laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ray Conniff

Ray Conniff (õieti Joseph Raymond Conniff; 6. november 1916 – 12. oktoober 2002) oli USA helilooja, tromboonimängija ja dirigent, kes oli tuntud omanimelise kergemuusikakoori järgi. Ta sündis Attleboros Massachusettsi osariigis muusikute peres, ema oli pianist ja isa trombonist. Juba lapsena õppis ta mängima trombooni. 1937. aastal siirdus Ray New Yorki, kus mängis mitmes orkestris. Teise maailmasõja ajal sai temast arranžeerija, kellena ta jätkas tegevust ka pärast sõda Harry Jamesi orkestris. 1954. aastal sõlmis muusik lepingu firmaga Columbia Records. 1959. aastal asutas ta kergemuusikakoori The Ray Conniff Singers, millesse kuulus 12 naist ja 13 meest. Juba selle koori esimene album „'S Wonderful“ jõudis USA edetabelisse American Top 40. Peagi sündis ka Ray Conniffi koori suurim hitt „Somewhere My Love“ (1966). Samanimeline album jõudis USA edetabelis „American Top 40“ 9. kohale, sai plaatinaplaadiks ja võitis Grammy auhinna. Alates 1962. aastast elas Ray Conniff Los Angeleses. 1969. aastal juhtis Conniff kolm nädalat Suurbritannia edetabelit „UK Albums Chart“ albumiga „His Orchestra, His Chorus, His Singers, His Sound“. 1974. aastal käis Conniff oma kooriga Venemaal ning salvestas stuudios Melodija koos ansambliga Melodija heliplaadi „Ray Conniff Moskvas“, mis sisaldas vene rahvalaulude töötlusi. Conniffi eluajal ilmus tema koori ja orkestri viimane plaat „Do Ray Para O Rei“ aastal 2000. Tema plaate on maailmas müüdud üle 70 miljoni eksemplari. Ray Conniff suri 85-aastaselt ning ta on maetud Westwood Village Memorial Park Cemetery kalmistule Los Angeleses California osariigis. Somewhere My Love - The Ray Conniff Singers Ray Conniff's Greatest Hits
Franciszek Charwat

Franciszek Charwat (12. aprill 1881 – 2. mai 1943) oli Poola diplomaat. 1925 anti talle Vabadusristi III liik 2. järk, tunnustades tema tööd diplomaatilise asjurina Eestis. 1931 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015)
Franciszek Paschalski

Franciszek Julian Paschalski (30. oktoober 1889 Varssavi – 13. november 1940 Monaco) oli Poola advokaat. 1933 anti talle Kotkaristi II klassi teenetemärk. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015)
Zygmunt Franciszek Szystowski

Zygmunt Franciszek Szystowski (8. detsember 1898 – 17. august 1991) oli Poola sõjaväelane. 1934 anti talle Kotkaristi IV klassi teenetemärk. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015)
François Patriat

François Patriat (sündinud 21. märtsil 1943) on Prantsusmaa poliitik. 28. juulil 2001 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Prantsuse riigisekretärina väikeste ja keskmiste kaubandus-, käsitöö- ja tarbimisettevõtete alal. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015)
Gundars Daudze

Gundars Daudze (sündinud 9. mail 1965 Riias) on Läti arst ja poliitik. Ta lõpetas 1989. aastal Riia Stradiņši Ülikooli pediaatriateaduskonna. Ta oli 2007–2010 Läti seimi spiiker. Gundars Daudze oli aastatel 2011–2014 Läti Vabariigi presidendi kantselei direktor. 5. juunil 2012 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Läti Vabariigi presidendi kantselei direktorina. Ventspils doctor is new speaker The Baltic Times, 24. september 2007 Kancelejas vēsture : Vēsturiskā izziņa par 1993.–2010. gadu Latvijas Valsts prezidents. Vaadatud 16. märtsil 2024 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015)
Giedrius Puodžiūnas

Giedrius Puodžiūnas (sündinud 20. juulil 1967 Panevėžysis) on Leedu diplomaat. 1991. aastal lõpetas ta Vilniuse Ülikooli ajalooteaduskonna. 2006–2012 oli ta Leedu suursaadik Austrias ja alates 2015. aastast on suursaadik Gruusias. 29. märtsil 2001 anti talle Valgetähe II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Leedu riigi- ja diplomaatilise protokolli direktorina. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015)
Grzegorz Marek Poznański

Grzegorz Marek Poznański (sündinud 1971) on Poola diplomaat. 2010–2014 oli ta Poola suursaadik Eestis. 18. märtsil 2014 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola Vabariigi suursaadikuna Eestis. 2015-2016 oli Poznański Poola välisministeeriumi Euroopa poliitika osakonna juhataja asetäitja, seejärel julgeolekupoliitika osakonna juhataja. 2017. aastal sai temast Poola suursaadiku asetäitja Leedus. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015)
Henryka Joanna Mościcka-Dendys

Henryka Joanna Mościcka-Dendys (sündinud 3. juulil 1976) on poola jurist ja poliitik. 18. märtsil 2014 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola välisministeeriumi asekantslerina. Ta oli Poola suursaadik Taanis aastatel 2015–2020. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015) "Ambassador" (inglise). Kopenhaga.msz.gov.pl. Originaali arhiivikoopia seisuga 2018-03-24. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |Aeg= (juhend)
Hermanis Albats

Hermanis Albats (23. august 1879 Veļķumuiža, Võnnu kreis – 9. veebruar 1942 Vjatlagi vangilaager, Kirovi oblast) oli Läti jurist, diplomaat, teadlane, õppejõud. 24. detsembrist 1925 kuni 6. maini 1926 oli ta Läti välisminister. 1925 Vabadusristi III liik 2. järk 1931 Kotkaristi II klassi teenetemärk 1932 Kotkaristi I klassi teenetemärk Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015)
Ignacy Matuszewski

Ignacy Hugo Stanisław Matuszewski (10. september 1891 Varssavi – 3. august 1946 New York) oli Poola poliitik, publitsist, diplomaat, sõjaväelane (kolonelleitnant). 1929–1931 oli ta Poola rahandusminister. 1922 anti talle Vabadusristi I liik 3. järk, tunnustades tema tööd kolonelleitnandina. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015)
Ilmārs Rimšēvičs

Ilmārs Rimšēvičs (sündinud 30. aprillil 1965 Riias) on Läti pangandustegelane, Läti Panga president (2001–2019). 1990. aastal lõpetas ta Riia Polütehnilise Instituudi. 7. detsembril 2005 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Läti Panga presidendina. 17. veebruaril 2018 peeti ta Riias kinni. Teda kahtlustatakse enam kui 100 000 euro suuruse pistise nõudmises ja vastuvõtmises. 20. detsembril 2023 mõisteti ta altkäemaksu võtmises süüdi ja määrati karistuseks 6 aastat vangistust. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015) Läti peaministri sõnul on keskpanga juht kinni peetud, ERR, 18. veebruar 2018 Korruptsioonitõrjeamet kahtlustab Läti Panga juhti suure pistise võtmises, ERR, 19. veebruar 2018 Läti Panga endine president mõisteti altkäemaksu võtmise eest kuueks aastaks vangi, Ärileht, 20. detsember 2023 Rimšēvičam piespriež sešus gadus aiz restēm, Martinsonam – piecus, Delfi.lv, 20.12.2023
Ilona Antoniszyn-Klik

Ilona Galia Antoniszyn-Klik (sündinud 26. juunil 1975 Wrocławis) on Poola poliitik. 18. märtsil 2004 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola majandusministeeriumi asekantslerina. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015)
Imants Freibergs

Imants Freibergs (sündinud 12. märtsil 1934 Valmieras) on läti informaatik. Tema abikaasa on endine Läti president Vaira Vīķe-Freiberga. 7. detsembril 2005 anti talle Valgetähe I klassi teenetemärk. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015)
Rancho Mirage

Rancho Mirage on kuurortlinn Ameerika Ühendriikides California osariigis Riverside'i maakonnas. See paikneb Cathedral City ja Palm Deserti vahel ning on üks üheksast Coachella orus asuvast linnast. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse seisuga 16 999. Aastal 2010 oli elanikke 17 218. Talviti võib elanike arv USA külmematest piirkondadest saabuvate talvitujate toel suureneda paari tuhande inimese võrra. Linnas paiknevas Sunnylandsi villas on käinud puhkamas või lühemalt külastanud paljud seltskonna- ja riigitegelased, teiste seas Frank Sinatra, Bob Hope, Fred Astaire ja Ginger Rogers ning presidendid Richard Nixon, Ronald Reagan ja Gerald Ford. Hiljem ostis Ford Rancho Mirage'is endale häärberi ja elas seal kuni oma surmani 2006. aastal. Linnas paikneb lisaks vähemalt tosin golfirada, millest esimene avati 1946. aastal. Rancho Mirage asub Riverside'i maakonna keskosas. See piirneb läänes Cathedral City linnaga, idas Palm Deserti linnaga ja kirdes Thousand Palmsi asulaga, lõuna ja põhja jääb kohaliku omavalitsuseta piirkond. Läbi linna kulgeb maantee California State Route 111. Linna põhjapiiri lähedalt möödub kiirtee Interstate 10. Rancho Mirage paikneb Los Angelesest ligikaudu 180 km kaugusel kagus, Phoenixist 420 km kaugusel loodes ja San Diegost 190 km kaugusel põhjas. Rancho Mirage'i kliimat mõjutab ümbritsev pinnamood. Tänu selle asukohale kõrgete mäeahelike vahel ja lõunasse avanevas orus, on linna kliima aasta läbi soe. Talvi peetakse Coachella orus isegi USA lääneosa kõige soojemateks. Valitseb ariidne kliima. Suvekuudel tõuseb õhutemperatuur sageli üle 40 °C, harva isegi 50 °C lähedale. Ka öösiti ei lange suvel õhutemperatuur tavaliselt alla 25 °C. Talvekuudel on õhutemperatuur päeval tavaliselt 20–22 °C. Miinuskraade esineb harva. Sademeid langeb aastas keskmiselt 150 mm. Päikeselisi päevi aastas on keskmiselt 348. Kuigi esimesed asulad paiknesid praeguse linna kohal juba 1920. ja 1930. aastatel, suurenes linna tuntus kuurortlinnana pärast teist maailmasõda. Rancho Mirage'i linn loodi Mirage Cove'i ja viie kohaliku omavalitsuseta kogukonna liitmisel. Rancho Mirage sai linnaõigused 3. augustil 1973. Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt 17 218. Aastal 2000 oli elanikke 13 249. Võrreldes 1990. aastaga on elanike arv peaaegu kahekordistunud. Kõige suurem rassirühm on valged (88,7%). Ladinaameeriklaste (sõltumata rassist) osakaal on California osariigi kohta võrdlemisi väike – 11,4%. Teised rahvusrühmad, näiteks afroameeriklased ja aasialased, moodustavad vähemuse. Iseloomulik on kõrge ea mediaan – 62,3 aastat. Üle 65-aastased moodustavad linna rahvastikust tervelt 44%. Gerald Ford, USA president Betty Ford, USA presidendi Gerald Fordi abikaasa Spiro Agnew, asepresident Barbara Boxer, poliitik Larry Ellison, ettevõtja Phil Harris, muusik, näitleja ja koomik Patrick Macnee, näitleja Mary Martin, näitleja Zeppo Marx, näitleja ja koomik Anne Rice, kirjanik Ginger Rogers, näitleja Jane Wyman, näitleja 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. "Rancho Mirage city, California". census.gov. Vaadatud 24.2.2017 Koduleht
West Palm Beach

West Palm Beach on linn Ameerika Ühendriikides Florida osariigis, Palm Beachi maakonna keskus. 2013. aastal elas linnas 103 038 inimest. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas seal 99 919 inimest. West Palm Beach on vanim linn Miami linnastus. See sai linnaõigused 5. novembril 1894 ehk kaks aastat varem kui Miami. Koduleht
Ina Druviete

Ina Druviete (sündinud 29. mail 1958) on Läti poliitik. Ta oli Läti haridus- ja teadusminister 2004–2006 Aigars Kalvītise esimeses valitsuses ning 2014. aastal Laimdota Straujuma esimeses valitsuses. 7. detsembril 2005 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Läti haridus- ja teadusministrina. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015)
Ints Dālderis

Ints Dālderis (sündinud 10. veebruaril 1971 Jūrmalas) on Läti klarnetist ja poliitik. Ta lõpetas aastal 1996 Läti Muusikaakadeemia (professor Ģirta Pāže juhendamisel). Aastatel 2009–2010 oli ta Läti kultuuriminister (Valdis Dombrovskise esimeses valitsuses). 2010–2011 oli ta seimi liige. 2014. aasta parlamendivalimistel valiti ta taas seimi liikmeks. 7. aprillil 2009 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015)
Jacek Michałowski

Jacek Maria Michałowski (sündinud 8. detsembril 1955 Varssavis) on Poola riigiametnik ja ühiskonnategelane. 18. märtsil 2014 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola presidendi kantselei ülemana. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015)
Jacek Piechota

Jacek Jan Piechota (sündinud 28. aprillil 1959 Szczecinis) on Poola poliitik. 2001–2003 ja 2005 oli ta Poola majandusminister. 18. märtsil 2002 anti talle Valgetähe I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola majandusministrina. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015)
Jakub Wołąsiewicz

Jakub Jacek Wołąsiewicz (1. veebruar 1960 – 7. juuni 2016) oli Poola diplomaat. 1994–2001 oli ta Poola suursaadik Eestis. 14. septembril 2000 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola Vabariigi erakorralise ja täievolilise suursaadikuna Eesti Vabariigis 1994–2000. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015)
Jan Lewandowski

Jan Zbigniew Lewandowski (1944 – 19. juuni 2023) oli poola ajaloolane. 18. märtsil 2002 anti talle Valgetähe V klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Marie Curie-Sklodowska Ülikooli lektorina. "Zmarł śp. prof. Jan Lewandowski". www.umcs.pl (poola). Vaadatud 21. juunil 2023. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015)
Peet Kokla

Peet Kokla (11. aprill 1942 Tallinn – 4. aprill 2015 Stockholm) oli eesti ajakirjanik Rootsis. Lõpetanud Göteborgi ajakirjanduskõrgkooli, töötas ta tehnikaajakirjas Teknikens Värld. Et Peet Kokla oli aga purjetaja, siis edaspidi töötas ta paadiajakirjades. Esmalt oli ta ajakirja Båt för Alla peatoimetaja, seejärel 1980. ja 1990. aastail paadiajakirja Båtnytt peatoimetaja kuni pensionile minekuni. Peet Kokla oli eesti purjetamisklubi Nautici liige. Ka tema abikaasa Mari on purjetaja, tütar Mimmi on aga olnud Rootsi Merepäästeseltsi merepäästja. Peet Kokla isa oli Eesti Päevalehe peatoimetaja Juhan Kokla. Olli Lepp. Parim sõber Peet Kokla. Eesti Päevaleht (Rootsi), 20. mai 2015 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=3431
Jan Łukasz Ołdakowski

Jan Łukasz Ołdakowski (sündinud 11. mail 1972 Varssavis) on Poola poliitik. Ta on olnud Poola seimi liige. Ta on olnud Varssavi Ülestõusu muuseumi direktor. 18. märtsil 2014 anti talle Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Varssavi Ülestõusu Muuseumi direktorina. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015)
Jan Stankiewicz

Jan Stankiewicz VR I/3 (valgevene Ян Станкевіч; 26. november 1891 – 16. august 1976) oli Valgevene-Ameerika Ühendriikide keeleteadlane, ajaloolane, filosoof, sõjaväelane (kaptenleitnant). Ta sündis Arlianiatõs (Ašmiany lähedal). 1925 Vabadusristi I liik 3. järk, tunnustades tema tööd kaptenleitnandina Tema vend Adam Stankiewicz (1891–1949) oli katoliku preester, kes hukkus Ozjorlagis Irkutski oblastis asetsenud stalinistlikus koonduslaagris. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015)
Cornwalli hertsog

Cornwalli hertsog on tiitel, mida kannab Suurbritannia valitseja vanim poeg, kelle jaoks "luuakse" valitseja troonile asudes automaatselt Cornwalli hertsogkond. Kui valitsejal sünnib (esimene) poeg tema valitsejaks olemise ajal, on too automaatselt Cornwalli hertsog. Kuni täisealiseks saamiseni või sobiva inimese puudumisel täidab tema kohuseid lordkantsler. Praegu kannab tiitlit Walesi prints William ja abikaasa Catherine, Walesi printsess kannab sellest tulenevalt lisaks viisakustiitlit Cornwalli hertsoginna. Enne Williamit kandis tiitlit kuni troonile asumiseni Charles III. Cornwalli hertsogile sarnase automaatse pärimiskorraga on ka Šoti troonipärija tiitlid Rothesay hertsog, Šotimaa stjuuard, Saarte Isand jm. Seevastu on teistsuguse pärimiskorraga Walesi printsi ja Chesteri krahvi tiitlid. Nood ei kandu uuele pärijale automaatselt ei sünni ega vanema trooniletõusu korral - Charles sai automaatselt Cornwalli hertsogiks 1952, kuid Walesi printsiks sai ta eraldi seadusega alles 1958. Need ei ole isegi mitte päritavad tiitlid: tulevane George III sai küll Walesi printsiks, kuid mitte automaatselt pärimise korras, vaid eraldi seadusega. Cornwalli hertsogi tiitliga kaasneb tegeliku hertsogkonna valitsemise õigus ja kohustus. Cornwalli hertsogkonna sissetulekud lähevad kuningriigi sissetulekutest sõltumatult tulevase kuninga ülalpidamiseks. Cornwalli hertsogkond on Inglismaa vanim hertsogkond. Selle lõi Edward III oma poja, "musta printsi" Edwardi jaoks 1337. aastal. Kui prints Edward suri enne oma isa, läks tiitel edasi tema pojale, tulevasele Richard II-le. 1421. aastal muutus Cornwalli hertsogi tiitli edasiandmise kord. Nimelt järgitakse 1337. aasta harta tingimusi, mis näeb ette, et Cornwalli hertsogi tiitlit kannab monarhi "vanim poeg ja pärija". Seetõttu, kui George II vanim poeg Frederick suri isa eluajal, jättes troonipärijaks oma poja, tulevase George III, siis kuninga pojapoeg (erinevalt tulevasest Richard II-st) Cornwalli hertsogi tiitlit ei saanud. Küll aga käib "vanim poeg ja pärija" vanima elusoleva poja kohta, kes on pärija, kuna ta vanemad vennad on surnud järeltulijateta. Nii sai Cornwalli hertsogi tiitli nt tulevane Charles I.
Tartu lastekirjanduse auhind

Tartu lastekirjanduse auhind ehk Lapsepõlve auhind on Tartu linna kirjandusauhind, mille pälvib üks eelmisel aastal laste- või noorsooraamatu avaldanud Eesti autor. Esimest korda anti auhind välja 2015. aastal. Auhinda rahastab Tartu linn ja selle väljaandmist korraldavad Tartu Mänguasjamuuseum ja Tartu Linnaraamatukogu. Auhinna suurus on 2000 eurot. Lapsepõlve auhind kuulutatakse välja ning antakse üle igal aastal raamatu ja roosi päeval, 23. aprillil Tartu Mänguasjamuuseumi Teatri Kodus. 2015 – Kairi Look, "Peeter, sõpradele Peetrike" 2016 – Andrus Kivirähk, "Oskar ja asjad" 2017 – Reeli Reinaus, "Kuidas mu isa endale uue naise sai" 2018 – Kadri Hinrikus, "Katariina ja herned" 2019 – Jana Maasik, "Hopspelleri amulett" 2020 – Tuul Sepp, “Allikahaldjas” 2021 – Triinu Laan, "Luukere Juhani juhtumised" (Päike ja Pilv, illustreerinud Marja-Liisa Plats) 2022 – Kadri Hinrikus, "Elevant" (Tammerraamat) 2023 – Ilmar Tomusk, "Julius, mida sina suvel tegid" (Tammerraamat) Tartu lastekirjanduse auhinna statuut. Riigi Teataja IV, 27. veebruar 2015, nr 8. "Tartu lastekirjanduse auhind. Eesti Lastekirjanduse Keskus". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. september 2020. Vaadatud 1. mail 2020. Tartu lastekirjanduse auhinna statuut. Riigi Teataja IV, 27. veebruar 2015, nr 8.
Jüri Peterson

Jüri Peterson (31. mai 1844 Särghaua talu, Uue-Vändra vald – 19. märts 1907 Vana-Vändra vald) oli eesti õpetaja. Ta oli 1867. aastast Vana-Vändra valla Kadaka külakooli õpetaja. Jüri Petersoni poeg oli poliitik, kirjanik ja õpetaja Karl Ernst Särgava ning pojapoeg oli advokaat Karl Särgava. Jüri Peterson. // Tuntud nimesid Vändra vallast. Koostaja Jannu Holsting. Vändra 2004. Lk 92
Mart Rahumaa

Mart Rahumaa VR II/3 (kuni 1937 Reimann; 20. märts 1884 Sikana, Vana-Vändra vald – 9. detsember 1940 Vändra vald) oli Venemaa ja Eesti sõjaväelane (nooremleitnant). Rahumaa võttis osa I maailmasõjast. Ta lõpetas Pihkvas lipnikute kooli ja Toržokis rooduülemate kursused. Eesti Vabadussõjas teenis lõpuks 9. Jalaväepolgus. Teda autasustati 18. veebruaril 1925 Vabadusristi II liigi 3. järguga. Mart Rahumaa Eesti teenemärkide kavaleride loendis Mart Rahumaa. // Tuntud nimesid Vändra vallast. Koostaja Jannu Holsting. Vändra 2004. Lk 99 Mart Rahumaa Eesti ohvitseride andmekogus
Tadeusz Gąsiorowski

Janusz Tadeusz Gąsiorowski (17. juuni 1889 Lemberg – 19. oktoober 1949 Pariis) oli Poola sõjaväelane (kindral). 1933 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.04.2015)
Fotograafia

Fotograafia on kogum protsesse, mille abil jäädvustatakse valgustundlikule materjalile või salvestatakse valgustundliku elektroonilise seadme (sensori) abil reaalsetest objektidest tõepäraseid ja detailseid kujutisi (ka faile). Seadet, mida kasutatakse kujutise jäädvustamiseks, nimetatakse fotoaparaadiks ehk fotokaameraks. Saadud tõepärast kujutist nimetatakse fotoks ja kujutise salvestamist fotoaparaadiga nimetatakse fotografeerimiseks ehk pildistamiseks. Fotosid tegev inimene on fotograaf.  Pikemalt artiklis Fotograafia ajalugu Fotograafia ajaloo algust ei saa eriti täpselt määratleda, kuid nimetus "kaamera" pärineb fotograafia eelkäijaks olnud camera obscura'st ehk pimekambrist. Camera obscura oli kasutusel juba 11. sajandil. 13. sajandi lõpul kasutasid astronoomid seda Päikese vaatlemisel. Läätse asemel on selles kaameras üksnes väike auk, mida läbinud valguskiired projitseerivad kambri vastasseinale ümberpööratud kujutise ava ees olevatest esemetest. Läbimurdeks oli 1550. aastal läätse taasavastamine, mille abil saadi luua heledamaid ja samas ka teravamaid kujutisi. Vaata ka laterna magica, panoraam ja dioraam. Keemikud, näiteks Humphry Davy, hakkasid valgustundlikke aineid uurima ja loodud kujutise kinnisteid otsima. Digitaalfotograafia on fotograafia alaliik, kus tulemuseks on digitaalne pilt, mida saab vaadata arvutiekraanil või mõne muu seadme vahendusel või teha sellest printimise teel paberfoto. Digitaalfotograafias salvestatakse pilt digitaalse infona. Digitaalfotograafia eeliseks võrreldes filmile pildistamisega on vahetu tulemus ja operatiivsus. See võimaldab vaadata pilti kohe pärast pildistamist, edastada seda elektrooniliselt ilma füüsilise kohale viimiseta, töödelda, kasutada ja väljastada füüsilisel kujul. Pitoreskne fotograafia ehk pitorealism Sirge fotograafia Foto Fotokunst Aerofotograafia Digitaalfotograafia Dokumentalistika Loodusfotograafia Pulmafotograafia Sõjafotograafia Refotograafia Stereofotograafia Eesti Fotopärand Fotoajakirjandus Fototöötlus Astrofotograafia Teadusfotograafia Tänavafotograafia Aktifotograafia Kohtufotograafia Eesti fotoharidus Peeter Linnap. "Eesti Fotograafia Ajalugu 1839-2015". Tartu Kõrgem Kunstikool Pallas, 2016.[1] Kaljula Teder. "Eesti fotograafia teerajajaid. Sada aastat (1840–1940) arenguteed". Illustreeritud fotodega muuseumide, raamatukogude, arhiivide, klubide ja eraisikute kogudest.) Tallinn, Eesti Raamat 1972. 148 lk. Moonika Teemus. Reisides toas. Pano-, kosmo- ja dioraamadest Tallinnas ja Tartus (1826–1850). Tartu 2005. ISBN 9949-11-122-6