laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aleksandra Zabelina

Aleksandra Zabelina (vene Александра Ивановна Забелина; 11. märtsil 1937 Moskva – 27. märts 2022) oli vene vehkleja ja vehklemistreener, kolmekordne olümpiavõitja ja üheksakordne maailmameister. Aleksandra Zabelina võitis kuldmedali floreti naiskonnavõistluses Rooma olümpiamängudel 1960, México olümpiamängudel 1968 ja Müncheni olümpiamängudel 1972. Maailmameistriks tuli ta üheksa korda, neist üks kord individuaalselt, kuus korda võitis maailmameistrivõistluste hõbemedali. Pärast sportlaskarjääri lõppu töötas treenerina, sealhulgas treenis ta olümpiavõitja Marija Mazinat. Aleksandra Zabelina veebisaidil Olympedia (inglise)
Sinine tund

Sinine tund on ajavahemik fotograafias, päeval, hämariku ajal hommikul ja õhtul, mil Päike asub allpool horisonti, ligikaudu 4–6 kraadi allpool silmapiiri, ehk tsiviilhämariku ajal. Seetõttu ei jõua maapinna lähedusse otsest päikesevalgust, vaid ainult hajusvalgus, mis omandab sinaka tooni. Päikesevalgus muutub sinakaks sellepärast, et Päikeselt tuleva valguse spektri punasem osa läbib atmosfääri ning lahkub otse avakosmosesse, valguse sinine spektriosa aga hajub atmosfääris ning jõuab Maa pinnani.[viide?] Õhtusel ajal leiab sinine tund aset videviku lõpus ning sellele eelneb kuldne tund, hommikusel ajal algab videvik sinise tunniga ning sellele järgneb kuldne tund. Erilise valguse tõttu hindavad sinist tundi kõrgelt ka kunstnikud ja fotograafid. Sinise tunni ajal on taevas sügavsinist värvi ning Päikese tõusu või loojumise piirkonnas võib näha erinevaid kollase ja punase toone ja üleminekuid. Üldiselt on linnades sinise tunni ajal hooned ja tänavad valgustatud, seega on see aeg ideaalne linnafotograafia jaoks. Samuti on aeg väga sobilik maastikufotograafia jaoks, kuna taevas on sel ajal palju värvivarjundeid. Kuna sinine tund leiab aset videviku ajal, on see ka hea aeg Kuu pildistamiseks. Kõnekeelne prantsuse ütlus iseloomustab sinist tundi ajana, mil valitsevad segadus ja salapära, kuna on võimatu päris täpselt öelda, kas on päev või öö.[viide?] Üle maailma on mitmeid restorane, teatreid ja hotelle, mis saanud nime sinise tunni järgi.[viide?] On ka olemas naistele mõeldud sama nimega parfüüm firmalt Guerlain (1912). Inglise kultuuris tähendas termin "sinine tund" aega, kui pubid ja muud ametlikud joogikohad olid lõunase ja õhtuse lahtiolekuaja vahel suletud. Nüüd on sinine tund Suurbritannias peaaegu kõikjal kaotatud ning pubid on avatud päev läbi.[viide?] Pildid Colosseum sinise tunni ajal Sinine tund Pariisis Brandenburgi värav sinisel tunnil Sinine tund Portugalis Hämarik, koit ja agu, eha ja videvik Koidupuna ja ehapuna Kuldne tund Polaarpäev Understanding Golden Hour, Blue Hour and Twilights. Vaadatud 21.03.2016. http://www.guerlain.com/int/en-int/fragrance/womens-fragrances/lheure-bleue . Vaadatud 21.03.2016.
Keskvere vald

Keskvere vald (saksa keeles Keskfer) oli vald Läänemaal Martna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890, mil valla alad läksid Martna valla koosseisu. Valla alal asus Keskvere mõis. Keskvere vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 21.03.2016) Keskvere vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Haeska vald (Martna kihelkond)

Haeska vald (saksa keeles Hasik) oli vald Läänemaal Martna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893, mil valla alad läksid Martna valla koosseisu. 1890 liideti Haeska vallaga Rannamõisa vald. Haeska vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 21.03.2016) Haeska vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Ravila vald (1866)

Ravila vald (saksa keeles Me(e)ks) oli vald Harjumaal Kose kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891, mil see liideti Palvere vallaga. Valla alal asus Ravila mõis. Ravila vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 21.03.2016) Ravila vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Ravila vald (1899)

"Nikolai vald" suunab siia. Samanimelise varasema valla kohta vaata artiklit Nikolai vald (1891). Ravila vald (aastani 1917 Nikolai vald, saksa keeles Nikolai-Gemeinde) oli vald Harjumaal Kose kihelkonnas. Vald eksisteeris 1899–1939[viide?]. Vallamaja asus Vardja külas. Ravila vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 Nikolai vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 21.03.2016) Maa-ameti kaardirakendused
Nikolai vald (1891)

Nikolai vald (saksa keeles Nikolai-Gemeinde; ka Palvere vald) oli vald Harjumaal Kose kihelkonnas. Palvere vald eksisteeris 1891–1899 ja 1899 moodustati Nikolai vald (hilisema nimega Ravila vald) erinevates piirides uuesti. Nikolai vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 21.03.2016) Nikolai vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Milena Pavlović-Barili

Milena Pavlović-Barili (ka Barilli; serbia keeles Милена Павловић-Барили; 5. november 1909, Požarevac, Serbia – 6. märts 1945, New York) oli Serbia maalikunstnik ja luuletaja, Serbia modernismi silmapaistvaim naissoost esindaja. Tema itaallasest isa Bruno Barilli oli mõjukas helilooja ning serblannast ema Danica Pavlovic, Karađorđevićite dünastia järeltulija, õppis kunsti. Milena õppis Belgradis Kuninglikus Kunstikoolis (1922–1926) ja Münchenis (1926–1928). 1930. aastate algul lahkus Pavlović-Barili Serbiast, kuhu enne Teist maailmasõda pöördus tagasi vaid lühikesteks visiitideks. Hispaanias, Roomas, Pariisis ja Londonis viibides suhtles ta Jean Cocteau ja André Bretoniga ning teda mõjutasid paljud Lääne kunstnikud, eriti Giorgio de Chirico. 1939. aastast elast ta New Yorgis, kus suri 1945. aastal ratsaõnnetuse tagajärjel. Milena Pavlović-Barili loomingu teemad ulatusid portreedest piiblilugude fantaasiarikaste tõlgendusteni. Motiivide seas olid sagedased unenäolised olukorrad, kardinad, inglid, Venuse kujud ja arlekiinid. Paljud tema tööd on muuseumide püsiekspositsioonis Roomas, New Yorgis, Belgradi Kaasaegse Kunsti Muuseumis ning tema kodulinnas Požarevacis, kus kunstniku kunagises sünnikodus paikneb nüüd majamuuseum. Autoportree, 1938 Autoportree, 1939 Akt peegliga Kuum roosa jaheda halliga, 1940 Vukovic, Sofija. "Milena Pavlović Barili". stazenezele. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. veebruar 2015. Vaadatud 21. märtsil 2016. "Milena Pavlović Barilli, she painted the world". Serbia.com. Valik Milena Pavlović-Barili tekste inglise tõlkes
Baltatševo rajoon

Baltatševo rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Starobaltatševo. Rajoonis on 15 külaasundust, kus on kokku 79 asulat. 2016. aastal oli rajooni elanike arv 19 217. 2010. aasta seisuga olid elanikest 51,1% baškiirid, 31,2% tatarlased, 12,6% marid, 2,5% venelased ja 2,3% udmurdid. Q126683534  Baltatševo rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Baltatševo rajooni koduleht
Taali vald

Taali vald (saksa keeles Staelenhof; ka Paikuse vald) oli vald Tori kihelkonnas Pärnumaal. Vallamaja asus Kõrsa külas. Vald eksisteeris 1866–1939. 1893 liideti Taali vallaga Sindi vald. 1939. aasta vallareformi järel kuulus Taali valla maa-ala valdavas enamuses Paikuse valla koosseisu. KNAB (vaadatud 21.03.2016) Maa-ameti kaardirakendused Taali vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 21.03.2016) Taali vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Blagoveštšenski rajoon

Blagoveštšenski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Blagoveštšensk. Rajoonis on 1 linna-asundus ja 15 külaasundust, kus on kokku 100 asulat. 2016. aastal oli rajooni elanike arv 49 594. 2010. aasta seisuga olid elanikest 61% venelased, 15,6% baškiirid, 13,9% tatarlased ja 6,7% marid. Q126683534  Blagoveštšenski rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Blagoveštšenski rajooni koduleht
Hiiru mõis

Hiiru mõis (saksa keeles Klein-Attel) oli Atla mõisa kõrvalmõis Juuru kihelkonnas Harjumaal. Mõis rajati 1686 Atla mõisast eraldatud alast. http://www.mois.ee/pikknimh.shtml (vaadatud 22.03.2016) Hiiru mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Hiiru mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Kuimetsa mõis

Kuimetsa mõis (saksa keeles Kuimetz) oli rüütelkonnamõis Juuru kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõisakoht Rapla valda Rapla maakonnas. Kuimetsa mõisat on esmamainitud 1345. aastal. Mõisahoone ehitati arvatavasti 15. sajandi alguses välja kolmekorruselise tornlinnusena, mille kahte nurka kaunistasid väikesed konsooltornid. Linnus purustati Liivi sõjas 1574. aastal. Veel 1820. aastatel oli tornilinnus täies kõrguses püsti. Tänapäeval on linnusest alles vaid esimene korrus, mis rusukünka alla mattununa meenutab keldrit. Kuimetsa ja Kaiu alad kuulusid keskajal, hiljemalt 1287. aastast, Tallinna Püha Miikaeli Nunnakloostrile. 1651. aastal läänistas Rootsi kuninganna Kristiina Kuimetsa ja Nabala mõisa Eestimaa rüütelkonnale maanõunike kolleegiumi lauamõisaks, mida kõik hilisemad valitsejad kinnitasid. Rüütelkonna omandusse jäi mõis kuni selle võõrandamiseni 1919. aastal. 18. sajandil püstitati mõisa väike ühekorruseline kivist peahoone, mida 19. sajandi lõpul veidi muudeti. 1905. aasta revolutsiooni aegu mõisahoone põletati, kuid taastati pärast põlemist enam-vähem varasel kujul. Pärast mõisa võõrandamist kolis mõisahoonesse Kuimetsa algkool. Teise maailmasõja ajal, 1941. aastal põles hoone uuesti, misjärel jäi varemetesse. Nüüdisajal on peahoonest järel vaid väike varemeküngas. Mõisast on alles suur park ja mitu kõrvalhoonet, mis on enamjaolt ümber ehitatud. Mõisa aidas tegutseb Kuimetsa rahvamaja. Kuimetsa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) "Kinnistute register (Kuimetsa )". Vaadatud 03.05.2020. "Eesti mõisaportaal". Vaadatud 03.05.2020. Kuimetsa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Kuimetsa mõis Eesti mõisaportaalis
Umbru mõis

Umbru mõis (saksa keeles Ummern) oli Järlepa mõisa kõrvalmõis Juuru kihelkonnas Harjumaal. Mõis rajati 1662 Angerja mõisast eraldatud alast. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 22.03.2016) Umbru mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Umbru mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Rannamõisa mõis (Keila)

Rannamõisa mõis (saksa keeles Strandhof) oli rüütlimõis Keila kihelkonnas Harjumaal, tänapäeva Rannamõisa küla lähedal Harku vallas Harju maakonnas. Mõisast on teateid alates 1589. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 22.03.2016) Rahula ms, www.eki.ee Rannamõisa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Rannamõisa mõis (Keila) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Rannamõisa mõis (Keila khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Jaska mõis

Jaska mõis (saksa keeles Jaskamois) oli rüütlimõis Suure-Jaani kihelkonnas Viljandimaal. Mõisast on teateid alates 1592. http://www.mois.ee/pikknimj.shtml (vaadatud 22.03.2016) Jaska mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Jaska mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Ristija Johannes

Ristija Johannes (idakirikus ka Johannes Eelkäija, vanakreeka: Ἰωάννης ὁ βαπτίζων) oli Vana Testamendi viimane ja Uue Testamendi esimene prohvet. Teda nimetatakse prohvetiks ka Koraanis. Johannes sündis peaingel Gabrieli poolt kuulutatuna Hebroni linnas preester Sakariase ja tema naise Eliisabeti pojana, kuus kuud enne Kristuse sündi. Seda päeva tähistatakse Jaanipäevana. Prohvet Malaki ettekuulutuse järgi oli Johannese missioon teenida prohvetina. Selle nimel elas ta kaamelivillast rüüd kandes pikki aastaid kõrbes. Ta ristis Jordani jões oma sugulase Jeesuse. Johannes suri märtrisurma. Salome, kuningas Herodese kasutütar, võlus ühel peol kuningat oma tantsuga ning nõudis vastutasuks Johannese pead liual. Herodes lasi pühaku pea maha raiuda. Johannese pea esitlemine Salomele liual on kunstis sageli kasutatud motiiv. Matteuse evangeelium, 3: Neil päevil tuli Ristija Johannes ja kuulutas Juuda kõrbes: "Parandage meelt, sest taevariik on lähedal!" Tema ongi see, kellest on räägitud prohvet Jesaja kaudu: "Hüüdja hääl on kõrbes: Valmistage Issandale tee, tehke tasaseks tema teerajad!" Johannesel oli kaamelikarvadest kuub, ja ta niuete ümber oli nahkvöö, aga roaks olid talle rohutirtsud ja metsmesi. Ristija Johannesele on pühitsetud: Harju-Jaani Ristija Johannese kirik Järva-Jaani Ristija Johannese kirik Lüganuse Ristija Johannese kirik Meeksi Ristija Johannese kirik Setumaal Miikses, mida ehitati salaja öösiti Stalini ajal, kirikupüha on jaanipäeval vana kalendri järgi Mõniste-Ritsiku Ristija Johannese kirik Tallinna Nõmme Ristija Johannese kirik Tartu Jaani kirik ristimine Matteuse evangeelium, 3: Ristija Johannese jutlus www.piibel.net (vaadatud 08.01.2018)
Lõhavere mõis

Lõhavere mõis (saksa keeles Lehowa) oli rüütlimõis Suure-Jaani kihelkonnas Viljandimaal. Mõis rajati 17. sajandil. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 22.03.2016) Lõhavere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Lõhavere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Lõhavere mõis Eesti mõisaportaalis
Taevere mõis

Taevere mõis (saksa keeles Taifer) oli riigimõis Suure-Jaani kihelkonnas Viljandimaal. Mõis rajati 16. sajandi keskpaiku. http://www.mois.ee/pikknimt.shtml (vaadatud 22.03.2016) Taevere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Taevere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Kaarma mõis (Väike-Maarja)

Kaarma mõis (saksa keeles Kaarmann) oli rüütlimõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal. Mõisast on teateid alates 1538. http://www.mois.ee/pikknimk.shtml (vaadatud 22.03.2016) Kaarma mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Kaarma mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Kärsa mõis

Kärsa mõis (saksa keeles Kersel) oli rüütlimõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal. Mõisast on teateid alates 1456. http://www.mois.ee/pikknimk.shtml (vaadatud 22.03.2016) Kärsa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Kärsa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Kärsa mõis Eesti mõisaportaalis Kärsa mõis (Väike-Maarja khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Nõmme mõis (Väike-Maarja)

Nõmme mõis (saksa keeles Nömme) oli poolmõis (varem rüütlimõis) Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal. Mõis rajati 1793 Tammiku mõisast eraldatud alast. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 22.03.2016) Nõmme mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Nõmme mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Pandivere mõis

Pandivere mõis (saksa keeles Pantifer) oli rüütlimõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Pandivere küla lähedal Väike-Maarja vallas Lääne-Virumaal. Mõis rajati 1801 Kärsa mõisast eraldatud alast. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 22.03.2016) Pandivere ms, www.eki.ee Pandivere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Pandivere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Pandivere mõis Eesti mõisaportaalis Pandivere mõis (Väike-Maarja khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Moora mõis

Moora mõis (saksa keeles Mohrenhof) oli rüütlimõis Simuna kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Moora küla lähedal Vinni vallas Lääne-Viru maakonnas. Mõisast on teateid alates 1551. Moora mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris http://www.mois.ee/pikknimm.shtml (vaadatud 22.03.2016) Moora ms, www.eki.ee Moora mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Moora mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Moora mõis (Simuna khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Selli mõis

Selli mõis, ka Seli mõis (saksa keeles Sellie) oli rüütlimõis Simuna kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Selli küla lähedal Jõgeva vallas Jõgeva maakonnas. Mõis rajati 17. sajandi lõpul Piibe mõisast eraldatud alast. Selli ms, www.eki.ee Selli mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 22.03.2016) Selli mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Selli mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Tammiku mõis (Simuna)

Tammiku mõis (saksa keeles Tammik) oli rüütlimõis Simuna kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Tammiku küla lähedal Väike-Maarja vallas Lääne-Viru maakonnas. Mõisast on teateid alates 1526. http://www.mois.ee/pikknimt.shtml (vaadatud 22.03.2016) Tammiku ms, www.eki.ee Tammiku mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Tammiku mõis (Simuna) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Tammiku mõis Eesti mõisaportaalis
Ohakvere mõis

Ohakvere mõis (saksa keeles Ahagfer) oli rüütlimõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal. Mõis rajati 1621 Jõhvi mõisast eraldatud alast. http://www.mois.ee/pikknimv.shtml (vaadatud 22.03.2016) Ohakvere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Ohakvere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Toila mõis

Toila mõis (saksa keeles Toila) oli rüütlimõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõisasüda Toila valla Valaste küla territooriumile. Toila alevik jääb 5 km ida poole. Mõis rajati 17. sajandil. Mõis koos selle juures asuva Toila paljandiga on andnud nime Toila kihistule. http://www.mois.ee/pikknimt.shtml (vaadatud 22.03.2016) Toila mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Toila kihistu Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis (vaadatud 07.04.2018) Toila mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Voka mõis

Voka mõis (saksa keeles aastani 1781 Fockenhof, seejärel Choudleigh) oli rüütlimõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal, tänapäeval jääb kunagine mõisasüda Ida-Viru maakonda Toila valda Voka alevikku. Voka mõisa kohta on esmakordselt andmeid Kollota nime all 1586. aastast, maavaldus suurusega 7 adramaad. Mõis rajati 16. sajandil. 1626. aastal ostis Voka mõisa Narva raehärra Johann Fock, mõisa nimeks sai saksa keeles Fockenhof, millest ka eestikeelne nimi Voka. Jõhvi kirikus on senini kroonlühter, mis on aastast 1641 ja annetajaks oli Narva raehärra ja Voka mõisa omanik Johann Fock. Rootsi valitsusajal kuulus Fockidele: Narva raehärra, Eestimaa maanõunik ja Voka, Konju, Patsu, Idavere, Võivere ning Repniku mõisa pärushärrale Rootsi sõjaväe major Johann/Hans Fockile (1575–1640); Rootsi sõjaväe ooberstile ja Nöteborgi komandandile, Voka ja Repniku mõisnik Mårten Fockile (sünd 1614); Rootsi sõjaväe ooberstile, Nöteborgi komandandile Frans Evald Fockile (1657–1738). 1722. aastal redutseeriti Kollota/Voka ja Vaivina major Ewold Marten Fockile. Tema pärijad müüsid mõisa 1747. aastal avalikul müügil parun Adam Friedrich von Stackelbergile. Ingliskeelse nime sai mõis Kingston-upon-Hulli hertsoginnalt Elizabeth Pierrepontilt (1721–1788), kes 1781. aastal omandas Voka koos Toila ja Oru karjamõisaga ning moodustas nendest maavalduse, mille nimetas oma neiupõlvenime järgi Chudleigh'ks. Tema südameasjaks oli mõisaparkide kujundamine ja kaunistamine. 1917. aastal omandas mõisa Vene Talurahva Põllupank hinnaga 209 142 rubla, 1919. aasta maareformiga läksid kõik kroonu- ja Vene Talurahva Põllupanga mõisad ning metsad Eesti Vabariigi omandiks. Mõisaid ja maid hakkas valitsema Põllutööministeerium. Voka mõisa valitsejamaja Voka mõisa aidad Voka mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) http://www.mois.ee/pikknimv.shtml (vaadatud 22.03.2016) EELK Jõhvi Mihkli kogudus, johvi.eelk.ee Hans Fock. Född 1575-Lantråd i Estland. Död 1640, www.adelsvapen.com Stackelberg, Otto Magnus von, Johann (Hans) Fock, Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft. 2, Görlitz: Verl. für Sippenforschung und Wappenkunde Starke, 1931, s.42 Georg Adelheim, "Revaler Ahnentafeln. Hans Fock", Eine Fortsetzung der Laurenty’schen „Genealogie der alten Familien Revals“ I, 1929, seite 9 Mårten Fock, www.adelsvapen.com Voka mõis (Jõhvi khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Heili Reinart (15. mai 2018). "Kahemehepidajast Inglismaa herstoginna Elizabeth Chudleigh pages skandaalide eest Eesti mõisatesse". Postimees. Vaadatud 26.08.2018. Kaili Viilma (september 2007). "Kolmandik Ida-Virumaast on looduskaitse all". Eesti Loodus. Nr 9, Ida-Virumaa erinumber. Vaadatud 26.08.2018. Voka mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Voka mõis (Jõhvi khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Tõdva-Kõnnu mõis

Tõdva-Kõnnu mõis (saksa keeles Köndes) oli rüütlimõis Kadrina kihelkonnas Virumaal. http://www.mois.ee/pikknimt.shtml (vaadatud 22.03.2016) Tõdva-Kõnnu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Iisaku kirikumõis

Iisaku kirikumõis (saksa keeles Pastorat Isaak) oli kirikumõis Iisaku kihelkonnas Virumaal. http://www.mois.ee/pikknimi.shtml (vaadatud 22.03.2016) Iisaku kirikumõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Oonurme mõis

Oonurme mõis (saksa keeles Onorm) oli Iisaku kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Oonurme külas Alutaguse vallas Ida-Viru maakonnas. Mõis rajati 17. sajandi lõpul Moora mõisast eraldatud alast. Oonurme mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris http://www.mois.ee/pikknimv.shtml (vaadatud 22.03.2016) Oonurme ms, www.eki.ee Oonurme mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Oonurme mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Oonurme mõis (Iisaku khk), Kinnistute register
Permisküla mõis

Permisküla mõis (saksa keeles Permesküll) oli Pagari mõisa kõrvalmõis Iisaku kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Permisküla küla lähedal Alutaguse vallas Ida-Viru maakonnas. Permisküla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris http://www.mois.ee/pikknimp.shtml (vaadatud 22.03.2016) Permisküla ms, www.eki.ee Permisküla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Pootsiku mõis

Pootsiku mõis (saksa keeles Potzik) oli Iisaku mõisa kõrvalmõis Iisaku kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Pootsiku küla lähedal Alutaguse vallas Ida-Viru maakonnas. Mõis rajati 1856 Jõhvi mõisast eraldatud alast. Pootsiku mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris http://www.mois.ee/pikknimv.shtml (vaadatud 22.03.2016) Pootsiku ms, www.eki.ee Pootsiku mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Pootsiku mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Pootsiku mõis (Iisaku khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Pootsiku mõis, Muinsuskaitseameti digiteeritud arhivaalid
Rannapungerja mõis

Rannapungerja mõis (saksa keeles Rannapungern) oli Pagari mõisa kõrvalmõis Virumaal Iisaku kihelkonnas. Nüüdisajal jääb endine mõisasüda Rannapungerja külla Ida-Virumaal Alutaguse vallas. Tähestikuline nimekiri: R. Eesti mõisaportaal, vaadatud 22.03.2016. Rannapungerja mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Tudulinna mõis

Tudulinna mõis (saksa keeles Tuddolin) oli rüütlimõis Iisaku kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Tudulinna aleviku lähedal Alutaguse vallas Lääne-Virumaal. Mõis rajati 19. sajandi lõpul Rakvere mõisast eraldatud alast. http://www.mois.ee/pikknimt.shtml (vaadatud 22.03.2016) Tudulinna ms, www.eki.ee Tudulinna mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Tudulinna mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Tärivere mõis

Tärivere mõis, ka Terevere mõis (saksa keeles Terrefer) oli rüütlimõis Iisaku kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Tärivere küla lähedal Alutaguse vallas Ida-Viru maakonnas. 1914. aastal omandas mõisa Konstantin von Rentelnilt, Tallinna Piirituse Vabrikantide Ühisus Rosen ja Co hinnaga 204 000 rubla. Tärivere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris http://www.mois.ee/pikknimv.shtml (vaadatud 22.03.2016) Tärivere ms, www.eki.ee Tärivere mõis (Iisaku khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Tärivere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Rääsa mõis

Rääsa mõis, ka Uando mõis, Oando mõis, Vando mõis (saksa keeles Räsa) oli eramõis Lüganuse kihelkonnas Virumaal. Mõis rajati 1737 Mäetaguse mõisast eraldatud alast. Rääsa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Rääsa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Rääsa mõis (Lüganuse khk), Kinnistute register
Voorepere mõis

Voorepere mõis (ka Voorepera mõis; saksa keeles Worroper) oli rüütlimõis Lüganuse kihelkonnas Virumaal. Mõis rajati 17. sajandil. http://www.mois.ee/pikknimv.shtml (vaadatud 22.03.2016) Voorepere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Voorepere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris