laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Orkester Modern Fox esitab moodsaid lööklaule

"Moodsaid lööklaule" on ansambli Modern Fox 1988. aastal Meloodia plaadivabriku poolt välja antud kauamängiv heliplaat. Helmi = Хельми (Raimond Valgre —- sõnad: R. Valgre, seade Ülo Mälgand) Rikas ja vaene = Богач и бедняк (rahvalik viis —- sõnad: Agu Lüüdik) Äpardunud kohtumine = Неудачное свидание (Aleksandr Tsfasman —- sõnad: V. Trofimov) Vilistan ikka! = Все насвистываю (Jimmy McHugh —- sõnad: Mart Sander) Alati hoos = Всегда весел (Peter Kreuder —- sõnad: Klaus Siegfried Richter) Mister Brown = Мистер Браун (Pál Ábrahám) Džässihelinad = Звуки джаза (Aleksandr Tsfasman) Siis läksid lehmad välja ... = Коровы в поле (rahvalik viis —- sõnad: Kurt Strobel, [[Artur Ranne], seade Ülo Mälgand) Onu Elja = Дядя Эля (N. Pustõlnik —- sõnad: Jelizaveta Polonskaja) Üks proosit = На здоровье (Peter Igelhoff —- sõnad: Günther Schwenn, Peter Schaeffers) The Lambeth Walk = Ламбет-уок (Noel Gay —- sõnad: Douglas Furber) Imelugu = Чудесная история (muusika autor teadmata), seade Ülo Mälgand Mart Sander - vokaal Artur Raidmets - vokaal, saksofon Ülo Mälgand - klaver, ansamblijuht Aalo Veevo - saksofon, klarnet Tiit Laur - saksofon, klarnet Benno Aava - saksofon, klarnet Aivar Raigla - trompet Meelis Rein - trompet, kontrabass Henno Soode - viiul Urmas Kõiv - tuuba Priit Zimmermann - tromboon Teet Õunap - löökriistad Ants Laig - kitarr Aare Jaama - kitarr Mart Mikk - bandžo
Viljandi komtuur

Viljandi komtuur (saksa keeles Komtur von Fellin) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Viljandi komtuurkonda. Viljandi komtuur oli üks Liivi ordu olulisemaid käsknikke, tema võimukeskuseks oli võimsaim ordulinnus. Komtuurid kuulusid tavaliselt kõrgemasse ordunõukokku ja tihti said Viljandi komtuuri ametis olnud meestest ka Liivi ordu maameistrid. Esimene teadaolev Viljandi komtuur astus ametisse 1234. aastal, seega veel Mõõgavendade ordu ajal. Esimene Liivi ordu komtuur on teada 1248. aastast. Viimane komtuur Gotthard Kettler sai 1559. aastal ordumeistriks. Seejärel komtuuri koht kaotati, sest komtuurkond läks elatusmaaks endisele ordumeistrile Wilhelm Fürstenbergile, kes oli aga samuti varem Viljandi komtuur olnud. Viljandi komtuur korraldas nii komtuurkonna kui ka Viljandi linna kaitset ning oli ka kõrgeim kohtumõistja ja valitsusvõimu rakendaja. 13.–14. sajandist on teada ka Viljandi foogte, kes kohati valitsesid samal ajal komtuuridega. Viljandi komtuurile allus neli ordumõisa. Linnuse juurde tekkis mõis ilmselt juba 13. sajandil. 1414. aastal mainitakse Tarvastu ametimõisat. Laiuse mõis allutati Viljandile 1480. aastal. 1559. aastal on allikais teateid Vastemõisa ordumõisa kohta. 1234 Rikolf (Mõõgavendade ordu) 1248 Ludolf 1252–1255 Dietrich 1265 L. umbes 1281 Wilhelm von Nindorf 1291 Heinrich 1298 Godevert 1305 Gerhard von Jork 1316 Johann 1330 Hermann Nese 1338 Reiner Mom 1341–1343 Goswin von Herike 1345–1347 Johann von Wieden 1348–1349 Rudolf Torck 1366–1374 Arnold von Herike umbes 1392 Bruno von Hochstaden 1396–1401 Konrad von Vietinghoff 1401–1404 Frank Spee 1405 Engelbrecht von Pentling 1408–1413 Dietrich Torck 1413–1415 Siegfried Lander von Spanheim 1415–1432 Goswin von Pulheim 1432–1433/1434 Goswin von Velmede 1435 Werner von Nesselrode 1435–1441 Thomas Hungersdorp genannt Grevesmolen 1442–1456 Peter Wesseler 1458–1470 Bernhard von der Heide 1471/1472–1480 Dietrich von der Dorneburg 1480–1510 Wennemar von Dellwig 1512–1518 Wolter von Plettenberg noorem 1518–1535 Rupert de Grave 1535–1549 Johann von der Recke 1551–1554 Heinrich von Thülen 1554–1557 Wilhelm Fürstenberg 1558–1559 Gotthard Kettler 1559–1560 Wilhelm Fürstenberg, komtuurkonna valitseja
Bhagirathi

Bhagirathi (hindi भागीरथी (Bhāgīrathī)) on Gangese lähtejõgi. Algab kiirevoolulise mägijõena 7756 meetri kõrguselt Gangotri liustikust Himaalajas. Umbes 700 km kaugusel lähtest ühineb Devprayagi linna juures Alaknandaga ja kannab allavoolu Gangese nime.
Ruu–Ihasalu tee

Ruu–Ihasalu tee (registrinumbriga 11262) on kõrvalmaantee Jõelähtme vallas. Tee pikkus on 11,3 km. Tee saab alguse Jõelähtme–Kemba tee üheksandal kilomeetril Ruu külas ja lõpeb Neeme külas. Tee kulgeb läbi Ruu, Jägala-Joa, Jõesuu, Ihasalu ja Neeme küla. Tee ületab ühe silla (Kanali sild tee teisel kilomeetril) ja 13 truupi. Teele jääb 7 bussipeatust: Jägala tee, Jägala joa, Jõesuu, Metstoa, Ihasalu tee, Pärnasalu ja Neeme. Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus on teel 500–1000 autot ööpäevas. Tee lõpus on kiiruspiirang 50 km/h. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Silvi Vrait (album)

"Silvi Vrait" on Silvi Vraidi 1986. aastal heliplaadifirma Meloodia välja antud kauamängiv heliplaat. Plaadiümbrisel on pealkiri nii eesti kui vene keeles «Silvi Vrait = Поет Сильви Врайт». Indeks: C60 23855 004 & C60 23855 005 Helirežissöörid: P. Kuulberg Toimetaja: M. Maripuu Kunstnik: Valeri Parhomenko Plaate: 1 Plaat: Ø 30 cm Kiirus: 33 min-1 Kestus: ca 50 min Heli: Stereo Salvestatud: 1985.a. Nukrus tuules = Печальный ветер (J.Ritchie —- sõnad: A. Oja) Ootus = Ожидание (J. Jürisson —- sõnad: J. Veski) Räägin sinuga sinust = Говорю с тобой о тебе (P. Pihlap —- sõnad: J. Sütt) Vihmahaldjad = Феи дождя (J. Jürisson —- sõnad: J. Veski) Aeg lihtsalt olla alles = Нужно просто быть (V. Vassiljev —- sõnad: O. Arder) Koos vaid unenäos = Вместе со мной (W.Zevon —- sõnad: S. Vrait) Valguses ja varjus = И в свете и в тени (A. Valkonen —- sõnad: L. Tungal) Vana mees = Старик (J. Jürisson —- sõnad: J. Veski) Kui suudaksin = Если б я мог (P. Pihlap —- sõnad: S. Vrait) Olnut enam heaks ei tee = Прошлое не вернуть (K. McGarrigle —- sõnad: P. Liblik) Instrumentaalansambel Jaak Jürissoni juhatusel
Ansambel "Karavan" (1986)

Ansambel "Karavan" on ansambli Karavan 1986. aastal Meloodia poolt välja antud kauamängiv heliplaat. Kunstiline juht: Toivo Lend Seisvad seierid = Вновь под часами (A. Tammeorg, sõnad: O. Arder) Vaat mis juhtus = Вот что случилось (A. Tammeorg, sõnad: A. Tammeorg) Ei suuda ka aeg... = И время не в силах (J. Pankow, sõnad: M. Juurikas) Halb unenägu = Страшный сон (A. Saluveer, sõnad: R. Linna) Väravad = Ворота (A. Saluveer, sõnad: R. Linna) Kõik, mis kisub kaasa = Все, что с собой зовет (A. Tammeorg, sõnad: O. Arder) Talveöö = Зимняя ночь (A. Tammeorg, sõnad: O. Arder) Õige valik = Верный выбор (R. Valgre, sõnad: O. Roots) Aeg meil minna üheskoos = Рука об руку пойдем (A. Tammeorg, sõnad: O. Arder) Karl Madis – vokaal, saksofon Agu Tammeorg – kitarr, vokaal Aarne Saluveer – klahvpillid, vokaal Meelis Punder – vokaal, basskitarr Jaan Karp – löökriistad, vokaal
Russalu linnamägi

Russalu linnamägi on küngas Rapla maakonna Märjamaa vallas, Russalu külast 2,5–3 km lääne-edelas, läbi metsa Vakre talusse viivast metsateest 200 m lõuna pool. Mägi moodustab põhja-lõunasuunalise ebamääraselt ovaalse kujuga (umbes 80 m pikk ja 60 m lai) ümbrusest 2–3 m kõrgema ala. Künka lagi on ebatasane. 1925. aastal Marta Schmiedehelmi koostatud linnamäe skeemil on idapoolsel jalamil märgitud kaarjalt kulgev kraav, lääneküljel kiviaed. Aastatel 2005–2007 läbi viidud mäe arheoloogiline uurimine (kontrollimaks oletatava linnamäe olemasolu) seal märke inimtegevusest ega kultuurikihti ei tuvastanud ning leiti, et küngast pole põhjust linnamäeks pidada. Eesti linnuste loend Valter Lang. Settlement development and power structures in the Late Iron Age Harju District. Estonian Journal of Archaeology, 1, 2012, lk 203, 213 Russalu linnamägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Sopran (Helgi Sallo)

"Sopran" on 1987. aastal Meloodia plaadivabriku välja antud kauamängiv heliplaat (LP), millel on laule Helgi Sallo teatrirepertuaarist, mh mängimata jäänud operettidest ja muusikalidest. Albumil mängib saateks Estonia orkester, dirigent Paul Mägi. OPERETT Janka romanss = Романс Янки operetist "Ungari pruudid" (N. Dostal) Sonja laul = Песня Сони operetist "Tšareevitš" (F. Lehár) Giuditta laul = Песня Джудитты operetist "Giuditta" (F. Lehár) Rosalinde tshaardash = Чардаш Розалинды operetist "Nahkhiir" (R. Strauss) Madleine'i laul = Песня Мадлен operetist "Savoy ball" (P. Abraham) Jadja laul = Песня Ядьи operetist "Veenus siidis" (R. Stolz), kaasa teeb M. Uffert viiulil MUUSIKAL Maria laul = Песня Марии muusikalist "West Side'i lugu" (L. Bernstein) Linnumemme laul = Песня Птичницы muusikalist "Mary Poppins" (R. Sherman) Eliza laul = Песня Элаизы muusikalist "Minu veetlev leedi" (F. Loewe) Dolly laul = Песня Долли muusikalist "Hallo, Dolly" (J. Herman) Sally laul = Песня Салли muusikalist "Kabaree" (J. Kander)
Filipp Golikov

Filipp Ivanovitš Golikov (vene keeles Филипп Иванович Голиков; 16. (vkj) 29. juuli 1900 – 29. juuli 1980) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane (Nõukogude Liidu marssal). Filipp Golikov teenis Töölis-Talupoegade Punaarmees 1918. aastast, lõpetas sõjaagitaatorite kursused Peterburis 1919. aastal, juhtivkoosseisu täienduskoolituskursused 1929. aastal, sõjakooli (eksternina) 1931. aastal, Mihhail Frunze nimelise TTPA Sõjaväeakadeemia (1933. aastal, kaugõppes). Teenis erinevate sõjaväeosade juhina. Juulist 1940 oli ta Punaarmee Kindralstaabi ülema Kirill Meretskovi asetäitja ja Töölis-Talupoegade Punaarmee Kindralstaabi Luurevalitsuse ülem. Teise maailmasõja ajal oli Filipp Golikov Nõukogude Sõjalise Missiooni (luurealased kontaktid) esindaja Suurbritannias ja Ameerika Ühendriikides ja alates oktoobrist 1941 rindeväeosade juhatajana: 10. armee juhataja Läänerindel, osaledes 1941. aastal Moskva kaitselahingutes; 1942. aastal 4. löögiarmee juhataja Kalinini rindel ning Brjanski ja Voroneži rinde juhataja. 1942. aasta augustis määrati ta 1. Kaadriväearmee juhatajaks, Kagu- ja Stalingradi rindel, kus osales Stalingradi lahingus. Oli Stalingradi rinde juhataja asetäitja ja Looderinde juhataja. 16. oktoobrist 1942 oli Golikov lühikest aega Punaarmee Kindralstaabi Luure Peavalitsuse (GRU) ülem, kuid määrati oktoobris uuesti tegevarmeesse Voroneži rinde juhatajaks. Alates 1944. aasta oktoobrist oli ta NSVL RKN-i volitatu NSV Liidu kodanike Saksamaalt ja Saksamaa poolt okupeeritud riikidest repatrieerimise asjus. Repatrieerimine seisnes pärast oktoobrirevolutsiooni ja teise maailmasõja ajal NSV Liidust lahkunud ning Saksa okupatsioonivõimude poolt sunniviisiliselt tööle toimetatute "kodumaale" meelitamises ja hilisemas filterlaagritesse paigutamises ning sageli represseerimises "kodumaa reetmise" – Saksamaa kasuks töötamise ja Saksa võimudega tehtud koostöö eest. 1961. aastal sai Golikov Nõukogude Liidu marssali auastme. Filipp Golikov suri 1980. aastal ning on maetud Moskva Novodevitšje kalmistule. Filipp Golikov saidil generals.dk
Lipa linnus

Lipa linnus asus nüüdisaegses Rapla maakonnas Rapla vallas Lipa külas Jürasoo talu maal. Linnuse koht eraldub 3300 m2 suuruse kandilis-ovaalse alana suhteliselt tasasel kohal. Linnuseõue pikkus on 80 m, laius ulatub kuni 55 meetrini. Ümber kogu õue kulgeb kividest ja mullast vall, mille laius on üldiselt 6–8 m, kõrgus 0,5–1 m. Algset väravakohta võib oletada linnuse läänevalli keskosas, kus on selge 2,5-meetrine vallikatkestus. Nii vallikraavist kui ka õuealalt leitud keraamika järgi võib arvata, et linnus oli kasutuses eelrooma rauaaja lõpust kuni rooma rauaaja lõpuni. Eesti linnuste loend Lipa linnus kultuurimälestiste riiklikus registris
Merja linnamägi

Merja linnamägi asub Järva maakonnas Järva vallas Merja külas Linnamäe talu maal. Linnamägi on lamedanõlvaline 7–8 m kõrgune küngas, mille 30 m pikkune ja 10 m laiune keskosa tõuseb 1–1,5 m kõrguse astanguna ülejäänud künkast kõrgemale. Selgemad jäljed kaitseehitiste olemasolust puuduvad. Kuna linnamägi on maastikuliselt eristatav ning sealt on avastatud arheoloogiline kultuurikiht, on Merja linnamägi tunnistatud arheoloogiamälestiseks. Rahvapärimus linnamäe kohta on puudulik. 1929. aastal kogutud pärimuse järgi olevat sealt liivakaevamistel leitud terve inimese luukere lamavas olekus, kuid ilma igasuguste eheteta. Samuti olevat kaevamisel leitud kimp suuri vanu võtmeid. Ühtede informantide ütluse järgi olnud seal vanasti kirik, teiste arvamiste kohaselt olnud aga mäe otsas vanasti linn, mis suurte sõdade ajal ära lõhutud. 16. oktoobril 2010 avati Merja linnamäel 12 m kõrgune vaatetorn, mis oli samas paigas omataoline. Esimene, triangulatsioonitorn, püstitati linnamäele iseseisvuse ajal esimese ja teise maailmasõja vahel. Teise, 18 m kõrguse torni püstitasid 1950. aastatel Nõukogude sõjaväelased. Eesti linnuste loend Merja linnamägi kultuurimälestiste riiklikus registris. Merjamäe linnamägi rahvapärimuses. EKLA, f 199, m 40, 12/3 (I-4)< Koeru khk. – Linda Vilmre (1929). Keset metsi kerkis 12meetrine vaatetorn. Postimees, 16.10.2010. Merja linnamägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Bioetanool E85

Bioetanool E85 on denatureeritud bioetanoolist ja bensiinist toodetud mootorikütus. Koosneb peamiselt etanooli ja bensiini segust, milles on 70–86% etanooli ja 14–30% bensiini. Bioetanool E85 sobib kasutamiseks ainult selleks seadistatud mootoriga autodes, näiteks niinimetatud Flexi Fueli tüüpi autodes. Üleeuroopaline EN standard, mis spetsifitseeriks nõuded ja katsemeetodid bioetanoolile E85, on väljatöötamisel CEN CWA 15293:2005 alusel ja pidi CEN tööplaanide kohaselt ilmuma 2009. aastal kui EN 15293 "Mootorikütused. Etanool (E85). Nõuded ja katsemeetodid". Standardi väljatöötamisel ilmnenud probleemide tõttu seda siiski teha ei suudetud ja standardi asemel üllitas CEN tehnilise aruande CEN/TR 15993:2010 "Mootorikütused. Etanool (E85). Nõuded ja katsemeetodid". Biokütus CWA 15293:2005 Automotive fuels - Ethanol E85 - Requirements and test methods[alaline kõdulink] CEN/TR 15993:2010 "Mootorikütused. Etanool (E85). Nõuded ja katsemeetodid"[alaline kõdulink] Euroopa Standardismikomitee - CEN Riiklik kütuseseire andmebaas Riiklik kütuselabor
Sind aeda viia tõotan ma!

"Sind aeda viia tõotan ma!" on Anne Veski kaheksas album, mille andis 1986. aastal välja üleliiduline plaadifirma Melodija. Indeks: C60 23555 008 Helirežissöör: P. Kuulberg Toimetaja: M. Salum Kunstnik: Kalle Toompere Foto: J. Rõõmus Plaate: 1 Plaat: Ø 30 cm Kiirus: 33 min-1 Kestus: ca 50 min Heli: Stereo Salvestatud: 1984-85.a. Teid aeda viia tõotan ma = Я обещаю вам сады (D. Magazanik —- sõnad: K. Balmont / tõlkinud. L. Tungal) Paberlennuk = Бумажный самолетник (V. Sevastjanov —- sõnad: A. Rimitsan / tõlkinud. L. Tungal) Leia mind tuhandete seast = Узнай (I. Korneljuk —- sõnad: R. Lissits / tõlkinud. V. Ojavere) Peeglike seina peal = Зеркальце (P. Pihlap —- sõnad: J. Veski) Nagu meres = Жизнь как море (P. Pihlap —- sõnad: L. Tungal) Eilne päev = Позади крутой поворот (I. Saruhhanov —- sõnad: A. Monastõrjov / tõlkinud. H. Karmo) Lapsepõlvevalss = Добрые сказки детства (J. Martõnov —- sõnad: R. Roždestvenski ; tlk. V. Ojavere) Levilaulukonstruktor = Музыкальный конструктор (V. Sevastjanov —- sõnad: A. Rimitsan ; tlk. H. Käo) Kiivus = Завись (T. Tucker —- eestik sõnad: L. Tungal) Jääd või ei = осталься или уходи (F. Duval —- eestik sõnad: L. Tungal) ansambel Nemo Ain Tammesoni juhatusel Sind aeda viia tõotan ma! andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles)
Varangu linnus

Varangu linnus ehk Varangu Veskikants ka Veskikants asub Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas, Varangu külast idas, Selja jõe idakaldal, jõekääru sopistuval neemikul, kus teda kaitseb ka ida poolt jõkke suubuv Pehku oja. Varangu linnus pärineb varasema dateeringu järgi esimese aastatuhande teisest poolest, uuematel andmetel 11.–13. sajandist. Arheoloogilisi kaevamisi pole linnuses tehtud. Umbes 4500 m2 suurune linnuseõu on viiekandilise põhiplaaniga ning on eraldatud 3–4 meetri kõrguse valliga, mis tundub olevat peamiselt paekivist. Valli ette jääb madal, umbes 0,5 meetri sügavune kraavitaoline nõgu. Madalam, 1–1,5 meetri kõrgune vall piirab ka linnamäe ida- ning lõunaserva. Lääneküljel, kus neemiku looduslik nõlv on suhteliselt kõrgem ja järsem, näib vall välisel vaatlusel puuduvat. Siiski leidub ka seal suuri paeplaate, mis võisid olla kaitserajatise osad. Põhjapoolse valli lääneotsa ning neemiku serva vahele on kaevatud umbes 4 meetri laiune avaus, kus on näha tules punakaks tõmbunud ja tahmunud paetükke. Algne sissepääs linnusesse paiknes suure tõenäosusega linnamäe kirdenurgas, kus põhjapoolse otsavalli üleminekul idapoolseks küljevalliks on madal nõgu. Otsavalli ees, kümmekond meetrit põhja pool, paikneb veel üks 0,75–1 meetri kõrgune vallitaoline moodustis, mis näib olevat kuhjatud liivast. Linnuse õue katab 30–40 cm paksune söetükke sisaldav kultuurikiht, kuid leide sealt avastatud pole. Linnamäest põhja poole jäävast asulast on leitud mõned I aastatuhande teisest poolest pärinevaid savinõukillud ja rootsuga nooleots. Hoopis suurem asula asetseb aga linnuse vastas Selja jõe kaldal. Varangu külast 600–700 meetrit lääne poole põllule jääb kuus seni uurimata kivikalmet, millest kolm meenutavad väliselt I aastatuhande tarandkalmeid. Eesti linnuste loend Varangu linnus kultuurimälestiste riiklikus registris
Karl Suure auhind

Karl Suure auhind (Karlspreis; ametlikult Internationaler Karlspreis zu Aachen; algse nimega Internationaler Karlspreis der Stadt Aachen) on üks Euroopa mainekamaid auhindu, mille asutas 1950. aastal Karl Suure kodulinn Aachen. Auhind antakse isikule või organisatsioonile, kes on silma paistnud oma tegevusega kirjanduse, teaduse, majanduse või poliitika vallas ning edendanud seeläbi Euroopa ühtsuse ideed ja toonud kasu inimkonnale. 1950 – Richard Nikolaus von Coudenhove-Kalergi 1951 – Hendrik Brugmans 1952 – Alcide de Gasperi 1953 – Jean Monnet 1954 – Konrad Adenauer 1956 – Winston Churchill 1957 – Paul Henri Spaak 1958 – Robert Schuman 1959 – George Marshall 1960 – Joseph Bech 1961 – Walter Hallstein 1963 – Edward Heath 1964 – Antonio Segni 1966 – Jens Otto Krag 1967 – Joseph Luns 1969 – Euroopa Komisjon 1970 – François Seydoux de Clausonne 1972 – Roy Jenkins 1973 – Salvador de Madariaga 1976 – Leo Tindemans 1977 – Walter Scheel 1978 – Konstantínos Karamanlís 1979 – Emilio Colombo 1981 – Simone Veil 1982 – Juan Carlos I 1984 – Karl Carstens 1986 – Luksemburgi rahvas 1987 – Henry Kissinger 1988 – François Mitterrand ja Helmut Kohl 1989 – vend Roger 1990 – Gyula Horn 1991 – Václav Havel 1992 – Jacques Delors 1993 – Felipe González 1994 – Gro Harlem Brundtland 1995 – Franz Vranitzky 1996 – Madalmaade kuninganna Beatrix 1997 – Roman Herzog 1998 – Bronisław Geremek 1999 – Tony Blair 2000 – Bill Clinton 2001 – György Konrád 2002 – Euro 2003 – Valéry Giscard d'Estaing 2004 – Pat Cox 2004 – Erakorraline auhind: Johannes Paulus II 2005 – Carlo Azeglio Ciampi 2006 – Jean-Claude Juncker 2007 – Javier Solana 2008 – Angela Merkel 2009 – Andrea Riccardi 2010 – Donald Tusk 2011 – Jean-Claude Trichet 2012 – Wolfgang Schäuble 2013 – Dalia Grybauskaitė 2014 – Herman Van Rompuy 2015 – Martin Schulz 2016 – Franciscus 2017 – Timothy Garton Ash 2018 – Emmanuel Macron 2019 – António Guterres 2020 – Klaus Iohannis 2022 – Sviatłana Cichanoŭskaja, Maryja Kalesnikava, Vieranika Cepkała 2023 – Volodõmõr Zelenskõi ja Ukraina rahvas 2024 – Pinchas Goldschmidt, ülemrabi, Euroopa Rabiitide Konverentsi (CER) president ja Euroopa juudi kogukonnad. Karlspreis (saksa keeles) International Charlemagne Prize of the city of Aachen (inglise keeles)
Kaia Jäppinen

Kaia Jäppinen (sündinud 21. juulil 1963 Tallinnas) on eesti poliitik. Ta kuulub Eesti Keskerakonda ja oli 2004–2010 Tallinna abilinnapea. Kaia Jäppinen on lõpetanud Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna. 19. mail 2010 esitas Kaia Jäppinen avalduse enda vabastamiseks abilinnapea kohalt alates 3. juunist 2010 tervislikel põhjustel ning asus ametisse linnapea nõunikuna, nõustades linnapead põhiliselt majandust, ettevõtlust ja linnaelanike tööhõivet puudutavates küsimustes, aga ka hariduse, kultuuri ja noorsootöö valdkonnas. 2011. aasta jaanuaris lahkus ta ka linnapea Edgar Savisaare nõuniku ametikohalt. Suvel 2016 viibis Jäppinen seoses alkoholijoobes autojuhtimisega 2 päeva arestimajas . 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Nõmme linnaosas ning sai 58 häält. Tallinna abilinnapea Kaia Jäppinen astus tagasi, tallinnapostimees.ee, 28. mai 2010 Tallinna endine abilinnapea Kaia Jäppinen veetis eelmisel aastal purjus peaga sõitmise eest kaks päeva arestimajas, Delfi, 18. september 2017 https://kov2017.valimised.ee/valimistulemus-vald.html#0784-6 Abilinnapea Kaia Jäppineni online-pressikonverents 15. detsembril 2009 Tallinna abilinnapea jäi vahele bussirajal sõitmisega, Postimees 18. juuni 2008 Biograafia ESBL-is
Spree

Spree on Haveli lisajõgi Saksamaal. Pikkus umbes 400 km. Algab Sudeetide äärmisest lääneosast. Mägedest laskunud, voolab valdavalt loodesse. Alamjooksul hargneb. Harud suubuvad Berliinis vasakpoolsete lisajõgedena Havelisse. Spree keskjooksul elavad Spreewaldi piirkonnas lääneslaavlastest sorbid. Spree kanal
Slaven Bilić

Slaven Bilić (sündinud 11. septembril 1968 Splitis) on horvaadi jalgpallitreener ja endine jalgpallur. Aastatel 2006–2012 oli ta Horvaatia jalgpallikoondise peatreener. Aastatel 1990–1999 mängis ta Horvaatia rahvusmeeskonnas kaitsjana. Oma rahvusvahelise karjääri esimese värava lõi ta 8. oktoobril 1996 Bolognas mängus Bosnia-Hertsegoviina vastu. 1998. aastal saavutas ta Horvaatia meeskonnaga Prantsusmaal toimunud jalgpalli maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Slaven Bilić alustas oma jalgpallurikarjääri oma kodulinna jalgpalliklubis Spliti Hajduk, kus ta 109 mängus lõi 13 väravat. Pärast kuut hooaega selles klubis siirdus ta Saksamaa Bundesliga klubisse Karlsruher SC. Pärast muljetavaldavat esitust UEFA karikasarjas ostis ta 1996. aasta jaanuaris 1,3 miljoni naelsterlingi eest Premier League'i jalgpalliklubi West Ham United. Karlsruhes lõi ta 66 mängus viis väravat ja West Ham Unitedis mängitud 48 kohtumises lõi ta 2 väravat. Samal aastal kutsuti ta ka Horvaatia rahvuskoondise koosseisu Inglismaal toimuvatele Euroopa meistrivõistlustele. 1997. aastal osteti ta aga Everton FC poolt, mille värvides mängis ta 30 mängu. 2000. aastal lahkus ta Evertoni klubist ja liitus kodumaal oma algse meeskonna Spliti Hajdukiga, kus mängis 9 korral, enne kui teatas oma aktiivse jalgpallurikarjääri lõpust. Rahvuskoondises astus ta üles 44 kohtumisel ja lõi oma rahvusvahelise karjääri jooksul kolm väravat – valikmängudes kaks väravat Bosnia ja Hertsegoviina ning ühe Ukraina vastu. Aastatel 2006–2012 oli Horvaatia jalgpallikoondise peatreener. Euro 2008 turniiril jõudis tema juhendatud Horvaatia meeskond B-alagrupi võitjana (alagrupis 3 võitu: Austria üle 1-0, Saksamaa üle 2-1 ja Poola üle 1-0) veerandfinaali, kus aga pidi tunnistama peale 1-1 tulemusega lõppenud lisaaega peetud penaltiseerias A-alagrupi teisena lõpetanud Türgi meeskonna paremust 3-1. Ta jäi Horvaatia koondise peatreeneri kohani kuni 2012. aasta Euroopa meistrivõistlusteni. Hiljem on ta olnud veel Venemaa kõrgliigaklubi Moskva Lokomotivi (2012–2013), Türgi kõrgliigaklubi Beşiktaşe (2013–2015), Inglismaa kõrgliigaklubi West Ham Unitedi (2015–2017), Saudi Araabia klubi Al-Ittihadi peatreener (2018–2019), Inglismaa klubi West Bromwich Albioni (2019–2020), Hiina klubi Beijing Guoani (2021–2022) ja Inglismaa klubi Watfordi peatreener (2022–2023). Alates 2023. aasta juulis juhendab ta Saudi Araabia kõrgliigaklubi Al Fateh. Slaven Bilićil on juriidiline haridus. Ta valdab lisaks emakeelele vabalt inglise, saksa ja itaalia keelt. Biliči peamiseks hobiks on muusika. Ta mängib kitarri Horvaatia rokkansamblis Rawbau, kus ta mängib Gibson-Exploreri punasel elektrikitarril. 2008. aastal salvestas bänd Euro 2008 jaoks Horvaatia meeskonna toetamiseks tunnusloo "Vatreno Ludilo" ("Leegitsev hullus"). Bilić on 1,89 meetri pikkune. Ta on lahutatud; abielust on tal poeg. Spliti Hajduk (1987–1993) Karlsruher SC (1993–1996) West Ham United (1996–1997) Everton FC (1997–2000) Spliti Hajduk (2000–2001)