laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tallinna komandandimaja

Tallinna komandandimaja (ehk Toompea komandandi maja) on Tallinnas aadressil Toompea 1 asuv barokkstiilis hoone. Hoones asuvad Eesti vabariigi riigi valimisteenistus, Vabariigi Valimiskomisjon ja Erakondade rahastamise järelevalve komisjon. Hoone ajalugu ulatub umbes 1690. aastasse, mil see ehitati Tallinna ülemkomandandi elamuna. Kinnistu Toompea 1 kohal omandas arvatavalt 1660. aastatel Eesti-, Liivi- ja Ingerimaa suurtükiväe ülem ja kindralkortermeister Jakob Staël von Holstein, kelle ametiülesannete hulka kuulus ka kindlustuste ehitamine (sealhulgas ka Tallinna Wismari raveliini ja Tallinna muldkindlustusvööndi jne tugevdamine). 1673. aastast nimetati ta Eestimaa maanõunikuks ja sama aasta 15. septembril määrati ta Rootsi asehalduriks Tallinnas. Hoone asukoht on näidatud 1686. aasta Tallinna linna plaanil koos äsja valminud Toompea valliväravaga. 1693. aastal müüsid von Holsteini pärijad lõpuni ehitamata maja Rootsi riigile. Hoone võeti kasutusele Tallinna linna komandandi residentsina. Peale Tallinna vallutamist 1710. aastal Venemaa tsaari Peeter I vägede poolt asus hoones ka Vene vägede komandant Tallinnas. Maja kõige tuntum elanik oli Peeter I protežee, Ibrahim Hannibal, Aleksander Puškini vaarisa, kes oli Tallinna komandant aastatel 1742–1752. Aastatel 1864–1938 kuulus maja koos kinnistuga Tallinna Kaarli kogudusele, Eesti NSV perioodil tegutses majas ENSV Statistika Valitsuse asutused. Peale taasiseseisvumist asus hoones Eesti Kodukaitse ja EV Piirivalveamet. 9. juulil 1991 toimus Toompeal komandandi majas, kus asusid Eesti Kodukaitse ja Eesti Riikliku Piirikaitseameti peakorter ja piirikaitse staap, plahvatus. Pomm plahvatas kell 22, mil Pika Hermanni tornis langetati signatuuri saatel sinimustvalget riigilippu. Maja kuulub kinnismälestina kultuurimälestiste riiklikku registrisse. 2009. aastal hoone restaureeriti põhjalikult Raul Vaiksoo projekti kohaselt ning kohandati Riigikogu Kantselei tarbeks.  Pikemalt artiklis Tallinna garnison#Tallinna garnisoni ülemaid "3011 Toompea komandandi maja, 17.-19.saj". Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 226 Rudolf Kenkmaa ja Gustav Vilbaste: Tallinna bastionid ja haljasalad. Tallinn: Eesti Raamat 1965, lk.31 Enno Tammer, Ajaloolise pommipanija ülestunnistus, epl.delfi.ee, 18.08.2000 Peeter Langovits, Põrgumasin komandandi majas, postimees.ee, 7. juuli 2016 Tallinna komandandimaja kultuurimälestiste riiklikus registris
Emporis Skyscraper Award

Emporis Skyscraper Award ('Emporise pilvelõhkujate auhind') on kinnisvarainfot koguva ettevõtte Emporis arhitektuuriauhind, mida antakse välja alates 2000. aastast. Kuni 2000. aastani oli auhind tuntud nimega Skyscrapers.com Award. Auhinnaga tunnustatakse väljapaistvaid saavutusi kõrghoonete disaini ja funktsionaalsuse alal. Auhinnale kandideerimiseks peab hoone olema valminud auhinna kätteandmise eelsel aastal ning olema vähemalt 100 meetri kõrgune. Võitjad kuulutatakse välja järgneva aasta jaanuaris ning auhinnad antakse üle kevadel või suvel. Nominendid ja võitjad valitakse Emporise toimetajate poolt, kelleks on arhitektuurieksperdid kogu maailmast. Kümne sõelalejäänu seast valitakse esimese, teise ja kolmanda koha saaja. Auhinnasaajad Emporise kodulehel
Piktograafia

Piktograafia ehk piltkiri on piltide ja jooniste (piktogrammide) kasutamise süsteem mõtete väljendamiseks ja teadete edastamiseks. Seda peetakse tavaliselt kirja eelkäijaks, mõnikord kirjaks. Ideograafia ehk mõistekiri on välja kasvanud piktograafiast.
Sõlmkiri

Sõlmkiri on teadete edastamise süsteem, mille puhul teadete edastamiseks kasutatakse sõlmi ja värvusi niidil või nööril. Inkade riigis kasutati teadete edastamiseks kipusid. On teateid, mille järgi Vana-Hiinas on kasutatud hiina sõlmkirja. Vampum
Kämmerei

Kämmerei oli Tallinna rae juures tegutsenud ametkond, mis korraldas linna rahaasju. Ametkonna moodustasid Tallinna rae liikmete seast välja valitud arvehärrad (saksa Kämmerer). Ametkonna ülesannete sekka kuulus ka Tallinna turupoodide (nt lihakarnid, kingsepapoed) ehitamine, haldamine ja soovijaile rentimine. Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 258
Michael Psellos

Michael Psellos (Μιχαήλ Ψελλός; 1017 või 1018 – umbes 1078) oli Bütsantsi munk, kirjanik, filosoof, poliitik ja ajaloolane. On ka väidetud, et ta oli 1096. aastani elus.
Lausmanni masinatehas

Lausmanni masinatehas oli aastatel 1881–1909 Tallinnas Volta tänava ja Tööstuse tänava kesklinnapoolses nurgas tegutsenud ettevõte. Tehas valmistas muu hulgas viinavabrikuseadmeid ja põllutööriistu. Vendade Lausmannide masinatehas täitis 19. sajandi lõpus peamiselt Balti raudtee ja Pihkva–Riia raudtee tellimusi. 1900. aastal oli tehases 225 töölist. 1901. aasta kuulutati rahaliste raskuste tõttu välja Lausmanni masinatehase pankrot, kuid aasta lõpus võeti aga tehas rendile ning tehas hakkas valmistama malmpatju ja laternaposte Peterburi Troitski silla jaoks. 1903. aastal taastati tootmine ning samal aastal ostsid Tallinna metallitehase Peterburi ärimehed, kes hakkasid seal valmistama raudteepööranguid ja aurukatlaid ning remontima vedureid. Tallinna laeva- ja masinatehases töötas ligi 800 inimest. 1909. aastal läks tehas lõplikult pankrotti. Lausmanni masinatehase asukohas on tänapäeval Volta tänava hooned 30, 32, 34 ja Tööstuse tänava 43 hoone, Volta tänava nurgal asuv majaosa. Tehas kandis aastatel 1899–1903 nime AS Tallinna mailma ja masinavabrik vennad Lausmannid. Seejärel 1903–1906 Tallinna metallitehas, aastatel 1907–1909 AS Tallinna laeva- ja masinatehas. Lausmanni masinatehas andis nime Kopli, Volta, Lausmanni masinatehase vahel ja Sõja tänava sihis kulgenud alade vahelisele Lausmanni heinamaale Kalamajas (praegu Salme kultuurikeskuse ümbrus). Girgensoni tänava ja Vabriku tänava vahel ning Sõja tänava sihist linna poole hoonestamata ala oli linna karjamaa, kus korraldati rahvaüritusi. 1930. aastatel kujundati suurem osa endisest heinamaast pargialaks, mille ümber ehitati Sõja tänava ja Kalevi tänava Kalamaja kortermajad. 1955-1965 ehitati keset parki J. Tombi nim. Kultuuripalee. 1905. aasta revolutsioon Eestis Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 281 Lugu unustatud Lausmanni heinamaast, Jaak Juske blogi (vaadatud 12.08.2020)
Lembitu (õmblusvabrik)

Lembitu nime kandis aastatel 1961–2000 Tallinnas tegutsenud tekstiiliettevõte, kus toodeti õmblus- ja silmkoetooteid. Kui ettevõte 1961. aastal tegevust alustas, oli ettevõtte nimi Individuaalõmblusvabrik Lembitu. Aastatel 1983–1991 kandis ettevõte nime Tootmiskoondis Lembitu, 1991–1994 tegutses riikliku aktsiaseltsina ja 1994–1997 aktsiaseltsina. Ettevõte tegutses peamiselt moeateljeena, kuid hakkas 1980. aastatel õmblus- ja silmkoetooteid valmistama ka väikeseeriatena. Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 282–283
Tallinna linnapea ametikett

Tallinna linnapea ametikett on Tallinna linnapea ametitunnus. Ametikett koosneb ehistega suurest vapist, mille külge on kinnitatud kandekett. Ametiketi kavandas Priit Herodes ja selle valmistas OÜ Miniplast Pluss. Ametiketti kandis Tallinna linnapea esimest korda 1997. aastal. Riigivapi teenetemärgi kett Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk ??
Umbusaldusavaldus

Umbusaldusavalduseks nimetatakse poliitikas seda, kui valitud kogu hääletab oma esindaja tagasikutsumist ametikohalt. Tüüpiliselt umbusaldatakse tänapäeval demokraatlikes riikides valitsusjuhte või -liikmeid, presidente, kohalike omavalitsuste juhte või liikmeid, samuti parlamendi või omavalitsuse volikogu eesistujaid. Umbusaldus loetakse õnnestunuks, kui häältest piisab umbusaldatava ametist tagandamiseks. Kuna umbusalduse algatab üldjuhul opositsioon, kes on opositsioonis seetõttu, et tal on vähem hääli, siis enamasti umbusaldamine ei õnnestu. Umbusalduse õnnestumiseks on vaja eritingimusi: mõne koalitsioonisaadiku toetust, koalitsiooni lõhenemist vms. Õnnestunud umbusaldushääletus võib, kuid ei pruugi viia võimuliidu ja valitsuse lagunemiseni. Taasiseseisvumise järgses Eestis on ministritele 1992-2019 umbusaldust avaldatud 31 korral, neist õnnestunud on vaid kolm: teisel katsel õnnestus peaminister Mart Laari umbusaldamine 1994. aastal, mõõdikuskandaal viis ametist siseminister Ken-Marti Vaheri ning 2016. aasta 9. novembril umbusaldati peaminister Taavi Rõivast. Enim on Eestis umbusaldatud siseministreid (6 korral), järgnevad peaministrid (5 korral) ja rahandusministrid (4 korral). Eestis on umbusaldushääletusele pandud järgnevad ministrid. 3 korral: Mart Laar (1993, 1994 ja 2001 peaministrina) Villu Reiljan (1995, 1998, 2006 keskkonnaministrina) 2 korral: Toivo Jürgenson (2001 teede- ja sideministrina) Siim Kallas (1999 ja 2000 rahandusministrina) Rein Lang (2009 justiits- ja 2013 kultuuriministrina) Mihkel Pärnoja (2000 ja 2001 majandusministrina) Taavi Rõivas (2015, 2016 peaministrina) Mart Helme (2019, siseministrina) Martin Helme (2020, rahandusministrina) 1 korral: Andrus Ansip (peaminister) Heiki Arike (siseminister) Tarmo Loodus (siseminister) Maret Maripuu (sotsiaalminister) Jüri Mõis (siseminister) Urmas Paet (välisminister) Lagle Parek (siseminister) Juhan Parts (majandus- ja kommunikatsiooniminister) Mailis Reps (haridus- ja teadusminister) Ain Seppik (siseminister) Jaanus Tamkivi (keskkonnaminister) Liina Tõnisson (majandusminister) Ken-Marti Vaher (siseminister) Tiit Vähi (peaminister) "Ministrid, kes kaotasid usalduse" Eesti Ekspress 28.11.2013, lk 6
Tallinna linnatapamaja

Tallinna linnatapamaja oli aastatel 1893–1940 Tallinnas aadressil Jüri Vilmsi tänav 37 töötanud tapamaja. 20. sajandi algusest 1930. aastateni oli sama aadress Riesenkampffi 37. Tänapäeval on selle kinnistu aadressid Jüri Vilmsi 53a-53g. Tapamaja projekteeris ja ühtlasi oli ehitusjuht Carl Gustav Jacoby. 1932. aastast tegutses tapamaja kõrval alaline elusloomaturg. Endise Tallinna linnatapamaja kontorihoone asub aadressil Jüri Vilmsi 53a. Teised Tallinna Tapamaja kompleksi hooned on kas lammutatud või kapitaalselt ümber ehitatud. Tallinna linnatapamaja asukohaks valiti Riesenkampfi tänava pikendusel asunud heinamaa, mis jäi väljapoole tolleaegset linnapiiri. Linnainsener Carl Gustav Jacoby koostatud projekt järgi kestis ehitus aastatel 1891–1893. Hoone esimesel ja katusekorrusel paiknesid teenistujate korterid, teine korrus oli kasutusel kontoriruumidena. Osaliselt on säilinud kogu kompleksi ümbritsenud ja tänavast eraldanud paekivist müür, sealhulgas väärtuslik müürilõik aadressil Vilmsi 53a asunud kontorihoone ees, mille tänapäevaks kinni müüritud jalgväravat kaunistab raidkivi aastaarvuga "1893". Laagna tee poolt ümbritseb hoonet betoonsein. Aadressraamatud > Eesti aadress-raamat 1938-1939 = Directory for Estonia 1938-1939 = Adressbuch für Estland 1938-1939 = Адресный указатель Эстонии 1938-1939. Linnaettevõtted, lk 126 Tallinna entsüklopeedia. II köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 307 Tallinna linnatapamaja kontorihoone kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 24.09.2020) Tallinna tapamaja, Postimees (1886-1944), nr. 187, 24 august 1893
Fraasimäärus

Fraasimäärus ehk fraasiadverbiaal on mis tahes omadus- või määrsõna laiend. Omadussõna laiend võib väljendada sõltuvust: külmast kange; talle sobilik; reeglitega tuttav kohta: jalust nõrk; seest küps aega: õhtuni tegus; läbi aegade populaarne otstarvet: kooliks vajalik; trenniks valmis seisundit: haigena väsinud hulka: tohutu suur; ääretu lai viisi: kummaliselt väike; uskumatult keeruline. Omadussõna laiend võib olla nimisõna või nimisõnafraas: asjast teadlik; suurest pingutusest punane kaassõnafraas: enda vastu aus tegusõna käändeline vorm või infiniitfraas: julge proovima; kindel teistele vastu hakkama omadussõna või omadussõnafraas: kole lai; hästi ilus peenike hulgafraas: kolme aasta tagune; viie meetri pikkune määrsõna või määrsõnafraas: harjumatult suur; natuke imelikult raske kõrvallause: Tema töö on korralikum kui minu oma seda oli. Osa fraasimäärusi on tingitud omadussõna võrdlusvormist. Võrdlustarindi osa, mis laiendab omadussõna, võib nimetada hulgamääruseks: Mati on lühem [kui Kati] (võrdlustarind ja hulgamäärus). Määrsõna mittevõrdluslik laiend võib väljendada määra: üsna edukalt; päris varakult viisi: harjumatult aeglaselt; üllatavalt huvitavalt kohta: keskelt lõhki põhjust: hirmust liikumatu sõltuvust: endaga pahuksis. Määrsõna laiend võib olla määrsõna: tohutult kaugel nimisõna: kodust eemal kaassõnafraas: haiguse tõttu kodus hulgafraas: mitu kuud hiljem; kümme meetrit eemal kõrvallause: Ma rääkisin kiiremini kui Mati seda tegi. Erelt, Mati, Reet Kasik, Helle Metslang, Henno Rajandi, Kristiina Ross, Henn Saari, Kaja Tael, Silvi Vare 1993. Eesti keele grammatika II. Süntaks. Lisa: Kiri. Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut, lk 129-136.
Lombakas Konn

Lombakas Konn oli Tallinnas Kalamaja asumis 19. sajandi algupoolel tegutsenud kõrts. Arvatakse, et kõrts sai nime lühikese küüraka kõrtsiperemehe järgi. Kõrts oli populaarne, seda külastasid näiteks väikekaupmehed ja literaadid, samuti kubermanguvalitsuse ametnikud. Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 311
Adventkirik

Adventkirik tähendab Seitsmenda Päeva Adventistide kogudust. See võib tähendada ka kirikuid või kogudusi Eestis: Haapsalu adventkirik Jõhvi adventkirik Põltsamaa adventkirik Rakvere adventkirik Tallinna adventkirik Tartu adventkirik ...
Tallinna adventkirik

Tallinna adventkirik on Tallinnas aadressil Mere puiestee 3 asuv adventistide kirik. Kirik, mille projekteeris Erich Jacoby ja mis valmis 1923. aastal, on üks ilmekamaid 1920. aastate traditsionalismi näiteid Eestis. Kõrge kivikatusega ja jõulise karniisiga raskepärase hoone otsaseinas on ärkli ja baieripärase kiivriga konsooltorn, külgseinu liigendavad madalate kaarakendega vahelduvad tugipiilarid. Ühelöövilist laia ja madalat siseruumi katab kumer puitlagi. Säilinud on ornamendimaalinguga algne rõdupiire. Kiriku fassaadid restaureeriti Tallinna Kirikurenessansi projekti raames 2006–2007. Kirikut kasutab Seitsmenda Päeva Adventistide Tallinna I Kogudus ja Seitsmenda Päeva Adventistide Tallinna III Kogudus. 1950. aastast kuni Eesti Metodisti Kiriku uue kirikuhoone valmimiseni 2000. aastal Tallinnas Narva maantee 51 kasutasid kirikut ka metodistid. Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 10 http://www.advent.ee/info/325/kogudused-ja-kontaktid/ Tallinna koguduse lühiajalugu[alaline kõdulink], Eesti Metodisti Kirik  Tallinna adventkirik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Tallinna adventkirik kultuurimälestiste riiklikus registris
Püha Antoniuse kalmistu

Püha Antoniuse kalmistu on Tartus asunud kalmistu, tänapäeval kuulub selle ala Lillemäe parki. Kalmistu on kantud Eesti kultuurimälestiste registrisse. Püha Antoniuse kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Ene Puusemp. "Keskajal oli Lille mäel linnatagune kalmistu". Tartu Postimees, 3. jaanuar 2002
Porta Nuova

Porta Nuova (itaalia keeles 'uus värav') on nimetus, mis on antud paljudes Itaalia linnades linnamüüris olevatele väravatele, nendega piirnevatele ehitistele või aladele. Porta Nuova – Bergamo Porta Nuova – Grosseto Porta Nuova – Palermo Porta Nuova – Pisa Porta Nuova – Ravenna Porta Nuova – Torrita di Siena (SI) Porta Nuova – Verona Porta Nuova – Pavia Milanos on kolm eri ajal rajatud Porta Nuovat: Porta Aurea – III sajandi rajatis Porta Nuova – XII sajandi rajatis Porta Nuova – XVII sajandi rajatis, rekonstrueeritud XIX sajandil (uusklassitsism)
Maks (kulinaaria)

Maks on loomakasvatuse ja jahinduse teisejärguline tapasaadus (subprodukt), mida inimesed kasutavad mitmesuguste toitude ja ravimpreparaatide valmistamisel. Toiduks tarvitatakse valdavalt vasika-, lamba-, sea-, veise- ja metsseamaksa. Linnumaksana sobib toiduaineks enamiku lindude maks. Levinumad on siiski toidud kanamaksast. Ülemaailmselt kuulus delikatess on eridieedil peetud pardi või hane maksast valmistatud foie gras. Kalamaks sobib samuti inimeste toiduks. Tursamaksast valmistatakse eeldatavasti raviotstarbelist kalamaksaõli. Kodus maksast toitu valmistades on soovitatav maksasagaratelt eemaldada kelme ning maks vajaliku suurusega tükkideks lõigata. Tükeldamise käigus eemaldada suuremad läbivad juhad. Maks ei säili kaua ning seetõttu tuleks see üsna ruttu pärast lihakehast eemaldamist ära tarvitada. Vajadusel võib maksa (ühes tükis) panna piimaga täidetud nõusse ning hoida seda üleöö külmkapis. Maksa saab ka sügavkülmutada. Maksa võib nii praadida, hautada kui ka grillida. Looma- ja linnumaksast saab koos mitmesuguste maitseainete ja juurviljadega valmistada mitme koostisainega toite, näiteks hautisi, pasteete, vorste, aga näiteks kuumtöödeldud maks sobib suurepäraselt ka iseseisvaks roaks. Maksatoitudesse sobivad hästi pune, õunad, sibulad, küüslauk, petersell, koriander, loorber, musta pipra terad ja sorts põletatud alkoholi jpm. Mõnda liiki loomade ja kalade maksa võidakse pidada toksiliseks. Loetakse, et 500 grammi jääkarumaksa võib inimesele eluohtlikuks saada. Eskimod ei söö jääkarude ja teatud hüljeste maksa. Jaapani köögis ei tarbita söögiks fugu (Tetraodontidae) maksa, kuna see sisaldab neurotoksiine. A-hüpervitaminoos foie gras kalamaksaõli kannibalism maksakaan maksakaste maksapasteet maksavorst tapamaja tursamaks Alan Davidson, "The Oxford Companion to Food", Oxford University Press, lk 456, 1999, ISBN 0 19 211579 0 The Culinary Institute of America,Hors D'Oeuvre at Home with The Culinary Institute of America, lk 63, 2007, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 28.11.2013) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Liver (food) seisuga 28.11.2013.
Boruka keel

Boruka keel (teiste nimetustega ka borunca, brunca, brunka, burunca keel) on tšibtša keelkonda kuuluv keel. Boruka keelt räägitakse Costa Rica lõunarannikul Playa Bonita ja Golfito vahepeal. Boruka keelt kõneles 2007. aastal kolm inimest. Mitte väga ladusa keelekasutusega kõnelejaid on umbes 30–35. Kõnelejateks on ainult vanemad inimesed, kes on rahvuselt põhiliselt hispaanlased. Etniline populatsioon on 1000 inimest (aastal 1991). Keele staatus on 8b ehk siis peaaegu väljasurnud. Boruka keeles on järgmised arvsõnad. Ortograafias on kasutusel "n", mil on peal kaks täppi, "¨", kuid kuna sellist märki ei ole võimalik sisestada, on siin kasutusel "ṅ", sel on veidi teine hääldus kui tavalisel n-il või ñ-il. 1 – éˇxe, éˇxi 2 – búˇc 3 – maṅ 4 – bájcaṅ 5 – shishcáṅ 6 – téshan 7 – cúj, cújc 8 – éjtaṅ 9 – cújtaṅ, éjcuj 10 – téjcuj, cróshtaṅ, búˇc,cúj Boruka keeles on personaalsed pronoomenid nii ainsuses kui ka mitmuses. Siin markeerib ˇ kõrisulghäälikut. Tüpoloogiliselt on boruka keel nominatiiv-akusatiivne, sõnajärg SOV. Kasutab postpositsioone. Verbi kategooriaid väljendatakse tavaliselt sufiksitega. On järgmised grammatilised verbi ajakategooriad: mitteminevik, minevik ja tulevik. Üldiselt on boruka ja hispaania keele grammatika sarnased. ¿Ishójcre rában? = ¿Qué tal? (hispaania keeles) = "Mis toimub?" või "Kuidas läheb?" "Ma kukkusin puu otsast." Boruka keel kasutab ladina kirjaviisi. Costa Ricas on kampaania, mille käigus õpetatakse koolilapsi rääkima nende vanu ajaloolisi keeli ja boruka on üks neist, mida algtasemel õpetatakse. On välja antud keeleõpik algtasemele, kus on olemas kõige elementaarsemad sõnad (nt arvsõnad, kehaosad) ja muud väljendid. http://www.ethnologue.com/language/brn külastatud oktoober 2013 Quesada Pacheco, Miguel Ángel (1995). Hablemos boruca (in Español / Boruca). San José, Costa Rica: Ministerio de Educación Pública. p. 82. ISBN 9977-60-114-3. Quesada Pacheco, Miguel Ángel (1995). Hablemos boruca (in Español / Boruca). San José, Costa Rica: Ministerio de Educación Pública. p. 33. ISBN 9977-60-114-3. https://web.archive.org/web/20130309224043/http://celia.cnrs.fr/FichExt/Am/A_25_04.htm kasutatud oktoober 2013 Maroto Rojas, Espíritu Santo (1999). "Palabras varias Saludos". Lengua o dialecto boruca o brunkajk (in Español, Boruca). San José, Costa Rica: Editorial de la Universidad de Costa Rica. p. 49. ISBN 9977-67-554-6. http://www.boruca.org/language/language.pdf http://www.boruca.org/en/language/ kasutatud oktoober 2013
Alavere vald (Kose kihelkond)

Alavere vald (saksa keeles Gemeinde Allafer) oli vald Kose kihelkonnas Harjumaal aastail 1870–1891 ja ka Harju maakonnas 1899–1939. Vallamaja asus tänapäeva Rasivere küla aladel. 1924. aastal karistas Tallinna-Haapsalu rahukogu endist vallasekretäri Archibald-Vilhelm-Heinrich Mühlmanni valla raha raiskamise eest 25 000-margase rahatrahvi, 2-kuulise aresti ja teenistusest kõrvaldamisega. 1939. aasta vallareformiga moodustati senise Alavere valla Uuearu, Pikva, Arava, Soo-otsa, Jõeääre ja Kuusiku külade ning Alavere asunduse ja Pikva asunduste maa-aladest; senise Anija valla maa-alast, välja arvatud Aavere küla ja Pillapalu asunduse maa-alad ning Anija asunduse läänepoolse osa maa-ala kuni taludeni nr. A-122 ja A-151, viimased kaasa arvatud; senise Raasiku valla Paasiku küla ja asunduse maa-aladest; senise Peningi valla Kiviloo mõisa järgi oleva Soo-otsa talu ja metsakvartaalide nr. 25, 26, 29, 30 ja 31 maa-aladest Anija vald. Senise Alavere valla Rooküla küla ning Rooküla ja Nõmbra asunduste maa-aladest; senise Peningi valla maa-alast, välja arvatud Kurgla küla piirkond, seniste Raasiku ja Rae valdade vahel oleva osa maa-ala kuni Nõmme nr. 28 ja Kaasiku nr. 28 taludeni, viimased kaasa arvatud, ning Kiviloo mõisa järgi oleva Soootsa talu ja metsakvartaalide nr. 25, 26, 29, 30, 31 maa-aladest Peningi vald. Maa-ameti kaardirakendused Vallasekretäär, kes vahet ei teinud. Rahvaleht, 8. oktoober 1924, nr. 78, lk. 2. Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938