laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Gordon Ramsay

Gordon James Ramsay, OBE, (sündinud 8. novembril 1966 Johnstone'is Šotimaal) on briti peakokk, ka telekokk ja gastronoom ning mitme kokaraamatu autor. Gordon Ramsay on alates 1996. aastast abielus Cayetana Elizabeth Hutchesoniga (teda tuntakse Tana'na) ja peres kasvab 5 last: Megan, Matilda, kaksikud Jack ja Holly ning Oscar. Ta hoiab töös 18 restorani Suurbritannias, Ameerika Ühendriikides, Jaapanis ja Dubais. Vahepeal oli neil restoranidel kokku 15, kuid 2012. aasta seisuga oli lisandunud veel 12 Michelini tärni. Ramsay on tunnustatud telesaatejuht, kelle hinnatud saatesarjade hulka kuuluvad "Köögikubjas" ja "Põrgulikud köögid". "Gordon Ramsay’s Passion For Flavour" (1996), ISBN 978-1850298410 "Gordon Ramsay’s Passion For Seafood" (1999), ISBN 978-1850299936 "Gordon Ramsay A Chef For All Seasons" (2000), ISBN 978-1580082341 "Gordon Ramsay’s Just Desserts" (2001), ISBN 978-1571457011 "Gordon Ramsay’s Secrets" (2003), ISBN 978-1844000371 "Gordon Ramsay’s Kitchen Heaven" (2004), ISBN 978-0141017976 "Gordon Ramsay Makes It Easy" (2005), ISBN 978-0764598784 "Gordon Ramsay Easy All Year Round" (2006), ISBN 978-1844002801 "Gordon Ramsay's Sunday Lunch and other recipes from the F word" (2006), ISBN 978-1844002801 "Humble Pie" (2006) (autobiograafia), ISBN 978-0007270965 "Roasting in Hell's Kitchen" (2006), ISBN 978-0061191985 "Gordon Ramsay's Fast Food Recipes from the F Word" (2007), ISBN 978-1844004539 "Playing With Fire" (2007) , ISBN 0007259883 "Recipes From a 3 Star Chef" (2007), ISBN 978-1844005000 "Gordon Ramsay's Three Star Chef" (2008), ISBN 978-1554700905 "Gordon Ramsay's Fast Food" (2008), ISBN 978-1554700646 "Gordon Ramsay's Healthy Appetite" (2008), ISBN 978-1402797880 "Cooking for Friends: Food from My Table" (2008), ISBN 978-0061435041 "Gordon Ramsay's On Top of The World" (2009), ISBN 978-1844547036 "Gordon Ramsay's World Kitchen: Recipes from "The F Word"" (2009), ISBN 978-1554701995 "Ramsay's Best Menus" (2010), ISBN 978-1844009152 "Gordon Ramsay's Great Escape: 100 of my favourite Indian recipes" (2010), ISBN 978-0007267057 "Gordon's Great Escape: 100 of my favourites South-east Asia recipes" (2011), ISBN 978-0007267040 "Gordon Ramsay's Ultimate Cookery Course" (2012), ISBN 978-1444756692 "Gordon Ramsay's Home Cooking: Everything You Need to Know to Make Fabulous Food" (2013), ISBN 978-1455525256 "Maailma köök", Kirjastus: Best Life, 2010, ISBN 9789949189298 "Sõpradega köögis", Tänapäev, 2014, ISBN 9789949274727. "Tervisetoidud", Varrak, 2015, EAN 9789985332054 Gordon Ramsay koduleht Gordon Ramsay IMDb-s Hell's Kitchen? More like Heaven, With Gordon Ramsay, Forbes, 18. juuli 2012 Inna-Katrin Hein, Gordon Ramsay ja Jamie Oliveri vahel lahvatas pere suuruse teemal sõnasõda, 10. oktoober 2017
1366

1366. aasta Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand Aastakümned: 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad - 1370. aastad - 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad 1420. aastad Aastad: 1361 1362 1363 1364 1365 - 1366 - 1367 1368 1369 1370 1371 ... 7. mai – Liivi ordu ja Riia peapiiskop sõlmisid Danzigis kokkuleppe, mille järgi ordu loovutas Riia linna peapiiskopile, viimane loobus nõudmast ordult vaimulikku kuulekust ja läänivannet. Paavst seda lepingut ei kinnitanud. ... ... ...
1365

1365. aasta Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand Aastakümned: 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad - 1370. aastad - 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad 1420. aastad Aastad: 1360 1361 1362 1363 1364 - 1365 - 1366 1367 1368 1369 1370 ... ... ... ...
Carlos Sainz juunior

Carlos Sainz Vázquez de Castro, ka Carlos Sainz Jr., (sündinud 1. septembril 1994 Madridis) on hispaania vormelisõitja, kes sõidab Vormel 1 sarjas Scuderia Ferrari meeskonnas. Oma esimese hooaja Vormel 1 sarjas sõitis ta 2015. aastal Toro Rosso meeskonnas. 2017. aasta hooaja lõpus vahetas ta meeskonda ning liitus Renault Sport F1 Teamiga, kus sõitis ka 2018. aasta hooaja. 2019. aasta hooajal liitus ta McLareniga, kelle ridades teenis 2019. aasta Brasiilia Grand Prix-l esimese poodiumi Vormel 1 sarjas, saades kolmanda koha. 2021. aasta hooajal liitus ta Scuderia Ferrariga ning teenis 2022. aasta Suurbritannia Grand Prix-l Vormel 1 karjääri esimese kvalifikatsiooni- ja etapivõidu. Teise võidu teenis ta 2023. aasta Singapuri Grand Prix-l, kus ta sai taas nii kvalifikatsiooni- kui etapivõidu. Tema isa on kahekordne autoralli maailmameister Carlos Sainz. Legend: (paksus kirjas on toodud kvalifikatsioonivõidud; kursiivis kiireim ring) Noor hispaanlane sai Toro Rosso põhisõitjaks ERR Sport arhiiv, 28.11.2014. Carlos Sainz juunior vahetab järgmisel hooajal meeskonda ERR Sport arhiiv, 15.09.2017. Toro Rosso palkas USA etapiks noore uusmeremaalase ERR Sport arhiiv, 14.10.2017. Alonso koha McLarenis sai Carlos Sainz ERR Sport, 16.08.2018. Dramaatilisel Brasiilia GP-l võidutses Verstappen, Ferrarid põrkasid omavahel kokku ERR Sport, 17.11.2019. Sebastian Vettelit hakkab Ferraris asendama Carlos Sainz jr ERR Sport, 14.05.2020. Sainz võttis Silverstone'is karjääri esimese kvalifikatsioonivõidu ERR Sport, 02.07.2022. Sainz sai esimese etapivõidu, Zhou tegi hirmuäratava avarii ERR Sport, 03.07.2022. Carlos Sainz Sr, father of Ferrari driver, demanded a helicopter turned around to return him to Dakar Rally Crash.net, 10.01.2023.
Salafism

Salafism (araabia keeles ‏السلفية‎ as-salafiyya, salafi < eelkäija, esivanemad) on islami uususund. See on äärmusideoloogia, uusfundamentalistlik (ultrakonservatiivne) suund sunni islamis. Salafistid on väljaspool Saudi Araabiat asuvad vahabistid. (Vahhabiitliku islami levitamise võimukeskus on Saudi Araabia, millel on islamiorganisatsioonide kaudu mõju ka Eesti moslemikogukonnas.) 19. sajandi poliitilise ideoloogiana on salafism islamismi eelkäija. Sunniitide konservatiivne vool salafism seab eesmärgiks tagasipöördumise algislami juurde. Nad on eriti mõjuvõimsad Saudi Araabias, Kataris ja Araabia Ühendemiraatides ning selles võib eristada kolme suunda: fundamentalistid (vägivallatu, madkhalistid) aktivistid (poliitiline, põhivoolu salafism) džihadistid (võitlev, qutbistid); terroriorganisatsioonid: Al-Nusra, Islamiriik (IS) Salafismi pooldajaid nimetatakse salafideks. Osama bin Ladeni eeskujuks olid Alžeerias võitlevad salafid. Eelkäijad, austatud (arab. as-Salaf aṣ-Ṣāliḥ) on moslemite kolm esimest põlvkonda. Nad tundsid Muhammadi või neid, kes temaga kokku puutusid, järgijaid (arab. Tabi’un). Kolmas põlvkond oli järgijate järgijad (arab. Atba’ at-tabi’in). Viimane kolmanda põlve salafi oli Ahmad bin Hanbal (suri 855 m.a.j). Ta rajas õiguskooli, mis oli tähtis islami levimisel. Hiljem hakati salafideks nimetama õpetlasi, nt Ibn Taimiyya (1263–1328) ja Muhammad ibn Abd al-Wahhab (1703–1792). Viimane rajas vahhabismi. 19. sajandil püüdsid salafistid uuendada kogukonda ja tehnoloogiat. 20. sajandi teisel poolel muutusid nad uusfundamentalistideks. 21. sajandi alguseks olid neist kujunenud islami terrorirismi eestvedajad. 11. septembri terrorirünnakute korraldajad olid kõik salafid. Ideoloogiliselt pakub salafism identiteediotsingutes selgepiirilist vastandumist Lääne mõjudele, mida Süüria kontekstis võib kergesti siduda vastupanuga sekulaarsele Assadi režiimile, aga Iraagis vastupanuga nende mõistes väärusuliste šiiitide juhitavale valitsusele. Salafistide hinnangul on tänapäevase islami järgimisega kaasnenud islami "vale" tõlgendamine. Sellest lähtuvalt on salafismi kohaselt vaja järgida algupärast "puhast" islamit viisil, kuidas seda tõlgendasid prohvet Muhamed ja tema lähedasemad õpilased. Salafistide käsituses peaks moslemite elu olema korraldatud nagu 7.–9. sajandil. "Puhta" islami alusteks on kõrgeima otsustaja, ainujumala Allahi pidev rõhutamine, vastuseis usu-uuendustele, nn mittetõeliste moslemite usust taganejateks kuulutamine ja uskmatute vastase püha sõja ehk džihaadi propageerimine. Salafismi kohaselt on islam ülimuslik kõigi teiste religioonide ja nende järgijate ees, kes peavad kas islamiriigile poliitiliselt alluma või kuuluma hävitamisele. Salafistidest lähtuv oht riigile ja tema elanikkonnale tuleneb nende poliitilisest eesmärgist kehtestada islamiseadustel ehk šariaadil põhinev ühiskondlik kord, mis läheb põhimõttelisse vastuollu läänelikel arusaamadel põhineva ühiskonnakorraldusega. Salafismi mõju Süürias: Jabhat al-Nusra, ISIS ja teised kapo-aastaraamat-2012-ee.pdf
1364

1364. aasta Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand Aastakümned: 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad - 1370. aastad - 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad 1420. aastad Aastad: 1359 1360 1361 1362 1363 - 1364 - 1365 1366 1367 1368 1369 ... ... september – Christine de Pizan, luuletaja, kirjanik ja humanist Bernhard I, Badeni markkrahv 8. aprill – Jean II, Prantsusmaa kuningas 11. juuli – Arnold von Vietinghoff, Liivi ordu maameister
Roie (arhitektuur)

Roie, ka võlviroie (saksa keeles Rippe, prantsuse keeles nervure, itaalia keeles nervatura, inglise keeles rib) on ristvõlvide servjooni tähistavad eenduvad kaared. Eesti arhitektuuris esinevad järgmised roideprofiilid: Mõigasroie ja teravmõigasroie Pirnvöötroie Topeltmõigasroie ja vaheliistuga topeltmõigasroie Rihvkülgedega roie Lihtsaim, nelinurkne roideprofiil on lintroidel. Profileeritud roie on tavaliselt keerukama ristlõikeprofiiliga, milles võivad vahelduda kumerad ja nõgusad pinnad (Eesti arhitektuuris näiteks Kuressaare piiskopilinnuse pidurefektooriumis). Hilisgootikas väheneb roide konstruktiivne tähtsus ja esile tõuseb dekoratiivne, nii et roided võivad täht- ja võrkvõlvides moodustada keerukaid mustreid ja võrgustikke, samuti ripproietena laepinnast eenduda, omavahel põimuda ja isegi laest lahti lasta. Eesti arhitektuur: Oskussõnastik, lk 31 (joonis). 1993
Rotund

Rotund (ladina keeles rotundus ˈümmarguneˈ) on üldnimetus ringikujulise põhiplaaniga ehitise või ruumi kohta. Rotund võib olla näiteks mausoleum (nagu Santa Costanza ja Galeriuse rotund), mälestusmärk või muu memoriaalehitis (nagu Tropaeum Traiani või Bismarcki tornid), ümarkirik, paviljon vm. Galeriuse rotund Thessalonikis Minerva Medica tempel Roomas, 4. sajandist Hämeenlinna kirik, 1798 Turu Püha Aleksandra kirik, õigeusu kirik Turus Aleksandrovskoje Püha Kolmainsuse kirik Peterburi lähedal Aleksandrovskojes, hüüdnimega "Kulitš ja pasha" 1700. aastatest Ameerika Ühendriikide Virginia ülikooli hoone, 1819 San Francesco di Paola kirik Napolis Genova Cimitero di Staglienoni rotund. Monticello Virginia Charlottesville'is Jeffersoni memoriaal Washingtonis Monopteer tholos Lehtla Kohvik Rotund
Seko

Seko (ka secco; itaalia väljendist al secco, 'kuivalt') on kuivale siledale krohvile kantud maaling, ka vastav seinamaalitehnika. Sekoga seostub mõiste fresko, mille puhul maaling tehakse märjale krohvile. Võrreldes  freskoga on seko loomine kiirem, kuid selle eluiga lühem. Samuti võivad sekotehnikas värvid rohkem varieeruda. Maalimise ettevalmistamisel lihvitakse krohvi ülemine kiht poorse pinna tekitamiseks. Sekomaalitehnikas kasutatakse erinevaid värviretsepte, kus sideaineks võib olla või, liim, muna või lubivesi. Eestis on leitud keskaegseid sekotehnikas seinamaalinguid Valjala kirikust, Muhu kirikust ja Kaarma kirikust.
Simss

Simss (ladina keeles simatus, 'lamedaks vajutatud') on eenduv, enamasti horisontaalne vöötaoline ehitusdetail, mis jaotab ehitise seina või fassaadi mitmeks osaks või lõpetab selle ülaltpoolt. Koosneb profileeritud, seinast eenduvadest liistudest, mille ülaosa on rõhtne, harvem kaldega ning mille alaosa on kaetud dekooriga ja/või toetub konsoolidele. Vastavalt asukohale eristatakse soklisimssi (sokliosa lõpetus), vööndsimssi (korruste vahel) ja pea- ehk pärgsimssi (katuse all, fassaadi lõpetus). Viimased on sageli rikkalikult kaunistatud. Lisaks kasutatakse veel ukse-, akna- ning rinnatisesimssi. Keskajal ja hiljem ei ole simsi profiil ja paigutus enam nii rangelt määratletud kui antiigis. karniis Kunstileksikon. Kunst, Tallinn, 2000. lk 470 Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, Tallinn, 2001. lk 402
1363

1363. aasta Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand Aastakümned: 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad - 1370. aastad - 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad 1420. aastad Aastad: 1358 1359 1360 1361 1362 - 1363 - 1364 1365 1366 1367 1368 ... ... ... ...
Sokkel

See artikkel räägib ehitiste osast. Tehnilise süvendi kohta vaata artiklit Pesa (tehnika). Tarkvaraobjekti kohta vaata artiklit Sokkel (tarkvara). Sokkel (itaalia keeles zoccolo, ladina keeles socculus 'kingake', 'sandaalike') on hoone vundamendi maapealne osa, mis on sageli seinapinnast eenduv või uuemal ajal taanduv. Eenduv sokliaste on sageli profileeritud. Soklikorruseks nimetatakse klassitsistlikus arhitektuuris alumist, sageli rustikaga kujundatud korrust, mis on aluseks (sokliks) rikkaliku fassaadiga peakorrusele. Tänapäeval nimetatakse soklikorruseks korrust, mille kõrgusest vähem kui pool ulatub allapoole maapinda. Sokkel on ka samba või skulptuuri postamendilaadne alus Rooma arhitektuuris ja sellest lähtunud arhitektuuristiilides.. baas (arhitektuur) Kunstileksikon. Tallinn: Eesti Klassikakirjastus 2001. Lk 405 Eesti arhitektuur. Oskussõnastik. Tallinn: Valgus 1993.
Islamiriik

Islami riik tähendab kalifaati, milles valitsemine ja elu on korraldatud islamile tuginedes. Kodulinnast Mekast põgenes muslimite prohvet Muhamed (u 570-632) Mediinasse. Kui Muhamed 622. a. seal võimule tuli, lõi ta Mediinas islamiriigi. Järgneva 10. a. jooksul hävitas Muhamed tuhandeaastase Araabia juutluse Mediinas ja seadis eesmärgiks kogu islami südaala Hidžas muuta juudivabaks. Kuigi kujunev islam võttis üle judaismist pärit ainest, pole islamis sisalduvatel laenudel judaismist ühtegi positiivset mõju juutidesse ei keskajal ega tänapäeval. Muslimite kõige vanimates ajalootöödes käsitletakse juute ühemõtteliselt islami vaenlastena. Sunniitide, sufide, šiiitide ja alaviitide koraanikommentaarid on enamuses juudivaenulikud. Islami alusallikaid Koraani (juuditeema on 15% Koraani nahust), selle selgitusi ja sunnat (juuditeema moodustab 9% sunna põhimahust) kokku võttes selgub, et juudivaen on üks esimesi olulisemaid islami tunnuseid. Islami riigiteooria
European Digital Rights

European Digital Rights (EDRi, Euroopa digitaalõiguste organisatsioon) on rahvusvaheline valitsusväline organisatsioon, mille peakontor asub Brüsselis Belgias. EDRi asutasid 2002. aastal Berliinis kümme valitsusvälist organisatsiooni seitsmest Euroopa riigist. Sestpeale on EDRi liikmete arv jõudsalt kasvanud ning 2014. aastaks kuulus EDRi organisatsiooni 34 liiget 21 Euroopa riigist. EDRi eesmärgiks on edendada, kaitsta ja toetada inimõigusi digitaalkeskkonnas ning info- ja tehnoloogia valdkonnas. EDRi huviorbiiti kuuluvateks põhiküsimusteks on näiteks isikuandmete kaitse ja eraelu puutumatus, digitaalõigused, autoriõigused ja sõnavabadus Internetis. EDRi on kodanikuühiskonna platvorm, mille eesmärk on tagada, et digitaalkeskkonda mõjutav Euroopa Liidu poliitika ja seadused oleksid kooskõlas põhiõiguste ja -vabadustega. EDRi avaldab publikatsioone ja uuringuid digitaalõiguste olukorrast Euroopas ning annab välja infolehte EDRi-gram. EDRi korraldab kampaaniaid, et suurendada avalikkuse huvi ja teadlikkust info- ja kommunikatsioonitehnoloogia valdkonnas toimuvate debattide ja aruteludega nii Euroopa kui ka maailma tasandil. Näiteks osales EDRi ACTA-vastases kampaanias, mis lõppes ACTA tagasilükkamisega Euroopa Parlamendis 2012. aastal. 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimisteks valmistas EDRi kümnepunktise Digitaalõiguste Harta, mis oli suunatud valimiskandidaatidele nende kampaaniatesse kaasamiseks. https://edri.org/about/ https://edri.org/edrigramabout/ "Kampaania veebileht". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. november 2014. Vaadatud 13. oktoobril 2014. EDRi koduleht EDRi-gram EDRi publikatsioonid EDRi Twitter Digitaalõiguste Harta kampaania
Soo-rohutirts

Soo-rohutirts (Chorthippus montanus) on pruunikas-rohekas tirtsuline. Teda aetakse tihti sassi niidu-rohutirtsuga. Soo-rohutirts pesitseb rabadel, soodel, kui ka madalatel niitudel. Nad poegivad kevadisel ajal ja nad on 2–6 cm pikad. Soo-rohutirts andmebaasis eElurikkus
Robin Frijns

Robin Frijns (sündinud 7. augustil 1991 Maastrichtis) on hollandi vormelisõitja. 2014. aasta hooajal on ta Vormel 1 sarjas Caterhami meeskonnas testsõitja. Caterham strongly considered Robin Frijns for 2014 F1 race seat Autosport
CNV

CNV võib lühendina tähistada: Christelijk Nationaal Vakverbond, organisatsioon Hollandis Koopiaarvu variatsioonid (copy number variation) Koroidaalne neovaskularisatsioon
Aerokosmose insenerindus

Aerokosmose insenerindus ehk aerokosmose inseneriteadus on inseneriteaduste valdkond, mis tegeleb õhu- ja kosmosesõidukite teadusliku ja tehnoloogilise uurimistööga, projekteerimisega, arendamisega, ehitamisega ja katsetamisega. Selle kaks peamist ja omavahel kattuvat haru on aeronautikainsenerindus ja astronautikainsenerindus. Aeronautikainsenerindus käsitleb õhusõidukeid, mis töötavad Maa atmosfääris ja astronautikainsenerindus käsitleb kosmosesõidukeid, mis töötavad väljaspool Maa atmosfääri. Aerokosmose insenerindus tegeleb lennukite, rakettide, lennu- ja kosmoseaparaatide projekteerimisega, konstrueerimisega ning neid mõjutavate jõudude ja nende füüsikaliste omaduste teadusliku uurimisega. Muu hulgas kuuluvad valdkonna alla õhu- ja kosmosesõidukite aerodünaamilised omadused ja käitumine, aerodünaamiline kandepind, juhtpind, tõstejõud, takistus ja teised omadused. Valdkonna algne nimetus oli aeronautikainsenerindus. Lennunduse tehnoloogia arenedes ja kosmosesõidu-võimeliste lennusõidukite tekkides on aerokosmose insenerindus kui laiem mõiste varasema mõiste tavakasutuses suurel määral asendanud. Kõnekeeles kasutatakse aerokosmose insenerinduse, eriti selle astronautikaharu kohta sõna raketiteadus.
Absoluutne muusika

Absoluutne muusika (ka puhas muusika) on muusika, millel ei ole sõnalist programmi ega seoseid kirjanduse, kunsti, filosoofia, looduse jms-ga. See muusika ei "räägi" otseselt millestki, see ei esita mingit olukorda või narratiivi. Absoluutse muusika vastand on programmiline muusika. Absoluutse muusika idee arenes 18. sajandi lõpul eelkõige saksa romantikute kirjutistes. Esimest korda kasutas terminit "absoluutne muusika" 1846. aastal Richard Wagner Beethoveni 9. sümfoonia kohta.
Helle Kuningas

Helle Kuningas (aastast 1978 kodanikunimi Helle Ralja; 10. juuni 1949 Pärnu – 10. oktoober 2014) oli eesti näitleja. Ta sündis 1949. aastal Pärnus ajakirjanike perekonnas ja lõpetas 1968. aastal Sindi Keskkooli. Aastatel 1970–1972 õppis ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris, kuid ei lõpetanud seda. Kuningas töötas Pärnu teatris Endla näitlejana aastatel 1968–1970 ja 1972–2009, kuid tegi lavastustes kaasa ka hiljem. Lisaks on ta mänginud mängufilmides "Ideaalmaastik" (1980), "Jõulud Vigalas" (1981), "Naerata ometi" (1985) ja "Eestlanna Pariisis" (2012). Helle Kuningas oli 1978. aastast abielus näitleja Eduard Raljaga. Abielust sündis tütar. Tema onu oli eesti kirjandusteadlane, kirjandus- ja teatrikriitik, kultuuriloolane ja tõlkija Oskar Kuningas. 1968 Jiří Brdečka / Vlastimil Hála / Jan Rychlík "Limonaadi Joe" (Girl) 1968 Astrid Lindgren / Paul Mäeots "Meisterdetektiiv Blomkvist" (Anders) 1972 Janis Rainis "Puhu tuul!" (Ciepa) 1973 Henrik Ibsen "Naine merelt" (Hilde) 1975 Carlo Coldoni "Märul Chioggias" (Checca) 1976 Boriss Vassiljev "Ärge tulistage valgeid luiki" (Nonna) 1977 Kazys Saja "Puutuvid" (Judita) 1977 Rudolfs Blaumanis "Rätsepad Sillamatsil" (Liina) 1977 Maksim Gorki "Suvitajad" (Varvara Mihhailovna) 1979 Maria Jotuni "Kuldvasikas" (Liina Suvanto) 1980 Maksim Gorki "Vassa Železnova" (Rachel) 1982 Lope de Vega "Tantsuõpetaja" (Florela) 1984 Mati Unt "Vaimude tund Jannseni tänaval" (Koidula) 1984 Ott Kool "Kes paljajalu käib" (Maarja) 1984 Ivan Turgenev "Kuu aega maal" (Lizaveta Bogdanova) 1984 Vaino Vahing "Testament" (Naine) 1985 Jean Anouilh "Metskass" (proua Tarde) 1986 Arvo Valton "Vägede valitsejad" (Tihali) 1987 Károly Szakonyi "Täiskuu" (Agnes) 1987 Hella Wuolijoki "Niskamäe noorperenaine" (Malviina) 1988 Rein Saluri "Minek" (Luule) 1989 Henrik Ibsen "John Gabriel Borkman" (Gunhild) 1990 Hugo Raudsepp "Mees, kelle käes on trumbid" (Ellen Sinisalu) 1992 Brian Friel "Lõikuspeo tantsud" (Kate) 1992 Wentzel "Sügisidüll" (Marie) 1992 Hella Wuolijoki "Niskamäe naised" (Telefoni-Sandra) 1993 Tammsaare / Raivo Adlas "Armastuse võimalikkusest Vargamäel" (Maret) 1993 Gerhart Hauptmann "Rotid" (proua John) 1994 Raivo Adlas "Usutluste tund Rüütli tänaval" (Elsa Maasik) 1994 Selma Lagerlöf / Ülev Aaloe "Gösta Berlingi saaga" (Gustava Sinclaire) 1995 Alexandre Dumas / Jean-Paul Sartre "Edmund Kean" (Amy) 1996 Enn Vaigur "Kraavihallid" (Muna-Mari) 1996 Michael Baran "Mutanttüdruk" (Toini Kaisla) 1997 Marc Camoletti "Boeing, Boeing!" (Berthe) 1998 Henrik Ibsen "Peer Gynt" (Åse) 1999 Kristina Lugni "Öö on mu õitseaeg" (Vera) 2002 Tammsaare / Raivo Trass "Põrgupõhja uus vanapagan" (Lisette) 2007 August Gailit "Karge meri" (Vana Lööne) 2012 Tiina Laanem "Nähtamatu maja" (Elsbet) 2012 Jane Austen "Uhkus ja eelarvamus" 2013 Maurice Maeterlinck "Sinilind" (Öökuninganna)
Heino Viikholm

Heino Viikholm (22. jaanuar 1929 – 20. august 2014 Stockholm) oli eesti lennuväepoiss, insener ja Stockholmi Eesti Nelipühi Koguduse pastor. Ta on pärit Viimsist. 1944. aastal läks ta lennuväepoisina Saksamaale, kus teenis vahikompaniis. Hiljem elas ta Inglismaal, kus tegutses Ashingtonis (asub Northumberlandi krahvkonnas Põhja-Inglismaal) ja oli meremees. Seejärel õppis misjonikoolis. 1963. aastast elas Rootsis, kus töötas elektriturbiinide tootmise ettevõttes Finspångis. Ühtlasi oli ta 1980. aastast Stockholmi Eesti Nelipühi Koguduse pastor.
2014. aasta Ludiani maavärin

2014. aasta Ludiani maavärin toimus augustis Hiinas Yunnani provintsis Zhaotongi ringkonnas Ludiani maakonnas. Maavärina magnituud oli 6,1 (Hiina võimude hinnangul 6,5). Maavärin toimus ligikaudu 10 km sügavusel. Maksimaalne intensiivsus Mercalli skaala järgi oli VII. Maavärinas hukkus 617 inimest ja viga sai 3143 inimest. Mitmed piirkonnad said tõsiseid kahjustusi. Maavärina tõttu ummistus jõgi, mis ohustas lähedal olevaid asustatud piirkondi üleujutusega.
Väimela mõisa Loewenite kalmistu

Väimela mõisa Loewenite kalmistu on kalmistu Põlva kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Väimela alevikus Võru vallas Võru maakonnas. Kalmistu jääb Väimela mõisa südamest linnulennult 600 meetri kaugusele kagusse. Kalmistut hakati rajama 1870, kui mõisa ostsid Loewenid. Johann Constantin von Loeweni sugukonna kalmistu õnnistati sisse 1875. Kalmistule maetute üldarv pole teada, praegu on see mahajäetud ja rüüstatud. Kalmistu kabel, mis purustati enamlaste poolt 1919. aastal, on praegu eraldi kultuurimälestis. Väimela mõisa Richterite kalmistu Põlva. - Võrumaa. Maateaduslik, tulunduslik ja ajalooline kirjeldus. Eesti II. Tartu 1926. Lk 254 "Kultuurimälestis nr 14163 "Väimela mõisa Matussaare kabel, 19 saj. II pool"". Alo Särg. "Väimela (Waimel, Alt-Waimel)". // Võrumaa mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2011. Lk 91 ja 93 Valdo Praust. "Väimela mõis (Alt-Waimel)". // Võrumaa mõisad. Tänapäev. Tallinn 2012. Lk 313-315 Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Väimela mõisa Loewenite kalmistu Jaan Vali kogus. Muinsuskaitseameti fotokogu Pärandkultuuri objekt: "Väimela mõisa kabel" (918:KAV:001) Eesti looduse infosüsteemis Väimela mõis ja selle Loewenite kalmistu Eesti mõisaportaalis Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013