laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tavaline kamarlane

Tavaline kamarlane (Einhornia crustulenta) on merelise päritoluga üheaastane sammalloomaliik. Tavalise kamarlase keha on koorikulaadne, valkjas ja võrkja lubitoesega ning kinnitunud substraadile. Substraadina kasutab ta makrofüüte, veeloomi (limused, tõruvähid) ja kive, mille ümber koloonia moodustab neid matina katvaid pindu. Koloonia loomikud võivad olla piklikud, ristkülikukujulised või ovaalsed, valkjat värvi, eraldatud üksteisest kitsaste soontega, nii et tekib võrkjas pind. Loomikute läbimõõt on u 0,5–0,3 mm ja nende pinda katab kolmveerandi ulatuses membraan ja ülejäänud lubjasisaldusega kilbike (gümnotsüst). Liik eelistab lainetuse eest varjatud kohti, kuid teda leidub ka mõõdukalt avatud merepiirkondades. Elab Läänemeres, Hollandi rannikuvetes, Põhjamere lõunaosas ja Vahemere lääneosas; leide on ka Ameerika Ühendriikidest ja Indiast. Kamarlast on leitud kõikjalt Eesti rannikumerest, välja arvatud kirderannikult. Kamarlane eelistab mesotroofset veekeskkonda, aga saab elada ka eutroofses vees. Liik on keskmise reostustundlikkusega. Ta on avarasoolaline ja talub soolsuse langemist kuni 2 promillini. Loom toitub hõljumist. "J. Kotta. Võõrliikide kaardistamine rahvateaduse abil. Lõpparuanne. Eesti Mereinstituut, Tartu Ülikool, 2021" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 8. veebruar 2024. Vaadatud 3. märtsil 2024. A sea mat (Einhornia crustulenta). - The Marine Life Information Network Einhornia crustulenta (Pallas, 1766) . - eElurikkus
Calycina

Calycina on seltsi tiksikulaadsed kuuluv seente perekond. Calycina languida Calycina andmebaasis eElurikkus.
Treitera

Treitera on lõikamise tööriist. Treitera koosneb tera peast ehk tera töötavast osast ja tera kehast, mille abil tera kinnitatakse terahoidjasse või mõnda teise kinnitusseadmesse. Terapea koosneb esitahust, tagatahkudest, lõikeservadest ja teratipust. Ettenihke suuna järgi eristatakse parempoolseid ja vasakpoolseid treiterasid. Parempoolseteks treiteradeks nimetatakse niisuguseid terasid, mille pealõikeserv, kui parema käe peopesaga tera katta nii, et sõrmed oleksid suunatud treitera tipu poole, asuks pöidla suunas. Niisugune tera liigub töötamisel treipingis paremalt vasakule ehk tagumise tsenterpuki poolt spindlikasti poole. Vasakpoolseteks nimetatakse niisuguseid treiterasid, millel pealõikeserv on pööratud pöidla poole, kui terale asetada eelneval viisil käsi. Treipeitel
Lasiobelonium

Lasiobelonium on seltsi tiksikulaadsed kuuluv seente perekond. Lasiobelonium corticale Lasiobelonium andmebaasis eElurikkus.
Incrucipulum

Incrucipulum on seltsi tiksikulaadsed kuuluv seente perekond. Incrucipulum ciliare Incrucipulum andmebaasis eElurikkus.
Õie-Mai Laarman

Õie-Mai Laarman (sündinud Matveus; 25. mai 1942 Pärnu – 25. jaanuar 2024) oli eesti dissident. Ta õppis Ehituskoolis nr 17 samal ajal Lagle Parekiga. Ta oli August Matveuse tütar. Viktor Niitsoo, Lahkus vabadusvõitleja ja üks ERSP asutajaid, Postimees, 28. jaanuar 2024
Neodasyscypha

Neodasyscypha on seltsi tiksikulaadsed kuuluv seente perekond. Neodasyscypha cerina Neodasyscypha andmebaasis eElurikkus.
Andres Erm

Andres Erm (sündinud 6. aprillil 1960 Tallinnas) on Eesti ettevõtja ja endine moodne viievõistleja. Ta lõpetas 1978. aastal Tallinna 46. Keskkooli ja 1985. aastal TPI majandusteaduskonna. Ta on võitnud Eesti meistrivõistlustel 1981–1988 individuaalselt viis medalit: kolm kuldmedalit (1983, 1987, 1988) ja kaks pronksmedalit (1981, 1982). Meeskondlikult tulnud Eesti meistriks seitsmel korral. Andres Erm oli 1995–2003 Moodsa Viievõistluse Liidu president. Aastast 2009 on ta HT Project Management OÜ direktor ja juhatuse liige. Andres Ermi isa Ants Erm oli keemik, noorem vend Tõnis Erm on kolmekordne maailmameister rattaorienteerumises. Tema poeg Johannes Erm on kümnevõistleja. "Andres Erm ESBL-is". Eesti spordi biograafiline leksikon. Vaadatud 3. märtsil 2024. Biograafia ESBL-is Andres Ermi suur õlletegu, Eesti Päevaleht, 20.05.2016
Laast

Laast on lõiketöötlemisel eralduv peenestatud materjal. Tavaliselt peetakse laastu jäätmeks, mis võidakse ümber töödelda või kasutada kütusena. Laast võib olla ka lõikeprotsessi saadus, näiteks spooni lõikamisel või puitlaastplaadi tooraine peenestamisel (laastustamisel). Metallide lõikamisel treipinkides toimub laastuvõtmine spetsiaalse lõikeriista abil. Laastuvõtmise tulemusena antakse toorikule vastav ettenähtud kuju ja mõõtmed.
Matthew Centrowitz

Matthew Centrowitz Jr. (sündinud 18. oktoobril 1989 Beltsville'is) on Ameerika Ühendriikide jooksja, olümpiavõitja. Tema põhiala on 1500 meetri jooks. Ta võitis 2011. aasta maailmameistrivõistlustel Daegus 1500 meetri jooksus keenialaste Asbel Kipropi ja Silas Kiplagati järel pronksmedali. 2012. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Istanbulis pääses ta 1500 meetri jooksus finaali ja sai 7. koha. Olümpiamängudel Londonis oli ta samal alal neljas. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Moskvas võitis Centrowitz Asbel Kipropi järel hõbemedali. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis sai ta 8. koha. 2016. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Portlandis võitis Centrowitz 1500 meetri jooksus Jakub Holuša ja Nicholas Willise ees kuldmedali. Olümpiamängudel Rio de Janeiros tuli ta tiitlikaitsja Taoufik Makhloufi ja Willise ees olümpiavõitjaks ajaga 3.50,00. See oli kõige aeglasem 1500 meetri jooksu olümpiafinaal alates 1932. aasta olümpiamängudest. Väljas Sees Allikas: Rahvusvaheline kergejõustikuliit Matthew Centrowitzi isa Matt Centrowitz on kergejõustikutreener ja endine jooksja. Ka Matthew ema Beverly Bannister-Centrowitz ja õde Lauren Centrowitz on jooksjad. Matthew Centrowitzi isa on juudi ja iiri päritolu ning ema on pärit Guyanast. Matthew Centrowitz. eurosport.com. Vaadatud 28.2.2024 LetsRun.com Exclusive: Read Chapter Two of Matt Centrowitz’s New Book “Like Father, Like Son”. letsrun.com. Vaadatud 29.2.2024 Matthew Centrowitz Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Lõuka laht

Lõuka laht on laht Saare maakonnas Saaremaa vallas Merise küla lähedal. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus laht Mustjala valda. Laht kuulub Koorunõmme hoiualasse. Veepeegli pindala on 55 hektarit. Lõuka laht Eesti looduse infosüsteemis
Karmo Toome

Karmo Toome (sündinud 19. detsembril 1985) on eesti muusik, laulja, vokaalpedagoog ja muusikaõpetaja. Ta on tuntud oma mitmekülgse panuse poolest erinevates muusikalistes projektides ja bändides. "Hapud Viinamarjad" - Paks Matu & Roki - EP (2024) “Vikerkaar” - EP (2022) "Jõulukell" - Singel (2022) "Ärkamislugu" feat. Vesikas - Singel (2022) "Vanakraam" - Album (2021) "Jää jumalaga, ebajumalanna" - Singel (2021) "Kahekõned" - EP (2020) "Ära nuta" - Singel (2020) "Bänd" - Album (2018) 2001 - Lyhis 2003 - The Weird Band 2006 - Synergia 2009 - Hapud Viinamarjad 2013 - Non-Quartet 2018 - Funkitol 2024 Richard Harrise etenduses "Pidu taevani" - Toby 2023 Paul Webb'i etenduses "Neli rüütlit Lammaskülas" - Tracy. Martin McDonagh'i etenduses "Leenane'i kaunitar" - Pato Dooley 2021 Palamuse Amatöörteatri Terje Kärmase etendus "Hirmuöö 2" - Enn 2018 Palamuse Amatöörteatri Leo Talimaa etendus "Hirmuöö" - Enn 2024: Eesti Kultuurkapitali tunnustuspreemia - märgatud rollilahenduste eest harrastusnäitlejana. 2023: Vaike Lapi fondi preemia muusika õpetamise eest Palamusel. 2021: Eesti Rahvamajade Ühingu "Noor tegija" nominatsioon. 2020: Jõgeva valla loomingupreemia ja korraldajapreemia nominatsioon. 2020: Palamuse Kultuuri teatriauhind "Kaspar". 2017: Esimene koht “Iga Issi on Supermees” kogupere üritusel. 2014: Non-Quartet Tudengibänd 2014 II koht. 2012: Hapud Viinamarjad Tudengilaul I koht Karmo Toome on abielus ja kolme lapse isa. Aktiivselt osalenud kogukonna tegevustes ja panustanud kohalikku muusika- ja kultuuriellu. https://www.vooremaa.ee/sisemine-muusikahaal-innustas-karmo-toomet-looma-palamuse-laulustuudiot/ https://noorteajakiri.wordpress.com/2012/02/05/karmotoomemuusika/ https://elmar.pleier.ee/podcast/moni-minut-muusikata/136896
Metallide lõiketöötlemine

Metallide lõiketöötlemine on keerukas füüsikaline protsess, mille käigus antakse toorikule soovitud kuju ja mõõtmed. Metallide lõikamine võib toimuda treimise, freesimise, puurimise, hõõritsemise, avardamise, lihvimise jne teel. Metallide lõiketöötlusel esineb nii elastseid kui ka plastseid deformatsioone, millega kaasneb suur hõõre, soojuse eraldumine, terakasvaja tekkimine, laastu keerdumine ja deformeerumine, materjali kalestamine ja tööriista kulumine.
Lewis Cook

Lewis John Cook (sündinud 3. veebruaril 1997 Yorkis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis AFC Bournemouth. Ta alustas klubikarjääri Leeds Unitedis, mille akadeemiaga liitus ta 2004. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Inglismaa esiliigas hooajal 2014/15 ning kindlustas kohe esimesel hooajal koha klubi põhikoosseisus. 2016. aastal valiti Cook English Football League'i aasta parimaks noormängijaks. Nii hooajal 2014/15 kui ka 2015/16 valiti Cook Leeds Unitedi hooaja parimaks noormängijaks. 2016. aasta juulis liitus ta Bournemouthiga. Aastatel 2011–2018 mängis Cook Inglismaa noortekoondistes. 2014. aastal tuli ta Inglismaa kuni 17-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. 2017. aastal tuli ta Inglismaa kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Lewis oli turniiril meeskonna kapten. 2017. aasta juunioride maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta värava Guinea koondise vastu. Esmakordselt kutsuti ta Inglismaa jalgpallikoondisse 2017. aasta novembris sõprusmänguks Brasiilia vastu. Koondisedebüüdi tegi ta 27. märtsil 2018 sõprusmängus Itaalia vastu. "Lewis Cook: Bournemouth complete signing of Leeds United midfielder". BBC Sport. 8. juuli 2016. Vaadatud 13. novembril 2017. Bascombe, Chris (9. juuni 2017). "Lewis Cook: World Cup success might win Premier League managers' trust". The Daily Telegraph. London. Vaadatud 13. novembril 2017. "England v Brazil: Dominic Solanke, Lewis Cook and Angus Gunn called up for friendly". BBC Sport. 11. november 2017. Vaadatud 13. novembril 2017. McNulty, Phil (27. märts 2018). "England 1–1 Italy". BBC Sport. Vaadatud 27. märtsil 2018. Profiil AFC Bournemouthi kodulehel
Illja Zabarnõi

Illja Borõssovõtš Zabarnõi (ukraina keeles Ілля Борисович Забарний; sündinud 1. septembril 2002 Kiievis) on Ukraina jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis AFC Bournemouth ja Ukraina jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Kiievi Dinamo. Ukraina kõrgliigas debüteeris ta 2020. aasta septembris. 2021. aastal tuli ta Kiievi Dinamoga nii Ukraina meistriks kui ka karikavõitjaks. 2023. aasta jaanuaris sõlmis ta viie ja poole aasta pikkuse lepingu Bournemouthiga. Ukraina jalgpallikoondises debüteeris Zabarnõi 7. oktoobril 2020 sõprusmängus Prantsusmaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 16. juunil 2023 EM-i valikmängus Põhja-Makedoonia vastu. Ta kuulus Ukraina koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Kiievi Dinamo Ukraina kõrgliiga: 2020–21 Ukraina karikas: 2020–21 Ukraina superkarikas: 2020 "Cherries complete Zabarnyi coup". AFC Bournemouth. 31. jaanuar 2023. Vaadatud 31. jaanuaril 2023. Profiil AFC Bournemouthi kodulehel
Grafenbach-Sankt Valentin

Grafenbach-Sankt Valentin on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Neunkircheni ringkonnas. Grafenbach-Sankt Valentin asub Ternitzist edelas Schwarzatalis. 15,54% valla territooriumist on kaetud metsaga. Antiikajal oli vald Rooma Noricumi provintsi osa. Grafenbachi lähedal on 9. sajandi matmisväli. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Einhornia

Einhornia on mereliste sammalloomade perekond sugukonnas Electridae, mis kirjeldati Electra perekonnast eraldiseisvana 2007. aastal. Perekonna tüüpliik on tavaline kamarlane (Einhornia crustulenta). Perekonnas on kuus liiki: Einhornia arctica (Borg, 1931) – Atlandi ookeani kirdeosa Einhornia crustulenta (Pallas, 1766) – Atlandi ookeani kirdeosa, Ameerika Ühendriigid Einhornia korobokkura (Nikulina, 2006) – Jaapan, Hokkaidō Einhornia moskvikvendi (Nikulina, 2008) – Läänemeri, Ameerika Ühendriigid Einhornia pallasae Gontar, 2011 – Aasov Einhornia venturaensis (Banta & Crosby, 1994) – California laht Einhornia Nikulina, 2007. - WoRMS Einhornia Nikulina, 2007. - Bryozoa Home Page
Grimmenstein

Grimmenstein on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Neunkircheni ringkonnas. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
Issa rajoon

Issa rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Penza oblasti edelaosas. Piirneb põhjas ja läänes Mordva Vabariigiga. Elanikest 92% on venelased, 5% tatarlased ja 2% mordvalased. Rajoonis on 6 kohaliku omavalitsuse üksust ja 40 asulat. Halduskeskus on Issa alev. Põhiline tegevusala on põllumajandus. Q126684906 Issa rajooni koduleht
Gert Koningk

Ger(d)t Koningk (Konynk) (enne 1515 Münster? – 1531 Tallinn) oli saksa päritolu Münsteri ja Tallinna (tollal Revali) kiviraidur ja ehitusmeister. Gert Koningki sünniaeg ja koht pole täpselt teada. 1514. aastal oli Tallinna Oleviste koguduse eestseisja Hans Pawels kiriku Maarja ehk Breemeni kabeli ehitustööde juhtimiseks sõlminud lepingu Münsterist pärit kiviraidur Bernt Woltiga. Wolt palus Münsterist Tallinna kutsuda kiviraidur Gerti, kes töötas tõenäoliselt tema töökojas. Gert saabus Tallinna 1515. aastal. 1516. aastal lahkus Wolt Tallinnast ja andis kabeli ehitustööde juhtimise üle Gertile. Kabel valmis 1521. aastal ning seejärel sai Gert Tallinna kodanikuks ja kinnisvaraomanikuks. 1522.–1523. aastal oli Gert rae kiviraidur. Ta suri Tallinnas 1531. aastal. Gert esindab Vestfaali raidkivitraditsioone. Lisaks Maarja kabelile valmistas Gert Suure Rannavärava eesvärava portaali kohale vapitahvli, mis on kujundatud hilisgooti stiilis tabernaaklina ja kannab tekstilindil aastaarvu 1529. Vapitahvli alumises osas on baldahhiini kandvate sambakeste ja nende kohal kerkivate kõrgete fiaalide vahele paigutatud Tallinna nn väike vapp. Vapitahvli kohal oleva arhivoldi tümpanonile ja selle tagant jätkuvale tahvlile on raiutud hilisgooti klassikaline leekestiili ornament. Teose on üldkompositsioon ja üksikmotiivide teostus on väga meisterlik. Suurem osa Gerti töödest on tõenäoliselt hävinud. Talle on stiilianalüüsi põhjal omistatud veel kaht stiliseeritud roosidega reljeefi (Olevimägi tn 14 hoovis) ning krabide ja fiaalidega kaunistatud siseportaali silluskivi (Tallinna Linnamuuseumis), mis mõlemad pärinevad 1520. aastatest. Sten Karling. Die Marienkapelle an der Olaikirche in Tallinn und ihr Bildwerk. Ein Beitrag zur Brabenderfrage. – Õpetatud Eesti Seltsi Aastaraamat 1935. Tartu: Tartu Ülikool, 1937. Olevimägi 14 hoovis Tallinna vanalinnas Olevimägi 14 hoovis Tallinna vanalinnas Tallinna Oleviste kiriku Maarja kabeli raiddekoor Loit, Mari. "Hans Pawelsi kenotaaf (1513–1516) hiliskeskaegse macabre'i maastikul". Kunstiteaduslikke Uurimusi. 11: 48. Üprus, Helmi (1987). Raidkivikunst Eestis XIII–XVII sajandini. Tallinn: "Kunst". Lk 86. Kangropool, Rasmus (1996). Eller, Mart-Ivo (toim). Eesti Kunsti ja Arhitektuuri Biograafiline Leksikon. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 199-200.
Bernt Wolt

Bernt Wolt (enne 1485 Münster – pärast 1516 Münster) oli Münsteri linnas kiviraidur ja töökoja omanik. Bernt Wolt sündis Saksa-Rooma riigis Münsteris enne 1485. aastat. Tema isa Johann Wolt (enne 1459 – u 1486) oli samuti töökoja omanikust kiviraidur, kelle kiviraidumistöökoja Bernt võttis 1485. aastal üle. Tema töökoja tööde hulka on loetud 1490. aasta paiku valminud Kluseni kabeli altariretaabel Rheine Püha Dionysose kirikus, kanoonik Heinrich Hachmeisteri epitaaf Marienfeldi kloostris (valminud u 1494) ja kanoonik Depmar Grave epitaaf Paderbornis Busdorfi kirikus. 1514. aastal saabus Bernt Wolt Tallinna ja sõlmis Tallinna Oleviste koguduse eestseisja Hans Pawelsiga lepingu Maarja ehk Breemeni kabeli ehitustööde juhtimiseks. Wolt viibis Tallinnas kuni 1516. aastani ja andis seejärel oma ülesanded üle Gert Koningkile. Ta naasis Münsterisse, kus elas elu lõpuni. Arnhold, Hermann (2006). Die Brabender. Westfalen: Arschendolf. Lk 25. Loit, Mari. "Hans Pawelsi kenotaaf (1513–1516) hiliskeskaegse macabre'i maastikul". Kunstiteaduslikke Uurimusi. 11: 48.
Thomas Agyepong

Thomas Agyepong (sündinud 10. oktoobril 1996 Accras) on Ghana jalgpallur, kes mängib ääreründajana Eesti Premium liiga klubis Paide Linnameeskond. 2015. aastal siirdus ta Ghana jalgpalliakadeemiast Right to Dream Academy Inglismaa klubisse Manchester City, kuid ei mänginud seal kordagi. Hooajal 2015/16 oli ta laenul Hollandi kõrgliigaklubis FC Twente, kus lõi 12 mänguga ühe värava, aastatel 2016–2018 oli ta kaks hooaega laenul Hollandi klubis NAC Breda, kellega ta mängis teisel hooajal Hollandi kõrgliigas, hooajal 2018/19 oli ta laenul Šotimaa kõrgliigaklubis Hibernian, kus lõi üheksa mänguga ühe värava, hooajal 2019/20 Belgia kõrgliigaklubis Waasland-Beveren ning aastatel 2020–2022 Belgia esiliigaklubis Lommel. 2023. aasta juunis liitus ta Paide Linnameeskonnaga. Eesti Premium liigas debüteeris ta 7. juulil 2023 mängus FC Flora vastu. Esimese värava lõi ta sama aasta 3. septembril mängus Nõmme Kalju vastu. Ghana jalgpallikoondises tegi Agyepong debüüdi 6. novembril 2017 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Etioopia vastu. Ta kuulus Ghana koondisse 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel, kus pääses väljakule esimeses alagrupimängus Benini vastu. Pärast seda pole ta Ghana koondisse enam kuulunud. Kokku on ta Ghana koondises mänginud seitsmel korral. https://int.soccerway.com/players/thomas-agyepong/411512/ (vaadatud 04.03.2024) Thomas Agyepong. jalgpall.ee. Vaadatud 04.03.2024 "Ametlik: Paide tõi endale Ghana koondises mänginud ääreründaja". soccernet.ee. Vaadatud 04.03.2024 Thomas Agyepong - National Team. transfermarkt.com. Vaadatud 04.03.2024 Thomas Agyepong. Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel Thomas Agyepong. Paide Linnameeskonna kodulehel]
Thomas Kaminski

Thomas Kaminski (sündinud 23. oktoobril 1992 Dendermondes) on Belgia jalgpallur, kes mängib väravavahina Inglismaa Premier League'i klubis Luton Town. Ta alustas klubikarjääri Belgias. Belgia kõrgliigas debüteeris ta 2009. aastal Germinal Beerschoti meeskonnas. Belgia kõrgliigas on ta mänginud veel OH Leuveni (2011–2012), Anderlechti (2012–2014), Kortrijki (2016–2019) ja Genti (2019–2020) meeskonnas. Hooajal 2014/15 oli ta Anderlechtist laenul Küprose kõrgliigaklubis Famagusta Anórthosis ja hooajal 2015/16 Taani kõrgliigaklubis København. Aastatel 2020–2023 mängis Kaminski kolm hooaega Inglismaa esiliigaklubis Blackburn Rovers. 2021. aastal valiti Kaminski Blackburn Roversi aasta mängijaks. 2023. aasta augustis sõlmis ta lepingu äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud Luton Towniga. Aastatel 2005–2013 mängis Kaminski Belgia noortekoondistes. Pärast seda, kui Simon Mignolet vigastada sai, nimetati Kaminski 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel osalevasse Belgia koondisse, kuid Belgia jalgpallikoondises pole ta siiani debüüti veel teinud. Ta on isa kaudu Poola päritolu. "Kiest Kaminski voor Polen?". Het Laatste Nieuws (hollandi). 22. november 2012.  Thomas Kaminski – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Profiil Luton Towni kodulehel
Julie Johanna Rammi

Julie Johanna Rammi (9. jaanuar 1909 (27. detsember 1908 vkj) – 9. juuni 1991) oli eesti laulja, näitleja ja klaveripedagoog. Töötanud ka lapsehoidja ja arveametnikuna. Kasutas nime Juta Rammi. Ta sündis Meiershofi (Meeri) mõisas ja tema sünninimi oli Julie Johanna Kleinberg. Tema bioloogilised vanemad olid Jaan Kleinberg (sünd. 2. oktoober 1874) ja Jula Kleinberg, sünd. Gross (23. november 1872 – 27. detsember 1908). Ema suri Julie Johanna sünnitamisel. Julie Johanna oli peres kuues laps. Tema sündimise ajaks oli pere kaks last juba surnud: Hilda 15. märtsil ja Julius 16. märtsil 1906. a. Luke valla kohtuotsusega 12. jaanuarist 1910. aastal said Julie Johanna Kleinbergi vanemateks Aleksander Rammi (10. veebruar 1875 – 28. veebruar 1920) ja Lena Rammi, sünd. Jönnson (30. november 1856 – 22. august 1920) . Pere läks Nõost Tartusse 28. augustil 1917. aastal. Kasuvanemad Aleksander ja Lena Rammi surid 1920. aastal tõenäoliselt Hispaania grippi haigestununa. Julie lõpetas 1929. aastal Tartu Tütarlaste Gümnaasiumi (X lend). Kaasaegsete mälestuste järgi õppis klaverimängu ja laulmist Tartu Muusikakoolis. 1930. aastatel töötanud Tartu Vanemuise teatris näitleja ja koorilauljana. Teise maailmasõja ajal oli ta arveametnik Tartu Tarbijate Kooperatiivis. Pärast sõda asus elama Tallinna, töötades muuhulgas Tallinna 5. Lasteaias muusikalise kasvatajana ja alates 1960. aastatest andnud kodus eraviisil klaveritunde, elades Lomonossovi (Gonsiori) tn 17 nn Kindralite majas. 1974. aastast asus elama Mustamäele, kus jätkas tegutsemist klaveripedagoogina. Maetud Tartu Raadi kalmistule, tema hauda Raadi Maarja kalmistu osas (hauaplats: RAD:V74:80) Julius Kuperjanovi puhkepaiga vahetus läheduses pole tähistatud, sest oli kaua hooleta ja võeti uuesti kasutusele ning on peale maetud. [1]Geni [2]Saaga, Personaalraamatu lehed II pihtkond R; elk.15.0.50; 1913-1940 [3]Postimees (1886-1944), nr. 155, 15 juuni 1920, lk 4 [4]Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem, EAA.5284.1.9.8 (AIS) [5]Tartu kalmistute register
Placodictyum cucumaria

Placodictyum cucumaria on käsnaliik. Liigi autor on Oscar Schmidt (1870). On kahtlane, kas tegu on käsnaga. Enamik Schmidti illustratsioone kujutab meripurade okiseid ja loom näeb välja meripura moodi, kuid on kujutatud ka okiseid, mis võiks kuuluda klaaskäsnadele. Franz Eiland Schulze kommenteeris seda nii: "Toese preparaadid, mis näitavad katkisi plaate ja paindunud sõlmilisi varbu, andis prof O. Schmidt lahkelt mulle uurida, ja nende põhjal sain ma veenduda, et hapete toimel elemendid lahustusid gaasi eraldumisega, nii et ilmselt ei ole need mitte ränikivist, vaid lubikarbonaadist. Tegelikult mulle tundub tõenäoline, et tegu on meripuraga (Thyone) ja seda oletust kinnitab organismi üldkuju pildil.". Max Walker de Laubenfels paigutas perekonna Placodictyum kõhklemisi alamsugukonda Diapleurinae, märkides, et selle kirjeldus on liiga napp, kuid ütleb vigade loetelus, et tegu on hoopis okasnahksega. Loom on leitud Florida lähedalt merest. Oscar Schmidt. Grundzüge einer Spongien-Fauna des atlantischen Gebietes, Wilhelm Engelmann: Leipzig 1870, lk 16. Sissekanne andmebaasis WoRMS. F. E. Schulze. Report on the Hexactinellida collected by H.M.S. ‘Challenger' during the years 1873-76. Report on the Scientific Results of the Voyage of H.M.S. Challenger during the years 1873–76. Zoology, 21 (part 53), 1887, lk 8. Veebis. Max Walker de Laubenfels. Discussion of the Sponge Fauna of the Dry Tortugas in Particular and the West Indies in General, with Material for a Revision of the Families and Orders of the Porifera, Carnegie Institution of Washington 1936, lk 187, 191.