laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mobiiltelevisioon

Mobiiltelevisioon on televisioon, mida võetakse vastu mobiilsete (kaasaskantavate) seadmetega. Niisugusteks seadmeteks on praegusajal nutitelefon ja tahvelarvuti. Laiemas tähenduses kuulub mobiiltelevisiooni mõistesse ka telesignaali (st telesaadete) vastuvõtt liikuvates seadmetes, näiteks autos, sest stabiilseks vastuvõtuks on siis vajalik spetsiaalne edastustehnika. Audiovisuaalse sisu edastamiseks mobiilsetesse seadmetesse on välja töötatud mitmeid tehnilisi lahendusi. Euroopas on pikka aega rööbiti arendatud kaht mobiiltelevisiooni standardit: DMB (Digital Multimedia Broadcasting) ja DVB-H (Digital Video Broadcasting - Handhelds). USA vastav standard on MediaFLO. Mobiiltelefon tagab seejuures tagasikanali interaktiivteenusteks (nt saadete järelvaatamiseks või salvestamiseks). Eesti teleteenuste pakkujad edastavad nutiseadmeisse telesaateid internetikeskkonnas. "Elion MinuTV". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. märts 2015. Vaadatud 13. aprillil 2015. "STV Go!". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. aprill 2015. Vaadatud 13. aprillil 2015. "TV Everywhere". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. aprill 2015. Vaadatud 13. aprillil 2015. Kommunikatsiooniteenuste arendus Kolime teleri tahvelarvutisse
Digiboks

Digiboks on digitelevisiooni vastuvõtu lisaseade, mis võtab vastu digitelevisiooni signaali ja kohandab selle teleri sisendile sobivaks. (Termin "digiboks" pärineb küll inglise keelest, kuid digibox tähistab ainult üht teatud liiki satelliittelevisiooni vastuvõtu seadet; üldtähenduses on kasutusel set-top box, lühend STB.) Antenntelevisiooni vastuvõtul tekkis vajadus digiboksi järele, kui 2010. aasta juulist mindi Eestis üle teleprogrammide edastamisele digitaalsignaaliga. Kaabeltelevisioonis toimus üleminek paari järgmise aasta jooksul. Digiboks võimaldas siis analoogtelerit edasi kasutada. Uutel teleritel oli juba sisse ehitatud vastav lülitus (digituuneri nime all). Esialgu olid need telerid mõeldud vastu võtma digitelevisiooni maapealse levivõrgu ja kaabelvõrgu kaudu saabuvaid signaale (vastavalt standarditele DVB-T ja DVB-C). Praegusaegsetel teleritel on sisseehitatud digituunerid ka standardile DVB-T2 ning satelliittelevisiooni standarditele DVB-S ja DVB-S2. Tasuliste saadete vaatamiseks on siis vaja paigaldada teleri CI- (Common Interface) pessa kaardimoodul ehk kaardiluger teenusepakkujalt saadud vaatajakaardi jaoks. Kui teleril niisugune pesa puudub, tuleb kasutada eraldi digiboksi. Kui telesignaal jõuab kohale internetipõhiselt (IPTV), on ka digiteleri korral vajalik spetsiaalne digiboks telerijuhtimistoiminguteks; see ühendatakse ruuteri ja teleri vahele. Lihtsad digiboksid on mõeldud üksnes vabakanalite vastuvõtmiseks. Niisuguseid digibokse, mis on mõeldud ainult satelliittelevisiooni vabakanalitele, nimetatakse FTA-vastuvõtjateks. Satelliittelevisiooni vastuvõtu seadmeid tuntakse samuti satelliidituuneri (ka sat-TV-tuuneri) nime all. Kallimatel digiboksidel on kaardimoodul juba sees või see tuleb paigaldada CI-pessa. Niisugune digiboks võib lisaks tasulistele programmidele pakkuda mitmesuguseid lisavõimalusi, näiteks tulevaste või ka jooksvate saadete salvestamine sisseehitatud kõvakettale, USB-pesa vahendusel mälupulgale või välisele kõvakettale; ajanihkefunktsioon (time shift); siis toimub jooksva telesaate pidev automaatsalvestus digiboksi sisemällu; see võimaldab telesaate vaatamist katkestada ja sobiva aja järel jätkata, samuti on võimalik kiire ja aeglane edasi-/tagasikerimine saate ajal; Interneti-ühendus RJ45-võrgukaabli või Wi-Fi kaudu muudab tavalise digiteleri nutiteleriks. Digiboksi ühendamiseks teleriga kasutatakse HDMI-kaablit, vanemate telerite korral RCA- ja SCART-kaablit. Analoogtelevisioon Digitelevisioon
Via Postumia

Via Postumia oli Itaalia põhjaosas asunud Vana-Rooma tee, mis rajati aastal 148 eKr konsul Spurius Postumius Albinus Magnuse poolt. Tee algas tänapäevase Genova linna juurest rannikult ja kulges edasi läbi mägede Dertona, Placentia (Via Aemilia tee lõpp-punkt) ja Cremona suunas (mis asus veidi ida pool kohast, kus tee Po jõega ristus). Cremonast, mis asus tee peamise haru keskpunktis, kulges tee edasi ida poole Bedriacumi (tänapäeva Calvatone), kus see hargnes. Tee parempoolne haru suundus Mantovase ja vasakpoolne haru liikus edasi Verona suunas. Viimane ületas Adige jõel oleva Ponte Pietra silla, mis oli tollal ainus Adige jõel olev sild ja lõppes Aquileias, mis oli juba vabariigi ajast alates olnud oluline sõjaväeline piirlinn. Liguuria sõjaline vallutamine sõltus just sellest teest ja mitmed olulised Itaalia linnad võlgnevad oma tekke suuresti just Via Postumia maantee rajamisele. Aastal 13 eKr hakkas keiser Augustus püüdlema Via Postumia ja Via Aemilia Scauri ühendamise poole. Neist moodustunud teele anti nimeks Via Julia Augusta ja nimetatud tee ulatus seejärel Placentiast (tänapäeva Piacenza) kuni Prantsusmaal La Turbie's asunud triumfikaareni. Hiljem pikendati teed Arelateseni (tänapäeva Arles), kus tee liitus Via Domitia nime kandnud teega, läbides Derthona (tänapäeva Tortona), Vada Sabatia (tänapäeva Vado Ligure), Albingaunumi (tänapäeva Albenga) ja Album Intimiliumi (tänapäeva Ventimiglia). Antiikajast pärinev Arco dei Gavi võlvkaar tähistab veel tänagi Via Postumia Verona linna viinud haru. Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press.
Salvarsaan

Salvarsaan ehk 606 ehk arsfenamiin (ka Ehrlich 606; magic bullet) on arseenipõhine ravim, mis võeti kasutusele süüfilise ravis 1910. aastal. CAS-i number: 139-93-5. Muud nimetused: 3,3′-Diamino-4,4′-dihydroxyarsenobenzol (Dimer) 3,3′,3′′-Triamino-4,4′,4′′-trihydroxyarsenobenzol (Trimer) 3,3′,3′′,3′′′,3′′′′-Pentaamino- 4,4′,4′′,4′′′,4′′′′-pentahydroxyarsenobenzol (Pentamer) 2-Amino-4-(3-amino-4-hydroxyphenyl)arsanylidenarsanylphenol-Dihydrochlorid Keemilised valemid: C18H18As3N3O3 (trimer) C30H30As5N5O5 (pentamer) Salvarsaani sünteesis esimesena Paul Ehrlichi laboris Alfred Bertheim 1907. aastal. Süüfilisevastase toime avastas samas laboris Jaapani bakterioloog Sahachiro Hata 1909. aastal. 31. augustil 1909 katsetas Nobeli auhinna laureaat immunoloog Paul Ehrlich esimest korda keemiaravi – ta võttis ravimina kasutusele süüfilisetekitajate vastase preparaadi 606 ehk salvarsaani. Salvarsan, veebiversioon (vaadatud 13.04.2015)(inglise keeles) Salvarsan, veebiversioon (vaadatud 13.04.2015)(inglise keeles) 104 aasta eest katsetati esimest korda keemiaravi[alaline kõdulink], Menu, 31. august 2013 Eesti Nõukogude Entsüklopeedia, 1975 Vincent T. DeVita Jr., Edward Chu, A History of Cancer Chemotherapy, doi: 10.1158/0008-5472.CAN-07-6611, Cancer Res, 1. november 2008, 68;8643, veebiversioon (vaadatud 30.07.2013) William Harrison Martindale, William Wynn Westcott, "Salvarsan" Or "606" (dioxy-diamino-arsenobenzol): Its Chemistry, Pharmacy and Therapeutics, 1911 Christoph Friedrich Paul Ehrlich Von der Immunologie bis zu Salvarsan, august 2004, veebiversioon (inglise keeles) Nicholas C. Lloyd, Hugh W. Morgan, Brian K. Nicholson, Ron S. Ronimus ja Steven Riethmiller, SALVARSAN – THE FIRST CHEMOTHERAPEUTIC COMPOUND, veebiversioon (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Arsphenamin seisuga 13.04.2015.
Derek Riggs

Derek Riggs (sündinud 13. veebruaril 1958 Portsmouthis) on Inglise kunstnik. Tema loodud on Iron Maideni maskott Eddie. Tema kujundatud on mitmed selle ansambli albumite ja singlite kaaned. Ka on ta kujundanud Iron Maideni tribuutbändi The Iron Maidens debüütplaadi "World's Only Female Tribute to Iron Maiden" ning Bruce Dickinsoni sooloalbumi "Accident of Birth" kaaned.
Killers

"Killerid" (originaalpealkiri "Killers"), action-komöödia Ashton Kutcheri ja Katherine Heigliga peaosades (2010). "Killers", Iron Maideni album aastast 1981. "Killers", selle albumi nimilaul "Killers", Kissi parimate laulude kogumikalbum aastast 1982. "Live Killers", Queeni kontsertalbum aastast 1979 Killers, endise Iron Maideni laulja Paul Di'Anno ansambel. The Killers, USA ansambel
Tiina Reinart

Tiina Reinart (sündinud 1966) on eesti ajakirjanik. 1990. aastal kaitses Reinart Tartu Ülikooli žurnalistika kateedris diplomitöö "Eestikeelsete naisteajakirjade väärtusorientatsioon aastatel 1918–1940" Krista Aru juhendamisel. Reinart on töötanud ajalehtedes Oma Saar ja Postimees. Ta on olnud Maalehe tegevtoimetaja ja peatoimetaja asetäitja ning 2015. aasta jaanuarist peatoimetaja kohusetäitja. 2015. aasta aprillist 2017. aasta aprillini oli ta Tartu Postimehe toimetuse juhataja. 2014 Valgetähe IV klassi teenetemärk "Vahur Kalmre lahkub Postimehest" Postimees, 7. aprill 2015 Karin Koppel Hussar: rohkem personalimuudatusi Postimehes praegu ei tule ERR, 18.04.2017 Tiina Reinart "Maalehe uus kujundus" BMN/Maaleht, 1. jaanuar 2008 Kärt Anvelt "Tiina Reinart: loodan, et meie eluajal viimane paberleht veel välja ei sure" EPL, 6. veebruar 2014 "FOTOD: Maalehe peatoimetaja asetäitja Tiina Reinart ja ajakirjanik Jüri Aarma said presidendilt teenetemärgid" Maaleht, 23. veebruar 2014
E-Kunstisalong

E-Kunstisalong on Tartu üks vanemaid kunstigaleriisid, mis tegutseb 1997. aastast. Nime sai galerii algse asukoha järgi Karlovas Tehase tänaval asuvas E-Kaubamajas. 2001–2002 paiknes E-Kunstisalong Zeppelini kaubanduskeskuses, 2002–2005 taas E-Kaubamajas, 2005–2009 Tartu Kaubamajas. Seejärel Raekoja platsil tegutsenud galerii kolis 2015. aasta aprillis tagasi E-Kaubamajja. E-kunstisalong on korraldanud Navitrolla, Peeter Mudisti, Pille Tammela jpt kunstnike näitusi. Koduleht "E-kunstisalong avas uues kohas uksed koos Navitrolla näitusega" Postimees, 8. aprill 2015 Raimu Hanson "Navitrolla peab E-kunstisalong asukohavahetust põhimõtteliselt heaks" Postimees, 21. jaanuar 2015 Oliver Kund "Vargad viisid lipu ja lõhkusid lillepotte" Tartu Ekspress, 29.09.2011 "Kunst kolis kaubamajast avarasse väärikusse" Postimees, 7. oktoober 2009 "E-Kunstisalong tähistab 10. sünnipäeva" Eesti Ekspress, 15. veebruar 2007
Jaapani animatsiooni filmifestival

Jaapani animatsiooni filmifestival on Eestis 2007. aastast korraldatav igakevadine filmifestival, kus tutvustatakse Jaapani animefilme. Festival toimub peamiselt Tallinnas ja Tartus. Festivali koduleht "Festivalil tulevad näitamisele Jaapani animafilmid" Postimees, 9. aprill 2015
Nikola Vučević

Nikola Vučević (sündinud 24. oktoobril 1990) on Montenegro elukutseline korvpallur, kes mängib 2021. aastast NBA klubis Chicago Bulls. Aastatel 2008–2011 Lõuna-California ülikooli korvpallimeeskonnas Trojans mänginud Vučević värvati 2011. aasta NBA draft'i 16. valikuna Philadelphia 76ersisse, kelle kasuks tõi ta debüüthooajal keskmiselt 5,5 punkti ja 4,8 lauapalli mängus. 2012. aasta suvel vahetati Vučević Orlando Magicusse nelja meeskonna vahelises tehingus, mille käigus siirdus Dwight Howard Los Angeles Lakersisse. Vučević mängis Magicus kokku kaheksa ja pool hooaega, mille jooksul viskas keskmiselt 17,6 punkti ja hankis 10,8 lauapalli mängus. Oma karjääri parimal, 2020/21. hooajal oli Vučević 44 mänguga toonud Orlando klubi kasuks keskmiselt 24,5 punkti, 11,8 lauapalli ja 3,8 resultatiivset söötu mängus, kuni vahetati 25. märtsil 2021 Chicago Bullsi. Kaks korda valitud NBA tähtede mängule (2019, 2021) Montenegro meister (2011) Montenegro karika võitja (2011) Vučević on esindanud Montenegro rahvuskoondist 2011., 2013. ja 2017. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Isa Borislav ja ema Ljiljana olid samuti elukutselised korvpallurid, kes mängisid mõlemad Jugoslaavia koondises. USC’s Nikola Vucevic is following in his father’s footsteps Los Angeles Times, 07.03.2011. Nikola Vučević – NBA.com Nikola Vučević – Basketball-Reference.com
Wrathchild

"Wrathchild" on Iron Maideni singel 1981. aasta albumilt "Killers". Singel anti välja üksnes Jaapanis. "Wrathchild" on albumi "Killers" ainus lugu, mida Iron Maiden esitab kontsertidel veel tänapäevalgi. Paul Di'Anno (vokaal) Steve Harris (bass, taustavokaal) Dave Murray (kitarr) Adrian Smith (kitarr, taustavokaal) Clive Burr (trummid) "Wrathchild" – 2:56 "Genghis Khan" (instrumentaal) – 3:09 Mõlema loo autor on Steve Harris.
Genghis Khan

Genghis Khan on Tšingis-khaani ingliskeelne nimekuju. "Genghis Khan", Iron Maideni instrumentaalpala albumilt "Killers" "Genghis Khan", Running Wildi laul albumilt "Gates to Purgatory" "Genghis Khan", Iron Maski laul albumilt "Black as Death" Dschinghis Khan, Saksa ansambel
Udo Mällo

Udo Mällo (18. detsember 1922 Tartu – 8. detsember 2014 Toronto) oli peamiselt Kanadas tegutsenud väliseesti ettevõtja ja ühiskonnategelane, Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlane. Mällo õppis aastatel 1942–1944 Tartu Ülikoolis veterinaarmeditsiini. Ta võitis 1942. aastal hõbemedali Eesti meistrivõistlustel 4 × 1500 m jooksus Tartu Kalevi meeskonnas. 1944. aastal põgenes ta Saksamaale ja siirdus sealt Austriasse, kus lõpetas 1947. aastal keemia erialal Karl Franzeni ülikooli Grazis, seejärel asus elama Kanadasse. Mällo töötas 1948. aastast ettevõttes Canada Packers Ltd, seejuures 1980–1983 toiduõlide osakonna juhatajana. Ta oli Kingsway Labs Ltd asutaja ja omanik. Udo Mällo on maetud Tartu Raadi kalmistule. Tartu Ülikooli Sihtasutuse juurde loodud Udo Mällo stipendiumifond annab välja temanimelisi stipendiume. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. juuli 2018. Vaadatud 13. aprillil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.sport24.ee/index.php?ac=kuvavoistlus2&id=16148&tul=76227 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=2941 https://sihtasutus.ut.ee/fondid/statuut-udo-mallo-stipendium
Bijelo Polje

Bijelo Polje on linn Montenegros, Bijelo Polje valla keskus. Linnast voolab läbi Drina parempoolne lisajõgi Lim. Dragan Bogavac (1980–), jalgpallur Radomir Đalović (1982–), jalgpallur Nikola Peković (1986–), NBA korvpallur Dado Polumenta (1982–), laulja
Pakulaid

"Pikkrahu" suunab siia. Hiiu maakonnas asuva rahu kohta vaata artiklit Pikkrahu (Hiiu maakond). Pakulaid (ka Suurlaid, Pikkrahu) on Saare maakonnas Soela väinas asuv poolsaar (varem saar (laid)). Saare koordinaadid on 58° 38′ N, 22° 32′ E.
Papirahu

Papirahu on 1,3 hektari suurune saar Suures väinas, halduslikult Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Esivere külas Matsalu rahvuspargi koosseisus. Rahu rannajoone pikkus on 1 kilomeeter. Rahu asub 2 kilomeetrit Papilaiust lõunas. Rahu on liivase pinnamoega. Papirahu Eesti looduse infosüsteemis
Nikola Peković

Nikola Peković (sündinud 3. jaanuaril 1986 Bijelo Poljes) on Montenegro korvpallur. Peković mängib 2010. aastast NBA klubis Minnesota Timberwolves. Andmed NBA kodulehel
Garret Hobart

Garret Augustus Hobart (3. juuni 1844 – 21. november 1899) oli Ameerika Ühendriikide jurist ja poliitik, asepresident aastail 1897–1899. Hobart oli New Jersey senati vabariiklasest liige aastatel 1876–1882 ja selle president 1881–1882. Ta kandideeris ka Ameerika Ühendriikide Senatisse, kuid ei osutunud valituks. Temast sai asepresident pärast William McKinley võitu 1896. aasta presidendivalimistel. Ta suri asepresidendiametis olles 1899. aastal.
Pasilaid

Pasja ehk Pasilaid on 49,96 hektari suurune saar Väinameres, halduslikult Läänemaal Vormsi vallas Rumpo külal alal. Laiu rannajoone pikkus on 4,65 kilomeetrit. Pasilaid asub 1,5 kilomeetrit Rumpo säärest edelas. Laiul kasvab rohttaimestikku, leidub võsa ja kadastikku. Pasilaid kuulub Vormsi maastikukaitseala koosseisu ja on looduskaitse all. Pasja Eesti looduse infosüsteemis
Pihlalaid

Pihlalaid on mitme Eesti saare nimi: Pihlalaid on Saaremaal Kihelkonna lahes Pihlalaid on Saaremaal Muraja lahes Pihlalaid on Saaremaal Soela väinas ... Suur-Pihlalaid
Pihlalaid (Soela väin)

Pihlalaid on Saare maakonnas Saaremaa vallas Pammana küla alal Soela väinas asuv 6,64 hektari suurune saar (laid). Laiu rannajoone pikkus on 2 kilomeetrit. Saare koordinaadid on 58° 39′ N, 22° 33′ E. Laid asub 1,5 kilomeetrit Pammana ninast loodes. Laid on kaetud rohttaimestikuga. Pihlalaid Eesti looduse infosüsteemis
Püskumadal

Püskumadal (ka Piskumadal) on Saare maakonnas Saaremaa vallas Vilsandi rahvuspargis Atla lahes asuv 0,58 hektari suurune saar (madal). Saare rannajoone pikkus on 328 meetrit. Saare koordinaadid on 58° 19′ N, 21° 50′ E. Saar asub 300 meetrit Aherahust lõunas, on pikliku kujuga ja liivase pinnamoega. Saarel esineb rohttaimestikku. Püskumadal Eesti looduse infosüsteemis
Eoste hoiuala

Eoste hoiuala on hoiuala Põlva maakonna Põlva valla Eoste, Taevaskoja ja Valgesoo külas. Hoiuala pindala on 23,8 ha. Hoiuala hõlmab Ahja jõe lõiku Otteni vesiveski paisust Porgandi sillani Kärsa–Eoste teel koos jõeäärsete lamminiitudega. Hoiuala võeti kaitse alla Vabariigi Valitsuse 14. juuli 2005 määrusega. Kaitstavad elupaigatüübid: jõed ja ojad lubjavaesel mullal liigirikkad niidud lamminiidud Kaitstavad liigid: harilik hink harilik võldas paksukojaline jõekarp Eoste hoiualal on leitud ka kaitsealust liblikaliiki mustlaik-apollot. Liivakivipaljanditest asub Eoste hoiualal Valli pae. Hoiualal asuv Eoste Ristimägi on arheoloogiamälestisena kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse. Hoiuala valitseja on Keskkonnaameti Põlva-Valga-Võru regioon. Hoiualal paiknevad seirejaamad. Keskkonnaregister. Eoste hoiuala Vabariigi Valitsuse 14.07.2005 määrus nr 183 "Hoiualade kaitse alla võtmine Põlva maakonnas" "Keskkonnaamet. Ahja jõe ürgoru maastikukaitseala, Eoste hoiuala ja osaliselt Ahja jõe hoiuala kaitsekorralduskava aastateks 2015–2024". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. detsember 2014. Vaadatud 13. aprillil 2015. Kultuurimälestiste riiklik register. Mälestis nr 11474. Kalmistu "Ristimägi" Eoste hoiuala asendi skeem
Wojciech Fortuna

Wojciech Fortuna (sündinud 6. augustil 1952 Zakopanes) on endine poola suusahüppaja. Fortuna tuli 1972. aasta taliolümpiamängudel Sapporos suusahüpetes suurel mäel olümpiavõitjaks. Normaalmäel sai ta 6. koha. Temast sai esimene Poola sportlane, kes võitis taliolümpiamängudel kuldmedali. Järgmise kulla Poolale võitis murdmaasuusataja Justyna Kowalczyk 2010. aastal. Wojciech Fortuna FIS-i kodulehel
Ivar Sipra

Ivar Sipra (18. november 1954 – 26. november 2022) oli eesti muusik, laulja ja laulukirjutaja. Ta lõpetas 1973. aastal Tallinna 1. Keskkooli. Ivar Sipra mängis ansamblites Positron, Mess (1975–1976), Noor Eesti (1977) ja Meie (2002) peamiselt trummi. Alates 1990. aastatest esines laulja ja laulukirjutajana.[viide?] https://docs.google.com/spreadsheets/d/1RKXQuiCiA5pg0HxYQz00oIGem5FOlFCLae_RK9oNtZM/edit#gid=1237040968 Ivar Sirpa ansamblis Mess Helilooming
Kalevi Kotkas

Kalevi Kotkas (ka Kalev Kotkas; 10. august 1913 Tallinn – 24. august 1983 Vantaa) oli Eesti ja Soome kergejõustiklane. Läks koos emaga elama Soome, lõpetas Helsingis lütseumi. Esindas 1931. aastal Eestit Lätiga peetud maavõistlusel, sai kõrgushüppes 2. ja kettaheites 4. koha. Ületas 1932. aastal kettaheites 46.91-ga Eesti rekordi. Oli 1932. aastani Eesti kodanik, sai seejärel Soome kodakondsuse. Ta osales 1932. aasta Los Angelese OM-il, kus sai kettaheites 7. koha. Ta osales 1936. aasta Berliini OM-il, kus sai kettaheites 14. koha ja kõrgushüppes 4. koha. Euroopa meistrivõistlustel kõrgushüppes võitis 1934. aastal kuldmedali ja sai 1938. aastal hõbemedali. Kotkas on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistu kõrval asuvale Lapinlahti õigeusu kalmistule. Tema isa oli viiulipedagoog ja helilooja Juhan Kotkas ning vend oli sporditegelane Kallio (Kalju) Kotkas. Biograafia ESBL-is (vaadatud 12.04.2015) Biograafia ESBL-is
Jekaterina Patjuk

Jekaterina Patjuk (sündinud 6. aprillil 1983 Tallinnas) on Eesti kergejõustiklane. Aastatel 2005–2017 on ta tulnud individuaalaladel Eesti meistriks 34 korda: 11 korda 5000 meetri jooksus, 8 korda 3000 meetri takistusjooksus, 6 korda 4 kilomeetri murdmaajooksus, 3 korda 1500 meetri jooksus ja poolmaratonis, 2 korda 10 000 meetri jooksus ja 1 korra 12 kilomeetri murdmaajooksus. Tema nimel on Eesti rekord 3000 meetri takistusjooksus. Biograafia ESBL-is (vaadatud 14.01.2018) Biograafia ESBL-is Jekaterina Patjuk Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Donald-Aik Sild

Donald-Aik Sild (sündinud 3. oktoobril 1968 Tallinnas) on endine eesti kergejõustiklane (odaviskaja). Ta osales 1996. aasta Atlanta suveolümpiamängude kergejõustikuvõistlusel, kus ta odaviskes ei pääsenud lõppvõistlusele ja sai kokkuvõttes 30. koha. Ta osales 1994. aasta Euroopa meistrivõistlustel kergejõustikus Helsingis, kus ta odaviskes sai 12. koha. Odaviskes sai ta 1987. aastal Eesti NSV juunioride meistrivõistlustel esikoha ning võitis Eesti NSV täiskasvanute meistrivõistlustel 2 pronksi (1988 ja 1990). Aastatel 1992–2000 võitis ta Eesti meistrivõistlustel 3 kulda (1993, 1994 ja 1997), 2 hõbedat ja 1 pronksi. Kuulitõukes võitis ta Eesti sisemeistrivõistlustel hõbeda ja pronksi. Tema isiklik rekord odaviskes oli 85.28 (1994). Tema isa on endine kergejõustiklane Heino Sild. Tema poeg Tristan Aik Sild õpib Tallinna Reaalkoolis. Biograafia ESBL-is (vaadatud 12.04.2015) "Donald-Aik Silla sporditulemused". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. veebruar 2017. Vaadatud 23. jaanuaril 2017. "Donald-Aik Sild veebilehel sports-reference.com". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. aprill 2020. Vaadatud 2. augustil 2017. Biograafia ESBL-is Donald-Aik Sild veebisaidil Olympedia (inglise) Donald-Aik Silla sporditulemused
Nõid

Nõiaks nimetavad paljud rahvad isikut, keda usutakse suutvat oma teadmiste, oskuste ning eriliste võimete või sidemete abil mõjutada maailma ja seda valitsevaid jõude. Eri rahvaste usundid seletavad nõidade, šamaanide, võlurite, ravitsejate, posijate, "teadmameeste" jts võimete allikaid ja olemust erinevalt. Nõidust seostatakse tänapäeval enamjaolt ebausuga ning põhjendatakse uskumisega maagilistesse jõududesse ja nende inimliku mõjutamise võimalikkusse. Ristiusk suhtub nõidusse taunivalt ning peab nõidade nõiavõimete allikaks tavaliselt ühendust saatanaga. Keskajal kasutati kristlikus Euroopas mitmesuguseid meetodeid nõidade tuvastamiseks. Kuna nõidumine oli karistatav ilmaliku või kirikliku seadustiku alusel, peeti nõidade üle kohtuprotsesse (vt nõiaprotsessid), mille süüdimõistva tulemuse korral nõidu sageli hukati. Eestis põletati esimene nõid väidetavalt 1588. aastal. Hukatud nõidade arvu hinnangud eri allikais kõiguvad väga laialt. Muinasjuttude ja nendest mõjutatud ilukirjanduse, filmide jms põhjal on popkultuuris välja kujunenud ettekujutus nõiast, kes kannab teravatipulist kübarat, loeb salapäraseid nõiaraamatuid, keedab katlas nõiarohtusid ja lendab luua seljas ning kelle seltsilisteks on must kass, vares, öökull või kärnkonn. Head ja kurjad nõiad on mitmete populaarsete lasteraamatute peategelasteks. Kesk-Euroopas levinud kujutluspilt nõiast, kui teravatipulise kübara, katla, luua ja kassiga naisest on inspireeritud naispruulimeistritest, sest kuni keskajani oli õlle valmistamine eelkõige naiste töö. Nõiaprotsessid muutsid aga seda praktikat, sest selles äris töötamine muutus naistele liiga ohtlikuks.  Pikemalt artiklites Blåkulla nõiaprotsessid ja Pendle Hilli nõiaprotsessid Nõiamärgid Nõiasõnad Nõiavits Nõidus Šamaan Võlur "Women used to dominate the beer industry – until the witch accusations started pouring in" theconversation.com, 5. märts 2021
Rõõmus surnuaed

Rõõmus surnuaed (rumeenia keeles Cimitirul Vesel) on surnuaed Põhja-Rumeenias Maramureși maakonna Săpânța valla Săpânța külas. Rõõmsa surnuaia idee ja suure osa ristide autor on kohalik puusepp Stan Ioan Pătraș, kes leidis, et surm kui kurb sündmus tuleks muuta pisut rõõmsamaks. Hauasambad on valmistatud puust ja värvitud. Samuti on neil naivistlikke pilte kadunukese eluteest või selle lõpust koos paari luulereaga.
Nadežda Petrović

Nadežda Petrović (serbia kirillitsas Надежда Петровић; 12. oktoober 1873 Čačak – 3. aprill 1915 Valjevo) oli serbia maalikunstnik. 1884. aastal kolis ta pere Belgradi, kus Nadežda õppis naiste kõrgkoolis (lõpetas 1891). Kunstiõpinguid alustas Đorđe Krstići käe all. 1898. aastast õppis ta Münchenis Anton Ažbe kunstikoolis. Nadežda Petrovići esimene isikunäitus toimus Belgradis 1900. aastal. Aastail 1901–1903 täiendas ta end Münchenis Julius Exteri juures, aastail 1903–1910 elas ja töötas Serbias. 1912. aastal avas ta Belgradis kunstikooli. Nadežda Petrović osales Esimeses maailmasõjas. Suri rindel tüüfusse. Tema loomingusse kuuluvad maastiku- ja olustikumaalid, portreed. Autoportree (1907)