laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Zarja (laev)

"Zarja" oli kuunar, millega Eduard von Tolli juhtimisel sooritasid reisi Venemaa polaarekspeditsiooni liikmed aastatel 1900-1902. Laeva ostmiseks oli Venemaa valitsuse poolt eraldatud 60 000 rubla, millega Norrast osteti kolme mastiga parklaev "Harald Harfager" (algselt valmis 1873. aastal). Larviki sadamas parandati seda Colin Archeri laevatehases. Pärast remonti ja ümberehitamist sai ta kuunarparkiks. 21. juunil 1900 väljus kuunar "Zarja" Peterburist. Kokku osales ekspeditsioonil 20 inimest: "Zarja" kapten Nikolai Kolomeitsev, geodeet, meteoroloog ja fotograaf Fjodor Matisen, hüdrograaf, hüdroloog, magnitoloog ja hüdrokeemik Aleksandr Koltšak, zooloog ja fotograaf Aleksei Bjalõnitski-Birulja, astronoom ja magnitoloog Friedrich Seeberg, arst-bakterioloog ja zooloog Hermann Walter, pootsman Nikifor Begitšev, vanemmasinist Eduard Ogrin, madrused Semjon Jevstifejev, Sergei Tolstov, Aleksei Semjaškin (hiljem asendas teda Pjotr Strižev), Ivan Malõgin (hiljem asendas teda Stepan Rastorgujev), Vassili Železnjakov, Nikolai Bezborodov, teine masinist Eduard Širvinski, vanemkütja Ivan Kljug, teine kütja Gavriil Puzõrjov, kolmas kütja Trifon Nossov ning laevakokk Foma Jaskevitš. 24. juulil sisenes "Zarja" Aleksandrovskisse Murmani ääres ja 31. juulil väljus sealt täieliku toidu- ja küttevaruga Barentsi merre. Augustis jõudis ekspeditsioon Kara merre ja tegi lühikese peatuse Dicksoni saarel. Sügisel triivisid nad Middendorffi lahte. Talvituti Taimõri saare looderanniku juures Colin Archeri lahes. Aprillis 1901 saadeti Kolomeitsev koos kaupmehe Rastorgujeviga posti mandrile viima, kuunari kapteniks reisi lõpuni sai Fjodor Matisen. Sama aasta kevadel ja suvel uuriti Nordenskiöldi saarestikku ja Taimõri poolsaart, tehti kaks uurimisreisi. 25. augustil tuli "Zarja" avamerre. 1. septembril möödus laev Tšeljuskini neemest ja liikus Sannikovi maa suunas. 9. septembril leiti, et punktis koordinaatidega 75°45'N 139°E on sügavus väike, mistõttu meeskond arvas, et Sannikovi maa on lähedal. Aga samal ajal tihe udu ja paks jää segasid liikumist. Talvituti Kotelnõi saare Nerpitšja lahes, kus avati ilmajaam. 5. juulil 1902 jäi Toll koos kaaslaste astronoomi Friedrich Seebergi, jakuudi kaupmehe V. Gorohhovi ja evengi N. Protodjakonoviga laevast maha. Lepiti kokku, et kaks kuud hiljem tuleb "Zarja" Bennetti saare juurde ja võtab nad jälle peale. Raske jääolukorra tõttu ei saanud "Zarja" neile järele tulla. Matisen ja Koltšak proovisid mitut teekonda, aga lõpuks pidid nad Tiksi lahte minema. Jääst raskelt kahjustatud "Zarja" kinnitas otsad Tiksi lahes Leena suudmest ida pool Brusnevi saare tuulealusel küljel ja ei lahkunud kunagi sellelt kohalt. Praegu on ekspeditsiooniga seotud dokumendid ja asjad Poljarnõi linnamuuseumis. Kuunari "Zarja" auks on nimetanud saar Tšeljuskini neeme lähedal; poolsaar Middendorffi lahest ida pool; väin Belkovski ja Kotelnõi saare vahel; väin Nordenskiöldi saarestikus; madal Kara meres Minini skäärides; mägi Tiksi madalas Laptevite meres. ""Под парусами "Зари" (к 105-летию зимовки Русской полярной экспедиции на о. Котельный)". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 24. aprillil 2015. Имена на морской карте
Harold James

Harold James (sündinud 1956) on ajaloolane. Ta on spetsialiseerunud Saksamaa ajaloole ja Euroopa majanduse ajaloole. Ta on avaldanud raamatuid ja artikleid ajaloost. "Kuidas kriisi raisku lasta", Eesti Päevaleht, 10. august 2009
Maasapp

Maasapp (Centaurium) on taimede perekond emajuureliste sugukonnast. Perekonda kuulub umbes 20 liiki, mille levilaks on Euroopa ja Aasia. Kuni aastani 2004 kuulus perekonda ligi 50 liiki, kuid fülogeneetiline uuring jaotas liigi nelja perekonna vahel: Centaurium sensu stricto, Zeltnera, Gyrandra ja Schenkia. Centaurium pulchellum – väike maasapp (harva) Centaurium erythraea – harilik maasapp (hajusalt) Centaurium littorale – linalehine maasapp (paiguti) Centaurium barrelieri (Duf.) F. Q. & Rothm. Centaurium bianoris (Sennen) Sennen Centaurium calycosum (Buckley) Fernald Centaurium capense Broome Centaurium centaurioides (Roxb.) Rolla Rao & Hemadri Centaurium chloodes (Brot.) Samp. Centaurium davyi (Jeps.) Abrams Centaurium erythraea Rafn Centaurium exaltatum (Griseb.) W. Wight ex Piper Centaurium favargeri Zeltner Centaurium gypsicola (Boiss. & Reut.) Ronniger Centaurium littorale (D. Turner) Gilmour Centaurium mairei Zeltner Centaurium majus (Hoffmgg. & Link) Ronniger Centaurium malzacianum Maire Centaurium maritimum (L.) Fritch Centaurium pulchellum (Sw.) Druce Centaurium quadrifolium (L.) Centaurium scilloides (L. fil.) Samp. Centaurium serpentinicola A. Carlström Centaurium somedanum Lainz Centaurium suffruticosum (Griseb.) Ronniger Centaurium tenuiflorum (Hoffmgg. & Link) Fritsch Centaurium turcicum (Velen.) Ronnige
Emajuur

Emajuur (Gentiana) on rohttaimede perekond emajuureliste sugukonnast. Emajuure perekonda kuulub umbes 360 liiki. Sinijuure perekond on kosmopoliitse levikuga, levides peamiselt Aasia, Euroopa ja Ameerika mandri mäestikes ning parasvöötmes. Mõned liigid esinevad ka Loode-Aafrikas, Ida-Austraalias ning Uus-Meremaal. Perekonda kuulub nii ühe-, kahe- kui ka mitmeaastaseid liike. Mõned on igihaljad teised mitte. Enamikku liikidest on väljaspool nende looduslikku keskkonda keerukas kasvatada. Leidub siiski mitmeid liike, mis on tuntud kui ilutaimed ja mida kasutatakse alpiaedade haljastamisel. Emajuured on külmakindlad, eelistavad täispäikeselist või poolvarjulist kasvukohta ning huumusrikast ja parasniisket mulda. Gentiana pneumonanthe L. – sinine emajuur (Harva, peamiselt Ida-Eestis) Gentiana cruciata L. – südame-emajuur (Harva, peamiselt Lääne-Eestis) Gentiana occidentalis – lääne-emajuur EMAJUURED: millest alustada ja mille üle uhkust tunda?
Við Og Við

"Við og við" on Islandi muusiku Ólöf Arnaldsi debüütalbum, mille pealkiri tähendab tõlkes "Nüüd ja siis". Plaadi andis aastal 2007 välja plaadifirma 12 Tónar. Albumi produtseeris ansambli Sigur Rós liige Kjartan Sveinsson, kes koos Skúli Sverrissoni ja Eiríkur Orri Ólafssoniga ansamblist múm aitas kaasa plaadi valmimisele, mängides mõnes loos pille. "Englar Og Dárar" – 3:00 "Í Nýju Húsi" – 4:35 "Klara" – 2:29 "Við Og Við" – 5:39 "Orfeus Og Evridís" – 5:38 (originaalis Megase lugu) "Vittu Af Mér" – 4:15 "Moldin" – 3:22 "Náttsöngur" – 4:33 "Skjaldborg" – 3:04 "Ævagömul Orkuþula" – 1:58
Zarja saar

Zarja saar (vene остров Заря) on saar Laptevite meres Tšeljuskini neemest kagu pool. Lõunast ümbritseb saare rannikut Vostotšnaja laht. Saar on nime saanud kuunari Zarja auks. Saare idapoolseim punkt Georgijevski neem sai nime polaarjaama "Tšeljuskini neem" esimese juhataja (1933–1934) B. D. Georgijevski auks. Zarja poolsaar Zarja väin "C.В.Попов НОВЫЕ ТОПОНИМЫ СОВЕТСКОЙ АРКТИКИ". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. oktoober 2007. Vaadatud 12. augustil 2009. Zarja saare põhikaart
Emajuureke

Emajuureke (GentianellaMoench) on rohttaimede perekond emajuureliste sugukonnast. Eestis on levinud kaks liiki: Gentianella uliginosa – rand-emajuureke Gentianella amarella – mõru emajuureke
Igihali

Igihali (Vinca L.) on koerakooluliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond. Perekonda kuulub kuus liiki, millest tuntuim on ilutaim väike igihali (Vinca minor). Neli liiki on igihaljad, rohtja igihali maapealne osa sureb talveks. Igihaljad kasvavad Euroopas, Loode-Aafrikas ja Edela-Aasias. Nad on rohttaimed. Varred on 1–2 m pikad ja roomavad. Tavaliselt on taime kõrgus 20–70 cm. Kohtades, kus taimevars maad puudutab, võib see juurduda, mis võimaldab taimel levida. Vastakuti asetsevad lehed on 1–9 cm pikad ja 0,5–6 cm laiad, süstjad või ovaaljad. Õied on lehterjad, lihtsad, 2,5–7 cm laiad, meenutavad floksi omi. Pikaraolised viietised lillakad, sinakad, roosad või valged õied asuvad üksikult lehekaenlas. Õiepõhja lähedal on õielehed kokku kasvanud ja moodustavad toru. Õitseb maist septembrini. Vili on kukkurvili. Vinca difformis – erikujuline igihali Vinca erecta Vinca herbacea – rohtne igihali Vinca major – suur igihali Vinca minor– väike igihali Vinca pubescens Lilled: Igihali – tagasihoidlik, kuid elujõuline
Piimjuur (perekond)

Piimjuur (Tragopogon) on taimeperekond korvõieliste sugukonnast. Piimjuure perekonda kuulub üle 140 liigi. Liigid on looduslikult levinud Euroopas ja Aasias. Mitmed liigid on naturaliseerunud ka Põhja-Ameerikas ja Austraalias. Eestis on levinud üks selle perekonna liik: harilik piimjuur.
Kirill Raudsepp (sõjaväelane)

Kirill Raudsepp (18. juuli 1892 Kiigevere, Viljandimaa – 5. aprill 1978 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (major, 1925). Käinud Kalli kihelkonnakoolis, Pärnu Gümnaasiumis, Moskva Aleksandri Sõjakoolis ja Sõjakoolis. Teenis Eesti sõjaväes majorina. 18.07.1892 teenistus ohvitseride reserv (määratud) 29.07.1919 teenistus Merejõudude juhataja, juhataja käsutuses (mainimine) 31.07.1919 teenistus Merejõud, juhataja käsutuses -> Mereväe ekipaaž, adjutant (määratud) 15.01.1920 auaste alamleitnant -> leitnant, Mereväe ekipaaž (ülendamine) 21.04.1920 auaste leitnant -> kapten, Mereväe ekipaaž (ülendamine) 22.02.1924 auaste -> kapten, Merejõudude Staap (auastme vanuse täpsustamine) 10.04.1924 teenistus Merejõudude Staap (kutseliigi muutmine ) 16.09.1925 auaste kapten -> major, Kaitsevägede staabi juurde kuuluv topo-hüdrograafia osakond (ülendamine) Eesti Vabariigi kaadriohvitseride saatus 1938-1996 Ohvitseride andmekogu 1918-1940.
Eesti ohvitseride ülendamine 24. veebruaril 1935

Käskkirjaga kaitsevägedele nr. 4 – 20. veebruarist 1935 kõrgendas Peaminister Riigivanema ülesannetes Konstantin Päts auastmes järgmised ohvitserid: Herbert Brede Eduard-Adolf Bach Jaan Junkur August Steinberg Johannes Siir Mart Tuisk Johannes Martins Artur Viilip Ferdinand-Voldemar Tõnso Ottomar Douglas Oskar Särev Hugo Kulbok Ants Rehtlane Bruno-Carl-Erich Bartelt Eduard Lillak Karl Preisberg Hans Kurg Troadi Lango Leander-Georg-Evald Vehik Johannes Lembra Valter Bergmann Peeter Plado Hans Raudsepp Valter Pedak Paul Grüner Hans Diitemann Karl Kask Karl Rägo August Korkmann Paul-August Lillenblatt Karl Narits Johannes-Leopold Vaimel Hugo Jens Voldemar Tolbast Karl Martinson Johannes-Rihard Arro Johannes Arro Aleksander Velsvebel Aleksander Einpaul Hugo Tulnola Aleksander Landsberg Julius Eiland Boris Drahenfels Mihkel Pütt Herman Vunn Harald-Leonhard Lokk Aleksander Miller Julius Kannelaud Richard Sütt Eugen-Harald Otsmann Robert-Johannes Perlits Ferdinand Rudolf Kivimägi Konstantin Raag August Rääk Jaan Üts Arnold-Heinrich Landberg Villem Umberg Julius Laas Aleksander Zemel Otto Annus August Laas Eduard Lapp Richard Puskov Johannes Sigur Paul-Osvald Kommussaar Georg-Ernst-Emil Muldau Aleksander Simson Vassili Villemson Karl Vill Viktor Rosenberg Herbert Lõhmussaar Aleksander Viil Voldemar Schvalbe August Kask Johannes Kuutmann Alfred Puurlandt August-Verner Lomp Peeter Teemus Osvald Limberg Ernst Liiv Anton Soolmann Paul Paas Ernst Zobel Nikolai Piigert Sergei Maripuu Albert Pessor Evald-Valdemar Schmidt Martin Nurk Arnold Kersten Voldemar Munner August Jaakson August Nõmmik Eduard Vacker Voldemar Erlet Evald Zahkna Valter Kurg-Kurko Paul Ilmar Augustin Taidla Mihkel Endrikson Eduard Ranna Valdeku Aalperk Richard-Friedrich Niineste Hermann Mölder Jaan Tischler Jüri Straus Arvid Vasar Rudolf-Voldemar Alman Jaan Kadever Voldemar Kümmnik Arnold Poolus Hermann-Leonhard Vinni Gustav Leisner Eduard-Voldemar Sari Riigivanema käsukiri kaitsevägedele nr. 4
The Veronicas

The Veronicas on Austraalia electropop'i ja pop rock'i bänd. Bändi moodustasid aastal 2004 Brisbane'is õed Jessica Origliasso ja Lisa Origliasso.
Kiil (laevandus)

Kiil (hollandi keeles kiel, ladina keeles Carina) ehk puulaevade ajastul laeva või paadi emapuu on aluse põhitala(d), mis laevaehitusel esimesena staaplil või kuivdokis paigaldatakse. Ülejäänud osad, näiteks kereplaadid või kaared, kinnitatakse emapuu külge. Emapuu mahapanek on tava järgi tähtis sündmus, võrreldav maja nurgakivi panekuga. Rahvusvahelistes laevanduskonventsioonides on laeva kiilupaneku kuupäev see, millest alates kohaldatakse laevale üht või teist reeglit. Purjejahi raskuskiil triivi vähendajana Raskuskiilu mõju jahi ujuvusele Raskuskiilu mõju püstivusele Eesti seadusandluses kasutatakse väljendit: Laeva kiilu mahapaneku või samas ehitusstaadiumis olemise kuupäev[viide?] SOLAS konventsioonis kasutatakse läbivalt väljendit: laev, mille kiil on pandud või mis on samasuguses ehitusjärgus ... kuupäeval Kotermann Maasilinna laev en:Keel#Etymology Endis-Eesti Elu-Olu *Rahvusvaheline konventsioon inimelude ohutusest merel. Riigi Teataja Koostatud 1. novembril 1974 Londonis, toimetatud tõlge avaldati 22. detsembril 2021 Esterm: kiiluvöö, eki.ee Puulaevaselts Vikan: Kuidas Jaalat ehitatakse? Käsmu viikingilaev - pildid emapuu mahapanekust Ebausku ühenduses paadi ja laevaga 22. mai.2008 Saaremaa Laevakompanii uus parvlaev sai kiilu alla ‎
Sadamaait

Sadamaait on hoone Kuressaares Tori linnaosas Veski tänav 9. Hoone ehitati 1663. aastal Tori abajasse vanale sadamakaile. Kahekorruseline dolomiitplokkidest ehitatud hoone oli läbi aegade kasutusel laohoonena. 1870. aastal ehitas kaupmees Schmidt hoone ümber auruveskiks, andes sellega nime tänavale, kus ehitis asub. Sel ajal ehitati juurde madalam, laevaninakujuliselt väljaulatuva otsaseinaga ühekorruseline hooneosa. 1878–1915 asus territooriumil ka Wildenbergi nahavabrik. Hilisemad nõukogudeaegsed (ETKVL-i lao) juurdeehitised on lammutatud. 2007. aastal õnnistas hoone etenduste esitamise kohaks Anti Toplaan, hoones esitas Kuressaare Linnateater "Reigi õpetajat". 2009. aastal oli hoone kasutusel etenduspaigana. Kalju Komissarov lavastas seal Urmas Lennuki näidendi "Igavene kapten". Sadamaaida uuem osa Sadamaaida uks Sadamaida aken Sadamaaida otsasein Sadamaaida silt 2010 Rita Loel. “Reigi õpetaja” mängupaik Sadamaaidas sai õnnistuse. Oma Saar, 3. juuli 2007 Kirjeldus Sadamaait kultuurimälestiste riiklikus registris Sadamaaida fotod, kevad 2011
DKNY

DKNY (Donna Karan New York) on USA moelooja Donna Karani loodud moemaja New Yorgis. DKNY brändi lõid 1984. aastal Donna Karan ja tema abikaasa Stephen Weiss. Karani eesmärk on ühendada mugavus, tänapäeva mood ja luksuslik joon ning ta looming on toonud talle kuulsust üle maailma. Ta on öelnud, et kogu tema disain algab ja lõpeb inimese kehaga. Brändist sai börsiettevõte 1996. aastal ning 2001. aastast kuulub DKNY maailmakuulsa luksuskaupade kontserni LVMH (Moët Hennessy Louis Vuitton) koosseisu. DKNY peakorter asub 550 Seventh Avenuel Manhattanil New Yorgis. Praeguseks on avatud 70 DKNY ja Donna Karan Collectioni kauplust üle maailma. Neist 20 asuvad Hiinas, sh Hongkongis ja Shanghais, kaks Kanadas ja neli Dubais. Paar kauplust on avatud ka Taanis. Esimene kauplus avati 1997. aastal Londonis ja järgmine 1999. aastal New Yorgis. DKNY ametlik koduleht
Varjulill

Varjulill (Asperula L.) on taimede perekond madaraliste sugukonnast. Perekonda kuulub 186 liiki. Eestis on levinud kaks liiki: Asperula tinctoria – värv-varjulill (loometsades sage) Asperula cynanchica –– roosakas varjulill (väga haruldane) Asperula arcadiensis Asperula ambleia Asperula aristata – ohtene varjulill Asperula arvensis – põld-varjulill Asperula asthenes Asperula charophyton Asperula conferta Asperula cunninghamii Asperula cynanchica - roosakas varjulill Asperula euryphylla Asperula gemella Asperula geminifolia Asperula gunnii Asperula minima Asperula nitida – läikiv varjulill Asperula orientalis - ida-varjulill Asperula pontica – pontose varjulill Asperula purpurea – purpur-varjulill Asperula pusilla Asperula pyrenaica – pürenee varjulill Asperula scoparia Asperula suberosa – korgi-varjulill Asperula subsimplex Asperula subulifolia Asperula syrticola Asperula taurina – härja varjulill Asperula tinctoria – värv-varjulill http://apps.kew.org/wcsp/qsearch.do kasutatud 15.04.2010
Ristmadar

Ristmadar (Cruciata Mill.) on taimede perekond madaraliste sugukonnast. Eestis kasvavad kaks levikult haruldast liiki: Cruciata laevipes Opiz – karvane ristmadar Cruciata glabra (L.) Ehrend. – kevad-ristmadar
Voldemar Maask

Voldemar Maask (30. mai 1941 Kirov – 14. november 1998 Tallinn) oli eesti fotograaf, kes tegi kaastööd paljudele väljaannetele ja fotoagentuuridele ning viljeles portree- ja reportaažfotot. Aastatel 1956–1958 oli ta vabakutseline fotokorrespondent, 1959–1980 töötas mitmes väljaandes: ajalehtedes Noorte Hääl ja Nõukogude Õpetaja ning ajakirjas Noorus. Ta oli hinnatud fotograaf, kelle teoseid kasutati nii Nõukogude Liidus (1980–1991 oli ta uudisteagentuuri Hoвости (APN) fotokorrespondent) kui ka Soomes ja mujal välismaal. Elu viimastel aastatel oli ta Eesti välisministeeriumi fotograaf ning jäädvustas ka Lennart Meri välisreise. Ta oli väga hinnatud reprofotode tegija. Viimastel aastatel kasutas ta fotoaparaate Nikon FE 2 ja Nikon F70. 1995 Soome Valge Roosi I klassi medali kuldrist 1998 Norra Kuningliku Teeneteordeni V klass Järelehüüe välisministeeriumi lehel Foto Foto
Ottomar Douglas

Ottomar Siegfried Douglas (7. oktoober 1893 Ambla – 20. juuli 1984 Göttingen) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). Ta lõpetas 1910. aastal Tallinna Reaalkooli. Ta võitles Vabadussõjas Balti pataljoni koosseisus 1. jalaväe kompanii ülemana. http://russianestonia.eu/index.php?title=%D0%94%D1%83%D0%B3%D0%BB%D0%B0%D1%81_%D0%9E%D1%82%D1%82%D0%BE%D0%BC%D0%B0%D1%80_%D0%98%D0%BE%D0%B0%D0%BD%D0%BD%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D1%87 http://prosopos.esm.ee/index.aspx?type=1
Madar

Madar (Galium L.) on madaraliste sugukonda kuuluv üheaastaste ja mitmeaastaste rohttaimede perekond. Praegu loetakse madara perekonda kuuluvaks üle 630 liigi. Enamik liike kasvab põhja- ja lõunapoolkera parasvöötmes. Madara perekond oli 2018. aastal Läti aasta taim. Galium album – valge madar (sage) Galium aparine – roomav madar ehl virn (sage) Galium boreale – värvmadar (sage) Galium elongatum – pikk madar (hajusalt) Galium mollugo – pehme madar (hajusalt) Galium odoratum – lõhnav madar (hajusalt) Galium palustre – soomadar (sage) Galium pumilum – arumadar (väga haruldane) Galium rivale – ojamadar (paiguti) Galium rubioides – värvipuu-madar (väga haruldane) Galium spurium – põldmadar (tavaline) Galium trifidum – kolmismadar (haruldane) Galium triflorum – kolmeõieline madar (harva) Galium uliginosum – lodumadar (tavaline) Galium verum – hobumadar Galium x pomeranicum Retz. – kollakas madar (paiguti) Liikide nimekirja vaata: http://species.wikimedia.org/wiki/Galium
Leo Luks

Leo Luks (sündinud 13. novembril 1976 Tallinnas) on eesti filosoof. Leo Luks õppis Tartu ülikooli doktoriõppes ning kirjutas Ülo Matjuse juhendamisel doktoritööd teemal "Euroopa nihilismi piiritlemise katse filosoofia ja luule dialoogi abil". Hiljem asus ta õppima Tallinna Ülikooli doktoriõppesse Tõnu Viigi juhendamisel. Töö kaasjuhendaja oli Arne Merilai. 1. oktoobril 2010 kaitses ta Tallinna Ülikoolis doktoritöö "Ei kogemine nihilismi mõtlemises filosoofia ja kirjanduse ühtesulamisel". Oponendid olid Roomet Jakapi ja Daniele Monticelli. Ta on Eesti Maaülikooli filosoofia lektor ning on õpetanud ka EHI-s. Ta on Eesti Filosoofiaõpetajate Seltsi asutajaliige ja esimees. Avaldanud artikleid peamiselt Eesti Ekspressis, Keeles ja Kirjanduses, Sirbis ja Akadeemias. Alustas tegevust kultuurilehe Sitatorn väljaandmisega. Tartu Noorte Autorite Koondise endine tegevliige. Aastast 2004 on kas enda üüripindadel või kodus organiseerinud mitteformaalset "Pornograafilist seminari", mis on mõeldud täiendama koolkondlikke seminare (Analüütilise filosoofia seminar, "Fenomenoloogiline seminar") ja feministlike ürituste rida, mis leiavad Margit Sutropi eestvedamisel aset Tartu Ülikooli Eetikakeskuses.[viide?] Rahvusvahelises plaanis on kogunud tuntust bridžimängijana. Kasutanud tõlkijana Jaan Kägu pseudonüümi. "Ei kogemine nihilismi mõtlemises filosoofia ja kirjanduse ühtesulamisel", Tallinna Ülikooli Kirjastus, Tallinn 2015. 263 lk; ISBN 9789985587997 2014 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (artikliauhind: „Eesti kirjanduse kadunud kodu” (Keel ja Kirjandus 2014, nr 10)) Leo Luksi curriculum vitae.[alaline kõdulink] Leo Luks Eesti Teadusinfosüsteemis Biograafia ESBL-is Leo Luks: Milleks filosoofia?, Delfi, 12. oktoober 2007 Kuidas sünnib filosoofiakunst: Päevalehe intervjuu Leo Luksiga. Päevaleht, 15. september 2007 Leo Luks: Kuid kuidas kirjutada eimiskist?, err.ee, 21. oktoober 2010 Leo Luks: Kas filosoofia suudab meid paremini elama õpetada?, Eesti Ekspress, 2. august 2013
Johannes Siir

Johannes Siir (11. mai 1889 Kolga, Harjumaa – 13. jaanuar 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel). 1933. aastal nimetati endine Allohvitseride kooli ülem kolonel Johannes Siir teedeministri kohale asunud kolonel Otto Sternbecki asemele kaitseväe Sõjavägede Staabi Jalaväe Inspektuuri laskeinspektori kohustetäitjaks, 01.04.1938 aastast Jalaväe inspektor. Suri südameinfarkti tagajärjel. Kaitseliidu Valgeristi III klass Kotkaristi III klassi teenetemärk, (1938) Ungari Kuningriigi I klassi Teeneteordeni 3. klass Kolonel J. Siir laskeinspektoriks., Postimees (1886-1944), nr. 251, 26 oktoober 1933 Ohvitseride andmekogu JOHANNES SIIR – Eesti laskespordi isa, Sõnumitooja, 30.10.2012
Sinilatv

Sinilatv (Polemonium L.) on siniladvaliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond. Perekonda kuulub 50 liiki, mis kasvavad põhjapoolkeral ja Andides, sageli mägedes. Eestis on neist hajusalt levinud üksnes harilik sinilatv (Polemonium caeruleum). Perekonna teaduslik nimetus tuleb kreekakeelsest sõnast "polemos", mis tähendab 'tüli' ja 'riidu'. Nimelt tülitsesid kaks antiikset ravitsejat, Pontosest pärit Poleimon ja Kapadookiast pärit Philetairos selle üle, kumb neist esimesena avastas ühe siniladvaliigi raviomadused. Perekonnas on tavaliselt mitmeaastased, harvem üheaastased taimed suurte ükshaaval kasvavate lehtedega. Taimede kõrgus on 10–120 cm. Õied on helesinised, harvem valged, roosad või tumesinised ja koondunud õisikutesse. Viljaks on mitme seemnega kupar. Sinilatvadel toituvad sageli liblikaröövikud. Üks neist, Coleophora polemoniella, on selle järgi oma teadusliku nimegi saanud.
Johannes Martins

Johannes Eduard Martins (25. juuni 1889 Pajusi vald, Viljandimaa – 18. september 1943 Irkutski oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonel, 1935). 1938–1940 oli ta Varustusvalitsuse ülem. 14. juunil 1941 arreteeriti NKVD poolt. Ohvitseride andmekogu
2B1 Oka

2B1 Oka (vene 2Б1 Ока) oli Nõukogude Liidus välja töötatud 420 mm liikurmiinipilduja tuumalaengute tulistamiseks. GRAU indeks 2B1. Oka peakonstruktor oli Boriss Šavõrin.[viide?] Oka toru oli 20 m pikk. Üks miin kaalus kas 650 või 750 kg (võimalik, et oli kahesugust laskemoona). Väidetavalt oli laskekaugus 650 kg miinil 25 km ja 750 kg miinil 45 km. Miinidel oli raketimootor. Oka veermik põhines rasketankil T-10 ja oli varustatud 770 hj mootoriga. Iga 5 minuti tagant oli võimalik sooritada üks lask. Selliseid liikurmiinipildujaid valmistati Leningradis Kirovi tehases 1957. aastal kokku 4. Samal aastal osalesid Okad koos 406 mm liikurkahuritega 2A3 Moskvas oktoobriparaadil. Katsetuste käigus selgus, et liikurmiinipilduja veermik kipub tohutu tagasilöögi tõttu lagunema. Tagasilöök kahjustas ajami ketirattaid, kiskus käigukasti kinnitustelt maha ja nii edasi. Katsetused lõpetati 1960. aastal ja varsti võeti Okad üldse relvastusest maha, kuna vahepeal olid kasutusele võetud taktikalised tuumaraketid, näiteks 2K6 Luna GRAU indeks 2K6. Need olid märksa odavamad[viide?], kergemad ja mobiilsemad. Õun, lk 35 Õun, lk 37 Mati Õun Külma sõja soomusmasinad Tallinn Sentinel 2006 ISBN 9985960947 ISBN 9789985960943 Mati Õun Aatomisuurtükid TM august 2006
Toni Gardemeister

Toni Gardemeister [ga:rdemaister] (sündinud 31. märtsil 1975 Kouvolas) on endine Soome rallisõitja. Rallidebüüdi tegi aastal 1993, esimest korda startis maailmameistrivõistlustel 1996 aasta Tuhande järve rallill. Aastatel 1998–2000 esindas maailmameistrivõistlustel Seati, kuid firma loobumine rallist jättis ta 2001. aastaks sisuliselt tööta (osales üksnes 4 MM-rallil). Aastail 2002–2004 oli Škoda tehasesõitja. Aastal 2005 kuulus Fordi tiimi ja senise kaardilugeja Paavo Lukanderi asemel hakkas juhiseid andma Jakke Honkanen.