laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Narva linna vene gümnaasium

Narva linna vene gümnaasium (vene keeles Нарвская городская русская гимназия) oli keskkool Narvas aastatel 1921–1944. See paiknes aadressil Sepa tänav 24/26. See moodustati Narva Poeglaste Gümnaasiumi ja Narva Tütarlaste Gümnaasiumi liitmisel kui vene õppekeelega kool. Gümnaasiumi nimi muutus mitu korda: 1919/1920. õppeaastal – Narva vene keskkool (Нарвская русская средняя школа); 1921/1922. õppeaastal – Narva 2. reaalgümnaasium (Нарвская 2-я реальная гимназия) ja seejärel Narva linna vene gümnaasium (Нарвская городская русская гимназия). ja Narva II Gümnaasium. 1921. aastal viidi kool üle endise Püha Vladimiri kaheklassilise kooli (Братская Св. Владимирская двухклассная школа) hoonesse aadressil Sepa tänav 26. Gümnaasiumis oli kaks osakonda: humanitaarosakond (ülekaalus keelte õppimine) ja reaalosakond (ülekaalus täppisteaduste õppimine). Õpilased valisid osakonna teise klassi lõpus. Õppekava oli tsaariaegse omaga sarnane, lisandus vaid eesti keele õpetus. Koolis asutati Narva vene gümnaasiumi vilistlaste selts, mille tegevuse peamiseks suunaks oli annetuste kogumine vaeste gümnasistide toetamiseks. 1927. aastal vähendati Haridusministeeriumi ettepanekul klasside arv 10-st 7-ni. 1940. aastal koolid riigistati ja nimetati ümber keskkoolideks, 19. augustist 1940 vabastati Sergei Dobrõševski Narva II Gümnaasiumi direktori ametikohalt ja 19. augustil 1940 sai Sergei Dobrõševski Narva II Keskkooli direktori kohuste täitjaks. 1921–1928 – Aleksei Davidenkov (Давиденков Алексей Иванович) 1928–1941 – Sergei Dobrõševski (Добрышевский Сергей Никанорович) Нарвская городская русская гимназия Нарвская мужская гимназия 1103. Vabariigi Presidendi käskkiri nr. 261., Riigi Teataja, nr. 108, 23 august 1940 1104. Vabariigi Presidendi käskkiri nr. 265., Riigi Teataja, nr. 108, 23 august 1940 Давиденков Алексей Иванович Добрышевский Сергей Никанорович
2015. aasta Eesti meistrivõistlused kergejõustikus

2015. aasta Eesti meistrivõistlused kergejõustikus toimusid 8. ja 9. augustil 2015 Tallinnas Kadrioru staadionil. Finaal: 19. juuli Koht: Viljandi Linnastaadion Finaal: 13. juuni Koht: Narva Finaal: 13. september Koht: Tallinn Finaal: 19. juuli Koht: Viljandi Linnastaadion Finaal: 13. juuni Koht: Narva Finaal: 13. september Koht: Tallinn Tulemused
Tšarterlend

Tšarterlend ehk tellimuslend on reisikorraldaja poolt tellitud lennureis tšarterlepingu alusel, mis on sõlmitud tema ja lennufirma vahel. Tšarterlennud toimuvad teatud ajavahemiku jooksul ning ei kuulu regulaarlendude plaani. Tšarterleping ehk tellimusveoleping on reisijaveoleping, millega vedaja kohustub vedama teist lepingupoolt või reisijat sõidukiga, mille ta annab vedamise eesmärgil koos juhiga täielikult teise lepingupoole või reisija kasutusse.  Pikemalt artiklis Tšarterlennufirma Tšarterlennufirma on ettevõte, mis üürib terve lennuki ehk ostab loa kasutada lennukit ja selle meeskonna teenuseid.
Bolhov

Bolhov on linn Venemaal Orjoli oblastis, Bolhovi rajooni keskus. Asub Nugri jõe kaldal. Bolhovit on mainitud 1196. aastal, kui selle Tšernigivi vürstiriiki kuulunud kindlusasula põletasid maha Vladimiri suurvürsti Vsevolod Suurpesa väed. 16. sajandil oli Bolhov piirikindlus Moskva suurvürstiriigi lõunapiiril. 1608. aastal toimus linna juures lahing, milles Moskva tsaaririigi väed said lüüa Vale-Dmitri II juhitud Poola vägedelt. 1778 sai Bolhov linnaõigused. 19. sajandil oli linn oluline nahatoodete valmistamise keskus. 2020. aasta alguses oli linnas 10 884 elanikku. Q126719912 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. aprill 2020. Vaadatud 22. juunil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Linna koduleht
Novosil

Novosil on linn Venemaal Orjoli oblastis, Novosili rajooni keskus. Asub Zuša jõe paremkaldal, 70 km Orjolist idas. Novosili on mainitud 1155. aastal Tšernigivi vürstiriigi Itili kindlusena. 14. sajandi alguseks oli see juba Novosili nime all väikese vürstiriigi keskus. 15. sajandi alguses läks linn Leedu suurvürstiriigi valdusse, kuid sajandi lõpus Moskva suurvürstiriigi kätte. 1777. aastal sai Novosil linnaõigused maakonnalinnana Tula asehaldurkonnas ja seejärel kubermangus. 13. novembrist 27. detsembrini 1941 oli linn Saksa okupatsiooni all. Novosil on elanike arvult üks Venemaa väiksemaid linnu, 2020. aasta alguses oli seal 3109 elanikku. Q126719912 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. aprill 2020. Vaadatud 22. juunil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Dmitrovsk

Dmitrovsk on linn Venemaal Orjoli oblastis, Dmitrovski rajooni keskus. Asub Obštšeritsa jõe Nerussa jõkke suubumiskoha lähedal, 80 km Orjolist edelas. Dmitrovsk asutati 1711. aastal Dmitrovka külana maale, mille Peeter I kinkis vürst Dimitrie Cantemirile. 1782. aastal sai asula linnaõigused. 1796. aastast oli maakonnalinn Orjoli kubermangus. 1929–2005 oli linna nimi Dmitrovsk-Orlovski (vene Дмитровск-Орловский). 2020. aasta alguses oli linnas 4967 elanikku. Q126719912 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. aprill 2020. Vaadatud 22. juunil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Maloarhangelsk

Maloarhangelsk on linn Venemaal Orjoli oblastis, Maloarhangelski rajooni keskus. Asub 81 km Orjolist kagus. 1778 sai Maloarhangelsk linnaõigused maakonnalinnana Orjoli asehaldurkonnas ja seejärel kubermangus. 1941. aasta oktoobrist 23. veebruarini 1943 oli linn Saksa okupatsiooni all. Maloarhangelsk on elanike arvult üks Venemaa väiksemaid linnu. 2020. aasta alguses oli linnas 3182 elanikku. Q126719912 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. aprill 2020. Vaadatud 22. juunil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Ruza

Ruza on linn Venemaal Moskva oblastis, Ruza linnaringkonna keskus. Asub Ruza jõe ääres, Moskvast 110 km läänes. Ruzat on mainitud esimest korda 1339. aastal Ivan Kalita testamendis (teistel andmetel 1328. aastal). 1782. aastast oli maakonnalinn Moskva kubermangus. Linna elanike arv oli 1970. aastal 7737 ja 2020. aasta alguses arvestuslikult 12 743. Q127257969 Ruza koduleht
Mikołów

Mikołów (saksa Nikolai, kuni 1911. aastani Nicolai) on linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas, Mikołówi maakonna halduskeskus. Mikołów asub Katowice kesklinnast ligi 14 km edelas ja kuulub Ülem-Sileesia linnastusse. Mikołówi on esmamainitud 1222. aastal, linnaõigused sai 1547. aastal. Rahvahääletuse tulemusel läks 1922. aastal Saksamaa koosseisust Poolale. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/012415108021-0941286?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 7.10.2022. Mikołów Encyklopedia PWN
Lewis Capaldi

Lewis Marc Capaldi (sündinud 7. oktoobril 1996) on Šotimaa laulja ja laulukirjutaja. Ta oli nomineeritud Critics' Choice Award auhinnale 2019. aasta Brit Awardsi galal. 2019. aasta märtsis jõudis Capaldi singel "Someone You Loved" UK Singles Charti edetabeli tippu, kus see püsis seitse nädalat, ning sama aasta oktoobris jõudis see laul ka Ameerika Ühendriikide edetabelisse Billboard Hot 100. 62. Grammy auhindade galal sai "Someone You Loved" nominatsiooni kategoorias "Song of the Year", kuid ei võitnud. Laul võitis Brit Award for Song of the Year auhinna. 17. mail 2019 ilmus Lewis Capaldi debüütalbum "Divinely Uninspired to a Hellish Extent", mis püsis kuus nädalat UK Albums Charti edetabeli tipus. 2020. aasta mais teatati, et Capaldi laulust "Someone You Loved" on saanud Official Charts Company andmetel kõigi aegade kõige kauem esikümnes püsinud Suurbritannia singel. Lewis Capaldi sündis Glasgow's Šotimaal, kus ta elas kuni nelja-aastaseks saamiseni. Ta on oma pere neljast lapsest noorim. Capaldi ema on meditsiiniõde ja isa on kalakaupmees. Ta alustas oma kooliteed Blackburnis West Lothianis St Kentigern's Academys. 2016. aastal lõpetas Capaldi Motherwellis asuva New College Lanarkshire'i kooli HND-ga muusika alal. Capaldil on nii Šotimaa, Iirimaa kui ka Itaalia juured. Lewis Capaldi isapoolne nõbu on Peter Capaldi, kes oli punk rock ansambli Dreamboys vokalist ja kitarrimängija ning üks "Someone You Loved" muusikavideo näitlejatest. Lewis on Barrheadis sündinud tuumafüüsiku Joseph Capaldi kauge sugulane. Lewis Capaldi on peale muusika tegemise ka aktiivne sotsiaalmeedias esineja, tehes peamiselt humoorikaid videoid. Lewis Capaldi elab siiani oma vanematega Whitburnis West Lothianis, samas magamistoas, mis on tal olnud alates kümnendast eluaastast. Ta on jalgpallifänn ja toetab oma kodulinna klubi Celtic FC.  Pikemalt artiklis Lewis Capaldi diskograafia "Divinely Uninspired to a Hellish Extent" (2019) "Forget Me"
Puštšino

Puštšino on linn Venemaal Moskva oblastis. Asub Oka paremal kaldal, Moskvast 80 km lõuna pool. Puštšino küla on teada 16. sajandist. Tänapäeva linn on asutatud 1956. aastal Venemaa Teaduste Akadeemia teaduslinnakuna, 1966. aastal sai linnaks. Linna elanike arv oli 1970. aastal 10 100 ja 2020. aasta alguses arvestuslikult 20 696. Linnas on bioloogiaga tegelev Venemaa TA keskus. Puštšino lähedal, Oka vastaskaldal asub Prioksko-Terrasnõi loodusreservaat. Народная энциклопедия «Мой город». Пущино Puštšino linnaringkonna koduleht
Claude George Bowes-Lyon

Claude Bowes‑Lyon, lord Strathmore (14. märts 1855 – 7. november 1944) oli 14. Strathmore'i ja Kinghorne'i krahv. Tema tütar Elizabeth Bowes-Lyon abiellus Albert Frederick Arthur George Windsoriga, kellest sai 1936. aastal kuningas George VI. Ta on Suurbritannia kuninganna Elizabeth II ja printsess Margareti vanaisa. Oli abielus Cecilia Bowes-Lyoniga. Krahv sündis Lowndes Square'il Londonis, 13. Strathmore'i ja Kinghorne'i krahvi Claude Bowes-Lyoni ja tema abikaasa Frances Smithi peres. Tema noorem vend Patrick Bowes-Lyon oli tennisist, kes võitis 1887. aasta Wimbledoni turniiri paarismängus. Hariduse omandas ta Etoni kolledžis. 1936. aastal sai tema väimees kuningaks ja võttis nime George VI. Kuninganna isana sai ta lordi tiitli, mis võimaldas tal Šoti päritolust hoolimata osaleda Lordide koja töös. Kroonimistseremoonial sai ta nii istuda samas loožis koos leseks jäänud kuninganna Mary ja nende ühiste lapselaste, printsesside Elizabethi ja Margaretiga. Elu lõpul kurdistunud mees suri bronhiiti 89-aastaselt Glamise lossis. Tiitli päris tema poeg Patrick Bowes-Lyon, Lord Glamis.
Kanarbiku tänav

Kanarbiku tänav on tänava nimi mitmetes Eesti linnades ja asulates: Kanarbiku tänav Antslas Kanarbiku tänav Elvas Kanarbiku tänav Kangru alevikus Kanarbiku tänav Keilas Kanarbiku tänav Kohtla-Järvel Sompa linnaosas Kanarbiku tänav Kohtla-Nõmme alevis Kanarbiku tänav Kuusalu alevikus Kanarbiku tänav Kärdlas Kanarbiku tänav Paides Kanarbiku tänav Paralepa alevikus Kanarbiku tänav Rakveres Kanarbiku tänav Saku alevikus Kanarbiku tänav Sindis Kanarbiku tänav Tallinnas Nõmmel Kanarbiku tänav Tartus Kanarbiku tänav Võrus Kanarbiku tänav on ka Tallinna Kibuvitsa tänava endine nimi.
Kalasatama

Kalasatama on linnaosa Helsingis. Soome esimene pilvelõhkuja nimega Majakka asub Kalasatamas, otse Redi kaubanduskeskuse kõrval. Selle kõrvale ehitatakse veel üks pilvelõhkuja Loisto. Kalasatamas on metroojaam, Kalasatama metroojaam. Kalasatama kõrval asub ka Helsingi kesklinna ja Ida-Helsingi vahelise autoliikluse jaoks Itäväylä. "Kalasataman tornien toinen asuinpilvenpiirtäjä Loisto lähestyy harjakorkeutta". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. mai 2021. Vaadatud 22. juunil 2020. https://www.uuttahelsinkia.fi/en/kalasatama
Patrick Bowes-Lyon

Patrick Bowes-Lyon (5. märts 1863 – 5. oktoober 1946) oli Suurbritannia tennisist. Ta oli kuninganna Elizabeth II vanaonu. Ta oli Šoti tennisemeister aastail 1885, 1886 ja 1888 ning võitis Wimbledonis paarismängu Herbert Wilberforce'iga. Tema noorem vend, Claude Bowes-Lyoni oli kuninganna Elizabeth II vanaisa.
Moonika Siimets

Moonika Siimets (sündinud 7. mail 1980 Tartus) on eesti filmirežissöör ja stsenarist. Moonika Siimetsa esimene täispikk mängufilm "Seltsimees laps" pälvis mitu Eesti filmi- ja teleauhinda ning filmi käis esimese 40 päeva vältel kinos vaatamas üle 100 000 külastaja. Film on pälvinud ka rahvusvahelist tähelepanu ja festivaliauhindu. Moonika Siimets õppis aastatel 1987–1999 Tartu Forseliuse Gümnaasiumis. Aastatel 2000–2002 õppis ta Tartu Ülikoolis eesti kirjanduse ja rahvaluule erialal ning 2002–2006 Tallinna Ülikooli audiovisuaalkunsti osakonnas režii eriala. Lõpetas bakalaureuseõppe cum laude. Erasmuse programmi raames tudeeris ühe semestri Inglismaal University of Central Lancashire's filmi- ja audiovisuaalse meedia osakonnas. 2010. aastal täiendas Moonika Siimets end Los Angeleses ameerika kirjaniku, näitleja ja stsenaristika guru Judith Westoni meistriklassides “Script analyses and rehearsal techniques” ja “Acting for directors”. 2011. aastal jätkas mängufilmi režii õpinguid Balti Filmi- ja Meediakooli magistriõppes. 2004–2005 – Eesti Televisioonis keskkonnasaates "Osoon"[viide?] 2002–2004 – PÖFFi animafilmide festivali Animated Dreams assistent[viide?] 2006–2008 – PÖFFi lühi- ja tudengifilmide festivali Sleepwalkers juht[viide?] 2005 ja 2007 – ajakirja Teater. Muusika. Kino DVD-plaatide "Valik Eesti tudengifilme" projektijuht Lisaks tööd režissööri- ja produktsiooniassistendina mitmes lühi- ja tudengifilmis ning televisioonis. Ta oli Eesti Filmirežissööride Gildi üks asutajaliikmeid 2020. aastal.[viide?] 2006 "Teatriaasta 12 kuud – Vanemuine" 2007 "Kodukoht" 2007 "Film filmist "Kinnunen"" – making of filmist "Kinnunen" (ETV/ Ruut) 2008 tõsieluseriaali "Selgeltnägijate tuleproov" esimese hooaja režissöör 2009 "Maailmameister" 2010 "Moekoer" 2012 "Salme saladus" EV 100 dokumentaalfilmide kogumik "Juured": 40 aastat hiljem 2005 Deus ex Machina 2008 Tere! Mina olen Tom 2012 Aeg ei peatu 2013 Viimane Romeo 2014 Oled see sina? 2014 Roosa Kampsun 2018 – täispikk mängufilm "Seltsimees laps" 2010 – Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (aasta üllataja – dokumentaalfilmide "Maailmameister" ja "Moekoer" eest) 2013 – Püha Jüri preemia (Jüri Sillarti stipendium), mis antakse õppivale filmitegijale eesmärgiga tähistada õppeedukust, pühendumist, jumalikku annet või meeskonnatöö oskust 2014 – Anri Rulkovi preemia (filmide “Viimane Romeo” ja “Oled see sina?” eest) 2018 – Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti aastapreemia (koos Riina Sildose ja Rein Kotoviga; aasta film 2018 – mängufilm "Seltsimees laps") 2018 – Eesti Filmiajakirjanike Ühingu aasta filmi auhind Neitsi Maali ("Seltsimees laps") Moonika Siimets Eesti Filmi Andmebaas
Lossino-Petrovski

Lossino-Petrovski on linn Venemaal Moskva oblastis, Lossino-Petrovski linnaringkonna keskus. Asub Kljazma paremal kaldal, Moskvast 24 km idakirdes. 1928. aastani oli asula nimi Petrovskaja sloboda. 1951. aastal sai linnaks. Linna elanike arv oli 1970. aastal 21 978 ja 2020. aasta alguses arvestuslikult 25 404. Народная энциклопедия «Мой город». Лосино-Петровский Lossino-Petrovski linnaringkonna koduleht
Boguszów-Gorce

Boguszów-Gorce (saksa Gottesberg-Rothenbach) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas Wałbrzychi maakonnas. Boguszów-Gorce kesklinn asub Tšehhi piirist ligi 10 km kaugusel. Boguszów-Gorce linn moodustati 1973. aastal, kui ühendati kaks linna – Boguszów ja Gorce. Boguszów oli saanud linnaõigused 1499. aastal, Gorce 1962. aastal. Boguszów-Gorce Encyklopedia PWN
Markus Poom

Markus Poom (sündinud 27. veebruaril 1999 Derbys Inglismaal) on Eesti jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängib Iirimaa League of Ireland Premier Division klubis Shamrock Rovers. A-koondise debüüdi tegi Poom 11. jaanuaril 2019 sõpruskohtumises Soome vastu. Samas mängus debüteerisid ka Henrik Pürg, Rasmus Peetson, Robert Kirss ja Tristan Koskor.[viide?] Uuendatud seisuga 10. aprill 2021 Eesti karikas Eesti Superkarikas, Väikesed karikavõistlused 2 mängu UEFA Meistrite Liigas ja 2 mängu UEFA Euroopa Liigas Värav UEFA Euroopa Liigas Kõik mängud UEFA Euroopa Liigas Uuendatud seisuga 10. aprill 2021 Tallinna FC Flora Premium liiga: 2017, 2019, 2020 Eesti karikas: 2020 Tema isa on Mart Poom. Markus Poom on abielus. Eesti jalgpallikoondislaste loend https://sport.delfi.ee/artikkel/120129062/markus-poom-siirdub-iirimaa-meistermeeskonda http://jalgpall.ee/koondis/1/mangud/protocol/2164 Soome-Eesti mängu protokoll https://int.soccerway.com/players/-/427805/ https://sportland.ee/magazine/perekond-poom-liigub-jalgpalli-ja-muusikalainel/ https://sport.ohtuleht.ee/1044524/hoissa-markus-poom-abiellus Markus Poom Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel FC Flora profiil Transfermarkti profiil Koondise mängud
Erik Sorga

Erik Sorga (sündinud 8. juulil 1999 Tallinnas) on eesti jalgpallur, kes mängib ründajana Bulgaaria kõrgliiga klubis Plovdivi PFC Lokomotiv ja Eesti jalgpallikoondises. Aastatel 2016–2019 mängis ta Eesti Meistriliiga klubis Tallinna FC Flora. 2019. aastal lõi ta Meistriliigas 31 väravat, millega oli liiga suurim väravakütt. 2022. aasta detsembris liitus Sorga Bulgaaria kõrgliiga klubiga Plovdivi PFC Lokomotiv. A-koondise debüüdi tegi Sorga 8. juunil 2019 EM 2020 valikturniiri mängus Põhja-Iirimaa vastu. Samas mängus tegi oma debüüdi veel Vlasi Sinjavski. Esimese värava lõi 6. septembril 2019 Valgevenele. Uuendatud seisuga 17. märts 2023 Eesti karikas, KNVB beker, Svenska Cupen Eesti Superkarikas, MLS is Back Kõik mängud UEFA Euroopa Liigas Uuendatud seisuga 17. märts 2023 Tallinna FC Flora Premium liiga: 2017, 2019 Eesti karikas: 2020 Eesti aasta parim noormängija: 2019 Premium liiga parim väravakütt: 2019 Eesti jalgpallikoondislaste loend Ametlik: Erik Sorga uueks leivaisaks sai aastatetagune Bulgaaria meister soccernet.ee, 20. detsember 2022 Eesti-Põhja-Iirimaa jalgpall.ee, 8. juuni 2019 Erik Sorga Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel Erik Sorga koondise statistika Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel Transfermarkti profiil
Hedwig von Ballenstedt

Hedwig von Ballenstedt (u 1140 – märtsi lõpp 1203), Askania dünastia liige, oli Meißeni markkrahvinna aastatel 1156–1190 seoses abieluga markkrahv Otto II-ga. Hedwig sündis 1140. aasta paiku Ballenstedti krahvi Albrecht Karu (esimene Brandenburgi markkrahv aastast 1157) ja tema naise, krahvinna Sophie von Winzenburgi tütrena. 15 aasta vanuselt abiellus ta Wettinist Meißeni markkrahvi Konradi poja ja pärija Ottoga. Idamargis suuri maaomandeid valitseva kahe Saksi dünastia vaheline abieluliit korraldati tõenäoliselt hertsog Heinrich Lõvi ekspansionistlikku poliitikat silmas pidades. Hedwigi elust on vähe teada. 1162. aastal algatas ta Tsistertslaste ordu Altzella kloostri asutamise Nosseni lähedal. See andis Meißeni markkrahvidele tagatisõigused selle koha suhtes, kuhu nad surnud pereliikmed matsid ja mälestusmärke püstitasid. Altzella oli oma asukoha tõttu ka Meißeni elamuarenduse oluline lähtepunkt. Hedwigit on üldiselt kirjeldatud kui tugevat naist, kes avaldas oma mehele märkimisväärset mõju. Väidetavalt veenis ta teda pärimisjärjekorda muutma, nii et tema abikaasale ei peaks järgnema tema vanem poeg Albrecht, nagu tavaliselt, vaid tema noorem poeg Dietrich. Albrecht ei nõustunud selle muudatusega ning hakkas isa ja venda vaenama. 1189. aastal võttis ta isegi oma isa vangi. Konflikt lõppes, kui Albrecht 1195. aastal suri. Hedwig suri 1203. aasta märtsi lõpus ja maeti 1. aprillil 1203 Altzella kloostrisse oma abikaasa kõrvale, kes suri 1190. aastal. Hedwig ja Meißeni markkrahv Otto II said neli last: Albrecht (1158–1195) Adelheid von Meißen (1160–1211) Dietrich (1162–1221) Sophie
Eesti Vabaõhumuuseum

Eesti Vabaõhumuuseum on muuseum, mis uurib, kogub ja tutvustab Eesti 18.–20. sajandi maa-arhitektuuri ja külamiljööd. Muuseumi territooriumi suurus on 72,22 hektarit ja eksponeeritud hooneid on ligi 80. Alates 2020. aasta kevadest on avatud 21. sajandi näidis-puitmaja. Muuseum on avatud aasta ringi, välja arvatud 24., 25. ja 31. detsembril. Eesti Vabaõhumuuseumis on kaks aastaaega, mis määravad muuseumi elu: suvehooaeg kestab 23. aprillist 28. septembrini ja talvehooaeg 29. septembrist 22. aprillini. Vabaõhumuuseum asutati 22. mail 1957 ja alustas tegevust 1. juunil samal aastal. Juulis 1957 kinnitati muuseumile 66 hektari suurune maa-ala Tallinna lähedal Kopli lahe kaldal 19. sajandil rajatud Rocca al Mare suvemõisa alal. Külastajatele avati ehitusjärgus muuseum 1964. aasta augustis. 1. jaanuaril 2014 ühinesid riigimuuseum Eesti Vabaõhumuuseum ja riigiasutus Ennistuskoda Kanut sihtasutuseks Eesti Vabaõhumuuseum. Sihtasutus jätkab maa-arhitektuuri ja -maastikke tutvustava muuseumina ning restaureerimise, konserveerimise ja digiteerimise kompetentsikeskusena. Sassi Jaani rehielamu Sutlepa kabel Jüri Jaagu Kutsari Härjapea Kolu kõrts Kahala vesiveski Aastatel 1993–2013 oli Eesti Vabaõhumuuseumi direktor ja aastatel 2014–2018 Sihtasutuse Eesti Vabaõhumuuseum juhatuse liige Merike Lang. Alates 1. jaanuarist 2019 on Sihtasutuse Eesti Vabaõhumuuseum juhatuse liige Tanel Veeremaa. 2000 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (projekti "Suveöised jalutuskäigud" korraldamine Eesti Vabaõhumuuseumis) Rocca al Mare juga "tehasemaja". Vaadatud 25.06.2020. Vabaõhumuuseum
Kanarbiku tänav (Kärdla)

Kanarbiku tänav on tänav Kärdla lõunaosas. Tänav on 500 meetri pikkune. Ta algab Liiva tänavalt ja kulgeb valdavalt edela suunas, ületab Lodju tänava ja kulgeb mõnda aega Liivajõe paremal kaldal, teeb lõpus käänaku lõunasse ja lõpeb tupikuna. Tänava algus, 200 meetrit kuni Lodju tänavani, asfalteeriti 1990. aasta paiku, lõpuosa on kruusatee. 1970. aastatel ei keeranud Kanarbiku tänav lõpus lõunasse, vaid selle asemel jätkus loode suunas, ületas puusilla abil Liivajõge ning lõppes Kabeli (tollal Säde) tänaval. Sild lagunes, taastati, kuid lagunes uuesti, põhjuseks asjaolu, et seda ületati korduvalt silla kandevõime jaoks ebakohaste sõidukitega. 2000. aasta paiku rajati Kabeli tänavale elamu, mis blokeerib ruumi läbimurde jaoks. Seetõttu Kanarbiku tänava silda arvatavasti ei taastatagi, vähemalt mitte autodele ületatavana. Pärast silla lagunemist muutus Kanarbiku tänava lõpp tupikuks ja teda jätkati lõuna suunas kuni linna piirini. Tänava kunagist kulgemist meenutab asjaolu, et maja number 9 ei asu tänavast vasakul nagu paaritu numbriga majad harilikult, vaid paremal. Google'i kaart annab käänukohast lõunasse jääva osa nimeks Luige tänav ja seetõttu Kanarbiku tänava pikkuseks umbes 350 meetrit. Kanarbiku tänav algab T-kujuliselt ristmikult, kus Liiva tänav on peatänav. Enne ristmikku Kanarbiku tänav hargneb ja jätab ristmikule väikese kolmnurga, millel kasvab mitu suurt kuuske ja väiksemaid puid. See on Kärdla ainus ristmik, mille keskel kasvab suuri puid. Puud varjavad vaadet põhja, kesklinna poolt tulevatele sõidukitele, kuid see ei vähenda oluliselt liiklusohutust, sest Kanarbiku tänavalt tulevad sõidukid peavad nagunii ristmikul kiirust oluliselt vähendama. Enamik liiklusvahendeid, mis Kanarbiku ja Lodju tänava ristmikule idast lähenevad, keerab paremale, põhja poole, sest nii otse kui vasakule viiv tee lõpeb tupikus. Pöördel on Liivajõe kallas harilikust kõrgem ja erandlikult kivine. Liivajõgi ei ole Lodju tänavast eraldatud piirde ega mururibaga ega muudmoodi. Olukorra teeb raskemaks asjaolu, et ristmikust ida poole jääb sirge ja hästi sõidetav asfalttee, mis ahvatleb kiirust lisama. Vahetult enne ristmikku on väike küngas, mis varjab vaate: ristmikku pole peaaegu näha ja Liivajõgi ei paista üldse. Pööre tuleb teha laskumise pealt ja võtta tuleb mitte täisnurk, vaid natuke rohkem. Lisaks kõigele on Lodju tänav sellel kohal kitsas, nii et pööre tuleb teha täpselt. Ristmik on tähistatud liiklusmärkidega "Anna teed", mis jätab mulje, et suurim oht ristmikul on mööda peateed, Lodju tänavat tulevad sõidukid. Õnnetusi juhtub ristmikul siiski harvem kui võiks arvata. Ristmiku liiklustihedus on väga väike ning enamik liiklejatest on ümberkaudsed elanikud, kes teavad ristmiku ohtlikkust ja on sellega harjunud.