laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Maurice Blanchot

Maurice Blanchot (22. september 1907 – 20. veebruar 2003) oli prantsuse kirjanik, filosoof ja kirjandusteoreetik. Tema tähendus- ja mõtteteooria avaldas olulist mõju poststrukturalistlikele filosoofidele nagu Gilles Deleuze, Michel Foucault, Jacques Derrida ja Jean-Luc Nancy. Blanchot kasvas üles koos kolme õe-vennaga jõukates, katoliiklikes oludes. Alates 1925. aastast õppis ta Strasbourgis filosoofiat ja saksa keelt. Seal temast sai Leedus sündinud prantsuse juudi fenomenoloogi Emmanuel Levinase lähedane sõber. Seejärel alustas ta karjääri poliitikaajakirjanikuna Pariisis. Aastatel 1932–1940 oli ta peavoolu konservatiivse päevalehe Journal des débats toimetaja. 1930. aastate alguses tegi ta kaastööd radikaalsete natsionalistlike ajakirjade sarjale, olles samal ajal ka 1933. aastal ägedalt Saksa-vastase päevalehe Le rempart toimetaja ja Paul Lévy natsivastase poleemilise nädalalehe Aux écoutes toimetaja. 1940. aasta detsembris kohtus ta Georges Bataille'iga, kes oli kolmekümnendatel aastatel kirjutanud tugevaid antifašistlikke artikleid ja kes jäi lähedaseks sõbraks kuni surmani 1962. aastal. Blanchot töötas natside okupatsiooni ajal Pariisis. Oma pere ülalpidamiseks jätkas ta aastatel 1941–1944 tööd ajakirja Journal des débats raamatuarvustajana, kirjutades näiteks sellistest tegelastest nagu Sartre ja Camus. Pärast sõda hakkas Blanchot töötama ainult romaanikirjaniku ja kirjanduskriitikuna. 1947. aastal lahkus Blanchot Pariisist eraldatud Èze'i külla Lõuna-Prantsusmaal, kus ta veetis oma elu järgmise kümnendi. Nagu Sartre ja teised ajastu prantsuse intellektuaalid, vältis Blanchot akadeemiat elatusvahendina, tuginedes selle asemel oma kirjutamisoskusele. Aastatel 1953–1968 avaldas ta regulaarselt ajakirjas Nouvelle Revue Française. Blanchot kirjutas rohkem kui kolmkümmend ilukirjandusteost, kirjanduskriitikat ja filosoofiat. Kuni 1970. aastateni töötas ta oma kirjutistes pidevalt, et murda tõkkeid selle vahel, mida üldiselt peetakse erinevateks "žanriteks" või "tendentsideks", ning suur osa tema hilisemast tööst liigub vabalt jutustamise ja filosoofilise uurimise vahel. "Sõprus" (järelehüüd Georges Bataille'le). Prantsuse keelest tõlkinud ja järelsõna: Anti Saar – Vikerkaar 2012, nr 1/2, lk 138–142; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis "Kirjandus ja õigus surmale. Valik tekste". Koostanud ja prantsuse keelest tõlkinud Anti Saar; toimetanud Triinu Tamm; järelsõna: Eik Hermann. Sari Avatud Eesti Raamat, Varrak, Tallinn 2014, lk; ISBN 9789985326435
Intressipuhkus

Kodulaenu intressipuhkus on riiklikult garanteeritav tagastatav toetus ehk laen peredele, kellel töökoha kaotamise tõttu eluasemelaenu tagasimaksmisega raskusi. Erinevalt panga pakutavast maksepuhkusest võimaldab intressipuhkus leevendust ka intressi tasumisest, mis laenu tagasimakse alguses moodustab tagasimakse summast olulise osa. Algataja: Eestimaa Rahvaliit Toetajad: Eesti Lastevanemate Liit, Eesti Kinnisvarafirmade Liit, Eesti Pangaliit, Eesti Koduomanike Keskliit, Sihtasutus KredEx, Tööturuamet, Sotsiaaldemokraatlik Erakond Vastased: Reformierakond, Keskerakond, Eesti Pank Eluasemelaenu on võtnud 110 000 leibkonda, kellest 77 000 on lastega pered. Paljud neist on majanduslangusest tingitud tööpuuduse tõttu makseraskustesse sattunud. Novembris 2008 esitas Riigikogu Rahvaliidu fraktsioon 2008. aasta eelarve muutmise eelnõusse muudatusettepaneku, millega oleks eraldatud riigieelarvest 150 miljonit krooni Sihtasutusele KredEx eesmärgiga vältida eluasemelaenu tagasimakse raskuste korral lastega peredel kodu kaotamist. 20. novembril 2008 ei toetanud koalitsioon vastavat ettepanekut. 16. detsembril toimus intressipuhkuse teemaline ümarlaud, kus ideele avaldasid toetust: Eest Omanike Keskliit, Eesti Kinnisvarafirmade Liit, SA KredEx ja Tööturuamet. Samuti kinnitasid ideele toetust eelnevalt Eesti Lastevanemate Liit ja Eesti Pangaliit. Ümarlaual osalesid ka lisaks Rahvaliidule ka teised parlamendierakonnad, v.a Reformierakond. 5. jaanuaril 2009 asus ideed toetama ka rahandusminister Ivari Padar, kes alustas läbirääkimisi pankadega. Samas süüdistasid rahandusministri koalitsioonipartnerit teda kampaanialikus käitumises ning pidasid ideed kas raha puuduse tõttu teostamatuks või pankade ja hooletute laenajate põhjendamatuks abistamiseks. Toetust saaksid pered, kelle ülalpidamisel on vähemalt üks kuni 18-aastane laps või kuni 26-aastane õppiv noor. Eeltingimuseks on panga positiivne otsus maksepuhkuse võimaldamise kohta. KredEx tasuks laenuvõtja eest pangale kuni 12 kuu intressimaksed ning pärast maksepuhkuse lõppu saaks need summad tagasi koos sellelt arvestatud minimaalintressiga. KAREL RÜÜTLI: Töötava pere kodukindlus, Eesti Päevaleht, 3. detsember 2008 ÜMARLAUD: Intressipuhkuse võimalus kodulaenu võtnud peredele hädavajalik, Eesti Päevaleht, 16. detsember 2008 RAHANDUSMINISTEERIUM: Hätta sattunud koduomanikke tuleb aidata, Tarbija24, 5. jaanuar 2009 REHE: Maksetega on raskuses 3500 peret, Äripäev, 6. jaanuar 2009 Padari mõte toimib juba Suurbritannias, Postimees, 6. jaanuar 2009 Hannes Rumm: intressipuhkus ja Eesti uhkus, Postimees, 14. jaanuar 2009
Joséphine-Charlotte

Joséphine-Charlotte, Belgia printsess, Luksemburgi suurhertsoginna (Joséphine-Charlotte Ingeborg Elisabeth Maria Josepha/Marie-José Margarethe/Marguerite Astrid; 11. oktoober 1927 – 10. jaanuar 2005) oli Luksemburgi suurhertsogi Jeani abikaasa. Charlotte sündis Brüsselis kuningapalees Léopold III ja Rootsi printsessi Astridi tütrena ning kasvas üles Stuyvenbergi lossis. Charlotte'i ema hukkus 1935. aastal autoõnnetuses, olles vaid 39-aastane. Haridusteed alustas Charlotte kodus, kus spetsiaalselt tema jaoks pandi kokku väike grupp õpilasi. 1940. aastate lõpul pandi ta internaatkooli, misjärel jätkus ta õpetamine taas eraõpetajate käe all. Stabiilse haridustee katkestasid liitlasväed, kes 7. juunil 1944 Prantsusmaal maabusid, misjärel Charlotte ja ta pere saadeti Saksamaale. Perekond vabastati 7. mail 1945, misjärel nad kolisid Šveitsi. Charlotte jätkas õpinguid Genfis École Supérieure de Jeunes Fillesis, millele järgnesid lastepsühholoogia kursused Genfi Ülikoolis. 9. aprillil 1953 abiellus Charlotte Luxembourgis prints Jeaniga. printsess Marie-Astrid (sündinud 17. veebruaril 1954) suurhertsog Henri (sündinud 16. aprillil 1955) prints Jean (sündinud 15. mail 1957) printsess Margaretha (sündinud 15. mail 1957) prints Guillaume (sündinud 1. mail 1963) Charlottet huvitasid peamiselt laste, pere ja tervisega seotud valdkonnad ning aastatel 1959–1970 oli ta Luxembourgi Noorte Punase Risti president. Vabal ajal tegeles ta meelsasti aianduse ja aiakunstiga. Lisaks nautis ta ka kalastamist, jahilkäimist, suusatamist ja veesporti. Elu viimastel aastatel põdes Charlotte kopsuvähki ning suri Fischbachi lossis 77-aastaselt.
Sharoni plaan

Sharoni plaan oli Iisraeli peaministri Ari'el Sharoni plaan, mis nägi ette Iisraeli vägede ühepoolse väljatõmbamise Kuuepäevase sõjaga Iisraeli poolt okupeeritud aladelt ning mõningate juudi asunduste lammutamise ja teiste püsiva säilitamise. Selle idee arendas järgmine peaminister Ehud Olmert edasi Olmerti plaaniks. Gaza tsoonis kaotati Sharoni plaanide järgi kõik 21 juudi asundust: Jordani Läänekaldal lammutati juudi asundused Ganim, Kadim, Sa-Nour ja Homesh. Plaan nägi ette Jordani Läänekalda linn-asunduste Ari'eli, Efratah', Gush Eẕioni, Qiryat-Arba‘ ja Ma‘aleh Adummimi ning Hebronis paiknevate asunduste säilitamise ja kindlustamise. Sharon esitas selle plaani Yāsir ‘Arafāti eluajal, sest Sharon ei pidanud võimalikuks poliitilisi läbirääkimisi palestiina poolega. Plaan pidi tagama Iisraeli julgeoleku. Palestiinlased seevastu leidsid, et plaani peavad legitimeerima rahvusvahelised lepped, ning nõuavad Iisraeli täielikku väljatõmbumist vaidlusalustelt aladelt.
Taustamine

Taustamine on restaureerimisel maali, foto või mõne muu sellise eseme tagumise poole katmine selle tugevamaks tegemise eesmärgil.
Frederiksbergi loss

Frederiksbergi loss asub Taanis Frederiksbergis ja oli kuni 1800ndate keskpaigani kasutusel Taani kuningapere suveresidentsina. Loss ehitati aastail 1700–1735 ning pärast kuningaperelt riigile minekut aastal 1869 asub lossis Kuninglik Taani Sõjaväeohvitseride Akadeemia. Palee ja sellega külgnev kabel on kaunistatud ohtrate stukkidega, laemaalidega.
Nassau

Nassau (hääldus [n'ass'au], ka [näso:]) on Bahama pealinn. Asub New Providence'i saarel. Linnas elab ligikaudu 260 000 inimest, mis moodustab umbes 70% kogu riigi elanikest. Linn rajati 17. sajandil ja kandis algul nime Charles Town, kuid nimetati 1695. aastal ümber Inglismaa kuninga William III auks, kes oli Oranje-Nassau prints. 18. sajandi alguses sai linnast piraatide peatuspaik.  Nassau – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Relapse

"Relapse" on Eminemi kuues stuudioalbum. See ilmus 2009. aasta mais. Lood salvestati aastatel 2007–2009 mitmes stuudios. Album oli edetabelis Billboard 200 oma esimesel nädalal esikohal, seda müüdi nädala jooksul 608 000 eksemplari. Kokku on seda kogu maailmas müüdud üle viie miljoni eksemplari. Albumilt ilmus kolm singlit. "Dr. West" 1:29 "3 a.m." 5:19 "My Mom" 5:19 "Insane" 3:01 "Bagpipes From Baghdad" 4:43 "Hello" 4:08 "Tonya" 0:42 "Same Song & Dance" 4:06 "We Made You" 4:30 "Medicine Ball" 3:57 "Paul" 0:19 "Stay Wide Awake" 5:19 "Old Time's Sake" 4:38 "Must Be the Ganja" 4:02 "Mr. Mathers" 0:42 "Déjà Vu" 4:43 "Beautiful" 6:32 "Crack a Bottle" 4:57 "Steve Berman" 1:29 "Underground" 6:11 Kogupikkus: 76:16
Huilgav Hurtsik

Huilgav Hurtsik on tegevuskoht J. K. Rowlingu Harry Potteri lugudes. See on vana maja Siganurme külas. Küla elanikud kardavad seda maja ja hoiavad sellest eemale, sest arvavad, et seal kummitab. Tegelikult pole majas kunagi kummitanud. Remus Lupin, kes oli libahunt, viidi tema kooliajal täiskuuööl sinna, et ta saaks muunduda ohutult libahundiks. Siganurme elanikud arvasid, et seal kummitab, kuid tegelikult oli see vaid Lupin, kes kord kuus libahundina majas ulgus. Kuigi Lupin lahkus peagi koolist, arvab kohalik rahvas siiski, et majas kummitab, mis sest, et sealt pole juba aastaid ulgumist kuuldud.
Frederiksborgi loss

Frederiksborgi loss on loss Taanis Hillerødis, mis ehitati Christian IV ametlikuks residentsiks; praegu asub lossis Taani Ajaloomuuseum. See on suurim renessansiajastu loss Skandinaavias, mis paikneb kolmel väikesaarel keset järve ning on ümbritsetud suurte barokkaedadega. Gøye suguvõsale kuulunud keskaegne Hillerødsholmi kindlustatud mõis (linnus) ehitati ümber 1540. aastatel Herluf Trolle juhendamisel. Seda omakorda laiendati ning ehitati ümber 1560. aastatel uue omaniku kuningas Frederik II ajal, kelle järgi loss on ka saanud uue nime. Enamus praegusest lossihoonest ehitati 1602–1620 Christian IV ajal Hollandi arhitektide Hans ja Lorents van Steenwinckeli poolt. Nüüd kadusid lõplikult keskaegse linnusearhitektuuri elemendid ning ehitis omanda täielikult lossi iseloomu. Pärast Christian IV surma 1648 kasutati lossi peamiselt tseremooniate läbiviimiseks, esmajärjekorras kuningate võidmiseks ja kroonimiseks. Alates 1693. aastast on lossikirik kasutusel kui Rüütlite kabel, kus on tegutsenud nii Elevandi ordu kui ka Dannebrogi ordu. Lossis on hoitud ka kuningapere kunstikogusid. 1720. aastal allkirjastati Frederiksborgi lossis Frederiksborgi rahuleping. 1850. aastatel kolis lossi Frederik VII. 1859. aasta 16. detsembri ööl, mil kuningas viibis lossis, puhkes tulekahju, mis hävitas enamuse lossi sisekujundusest. Taastamistöödeks saadi suurem osa rahast avalikust korjandusest, suure osa andis kuningas ise ning palju tuli ka eraannetusi. Lossikirikus toimuvad avalikud jumalateenistused. Lossis hoitakse vapikilpe ning Elevandi ja Dannebrogi ordu ordeneid. Lossimuuseumis asub riigi olulisim ja suurim portreede ja ajalooliste maalide kollektsioon. Loss ja pargid on külastajatele avatud aasta läbi. Selle tiitli sai Alexandra (Frederiksborgi krahvinna) 16. aprillil 2005 pärast lahutuse jõustumist. Tiitel viitab Alexandra ja prints Joachimi abiellumisele selle lossi kirikus.
Ivar Tallo

Ivar Tallo (sündinud 5. mail 1964 Tartus) on Eesti politoloog ja poliitik. Ivar Tallo lõpetas Tallinna 32. Keskkooli (1982), seejärel õppis Leningradi Riiklikus Ülikoolis filosoofiat ja loogikat ning McGilli ülikoolis politoloogiat. Aastatel 1993–1994 oli ta president Lennart Meri välisnõunik, 1996–1999 töötas Tartu Ülikooli euroteaduskonnas ja alates 1999. aastast avaliku halduse õppetoolis. Ivar Tallo avaliku teenistuse eetikakoodeksi autor ja üks põhilisi avaliku teabe seaduse väljatöötajaid. Ta on nõustanud paljude riikide valitsusi e-halduse teemal ning muu hulgas olnud üks Gruusia Tiigrihüppe algatajaid. Aastatel 1997–1998 oli Ivar Tallo Mart Siimanni valitsuse haldusreformi komisjoni nõunik. Aastal 1999 pääses Ivar Tallo Mõõdukate nimekirjas asendusliikmena Riigikokku, kus oli põhiseaduskomisjoni liige. 1999. aastast oli ta ka Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee liige. Ta üks 2002. aastal asutatud E-Riigi Akadeemia asutajaid, on selle nõukogu liige ning endine direktor. Pressisõber (2000) Avatud Eesti Fondi Koosmeele auhind (2010) Ivar Tallo: Aukartus võimu ees Eesti Ekspress, 2. august 2004 Ivar Tallo: Meie Nokia on paindlik riik Maaleht, 22. detsember 2005 Ivar Tallo: Vasallistaatuse valik Postimees, 25. august 2006 Ivar Tallo: Kas tõmbame vee peale? Ärileht, 23. märts 2007 Ivar Tallo: Eetikakompassi vajadus EPL, 7. august 2007 Ivar Tallo: Leedo kohtuasi Delfi vastu kuulutab sotsiaalveebi surma Postimees, 1. juuli 2008 Ivar Tallo: Rahaga kleebit suu EPL, 12. jaanuar 2009 Ivar Tallo: Värviline revolutsioon Eestis?, EPL, 17. november 2009 Ivar Tallo: Staatuspalga eelnõu EPL, 16. detsember 2009
Allüülne kloorimine

Allüülne kloorimine on allüülsete kloriidide saamise meetod kaksiksideme juures hargnenud struktuuriga alkeenide (isoalkeenide) ioonsel kloorimisel - see on bis-, tri- ja tetraalküülasendatud kaksiksideme kloorimine. Tihti viiakse see protsess läbi madalal temperatuuril gaasilise Cl2 sissejuhtimisega alkeeni; lisada võib ka eralduvat HCl siduva aluselise komponendi. Allüülsete kloriidide teke alkeenide kloorimisel on konkureeriv reaktsioon normaalsete AdE liitumisproduktide (dikloriidide) moodustumisele. Allüülsed kloriidid tekivad karbokatioonse intermediaadi β-deprotoneerumisel, see on β-prootoni ülekandel (transfer) alkeeni. See on sisemiselt eriti omane tertsiaarsetele karbokatioonidele, mis moodustuvad isoalkeenidest. Allüülne kloorimine on üks võimalus 2-asendatud allüülsete kloriidide saamiseks. Näiteks 2-metüül-2-buteeni kloorimine -12°C Na2CO3 juuresolekul konversioonil 70%. MeCH=CMe2 + Cl2 → MeCHCl–C+Me2 → MeCHCl–CMe=CH2 (83%) + MeCH2–CMe2Cl (5%) + MeCHCl–CMe2Cl (12%) + [ MeCH=CMeCH2Cl (tº) ] Põhimõtteliselt saavad isoalkeenide kloorimisel tekkida Cl2 liitumisproduktid (dikloriidid, toodud näites 12%), allüülsed kloriidid (toodud näites 83%, β-prootoni loovutamine võib toimuda kahes suunas), HCl alkeenile liitumise produktid (tertsiaalsed kloriidid, toodud näites 5%) ning lisaks võib produktide rektifikatsioonil esineda allüülne ümbergrupeering, see tähendab termodünaamiline kontroll viib stabiilsema isomeeri moodustumisele. Allüülse kloorimise ja Cl2 liitumise osakaal erinevate alkeenide korral on järgmine: Me2C=CMe2 99,7:0,3 MeCH=CMe2 85:15 CH2=CMe2 87:13 CH2=CMeCH2Cl 80:20 CH2=CMe–CH=CH2 50:44 tsüklohekseen 20:80 MeCH=CHMe 3:97 Allüülkloriid CH2=CHCH2Cl saadakse propeeni kloorimisel kõrgel temperatuuril (400–600 kraadi). Metallüülkloriid saadakse isobuteeni kloorimisel temperatuuril 100ºC. Märkus: Isoalkeenide broomimine Br2-ga annab normaalsed liitumisproduktid, dibromiidid. Keemilises analüüsis kasutatakse küllastumatuse määramiseks liitumisreaktsiooni Br2-ga, kuid Cl2 reaktsiooni ei saa kasutada kõrvalreaktsioonide tõttu. Elektrofiilne liitumine Karbokatioonid Allüülsed ühendid Allüülne ümbergrupeering Tertsiaarne süsinikuaatom Muks, Elvi 1990. Comparison of electrophilic addition reactions. Reactions of the carbocationic intermediate. Proc. Estonian Acad. Sci. Chem. 39(2): 94–102.
Sommelet' reaktsioon

Sommelet’ reaktsioon on aldehüüdide saamise meetod, mis põhineb primaarsete halogeniidide reaktsioonil heksametüleentetraamiiniga (urotropiiniga) ja moodustuvate kvaternaarsete ammooniumsoolade järgneval hüdrolüüsil: R–CH2–Hlg + (CH2)6N4 → [R–CH2–N(CH2)6N3]+Hlg– → RCHO Marcel Sommelet avaldas selle reaktsiooni 1913. aastal kui bensüülhalogeniidide aromaatseteks aldehüüdideks konversiooni meetodi: ArCH2Hlg → ArCHO Sommelet’ reaktsiooni saab edukalt kasutada aldehüüdide saamiseks erinevatest primaarsetest halogeniididest, näiteks RCH2Hlg on bensüül-, allüül-, alkoksümetüül- jmt halogeniid (saagis 70–80%); R võib olla ka heteroaromaatne rühm, nagu tiofeeni, püridiini, tiasooli jmt derivaat. Tavaliselt reagentide segu vees või vesi-etanool segus või 50% äädikhappes kuumutatakse mitu tundi. Ammooniumsoola hüdrolüüs toimub keetmisel. Alküülhalogeniidide AlkCH2Hlg korral on vajalik kuumutamine vähemalt 24 tundi ja saagised on alla 50%. Kuna kvaternaarseid ammooniumsooli annavad kergesti (aktiivsed) primaarsed halogeniidid, siis saab seda protsessi kasutada reaktsiooniproduktide segust primaarsete halogeniidide selektiivseks konversiooniks aldehüüdideks, seega selektiivseks eraldamiseks segust. Urotropiini ja alküül- või bensüülhaliidide kvaternaarsed ammooniumsoolad happelisel hüdrolüüsil soolhappega annavad primaarsed amiinid, see on tuntud kui Delepine reaktsioon. [R–CH2–N(CH2)6N3]+X– +3HCl + 6H2O → RCH2NH2•HX + 6HCHO + 3NH4Cl Uus analoogset tüüpi reaktsioon töötati välja Koit Läätse poolt, patenteeritud 1960. aastal., Selektiivselt viidi primaarsed allüülsed kloriidid (näiteks geranüülkloriid) dimetüülfenüülamiiniga (N,N-dimetüülaniliin) kvaternaarseteks ammoonium sooladeks, mille kuumutamisel kaaliumatsetaadiga saadi äädikhappe estrid: R–CH2–CMe=CH–CH2–Cl + Me2NPh → [R–CH2–CMe=CH–CH2–NMe2]+Cl– → R–CH2–CMe=CH–CH2–OAc , kus R = alküül, alkenüül jm, Me = CH3, Ph = C6H5 ja Ac = C(O)CH3 Hiljem laiendati seda meetodit ammooniumsoola lagundamise varieerimisega saamaks eetreid (leeliselise etanooliga) või estreid (karboksüülhapete kaaliumsooladega) või primaarseid allüülseid kloriide (kuumutamisel umbes 100 °C). Ammooniumkomplekside tekke kiirendamiseks võib kasutada metanooli lisandit. Kvaternaarsed ammooniumkatioonid Marcel Sommelet. Sur un mode de décomposition des halogénoalcoylates d'hexaméthylène-tétramine. – Compt. rend. 1913, 157, 852–854. Леетс К. В. Способ выделения первичных замещенных аллильных галогенпроизводных из смеси с изомерными соединениями. – Авт. свид. СССР № 128860. Опубликовано в Б. И. 1960, № 11. Леетс К. В., Когерман А. П., Кудрявцев И. Б., Таммару У. Э., Ранг Х. А., Краав Л. П. Способ выделения бета-непредельных первичных хлоралкилов. – Авт. свид. СССР № 582241. Опубл. в Б. И. 1977, № 44, 83. K. Siirde, A. Erm, H. Rang, A. Kogerman, I. Kudrjavtsev, K. Lääts. Stereoselective Separation of Substituted Allylic Chloroderivatives. – Proc. Estonian Acad. Sci. Chem. 1991, 40(4), 200-204.
Robert Tappan Morris

Robert Tappan Morris (sündinud 8. novembril 1965) on tuntud esimese internetis leviva ussviiruse loojana. Oma nn "Morrise ussi" lõi ta Cornelli ülikoolis esimese kursuse tudengina. 1989. aastal, olles viimasel kursusel, sai temast esimene inimene, kes on mõistetud süüdi virtuaalses kuriteos. Morrist süüdistati nn Morrise ussi loomises ja laialisaatmises. Morrise ussi peetakse esimeseks arvutiussiks, mis internetis levib. Ussi saatis ta välja Massachusettsi tehnoloogiainstituudi arvutitest, et vältida kahtluse langemist Cornellile. Hiljem väitis Morris, et lõi programmi puhtteaduslikust huvist ja tema eesmärgiks oli hoopis interneti suuruse mõõtmine. Ussi ülekandmissüsteemis olla aga tekkinud viga, mille tagajärjel mõned nakatunud arvutid hakkasid ussi üha taastootma, kuni nad muutusid kasutuskõlbmatuteks. Morrise uss rikkus niimoodi hulga süsteeme. Andmed kahju ulatuse kohta on ebaselged, samuti pole täpselt teada, paljud süsteemid ja arvutid otseselt kahjustatud said. Teada on aga see, et Morris sai 10 000 dollarit trahvi ning 3-aastase katseajaga karistuse. Massachusettsi tehnoloogiainstituut näib aga olevat talle andestanud – Morris töötab seal praegu dotsendina.
In vitro

In vitro (ladina keeles) tähendab "klaasis", see on bioloogilise protsessi teostamine katseklaasis kunstlikult loodud ja kindlalt määratletud tingimustes. in vivo in vitro viljastamine in silico
In vivo

In vivo (ladina keeles) tähendab 'elusas'; see on protsess või katse, mis toimub (korraldatakse) elavas organismis või rakus. Loomkatse in vitro in silico
Soostumine

Soostumine on looduslikult toimuv mullatekkeprotsess, mille käigus toimub liigniiske keskkonna tingimustes orgaanilist ainet sisaldavate horisontide (huumushorisondi ja maapinna) turvastumine ja mineraalsete horisontide gleistumine. Soostumist võivad põhjustada nii pinna- või üla- kui ka põhja- või üleujutusvesi. Liigse vee kogunemise kestus. Vee keemiline koostis. Mulla lähtekivim. Maapinna ja aluskihtide reljeef. Taimkatte ja orgaaniliste jäänuste muundumine. Natuke suureneb orgaanilise aine sisaldus mullas. Ilmuvad gleistumise tunnused ja kujunevad gleistunud mullad. Gleistunud mullad arenevad glei- või leet-gleimuldadeks. Toimub muldade turvastumine, tekivad vastavalt turvastunud glei- ja turvastunud leet-gleimullad. Tekivad soomullad. Eestis on soostumine saanud kesta viimasest jääajast saadik, s.o. üle 10 000 aasta. Selle ajaga on soostunud umbes 70% Eesti territooriumist. Et Eestis sademete hulk ületab auramist, siis küllaldase vee äravoolu puudusega piirkondades on levinud sood ja soostikud. Esimesed sood on Eestis tekkinud 9000–10 000 aastat tagasi, nende arv ja pindala kasvas aastatuhandete jooksul ning see protsess toimub tänapäevalgi. Liigniiske hapnikuvaene keskkond vähendab mullaviljakust. Soostumine aeglustab puistu kasvu, väheneb puistu tootlikkus. Taimede lagunemisel 5–15% nende ainest kuhjub turbana. Tekkivad soomullad, milles on orgaanilist ainet üle 50%. Rabastumine Märksõnu mullateadusest ja ökoloogiast Uno Valk. Metsakasvataja peab soostunud metsa kuivendama Eesti Loodus, 2006, nr 3.
Akson

Akson ehk telgniit (vanemas kirjanduses ka neuriit; ladina keeles axon) on enamiku närvisüsteemiga loomade närvirakkude (neuronite) suhteliselt pikk jätke. Akson on närvikiu telgsilinder, mis juhib närvirakukehast tuleva elektrisignaali sünapsi kaudu teise närvirakku või elundisse. Igal neuronil on üks akson, kuid teist liiki jätkete ehk dendriitide arv võib varieeruda. Inimestel on aksoni pikkus varieeruv ning võib ulatuda mõnest mikromeetrist kuni 1,5 meetrini ja selle paksus võib olla 0,1–2,0 μm. Dendriit Närvirakk Neuronikeha Tigroidsubstants Meeli Roosalu. Inimese anatoomia, lk 182, Kirjastus Koolibri, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9
Karl Abel

Karl Abel (15. veebruar 1885 Tartu – 21. märts 1977 Uppsala) oli Eesti sõjaväelendur (kolonelleitnant). Karl Abel teenis Lennubaasis aviotöökoja ülemana ning leiutas valgustuspommi ja optilise pommisihiku. Tema poeg Enno Abel on tehnikateadlane. Tütrepoeg Toivo Kivisalu oli lendur. A. Ilves. Karl Abel in memoriam. Eesti Päevaleht (Rootsi), 6. aprill 1977, nr. 26, lk. 6. Ohvitseride andmekogu Karl Abel TEA entsüklopeedias