laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Gennadi Majorov

Gennadi Georgijevitš Majorov (vene keeles Майоров, Геннадий Георгиевич; sündinud 3. märtsil 1941 Moskvas) on vene filosoof, filosoofiadoktor (1982), Moskva Riikliku Ülikooli teeneline professor (2003), Venemaa loodusteaduste akadeemia liige (1991), spetsialist filosoofia ajaloo alal. 1969. aastal kaitses Majorov kandidaaditöö teemal "Gottfried Leibnizi gnoseoloogia", 1983. aastal doktoritöö teemal "Lääne-Euroopa keskaegse filosoofia kujunemine". Ta on kirjutanud uurimusi antiik- ja keskaja filosoofia (sh Cicero, patristika ja Boethiuse), uusaja filosoofia (sh Leibnizi) ja sofioloogia) teemadel ning avaldanud Lääne filosoofiaklassikute tõlkeid vene keelde (nt tõlke George Berkeley traktaadist "De Motu", mis ilmus Berkeley kogutud teostes 1978. aastal). 2005. aastal pälvis Majorov Lomonossovi preemia 1. järgu. Lisaks emakeelele vene keelele räägib ta inglise keelt, saksa keelt, prantsuse keelt, hispaania keelt ja itaalia keelt. Hästi oskab ta ka ladina keelt. Этика в средние века. – М., 1986 В поисках нравственного абсолюта – античность и Боэций. – М., 1990 Восток и Запад в Европе // Диалог цивилизаций: Восток – Запад. – М., 1994 Философия как искание Абсолюта. Опыты теоретические и исторические. – М.: Едиториал УРСС, 2004 "Majorovi profiil MRÜ filosoofiateaduskonna kodulehel" (vene). Moskva Riiklik Ülikool. Vaadatud 4. oktoobril 2020. Андреева И. С. Философы России второй половины XX века. Портреты. – М., 2009. – С.245-266. – ISBN 978-5-248-00479-9 Majorov MRÜ filosoofiateaduskonna kodulehel Majorov portaalis Bogoslov.ru
Streptomütsiin

Streptomütsiin (streptomycinum) on aminoglükosiidrühma antibiootikum, mida kasutati algselt tuberkuloosiravis. Seda ei saa manustada suu kaudu, vaid tuleb regulaarsete vahedega süstida otse lihasesse. Kõrvaltoimeteks on ototoksilisus, nefrotoksilisus, vestibulaaraparaadi kahjustus ja neuromuskulaarne blokaad. Kasutatakse tulareemia, katku, tuberkuloosi ravis kombinatsioonis teiste ravimitega ning streptokokkidest põhjustatud endokardiidi ravis kombinatsioonis penitsilliin G-ga. Streptomütsiini efektiivsuse vähenemisega on ka selle kasutamine vähenenud. Streptomütsiin on kantud Maailma Terviseorganisatsiooni nimekirja "List of Essential Medicines". CAS number on 57-92-1. ATC-kood: A07AA04; J01GA01. 19. oktoobril 1943 õnnestus Rutgersi ülikooli teadlastel Albert Schatzil ja Selman Waksmanil isoleerida kahest aktinomütseedi tüvest streptomütsiini. Singh B, Mitchison DA (16. jaanuar 1954). "Bactericidal Activity of Streptomycin and Isoniazid Against Tubercle Bacilli". British Medical Journal. 1 (4854): 130–132. DOI:10.1136/bmj.1.4854.130. PMC 2084433. PMID 13106497. Wikipedia, the free encyclopedia. Streptomycin. Kasutatud 26.05.2015. (inglise keeles) "Grampositiivsesse mikrofloorasse toimivad mikroobide vastased ained". Allen Kaasik. 2010. Originaali (ppt) arhiivikoopia seisuga 2016-06-30. Vaadatud september 2013. {{cite web}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |accessdate= (juhend) WHO Model List of Essential Medicines, 18th list, lk 8, 2013, veebiversioon (vaadatud 26.05.2015) (inglise keeles) Ants Kask (meditsiinidoktor, Merck Sharp & Dohme OÜ), Kuidas avastati miljoneid elusid päästnud tuberkuloosiravim?, Eesti Päevaleht, 14. august 2004 19. oktoobril 1943 õnnestus Rutgersi ülikooli teadlastel isoleerida streptomütsiin – esimene tuberkuloosi raviks sobiv antibiootikum, 19. oktoober 2013
Mullaprotsessid

Mullaprotsessid on elusa ja eluta orgaanilise aine, lähtekivimi ning mullavee ja -õhu vastastikused dünaamilised mõjutused. Läbi nende protsesside muutub mulla geneetiline horisont ja muutuvad nii mulla omadused kui ka koostis. . Mulla protsesside toimimise tulemusena jagunevad Eestis mullad järgmiselt: Ι Mullad automorfsed mullad, kus põhjavesi paikneb sügaval ΙΙ Mullad poolhüdromorfsed ja hüdromorfsed mullad, kus põhjavesi ulatub maapinnale või kuni mulla alumistesse horisontidesse. Leetumine See on üks mullaprotsessidest, kus orgaanilse aine lagunemisel tekkivate hapete mõjul laguneb mulla mineraalosa lahustuvateks ühenditeks, mis mullas liikuvate vete toimel sügavamale kantakse. Selle protsessi käigus mulla keemiline viljakus langeb. Tavaliselt okasmetssa aladel. Kamardumine Tegu on mullatekkeprotsessiga, mille käigus orgaaniline aine koguneb mulla pindmisesse kihti ning tekib huumushorisont. Eriti intensiivne kamardumine toimub parasvöötme rohtlas. Gleistumine See protsess toimub pidevalt liigniisketes ja hapnikuvaeses muldkeskkonnas. Anaeroobsed mikroorganismid hangivad endale vajaliku hapniku FeO-st. FeO reageerib mullas esinevate mineraalidega ja tekivad rohekad gleimineraalid. See protsess on iseloomulik tundras. Sooldumine Protsess, kus aurumine on intensiivne ja mulla läbiuhtumine toimub harva või siis üldse mitte. Sooldunud mullad sisaldavad rohkelt vees lahustunud soolasid. Esineb kuiva kliimaga aladel. Soostumine Selles protsessis orgaaniline aine ladestub mineraalosa pinnale. Taimejäänused lagunevad osaliselt pinnale. Soostumine on iseloomulik tundra ja metsavööndile. Leostumine Vees lahustuvate magneesiumi ja kaltsiumi (soolad) väljauhtumine. Iseloomulik sademeterikastel aladel. "Mullaprotsessid". "Eesti mullad". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. november 2009. Vaadatud 26. mail 2015. [1] Mullateadus.
Maia Phandžikidze

Maia Phandžikidze (gruusia keeles მაია ფანჯიკიძე; sündinud 16. oktoobril 1960 Thbilisis) on Gruusia poliitik ja diplomaat. Ta oli 25. oktoobrist 2012 kuni 5. novembrini 2014 Gruusia välisminister. Ta sündis Thbilisis. Ta on õppinud saksa filoloogiat Thbilisi Riiklikus Ülikoolis ja Jena ülikoolis. Enne kui ta asus välisministeeriumi teenistusse, õpetas ta Thbilisis saksa keelt. Aastal 1994 asus ta Gruusia välisministeeriumi teenistusse. Ta oli aastatel 2004–2007 Gruusia suursaadik Saksamaal, aastatel 2007–2010 oli ta Gruusia suursaadik Hollandis. Pärast äsjamoodustatud erakonna Gruusia Unistus – Demokraatlik Gruusia võitu 2012. aasta parlamendivalimistel nimetas peaminister Bidžina Ivanišvili 25. oktoobril 2012 Phandžikidze välisministriks. Tema isa Guram Phandžikidze (1933–1997) oli ulmekirjanik, õe Natia abikaasa Irakli Alasania oli Gruusia kaitseminister.
Mittesakslane

Mittesakslane (alamsaksa keeles undudesch, saksa keeles undeutsch) oli õiguslik staatus keskaegsel Liivimaal. Keskaja Liivimaa rahvastik jagunes üldjoontes kaheks õiguslikuks rühmaks: kõrgema staatusega "sakslasteks" ja madalama staatusega "mittesakslasteks". Kuigi mõnikord kasutati väljendit "mittesakslane" otseses mõttes etniliste mitte-sakslaste märkimiseks, mõeldi selle all tavaliselt siiski talupoegi, 15.–16. sajandil reeglina kohalikke põliskeeli rääkivaid inimesi (eestlasi, lätlasi, liivlasi), ennekõike talupoegi. Sotsiaalne ja etniline jaotus olid omavahel põimunud. Tõus ühiskondlikul redelil tähendas ühtlasi saksastumist. Mittesakslaste osakaal linnarahvastikus varieerus: 15. sajandi keskel olevat kolmandiku Riia elanikest moodustanud "lätlased ja mittesakslased", 1538. aasta Tallinna maksukogujate nimekirjas oli eestlasi 40%, kuid vaesemaid kihte arvesse võttes võis neid kokku olla üle poole. Väikelinnade puhul on tavaliselt oletatud sakslaste ülekaalu, kuid näiteks 1530. aasta Narva rae teatel oli seal 30 saksa ja 120 mittesaksa perepead. 13. sajandil olid "mittesakslased" linnades "sakslastega" õiguslikult seisundilt üldjoontes võrdsed, kuid aja jooksul nende olukord halvenes – paljud tsunftid keelasid nende liikmeks võtmise, piirati pärandamisõigust, maalt linna elama asumist jne. Piirangud olid suunatud ennekõike talupoegade vastu, linnaeestlaste ja -lätlaste osas ei pruukinud need alati kehtida. Uusajal käsitleti seda terminoloogiat aga eelkõige etnilises tähenduses. saksastumine baltisakslased kadakasakslased Kleindeutschen Selart, Anti, Ivar Leimus, Linda Kaljundi, Heiki Valk. Ristiretked ja vallutussõjad 13. sajandi Liivimaal, teoses "Eesti ajalugu II. Eesti keskaeg." Toimetaja Anti Selart. Tartu 2012. Lk 181–184 Aivar Kriiska, Ain Mäesalu, Anti Selart, Inna Põltsam-Jürjo, Pärtel Piirimäe, Marten Seppel, Andres Andresen, Ago Pajur, Tõnu Tannberg. Eesti ajalugu, toimetaja Ursula Vent. Avita kirjastus, 2017. Lk 72 Anti Selart. Saks ja mittesaks keskaegse Liivimaa linnades. Sirp, 17.03.2006 Paul Johansen ja Heinz von zur Mühlen. Deutsch und Undeutsch im mittelalterlichen und frühneuzeitlichen Reval. Köln; Wien: Böhlau, 1973 Wilhelm Lenz. 2004. "Undeutsch. Bemerkungen zu einem besonderen Begriff der baltischen Geschichte." Teoses Aus der Gechichte Alt-Livlands. Festschrift für Heinz von zur Mühlen zum 90. Geburtstag. Münster: Schriften der Baltischen Historischen Kommission 12: 169–184.
Elias Lönnrot

Elias Lönnrot (9. aprill 1802 – 19. märts 1884) oli soome rahvaluulekoguja, filoloog, arst ja botaanik. Elias Lönnrot koostas rahvaluule ainetel soomlaste rahvuseepose "Kalevala" (1835; uus, täiendatud versioon 1849). Teda teatakse ka kui soome keele arendajat. Oskar Albin Kallio, "Elias Lönnrot: Soome rahvuskultuuri rajaja". Tõlkinud ja täiendanud August Palm. Sari Suurmeeste elulood, nr 18, EKS, Tartu 1934, 160 lk Heldur Niit, "Lisaandmeid Elias Lönnroti Eestis käigu kohta" – Keel ja Kirjandus 1986, nr 6, lk 321–329 ja nr 7, lk 403–411 Henni Ilomäki, "Kreutzwald ja Lönnrot – kaks meest, kaks maailma" (ettekanne 46. Kreutzwaldi päevadel Tartus 19. 12. 2002). Soome keelest tõlkinud Viia Väli – Paar sammukest XX: Eesti Kirjandusmuuseumi aastaraamat, Tartu 2003, lk 93–101 Paul Alvre, "Elias Lönnrot oma aja peeglis" (Pertti Karkama raamatu "Kansakunnan asialla: Elias Lönnrot ja ajan aatteet" arvustus) – kogumikus "Uralistika müüdid ja faktid = Myths and facts in Uralistic", Tartu 2004 (Fenno-Ugristica; 26), lk 311–316 "Elias Lönnrot". Estofilia. Tallinn: Soome suursaatkond. 2018. Vaadatud 04.05.2018. Matthias Johann Eisen, Elias Lönnrot Eestis., Eesti Kirjandus nr 8/1923 Soomekeelne info Aino Suits, "Lönnrot’i ja Faehlmann’i kokkupuuteid ja ühiseid harrastusi" – Eesti Kirjandus 1931, nr 3, lk 157-169; loetav Kirjandusarhiivis ja ka digiteeritud ajakirjanduse aadressil "Võru noormees Lönnroti jälil" (intervjueeris Erika Klaats) – Maaleht 6. 3. 2003, lk 25 Maie Toomsalu, "Meditsiinidoktor Elias Lönnrot" (PDF-vormingus) – Eesti Arst 2005, nr 12, lk 888–894
Mindia Džanelidze

Mindia Džanelidze (gruusia keeles მინდია ჯანელიძე; sündinud 26. juulil 1978 Thbilisis) on gruusia jurist, politseitöötaja ja poliitik; ta oli 4. novembrist 2014 kuni 1. maini 2015 Gruusia kaitseminister. Ta sündis aastal 1978 Thbilisis. Ta lõpetas aastal 2000 Gruusia Riikliku Julgeoleku Akadeemia. Ta täiendas ennast aastal 2006 Washingtonis Gruusia-USA koostööprogrammis julgeoleku alal, aastal 2008 Thbilisis Gruusia-Prantsusmaa koostööprogrammis julgeoleku alal ja aastal 2012 Thbilisis Gruusia-Suurbritannia koostööprogrammis julgeoleku alal. Aastatel 2000–2004 oli ta Gruusia välisluure operatiivteenistuse kaastöötaja, aastatel 2004–2007 oli ta Gruusia välisluure teenistuse operatiivosakonna asejuhataja, aastatel 2008–2012 oli ta Gruusia välisluure teenistuse informatsiooni direktoraadi ülem, aastatel 2012–2014 oli ta Gruusia Siseministeeriumi vastuluure osakonna direktor, jaanuarist novembrini 2014 oli ta Gruusia peaministri abi riikliku julgeoleku küsimustes. 4. novembrist 2014 kuni 1. maini 2015 oli ta Gruusia kaitseminister. Ta on abielus ja tal on kolm last. Ta valdab gruusia, vene, inglise ja türgi keelt.
Päevad, mis ajasid segadusse

"Päevad, mis ajasid segadusse" on 2016. aasta 8. aprillil esilinastunud eesti mängufilm. See on tragikomöödia, mille tegevus toimub 1990. aastate teises pooles. Filmi valmimist toetasid Eesti Filmi Instituut ja Eesti Kultuurkapital. 2016. aastal käis filmi Eesti kinodes vaatamas 62 262 inimest. Filmi paljud võtted on tehtud Lõuna-Eestis. Eesti Filmiajakirjanike Ühing valis selle Eesti aasta filmiks. Hendrik Toompere Jr Jr – Allar Juhan Ulfsak – Juulius Jaanika Arum – Nele Taavi Eelmaa – Pontu Klaudia Tiitsmaa – Maria Juss Haasma – Mattias Kait Kall – Pets Kristjan Lüüs – Andres Reimo Sagor – Toomas Merlyn Uusküla – Jaana Hendrik Toompere – Jaak, Allari isa Liina Vahtrik – Maarika, Allari ema Rasmus Kaljujärv – Kalev, Juuliuse vend Kethi Uibomägi – Riina Igor Maasik – Onu Bella Merle Palmiste – Mari, Allari tädi Margus Prangel – Aivo, Mari mees Ott Aardam – Herko Markus Dvinjaninov – Lauri Liis Lindmaa – Ester Gert Goršanov – Pontu turvamees Ingrid Margus – Marta Baltic films : facts & figures 2017 Aasta film Eesti Filmiajakirjanike Ühing Filmi koduleht Madis Laur Uus Eesti mängufilm "Päevad, mis ajasid segadusse" räägib pöörastest 90ndatest ERR, 13. mai 2015 Arp Müller Triin Ruumet ja Maie Rosmann-Lill. Päevad, mis ajasid segadusse Vikerraadio, 7. mai 2015
Viies

"Viies" on ansambli Kõrsikud 2015. aasta album. Südames salaja Tähetolm Kaugele võid minna Roosa kuu Tule ja jää Meiecundimees üks Korsakov läks eile Lätti Kiigu ja liugle Karussell Leida võib Elud asjad Meie jaoks MuusikaPlaneet. Kõrsikud kaverdavad uuel plaadil Winny Puhhi hitti, 23.05.2015
Thinathin Hidašeli

Thinathin Hidašeli (ka Thina Hidašeli; gruusia keeles თინათინ (თინა) ხიდაშელი; sündinud 8. juunil 1973 Thbilisis) on Gruusia jurist ja poliitik. Ta oli 9. maist 2015 kuni 1. augustini 2016 Gruusia kaitseminister. Ta oli Gruusia esimene naiskaitseminister. Ta lõpetas aastal 1995 Thbilisi Riikliku Ülikooli rahvusvahelise õiguse alal. Ta sai aastal 1996 Budapestis Kesk-Euroopa Ülikoolis magistriks poliitiliste teaduste alal. Ta oli teadur inimõiguste alal kolledžis Washington College of Law ja töötas teadurina Yale'i Ülikoolis. Tema abikaasa on Gruusia parlamendi spiiker Davith Usupašvili.
Oleg Sõlg

Oleg Sõlg (Oleg Jolkin; 31. juuli 1951 Hiiumaa – 17. märts 2006 Tallinn) oli eesti muusik, ansamblite Polyphon ja Consilium solist. Muusikaga tegelemist alustas ta Kärdlas koolis käies. Populaarsuse saavutas Sõlg 1974. aastal tegutsemist alustanud Keila ansambli Polyphoni liidrina, kus ta oli nii solist kui klahvpillimängijana. Tema kirjutatud ka valdav osa selle bändi lööklauludest nagu "Väike tüdruk", "Kägu", "Tore öö", "Jane, Jane", "Liisa", "Angelica", "Kadunud laps" jt. 1977. aastal oli Polyphon sunnitud punavõimude nõudmisel tegevuse lõpetama pärast seda, kui Liepajas toimunud ansambli kontserdi ajal toimusid vaimustunud publiku poolt tõsised korrarikkumised, mis levisid üle linna. 1978. aastal andis EKP Harjumaa Rajoonikomitee veidi muutunud koosseisus bändile nime all Consilium loa tegevust jätkata. Consiliumi aktiivne kontserttegevus kestis 1986. aastani, hiljem esineti veel aeg-ajalt, sealhulgas ka ärkamisaegsetel öölaulupidudel, kuid Polyphoni edu enam ei saavutatud. 1980. aastate lõpus elas ja töötas Sõlg Soomes. Peale Eesti taasiseseisvumist musitseeris Sõlg mõnda aega kollektiivis Alka and the Boys, hiljem esines kahemehebändiga, kus lisaks temale mängis pilli veel Consiliumi kitarrist Hillar Sutt ning peale viimase surma ka Polyphoni bassimees Allan Ladvas. 2005. aastal tegi Polyphon (koosseisus Oleg Sõlg – laul, Rein Laaneorg – soolokitarr, Allan Ladvas – basskitarr, Sulev Ermaste – trummid) eduka comebacki, korraldas kontserdituuri ja andis välja albumi. Oleg Sõlg oli produktiivne poplugude looja, kelle eluajal salvestati rohkem kui 150 tema kirjutatud laulu. 1982 "Consilium", LP, Meloodia 1989 "Polyphon / Consilium – 15", MC, Kuldnokk 1994 "Polyphon & Consilium 20" MC, Theka 1999 "Polyphon & Consilium Veerandsada", 2CD, Ü.L. 2001 "Oleg Sõlg. Tore öö" Kutse tantsule 17, CD, TopTen 2003 "Raha, raha, raha", CD, TopTen 2005 "Polyphon 2005", CD, TopTen 2006 "Möödunud päevad", CD, TopTen 2006 Polyphon "Live" TopTen, salvestatud 3. augustil 2005 Tartus 2014 "Polyphon / Consilium – 44 Legendaarset lugu" 2xCD, DVD Hitivabrik Oleg Sõle isa oli tšerkessi päritolu Igor Jolkin, kes peale demobiliseerumist armeest 1948. aastal jäi Hiiumaale, õppis ära eesti keele ja oli Hiiu maakonna spordikomitee esimeheks. Tema ema oli Hiie Sõlg (Jolkina) ning tal oli üks õde. Sõlg oli neli korda abielus ja tal on viis last. Ta suri kopsuvähki ja on maetud kodusaare Hiiumaa Kärdla kalmistule. Glämm-roki pioneerid alati valmis. Õhtuleht, 8. jaanuar 2000. Sihikindlus viib meie spordi vabariigi tasemele. Hiiu Leht, 14.09.2021. Oleg Sõlg: Harva, kui mõni tüdruk jäi kätte saamata. Õhtuleht, 16. juuli 2003. Oleg Sõlg andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles) Vahel sai ka tööluusi pandud, et Olegiga olla. Õhtuleht, 23. juuli 2003. Oleg ei teadnud, et tal nii vähe elada on jäänud ... Õhtuleht, 18. märts 2006. Kodumaise rokkari Oleg Sõle laamendamis-kaadrid ilmusid ime väel välja. Kroonika, 23. juuli 2021. Oleg Sõlg, naised ja muusika! ETV dokumentaalsaade, 2014.
Rumeenia muusika

Rumeenia muusika on Rumeeniast pärinev või rumeenlaste loodud või esitatud muusika. Rahvamuusika on regiooniti erinev. Banaadi piirkonnas on levinuim pill viiul, millele on hiljem lisandunud puupuhkpillid. 1920. aastatel toodi Ungarist sisse puhkpill taragot. Bukoviina on üks Rumeenia eraldatumaid piirkondi ja seal on kasutusel mõned rumeenia kõige vanemad pillid, näiteks keelpill kobsa ehl kobza (rumeenia keeles cobză). Dobrudža on etniliselt mitmekesine piirkond ja seetõttu on sealses muusikas tunda tatari, ukraina, türgi ja bulgaaria elemente. Eriti märgatavad on Balkani ja türgi rütmid. Kõige populaarsem tants seal on geamparale, mis erineb väga teistest rumeenia rahvatantsudest. Tänapäeva rumeenia muusikud on kasutanud rahvamuusikaainest, populariseerinud rahvapille ja neid edasi arendanud. Üks sellistest muusikutest on maailmakuulus paaniflöödimängija Gheorghe Zamfir. Rumeenia vaimuliku muusika kõrgaeg oli 15.–17. sajandil, kui Bütsantsi mõjusid sobitati kohaliku rahvamuusikastiiliga ja kloostrites tegutsesid silmapaistvad liturgilise muusika koolkonnad. 18. sajand tõi Venemaalt ja Euroopast Rumeenia vaimulikku muusikasse polüfoonia. Rumeenia rahvamuusikaga sarnaneb väga Moldova rahvamuusika. "Deșteaptă-te, române!", riigihümn Rumeenia Eurovisiooni lauluvõistlusel
Serbia muusika

Serbia muusika on Serbiast pärinev või serblaste loodud või esitatud muusika. Serbia muusika kuulub laiema Balkani maade muusikatraditsiooni hulka, kuid selle kõla on siiski omanäoline ja rahvuslike erijoontega. Serbia muusika dokumenteeritud ajalugu ulatub keskaega. Liturgilist muusikat esitasid kogu maal kantorid ja kirikukoorid. Laulud olid pärit jumalateenistusraamatust "Osmoglasnik" ja need põhinesid bütsantsi kaheksa helilaadi süsteemil. Laule korrati kaheksanädalaste tsüklite kaupa. Keskajal viljeldi ka rahvamuusikat, millest on vähem teada, ja õukonnamuusikat. Nemanjići dünastia võimu ajal olid muusikutel õukonnas oluline roll. Keskajal kasutati pillidest sarvi, trompeteid, lautosid, psaltreid, trumme ja taldrikuid. Rahvapillide hulgas on gajde, kaval, dajre, diple, tamburitza, gusle, tapan, sargija, ćemane, zurla, frula jt. Rahvalaulude seas on tähtsaimad eepilised laulud, mida saadeti guslel. Heliloojat ja musikoloogi Stevan Stojanovići peetakse üheks tähtsamaks nüüdisaegse serbia kunstmuusika rajajaks. Ta õpetas muusikat, kogus rahvalaule ja uuris neid teaduslikult. Ta oli ka Serbia esimese muusikakooli direktor. "Bože Pravde", riigihümn Serbia Eurovisiooni lauluvõistlusel
Zonguldaki provints

Zonguldaki provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Põhja-Türgis. Provints asub Musta mere ääres. Provintsi keskus on Zonguldak. Alaplı ringkond Çaycuma ringkond Devreki ringkond Ereğli ringkond Gökçebey ringkond Zonguldaki ringkond Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019. Kastamonu provintsi koduleht (türgi keeles)
Yozgati provints

Yozgati provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Kesk-Türgis. Provintsi keskus on Yozgat. Akdağmadeni ringkond Aydıncıki ringkond Boğazlıyani ringkond Çandıri ringkond Çayıralani ringkond Çekereki ringkond Kadışehri ringkond Saraykenti ringkond Sarıkaya ringkond Sorguni ringkond Şefaatli ringkond Yenifakılı ringkond Yerköy ringkond Yozgati ringkond Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019. Yozgati provintsi koduleht (türgi keeles)
Rize provints

Rize provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Kirde-Türgis. Provintsist loodes ja põhjas asub Must meri, provintsist kirdes asub Artvini provints. Provintsi keskus on Rize. Ardeşeni ringkond Çamlıhemşini ringkond Çayeli ringkond Derepazarı ringkond Fındıklı ringkond Güneysu ringkond Hemşini ringkond İkizdere ringkond İyidere ringkond Kalkandere ringkond Pazari ringkond Rize ringkond Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019. Rize provintsi koduleht (türgi keeles)
Uşaki provints

Uşaki provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Lääne-Türgis. Provintsi keskus on Uşak. Banazi ringkond Eşme ringkond Karahallı ringkond Sivaslı ringkond Ulubey ringkond Uşaki ringkond Population of provinces by years - 2000-2020, vaadatud 14.08.2021. Uşaki provintsi koduleht (türgi keeles)
Anatoli Lebed

Anatoli Lebed (vene Анатолий Вячеславович Лебедь; 10. mai 1963 Valga – 27. aprill 2012 Moskva) oli Nõukogude Liidu ja Venemaa sõjaväelane (alampolkovnik). Ta oli Venemaa õhuväe 45. rügemendi (vene 45-й отдельный гвардейский полк специального назначения) juht. Ta osales Nõukogude-Afganistani sõjas. Ta hukkus mootorrattaõnnetuses.
Richard B. Myers

Richard Bowman Myers (sündinud 1. märtsil 1942 Kansas Citys Missouri osariigis) on endine USA sõjaväelane, lendur. Ta oli Ameerika Ühendriikide Ühendatud Staabiülemate Komitee esimees. 2004. aastal autasustati teda Kotkaristi I klassi teenetemärgiga, tunnustades tema tööd Eesti liitumiseks NATOga . Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 18.05.2015)
Peter Paul Alexander von Baranoff

Peter Paul Alexander von Baranoff (vene Пётр Петрович фон Баранов; 9. mai 1843 – 22. detsember 1924 Tallinn) oli Venemaa sõjaväelane. Ta oli Baranoffide suguvõsa esindaja. Harjumaal asuva Aruküla mõisa viimane mõisnik. 1917. aasta paiku tuli ta Eestisse. Ta on maetud Tallinna Aleksander Nevski kalmistule. 2018. aastal valiti Peter Baranoff rahvahääletuse tulemusel aktsioonil "Sajandi 100 arukülalast" saja meeldejäävama arukülalase hulka. Praust, Valdo. "Aruküla mõis". Eesti mõisaportaal. Vaadatud 25.04.2020. Sissekanne kalmistute registris (vaadatud 27.05.2015) Reeder, Henri; Toomingas, Garina; Erbe, Mai (2018). Sajandi 100 arukülalast. Aruküla: MTÜ Aruküla Kultuuriselts. Lk 7.{{raamatuviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)