laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rāvi

Rāvi (varem Rāva või Rāvmuiža) on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Viesatase vallas. Küla asub merepinnast 95 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Viesatasest 8, endisest piirkonnakeskusest Jaunpilsist 21 ning Riiast 89 kilomeetri kaugusele. Küla kujunes endise Rāve mõisa (Rawen) keskuse juurde. Aastail 1949-1964 asus seal põhikool. Aastail 2009–2021 kuulus küla Jaunpilsi piirkonda. Külas asub Rāvi bussipeatus.. Sinna jääb ka Rāvi kalmistu. Aastal 1937 rajatud endine Rāvi koolimaja on piirkonna üldplaneeringus ära märgitud kui säilitamist vääriv objekt.. Aastal 2014 oli külas 41 elanikku, aastal 2019 oli elanikke 47, aastal 2020 aga 46. Vietvārdu datubāze "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 29. juulil 2020. JAUNPILS NOVADA TERITORIJAS PLĀNOJUMS 2013.-2024.GADAM. I SĒJUMS. Rīga 2012, lk. 48
Umbaed

Umbaed oli ajalooliselt Eesti aladel üksik eraldiseisev aiaga piiratud põllulapp. Sellist piirdega eraldatud põllumaad nimetati umbaiaks peamiselt Lääne-Eestis ja Hiiumaal, Saaremaal ja Muhus oli see tuntud kui saat, Põhja-Eestis kui sõõrd. Umbaed paiknes küla kogukondlikus maakasutuses olevatest põllu- või heinamaadest veidi kõrval või kaugemal metsas, kuna mõned talud suurendasid oma põldu sellega, et tegid metsast alet. lapimaa nöörimaa põld talude kruntimine Eesti keele seletav sõnaraamat vaadatud 29.07.2020 [1] Väike murdesõnastik Vaadatud 29.07.2020 . [2] Väike murdesõnastik Vaadatud 29.07.2020. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 228
Johann V (Werle)

Johann V (1338. ja 1340. aasta vahel - enne 9. septembrit 1378) oli Werle-Güstrowi kaasvalitseja 1365. aastast kuni oma surmani. Ta oli Nikolaus III ja tema naise Agnese poeg. Pärast tema isa surma 1360. või 1361. aastal valitses tema vend Lorenz üksi, arvatavasti Johanni alaealisuse tõttu. 21. septembril 1365 sõlmisid Lorenz ja Johann ühise valitsemise leppe. Tema naine oli Heinrich III tütar Euphemia, kuid ta jäi lastetuks ja suri noorelt.
Johann VI (Werle)

Johann VI (pärast 1341 — pärast 16. oktoobrit 1385) oli Werle-Goldbergi isand aastatel 1382-1385. Ta oli Bernhard II ja selle naise Elisabethi poeg. Ta valitses koos oma isaga ja pärast isa surma 1382. aastal üksi Werle-Goldbergi ja Werle-Wareni isandkondade üle. Tema naine oli Nikolaus IV tütar Agnes. Pole teada, millal ta suri. Dokumendis 16. oktoobrist 1385 mainitakse teda elavana. Teadaolevalt suri ta enne 1395. aastat. Nikolaus V, Werle-Waren-Goldbergi isand Christoph, Werle-Waren-Goldbergi isand Agnes (suri pärast 21. oktoobrit 1449) Mirislava (suri pärast 28. novembrit 1436)
Johann IV (Werle)

Johann IV (enne 1350 – 13. märtsi ja 14. detsembri 1374 vahel) oli 1354. aastast kuni oma surmani Werle-Goldbergi isand. Ta oli Nikolaus IV ja selle naise Agnese poeg. Kuna ta oli veel alaealine, kui ta päris Werle, pani tema ema ta Mecklenburgi hertsogi Albrecht II eestkoste alla. Kuid Albrecht II ja Johanni ema vahel tekkis vaidlus ja ema valis siis eestkostjaks Werle-Güstrowi isanda Nikolaus III. Pärast Nikolause surma valitses Johann IV üksi. 31. oktoobril 1366 sõlmis ta hertsog Albrecht II ja tema poegadega abielulepingu, mille järgi lubas ta abielluda Albrechti poja Heinrich III nelja-aastase tütre Euphemiaga. Abielu kavandati aastaks 1379, kui tütar oli 17 aastat vana. Kuid Johann IV suri 1374. aastal, nii ei saanud see abielu kunagi teoks. Johann suri vallalise ja lastetuna. Tema surmaga hääbus Werle-Goldbergi liin ja Werle-Goldberg läks Werle-Güstrowi Bernhard II kätte. Johann maeti tõenäoliselt Doberaner Münsterisse.
Balthasar (Werle)

Balthasar (u 1375 – 5. aprill 1421) oli Werle-Güstrowi isand 1393. või 1394. aastast kuni 1421. aastani ning Wendeni vürst 1418. aastast. Ta oli Lorenzi ja selle naise Mechthildi poeg. Pärast oma isa surma 1393. või 1394. aastal valitses Balthasar Werle-Güstrowit esialgu üksi, kuid 11. detsembrist 1395 arvatavasti koos oma venna Johann VII ja 1. maist 1401 koos oma venna Wilhelmiga. 1. maist 1418 kutsusid vennad end Wendeni vürstideks, kuna nad olid leidnud piiskop Otto von Havelbergi kroonikast tõendi oma päritolu kohta. Balthasar suri 5. aprillil 1421 ja maeti Güstrowi toomkirikusse. Ta oli kihlatud Pommeri hertsogi Bogislaw VI tütre Agnesega, aga nad ei abiellunud. 18. oktoobril 1397 abiellus Balthasar Mecklenburgi hertsogi Magnus I tütre Euphemiaga. Hiljem abiellus ta Holstein-Rendsburgi krahvi Gerhard VI tütre Heilwigiga. Balthasari lastest pole midagi teada.
Johann VII (Werle)

Johann VII (u.1375 - 14. augusti ja 17. detsembri 1414 vahel) oli aastatel 1395-1414 Werle-Güstrowi isand. Ta oli Lorenzi ja selle naise Mechthildi poeg. Pärast tema isa surma 1393. või 1394. aastal valitses tema vend Balthasar esialgu üksi, kuid 11. detsembrist 1395 valitsesid Johann ja Balthasar Werlet koos. 1. maist 1401 oli nende vend Wilhelm samuti kaasvalitseja. Johann abiellus Saksi-Lauenburgi hertsogi Erich IV tütre Katharinaga. Tema lastest pole midagi teada.
Borkum

Borkum on saar ja vald Põhjameres Saksamaal Leeri kreisis. Valla pindala on 30,74 km². 31. detsembril 2017 elas seal 5118 inimest. Saar asub Rottumeroogist idas ja Juistist läänes. Saarel on luiteid, kõrgus kuni 18 m. Halduslikult hõlmab saart Borkumi linn (vald). See koosneb saare lääneosas paiknevast samanimelisest osavallast ning kahest väiksemast idapoolsest osavallast (Ostland ja Reede). Borkum külgneb läänes Westeremsi väinaga (mis moodustab piiri Hollandiga), idas Osteremsi väinaga, põhjas Põhjamerega ja lõunas Wattenmeeriga. See on suurim ja läänepoolseim Ida-Friisi saartest Põhjameres, Hollandi Groningeni provintsist otse põhjas. Saar moodustus 1863. aastal kahest varem eraldi saarest, mida eraldab ikka veel madal vesi. Liitekohta ida- ja lääneosa vahel kutsutakse Tüskendör ('vahelt läbi'). Mainitud nii Straboni kui ka Plinius Vanema poolt kui Burchana fabaria (ubade saar), oli Borkum Karl Suure ajast osa suuremast Banti saarest, mis koosnes tänapäevastest Borkumist, Juistist ja Norderney lääneosast. 1484. aastal läks Bant Ida-Friisimaa krahvidele, kes arendasid kaubandust, ja saar sai tuntuks kui piraatluse ja vaalapüügi keskus. 1781. aastaks jagasid 18. sajandi vihased tormid Banti kolmeks saareks. Kuna vaalapüük vähenes, hakkasid elanikud vaesuma ja paljud lahkusid, saare elanikkond langes 852-lt 1776. aastal 406-ni 1811. aastal. Esimesed turistid saabusid saarele 1834. aastal ja kohalik majandus paranes turistide abil. Thomas Nelsoni kirjastatud teoses "Mexico as I saw it" võrdleb Ethel Brilliana Tweedie (kirjutades 1911. aastal 1900. aasta reisist Mehhikosse) Monterrey tellisteid Borkumi omadega, "üks paik maakeral, kust juudid on pagendatud". Sellega seoti agressiivne ja edukas Saksa turistide kampaania, et Borkum juudi külastajatest vabana hoida, nagu ülistab antisemiitlik "Borkum-Lied". 1910. aastal vangistati Briti ohvitserid kapten Bernard Frederick Trench ja leitnant Vivian H. Brandon spionaaži eest saare sõjaväeliste rajatiste pildistamisega. 19. ja 20. detsembril 1934 käivitas Wernher von Braun kaks A2-raketi prototüüpi, Maxi ja Moritzi. Saar oli natsi sõjakurjategijate paik, keda hiljem süüdistati Borkumi saare sõjakuritegude kohtus. Saar on osaliselt autovaba. Hooajaväliselt on autosõit lubatud kõikjal, muidu on seal autovabad alad. Ainus linn saarel on samuti Borkum. Tüskendöri alal on lennuväli. Borkumit teenindavad parvlaevad Emdenist Saksamaal ja Eemshavenist Hollandis. Reisijad saavad tasuta rongisõidu sadama ja Borkumi linna vahel. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.  Borkum – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Linnavalitsuse ametlik veebisait Linna koduleht Veebikaust teemaga Borkum Veebikaust teemaga Borkumi suveresidents
Wilhelm (Werle)

Wilhelm (enne 1393 või 1394 - 8. september 1436) oli Werle kaasregent aastatel 1418-1425, seejärel ainuvalitseja kuni oma surmani. Pärast 1426. aastat kutsus ta end "Vendide vürstiks". Ta oli Lorenzi ja selle naise Mechthildi poeg. Pärast tema isa surma 1393. või 1394. aastal valitses Wilhelmi vanem vend Balthasar Werle-Güstrowit üksi, kuni Wilhelm 1418. aastal kaasvalitsejaks sai. Kui Balthasar 5. aprillil 1421 suri, sai Wilhelmist Werle-Güstrowi ainuvalitseja. Kui Werle-Wareni Christoph 1425. aastal suri, sai Wilhelmist kogu Werle valitseja. Pärast 1426. aastat kutsus ta end "Vendide vürstiks, Güstrowi, Wareni ja Werle isandaks". Wilhelm abiellus esiteks 1422. aastal Anhalt-Kötheni vürsti Albrecht IV tütre Annaga, kes suri 1426. aastal. Siis abiellus ta Pommeri hertsogi Barnim VIII õe Sophiaga. Nad said ühe lapse, Katharine. Nõbude nõusolekul pantis Katharine onu Barnim VII Barthi, Zingsti ja Damgarteni territooriumid 20 000 kuldna eest Katharine kaasavaraks. Wilhelmi surmaga hääbus Werle meesliin ja Werle vürstkond läks tagasi Mecklenburgidele. Mecklenburgi valitsejad jätkasid tiitli "Vendide vürst" kasutamist kuni Saksa monarhia kaotamiseni 1918. aastal.
Nikolaus V (Werle)

Nikolaus V (1341. ja 1385. aasta vahel – pärast 21. jaanuari 1408) oli Werle-Goldbergi ja Werle-Wareni isand aastatel 1385 (või 1395) – 1408. Ta oli Johann VI ja selle naise Agnese poeg. Ta valitses koos oma isaga ja pärast isa surma üksi 1401. aastani. Pärast 1401. aastat valitses ta Werlet koos oma venna Christophiga. Pärast 1397. aastat abiellus ta Pommeri-Wolgasti hertsogi Bogislaw VI tütre Sophiaga. Nikolaus V suri 1408. aastal ja maeti Doberaner Münsterisse.
Christoph (Werle)

Christoph (enne 1385 – 25. august 1425) oli 1395. aastast või varem kuni 1425. aastani Werle-Goldbergi ja Werle-Wareni isand. Ta oli Johann VI ja selle naise Agnese poeg. Pärast tema isa surma valitses tema vend Nikolaus V üksi kuni Christophi täisikka jõudmiseni; 1401. aastast valitsesid nad koos. Pärast Nikolaus V surma 1408. aastal valitses Christoph üksi. 4. mail 1418 hakkas ta end kutsuma "Vendide vürstiks". Tõenäoliselt tapeti ta 25. augustil 1425 Pritzwalki lahingus Brandenburgi vastu. Ta oli tõenäoliselt vallaline ja kindlasti lastetu. Tema surmaga hääbus Werle-Goldbergi liin ja Werle-Goldberg läks tema nõole Wilhelmile.
Zavolžsk

Zavolžsk on linn Venemaal Ivanovo oblastis, Zavolžski rajooni keskus. Asub Volga (Gorki veehoidla) ääres, 105 km Ivanovost kirdes. Asula tekkis 19. sajandi keskel Volga vastaskaldal asuva Kinešma Zavolžje linnaosana. 1934 sai eraldi asulaks. 1954 sai linnaõigused ja praeguse nime. 2020. aasta alguses oli elanike arv 9637. Q126688840
Gennadi Burbulis

Gennadi Burbulis (vene keeles Геннадий Эдуардович Бурбулис; 4. august 1945 Pervouralsk – 19. juuni 2022 Bakuu) oli Nõukogude Liidu ja Venemaa poliitik. Ta oli Boriss Jeltsini üks lähemaid kaastöölisi, aastatel 1991–1992 oli ta Vene Föderatsiooni riigisekretär, ta oli üks Belovežje lepingu koostajatest. Ta sündis aastal 1945 Pervouralskis. Ta asus pärast keskkooli lõpetamist, aastal 1962 tööle lukksepana. Aastast 1964 oli ta ajateenistuses raketivägedes. Aastatel 1969–1973 õppis ta Uurali Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskonnas. Tema isapoolne vanaisa Kazimir Burbulis asus Leedust Uuralitesse aastal 1915.
Bourgogne-Franche-Comté

Bourgogne-Franche-Comté on Prantsusmaa lääneosas asuv halduslik piirkond, mis moodustati 2016. aastal varasemast Burgundia ja Franche-Comté'i piirkonnast. Piirkonna halduskeskus ja suurim linn on Besançon. Populations légales 2021
La Silla observatoorium

La Silla observatoorium on observatoorium, mis asub Tšiili põhjaosas Atacama kõrbes. Observatooriumis on kasutusel 13 teleskoopi, millest kolm on Euroopa Lõunaobservatooriumi (ESO) ja ülejäänud mitme riigi astronoomide käsutuses. La Sillas asuvad näiteks Uue Tehnoloogia Teleskoop, MPG/ESO, Taani riiklik teleskoop ja TRAPPIST. See on lõunapoolkera suuremaid observatooriume ning esimene observatoorium, mida kasutas ESO. "La Silla Observatory". ESO. Vaadatud 30. juuli 2020.
Vladimir Tšuikin

Vladimir Tšuikin (vene keeles Владимир Анастасович Чуйкин) on sündinud 1951. aastal. Ta lõpetas 1975. aastal Leningradi Kinoinseneride Instituudi ja töötas Moldaavia NSV-s televisioonis. Kolis Narvasse ja töötas Balti soojuselektrijaama ehitamisel. 1989. aasta septembrist 1993 aasta detsembrini ta töötas Narva linnavolikogu esimehena. 1991. aastal korraldas Narvas referendumi erilise majandustsooni loomisest. Teda tunnustati medaliga "Eeskujuliku töö eest". 2018. aastal valiti ta Venemaa kaasmaalaste koordinatsiooninõukogu (vene k. Координационный совет российских соотечественников Эстонии (КСРСЭ)) esimeheks. Vladimir Tšuikin on abielus, tal on kaks tütart. Informatsioon Venemaa kaasmaalaste koordinatsiooninõukogu 8.06.2018 istungi kohta
MPG/ESO

MPG/ESO on La Silla observatooriumi teleskoop. Teleskoobi ehitas Carl Zeiss AG ning selle peapeegli diameeter on 2,2 meetrit. Teleskoop alustas tööd 1984. aastal. Max Plancki Astronoomia Instituut andis MPG/ESO Euroopa Lõunaobservatooriumile (ESO) tähtajatult laenule. ESO tagastas teleskoobi 2013. aastal. Teleskoobi vaatlusaega jagavad omavahel Max Plancki Astronoomia Instituut ja Max Plancki Maavälise Füüsika Instituut ning teleskoopi hooldab ESO. "MPG/ESO 2.2-metre telescope". ESO. Vaadatud 30. juuli 2020. "The MPG/ESO 2.2m Telescope". ESO. Vaadatud 30. juuli 2020.
Puitplastkomposiit

Puitplastkomposiit (WPC) on võrdlemisi uus materjal, mis sisaldab peeneks jahvatataud puitu, plaste ning lisaaineid. Materjalist tehakse erinevaid tooteid, millest populaarseimad on terrassi- ning fassaadilauad. Materjali või toodete valmistamine erineb paljuski tootjast ning toorainete lisatud kogused võivad erineda. Kõige levinum protsess aga hõlmab peeneks jahvatatud puidu (~60%) segamist erinevate plastikute (~30%) (HDPE, LDPE, PVC jt) ning lisaainetega (~10%) (värvid, siduvad ained, määrdeained jt). Seguga edasi töötamise viise on samuti mitmeid, kuid kõige populaarsem on protsess, kus valminud segu surutakse läbi vormi õigesse kujusse ning lastakse hanguda. Puidu asemel või lisaks puidule kasutatakse ka muid taaskasutatud materjale nagu näiteks pähklikoori, bambust, heina jpt. Tihti viidatakse puitplastkomposiidile, kui keskkonnasäästlikule materjalile, kuid see on tõsi vaid juhul, kui lisatakse taaskasutatud puitu ja plastikuid. Kuna materjal on välimuse ja kasutusala poolest väga sarnane puidule, siis enamasti võrreldakse neid kahte. Puitplastkomposiit materjalist valmistatud toodetel on plastikute ilmastikukindlad omadused, seega sobivad antud materjalist tehtud tooted kõige paremini välistingimustesse, eriti põhjamaises kliimas. Kuigi materjal pole päris ilmastikukindel, peab see siiski kauem vastu, kui puit samades tingimustes. Kuna materjalisse on tihti lisatud UV-kiirguse eest kaitsvaid lisaaineid, siis ei pea muretsema toodete värvi tuhmumise või kulumise pärast, seega on hoolduskulud minimaalsed. Materjalile lisatud plastikud kahjustavad tavalise puidu tulepüsivust, kuna võivad hakata sulama juba madalate temperatuuride juures. Materjali tuletundlikkuse näitaja erineb toodete vahel ning sõltub konkreetse toote toorainete sisaldusest. Salim Hiziroglu (juuli 2016). "What is Wood Plastic Composite?". Vaadatud 30.07.2020. https://en.wikipedia.org/wiki/Wood-plastic_composite "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. august 2020. Vaadatud 30. juulil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Dzikie

Dzikie on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Białystoki maakonnas Choroszczi vallas. Dzikie asub Supraśli jõe vasakul kaldal, Choroszczist natuke rohkem kui 4 kilomeetrit põhjakirdes ja Białystoki kesklinnast umbes 11 km lääneloodes. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/062013702015-0025075?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 5.10.2022.
Inertpaari efekt

Inertpaari efekt on nähtus, mille korral s-orbitaali elektronid ei osale sidemete moodustamisel. Juhul kui s-orbitaali elektronid on tunduvalt tugevamini seotud tuumaga kui p-orbitaalide elektronid, nende osalemine kovalentse või ioonilise sideme moodustamises on energeetiliselt ebasoodne. Nii juhtub 6. perioodi p-elementidega, millele on iseloomulik madalam oksüdatsiooniaste (nt Tl(I), Pb(II) ja Bi(III)). Lisaks sellele on vastav elektronpaar steeriliselt inaktiivne. Näiteks ühendites BiI3 ja BiI63−.
Waldemar (Rostock)

Waldemar (enne 1241 – 9. november 1282) oli Rostocki valitsev isand 1278. aastast kuni oma surmani. Ta oli Heinrich Borwin III ja selle naise Sofia poeg. Tema vanem vend Johann suri enne isa, nii päris Waldemar pärast isa surma Rostocki ja valitses üksi. Ta suri 9. novembril 1282 või üks päev hiljem. Ta maeti Doberaner Münsterisse. Mõne allika järgi jäi ta veidi enne surma pimedaks ja jagas oma territooriumi poegade vahel. Tema pojad valitsesid ema eestkoste all 1284. aastani. 1286. aastast valitses tema noorem poeg Nicholas üksi. Waldemar abiellus Kieli krahvi Johann I tütre Agnesega. Nad said järgmised lapsed: Heinrich Borwin IV (suri enne 1285), Johann (suri enne 1285), Nikolaus I (enne 1262 – 1314), Rostocki isand aastatel 1282–1312.
Zavolžje

Zavolžje on linn Venemaal Nižni Novgorodi oblastis Gorodetsi rajoonis. Asub Volga paremal kaldal, 56 km Nižni Novgorodist loodes. Asula tekkis 1950. aastal hüdroelektrijaama ehitusega seoses. 1964 sai linnaõigused. 2020. aasta alguses oli elanike arv 38 527. Q126683186 https://zavolzhie.net.ru/
Konowały

Konowały on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Białystoki maakonnas Choroszczi vallas. Konowały asub Choroszczist ligikaudu 9 km lääneedelas ja Białystoki kesklinnast umbes 20 km läänes. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/062013702015-0025158?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 5.10.2022.
Nikolaus (Rostock)

Nikolaus hüüdnimega Laps (enne 1262 – 25. november 1314) oli Mecklenburgide dünastiast Rostocki kaasvalitseja aastatel 1282-1284 ja ainuvalitseja aastatel 1284-1312. Ta oli Waldemari ja selle naise Agnese poeg. Tema vanemad vennad Johann ja Heinrich Borwin surid enne 1285. aastat, nii et temast sai ainuvalitseja, esialgu ema eestkoste all. Pärast mitut Mecklenburgi ja Werle isandate (kaks teist Mecklenburgide valitsetud isandkonda) nurjunud katset vallutada Rostock pani ta oma territooriumi Taani kuninga Erik VI kaitse ja feodaalse ülemvõimu alla. Erik VI kaitses Rostocki edukalt; kuid siis eemaldas ta Nikolause võimult ja võttis Rostocki endale. 1311. aastal käivitas Mecklenburgi isand Heinrich II uue katse võtta Rostocki linn. See õnnestus tal 15. detsembril 1312. Kui Nikolaus 25. novembril 1314 suri, läks Rostocki isandkond esialgu Taanile. Nikolaus maeti dominiiklaste Püha Johannese kloostrisse Rostockis. Veel üks sõda puhkes Taani ja Mecklenburgi vahel. Heinrich II vallutas ülejäänud Rostocki isandkonna. 21. mail 1323 sõlmitud rahulepinguga Heinrich II ja Taani kuninga Christoffer II vahel anti Heinrichile Rostocki, Gnoieni ja Schwaani isandkonnad kui pärilikud Taani läänid ja Rostock lakkas olemast eraldi vürstkond. Nikolaus oli mitu korda kihlatud. Esiteks Lindowi krahv Güntheri tütre Euphemiaga. Heinrich II soovitusel katkestas ta kihluse Euphemiaga ja kihlus hoopis Brandenburgi markkrahvi Albrecht III tütre Margaretega. 1299. aastal abiellus ta lõpuks Pommeri-Wolgasti hertsogi Bogislaw IV tütre Margarethega. Nad said ühe tütre: Elisabeth
Krupniki

Krupniki on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Białystoki maakonnas Choroszczi vallas. Krupniki asub Choroszczist umbes neli ja pool kilomeetrit idas ja Białystoki kesklinnast ligikaudu 7 km läänes.
Żółtki

Żółtki on küla Poola Podlaasia vojevoodkonnas Białystoki maakonnas Choroszczi vallas. Żółtki asub Choroszczist ligi 3 km põhjas ja Białystoki kesklinnast umbes 13 km lääneloodes.
Jüri Sild

Jüri Sild (6. detsember 1941 Tartumaa, Avinurme vald, Jõemetsa küla – 3. juuli 2019) oli Energia kolhoosi esimees ja eesti keele hoidja, Ferdinand Johann Wiedemanni keeleauhinna asutaja. Jüri Sild õppis Kuremaa Põllumajandustehnikumis. Pärast sõjaväeteenistust NSV Liidu lennuväes Eestisse naasnult omandas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemias agronoomi kutse. Kandidaadiväitekirja kaitses Jüri Sild 1984. aastal Minskis. 1985. aastast töötas ta Rakvere rajooni Energia kolhoosi esimehena, oli aastatel 1992 ja 1993 Väike-Maarja vallavalitsuse majandusnõunik, hiljem ettevõtja ja OÜ Äntu Mõis juhataja. Jüri Sild tegeles tõstespordiga: oli Eesti tõstekoondise kandidaat ja üliõpilasmeister. 1988. aasta sügisel sündis Jüri Silla abikaasa Irma Silla ettepanekul mõte hakata Väike-Maarjas andma välja eesti keele auhinda. Ideed toetas kohe tollase ajakirja Noorus kirjandustoimetaja Rudolf Rimmel. Esimesel neljal aastal andis auhinda välja Rakvere rajooni Energia kolhoos, hiljem püsis auhind elus tänu Jüri Sillale. Jüri Sild on meenutanud: “Lõpetasime Energia kolhoosis 1988. aastal Mädapea mõisa restaureerimise ning tekkis mõte: kena koht, kuidas saaksime sellega üldkultuuri toetada. Arut­elu käigus koorus välja Wiedemanni-nimelise keeleauhinna idee, sest eesti keel vajas kaitset ning eesti keele uurimise ja arendamisega tegelevate inimeste palk ja tähelepanu nende tööle polnud meie arvates nende vääriline.” Alates 2004. aastast on Ferdinand Johann Wiedemanni keeleauhind riiklik auhind. Jüri Silla teene on ka Väike-Maarja keeletammiku rajamine. Keeletammikusse istutab iga Wiedemanni keeleauhinna laureaat oma nimipuu. 2004 Valgetähe medaliklassi teenetemärk Jüri Silla abikaasa oli Väike-Maarja Keskkooli õpetaja Irma Sild. Aman, Ivika. Hüvasti, JÜRI SILD! Väike-Maarja valla veebisait. Pulver, Andres. Lahkus Wiedemanni keeleauhinna asutaja Jüri Sild. Virumaa Teataja, 10. juuli 2019. Ferdinand Johann Wiedemanni keeleauhind. Väike-Maarja valla veebisait. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Õnne Eelma

Õnne Eelma (sündinud Õnneleid-Astrid Põder; 11. veebruar 1934 Vastemõisa – 23. juuni 2006) oli eesti graafik. Sündis Vastemõisa Viljandimaal, õppis Tallinna 10. Õhtukeskkoolis. Aastail 1955–1962 õppis Tallinna Riiklikus Kunstiinstituudis. Aastail 1977–1990 töötas ta ERKI õppejõuna. Oli Eesti Kunstnike Liidu liige aastast 1961. 1963. aastast esines ta näitustel Eestis ja väljaspool seda. 1960. aastate kunsti suundumus üldistusele haaras ka teda: tema töid iseloomustab mõtteselgus, looduslähedus, helgus. 1960. aastate lõpul läks tema laad abstraktsemaks, sügavtrüki asemele tulid lito ja serigraafia. Õnne Eelma oli tugev joonistaja, viljeles ka pastelli. Õnne Eelma osales 1968. aastast Tallinna graafikatriennaalidel, 1977. aastal pälvis eripreemia. 2004. aastal esines ta XIII triennaaliga kaasnevatel graafikanäitustel 70. sünnipäeva puhul korraldas isikunäituse Deco galeriis. Abikaasa Herald Eelma (1960–1977), tütar Mae Vahur (Eelma; sündinud 1960). Sirp (7.07.2006). "ÕNNELEID-ASTRID EELMA". Sirp.
Nelli Vija

Nelli (Eleonor) Vija (sündinud 30. oktoobril 1930 Peterburis) on eesti teadlane ja bioloog. Lõpetas 1950. aastal Tartu 2. Keskkool ning 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogina. Kaitses 1972. aastal väitekirja "Taimede tiheduse ja mineraalse toitumise mõjust suhkrupeedisaagi suurusele ja fotosünteesi produktiivsusele". 1961. aastal astus aspirantuuri Eesti NSV Teaduste Akadeemia Eksperimentaalbioloogia Instituuti taimefüsioloogia erialale. Töötas teadusliku töötajana 1965–1973 Eesti Loomakasvatuse ja Vetrinaaria Teadusliku Uurimise Instituudis ja aastatel 1973–1978 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudis ning 1978–1988 ENSV Riikliku Plaanikomitee Majanduse ja Planeerimise Teadusliku Uurimise Instituudis teadussekretäri ja vanemteadurina. On olnud abielus Jaan Vijaga (1955–1980), Leopold Piibuga (1980–1996)   Tema isa oli Vilhelm Reiman. https://www.ester.ee/record=b1331456*est