laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Eesti U-21 jalgpallikoondise mängude loend

Eesti U-21 jalgpallikoondise mängude loend on Eesti U21 jalgpallikoondise mängude nimekiri, mis sisaldab toimumisaega, mängupaika, võistlust, tulemust ning väravalööjaid. Mängude loend uuendatud seisuga 26. november 2017. Eesti U21 koondise ametlikud maavõistlused alates aastast 2009 Eesti Jalgpalli Liit.
Chaudière'i sild

Chaudière'i sild (prantsuse keeles Pont de la Chaudière, inglise keeles Chaudière Bridge) on sild üle Ottawa jõe Kanadas. Sild ühendab jõe vastaskallastel asuvaid Ottawat ja Gatineaud. Silla tänapäevane nimi on pandud lähedal asuva Chaudière Fallsi järgi. Silla esialgne nimi Union Bridge sümboliseeris Ülem-Kanada ja Alam-Kanada ühtsust. 1828. aastal ehitas inglise sõjaväeinsener John By üle Ottawa jõe mitmeavalise silla Union Bridge ühendamaks Bytowni (hilisem Ottawa) Wrightstowniga (hilisem Hulli linn, tänapäevane Gatineau linnaosa). Silla peamine ava, mis jäi Ottawa jõe põhjakalda ja jõesaare Chaudière Island vahele, sillati puidust kaarsõrestikuga, ülejäänud väiksemad sildeavad olid tarinduselt kivivõlvkonstruktsiooniga. Silla peasilde (puidust kaarsõrestiku) pikkus oli 212 jalga (64,6 m). 18. mail 1836 varises puidust sillasõrestik kokku. Pärast silla peasilde kokkuvarisemist (1836) toimis põhjakalda ja jõesaare vahel kuni 1843. aastani praamiühendus. 1843. aastal valmis Samuel Keeferi projekteeritud rauast rippsild. Union Suspension Bridge oli sildeavaga 73,8 m. Silla ehitustöid tehti Alexander Christie juhtimisel. 1889. aastal rekonstrueeriti silla peaava uuesti. Kandetarindid asendati terasest sõrestikkonstruktsioonidega. Praeguse terasest sõrestikava ehitas 1919. aastal Kanada sillaehitusfirma Dominion Bridge Company. Osa silla väikestest 1828. aastast pärit kivivõlvavadest on siiani säilinud ja kasutusel. Silda on korduvalt remonditud. Viimati renoveeriti sild 2009. aastal.
Uninet

Uninet (ärinimedega AS Nösper, AS Uninet ja Unineti Andmeside AS) oli üks esimesi ja suuremaid andmesideteenust osutavaid ettevõtteid 1990. aastate Eestis. Ettevõtte asutasid 7. novembril 1994 Taavi Talvik, Andres Bauman ja Taivi Tõniste. Ettevõtte eesmärgiks oli osutada interneti- ja e-posti teenust kohalikele ettevõtetele. Taavi Talvik on rääkinud, et idee Unineti loomiseks sündis tema valitsussides töötamise ajal, mil paljud ettevõtted vajasid interneti kasutamise võimalusi. Valitsusside poleks riigiasutusena sellega tegeleda saanud. Lõpuks ütles ettevõtte teine asutaja Andres Bauman: "Davai, teeme siis ära. Mingid tahtjad on olemas, teeme neile ühendused ära ja hakkame arveid kirjutama." Ettevõtte käivitamiseks osteti 1200 krooniga riiulifirma. Uninet, tollase nimega AS Nösper, oli AS EsData järel üks esimesi oma kommertsvälisliiniga Eesti internetiteenuse pakkujaid. Ettevõte avas välisliini 1996. aasta jaanuari alguses ja seda hakkas kasutama suur osa Tallinna äriettevõtetest, kes seni olid kasutanud EENeti akadeemilist välisliini. Välisühendus oli Global Sprintlinki võrguga, läbilaskevõime oli 1996. aasta alguses 128 kbit/s, hiljem 256 kbit/s. Samal ajal pakkusid lisaks EENetile ja Uninetile oma väliskanalite kaudu internetti Data Telecom (64 kbit/s), EsData (64 kbit/s) ja Microlink Online (128 Kbit/s). 1997. aastal ostis Elisa Corporationile kuuluv Soome ettevõte OY Finnet International AB 60% suuruse osaluse Unineti Andmeside AS-is ja ettevõtte peadirektoriks sai Markus Olavi Nisula. Uninet hakkas esimesena Eestis pakkuma ADSL-püsiühendust. Ettevõte tuli teenusega turule 2001. aasta juuni alguses ja müüs esimesel kuul üle 75 ADSL-ühenduse. Unineti ADSL-võrk kattis algul vaid osa Tallinnast, teenuse kuutasu oli 1000 krooni pluss käibemaks. 2002. aasta septembris oli ettevõttel enam kui 700 ADSL-klienti, kellest 87% olid ärikliendid. 2001. aastal hakkas Uninet osutama telefoniteenuseid. 2005. aastal moodustati ettevõtete Unineti Andmeside AS ja Elisa Andmesideteenused AS liitmise teel ettevõte Elisa Eesti AS. LinkedIn: Uninet Data Communications. Vaadatud 8.10.2016 Vedler, Sulev (8. november 2016). "Valged laigud Kersti Kaljulaidi eluloos". Eesti Ekspress. Vaadatud 17. novembril 2016. "Hoiusekindlustus hakkab esialgu tagamakuni 20 000 krooni, Õiendus, Eesti Interneti maastik selgineb, Kas välisabiprogrammide raha kasutati õigel eesmärgil?, Kas EENet rikkus põhikirja?, EENet ei ole eksinud, Kära tõstsid konkurendid, Kahju kannab ka EENet." Postimees, 16. veebruar 1996. Vaadatud 8.10.2016 Akadeemilise andmeside areng Eestis. EENet "20 aastat tagasi sai Eesti esimese interneti välisühenduse" Delfi, 27. märts 2012 Internet Archive: www.uninet.ee (seisuga 20. veebruar 2001). Vaadatud 8.10.2016 Viktoria Korpan: "Starmanil kiireim klientide juurdekasv". Äripäev, 24. september 2002. Vaadatud 9.12.2016 "Unineti uued ADSL-paketid tõid oodatud müügiedu". Epl.delfi.ee, 5. juuli 2001. Vaadatud 9.12.2016 Internet Archive: www.uninet.ee (seisuga 3. juuni 2001). Vaadatud 6.12.2016 Äriregister: päring "uninet". Vaadatud 8.10.2016 "Radiolinja ja Uninet ühinevad Elisa kaubamärgi alla". Postimees.ee, 2. veebruar 2005. Vaadatud 6.12.2016
Milan Hodža

Milan Hodža (1. veebruar 1878 Sučany – 27. juuni 1944 Clearwater, Florida, Ameerika Ühendriigid) oli slovaki rahvusest Tšehhoslovakkia poliitik ja ajakirjanik. 1919–1920 ja 1926–1927 oli ta seaduste ühtlustamise ja halduse organiseerimise minister. 1922– 1926 ja 1932–1935 oli Hodža põllumajandusminister. 1926–1929 oli ta haridusminister. Milan Hodža oli 5. novembrist 1935 kuni 22. septembrini 1938 Tšehhoslovakkia peaminister. Lisaks oli ta 5. novembrist 1935 kuni 29. veebruarini 1936 Tšehhoslovakkia välisminister. Müncheni kokkuleppe sõlmimise järel lahkus Milan Hodža 1938. aasta novembris Tšehhoslovakkiast. Pärast lühiajalist viibimist Šveitsis elas ta Pariisis ja Londonis ning 1941. aastal asus elama Ameerika Ühendriikidesse. 27. juunil 2002 maeti Milan Hodža põrm ümber Slovakkiasse Martinisse Rahvuslikule kalmistule. Milan Hodža životopis referaty-seminarky.sk Countries Cr-Cz rulers.org Czechoslovakia. Ministries, etc. rulers.org Sučany–Milan Hodža’s home The Slovak Spectator Milan Hodža osobnosti.sk
Varvara (Blohhina)

Varvara (vene keeles Варвара; kodanikunimega Jelizaveta Dmitrijevna Blohhina Елизавета Дмитриевна Блохина; 14. august 1843 Bolšije Doli possaad, Kostroma kubermang – 23. detsember 1915 Tšeremissi Kozmodemjanski Püha Kolmainu klooster) oli õigeusu nunn. Aastatel 1892–1897 oli ta Pühtitsa kloostri esimene ülem (iguumenja). Iguumenjaks ülendati ta 31. jaanuaril 1893. Pühtitsa kloostri ülemad (arhiiviversioon, vene keeles) Варвара (Блохина) õigeusu veebientsüklopeedias Drevo (vene keeles)
Korporatsioon Filiae Patriae liikmete loend

Siin on loetletud Korporatsioon Filiae Patriae liikmeid, kellest Vikipeedias on või võiks olla artikkel. Karin Aasma Ene Andresen Pille Arnek Eva Liina Asu-Garcia Kristel Ehala-Aleksejev Rutt Eliaser Lumme Erilt Tiiu Grünthal-Robert Pille Hallast Evelin Ilves Angela Ivask Hilja Jalviste Nora Jassov Maris Jesse Mall Jürma Renate Kaasik Helmi Kaber Kersti Kaljulaid Kerstin Kask Kadi Kass Merike Kaunissaare Kaarin Kivirähk Liis Klaar Kaja Kunnas Ene Kõresaar Kristi Kukk Katrin Laar Julia Laffranque Janet Laidla Sigrid Lainevee Eneken Laugen Liis Lindström Liina Lukas Ülle Madise Merle Maigre Ave Mattheus Maria Mälksoo Reet Ann Nurmberg Kerli Orav-Puurand Triinu Ossinovski Ene Paaver Paula Palmeos Veronika Dagmar Elisabeth Peterhoff Annemari Polikarpus Katri Raik Anu Raudsepp Riina Reinvelt Mall-Anne Riikjärv Triin Roosve Irina Rudik Ilma Saarepera Katrin Saaremäel-Stoilov Maarja Saks Külli Sarapuu Mare Taagepera Mari-Leen Tammela Kadi Taniloo Kadi Tarand Triin Tark Kaire Tooming Victoria Traat Kadri Uustal Luutsia Vallaste Madli Vallikivi-Päts Alide Viire-Slet Salme Vooremaa Aira Võsa
Tšahiv

Tšagiv (ukraina keeles Чагів) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Orativi rajoonis. Elanike arv on 836. Pindala on 3,072 km².
Saksi-Gotha

Saksi-Gotha (saksa: Sachsen-Gotha) oli üks Wettinite dünastia Ernestiinide haru Saksi hertsogkondi endises Tüüringi maakrahvkonnas. Hertsogi residents püstitati Gothasse. Hertsogkond loodi aastal 1640, kui Saksi-Weimari hertsog (1620–1662) Wilhelm tegi jaotuse oma nooremale vennale Ernst I Vagale. Hertsog Ernst tegi oma residentsiks Gotha, kuhu ta aastatel 1643-1654 Friedensteini lossi ehitas. Samal ajal loodi Saksi-Eisenachi hertsogkond kolmandale vennale Albrecht IV-le. Sellest hoolimata suri Albrecht aastal 1644 ja Ernst päris suure osa tema Saksi-Eisenachi hertsogkonnast, kuigi mitte tuumikterritooriumi ümber residentsi Eisenachi ja Wartburgi, mis läks tema vanemale vennale, Saksi-Weimari Wilhelmile. Ernst liidendas aastal 1660 ka mitu hääbunud Hennebergi dünastia mõisa, mis olid vakantsed aastast 1583. Lõpuks, aastal 1672 sai ta oma naise Elisabeth Sophia kaudu pärast Altenburgi viimase hertsogi Friedrich Wilhelm III pärijateta surma suure osa Saksi-Altenburgist. Seejärel kutsuti Ernsti Saksi-Gotha-Altenburgi hertsogiks. Kui Ernst aastal 1675 suri, jättis ta oma seitsmele pojale märkimisväärselt suurenenud territooriumi. Vanim, Friedrich I valitses esialgu üheskoos oma vendadega, kuni aastal 1680 hertsogkond tükeldati. Ala ümber Gotha ja ka Altenburgi läks Friedrich I-le, kes säilitas Saksi-Gotha-Altenburgi hertsogi tiitli. Vaata Saksi-Gotha-Altenburg. Ernst I Vaga (1640–75), Saksi-Gotha-Altenburgi hertsog aastast 1672 Friedrich I (1675-1691), üheskoos oma vendadega aastani 1680: Albrecht V, sai Saksi-Coburgi hertsogiks Bernhard I, sai Saksi-Meiningeni hertsogiks Heinrich, sai Saksi-Römhildi hertsogiks Christian, sai Saksi-Eisenbergi hertsogiks Ernst, sai Saksi-Hildburghauseni hertsogiks Johann Ernst IV, sai Saksi-Saalfeldi hertsogiks Kui Saksi-Gotha ja Altenburgi liinid aastal 1825 hääbusid, tükeldati Saksi-Gotha-Altenburg. Saksi-Gotha läks Saksi-Coburg-Saalfeldi hertsogile, kes omalt poolt andis Saalfeldi Saksi-Meiningenile. Saksi-Hildburghauseni hertsog sai Saksi-Altenburgi ja andis Hildburghauseni kreisi Saksi-Meiningenile. Pärast Saksa monarhiate kaotamist Esimese maailmasõja lõppedes sai see aastal 1920 äsjaloodud Tüüringi osariigi osaks.
Niels Fredrik Dahl

Niels Fredrik Dahl (sündinud 11. mail 1957) on norra luuletaja, proosakirjanik ja näitekirjanik. Tema läbimurderomaaniks oli "På vei til en venn" ('Teel sõbra poole'; 2002), mille eest sai ta Brage auhinna. Aastal 2003 ilmus lühiromaan "I fjor sommer", mis tõlgiti aastal 2016 eesti keelde ("Eelmisel suvel", tõlkija Sigrid Tooming, ilmus Loomingu Raamatukogus). Tema kaks tunnustatumat näidendit on "Som torden" ('Nagu äike'; 2002) ning "Henrik og Emilie" ('Henrik ja Emilie'; 2006). Ta on ka kirjutanud luuletusi. Aastal 2012 avaldas ta oma naisele Linn Ullmannile pühendatud armastusluule kogumiku "Vi har aldri vært her før" ('Me pole siin kunagi käinud'). Samuti on ta tõlkinud Federico García Lorca luulet norra keelde. Dahl on hariduselt ajakirjanik, tema artikleid võib leida ajakirjandusest; ta on mitme Norra teleseriaali stsenarist. Tema abikaasa on kirjanik, ajakirjanik ja kirjanduskriitik Linn Ullmann.
Hendrik Adamson

Hendrik Adamson (6. oktoober (24. septembril Juliuse kalendri järgi) 1891 Kärstna vald – 7. märts 1946 Tuhalaane vald) oli eesti luuletaja, õpetaja ja esperantist. Hendrik Adamson sündis Metsakuru külas Patsi talus. Tema isa oli rätsep. 1901–1907 õppis ta Kärstna valla- ja ministeeriumikoolis ning 1907–1911 Tartu Õpetajate Seminaris. Aastal 1911 töötas ta õpetajana Tormas Võtikvere ministeeriumikoolis, 1912–1918 õpetajana ja juhatajana Kasepää vallas Raja küla ministeeriumikoolis ning 1919–1927 Kärstna algkooli juhatajana. Seejärel sai temast kutseline kirjanik Kärstnas Kodu pisitalus. Ta oli Eesti Kirjanikkude Liidu liige. Hiljem oli ta lühikest aega õpetaja Valgamaal Lõvel (1940) ja Kärstnas (1944). 1913. aastast avaldas ta ajakirjanduses miniatuure, dialooge, vesteid, hiljem arvukalt värsse, jutustusi ja novelle. Ta äratas tähelepanu mulgi murdes luulega. Ta avaldas luulekogud "Mulgimaa" (Tartu, 1919), "Inimen" (Tartu, 1925), "Tõus ja mõõn" (Tartu, 1931), "Kolletuspäev" (Tartu, 1934), "Mälestuste maja" (Tartu, 1936) ja "Linnulaul" (Tartu, 1937), novellikogud "Kuldblond neitsi" (1925) ja "Roheline sisalik" (Tartu, 1925) jm. Kujundirikkais ja humoorikais luuletustes kasutab H. Adamson tihti murdekeelt. Kirjutanud ka esperanto keeles. 1928. aastal ilmus lapsepõlvemälestusraamat "Kuldsel elukoidikul". Hiljem on avaldatud luulekogud "Kolm pilku" (Geislingen, 1947), "Kogutud luuletused" (Stockholm, 1963) ja "Luuletused" (Tallinn, 1965) sarjas "Väike luuleraamat", "Vikerkaar ja vari" (Tartu, 1998) ning "Laotuse õlman: ma muigan mu mulgi murden" (Tartu, 2001). Lastele avaldati 1989 raamat "Auli: lugu ühest väikesest poisist". Tema üksikluuletusi on tõlgitud vene, inglise ja itaalia keelde. Hendrik Adamson suri 1946 ja maeti Helme kalmistule, kus talle on pühendatud mälestustahvel. Hendrik Adamsoni murdeluulepreemia Maie Torim ja Karl Muru, "Pilk Hendrik Adamsoni elule ja luulele" – Keel ja Kirjandus 1966, nr. 4, lk. 210–225 Hando Runnel, "Jooksu pealt suudeldud". Ilmamaa, Tartu 1998; 4 artiklit Adamsonist lk. 208–216 ja 315–340 Hendrik Adamson Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Afanassija (Groševa)

Afanassija (vene keeles Афанасия; kodanikunimega Raissa Petrovna Groševa, vene keeles Раиса Петровна Грошева; sündinud 28. juulil 1939) on õigeusklik vene nunn. 11. septembril 2007 ülendati ta iguumenjaks. Aastatel 1965–1975 töötas ta NSV Liidu Meditsiiniakadeemia patoloogilise anatoomia osakonnas laborandina. Aastatel 1975–2001 teenis ta Pühtitsa kloostris. Aastast 2001 on ta Moskva Ristija Johannese Stavropigiaalse Naiskloostri (Московский Иоанно-Предтеченский ставропигиальный женский монастырь) ülem. Afanassija (Groševa) biograafia kloostri veebilehel (vene keeles)
Colossus Bridge

Colossus Bridge, ka Fairmounti sild, ka Fairmounti koloss, ka Upper Ferry Bridge, ka Lancaster Schuylkill Bridge, oli üheavaline katustatud sild üle Schuylkilli jõe Philadelphia lähedal. Sild oli omal ajal pikima sildega puidust sild Ameerika Ühendriikides. Colossus Bridge rajati Philadelphia esimese püsisilla Permanent Bridge lähedale, viimane jäi 1,3 km allavoolu. Colossus Bridge'ist 10 km ülesvoolu jäi rippsild Schuylkilli kettsild. Silla projekteeris ja ehitas aastatel 1812–1813 Louis Wernwag. Sild oli tarinduselt kaarsõrestiksild sildega 340 jalga (103,6 m). Tegemist oli katustatud puitsillaga, kus kaks paari puidust kaari oli seotud puitsõrestikuga, milles diagonaalseteks elementideks olid rauast vardad. See oli Ameerika Ühendriikides esimene puidust sõrestiksild, milles kasutati metallist vardaid. Sild hävis tulekahjus 1. septembril 1838. 1842. aastal ehitas Charles Ellet samas asukohas esimese trosskanduritega rippsilla Ameerika Ühendriikides (Fairmounti rippsild). Praegu asub seal 1965. aastal ehitatud Spring Garden Street Bridge. The Manual of Bridge Engineering. books.google.ee. Lk 15 Colossus Bridge. structurae.net Colossus Bridge. Thomas Birchi maal
Afanassija

Afanassija (vene keeles Афанасия) on naisenimi. Nime meessoost vorm on Afanassi. Eestis sellise nimega inimesi ei ela või on neid vähem kui 5. Afanassija (Groševa) ... Nimede statistika (vaadatud 22. juulil 2019)
Enrico Berlinguer

Enrico Berlinguer (25. mai 1922 Sassari, Sardiinia – 11. juuni 1984 Padova) oli Itaalia poliitik ja jurist. Enrico Berlinguer astus Itaalia Kommunistlikku Parteisse 1943. aastal. 1943–1945 osales ta vastupanuliikumises. 1950–1956 oli ta Itaalia Kommunistliku Noorsooföderatsiooni sekretär ja 1950–1953 Ülemaailmse Demokraatliku Noorsoo Föderatsiooni president. Alates 1948. aastast kuulus Enrico Berlinguer Itaalia Kommunistliku Partei Keskkomiteesse ja ales 1960. aastast Itaalia Kommunistliku Partei Juhatusse. 1958–1960 ja 1962–1966 kuulus ta Itaalia Kommunistliku Partei Sekretariaati. 1966–1979 oli ta Itaalia Kommunistliku Partei Poliitbüroo liige. 1969–1972 oli ta Itaalia Kommunistliku Partei peasekretäri asetäitja. Alates 13. märtsist 1972 kuni surmani oli Enrico Berlinguer Itaalia Kommunistliku Partei peasekretär. Peasekretärina esindas Berlinguer eurokommunistlikku suunda parteis. Pärast Salvador Allende võimult tõukamist Tšiilis 1973. aastal sai Berlinguerile selgeks, et Läänes ei saa marksistid valitseda ilma mõõdukamate jõududega koostööd tegemata, mispeale ta kutsus üles parteid tegema koostööd kristlike demokraatidega (DC) eesotsas Aldo Moroga. 1976. aastaks kasvaski see poliitiliseks liiduks, ning 17. märtsis kutsus Moro ka Berlingueri parteijuhtide koosolekule, et arutada majanduskrahhi vältimist. Samaaegselt kaugenes PCI Berlingueri all Nõukogude Liidu Kommunistlikust Parteist, liikudes rohkem koos Prantsuse ja Hispaania kommunistlike parteidega eurokommunismi suunas. Moro ja Berlinguer saavutasidki nn ajaloolise kokkuleppe (compromesso storico). Kui Moro 16. märtsil 1978 Punaste Brigaadide poolt rööviti, keeldus Berlinguer terroristidega läbirääkimisi pidamast. Sellest hoolimata sai Moro intsident ajaloolise kokkuleppe lõpuks. 1980. aastal mõistis Berlinguer avalikult hukka Nõukogude Liidu sissetungi Afganistani, lisaks keeldus osalemast 1980. aastal Pariisis toimuval kommunistlike parteide rahvusvahelisel konverentsil ja selle asemel tegi visiidi Hiina. Järgmisel aastal avaldas ta arvamust, et Oktoobrirevolutsiooni progressiivne jõud on kadunud ja kritiseeris sõjaseisukorda Poolas. 1981. aastaks oli Itaalia KP ja NLKP sidemete lõpp selge ja avalik. 7. juunil 1984, pidades Padovas kõnet, milles kutsus üles solidaarsusele vasakpoolsete parteide seas, tabas Berlingueri ajuverejooks. Ta langes koomasse ja suri neli päeva hiljem. Vaatamata tema poliitvaadetele austati teda ka parempoolsete seas, isegi neofašistliku Itaalia Sotsiaalliikumise (Movimento Sociale Italiano) parteijuhil Giorgio Almirantel lubati austusavaldusteks siseneda IKP peakorterisse. Kuus päeva peale Berlingueri surma toimunud Euroopa Parlamendi valimistel tuli IKP suuresti sümpaatiahäälte tulemusena esimeseks, võites lihthäälteenamusena kolmandiku (27/81) Itaalia kohtadest Euroopa parlamendis. See jäi ainsaks korraks, kui IKP tuli ühelgi riiklikul valimisel esimeseks. http://www.findagrave.com/cgi-bin/fg.cgi?page=gr&GRid=21738404 http://www.raistoria.rai.it/articoli/enrico-berlinguer-segretario-del-pci/12344/default.aspx https://socialistworker.org/2015/11/11/what-is-eurocommunism
Uuriv ajakirjandus

Uuriv ajakirjandus on ajakirjanduse liik, kus ajakirjanikud uurivad ühte teemat tavalisest sügavamalt, näiteks suurte kuritegude, poliitilise korruptsiooni vms korral. Uurimisprotsess võib kesta kuid või aastaid. Enamasti tegelevad uuriva ajakirjandusega ajalehed ja vabakutselised ajakirjanikud.
Alessandro Natta

Alessandro Natta (7. jaanuar 1918 Imperia – 23. mai 2001 Imperia) oli Itaalia poliitik. 26. juunist 1984 kuni 10. juunini 1988 oli Alessandro Natta Itaalia Kommunistliku Partei peasekretär. 30. aprillil 1988 sai Alessandro Natta infarkti ja oli seejärel sunnitud tervislikel põhjustel partei peasekretäri kohalt tagasi astuma. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. august 2016. Vaadatud 9. oktoobril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://dictionnaire.sensagent.leparisien.fr/Alessandro_Natta/it-it/ http://www.loccidentale.it/articoli/66613/il-fallimento-di-veltroni-era-gia-tutto-scritto-nella-storia-del-pci[alaline kõdulink]
Osu!

"Osu!" on Dean "Peppy" Herberti loodud rütmimäng. See kirjutati originaalselt C# keeles .NET-raamistiku abiga Microsoft Windowsile ja toodi hiljem ka mobiilseadmetele. See on inspireeritud Osu! Tatakae! Ouendan, Elite Beat Agents, Taiko no Tatsujin, beatmania IIDX, O2Jam ja DJMaxist. Mängu tasemeid nimetatakse beatmap'ideks. Igas beatmap'is mängib laul ja tekivad ekraanile rütmielemendid. Mängija peab kasutama osutusseadet, et mõjutada neid elemente laulu rütmis, et saada punkte. Populaarseks on muutunud graafikalaua ja klaviatuuriga mängimine, kuid mängida saab ka hiire ja klaviatuuri või ainult hiire abil.
Georgija (Štšukina)

Georgija (vene keeles Георгия; kodanikunimega Valentina Štšukina, vene keeles Валентина Щукина; 14. november 1931 Leningrad – 6. veebruar 2022) oli õigeusklik vene nunn. 1991 ülendati ta iguumenjaks. 1949–1955 teenis ta Pühtitsa kloostris, juhendades koori ja tegeldes majandusküsimustega. 1955–1968 teenis ta Vilniuses Maarja-Magdaleena kloostris (vene keeles Марие-Магдалининский монастырь). Aastast 1992 oli ta Jeruusalemma Ein Karemis asuva õigeusu kloostri (vene keeles Горненский монастырь) ülem. Biograafia Vene Õigeusu Kiriku kodulehel (vene keeles)
Luigi Longo

Luigi Longo (15. märts 1900 Alessandria – 16. oktoober 1980 Rooma) oli Itaalia poliitik. Luigi Longo oli 22. augustist 1964 kuni 16. märtsini 1972 Itaalia Kommunistliku Partei peasekretär.
Ljudmila (Vološina)

Ljudmila (vene keeles Людмила; kodanikunimega Olga Konstantinovna Vološina, vene keeles Ольга Константиновна Волошина; sündinud 23. märtsil 1953 Poltava oblastis Ukrainas) on Vene Õigeusu Kiriku nunn, 2014. aastast Peterburi Johannese kloostri ülem (iguumenja). Ta kolis pärast keskkooli lõpetamist 1970. aastal Moskvasse ja töötas aastatel 1970–1980 raamatupidajana Moskva raudtee süsteemis. Õppis aastatel 1977–1979 raudteetranspordi tehnikumis raamatupidamise erialal. 1980. aastal astus koos õe Tatjanaga (hilisema Peterburi Johannese kloostri ülema Serafimaga) Pühtitsa Jumalaema Uinumise kloostrisse, kus teenis kloostri kantseleis. 1991. aastal määrati ta Kuremäe kloostri varahoidjaks. 18. mail 1990 pühitses Leningradi ja Novgorodi metropoliit, Tallinna ja Eesti piiskopkonna valitseja Aleksius (Ridiger) ta nunnaks nimega Ljudmila, Tšehhi märtri vürstinna Ludmila järgi. 1992. aastal siirdus ta taastatavasse Peterburi Johannese kloostrisse. Pärast iguumenja Serafima surma 2013. aastal on ta selle kloostri ülem. Biograafia Johannese kloostri kodulehel (vene keeles)
McCall's Ferry Bridge

McCall's Ferry Bridge, ka McCalls Ferry katustatud sild, oli katustatud sild üle Susquehanna jõe Lancasterist 15 km edela suunas Pennsylvanias. Kaheavalise silla projekteeris Theodore Burr. Sild oli tarinduselt kaarsõrestiksild silletega 360 jalga (109,7 m) ja 247 jalga (75,3 m). Silla laius oli 9,7 m. Sild valmis 1815. aastal. 1815. aasta veebruaris kirjutas Burr kirjas sillaehitaja Reuben Fieldile, et sild McCall Ferrys on nüüd valmis ja et selle kaareava (360 jalga pikk) on kahtlemata pikim maailmas. Burr teadis väga hästi, et kaks aastat varem valminud Louis Wernwagi Fairmounti koloss üle Schuylkilli jõe Upper Ferrys oli sildeavaga vaid 340 jalga. Silla hävitas 3. märtsil 1818 jääminek jõel.. Theodore Burr and his bridges across the Susquehanna. journals.psu.edu Timber truss bridges. britannica.com McCalls Ferry Covered Bridge. mikeandjackiesstore.com
Hentai

Hentai (jaapani keeles 変態) on pornograafiline anime, manga ja neil põhinevad arvutimängud (eroge). Hentai võib eksisteerida erinevates meediumites, sealhulgas kunstiteostes. Laiemas mõttes võidakse hentai all mõista mis tahes pornograafilist animafilmi. Algne termin ei kirjelda pornograafia alamžanri, vaid pigem ebanormaalset seksuaalset iha või tegu (perverssus).
Andreas Redeken

Andreas Redeken (surnud 1650 või 1651), Kuressaare bürgermeister, Abikaasa Apollonia Weimar. Poeg Andreas von Redkenhof (surnud 1702), Kangruselja mõisnik. [1]
Joachim Heinrich von Redkenhof

Joachim Heinrich von Redkenhof (1671–1710 Kuressaare linnus), Kangruselja mõisnik, Rootsi sõjaväelane (kapten). Suri katku. Vanemad Andreas von Redkenhof (surnud 1702) ja Margaretha Schulz (surnud 1710). Abikaasad: I. 9. september (rootsi kalendri järgi?)/30. august 1700 Lunetta Dorothea von Grotenhielm (sündinud 7/18. septembril 1681) II. Brita Christina Lindenau Tütar II abielust: Anna Christina von Redkenhof, 21/11. september 1709 Kangruselja – 8/19. juuni 1732 Kangruselja, abielus maamarssal Reinhold Gustav von Nolckeniga [1]
Tiit Vahenõmm

Tiit Vahenõmm (sündinud 27. septembril 1974 Sakus) oli Saku valla vallavanem. Ta lõpetas aastal 1992 Saku Keskkooli. http://www.vvk.ee/arhiiv/kov09/kandidaadid/?id=12449&code=0037&scode=0718&cid=1157 http://www.vvk.ee/varasemad/k05/kandidaadid/6778.html