laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Cannaregio

Cannaregio on kuuest Veneetsia ajaloolisest linnaosast (sestiere) põhjapoolseim. Tegemist on pindalalt suuruselt teise ja elanike arvult suurima sestiere'iga – 2007. aastal elas seal 13 169 inimest. Linnaosaga on seotud ka ajalooline kalmistusaar Isola di San Michele. Cannaregio kanal, mis oli peamine tee linna enne raudteeühenduse ehitamist mandriga, andis linnaosale ka oma nime (Canal Regio tähendab itaalia keeles "Kuninglik kanal"). Piirkonna areng algas 11. sajandil, mil ala kuivendati ja süvendati paralleelsed kanalid. Ent uhked paleed ehitati siiski Veneetsia Suure kanali äärde ning Cannaregio piirkond arenes peamiselt töölisklassi elamispindade ja tööstuse arvelt. Alates aastast 1516 oli juutidel keelatud linnas elada mujal kui selleks ette nähtud Veneetsia getos. Geto oli ümbritsetud vahipostidega väravatega ja keegi ei tohtinud sealt lahkuda päikeseloojangust kuni -tõusuni. Siiski olid juutide käes linnas edukad ametikohad kaupmeeste, arstide, liigkasuvõtjate ja muude ametite esindajatena. Piirangud juutide igapäevaelule kestsid rohkem kui 270 aastat, kuni Napoleon Bonaparte Veneetsia vabariigi 1797. aastal vallutas. Ta lasi kõrvaldada väravad ja andis kõigile elanikele vabaduse elada seal, kus nad ise soovivad. 19. sajandil rajasid ehitusinsenerid nii läbi Cannaregio linnaosa kulgeva tänava Strada Nuova kui ka maanteesilla, et ühendada Veneetsia otse mandril asuva Mestrega. Tänapäeval on linnaosa Suure kanali ääres olevad alad, mis jäävad Suure kanali ja rongijaama vahele, turiste täis. Muu Cannaregio on suhteliselt rahulik elamurajoon, kust leiab hommikused turud, väikesed poed ja kohvikud. Ponte delle Guglie sild Venezia Santa Lucia raudteejaam Veneetsia geto Sacca della Misericordia sadam Ca' d'Oro palee Palazzo Labia palee Ca' Vendramin Calergi palee: Richard Wagneri muuseum (Museo Wagner) Veneetsia kasiino (Casinò di Venezia) San Michele saar Le Cappuccine Corpus Domini (lammutatud) Gesuiti (Santa Maria Assunta) La Maddalena di Venezia Madonna dell'Orto Sant'Alvise Santi Apostoli San Canciano Santa Caterina (ei ole enam sisse õnnistatud) San Felice Santa Fosca San Geremia San Giobbe San Giovanni Crisostomo di Venezia San Leonardo San Marcuola Santa Maria dei Miracoli Santa Maria della Misericordia (ei ole enam sisse õnnistatud) Santa Maria dei Servi (hävitatud) San Marziale Santa Sofia Scalzi (Santa Maria di Nazareth) Cannaregio fotod kodulehel visitvenice.co.uk
Dorsoduro

Dorsoduro on üks kuuest Veneetsia ajaloolisest linnaosast (sestieri). Dorsoduro hõlmab linna kõrgemaid kohti ja Giudecca ning Sacca Fisola saart. Linnaosa nimi võib tuleneda itaaliakeelsest nimetusest "kõva kõrgendik", mis viitab selle võrdlemisi kõrgele ja kindlale pinnale. Piirkonna algne süda oli Giudecca kanal, mille äärde ehitati hooneid juba alates 6. sajandist. 11. sajandiks oli asula laienenud teisele poole Suurt kanalit ning piirkonna praegused peamised tähised on Santa Maria della Salute basiilika ja Zattere kai. 19. sajandil rajati Dorsoduro linnaossa Veneetsia Kaunite Kunstide Akadeemia ja linnaosa San Marco sestierega ühendav Ponte dell'Accademia sild, muutes Dorsoduro kalliks välismaalaste seas populaarseks piirkonnaks. Ligikaudu sel ajal muutusid kvartali läänepoolne ots ja Giudecca tööstuspiirkonnaks. Peamistel saartel asuvad vaatamisväärsused on: Peggy Guggenheimi kollektsioon Palazzo Dario palee Ospedale Giustinian Palazzo Ariani Palazzo Zenobio Scuola Grande dei Carmini Campo Santa Margherita väljak Ca' Foscari palee Ca' Rezzonico palee Campo San Barnaba väljak Basilica di Santa Maria della Salute Chiesa dell'Angelo San Raffaele Le Eremite Gesuati (Santa Maria del Rosario) Nome di Gesù di Venezia Ognissanti di Venezia Püha Georgi kirik (Anglikaani kirik) San Barnaba San Gregorio di Venezia (ei ole enam sisse õnnistatud) San Nicolò da Tolentino San Nicolò dei Mendicoli San Pantaleone Martire San Sebastiano San Trovaso Sant'Agnese di Venezia Sant'Andrea della Zirada Santa Maria del Carmini di Venezia Santa Maria della Visitazione Spirito Santo di Venezia Le Terese (ei ole enam sisse õnnistatud) Il Redentore Santa Croce di Venezia (ei ole enam sisse õnnistatud) Sant'Eufemia Le Zitelle
Meelis Mölder

Meelis Mölder (sündinud 10. augustil 1961 Tõrvas) on eesti geofüüsik. Ta lõpetas 1979 Nõo Keskkooli ja 1984 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna. Oli 1984–1994 Tartu Observatooriumi insener, nooremteadur ja teadur. Aastail 1994–1998 Uppsala Ülikooli doktorant. Aastast 1999 töötab Lundi Ülikoolis uurija-insenerina. Filosoofiadoktori väitekirja hüdroloogia erialal "Roughness lengts and roughness sublayer correction in partly forested regions" kaitses 1998 Uppsala Ülikoolis. Uurimisvaldkonnad: mikrometeoroloogilised mõõtmised, energia- ja massivahetus aluspinna ja atmosfääri vahel. Feigenwinter, C. et al. Comparison of horizontal and vertical advective CO2 fluxes at three forest sites. Agricultural and Forest Meteorology, 148, 12–24 (2008). Grelle, A., Lindroth, A., Molder, M. Seasonal variation of boreal forest surface conductance and evaporation. Agricultural and Forest Meteorology, 98, 563–578 (1999). Molder, M., Grelle, A., Lindroth, A. et al. Flux-profile relationships over a boreal forest – roughness sublayer corrections. Agricultural and Forest Meteorology, 98, 645–658 (1999). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 2. köide Meelis Mölder Lundi Ülikoolis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Seadlus

Seadlus on riigipea, valitsuse või riigi muu juhtorgani välja antav seaduse jõuga normatiivne õigusakt või seadusest madalama jõuga rakendusakt. Eesti Vabariigi põhiseaduse (1992) § 109 kohaselt on juhul, kui Riigikogu ei saa kokku tulla, Vabariigi Presidendil õigus edasilükkamatute riiklike vajaduste korral anda seaduse jõuga seadlusi. Seadlused allkirjastavad President, Riigikogu esimees ja peaminister. Seadlusega ei saa kehtestada, muuta ega tühistada põhiseadust, riiklikke makse kehtestavaid seadusi, riigieelarvet ega põhiseaduse §-s 104 loetletud seadusi, mille vastuvõtmiseks on nõutav Riigikogu koosseisu häälteenamus. Peale Riigikogu kokku tulemist peab President esitama seadlused Riigikogule, kes kas võtab need seadusena vastu või tühistab. Eesti Vabariigi põhiseaduses sätestatud Vabariigi Presidendi õigus anda seadlusi on erakorraline seadusandlik õigus, et tagada eriolukordades seadusandlik järjepidevus või lahendada hädasituatsioonis konkreetseid üksikjuhtumeid. 1920. aasta Eesti Vabariigi põhiseaduse kohaselt oli seadluste väljaandmise õigus Vabariigi Valitsusel. Seadlused ei olnud seaduse jõuga õigusaktid tänapäeva mõttes, nendega reguleeriti üksnes kaitsevägesid puudutavaid küsimusi. Vabariigi Valitsuse poolt vastu võetud seadlused allkirjastasid riigivanem, riigisekretär ning kaitseväge puudutavates küsimustes sõjaminister, piirivalvet puudutavates küsimustes siseminister. Näiteks 1928. aastal andis Vabariigi Valitsus välja üleajateenijate teenistusseadluse. 1933. aasta Eesti Vabariigi põhiseadusega läks kaitsevägesid puudutavate seadluste väljaandmise õigus riigivanemale. 1938. aasta Eesti Vabariigi põhiseaduse § 131 kohaselt oli Vabariigi Presidendil õigus anda seaduses sätestatud alustel riigikaitset ja relvastatud jõude puutuvaid seadlusi. Sellised seadlused pidi kaasallkirjastama peaminister, asjaomane minister ja sõjavägede ülemjuhataja või sõjavägede juhataja. NSV Liidu konstitutsiooni §123 kohaselt oli NSV Liidus seadluste andmise õigus NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumil. Analoogiliselt, Eesti NSV konstitutsiooni §110 kohaselt oli Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumil õigus anda seadlusi. Eesti Vabariigi põhiseadus. RT 1992, 26, 349 "Eesti Vabariigi põhiseadus. Kommenteeritud väljaanne. Tartu Ülikool, 2012". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. veebruar 2015. Vaadatud 24. veebruaril 2015. Eesti Vabariigi põhiseadus. RT, 09.08.1920, 113/114, 243 Vabariigi Valitsuse poolt 22. veebruaril 1928 a. antud Üleajateenijate teenistusseadlus. Riigi Teataja, nr. 19, 6. märtsil 1928 Eesti Vabariigi põhiseaduse muutmise seadus. RT, 28.10.1933, 86, 628 Eesti Vabariigi põhiseadus. Lang, Väino. Põhiküsimusi kehtivast riigikaitseõigusest. Õigus, 1939, nr. 6, lk. 241–254. Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi otsus III-4/A-4/94 „Vabariigi Presidendi taotluse tunnistada 3. mail 1994.a. vastuvõetud Vabariigi Presidendi töökorra seaduse § 2 lg 2 Põhiseaduse §-ga 109 vastuolus olevaks läbivaatamine“
Fantaasia (kirjastus)

Fantaasia on Tartus tegutsev kirjastus, mille omanik ja juht on Eva Luts. 1999. aastal asutatud Fantaasia avaldab peamiselt žanrikirjandust: ulmet, muinasjutte, naisteromaane jms. Koostöös Eesti Ulmeühinguga korraldab kirjastus iga-aastasi ulmejutuvõistlusi. Toimetajatena on kirjastuses tegutsenud Jüri Kallas, Raul Sulbi ja Siim Veskimees (Ats Miller). Fantaasia kirjastus on välja andnud järgmisi fantaasia- ja ulmesarju: "Maailma fantaasiakirjanduse tippteoseid" "Sündmuste horisont" "Orpheuse Raamatukogu" "Saladuslik tsaar" Ulmeantoloogia "Täheaeg" Fantaasia koduleht Fantaasia blogi J. J. Metsavana Intervjuu: Eva Luts Reaktor https://taheaeg.wordpress.com https://orpheuseraamatukogu.wordpress.com/ http://syndmustehorisont.veskimees.eu/
Vicious Crusade

Vicious Crusade on 1996. aastal loodud Valgevene heavy metal ansambel. Life That Kills (1996) Faces Of Vice (1997) (EP) The Unbroken (1999) Messiah... Isn't It Me? (2001)(EP) Forbidden Tunes (2002) Freedom Comes (2009) Alaksiej Vierciel – kitarrist Źmicier Basik - kitarrist, laulja Alaksiej Hładyš – löökpillid Bagrat Vartanjan – viiul (aastast 2000) Siarhiej Adziniec – basskitarrist (aastast 2000) Taciana Łaboda – laulja (aastast 2002) Elena Horščuk – laulja (1996 - 1997) Alena Hornyh – laulja (1997 - 2002) Pavel Reunov – basskitarrist (1996 - 2000) А.І. (2008). "«VICIOUS CRUSADE»". Энцыклапедыя беларускай папулярнай музыкі (valgevene) (2000 экз ed.). Мінск: Зміцер Колас. уклад. Дз. Падбярэзскі і інш. Lk 68–69. ISBN 978-985-6783-42-8.{{cite book}}: CS1 hooldus: kuupäev ja aasta (link) Natural Spiriti ametlik koduleht MetalStorm
2008.–2009. aasta maailma karikasari murdmaasuusatamises

2008.–2009. aasta maailma karikasari murdmaasuusatamises oli 28. ametlik maailma karikasarja hooaeg. Esimene MK-etapp toimus 22. novembril 2008 Rootsis Gällivares ja viimane peeti 22. märtsil 2009 Rootsis Falunis.
Werner Schmieder

Werner Schmieder (sündinud 11. novembril 1926 Possendorfis) on endine Saksa DV riigitegelane. Werner Schmieder on pärit töölisperekonnast; ta sündis Possendorfis (praegu Bannewitzi linnaosa), Saksi Šveitsi kreisis Saksimaal. Põhikooli lõpetamise järel õppis ta ökonomistiks. 20. aprillil 1944 astus ta Natsionaalsotsialistlikusse Saksa Töölisparteisse. Samal aastal mobiliseeriti ta Wehrmachti. Idarindel võideldes langes ta Punaarmee kätte sõjavangi. 1948. aastal pöördus ta sõjavangist Saksamaale tagasi ja temast sai Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei liige. Aastatel 1949–1955 töötas Schmieder Dresdenis Saksa Investeerimispangas. 1953. aastal lõpetas ta Gotha tehnikumi finantsökonomistina. Aastatel 1955–1962 töötas ta Saksa Investeerimispanga Cottbusi piirkonnadirektorina. 1959. aastal lõpetas Schmieder kaugõppes Berliin-Karlhorsti Majanduskõrgkooli. Aastatel 1962–1967 oli ta Cottbusi ringkonnanõukogu aseesimees ja ringkonna plaanikomisjoni esimees. Samal ajal oli ta ka Cottbusi ringkonna parlamendi liige ja Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei kohaliku sekretariaadi liige. 1967. aastal sai Schmieder Sotsialistliku Majandusjuhtimise Keskinstituudis doktorikraadi majandusteaduste alal ning asus tööle Saksa DV rahandusministri asetäitjana. 1974. aastast alates kandis ta ametikoht Saksa DV Rahandusministeeriumi riigisekretäri nimetust. 4. juunist 1980 kuni 26. juunini 1981 oli Werner Schmieder Saksa DV rahandusminister. Ta kritiseeris Erich Honeckeri poliitikat ja pidi seetõttu ministriametist tagasi astuma. 1990. aastal rehabiliteeris Demokraatliku Sotsialismi Partei vahekomisjon Werner Schmiederi. German Democratic Republic. Ministries, political parties, etc. rulers.org
Jessica Diggins

Jessica Diggins (sündinud 26. augustil 1991 Aftonis Minnesotas) on USA murdmaasuusataja. Maailma karikasarjas osales Diggins esimest korda 2011. aasta veebruaris Drammenis sprindis. Esimest korda jõudis ta punktikohale 14. jaanuaril 2012 sprindidistantsil Milanos, kui oli 18. Järgmisel päeval saavutas ta sprinditeates koos Kikkan Randalliga teise koha. 2012. aasta detsembris võitis ta koos Randalliga sprinditeates Québeci etapil esikoha. Esimese võidu MK-sarjas sai ta 2016. aasta Tour de Ski etapil 5 km vabatehnikasõidus 8. jaanuaril Dobbiacos. Kokku on ta MK-sarjas võitnud viis etappi ja nendest kolm 5 km vabatehnikasõidus. 2011. aasta maailmameistrivõistlustel Oslos oli ta sprindis 25. ja suusavahetusega sõidus 28. kohal. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes võitis ta sprinditeates koos Kikkan Randalliga kuldmedali. Alla 23-aastaste maailmameistrivõistlustel võitis ta 2014. aastal Val di Fiemmes sprindis hõbemedali. 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis saavutas ta suusavahetusega sõidus kaheksanda ja sprindis 13. koha. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis võitis ta 10 km vabatehnikas hõbemedali. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta vabatehnikasprindis hõbemedali ja sprinditeates koos Sadie Bjornseniga pronksmedali. 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis tuli ta sprinditeates vabatehnikas koos Randalliga olümpiavõitjaks. See oli USA esimene olümpiavõit murdmaasuusatamises. Hooajal 2017–2018 tuli ta üldarvestuses teiseks, esikohast jäi lahutama kõigest 40 punkti. 2018 Pyeongchangis olümpiavõitja sprinditeates (koos Kikkan Randalliga) 2013 Val di Fiemmes maailmameister sprinditeates (koos Kikkan Randalliga) 2015 Falunis hõbemedal 10 km vabatehnikas 2017 Lahtis hõbemedal vabatehnikasprindis pronksmedal sprinditeates (koos Sadie Bjornseniga) 2023 Planicas maailmameister 10 km vabatehnikas pronksmedal sprinditeates (koos Julia Kerniga) Üldkarikas 2. koht: 2018 Tavadistantside karikas 3. koht: 2018 Jessica Diggins on individuaalarvestuses osalenud (seisuga 16. veebruar 2019) 176 maailma karikasarja etapil ja jõudnud poodiumile 20 etapil, millest kuuel korral kõige kõrgemale astmele. Jessica Digginsi koduleht Jessica Diggins FIS-i kodulehel
Age Veeroos

Age Veeroos (1998–2009 Age Hirv; sündinud 11. mail 1973 Võrus) on eesti helilooja. 1998. aastal lõpetas Age Veeroos Tartu Ülikooli saksa filoloogia erialal, 1993/1994 õppis kirjandust Göttingeni ülikoolis. Muusikahariduse omandas ta Heino Elleri Muusikakoolis, kus õppis 1996–1998 kompositsiooni, ja Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias Helena Tulve ja Eino Tambergi juhendamisel, kaitstes 2006. aastal magistrikraadi cum laude, lisaks täiendas end 2005-2006 Karlsruhe kõrgemas muusikakoolis Wolfgang Rihmi käe all. EMTAs on Age Veeroos läbinud ka doktoriõppe programmi, käsil on doktoritöö poogenpillide sul ponticello rollist muusika kõlalistes protsessides. Aastal 2008 valmis Veeroosil lühiooper "Tuleloitsija". Ooperit etendati 2008. ja 2009. aastal Tallinnas Kanuti Gildi saalis. Libreto kirjutas Veeroos ise August Gailiti novelli "Punased hobused" järgi. Lavastas Liis Kolle, dirigeeris Risto Joost, esitasid EAMT solistid ja ansambel.. 2003. aastast kuulub Age Veeroos Eesti Heliloojate Liitu. 2023 Lepo Sumera nimeline heliloomingu preemia 2020 nomineeriti Age Veeroosi löökpilliteos "Ma olen suur kuu su silmapiiril" Euroopa Heliloojate ja Laulukirjutajate Ühenduse (ECSA) 17. Euroopa Kaasaegsete Heliloojate Orkestri (ECCO) kontserdi rahvusvahelisel hääletusel, teos osutus valituks ning kõlas 2021 veebiülekandes ansambli Slagwerk Den Haag liikme Joey Marijs' esituses 2010 koos kuueliikmelise meeskonnaga peavõit Berliini Kaasaegse Ooperi (Zeitgenössische Oper Berlin) muusikateatri projekti konkursil Operare 2010; ooper "Grid" etendus Berliinis 2011. aastal Ta on olnud abielus luuletaja Indrek Hirvega.[viide?] "Lepo Sumera heliloomingu preemia pälvis Age Veeroos", ERR/ETV "Aktuaalne kaamera", 16.07.2023 (vaadatud 03.09.2023) Age Veeroos Eesti Heliloojate Liidu kodulehel (vaadatud 03.09.2023) Age Veeroos Eesti Muusika Infokeskuses Age Veeroos Eesti Heliloojate Liidu kodulehel "Vastab Age Veeroos", Teater. Muusika. Kino, juuli-august 2023 (intervjueeris Laur Kaunissaare) "Age Veeroosi ansambliteos kanti ette Viini Kontserdimajas", Eesti Heliloojate Liit, 19. juuni 2023
Alexander von Weiss

Alexander Karl Clemens von Weiss (10/22. august 1840 Uhtna – 25. november 1921 Varudi) oli baltisaksa päritolu Eesti insener, mõisaomanik ja poliitik. Ta õppis aastatel 1861–1865 Tartu Ülikoolis matemaatikat ja astronoomiat, grad. Stud. 1868 . Õpingute algul astus ta korporatsiooni Estonia liikmeks. Aastatel 1865–1867 õppis ta Karlsruhe Polütehnikumis. Ta töötas aastatel 1867–1873 ehitusinsenerina Lõuna-Venemaal raudtee ehitusel. Aastatel 1874–1879 töötas ta Peterburis Aleksandri silla ehitusel, aastatel 1880–1885 töötas ta Tallinnas sadamaehituse insenerina. Aastast 1881 oli ta Virumaa Viru-Nigula kihelkonna Varudi mõisa omanik (Rakvere lähedal). 13/25. märtsil 1878 immatrikuleeriti ta Eestimaa rüütelkonda. Tema poeg oli Balti pataljon ülem Constantin von Weiss. Arnold Hasselblatt: "Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat", Dorpat: C. Mattiesen, 1889, (Matrikkel nr.7316 lk. 535) Stackelberg, Otto Magnus von: Alexander von Weiss, Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 3, Görlitz, 1930, s. 264
Caitlin Gregg

Caitlin Compton Gregg (sündinud 7. novembril 1980 New Yorgis) on USA murdmaasuusataja Maailma karikasarjas debüteeris Gregg 17. jaanuaril 2009 etapil Whistleris 15 km suusavahetusega sõidus, kus sai 32. koha. Tema parim koht MK-sarjas on 14., mille ta saavutas 5. veebruaril 2010 etapil Canmore'is 10 km vabatehnikasõidus. Ameerika Ühendriikide meistrivõistlustel on Gregg tulnud meistriks neljal korral: 5 km distantsil 2008. ja 2009. aastal, 20 km distantsil 2014. aastal ja 10 km distantsil 2015. aastal. 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Sapporos oli ta 10 km vabatehnikas 60. ja teatesõidus 14. 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Liberecis sai ta 15 km suusavahetusega sõidus 58. ja 30 km vabatehnikasõidus 47. koha, teatesõidus oli ta USA naiskonnaga 13. 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris oli ta 10 km vabatehnikas 30. ja sprinditeates koos Kikkan Randalliga kuues. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis võitis ta üllatuslikult 10 km vabatehnikas pronksmedali. Gregg on võitnud kaks esikohta FIS-i maratonisarja kuuluval American Birkenbeineri 52 km distantsil. 2015 Falunis pronksmedal 10 km vabatehnikas Caitlin Gregg FIS-i kodulehel
Palermo punase terrori ohvrite mälestuskivi

Palermo punase terrori ohvrite mälestuskivi; ka Rakvere terroriohvrite mälestussammas on punase terrori ohvrite mälestusmärk Lääne-Virumaal Rakveres. See asub Palermo metsas, kohal kus 1918. aasta detsembris tapsid bolševikud 82 süütut inimest, nende seas õigeusu vaimuliku Sergi Florinski (vt Palermo metsa massimõrv). Mälestuskivi geograafilised koordinaadid on 59° 19′ 50″ N, 26° 21′ 31″ E. Algupärase mälestuskivi autor oli kujur August Vomm ja see avati pidulikult 12. jaanuaril 1935. Saaremaa dolomiidist mitmekordset risti kujutava mälestusmärgi esiküljel oli pronksbareljeef hukkamisstseeni kujutisega ja kiri "NÕNDA OLI/1919". Tagaküljel oli plaat kirjaga "Siin tapeti enamlike hirmuvalitsejate poolt enne Rakverest lahkumist 82 süütut inimest". Septembris 1940 lasti mälestussammas õhku ja kogu plats tehti maatasa. Praegune sammas on taastatud koopiana, bareljeefi tegi kujur Lembit Palm ja tagakülg on jäetud tühjaks. Mälestusmärk taasavati 23. juunil 1995. See on kantud Eesti kultuurimälestiste registrisse. Palermo punase terrori ohvrite mälestuskivi kultuurimälestiste riiklikus registris Palermo punase terrori ohvrite mälestuskivi kultuurimälestiste riiklikus registris Mälestusmärgist monument.ee lehel
Friedrich Wiegand

Friedrich Ludwig Leonhard Wiegand (14. oktoober 1860 – 5. jaanuar 1934) oli saksa evangeelne teoloog ja õppejõud. 1902 nimetati ta Tartu ülikooli audoktoriks. "Tartu Ülikooli audoktorid". Tartu Ülikool. Vaadatud 13. detsembril 2022.
Kivimite ringe

Kivimite ringe on järjestikuste protsesside ahel, mis hõlmab kivimite moodustumist, murenemist ja moondumist. Üks võimalik kivimite ringe võiks välja näha järgmiselt: maakoores on vedel happelise koostisega magma, mis aeglaselt jahtudes hakkab tarduma ning moodustab süvakivimist graniidist koosneva plutooni. Eksogeensete protsesside toimel erodeeritakse graniitse plutooni kohal olevaid kivimeid, mistõttu tõuseb maapind isostaatiliselt kõrgemale. Lõpuks on kõik plutooni kohal olnud kivimid ära kulutatud ning graniit paljandub maapinnal. Graniiti moodustavad mineraalid päevakivi ja kvarts hakkavad murenema ning muutuvad vastavalt savimineraalideks ja liivateradeks, mis vooluvee ja tuule toimel kantakse eemale ja setitatakse settebasseinidesse. Settinud osakestest saab mattumisel ja tihenemisel settekivim. Liivast tekib liivakivi ja savist savikilt. Settekivimid võivad aja jooksul mattuda kilomeetrite sügavusele maakoorde, kus valitseb palju kõrgem rõhk ja temperatuur kui maapinnal. See viib kivimite moondumise ehk tahkes olekus ümberkristalliseerumiseni, sest algsed settekivimit moodustavad mineraalid ei ole muutunud tingimustes enam stabiilsed. Liivakivist saab moondekivim kvartsiit ning savikildast olenevalt moonde intensiivsusest kilt, fülliit, gneiss vms. Kui temperatuur muutub nii kõrgeks, et mineraalid hakkavad sulama, saab moondekivimeist taas magma, mis tähendab, et üks kivimite ringe tsükkel sai täis. Välja võib pakkuda palju erinevaid taolisi ringeid, kuid põhiidee on neil kõigil sama. Üks konkreetne mineraal ei pruugi muidugi kogu ringi täies mahus läbi teha. Näiteks kvartsiterad võivad olla korduvalt liivakivi koostises ja jälle mureneda, olemata vahepeal tard- või moondekivimite koostisosadeks.
Masako Ishida

Masako Ishida (jaapani keeles 石田 正子 Ishida Masako; sündinud 5. novembril 1980 Bihoros Hokkaidōl) on Jaapani murdmaasuusataja. 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Sapporos oli ta 30 km klassikas kolmeteistkümnes. 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Liberecis tuli ta sprinditeates koos Madoka Natsumiga neljandale kohale. Lisaks oli ta 10 km klassikas kaheksas ja suusavahetusega sõidus 14. 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris saavutas ta 30 km klassikas viienda koha. 2011. aasta maailmameistrivõistlustel oli ta suusavahetusega sõidus üheteistkümnes. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes oli ta kümnes nii suusavahetusega sõidus kui ka 30 km klassikas. 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis saavutas ta suusavahetusega sõidus kümnenda ja 10 km klassikas 15. koha. 2015. aastal Falunis saavutas ta oma parima individuaalkoha maailmameistrivõistlustel, kui oli 10 km vabatehnikas seitsmes. Maailma karikasarjas on ta jõudnud poodiumile kahel korral: 2009. aasta märtsis etapil Trondheimis 30 km klassikas ühisstardist ja 2017. aasta veebruaris Lõuna-Koreas Pyeongchangis 15 km suusavahetusega sõidus. Masako Ishida FIS-i kodulehel
Finiš

Finiš on spordivõistluse lõpetamine võistleja poolt, samuti võistluse lõpetamise koht. Staadionil toimuvate kergejõustiku jooksudistantsidel, samuti jalgrattaspordis, tähistatakse finišit finišijoonega, millele eelneb finišisirge. Ajavõtul ja paremusjärjestuse selgitamisel kasutatakse fotofinišit. Murdmaajooksu, triatloni ja maratoni puhul kasutatakse finiši tähistamiseks ka finišilinti või finišikaart. Orienteerumisjooksus peab võistleja tegema elektroonilise märke finišijaamas. Tiitlivõistlustel määratakse orienteerumisjooksu sprindidistantsi finiši aega valguskiirega või puutevaba märkesüsteemiga. Rinnuliujumises ja liblikujumises peab ujuja finišis puutuma mõlema käega samal ajal ujumisbasseini seina. Seliliujumises peab võistleja olema finišeerumise hetkel selili. Vabaujumises võib finišis seina puudutada ükskõik millisel moel. Auto- ja motospordi ringrajavõistlustel on finiši märguandeks mustavalgeruudulise finišilipu lehvitamine finišijoonel. IAAF Competition Rules 2014–2015 "Competition rules for International Orienteering Federation foot orienteering events" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 12. veebruar 2015. Vaadatud 24. veebruar 2015. "FINA swimming rules 2013–2017" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 24. veebruaril 2015. http://www.postimees.ee/teema/finiš