laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Elu tsitadellis

"Elu tsitadellis" on Lenfilmi draamafilm aastast 1947. Film on tehtud August Jakobsoni samanimelise näidendi järgi. Filmi peategelane on botaanikaprofessor Miilas, kes on sulgenud ennast oma majja, et tegeleda teadusega. Filmi režissöör oli Herbert Rappaport, muusika lõi Eugen Kapp. "Elu tsitadellis" oli esimene Eesti NSV-s tehtud mängufilm. Kuna filmi eestikeelne originaalheli oli kaotsi läinud, siis tehti 1960. aastal uus järelsünkroniseerimine. Meie hulgast lahkunud näitlejaid rääkisid sisse teised näitlejad: Lembit Rajala - Karl Kalkun; Andres Särev - Voldemar Alev; Aleksander Randviir - Kaarel Toom. Hugo Laur – Professor August Miilias, botaanik Aino Talvi – Eva Miilias, tema naine Gunnar Kilgas – Karl, nende poeg Lia Laats – Lydia, nende tütar Lembit Rajala – Ralf, professori poeg esimesest abielust Betty Kuuskemaa – Anna, perenaine prof. Miilase majas Rudolf Nuude – Ants Kuslap, Nõukogude armee major Andres Särev – Doktor Richard Miilias, professori vennapoeg Aleksander Randviir – Kiinast, puusepp Eduard Tinn – Lillak, kirjanik Boriss Dobronravov – Golovin, arstiteaduse professor Johannes Kaljola – Saksa ohvitser Meta Luts – Proua Värihein Oskar Põlla – Berens Voldemar Panso – Jaan Sander, professori õpilane Ande Rahe – Lehte, Väriheinade tütar Anne Lindau – Väike Marta, Kiinasti lapselaps Kaarel Ird – Lääne agent Ants Eskola – Lääne agent Eduard Türk – Ants Lauter – Paul Pinna – Arnold Vaino – Režissöör – Herbert Rappaport Stsenarist – Leonid Trauberg Operaator – Sergei Ivanov Kunstnik – Jevgeni Jenei Kostüümikunstnik – L. Schildknecht Helilooja – Eugen Kapp Helirežissöör – Leonhard Valter Monteerija – D. Lander Kirjandusliku alusteose autor – August Jakobson Direktor – Iisak Goldin II režissöör – Andres Särev II režissöör – Maksim Ruff Režissööri assistent – P. Borissova Režissööri assistent – E. Gall Režissööri assistent – A. Frolova II operaator – Aleksander Zavjalov Operaatori assistent – Konstantin Märska Operaatori assistent – V. Fomin Kombineeritud võtete operaator – A. Jerin Heliinsener – Solomon Šumjatšer Grimeerija – A. Jefimov Kunstnik-dekoraator – A. Aleksejev Monteerija assistent – M. Bernadskaja Kaadris: Elu tsitadellis Filmi tutvustus ETV lehel "Elu tsitadellis", Eesti filmi andmebaas "Esimene mängufilm Eesti NSVs" Sirp, 16. november 2007
Mereõigus

Mereõigus on õigusnormide kogum, mis sätestab eelkõige kaubandusliku meresõiduga seostuvad õigussuhted. Mereõigus koosneb kahest osast: (1) rahvusvaheline mereõigus (inglise Law of the Sea) on osa rahvusvahelisest avalikust õigusest kui süsteemist, vt ka Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsioon (UNCLOS); (2) kaubandusliku meresõidu õigus (inglise Maritime Law) on osa riikide eraõigusest. Mereleksikon, 1996. Eesti Entsüklopeediakirjastus. eRT Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsioon United Nations Convention on the Law of the Sea Oceans and the Law of the Sea Mereviki [1]. Kirjandus: Heiki Lindpere, Kaasaegne rahvusvaheline mereõigus, Tallinn, Ilo, c2003 (Tallinn : Ilo Print) Heiki Lindpere, [Rahvusvaheline Mereõiguse Kohus : kinnipeetud välismaa laevade ja laevaperede viivitamatu vabastamise menetlus] Tallinn, Eesti Mereakadeemia, 2012
Hamiltoni graaf

Hamiltoni graaf on graaf mis sisaldab Hamiltoni teed või Hamiltoni tsüklit. Hamiltoni tee (või Hamiltoni ahel) on tee, mis läbib graafi igat tippu parajast üks kord. Hamiltoni tee, mille alguse- ja lõputipp langevad kokku on Hamiltoni tsükkel (ehk -ring). Neid võiks võrrelda Euleri graafiga. Hamiltoni tee, tsükkel ja graaf on nimetatud Iiri matemaatiku William Rowan Hamiltoni järgi, kes uuris "ümbermaailma reisi" ülesannet dodekaeedri graafi pinnal, mille tipud sümboliseerisid maailma suurlinnu ning servad nendevahelisi seoseid. Enam kui kahe tipuga täisgraaf on hamiltonlik. Iga Hamiltoni tsükkel on teisendatav Hamiltoni teeks ühe serva eemaldamise teel, kuid Hamiltoni tee osutub Hamiltoni tsükliks vaid siis kui selle otstipud kokku langevad. Hamiltoni graafi servagraaf on hamiltonlik. Euleri graafi servagraaf on hamiltonlik. Enam kui kahe tipuga turniir on hamiltonlik parajasti siis, kui see on tugevalt sidus. Hamiltoni tsükli leidmise ülesandes soovitatakse kasutada ka nö null-eelteadmistega tõestusviisi. Kui lihtgraaf (harilik graaf) G sisaldab Hamiltoni tsüklit, siis selles ei esine ühtki tippu x(i) valentsusega (lokaalse astmega) p(x(i)) < 2. Selle tõestus järeldub määratlusest. Olgu p {\displaystyle p} – tippude arv graafis; kui iga tipu valentsus (lokaalne aste) ei ole väiksem kui p 2 {\displaystyle {\frac {p}{2}}} , siis seda graafi nimetatakse Diraci graafiks. Diraci graaf on ühtlasi ka hamiltonlik. Olgu p {\displaystyle p} – tippude arv antud graafis. Kui iga mittenaaber tipupaari x , y {\displaystyle x,y} jaoks kehtib võrratus d ( x ) + d ( y ) ⩾ p {\displaystyle d(x)+d(y)\geqslant p} , siis nimetatakse graafi Ore graafiks (teisisõnu: kahe suvalise mittenaaber-tipupaari valentsuste (lokaalsete astmete) arv on mitte väiksem kui tippude koguarv). Ore graaf on hamiltonlik. See teoreem üldistab Diraci ja Ore tingimusi. Tippude arvuga n graafi G sulund on määratud serva (u,v) lisamisega igale mittenaabertippude paarile u ja v, mille valentsuste (lokaalsete astmete) summa on mitte väiksem kui n. Graaf on hamiltonlik parajasti siis, kui tema sulund on Hamiltoni graaf. A. Buldas, P. Laud, J. Villemson. 2003. Graafid. Tartu, ISBN 9789949118182 F. Harary. 1972. Graph Theory. Addison-Wesley A. Dharwadker, S. Pirzada. 2011. Graph Theory. Amazon Books, 2011. ISBN 9781466254992.
Vasaristi oja

Vasaristi oja on oja Kuusalu vallas. Oja pikkus on 7 km. Vasaristi oja suubub Valgejõkke 15,2 km kaugusel selle suudmest, Parksi küla juures. Vasaristi ojal asub Vasaristi joastik.
Merereostus

Merereostus ehk merereostumine on inimtegevuse tagajärjel meredesse ja ookeanidesse sattunud reoained. Reoained võivad merre sattuda maismaa (eriti jõgede), õhu, põhjavee või otsese reoainete merre heitmisega (merrekaadamine). Merereostuse vähendamiseks ja vältimiseks on välja antud mitmeid rahvusvahelisi konventsiooni. Neist olulisimad on: rahvusvaheline konventsioon merereostuse vältimiseks laevadelt (lühend MARPOL 73/78) rahvusvaheline konventsioon sekkumise kohta naftareostuskahjude korral (lühend INTERVENTION, 1969) konventsioon merereostuse vältimiseks jäätmete ja muude materjalide merreuputamise tõttu (lühend LDC, 1972) rahvusvaheline konventsioon valmisolekust, vastutusest ja koostööst naftareostuse korral (OPRC, 1990) protokoll valmisolekust, vastutusest ja koostööst ohtlike ning kahjulike ainete reostuse korral (HNS Protocol, 2000) rahvusvaheline konventsioon kontrollist laevakere kinnikasvamist takistavate värvide kasutamisel (AFS, 2001) rahvusvaheline konventsioon laevade ballastvete ja setete kontrolli ja käitlemise kohta (2004) HELCOM MARPOL 73/78 on üks olulisemaid Rahvusvahelise mereorganisatsiooni (IMO) konventsioone, mille eesmärk on ennetada mere reostamist laevaheitmetega. Konventsioon võeti vastu 1973. aastal ja seda täiendati protokolliga 1978. aastal, Keskkonnaministeeriumi koduleht envir.ee
Nikolai Fischer

Nikolai Fischer VR II/3 (21. märts 1895 Koknese, Liivimaa kubermang – 2. jaanuar 1919 Kärstna, Viljandimaa) oli Eesti sõjaväelane (leitnant). Nikolai Fischer astus Vabadussõja eel 21. novembril 1918 3. Eesti jalaväepolku ning määrati polgu ratsa maakuulajate komando ülemaks. Nikolai Fischer autasustati postuumselt Vabadusristi II klassi 3. järgu teenetemärgiga nr 2921/18.02.1925 "hinnates vahvust, mis 3. jalaväepolgu ratsa maakuulajate komando ülem leitnant Nikolai Fischerit Eesti Vabadussõjas üles näidanud Kärstna mõisa valdamisel 2. jaanuaril 1919, mille käigus Nikolai Fischer langes Kärstna mõisas lahingus Punaarmeega". Nikolai Fischer on maetud Viljandi Vanale kalmistule. Jaak Pihlak, Viljandi linna ja Vabaduse Risti vennad, Viljandi muuseum, 2010. aasta aastaraamat, lk 91
Rogelio Marcelo

Rogelio Marcelo García (sündinud 11. juunil 1965 Guantánamos Guantánamo provintsis Kuubal) on Kuuba endine poksija. Marcelo oli kokku kahekordne Kuuba meister helveskaalus (kuni 48 kg) aastatel 1989 ja 1990. Marcelo võitis helveskaalus (kuni 48 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Marcelo sai helveskaalus (kuni 48 kg) hõbemedali 5. maailmameistrivõistlustel (Moskva, 1989) ja 6. maailmameistrivõistlustel (Sydney, 1991), kaotades mõlemal korral finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Eric Griffinile (USA). 25. suveolümpiamängude poksivõistlus. Barcelona 1992. Tulemused inglise keeles 5. maailmameistrivõistlused poksis. Moskva 1989. Tulemused inglise keeles 6. maailmameistrivõistlused poksis. Sydney 1991. Tulemused inglise keeles Rogelio Marcelo veebisaidil Olympedia (inglise)
Jüri Hellat

Jüri Hellat VR I/2 (kuni 5. märtsini 1935 Georg Kirschbaum; 25. aprill (vkj)/ 7. mai 1892 Keeni vald, Sangaste kihelkond, Tartumaa – 29. juuni 1942 Norilsk, Vene NFSV) oli Eesti sõjaväelane, auastmelt kolonel. Ta osales Vabadussõjas Peastaabi Suurtükiväe valitsuse ülema abina. Teda autasustati 1920. aastal Vabaduse Risti I klassi 2. järgu ordeniga nr 2551, 12. mail 1920. aastal "Suurtükiwäe walitsuse ülema abi, alamkapten Georg Jüri p.KIRSCHBAUM´i hinnates sõjalisi teenuseid, mis ülesnäitanud Wabadussõja kestusel suurtükiwäe organiseerimise ja korraldamise töös". Aastatel 1925–1928 oli ta Viljandis paikneva 3. Diviisi suurtükiväe ülem, aastatel 1928–1934 teenis ta 5. suurtükiväegrupi ülemana ja aastatel 1932–1934 Viljandi garnisoni ülemana. 5. märtsil 1935. aastal eestistas ta oma nime Georg Kirschbaum Jüri Hellatiks. Hellat vahistati NKVD poolt pärast Eesti okupeerimist. Surmaotsus, lasti maha 20. juulil 1942 Norilskis (esineb ka kuupäev 29. juuni 1942 ja koht: Taimõr, Krasnojarski krai). Tema matmispaik on teadmata. Tema vend oli Kustas Utuste. Tema poeg on kirjanik Henn-Kaarel Hellat. Ohvitseride andmekogu Jaak Pihlak. Viljandi linn ja Vabaduse Risti vennad. Viljandi muuseum, 2010. aasta aastaraamat, lk 94
Stügobiont

Stügobiont (kr Styx (vanakreeka mütoloogias allmaailma jõgi) + bios 'elu') on organism, kes alaliselt elab põhjavees või pimedates koopaveekogudes. Stügobiontide alla kuuluvad ka need koopaorganismid (kavernikoolid ehk troglobiondid), kes elavad koopaveekogudes. Põhjavee-elustik Troglobiont Troglofiil Dobson, M. & Frid, C. 2009. Ecology of Aquatic Systems. 2nd ed. Oxford University Press, p 289.
Kattumisvastane värv

Kattumisvastane värv ehk kasvutõrjevärv (kõnekeeles ka patentvärv, mürkvärv) on sageli mürgise koostisega värv, millega värvitakse laeva veealune osa, vältimaks selle kattumist meretaimede (sh vetikate) ning merekarpidega. Laevakerele kinnitunud organismid (bioreostumine) võivad oluliselt vähendada laeva sõidukiirust ja suurendada hooldekulusid. Kattumisvastast värvi kasutatakse rohkem lõunameredes sõitvatel laevadel, sest soojemas vees on laevakerele kinnituvate organismide kasv kiirem. Laevakere kattumine Bioreostumine Mereleksikon, 1996. Eesti Entsüklopeediakirjastus.
Félicité

Félicité on Seišellidele kuuluv saar India ookeanis. Saar kuulub Graniidisaarte hulka. Saare geograafilised koordinaadid on 4° 19′ 39″ S, 55° 52′ 28″ E. Félicité asub umbes 4 km La Digue'i saarest kirde pool ja umbes 55 km kaugusel kirdes peasaarest Mahést. Félicité naabersaar idas on Marianne'i saar umbes 5 km kaugusel. Saare looderanniku lähedal asub pisike Cocos ja põhja pool Petite Sœur ja Grande Sœur. Félicité moodustab koos La Digue'i, Petite Sœuri, Grande Sœuri, Marianne'i ja Cocosega La Digue'i ringkonna. Félicité saare pindala on umbes 2,68 km². Saare pikkus kagu-loode suunas on umbes 2,8 km ja suurim laius umbes 1,3 km. Suurem osa saarest on kaetud metsaga, loodeosa on kaljune. 19. sajandi lõpus elas Félicité saarel Briti võimude Malaisiast välja saadetud Peraki sultan Abdullah. Kuni 1970. aastateni oli saarel kookosekasvandus, millest elatus umbes 50 kohalikku elanikku. Praegu on saarel turismikeskus. Félicité kõrgeim tipp on 213 meetri kõrgune. Saare tutvustus Saare tutvustus
Olof Tandberg

Olof Peder (Olle) Tandberg (12. oktoober 1918 Stockholm – 26. detsember 1996 Nacka) oli Rootsi poksija. Tandberg oli kokku viiekordne Rootsi meister raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1936-1940. Tandberg osales raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale 4. koha saajale Ferenc Nagy'ile (Ungari) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Tandberg võitis raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937) ja 6. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1939). Tandberg poksis jaanuarist 1941 kuni augustini 1949 elukutselisena. Ta pidas kokku 30 kohtumist, millest võitis 23 (neist 11 nokaudiga) ja kaotas 6 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki. Ta on olnud elukutseliste nii Rootsi kui ka Euroopa meister. "Rootsi meistrivõistlused poksis. Tulemused rootsi keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. veebruar 2011. Vaadatud 5. veebruaril 2012. 11. suveolümpiamängude poksivõistlus. Berliin 1936. Tulemused inglise keeles 5. Euroopa meistrivõistlused poksis. Milano 1937. Tulemused inglise keeles 6. Euroopa meistrivõistlused poksis. Dublin 1939. Tulemused inglise keeles Olof Tandberg veebisaidil Olympedia (inglise) Olof (Olle) Tandberg lehel BoxRec. Inglise keeles
Läänerinne

Läänerinne võib tähendada mitmeid ajaloolisi nähtusi: Läänerinne, rinne Esimeses maailmasõjas, Antanti-Saksa rindel; Läänerinne, rinne Teises maailmasõja liitlasvägede-Saksa rindel; Läänerinne, Venemaa keisririigi väekoondis Esimeses maailmasõjas Vene-Saksa rindel; Saksa ajalooallikates nimetatakse idarindeks; Läänerinne, väekoondis Vene kodusõjas; Läänerinne, Nõukogude Liidu Punaarmee väekoondis Teises maailmasõjas Saksa-Nõukogude idarindel. Sõdade loend Esimese maailmasõja väejuhid Teise maailmasõja väejuhid
Anders Bardal

Anders Bardal (sündinud 24. augustil 1982 Steinkjeris) on Norra suusahüppaja. Bardal sai juunioride maailmameistrivõistlustel 2000. aastal Štrbské Plesos meeskonnavõistluses hõbemedali. Ta võitis Continental Cupi üldkarika 2005. ja 2006. aastal. 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Sapporos ja 2009. aasta MM-il Liberecis sai ta Norra meeskonna koosseisus hõbemedalid suure mäe võistkonnahüpetes. Individuaalselt sai ta Sapporos normaalmäel 16. koha. Liberecis oli ta suure mäe hüpetes viies ja normaalmäel kaheteistkümnes. Suusalennu maailmameistrivõistlustel on Bardal saanud meeskonnavõistluses 2008. aastal Oberstdorfis pronksmedali ja 2010. aastal Planicas hõbemedali. 2010 Vancouveris pronksmedal meeskonnavõistluses 2014 Sotšis pronksmedal normaalmäe võistluses 2007 Sapporos hõbemedal meeskonnavõistluses 2009 Liberecis hõbemedal meeskonnavõistluses 2011 Oslos hõbemedal normaalmäe meeskonnavõistluses hõbemedal suure mäe meeskonnavõistluses 2013 Val di Fiemmes maailmameister normaalmäe võistluses 2015 Falunis hõbemedal segavõistkonnavõistluses 2008 Oberstdorfis pronksmedal meeskonnavõistluses 2010 Planicas hõbemedal meeskonnavõistluses 2014 Harrachovis hõbemedal individuaalvõistluses Anders Bardal on osalenud (seisuga 20. jaanuar 2015) 282 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 33 korral, neist 7 etappi on ta võitnud. Anders Bardal FIS-i kodulehel (inglise)
Volga Star (jõelaev)

Volga Star (vene keeles Волга Стар) on nelja tekiga Dmitri Furmanov-klassi (projekt 302 esimene seeria) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases Saksamaal 1983. aastal. Laeva saksa tüübinimetus on BiFa 129M, Binnenfahrgastschiff 129 meetrit, moderniseeritud. Aastatel 2011–2019 kandis laev vene helilooja Igor Stravinski nime. Kiil pandi laevale tehasenumbriga 379 VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases ning laev anti Hersonis asuvale Dnepri Laevakompaniile (DRPile) üle 1983. aastal nime Akademik Viktor Gluškov all. Kuni 1988. aastani oli laevaomanik RE Glavnoje Upravlenije retšnogo flota (ГП Главное Управление речного флота при Совете Министров УССР), kuni 1990. aastani PO Glavretšflot (ПО Главречфлот). Laevakompanii RE UkrRetšFlot (Межотраслевое государственное объединение Укрречфлот) on kasutanud laeva vene nime ja NSVLi lipu all. 1993. aastal vahetas laev nime, omanikku (eraettevõte ASK UkrRetšFlot) ja kuni 2001. aasta detsembrini sõitis see Dnepril ja Mustal merel Kiievist Sevastopoli ja Odessani ning Kiievisse tagasi ukrainapärase modifitseeritud nime "Академiк Вiктор Глушков"-i ja sini-kollase Ukraina lipu all. Ukraina raske majandusliku seisukorra tõttu müüdi laev Venemaa firmale OOO "RosFlotInvest" (rentnik laevakompanii Doninturflot, Rostov Doni ääres) ja alates 2001. aasta detsembrist sõitis jälle ümbernimetatud Akademik Gluškov Venemaa lipu all. 2011. aastal nimetati laev veel kord ümber ja nõukogude akadeemikust sai helilooja. 29. aprillil 2012 sõitis laev pärast talvitumist Rostovist Doni ääres Moskvasse. 2010. aastal moderniseeriti laev tunduval määral. Jõereisilaevade loend RRR, Alus 160220 (vene keeles) "Projekt 302". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. veebruar 2007. Vaadatud 24. veebruaril 2007. Игорь Стравинский (до 2011 Академик Глушков, до 12.2001 Академiк Вiктор Глушков, до 1993 Академик Виктор Глушков) (vene keeles) "Тип Дмитрий Фурманов Проекты 302, 302М, 302МК". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. oktoober 2012. Vaadatud 5. veebruaril 2012. "Projektide 301 ja 302 laevade nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. veebruar 2007. Vaadatud 27. veebruaril 2007. Игорь Стравинский (до 2011 Академик Глушков, до 12.2001 Академiк Вiктор Глушков, до 1993 Академик Виктор Глушков), registri andmed(vene keeles) "Igor Stravinski" (inglise keeles) Laev infofloti kodulehel (vene keeles) Teatmik, projekt 302 (vene keeles)
Sergei Djagilev (jõelaev)

Sergei Djagilev (vene keeles Сергей Дягилев, end Novikov-Priboi) on nelja tekiga Dmitri Furmanov-klassi (projekt 302 esimene seeria) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases Saksamaal 1983. aastal. Laeva saksa tüübinimetus on BiFa 129M, Binnenfahrgastschiff 129 meetrit, moderniseeritud. Laev sai nime vene impressaario Sergei Djagilevi auks. Kiil pandi laevale tehasenumbriga 380 VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases ning laev anti Doni ääres Rostovis asuvale Volga-Doni Laevakompaniile (ГП Волго-Донское речное пароходство МРФ РСФСР) üle 1983. aastal Novikov-Priboi nime all. Riigiettevõte Volga-Doni Laevakompanii ja hiljem eraettevõte OAO Volgo-Donskoje Parohodstvo (ОАО Волго-Донское пароходство) on kasutanud jõelaeva Novikov-Priboi enne ja pärast täielikku moderniseerimist aastail 2000–2001 Volgal, Donil ja Neeval välismaa turistide jaoks. 2011. aastal nimetati laev esimest korda ümber Sergei Djagileviks. 2014. aastal sõidab laev Peterburist Moskvasse ja tagasi suvel välis- ja augustis-septembris Venemaa turistidega. Jõereisilaevade loend RRR, Alus 160221 (vene keeles) "Projekt 302". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. veebruar 2007. Vaadatud 24. veebruaril 2007. Теплоход Дмитрий Фурманов (vene keeles) Laev Tehnoturi kodulehel (vene keeles) Сергей Дягилев (до 2011 Новиков-Прибой), registri andmed (vene keeles) "Projektide 301 ja 302 laevade nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. veebruar 2007. Vaadatud 27. veebruaril 2007. Teatmik, projekt 302 (vene keeles)
Põhjarinne

Põhjarinne võib tähendada mitmeid ajaloolisi nähtusi: Põhjarinne, Venemaa keisririigi väekoondis Esimeses maailmasõjas, Põhjarinne, väekoondis Vene kodusõjas Põhjarinne, väekoondis Nõukogude-Poola sõjas Põhjarinne, väekoondis Talvesõjas Nõukogude Liidu-Soome rindel Põhjarinne, rinne Teises maailmasõjas Nõukogude Liidu-Soome/Saksa rindel Sõdade loend Esimese maailmasõja väejuhid Teise maailmasõja väejuhid
Allier' departemang

Allier' departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonnas. Suuremad linnad on Montluçon, Vichy, Moulins, Cusset ja Yzeure. Läbi departemangu voolavad Allier, Loire, Cher, Besbre ja Sioule. Allier' departemangus toodetakse Vichy mineraalvett. 2015. aastani kuulus departemang Auvergne'i piirkonda. Departemang jaguneb halduslikult 35 kantoniks ja 320 vallaks: Allier' departemangu haldusüksuste loend Populations légales 2021 allier.fr
Tavaline hiilgevähk

Tavaline hiilgevähk ehk antarktika krill (Euphausia superba) on sugukonda Euphausiidae kuuluv vähilaadne, kes elab Antarktika merevetes – Lõuna-Jäämeres. Antarktika krill on Antarktika ökosüsteemi võtmeliik. Biomassi seisukohalt arvatakse see liik olevat maakera kõige kogukam (kogubiomass umbes 500 miljonit tonni). Antarktika krillid elavad suurtes parvedes, mille asustustihedused küünivad 10 000–30 000 isendini m3 kohta. Nad toituvad peamiselt väikestest fütoplankteritest. Nende pikkus on kuni 6 cm, kehamass kuni 2 g ja eluiga kuni 6 aastat. Stephen Nicol & Yoshinari Endo (1997). Krill Fisheries of the World. Fisheries Technical Paper 367. ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon. ISBN 92-5-104012-5. William M. Hamner, Peggy P. Hamner, Steven W. Strand & Ronald W. Gilmer (1983). "Behavior of Antarctic krill, Euphausia superba: chemoreception, feeding, schooling and molting". Science. 220 (4595): 433–435. Bibcode:1983Sci...220..433H. DOI:10.1126/science.220.4595.433. PMID 17831417.{{cite journal}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
Versailles

Versailles on linn Prantsusmaal, Yvelinesi departemangu keskus. Asub 20 km Pariisist edelas. Linnas asub Versailles' loss, mis aastatel 1682–1789 oli Prantsusmaa kuningate loss. Linn tekkis aegade jooksul lossi ümber. 28. juunil 1919 sõlmiti Versailles' lossis liitlasriikide ja Saksa Riigi vahel Versailles' rahu. Versailles's on sündinud Louis XV, Louis XVI, Louis XVIII ja Felipe V. Université de Versailles-Saint-Quentin-en-Yvelines Populations légales 2021 http://www.mairie-versailles.fr/
Leek ja Sidrun

"Leek ja Sidrun" on 2008. aastal valminud Taani seiklusdraamafilm. Linateos räägib Taani vastupanuliikumisest ja Saksa okupatsioonist Taanis. Filmis kujutatakse Taani elu Saksa okupatsiooni ajal 1943. ja 1944. aastal ning mõningate liialdustega tollast vastupanuliikumist. Peategelasteks on kaks meest Holger Danske vastupanuliikumisest, kes tapavad järjekindlalt Taani juhtivaid natsidest ohvitsere ja taanlastest kollaborante. Filmi on tihedalt põimitud küsimus usaldusest ja keerulistest valikutest. Leek ja Sidrun andmekogus IMDb (inglise)