laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lisanärv

Lisanärv ehk XI peaajunärv ehk üheteistkümnes kraniaalnärv (ladina keeles nervus accessorius [XI]) on paljudel kesknärvisüsteemiga loomadel kraniaalnärvide hulka liigitatud motoorne närv. Koduloomadel algab lisanärv lisanärvi motoorsete tuumadega. Lisanärvi motoorseid tuumasid on kaks: piklikajus asuv motoorne tuum algab koljujuurtega (radices craniales) ja seljaaju motoorne tuum algab seljaajujuurtega (radices spinales). Inimestel väljub lisanärv koljuõõnest kägimulgu kaudu kaelale. XI peaajunärvi kiud lähtuvad piklikajus paiknevate tuumade neuronitest. Lisanärvi kiud paiknevad ka seljaaju ülemistes ja kesksetes segmentides. Motoorsed harud innerveerivad aga rinnaku-rangluunibujätke lihast ja trapetslihast. Tundeharud kulgevad koos uitnärviga pehmesse suulakke, neelu ja kõrisse. Lisanärvi areng, anatoomia, morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. "Meditsiinisõnastik" 432:2004. Enn Ernits, Esta Nahkur,"Koduloomade anatoomia", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 372, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8. Sissekanne Terminologia Anatomicass A14.2.01.184: Nervus accessorius [XI]. Lisanärv
Paraguay lipp

Paraguay lipp on Paraguay Vabariigi lipp. Trikoloori esi- ja tagaküljel on erinevad embleemid: esiküljel Paraguay vapp, tagaküljel rahandusministeeriumi pitseri kujutis (früügia müts, lõvi ja kiri Paz y justicia) 1785 1785 1785 - 1811 1811 1811 1811 1811-1812 1812 1813 1813-1840 1812-1826 1826-1842 1842-1954 1924 1954-1988 1988-1990 1990-2013 Lipu tagakülg 1990-2013 [1]
Kaldakodu talu kalmistu

Kaldakodu talu kalmistu on kalmistu Vaivara kihelkonnas Virumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Vodava külas Narva-Jõesuu linnas Ida-Viru maakonnas. Kalmistut hakati rajama oktoobris 1936 Kaldakodu talu (tänapäeval Kodukalda talu) maadele. Omanik oli perekond Hek (Heek). Kalmistule maetud inimeste arv ei ole teada; võimalik, et sinna ongi maetud ainult üks lahkunu. 1936 või 1937 – Anton Hek (2. juuli 1898 – 18. juuli 1936). Ta maeti 20. juulil 1936 Narva-Jõesuu kalmistule. Millalgi pärast talukalmistu asutamist maeti Hek sinna ümber. "Liinipidaja Hekile erakalmistu". Uus Eesti Narva Uudised. 12. oktoober 1936. Lk 1 "Liinipidaja Hekile erakalmistu". Uus Eesti Narva Uudised. 12. oktoober 1936. Lk 1 Pärandkultuuri objekt: "Eegi perekalmistu" (851:HAT:001) Eesti looduse infosüsteemis
Konnalaane talu kalmistu

Konnalaane talu kalmistu on kalmistu Rõuge kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Plaani külas Rõuge vallas Võru maakonnas. Kalmistu rajati 1920. aastate teisel poolel Konnalaane (Kunnalaane) A31 talu maadele, selle omanik oli perekond Lüüs, ka enamik maetud on pärit nende sugukonnast. Kalmistule on praegu teadaolevalt maetud 5 inimest, viimati üks tundmatu metsavend 1940-1950. aastate vahetusel. Kalmistu pindala on umbes 0,04 ha. Peeter Lüüs, peremees Mari Lüüs, Peetri abikaasa Oskar Lüüs, perepoeg Tiina Tuulik. "Oma kodu, oma maa sümbolid — talukalmistud Eestis". // Tuna, 3/2018. Lk 46 Pärandkultuuri objekt: "Kalmistu Kunnalaanes" (181:HAU:001) Eesti looduse infosüsteemis
Jaanus Tasuja

Jaanus Tasuja (Gustav-Eduard Lorenz; 1. märts 1896 Rägavere vald, Virumaa – 19. oktoober 1941 Kirov) oli Eesti poliitik ja põllumees. Ta oli III, IV ja V Riigikogu liige.
Eesti kaitseväe juhataja

"Kaitseväe juhataja" suunab siia. Teiste riikide kaitsevägede juhatajate kohta vaata artiklit Kaitseväe juhataja (täpsustus). Kaitseväe juhataja on Eesti kaitseväe kõrgeim juht. Kaitseväe juhataja allub kaitseministrile, kusjuures kaitseministril ei ole käsuõigust Kaitseväe juhataja üle. Kaitseväe juhataja ametiaja pikkus on viis aastat, kuid valitsusel on õigus pikendada seda kahe aasta võrra. Kaitseväe korralduse seadus § 23 (vaadatud 15. jaanuar 2018).
Eduard Dampf

Eduard Dampf (10. august 1904 Peterburi – surma aeg ja koht teadmata) oli Nõukogude Liidu poliitvang. Ta õppis aastail 1924–1925 Tartu Ülikooli arsti- ja 1925–1926 põllumajandusteaduskonnas, Korporatsioon Fraternitas Slavia liige. 1931. aastal läks Eduard Dampf töötuna illegaalselt Nõukogude Liitu, arreteeriti seal ja mõisteti kümneks aastaks sunnitööle, oli Solovkis ja Uhta-Petšoras. 1933. aastal põgenes ta Soome ja naasis seejärel Eestisse. Põgenik Nõukogude põrgust. Sõnumed, 14. september 1933, nr. 190, lk. 4. TÜ üliõpilased
Rootsi-Poola sõda (1617–1618)

Rootsi-Poola sõda oli sõjaline konflikt Rootsi ja Poola vahel aastail 1617–1618. Seda on käsitletud ka 1600–1629 kestnud Rootsi-Poola sõja osana. Poola-Rootsi sõda (1600–1611) oli katkenud 1611. aasta aprillis sõlmitud relvarahuga, mida hiljem pikendati. Rootsi kuningriigi ja Moskva tsaaririigi vahel sõlmitud Stolbovo rahu lõpetas aastatel 1613–1617 toimunud Rootsi vägede osaluse Venemaa pärilussõjas. Poola kuninga Zygmunt III Waza väed jätkuvalt seotud sõjategevusega 1618. aastani, mil rahulepinguga sai Poola endale mõningaid piiriäärseid alasid. Rootsi kuningas Gustav II Adolf otsustas soodsat olukorda ära kasutada ning rünnata poolakaid Rzeczpospolita vasallriigis Kuramaa hertsogiriigis, kus samal ajal leidsid aset ägedad sisevõitlused ja kohaliku aadli kodusõda, mille üks pool taotles abi ka rootslastelt. Lisaks oodatavale toetusele Kuramaal lubas Rzeczpospolita valduste Liivimaa kuberner Wolmar Farensbach mängida rootslaste kätte Daugavgriva kindluse ja abistada neid Riia vallutamisel. 1617. aasta juunis saabusid Rootsi väed nelja Rootsi sõjalaevaga Väina jõe suudmesse ning võtsid Farensbachilt üle Väina jõe suudmes asunud Daugavgriva kindluse. Juuli lõpul saabus laevadega umbes 2000-meheline Rootsi vägi, kes ei julgenud aga hästi kindlustatud Riia kindlust rünnata, vaid purjetas Pärnu alla ja sundis linna mõnepäevase piiramise järel 11. augustil kapituleeruma. Rootsi väed okupeerisid Liivimaa ranniku Grobinast Pärnuni. 18. augustil vallutati Salatsi ning hilissuvel oli Rootsi vägede kontrolli all peaaegu kogu Liivimaa, välja arvatud Riia linn. Farensbackiga peetud läbirääkimiste tulemusel pöördus ta tagasi Poola leeri, viies endaga kaasa ka Daugavgriva ja Kuramaal rootslaste poolt vallutatud kindlused, kuid Rootsi vägede valdusse Pärnu. Poola väed tegid pärast vägede koondamist Viljandi lähistele, rüüsteretki Paide lähedusse ja Läänemaale ning Rootsi väed ei suutnud nende pidurdamiseks ja rüüsteretkede takistamiseks midagi ette võtta. Raske majandusliku olukorra ja toiduainete puuduse tõttu (kuna maa oli suures ulatuses rüüstatud) muutus sõjaväe toitlustamine raskeks ka Poola poolel ning nad tõmbusid Eestimaalt tagasi Liivimaale. 1618. aasta novembris sõlmiti Rootsi ja Poola vahel kaheks aastaks vaherahu.
Erkki Vesterinen

Erkki Uolevi Vesterinen (6. juuni 1940 Joensuu – 28. november 2012 Stockholm) oli Stockholmi Eesti Maja kohviku Einela juhataja (1986–2007). Erkki Vesterinen sündis Joensuus Karjalas, kus ta isa Sakari Vesterinen oli mereväe ülemohvitser ja ema Irma kooliõpetaja. Ta lõpetas keskkooli Tamperes, kuhu perekond oli kolinud, ja astus 19-aastaselt sõjaväkke. Pärast sõjaväeteenistust alustas õpinguid restoranialal ja jätkas koka- ja stjuuardiõpinguid fregatil Matti Kurki. 1960ndail teenis ÜRO rahuvägedes vanemseersandina Küprosel kreeklaste ja türklaste vahelise konflikti piirkonnas. Seejärel töötas Erkki Vesterinen Stockholmi tuntud restoranides kelnerina, kuni sattus Eesti Majja, mis pakkus talle huvi. Einela juhatajana töötas ta aastail 1986–2007, võõrustades peale igapäevatöö kohvikus ka paljusid üritusi ja pidusid. 2007. aastal otsustas ta pensionile jääda ja kolis Saaremaale, kuid pärast elukaaslase surma kolis tagasi Stockholmi. 2010. aastast elas Eesti Seenioride Kodus Gröndalis. Erkki Vesterinen on maetud Tallinna Metsakalmistule. 2006 Maarjamaa Risti V klassi teenetemärk Egert-Tiit Särel. Elu Einelas. Stockholm, 2007 Mai Raud-Pähn. In memoriam Erkki Vesterinen. Eesti Päevaleht (Rootsi), 12. detsember 2012 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Popivtsi (Pogrebõštše rajoon)

Popivtsi (ukraina keeles Попівці) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pogrebõštše rajoonis. Elanike arv on 128. Pindala on 0,142 km².  Popivtsi (Pogrebõštše rajoon) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Elektrilöök

Elektrilöök on suhteliselt tugeva (eriti lihaste kokkutõmmet tekitava) elektrivoolu läbiminek inimese või looma kehast. Keha läbiva elektrivoolu toime sõltub voolu tugevusest ning liigist (alalisvool, vahelduvvool), voolu mõjumise kestusest ja voolu teekonnast kehas. Elekter kujutab inimesele ohtu mitmel põhjusel. Eluohtlik on vool siis, kui see kulgeb läbi inimese südame ja kutsub esile südamevatsakeste lihaste koordineerimatu virvenduse (fibrillatsiooni). Sel juhul lakkab vereringe ja kogu inimkeha, sealhulgas aju, ei saa enam verega edasikantavast hapnikku ega veresuhkrut. Aju võib verevarustuse katkemist taluda enimalt 5 minutit, misjärel saabub surm. Inimese närvisüsteemi toimimiseks ja lihaste juhtimiseks kasutab organism muuhulgas elektrisignaale. Väljastpoolt mõjuva elektrivoolu mõju all inimese närvid ja lihased ei taju organismi saadetud loomulikke signaale ning võõraste signaalide järgi võivad lihased kokku tõmbuda või lõdvestuda. Siin on oluline täheldada vahelduvvoolu raskemat mõju südametegevuse häirimisel kui sama pingega alalisvoolu korral. Elektrilöögi mõjul inimese kehas vabanenud energia võib põhjustada tõsiseid termilisi ja ka mehaanilisi kahjustusi.. Elektrilöök või olla surmav, kui 50 Hz vahelduvvoolu tugevus ületab väärtuse, mis on umbes 0,05 A. Seepärast on rikkevoolukaitselüliti rakendusvooluks kokku lepitud 0,03 A ehk 30 mA. Lisaks peab kaitse rakenduma kiiresti – hiljemalt 30 millisekundi jooksul, et ei tekiks ohtliku kestusega vooluoimpulssi. Elektrilöögi seisukohalt loetakse ohutuks väikepinged, mille korral pinge elektrijuhtide vahel või juhi ja maa vahel ei ületa vahelduvpinge korral 50 V ja pulsatsioonivaba alalispinge korral 120 V. Elektri mõju inimkehale on väga individuaalne, olenedes eriti sellest, milliseid kehaosi elektrivool läbib. Mõju sõltub ka inimese südame seisukorrast, naha takistusest ja mitmesugustest välistingimustest. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. september 2020. Vaadatud 3. juulil 2022.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) *Elektriohutuse tagamine elektripaigaldistes
Moussa Mara

Moussa Mara (sündinud 2. märtsil 1975 Bamakos) on Mali poliitik, kes oli 9. aprillist 2014 9. jaanuarini 2015 Mali peaminister. Ta on erakonna Yéléma esimees. Ta kandideeris 2013. aasta presidendivalimistel ja sai umbes 1,5 protsenti häältest. Enne peaministriks saamist oli ta linnaplaneerimise minister. 5. aprillil 2014 nimetas president Ibrahim Boubacar Keïta ta pärast peaminister Oumar Tatam Ly tagasiastumist valitsusjuhiks. Mara astus ametisse 9. aprillil ja tegi 11. aprillil teatavaks oma valitsuskabineti koosseisu. 8. jaanuaril 2015 teatas ta oma tagasiastumisest. President Boubacar Keïta nimetas samal päeval uueks peaministriks Modibo Keïta, kes astus ametisse 9. jaanuaril 2015.
Silmaliigutajanärv

Silmaliigutajanärv ehk III peaajunärv ehk kolmas kraniaalnärv ehk okulomotoornärv (ladina keeles nervus oculomotorius [III]) on paljudel kesknärvisüsteemiga loomadel kraniaalnärvide hulka liigitatud motoorne närvide paar.Kolmas kraniaalnärv sisaldab ka parasümpaatilisi närvikiude, mis kutsuvad esile silmaava ahenemise ja reguleerivad silmaläätse kumerust. Silmaliigutajanärvi areng, anatoomia, morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. Silmaliigutajanärv lähtub inimestel keskajus paiknevast motoorsest tuumast (nucleus motorius n oculomotorii), väljub koljuõõnest ülemise silmakoopalõhe kaudu ning suundub silmakoopasse. Kolmanda kraniaalnärvi motoorsed kiud innerveerivad silmamuna liigutavaid lihaseid: alumist põikilihast, ülalautõsturit ning ülemist, keskmist ja alumist sirglihast. Pupilliahendajat ja ripslihast innerveerivad kolmanda kraniaalnärvi parasümpaatilised kiud. "Meditsiinisõnastik" 700:2004. Enn Ernits, Esta Nahkur,"Koduloomade anatoomia", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 364,2013, ISBN 978-9949-426-28-8. Meeli Roosalu. "Inimese anatoomia", Kirjastus Koolibri, lk 221,2010, ISBN 978-9985-0-2606-9. Sissekanne Terminologia Anatomicass A14.2.01.007: Nervus oculomotorius [III]. Silmaliigutajanärv Sissekanne Encyclopaedia Britannicas
Lossifoogt

Lossifoogt (saksa keeles Schloßvogt, rootsi keeles slottsfogde) oli Toompea linna kohaliku omavalitsuse juht ja lossifoogtikohtu (saksa keeles Schloßvogteigericht) eesistuja. Tallinna lossifoogt valiti Toompea kodanike üldkoosolekul literaatide hulgast eluks ajaks Eestimaa kubermanguvalitsuse kinnitusel ja vannutati ametisse Eestimaa kubermanguvalitsuse poolt. Rootsi valitsusajastul Eestis tegutsesid Toompea ehk Tallinna lossifoogtina: Erik Håkansson (Slang) till Wiurila, 1561–1569 Johan Boose, 1572–1574 (1573 Erik Bertilsson (Slang) Hans von Oldenburg, 1574–1575 Bengt Söffringsson (Juusten), aadeldatult Gyllenlood, 1575–1577 Hans Wartmann, 1577–1601 Bernt von Kalden, 1601–1602, Lorentz Bilefeldt, 1602 – pärast 1604 Johan Jakobsson (Trafverhjelm) 1612–1615 Nils Hansson Bagge 1614 Lorentz Bilefeldt, ca 1616–1619 Anders Hansson, 1619–1620 Hans Hansson (? Elvering), 1620–1621 Gert von Euthen, 1621–1629 Daniel Schultz, Tallinna lossifoogt Johannes Huhn (1844–1880), Toompea lossifoogt Toompea lossifoogti ametikoht kaotati 1889. aastal. Lossifoogti tiitlit kasutatakse veel kaasaajalgi Rootsis ja Soomes. Stiftifoogt Narva lossifoogt, Narva Hermanni linnuses Rakvere linnusefoogt, Rakvere linnuses Slang nr 106, Erik Håkansson Slottsfogde på Reval 1561-10-11–1569, www.adelsvapen.com Slang nr 106, Erik Bertilsson I slottsloven på Reval 1573-07-30. Död 1592-03-14, www.adelsvapen.com Põllküla mõis (Harju-Madise khk). Tallinna lossifoogt Hans von Wartmanni (surn. enne 1610), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Vello Helk, Reisikirjeldus Eestist 1592. a., TUNA, 2002_2, lk 60 Gabriel Anrep, Svenska adelns ättar-taflor / Afdelning 1. Abrahamsson - Granfelt /, Svenska adelns ättar-taflor. STOCKHOLM, 1858-1864. P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare Jaan Tagaväli, 775 aastat Viimsit / 6, Viimsi Teataja, nr. 20, 4 november 2016, lk 10 Johan Axel Almquist, Fögderiindelningen i Estland och Livland. Slottsfogdar på Reval hava varit:, Den civila lokalförvaltningen i Sverige 1523–1630, lk 564, Riksarkivet, 1919 Daniel Schultz Torsteni p., Tallinna lossi foogti pitser (1672), Pitserid, Rahvusarhiiv 1877. aasta linnaomavalitsuse reform ja Tallinna baltisaksa linnapead 1878-1918, Õpetatud Eesti Seltsi aastaraamat = Annales Litterarum Societatis Esthonicae, nr. 1, detsember 2017, lk 53 Johan Axel Almquist, Fogdar på Wesenbergs slott, Den civila lokalförvaltningen i Sverige 1523–1630, Riksarkivet, 1919, lk 655
Gruusia NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimeeste loend

Gruusia NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimeeste loend loetleb aastatel 1922–1990 Gruusia NSV Ülemnõukogu Presiidiumit juhtinud isikud. Sageli on neid käsitletud Gruusia NSV riigipeadena, kuid see määratlus ei ole päris täpne, sest konstitutsiooni kohaselt oli Nõukogude Liidu liiduvabariikides kollektiivseks riigipeaks Ülemnõukogu Presiidium tervikuna. Samas teostasid tegelikku võimu kohaliku kommunistliku partei keskkomitee I sekretärid. Aastatel 1922–1938 kandis Gruusia NSV Ülemnõukogu Presiidium nime Gruusia NSV Kesktäitevkomitee Presiidium. Gruusia NSV eksisteeris 25. veebruarist 1921 12. märtsini 1922 de iure iseseisva riigina, alates 12. märtsist 1922 kuulus Nõukogude Liidu koosseisu. Gruusia NSV likvideeriti 14. novembril 1990 Gruusia Vabariigi väljakuulutamisega. Iseseisvaks kuulutas see ennast 9. aprillil 1991.
Raoul (eesnimi)

Raoul on mehenimi, prantsuse päritolu variant nimest Ralph. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga on Eestis eesnimi Raoul 49 mehel. Raoul on populaarsuselt 946. mehenimi. Raoul Lättemäe, rahandusministeeriumi fiskaalpoliitika osakonna juhataja Raoul Grimoin-Sanson, prantsuse fotograaf, illusionist ja filmipioneer Raoul Kernumees, eesti graafik ja maalikunstnik Raoul Kurvitz, eesti kunstnik Raoul Pettai, eesti elektroonikainsener Raoul Viies, eesti komsomolitegelane Raoul Wallenberg, rootsi diplomaat Raoul Üksvärav, eesti majandusteadlane ja poliitik Raul "Eesnime Raoul statistika". Statistikaamet. 1. jaanuar 2022.
Kalnõšivka

Kalnõšivka (ukraina keeles Кальнишівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tõvrivi rajoonis. Elanike arv on 261. Pindala on 0,8 km².
Prõvilne (Baštanka rajoon)

Prõvilne (ukraina keeles Привільне) on küla Ukrainas Mõkolajivi oblastis Baštanka rajoonis. Elanike arv on 2659. Pindala on 6 km².
Enstatiitkondriidid

Enstatiitkondriidid on haruldased meteoriidid, mis moodustavad umbes 2% kõikidest kondriitmeteoriitidest, mis Maa peale kukuvad. Praeguseks on leitud umbes 200 enstatiitkondriiti. Enstatiitkondriidid on ühed hapnikuvaesemad kivid, mis on Maalt leitud. Suurem osa neis sisalduvast rauast on oksiidina esinemise asemel kas sulfiidide koostises, puhtalt või seotud nikliga (Fe-Ni). Neis on tavaliselt suur mineraali enstatiidi (MgSiO3) sisaldus, millest tuleb ka nende meteoriitide nimi. Spektraalanalüüsi põhjal arvatakse, et enstatiitkondriidid võiksid olla pärit asteroidilt 16 Psyche, mõni ka Merkuurilt. Erinevalt enamikust kondriitidest ei sisalda enstatiitkondriidid peaaegu üldse raua oksiidi. Peaaegu kogu neis olev raud on seotud kas raudsulfiidide koostisse või segus nikliga (Fe-Ni). Need meteoriidid sisaldavad veel mitmeid ebatavalisi mineraale (oldhamiit (CaS), niningeriit (MgS), perrüiit ((Ni,Fe)5(Si,P)2). Lisaks sisaldavad nad veel aluselisi sulfiide (djerfisheriit, caswellsilveriit). Kõik enstatiitkondriidid koosnevad valdavalt enstatiidirikastest kondritest ning rohketest metalli- ja sulfiidsete mineraalide terakestest. Suletiste ehk klastide ja maatriksmaterjalide esinemine enstatiitmeteoriitides on harv. Hapniku puudumine neis viitab sellele, et nad tekkisid Päikese udukogu keskosas, tõenäoliselt Merkuuri orbiidi piiresse jäävas osas. Enamik neist on teinud läbi termilise metamorfoosi. Ensatatiitkondriidid jaotuvad kaheks: EH-kondriidid (High enstatite) – sisaldavad väikseid kondreid (läbimõõduga ~0,2 mm), palju siderofiilseid elemente ja räni. Natuke üle 10% meteoriidikivist moodustavad metalliterakesed. Diagnostiliseks tunnuseks on, et EH-kondriitides leiduva Fe-Ni massist moodustab ~3% räni; EL-kondriidid (Low enstatite) – sisaldavad suuremaid kondreid (läbimõõduga >0,5 mm). Meteoriidi Fe-Ni massist moodustab räni ~1%. Norton, O.R. and Chitwood, L.A. Field Guide to Meteors and Meteorites, Springer-Verlag, London 2008
Käsk

Käsk on ülema suuline, kirjalik või märguande vormis tahte väljendus mingi ülesande teostamiseks. Sõjaväes ülema poolt antav käsk sarnaneb üldjuhul tsiviilmõistes korraldusega. Kirjaliku käsu andmiseks on sõjavägedes kindel kehtestatud vorm ehk standard, mis hõlbustab nii info sisestamist, kui lugemist. NATO operatsioonikäsu ülesehituse standardi number on STANAG 2014. Käsuõigus Käsuliin Käsklus Korraldus Operatsioonikäsk Kaitseväe korralduse seadus § 29, 7. aprillil 2014 kehtinud redaktsioon
Skulte kihelkond

Skulte kihelkond (läti keeles Skultes draudzes novads, saksa keeles Kirchspiel Matthäi, Peters Kirchspiel) oli haldusüksus Liivimaa kubermangus Riia kreisis. Alad kuulusid kuni 1783. aastani Kuramaa hertsogiriigile, mil hertsog Peter von Biron loovutas kaubanduslepingu alusel maa-alad Slokani Venemaa keisririigile ning moodustati Skulte kihelkond Riia kreisis. Skulte mõis (saksa Adiamünde, eesti Adjamünde), läti keeles Skultes muiža) Skulte kirikumõis (saksa Pastorat Adiamünde) Zasa mõis (Zasumuiža, saksa keeles Zassenhof, Saßenhof, Sassenhof) (Memküll, Memkül), Skulte mõis, Johann Christoph Brotze kogust Skulte kirik Elamu Skultes Hupel, August Wilhelm (1782). Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk 92–93. Maailma kohanimede loend / World place names list from: KNAB, Eesti Keeleinstituut, (vaadatud 27.09.2014) Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 237. Büsching, Anton Friedrich (1773). Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt. Lk 368. Hupel, August Wilhelm (1782). Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk 92–93. Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 237.
Allaži kihelkond

Allaži kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Allasch, läti keeles Allažu draudzes novads) oli haldusüksus Liivimaal Riia kreisis. Allaži (Allasch) rüütlimõis Allaži (Pastorat Allasch) kirikumõis Inčukalnsi (Hinzenberg) rüütlimõis Jūdaži (Judasch) rüütlimõis Plānupe (Planup) rüütlimõis Šķiliņi (Schillingshof) rüütlimõis Inčukalnsi mõis 1789. aastal. Johann Christoph Brotze kogu Inčukalnsi mõis 1791. aastal Inčukalnsi mõis 1794. aastal Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: bei Deubner, 1826. Lk 228-229 [1]. Büsching, Anton Friedrich. Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt, 1773. Lk 366 [2]. Hupel, August Wilhelm. Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 80-82 [3]. Richter, Adolf. Baltische Verkehrs- und Adressbücher. Bd I. Livland. Riga, 1909.
Euroopa Psühholoogiaassotsiatsioonide Föderatsioon

Euroopa Psühholoogiaassotsiatsioonide Föderatsioon on Euroopa Majanduspiirkonnas asuvate riiklike psühholoogide ühingute katusorganisatsioon. 2017. aasta seisuga kuulub sinna 37 psühholoogide ühendust (15/07/2017), mis esindavad umbes 350 000 Euroopa psühholoogi. Euroopa Nõukogu tunnustab föderatsiooni rahvusvahelise valitsusvälise organisatsioonina. Föderatsioon tegeleb psühholoogia kui elukutse ja teadusala propageerimise ning parendamisega ja seda iseäranis, ent mitte eranditult, rakenduslikus keskkonnas ning rõhuga sellise tegevusega seotud väljaõppel ja teadustööl. EFPA ametlik ajakiri kannab nime European Psychologist. Aastal 2009 käivitas föderatsioon psühholoogide kvalifikatsioonistandardi EuroPsy. Föderatsioon asutati aastal 1981 ning selle esimene üldkoosolek peeti Saksamaal Heidelbergis. Alates sellest on üldkoosolekuid peetud iga kahe aasta tagant erinevates Euroopa linnades. Alates 2011. aastast peetakse koosolekut koostöös iga kahe aasta tagant toimuva Euroopa psühholoogiaalase kongressiga (European Congress of Psychology). Eestist kuulub föderatsiooni Eesti Psühholoogide Liit. 2013. aastal valiti EFPA töö- ja organisatsioonipsühholoogia alalise komitee liikmeks Tallinna Tehnikaülikooli tööstuspsühholoogia instituudi professor Mare Teichmann. Kokku koosneb föderatsiooni töö- ja organisatsioonipsühholoogia juhtorgan neljast liikmest: lisaks Mare Teichmannile kuuluvad sinna prof Fred Zijlstra (Maastrichti Ülikool), dr Philippe Sarnin (Lyoni Ülikool) ja prof Rosalind Searle (The Centre for Trust and Ethical Behaviour, Coventry Ülikool). Professor Mare Teichmann valiti EFPA liikmeks, 09.12.2013, vaadatud 07.04.2014. EFPA Members, vaadatud 07.04.2014. Ametlik koduleht