laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Armeenia esiajalugu

Ürgasustuse jälgi on leitud mitmes Armeenia mägismaa piirkonnas: Arznist, Nurnusist ja mujalt on leitud peatuspaiku kivist tööriistadega. Hrazdani jõe kuristikust, Lusakertist ja mujalt on leitud koobaseluasemeid. Kõige vanemad leitud kivist tööriistad on 800 000 aastat vanad. 1960. aastatel leiti koopast Jerevan-1 asula 48 000 vanuse kolde jäänustega ning umbes sama vana inimesi koljufragmendi ja hambaga. On leitud neoliitikumi aegsete inimeste peatuspaiku. Mägedest on leitud arvukalt jahistseenidega kaljujooniseid. Esimesed maaharijate ja karjakasvatajate asulad Armeenia alal ilmusid Ararati jõeorgu Širaki maakonna alale. Areni koopast (Areni-1, Šulaveri-Šomu kultuur) leiti septembris 2008 kõige vanem teadaolev nahast king (Areni-1 king): see on üle 5500 aasta vanune. Leid dateeritakse eneoliitikumi (3600–3500 eKr). See on pehme teravate otstega nahkking (tšarohh). See on vanim jalatsileid Euroopas ja Aasias. Asjatundjate arvates kanti armeenia asulates praktiliselt samasuguseid jalatseid. Samuti leiti sealt seelik ja veinitöökoda. (Areni-1 veinitöökoda) Kura-Araksi kultuur sai alguse Ararati tasandikult. Jerevani alalt Šengavithist leiti pronksiaja alguse asula, mis pärineb 5.–3. aastatuhandest eKr Kura-Araksi kultuurist "Kõikjal, kus looduslikud tingimused olid külviks ja karjatamiseks soodsad, paiknesid sugukondade või suurperede asulad. Mägipiirkondades valiti selliste asulate jaoks kõrgendikud; tasandikul kasvas kunstlik küngas tasapisi mitme sajandi jooksul, mil samas kohas oli asula. Need asulad koosnesid lõunapiirkondades kivivundamendile toortellistest ehitatud majadest. Tüüpiline elamu oli ümmarguse põhiplaaniga hoone läbimõõduga 5–7 m, posti tugikiviga keskel. Nähtavasti toetas post lage. Arheoloogiliste väljakaevamiste andmed kinnitavad, et Armeenia mägismaal tunti juba iidsel ajal paljusid käsitöid. Juba 5.–4. aastatuhandel eKr osati sulatada vaske ning 2. aastatuhandel eKr rauda. Aastal 1876 viisid korraldasid vene arheoloogid esimeses arheoloogilised väljakaevamised Armeenias: Dilidžani lähedalt leiti esiaegne kalmistu. Aastatel 1887–1889 kaevas Jacques de Morgan Alaverdi ja Ahthala ümbrusest välja 576 esiaegset hauda. Waldemar Belck leidis Gandzaki lähedalt 300 hauda. Haudu kaevasid välja ka Jervand Lalajan ja A. A. Ivanovski. История Цивилизаций Ближнего Востока 2 Г. История Армений "Великая Армения" [www.webcitation.org/659qYQsYI Arhiveering] Tom Watkins, cnn-com, 9. juuni 2010.Armenian cave yields what may be world's oldest leather shoe 5,900-year-old women’s skirt discovered in Armenian cave, news.am, 13. september 2011 James Owen. Earliest Known Winery Found in Armenian Cave, news.nationalgeographic.com, 10. jaanuar 2011 Shengavit, Shengavit a Kura Araxes Culture Site in Yerevan on the Ararat hills, Republic of Armenia. In those trenches he (Hakop Simonyan) isolated four distinct strata, the earliest from the late fifth millennium and the latest from the early to mid-third millennium BC. Земледельцы Северного Кавказа и Закавказья Круглые дома Араратской долины Arhiveering История Армении
Vabariiklik Partei (täpsustus)

Vabariiklik Partei on mitmes riigis. See nimetus võib viidata usule vabariiklikusse riigikorda, pika traditsiooniga vabariikides ka rahvuslusele ja föderaalriikides tsentralismile. Samas ei pruugi partei nimel olla otsest seost tema programmiga. Ameerika Ühendriigid: Vabariiklik Partei (USA) on üks kahest peamisest parteist, tänapäeval vaadetelt parempoolsem ja konservatiivsem kui Demokraatlik Partei. Asutatud 1854. Eesti: Vabariiklik Partei (Eesti) oli kohalikul ja riiklikul tasandil esindamata euroskeptiline ja parempoolne väikepartei. Tegutses 1999–2012. Iirimaa: Fianna Fáil – Vabariiklik Partei on riigi suurim partei, mis esindab rahvuslikult meelestatud parempoolseid valijaid. Asutatud 1926. Itaalia: Vabariiklik Partei (Itaalia) on üks vanimaid parteisid riigis, vaadetelt vasakliberaalne. Asutatud 19. sajandi II poolel. Tuneesia: Vabariiklik Partei (Tuneesia) on vasakpoolne erakond.
Areni-1

Areni-1 (armeenia keeles Արենի-1 քարանձավ, Areni-1 kharamdzak) on koobastik Armeenias Vajotsh Dzori maakonnas Areni külas Arpa jõe ääres. Koobastikust on leitud eneoliitikumiaegne eluase Šulaveri-Šomu kultuurist. Aastal 2010 teatati, et sellest koopast on leitud vanim teadaolev nahast king (Areni-1 saabas). Jaanuaris 2011 teatati, et on leitud vanim teadaolev veiniköök (Areni-1 veiniköök). 2011. aastal teatati ka, et on leitud õlgseelik ajast 3900 eKr. Koobastiku sissepääs Tee sissepääsu juurde Vaade koopasuult Areni-1 (2012). Laia sissepääsu lael on pääsukesepesad. The first leather shoe, CNN, 9. juuni 2010 James Owen. Earliest Known Winery Found in Armenian Cave." National Geographic, 10. jaanuar 2011. [url = http://news.am/eng/news/73915.html 5,900-year-old women's skirt discovered in Armenian cave], news.am, 13. september 2011
Bišumuiža mõis

Bišumuiža mõis (läti keeles Bišumuiža) on mõis Lätis Riia linnas Bišumuiža asumis peahoone aadressiga Bauskas iela 147. Saksa keeles Bienenhof. Bišumuiža mõis sai alguse aastal 1773. Esimene omanik oli Rammide aadlisuguvõsast pärinev Anna Katarina Schilder. Ta lasi mõisas elada helilooja Johann Gottfried Müthelil, kes mõisas ka suri. Aastal 1786 müüsid Schilderid mõisa 3006 taalri eest Riia Suurgildi kaupmehele Karl Friedrich Hilzenile. Aastast 1810 kuulus mõis Brandenburgide suguvõsale, nende ajal (aastal 1828) märgiti mõis esimest korda Riia linna osana Riia kaardile. Aastal 1871 omandasid mõisa ettevõtjad Roeder ja Knopp, kes rajasid mitmed tööstusettevõtted, sealhulgas ka Knoppi paberivabriku. Kolm aastat hiljem liitusid mõisa omanike ringiga ka Riia kaupmehed Beythien ja Schmidt, kes võtsid enda juhtimise alla veskis asuva läätsevabriku. Mõisa maad jagati kruntideks ja ettevõtted iseseisvusid. XX sajandi alguses omandasid praktiliselt mitteeksisteeriva mõisa Hebenstreitid ja Grassid, kelle kätte mõisa maad jäid kuni võõrandamiseni. Mõisa on omanike järgi kutsutud ka Schilderhof ja Hilsenhof, läti keeles ka Brandenburgas muiža. Mõisa klassitsistlik peahoone rajati aastal 1820, mil mõisa omanikuks oli Jakob Johann Brandenburg. Maja ehib joonia stiilis sammastega portikus. Mõisa kõrvalhoonete kohta on teada, et aastal 1792 oli mõisal kaks elumaja, laut, kolm talli, mida kasutati ka lautadena, kolm küüni ja tõllakuur. Ehitati veski, kuhu hiljem rajati tööstusettevõtted. Võõrandamise ajal mõisa juurde kuulunud hoonetest on säilinud lisaks peahoonele ka tall ja aedniku maja. Mõisa juurde kujunes XVIII ja XIX sajandil park, kus tänapäevani on säilinud kaks suurt tamme. Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles) Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Leiopython

Leiopython on maoperekond. Perekonda Leiopython klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Leiopython albertisii (Peters & Doria, 1878) Leiopython bennettorum Hoser, 2000 Leiopython biakensis Schleip, 2008 Leiopython fredparkeri Schleip, 2008 Leiopython hoserae Hoser, 2000 Leiopython huonensis Schleip, 2008. Need kägistajamaod on levinud Paapua Uus-Guineas, Indoneesias, Austraalias ja Torrese väina saartel. Perekonda klassifitseeritud madudele on iseloomulikud valged mokad. Iseloom on neil väga ergas ja pelglik – vaatamata sellele kipuvad nad kohe hammustama. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Leiopython Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 22.12.2013) (inglise keeles) Patricia Pope Bartlett, Ernie Wagner, Pythons: Everything about Selection, Care, Nutrition, Diseases, Breeding ..., lk 65–66, 1997, Barron's Educational Series, Veebiversioon (vaadatud 22.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Leiopython seisuga 22.12.2013.
Charles Borchardt

Charles Borchardt (kodanikunimega Carl Amandus Borchardt; 30. märts (vkj. 18. märts) 1834 Lemsalu, Volmari kreis – 3. mai (vkj. 21. aprill) 1892 Tallinn) oli 19. sajandil Eestis tegutsenud fotograaf. Charles Borchardt saabus Tallinna 1853. aastal[küsitav] ja töötas aastani 1855 koos vend Robert Borchardtiga rändfotograafina Tallinnas ja Tartus. 1855. aastal siirdusid nad Riiga, aastast 1858 aga elas C. Borchardt taas Eestis. 1861. aastal avas ta Tallinnas Laial tänaval Oleviste kiriku vastas oma ateljee (Charles Borchardt). Pildistas linnakodanikke, on etnograafiliste fotode looja. Ch. Borchardt koostas eesti rahvastikust portreede sarja "Eesti tüübid", mis koosnes 12 portreest ja mis sai hõbemedali 1867. aasta Moskva Keiserliku Ülikooli Loodusuurijate Seltsi ülevenemaalisel etnograafianäitusel. Portree. Wilhelm Greiffenhagen "Breitstrasse". Lai tänav Oleviste kirikuga, vaadatuna Suurtüki tänava ligidalt "Grosse Strandpforte". Suur Rannavärav linna poolt, vaadatuna Pikalt tänavalt Pirita Kloostri varemed vaadatuna jõe poolt. Esiplaanil Pirita jõgi parvega ja ülesõitjatega Eduard Ahrens Otto Taube Jüri Numberg, sarjast "Eesti tüübid". 1866 Portree. Härra von Baggo Tallinna Toomkoguduse kirikuraamatud: Saaga TLA.237.1.48:2, Saaga TLA.237.2.9:15 Valdeko Vende: Eesti esimesed fotograafid: 1. Borchardtid, Eesti fotograafia ajaloost VII, Sirp ja Vasar, nr. 34, 21 august 1981, lk. 4 Eesti Postimees ehk Näddalaleht : ma- ja linnarahvale, nr. 42, 18 okt. 1867, lk. 332  Charles Borchardt – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Charles Borchardt Eesti entsüklopeedia veebiversioonis
Nacra 17

Nacra 17 on 2011 aastal võistluspurjetamiseks Morrelli & Melvini ja Nacra Sailingu kujundatud katamaraan, mille kerepikkus on 17,2 jalga. 2013. aastalõpu seisuga on see segapaari katamaraaniklass suveolümpia purjeregattidel 2016. ja 2020. aastatel. Purjetamine 2016. aasta suveolümpiamängudel Purjetamine 2020. aasta suveolümpiamängudel Nacra = NACRA = North American Catamaran Racing Association "Morrelli & Melvin, Nacra 17 Olympic Mixed Multihull". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. detsember 2013. Vaadatud 22. detsembril 2013. Nacra 17 “olympic mixed multihull”, nacrasailing.com Letter on the Nacra 17 by designer Pete Melvin: Curved Foils, Morrelli & Melvin Design & Engineering, Inc. "16. november 2013, ISAF otsustas Tokyo olümpiaregati võistlusklassid". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. detsember 2013. Vaadatud 22. detsembril 2013. Nacra 17 class
Evo Morales

Juan Evo Morales Aima (sündinud 26. oktoobril 1959 Oruro provintsis) on Boliivia poliitik, kes oli 22. jaanuarist 2006 kuni 10. novembrini 2019 Boliivia president. Ta on aimaraa indiaanlane ja esimene põliselanikust Boliivia juht pärast hispaanlaste konkistat. 2002. aasta presidendivalimistel saavutas ta teise koha. Evo Morales on kokapõõsakasvatajate liikumise cocalero ja sotsialistliku liikumise Movimiento al Socialismo (MAS) juht. Ta taotleb kokapõõsa kasvatamise legaliseerimist. Morales võitis 2019. aasta presidendivalimised, ent väidetava häälte lugemise reeglite rikkumise tõttu tekkinud meeleavaldustega sunniti ta oma kohast loobuma. Inimkonna suurim vaenlane on kapitalism. See on see, mis põhjustab selliseid ülestõuse nagu meie oma, protesti süsteemi vastu, neoliberaalse majanduse vastu, mis on röövkapitalismi ilming. Kui kogu maailm ei tunnista reaalsust, kui riik ei taga oma kodanikele minimaalsetki arstiabi, haridust ega toitu, siis rikutakse sellega iga päev põhilisi inimõigusi. Meie organisatsiooni ideoloogilised põhimõtted, antiimperialism ja vastuseis neoliberalismile, on selged ja muutumatud, kuid selle liikmetel tuleb see veel reaalsuseks muuta. Esimene põlisrahva president 22. jaanuar 2006 Boliivia president Morales pühitseti Tiahuanacos Andide valitsejaks Medvedev ja Morales taunisid raketikilpi ja NATO laienemist Postimees, 16. veebruar 2009 Boliivias toimusid kokkupõrked endise ja praeguse presidendi toetajate vahel www.bbc.com (Briti inglise). Vaadatud 23. septembril 2024.
Uuepere tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Uuepere tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Vismeistri asumis. Uuepere tänav algab Jõeküla teelt ja lõpeb umbtänavana. Eramutega hoonestatud Uuepere tänav on põhja-lõunasuunaline ja ligikaudu 200 meetri pikkune. Uuepere tänav sai nime 18. augustil 2003. Tänav on nime saanud Uuepere talu järgi. Tallinna tänavanimed. KNAB. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 300
Eesti tüübid

"Eesti tüübid" oli fotograaf Charles Borchardti koostatud portreede sari eesti rahvastikust, mis koosnes 12 portreest ja mis sai hõbemedali 1867. aasta Moskva Keiserliku Ülikooli Loodusuurijate Seltsi ülevenemaalisel etnograafianäitusel. Fotoportreede sari kujutas 19. sajandi eesti talurahva esindajaid. Portree: Jürri Numberg, 57-aastane. Jüri kihelkonnast, Soolapaberifotod Eesti Ajaloomuuseumi fotokogus Portree: Ans (Ants) Selm, 58-aastane. Märjamaa kihelkonnast, Soolapaberifotod Eesti Ajaloomuuseumi fotokogus Portree - Mar(r)i Weinberg, 38-aastane. pärit Jüri(?) kihelkonnast, Soolapaberifotod Eesti Ajaloomuuseumi fotokogus Portree - Mats Ramla, 60 aastane. pärit Hageri kihelkonnast, Soolapaberifotod Eesti Ajaloomuuseumi fotokogus Portree: Marri Peilmann, 41-aastane. Hageri kihelkonnast, Soolapaberifotod Eesti Ajaloomuuseumi fotokogus Portree: Jürri Kask, 65-aastane. Rapla kihelkonnast, Soolapaberifotod Eesti Ajaloomuuseumi fotokogus
Tõnu tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Tõnu tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Vismeistri asumis. Tõnu tänav algab Jõeküla teelt ja lõpeb umbtänavana. Eramutega hoonestatud Tõnu tänav on peaaegu põhja–lõunasuunaline ja ligikaudu 190 meetri pikkune. Tõnu tänav sai nime 18. augustil 2003. Tänav on nime saanud Tõnu talu järgi. Tallinna tänavanimed. KNAB. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 299
Theodor Heinrich Beise

Theodor Heinrich Beise (18. jaanuar 1818 Liivimaa – 27. juuli 1878 Tartu) oli baltisaksa jurist ja publitsist. Theodor Heinrich Beise sündis 1818. aastal Liivimaal ning õppis aastatel 1835–1838 Tartu Ülikoolis õigusteadust. Aastatel 1838–1839 töötas Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkuberneri kantseleis Riias. Aastatel 1839–1851 oli Liivimaa õuekohtu ja raeadvokaat Riias ning 1839–1851 Riia ajaloo seltsi sekretär. Aastatel 1851–1869 oli ta Tartu Ülikooli sündik[küsitav]. 1853. aastal omandas Jena ülikoolis filosoofia alal doktorikraadi. 1859. aastast oli Õpetatud Eesti Seltsi sekretär ja 1860. aastast ÕESi president ja Das Inlandi toimetaja. Theodor Heinrich Beise suri Tartus 1878. aastal. Portree: Theodor Heinrich Beise (1818-1878), Soolapaberifotod Eesti Ajaloomuuseumi fotokogus Theodor Heinrich Beise veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Cuneo

Cuneo on linn ja vald Itaalias Piemonte maakonnas; Cuneo provintsi halduskeskus. Cuneo nimi tuleb sõnast cumeo ('kiilukujuline'), kirjeldades linna paiknemist kolmnurksel maatükil kiiluna Gesso ja Stura di Demonte jõe ühinemiskohas. Cuneo asutati 12. sajandil vabakommuunina strateegilisele asukohale Piemonte ja Prantsusmaa vahel. Linna keskmeks on ebatavaliselt suur peaväljak Piazza Galimberti. Linna on oma näo saanud valdavalt 18. ja 19. sajandil. Tooni annavad laiad rohelised puiesteed. Linna lähedal paikneb haruldase taimestikuga Valle Stura org. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Cuneo valla ametlik koduleht (itaalia keeles)
Vismeistri tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Vismeistri tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Vismeistri asumis. Vismeistri tänav algab Tiskre teelt ja lõpeb Jõeküla teel. Eramutega hoonestatud Vismeistri tänav on enam-vähem lõuna-põhjasuunaline ja ligikaudu 390 meetri pikkune. Vismeistri tänav sai nime 18. augustil 2003. Tänav on nime saanud Vismeistri asumi järgi. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 303
Jeziaryšča

Jeziaryšča, ka Aziaryšča (poola keeles Jezieryszcze või Ozieryszcze) on alev Valgevenes Viciebski oblastis, Haradoki rajoonis, samanimelise järve edelakaldal. Läbi alevi voolab järvest alguse saav Obali jõgi. Asulast kilomeetri kaugusel asub Venemaa piir. Asulat läbib raudteeliin Viciebsk-Nevel, lisaks läbib asulat Viciebskist Neveli ja Pihkva suunas viiv maantee Jeziaryščas asuvad põhikool, laste spordikool, kultuurimaja, raamatukogu. Tegutsevad hotell ja restoran. Alevis on toiduainete tööstus ja Garadoki puidutööstuse filiaal. Jeziaryščat mainitakse esimest korda XIV sajandi lõpus, mil suurvürst Algirdas sealsed maad oma naisele Tveri Uljanale andis ja see sinna kiriku rajas. Järve kaldale rajati kindlus, enne Liivi sõda rajas suurvürsti esindaja A Valovič uue kindluse, mille vene väed aastal 1564 hõivasid. Aastal 1583 asula vabastati ja kolm aastat hiljem sai Jeziaryščast alev. Aastast 1772 esimese Poola jagamise tagajärjel Venemaa koosseisus. XIX sajandi algul kaotas asula alevi õigused, kuigi asula nimesse jäi sõna alev alles (Езярышча-Мястэчка). XX sajandi algul rajati raudtee ja selle ümber hakkas kujunema uus asula, mida kutsuti lihtsalt Jeziaryšča. Aastast 1924 Valgevene NSV osa. Vanas Jeziaryšča asus sõjaväeosa. Teises maailmasõjas kaotas elu 2974 kohalikku elanikku. Asulad liideti aastal 1957 ametlikult üheks aleviks. Jeziaryšča vaade Tank T-70 Jeziaryšča memoriaalkompleksis Asula võrguentsüklopeedias
Sumba tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Sumba tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Vismeistri asumis. Sumba tänav algab Jõeküla teelt ja lõpeb umbtänavana. Eramutega hoonestatud Sumba tänav on põhja-lõunasuunaline ja ligikaudu 120 meetri pikkune. Sumba tänav sai nime 19. septembril 2001. Tänav on nime saanud kalastusvahendi sumba järgi (sump – kalade hoiukast). Tallinna tänavanimed. KNAB. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 295
Püüton

Püüton (Python) on maoperekond. Püütonite perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Python anchietae Bocage, 1887 – kääbuspüüton Python bivittatus Kuhl, 1820 Python breitensteini Steindachner, 1881 Python brongersmai Stull, 1938 Python curtus (Schlegel, 1872) – lühisaba-püüton Python kyaiktiyo Zug, Gotte & Jacobs, 2011 Python molurus (Linnaeus, 1758) – tiigerpüüton Python natalensis Smith, 1840 Python regius (Shaw, 1802) – kuningpüüton Python sebae (Gmelin, 1788) – hieroglüüfpüüton Varem arvati püütoni perekonda ka võrkpüüton (Malayopython reticulatus, sünonüüm Python reticulatus). † Python europaeus Szydlar & Rage 2003 †Python maurus Rage, 1976. Need kägistajamaod on levinud Aasias, Aafrikas ja Austraalias. Püütonitel on säilinud kaks ühesuurust kopsu ning vaagnakannused. Püütonitel looduslikke vaenlasi peaaegu pole – nende suurimateks vaenlasteks on inimesed. Emased püütonid on munejad ja osade autorite järgi esineb neil teatud määral ka lõimetishoole – nad valvavad, kaitsevad ning soojendavad (hauduvad) munetud mune. Loomade elu, 5:251. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Python Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 22.12.2013) (inglise keeles) Loomade elu, 5: 253 Sissekanne ADW-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI Taxonomy database-s Sissekanne roomajate andmebaas-is Mark O'Shea, Boas and Pythons of the World, lk 25, 2007, ISBN 978 1 84537 544 7, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 18.09.2013) (inglise keeles) Michael E. Dorcas, John D. Willson, Invasive Pythons in the United States: Ecology of an Introduced Predator, University of Georgia Press, 2011, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 22.12.2013) (inglise keeles) "Püütonilihast võib saada tulevikus alternatiiv veiselihale" ERR, 19. märts 2024
Turismiasjaline

Turismiasjaline on asjaosaline (üksikisik, grupp või organisatsioon), keda mõjutavad turismivaldkonna otsused ja/või kes osaleb külastuselamuse protsessis. Peamisteks turismiasjaliste gruppideks on avalik sektor, erasektor, mittetulundusühingud, kohalik kogukond ja külastajad, sh: – riigi- ja omavalitsusasutused ning nende asutatud tulundus- ja mittetulundusorganisatsioonid; – üleriigilised ja regionaalsed turismi- ja tööandjate organisatsioonid; – kolmas sektor, sh keskkonnakaitse ja muud organisatsioonid; – turismiteenuste pakkujad; – turva-, tervise- ja muude teenuste pakkujad; – turistid, külastajad, elanikud; – meedia; – akadeemilised institutsioonid ja uurimisasutused. Eesti riiklik turismiarengukava aastateks 2007–2013
Lõimise tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Lõimise tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Vismeistri asumis. Lõimise tänav algab Uustalu tänavalt, ristub Viige tänavaga ja lõpeb Mirta tänaval. Eramutega hoonestatud Lõimise tänav on lääneedela-idakirdesuunaline ning ligikaudu 360 meetri pikkune. Lõimise tänav sai nime 19. aprillil 2000. Tänav on nime saanud mullandustermini "lõimis" järgi (lõimis – mulla koostis). Tallinna tänavanimed. KNAB. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 280
Chilabothrus

Chilabothrus on maoperekond. Perekonda Chilabothrus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Chilabothrus angulifer (Bibron, 1843) Chilabothrus argentum Reynolds, Puente-Rolón, Geneva, Aviles-Rodriguez & Herrmann, 2016 Chilabothrus chrysogaster (Cope, 1871) Chilabothrus exsul (Netting & Goin, 1944) Chilabothrus fordi (Günther, 1861) Chilabothrus gracilis Fischer, 1888 Chilabothrus granti (Stull, 1933) Chilabothrus inornatus (Reinhardt, 1843) Chilabothrus monensis Zenneck, 1898 Chilabothrus striatus (Fischer, 1856) Chilabothrus strigilatus (Cope, 1863) Chilabothrus subflavus Stejneger, 1901. Need kägistajamaod elavad Antillidel. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Chilabothrus Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 29. märtsil 2017) (inglise keeles) Avastati hõbedane boamaoliik (elab puu otsas ja on välja suremas!), 31. mai 2016 Sergio Prostak, Silver Boa: Scientists Discover New Snake Species in Bahamas, 29. mai 2016 Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne Roomajate andmebaasis R. Graham Reynolds, Matthew L. Niemiller, S. Blair Hedges, Alex Dornburg, Alberto R. Puente-Rolón, Liam J. Revell, Molecular phylogeny and historical biogeography of West Indian boid snakes (Chilabothrus), Molecular Phylogenetics and Evolution, 68. väljaanne, nr 3, September 2013, lk 461–470 Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Chilabothrus seisuga 22.12.2013.
Ronald D. Moore

Ronald Dowl Moore (sündinud 5. juulil 1964 Chowchillas) on USA stsenarist ja teleprodutsent. Tema produtseeritud telesarjade hulka kuuluvad "Star Trek: Uus põlvkond", "Star Trek: Süvakosmos 9", "Star Trek: Voyager" ja "Battlestar Galactica". Ronald D. Moore andmekogus IMDb (inglise)
Luurelaev

Luurelaev on sõjalaev (abilaev) või riigiasutusele kuuluv laev, mis on ehitatud ja varustatud luureandmete kogumiseks merelt, mereäärselt maismaalt ja nende kohal õhuruumist ning samuti vee alt. Peamiselt koguvad luurelaevad tänapäeval luureinfot elektroonilise luure ehk signaalluure (SIGINT) meetodil. Luurelaevadega püütakse ja kuulatakse pealt teiste riikide raadiosidet, tsiviilsidet; registreeritakse lennuvahendite ja ujuvvahendite elektroonilisi signatuure ning jälgitakse nende liikumist. Jälgitakse ka ballistiliste rakettide starte ja muud sellist. Selleks on luurelaevadel võimsad radarid, teleskoobid ja tundlikud raadiovastuvõtjad. Enamus aparatuurist on salastatud. Sageli on luurelaevadel ka enesekaitserelvastus. Luurelaevad võivad olla "maskeeritud" kalapüügilaevadeks või hüdrograafialaevadeks. See võimaldab viibida põhjendatult samal merealal pikemat aega. Reaalselt nad tegelevadki merel vastava tegevusega, kuid täidavad lisaks luurefunktsiooni. Luurelaevu nimetatakse ka side- või abilaevadeks. Praktiliselt on tänapäeval kõik luurelaevad ja nende liikumine enamasti siiski teada ja jälgitav. Esimesed spetsiaalsed luurelaevad ehitati külma sõja algul ja sellest ajast on need kõigi suurriikide relvastuses. Maailma suurim luurelaev oli Nõukogude Liidus ehitatud Ural SSV-33. Eesti Mereväe käsutuses oli aastatel 1994–2000 kaks Ida-Saksamaal valmistatud Kondor-klassi laeva, mis olid seadistatud luurelaevadeks. Samuti oli Veeteede Ametil 1990. aastail nime EVA-307 all endine vene 860-klassi hüdrograafialaev Zenit, mis oli kunagi ehitatud ühtlasi luurelaevaks ja varustatud vastavate seadmetega. Luure eesmärgil neid teadaolevalt siiski ei kasutatud.