laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
1577

◄ | 15. sajand | 16. sajand | 17. sajand | ► ◄ | 1540. aastad | 1550. aastad | 1560. aastad | 1570. aastad | 1580. aastad | 1590. aastad | 1600. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1573 | 1574 | 1575 | 1576 | 1577 | 1578 | 1579 | 1580 | 1581 | ► | ►► 1577. aasta (MDLXXVII) oli 16. sajandi 77. aasta. 13. detsember – Sir Francis Drake alustas Plymouthist ümbermaailmareisi. Venelased, kes olid vallutanud peaaegu kogu Eesti, piirasid tulemusteta Tallinna. Poola ja Rootsi vastupealetung muutis venelaste varasema edu nulliks. 28. juuni – Peter Paul Rubens, flaami kunstnik 17. oktoober – Cristofano Allori, itaalia maalikunstnik ... Eesti ajalugu I. Lk 166.
Türosiin

Türosiin ehk 4-hüdroksüfenüülalaniin (C9H11NO3; lühend Tyr või Y) on aminohape, üks 20 aminohappest, millest rakkudes sünteesitakse valke. Türosiinist toodab organism türoksiini ja muid olulisi fenoolseid ühendeid. Organism saab türosiini moodustada fenüülalaniini hüdroksüülimisel. Türosiini leidub ka kaseiinis, millest Justus von Liebig selle 1846. aastal avastas. türosiinkinaas
Fiane

Fiane on asula Norras Gjerstadi vallas, Eikelandist lääne pool. Geograafilised koordinaadid on 58°48' N, 9°05′ E. Keskmine kõrgus merepinnast on 95 m. Fianes asub 7-klassiline kool. Fiane skole Gjerstadi valla koduleht (vaadatud 3. juulil 2017)
Stift

Stift oli piiskopkonna ilmaliku võimu ala, peapiiskopile alluv maavaldus (lään), mida reaalselt haldas stiftifoogt. Piiskopkonna maavaldused olid suuremalt jaolt läänistatud piiskopi vasallidele, kelle olulisimaks kohustuseks oli teenistus piiskopi sõjaväes.
Grytinggrend

Grytinggrend on raudteeäärne asula Norras Agderi maakonnas Gjerstadi vallas. Kõrgus merepinnast on keskmiselt umbes 150 m. Seal avati 1935 Sørlandsbaneni raudteepeatus. Kaugus Oslost mööda raudteed on 243,30 km. maps.google.no "yr.no". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. november 2011. Vaadatud 11. märtsil 2009. "nebysamlingene.com". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. märts 2016. Vaadatud 11. märtsil 2009.
Sundebru

Sundebru on küla Norras Agderi maakonnas Gjerstadi vallas. See asub Gjerstadvatneti kaguotsa lähedal, Fianest, Eikelandist ja Brokelandsheiast põhja pool ning Østerholtist läänes.
Gjerstadvatnet

Gjerstadvatnet ehk Gjerstadvannet on järv Norras Agderi maakonnas Gjerstadi vallas. Kitsas järv on loode-kagusuunas piklik. Kõrgus merepinnast on umbes 80 m. Suurem osa valla asustusest asub selle järve kaldal. Põhjakaldal on valla keskus Gjerstad. Kui liiguti mööda veeteid, oli Gjerstadi mere äärest võimalik jõuda ainult selle järve kaudu.
Holmen

Holmen on mitme koha nimi. Holmen, väikestest saartest koosnev piirkond Kopenhaagenis Holmen, asula USA-s Wisconsini osariigis Norras Aust-Agderi maakonnas Gjerstadi vallas on Holmeni talu. Holmen on Rootsi paberitööstusettevõte
Lauk (lind)

Lauk (Fulica atra), varasema nimetusega vesikana, on ruiklaste sugukonda laugu perekonda kuuluv linnuliik. Laugu pesitsusala hõlmab peaaegu kogu Euroopa põhjas kuni Islandi, Kesk-Rootsi ja Lõuna-Soomeni, Taga-Kaukaasia, Kesk-Aasia ja Lõuna-Siberi kuni Ohhoota mereni, Sahhalini ja Jaapani. Edasi kulgeb areaal üle Ida- ja Lõuna-Hiina ja Põhja-Birma ning võtab enda alla terve India. Ta pesitseb ka Kanaari saartel, Niiluse deltas, Uus-Guineas, Austraalias, välja arvatud Kesk-Austraalia kõrbetes ja Tasmaanias. Laugu talvitusala langeb enam-vähem kokku Vana-Rooma piiridega, lisaks Lähis-Ida ja Kesk-Aasia ilma selle kõrbealadeta, India, Indohiina ja Indoneesia ilma Bangladeshi, Vietnami, Malaka poolsaare ja Kalimantanita. Eestis on lauk tavaline haudelind. Tema pesitsusaegset arvukust hinnatakse 3000–5000 paarile, talvist arvukust 10–1500 isendile. Lauk on rändlind. Lauk on keskmise pardi suurune, kaalub 0,6–1 kg. Tal on tuhm mustjas sulestik ja valge laubakilp. Lauk on veega seotud rohkem kui teised ruiklased. Ta eelistab soo- ja põõsataimestikku täis kasvanud mageveekogusid, madalaid järvi ja merelahti, kus taimepadrikud vahelduvad vaba vee laikudega. Kuivale maale tuleb ruik harva. Hädaohu korral sööstab ta vette ja peitub taimetihnikusse. Lauk ujub hästi, aga sukeldub halvasti. Veest tõuseb ta lendu raskepäraselt ja alati vastutuult. Sealjuures võtab ta pikalt hoogu, pladistades jalgadega mööda vett. Kui aga lauk on juba õhus, suudab ta üsna kiiresti lennata. Pesapaika saabub lauk varakult. Põhjas ei ole selleks ajaks vahel veekogud jääkattest vabanenudki. Kevadine ränne toimub öösiti, väikestes salkades või üksikult. Pärast pesitsuskohta saabumist algavad paaritumismängud. Pärast nende lõpu moodustuvad paarid ja algab pesaehitamine. Pesa ehitavad mõlemad vanemad. Pesa ehitatakse keset tihedat taimestikku, toetub mullustele taimetüügastele ja ulatub põhjaga vette, vahel isegi ujub vees. Pesaks on veetaimede ja vartest ja lehtedest tehtud hunnik, mille keskel on süvend. Pesalohk moodustatakse märgade pilliroo, tarna ja muude taimede lehtedega, mida vanemad enne pessa asetamist kaua loputavad. Pärast kuivamist muutub pesalohk kõvaks, siledaks ja läikivaks. On täheldatud, et isalauk ehitab kaks pesa, niinimetatud põhipesa ja sellele lisaks puhkepesa, kus mune ega poegi ei ole. Valminud pessa hakkab emane kohe munema. munemise algusaeg kõigub areaali piires aprilli teisest poolest mai lõpuni. Täiskurnas on 4–15, sagedamini 6–9 pikergust muna. Munad on heledad, ühtlaselt tähnilised, kreemikad või savikarva. Pesalt lahkudes ei kata lauk neid kinni, mistõttu palju mune hukkub röövlindude läbi. BirdLife International (2009). Fulica atra . IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN 2010. "Loomade elu", 6. kd, lk 190 "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2003–2008" (PDF). Hirundo. Eesti Ornitoloogiaühing. 2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2011. Vaadatud 27. oktoobril 2011. Lauk andmebaasis eElurikkus
1690. aastad

Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 2. aastatuhat | ► ◄ | 16. sajand | 17. sajand | 18. sajand | ► ◄ | 1660. aastad | 1670. aastad | 1680. aastad | 1690. aastad | 1700. aastad | 1710. aastad | 1720. aastad | ► 1690 | 1691 | 1692 | 1693 | 1694 | 1695 | 1696 | 1697 | 1698 | 1699 1690. aastad on ajavahemik 1690. aasta algusest kuni 1699. aasta lõpuni. ... 1665-1697 – Suur näljahäda. peaaegu iga viies inimene Eestis sureb nälga. Louis XIV ... Eesti ajalugu I. Lk 166.
Näituse väljak

Näituse väljak oli väljak Tartus. 1941. aasta 14. juulist 27. augustini asus seal Tartu koonduslaager.
GGG

GGG on lühend, mis tähistab mitut: Gennady Gennadyevich Golovkin Gunnar Grapsi Grupp Generatiivse Grammatika Grupp glütsiin Ida-Texase regionaalse lennujaama IATA lennujaamakood
Léon Degrelle

Léon Degrelle (alates 1954. aastast José León Ramírez Reina, 15. juuni 1906 Bouilloni vald – 1. aprill 1994 Málaga) oli Belgias tegutsenud vallooni poliitik, kes tegi poliitilist koostööd Natsi-Saksamaaga ning võitles hiljem Saksa relvajõudude koosseisu kuulunud Vallooni Leegioni koosseisus Teise maailmasõja idarindel. Hiljem oli ta tuntud holokaustieitajana. 1930. aastatel tutvus ta kunstnik Hergega (Georges Remi). Hiljem väitis ta, et oli Tintini inspiratsiooniks, kuigi Herge oli öelnud, et tegelikult oli üheks Tintini eeskujuks ta vend Paul Remi. Degrelle oli Mehhikos sõjakorrespondendiks ja sealt saatnud Hergele Mehhiko ajalehti, kus oli kujutatud ameerika koomikseid. Ta oli kleerilis-fašistliku reksistide liikumise juht, võitles Teises maailmasõjas vabatahtlikuna SS-Sturmbrigade Wallonieniga Saksa poolel (Tšerkassõ kotis ja ka Eestis 1944. aasta Sinimägede lahingus). Kui Berliin 2. mail 1945 alistus, soovides vältida Punaarmee kätte langemist, käskis Degrelle oma meestel põgeneda, niipalju kui vähegi võimalik Lübeckisse, et seal Suurbritannia vägedele alistuda. Ta ise põgenes Taani ja sealt Norrasse, kus ta sai Heinkel He 111 pommituslennuki, millega ta lendas üle Euroopa Norrast Hispaaniasse, maandudes Donostias La Concha rannas vette. Maandumisel sai ta raskelt vigastada ja oli rohkem kui aasta haiglas. Teda üritati palju kordi tappa või röövida, kuid edutult. Belgias mõisteti ta tagaselja surma. Et vältida Belgiale väljaandmist, sai ta Hispaania kodakondsuse José León Ramírez Reina nime all, kui üks vanem hispaanlanna ta adopteeris. Franco tegi temast ehitusfirma juhi, mis sai tihti riigihankeid. Ka tema lapsed üle Euroopa leiti üles ja toimetati Hispaaniasse. Hispaanias elas ta jõukalt ja esines tihti avalikel esinemistel valges mundris koos Kolmanda Reichi autasudega. Ka peale Franco surma ja Hispaania üleminekut demokraatiale elas ta segamatult, jätkates tihti neonatside toetamist. Tema holokausti eitamisega sattus ta konflikti koonduslaagriohvri Violeta Friedmaniga, Hispaania ülemkohus mõistis ta süüdi ja ta pidi maksma trahvi. Kui talt küsiti, et kas tal oli sõjakahetsusi, vastas ta: "Ainult see, et me kaotasime!" Degrell suri 31. märtsil 1994 Malagas. Kadunud leegion. Tallinn, Olion, 1996. Saksa keelest tõlkinud Lembi Tigane
Jbel Toubkal

Jbel Toubkal ehk Jebel Toubkal (kohalikus tamasikti keeles Adrar n Toubkal) on 4167 m kõrgune mägi Maroko edelaosas, Atlase mäestiku lääneosas Kõrg-Atlase ahelikus. See on nii Atlase mägede, Maroko kui kogu Põhja-Aafrika kõrgeim mägi. Toubkal asub 60 km kaugusel Marrakechi linnast. Hea ilmaga ja selge õhu korral on Toubkal linnast näha. Atlase mäestik koosneb üldiselt settekivimitest, kuid Toubkali massiiv on vulkaanilise tekkega. Toubkali peatipu lähedal on veel teine tipp - 4010 m kõrgune Toubkal West. Toubkali ilm on suvel üldiselt kuiv, kuid võib esineda vihma- ja tormihoogusid. Sügisest alates on nõlvadel lund ja jääd. Kuna mägi on kõrge, kergesti ligipääsetav ning suhteliselt lihtsalt ja ohutult ronitav, on see väga populaarne mägimatkamise siht. Põhiline rada algab Imlili asulast 1700 m kõrguselt, kulgeb orgu pidi üles Toubkali mägimajadeni (3200 m), jõuab tipust läänes asuvaid orge pidi tipuharjani ja sealt päristipuni. Tippu märgib mitme meetri kõrgune kolmnurkne metallist rajatis. Tõusu mäemajast tipuni on rajavalikust sõltuvalt 950 .. 1000 meetrit. Kogu matk Imlilist tipuni ja tagasi võtab 2-3 päeva ja eeldab keskmist füüsilist vormi, kuid ei vaja mägironimise ega tehnilise alpinismi oskusi. Matkamisel on nõutav kohaliku giidi kasutamine.
Aakre vald

Aakre vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus tänapäeva Rebaste küla aladel. See moodustati 1. aprillil 1939 Vabariigi Presidendi otsusega 7. oktoobrist 1938 senise Aakre valla maa-alast; senise Palupera valla Kure, Kähri, Koorvere, Meegaste, Vaela, Rebaste ja Albi küla ning osa Kundse küla ja osa Vanamõisa piirkondadest; senise Rõngu valla Sootla nr. 30, Sootla nr. 31, Sandkotare nr. 31-a, Ülpre nr. 46, Alamärdi nr. 47, Alanüssiku nr. 48, Mäenüssiku nr. 49, Trile nr. 80, Lülle nr. 58-a, Lülleveski nr. 58, Alamärdi nr. 59 ja Võlsi nr. 60 talu maa-aladest. Esimene vallavanem oli August Tammiste. 1940. aastal valiti ta valla aukodanikuks ja määrati talle autasuks 100 krooni. Vald kuulus Riigivolikogu 54. valimisringkonda, kust valiti Artur Tupits, ja Otepää põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda. Aakre valla koosseisus moodustati 1945. aastal Aakre külanõukogu. Aakre mõis Maa-ameti kaardirakendused Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776) Aakre vallavanem valla aukodanikuks. Rahvaleht, 3. mai 1940, nr. 103, lk. 7.
Ahja vald (1939)

Ahja vald oli vald Tartumaal aastatel 1939–1950. Vald moodustati 1939. aasta vallareformi käigus 1. aprillist 1939. Valla piiridesse jäi senise Ahja valla maa-ala (välja arvatud lahusasuv Pedaspää osa, Lääniste ja Kõnnu külade maa-alad ning osa Imste ja Sonnatari külade maa-aladest) ja senise Rasina valla maa-ala (välja arvatud Uulika ja Sikakurmu külade piirkond ja osa Issaku soo maa-alast) ning senise Mooste valla Kruusa nr. 205, Annika nr. 83, Kruusavälja nr. 206, Kuusesaare nr. 207, Arnikaveski nr. 208 talude piirkonnad ja talude nr. 209 ja 215 maa-alad ning Ahja metsandiku osa maa-ala. Vald kuulus Riigivolikogu 52. valimisringkonda, kust valiti Henn Treial. Ahja vallavanem 1939. aasta aprillist oli Oskar Kripson. 1940. aasta augustist oli vallavanem Eduard Viira. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega moodustati Ahja valla koosseisus neli külanõukogu – Ahja, Akste-Kärsa, Laane ja Rasina külanõukogu. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Ahja vald likvideeriti ja selle territoorium arvati Põlva rajooni koosseisu. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14. oktoober 1938 Wallawalitsuste koosseis Lõuna-Eestis. Postimees, 4. märts 1939 Üle maa valitakse vallavanemaid. Uus Eesti, 18. detsember 1939 Uusi vallavanemaid ja nende abisid Tartumaal. Järva Teataja, 7. august 1940 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Tartu maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 33, 520 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
Helme vald (1939)

Helme vald oli vald Valgamaal aastail 1939–1950. Vald moodustati senise Helme valla maa-alast, välja arvatud Purde küla ning Väikese Emajõe ja Pikasilla lähedal asuvate lahustükkide maa-alad; senise Patküla valla maa-alast, välja arvatud Roksi nr. 10, 11 ja A-93 ning Viljärv nr. 9-a ja 9-b talude maa-alad ja Väikese Emajõe ääres asuva tüki põhjapoolse osa maa-ala kuni Peedukse taluni, viimane kaasa arvatud; senise Jõgeveste valla maa-alast, välja arvatud Tani, Luiga, Uubi ja Mihklihansu talude ning Väikese Emajõe ja Pikasilla lähedal asuvate lahustükkide maa-alad; senise Lõve valla Tehvandi nr. 17-a, Ennomõisa nr. 18-a ja 18-b, Üprese, Mangle, Kuremäe, Kõrgesilla, Kivija, Lombi, Raudsima, Kaera ja Sarantso nr. 25 ja 26 talude maa-aladest; senise Holdre valla Künka, Haapsal, Imapalu, Matsi, Niiluse, Kirbo, Rätsepa, Mäe-Küüni, Ala-Küüni, Märdi, Sillaotsa, Kanguri ja Pihla nr. B talude ning Lagesoo järve juures oleva metsa maa-aladest; senise Koorküla valla maa-alast. 1. aprillil 1939 oli vallas 3476 elanikku. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Juhan Ennuse. 13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Helme külanõukogu, Jõgeveste külanõukogu ja Koorküla külanõukogu. Helme mõis Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938 "J. Soots Helme valla aukodanikuks" Päevaleht, 16. märts 1940, nr. 73, lk. 5.
Kõrg-Atlas

Kõrg-Atlas on mäeahelik Põhja-Aafrikas Marokos, osa Atlase mäestikust. Aheliku kõrgeim tipp on Jbel Toubkal (4167 m). Kõrg-Atlas ulatub Atlandi ookeani rannikust kuni Maroko ja Alžeeria piirini.
Hummuli vald (1939)

Hummuli vald oli vald Valga maakonnas aastatel 1939–1950. Vallamaja asus Kulli külas. Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga 1. aprillil 1939 senise Hummuli valla maa-alast, senise Patküla valla Roksi nr. 10, 11 ja A-93 ning Viljärv nr. 9-a ja 9-b talude maa-aladest, senise Helme valla Purde küla maa-alast, senise Jõgeveste valla Tani, Uubi, Luiga ja Mihklihansu talude maa-aladest. 13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Hummuli külanõukogu, Puide külanõukogu, Kaagjärve külanõukogu ja Paju külanõukogu. Maa-ameti kaardirakendused Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938
Kaagjärve vald

Kaagjärve vald oli vald Valgamaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus tänapäeva Pugritsa küla aladel. Vald moodustati senise Kaagjärve valla maa-alast, välja arvatud Mürgi talu maa-ala; senise Tõlliste valla Kingsepa, Surdi-Kotter, Surdi-Hindrek, Püsniku-Abram, Püsniku-Peeter ja Kakko-Jaan talude maa-aladest; senise Laanemetsa valla Juuta küla, Lepa asunduse ja Lutsu nr. 30 ja 31, Eomõisa, Ohsul, Juta, Kunagu, Uiometsa, Mahlamäe, Oisu-Poola, Simsoni nr. 19-b, Lepingu ja Nõmme nr. 7-a talude maa-aladest; senise Karula valla Paluotsa, Orandu, Sikamäe, Ujametsa ja Mäesika talude maa-aladest; senise Sooru valla Paju asunduse ja Läti piiri ääres oleva riigimetsa maa-aladest. 1. aprillil 1939 oli vallas 1794 elanikku. 31. märtsil ja 1. aprillil 1940 valiti Kaagjärve vallavolikokku Jaan Elerand, Ferdinand Lillipuu, Ernst-Teodor-Loos (uus), Mihkel Luha (uus), Karl Madiste (uus), Jakob Morus, Jaan Palvadre, Peeter-Aleksander Polis, Jakob Tavinov (uus), Eduard Treumuth, Villem Truuväli ja Alfred-Eduard Villist. Kokku kandideeris vallavolikoguss 35 isikut. Hääletamas käis üle 80% hääleõiguslikest. Kõige rohkem hääli (390) sai vallavanem Jaan Palvadre. Maa-ameti kaardirakendused Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938 Kaagjärves kaks kolmandikku endisi volinikke. Päevaleht, 3. aprill 1940, nr. 88, lk. 3.
Karula vald (1939)

Karula vald oli vald Valga maakonnas 1. aprillist 1939 kuni 1950. aastani. Vallamaja asus tänapäeva Käärikmäe küla aladel. Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Karula valla maa-alast, välja arvatud Kõrtsi, Muhkva, Muhkva-Hansu, Ussi, Päästu-Andu, Päästu-Jakob – Mangu, Suur-Kõrtsi, Piiri, Päästo-Mango, Paluotsa, Orandu, Sikamäe, Ujametsa ja Mäesika talude maa-alad; senise Kaagjärve valla Mürgi talu maa-alast. Vald kuulus Riigivolikogu 58. valimisringkonda, kust valiti Värdi Velner. 13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Iigaste külanõukogu, Karula külanõukogu ja Lüllemäe külanõukogu. Maa-ameti kaardirakendused Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938
Alatskivi vald (1939)

Alatskivi vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1950. Vald moodustati senise Alatskivi valla maa-alast, välja arvatud Kirepi, Sipelga, Sahvka ja Vene küla, Väänastu metsavahi, Piiri metsavahi, Kasepää, Puiandi, Kõnnu, Traessi (Pronni) nr. 70 talu ja Varnja küla ühiskarjamaa maa-alad ning suurem osa Metsakivi küla maa-alast; senise Kokora valla maa-alast, välja arvatud Viljuse küla maa-ala; senise Peipsiääre valla Rootsi ja Nina küla piirkonnast. Vald kuulus Riigivolikogu 49. valimisringkonda, kust valiti Ernst Haabpiht. Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776) Alatskivi vallast uue Alatskivi valla külge minema maa-ala elanike nimekiri 15. dets 1938 Peipsiääre vallast Alatskivi valla külge minema maa-ala elanike nimekiri 15. dets 1938 Kokora vallast Alatskivi valla külge minema maa-ala elanike nimekiri 15. dets 1939
Avinurme vald (1939)

Avinurme vald oli vald Tartu maakonnas aastail 1939–1949 ja Jõgevamaal aastail 1949–1950. Vallamaja asus Avinurme külas. Vald moodustati senise Avinurme valla maa-alast, senise Laius-Tähkvere valla Lissi nr 103 talu ja heinamaatükkide nr 99 ja 134 maa-aladest, senise Venevere valla Västriku küla talude nr 560, 575, 579 ja 599 lahustükkide ning talude nr 548, 549, 551 ja 554 osade maa-aladest. 1. aprillil 1939 oli vallas 4488 elanikku. Maa-ameti kaardirakendused Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr 88–7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776) "Avinurme meistreilt ei nõuta eksamit". Päevaleht nr 187, 14. juuli 1939. Lk 1
Elva vald (1939)

Elva vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1950. Vald kuulus Riigivolikogu 55. valimisringkonda, kust valiti Mart Rõigas. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Endel Haljasmaa. Elva vald moodustati seniste Hellenurme, Kirepi (välja arvatud talude nr. 48 ja nr. A-108 maa-alad ning osa Konguta metskonna maa-alast), Pangodi, Uderna valdade maa-aladest, Meeri valla Kulbilohu piirkonnast ning Peedu, Pirnaku, Kulbimäe ja Kulbilohu talude piirkonnast, senise Kodijärve valla Oomiste küla maa-alast ning senise Päidla valla Ruusa talu maa-alast.
Jõgeva vald (1939)

Jõgeva vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vald moodustati senise Jõgeva valla maa-alast, välja arvatud Oonurme küla Pobeli nr. 1, Pobeli-Hans nr. 2, Pobeli-Tõnu nr. 3 ja Tuule nr. A-71 talude, Tuule metsavahikoha nr. A-72, Sarapuu metsahikoha nr. A-116 ning Kurista metskonna Kurista metsandiku kvartaalide nr. 1–11 ja 14–18 maa-alad; senise Härjanurme valla maa-alast; senise Kuremaa valla Võikvere asunduse maa-alast. Jõgeva vald kuulus Riigivolikogu 47. valimisringkonda, kust valiti Karl Roomet, Jõgeva põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda ja Jõgeva jaoskonnakohtu jaoskonda. Esimene vallavanem oli valla aukodanik Taavet-Eduard Laanemäe. Valla täitevkomitee esimees Karl Põder vahistati ja mõisteti surma 13. juulil 1941. Jõgeva mõis Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
Kaarepere vald

Kaarepere vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vallamaja asus tänapäeva Kaarepere küla aladel. Vald moodustati senise Kaarepere valla maa-alast, senise Elistvere valla Sudiste, Kärksi ja Praaklima külade maa-aladest. Maa-ameti kaardirakendused Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
Kambja vald (1939)

Kambja vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1950. Vald moodustati senise Kambja valla maa-alast, välja arvatud Voore asunduse piirkond ning Männiku nr. A-9, Vissi nr. A-11, Palu nr. A-12, Puntuse nr. 10, Alliku nr. 7, Villemi nr. 8, Romäe nr. 9, Põliste nr. A-10, Tigase nr. 67, Rumaski nr. 66, Sojo nr. 61, Kangro nr. 62, Kõrve nr. 63, Kõrve nr. 64, Inso nr. 65, Lalli nr. 68, Seerumetsa nr. 69 ja Soosaare nr. 45 talude maa-alad; senise Kodijärve valla maa-alast, välja arvatud Oomiste küla ja Iduste küla Mangeluse nr. 6, Ora nr. 8, Uus-Ora nr. 8-a ja Visuri nr. 1 talude maa-alad ning osa Unipiha asunduse piirkonnast. Esimene vallavanem oli Peeter Unt. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Albert Kevend. Vald kuulus Riigivolikogu 53. valimisringkonda, kust valiti Rudolf Riives. Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
Hüdrohalogeenimine

Hüdrohalogeenimine on keemiline protsess, milles hüdrohalogeniid (H-Hlg) liitub mingi keemilise ühendiga. Kõige sagedamini mõeldakse hüdrohalogeenimise all hüdrohaliidi (HCl, HBr) elektrofiilset liitumist küllastumata ühendile nagu alkeenid, alküünid, dieenid, stüreenid jne. Näiteks propeeni hüdrobroomimine ja isopreeni hüdrokloorimine. H2C=CHCH3 + HBr → CH3-CH(Br)CH3 СН2=С(СН3)–СН=СН2 + HCl → CH3–CCl(СН3)-СН=СH2 [ → CH3–С(СН3)=СН–СH2–Cl ] Hüdrokloorimine teostatakse enamasti madalal temperatuuril gaasilise HCl lahusesse juhtimisega. HCl (ka HBr) liitumise kiirus on suurem ja protsessi kerge teostada diklorometaanis, kui lisada silikageeli või alumiiniumoksiidi. Hüdrokloorimist kasutatakse keemiatööstuses monomeeride nagu kloropreen ja vinüülkloriid tootmiseks atsetüleenist. Nagu elektrofiilsetele (karbokatioonsetele) protsessidele iseloomulik, toimub hüdrohalogeniidide liitumine vastavuses Markovnikovi reegliga. Kaksiksidemest järgmise süsiniku aatomi juures hargnenud alkeenidele on iseloomulik karbokatioonses intermediaadis hüdriidi või alküülrühma 1,2-nihe, mille tulemusena sekundaarne katioon annab stabiilsema tertsiaarse katiooni. Nii saadakse 1,3-liitumisproduktid. Näiteks CH2=CH-CHMe2 + HCl → CH3-CHCl-CHMe2 + CH3-CH2-CClMe2 Erandina esineb anti-Markovnikovi liitumine HBr korral, kui protsess viiakse läbi peroksiidide juuresolekul, kuna sel juhul realiseerub radikaalreaktsioon. Hüdrohalogeniidid ühinevad kergesti ka orgaaniliste alustega, põhiliselt amiinidega. Näiteks püridiini C5H5N reaktsioon vesinikkloriidiga annab püridiinhüdrokloriidi C5H5N•HCl, mis tegelikult on ammooniumsool – püridiiniumkloriid C5H5N+H Cl-. Hüdrohalogeenimisele vastupidist protsessi nimetatakse dehüdrohalogeenimiseks. Näiteks 1,2-dikloroetaani kuumutamisel 500 °C rõhul 15–30 atm toimub HCl eraldumine ja saadakse vinüülkloriid. Elektrofiilne liitumine Karbokatioonid Dehüdrohalogeenimine
Emma Roberts

Emma Rose Roberts (sündinud 10. veebruaril 1991) on USA näitleja ja laulja. Albumid Unfabulous and More (2005)
Eduard Voitra

Eduard Voitra (3/16. november 1911 Võru – 22. september 1983 Tallinn) oli Eesti purilendur ja motosportlane. Ta kuulus Kaitseliidu Tallinna maleva purilennu salka. 16. augustil 1938 püstitas ta purilennus Eesti kestuslennu rekordi 2 tundi 20 minutit. 30. aprillil 1939 sai Eduard Voitra Ülemiste lennuväljal lennuõnnetusel raskesti vigastada. Kaks tundi ja 20 minutit purilendu Purilendur Eduard Voitra kukkus alla 2 tundi 20 minutit purilendu. Uus Eesti, 17. august 1938, nr 224, lk 3 Rekordpurilendur E. Voitra kukkus startimisel alla. Uus Eesti, 2. mai 1939, nr 118, lk 1 "Sinilinnu" ohvri 10 ravikuud. Rahvaleht, 28. veebruar 1940, nr 50, lk 3 Biograafia ESBL-is