laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Andry Ervald

Andry Ervald (23. august 1958 – 21. märts 2011) oli eesti tõlkija, õpetaja, ajakirjanik ning muinasjuttude ja näidendite autor. Ta tõlkis eesti keelde C. S. Lewise, Roald Dahli jt autorite teoseid. On raamatute "Unenäorong. Muinasjutte ja muidujutte" (Petrone Print 2014) ja "Förvandlingar" (rootsi keelde tõlgitud lood; Atrium 2013) autor. C. S. Lewis, "Lõvi, nõid ja riidekapp". Kirjastus Logos, 1995; kordustrükk kirjastus Pegasus, 2006 C. S. Lewis, "Prints Caspian". Kirjastus Logos, 1996; kordustrükk kirjastus Pegasus, 2006 ja 2008 C. S. Lewis, "Imetegija õepoeg". Kirjastus Logos, 1998; kordustrükk kirjastus Pegasus, 2006 C. S. Lewis, "Hobune ja tema poiss". Kirjastus Logos, 2000; kordustrükk kirjastus Pegasus, 2006 Mary Batchelor, "Suur laste piibel : 365 lugu". Kirjastus Logos, 2000 Roald Dahl, "Danny, maailma parim". Eesti Raamat, 2006 Roald Dahl, "Vapustav härra rebane". Eesti Raamat, 2007 Roald Dahl, "Võlusõrm". Eesti Raamat, 2007 2006 Põlvepikuraamatu konkurss, originaalse idee eripreemia („Perekond Pott”) Andry Ervald - in memoriam Eda Post. Kuidas "Narnia kroonikad" lasteni jõudsid, Eesti Päevaleht, 11. veebruar 2006 Andry Eevald: Küpsuskirjand kui šašlõkivarras, Eesti Päevaleht, 14. aprill 2008 Andry Ervald andmekogus IMDb (inglise)
Pärimuskultuur

Pärimuskultuur on suulise pärimuse või jäljendamise teel levinud kultuur. Pärimuskultuur jaguneb aineliseks kultuuriks ja vaimseks kultuuriks ehk folklooriks. Folkloor hõlmab kunstilise rahvaloomingu liike, nagu rahvaluulet ja -muusikat, rahvatantse ja -mänge, aga ka traditsioonilisi tõekspidamisi, teadmisi ja oskuseid, rahvausundit ja -kombestikku, käsitööoskusi, rahvameditsiini, rahvapedagoogikat jm. Pärimuskultuuri nähtustel puudub mingi kindel, fikseeritud kuju ning need levivad ajas ja ruumis variantidena. Pärimuskultuuri nähtuste leviku aega ja ruumi on raske piiritleda, nagu pole võimalik piiritleda ka üldse traditsiooni ehk pärimuse aega ja ruumi. Folkloorifestival Meem Vaimne kultuuripärand Mis on Pärimuskultuur? Eesti Folkloorinõukogu (vaadatud 08.03.2018)
August von Bulmerincq

August Michael von Bulmerincq (31. juuli (ukj 12. august) 1822 Riia – 18. august 1890 Stuttgart) oli baltisaksa õigusteadlane, kaupmehe poeg. Lõpetas 1841 Riia gümnaasiumi ja 1845 kandidaadikraadiga Tartu ülikooli, õigusteaduse magister (1849, TÜ), õigusteaduse doktor (1856, TÜ). Täiendas end Königsbergis, Berliinis, Bonnis ja Heidelbergis. Töötas 1848–54 Riias magistraadiametnikuna. Oli 1854–56 Tartu Ülikooli eradotsent, 1856–57 riigi- ja rahvusvahelise õiguse erakorraline ja 1858–75 korraline professor, 1867–68 ka õpperingkonna kuraator. Asutas 1863 põllumajandusliku nädalakirja "Baltische Wochenschrift für Landwirtschaft, Gewerbefleiss und Handel" (ilmus 1863–1915), tegi kaastööd ajakirjale Baltische Monatsschrift. Läks 1875 Saksamaale, kus töötas 1881–1990 Heidelbergi Ülikoolis rahvusvahelise õiguse kateedri juhatajana ja professorina. Oli Rahvusvahelise Õiguse Instituudi (Institut du Droit International) asutajaliikmeid ja 1887 president. Mälksoo, Lauri. The Science of International Law and the Concept of Politics: the Arguments and Lives of the International Law Professors at the University of Dorpat/Iur’ev/Tartu 1855–1985. – The British Yearbook of International Law 2005. Oxford University Press: 2006. Lk 283–501. Mälksoo, Lauri. The context of international legal arguments: 'positivist' international law scholar August von Bulmerincq (1822-1890) and his concept of politics. – International law and justice working papers. 2005. Lk 13. Teoseid Rummels, Meykows, Zieglers und Bulmerincqs Vorlesungen an der Universität Dorpat. Jan. 1864 - Juni 1865 (loengukonspektid) Wilhelm Hönig, "Rede am Grabe des Herrn Geheimen Raths Dr. August von Bulmerincq" (nekroloog)
Jaanus Mutli

Jaanus Mutli (sündinud 7. märtsil 1974 Tamsalu vallas) on Eesti jurist ja endine munitsipaalpoliitik. 1992 Tamsalu Keskkool 1996 Rahvusvaheline Sotsiaalteaduste Rakenduslik Kõrgkool LEX, jurist 08.1994 Umeå Suveülikool, poliitiline demokraatia ja inglise keel 05.1995 Umeå Suveülikool, poliitiline demokraatia ja inglise keel 09.-12.1995 Rimini Keeltekool “I Malatesta”, itaalia keel ja kultuur 09.1995–02.1996 Tallinna Keeltekool, hispaania keel 02.-03.1997 Tallinna Keeltekool, taani keel 03.2003 Eesti Õiguskeskus, juristide täienduskoolitus 02.2005–11.2005 EMI, juristi bilansikursus Prantsuse Kultuurikeskus, prantsuse keele kursused (tase A 2.1, 150 t) 09.2005–11.2005 International Language Services, inglise keele kursus (pre-Advanced level, 60 t) 01.2006–06.2006 Prantsuse Kultuurikeskus, prantsuse keele kursused (tase A 2.2) 1996–1997 Tamsalu vallavalitsus, jurist 1996–1999 Lääne-Viru Maakonna Maksuamet, jurist 1997 füüsilisest isikust ettevõtja (juriidiline nõustamine, tegevus peatatud) 1999–2002 Tamsalu linnavolikogu liige 2000–2003 Lääne-Viru Maksuamet, nõunik 02.–04.2002 Sisekaitseakadeemia, maksuõiguse lektor 2002–2005 Tamsalu linnavalitsuse liige 04.–06.2003 Sisekaitseakadeemia, maksuõiguse lektor 02.2005–11.2005 Tamsalu vallavalitsus, vallasekretär 10.2003–11.2005 Riigikogu Kantselei, Eesti Keskerakonna fraktsiooni nõunik 11.2005–12.2009 Tallinna abilinnapea 12.2009–04.2011 Tallinna linnavolikogu liige 12.2009–12.2012 SA Tallinn 2011 juhatuse liige 06.2013–07.2018 Tallinna Ettevõtlusamet, ettevõtluse arendamise osakonna juhataja emakeel – eesti keel, inglise, itaalia ja vene keel – kesktase, soome keel – algtase Eesti Tennise Liidu juhatuse liige Eesti Jalgpalli Liidu kohtunik Eesti Jalgpalli Liidu litsentsikomisjoni liige 09.09.2003–03.10.2019 Eesti Keskerakonna liige Alates 2006 FIFA abikohtunik Spordiklubi Los Toros, juhatuse liige
Martin Karmin

Martin Karmin (7. mai 1907 Abja vald – 8. mai 1984) oli eesti põllumajandusteadlane. Alates 1952. aastast töötas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemias. Tema peamiseks uurimisvaldkonnaks olid umbrohud ja umbrohutõrje. Karmin, Martin 1966. Umbrohud ja umbrohuseemned. Tartu: Eesti Põllumajanduse Akadeemia.
Videvik (romaan)

"Videvik" ("Twilight") on USA kirjaniku Stephenie Meyeri vampiiriromaan samanimelisest sarjast. Raamat ilmus 2005. aastal inglise keeles. See on "Videviku" saaga esimene raamat, mis räägib 17-aastasest Isabella (Bella) Swanist, kes kolib päikeselisest Arizonast vihmasesse Forksi linna ja seab oma elu ohtu, armudes vampiir Edward Cullenisse. Raamatule on kirjutatud kolm järge: "Noorkuu" ("New Moon"), "Päikesevarjutus" ("Eclipse") ja "Koidukuma" ("Breaking Dawn"). Viienda osa "Keskööpäike" ("Midnight Sun") kirjutamine jäi pooleli. Eesti keeles andis romaani 2008. aastal välja kirjastus Pegasus, selle tõlkis Marge Paal (ISBN 9789949442492). Isabella Swan kolib Arizonast Forksi oma isa Charlie juurde. Ta teeb seda oma ema Renée pärast, et too saaks reisida koos oma uue pesapallurist abikaasa Phil Dwyeriga. Bella saab oma isaga väga hästi läbi. Uues koolis sõbruneb Bella kiiresti teiste õpilastega, kuid tal on raskusi mõningate õppeainetega. Näiteks läheb tal kehalise kasvatuse tunnis oma kohmakuse tõttu üsna kehvasti. Vastupidi Bella ootustele üritab nii mõnigi koolivend tema tähelepanu võita. Kui Bella istub esimesel koolipäeval Edward Culleni kõrvale, tundub talle, et noormees tõrjub teda. Pärast seda, kui Bella saab peretuttavalt Jacob Blackilt teada hõimulegendi, hakkab ta kahtlustama, et Edward ja tema perekond on vampiirid, kes joovad inimeste vere asemel loomade oma. Edward paljastab peagi, et ta tõrjus Bellat sellepärast, et Bella lõhn on tema jaoks väga ihaldusväärne. Peagi Bella ja Edward armuvad. Nende armastus on alguses pisut kummaline. Edward kardab, et võib ühel hetkel kontrolli kaotada ja Bellat rünnata, ning hoidub füüsilisest lähedusest tüdrukuga. Kui linna tuleb vampiir James, Cullenite suguvõsa surmavaenlane, muutub Bella ja Edwardi suhe täielikult. Cullenid plaanivad Bellat kaitsta, nad soovitavad Edwardil ja Bellal eraldi olla ja peidavad Bella hotelli. James helistab Bellale ja ütleb, et tüdruku ema on tema käes ning selleks, et ema päästa, peab Bella Jamesiga kohtuma. Bella läheb Jamesi juurde, kuid James ründab teda. Õnneks suudavad Edward ja tema pere Bella päästa ja James ei saa Bellat tappa. Peagi avastavad Cullenid, et James on Bella kätt hammustanud. Edward imeb haavast mürgi välja, et Bella ei muutuks vampiiriks. Tuleb välja, et James ei võtnudki Bella ema vangi. Ta vaid teeskles seda, et Bella kätte saada. Peategelased naasevad Forksi, kus toimub Edwardi ja Bella lõpuball. Bella käsi on Jamesi hammustusest viga saanud ja tema jalg kipsis. Bella otsustab, et tahab saada vampiiriks, kuid Edward keeldub teda muutmast.
Videvik (ajaleht)

Videvik oli eesti ajaleht. Leht ilmus aastatel 1990–2013 üks kord nädalas. Ajalehe sihtrühmaks olid eakamad inimesed. Lehe viimane number ilmus 29. augustil 2013. Täna ilmus ajalehe Videvik viimane number http://www.videvik.ee/
Kristallivõre

Kristallivõre on kristalli koosseisu kuuluvate aatomite, ioonide või molekulide tasakaalulisele asetusele vastavate ruumipunktide kogum, mida iseloomustab perioodiline korduvus ruumis. Neid ruumipunkte nimetatakse sõlmedeks. Kristalli väikseimat osa, millel on kõik võrestruktuuri iseärasused, nimetatakse kristallivõre elementaarrakuks. Elementaarrakk võib olla rööptahuka-, risttahuka-, kuubi, nelja- või kuuetahulise prisma kujuline. Kristallivõre mõistet kasutatakse peamiselt kristalli geomeetrilise ehituse kirjeldamisel. Seejuures tuleb eristada kristallistruktuuri, mille sõlmedeks pole mitte punktid, vaid aatomid (ioonid, molekulid). Aatomvõre Ioonvõre ENE 5. köide, 1990 Tõnu Laas. Tahkisefüüsika lühikonspekt, 2015, lk 13
Triatlon 2004. aasta suveolümpiamängudel

Triatlon 2004. aasta suveolümpiamängudel toimus 25. ja 26. augustil Nii mehed kui ka naised võistlesid olümpiatriatlonis, mis koosneb 1500 m pikkusest ujumisest, 40 km pikkusest jalgrattadistantsist ning 10 km jooksmisest. Triatlon peeti Vouliagmeni olümpiakeskuses, mis asub Lõuna-Ateenas. Pealtvaatajate jaoks ol 3600 istekohta, kuid jalgrattasõitu ja jooksmist oli võimalik jälgida ka trassi ääres. Marko Albert pääses olümpiale tänu ROK-i poolt antud wild-card'ile. Markole olid need esimesed olümpiamängud. Oma etteastega võis Marko Albert rahule jääda, saades 21. koha ja kaotades võitjale Uus-Meremaad esindanud Hamish Carterile 4.19. 25-aastane eestlane alustas tublilt, tulles 1,5 km ujumise järel veest neljandana ja kuuludes pärast 40 km rattasõitu teise gruppi, kusjuures kaotust liidrile oli vaid 47 sekundit. 49 startija hulgas oli maailma edetabelis 84. kohal olevast Albertist rankingus tagapool vaid viis triatleeti. Eestlase paremust pidid tunnistama ka kolm eksmaailmameistrit. Marko alustas särtsakalt, vedades ujujate rivi esimesel kolmandikul ja sai kuivale maale neljandana, kaotust aja 18.01 saanud ameeriklasele Andy Pottsile 12 sekundit. Eestlasest olid ees ka Paulo Myuashiro Brasiiliast ja venelane Igor Sõsojev. Vahetusalas tegutses aga Albert kiiresti ja pääses rattasõidule kolmandana, olles möödunud Sõsojevist. "Olin üllatunud, et esimese poi juures juhtisin, see ei nõudnud mingit pingutust," ütles Albert Eesti Raadiole. "Üritasin mitte üle punnida ja jõudu säästa. Ujumine otsustas nii palju, et sain alustada rattasõitu endale sobiva tempoga ja ei pidanud esimesele tõusule vastu minema hirmsasti surudes." Rattadistantsi teiseks 8 km ringiks oli formeerunud 15-liikmeline juhtgrupp, kuhu kuulus ka eestlane. Kolmanda ringi tõusu järel pääsesid eest kuus meest, kes distantsi teise poolega suurendasid vahe enne jooksu jälitajatega enam kui 40 sekundile. Albert pedaalis vapralt teises 9-liikmelises grupis ja sai vaheaja rattasõidu järel 15-ndana. "Nägin, et suudan grupis püsida, kuid niipalju jõudu polnud, et liidritega ära minna," kommenteeris Albert. Hilisema esikolmiku tempo käis ülejäänud liidergruppi kuulunutele üle jõu juba esimesel 3,3 km jooksuringil. Albert, kes oli enne olümpiat hädas jalavigastusega, saabus esimeselt ringilt 18. kohaga, kaotust juhtijatele 2.02. Järgmisel ringil oli eestlane langenud kahe koha võrra ja vahe juhtijatega suurenenud veel minuti võrra. "Esimene ring polnud hea, kuid teisel ja kolmandal hakkasin juba liikuma," rääkis Albert. Finaal: 26. august Osavõtjaid: 50 Finaal: 25. august Osavõtjaid: 50
Klooga mõis

Klooga mõis (varem Lodijärve mõis; saksa keeles Lodensee) oli rüütlimõis Keila kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval jäävad kunagise mõisa maad Lääne-Harju valda Harju maakonnas, Klooga aleviku lähedale. Mõisa keskus asus Klooga järve idakaldal. Mõisa järgi on nime saanud Hunnebergi lademe Leetse kihistu Klooga kihistik. Klooga mõisa on esmamainitud 1504. aastal ning arvatakse, et juba keskajal asus mõisas kivihoonestus. Järve saksakeelse nime otsetõlke järgi on Klooga mõisahoonet kutsutud ka Lodijärve lossiks. 16. sajandil kuulus mõis Nierothidele ning 17. sajandi esimesel poolel Lohnidele, Heydemannidele ning Wartmannidele. 1665. aastal omandas mõisa Hans von Klugen. Klugenite kätte jäi mõis kuni 1908. aastani. Suguvõsa nimest tuleneb ka mõisa eestikeelne nimi. Viimane omanik enne 1919. aasta võõrandamist oli Axel von Krusenstern. Peale Teist maailmasõda asus endises mõisakompleksis Eestis asunud Nõukogude sõjaväeosa, mille lahkumisel 1992. aastal jäi hoone varemetesse. Mõisa härrastemaja valmis 1794. aastal. Siseplaneering on telgsümmeetriline. Soklikorrus on võlvitud. Esimesel korrusel on suhteliselt väike vestibüül, selle taga saal ja teised anfilaadsüsteemis esindusruumid, teisel korrusel eluruumid. Praegu varemeis. Peahoone ees on kahe kivihäärberi, tall-tõllakuuri ja aidaga piiratud auhoov (praegu on hooned ümber ehitatud). Regulaarpark on hävinud. Hoonestuse tõstab esile Klooga järv 1627. aastal kuulus mõisa alla 8 talupojaperet. 1913. aastal loendati mõisas 413 talupoega, neist 191 mees- ja 222 naishinge sh. 37 Harju-Madise kihelkonna elanikku. Mõisa suuruseks mõõdeti 3705/815 tiinu, sellest jäi Harju-Madise kihelkonda 283/94 tiinu. 1791 osteti Meremõisalt vana veski 1 adramaaga, 3 talu Langa külas ja Männiku talu. Neist moodustati 1 ¼ adramaa suurune Vanaveski mõis, mis jäi Harju-Madise kihelkonda. 20. märtsil 1805 müüdi kirikukõrts Keila mõisale. 1632. aastal annetas mõisa omanik Georg Heydemann Keila kirikule T. Heinze poolt valmistatud kantsli. Kuivõrd kuningas Gustav II Adolfi surma puhul tuli käsk katta kõik altarilauad ja kantslid musta kattega ja Keila kirikul niisugust kantslikatet ei olnud, siis kinkis kantsli annetaja kirikule ka selle eseme. 1668. aastal annetas H. Klugen ühes oma abikaasaga Keila kirikule pronksist kroonlühtri. Jürgen Gustav von Klugeni (suri 1744) mälestuseks kingiti Keila kirikule kell. Lodijärve lossi ümbruses toimus arvatavalt ka Eduard Bornhöhe Jüriöö-ainelise jutustuse "Tasuja" tegevus. Klooga mõisnik Johann Moritz Pancratius (Pankratius) von Klugen (1791–1873) ja tema abikaasa Anna Emilie Charlotte von Klugen (sünd von Stackelberg) (1805–1874) on maetud Keila kiriku kirikuaeda. Klooga mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Klooga kihistik Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis (vaadatud 30.08.2019) Juhan Maiste. "Eesti arhitektuur". Üldtoimetaja V. Raam. Tallinn, 1997 Särg, Alo. Harjumaa mõisad. Tallinn: Argo, 2006. Lk 67-68. Klooga mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Klooga mõis (Keila khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Klooga mõisast Eesti Mõisaportaalis
Juhan Narma

Juhan Narma (kuni 29. juulini 1940 Juhan Nihtig; 14. oktoober 1888 Aluste küla, Vändra vald, Pärnumaa – 19. oktoober 1942 Tavda, Sverdlovski oblast) oli Eesti poliitik. Alates 28. veebruarist 1929 oli ta Tšiili aukonsul Tallinnas. Juhan Narma oli muu hulgas ajalehe Uus Eesti direktor (1935–1940) ja ETK juhataja. Kuulus Isamaaliitu. 21. juunist 25. augustini 1940 oli ta Johannes Varese valitsuse majandusminister, seejärel[küsitav] Tööstuskaubastu plaaniosakonna juhataja. Juhan Narma arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 ja ta suri eeluurimise ajal Venemaal. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuli 2009. Vaadatud 9. detsembril 2008.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Geni
Artur Hüüs

Artur Hüüs (11. oktoober (vkj)/ 23. oktoober 1885 Tallinn – 9. jaanuar 1942 Sevurallag) oli Eesti majandustegelane. Lõpetas Tallinna Reaalkooli 1903. aastal ja Riia Polütehnilise Instituudi kaubandusteaduskonna 1908. aastal. Korporatsioon Vironia vilistlane. Osales Vabadussõjas Tallinna kaitsepataljoni koosseisus. Ta oli Tallinna Laevaühisuse direktor. 1938. aastal nimetati ta Rumeenia aupeakonsuliks. Tema lapselapselaps on näitleja Evelin Võigemast. Tallinna Kaarli koguduse I pihtkonna II personaalraamat 1883-1907; Tallinna Linnaarhiiv, TLA.1359.2.23 H okupatsioon.ee. Vaadatud 3. septembril 2023 "Korp! Vironia Vabadussõjas". Korporatsioon Vironia (vaadatud 10. veebruaril 2016) Diplomaatlik kroonika. Uus Eesti nr 50, 20. veebruar 1938 Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Luutsia Vallaste

Luutsia Vallaste (eesnimi ka Lucie, perekonnanimi kuni 1935 Pedras või Põdras, kuni 1936 Jürisson; 26. aprill 1908 Peterburi – ?) oli eesti folklorist. Ta lõpetas 1926. aastal Võru Tütarlaste Gümnaasiumi ning õppis Tartu Ülikoolis filosoofiat aastatel 1926–1932 ja bibliograafiat (lõpetas 1934), filosoofiamagister (1935). Töötas Tartu Ülikooli raamatukogus ja kuulus Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingusse. 1944. aastal põgenes Saksamaale. Aavik, Johannes; Mihkla, Karl; Parlo, Olev; Põdras, Lucie 1935. Rahvalaule ja "Kalevala". Keskkoolidele. Lisaks kunstlüürikat. Noor-Eesti Kirjastus. Põdras, Lucie. 1935. Näiteid rahvalaulude motiivistiku arenguteedest: Mõningaid probleemiasetusi meie rahvalaulude uurimisülesannete avardamiseks. Kaleviste mailt. Õpetatud Eesti Seltsi Kirjad 3. Tartu: Õpetatud Eesti Selts, 74–94. Vallaste-Põdras, L. 1937. Vanasõnu ja kõnekäände perekonna traditsioonidest. Rahvapärimuste Selgitaja (Tartu) 2: 33–36. Vallaste, Luutsia. 1947. Kosja- ja pulmakombeid muistsest ajast. Kauge Kodu (1/2): 42–47. Vallaste, Luutsia Eesti raamatukogunduse biograafiline andmebaas (vaadatud 27. detsember 2014) Lisaandmeid: Keel ja Kirjandus 1998, lk. 753–754.
Harku tasandik

Harku tasandik on Eesti meretasandik, mis asub Tiskre–Kadaka paekalda, Nõmme liiviku ja Veskimäe kõrgendiku vahel. Pikkus umbes 7, laius 2,5 km. Tasandik laiub viimase jääaja ja Läänemere setetega täitunud vagumuse kohal, mis enne seda oli aluspõhja lõikunud umbes 145 sügavuselt. Tasandikul paikneb Harku järv ja voolab Tiskre oja, samuti on seal luited, mis on esinduslikumad Nõmme liiviku jalamil. Harku tasandik hakkas merest kerkima Antsülusjärve taandumise ajal, umbes 9000 aastat tagasi. tasandike loend 2004. Tallinn: entsüklopeedia 1 (A–M) [peatoimetaja Jaan Tamm; märksõnastiku koostaja Robert Nerman; eessõna: Hardo Aasmäe]. Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn. Lk. 118
Rahaturg

Rahaturg on institutsioon, kus müüakse (levitatakse) krediidivõimeliste laenuvõtjate poolt lühiajaliselt (kuni üks aasta) välja antud laenuinstrumente. Laenuandjad ja laenuvõtjad vahendajatena tegutsevad finantsinstitutsioonid finantsturud korraldavas rollis finantsinstrumendid Riigikassa võlatähed regulaarseeria võlatähed mitteregulaarseeria võlatähed ... Rahaturuinstrument
Linnu tee (Tallinn)

Linnu tee on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Tondi ja Lilleküla asumis. Linnu tee, Algi tänava ja Mustamäe tee vahelisel alal asub Löwenruh' park. Tänav rajati 1653. Kristiine heinamaade tükeldamise tulemusel, läbides hoonestamata heinamaid. 1805. aastal nimetati tänav Löwenruh' suvemõisa järgi Löwenruhscher Heerwegiks (Löwenruh' maantee). Praegune tänava nimi on aastast 1930. Linnu teed mööda (Tondi tänava ja Sõpruse puiestee vahelist teelõiku) sõidab Tallinna liinibuss number 28 (marsruut: Väike-Õismäe – Veerenni). Tänavale jäävad peatused: Vilja, Nõmme tee ja Västriku. Tänava pikkus on umbes 2,4 km. Linnu tee algab Tondilt Tondi tänavast, ristub Haraka tänava, Västriku tänava ja Lillekülas Käo tänava, Püü tänava, Sule tänava, Nõmme tee, Tüve tänava, Kännu tänava, Võrse tänava, Hane tänava, Sõpruse puiestee, Muti tänava, Varese tänava, Vuti tänava, Nirgi tänava, Kure tänava, Mooni tänava, Kaarna tänava ning Algi tänavaga. Lõpuks ristub Linnu tee Mustamäe teega. Tondi tänava rekonstrueerimise käigus 2004. aastal sai Linnu tee algus uue ringristmiku. Ristmikul on Sõpruse puiesteel mõlemas sõidusuunas, mis on üksteisest eraldusribaga eraldatud, kaks otsesuunarada. Sellel ristmikul toimuvad vasakpöörded ilma eraldi tsükliosata, s.t autod pööravad rohelise tule ajal pärast otseliikujate läbilaskmist. Vaatlused näitavad siiski, et enamuse tööpäevast liiguvad mööda Sõpruse puiesteed kogu rohelise fooritsükli vältel sõidukid ja tegelik vasakpöörde lõpetamine toimub kollase tule ajal. Ilmselt oleks vaja lisada vasakpöörete jaoks omaette faas. Tallinna spordi- ja noorsooamet tahab Mustamäe tee äärde, kus praegu laiub trolliparkla, rajada kahe täismõõdus jääväljaku ning 1000-kohalise tribüüniga jäähalli. Kotka Staadion MTÜ. Linnu tee 9 Eesti Aiaklubi MTÜ. Linnu tee 39 Puukool ja Haljastus OÜ. Kristiine Aiakeskus, Kristiine Aiand. Linnu tee 39 Allauto AT OÜ. Linnu tee 57 Sipo Ehitus OÜ. Linnu tee 59 Kaubserv OÜ, 5+ Kütus Linnu tee tankla. Linnu tee 64 Põhja-Eesti Päästekeskus, Lilleküla keskkomando eraldipaiknev meeskond. Linnu tee 75a Põhja-Eesti Päästekeskus kriisireguleerimise osakond. Linnu tee 75a Põhja-Eesti Päästekeskus väljaõppekeskus. Linnu tee 75a Tallinn : entsüklopeedia. 1., A-M / (peatoimetaja Jaan Tamm ; märksõnastiku koostaja Robert Nerman ; eessõna: Hardo Aasmäe). Tallinn : Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2004. lk. 310 Linn ehitab aukliku Tondi tänava ümber valdavalt neljarajaliseks. Eesti Päevaleht, 16. september 2004 Lavrentjev, Jüri.Punase fooritule ignoreerimise uuringud. Tallinn 2002 Seaver, Urmas. Tallinn plaanib Mustamäe tee äärde suurt jäähalli. // Tallinna Postimees, 18. detsember 2008 Christinenthäler Wiesen, Springthal. Die Höfchen Dunten, Löwenruh, Marienthal, Blankenthal und Wittenhof. Dateering: 1880–1882 Teedeministri poolt 6. augustil 1932. aastal kinnitatud Tallinna linna plaan. Dateering: 21. oktoober 1931.
Melliste Algkool-Lasteaed

Melliste Algkool-Lasteaed on algkool-lasteaed Tartu maakonnas Kastre vallas Melliste külas. Melliste Algkool-Lasteaia koduleht "Melliste Algkool-Lasteaia Arengukava 2007–2010" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 10. detsembril 2008. Koduleht
Võldas (perekond)

Võldas (Cottus) on perekond kalu meripuugiliste seltsist võldaslaste sugukonnast. Eestis elab sellesse perekonda kuuluv euroopa võldas (Cottus gobio).
Veepall 2004. aasta suveolümpiamängudel

Veepall 2004. aasta suveolümpiamängudel toimus 15.–29. augustil. Mehed selgitasidAteenas medaliomanikud 12 ja naised 8 võistkonna osalusel. Kõik veepallikohtumised peeti Olympic Aquatic Centre'is. Meeste alagrupiturniiri viimane voor ja kõik kohamängud peeti peabasseinis, mida ümbritsevatele tribüünidele mahtus 11 500 pealtvaatajat. Kõik ülejäänud alagrupikohtumised peeti sisebasseinis, kus heitlusi sai jälgida 6200 pealtvaatajat. Olümpiamängudel debüteeris veepall 1900. aastal. Juba siis võitis Suurbritannia ja on sellest ajast saadik alati kavas olnud. Nelja aasta eest Sydneys lubati esimest korda basseini ka naisveepallurid. Naiste esimese olümpiakulla võitis Sydneys kodupubliku rõõmuks Austraalia.
Heinrich Dietzel

Gottlob Heinrich Andreas Dietzel (Ditzel) (19. jaanuar 1857 Leipzig – 22. mai 1935 Bonn) oli saksa majandusteadlane. Lõpetas Altenburgis gümnaasiumi, õppis 1876–79 Heidelbergi, Berliini ja Göttingeni ülikoolis, omandas viimases õigusteaduse doktori kraadi. Töötas 1879–80 Naumburgis kohtus ja aastast 1881 Berliini ülikoolis, kus omandas filosoofiadoktori kraadi. Oli 1885–87 Tartu Ülikooli poliitökonoomia erakorraline, aastast 1887 korraline professor. Õpetas ka tööstus-, kaubandus- ja finantspoliitikat, 1890 oli lühikest aega rektori kohusetäitja. 1890–1925 töötas Bonni ülikoolis professorina. Sai tuntuks uurimustega klassikalise väärtusteooria alalt. Englische und preussische Steuerveranlagung : ein Vergleich des englischen mit dem preussischen System der Einkommensbesteuerung (Quellenprinzip contra Empfängerprinzip) 1919 Die Bedeutung des "Nationalen Systems" für die Vergangenheit und für die Gegenwart 1925 Biographisch-bibliographisches Kirchenlexikon