Viskenuga

Viskenoad on noad, mis on spetsiaalselt projekteeritud ja kaalutud nii, et neid saaks tõhusalt visata. Need sarnanevad väga tavaliste nugadega. Viskenuge kasutavad mitmed kultuurid üle maailma ning niisuguste erinevate taktikate väljatöötamiseks on välja töötatud erinevad kuju ja vormid. Viskenoad on samuti kasutusel spordis. Viskenoad nägid kasutust Kesk-Aafrikas. Kuna viskenuge kasutati üle väga suure piirkonna, kujunesid neile mitmed nimed, nagu Kulbeda, Pinga ja Trombash. Nendel relvadel oli mitmed rauast terad ja neid kasutati sõjaks ja jahipidamiseks. Soovitatud maksimaalseks efektiivseks vahemikuks oli umbes 50 meetrit. Relv tundub olevat pärit Sudaani keskosast kuskil 1000 pKr, kust see lõuna suunas levis. Siiski on välja pakutud, et sama relva kujutatakse Liibüa seina skulptuurides, mis on pärit umbes 1350 eKr. Eurooplased kogusid laialdaselt viskenuge, mistõttu paljudel Euroopa ja Ameerika muuseumidel on ulatuslikud kogud. Kollektsionäärid ei suutnud siiski plaatide päritolu või nende kasutamist registreerida. Selle tulemusena on viskenugade ajalugu ja kasutamine halvasti mõistetav. Edasine probleem on see, et etnograafide poolt paigaldatud viskenoad kinnitati erinevatele objektidele, mis ei sobinud teistesse relva kategooriatesse, isegi kui neid ei loobitud. Erinevalt teistest noatüüpidest on harilikud noad tavaliselt valmistatud ühest terasest või muust materjalist. Nuga koosneb kahest osast: tera, mis on noa teritatud pool ja käepide, mis ei ole teritatud. Käepideme eesmärk on võimaldada kasutajal nuga ohutult käsitseda ja tasakaalustada tera kaalu. Nuge on kahte tüüpi, tasakaalustatud noad ja tasakaalustamata noad. Tasakaalustatud nuga on valmistatud nii, et raskuskese asub noa keskel. Selline tasakaalustatud nuga järgib lennus peaaegu ringikujulist trajektoori. Tasakaalustamata noa puhul ei vasta raskuskese geomeetrilisele keskmisele. Kui noa käepide on raskem, on käepideme ringid ja tera ringid erineva läbimõõduga, muutes trajektoori vähem prognoositavaks. Tasakaalustamata noad visatakse tavaliselt kergema otsa käes hoides. On ka reguleeritavate kaaludega noad, mis võivad libiseda tera pikkusele. Nii võib see toimida nii tasakaalustatud kui ka tasakaalustamata noana, sõltuvalt kaalu asendist. Tasakaalustatud noad on üldiselt eelistatud tasakaalustamata nugadele kahel põhjusel: tasakaalustatud nuge saab nii käepidemest kui ka terast visata ja lihtsam on vahetada ühest tasakaalustatud noast teise. Viskenoa kaal ja viskamiskiirus määravad löögi võimsuse. Kergemaid nuge saab visata suhteliselt kergesti, kuid nad ei pruugi sihtmärki tugevalt tabada, mille tulemuseks on noa tagasi põrkamine. Rasked viskenoad on oma lennus stabiilsemad ja põhjustavad sihtmärgile rohkem kahju, kuid nende täpseks viskamiseks on vaja rohkem jõudu. Ballistiline nuga Blackmore, Howard L (2000). Hunting Weapons from the Middle Ages to the Twentieth Century: With 288 Illustrations. Courier Dover Publications. Lk 80-82. ISBN 9780486409610. Ehret, Christopher (2002). The civilizations of Africa: a history to 1800. Courier Dover Publications. Lk 338–341. ISBN 9780486409610. .McNaughton, Patrick. "The Cutting Edge: West Central African 19th Century Throwing Knives in the National Museum of Ethnology Leiden. A. M. Schmidt and Peter Westerdijk. Leiden: National Museum of Ethnology and C. Zwartenkot Art Books, 2006. 112 pp. Reviewed by Patrick McNaughton" (pdf). Indiana University. Vaadatud 30.10.2011. Mall:Cite sign Thiel, Christian. "Balance and the center of gravity". KnifeThrowing.info. Vaadatud 30.01.2015. Nugade viskamise käsiraamat: faktid ja viskamisnugade ülevaated Nimekiri kommerts- ja käsitööviimistest