laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jäämaja

Jäämaja on laiemalt igasugune jääst valmistatud ehitis ukse ja akendega, kitsamalt tähistab Vene keisrinna Anna Ivanovna käsul 1739.–1740. aasta pakaselisel talvel osana Türgi üle saavutatud võidu pidustustest Peterburi püstitatud maja, nimeliselt ka lossi, mille projekteeris arhitekt Pjotr Jeropkin. Ehitusel vajaminevad jääkamakad külmutati kokku vee abil. Hoone oli 20 meetrit kõrge ja 50 meetrit lai, väljast varustatud jääst kahurite ja seinakujudega, seest jäämööbliga, koguni jääst patjadega jääst voodil. Talveaeda valati jääst puud, nende okstele asetati jääst linnud. Jäämaja kasutas Anna Ivanovna ühtlasi kättemaksuks vanale vürstile Mihhail Aleksejevitš Golitsõnile, kes oli abiellunud tema tahte vastaselt katoliiklasega. Varsti lesestunud vürsti määras keisrinna naituma ühe oma inetu kalmõkitarist õuedaamiga ja veetma pulmaöö Jäämajas. Külmumast päästis paari pruudi pärlikee, mis vahetati valvuri lambanahast kasuka vastu. Ehitist kui Anna Ivanovna ajastu ehk kõige ilmekamat nähtust on kujutanud kirjanik Ivan Lazetšnikov ühes esimeses vene ajaloolises romaanis "Jäämaja" (1835), mis ilmus eesti keeles 1961. aastal.
Uddeni-Wentworthi skaala

Uddeni-Wentworthi skaala on skaala, mida kasutatakse purdsetete klassifitseerimiseks nende terasuuruse alusel. Skaalale pani aluse ameerika geoloog Johan A. Udden. Ta võttis lähtepunktiks 1 mm terasuuruse ning pakkus välja, et järgmised osakeste klassifitseerimiseks kasutatavad väärtused peaksid olema sellest kaks korda väiksemad või suuremad. Neile järgnevad eelnevast omakorda kaks korda väiksemad või suuremad jne. Vastav rida näeks 1 mm vähenemise suunas välja järgnev: 0,5 mm, 0,25 mm, 0,125 mm jne; suurenemise suunas aga: 2 mm, 4 mm, 8 mm jne. Kõiki neid väärtusi ei oleks vaja klassifikatsioonis tingimata kasutada, kuid rahnudeks, veeristeks, liivaks jne klassifitseeritavate purdsetete piirid peaksid ühtima selle süsteemi alusel leitud väärtustega. Ameerika geoloog Chester K. Wentworth muutis pisut skaalat, kuid säilitas Uddeni skaala peamise põhimõtte, milleks on iga järgmise astme suurenemise kaks korda võrreldes eelmisega. Koos Wentworthi täiendustega muutus skaala alguses Põhja-Ameerikas ning hiljem üle maailma kõige laiemalt kasutatavaks purdsetete terasuuruse järgi klassifitseerimise meetodiks. Skaala on logaritmiline, sest iga järgmine aste on eelnevast kaks korda suurem. Seda ära kasutades lõi William Christian Krumbein 1934. aastal nn φ-skaala (fii-skaala). Uudeni-Wentworthi skaalal põhinev Eestis kasutatav purdsetete klassifikatsioon: Terasuurus Udden, J. A. (1898). The mechanical composition of wind deposits. Rock island, III: Augustana Library Publications, no. 1. Udden, J. A. (1914). Mechanical composition of clastic sediments. Geological society of America. Bulletin, v. 25. Lk 655–744. Wentworth, C. K. (1922). A scale of grade and class terms for clastic sediments. Journal of Geology. v. 30. Lk 377–392. Krumbein, W. C. (1934). Size frequency distributions of sediments. Journal of sedimentary petrology. v. 4. Lk 65–77. Sinisalu, Rein & Kleesment, Anne (2002). Purdsetete granulomeetrilisest klassifikatsioonist. Eesti Geoloogiakeskuse Toimetised. 10/1. Lk 20–26.
Raimund von zur Mühlen

Raimund von zur Mühlen (10. november 1854 Uusna mõis – 11. detsember 1931 Wiston, Inglismaa) oli baltisaksa tenor ja lauluõpetaja. Ta oli Auguste Hohenschildti, Felix Schmidti, Adolf Schulze, Julius Stockhauseni ja Clara Schumanni õpilane. Esimese esinemise tegi 1878. aastal Riias, koos samuti Viljandimaalt pärit Hans Schmidtiga. Tema õpilased olid Lula Mysz-Gmeiner (kes õpetas Elisabeth Schwarzkopfi), Mark Raphael, Hans Lissman, Eva Jekelius-Lissman, Rose Walter, Eide Norena, Martha Lipton, Georg A. Walter, Fanny Opfer, Hermann Weissenborn ja paljud teised. Zur Mühlen Biograafia (saksa keeles) Väljavõte Liivimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust, 1 osa, 1 köide: Görlitz 1929, lk. 267
Paganamaa

Paganamaa on paikkond Võrumaal Haanja kõrgustiku edelaserval. Paganamaa jääb Krabi külast lõunasse ning selle lõunapiiriks on mööda Eesti-Läti piiri kulgev Piiriorg. Paganamaa on tuntud soostunud sulglohkude poolest, mida vanarahvas vanapagana jäljehaudadeks kutsub. Paganamaa on saanud nime Vanapagana jäljehaudade ja seikluste järgi. Lisaks on väidetud, et Paganamaa metsades ja raskel maastikul varjasid end tsaariajal salapiirituse vedajad ja hobusevargad ning sellest ka sajatus: "Pagana maal!" Paganamaa Arendamise MTÜ korraldab igal aastal Paganamaal kohalikku kultuuri tutvustavaid Paganamaa päevi. Paganamaa maastikukaitseala "Paganamaa maastikukaitseala" (PDF). LKK. Vaadatud 10.02.2009.[alaline kõdulink] "Paganamaa päevad". Paganamaa Arendamise MTÜ. Vaadatud 10.02.2009. Vello Denks, "Paganamaa". Tallinn: Eesti Raamat, 1972, 64 lk. Timo Palo. 2016. Pagana tore maa Eesti Loodus 11: 52-55 Julius Ungru, "Paganamaa mehe mälestusi", Võru 1996 Julius Ungru, "Minu lapsepõlve Paganamaa". Tallinn: Eesti Raamat, 1987, 112 lk. Paganamaa koduleht
Auduboni tantsusaal

Auduboni tantsusaal (Audubon Ballroom) oli tantsusaal New Yorgis Washington Heightsis (Manhattanil Harlemist põhja pool) aadressil 3940 Broadway 165th Streeti ja 166th Streeti vahel asunud teatri San Juan Theater ülakorrusel. Selles tantsusaalis mõrvati 21. veebruaril 1965 Malcolm X. Saal mahutas umbes 400 inimest. 2004. aastal või pisut varem lammutati saal hoolimata paljude inimeste vastuseisust, sest jäi ette kliiniku New York-Presbyterian Hospital uurimiskeskuste laiendusele. Kompromissina rajati uurimiskeskuse kõrvale Malcolm X-i memoriaal. Hoone foto
Piła veduridepoo

Piła depoo on vana veduridepoo Poolas Piłas. Depoo on ajaloomälestis 19. sajandist. Piła depoo ehitati aastatel 1870–1874 seoses Preisi raudtee intensiivse arendamisega. Tänu ebatüüpilistele arhitektuurilistele võtetele sai depoost eeskuju mitmele sama tüüpi ehitisele Euroopas. 1990. aastatel depoo suleti ning unustati. Grupp Piła elanikke otsustas selle ajaloolise objekti taastada ja asutas depoo päästmise ühingu. Piła depoo ühing
Norm

Norm võib tähendada mitut asja: Norm on matemaatikas kujutus, mis annab vektorile pikkuse. Norm on piirmäär, ettenähtud, kehtestatud hulk, kogus, suurus või muu määr Norm on normeerimisega kehtestatud tootmisalane, tehniline või muu eeskiri (tehnilised normid ja standardid). Sotsiaalne norm Õigusnorm Keelenorm Eesti kirjakeele norm
Kelts

Kelts ehk kirs (omastav kirre) on ajuti (ka kaks või rohkem aastat) külmunud pinnas. Maakoore osa, mis on oluliselt pikemat aega külmunud, nimetatakse igikeltsaks. EE 4. köide, 1989.
Minu lapsepõlve Paganamaa

"Minu lapsepõlve Paganamaa" on 1987. aastal ilmunud Julius Ungru lastejuttude kogu. Raamatus on 55 eluloolist jutukest, milles autor kirjeldab läbi lapse silmade 20. sajandi esimese poole eluolu Paganamaal ja talutöid. Juttu tehakse näiteks jäälõikamisest, linakitkumisest, "Korstnapühkija" mängimisest, paganapoistest, aga ka viinaajamisest ja metsavargusest. Toimetaja Hendrik Relve kirjeldab raamatu eessõnas Julius Ungru jutukesi järgnevalt:
Maagid

Maak Maagid (meedia hõim) Maagid (preestrid), hõimu nimetus mis kandus üle preesterkonnale (meedias ja iraanis), kr magos.
Abohar

Abohar on linn Indias Pandžabi osariigis Fīrozpuri ringkonnas. Linnas on arenenud puuvillatööstus ja aiandus.
Semovente da 75/18

Semovente da 75/18 on Itaalias Teise maailmasõja ajal toodetud liikursuurtükk. Masina tootmine algas 1941. aasta jaanuaris ning kuni 1943. aastani ehitati firmas "Ansaldo" kokku 262 sellist liikursuurtükki. Seda liikurit kasutati edukalt nii tankihävitajana, kui ka iseliikuv haubitsana. Pearelvaks oli 75 mm mägihaubits Obice da 75/18 modello 34, teiseks relvaks aga 6,5 mm kuulipilduja Breda Mod.30 (mudelitel М41 ja М42 aga 8 mm kuulipilduja Breda Mod.38). Semovente da 75/18 su Scafo M40 – ehitati keskmise tanki M13/40 baasil, saksa armees sai tähistuseks Stug M40(i). Semovente da 75/18 su Scafo M41 – ehitati keskmise tanki M14/41 baasil, saksa armees sai tähistuseks Stug M41(i). Semovente da 75/18 su Scafo M42 – ehitati keskmise tanki M15/42 baasil, saksa armees sai tähistuseks Stug M42(i). Carro Commando Per Reparto Semovente da 75/18 – komandörimasinad, saksa armees Pz.Bef.Wg M42 850(i). Semovente da 75/18 osales Teise maailmasõja lahingutegevuses Itaalia ja Saksa armee koosseisus nii Põhja-Aafrikas, Balkanil, Prantsusmaal, Idarindel, kui ka Itaalias. Semovente da 75/18 Albaanias... ...Põhja-Aafrikas... ...Itaalias Semovente da 75/18 Su Scafo M 41 lehel "wwiivehicles.com" inglise keeles Tanks of World War II – Semovente M40 da 75/18 inglise keeles Semovente da 75/18 su scafo M40 vene keeles
Johann Paul

Johann Paul (3. jaanuar (vkj)/ 15. jaanuar 1891 Leebiku vald, Helme kihelkond, Viljandimaa; praegu Tõrva vald, Valga maakond – 10. august 1961 Montréal, Québeci provints, Kanada) oli Eesti sõjaväelane (kolonel) ja piirivalvur. Teenis Vabadussõja ajal 2. jalaväepolgus. Läks 1923. aastal üle piirivalvesse. Ta lõpetas 1927. aastal Tallinna RÜS Erakolledži. Ta õppis aastatel 1928–1930 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Aastal 1939 sai ta koloneli auastme. Aastatel 1934–1939 oli ta Siseministeeriumi Piirivalve Valitsuse üldosakonna ja 1939–1940 Piirivalve Talituse ülem. Paul oli aastatel 1940–1941 Läti piiri valvava Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi Piirivalvetalituse ülem (polkovniku auastmes) kuni selle likvideerimiseni Saksa võimude poolt suvel 1941. Eesti Omavalitsus taastas piirivalve 21. jaanuaril 1942, mil selle sisedirektor Oskar Angelus kinnitas Pauli Piiriomakaitse juhiks (Piiriomakaitse likvideeriti 1942. aasta augustis). Paul oli aastatel 1942–1944 Omakaitse lahingukooli ülem, 1944. aastal evakueerus ta Saksamaale, sealt läks 1950. aastal Kanadasse. Aastal 2002 avati Eesti piirivalve juubeli puhul Johann Pauli kodutalus Kolmsilma talus tema auks mälestuskivi. 1921 priikooli õigus kuni kõrgkooli lõpetamiseni Kaitseliidu Kotkaristi III klassi teenetemärk Eesti Punase Risti II järgu I astme teenetemärk Kaitseliidu Valgeristi III klass Eesti Vabadussõja mälestusmärk Läti Vabariigi Kolme Tähe Ordeni III klass Läti Par Latviju medal Poola Taassünni orden Põdrala valla leht Kolonel J. Paul piirivalve ülemaks. Uus Eesti nr 346, 19. detsember 1939. Lk 2 Vello Jaska. Jõustruktuuride esindajad meenutasid Johann Pauli. Valgamaalane, 24. jaanuar 2006 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Eesti ohvitserid 1918-1940
Barüüt

Barüüt on baariumsulfaadist (BaSO4) koosnev mineraal. Pressitud barüütpulber on suures lainepikkuste vahemikus väga suure peegeldusteguriga peaaegu isotroopselt peegeldav pind. Pressitud barüütpulbrit kasutati kaua aega peegeldusetalonina kui lamberti pinna realisatsiooni. Nüüdseks on uued sünteetilised ained (peamiselt spektralon) barüütpulbri difuusselt peegeldava etalonpinna rollis välja vahetanud. Philip Oetking. Photometric studies of diffusely reflecting surfaces with applications to the brightness of the Moon. Journal of Geophysical Research, 71(10), 2505-2513, 1966.
Poolnorm

Poolnorm on kujutus p(v) vektorruumist V üle korpuse K reaalarvude korpusse, mis erinevalt normist ei rahuldada samasuse aksioomi, kuid rahuldab homogeensuse aksioomi ning kolmnurga võrratust: p ( a v ) = | a | p ( v ) , {\displaystyle p(a\mathbf {v} )=|a|p(\mathbf {v} ),\,} p ( v + w ) ≤ p ( v ) + p ( w ) , {\displaystyle p(\mathbf {v} +\mathbf {w} )\leq p(\mathbf {v} )+p(\mathbf {w} ),\,} kus a ∈ K on skalaar ja v, w ∈ V vektorid. Aksioomidest (1) järeldub, et p ( 0 ) = 0 , {\displaystyle p(0)=0,\,} kuid erinevalt normist ei kehti implikatsioon p ( v ) = 0 {\displaystyle p(v)=0} => v = 0 {\displaystyle v=0} . Sarnaselt normiga pole poolnorm kunagi negatiivne: p ( v ) ≥ 0 , ∀ v ∈ V . {\displaystyle p(v)\geq 0,\quad \forall v\in V.} Tõestuseks märgime, et 0 = p(0) = p(v-v)/2 ≤ p(v). Igal vektorruumil poolnorm. Selleks võib olla näiteks triviaalne poolnorm p(v) = 0 iga vektori v ∈ V korral. Norm
Kolmemõõtmeline eukleidiline ruum

Kolmemõõtmeline eukleidiline ruum ehk tasane kolmruum on vektorruum, mida enamasti seostatakse ruumiga füüsikas. Selle ruumi elemente nimetatakse vektoriteks või täpsemalt geomeetrilisteks vektoriteks, kui neid on vaja eristada abstraktsemast vektori (ehk mis tahes vektorruumi elemendi) mõistest. Eukleidilises ruumis on antud kahe vektori skalaarkorrutis ning kaugus, vektori pikkus ja vektorite vaheline nurk. Vektorid on esitatavad kolme reaalarvulise koordinaadi abil. Elementaarmatemaatikas määratletakse kolmemõõtmelise eukleidiline ruum vektori mõisteta. See ruum "koosneb" punktidest, sirgetest ja tasanditest. Samuti eeldatakse Eukleidese aksioomide kehtivust. Viimasesse käsitlusse saab vektori mõiste sisse tuua loomulikul teel fikseerides ruumis ühe punkti, mida nimetatakse nullpunktiks, ja vaadeldes kõiki teisi punkte kui vektoreid, mis on suunatud nullpunktist vaadeldavasse ruumi punkti. Nullpunkti ennast samastatakse nullvektoriga. Vektorruum Tasand ehk kahemõõtmeline eukleidiline ruum
Folklorist

Folklorist ehk rahvaluuleteadlane on spetsialist folkloori ehk rahvaluule alal. Folkloristide loend
Eesti AGA

Eesti AGA on Eesti ettevõte, mis tegutseb alates 1908. aastast ja kuulub rahvusvahelisse gaasitööstuskontserni AGA. 1920. aastal asutati Eestis AGA esindus ning aasta hiljem tütarettevõte Eesti AGA, mis 1940. aastal natsionaliseeriti. 1991. aastal taasasutati Eesti AGA, millest 2000. aastatel on saanud Eesti juhtiv tööstus- ja meditsiinigaaside tootja ja müüja.[viide?] Eesti AGA on tegelenud tööstusgaaside (atsetüleen, hapnik, lämmastik, süsihappegaas, argoon jpt) ning meditsiinigaasidega (nt hapnik, dilämmastikoksiid). Lisaks tööstus-, toiduaine-, meditsiini- ja erigaaside tootmisele ning müügile töötab AGA välja ka uusi rakendusi. Eesti AGA koduleht The Linde Groupi koduleht
AGA

AGA on Rootsi päritolu ettevõte, mis tegeleb tööstus- ja meditsiinigaasidega. AGA (esialgse nimega Aktiebolaget Gasaccumulator) asutati 1904. aastal. Samal aastal pandi Saltsjö-Järlas Nackas tööle AGA esimene tehas. Rahvusvahelise kontserni peakontor asub Stockholmis Lidingöl, tütarettevõtted on loodud paljudesse riikidesse. AGA arengut on tugevalt mõjutanud Gustaf Dalén, kelle leiutised panid aluse ettevõtte edule. 1912. aastal anti Dalénile Nobeli füüsikaauhind. Alates 2000. aastast on AGA omanikuks maailma juhtiv tööstusgaasi- ja inseneriteadusettevõte The Linde Group, millel on enam kui 50 000 töötajat umbes sajas maailma riigis. Linde peakontor asub Saksamaal Münchenis. AGA on läbi aegade tegelenud tööstusgaaside (atsetüleen, hapnik, lämmastik, süsihappegaas, argoon jpt) ning meditsiinigaasidega (nt hapnik, naerugaas). Kontsern on juba enam kui sada aastat rõhku pannud innovatsioonile. Lisaks majakate jaoks mõeldud süsteemidele ning raadio- ja teleseadmetele on AGA tootnud ka filmiprojektoreid, sihikuid, kaugusmõõtjaid, periskoope, vereringe- ja hingamisaparaate, patareisid, radiaatoreid jpm. Juba 1919. aastal tõi AGA turule raadiosaatja ja 1927. aastal esitles Euroopa esimest võrku ühendatud raadiovastuvõtjat. 1950.–1960. aastatel oli AGA tegev ka televaldkonnas, töötades välja koguni oma värviteleri. 1960. aastate teisel poolel hakkas AGA üha enam tähelepanu pöörama gaasivaldkonnale. Raadio- ja teleseadmete tootmine lõpetati järk-järgult, suurem osa sellest harust müüdi Philipsile. Osa tehnikaettevõtteid koondati börsil noteeritud tütarettevõttesse Pharos, soojustootmisettevõte CTC müüdi Saabile. Tänapäeval on AGA Skandinaavias ja Baltikumis üks juhtivaid tööstusgaasiettevõtteid. Lisaks tööstus-, toiduaine-, meditsiini- ja erigaaside tootmisele ning müügile tegeleb AGA ka uute rakenduste väljatöötamisega. Samuti on kontsernil juhtiv roll vedelgaasisektoris ning jõudsalt arendatakse ka LNG (veeldatud maagaas) valdkonda. AGA on ka aktiivne biogaasi tarnija ning haldab Skandinaavias paljusid biogaasitanklaid. Eestis tegutseb AGA alates 1908. aastast. 1920. aastal asutati Eestis AGA esindus ning aasta hiljem tütarettevõte Eesti AGA, mis 1940. aastal natsionaliseeriti. 1991. aastal Eesti AGA taasasutati ning sellest on saanud Eesti juhtiv tööstus- ja meditsiinigaaside tootja ja müüja. Eesti AGA koduleht The Linde Groupi koduleht
NUPS

NUPS oli Rakvere rokkansambel, mis alustas tegevust 2008. aasta alguses. Ansambel tegutses umbes aasta. Ansambel tegi proove Rakvere kultuurimaja muusikastuudios. Idee kollektiivi luua pärines Lauri Mäesepalt. Trummar oli sel ajal Aleksander Pihlak. Peagi sai uueks trummariks Rait Lõhmus, kuid mõne aja pärast uuenes koosseis taas. Ansambel läks laiali, kuid enne seda valmis hitt "Panomatsioon". Ringo Ramul – laulja Tanel Siimann – kitarrist Lauri Mäesepp – bassist Meelis Rauba – trummar Kaur Teder – vioola Lihvimata teemant – noortebänd NUPS Virumaa Teataja 6. veebruar 2009
Domeeninimi

Domeeninimi on tavaliselt füüsilise või juriidilise isiku tähtede ja numbrite kombinatsioon, mis on õiguspäraselt registreeritud, nt Eesti Interneti SA-s viimase poolt volitatud registripidaja kaudu. Domeeninimi internetis peab olema kordumatu (ainulaadne); selle peamine eesmärk on internetiaadresside (IP-aadresside) numbrilisele kujule vastava paralleelse (kasutajasõbralikuma) esitusviisi loomine ehk kajastama kindlat küberruumi osa valdusena. Domeeninimi võib koosneda tähtedest, numbritest ja sidekriipsudest. Nime osi eraldavad punktid. Tipptaseme domeeninimi (tippdomeen, esimese astme domeen) on igal riigil kahetäheline (.ee Eesti domeenide puhul), lisaks on kasutusel pikemad nimed: .aero, .arpa, .biz, .cat, .com, .coop, .edu, .gov, .info, .mil, .mobi (mobiilteenused), .museum, .name, .net, .org, .pro. Domeeninimi on domeeni omaniku poolt valitud nimi koos tipptaseme domeeninimega, näiteks "wikipedia.org" (see on teise astme domeen ehk juurdomeen). Domeeninimele saab domeeni omanik lisada täiendavaid nimesid (näiteks "uudised.err.ee" on kolmanda astme domeen ja "images.search.yahoo.com" on neljanda astme domeen). Eestis kasutusel olevad teise taseme domeenid (alamdomeenid): .edu.ee – koolid, haridusasutused .gov.ee – riigiasutused (haldab Riigivõrgukeskus) .riik.ee – riigiasutused (haldab Riigivõrgukeskus) .lib.ee – raamatukogud .med.ee – meditsiiniasutused .com.ee – äriettevõtted .pri.ee – eraisikud .aip.ee – avatud internetipunktid, teabetoad .org.ee – seltsingud, mittetulundusorganisatsioonid .fie.ee – füüsilisest isikust ettevõtjad Esimene internetidomeen registreeriti 15. märtsil 1985. Eesti domeeninimesid registreeris 2010. aastani EENet. Alates 3. juulist 2010 haldab .ee registrit Eesti Interneti Sihtasutus. "15. märtsil 1985 registreeriti esimene internetidomeen" ERR Teadus, 15. märts 2014 .ee domeenireeglid RFC 1034 Domeeninimede otsing
II üldlaulupidu

II üldlaulupidu toimus 2.-4. juulil (vkj 20.–22. juuni) 1879. aastal Tartus. Laulukoore juhatas Karl August Hermann ning pasunakoore David Otto Wirkhaus ja Adalbert Hugo Willigerode. Peokomiteed valiti juhtima Tartu linnapea Georg von Oettingen, kuid põhiorganiseerijaks oli tegelikult Hugo Treffner. Kokku osales 64 esinejate rühma 1272 esinejaga, sealhulgas 46 meeskoori ja 18 puhkpilliorkestrit. Pidu oli kavandatud 1875. aasta suveks, kuid luba selleks saadi alles kaks aastat hiljem. Suuresti Vene-Türgi sõja tõttu lükkus pidu 1879. aastasse. Ühendkooride kontserdid peeti sakslaste käsitööseltsi näituseplatsil, mis asus Tiigi tänaval ning üksikkooride esinemised ja võistulaulmised toimusid Vanemuise seltsi aias. Laulupeo kava koosnes peamiselt saksa autorite lauludest, kuid sisaldas ka kuus algupärast laulu Aleksander Kunileiu, Karl August Hermanni ja Johann Voldemar Jannseni loomingust. Vaimulikud laulud "Sull', sull', Jehoova, tahan laulda" (koraal) "Sanctus" (F. J. Künkel) "Jehoova meie abi" (J. V. Jannsen) "Jumala vägevus" (L. van Beethoven) "Nüüd paistab meile kauniste" (koraal) "Kiituse laul" (H. G. Nägeli) "Jumal meie varjupaik" (K. A. Hermann) "Sa Israeli karjane" (D. Bortnjanski) "Eks mu kohus täna teha" (koraal) "Kindla lootuse laul" (F. Brenner) "Ärgake" (koraal) Ilmalikud laulud "Kuule, kuidas hääli helab" (F. Pacius) "Eesti laul" (K. A. Hermann) "Laulupidu marss" (K. A. Hermann) "Meeskoor" (Trube) "Laulu võim" (I. Heim) "Õitse ja haljenda, eestlaste maa" (soome rahvaviis) "Laulma kutsumine" (Vallinn) "Nüüd üles, Vene alamad" (J. V. Jannsen) "Tartu Maarja koguduse lipulaul" (F. Brenner) "Mu isamaa on minu arm" (A. Kunileid) "Jahimehe lust" (Astholz) "Pidu laul" (C. M. von Weber) 130 aastat eesti laulupidusid. Tallinn: Talmar ja Põhi, 2002. ISBN 9985-813-24-3 "2. laulupidu". Laulupeomuuseum. Originaali arhiivikoopia seisuga 4.01.2011. Vaadatud 7.04.2009. R. Põldmäe. Kaks laulupidu. 1879 ja 1880. Tallinn: Eesti Raamat, 1976.
Salme Teemant

Salme Teemant (3. mai 1901 Tallinn – 12. juuni 1965 Tallinn) oli eesti arst ja vaimulik, Arstide Koja nõukogu liige. Ta õppis aastatel 1919–1925 (lõpetas 1925) Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas ja 1934–1935 õigusteaduskonnas, Eesti Naisüliõpilaste Seltsi vilistlane. Salme Teemant töötas lastearstina ning Tallinna emade ja laste arstliku nõuandepunkti arsti ja juhatajana. Aastal 1945 ta vallandati, sest oli metodisti jutlustaja. Aastatel 1945–1950 oli ta Tallinna I lastesõime arst, alates 1950. aastast Tallinna I Lastehaigla osakonnajuhataja. TÜ üliõpilased
Theodor Schönberg

Theodor Schönberg (20. detsember 1917 Tallinn – 3. märts 1992 Melbourne) oli eesti arst. Ta õppis aastatel 1937–1943 (lõpetas 1943) Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, korporatsiooni Sakala vilistlane. Theodor Schönberg töötas Tallinna Keskhaiglas. Aastal 1944 põgenes ta Rootsi, 1989 asus Austraaliasse.
Scatman John

John Paul Larkin (13. märts 1942 – 3. detsember 1999) oli Ameerika Ühendriikide džäss- ja house-muusik. Ta kannatas tugeva kogelemise all, kuid sai sellest inspiratsiooni oma scat-stiilis laulude jaoks. Tema tuntuim laul on "Scatman (Ski-Ba-Bop-Ba-Dop-Bop)". "John Larkin" (1986) "Scatman's World" (1995) "Everybody Jam!" (1996) "Take Your Time" (1999) "Listen to the Scatman" (2001) "The Best of Scatman John" (2002) "Scatman (Ski Ba Bop Ba Dop Bop)" (1995) "Scatman's World" (1995) "Song of Scatland" (1995) "Only You" (1995) "Scat Paradise" EP (1995) "Su Su Su Super Ki Re i" (1996) "Pripri Scat" (1996) "Everybody Jam!" (1996) "Let It Go" (1996) "Scatmambo" (1998) "The Chickadee Song" (1999)
Ferdinand Thomson

Ferdinand Karl Thomson (25. aprill 1902 Vahiannuse talu, Raadi vald, Tartumaa – 21. oktoober 1961 Paide) oli eesti arst, arstiteadlane, ftisiokirurgia pioneer, oma ftisiokirurgia koolkonna ja ftisiaatria eriala rajaja Eestis. (Kuni 1940ndate alguseni Tomson.) Õppis 1922–1927 (lõpetas 1927) Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Dr. med. väitekiri (Tuberkuloosibatsilli bioloogiline iseloom, eriti tuberkuloosijuhtudel Eestis ja võitlus tuberkuloosiga) jäi 1941 sõjaolude tõttu kaitsmata. 1929–1942 Taagepera tuberkuloosisanatooriumi juhataja, 1942–1944 Järva tiisikusenõuandla juhataja, 1944–1949 Järvamaa tuberkuloosidispanseri juhataja. 1950–1961 erapraksisega sise- ja kopsuhaiguste eriarst Paides (ratastooli jäämise tõttu). Viimaseid eraarste Eesti NSV-s. 1961 represseeriti (erapraksise loa äravõtmine seoses erapraksiste likvideerimisega). Valgetähe IV klassi teenetemärk (1940) Eesti NSV teeneline arst (1946) Tartu Teadusliku Ftisiaatrite Seltsi auliige (1955).
Endel Laas

Endel Laas (29. august 1915 Tartu – 1. november 2009) oli eesti metsateadlane. Ta oli Eesti Maaülikooli professor ja metsandusteaduskonna dekaan,Tartu Tähtvere dendropargi rajaja. 1976 – Eesti NSV teeneline metsakasvataja 1999 – Valgetähe III klassi teenetemärk 2005 – Tartu linna aukodanik ja Tartu Suurtähe kavaler Laas, Endel 1987. Dendroloogia. Tallinn: Valgus. (Esmatrükk 1967; kordustrükk täienduste ja parandustega 1987.) Laas, Endel 1971. Kui igaüks istutaks oma puu. – Põllumajanduse Akadeemia, 29. aprill Laas, Endel 1971. Puud meenutavad. – Põllumajanduse Akadeemia, 9. juuli Endel Laasi poeg on Eino-Endel Laas, kes on samuti metsateadlane ja Maaülikooli õppejõud. Järvseljal tähistati professor Endel Laasi 100. sünniaastapäeva SA Järvselja Õppe- ja Katsemetskond 26. sept 2015 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). http://www.eestiloodus.ee/artikkel3783_3748.html Mida uurivad Eesti teadlased, kellele president teenetemärgi annab? ERR 04.02.2016 Etverk, Ivar 2000. Emeriitprofessor Endel Laas – inimene, õpetaja, teadlane. Rmt.: Sander, Heldur; Tamm, Ülo (toim.), Dendroloogilised uurimused Eestis II. Tallinn, 21–27. Lahkus Tähtvere dendropargi rajaja, Postimees, 2. november 2009