laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jakob Pöltl

Jakob Pöltl (sündinud 15. oktoobril 1995 Viinis) on Austria elukutseline korvpallur, kes mängib 2018. aastast NBA klubis San Antonio Spurs. Pöltl on esimene austerlane, kes on mänginud NBA-s. Enne USA-sse Utah' ülikooli siirdumist mängis Pöltl ühe hooaja (2013/14) Austria meistriliigaklubis Traiskirchen Lions. Pöltl värvati 2016. aasta NBA draft'i 9. valikuna Toronto Raptorsisse, kelle eest kogus oma avahooajal keskmiselt 3,1 punkti ja 3,1 lauapalli mängus. Pöltl esindas debüüthooajal korduvalt ka Raptorsi G-liiga sõsarklubi Raptors 905. 2017/18. hooajal Raptorsi kasuks keskmiselt 6,9 punkti ja 4,8 lauapalli toonud Pöltl vahetati 2018. aasta suvel koos DeMar DeRozaniga Kawhi Leonardi ja Danny Greeni vastu San Antonio Spursi. Spursis kogus Pöltl hooajal 2018/19 keskmiselt 5,5 punkti ja 5,3 lauapalli ning hooajal 2019/20 keskmiselt 5,6 punkti, 5,7 lauapalli ja 1,4 viskeblokeeringut mängus. Pöltl tegi debüüdi Austria koondises 30. juulil 2015, kui kogus 52 : 64 kaotusmängus Saksamaa vastu 5 punkti, 5 lauapalli ja 4 viskeblokeeringut. Pete Newelli nimeline auhind (2016) Kareem Abdul-Jabbari nimeline auhind (2016) NCAA Pac-12 konverentsi aasta parim mängija (2016) Pöltli vanemad on olnud rahvuskoondise tasemel võrkpallurid. NBA Draft: Toronto Raptors draft Jakob Poeltl 9th CBC, 23.06.2016. NBA-Hoffnung Pöltl gab starkes Debüt für ÖBV-Herren Oberösterreichische Nachrichten, 30.07.2015. Jakob Poeltl's path to Utah is paved with promise USA TODAY Sports, 15.03.2015. Jakob Pöltl – NBA.com Jakob Pöltl – Basketball-Reference.com
Alam-Pannoonia vürstiriik

Alam-Pannoonia vürstiriik ehk Balatoni vürstiriik oli Frangi riigile alluv territoorium Pannoonia tasandikul aastatel 846–875. Selle põhja- ja idapiir kulges mööda Rábat ja Doonaud. Selle elanikkonna enamuse moodustasid varaslaavlased. 10. sajandi alguseks oli see asendunud Ungari vürstiriigiga. Alam-Pannoonia provints
76 mm diviisikahur M1942 (ZiS-3)

76 mm diviisikahur M1942 (ZiS-3) (vene keeles 76-мм дивизионная пушка обр. 1942 г. (ЗиС-3)) oli Nõukogude Liidu 76,2-millimeetrine lahingukahur. Lühend "ZiS" märkis 92. suurtükitehase, kus neid kahureid toodeti, aunimetust (Stalini-nimeline tehas). GRAU indeks 52P354U.  Kambodža  Namiibia  Nicaragua  Sudaan  Afganistan  Alžeeria  Angola UNITA  Etioopia  Horvaatia  Kongo Vabariik  Kuuba  Küpros  Madagaskar  Nõukogude Liit Põhja-Jeemen  Põhja-Korea  Sambia  Tansaania  Uganda "Asia and Australasia". The Military Balance. 90 (1): 148–181. 1990. DOI:10.1080/04597229008460022. "The Middle East and North Africa". The Military Balance. 90 (1): 97–122. 1990. DOI:10.1080/04597229008460020. "Sub‐Saharan Africa". The Military Balance. 90 (1): 123–147. 1990. DOI:10.1080/04597229008460021. International Institute for Strategic Studies (2012). "Chapter Nine: Sub-Saharan Africa". The Military Balance. 112 (1): 434. DOI:10.1080/04597222.2012.663218. "Caribbean and Latin America". The Military Balance. 90 (1): 182–206. 1990. DOI:10.1080/04597229008460023. International Institute for Strategic Studies (2015). "Chapter Nine: Sub-Saharan Africa". The Military Balance. 115 (1): 474. DOI:10.1080/04597222.2015.996365. Moonaandmed saidil BattleField.Ru 76.2mm diviisikahuri M1942 (ZiS-3) galerii ajakirjas Modelling Market in Poland fotogalerii saidil svsm.org Soviet Guns 76 mm calibre (Tank & AT) armor penetration table
Kosovo väli (Horvaatia)

Kosovo väli on karstiala Šibeniki-Knini maakonnas. Selle pindala on umbes 33 km², olles enam-vähem 13,5 kilomeetrit pikk ja 5 kilomeetrit lai. Läbi välja voolab Kosovčica jõgi, mis on Krka jõe vasakpoolne lisajõgi. Sellest lõunasse jääb Petrovo väli ja põhja Knini väli. 9. juulil 1989 toimus Kosovo väljal Horvaatia serblaste kogunemine, mida peeti serblaste mässu alguseks Horvaatias. Tolleaegne Horvaatia Sotsialistliku Vabariigi juhtkond mõistis viharalli hukka, mille käigus vahistati 14 inimest. Kosovo väli (Kosovo)
Dubravka Ugrešić

Dubravka Ugrešić (27. märts 1949 Kutina – 17. märts 2023 Amsterdam) oli serbohorvaadi keeles kirjutanud kirjanik, kes kirjeldas ennast kui "Jugoslaavia-järgset postnatsionalistlikku ja rahvusülest kirjanikku". Ta sündis Jugoslaavias, ent elas 1993. aastast Hollandis. Ugrešić õppis Zagrebi ülikoolis võrdlevat kirjandusteadust ja vene keelt, tegutsedes samal ajal ka kirjanikuna. Pärast õpingute lõpetamist töötas ta Zagrebi ülikooli kirjandusteooria instituudis. Kui Jugoslaavia liitriik 1991. aastal lagunes, oli Ugrešić ägedalt sõjavastane ja kritiseeris natsionalistlikku liikumist. Natsionalistid reageerisid omapoolsete süüdistustega, laimu- ja ähvarduskampaaniaga. 1993. aastal lahkus Ugrešić Hollandisse. Ta on õpetanud mitmes Euroopa ja USA ülikoolis ning tegeles kirjutamisega Amsterdamis. "Štefica Cvek u raljama života" ("Štefica Cvek elumere lainetel", 1981, romaan). Selle põhjal on tehtud Jugoslaavias populaarseks saanud mängufilm "Elumere lainetel" ("U raljama života", 1984) "Forsiranje romana-reke" (1988; eesti keeles "Romaanijõe forsseerimine", tõlkinud Madis Vainomaa, Loomingu Raamatukogu 6–9, 2021). Selle teose eest pälvis Ugrešić 1988. aastal esimese naisena tollase Jugoslaavia mainekaima kirjandusauhinna, NIN-i auhinna. "Muzej bezuvjetne predaje" ("Tingimusteta alistumise muuseum", 1998) "Ministarstvo boli" ("Valu ministeerium", 2004) "Baba Jaga je snijela jaje" ("Baba-Jagaa munes muna", 2008) "Lisica" ("Rebane", 2017) "Američki fikcionar" ("Ameerika väljamõeldis", 1993, täiendatud kujul 2018) "Thank you for not reading" ("Aitäh, et te ei loe", 2003) "Nikog nema doma" ("Kedagi ei ole kodus", 2005) "Karaoke kultura" ("Karaokekultuur", 2010) "Europa u sepiji" ("Seepia-Euroopa", 2013) "Doba kože" ("Naha ajastu", 2019) "Tu nema ničega!" ("Siin pole mitte midagi!", 2020) "Mali plamen" ("Väike leek", 1971) "Filip i Srećica" ("Filip ja Srećica", 1976) "Kućni duhovi" ("Majavaimud", 1988) "Novogodišnje prase" ("Uusaastasiga", 2020) 1988 – NIN-i auhind 1996 – Charles Veilloni nimeline Euroopa esseeauhind 1997 – Versetsprijs 1998 – Austria riiklik Euroopa kirjanduse auhind 2000 – Heinrich Manni auhind 2004 – Premio Feronia-Città di Fiano 2010 – James Tiptree auhind 2012 – Jean Améry Euroopa esseistikaauhind 2016 – Neustadti rahvusvaheline kirjandusauhind 2016 – Vilenica rahvusvahelise kirjandusfestivali auhind 2019 – Manès Sperberi auhind Madis Vainomaa, "Kolmanda järelsõna asemel". Raamatus: Dubravka Ugrešić, Romaanijõe forsseerimine. Tallinn: SA Kultuurileht, 2021, lk 202. Ametlik koduleht
Horvaatia serblased

Horvaatia serblased (serbia-horvaadi keeles Срби у Хрватској / Srbi u Hrvatskoj) moodustavad Horvaatias suurima rahvusvähemuse. Neid elab riigis 2011. aasta loenduse järgi 186 633 inimest. Kogukond on usu järgi valdavalt õigeusklikud, erinevalt rooma-katoliiklastest horvaatidest. Nikola Tesla Milutin Milanković Sava Šumanović Rade Šerbedžija Siniša Mihajlović Peja Stojaković Horvaatia sloveenid
Tõrvaahi

Tõrvaahi oli ahi, milles tõrvastest põletati tõrva. Eesti aladele jõudis tõrvapõletamise oskus arvatavasti balti hõimude kaudu ja seda juba muinasajal. Tõrvapõletamine oli suur töö, mis tavaliselt võeti ette üks kord aastas – kevaditi, seda tehti enamasti männimetsarikastel aladel, põhiliselt saartel ja Kagu-Eestis. Algselt põletati tõrva maa sees aukudes, kus tõrva kadu oli suur või mätaste ja mullaga kaetud riidas. Tõrvaahjude levik Eestis sai alguse 18.–19. sajandi vahetusel, mil mõisates hakati otsima uusi sissetulekuallikaid. See näitas ka suurenenud vajadusi – enda tarbeks tõrva ajamine asendus ajapikku pool-tööstusliku tootmisega. Eestis kasutatud tõrvaahjud olid suhteliselt väikesed (umbes 2 meetri kõrgused), nad olid kividest või savist pooleldi maasse ehitatud ning kahekordse silindri kujulised. Seesmine silinder (emaahi) täideti tõrvastega, välimine osa (isaahi) oli küttekoldeks. Pealt kaeti siseahi õhukindlalt savitatud kiviplaatidega, selle põrand oli savist ja kaldu väljavooluava poole. Ahju kütmise aeg ja saadava tõrva hulk sõltus nii ilmaoludest (tuul, temperatuur) kui ka tõrvapuude hulgast ja kvaliteedist. Tõrva hakkas tulema umbes 400 °C juures, kuid ahju ei tohtinud üle kütta, et tõrv kõrbema ei läheks. Ööpäeva või kahe jooksul teostatud kütmisega võis saada kuni sadakond toopi tõrva. Enamasti põletati tõrva müügiks, oma tarbeks võidi talus tõrva põletada ka vana kummulipööratud paja sees. Tõrva kasutati peamiselt paatide, laevade, köite, reejalaste ja vankrirataste tõrvamisel, samuti ehitusel ning mitmesuguste puitpindade katmisel. Lisaks tõrvale, sai ahjust ka puuhapet ehk tõrvavett. Sarnaselt tõrvaga, on sellelgi puitu mädaniku eest kaitsvad omadused. Tõrvaajamise jääkproduktiks oli ka süsi, mida kasutati sepikodades. Sellised tõrvaahjud olid kasutusel saartel ja Kagu-Eestis veel 20. sajandi alguses. kuivdestillatsioon puidutõrv miiliahi tõrvas tõrvapõletamine Eesti keele seletav sõnaraamat vaadatud 02.04.2021 Tõrv. Ajalugu, valmistamine ja parandamine. Muinsuskaitseamet Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 321 Oskar Loorits. Endis-Eesti elu-olu II. Teaduslik Kirjandus, 1941. M. Leetmaa. Lubja- ja tõrvaahjud. – Suitsutare 2. Tallinn, 2000. Tuhka-ranna tõrvaahi Tõrvaahi nõuab kannatlikku meistrit. Maa Elu, 26. september 2018
Tšehhi keskmäestik

Tšehhi keskmäestik (tšehhi keeles České středohoří) on vulkaanilise päritoluga mäestik Tšehhi põhjaosas, mis on osa Maagimäestikust. Mäestiku kõrgeim tipp on Milešovka (857 m). Mäestik ulatub Česká Lípast kirdes Lounyni edelas, olles ligi 70 kilomeetri pikkune. Seda poolitab Elbe jõgi. Elbe jõe orus Děčínis asub ka mäestiku madalaim punkt (121,9 m). Mäestik on vulkaanilist päritolu ja seda iseloomustavad teravatipulised mäed. Maastikurajooni pindala on 1,266 km². Mäestik jääb Elbe vesikonda. Elbe orus on erosiooni tagajärjel tekkinud mitu juga, mis pole aga kõrgemad kui 12 meetrit. Metsade all on 28,4 % mäestikust. Tšehhi keskmäestikku jäävad linnadest Děčín, Verneřice, Třebenice, Teplice, Žandov, Benešov nad Ploučnicí, Trmice, Litoměřice, Most, Bílina, Česká Kamenice, Jílové, Kamenický Šenov, Ústí nad Labem ja Úštěk. Tšehhi keskmäestikus eristatakse kaht piirkonda. Verneřice keskmäestik on kirdepoolsem osa, kuhu jääb ka mäestiku madalaim punkt. Seal eristatakse nelja alamregiooni. Benešovi keskmäestiku kõrgeimaks tipuks on Medvědí hůrka (643 m), Buková hora keskmäestiku kõrgeimaks kohaks on Buková hora mäetipp (683 m), Ústí keskmäestiku kõrgeimaks tipuks on aga Javorský vrch (617 m). Verneřice keskmäestiku kõrgeim osa on Litoměřice keskmäestik, mille kõrgeim tipp Sedlo ulatub 726 meetrit üle merepinna. Edelapoolne osa kannab nime Milešovka keskmäestik, mille keskmine kõrgus on 331,7 meetrit. Ka seal eristatakse nelja alamregiooni. Bořeňi keskmäestiku kõrgeimaks kohaks on Bořeňi mäetipp (539 m), Teplice keskmäestiku kõrgeimaks kohaks on Štrbický vrch (475 m), Raná keskmäestiku kõrgeimaks punktiks on Milá (510 m). Milešovka keskmäestiku kõrgeim osa on Kostomlaty keskmäestik, mille kõrgeim tipp Milešovka on ka mäestiku kõrgeim tipp. Sellesse piirkonda jääb ka Porta Bohemica. Mäestik tekkis tänu Ohře riftile. Rifti servadel arenes vulkanism, mis pani aluse mäestikule. Vulkaanilistest kivimitest valdab trahhüüt, vähemal määral on ka andesiiti. Piirkonnas on sagedased lakoliidid. Vulkanism leidis piirkonnas aset pliotseenis ja miotseenis. Valdavad siiski settekivimid, eriti liivakivi. Plešiveci küla jurues leidub pruunsütt. Třebívlice küla juurest on leitud granaate ja ka kolm teemanti. BÍNA, Jan; DEMEK, Jaromír. Z nížin do hor. Praha: Academia, 2012. ISBN 978-80-200-2026-0. Lk. 111. Zeměpisný lexikon ČR. Hory a nížiny. Příprava vydání Jaromír Demek, Peter Mackovčin. 2. vyd. Brno: Agentura ochrany přírody a krajiny ČR, 2006. ISBN 80-86064-99-9. Lk. 296. BÍNA, Jan; DEMEK, Jaromír. Z nížin do hor. Praha: Academia, 2012. ISBN 978-80-200-2026-0. Lk. 112. KRATOCHVÍLOVÁ, Petra. Krajinná diagnóza Českého středohoří. Straškov, Vodochody: Podripsko.cz, 2002-04-06 GREGOROVÁ, M.. Andezit, Poznávání hornin. petrol.sci.muni.cz, 2002. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. aprill 2021. Vaadatud 2. aprillil 2021.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Tooni

Tooni ehk Mana on eesti mütoloogias surmajumal, allilma (Toonela, Manala) valitseja. Tooni on soome surmajumala Tuoni analoog.
Jadwiga Wysoczanská-Štrosová

Jadwiga Wysoczanská-Štrosová (24. mai 1927 Praha – 31. märts 2021 Praha) oli tšehhi ooperilaulja, sopran. Õppis laulmist Praha Konservatooriumis Vojtěch Bořivoj Aimi käe all. Ta oli 1960. aastast kuni 1990. aastate alguseni Praha Rahvusteatri solist. Jadwiga Wysoczanská laulis peaosa Bedřich Smetana ooperis "Libuše", Antonín Dvořáki ooperis "Näkineid" ja Verdi "Aidas. Samuti oli ta donna Anna rollis Mozarti "Don Giovannis" ja Tatjana osas Pjotr Tšaikovski "Jevgeni Oneginis". 1967. aastal muusikafestivalil Praha kevad laulis ta Václav Neumanni juhendamisel Ludwig van Beethoveni 9. sümfoonia sopranisoolot. Martina Klausová (1.04.2021). "Zemřela Jadwiga Wysoczanská-Štrosová". Originaali arhiivikoopia seisuga 20.04.2021. Vaadatud 2.04.2021.
Anatoli Luts

Anatoli Luts (24. detsember 1908 – 10. veebruar 1932 Narva) oli eesti poksija. Ta oli poksis 1927. aastal Eesti meister kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg). Ta sai Eesti meistrivõistlustel sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 2. koha aastatel 1929, 1930 ja 1932. Viimane saavutus 31. jaanuaril 1932 on eriti hinnatav, sest Anatoli Luts oli juba haige ja surigi 10 päeva pärast. Ta osales neli korda Eesti–Soome maavõistlusel. Ta võitis oma kohtumised kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) aastatel 1927 ja 1929 ning kaotas oma kohtumised kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) aastatel 1926 ja sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1928. aastal. Ta osales ühe korra Eesti-Läti maavõistlusel ning võitis oma kohtumise kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1927. aastal. Ta maeti 14. veebruaril 1932 Tallinna Aleksander Nevski kalmistule. Tema vend oli poksija Valentin Luts. "Poksija A. Luts suri. Kalewlased kaaslase matustele pühapäewal Tallinnas". Päevaleht nr 44, 14. veebruar 1932, lk 6. Leinakuulutus. Päevaleht nr 43, 13. veebruar 1932, lk 8. "Poksija A. Luts suri. Kalewlased kaaslase matustele pühapäewal Tallinnas". Päevaleht nr 44, 14. veebruar 1932, lk 6. Anatoli Lutsu sporditulemusi
Miletín

Miletín (saksa keeles Miletin) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Jičíni ringkonnas. Miletín asub Jičínist umbes 23 km idas ja Hradec Královést ligikaudu 24 km põhjaloodes. Miletín paikneb merepinnast 334 meetri kõrgusel. Miletínit on esmamainitud 1124. aastal, linnaõigused sai 1560. aastal. 1846. aastal põles linn maha, kuid taastati. Miletínis on sündinud tšehhi ajaloolane, kirjanik, tõlkija ja rahvaluulekoguja Karel Jaromír Erben (1811–1870). Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Miletín Místopisný průvodce po České Republice Miletín Královéhradecký kraj Erben Karel Jaromír (*07.11.1811 - †21.11.1870) Český-jazyk.cz
Teplá kõrgustik

Teplá kõrgustik (tšehhi keeles Tepelská vrchovina) on Tšehhi loodeosas asuv geomorfoloogiline piirkond, mis on osa Maagimäestikust. Kõrgustiku kõrgeim tipp on Podhorní vrch (847 m). Kõrgustik on osa Maagimäestikusse kuuluvast Karlovy Vary kõrgustikust. Seda iseloomustab üldiselt lauge maastik, kus keskmine kõrgus on 627 meetrit. Maastikurajooni pindala on 682 km². Mäestik jääb Elbe vesikonda. Jõgedest voolavad seal Teplá jõgi ja Ohře. Põhjas piirneb Tepla kõrgustik Slavkovi metsaga, kirdes Doupovi mäestikuga, idas Rakovníku mägismaaga, lõunas Plasy mägismaaga ja läänes Podčeskoleská mägismaaga. Tepla kõrgustikule jäävad linnadest Mariánské Lázně, Toužim, Teplá, Bochov, Bezdružice, Žlutice ja Planá. Geoloogiliselt moodustavad kõrgustiku valdavalt kristalliseerunud kildad, leidub ka andesiiti. Tepla kõrgustikul eristatakse kolme piirkonda. Keskse osa moodustab Toužimi tasandik. Sellel eristatakse Mariánské Lázně kõrgustikku (kõrgeim punkt Podhorní vrch), Mrázovi mägismaad ja Útvina tasandikku (kõrgeim koht Třebouňský vrch, 824,5 m). Lõunapoolse osa moodustab Bezdružice kõrgustik, milles eristatakse Michalovy Hory kõrgustikku (kõrgeim koht Milhostovský kopec, 745 m), Hanovi mägismaad, Krasíkovi kõrgustikku (kõrgeim koht Ovčí vrch, 696,7 m), Trhomné kõrgustikku (kõrgeim koht Ovčí hora, 691,3 m) ja Vidžíni kõrgustikku (kõrgeim koht Stěnský vrch, 761,5 m). Kirdepoolse osa moodustab Žlutice kõrgustik, milles eristatakse Bochovi kõrgustikku (kõrgeim koht Zámecký vrch, 733,1 m) ja Vladaři kõrgustikku (kõrgeim koht Homolka, 713,4 m). http://www.geomorfologicka-ceskoslovenska.bluefile.cz/?page_id=886 GREGOROVÁ, M.. Andezit, Poznávání hornin. petrol.sci.muni.cz, 2002.
Ishak Bej mošee

Ishak Bej mošee (makedoonia keeles Исхак-бегова џамија) on Osmanite-aegne mošee, mis asub Põhja-Makedoonia pealinnas Skopjes. Pühakoda, mille lasi 1438. aastal ehitada komandör Ishak Bej, paikneb vana basaari põhjapiiril Bit Pazari lähedal. Selle minarett on ligi 30 meetrit kõrge.  Ishak Bej mošee – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Tšehhovi sünnikodu

Tšehhovi sünnikodu on hoone Taganrogis aadressil ул. Чехова, 69, kus 1860. aastal sündis kirjanik Anton Tšehhov. Maja valmis 1850. aastal. Hoone asub kaupmees A. Gnutovile kuulunud krundil, kus asusid lisaks Tšehhovi isamajale veel kaks tiibhoonet, tõllakuur ja majapidamishooned. Aastail 1859–1861 üüris seda maja Antoni isa Pavel Tšehhov, kelle lett asus majakese lähedal Petrovski väljakul. Kui Tšehhovi sünnist oli möödunud 50 aastat, paigaldati hoonele Jevgeni Garšini eestvedamisel mälestustahvel. Garšin soovis sinna rajada ka Tšehhovi majamuuseumi, ent maja omanik küsis hoone eest 10 000 rubla. Linna hinnangul oli hoone väärtus üksnes 4500–5000 rubla. 1916. aastal ostis linn lõpuks maja ära, ent kulus veel neli aastat, kuni muuseumi rajamiseks leiti raha. Seni üüriti hoonet eraisikutele välja. 1926. aastal avati muuseum külastajatele, samal aastal istutas linnavalitsus maja ette kirsipuud. Кожевникова Е.А. Домик Чехова // Таганрог. Энциклопедия. — Таганрог: Антон, 2008. — Lk. 326. — ISBN 978-5-88040-064-5 Киричек М.С., Ревенко Л.В. Гаршин Евгений Михайлович // Таганрог. Энциклопедия. — Таганрог: Антон, 2008. — Lk. 274. — ISBN 978-5-88040-064-5. обств. корр. В чеховском кружке, Таганрогский вестник. — 31. 01 1910. Вовк Е. Помним, храним... // Таганрогская правда. — 26.09. 2013
Kosovo väli (Kosovo)

Kosovo väli (albaania keeles Fusha e Kosovës, serbia keeles Косово поље / Kosovo polje, ungari keeles Rigómező, saksa keeles Amselfeld) on suur karstilagendik (polje), mis asub Kosovo idaosas. Enamasti on see tuntud Morava Serbia ja Osmanite armee vahelise Kosovo lahingu (1389) poolest. Hiljem on seda kasutatud ka teistegi pealetungide lahinguväljana. See ulatub Mitrovicast peaaegu Kaçanikisse. Kosovo väli (Horvaatia) Drenica org Llap
Jemnice

Jemnice (saksa keeles Jamnitz) on linn Tšehhis Vysočina maakonnas Třebíči ringkonnas. Jemnice asub Austria piirist 11 km kaugusel, Třebíčist umbes 32 km edelas ja Jihlavast ligikaudu 43 km lõunas. Jemnice paikneb merepinnast 470 meetri kõrgusel. Jemnicet on esmamainitud 1226. aastal. 1422. aastal piirasid linna hussiidid, kuid ei suutnud seda vallutada. 1530. aastal kaotas Jemnice kuningalinna staatuse. 1832. aastal sai linn suure tulekahju tagajärjel rängalt kannatada. Raudteeühenduse sai Jemnice 1896. aastal. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Jemnice Místopisný průvodce po České Republice History Tourist Inquiry Office Jemnice
Sýntagma metroojaam

Sýntagma metroojaam (kreeka keeles Σταθμός Συντάγματος Stathmós Syntágmatos) on Kreeka pealinna Ateena keskne metroojaam, mis asub Sýntagma väljaku all. See on Ateena metroo 2. ja 3. liini ümberistumispunkt. Tänava tasandil ühendub see Ateena trammiga. Larissa raudteejaam Monastiráki metroojaam Omónia metroojaam Attikí metroojaam
Pilt (perekonnanimi)

Pilt on eesti perekonnanimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pilt 299 inimesel (146 mehel ja 153 naisel). Perekonnanimede levikult on Pilt meeste puhul 481. ja naiste puhul 510. kohal. Aadu Andres Pilt, eesti füüsik (1945–2018) Agu Pilt, eesti teatrikunstnik, moelooja ja akvarellist (1951–2002) Kalle Pilt, Eesti ehitusinsener, poliitik, ettevõtja ja kohtuekspert (1966–) Silvi Pilt, eesti muusik, laulja ja laulukirjutaja (1988–) ... https://www.stat.ee/nimed/pere/Pilt
Substraat (filosoofia)

Substraat on filosoofias partikulaari omaduse alus, ilma ühegi omaduseta "paljas partikulaar" ("naked particular", "bare particular", "thin particular"), mis kannab omadust, liidab omadused kokku üheks asjaks ning eristab üht asja teistest. Substraaditeooria (inglise keeles substratum theory, ka "substance-attribute view") on käsitlus, mille järgi partikulaaril on metafüüsiline struktuur, mille moodustavad omadused ja substraat. Substraaditeooria järgi ei ole partikulaar ontoloogiliselt fundamentaalne, sest seda on omadus ja substraat. Substraaditeooria ei eita universaale ja partikulaare kui põhikategooriaid. Substraaditeooria konkureeriv teooria on kimbuteooria (bundle theory). Bruno Mölder, Roomet Jakapi, Marek Volt 2018. Sissejuhatus filosoofiasse. Sisutoimetaja Bruno Mölder, kujundus Kalle Paalits. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus Jiri Benovsky 2007. The bundle theory and the substratum theory: deadly enemies or twin brothers?. Philos Stud (2008) 141. Springer Science+Business Media B.V., 175–190
Pilv (perekonnanimi)

Pilv on eesti perekonnanimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pilv 280 inimesel (143 mehel ja 137 naisel). Perekonnanimede levikult on Pilv meeste puhul 494. ja naiste puhul 606. kohal. Aare Pilv, eesti luuletaja ja kirjandusteadlane (1976–) Aivar Pilv, eesti advokaat (1961–) Armin Pilv, eesti jalgrattur (1999–) Ilme Pilv, eesti arstiteadlane ja pediaater (1928–) Mehis Pilv, eesti tehnikateadlane ja majandustegelane (1947–) Mihkel Pilv, eesti haridustegelane (1964–) Valter Pilv, eesti majandusteadlane (1923–2011) ... https://www.stat.ee/nimed/pere/Pilv
Pikk

Pikk on eesti perekonnanimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pikk 347 inimesel (182 mehel ja 165 naisel). Perekonnanimede levikult on Pikk meeste puhul 352. ja naiste puhul 456. kohal. Artur Pikk, eesti jalgpallur (1993–) Ene Pikk, eesti raamatugraafik (1925–2015) Jaak Pikk, eesti metsateadlane (1942–) Jaan Pikk, eesti majandusteadlane ja põllumajandusökonomist (1934–) ... https://www.stat.ee/nimed/pere/Pikk
Piirsalu (perekonnanimi)

Piirsalu on eesti perekonnanimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Piirsalu 384 inimesel (192 mehel ja 192 naisel). Perekonnanimede levikult on Piirsalu meeste puhul 320. ja naiste puhul 365. kohal. Heino Piirsalu, eesti loomakasvatusteadlane ja statistik (1927–1992) Jaanus Piirsalu, eesti ajakirjanik (1973–) Mare Piirsalu, eesti keemik (1950–) Matti Piirsalu, eesti linnukasvatusteadlane (1947–) Olev Piirsalu, eesti vehkleja ja vehklemistreener (1935–) Peep Piirsalu, eesti loomakasvatusteadlane (1958–) Raivo Piirsalu, eesti muusik ... https://www.stat.ee/nimed/pere/Piirsalu
Ujumise maailmameistrivõistluste medalistide nimekiri (mehed)

See on täielik nimekiri veealade maailmameistrivõistluste medalistidest meeste ujumises aastatel 1973 kuni 2019. Medalid riikiti: Medalid riikiti: Medalid riikiti: Medalid riikiti: Medalid riikiti: Medalid riikiti: Medalid riikiti: Medalid riikiti: Medalid riikiti: Medalid riikiti: Medalid riikiti: Medalid riikiti: Medalid riikiti: Medalid riikiti: Medalid riikiti: Medalid riikiti: Medalid riikiti: Medalid riikiti: Medalid riikiti: Medalid riikiti: Medalid riikiti: Medalid riikiti: paksus kirjas tähistab aktiivseid ujujaid * sealhulgas üks medal teateujumine, kus ta osales ainult eelujumises ** kaks medalit teatevõistlustel, kus ta osales ainult eelujumises Ujumise maailmarekordid Olümpia medalivõitjad ujumises (mehed) Olümpia medalivõitjad ujumises (naised) Ujumise maailmameistrivõistluste medalistide nimekiri (naised).