laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jauncekule raudteepeatus

Jauncekule raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jääb Ropaži piirkonda ja Stopiņi valda. Peatus asus Riia jaamast 20 km kaugusel. See avati 15. detsembril 1995, teenindamaks selle lähistel asuvaid aianduskooperatiive, mis moodustavad tänapäeval Salaspilsi valla Jauncekule küla. 2009. aastal suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 175. lk. ISBN 978-9984-38-698-0  Jauncekule raudteepeatus – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)
Ķivuļi raudteepeatus

Ķivuļi raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jääb Ropaži piirkonda ja Ropaži valda. Peatus asus Riia jaamast 22 km kaugusel. Peatus avati 24. novembril 1935. See rajati samanimelise talu juurde. Samal aastal avati ka puidust ühekorruseline jaamahoone. Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 175. lk. ISBN 978-9984-38-698-0  Ķivuļi raudteepeatus – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles) Peatus vanal kaardil
Bajāri raudteepeatus

Bajāri raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jääb Ropaži piirkonda ja Ropaži valda Bajāri külla. Peatus asus Riia jaamast 28 km kaugusel. Peatus avati 28. novembril 1935. Nõukogude perioodil rajati peatuse juurde aianduskooperatiive, mille jaoks raudtee oli esmaseks liiklusvahendiks. Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 175. lk. ISBN 978-9984-38-698-0  Bajāri raudteepeatus – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles) Peatus vanal kaardil
Kangari raudteejaam

Kangari raudteejaam on endine raudteejaam Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Jaam jäi Ropaži piirkonda ja Ropaži valda Kangari külla. Jaam asus Riia jaamast 31 km kaugusel. Jaam avati koos raudteega aastal 1935. Jaamahoone valmis aastal 1937, selle projekteeris Voldemārs Ozoliņš. Jaamas oli kaks teed. Jaamahoones olid pagasihoidla ja teenistusruumid, ootesaalis tegutses ka puhvet. Nõukogude perioodil jaamahoonet enam otstarbepäraselt ei kasutatud ja see muudeti elumajaks. Teise maailmasõja ajal katkenud rongiliiklus taastati Riiast Kangarini jaanuaris 1947. Viimastel tegutsemisaastatel demonteeriti sealne teine tee; varem Kangaris üksteisest möödunud rongid hakkasid seda tegema Suntaži raudteejaamas. Aastal 2009 suleti Kangari jaam seoses raudtee sulgemisega. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 175. lk. ISBN 978-9984-38-698-0 T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 178. lk. ISBN 978-9984-38-698-0 Infot jaama kohta; fotod (vene keeles) Jaam vanal kaardil
Zemgus Girgensons

Zemgus Girgensons (sündinud 5. jaanuaril 1994 Riias) on Läti jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Buffalo Sabres. Ta alustas jäähoki mängimist Lätis. 2009. aastal suundus ta Põhja-Ameerikasse. Aastatel 2010–2012 mängis ta United States Hockey League'i klubis Dubuque Fighting Saints. 2012. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i draft '​is 12. valikuna. Hooajal 2012/13 mängis ta American Hockey League'is (AHL) Sabresi tütarklubis Rochester Americans. NHL-is debüteeris Girgensons 2. oktoobril 2013 hooaja avamängus Detroit Red Wingsi vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava. Debüüthooajal lõi Girgensons NHL-is kaheksa väravat ja andis 14 väravasöötu. Hooaeg 2014/15 on jäänud seni tema resultatiivseimaks (15+15). 2015. aastal valiti Girgensons NHL-i tähtede mängule, suurest tänu Lätist tulnud häätele. Läti jäähokikoondise koosseisus on Girgensons osalenud neljadel maailmameistrivõistlustel (2013, 2014, 2016 ja 2017) ning 2014. aasta taliolümpiamängudel. 2013. aastal valiti Girgensons Läti aasta tõusvaks sporditäheks. Latvijas Hokeja fedrācija. "Spēlētāja dati" (läti). lhf.lv. Vaadatud 8. septembril 2013. McLaren, Ian (9 December 2014). Sabres' Girgensons dominating All-Star voting after 3 weeks. The Score. Retrieved 9 December 2014.  Zemgus Girgensons – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Zemgus Girgensons NHL.com lehel Zemgus Girgensons hockeydb.com lehel
Juraj Slafkovský

Juraj Slafkovský (sündinud 30. märts 2004 Košice, Slovakkia) on Slovakkia jäähokimängija, kes mängib ründajana NHL-i klubis Montreal Canadiens. 2022. aastal valis Montreal Canadiens ta NHL-i draft '​is esimese valikuna. Ta on esimene Slovakkia NHL-i mängija, kes esimeses ringis drafti tehti. Juraj Slafkovský NHL.com lehel
Jack Hughes

Jack Hughes (sündinud 14. mai 2001 Orlandos Florida osariigis) on Ameerika Ühendriikide jäähokimängija, kes mängib ründajana NHL-i klubis New Jersey Devils. Ta on klubi meeskonna asekapten. Aastatel 2017–2019 mängis ta U.S. National Development Team '​is. Ootuspäraselt valiti ta 2019. aasta NHL-i draft '​is esimesena. 2019. aasta juulis sõlmis ta Devilsiga kolmeaastase lepingu. Esimese värava NHL-is lõi ta 19. oktoobril 2019 mängus Vancouver Canucksi vastu. Debüüthooajal lõi Hughes NHL-is seitse väravat ja andis 14 väravasöötu. Hooajal 2020/21 jäi tema arvele 11 väravat ja 20 väravasöötu. 2021. aasta novembris sõlmis ta Devilsiga uue kaheksa-aastase lepingu. Kuigi hooajal 2021/22 segasid Hughesi vigastused, sai ta vaid 49 mänguga kirja 56 resultatiivsuspunkti (26+30). 2022. aastal osales Hughes esimese 2019. aasta draft '​is valitud mängijana NHL-i tähtede mängul. NHL-i tähtede mängul osales ta ka 2023. aastal. Kuni 18-aastaste maailmameistrivõistlustel võitis Hughes USA omavanuste koondisega 2018. aastal hõbemedali ja 2019. aastal pronksmedali. 2018. aasta kuni 18-aastaste maailmameistrivõistlustel oli Hughes resultatiivseim mängija (5+7) ja ta valiti turniiri väärtuslikumaks mängijaks. 2019. aasta turniiril oli ta resultatiivseim mängija (9+11) ja ta valiti turniiri sümboolsesse koosseisu. 2019. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel võitis ta USA kuni 20-aastaste koondisega hõbemedali. 2019. aastal osales ta lisaks USA jäähokikoondise koosseisus täiskasvanute maailmameistrivõistlustel. Tema vanem vend Quinn ja noorem vend Luke Hughes on samuti jäähokimängijad. "Hughes Signs Extension with Devils". NHL.com. 30. november 2021. Vaadatud 30. novembril 2021. Smith, Alex (13. jaanuar 2022). "Devils' Jack Hughes youngest player named to this year's NHL All-Star Game". sports.yahoo.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 16. mai 2022. Vaadatud 14. veebruaril 2022. Jack Hughes NHL.com lehel Jack Hughes hockeydb.com lehel
Erik Johnson

Erik Robert Johnson (sündinud 21. märts 1988 Bloomington, Minnesota) on Ameerika Ühendriikide jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Colorado Avalanches. 2006. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i draft '​is esimese valikuna. Erik Johnson hockeydb.com lehel
DART

Double Asteroid Redirection Test (DART) on NASA missioon, millega katsetati, kas taevakeha oleks võimalik kursilt kõrvale lükata seda kosmoseaparaadiga rammides. Katsetatud meetodit saaks hiljem kasutada asteroididel, mis on Maaga kokkupõrkekursil. Meetodi katsetamiseks valiti asteroid Didymos, mille trajektoor ei ole Maale ohtlik. DART startis Maalt 24. novembril 2021 ning rammis 26. septembril 2022 Didymose kaaslast Dimorphost. 11. oktoobril 2022 teatas NASA missiooni õnnestumisest, sest rammimine lühendas Dimorphose orbitaalperioodi planeeritud 73 sekundi asemel 32 minuti võrra. DART on NASA ja Johns Hopkinsi Ülikooli Rakendusfüüsika Labori ühisprojekt. DARTiga seotud projektidesse või selle jätkuprojektidesse panustavad ka ESA, Itaalia Kosmoseagentuur ja JAXA. 2026. aastal peaks Didymose juurde saabuma ESA missioon Hera, mis asub uurima DARTi rammimise järelmeid. "Inimkond suutis esimest korda ajaloos muuta asteroidi trajektoori". Delfi Forte. Vaadatud 16. oktoobril 2022. "Maailm saab päästetud: NASA-l õnnestus asteroid orbiidilt tõugata". Postimees. Vaadatud 16. oktoobril 2022. "Hera". ESA. Vaadatud 16. oktoobril 2022.
Nabatorik

Nabatorik (Polyporus umbellatus) on klassi Agaricomycetes torikulaadsete seltsi kuuluv seente liik. Nabatorik andmebaasis eElurikkus.
Philippus II

Marcus Julius Severus Philippus, tuntud ka kui Philippus noorem (237–249 pKr), oli Rooma keisri Philippus I-se kaaskeiser aastatel 247–249. Philippus II sündis aastal 237. Tema isa oli Philippus I ja ema Maria Otacillia Severa. 244. aastal, peale Philippus I troonile tõusmist, kuulutati Philippus II Caesar-iks, ta oli siis vaid 7-aastane. 247. aastal sai ta konsuliks ja lõpuks oma isa kaaskeisriks. 249. aastal kuulutasid Illüüria leegionid keisriks Deciuse ja Philippus I marssis talle armeega vastu. Kohtuti Verona lahingus, kus Philippus I hukkus. Ajaloolased on arvanud, et lahingus hukkus ka Philippus II, kuid tänapäeval usutakse rohkem, et oma isa surmast kuuldes oli ta Roomas. Seal olevat pretoriaani valvurid ta tapnud, Philippus oli surres 12-aastane. Pärast Philippus I ja II hukku sai keisriks Decius ning määras nooremkeisriteks oma pojad Herenniuse ja Hostilianuse. "Philip II (Roman emperor)" (inglise). Vaadatud 16.10.2022. "The tragic boy emperor, Philip II" (inglise). Vaadatud 16.10.2022. "Trajan Decius (249-251 A.D.) and Usurpers During His Reign" (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 19.08.2022. Vaadatud 16.10.2022.
Jevgeni Golikov

Jevgeni Golikov (vene keeles Евгений Алексеевич Голиков; sündinud 20. oktoobril 1946 Moskvas) on Eesti poliitik ja sotsioloog. Golikov elab Eestis 1958. aastast. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ning on filosoofiateaduste kandidaat. Golikov oli üks Rahvarinde asutajaid. Ta töötas nõunikuna Edgar Savisaare valitsuses ja Tiit Vähi esimeses valitsuses. Edgar Savisaare valitsuse ajal oli ta Eesti esindaja Moskvas. Hilisemal ajal oli ta AS-i Haltransa ärijuht ja nõukogu liige. 1997. aastal asus Golikov tööle tollase peaministri Mart Siimanni rahvussuhete nõunikuna. 2004–2011 kuulus Golikov Rahvaliitu, 2011. aastast Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda. Голиков, Е. 2021. Рэм Блюм в поисках путей к свободе: книга о моем учителе. Tallinn: Jevgeni Golikov. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. oktoober 2022. Vaadatud 16. oktoobril 2022.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Peaministri rahvussuhete nõunik on Jevgeni Golikov", BNS/Õhtuleht, 2. aprill 1997 (vaadatud 07.03.2023) Enno Tammer, "Golikov läks Siimannile appi", Postimees, 11. aprill 1997 (vaadatud 07.03.2023) Enno Tammer, "Golikov läks Siimannile appi", Postimees, 11. aprill 1997
Remīne raudteepeatus

Remīne raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jääb Ropaži piirkonda ja Ropaži valda. Peatus asus Riia jaamast 37 km kaugusel. Peatus avati 26. novembril 1935. Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 175. lk. ISBN 978-9984-38-698-0 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles) Peatus vanal kaardil
Belgorod (K-329)

Belgorod K-329 on Venemaa eriotstarbeline tuumaallveelaev, mis võeti sõjalaevastiku teenistusse 2022. aasta 8. juulil. "Il sottomarino a propulsione nucleare russo Belgorod capace di provocare uno tsunami radioattivo" [Vene tuumaallveelaev Belgorod on võimeline kutsuma esile radioaktiivse tsunami]. rainews.it (itaalia). Rai News. 3. oktoober 2022. Vaadatud 16. oktoobril 2022. Lobner, Peter (1. juuli 2018). "Russia Marine Nuclear Power 1939 to 2018" (PDF). www.lynceans.org (inglise). Vaadatud 28. septembril 2021.
Augšciemsi raudteepeatus

Augšciemsi raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jääb Ropaži piirkonda ja Ropaži valda Augšciemsi küla maadele. Peatus asus Riia jaamast 42 km kaugusel. Peatus avati koos raudteega aastal 1935. Voldemārs Ozoliņši tüüpprojekti järgi ehitatud jaamahoone valmis aastal 1937; selle järgi rajati ka Acone raudteejaama hoone. Kivihoone esimesel korrusel asusid reisijate ootesaal ja tööruumid, korrapidaja ruumi kõrval asus ka pagasihoidla. Teisel korrusel olid jaamatööliste eluruumid. Ühtlasi asfalteeriti ka perroon. Teise maailmasõja ajal viisid raudteejaama juurde ka 600 mm rööpmelaiusega metsaveoraudteed, üks neist viis Inčukalnsi raudteejaamast Allažisse ja teine Ogre raudteejaamast Lauberesse. Ühtlasi kujunes raudteejaam metsamaterjaliümberlaadimispunkiks. Sõja järel need raudteed demonteeriti. Nõukogude perioodil rajati peatuse juurde aianduskooperatiive, mille jaoks raudtee oli esmaseks liiklusvahendiks. Enne raudtee sulgemist likvideeeriti jaamas olnud teine tee ja jaam kujunes peatuseks. Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 175. lk. ISBN 978-9984-38-698-0 «Publiskās lietošanas dzelzceļa infrastruktūras pārvaldītāja pārskats par plānotajiem pakalpojumiem 2007; VAS Latvijas Dzelzceļš» Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles) Peatus vanal kaardil
Kārde raudteepeatus

Kārde raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jääb Sigulda piirkonda ja Mālpilsi valda. Peatus asus Riia jaamast 45 km kaugusel. Peatus avati 30. juunil 1936. Ühtlasi rajati sinna reisijate tarbeks ka puidust ootepaviljon Peatus avati Kardese talu juurde. Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 175. lk. ISBN 978-9984-38-698-0 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles) Peatus vanal kaardil
Sidgunda raudteepeatus

Sidgunda raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jäi Sigulda piirkonda ja Mālpilsi valda. Peatus asus Riia jaamast 50 km kaugusel. Peatus avati 26. novembril 1935. Voldemārs Ozoliņši tüüpprojekti järgi sinna ehitatud jaamahoone valmis aastal 1938, ent see hävis teise maailmasõja ajal. Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 175. lk. ISBN 978-9984-38-698-0 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles) Peatus vanal kaardil
Suntaži raudteejaam

Suntaži raudteejaam on endine raudteejaam Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Jaam jäi Ogre piirkonda ja Suntaži valda Suntaži külla. Jaam asus Riia jaamast 56 km kaugusel. Jaam avati 26. novembril 1935. Jānis Šarlovsi projekti järgi ehitatud jaamahoone valmis aastal 1937,Tegemist oli kahekorruselise kivihoonega, kus alumisel korrusel asus puhvetiga ootesaal, sinna oli rajatud ka pagasiruum. Aastal 1939 valmis ka veetorn. Jaamas oli kolm teed. Teise maailmasõja ajal sai jaam tugevasti kannatada, lahingute käigus hävis ka veetorn. Sõja järel rajati uus ja väiksem jaamahoone, mis on säilinud tänapäevani. Teise maailmasõja ajal katkenud rongiliiklus taastati Riiast Suntažini jaanuaris 1949. Viimastel tegutsemisaastatel demonteeriti sealne kolmas tee; varem Kangari raudteejaamas üksteisest möödunud rongid hakkasid seda tegema Suntažis. Aastal 2009 suleti Suntaži jaam seoses raudtee sulgemisega. Sealne jaamahoone jäi jaama sulgemise järel tühjalt seisma. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 176. lk. ISBN 978-9984-38-698-0 T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 178. lk. ISBN 978-9984-38-698-0  Suntaži raudteejaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Infot jaama kohta; fotod (vene keeles) Jaam vanal kaardil
Kastrāne raudteepeatus

Kastrāne raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jäi Ogre piirkonda ja Ķeipene valda. Peatus asus Riia jaamast 61 km kaugusel. Peatus avati 10. novembril 1937. Sinna rajati ka reisijate tarbeks puidust ootepaviljon. Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 176. lk. ISBN 978-9984-38-698-0 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles) Peatus vanal kaardil
Vatrāne raudteepeatus

Vatrāne raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jäi Ogre piirkonda ja Ķeipene valda Vatrāne külla. Peatus asus Riia jaamast 61 km kaugusel. Peatus avati 10. novembril 1937. Sinna rajati ka reisijate tarbeks puidust ootepaviljon. Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega. Peatuse rajatistest on säilinud pink ja perroon T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 176. lk. ISBN 978-9984-38-698-0 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles) Peatus vanal kaardil
Vatrāne

Vatrāne on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonna Ķeipene vallas. Küla asub valla keskosas. Vatrāne jääb valla keskusest Ķeipenest 4, piirkonna keskusest Ogrest 38 ja Riiast 69 kilomeetri kaugusele. Asula on tekkinud endise Vatrāne mõisa keskuse juurde. Aastal 1937 rajati külla Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteele Vatrāne raudteepeatus, mis suleti aastal 2009. Külla jääb Vatrāne bussipeatus. Looduskaitse all on Vatrāne allee. Alleel kasvavad tammed, pärnad, vahtrad ja saared. See on lumi-nuisambliku kasvukohaks. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Vatrānes aleja
Ķeipene raudteejaam

Ķeipene raudteejaam on endine raudteejaam Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Jaam jäi Ogre piirkonda ja Ķeipene valda Ķeipene külla. Jaam asus Riia jaamast 69 km kaugusel. Jaamas oli kolm teed ja tupiktee. Jaam avati 10. detsembril 1937. Teise maailmasõja ajal katkenud rongiliiklus taastati Riiast Ķeipeneni jaanuaris 1951. Tüüpprojekti järgi ehitatud jaamahoone valmis aastal 1950. Aastal 2009 suleti Ķeipene jaam seoses raudtee sulgemisega. Sealne jaamahoone jäi jaama sulgemise järel tühjalt seisma. Aastal 2000 jaamahoone restaureeriti. Aastal 2004 avati seal kommunikatsioonikeskus ja kinomuuseum, mis on pühendatud Sergei Eisensteinile. Aastal 2000 valmis ka jaama juures olev tuletorni illustratsioon, mille juurde püstitati postkastid Jan Švankmajerile, Otar Iosselianile, Jean-Luc Godardile, Jos Stellingule, Luis Buñuelile ja teistele kinematograafia suurkujudele. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 178. lk. ISBN 978-9984-38-698-0 T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 176. lk. ISBN 978-9984-38-698-0  Ķeipene raudteejaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Infot jaama kohta; fotod (vene keeles) Jaam vanal kaardil
Stebnõk

Stebnõk (poola Stebnik) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Drohobõtši rajoonis. Stebnõk on linnlennul 69 km kaugusel Lvivst edelas ja umbes 6 km piirikeskus Drohobõtšist kagus. Linna läbib raudtee ja seal on raudteejaam. Stebnõk sai aleviks 1969. aastal ja linnaks 1978. aastal. Linna elanike arv oli 2021. aastal hinnanguliselt 20 398. "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6. aprill 2022. Vaadatud 16. oktoobril 2022.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Стебник, Дрогобицький район, Львівська область
65803 Didymos

65803 Didymos on vähem kui kilomeetrise diameetriga asteroid. Didymos ei ole Maale ohtlik, kuid selle orbiit toob selle Maa lähedusse ning on Maa-lähedane objekt. Didymos teeb tiiru ümber Päikese 770 päevaga ning see läheneb Maale kuni 6 miljoni kilomeetri kaugusele. Novembris 2003 möödus asteroid Maast 7,18 miljoni km kauguselt ning uuesti möödub see Maast novembris 2123. Asteroidi avastas 11. aprillil 1996 Kitt Peaki observatooriumi teleskoop Spacewatch. Didymose kaaslane Dimorphos avastati 23. novembril 2003. Didymose kaaslane Dimorphos oli sihtmärgiks NASA missioonile DART, mis rammis seda 26. septembril 2022. "Didymos & Dimorphos". NASA SSE. Vaadatud 16. oktoobril 2022. "(65803) Didymos & Dimorphos". Goldstone Radar Observations Planning. Vaadatud 16. oktoobril 2022. "NASA's DART Mission Hits Asteroid in First-Ever Planetary Defense Test". NASA. Vaadatud 16. oktoobril 2022.
Herennius Etruscus

Herennius Etruscus (227–251 pKr) oli Rooma keisri Deciuse kaaskeiser aastal 251. Herennius Etruscus sündis 227. aastal Pannoonias. Tema isa oli tulevane Rooma keiser Decius ja ema Herennia Cupressenia Etruscilla. Tal oli veel noorem vend Hostilianus, kes oli ka lühikest aega Rooma keiser. Kui Decius 249. aastal keisriks sai, kuulutati Herennius tema troonipärijaks. Nende valitsusajal oli keisririigil pidevaid probleeme barbarite rünnakutuega. 251. aasta mais kuulutati Herennius Deciuse kaaskeisriks. 250. aastal alustasid goodid Cniva juhtimisel rünnakut Rooma vastu. Herennius läks neile avangardiga vastu, Decius tuli peaarmeega järgi. Võideldi paar lahingut. Nikopolise lahingus saavutasid võidu roomlased, Beroe lahingus goodid. Decius ja Herennius otsustasid siis Möösias armee reorganiseerida ning valmistuda järgmiseks rünnakuks gootide vastu. 251. aasta juunis kohtusid mõlemad armeed Abrituse lahingus. Herennius suri võitluse alguses vibunoole tabamusse. Oma poja surmast kuuldes pidas Decius sõduritele kõne, öeldes: "Ärge leinake. Ühe sõduri surm pole suur kaotus vabariigile." Decius asus rünnakule ning goodid taganesid soisele pinnale. Rooma sõdurid takerdusid muda sisse, goodid piirasid roomlased ümber ja hävitasid nad. Lahingus suri ka Decius. Peale lahingut pidi ohvitser Trebonianus Gallus gootidega häbistava rahulepingu sõlmima. Ta kuulutati 251. aasta juunis keisriks. Hostilianus, kes oli Rooma jäänud, adopteeriti Galluse poolt, kuid suri samal aastal katku. Rooma Senat andis Herenniusele ja Deciusele peale surma jumala staatuse. "Herennius Etruscus" (inglise). Vaadatud 16.10.2022. "Herennius Etruscus". dbpedia.org (inglise). Vaadatud 16.10.2022. "Gallus" (inglise). Vaadatud 16.10.2022.
Henryk Siemiradzki

Henryk Hektor Siemiradzki (24. oktoober (vkj. 12. oktoober) 1843 Novobelgorod (tänapäeval Petšenihhõ), Harkovi kubermang, Venemaa Keisririik (tänapäeval Ukraina) – 23. august 1902 Strzałków, Varssavi kindralkubermang, Venemaa Keisririik (tänapäeval Poola)) oli poola maalikunstnik. Henryk Siemiradzki oli pärit poola aadlike Hipolit Siemiradzki ja Michalina Siemiradzka (neiupõlvenimega Prószyńska) perekonnast. Hipolit Siemiradzki oli Venemaa Keisririigi armee ohvitser ja alates 1871. aastast kindral. Henryk Siemiradzki lõpetas Harkovis gümnaasiumi ja astus Harkovi ülikooli matemaatika-loodusteaduskonda, mille lõpetas 1864. aastal. Kuid Siemiradzki loobus teadlaskarjäärist ja asus 1866. aastal õppima Peterburi Kunstide Akadeemias, mille lõpetas 1871. aastal. Alates 1872. aastast elas ta Roomas. Siemiradzki kodust kujunes poola kultuurielu keskus Roomas. Suviti viibis ta tihti oma oma mõisas Strzałkówis. 1873. aastal valiti ta Peterburi Kunstide Akadeemia akadeemikuks ja 1877. aastal määrati professoriks. Ta valiti veel mitme tolle aja olulise kunstiinstitutsiooni liikmeks: Berliini Kunstiakadeemia, Stockholmi Kuninglik Kaunite Kunstide Akadeemia (1879), Rooma San Luca Akadeemia (1880) ja Pariisi Académie des Beaux-Arts (1889). Oma akadeemilises stiilis loomingus kujutas ta põhiliselt stseene antiiksest Vana-Kreekast ja Rooma riigist ning Uuest Testamendist. "Kristus ja patune naine" (1873) "Kristus Marta ja Maarja Magdaleenaga" (1886) "Nero tõrvikud" (1876) "Mõõkade tants" (1880) "Phryne Poseidoni pidustustel Eleusises" (1889) Paweł Dudek:Henryk Siemiradzki – lata młodzieńcze i okres studiów Histmag, 19. september 2010 Henryk Siemiradzki culture.pl 12 Famous Artworks By Henryk Siemiradzki TheArtist
Punakas narmasnutt

Punakas narmasnutt (Inosperma erubescens) on šampinjonilaadsete seltsi narmasnutiliste sugukonda kuuluv liik. Seen on mürgine, sisaldab närvisüsteemi mõjutavat mürkainet muskariini, mis võib põhjustada eluohtliku mürgistuse. Punakas narmasnutt andmebaasis eElurikkus Punakas narmasnutt Eesti Loodusmuuseumi lehel