laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Narva keraamika

Narva keraamika on kõige vanem keraamikaliik Eestis, mis oli levinud Narva kultuuri ajal (umbes 5200–3900 e.m.a). Praegu liigitatakse Narva kultuur hilismesoliitikumi. Varem on keraamika kasutuselevõttu peetud noorema kiviaja ehk neoliitikumi alguseks Eestis. Narva tüüpi keraamikat on liigitatud kolmeks: Kagu-Eesti, Põhja-Eesti ja Lääne-Eesti saarte tüübiks. Nõusid oli peamiselt kahte tüüpi: eri suuruses, kuid valdavalt suuremad, teravatipulised ja munakujulised potid, mandril ka väiksemad liuataolised nõud. Nõusid valmistati kitsastest, enamasti vaid kuni 1 cm laiustest savilintidest. Tolleaegse keraamika vormimismass sisaldas teokarbipurdu või taimset massi, saartel rohkem kivipurdu ja liiva. Nõu seinad on silutud või riibitud, vahel isegi kergelt lihvitud. Ornamenti esines nõudel puhuti, enamasti vöönditena või ebakorrapäraste kammitaoliste vajutustena, valdavalt nõude ülaservas, vahel ka külgedel. Seetõttu erines see oluliselt hilisemast kammkeraamikast, kus ornament paiknes korrapäraste rühmadena, sageli kogu nõu külje ulatuses. Kammkeraamika Nöörkeraamika Aivar Kriiska, Kroodi ja Vihasoo III asula Eesti varaneoliitiliste kultuurrühmade kontekstis Kriiska, Jonuks, Kraas, Eesti muinasesemed: Narva tüüpi keraamika Tutulus Kriiska, Aivar; Oras, Ester; Lõugas, Lembi; Meadows, John; Lucquin, Alexandre; Craig, Oliver E. (juuni 2017). "LATE MESOLITHIC NARVA STAGE IN ESTONIA: POTTERY, SETTLEMENT TYPES AND CHRONOLOGY" (PDF). Estonian Journal of Archaeology. 21 (1): 52–86. "Narva tüüpi keraamika". tutulus.ee. Vaadatud 29. juulil 2024.
Salajõe Allika rändrahnud

Salajõe Allika rändrahnud on kaks rändrahnu Läänemaal Lääne-Nigula vallas Salajõe külas. Rahnud jäävad umbes 60–130 m kaugusele Liiva-Rehe teest ja umbes 400 m kaugusele Harju-Risti–Riguldi–Võntküla teest. Umbes 500 m edelasse jääb Silma looduskaitseala. Rahnude geograafilised koordinaadid on 59° 2′ 1″ N, 23° 37′ 51″ E. Rahnud võeti kaitse alla aastal 1937. Rahnude seisukord on hea. Rahnud on gneissbretšast. Rahnude mõõdud on : 5,0×4,5×3,2 m, ümbermõõt 19 m 6,5×4,5×3,8 m, ümbermõõt 18 m Rahnud on tuntud ka nimedega "Allika talu rahn" (7,0×5,5×3,9 m, ümbermõõt 19,6 m) ja "Kasemetsa talu rahn" (6,8×4,4×3,4 m, ümbermõõt 17,6 m). Rahnudele on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (1,39 ha). Salajõe Allika rändrahnude keskkonnaregistri kood on KLO4000913. Allika rahn on püstiste külgedega ümar, kuid väga ebatasase pinnaga tugevasti sammaldunud rahn. Põhjaosas kamardunud ja peal kasvab harilik kukehari. Rahnu ümber on kuhjatud põllukive. Rändrahn võib pärineda Neugrundi meteoriidikraatrist. Kasemetsa rahn on piklik ebatasase pinnaga tugevasti murenev ja sammaldunud rahn. Põhja- ja läänekülg võsastunud. Edelanurga juures kasvab suur jämedatüveline saar. Rahnu ümber on kuhjatud põllukive. Rändrahn võib pärineda Neugrundi meteoriidikraatrist. A. Puudist, 1933 – esimene mõõtmine ja uurimine; Priit Kohava, 1987 – üksikasjalik mõõdistus; Enn Pirrus, 1993 – revisjonülevaatus. Keskkonnaregistri vahendusel Läänemaa Keskkonnateenistuse andmed aastast 2002 Keskkonnaregistri vahendusel Herbert Viidingu andmed aastast 1986 Andmed EELIS infolehe vahendusel Allika rahnu kohta Andmed EELIS infolehe vahendusel Kasemetsa rahnu kohta K. Orviku, Gneissbretshia suurte rändrahnudena. – Eesti Loodus, 1935, 3. Looduskaitse I, 1937, lk. 180. P. Kohava, Läänemaa Metsamajandi järelvalvepiirkonna looduskaitseobjektid. Tallinn 1988. Käsikiri. Eesti Metsakorralduskeskus. E. Pajula, Läänemaal omad loodussümbolid. – Eesti Loodus. 2000, nr. 7/8, lk. 291–293. K. Suuroja, S. Suuroja, Kuidas avastati Eesti suurim meteoriidikraater I, II. – Eesti Loodus. 2000, nr. 7/, lk. 217–218; 294–296.8. Salajõe Allika rändrahnud keskkonnaportaalis Salajõe Allika rändrahnud Eesti looduse infosüsteemis Looduskaitse nõukogu otsus üksikute puude ja rändrahnude kaitses 22. maist 1937. ENSV MN Looduskaitse Valitsuse juhataja käskkiri nr. 25 Rändrahnude, kivikülvide ja põlispuude nimekirja kinnitamine Kaitstavate looduse üksikobjektide kaitse-eeskiri
Leibkond

Leibkond on majapidamisüksus, mille moodustavad ühise eelarvega ja koos majapidamisotsuseid langetavad inimesed (enamasti ühe perekonna liikmed). Leibkond võib koosneda ka ainult ühest inimesest. Statistikaameti järgi on leibkond "ühises eluruumis elavad inimesed, kes jagavad toidu- ja raharessursse". Eestis on leibkondi umbes 600 000. Leibkonna keskmine suurus on 2,3 liiget. Leibkonnad Eesti statistika (vaadatud 13. mail 2014)
Keskklass

Keskklass on kõrge ametialase kvalifikatsiooni ning stabiilse ja külladase sissetulekuga inimeste kategooria. Alam-, kesk- ja kõrgklassi mõistet kasutatakse nüüdisühiskonna sotsiaalse kihistumuse iseloomustamiseks. Keskklassi mõiste võib eri riikides ja eri kultuurikeskkondades erineda. Marksismis arvatakse, et keskklass on valitsevast klassist madalam ja proletariaadist/töölisklassist kõrgem ning seda nimetatakse väikekodanlus, vastandina kõrgkodanlusele (pankurid, suurkorporatsioonide omanikud, töösturid jne.). ... Jonas Frykman, Orvar Löfgren "Kultuurne inimene. Keskklassi eluolu ajalooline areng". Inglise keelest tõlkinud Olavi Teppan, saatesõna Anu Kannike. Tallinna Ülikooli Kirjastus, Tallinn 2015. 368 lk; ISBN 9789985587966
Teadmusühiskond

Teadmusühiskond (teadmispõhine ühiskond) on ühiskonnatüüp, kus majanduse ja ühiskonna juhtimises kasutatakse teadusuuringute tulemusi ning uued avastused ja leiutised võetakse kohe kasutusele. Teadmusühiskonnas on ülikoolid ja uurimisasutused olulised ühiskonnainstitutsioonid, teadlaste ja üliõpilaste osakaal tootmisprotsessis on suur.[viide?] Teadmusühiskond on infoühiskond, kus majanduse ja poliitika arendamiseks kasutatakse pidevalt ja oskuslikult informatsiooni, kusjuures oluliseks ei peeta mitte kogutud informatsiooni hulka, vaid seda, et poliitilised ja majanduslikud otsused tugineksid teaduslikele uuringutele. [viide?] Õppe- ja töökeskkonna lõimimine ning uuenduste pidev kasutuselevõtt eeldab samas uusi arusaamu juhtimises.[viide?] Majanduse kujunemislõigud:[viide?] tööstus- ehk industriaalühiskond postindustriaalühiskond infoühiskond teadmusühiskond Pikaajaline riiklik strateegia "Säästev Eesti 21" võeti Riigikogu poolt vastu 2005. aastal ning see kirjeldab Eesti ühiskonna jätkusuutlikkuse probleemi lahendusena pööret teadmusühiskonda. Heaoluühiskond Kodanikuühiskond Teadmusjuhtimine Ülo Kess: Teadmus digiajastul, Sirp, 12. detsember 2013
Sotsiaalne struktuur

Sotsiaalne struktuur on mingile ühiskonnatüübile omane rahvastiku jagunemine suurteks sarnaste omadustega kategooriateks teatud tunnuste alusel, näiteks sugu, rahvus, vanus, haridustase, elukoht, sissetulekud, töö- ja tegevusala jms. sotsiaalne kihistumine sotsiaalne ebavõrdsus
Regina von Habsburg

Regina von Habsburg või Regina Habsburg-Lothringen (sündis kui Saksi-Meiningeni printsess Regina Helene Elizabeth Margarete ehk Regina von Sachsen Meinigen; 6. jaanuar 1925 – 3. veebruar 2010) oli Wettini dünastia liige ja Otto von Habsburgi abikaasa. Regina von Habsburgi vanemad olid titulaarhertsog Georg von Sachsen-Meiningen ja krahvinna Klara-Marie von Korff. Ta sündis Würzburgis pere noorima lapsena ja kasvas üles Heldburgis. Isa suri nõukogude vangistuses, ülejäänud pere põgenes aga Lääne-Saksamaale. Seal tutvus ta ka oma Otto von Habsburgiga. Nad abiellusid 10. mail 1951 ning said 7 last. Regina von Habsburg suri 2010. aasta 3. veebruaril Pöckingis pärast ligi 59-aastast abielu. Ta on maetud Veste Heldburgis asuvasse perekonnakrüpti. Regina von Habsburg oli Malta ordu auliige ja Suurristi kavaler.
Cluny

Cluny [klün'ii] on omavalitsusega linn Prantsusmaal Bourgogne-Franche-Comté piirkonnas Saône-et-Loire'i departemangus Mâconist 20 km loodes. Linn on samanimelise kantoni keskuseks. Linn on tuntud eeskätt seal tegutsenud Cluny kloostri järgi, mille hooned on säilinud osaliselt. Linna territoorium asub 226–574 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnas on romaani stiilis maju, gooti stiilis Cluny Notre-Dame'i kirik 13. sajandist ning paleed 15. ja 16. sajandist. Napoleon laskis Clunysse rajada riikliku hobusekasvatuse. Populations légales 2021
Regionalism (kunst)

Regionalism on Ameerika Ühendriikide kunstivool, mille viljelejad kujutasid maaelu stseene. Regionalismi kõrgaeg oli aastatel 1930–1935. 1920.–1930. aastatel asusid USA väikelinnade ja külade elanikud siirduma suurlinnadesse. Omapäraste piirkondade elukorraldused sulandusid ühtseks, standardiseerunud elulaadiks, ning selliste inimeste maaelu tagaigatsevale meeleolule vastas regionalistide looming. Ameerika kunstis iseloomustab regionalism realismi suunda, mis eemaldus linnast ning tehnoloogilisest arengust ja keskendus maaelu stseenide kujutamisele. Eriti hinnatud olid regionalismi tööd just suure depressiooni ajal 1930. aastatel, sest need sisendasid ameeriklastele turvatunnet. Regionalismi kuulsamad esindajad on Grant Wood (1891–1942), John Steuart Curry (1897–1946), Andrew Wyeth (1917–2009) ja Thomas Hart Benton (1889–1975). Regionalistidest olid tuntud ka George Biddle ja Marsden Hartley. Hartley juhindus kõigepealt traditsioonilisest maalimisstiilist, hiljem võttis eeskujuks Euroopa avangardistliku stiili, eriti Kandinsky. Hiljem leidis juba endale iseloomuliku pildikeele, mida rakendas olustiku- ja meremaalides, mis olid seotud ta kodukoha Maine'iga. Hartleyst sai 1930. aastatel regionalistliku liikumise juht.
Fakfak

Fakfak on sadamalinn Indoneesias Uus-Guinea saarel Lääne-Paapua provintsis, Fakfaki ringkonna keskus. Asub Vogelkopi poolsaarest lõunas asuval Onini poolsaarel. Linn tekkis 1898. aastal rajatud hollandlaste tugipunkti juurde. Hiljem oli linn Hollandi Uus-Guinea Fak-Faki jaotise keskus.
Voldemar Hünerson

Voldemar Hünerson (30. juuni 1916 – 16. aprill 1996) oli Eesti ujuja, veepallur, ujumistreener, spordipedagoog ja kohtunik. 1929 Tartu 4. algkool 1929–1934 Tartu Tööstus- ja Majandusõpilaste Kooli metallitöö osakond, Tartu gümnaasium 1947–1950 Tartu Riiklik Ülikool, kehakultuuriteaduskond Ujumist hakkas treenima 13-aastaselt Tartu ujulas Emajõel. Paremad lõpetajad kutsuti tolleaegsesse Tartu veespordiklubisse, kus harrastati ujumist ja käsipalli. Treenereid ei olnud. Iseseisvalt treeniti ja korraldati võistlusi, veepidusid ja läbi linna ujumisi. 01.07.1933 – 4x50 vabalt (V. Kuusk, E. Pokats, O. Prinits, V. Hünerson), Eesti rekord 2.08,6, Tartu 31.07.1933 – 4x50 vabalt (V. Kuusk, E. Pokats, O. Prinits, V. Hünerson, Eesti rekord 2.07,8, Tartu 01.08.1933 – 4x50 vabalt (V. Kuusk, V. Tobro, R. Neumann, V. Hünerson), Eesti rekord 2.07,8, Tartu 08.07.1934 – (V. Kuusk, V. Tobro, G. Beek, V. Hünerson), Eesti rekord 2.06,05, Elva 25.08.1940 – 3x100 kombineeritud teateujumine, selili, rinnuli, vabalt, Eesti rekord 3.58,0, Elva (V. Hünerson, E. Värk, R. Auling) 1935 – 200 m vabalt, Tartumaa meister Eesti meister veepallis 1946, 1947, 1948 Tartu Ülikooli Spordiklubi meeskonnas. Tartu Elektromehaanika Tehnikumi kehalise kasvatuse õpetaja 1951 TRÜ Spordiklubi juhataja 1951–1953 Tartu Laste Spordikooli treener 1953–1962 Tartu Noorsoo Spordikooli treener 1962–1971 KS Dünamo EVN treener 1971–1973 Tööjõureservide treener 1973–1975 Tartu Laste Spordikooli treener 1975–1976 Spordiklubi Tähtvere basseini mehaanik 1980–1992 1962 – üleliidulise kategooria kohtunik 1964–1965 – Eesti parim treener 1966 – Eesti NSV teeneline treener Heldur Laurits, Olav Lukin, Krista Rütter, Anu Hütt, Ene Lindmäe, Tiiu Popko, Anneli Jaal, Rein Hünerson, Ares Veetee, Milvi Priks, Ivo-Jekimov Kuusk, Tõnu Talving, Endel Ertmann, Ellen Jansen, Niina Kuraseva, Aino Soopalu, Arvo Ronk, Jaak Lipso, Jüri Lill, Aldur Raudva, Ants Merimaa, Ennik Sulane, Enn Jaigma, Rein Anton, Tõnu Schneider Õpilased on püstitanud 75 Eesti rekordit ja tulnud 26 korral Eesti meistriks.
Pankisi kuru

Pankisi kuru (gruusia keeles პანკისის ხეობა) on vähem kui kahekümne kilomeetri pikkune ja mõne kilomeetri laiune org Kaukasuse lõunaküljel Gruusias, Tšetšeenia piiri lähistel. Pankisi kuru asub Thbilisist ligi 160 kilomeetrit põhja pool Kahhethi piirkonna Akhmeta rajoonis. Elanikkonna enamuse moodustavad kistid, 19. sajandil piirkonda rännanud tšetšeenide ja inguššide järeltulijad. Nende koguarvu on 2002. aastal hinnatud ligi viiele tuhandele. Esimese ja Teise Tšetšeenia sõja päevil saabus Pankisisse hulk sõjapõgenikke, Gruusia valitsus väidetavasti kaotas kontrolli Pankisis toimuva üle. Venemaa valitsuse väitel olid põgenike seas relvastatud grupid, kes käisid üle piiri Venemaa Föderatsiooni territooriumil terroritegusid korda saatmas. 2001. aasta sügisel pommitasid Venemaa helikopterid Pankisi ala. Venemaa nõudis Gruusialt kontrolli kehtestamist Pankisi kurus. Shorena Kurtsikidze, Vakhtang Chikovani: Georgia's Pankisi Gorge: An Ethnographic Survey, 2002. Toomas Lukk: Pankisi: elu valguse ja varju piiril, 1. oktoober 2010.
Jaanalind (perekond)

Jaanalind (Struthio) on lindude perekond jaanalinnuliste seltsist. Perekonnas on üks retsentne liik – Struthio camelus. Teada on lisaks 13 väljasurnud liiki. †Struthio coppensi †Struthio linxiaensis †Struthio orlovi †Struthio karingarabensis †Struthio kakesiensis †Struthio wimani †Struthio daberasensis †Struthio brachydactylus †Struthio chersonensis †Struthio asiaticus †Struthio dmanisensis †Struthio oldawayi †Struthio anderssoni Struthio camelus BioLib.cz
Leiothrix

Leiothrix on lindude perekond värvuliste seltsist vilbaslaste sugukonnast. Perekonda kuulub kaks liiki: Leiothrix argentauris; Leiothrix lutea – invasiivne liik, esineb Lõuna-Euroopas, kutsutud muuhulgas jaapani ööbikuks.
Ali Mohamed Shein

Ali Mohamed Shein (sündinud 13. märtsil 1948) on Tansaania poliitik, alates 3. novembrist 2010 Sansibari president. Ta on pärit Pemba saarelt ja on hariduselt arst. 13. juulist 2001 kuni 3. novembrini 2010 oli ta Tansaania asepresident. Ta kuulub Tansaania valitsevasse Revolutsioonilisse Riigiparteisse.
Projektor

Projektoriks nimetatakse aparaati, millega projitseeritakse liikuvat või liikumatut pilti ekraanile. Projektoreid liigitatakse kasutatava meediumi järgi filmi-, dia-, grafo-, epi- ja videoprojektoriteks.
Massu rändrahn

Massu rändrahn (ka Massu rahn ning Surikovi kivi) on Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Massu küla põllu asuv rändrahn. Rahnu geograafilised koordinaadid on 58° 38′ 46″ N, 23° 36′ 54″ E. Gneisist rahn võeti kaitse alla 1937. aastal. Rahnust umbes 400 m põhja poole jääb Massu mõisa park, umbes 1400 m lõuna-kagu poole Soomadise rändrahn, umbes 600 m lääne poole Hanila oja. Umbes 300 m kirdes kulgeb Kõmsi–Mõisaküla–Salevere tee, umbes 500 m loodes Hanila–Massu tee. Rahnu mõõtmed on 5,5×3,8×2,3 m, ümbermõõt 16,8 m. Teistel andmetel on rahnu mõõtmed 6,1×4,4×2,2 m, ümbermõõt 16,6 m. Massu rändrahnule on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha). Massu rändrahnu keskkonnaregistri kood on KLO4001017. Läänemaa Keskkonnateenistus, 2002 Herbert Viiding, 1986 Massu rändrahn Keskkonnaregistris Looduskaitse Nõukogu otsus 23. novembrist 1937 Üksikute puude ja rändrahnude kaitse alla võtmise asjas Eesti looduse infosüsteemis
Vilbaslased

Vilbaslased ehk timallased (Timaliidae) on lindude sugukond, mis kuulub värvuliste seltsi. Eestis elavaist lindudest kuulub vilbaslaste hulka üks liik – roohabekas ehk roovilbas (Panurus biarmicus).
Soomadise rändrahn

Soomadise rändrahn on rändrahn Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Kõmsi külas põllul. Rahnu geograafilised koordinaadid on 58° 38′ 4″ N, 23° 37′ 22″ E. Rahn võeti kaitse alla aastal 1964. Rahn on graniitporfüürist. Rahnust umbes 1400 m põhja-loode poole jääb Massu rändrahn, umbes 900 m lääne poole jääb Hanila oja. Umbes 400 m idas kulgeb Kõmsi–Mõisaküla–Salevere tee. Rahnu mõõtmed on 5,2x4,7x2,3 m, ümbermõõt 17,0 m. Teistel andmetel on rahnu mõõtmed 6,2x4,0x2,6 m, ümbermõõt 16,7 m. Rahnu nimeks on ka "Soomadise rahn". Soomadise rändrahnule on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha). Soomadise rändrahnu keskkonnaregistri kood on KLO4001018. Läänemaa Keskkonnateenistus, 2002 Herbert Viiding, 1986 Soomadise rändrahn keskkonnaportaalis Haapsalu raj. TSN TK otsus nr. 17 Looduslikult kaunite kohtade, parkide, põliste puude ja teiste kaitset väärivate looduslike objektide säilitamine
Saanika rändrahn

Saanika rändrahn on rändrahn Läänemaal Haapsalu linnas Saanika külas metsas. Rahnu geograafilised koordinaadid on 58° 52′ 22″ N, 23° 37′ 45″ E . Rahn võeti kaitse alla aastal 1937. Rahn koosneb graniitporfüürist või rabakivist. Umbes 60 m põhja poole jääb Hollandi kivi. Rahnu mõõtmed on 7,0×3,8×3,5 m, ümbermõõt 18,0 m. Teistel andmetel on rahnu mõõtmed 4,5×3,2×2,2 m, ümbermõõt 12,1 m. Saanika rändrahnule on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha). Saanika rändrahnu keskkonnaregistri kood on KLO4000445. Läänemaa Keskkonnateenistus, 2002 Herbert Viiding, 1986 Saanika rändrahn keskkonnaportaalis Looduskaitse nõukogu otsus üksikute puude ja rändrahnude kaitses 13. jaanuarist 1937.
Georg Michael von Paucker

Georg Michael von Paucker (29. september/11. oktoober 1828 Tallinn – 29. jaanuar/10. veebruar 1892 Tallinn) oli Eesti vaimulik. Paucker õppis Iverseni erakoolis ja aastatel 1843–1848 Tallinna toomkoolis. Aastal 1848 õppis ta filoloogiat Peterburi Ülikoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1849–1852. Oli seejärel Simunas koduõpetajaks. Ordineeriti 18. septembril/30. septembril 1855 õpetajaks. Oli aastatel 1855–1890 Rakvere Kolmainu koguduse õpetaja, sai 1. septembril/13. septembril 1872 Viru praostkonna praostiks. Jäi novembris 1890 emerituuri. Tema isa Carl Julius Albert Paucker oli õigusteadlane ja ajaloo-uurija, vanaisa Johann Christoph Paucker oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, emapoolne vanaisa Jakob Pontus Haller oli Käina Martini koguduse õpetaja. Ta oli kaks korda abielus, abikaasade (Anna Wilhelmine Caroline ja Amalie Pauline) isa Hugo Richard Paucker (ja vanaisa Heinrich Johann Paucker) olid Simuna Siimona ja Juuda koguduse õpetaja. Poeg Richard Julius von Paucker (abielust Anna Wilhelmine Caroline'ga) oli Narva Aleksandri koguduse õpetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Ants Piller

Ants Piller (Hans Piller; kuni 1929 pseudonüüm Heiti Heinvere; 14. aprill 1902 Tartu – 8. august 1980 Bridgeton) oli eesti näitleja, laulja (tenor) ja teatrijuht. 1924–1928 teatri Ugala näitleja 1928–1938 teatri Vanemuise näitleja ja operetisolist (alates 1934. aastast ka näitejuht) 1938–1940 Narva Teatri üldjuht 1940–1944 Sädeme üldjuht Aastal 1944 põgenes Eestist ja elas Ameerika Ühendriikides.
Hilda Sooper

Hilda Sooper (30. september 1908 Pärnu – 3. aprill 1996 Pärnu) oli eesti näitleja. Hilda Sooper töötas aastail 1926–1937 Endla teatris, 1937–1944 Tallinna Töölisteatris, 1945–1948 Noorsooteatris (1947. aastal likvideeriti ja trupp liideti Draamateatriga) ja 1948–1979 Vanemuises. Ta mängis 1960. aasta filmis "Perekond Männard" (Liisbet) ja 1962. aasta filmis "Jääminek" (Madise naine). 1965 Eesti NSV teeneline kunstnik Endla teatri biograafiline leksikon. Pärnu Teater Endla, Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn, 2008. Lk 125 Eesti Filmi Andmebaas – Hilda Sooper Stseen Eduard Vilde näidendist "Tabamata ime" RAT Vanemuine näitlejate esituses, vasakult Paula – Hilda Sooper, Laurits – Elmar Salulaht ja Lilli Ellert – Velda Otsus Eesti NSV Kunsti ja kirjanduse dekaadil Moskvas. Stseen O. Toominga näidendist “Külvikuu” RAT “Vanemuises”. Kai – Hilda Sooper ja Jüri – Benno Mikkal. Hilda Sooperi teatrijuubel Pärnus Postimees nr 340, 16. detsember 1936
Arno Suurorg

Arno Suurorg (kuni 1934 Arnold Friedrich Grossthal; 18. juuli 1903 Piirsalu vald – 3. jaanuar 1960 Tallinn) oli eesti näitleja. Ta lõpetas 1922. aastal Tallinna poeglaste gümnaasiumi ja 1926. aastal Draamastuudio teatrikooli. Töötas aastatel 1922–1960 Eesti Draamateatris. Ta on mänginud ka filmides "Valgus Koordis" (1951), "Andruse õnn" (1955) ja "Tagahoovis" (1956). 1946 Eesti NSV teeneline kunstnik Arno Suuroru ema Maria oli kirjanik A. H. Tammsaare õde. Tema isa Jüri Suurorg oli "Tõest ja õigusest" tuntud Hundipalu Tiidu prototüübi Jaan Grossthali poeg. Arno Suurorg. Eesti Entsüklopeedia.
Bolesław I Chrobry

Bolesław I Chrobry (Vapper) (966/967 – 17. juuni 1025) oli Poola vürst 992–1025 ja Poola kuningriigi kuningas 1000–1025 (krooniti 1025). Bolesław I isa oli Poola esimene kuningas Mieszko I ja ema oli Mieszko esimene naine Dobrawa, kelle isa oli Böömimaa hertsog Boleslav I Julm. Tal oli noorem õde Świętosława, kes abiellus algul Rootsi kuninga Erik VI ja pärast Taani kuninga Svend Harkhabemega. Ema suri 977, kui Bolesław oli kümneaastane. Isa abiellus pärast seda Oda von Haldenslebeniga, kelle kaudu sai Bolesław kolm poolvenda: Mieszko Mieszkowici, Świętopełk Mieskowici ja Lambert Mieszkowici. 992 Mieszko I suri. Troonipärimiskord ei olnud tollal määratletud ja tavaks oli, et vendade vahel puhkeb kodusõda. Bolesław võitis sõja kiiresti ja pagendas oma poolvennad riigist või laskis nad tappa, hiljemalt 995. aastal olid tema vennad surnud. Tänu keiser Otto III suurejoonelistele plaanidele nimetati Bolesław 1000. aastal esimeseks Poola kuningaks analoogselt Ungari esimese kuninga Istvan Pühaga. Selle eest pidi Poola saama osaks Saksa-Rooma riigist. Plaan luhtus, sest Bolesław ei allunud edaspidi Saksa-Rooma keisrile mingil moel. Kuningaks ei kroonitud teda varem kui 1025, kui Bolesław, kasutades keisri Heinrich II surma järel tekkinud võimuvaakumit Saksamaal, kroonis end ise Poola kuningaks. Bolesław abiellus kõigepealt 984 Meißeni markkrahvi Rikdagi tütrega, aga pärast Rikdagi surma 985 kaotas naine Bolesławi soosingu ja mees ajas ta ära. Sellest abielust sündis tütar, kes 996. või 997. aastal abiellus kindlaksmääramata Pommeri vürstiga. 986. aastal abiellus Bolesław Ungari vürsti Géza tütre Ungari Judithiga, aga pärast Poola ja Ungari vaheliste suhete halvenemist ajas Bolesław 987 temagi ära. Arvatavasti ei naasnud Judith kodumaale, vaid suri umbes järgmisel aastal. Sellest abielust sündis poeg Bezprym, kes sai hiljem Poola kuningaks. 987. aasta paiku abiellus Bolesław Zachodnio-Słowiański vürsti Dobromiri tütre Emnildaga (suri hiljemalt 1017). Sellest abielust sündis viis last. Vanimast tütrest (988 – pärast 1013) sai nunn. Teine tütar Regelinda (989 – pärast 1014) abiellus 1002 Meißeni markkrahvi Herman I-ga, kuid abielu jäi lastetuks. Vanem poeg Mieszko II (990–1034) sai hiljem Poola kuningaks. Noorim tütar (umbes 991 – pärast 1018) abiellus 1015 Kiievi suurvürsti Svjatopolk I-ga. Noorem poeg Otto (1000–1033) osales pärast oma isa surma kodusõjas. 3. veebruaril 1018 abiellus Bolesław Meißeni markkrahvi Eckard I tütre Odaga (suri pärast 1025). Sellest abielust sündis tütar Matilda, kes 1035 abiellus Švaabimaa hertsogi Otto III-ga.
Eino Uuli

Eino Uuli (ka Heino Uuli; 14. detsember 1906 Narva – 19. veebruar 1976 Tallinn) oli eesti lavastaja ja laulja (tenor). Ta õppis aastatel 1915–1919 Narvas gümnaasiumis, kuid lõpetas aastal 1925 Jakob Westholmi Gümnaasiumi. Ta õppis Tallinna Konservatooriumis algul klaverit (Peeter Ramuli klassis), kuid lõpetas konservatooriumi aastal 1933 laulu erialal (Aino Tamme klassis). Ta töötas 1929–1932, 1937–1946 ja 1948–1951 Estonias, 1933–1934 Ugalas ja 1934–1936 Vanemuises. Tema poeg oli pianist ja löökpillimängija Eino Uuli (1949–2017). Ta tuli Eesti meistriks korvpallis (1925 ja 1927) ja jalgpallis (1930). Biograafia ESBL-is
Pankus

Pankus oli hetiidide Vana Kuningriigi lõpus kuninga poolt loodud nõukogu, mis koosnes ülikutest ja millega pidi arvestama ka kuningas ise. Seda on peetud ka maailma vanimaks parlamendiks.[viide?] Heti Vana Kuningriigi viimane kuningas Telipinus tuli troonile dünastilises võimuvõitluses ja püüdis oma valitsemisajal teha lõppu seadusetusele ja mittekorrastatud kuninglikule pärilusele. Tema erinõuded, mida nüüd kutsutakse Telipinuse Ediktiks [[1]], on üheks parimaks allikaks Hetide Vana Kuningriigi uurimiseks. Oma ediktiga määras ta põhiseadusevastaste kuritegude käsitlemiseks pankuse (ülikutest üldkogu) kui kõrgema kohtu. See põhines põhimõttel, et kuningas on võrdne võrdsete seas. Seadusvastaste tapmiste korral tuli kuningal endalgi kanda kohtu ees vastutust.