laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Himmaste Algkool

Himmaste Algkool oli algkool Põlva vallas Himmastes. Himmaste kool asutati 1820. aastal. Kool tegutses esialgu Himmaste küla Lepa talus. Esimeseks koolmeistriks oli keeleteadlase Jakob Hurda samanimeline vanaisa. 1885. aastal valmis uus koolimaja küla lääneserval Orajõe ääres. 2000. aastast oli Himmaste Algkool 4-klassiline kool. Koolis tegutsesid laste rahvatantsurühm, näitering ja kodulooring. 2005. aastal oli Himmaste Algkool Vabariigi Presidendi konkursi "Kaunis Eesti kodu 2005" Põlvamaa võitjate hulgas. Himmaste Algkool lõpetas tegevuse 31. augustist 2013. Viimasel, 2012/2013. õppeaastal õppis koolis 23 õpilast. 2014. aastast haldab Himmaste algkooli hoonet MTÜ Rosma Haridusselts. Hoones toimub Rosma Johannese Kooli 4.–7. klassi õppetöö. Maarius Suviste. Himmaste kool kaob: "Mu süda ei saa sellest aru ja mõistus tõrgub aru saamast." Õhtuleht, 30.05.2013 Rahvakultuuri valdkondlik andmekogu. Himmaste Algkool "Konkursi "Kaunis Eesti kodu 2005"võitjad piirkondade kaupa" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 13. aprillil 2015. Johannese kool jagas lapsed Rosma ja Himmaste vahel. Koit, 6. september 2014[alaline kõdulink] Himmaste algkooli veebileht
Gattšina parkmuuseum

Gattšina parkmuuseum (täieliku nimega Riiklik kunstilis-arhitektuuriline palee-parkmuuseum ja maastikukaitseala Gattšina) on riiklik muuseum Venemaal Leningradi oblastis Gattšina linnas. Muuseumi pindala on 146,9 hektarit ning see koosneb 18.–19. sajandil rajatud paleedest ja parkidest. Muuseumi peamised vaatamisväärsused on Gattšina palee (ehitatud 1766–1781) ja Prioratski loss (ehitatud 1798–1799) ning nende vahel asuv Dvortsovõi park koos mitmesuguste pargirajatistega. 2015. aasta kevade seisuga on muuseum avatud teisipäevast pühapäevani kella 10–18. Koos muude Peterburi ja selle lähiümbruse arhitektuuriliste mälestistega kuulub muuseum UNESCO maailmapärandi nimistusse. Государственный музей-заповедник «Гатчина» (vaadatud 13.04.2015) Historic Centre of Saint Petersburg and Related Groups of Monuments UNESCO (vaadatud 13.04.2015)
Gattšina vapp

Gattšina vapp on Venemaal Leningradi oblastis asuva Gattšina linna üks ametlikke sümboleid. 25. detsembrist (vkj 13. detsembrist) 1800 kuni 23. novembrini (vkj 10. novembrini) 1917 oli Gattšinal vapp, mille kinnitas ametlikult keiser Paul I. Alates 4. oktoobrist 1995 kasutatakse seda taas Gattšina linna vapina. Gattšina vapi vapikilp on jagatud kaheks väljaks. Ülemine väli on kuldne, sellel asub Venemaa kahepealine riigikotkas, nii nagu teda kujutati keiser Paul I ajal: musta värvi, kuldsete jalgade ja küünistega, punaste keeltega, kroonitud kolme keisrikrooniga, millest keskmine on teistest suurem. Kotka küüniste vahel on kuldne valitsussau ja riigiõun, tema rinnal on Malta ordu suurmeistri krooni all hõbedane Malta rist, risti peale on paigutatud punane vapikilp, kuhu on kantud kuldses kirjas kuldse keisrikrooni alla keisri initsiaalid (П I). Linna vapikilbi alumine väli on sinine ja selle keskel on kuldses kirjas täht G. Gattšina lipp Об утверждении "Положения о гербе города Гатчина" Муниципальное образование "Город Гатчина", 18.03.1998 (vaadatud 10.04.2015)
Gattšina lipp

Gattšina lipp on Venemaal Leningradi oblastis asuva Gattšina linna üks ametlikke sümboleid. Lipu kiitis Gattšina saadikute nõukogu heaks 2008. aastal. See kujutab endast valget kangast, mille keskele on paigutatud Gattšina vapp. Gattšina vapp Флаг города Гатчина Геральдика.ру (vaadatud 10.04.2015)
Iași maakond

Iași maakond on Rumeenia 1. järgu haldusüksus. Asub Moldova piirkonnas. Piirneb idas Moldovaga. Elanikest on 98% rumeenlased. Hârlău Iași Pașcani Podu Iloaiei Târgu Frumos 2021 Romanian census Iași maakonna koduleht
Suur-Sitik

Suur-Sitik (ka Hülgerahu, Ranna-Sitik, Rannasitik) on 4,42 hektari suurune saar Saare maakonnas Saaremaa vallas Rootsiküla küla alal Kiirassaare lahes. Saar kuulub Vilsandi rahvusparki. Saare rannajoone pikkus on 1 kilomeeter. Saar asub 1 km Papissaare sadamast edelas. Saar on liivase pinnamoega ja kaetud rohttaimestikuga. Suur-Sitik Eesti looduse infosüsteemis
Reigilaid

Reigilaid (ka Reigi laid, Reigi poolsaar) on Hiiu maakonda Hiiumaa valda kuuluv Kassari saare Orjaku küla juures asuv endine saar, nüüd poolsaar. Rahvajuttude järgi olevat saarele saadetud abielu rikkunud naisi. Saare koordinaadid on 58° 48′ N, 22° 45′ E.
Riinurahu

Riinurahu on Saare maakonnas Saaremaa vallas Vilsandi rahvuspargis Vilsandi lähedal asuv 2,9 hektari suurune saar (rahu). Saare rannajoone pikkus on 1,24 kilomeetrit. Saare koordinaadid on 58° 22′ N, 21° 55′ E. Saar asub 200 meetrit Käkimaa-Kalarahu läänerannikust. Saarel on kaks neeme. Riinurahu Eesti looduse infosüsteemis
Ristlaid

Ristlaid on 2,84 hektari suurune saar Käina lahes, halduslikult Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Orjaku küla alal. Saare rannajoone pikkus on 914 meetrit. Laid asub 200 meetrit Kadaklaiust kirdes. Laid on kuni 5 meetrit kõrge, seal kasvab võsa ja esineb roostikku. Laid kuulub Käina lahe-Kassari maastikukaitseala koosseisu ja on looduskaitse all. Ristlaid Eesti looduse infosüsteemis
Koharahu

Koharahu (ka Rohurahu) on 1,9 hektari suurune saar Väinameres, halduslikult Lääne maakonnas Haapsalu linnas Matsalu rahvuspargis. Saare rannajoone pikkus on 706 meetrit. Rahu asub 700 meetrit Suur Roograhust lõunas. Rahu on ovaalse kujuga ja liivase pinnamoega. Rahul kasvab rohttaimestik. Koharahu Eesti looduse infosüsteemis
Harghita maakond

Harghita maakond on Rumeenia 1. järgu haldusüksus. Asub Transilvaanias. Elanikest on 85% ungarlased ja 13% rumeenlased. Miercurea-Ciuc (ungari Csíkszereda) Gheorgheni (Gyergyószentmiklós) Odorheiu Secuiesc (Székelyudvarhely) Toplița (Maroshévíz) Băile Tușnad (Tusnádfürdő) Bălan (Balánbánya) Borsec (Borszék) Cristuru Secuiesc (Székelykeresztúr) Vlăhița (Szentegyháza) 2021 Romanian census Harghita maakonna koduleht
Rooglaid

Rooglaid on mitme Eesti saare nimi: Rooglaid on Saare maakonnas Harju lahes Rooglaid on Saare maakonnas Undu lahes ...
Rooglaid (Undu laht)

Rooglaid on Saare maakonnas Undu lahes asuv saar (laid). Saare koordinaadid on 58° 28′ N, 23° 12′ E.
Rusulaid

Rusulaid (ka Pisilaid) on 4,7 hektari suurune saar (laid) Saare maakonnas Saaremaa vallas Saaremetsa küla alal Liivi lahes. Saare rannajoone pikkus on 1,77 kilomeetrit. Saar asub 400 meetrit Pulgalaiust idas. Saarel kasvab rohttaimestikku. Saar kuulub Kahtla-Kübassaare hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all. Rusulaid Eesti looduse infosüsteemis
Salavamaa

Salavamaa (ka Salava saar) on Saare maakonda endisesse Lümanda valda, praegusesse Saaremaa valda jääv saar. Saare koordinaadid on 58° 19′ N, 21° 47′ E. Salavamaa asub 1 km Loonalaiust lõunas. Saar on edela-kirde sihis pikliku kujuga, käärulise rannajoonega, läänerannas esinevad rannavallid. Saare suurim kõrgus on 5 m üle merepinna. Saarel esineb rohttaimestikku, võsa ja puid. Saare rannajoone pikkus on 3,47 km ja pindala 26,6 hektarit. Salavamaa kuulub Vilsandi rahvuspargi koosseisu Salava sihtkaitsevööndina. Salavamaal kehtib liikumispiirang 15. aprillist kuni 15. juulini. Jahipidamine saarel on keelatud. 1977 vaadeldi saarel roosterind-tülli. Jaan Tätte kirjutas laulu "Tuulevaiksel ööl" Salavamaal. Salavamaa. "Eelise Infoleht: Salavamaa". "Vilsandi rahvuspargi kaitse-eeskiri". "Liikumispiirangute kaart". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. juuli 2018. "Vilsandi rahvuspark: Salava sihtkaitsevöönd (skv)". Salava sai lõpuks Salavale, Saarte Hääl, 22. august 2015
Sangõ

Sangõ (ka Sangelaid, Sange saar, Sangõtõ) on saar (laid) Pärnu maakonnas Kihnu vallas Linaküla küla alal Liivi lahes, mis asub 7 kilomeetrit Kihnust loodes, üks Sangelaidudest. Saare pindala on 4,844 hektarit ja rannajoone pikkus 1,45 kilomeetrit. Saare suurim kõrgus on kuni 3 meetrit üle merepinna. Saar on kivise pinnamoega, seal leidub roostikku, võsa ja metsa. Sangõ on osa Kihnu laidude looduskaitsealast. Sangõ Eesti looduse infosüsteemis Sangõ Eesti kohanimeraamatus
Sanctuary

"Sanctuary" on Briti ansambli Iron Maiden teine singel. Singel avaldati Suurbritannias 16. mail 1980 albumivälise singlina. Hiljem lisati singel ansambli kuu aega varem avaldatud debüütalbumi Põhja-Ameerika versioonile ning 1998. aastal tolle albumi uusväljaandega ka ülemaailmselt selle albumi laulude hulka. Laul esimene stuudiosalvestis tehti novembris 1979 ning see ilmus erinevate Briti heavy-bändide kogumikul "Metal for Muthas" 15. veebruaril 1980. See versioon salvestati neljaliikmelises koosseisus, kusjuures trumme mängis Doug Sampson. Laul salvestati uuesti koos albumi "Iron Maiden" teiste lugudega ning anti singlina välja bändi kontserditurnee "Iron Maiden Tour" ajal. Bändi kitarristi Dave Murray hinnangul oli uus versioon kümneid kordi parem kui kogumiku "Metal for Muthas" tarbeks salvestatu. Singli B-poolel oli kaks kontsertsalvestist esinemisest Londoni Marquee Clubis 3. aprillil 1980. Nendest lugudest "Drifter" jõudis stuudiosalvestisena ansambli järgmisele albumile "Killers". Laul "I've Got the Fire" on kaver California ansambli "Montrose" loost. Avanädalal jõudis singel Briti singlimüügi edetabelis 33. kohale ning tõusis nädal hiljem 29. kohale. Singli kujundus tekitas poleemikat. Nimelt kujutati sellel noaga vehkivat Eddiet Margaret Thatcheri laiba kohal. Ansambli mänedžer oli küll soovitanud EMI-l pilti tsenseerida nii, et Thatcheri nägu näha ei oleks, aga originaalsingel ilmus siiski tsenseerimata kujul. Küll on seda pilt tsenseerituna kasutatud hiljem, seda ka teistel plaatidel. Ka ansambli järgmise singli "Women in Uniform" pildil on Thatcher, haududes, automaat käes, Eddie'le kättemaksu. Paul Di'Anno (vokaal) Steve Harris (basskitarr, taustavokaal) Dave Murray (kitarr) Dennis Stratton (kitarr, taustvokaal) Clive Burr (trummid) "Sanctuary" (Harris, Murray, Di'Anno) 3:14 "Prowler" (Harris) 3:56 (üksnes Hollandi 12" singlil) "Drifter" (Live) (Harris) 6:25 "I’ve Got The Fire" (Live) (kaver Montrose'i loost) (Ronnie Montrose) 3:00
Juuso Pekkinen

Juuso Einari Pekkinen (sündinud 1984 Helsingis) on soome raadio- ja telesaatejuht ning näitleja. Ta on raadios juhtinud YleX hommiku- ja nädalavahetuseprogrammi. Alates 2014. aasta veebruarist juhib ta Yle Puhe hommikuprogrammi.
Harilik guajakipuu

Harilik guajakipuu (Guaiacum officinale) on puu seigleheliste sugukonna guajakipuu perekonnast. Harilik guajakipuu õis on Jamaica rahvuslill. Harilik guajakipuu on igihajas puu. Tüvi ja puit on rohekaspruuni värvusega. Hariliku guajakipuu lehed on kuni 7 cm pikkused, vastakud, sulgjad ja tumerohelise värvusega. Õied on guajakipuul sinised ja meenutavad sinilille õisi. Guajakipuu kasvab looduslikult USA-s Floridas, Antillidel ning Lõuna-Ameerikas Venezuelas, Colombias ja Guyanas. Guajakipuid kasvatatakse Dominical, Haitil, Venezuelas ja Colombias.  Pikemalt artiklis Guajakivaik Droogina kasutatakse puidust (Guaiaci lignum) saadavat guajakivaiku (Guaiaci resina), mis voolab puu vigastamise järel lülipuidust välja. Puidust valmistatud keedis ja vaigu alkoholitõmmise toime on inimesele, seespidiselt tarbides, reumavaevusi ja podagravalu leevendav. Saadused pärsivad seente kasvu. Rahvameditsiinis on kasutatud guajakipuu seemneid süüfilise, hingamisteede põletiku ja nahahaiguste raviks. Ulrich von Hutten, kes olevat 1508. aastal nakatunud Leipzigis süüfilisse, kirjutas taime ravitoime kohta teoses "De Guaiaci Medicina et morbo gallicus liber unus" (1519). Puitu loetakse kõige kõvemaks, raskemaks ja vastupidavamaks väärispuiduks. Barstow, M. (2019). Guaiacum officinale. IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN 2019. Guaiacum officinale L., Germplasm Resources Information Network, United States Department of Agriculture, vaadatud 14.04.2015 Jamaican National Symbols. Jamaica Rahvusraamatukogu. nlj.gov.jm. Vaadatud 24.7.2023 Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010, lk 414. Thomas Adam. Germany and the Americas: O-Z. 2005, lk 534. Ulrich von Hutten's Ueber die Heilkraft des Guaiacum und die Franzosenseuche (1902) Samuel Hahnemann. Materia Medica Sarkar A, Datta P, Das AK, Gomes A., 2014. Anti-rheumatoid and anti-oxidant activity of homeopathic Guaiacum officinale in an animal model., Homeopathy, 103(2):133-8. doi: 10.1016/j.homp.2013.08.006.
Maramureși maakond

Maramureși maakond on 1. järgu haldusüksus (maakond) Rumeenias. Maakonna lõunaosas olev Târgu Lăpuși linn ja selle ümbrus asub Transilvaanias. Piirneb põhjas Ukrainaga. Elanikest on 82% rumeenlased, 7,5% ungarlased ja 6,8% ukrainlased. Baia Mare Baia Sprie Borșa Cavnic Seini Sighetu Marmației Șomcuta Mare Târgu Lăpuș Tăuții-Măgherăuș Ulmeni Vișeu de Sus Maramureși maakonna koduleht
Kimera org

Kimera org on Ahja jõe paremkalda külgorg. Geomorfoloogiliselt on Kimera org uhtorg. Org asub Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal. Org algab Taevaskoja külas Himmaste tee ja Taevaskoja tee risti juures ja suubub Ahja jõe ürgorgu Väikese Taevaskoja juures. Peale Tartu-Petseri raudtee rajamist 1930. aastate alguses kulges peamine ligipääs taevaskodadele mööda Kimera oru jalgrada. Oru otsas asus purre üle Ahja jõe. Ajaloolise jalgraja taastas 2009. aastal MTÜ Taevaskoja. Kuni 1950. aastani kulges mööda Kimera orgu Tartumaa ja Võrumaa vaheline piir, nii et Väike Taevaskoda asus Tartumaal ja Suur Taevaskoda Võrumaal. Kimera oru otsas jõe kaldapervel asub nn Gabrieli mänd. Selle männi juures filmiti stseen filmist "Viimne reliikvia", kus Ivo Schenkenbergi kaaslased heidavad pussitatud Gabrieli jõkke. MTÜ Taevaskoja. Kimera org
Eoste Ristimägi

Eoste Ristimägi on muistne kalmistu Võrumaal Põlva kihelkonnas, nüüdse haldusjaotuse järgi Põlva maakonna Põlva valla Eoste külas. Ristimägi on madal ovaalne männikuga kaetud küngas Ahja jõe käänaku kohal, mida ümbritseb jõe lamminiit. Ristimägi paikneb Eoste hoiualal. Ristimägi on kantud arheoloogiamälestisena kultuurimälestiste riiklikku registrisse. Pärimuse järgi olnud Ristimäel vanasti ka ohvrikivi. Kultuurimälestiste riiklik register. Mälestis nr 11474. Kalmistu "Ristimägi" Maa-ameti geoportaal. Pärandkultuur. Eoste Ristimägi Pühapaikade andmekogu. Eoste Ristimäe ohvrikivi Eoste Ristimägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Kaire Indrikson

Kaire Indrikson (sündinud 13. juunil 1961 Tallinnas) on endine eesti ujuja, treener ja spordipedagoog. 1975–1978 tuli ta selili-, kompleks- ja teateujumises 13 korda Eesti meistriks. 1977 valiti ta Eesti parimaks naissportlaseks. Hans Roosipuu tegi 1978. aastal temast dokumentaalfilmi "100 m selili kammerorkestri saatel". Tema ema on Ulvi ja isa oli Viktor Indrikson. Tema kaksikõde on Kaja Indrikson. Tema poeg on Sten Indrikson. Kaire Indrikson on Berit, Triin ja Martti Aljandi tädi. Biograafia ESBL-is (vaadatud 12.04.2015) Biograafia ESBL-is
Marius Aleksejev

Marius Aleksejev (sündinud 27. augustil 1982 Tallinnas) on Eesti käsipallur. Aastast 2013 mängib ta Soome klubis Rihiimäen Cocks.
Armi Pärt

Armi Pärt (sündinud 18. juunil 1991) on eesti käsipallur. 2008-2013 mängis ta klubis HC Kehra. Aastast 2014 mängib ta Taani klubis Rækker Mølle.
Hülgerahu

Hülgerahu on mitme saare nimi: Hülgerahu (Kaevatsi), saar Väinameres Kaevatsi laiu lähedal Hülgerahu (Kõverlaid), saar Väinameres Kõverlaiu lähedal Hülgerahu (Kassari), saar Väinameres Kassari lähedal Hülgerahu (Sepamaa laht), saar Sepamaa lahes Saaremaa lähedal Hülgerahu (Sõrve poolsaar), saar Sõrve poolsaarest läänes Hülge saared, saared Väinameres Hobulaiu lähedal Hüljesterahu, saar Kukka lahes Hiiumaa lähedal Suur-Sitik, saar Kiirassaare lahes Saaremaa lähedal
Botoșani maakond

Botoșani maakond on Rumeenia 1. järgu haldusüksus. Asub Moldovas ja Bukoviinas. Piirneb põhjas Ukrainaga ja idas Moldova Vabariigiga. Maakond on tasandikuline, suuremad jõed on Siret, Prut ja Jijia. Elanikest on 98% rumeenlased. Botoșani Darabani Dorohoi Săveni 2021 Romanian census Botoșani maakonna koduleht
Janar Mägi

Janar Mägi (sündinud 8. aprillil 1987 Tallinnas) on eesti käsipallur. Aastast 2010 mängib ta Saksamaa klubis EHV Aue.
Arnold Matiisen

Arnold Matiisen (sündis 17. juuli 1906 Tallinn – 18. september 1992 Edmonton Kanada) oli eesti jalg-, jää-, korv-, pesa- ja võrkpallur. Ta lõpetas Tallinna Reaalkooli 1925. aastal. 1920. aastatel mängis ta Eesti jalgpalli-, korvpalli-, pesapalli- ja jääpallikoondises, kuulus klubidesse Nõmme Kalju, NMKÜ, Tallinna Kalev, Tallinna VS Sport ja oli Ameerika Mängude Eesti Klubi (AMEK) asutaja. Ta tuli Eesti meistriks korvpallis ja võrkpallis 1927., jääpallis 1933. ning pesapallis 1932., 1933. ja 1935. aastal. Korvpallis sai ta 1925. ja jalgpallis 1929. aastal 3. koha. Hiljem oli ta pesapalli välisvõistlustel meeskonna esindaja, tegutses ka kohtunikuna. Tal oli kaksikvend Alfred, kes emigreerus 1929. aastal Kanadasse. Arnold järgnes 1937. aastal, asudes esmalt Mundare'i, seejärel 1940. aastal Eckville'i talu pidama, ja nende kolmas vend Voldemar 1948. aastal. "ESBL". www.esbl.ee. Vaadatud 17. juulil 2023. "Arnold Matiisen, ♊". geni_family_tree. 4. juuli 1906. Vaadatud 17. juulil 2023.
Martin Puusepp

Martin Puusepp (sündinud 8. veebruaril 1988) on eesti jalgrattur. Aastal 2010 tuli ta Eesti meistrivõistlustel jalgrattasõidus eraldisõidus U23 arvestuses esimeseks. Aastast 2012 sõidab ta klubis Alpha Baltic-Unitymarathons.com.
Liisi Rist

Liisi Rist (sündinud 25. juunil 1991) on Eesti naisjalgrattur. Aastatel 2013–2014 sõitis Liisi Rist Itaalia profiklubis S.C. Michela Fanini Record Rox ja 2015. aastal Inpa Bianchi Giusfredi profiklubis. 2016. aastal treenis amatöörina Belgia naiskonnas Keukens Redant Cycling Team. 2013. aastal tuli ta esimest korda Eesti meistriks naiste grupi- ja eraldistardiga sõidus. Naiste mainekama velotuuri Giro Rosa lõpetas ta kokkuvõttes 100. kohaga. Samal aastal valiti ta Eesti parimaks naisjalgratturiks ning tuli maailmameistrivõistlustel naiskonnasõidus 12. kohale. 2014. aastal tuli ta taas Eesti meistriks nii naiste grupisõidus kui ka eraldistardiga sõidus. Lisaks tuli ta Eesti meistriks trekisprindis ja omniumis. Taas lõpetas Liisi Rist naiste mainekama velotuuri Giro Rosa 100. kohaga. 2015. aastal tuli Liisi Rist Eesti meistriks naiste eraldistardiga sõidus. Ta esindas Eestit esimestel Euroopa mängudel Bakuus nii eraldistardiga sõidus kui ka grupisõidus, saades vastavalt 24. ja 41. koha. 2016. aastal lõpetas Liisi Rist maanteesõidu Euroopa meistrivõistlustel naiste eliitklassi grupisõidu 85. kohaga. Eesti meistriks tuli ta kriteeriumi- ja neljandat aastat järjest temposõidus. 2017. aastal tuli Liisi Rist viiendat aastat järjest temposõidus Eesti meistriks. Esmakordselt osales Liisi Rist ka rattaorienteerumise maailmameistrivõistlustel, kus sai teatesõidus 10., sprindis 34., tavarajal 39., ühisstardis 42. ja lühirajal 46. koha. Temposõidus tuli ta Eesti meistriks ka 2018. ja 2019. aastal. http://sport.postimees.ee/1278314/naiste-grupisoidus-krooniti-eesti-meistriks-liisi-rist (vaadatud 14.04.2015) Liisi Rist EMi grupisõidus 85[alaline kõdulink] Delfi Sport (21.06.2017). "Meeste temposõidu võitis Eesti meistrivõistlustel Silver Mäoma". Delfi. "Eestlased jõudsid rattaorienteerumise MMi avapäeval esitosinasse". 21.08.2017. "ERR-i sporditoimetaja tuli kuuendat aastat järjest Eesti meistriks". 38.06.2018. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |Aeg= (juhend) "ERR-i sporditoimetaja tuli seitsmendat aastat järjest Eesti meistriks". 27.06.2019.
Liisa Ehrberg

Liisa Ehrberg (sündinud 17. detsembril 1988) on eesti jalgrattur. Ta osales 2014. aastal UCI korraldatud maanteesõidu maailmameistrivõistlustel. 2016. aastal lõpetas ta maanteesõidu Euroopa meistrivõistlustel naiste eliitklassi grupisõidu 93. kohaga. Ta on maanteerattasõidu meister aastatel 2018 ja 2019. Liisi Rist EMi grupisõidus 85[alaline kõdulink]
Laura Lepasalu

Laura Lepasalu (sündinud 29. juulil 1986) on endine eesti jalgrattur. Ta osales 2007. ja 2008. aastal UCI korraldatud maanteesõidu maailmameistrivõistlustel.
Karl Ree

Karl Ree (28. detsember 1901 – 16. detsember 1928) oli eesti jalgpalli- ja jääpallimängija. Ta mängis 1920. aastal Eesti jalgpallikoondises ja lõpetas 1923. aastal Tallinna Reaalkooli. 1927. aastal tuli ta Tallinna Hokiklubiga Eesti meistriks jääpallis. Ree oli politseinik ja saadeti 1928. aasta detsembris Peipsi järvele, kus ta uisutades läbi jää vajus ja suri kaksteist päeva enne oma 27. sünnipäeva. Eesti jalgpallikoondislaste loend Luik, Margus, toim (2009). Estonian Football 100 years / Eesti Jalgpalliliit (31 cm) (inglise). Tallinn: ML Agency. Lk 600. ISBN 978-9949-18-257-2. {{cite book}}: |format= nõuab parameetrit |url= (juhend)
HIM

HIM (tuntud ka kui His Infernal Majesty ja HER) oli Soome bänd, mis loodi 1991. aastal, kuid tegutses aktiivselt alates 1995. aastast. See viljeles romantilist rokki. Bänd esitas oma viimase loo 2017. aasta vana-aastaõhtul Helldone Festivali raames. Esialgu kasutas bänd nime His Infernal Majesty. Seetõttu juhtus, et teda aeti segamini Kanada thrash metal'i bändiga Infernäl Mäjesty. Alates 1998 ilmunud singlist "Wicked Game" kasutab ta nime HIM, kuigi see on põhjustanud segiajamist USA post-roki bändiga HIM ja USA kristliku bändiga 4HIM. Oma teise stuudioalbumi "Razorblade Romance" väljaandmisel selgus, et USA bändile HIM kuuluvad selle nime kasutamise õigused USA-s, mistõttu selles riigis levitati seda plaati nime all HER. Kui nad seejärel Euroopas, eriti Saksamaal turneele läksid, pidid nad seetõttu kasutama nime HIM and HER. Lõpuks ostis HIM endale selle nime kasutamise õigused ka USA-s ja sellest ajast peale kasutab seda nime kõikjal maailmas. HIM võitis 2001. aasta Viva 2 televaatajate lemmiku tiitli ja Komeedi auhinna. Missugusesse žanri kuuluvat muusikat HIM teeb, see ei ole päris selge. Oma kolmandal, 2001. aastal ilmunud albumil "Deep Shadows & Brilliant Highlights" nimetas bänd oma muusikat alternatiivseks, kuid tavaliselt kasutavad nii bändi liider Valo kui ka fännid sõnu love metal. Valo ütles, et bänd asutati "Black Sabbathi tribuutbändi tüüpi" bändina. Ta on ka teatanud, et on tüdinud sellest, et ajakirjanikud ja teised intervjueerijad küsivad temalt ja bändilt, missugusesse žanri nende muusika kuulub, ning et vastus sellele küsimusele on love metal. Seda nime kannab ka nende 2003 välja antud neljas album. Kriitikud on nende stiili nimetanud gothic rock'iks, gothic metal'iks, süngeks rokiks, alternatiivrokiks, alternatiivseks metal'iks ja heavy metal'iks. Ville Valo – vokaal Mikko Lindström (Linde) – kitarr Mikko Paananen (Migé) – basskitarr Janne Puurtinen (Emerson Burton) – süntesaator Mika Karppinen (Gas Lipstick) – trummid Greatest Lovesongs Vol. 666 (1997) Razorblade Romance (1999) Deep Shadows and Brilliant Highlights (2001) Love Metal (2003) Dark Light (2005) Venus Doom (2007) Screamworks: Love in Theory and Practice, Chapters 1-13 (2010) Tears on Tape (2013) "And Love Said No – The Greatest Hits 1997–2004" (2004) "Uneasy Listening Vol. 1" (2006) "Uneasy Listening Vol. 2" (2007) "XX-Two Decades of Love Metal" (2012) "Digital Versatile Doom" (2008) Ametlik koduleht
Moraalidilemma

Moraalidilemma ehk moraalikonflikt ehk eetiline dilemma ehk moraalne dilemma on olukord, milles subjektil on moraalne kohustus ja võimalus mitme omavahel ühitamatu teo tegemiseks, nii et tal pole võimalik vältida väära tegu või tegematajätmist. Juhul, kui üks kohustus kaalub teised üles, ei ole tegu tõelise moraalidilemmaga. Traditsioonilise vaate järgi, mida pooldasid näiteks Immanuel Kant, John Stuart Mill ja William David Ross, peab adekvaatne moraaliteooria tõelised moraalidilemmad välistama. Tavaliselt eeldatakse selleks niisugust moraaliprintsiipide hierarhiat, et printsiipide konflikti korral saab eelistada hierarhias kõrgemal paiknevat printsiipi. Aga niisugust hierarhiat on praktiliselt võimatu koostada, sest intuitiivselt tundub, et eri olukordades tuleks eelistada eri printsiipe. Pealegi võivad ühitamatud kohustused tuleneda ühest ja samast printsiibist (näiteks Sophie valik: ema peab valima, kumb tema poegadest tapetakse (Greenspan 1983)). William David Ross. The Right and the Good, 1930, ptk 2. Patricia S. Greenspan. Moral Dilemmas and Guilt. – Philosophical Studies, 1983, 43, lk 117–125. Walter Sinnott-Armstrong. Moral Dilemmas, Oxford: Basil Blackwell 1988. Terrance McConnell. Moral Dilemmas, Stanfordi filosoofiaentsüklopeedia, 2014