laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Koffiefontein

Koffiefontein on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Xhariepi ringkonnas, Letsemengi valla halduskeskus. Koffiefontein on asutatud 1892. aastal. 1870. aastatel rajatud Koffiefonteini teemandikaevandus lõpetas tegevuse 2006. aastal. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Koffiefonteini elanikest mustanahalisi aafriklasi 74,00%, värvilisi 20,36%, valgeid 4,69%, India või Aasia päritolu inimesi 0,34% ja teisi 0,61%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 63,07% inimesi, sotho keelt 14,15%, koosa keelt 12,08%, tsvana keelt 7,00% ja inglise keelt 1,28%. Koffiefontein, Free State Artefacts Koffiefontein Mine, Koffiefontein, Xhariep District, Free State Province, South Africa midat.org https://census2011.adrianfrith.com/place/460007
Järvapojad

Paide Spordiselts Järvapojad oli 1923–1940 (teistel andmetel asutatud 1924) ja 1942–1944 Järvamaal tegutsenud spordiselts. Seltsi esimees oli Helmut Veem. Seltsil oli oma kergejõustiku- ja jalgpalliosakond[viide?]. http://www.kergejoustik.ee/ruby3/ajalugu/140-taehtsamaid-suendmusi-paide-kergejoustiku-arenguloost-1912-1990 (vaadatud 27.08.2018) Eesti sport läbi aegade. Tallinn: Inreko Press, 1996. Lk 190
Eesti Mootorispordi Keskliit

Eesti Mootorispordi Keskliit oli Eesti mootorispordiga tegelev keskorganisatsioon, mis tegutses aastatel 1924–1940. Liit asutati 27. septembril 1924. Eesti sport läbi aegade. Tallinn: Inreko Press, 1996. Lk 190
Tallinna Töölisspordi Ühing

Tallinna Töölisspordi Ühing oli 1926–1940 Tallinnas tegutsenud spordiühing. See ühing oli üks Eesti Töölisspordi Liidu liikmetest. Ühing asutati 17. juulil 1926. Eesti sport läbi aegade. Tallinn: Inreko Press, 1996. Lk 190 Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Eesti Töölisspordi Liit (vaadatud 27.08.2018)
Sosnõ

Sosny (vene keeles Sosnõ, transkribeerituna Sosnõ) on alevik ja Minski linnaosa, mis asub linna kaguosas Zavodski rajoonis. Linnaosa jääb väljapoole Minski ringteed. Linnaosa on osaliselt tööstusrajoon, endise sõjaväeosa territooriumil toodetakse karastusjooke. Seal asuvad nii töötav tuumareaktor kui ka tuumajäätmete hoidla. Sosny on osaliselt jäänud ka sõjaväelinnakuks, seal on kaks Valgevene piirivalvevägede üksust. Ülejäänud Minskiga ühendavad linnaosa bussid ja marsruuttaksod. Sosny rajati 1950. aastatel seoses tuumaenergeetikainstituudi rajamisega. Seal töötati välja esimene mobiilne tuumaelektrijaam Nõukogude Liidus. Hiljem rajati selle juurde NSV Liidu Sõjalaevastiku väeosade hooned, mis 1998. aastal läksid Sosny koosseisu. Varem oli tegemist kinnise linnaga, kuid tänapäeval töötab sealse reaktori juures rahvusvaheline teadlaste rühm. Хроника Минска: 60 лет после Победы. Вечерний Минск
Kanala

Kanala (ka kanamaja, kanafarm, kanalaut) on hoone või ruum kanade pidamiseks; teatud lindla. kanakasvatus "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 27.08.2018)
Ristlillik

Ristlillik (saksa keeles Kreuzblume, prantsuse keeles fleuron, inglise keeles finial) on ristikujuliselt hargnevate lehtede ja pungataolise tipuga ladvakujuline kaunistuselement gooti arhitektuuris tornide, viilude, fiaalide ja ehisviilude tippudes. Lillik võib olla kahe- või neljaharuline ja pealistikku kahekordne. Eesti arhitektuuris esineb ristlillik sakramendiniššide ehisviiludel ja muus raiddekooris koos krabidega, näiteks Kuressaare linnusekabelis, Niguliste ja Oleviste kirikus ja Tallinna Toomkirikus. Ristlillik kaunistab fiaalitippe Oleviste kiriku Maarja kabeli välisseinal tugipiilarite külgedel ning tippudes. Omapärane ristikujuline motiiv, mis võib markeerida ristlillikut, asub ehisviilu tipus Ridala kiriku lääneportaali kohal. Avanemata lehtedega ristlillikuga sarnaneva ladvamotiivi kohta, nagu seda esineb näiteks Muhu kiriku sakramendiniši raamistuse tipus, on eesti keeles kasutatud sõna punglillik. Ristlilliku motiiv leiab palju kasutamist ka uusgootikas, sealhulgas Eesti 19. sajandi altariseintel ja mujal. Pungjad tipukaunistused Pariisi Jumalaema kiriku põhjakülje tugipiilaritel 13. sajandi ühekordne ristlillik, Troyes Kahekordne ristlillik Pariisi Jumalaema kiriku tugipiilari tipul 13. sajandi ristlillik Troyes' Püha Urbanuse kiriku ristlillik, 13. sajand 14. sajandi ristlillik Amsterdami kiriku originaaldetailid Amsterdami Püha Nikolause kiriku restaureerimistööd 1961. aastal Muhu kiriku koori põhjasein. Näha on pungataolise tipuga sakramendinišš Tallinna Toomkiriku sakramendinišš Lillik Jumalaema kiriku lääneportaalil, Livré-sur-Changeon Ukse ehisviil. Beverley, East Riding of Yorkshire Fiaalidega galerii, Lebuïnuskerk Deventeris Milano toomkiriku ristlillikud Ristlillikute ja krabidega fiaalid Oleviste kiriku Maarja kabeli välisseinal Pungjad ristlillikud ehisviilu tipus ja fiaalidel, ristlillikute rida reljeefsel ehisraamistikfriisil. Suure Rannavärava vapitahvel Tallinnas Krabi Fiaal Ehisviil Gooti arhitektuur https://archive.org/details/nameoforhandbook00meyerich https://fr.wikisource.org/wiki/Dictionnaire_raisonn%C3%A9_de_l%E2%80%99architecture_fran%C3%A7aise_du_XIe_au_XVIe_si%C3%A8cle/Fleuron "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. september 2018. Vaadatud 5. septembril 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) A dictionary of the architecture and archaeology of the middle ages, lk. 125 https://www.britannica.com/technology/finial Eesti arhitektuur: Oskussõnastik, lk 26. 1993 https://register.muinas.ee/public.php?menuID=archivalmaterial&action=view&id=1619 Kersti Markus. Eesti kunstisuhetest Kesk-Euroopaga 14. sajandil. – Eesti kunstikontaktid läbi sajandite. 1991 28355 Altarisein altarivõrega, 19. saj pseudogootika (puit, nikerdus, tisleritöö) kultuurimälestiste riiklikus registris 5984 Altarisein, 1896? (puit, õli-ja pronksvärv) kultuurimälestiste riiklikus registris 6686 Altarisein ja -võre, 1880 (puit, õli- ja pronksvärv) kultuurimälestiste riiklikus registris 369 Altar ja altariaed, 1894 (puit, tisleritöö, lõigatud, õlivärv, pronksvärv) kultuurimälestiste riiklikus registris
Malõ Trastsjanets

Mały Traścianiec (vene keeles Malõi Trostenets, transkribeerituna Malõ Trastsjanets) on Minski linnaosa, mis asub linna kaguosas Zavodski rajooni territooriumil. Linnaosa jääb väljapoole Minski ringteed. Mały Traścianiec on kujunenud endise samanimelise küla kohale. Küla oli üks NKVD ohvrite mahalaskmispaiku. Aastal 1940 oli see üks Katõni viidavate Poola ohvitseride kinnipidamispaiku. Aastal 1941 rajasid piirkonna hõivanud Saksa väed sealsesse kolhoosikeskusse Nõukogude sõjavangide laagri. Järgmise aasta mais alustati seal juutide hukkamist, sinna rajati Mały Traścianieci koonduslaager. Yad Vashemi hinnangul hukati seal vähemalt 65 000 juuti, sealsetest massihaudadest on leitud 201 500 surnukeha. Kuna aga surnukehad olid põletatud, oli säilmete eristamine raske; ka puudus sealsel surmalaagril aruandlus. Nii on seal hukkunute täpne hulk teadmata, mõnedel hinnangutel hukati seal 330 000 inimest. И. Кузнецов: В Минске в 37-м за одну ночь расстреляли больше, чем за всю историю гестаповской тюрьмы в Кёльне , 19 september 2007 Gdzie są polskie ofiary. Andrzej Pisalnik rp.pl, Encyclopedia of the Holocaust (2 April 2006). ""Sonderkommando 1005" trials: Hamburg, 1968". Aktion 1005. ARC
Hiiumaa aasta ema

Hiiumaa aasta ema on aunimetus Hiiumaa emale, kelle peres kasvab kaks või enam last, kellele kodu pakub armastust, hoolt, eeskuju ja õpetust ja kes on oma töös pädev ning on perekonna väärtustamise heaks eeskujuks ka väljaspool perekonda. Selle aunimetusega tunnustatakse Hiiumaa emasid alates 2015. aastast. Hiiumaa aasta ema kandidaat peab olema Eesti vabariigi kodanik ja rahvastikuregistri järgi Hiiumaa elanik. 2015 – Kärdla Ühisgümnaasiumi klassiõpetaja Tiia Palmiste 2016 – nelja lapse ema Kersti Simsalu 2017 – Suuremõisa Lasteaed-Põhikooli õpetaja, viie lapse ema Külli Kreegi 2018 – nelja lapse ema Karina Käär 2019 – Ly Klee 2020 – Reet Pihel 2021 – Kersti Kanarbik "Ootame kandidaate Hiiumaa aasta ema konkursile". Hiiumaa Vald. 201X. Vaadatud 27.08.2018. "Esimene Hiiumaa aasta ema valitud". Maaleht. 12.05.2015. Vaadatud 27.08.2018. Kaptein, Helja (10.05.2016). "Hiiumaa aasta ema: olen kõige tavalisem ema". Hiiu Leht. Originaali arhiivikoopia seisuga 27.08.2018. Vaadatud 27.08.2018. Roosna, Harda (16.05.2017). "Aasta ema aunimetuse pälvis Külli Kreegi". Hiiu Leht. Originaali arhiivikoopia seisuga 27.08.2018. Vaadatud 27.08.2018. "Hiiumaa aasta ema Karina Käär". Saarlane.ee. 15.05.2018. Originaali arhiivikoopia seisuga 27.08.2018. Vaadatud 27.08.2018. "Hiiumaa aasta ema 2019 on Ly Klee." Hiiumaa Teataja 1. juuni 2019 Hiiumaa aasta ema 2020 on Reet Pihel! [https://web.archive.org/web/20210917073830/http://www.hiiuleht.ee/2021/05/aasta-ema-esimene-mojutaja-on-oma-ema/ Kati Kukk: "Aasta ema: Esimene mõjutaja on oma ema". Hiiu Leht 11. mai 2021 Foto: Hiiumaa aasta ema 2015 Tiia Palmiste Foto: Hiiumaa aasta ema 2016 Kersti Simsalu Foto: Hiiumaa aasta ema 2017 Külli Kreegi Foto: Hiiumaa aasta ema 2018 Karina Käär
Joshua Butler Wright

Joshua Butler Wright (Irvington New York, 18. oktoober 1877 – 4. detsember 1939, Havanna Kuuba) oli Ameerika Ühendriike esindav diplomaat, kes teenis riiki saadikuna Ungaris, Uruguays, Tšehhoslovakkias ja viimaks Kuubal. Ta oli kahekümnes ja samas viimane riigisekretäri kolmas abi. Ta oli C. R. Wrighti poeg ning abiellus Maude A. Wolfe'iga 1902. aasta juunis. J. Butler Wrighti residents-osariigiks oli Wyoming. 1923. aastal teenis ta riigisekretäri kolmanda abina. 1924. aastal teenis ta riigisekretäri asetäitjana president Calvin Coolidge'i ja riigisekretär Charles Evans Hughes'i administratsioonis. 1927. aastal nimetas Coolidge tema USA saadikuks Ungaris. 1930. aastal nimetas Herbert Hoover tema USA saadikuks Uruguays. 1934. aastal nimetas Franklin D. Roosevelt tema USA saadikuks Tšehhoslovakkias. 1937. aastal nimetas Roosevelt tema USA suursaadikuks Kuubal, kus ta ametikohal 1939. aastal pärast operatsiooni suri. Tema viimasel eluaastal, suursaadikuna Kuubal, suutis aurulaev St. Louis, pardal peamiselt pagevad Saksa juudid, Havannas silduda. See juhtum oli aluseks 1976. aasta filmile “Neetute merereis”. https://history.state.gov/departmenthistory/people/wright-joshua-butler
Eesti grusiinid

Grusiinid on üks Eesti vähemusrahvusi. Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 490 grusiini. Eestis tegutseb teiste seas Gruusia Kultuuriseltside Maja Eestis. Päring Statistikaameti andmebaasist (vaadatud 27.08.2018)
170 eKr

Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 3. sajand eKr | 2. sajand eKr | 1. sajand eKr | ► ◄ | 190. aastad eKr | 180. aastad eKr | 170. aastad eKr | 160. aastad eKr | 150. aastad eKr | ► ◄◄ | ◄ | 173 eKr | 172 eKr | 171 eKr | 170 eKr | 169 eKr | 168 eKr | 167 eKr | ► | ►► 170. aasta eKr oli 170. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi ab urbe condita DLXXXIV (584). Vana-Rooma konsuliteks olid Aulus Hostilius Mancinus ja Aulus Atilius Serranus. Seleukiidide valitseja Antiochos IV vallutas Egiptuse. ... Gaius Livius Salinator, Rooma poliitik
Leninski rajoon (Brest)

Leninski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblasti Bresti linna koosseisus Valgevenes. Rajoon asub linna lääne- ja edelaosas, seda läbib Muchavieci jõgi. Rajoon loodi 7. aprillil 1978. Täitevkomitee hoone asub aadressil вул. Леніна 13, rajooni juhib Gennadi Borisjuk. Rajoonis asub Bresti tsitadell, teised vaatamisväärsused on Bresti arheoloogiamuuseum ja aastal 1856 ehitatud katoliku kirik. Seal asub ka Bresti ülikool, haridust annavad veel kolm gümnaasiumit, 11 keskkooli ja kaks lasteaed-algkooli. Rajooni jääb Bresti linnapark, seal asuvad kolm teatrit ja üks kino. [1] Vaadatud 27. august 2018. Rajoonist Bresti linnaraamatukogu kodulehel (valgevene keeles)
Maskoŭski rajoon (Brest)

Maskoŭski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblasti Bresti linna koosseisus Valgevenes. Rajoon asub linna kesk-, põhja- ja idaosas. Rajoon loodi 7. aprillil 1978. Täitevkomitee hoone asub aadressil вул. Маскоўская 273, rajooni juhib Vjatšeslav Daškevitš. Rajooni tööstusettevõtted annavad tööd 13 500 inimesele. Suurem osa sealsest tööstusest on toiduainetetööstus. Seal asub ka Bresti riiklik polütehnikaülikool, haridust annavad veel kolm gümnaasiumit, üks lütseum, 21 keskkooli ja neli lasteaed-algkooli. Rajooni jäävad suuremad Bresti haiglad. [1] Vaadatud 27. august 2018. Rajoonist Bresti linnaraamatukogu kodulehel (valgevene keeles)
Drūkšiai

Drūkšiai (leedu; valgevene Дрысвяты (Drysviaty, transkribeerituna Drõsvjatõ), vene Дрисвяты (Drisvjatõ)) on järv Leedus ja Valgevenes. Asub Leedu-Valgevene piiril. Järve pindala on 44,79 km² (sellest Leedus 42,27 km²; Leedu suurim järv); suurim sügavus on 33,3 m ja keskmine sügavus 7,6 m. Järve valgala on 604 km². Järve vett kasutatakse Ignalina tuumaelektrijaamas. Valgevenele kuulub väike osa järvest (umbes 2,5 km²). Järve järgi on nimetatud Uhaku lademe Drūkšiai kihistu. LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 33 Järv Valgevene kalapüügiportaalis
Ketas

Ketas on lame/tasandiline pöördkeha, mille kõrgus/paksus on tunduvalt väiksem kui läbimõõt. Küljelt vaadatuna paistab see kriipsu või nelinurgana, ülalt ja alt vaadates ringina. Ketast võib vaadelda kui ühte viilu silindrist. Ketta omadust kui see panna pöörlema kasutatakse rattana, viskamiseks spordis, heliplaadina jt andmekandjatena arvuti kõvaketaste tööpindadena, optiliste andmekandjatena jne. Inimesel nimetatakse ketasteks lülisamba lülide vahelisi osi. Keha Ketassaag Kettamaailm Laager ja Veerelaager Plaat Rõngas Secchi ketas Taldrik, Lendav taldrik, Loobitav taldrik
Vepori mäestik

Vepori mäestik (slovaki Veporské vrchy) on mäestik Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Slovaki maagimäestikust. Selle regiooni kõrgeim tipp on Fabova hoľa (1 438,8 m), ent suurima suhtelise kõrgusega on Klenovský Vepor (1 338 m). Mäestikku võib jagada neljaks alampiirkonnaks. Fabova hoľa ümber asub Fabova hoľa mägismaa. See on Vepori mäestiku idapoolseim ja kõrgeim osa, kus asuvad mitmed kilomeetrist kõrgemad tipud. Osa sellest piirkonnast kuulub Muránska planina rahvusparki. Teine piirkond on mäestiku loodeosas asuv Čierťaž, mille kõrgeimaks tipuks on Čierťaž (1 204 m). Kolmanda osa moodustab mäestiku lõunaosas asuv Sihla tasandik, mille kõrgeimaks tipuks on Chocholná (1 162 m). Piirkond on suhteliselt tasane, seal asuv Lom nad Rimavicou küla asub merepinnast 1015 meetri kõrgusel. Mäestiku keskseks osaks on Balogi mäestik, mille kõrgeimaks tipuks on Klenovský Vepor. Mäestikus asub Brezno linn, teine suurem asula on Čierny Balog, kus asub Čierny Hroni raudtee Čierny Balogi raudteejaam. Vepori mäestik piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega: lõunast piiravad seda Spiši-Gemeri karst ja Stolica mäestik Põhjast piirab seda Horehronie tasandik läänest piiravad seda Poľana, Ostrôžky ja Zvoleni nõgu idast piirab seda Muránska planina Mazúr, E., Lukniš, M. 1986, Geomorfologické členenie SSR a ČSSR. Časť Slovensko. Slovenská kartografia, Bratislava Infot piirkonna kohta; fotod (tšehhi keeles) Infot Sihla tasandiku kohta; fotod (tšehhi keeles)
Klenovský Vepor

Klenovský Vepor on mägi Vepori mäestikus Slovakkias. Tegemist on selle mäestiku suurima suhtelise kõrgusega tipuga, kuigi mäestiku kõrgeimaks tipuks on Fabova hoľa. Samas on tegemist selle Balogi mäestikuks nimetatava piirkonna kõrgeima tipuga. Mäe kõrgus on 1 338,2 m. Mäel kasvavad nulud, kuused ja pöögid moodustavad puutumatu metsa, mille kaitseks on moodustatud Klenovský Vepori looduskaitseala. Mäe madalamatel nõlvadel kasvab segamets, kus eelnevatele puudele lisndub veel harilik pihlakas. Mägi on moodustunud Miotseenis Tisoveci juures tegutsenud vulkaani purskel moodustunud andesiidist laavavälja erodeerumisel. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. august 2018. Vaadatud 27. augustil 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Biely, A. (Editor), Bezák, V., Elečko, M., Gross, P., Kaličiak, M., Konečný, V., Lexa, J., Mello, J., Nemčok, J., Potfaj, M., Rakús, M., Vass, D., Vozár, J., Vozárová, A., 1996: Geologická mapa Slovenska (1 : 500 000). GÚDŠ, Bratislava
Pink Friday

"Pink Friday" on Ameerika päritolu naisräppari Nicki Minaj debüütalbum. Album anti välja 22. novembril 2010. Nicki on valinud albumisse põhiliselt hiphopstiilis laule, kuid lisatud on ka R&B ja popmuusika elemente. Albumit reklaamiti kaheksa singliga, mille hulgas on ülemaailmselt edukas "Super Bass". Minaj reklaamis albumit ka viie kontserdiga oma kontserditurneel 2010. aasta oktoobris. Pärast pikka ootamist (ning tänu Nicki suurtele kaastöödele külalisartistina teiste artistide lauludel), "Pink Friday" jõudis teisele kohale USA Billboard 200-l, müües 375 000 albumit esimese nädalaga. Album lõpuks jõudis esikohale ning oli siis 73 nädalat järjest edetabelis. 2018. aasta veebruari seisuga on albumit Ameerika Ühendriikides müüdud 2 miljonit eksemplari. "Pink Friday" oli 2012. aastal nomineeritud parima räppalbumi kategoorias Grammy auhinnale. "I'm The Best" "Roman's Revenge" feat. Eminem "Did It On 'Em" "Right Thru Me" "Fly" feat. Rihanna "Save Me" "Moment 4 Life" feat. Drake "Check It Out" feat. Will.I.Am "Blazin" feat. Kanye West "Here I Am" "Dead Old Nicki" "Your Love" "Last Chance" feat. Natasha Bedingfield Deluxe-versioon 14. "Super Bass" 15. "Blow Ya Mind" 16. "Muny" Albumil on RIAA kolmekordse plaatinaalbumi auhind. http://www.billboard.com/articles/news/950035/kanye-west-nicki-minaj-score-big-debuts-on-billboard-200 https://www.billboard.com/artist/312259/nicki+minaj/chart?f=305
Sulevipoeg

Sulevipoeg on Kalevipoja sõber ja võitluskaaslane Eesti rahvuseeposes "Kalevipoeg". Teda on mainitud rahvuseepose kolmeteistkümnendas loos (Rännak laudadega, Teekond allmaailma, Põrgupiigad). Kui Kalevipoeg tuleb allmaailmast päästetud põrgupiigadega, siis tahab ta need mehele panna: .....Sugulastest soovitada; Soovin ühe Suleville, Annan teise Aleville, Kolmanda kannupoisile. Eepose viieteistkümnendas loos (Tagaajajad, Raudoja nõianeitsi, Olevipoeg ja linnaehitus, Põrgupiigade saatus), kosis Sulevipoeg endale ühe põrgupiigadest, kelle Kalevipoeg Sarviku käest päästis. Sulevipoeg, sugulane, Valitses vanema piiga Õhtuõnneks enesele. Koos Alevipojaga päästis Sulevipoeg hiljem keskmise põrgupiiga tuuslari käest, kes oli piiga röövinud. Piiga sai seejärel Olevipoja naiseks. Eepose kuueteistkümnendas loos ("Lennuki" ehitus ja merereisi algus. Teekond maailma otsa. Lapumaa ja Varrak, lapu tark.) jõudis Kalevipoeg koos kaaslastega laeval Lennuk Lapu randa ning võttis teejuhiks Varraku, Lapu targa. Seilati merel kuni nähti Sädemesaart. Varrak ei soovitanud laevameestel saarele minna. Sulevipoeg seevastu pidas seda vajalikuks ning laev aeti randa. Saarel trotsis ta ohtu ning kõndis põrgu leeaugu poole, ehkki juuksed ja kulmud kõrbesid. Viimaks leidis ta, et tulekünkast pole kasu kellelgi: Kodu võiks ta rehekütjaks, Saunameestel küljesoojaks Mitmes kohas mõnus oll. Sulevipoeg arvas viimaks, et paras oleks võtta siit piibu peale tuld ja laeva peale tagasi minna. Eepose üheksateistkümnendas loos (Sarvik-taadi aheldus, Õnneaeg, Pidu ja Kalevi tarkuseraamat, Sõjateated) aheldas Kalevipoeg põrgus Sarviku ning naasis maa peale kuristiku koopasuu kaudu. Seejärel istuti sõpradega Lindanisas lustima, hõiskama ja mõdu jooma. Samal ajal käis Varrak tema kojas ringi ning leidiski midagi, mis oli seina küljes – tarkuseraamatu. Vaatamata Sulevipoja ja Olevipoja manitsustele väärt raamatut mitte loovutada, jäi Kalevipoeg oma varem antud lubadusele kindlaks ning loovutas raamatu Varrakule. Sulevipoeg osales koos kaasvõitlejatega ka eepose kahekümnendas loos (Valmistumine sõjaks, Lahingud, Raudmeeste saadikud, Kalevipoja surm, Põrgu väravas) mainitud viimases lahingus, kus ta hukkus: Vaenukirves, vereriista, Tapellikult tabadelles Puutus Sulevite puusa - Liha luuni lõikaeli..... ....Sulevite poja sängiks Kasvatati kõrge küngas, Paigutati potikene Künka otsa kividega, Kuhu põlend tuhapõrmu Mälestuseks maetie. Kalevipoeg. Kolmeteistkümnes lugu Kalevipoeg. Viieteistkümnes lugu Kalevipoeg. Kuueteistkümnes lugu Kalevipoeg. Kahekümnes lugu
Indiaani Jõe Vabariik

Indiaani Jõe Vabariik (ingl. keeles Republic of Indian Stream) oli 9.juulist 1832 kuni 5. augustini 1835 Põhja-Ameerika New Hampshire`i osariigi ja Kanada Quebeci provintsi tänapäevasel piiril asuv tunnustamata põhiseaduslik vabariik. Piirkond nimetati Indiaani Jõe Vabariigiks riigist läbi voolava jõe (Indian Stream) järgi. Indiaani Jõe Vabariigi pindala oli 731 km² ja rahvaarv 300. Piirkond asutati eurooplaste poolt maatoetusena, mida ei andnud mitte Suurbritannia kuningas, vaid kuningas Philip pärast oma edukaid rünnakuid Uus-Inglismaal 1670. aastatel. Toetus müüdi edasi maa-spekulatsiooni ettevõttele, samal ajal kui sellesama indiaani hõimu teine osa rahvast kinnitas uuele ettevõttele, et nende pealik on ametist kõrvaldatud ning neil on voli toetus neile anda. Pärast Ameerika Iseseisvussõda vaatasid mõlemad osapooled territooriumi üle ja tõstatasid oma enda maatoetused uusasukatele, mis sageli kattusid üksteisega. Pärast 1812. aasta sõda olid mõlemad osapooled rahalistes raskustes ning lõpuks liitusid. Indiaani Jõe Vabariik tekkis ebaselgete piiride jagamise tulemusena 1783. aasta Pariisi rahulepingus Põhja-Ameerika koloonia (hiljem Ameerika Ühendriigid) ja Suurbritannia vahel. Connecticuti jõe põhjapoolsemat asukohta tõlgendati kolme eri moodi. Ebaselge lepingu tulemuseks oli see, et kolme lisajõe, mis suubusid Connecticuti jõkke, vahele ja ümber jääv maa-ala ei kuulunud ei Põhja-Ameerikale ega ka Kanadale (moodustatud 1791).
Koitjärve (Rootsi)

Koitjärve on skaudilaager Lygneri järve ääres Kungsbackas Hallandi läänis Rootsis. Göteborgist umbes 40 km kaugusel asuv 15,5 ha suurune laagriplats osteti 1960. aastal ja ehitati aastakümnete jooksul välja peamiselt Göteborgis tegutseva Tallinna skautlipkonna juhtide eestvedamisel. Koitjärve laagrit kasutatakse mitmesuguste eestlaste kogunemiste jaoks. Arvatavasti suurim üritus oli skautide "Põhjala" maailmalaager suvel 1964, kui seal kogunes ligi tuhat noort. Aho Rebas. Päikesepaisteline suvepäev Koitjärvel. Eesti Päevaleht (Rootsi) 2018, nr 12
Väikesed kaslased

Väikesed kaslased (ladina keeles Felinae) on kaslaste bioloogiline alamsugukond, mille alla kuulub 15 perekonda. Acinonyx Caracal Catopuma Felis (kass) Herpailurus Leopardus Leptailurus Lynx (ilves) Miracinonyx† Otocolobus Pardofelis Pratifelis† Pristifelis† Prionailurus Puma (puuma) Suured kaslased (Pantherinae) Mõõkhambulised kaslased (Machairodontinae†) Eelkaslased (Proailurinae†)
Igitee (film)

"Igitee" (soome keeles "Ikitie") on 2017. aasta ajalooline draamafilm, mis põhineb Antti Tuuri romaanil "Igitee", kes kaaskirjutas filmile ka stsenaariumi. Filmi režissöör oli Antti-Jussi Annila, osades: Tommi Korpela, Sidse Babett Knudsen, Hannu-Pekka Björkman, Irina Björklund ja Ville Virtanen. Film võeti lindile ja monteeriti Eestis, tegelike Karjala asukohtade asemel. Eesti näitlejale Lembit Ulfsakile jäid need viimasteks võteteks, ta suri 22. märtsil 2017. Maailmaesilinastus toimus PÖFF-il sama aasta detsembris. Soome mees Jussi Ketola naaseb Ameerikast, püüdes põgeneda Suure depressiooni virelemisest. Ta leiab oma kodumaalt eest aga suure poliitilise segaduse. Ühel õhtul röövivad natsionalistid Ketola tema kodust ja ta on sunnitud asuma igavesele teele Nõukogude Venemaale. Filmi ainestik põhineb tõsielulool, kui tuhanded soomlased müüsid oma vara, kogusid raha ning siirdusid Uues Maailmas pettununa Nõukogude Karjalasse, et seal proletaarset ühiskonda rajada. Põhja-Ameerika soomlaste ümberasumine Karjala ANSV-sse https://soome100.postimees.ee/4245957/poffil-saab-maailmaesilinastuse-ajalooline-igitee "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. aprill 2018. Vaadatud 28. augustil 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. november 2020. Vaadatud 28. augustil 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Erkki Bahovski. Inimlikkuse tee "Igiteel" Sirp, 1. detsember 2017
Võru Spordiselts Ilmarine

Võru Spordiselts Ilmarine oli 1927–1940 Võrus tegutsenud spordiselts. Selts asutati 15. juunil 1927. Eesti sport läbi aegade. Tallinn: Inreko Press, 1996. Lk 190 Võru spordiseltsi "Ilmarise" põhikiri