laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kuremäe kääbaskalmistu

Kuremäe kääbaskalmistu asub Ida-Virumaal Alutaguse vallas Kuremäe lähedal Pühtitsa kloostri maa-alal. Algselt oli kalmistul 50–100 kääbast, millest säilinud on 4–5. Ülejäänud kääpad on lõhutud ning neid on 1869. ja 1892. aastal kaevatud. Kääbastes olid peamiselt laibamatused. Kääbastest leiti hoburaudsõlgi, käevõrusid, sõrmuseid, odaotsi, kirveid ja muid esemeid, mis olid vadjapärased ning pärinesid 11. sajandi lõpust kuni 13. sajandist. Kuremägi Kuremäe ohvriallikas Eesti entsüklopeedia, 12. kd, lk 255
Giudecca

Giudecca on Itaalia põhjaosas Veneta laguunis asuv kaheksast omavahel kanalite ja sildadega ühendatud saarest koosnev saarterühm. Halduslikult on see osa Veneetsia Dorsoduro sestierest. Giudecca asub Veneetsia peamistest saartest lõunas ning neid eraldab Giudecca kanal. Saare idapoolse otsa lähedal asub San Giorgio Maggiore saar. Varem on Giudecca saare kohta kasutatud nime Spinalunga ("Pikk oga"). Nime Giudecca võib pidada ladinakeelse sõna judaica moondunud kujuks ning seda võib tõlkida kui "juutide linnaosa/juutkond": mitmes Lõuna-Itaalia ja Sitsiilia linnas on olnud nime Giudecca või Judeca kandvaid juutide linnaosi. Ent algne Veneetsia geto asus põhjapoolses Cannaregio linnaosas ja kui nimi Giudecca välja arvata, ei ole mingeid teateid selle kohta, et juudid oleksid kunagi Giudeccal elanud. Veelgi enam, Põhja-Itaalias ei ole terminit giudecca juutide linnaosade tähistamiseks kasutatud. Ajalooliselt oli Giudecca suurte aedadega paleede piirkond, kuid 20. sajandi alguses sai saarest tööstuspiirkond: seal asusid dokid ja tehased ning ka filmistuudio. Pärast Teist maailmasõda läks suurem osa tööstusest langusse ja seda piirkonda peetakse vaikseks elamupiirkonnaks, kus on lisaks mõnedele elegantsetele korteritele ja eksklusiivsetele majadele peamiselt töölisklassi elamud. Saart tuntakse selle pika doki ja kirikute poolest, mille hulgast paistab silma Andrea Palladio projekteeritud Il Redentore. Kunagi töötas saarel ka suur jahuveski Molino Stucky, kuid tänapäeval on see ümber ehitatud luksushotelliks ja korteriteks. Giudecca teises otsas asub tuntud viietärnihotell Cipriani, mille juurde kuuluvad suured privaatsed aiad ja soolase veega bassein. Mõnede antiikse arhitektuuriga hoonete renoveerimine on parandanud saare kui puhkusekoha mainet. Mini guide to Giudecca, Venice. Vaadatud 17.03.2015. Teejuht, uudised, üritused Giudeccas Lühike Giudecca teejuht
Opening Pandora's Box

"Opening Pandora's Box: A Sociological Analysis of Scientists' Discourse" ("Pandora laeka avamine: teadlaste diskursuse sotsioloogiline analüüs") on Nigel Gilberti ja Michael Mulkay 1984. aastal ilmunud teedrajav teos diskursusanalüüsi rakendamist teadmissotsioloogias. Raamatu andis välja Cambridge University Press. Raamat kasvas välja biokeemikute oksüdatiivset fosforüülumist puudutava vaidluse uurimisest. Materjaliks olid teadusartiklid, intervjuud teadlastega, teadlaste kirjad jms. Uurijad töötasid välja metodoloogia, mis näeb teadlaste tõlgenduste lahknevust ("Pandora laegas") sotsioloogilise analüüsi materjalina. Autorite algne eesmärk oli teha teadussotsioloogiline uurimus, mis näitaks, kuidas konkreetsel juhtumil on sündmuste käiku teaduses mõjutanud peale tõendite objektiivse analüüsi mõjutanud ka sotsiaalsed, poliitilised ja isiklikud tegurid. Kuid nad loobusid katsest kokku panna sidusat kirjeldust tegelikust sündmuste käigust. Valminud töö põhieesmärk on näidata, et sotsioloog ei saa õigustatult esitada lõplikku versiooni sündmuste käigust või viisist, kuidas asjad käivad, vaid peab leppima asjaosaliste endi lahknevate usutavate versioonidega ja eri häältega isegi ühel ja samal inimesel. Teadlaste tegudele ja uskumustele ei saa anda lõplikku kirjeldust, vähemalt mitte seni, kuni puudub süsteemne arusaamine teadlaste diskursuse ühiskondlikust tootmisest. Palju lahknevaid usutavaid arusaamu teadusest on olemas sellepärast, et teadlastel endil on palju diskursusi. Tuleks loobuda katsest välja töötada teaduse autoriteetset kirjeldust, vaid arvestama teadlaste tõlgenduste erinevust, püüdes aru saada, miks on võimalikud nii paljud versioonid. Varasemas uurimistöös on teadlaste jutust välja nopitud teatud sarnased kirjeldused toimuva kohta ning neid uskudes on tehtud üldistusi teaduse kohta üldse. Pole arvestatud, et jutu sisu mõjutab ka sotsiaalne kontekst, ning kokkulangevused ei pruugi iseloomustada kirjeldatavat, vaid konteksti.
Rakvere Saksa sõjaväekalmistu

Mitte segi ajada Rakvere saksa kalmistuga Rakvere Saksa sõjaväekalmistu on kalmistu Lääne-Virumaal Rakvere linnas Rakvere tammikus. Kalmistu pärineb 1944. aastast. Sinna on maetud ligi 1000 II maailmasõjas Saksa sõjaväes teeninud ja hukkunud sõdurit. Kalmistu korrastati ja taaspühitseti 1997. aasta kevadel. Kalmistu on alates 1999. aastast riiklik ajaloomälestis nimega "II maailmasõjas hukkunute matmispaik". Ametlike nimede põhjal on eri kalmistute segiajamine lihtne, sest Nõukogude poolel hukkunute matmispaik kannab nime "II maailmasõjas hukkunute ühishaud". Kalmistust monument.ee lehel Kultuurimälestis nr 22300 "II maailmasõjas hukkunute matmispaik" Kultuurimälestis nr 22300 "II maailmasõjas hukkunute matmispaik"
Crystal Vodka

Crystal Vodka on 40-protsendise alkoholisisaldusega viin, mida toodab AS Remedia. Crystal Premium – suurused 100cl, 70cl, 50cl, 35cl, 20cl Crystal Jõhvika – suurus 50cl Crystal Bag-in-Box – suurus 300cl Remedia uuendas Crystal Vodka sarja Ärileht Online, 31. märts 2005
Incantatio maris aestuosi

"Incantatio maris aestuosi" ("Tormise mere loits") on eesti helilooja Veljo Tormise aastal 1996 kirjutatud a cappella koorilaul. Laul on pühendatud 1994. aastal Estonia laevakatastroofis hukkunutele. Laul on umbes 6 minuti pikkune.
Johann Friedrich Hartknoch

Johann Friedrich Hart(k)noch (28. september 1740 Goldap, Ida-Preisimaa – 1. aprill 1789 Riia) oli saksa kirjastaja ja raamatukaupmees. Ta oli organisti poeg. Õppis Königsbergi ülikoolis teoloogiat. Ta kirjastas August Wilhelm Hupeli teoseid ning varustas tema lugemisseltsi uuema kirjandusega. Hupel hindas Hartknochi kõrgelt ja tellis vaid temalt, kuigi Riiast raamatute saabumine Põltsamaale võttis tihti palju kauem aega, kui pakkusid Tartu konkurendid. Nordische Miscellaneen A.W.Hupeli lugemisselts (1771-1799) Indrek Jürjo monograafia „Liivimaa valgustaja August Wilhelm Hupel (1737-1813)“ põhjal Jõgeva Maakonna Keskraamatukogu (vaadatud 27. veebruaril 2015)
Saaremaa valss

See artikkel räägib laulust. Festivali kohta vaata artiklit Saaremaa Valss (festival). "Saaremaa valss" on Raimond Valgre laul, mille sõnad pärinevad Debora Vaarandi luuletusest "Talgud Lööne soos". Laul on Georg Otsa esitatuna populaarseks saanud ka Soomes. Saaremaal Valjala vallas asuvas Lööne soos peeti 9. juunil 1946 esimesed sotsialistlikud talgud. Peeti pidulik miiting, kus pidas kõnet EK(b)P Keskkomitee sekretär Nikolai Karotamm. Pärast pidulikku osa toimus pidu, kus tantsuks mängisid orkester ja külapillimehed. Saaremaa valsi sünnikoht Jööri külas Ürtsi mäel on tähistatud kultuurimälestisena.
Anton Friedrich Büsching

Anton Friedrich Büsching (27. september 1724 Stadthagen – 28. mai 1793 Berliin) oli saksa geograaf, ajaloolane ja teoloog. Tema peateos on "Erdebeschreibung" ('Maa kirjeldus'), mille Euroopat käsitlevad neli esimest osa ilmusid 1754–1761, viies, Türgit ja Araabiat kirjeldav osa 1768.
Kailash Satyarthi

Kailash Satyarthi (hindi keeles कैलाश सत्यार्थी, sünninimi Kailash Sharma; sündinud 11. jaanuaril 1954) on India laste õiguste eest ja lapstööjõu kasutamise vastu seisja. 2014. aastal sai ta koos Malālah Yūsafzayga Nobeli rahuauhinna.
Trieer

Trieer ehk trireem on nii aerude kui ka purjede jõul liikuv Vana-Kreeka sõjalaeva tüüp, mis võeti kasutusele umbes 500. aastal eKr. Termin "trieris" (τριήρης) tähendab vanakreeka keeles "kolm aeru". Laeval on kummalgi pool kolm aerurida - ülemine, keskmine ja alumine. Sõudjad olid tavaliselt orjad. Trieeril on enamasti üks kuni kaks masti ning raapurjestus. Vööris on hirmutamiseks mõeldud silmade moodi kaunistused ning nokk (rostrum), millega vaenlase laeva rammida.
Henri La Fontaine

Henri La Fontaine (22. aprill 1854 Brüssel – 14. mai 1943 Brüssel) oli Belgia jurist ja Rahvusvahelise Alalise Rahubüroo president 1907. aastast surmani. 1913. aastal sai ta Nobeli rahuauhinna. Aastail 1894–1940 oli ta Brüsseli Vaba Ülikooli õigusteaduse professor.
Albert Lutuli

Albert John Lutuli (ka Luthuli; u 1898 Bulawayo – 21. juuli 1967 Stanger) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi õpetaja ja poliitik. Ta oli Aafrika Rahvuskongressi juht aastatel 1952–1967. 1960. aastal sai ta Nobeli rahuauhinna oma tegevuse eest vägivallatus võitluses apartheidi vastu. Ta oli esimene isik väljastpoolt Euroopat ja Ameerikat, kes selle auhinna sai.
Narva-Line OÜ

Narva-Line OÜ oli Saaremaa Laevakompanii tütarettevõte, mis asutati 2005. aastal Sillamäe-Kotka laevaliini opereerimiseks. Laevaliin tegutses aastail 2006-2007. Ettevõtet on juhtinud Eero Väin. https://web.archive.org/web/20150227145220/http://www.saartehaal.ee/2007/02/16/narva-line-ou-d-juhib-eero-vain/ (vaadatud 27.02.2015)
Eugen Soonvald

Eugen Soonvald (18. oktoober 1912 Tartu – 16. veebruar 1994 Tallinn) oli eesti mehaanikainsener, pedagoog, ekskavaatorite tootmise algataja Eestis, freesturbakogumismasinate ja maaparandusekskavaatorite peakonstruktor. Ta lõpetas 1931. aastal Tallinna Reaalkooli, õppis 1934-1936 Tartu Ülikoolis ja lõpetas 1940. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) ehitus- ja mehaanikateaduskonna masinaehituse erialal. Õpetas aastatel 1936–1941 Tartu Ülikoolis ja 1945–1973 TPI-s, olles kuni 1947. aastani assistent, aastatel 1947–1951 dotsent ja masinaehituse kateedri juhataja, 1947–1958 masinaehituse teaduskonna dekaan ning 1958–1968 dotsent ja autotranspordi kateedri juhataja. Teise maailmasõja ajal töötas Soonvald Uuralis evakuatsioonitöödel, aidates ida poole evakueeritud tootmisettevõtete käivitamisel ning õpetades Sverdlovski ülikoolides ja NSV Liidu Teaduste Akadeemia Uurali filiaalis. Aastatel 1944–1945 täitis ta ENSV põlevkivi- ja keemiatööstuse rahvakomissari asetäitja kohustusi. Õpetades TPI-s, osales ta koos kolleegide ja tootjatega freesturbakogumismasina väljatöötamises, konstrueerimises ja rakendamises, mille eest pälvis ta 1950. aastal Stalini preemia. 1950.–1960. aastate vahetusel täitis ta Tallinna Ekskavaatoritehase Eriprojekteerimisbüroo peainseneri ülesandeid. Alates 1957. aastast toodeti tehases mudelit ETN-142 ja 1960. aastast ETN-171 (mis sai aluseks kõigile tulevastele mudelitele), mille väljatöötamisel osalesid aktiivselt Soonvaldi juhendatud TPI masinaehituse teaduskonna üliõpilased, mistõttu peetakse Soonvaldi Eesti ekskavaatoriehituse isaks. Aastatel 1973–1988 töötas ta EKE Projektis peaspetsialistina. Tal on mitmeid patente masinaehituse valdkonnas. Soonvald suri 16. veebruaril 1994 Tallinnas ja ta maeti 22. veebruaril 1994 Rahumäe kalmistule. Stalini preemia, 1950 Nõukogude Eesti preemia, 1948, 1949 ja 1970 Lenini orden, 1961 https://katsed.real.edu.ee/baas/index2.php TTÜ lõpetajad 1918–2006 https://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=eqmgw1zXN0G4
Vana-Pääsküla

Vana-Pääsküla on Pääsküla vanim osa, mis asub Pääsküla jõe juures. Varem oli seal Pääsküla küla, mida on mainitud juba "Taani hindamisraamatus". Tänapäeval on Vana-Pääsküla üks Pääsküla asumi allasumitest. Pääsküla asum omakorda kuulub Tallinna linna Nõmme linnaosa koosseisu. Ajaloolistest objektidest on Vana-Pääskülas säilinud vana maanteesild üle Pääsküla jõe. Endise Peeter Suure Merekindluse kindlusraudtee raudteesilla kohal paikneb nüüd kergliiklustee sild üle Pääsküla jõe. Lõuna pool Pääsküla jõge paiknevad küla maad on nüüdseks saanud Laagri asula ja osa jõest põhja poole jäävaid maid on Tallinna linna Nõmme linnaosa Pääsküla asumi Laagri allasumi paiknemise kohaks.
Kolu kõrts

Kolu kõrts oli kõrts Harjumaal Kolu külas Tallinna–Tartu maantee ääres. Praegu asub see Eesti Vabaõhumuuseumis. Eesti Vabaõhumuuseum: Kolu kõrts
Giulietto Chiesa

Giulietto Chiesa (4. september 1940 Acqui Terme, Alessandria provints, Itaalia – 26. aprill 2020 Madrid) oli Itaalia ajakirjanik ja poliitik. Ta oli 1980–1990 ajalehe L’Unità ja 1990–2000 La Stampa korrespondent Moskvas. Chiesa oli Itaalia Kommunistliku Partei liige kuni selle ümbernimetamiseni 1991. aastal. 2004. aastal kandideeris ta liberaaldemokraatliku Italia dei Valori nimekirjas Euroopa Parlamenti, kuid valituks ei osutunud. Ta pääses europarlamenti pärast Achille Occhetto kohast loobumist. 2009. aastal kandideeris ta Lätis Euroopa Parlamenti Inimõiguste Eest Ühtses Lätis nimekirjas, kuid valituks ei osutunud. 15. detsembril 2014 saabus Chiesa Eestisse meediaklubi Impressum kutsel, kuid samal õhtul pidas politsei ta kinni. Järgmisel päeval kohustati teda riigist lahkuma ning ta lendas Moskvasse. Chiesa vaidlustas kohtus korralduse, millega tal keelati Eestisse siseneda 13. detsembrist 2014 kuni 13. jaanuarini 2015. Halduskohus ega hiljem ka Tallinna ringkonnakohus ei rahuldanud tema kaebust Eesti riigi vastu. Ta on õigustanud Venemaa agressiooni Gruusias 2008. aastal ning nõudnud separatistlike Lõuna-Osseetia ja Abhaasia iseseisvuse tunnustamist. Ta on toetanud Venemaa poliitikat Ida-Ukrainas ja Krimmi annekteerimist. Kremli-meelne ajakirjanik Giulietto Chiesa kaotas kohtuvaidluse Eesti riigiga
Tervise Paradiis

Tervise Paradiis on Pärnus asuv hotell-veekeskus aadressil Side tänav 14. Hotell ja veekeskus avati 29. veebruaril 2004. Ehituse maksumuseks kujunes üle 250 miljoni krooni. Tervise Paradiisi kompleksi kuuluvad 244-kohaline neljatärnihotell, veekeskus, saunakeskus, spaa, ujula, aeroobikasaal, jõusaal, bowling'u-saal, restoranid ja baarid, seminariruumid ning kauplus. Tervise Paradiis on Eesti suurim veepark. Veepargi atraktsioonide seas on viis liutoru, hüppeplatvorm, basseinid, kärestikulised jõed ja mullivannid. Kompleks kuulub ettevõttele Tervise Paradiis OÜ, mille omanik on sanatoorium Tervis. "Pärnus on pühapäevast avatud veekeskus Tervise Paradiis". Äripäev. 26. veebruar 2004. Vaadatud 20.12.2020. "Ettevõttest". Vaadatud 20.12.2020. Kalle Veesaar (21. mai 2018). "Veekeskused köidavad nii suuri kui väikeseid". puhkaeestis.ee. Vaadatud 20.12.2020. Tervise Paradiisi koduleht
Jaan Tõnisson ja Eesti iseseisvus

"Jaan Tõnisson ja Eesti iseseisvus" (originaalis "Jaan Tõnisson ja Viron itsenäisyys") on 2010. aastal soome poliitiku ja kirjamehe Erkki Tuomioja avaldatud raamat. Raamatust Varraku kodulehel Raamatu peatükid ja sisust Varraku kodulehel (pdf-fail)
Kalju Kenk

Kalju Kenk (22. september 1940 – 8. veebruar 2015) oli eesti mehaanikateadlane, TTÜ õppejõud. Ta lõpetas 1954. aastal Misso 7-klassilise Kooli ja 1958. aastal Vastseliina Keskkooli. Aastal 1963 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna matemaatika erialal (spetsialiseerudes teoreetilisele mehaanikale). Aastatel 1963–1966 oli ta Leningradi Riiklikus Ülikoolis aspirantuuris. Aastal 1963 kaitses ta Leningradi Riiklikus Ülikoolis väitekirjaga "Экспериментальная проверка применимости соотношений основных теорий пластичности к описанию процесса деформирования при знакопеременном кручении" (juhendajaks Klimenti Tšernõhh(ru:Черных, Климентий Феодосьевич)) füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi. Ta töötas aastal 1963 ja aastatel 1966–1969 Tallinna Polütehnilise Instituudi Teoreetilise mehaanika kateedris assistendina. Aastatel 1969–1972 töötas ta samas kateedris vanemõpetajana. Aastatel 1972–1991 töötas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi Teoreetilise mehaanika kateedris dotsendina, olles aastatel 1981–1986 Tallinna Polütehnilise Instituudi Teoreetilise mehaanika kateedri juhatajaks. Aastatel 1991–1992 töötas ta Tallinna Tehnikaülikooli Mehaanikateaduskonna Mehaanika aluste kateedri juhatajana. Aastatel 1992–2000 töötas ta Tallinna Tehnikaülikooli Mehaanikateaduskonna Masinaõpetuse instituudi Masinamehaanika õppetoolis dotsendina. Aastast 2000 kuni 30. augustini 2008 töötas ta Tallinna Tehnikaülikooli Mehaanikateaduskonna Mehhatroonikainstituudi Masinamehaanika õppetoolis dotsendina. 1. septembrist 2008 jäi ta emerituuri, saades emeriitdotsendiks; kuid ta tegutses 26. novembrini 2009 Tallinna Tehnikaülikooli Mehaanikateaduskonna Mehhatroonikainstituudi Masinamehaanika õppetoolis lektorina. Kalju Kenk suri 8. veebruaril 2015 ja ta maeti 14. veebruaril 2015 Rahumäe kalmistule. http://www.kalmistud.ee/haudi?filter_maetud_eesnimi=Kalju&filter_maetud_perenimi=Kenk&action=maetud&popup=0&yldotsing=1&filter_maetud_kalmistu=[alaline kõdulink] Kalju Kenk Eesti Teadusinfosüsteemis
Foorumirollimäng

Foorumirollimäng on internetifoorumis toimuv tekstipõhine rollimäng. Mängijad saavad luua endale tegelaskuju ja teiste mängijate tegelastega suhelda. Mäng toimub tekstipõhisena – mängijad suhtlevad postituste kaudu. Sigatüüka Nõiduse ja Võlukunsti kool RPG Dream Realms Path of the vampire
Briti Antarktika ala

Briti Antarktika ala on Antarktise sektor, mida Suurbritannia peab üheks oma meretaguseks alaks. See jääb 60°S, 20°W ja 80°W vahele. Briti Antarktika ala kattub osalt Tšiili ja Argentina territooriuminõudmistega. Suurbritannia nõudmised sellele alale said alguse juba 20. sajandi esimesel veerandil, kuid ametlikult moodustati territoorium 3. märtsil 1962.
Naissaare Nõukogude Vabariik

Naissaare Nõukogude Vabariik (vene keeles Советская республика Нарген, Советская республика матросов и строителей 'Madruste ja ehitajate nõukogude vabariik' või Вольный Остров Нарген 'Naissaare Vaba Saar') oli mõnekümne Nõukogude Venemaa sõjalaevastiku madruse ja töölise välja kuulutatud mitte tunnustatud riik, mis tegutses Soome lahes Naissaarel (saksa keeles Nargen, vene keeles (остров) Нарген) 17. detsembrist 1917 kuni 26. veebruarini 1918. Naissaare "vaba riigi" kuulutasid välja 90 Naissaarel viibivat Vene sõjalaeva Petropavlovsk madrust ukrainlasest anarhosündikalisti Stepan Petritšenko juhtimisel. Pärast Oktoobrirevolutsiooni Venemaal tuli Naissaarel kokku kohalik tööliste ja soldatite saadikute nõukogu, mis 17. detsembril (vkj 4. detsembril) 1917 kuulutas saare valitsuseks kohaliku rahvakomissaride nõukogu, millesse kuulusid sõjakomissar, siseasjade komissar, töökomissar, rahanduskomissar ja tervishoiukomissar, hiljem lisandus neile hariduskomissar. Nõukogu deklareeris: "Riigiõiguslikult on Naissaar kujundatud iseseisvaks (nõukogulikuks) vabariigiks." Nõukogu esimeheks valiti Stepan Petritšenko. Petritšenko oli võetud 1913. aastal mereväkke ja määratud lahingulaeva Petropavlovsk meeskonda. 1917. aasta Veebruarirevolutsiooni ajal seisis laev Naissaare juures, mis oli 1914. aastal elanikest tühjendatud, kuid kus 1917. aasta sügiseks elas juba umbes 80–90 Vene madrust ja töölist. Nõukogu olevat asunud koostama põhiseadust, riigi pealinnaks määratud Lõunaküla, hümniks "Internatsionaal" ja lipuks anarhosündikalismi punamust lipp.[viide?] Kavatseti ka anda välja oma raha, kuid rahaühikute nimetus pole teada. Naissaare Nõukogude Vabariiki ei tunnustanud de jure ükski teine riik, kuid "uue riigi" olemasolu Naissaarel oli vähemalt kaudselt teada samal ajal Mandri-Eestis tegutsenud Nõukogude Venemaa võimuorganitele, kes saatsid saarele vange "mõne kindluse jaoskonda mullatööle, raudteed puhastama, lund vedama ja liiva kaevama". Saksa vägede pealetungi eest Tallinnast lahkuma sunnitud Nõukogude Venemaa Balti laevastiku põgenemise (Jääretke) käigus evakueeriti 26. veebruaril 1918 ka enamik Naissaare asukatest. Petritšenko ja teised madrused liikusid Nõukogude sõjalaevadel esmalt Helsingi suunas ja seejärel Kroonlinna. Üksikud allesjäänud Naissaare põliselanikud suleti sadamas barakki ja sõjaväelised ehitised mineeriti. Osa objekte päästis õhkimisest kohalik metsavaht, kes juhtmed lahti ühendas. Stepan Petritšenko sai 1921. aastal tuntuks bolševikevastase Kroonlinna ülestõusu juhina, pärast mida põgenes Soome. Küllo Arjakas Eesti iseseisvuse mõtte areng ja punamadruste Naissaare Vaba Riik Postimees/Internet Archive, 17.11.2007 (arhiiviversioon seisuga 01.12.2010) Juku-Kalle Raid Naissaare Nõukogude Vabariik Keskus, november 2013 Eesti Sõjamees, 20. detsembril 1917 Küllo Arjakas Eesti iseseisvuse mõtte areng ja punamadruste Naissaare Vaba Riik Postimees/Internet Archive, 17.11.2007 Juku-Kalle Raid Naissaare Nõukogude Vabariik Keskus, november 2013
Atis Kronvalds

Atis Kronvalds (ka Kronvaldu Atis; 15. aprill 1837 – 17. veebruar 1875 Vecpiebalga) oli läti publitsist, keelemees ja pedagoog. Ta sündis rätsepa perekonnas ja kasvas Durbes vaimulike hoole all. Pärast õpinguid Liepajas sai temast koduõpetaja. 1860. aastal hakkas ta Berliini ülikoolis õppima arstiteadust, kuid lahkus poole aasta pärast rahapuuduse tõttu. Ta naasis Lätti ja jätkas Durbes tööd koduõpetajana.
Narači jõgi

Narač (ka Naračanka, transkribeerituna Naratš või Naratšanka) on jõgi Valgevenes Minski oblastis, Vilija parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Нарач. Paralleelnimena on käibel ka nimekuju Нарачанка. Vene keeles on jõe nimekujud Нарочь' ja Нарочанка (Narotš, Narotšanka). Jõe pikkus on 75 km, valgla on 1650 km². Jõe langus on 0,4 meetrit kilomeetri kohta, keskmine vooluhulk suudmes on 11,9 m³/s. Jõe laius on ülemjooksul 10–12, alamjooksul 30–40 meetrit. Narač algab Miadziełi rajoonist Narači järvest Narači rahvuspargi territooriumil, voolates läbi Miadziełi rajooni ja Vilejka rajooni lõuna suunas. Narači org on alamjooksul trapetsikujuline, 1–1,5 kilomeetrit lai. Ülemjooksul org maastikul selgelt ei eristu. Veerohkeim lisajõgi on Vuzlanka. Oletatakse, et kunagi selle jõe kaldal elanud balti hõimud pidasid Naračit Nerise alguseks, sellal kui Vilija ülemjooksul elanud slaavi hõimud pidasid Nerise alguseks oma maadel voolavat jõge.
Nottingham

Nottingham on linn Nottinghamshire'i krahvkonnas Inglismaal. Nottingham on tuntud seotuse tõttu Robin Hoodi legendiga ning oma pitsi-, jalgratta- ja tubakatööstuse poolest. Sai linnaõigused 1897. aastal. 2013. aastal elas seal 310 837 inimest, koos eeslinnadega 729 977 inimest. Linnas on kaks ülikooli 61 000 üliõpilasega. United Kingdom Census 2011 Nottinghami Ülikool Nottingham Forest FC
2007.–2008. aasta maailma karikasari murdmaasuusatamises

2007.–2008. aasta murdmaasuusatamise maailma karikasari oli 27. ametlik maailma karikasarja hooaeg. Sarja esimene etapp peeti 27. oktoobril 2007 Saksamaal Düsseldorfis ja viimane 26. märtsil 2008 Itaalias Bormios.
V noorte laulu- ja tantsupidu

V noorte laulu- ja tantsupidu (ametlikult Eesti NSV koolinoorte V laulu- ja tantsupidu) oli noorte laulu- ja tantsupidu, mis toimus 1.–4. juulil 1982. Toimus üks laulupeokontsert ja kolm tantsupeokontserti. Esinejaid oli kokku 24 554. Tantsupidu kandis pealkirja "Meie päev", etendused toimusid Tallinnas Komsomoli staadionil. Laulu- ja tantsupeo teatmikus olid kõik tekstid esitatud eesti ja vene keeles. Rongkäiku ja peoväljakuid kaunistasid punased lipud, poliitportreed ja loosungid. Laulupeo üldjuht oli Heino Kaljuste, aujuhid Gustav Ernesaks ja Jüri Variste. Tantsupeo üldjuht-pealavastaja oli Mait Agu, aujuht Alfred Raadik. reede, 2. juuli kell 18 tantsupeo I etendus laupäev, 3. juuli kell 12 tantsupeo II etendus kell 18 tantsupeo III etendus pühapäev, 4. juuli kell 12 peorongkäik kell 16 laulupeokontsert Esimest korda oli koolinoorte laulupeo avalauluks Lüdigi "Koit".
Carol Greider

Carolyn Widney Greider (sündinud 15. aprillil 1961 San Diegos) on Ameerika Ühendriikide molekulaarbioloog, Nobeli auhinna laureaat. Ta töötab Johns Hopkinsi ülikoolis. Koos Elizabeth Blackburni ja Jack W. Szostakiga sai ta 2009. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna avastuse eest, et telomeere kaitseb lühenemise eest ensüüm telomeraas. 2003 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks (biokeemia sektsioon) 2003 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks 2010 – valiti USA Rahvusliku Meditsiiniakadeemia liikmeks 2016 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks  Carol Greider – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
60 meetri jooks

60 meetri jooks on jooksusprindialade hulka kuuluv kergejõustikuala, milles võistlejad läbivad joostes 60 meetri pikkuse vahemaa. Enamasti kasutatakse seda sisestaadionil toimuvatel võistlustel. See kuulus olümpiamängude kavva 1900. ja 1904. aasta suvemängudel. Meeste maailmarekordi omanik on Christian Coleman ajaga 6,34 sekundit. Usain Bolti 2009. aastal joostud 100 meetri distantsil võetud 60 meetri vaheaeg oli 6,31 sekundit, kuid seda ei või lugeda 60 meetri distantsi rekordiks.