laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Valhalla (portaal)

Valhalla on Põhjamaade Ministrite Nõukogu internetiportaal laste- ja noortekultuuri kajastamiseks Põhjamaades: Taanis, Soomes, Fääri saartel, Gröönimaal, Islandil, Norras, Rootsis ja Ahvenamaal. Portaal kajastab uusi arengusuundi arhitektuuris, disainis, kujutavas kunstis, tantsus ja teatris, multikultuuris, filmis ja meedias, teaduses ja hariduses, mängudes ja spordis, kirjanduses ja muusikas. Kajastatakse uudiseid, sündmusi, festivale, näitusi ja võistlusi. Peamiselt on Valhalla suunatud noorsootöötajatele, kuid see on infoallikas ka noortele endile. Valhalla eesmärgid on: anda informatsiooni Põhjamaade laste- ja noortekultuuri kohta; anda informatsiooni kohalikest sündmustest, mis Põhjamaadele üldiselt huvi pakuvad; jaga kogemusi ja ideid Põhjamaade noorsootöötajate vahel; luua võimalusi kontaktideks suhtlusvõrgustikus laste ja noorte kultuuri vallas. Portaal
Eesti Noorte Teadlaste Akadeemia

Eesti Noorte Teadlaste Akadeemia (lühend ENTA) oli Tartus 2005. aastal asutatud mittetulundusühing, mis ühendas noorteadlasi, peamiselt alates kõrgkooli esimese aasta üliõpilastest kuni kraadiõppuriteni. MTÜ lõpetas tegevuse (vastav teade avaldati Ametlikes Teadaannetes 19.02.2015) ning kustutati Mittetulundusühingute ja Sihtasutuste Registrist 19.05.2015. Aidata noorteadlasel arendada teaduskarjääriks vajalikke oskusi ning omandada tarvilikke teadmisi. Teadlane olla on Eestis prestiižikas. Noorteadlane on oma esimesi professionaalseid samme seadev magistrant või doktorant. Esindada ja kaitsta Eesti noorte teadlaste huve nii riigisiseselt kui ka Euroopa tasandil; propageerida ühiskondlike protsesside teaduspõhist analüüsi; soodustada Eesti ja Euroopa teaduse integratsiooni; levitada noorteadlaste karjääriks olulist infot, korraldades selleks vajalikke üritusi; tõsta noorte teadlaste osatähtsust Eesti ja Euroopa tasandil; toetada noorte teadlaste püüdlusi uute teadmiste omandamisel, tagades asjakohase temaatilise koolituse; kaasata noorteadlasi ühiskondlikult olulistesse aruteludesse ning otsustusprotsessidesse; algatada ja läbi viia uurimusi aktuaalsetel teadus- ja kõrghariduse teemadel; teha koostööd teadus-, kõrghariduse- ja noorsoopoliitikaga tegelevate riigiasutuste ja teiste organisatsioonide vahel. ENTA omab ja arendab oma kompetentsi järgmistes huvivaldkondades: noorteadlaste rahvusvaheline akadeemiline mobiilsus multikultuuriline meeskonnatöö hariduses teadusuuringute interdistsiplinaarsus noorteadlaste karjääriarendus noorteadlaste motivatsioon intersektoriaalne mobiilsus teadusuuringute juhtimine ülekantavad oskused Eesti Noorte Teadlaste Akadeemia arendab oma pädevusi järgmistes valdkondades: kõrgharidus- ja teaduspoliitika ülekantavad oskused ja teadusuuringute juhtimine multikultuuriline meeskonnatöö hariduses rahvusvaheline akadeemiline ja sektoritevaheline mobiilsus noorteadlaste motivatsioon ja karjääriarendus teadmistepõhine ühiskond Anastassia Zabrodskaja, PhD Andi Hektor, PhD Dmitri Teperik, MSc Veiko Karu, BSc Ursula Toomri, BA
Punane elavhõbe (romaan)

"Punane elavhõbe" on Andres Anvelti 2007. aastal ilmunud kriminaalromaan, mis põhineb tõestisündinud lool. Seda raamatut on käsitletud Eesti Televisiooni saate "Pealtnägija" omaette saatelõigus. 2010. aastal valmis romaani ainetel samanimeline film, mille lavastas Andres Puustusmaa. Teose sündmustik toimub 1990. aastate alguse Eesti kriminaalmaailmas, kus jahitakse salapärast metalli "punast elavhõbedat". Rein Tihane, hüüdnimega Reps. Vanglast vabanenud pisisuli Peeter Korbi, hüüdnimega Korba. Repsi sõber Holger Kruus, hüüdnimega Holts. Repsi sõber Samuel, hüüdnimega Sämm. Põgenenud vang Kirst. Põgenenud vang Ekskavaator, Keskkriminaalpolitsei komissar (väidetavalt Koit Pikaro prototüüp). Endine miilitsa salajase osakonna töötaja Sanderi, 22-aastane politseiinspektor. Endine miilitsaleitnant. Lõpetanud Tallinna Miilitsakooli. Rolts, politsei nooreminspektor. Endine miilitsaseersant. Võttis osa Afganistani sõjast, Serõi, politsei autojuht Tom, politseinik Ruudik, vene rahvusest politseinik Tibla, Sanderi informaator Kristiina Tomberg, Repsi sõbranna Marju, Repsi pruut. Õpib Tallinna Polütehnilises Instituudis majandust. Punane elavhõbe. Andres Anvelt. Eesti Päevaleht, 8. detsember 2007, lk. 24 Heidit Kaio. Raamat. Eesti Ekspress, 20. detsember 2007, lk. B13 Anvelti "Punane elavhõbe" on läbi müüdud. Eesti Päevaleht : Arkaadia, 21. detsember 2007, lk. 13 Andry Ervald. Teemat on. Virumaa Teataja, 18. märts 2009, lk. 5 Tallinna Keskraamatukogu koostatud edetabelis "Aasta loetavaimad raamatud" asus "Punane elavhõbe" Eesti ilukirjanduse kategoorias 2008. aastal 349 laenutusega seitsmendal, 2009. 371 laenutusega 16. ja 2010. 491 laenutusega 14. kohal. Vene keeles (Красная ртуть) ilmus teos Eesti Päevalehe kirjastuselt 2009. aastal Andres Anvelti ja Roosa Anvelti tõlkes. Punane elavhõbe.[alaline kõdulink] ESTER Reedest võimalik näha uut Eesti filmi "Punane elavhõbe". mees.eu, 6. aprill 2010 Madis Taras. Andres Anvelti thriller metalliärikatest jõuab täna lugejateni. Eesti Päevaleht, 5. detsember 2007 Punane elavhõbe. Filmiveeb Raamatud. Andres Anvelti koduleht Punase elavhõbeda müsteerium.[alaline kõdulink] Minut.ee Andres Anvelti põnevik metalliärikatest jõudis lugejateni. Eesti Päevaleht, 8. detsember 2007 2008. aasta loetavaimad raamatud. Tallinna Keskraamatukogu 2009. aasta loetavaimad raamatud. Tallinna Keskraamatukogu 2010. aasta loetavaimad raamatud. Tallinna Keskraamatukogu Красная ртуть.[alaline kõdulink] ESTER Anvelti menuromaan ilmus vene keeles. Eesti Päevaleht, 7. märts 2009 Kas Kärt Anvelt kirjutas abikaasa asemel "Punase elavhõbeda"? Naistemaailm, 23. august 2010 Andres Anvelt. Punane Elavhõbe. Raamatuklubi, 8. jaanuar 2008 Punane elavhõbe. Andres Anvelt. Heleni blogi, 28. mai 2008 Kriminaalne naistekas. Siinpool silmapiiri, 21. november 2008 Trash Can Dance: Punane elavhõbe. Trash Can Dance, 11. juuni 2010 Tapio Mäkeläinen. Raamat. Tuglas-seura : jäsenlehti nr. 2; 3. märts 2008, lk. 27-28. "Красная ртуть" приходит к русскому читателю. Молодежь Эстонии, 27. jaanuar 2009, lk. 2 Элла Аграновская. "Красная ртуть": игра без правил. Молодежь Эстонии, 13. märts 2009, lk. 5
Tartu Tiigi veski

Tartu Tiigi veski ehitas 1885. aastal Georg Riik, kes pani aluse tööstuslikule jahutootmisele Tartus. 1888. aastal ehitatud jahuveski tööstushoone Tartus Tiigi tänav 61a on tunnistatud kultuurimälestiseks nr 7024. 1888. aastal ehitati krundile Carl Beschti projekti järgi kivist jahuveski. Kahekorruselise tellisehitise fassaadi ilmestasid akende vahelised liseenid, vahekarniisid, kaarsillusega aknad, katusealune hammaslõikeline friis. Hoovi pool asus kõrge korsten, mõlemal korrusel asus sammastega toestatult 1 suur ruum. 1930. aastate algul ehitas Peeter Jänes endale Kastani ja Tiigi tänava nurgale, Tiigi tänav 61 Andrei Podtšekajevi projekti järgi mansardkorrusega villa. 1908 omandas oksjonil Tiigi veski Felix von Berg, kes koormas selle hüpoteegiga ja seejärel kinkis edasi. 1910. aastaks kuulus veski Liivimaa Põllumajanduslisele Tarvitajate ja Tootjate Ühisusele, kuhu kuulusid Tartu- ja Viljandimaa mõisnikud. Tootmisvõimsuseks oli siis 36 tonni jahu ööpäevas. 1927 sai veski omanikuks Peeter Jänes. Tema ajal andis põhilise osa sissetulekust veskikivide ja -masinate tootmine tellijatele. Pärast riigistamist kuulus Tiigi veski Tartu Jahu- ja Leivakombinaadile. Jahvatati nii leivatööstustele kui ka kolhoosidele, aga tehti ka erajahvatusi. 1959 läks Tiigi veski Eesti NSV Põllumajanduse Ministeeriumi Teraviljasaaduste Valitsuse Tartu Elevaatorile, misjärel oli plaanis see sulgeda, kuid tulekahju Lembitu tänava veskis nr 2 tingis ikkagi käigushoidmise. 1962 võeti maha viimased Jänese ajast pärinevad seadmed. Elevaatori veskiga võrreldes olid Tiigi veski tootmismahud küll suuremad, kuid lõpptoodangu väärtuselt väiksemad, osaliselt seetõttu, et nõukogude ajale iseloomulikult läks osa toodangust "vasakule". Tiigi veski tegevus lõppes 1996. aastal. Tartu Lembitu veski Tööstushoone Tartus Tiigi 61a, 1886. a, Kultuurimälestiste register Juubelikogumik "Tartu Mill - 10" Jahuveski, info.raad.tartu.ee/muinsus
Tartu Lembitu veski

Tartu Lembitu veski on Tartus Lembitu tänaval tegutsev rukkijahuveski. 1961. aastal ehitati Lembitu tänavale Veski nr 2. 1985. aastal püstitati selle kõrvale rukkijahuveski, mille nimeks sai Lembitu veski. 2000. aastal asutas Ühistu Tartu Viljasalv tootmishoonete ja elevaatori haldamiseks AS-i Lembitu Veski. See müüdi eraisikutele ja sai uueks nimeks AS Tartu Veski. 2002. aastal hakkas veskis tööle nisujahuliin tootlikkusega 150 t ööpäevas. 2006. aastal vahetati välja rukkiveski seadmed, tootlikkuseks kujunes 100 t ööpäevas. 2008. aastal paigaldati mahetootmisliin ja alustati vilja kuivatamist. Ettevõtte tootmiskompleksi kuulub ka Dobele veski Lätis. Tartu Tiigi veski Tartu Mill Kogumik "Tartu Mill – 10", 2010.
Björk – õpi Põhjamaades!

"Björk – õpi Põhjamaades!" on Põhjamaade Ministrite Nõukogu ja Põhjamaade saatkondade hallatav programm, mille raames tutvustatakse hariduse omandamise võimalusi Põhjamaades. Koduleht Björk - õpi Põhjamaades Koolielu portaalis Björk aitab põhjamaades õppida, Epp Adler, MTÜ HeadEst Björk - õpi Põhjamaades inglise keeles
Ala veski

Ala veski oli vesiveski Õhne jõel Alal, Valga-Uulu maantee ääres. Veski hävis 1944. aasta septembrilahingute ajal. „Riigi veski põletati maha. Öine tulekahju Taageperas. Tõrvast, 6. sept. Täna [6. september] hommikul kella 3 paiku süttis põlema Taagepera Ala alevikus asuv riigile kuuluv vesiveski. Ära põlesid täielikult kivist veskihoone puuosad ja sisseseade. Süttis ka ligidalasuv palkait, mis ära põles ühes seesoleva kraamiga. Tulle jäi ka ümbruskonna põllupidajate poolt veskisse toodud vili umbes 5000 kr. väärtuses. Päästa suudeti juurde rutanud naabrite poolt ainult veski rentniku August Veidenbergi toakraam. Tule kustutamiseks saadeti politsei poolt kohale Tõrva vabatahtlik tuletõrje. Kogu kahjusumma tõuseb 20.000 kr. peale. Sellest oli riigile kuuluv osa kinnitatud 4500 kr. eest. Sisseseadet, mis kuulus Veidenbergile, hinnatakse 10.000 kroonile. Kuna tuli algas ajal, mil veskis ei töötatud, ja veski jõe pool olevast osast, siis oletatakse süütamist. Krim.-politsei sõitis kohale.“ – Postimees 06.09.1934
Alamõisa veski

Alamõisa veski on vesiveski Valgamaal, Tõrva vallas, Soe alevikust Jõgeveste suunas, endise Alamõisa kalatiikide läheduses.
Koni tuulik

Koni tuulik on tuulik Puhja aleviku idaservas. Selle geograafilised koordinaadid on 58° 20′ 24″ N, 26° 19′ 22″ E. Lõuna-Eestis laialt levinud puidust Hollandi tüüpi tuuleveski ehitas 1893. aastal Jaan Koni (1852–1912), kuna pidi seni Järvakülas majandatud Kiho talu üle andma 25-aastasele perepojale oma naise esimesest abielust. Ehitusmeister oli Peter Morgen. Kaheksakandiline tüvipüramiidjas keresõrestik on kaetud laudisega, pealt laastkattega. Kere toetub madalale maakivist vundamendile. Pea on paadikujuline, tiivad on hävinud. Tuules hoidmiseks olid sabapuu kinnitamiseks ümber veski kivipostid. Jahvatusseadmeiks on olnud kaks paari kive ja sõelapüülimasin. Veskis on jahvatatud kuni 1980. aastate lõpuni elektriajamitel servikividega, peamiselt loomajahu. Töötas terade tuulamise seade. Oma kohal on säilinud üks kahest tuuleveski-aegsest veskikivipaaridest, tuuliku peavõll, värkel, ülemine hammasratas ja pärss. Ka sõelapüülimasin on seniajani servikivi all olemas. 2005. aasta konserveeriva remondi käigus uuendati torni pehastunud laudise osad, mõned palgid ja veskipea sarikad. Kogu veski löödi üle laastukattega, mis võõbati loodusliku konservandiga. koost Hanno Talving (2005). "Eesti tuulikud. Vanu fotosid aastaist 1867--1944". Tartu: Greif. Lk 151. Eesti arhitektuur, Tartumaa, 1999 Koni tuulik kultuurimälestiste riiklikus registris
Valgepea tuulik

Valgepea tuulik oli tuulik Puhja alevikus. Ehitati samal perioodil teispool maanteed seisva tuulikuga. Koni tuulik jahvatas tasuta Kolga talule, aga Juhan Valgepea jahvatas vastavalt Mursa talule. Tuult olevat Valgepea tuulik püüdnud kehvemini kui Koni tuulik. Põles maha 24. augustil 1944, Puhja lahingu käigus. koost Hanno Talving (2005). "Eesti tuulikud. Vanu fotosid aastaist 1867--1944. Tartu: Greif. Lk 151.
Dublinlased

"Dublinlased" ("Dubliners") on iiri kirjaniku James Joyce'i 1914. aastal avaldatud novellikogu. Mitmed novellikogu tegelased esinevad ka Joyce'i hilisemas romaanis "Ulysses". Novellikogus paistavad silma oskuslikult valitud olukorrad ning tegelaste elav ja ilmekas kõne, mis lubavad mitmekülgselt avada Iirimaa pealinna psühholoogilisi seisundeid kirjaniku lapsepõlve ja noorusaegadest. Kuigi kirjeldatud olukorrad on enamasti intiimsed, peegeldub neis täiel määral ka tollase Iirimaa ühiskondlik seisukord - pinged briti imperialismi ja iiri rahvusaatelise liikumise vahel, Joyce'i kodumaa katoliiklik-vanameelse elanikkonna ning selle suletusest välja kiikavate vaimuinimeste vahel. Joyce'i suhtumine oma tegelastesse on tšehhovlik: paljusid neist kujutab ta ilmse irooniaga, see aga ei lähe üle taunivaks sarkasmiks, vaid pigem aimub selle tagant kirjaniku kaastunnet üksluisesse suletud elurutiini rõhutud kaasmaalaste vastu. Jüri Talvet, "Maailmakirjandus. Romantismist postmodernismini" 2.osa, AS Koolibri, Tallinn 1999
XYZ-i afäär

XYZ-i afäär oli 1797. aastal aset leidnud vahejuhtum Ameerika Ühendriikide ja Prantsusmaa vahel, mis oleks peaaegu viinud sõjalise kokkupõrkeni. 1796. aasta sügisest hakkas Ameerika Ühendriikide suhted Prantsusmaaga kiiresti halvenema. Pärast liidu ühepoolset lõpetamist Ühendriikidega 1778. aastal alustas Prantsusmaa agressiooni Ameerika kaupmeeste suhtes Kariibi merel ja Atlandi ookeanil. Prantsusmaa jätkuv agressioon merel ning ilmsed katsed õõnestada Ameerika poliitikat revolutsioonilise propaganda ja altkäemaksudega viisid kaks suurriiki kuulutamata sõjani, eelkõige merel. 1797. aasta mais otsustas USA president John Adams, et vaatamata Föderalistliku Partei vastuseisule saadab ta Pariisi kolm diplomaati, kes pidid otsima lahendust läbirääkimiste teel. Kuus kuud hiljem jõudis Philadelphiasse teade, mille kohaselt informeeris Prantsusmaa välisminister vahendajate kaudu Ameerika diplomaate, et läbirääkimised võivad toimuda ainult siis, kui talle makstakse soliidne summa. Vahejuhtum sai nimeks "XYZ-i afäär", sest Adams käskis vahetada Kongressile edastatud kirjas (teade kolmelt diplomaadilt) vahendajate nimed tähtedega X, Y ja Z. See samm põhjustas meelehärmi terves USA-s. Järgmiste valimiste ajal oli Föderalistliku partei toetus väga kõrge.
Rudolf Taba

Rudolf Taba (18. mai 1904 Kooraste – 15. oktoober 1944 Tartu lähedal) oli eesti algkooliõpetaja. Rudolf Taba õppis Kooraste vallakoolis ja Kanepi kihelkonnakoolis, seejärel 1917. aastani Võrusse evakueeritud Palanga gümnaasiumis ja Võru Rahvahariduse Seltsi Poeglaste Gümnaasiumis, mille lõpetas 1924. aastal. 1925. aastal lõpetas ta Võru Õpetajate Seminari. Oli seejärel aastatel 1925–1926 Võru Õpetajate Seminari harjutuskooli õpetaja ja aastatel 1928–1938 Antsla 6-klassilise algkooli õpetaja. Õppis aastatel 1938–1943 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas, mille lõpetas cum laude. Ülikoolis õppimise ajal töötas ta Tartu arenguhälvetega laste algkooli juhatajana ja Tartu 16. algkoolis õpetajana. Pedagoogikateadlane Hilda Taba oli tema õde. Eesti kooli biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1998 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. III, lk. 324 TÜ üliõpilased
Cambridge'i hertsog

Cambridge'i hertsog (inglise Duke of Cambridge) on Inglismaa aadlitiitel, mis on antud mitmele Inglise kuningliku perekonna liikmele. Esimesena sai selle tiitli Yorki hertsogi Jamesi (hilisema James II) vanim poeg Charles Stuart (1660–1661), kes küll suri enne, kui talle see tiitel ametlikult anda jõuti. Alates 29. aprillist 2011 kannab Cambridge'i hertsogi tiitlit Walesi printsi Charlesi vanim poeg prints William. Charles Stuart (1660–1661), Yorki hertsogi Jamesi (hilisema James II) vanim poeg; suri enne tiitli ametlikku andamist. James Stuart, esimene Cambridge'i hertsog (1663–1667), Yorki hertsogi Jamesi (hilisema James II) teine poeg; suri lapsena. Edgar Stuart, esimene Cambridge'i hertsog (1667–1671), Yorki hertsogi Jamesi (hilisema James II) neljas poeg; suri lapsena. Charles Stuart (1667), Yorki hertsogi Jamesi (hilisema James II) vanim poeg; suri enne tiitli ametlikku andmist. George, esimene Cambridge'i hertsog (1683–1760), Hannoveri kuurvürsti Georg I (Inglise kuninga George I) ainus poeg, sai 1727. aastal George II nime all kuningaks ja tiitel liideti krooniga. Prints Adolphus, esimene Cambridge'i hertsog (1774–1850), George III seitsmes poeg. Prints George, teine Cambridge'i hertsog (1819–1904), esimese hertsogi poeg; suri lastetult. Prints William, esimene Cambridge'i hertsog (sündinud 1982), Walesi printsi Charlesi vanim poeg.
David Tennant

David Tennant (sünninimi David John McDonald, sündinud 18. aprillil 1971) on Šoti näitleja. Tennant on näidelnud 2009. aasta "Hamleti" lavastuses, mis tõi talle kaasa suure populaarsuse. Lisaks teatritööle on ta ka tuntud kui tegelaskuju Doktor Briti teleseriaalis "Doctor Who", kus ta oli peaosas aastatel 2005–2010 ning lühemalt ka 2023. aastal. 2005. aastal mängis ta filmis "Harry Potter ja tulepeeker" Barty Crouch juuniori. Tennant sündis Bathgate'is. Ta kasvas üles koos oma venna Blairi ja õe Kareniga, ta isa Alexander oli kohaliku kiriku õpetaja. Kui ta oli kolmeaastane, ütles ta oma vanematele, et ta tahab saada näitlejaks, kuna ta oli suur "Doctor Who" austaja, ent vanemad proovisid teda suunata mõnele tavapärasemale töökohale. Aastaid vaatas ta ära pea iga "Doctor Who" osa ning ta on rääkinud Tom Bakeriga, kes oli Tennanti esimene doktor. Tema talenti pani esimesena tähele Šoti näitleja Edith MacArthur, kes rääkis ka Tennanti vanematele, et tal on potentsiaali saada heaks näitlejaks. Oma perekonnanime muutis Tennant Pet Shop Boysi laulja Neil Tennanti järgi. Tennant võttis doktori rolli üle Christopher Ecclestonilt, kes mängis üheksandat doktorit. Üheksas doktor regenereerus kümnendaks esimese hooaja viimases osas "The Parting of the Ways". Tennantiga hakati "Doctor Who" 2. hooaega filmima 2005. aasta juulis. Enne seda ilmus ta ka 7 minuti pikkuses miniosas "Children In Need"; tema esimene täispikk sarjaosa oli 2005. aasta jõulu eriväljaanne "The Christmas Invasion". 30. detsembril 2011 abiellus Tennant näitleja Georgia Moffettiga, kellega ta on näidelnud sarja "Doctor Who" osas "The Doctor's Daughter", kus Moffett mängis doktori tehislikult loodud tütart Jennyt (Georgia on Peter Moffetti, kes sarjas mängis viiendat doktorit Peter Davisoni, tütar). Paaril on kolm last, üks Moffetti varasemast kooselust. Tennant käib regulaarselt kirikus. Aastatel 2005–2007 oli Tennantil suhe näitleja Sophia Mylesiga, kellega ta on koos näidelnud nii kriminaalfilmis "Foyle'i sõda" kui ka "Doctor Who" osas "The Girl In The Fireplace".
Literatūra un Māksla

Literatūra un Māksla (Kirjandus ja Kunst) oli 1945. aasta jaanuarist kuni 1994. aasta novembrini Riias ilmunud lätikeelne kultuurileht, Läti loominguliste liitude häälekandja. Ajalehe eelkäija oli aastatel 1940–1941 ilmunud Literatūras avīze (Kirjanduslik Ajaleht). Literatūra un Māksla ilmus kord nädalas.
Matt Smith

Matthew Robert Smith (sündinud 28. oktoobril 1982) on Suurbritannia näitleja ja režissöör. Smith on tuntud põhiliselt üheteistkümnenda doktorina Briti telesarjas "Doctor Who", selle rolli eest sai ta 2011. aastal ka BAFTA auhinna. Smith sündis ja kasvas Northamptonis, plaanides nooremana saada elukutseliseks jalgpalluriks, ent tõsine seljavigastus muutis jalgpallurikarjääri võimatuks. Näitlemist tutvustas talle tema näitekunstiõpetaja, tema innustusel liitus ta ka Londoni National Youth Theatre'iga. Pärast kooli lõpetamist õppis Smith näitekunsti ja loovkirjutamist, magistrikraadi sai ta 2005. aastal. 2009. aasta jaanuaris paljastati, et 11. doktori osa hakkab mängima Matt Smith. Ta oli pigem tundmatu näitleja, võrreldes teistega, keda oli rolli mängima pakutud/arvatud. Smith on oma tegelaskuju kohta öelnud: "The Doctor is excited and fascinated by the tiniest of things. By everything. By every single thing. That's what's wonderful about him as a character. It's why children like him, I think. Because he doesn't dismiss anything. He's not cynical. He's open to every single facet of the universe." (tõlge: Doktor on innustunud ja sisse võetud isegi kõige pisematest asjadest. Kõigest. Igast üksikust asjast. See teebki ta tegelasena nii suurepäraseks. Sellepärast ta lastele meeldibki, ma arvan. Sest ta ei jäta midagi kahe silma vahele. Ta ei ole küüniline. Ta on avatud igale viimasele kui universumi "tahule".) Üheteistkümnenda doktori, keda Matt kehastab, kaaslasteks on esmalt Amelia "Amy" Pond (Karen Gillan) ja Rory Williams (Arthur Darvill) ning seejärel Clara Oswin Oswald, keda mängib Jenna Coleman. Amy ja Rory on kogu saate ajaloo jooksul ka esimesed abielupaarist kaaslased – nad abiellusid osas "The Big Bang". Matt Smith IMDb-s
Artur Rättel

Artur Rättel (sündinud 8. veebruaril 1993) on Eesti jalgpallur. Ta mängib Eesti Meistriliigas FCI Tallinna värvides. Ta kuulus Eesti U19 koondisse, mis osales kodusel 2012. aasta U19 Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril . http://jalgpall.ee/news.php?st=style_fp.css&news_id=3958 Artur Rättel Soccernet.ee portaalis Artur Rättel Eesti Jalgpalli Liidus
Sibula veski

Sibula veski oli vesiveski Sibula mõisas Kavilda jõel, Tartu–Viljandi maanteest lõunas. 1950. aastal anti see üle Puhja Põllumajandusühistule, aga tänapäeval võib asukohta aimata vaid veskipaisu kivide järgi. Sibula veski Eesti looduse infosüsteemis
Lootuse kasvades

"Ootamatult isaks" on Ameerika Ühendriikide situatsioonikomöödia, mida esmakordselt näidati 21. septembril 2010 USA telekanalil Fox. 23-aastane James "Jimmy" Chance peab kasvatama üheöösuhtest sündinud tütart. James "Jimmy" Chance (Lucas Neff) on Hope'i isa, kel pole vähimatki aimu, kuidas last kasvatada. Üheöösuhte tulemusest lapse ema Lucyga saab ta teada alles kaheksa kuud hiljem, kui tuleb ilmsiks, et lapse ema on mõrvar ning ta hukatakse. Virginia Chance (Martha Plimpton) on Jimmy ema, kes sünnitas 15-aastaselt. Tema ema jättis ta 2-aastaselt maha ning teda kasvatas vanaema Mamma. Burt Chance (Garret Dillahunt) on Virginia abikaasa ja Jimmy isa, kes tegeleb aiandusäriga. Sabrina Collins (Shannon Woodward) töötab kohalikus toidupoes ja on Jimmy salajane silmarõõm. Mamma (Cloris Leachman) on Virginia 84-aastane Alzheimeri tõve tunnustega vanaema. Hope (Baylie Cregut, Rylie Cregut) on Jimmy ja Lucy tütar.
Teoinimene

Teoinimene oli Tallinnas 1991. aastal ilmunud eestikeelne ajaleht. Ajaleht ilmus kaks korda kuus, ühtekokku ilmus 17 numbrit. Väljaandjaks oli AS Fax.
Eesti Matkaliit

Eesti Matkaliit (lühend EML) on Eesti mittetulunduslik ühendus, mis on katusorganisatsiooniks matkaklubidele ja firmadele. EML juures tegutsevad: kutsekomisjon, matkakomisjon, matkaradade komisjon jt. Liikmesorganisatsioonides tegeldakse mitmesuguste matkaliikidega: jalgsimatkamine, jalgrattamatkamine, mägimatkamine, suusamatkamine, automatkamine ja veematkamine. EML on Euroopa Rändurite Assotsiatsiooni (ERA) liige alates 1993. aastast ja osaleb ERA komisjonide töös. EML on alaliiduna Eesti Olümpiakomitee (EOK) liige. EML korraldab regulaarselt Eesti matkatehnika meistrivõistlusi, väljastab Põhjatähe Matkajuhi ja Matkateenete märke, Põhjatähe ja Põhjavalguse matkamärke jne. 1989 – EML asutati aprillis Tallinna Matkamajas Eesti Matkaföderatsiooni õigusjärglasena. 9. detsembril kogunesid Tallinna Matkamajas EML-i 15 liikmesorganisatsiooni esindajad volikogu esimesele istungile, kus võeti vastu EML-i programm. 1989. aastal sooritati 640 matka 5183 osavõtjaga. Toimus 22. (kaug)matkajuhtide kokkutulek ja anti välja vastav teatmik, brošüür. See traditsioon on jätkunud siiani. 1990 – ametiühingud lõpetasid matkamise senise doteerimise (doteerimine oli alates aastast 1962). EML võeti vastu Eesti Spordi Keskliidu (praegu Eesti Olümpiakomitee) liikmeks. Esmakordselt lülitati Eesti mägimatkajate matkamarsruuti alpinistlik tõus mäetippu. Aasta jooksul sooritati 398 matka 3528 osavõtjaga.  Pikemalt artiklis Aasta matkaja  Pikemalt artiklis Aasta matkategelane Igal aastal matkajuhtide kokkutulekul valitakse aasta matkaja ja aasta matkategelase aunimetuse laureaadid. Kaljo-Mihkel Johannes Guido Leibur Peeter Pungar Raimond Tamming Katrin Pärnpuu Tõnu Pihelgas Harju Matkaklubi Eesti Matkaliit, matkaliit.ee Eesti Matkaliit, matkaliit.ee