laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Leibur

AS Leibur on Eesti vanim pagaritööstusettevõte. Ettevõtte eelkäija oli 1762. aastal Tallinna vanalinnas Julius Valentin Jaekschi asutatud pagaritöökoda. See aasta tähistab ka Eesti tööstusliku leivatootmise algust. Ettevõte kannab Leiburi (tootmiskoondis "Leibur") nime aastast 1976. Tootmiskoondis Leibur oli Eesti NSV suurim leivatööstusettevõte, mis moodustati 1976. aastal Tallinna Leivakombinaadi, Haapsalu Leivatehase ja Salutaguse Pärmitehase ühendamisel. Aastal 1978 valmistati ettevõttes 40 908 tonni pagaritooteid, 1587 tonni kondiitritooteid, 3818 tonni makarone, 2296 tonni pärmi. Aastal 1997 koondus tootmine Tallinna Kadaka tehasesse. Ettevõtte omanikud on vahetunud mitu korda. Aastal 1998 said omanikeks 55% osalusega Vaasan & Vaasan Oy ja 45% osalusega Cerealia AB. Leibur kuulub Baltikumi leivatööstuskontserni VAASAN Grupp. Aastal 2009 oli VAASAN Grupi käive 400 miljonit eurot ja töötajaid oli kokku 3000. EE 12. köide, 2003: 558. https://web.archive.org/web/20130210190218/http://www.leibur.ee/ajalugu/ (vaadatud 16.01.2013) Toimetuskolleegium: L.Valt, L. Raudtits, A. Mihkelsoo, "Tallinn. Lühientsüklopeedia", Tallinn, Kirjastus Valgus, lk 230, 1979 https://web.archive.org/web/20130207190618/http://www.leibur.ee/leiburist/ (vaadatud 16.01.2013) AS Leiburi koduleht
Mauritiuse Instituut

Mauritiuse Instituut (ladina keeles Institutum Mauritanum) on Tallinnas asuv eraõiguslik kultuuri- ja arendusasutus. Instituut asutati 1994. aastal - algul kultuuriseltsina nimega Academia Catholica, seejärel 1998. aastast kandis asutus nime Filosoofia ja Teoloogia Keskus, praegune nimi aastast 1999. Algne eesmärk oli teha teadustööd ja anda kraadiõpet peamiselt filosoofia, aga ka psühholoogia ja religiooniuuringute valdkonnas. Peale selle uurib ja tutvustab instituut 13. sajandil Tallinna Püha Katariina kloostris tegutsenud Eestimaa esimese õpetlase ja filosoofi Mauritiuse pärandit. Instituudi asutaja ja esimene president oli Mart Raukas. Tänapäeval tegutseb instituut peamiselt loengute, koolituste ja vaimsete seminaride korraldamisega, nii oma liikmetele kui tellimusel kõigile soovijatele. Instituudi käsutuses olevates vana dominiiklaste klausuuri ruumides saab tutvuda nii püsiekspositsiooniga (keskaegsed raidkivid) kui ajutiste näitustega (peamiselt fotokunst), aga korraldada ka oma eraüritusi. Instituudiga koostöös tegutsevad Müürivahe 33 ruumides ka anglokatoliku kirik ja katoliiklik heategevusorganisatsioon Caritas. Mauritiuse Instituudi koduleht "Paavsti õnnistuse saanud akadeemia jätkab Eestimaa esimese kooli traditsioone, Akadeemia - dominikaanide vaimu kandja, Muuseum, akadeemia ja kõrts?". Arhiiv. 4. september 1996. Vaadatud 12. jaanuaril 2024.
Mari (eesnimi)

Mari on naisenimi bretooni, eesti, jaapani, kõmri, norra, rootsi, soome ja ungari keeles. Euroopa keeltes on see nimi üldiselt nime Maria variant. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Mari 1875 naisel. Mari oli Eestis populaarsuselt 95. naisenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Mari vanuserühmas 25–29, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 30,6 ning Saare maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 17,97. Mari oli keskmiselt 39 aasta vanune (mediaanvanus on 35). Nime kandjaid: Mari, A. H. Tammsaare "Tõe ja õiguse" tegelane Mari Aakre, tekstiili- ja moekunstnik Mari Adamson, tekstiilikunstnik ja pedagoog Mari Hanson, sünnitoetaja ja koolitaja Mari Järvelaid, arstiteadlane Mari Ivask, mullabioloog ja ökoloog Mari Jüssi, keskkonnakaitsespetsialist Mari Kalkun, laulja ja laulukirjutaja Mari Kamp, laulja ja näitleja Mari Kangilaski, näitleja Mari Kartau, kunstnik, kunstiteadlane ja kuraator Mari Laaniste, kunstiteadlane ja kirjanik Mari Lill, näitleja Mari Mark-Hershey, poliitik Mari Murdvee, klassikaline filoloog, tõlkija, lavastaja, näitleja ja laulja Mari Must, keeleteadlane Mari Männiko, advokaat Mari Möldre, näitleja Mari Möldre, arhitekt ja tšellist Mari Nõmmela, kunstiajaloolane Mari Palm, näitleja Mari Pill, kunstiteadlane Mari Plakk, tehnikateadlane Mari Pokinen, näitleja ja laulja Mari Raamot, seltskonnategelane ja kodundusõpetaja Mari Reinik, keemik Mari Reitalu, botaanik ja looduskaitsja Mari Ronimois, muusikalilaulja Mari Saat, kirjanik Mari Samel, keemik Mari Tarvas, kirjandusteadlane ja tõlkija Mari Vallisoo, luuletaja Mari Vihmand, helilooja Nime Mari võidakse kasutada ka liitnime ühe osana, tavalisem on see liitnime alguses, nt Mari-Liis Mari-Ann Kelam, poliitik Mari-Ann Palm, filoloog Mari-Ann Remmel, folklorist Mari-Leen Kaselaan, laulja Mari-Liis Aasmäe, laulja Mari-Liis Lill, näitleja Mari-Liis Sepper, jurist ja tõlkija Helin-Mari Arder, laulja Nime kandjaid: Mari Kiviniemi, poliitik Nime kandjaid: Mari Boine, saami päritolu muusik Jaapani keeles saab kanjit kasutades kirjutada nime Mari mitmel viisil, sellest tulenevalt muutub ka nime tähendus. 真理, "tõde" 万里, "suur vahemaa" 茉莉, "jasmiin" Marii Maarja "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. august 2020. Vaadatud 5. septembril 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Vilikond

Vilikond on ühest õisikust kujunenud viljade kogum (näiteks sõstrakobar, maisitõlvik). Liitvilikonna moodustavad kokku kasvanud viljad, näiteks ananassil. Lihttüüpi vilikonna puhul ei ole õied kokku kasvanud. Liittüüpi vilikonna puhul on õied kokku kasvanud.
James Gregory

James Gregory (november 1638 Drumoak, Aberdeenshire, Šotimaa – oktoober 1675 Edinburgh) oli šoti matemaatik ja astronoom. Ta kirjeldas ühe varase peegelteleskoobi (Gregory teleskoop) ehitust ning tegeles trigonomeetriaga. Gregory õppis Marischali kolledžis ja Padova Ülikoolis. 1668. aastal valiti ta Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks. Hiljem töötas ta professorina Saint Andrewsi ülikoolis ja Edinburghi ülikoolis; Saint Andrewsi lõi talle Regiuse matemaatikaprofessori koha kuningas Charles II, tõenäoliselt Kuningliku Seltsi ühe asutaja Robert Moray soovitusel. James Gregory oli abielus maalikunstnik George Jamesoni tütre Maryga. Nende poeg James oli Aberdeenis King's College'i füüsikaprofessor. James Gregory lapselaps John Gregory oli arst ja publitsist ning kuulus samuti Kuninglikku Seltsi. Turnbull, H. W. (1940–1941). "Early Scottish Relations with the Royal Society: I. James Gregory, F.R.S. (1638–1675)". Notes and Records of the Royal Society of London. 3: 22–38. DOI:10.1098/rsnr.1940.0003. JSTOR 531136. J J O'Connor and E F Robertson. "Biography of James Gregory". University of St Andrews School of Mathematics and Statistics. Vaadatud 04.05.2009. Tunrbull, H. W. (1938). "The Tercentenary of the birth of James Gregory". Vaadatud 19.10.2008. "History of Mathematics" Trinity College, Dublin "James Gregory's Euclidean Proof of the Fundamental Theorem of Calculus" James Gregory Public Lectures on Religion and Science, University of St Andrews James Gregory "s "Optica Promota" (inglise tõlge)
Made in Estonia maraton

made in estonia maraton on etenduskunstide festival (kestus umbes 6 tundi), mida korraldab Kanuti Gildi SAAL. Esimest korda toimus festival 2006. aastal. Festival toimub tavaliselt märtsi kolmandal laupäeval. Osalevaid kunstnikke ja rühmitusi on tavaliselt 30 ringis. Kõik kunstnike etteasted mahuvad 5–10 minuti sisse ja Kanuti Gildi SAALi lavale. Koduleht
Jan Szczepański

Jan Antoni Szczepański (20. november 1939 Małeczis Lubochnia vald, Tomaszów Mazowiecki maakond, Łódźi vojevoodkond – 15. jaanuar 2017) oli Poola poksija. Szczepański oli kokku viiekordne Poola meister – kergekaalus (kuni 60 kg) aastatel 1962–1963 ja 1969–1970 ning I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1971. aastal. Ta sai Poola meistrivõistlustel kergekaalus (kuni 60 kg) 1961. aastal 2. koha. Ta esindas maavõistlustel Poolat 17 korda ning võitis neist 11 ja kaotas 6 kohtumist. Szczepański võitis kergekaalus (kuni 60 kg) 1972. aasta Müncheni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ning tuli olümpiavõitjaks. Szczepański võitis kergekaalus (kuni 60 kg) 19. Euroopa meistrivõistlustel (Madrid, 1971) kuldmedali ning tuli Euroopa meistriks. Szczepański on tegutsenud ka filminäitlejana, sh ka poksiteemalistes filmides. 33. Poola meistrivõistlused poksis. Rzeszów 1962. Tulemused inglise keeles 34. Poola meistrivõistlused poksis. Varssavi 1963. Tulemused inglise keeles 40. Poola meistrivõistlused poksis. Mielec 1969. Tulemused inglise keeles 42. Poola meistrivõistlused poksis. Opole 1970. Tulemused inglise keeles 43. Poola meistrivõistlused poksis. Katowice 1971. Tulemused inglise keeles 32. Poola meistrivõistlused poksis. Wroclaw 1961. Tulemused inglise keeles 20. suveolümpiamängude poksivõistlus. München 1972. Tulemused inglise keeles 19. Euroopa meistrivõistlused poksis. Madrid 1971. Tulemused inglise keeles Jan Szczepański veebisaidil Olympedia (inglise) Jan Szczepański filmid lehel Internet Movie Database. Inglise keeles
Ervita mõis

Ervita mõis (saksa keeles Erwita) oli Järvamaal Koeru kihelkonnas Ervital asunud rüütlimõis. Kirjalikes allikates mainiti (Ärvita) Ervita mõisa esimest korda 1663. aastal[viide?]. Mõisa majandushoonetest on säilinud ait ning tuuleveski. Ervita tuuleveski kuulub arhitektuurimälestisena riikliku kaitse alla. Septembris 2009 sai firma Gromell OÜ kooskõlastuse tuuleveski restaureerimiseks ja augustis 2012 tuuleveski aida muuseumiks rekonstrueerimiseks. Mõlemad ehitised said kasutusloa 1. juunil 2012. Möldrimajja soovitakse hiljem teha toitlustuskoht. Laudad ja tallid moodustasid pika hooneterea aida otsas, millest kaks olid krohvitud välisseintega paekivihooned. Küün oli maakivist tulpadega. 19. sajandi esimesel poolel ehitatud klassitsistlikku mõisahoonet ümbritsevas mõisapargis kasvavad põhiliselt vaher, tamm ja pärn. Ervita mõis kultuurimälestiste registris
Tiit Varts

Tiit Varts (sündinud 11. jaanuaril 1937 Rakveres) on eesti džässmuusik, ansamblijuht ja helirežissöör. Ta lõpetas aastal 1955 Rakvere 1. Keskkooli; seal innustas teda muusikaga tegelema muusikaõpetaja Jaan Pakk. Ta õppis aastani 1962 klarnetit Tallinna Muusikakoolis (Olev Pikknurme õpilasena) ning aastatel 1963–1969 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (Juhan Kaljaspooliku ja Hans Suurvälja klassis). Ta on mänginud TPedI orkestris Integraal ja Horre Zeigeri ansamblis Blue Boys (aastatel 1956–1957), ansamblis Elektron (1957–1959), ansamblis Metronoom (1962–1963). Aastatel 1963–1964 mängis ta Eesti NSV Filharmoonia estraadiorkestris, 1964–1966 restoranis Tallinn. Ta on mänginud Kustas Kikerpuu juhatatud ETV ansamblis, ansamblis Admiral ja orkestris Levimo, ETV-ER-i estraadiorkestris ning Jaan Kumani ansamblis. Ta töötas aastatel 1966–2003 helirežissöörina Eesti Raadios ja ETV-s. Ta on esinenud Tallinna džässifestivalidel Horre Zeigeri orkestriga (aastal 1957) ja ansambliga Elektron (aastatel 1964–1966). Ta on kirjutanud džässiteemasid ja instrumentaalpalu ning tegutsenud arranžeerijana. Tema isa oli Rakvere Teatri näitleja Roman Varts. Tema poeg Ain on kitarrist, poeg Ivo (1961–2013) oli trummar. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2014. Vaadatud 17. jaanuaril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Odette Kirss. "Ühe pere näitlejad ja muusikud.100 aastat nimeka näitleja Elli Varts-Prillupi sünnist". Virumaa Teataja nr 111, 11. juuni 2015. Lk 9
Ain Varts

Ain Varts (sündinud 13. oktoobril 1959 Rakveres) on eesti kitarrist ja helirežissöör. Muusikuna on ta iseõppija. Ta töötas aastatel 1979–1992 Eesti Televisioonis helirežissöörina. Ta alustas pillimängijana aastal 1975 Ants Müüri, Nils Petersoni ja Joel Steinfeldti ansamblites. Aastatel 1982–1985 mängis ta Kustas Kikerpuu ansamblis Admiral ja orkestris Levimo. Ta on mänginud ansamblites Haak ja Dr. Friedrich (aastatel 1976–1979), Propeller (1979–1980), Kaseke (1980–1984) ning T-Klaas (1982–1985). Tema isa Tiit Varts on džässmuusik, vend Ivo Varts (1961–2013) oli trummar.
Andres Salu

Andres Salu (sündinud 26. veebruaril 1971) on endine Tartu Ülikooli infotehnoloogiaosakonna juht. Ta töötas Tartu Ülikoolis 18 aastat, 1995. aastast 2013. aasta alguseni. 1996. aastast oli ta Tartu Ülikooli teadus- ja arendusosakonna infosüsteemide projektijuht, 2000. aasta aprillist ülikooli infotehnoloogia juht, kelle ülesandeks on ülikooli IT strateegia koostamine, rakendamine ja arendamine. Andres Salu kuulus Tartu Ülikooli digiteerimise ja siseveebi valmimise juhtrühma koos kantsler Andres Liinati ja rektoraadi nõuniku Mihkel Pärnojaga. Pooldas vaba tarkvara kasutuselevõttu põhjendusega, et parem on raha suunata töötajate koolitamisse, sest kommertstarkvara lisavõimalusi ülikoolis reeglina ei vajata. Osales Tartu Ülikoolis 50 IBM ThinkPadi sülearvuti laialijagamises, mis varustati Linuxi tarkvaraga. Andres Salu pani aluse Tartu Ülikooli IT-lahendustele. Suure ülikooli kontekstis võib esineda erinevaid arvamusi, kuid Salu loodud süsteem oli omas ajas mugav ja ajakohane.[viide?] 2009 Tartu Ülikooli aumärk Ülikooli IT juht on Andres Salu. Universitas Tartuensis: Tartu Ülikooli ajaleht, 28. aprill 2000 "Tartu Ülikooli IT-juht sai hundipassi" Tartu Postimees, 16. jaanuar 2013 Maarja Dahl (2. veebruar 2010). "Uus töötajate siseveeb on personaalne ja kasutajasõbralik". Tartu Ülikooli koduleht. Tartu Ülikool. Vaadatud 17. jaanuar 2013.[alaline kõdulink] Peeter Russak (19. veebruar 2003). "OpenOffice.org-i eestindamise meeskonna teade". OpenOffice.org-i eestindamise meeskonna koduleht. OpenOffice.org-i eestindamise meeskond. Vaadatud 17. jaanuar 2013. Valdo Randpere. "Vilistlased võiksid rohkem ülikooli aidata". Tartu Ülikooli koduleht. Tartu Ülikool. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. detsember 2014. Vaadatud 17. jaanuar 2013. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022.
Luther (täpsustus)

Luther võib viidata mitmele asjale. Luther on eesnimi Luther on perekonnanimi, tuntuim selle nime kandja on usureformaator Martin Luther. Vaata ka Martin Christian Luther (Eesti suurtööstur). Luther on linn USA-s Iowas Luther on küla USA-s Michiganis Luther on asula USA-s Montanas Luther on linn USA-s Oklahomas Luther on kraater Kuul, mis on nimetatud Karl Lutheri järgi Luther on 1928. aasta tummfilm, kus Martin Lutherit kehastab Eugen Klöpfer Luther on 1973. aasta film, kus Martin Lutherit mängib Stacy Keach Luther on 2003. aasta film, kus Martin Lutheri osas on Joseph Fiennes Luther on John Osborne'i näidend 1961. aastast Luther on BBC kriminaalseriaal, milles on peaosas Idris Elba
Leonhard Pallon

Leonhard-Hermann Pallon VR II/3 (4. oktoober 1884 Kuigatsi vald Tartumaa – 23. juuni 1941 Tallinn) oli eesti sõjaväelane (kapten) ja poliitik. Leonhard-Hermann Pallon sündis 1884. aastal Tartumaal Kuigatsi vallas. Ta astus Venemaa keisririigi armeesse ning teenis vabatahtlikuna aastatel 1906–1907 26. suurtükiväebrigaadis ja hiljem Esimene maailmasõjas suurtükiväes. Eesti Vabadussõja alguses, 1918. aasta detsembril astus ta Eesti Rahvaväkke ning määrati äsja moodustatud Laiarööpmelise soomusrongi nr. 2 suurtükipatarei ülemaks. Vabadussõja lahingutes paistis silma erakordse julguse ja täpse patareitulejuhtimisega, mille eest pälvis hüüdnime "Uku" (kuna tema juhitud patarei tuli tabas vaenlast kui muinaseesti jumala Uku äikesenool). Leonhard Pallon lahkus sõjaväeteenistusest pärast Vabadussõda 1920. aastal. Ta elas Valgas, kus tegeles puiduäriga ja oli ka aktiivne kaitseliitlane – Kaitseliidu Valga Maleva Valga linna malevkonna pealik ja 1934. aastal Valga linnavolinik. 1930. aastate teisel poolel osales vapside liikumises, oli "Rahvuskongressi" liige. Leonhard Pallon vahistati 24. augustil 1940 ja hukati 23. juunil 1941 Tallinnas, tema matmispaik on teadmata. Jaak Pihlak, "Helme kihelkond ja Vabaduse Risti vennad" Viljandi Muuseum, 2007, lk 286-288 Ohvitseride andmekogu. EESTI SÕJAMUUSEUM - KINDRAL LAIDONERI MUUSEUM. EESTI OHVITSERID 1918-1940 Suurtükiohvitser Leonhard Pallon koos sõduritega soomusrongi nr 2 1. suurtüki platvormi "Uku" juures
Vesti Nedeli

Vesti Nedeli (vene Вести Недели) oli venekeelne nädalaleht, mis kajastas Eestis ja maailmas toimuvaid uudiseid. Nädalaleht hakkas ilmuma 1997. aastal. Aastatel 1997–2003 kandis ajaleht nime Vesti Nedelja Pljus, 2003–2004 Vesti ja 2004–2006 Vesti Nedeli. 2006. aastal ajalehed Vesti Nedeli ja Den za Dnjom ühinesid, hakkas ilmuma Vesti Nedeli Den za Dnjom. 2002. aastal oli ajalehe trükiarv 20 000. 1997–2002 Boris Tuch 2003 Mark Levin 2003–2004 Vitali Belobrovtsev 2004–2006 Yana Toom Väljaandel oli varem ka veebiversioon (aadressil www.vesti.ee), mis praegu on samal aadressil registreeritud uudisteportaalina. Eesti entsüklopeedia veebis http://entsyklopeedia.ee/artikkel/vesti_nedeli] (vaadatud 17.01.2013) Uudisteportaal vesti.ee (vaadatud 17.01.2013)
Vorm (bioloogia)

Vorm (forma), lühend f., on bioloogilises taksonoomias liigisisese taksoni kategooria. Näiteks Campanula glomerata f. alba on kerakelluka valgeõieline vorm. Vormist suurem üksus on varieteet ehk teisend. Vormist väiksem üksus on alamvorm (subforma, lühend subf.) Alamvormi kategooriat kasutatakse võrdlemisi harva, vormi aga kaunis sageli. rass (bioloogia) sort tõug
Vene Tehnika Seltsi Eesti Osakond

Vene Tehnika Seltsi Eesti Osakond (mõnes allikas ka: Vene Tehnika Ühingu Eestimaa Osakond) oli Tallinnas aastatel 1880–1917 tegutsenud selts (Vene Tehnika Seltsi haru), mille moodustasid nii eesti kui vene rahvusest tehnikavaldkonnaga tegelevad inimesed. Selts kogus peaasjalikult statistilisi andmeid Eestimaa kubermangu tööstuse kohta ja levitas teadmisi tehnikaalaste loengute kaudu. EE 12. köide, 2003: 658.
Psalteerium

Psalteerium on keelpill, mida mängiti linnusulest plektroniga. Mõnikord näpiti sõrmedega, hoides pilli süles või vastu rindu. Psalteerium on Euroopa tsitri esivanem, mille eeskujuks oli omakorda 11. sajandil Euroopasse jõudnud kanuun. Psalteeriumid olid mitmesuguse kujuga lamedad kastid, algul ruudukujulised, hiljem kolmnurksed või trapetsikujulised. Nende küljed võisid olla nõgusad või poolringikujulised. Sageli oli nende kast rikkalikult kaunistatud.
Vabariiklik Koorijuhtide Segakoor

Vabariiklik Koorijuhtide Segakoor (lühend: VKS) oli aastal 1958 Pärnus Gustav Ernesaksa ja Jüri Variste asutatud laulukoor. Koor tegutses Eesti Kooriühingu juures. Aastal 2000 koori tegevus lõppes. Koor esines ka mitmes välisriigis, nt Lätis, Leedus, Armeenias, Soomes. EE 12. köide, 2003: 630.
Janne Korhonen

Janne Korhonen (30. märtsil 1970 Oulu – 30. juuni 2023) oli soome taekwondo-sportlane. Tema pikkus oli 193 cm ja kaal 120 kg. Aastatel 1992, 1993 ja 1999 tuli ta Euroopa meistriks. Janne Korhonen oli elukutselt arst.
Ollepa mõis

Ollepa mõis (saksa keeles Ollepäh) oli rüütlimõis Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal. Tänapäeval jääb see Järva maakonna Türi valda. Mõisa peahoone on hävinud. Kõrvalhoonetest on säilinud tugevalt ümber ehitatud meierei, 19. sajandist pärinev teadmata otstarbega hoone ja maakivihoone varemed. Säilinud hoonet kasutas Nõukogude ajal kolhoos Leninlik tee Ollepa külanõukogus. Mõisa park on hävinud, alles on üksikud puud. Veljo Ranniku. Ollepa mõis. // Eesti NSV mõisate esialgne ülevaade. Paide rajoon (kahes köites, II köide nr-d. 51-109). Tallinn 1978. A-128, ERA.T-76.1.10329
Võrevere mõis

Võrevere mõis (18. sajandi kaartidel saksa keeles Werrefer) oli Imavere mõisa kõrvalmõis Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal. Tänapäeval jääb mõisa ala Järva maakonda Järva valda. 1978. aastal oli mõisa peahoone hävinud, kõrvalhoonetest olid säilinud vaid vundamendid ning talli maa- ja paekivist hoone vare. Park puudus, olid üksikud põlispuud. Veljo Ranniku. Võrevere mõis. // Eesti NSV mõisate esialgne ülevaade. Paide rajoon (kahes köites, II köide nr-d. 51-109). Tallinn 1978. A-128, ERA.T-76.1.10329
Fütopatoloogia

Fütopatoloogia on bioloogia haru, mis tegeleb taimehaiguste uurimisega. Fütopatoloogia vaatevälja kuulub eelkõige taimedel parasiteerivate seente, putukate, nematoodide, aga ka taimedes elavate bakterite ja taimede viiruste uurimine. taimekaitse
Alfred Rõude

Alfred Ferdinand Rõude (kuni 21.03.1938 Alfred-Ferdinand Veitmann; 15. aprill 1896 Sassi küla, Keila vald, Harjumaa – 9. september 1968) oli eesti kunstikoguja. Alfred Rõude sündis taluniku peres. 1908. aastal lõpetas ta Lehola (Kulna) vallakooli ning õppis järgmised kolm aastat Keila Rahvahariduse seltsi koolis. Keskhariduse omandas Tallinna Rahvaülikoolide Seltsi kolledži eragümnaasiumis, mille lõpetas 1926. aastal. Sama aasta sügisel asus õppima Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda, kuid oli sunnitud õpingud veidi enne lõpetamist pooleli jätma. Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. Majanduslikel põhjustel oli Rõude sunnitud ennast ise elatama juba 15. eluaastast, mil töötas Keila Kaubatarvitajate Ühistu kaupluses õpipoisina. 1917–1921 töötas Keilas ja Tallinnas raudteeametnikuna. 1922–1924 Põllutööministeeriumi statistika osakonnas ametnikuna. Ülikoolis õppimise ajal elatas end juhutöödega olles näiteks 1930–1931 Eesti Rahva Muuseumis tööl assistendina. 1931–1934 oli Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi ametnik ning järgmised kolm aastat Postimehe ametnik ning ärijuhi abiline. 1937. aastal kolis Rõude Tallinna, kus asus tööle Postimehe Tallinna kontori juhatajana. 1940. aastal korraldas raamatukaupluse Nõukogude raamat loomist ning oli selle juhatajaks. 1941. aastal töötas antikvariaatide vanemrevidendina ja raamatuantikvariaadi Püramiid ärijuhina. Saksa võimu ajal vallandati töölt kui poliitiliselt mitteusaldatav ning kuni 1944. aastani töötas Stantsimis- ja Pressimistööstuses Tehnola varustusametnikuna. 1944. aasta septembrist töötas Riiklikus Kirjastuskeskuses hulgimüügikontori juhatajana ning aastatel 1950–1952 venekeelsete raamatute hulgimüügibaasi direktorina. Tema kogumistegevus algas 1926. aastal ühe Eduard Wiiralti 1920. aasta linoollõikemapiga ja selle intensiivseim järk langeb 1920. aastate II poolest kuni 1940. aastate algupoolele, ehkki kogu täienes ka hiljem. Wiiralti looming kujuneski tema kogus keskseks. 1933 astus ta Pariisis elava kunstnikuga kirjavahetusse ning temast sai Wiiralti esindaja kodumaal. 1936 korraldas ta Wiiralti näituse Tallinnas ja Tartus ning 1937 Helsingis. Wiiralt saatis oma teoste tiraažid kodumaale, kus tal oli Rõudega kokkulepe, et igast teosest võib ta ühe endale jätta, ülejäänud tuleb realiseerida. Rõude saatis müügitulu Pariisi kunstnikule ning omandas samas üle 3000-eksemplarise Wiiralti teoste kogu. Pärast tema surma 1968. aasta 9. septembril jäi kogu tema abikaasa Alide Rõude (26.05.1895–14.09.1979) valdusse, kes kinkis selle Eesti Kunstimuuseumile. Kogu koosnes 12 203 kunstiteosest, arhiivist ja raamatukogust, millele lisanduvad teosed, mis muuseum omandas juba varem, 1950. aastate teisest poolest, kas kultuuriministeeriumi kaudu või kogujalt endalt. Alfred Rõude on maetud Rahumäe kalmistule, tema hauakivi valmistas skulptor Juhan Raudsepp. http://www.postimees.ee/leht/98/03/20/kultuur/kunst.htm[alaline kõdulink] Kunstikoguja Alfred Rõude hauakivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Kõo mõis

Kõo mõis (saksa keeles Wolmarshof) oli riigimõis Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal Kõos. Tänapäeval jääb mõis Viljandimaa Põhja-Sakala valda. 1774. aastal valmis Kõo mõisa kahekorruseline barokne kivist peahoone. Valmis ka palju kõrvalhooneid, millest on säilinud suhteliselt vähe. 1914. aastal avati Viljandi Eesti Põllumeeste Seltsi algatusel Kõo mõisas esimene põllutöökool Eestis. Mõisas oli väravatorniga pikk majandushoonete rida, kus on asunud ka Kõo vallavalitsus. Uus väravatorn on algsest laiem, et sellest saaks autoga läbi sõita. Inventariseerimine muinsuskaitseameti arhiivis Karl Annuk. Taimekasvatuslikust katsetegevusest Eestimaal ja Põhja-Liivimaal XIX sajandil ja XX sajandi kahel esimesel aastakümnel, Agraarteadus, 11 (3), lk 9
Amortisatsioon (rahandus)

Amortisatsioon on rahaliste võlgade ja laenude järkjärgulise võrdsetes osades kustutamine või perioodilised maksed.