laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Håkan Nesser

Sven Håkan Nesser (sündinud 21. veebruaril 1950 Kumlas) on rootsi õpetaja ja kirjanik. Tema kriminaalromaanide tuntumad tegelaskujud on komissar Van Veeteren ja inspektor Gunnar Barbarotti. Håkan Nesser sündis Kumla lähistel Elvesta talus. Tema isa Sven August oli talupidaja, ema Mary sekretär. 1953. aastal kolis pere maalt linna. Põhikooli lõpetas Nesser Hallsbergis. Aastatel 1969–1974 õppis ta Uppsala Ülikoolis humanitaaraineid: inglise ja skandinaavia keeli, kirjandust, ajalugu ja filosoofiat. Töötas õpetajana Märstas ja Uppsalas. Alates 1998. aastast vabakutseline kirjanik. "Koreografen" (1988) "Jämeda silmaga võrk" – Det grovmaskiga nätet, 1993; eesti keeles: Eesti Raamat, 1996 sarjas "Mirabilia". "Borkmanni punkt" – Borkmanns punkt, 1994; eesti keeles: Eesti Raamat, 1996 sarjas "Mirabilia". "Tagasitulek" – Aterkomsten, 1995; eesti keeles: Eesti Raamat, 1996 sarjas "Mirabilia" "Barins triangel" (1996) "Sünnimärgiga naine" – Kvinna med födelsemärke, 1996; eesti keeles: Eesti Raamat, 1997 sarjas "Mirabilia". "Komissar ja vaikus" – Kommissarien och tystnaden, 1997; eesti keeles: Eesti Raamat, 1999 sarjas "Mirabilia" "Kim Novak badade aldrig i Genesarets sjö" (1998) "Münsters fall" (1998) "Karambool" – Carambole, 1999; eesti keeles: Eesti Raamat, 2001 sarjas "Mirabilia". "Flugan och evigheten" (1999) "Ewa Morenos fall" (2000) "Pääsuke ja kass, roosike ja surm" – Svalan, katten, rosen, döden, 2001; eesti keeles: Eesti Raamat, 2004 sarjas "Mirabilia" "Skuggorna och regnet" (2004). "Och Piccadilly Circus ligger inte i Kumla" (2002) "Kära Agnes" (2002) "Fallet G" (2003) "Skuggorna och regnet" (2004) "Människa utan hund" (inspektor Gunnar Barbarotti, 2006) "En helt annan historia" (inspektor Gunnar Barbarotti, 2007) "Berättelse om herr Roos" (inspektor Gunnar Barbarotti, 2008) "Maskarna på Carmine Street" (2009) "De ensamma" (inspektor Gunnar Barbarotti, 2010) "Himmel över London" (2011) 1993 – Rootsi kriminaalkirjanduse auhind debüütromaani kategoorias (Debutant-diplomet) teose "Jämeda silmaga võrk" eest 1994 – Rootsi kriminaalkirjanduse auhind parima romaani kategoorias teose "Borkmanni punkt" eest 1996 – Rootsi kriminaalkirjanduse auhind parima romaani kategoorias teose "Sünnimärgiga naine" eest 2000 – Põhjamaade kriminaalkirjanduse auhind Klaasist Võti teose "Karambool" eest 2002 – Soome kriminaalkirjanduse auhind – tõlkekirjanduse auhind tema soome keelde tõlgitud teoste eest 2007 – Taani kriminaalkirjanduse auhind – Palle Rosenkrantzi auhind – romaani "Skuggorna och regnet" eest 2007 – Rootsi kriminaalkirjanduse auhind parima romaani kategoorias teose "En helt annan historia" eest Biografi. Håkan Nesseri koduleht Håkan Nesser. Albert Bonniers Förlag Håkan Nesser. DekkariNetti
Karin Alvtegen

Karin Anna Alvtegen (sündinud 8. juunil 1965 Huskvarnas) on rootsi stsenarist ja kriminaalromaanide autor. Tema vanatädi oli Astrid Lindgren. "Võlg" – "Skuld", 1998; eesti keeles: Eesti Raamat, 2004 sarjas "Mirabilia". "Kadunud hing" – "Saknad", 2000; eesti keeles: Eesti Raamat, 2002 sarjas "Mirabilia". 2001. aastal võitis romaan Põhjamaade kriminaalkirjanduse auhinna Klaasist Võti. Aastal 2009. esitati teos (inglise keeles: Missing) Ameerika Ühendriikide kriminaalkirjanduse preemia parima romaani kategooria nominendiks. "Reetmine" – "Svek", 2003; eesti keeles: Eesti Raamat, 2007 sarjas "Mirabilia". "Häbi" – "Skam", 2005; eesti keeles: Eesti Raamat, 2008 sarjas "Mirabilia". Aastal 2007 esitati teos (inglise keeles: Shame) Briti kriminaalkirjanduse preemia parima tõlkekirjanduse kategooria nominendiks. "Vari" – "Skugga", 2007; eesti keeles: Eesti Raamat, 2008 sarjas "Mirabilia". Aastal 2008. võitis raamat Taani kriminaalkirjanduse auhinna – Palle Rosenkrantzi auhinna. Järgmisel aastal esitati teos (inglise keeles: Shadow) Briti kriminaalkirjanduse preemia parima tõlkekirjanduse kategooria nominendiks. "En sannolik historia" (2010) My great-aunt Astrid. Astrid Lindgren Karin Alvtegen facts.[alaline kõdulink] Freebase Karin Alvtegen. DekkariNetti
Külmale maale (film)

"Külmale maale" on Eduard Vilde samanimelise romaani ekraniseering. Film pühendati kirjaniku 100. sünniaastapäevale. Leonhard Merzin – Väljaotsa Jaan Ada Lundver – Virgu Anni Linda Tubin – Väljaotsa Kai Eduard Ralja – Kõverkaela Juku Lembit Anton – Kohi Kaarel Karl Ader – Virgu Andres Eili Sild – Virgu Mari Aksel Orav – sandarm Salme Reek – külanaine Kaarel Toom – vanglavaimulik Endel Pärn – ametnik kohtus Tiina Kivirähk – Väljaotsa talu laps Juhan Kivirähk – Väljaotsa talu laps Franz Malmsten – vargajõugu kaasosaline Lembo Mägi – Karja Madis Jaak Lõhmus, "Külmale maale" – üks kahest Vilde aasta mängufilmist, Maaleht, 5. märts 2011
Minamisanriku

Minamisanriku (jaapani 南三陸町, Minamisanriku-chō) on alev Jaapanis Miyagi prefektuuris Motoyoshi maakonnas. Asub Vaikse ookeani rannikul. Minamisanriku loodi 2005. aastal Shizugawa ja Utatsu alevi ühendamisel. Asulat tabas 2011. aasta Sendai maavärina järel tsunami, mis suurema osa hoonetest hävitas. 12. märtsil teatas NHK, et 10 000 linnaelanikku on kadunud. Asulat läbib Kesennuma raudteeliin. 宮城県推計人口（月報） - 宮城県公式ウェブサイト, vaadatud 1.04.2021. Minamisanriku koduleht (jaapani keeles)
Leopold Tõnson

Leopold Tõnson VR I/2 (13. jaanuar 1878 Paldiski (mõnedel andmetel 14. jaanuar 1874 Haapsalu) – 5. jaanuar 1935 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten), kergejõustiklane, aerutaja ja sporditegelane. Kalevlaste Maleva pealik Vabadussõjas. "Biograafia ESBL-is". ESBL. Vaadatud 13. jaanuaril 2024. Ohvitseride andmekogu Biograafia ESBL-is Kalev 100: IV osa (ERR 2001)
Jarvise saar

Jarvise saar on 4,5 ruutkilomeetri suurune asustamata atoll, mis asub Vaikse ookeani lõunaosas, koordinaatidel 0°22′ lõunalaiust ja 160°01′ läänepikkust, umbes poolel teel Hawaii ja Cooki saarte vahel. Jarvise saar on Ameerika Ühendriikide inkorporeerimata ala. Saart haldab Ühendriikide siseministeeriumi kalandus- ja loodusteenistus (U.S. Fish and Wildlife Service) osana riiklikust looduskaitsealade süsteemist. Erinevalt enamikust atollidest on Jarvise saare laguun täiesti kuiv. Esimeste eurooplastena märkasid saart 21. augustil 1821 meeskonnaliikmed Briti laevalt Eliza Francis (või Eliza Frances), mida juhti kapten Brown ning mille omanikud olid Edward, Thomas ja William Jarvis. Märtsis 1857 arvasid Ühendriigid Jarvise saare Guano Islands Acti alusel enda omandiks ning annekteerisid formaalselt 27. veebruaril 1858. Saarel paikneb 1935. aastal rajatud alalise asustuseta asula nimega Millersville, mis sai nime USA õhukaubanduse ministeeriumi ametniku järgi.
Kingmani riff

Kingmani riff on suuresti veealune asustamata kolmnurkne korallriff, mis asub Vaikse ookeani põhjaosas, ligikaudu poolel teel Hawaii saarte ja Ameerika Samoa vahel, koordinaatidel 6°23′ põhjalaiust ja 162°25′ läänepikkust. Riff jääb lähimast saarest, Palmyra atollist, 67 km (36 meremiili) loodesse ja Honolulust 1720 km (930 meremiili) lõunasse. Kingmani riff on Ameerika Ühendriikide inkorporeerimata ala. Saart haldab Ameerika Ühendriikide siseministeerium ja see ei ole avalik külastusobjekt. Rifi laguun on lääneosas 82 meetrit sügav. Kogu rifi välisservaga piiratud ala on 76 ruutkilomeetrit. Idaserval asub kaks väikest kuivamaariba, mis koosnevad korallipurust ja suurtest merikarpidest, nende pindala on vastavalt 8000 ja 4000 ruutmeetrit ning rannajoon 3 kilomeetrit. Rifi kõrgeim punkt ulatub vähem kui 1,5 meetrit üle merepinna ning on enamiku ajast veega kaetud. See muudab Kingmani rifi meresõidule ohtlikuks. Rifil pole loodusvarasid ega toimu majandustegevust. Kingmani rifi avastas 14. juunil 1798 Ameerika kapten Edmund Fanning laeval Betsey. Kapten W. E. Kingman, kelle nime saar kannab, kirjeldas seda 29. novembril 1853. Ameerika Ühendriigid arvasid selle oma territooriumi hulka nime Danger Reef all 1856. aastal Guano Islands Actiga. Lorrin A. Thurston annekteeris selle Ameerika Ühendriikidele formaalselt 10. mail 1922.
FC Lelle

FC Lelle on amatöör Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Lelles. FC Lelle on tulnud kolm korda Rapla maakonna meistriks ja võitnud viis maakonna karikat, võitnud mitu turniiri, jõudnud Eesti karikavõistlustel 1/8-finaali ja mänginud Eesti meistrivõistlustel kõikides liigades. Jalgpalli mängimise traditsioon Lelles ulatub 1930. aastatesse. 1980. aastate esimesel poolel hakkasid noored tegusad spordihuvilised mehed aktiivsemalt jalgpalliga tegelema. 1980. aastate keskel hakkas tekkima nn klubiline tegevus, mille loomulikuks jätkuks sai hiljem juba MTÜ FC LELLE asutamine. 1990 alguses olid treenerid Aivar Pohlak ja ka Roman Ubakivi, FC Lelle sai FC Flora duubelmeeskonnaks, nii jõuti esiliigassegi. 1990. aastate keskel renoveeris Lelle staadioni FC Flora ja FC Lellest sai kuni 2003. aastani FC Flora meeskondade süsteemi osa. Siit ka põhjus, miks leiame paljude praeguste Eesti koondislaste teenistuslehelt FC Lelle või SK Lelle nime. Nendel nn Flora aastatel omas FC Lelle vägagi tähtsat rolli FC Flora ja kogu Eesti jalgpallipüramiidi ehitamisel. Vanas heas mõttes "oma küla meeskonnaks" sai FC Lelle jälle 21. sajandi algusaastatel, mil konstruktiivses koostöös FC Floraga leiti võimalus jätkata Lelles amatöörvõistkonnana. 2005. aastal hakkas FC Lelle jälle iseseisvalt Lelles kohalikku jalgpallielu edendama. Uue meeskonna moodustasid koos "vanad kaardiväelased" ja noored, uuemal ajal jalgpallikoolis käinud poisid. See sümbioos, isad-pojad koos ja oma kodukandi nimel ongi tänaseni olnud FC Lelle kui meeskonna vaimne nurgakivi. 2018. aastal sai MTÜ FC Lelle endale renoveeritud klubihoone. 2020. aastal võttis Lelle klubi esimest korda osa Eesti jalgpalli väikestest karikavõistlustest. Esimesest ringist pääseti edasi ilma mänguta. Teises mängus kaotati aste kõrgemal olevale Eston Villale 4:2. 2021 oli Lelle esimest korda Duubliks Raplamaa JK II-le. Esimest korda kui mängiti duubli/põhimeeskonna süsteemis. 2022 läks Lelle üle Vändra JK Vapruse Duubliks millest tuli ka ühine nimi Vändra JK Vaprus II ja FC Lelle ÜM. Sisuliseks jäi klubi endiselt FC Lelleks, lisandusid paar noormängijat. 2023 Mängiti viimane hooaeg Vändra duublina ja uueks hooajaks 2024 enam meeskonda välja ei pandud. Seisuga 26.10.2022 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Klubi andmed jalgpall.ee
Viljandi JK Tulevik U21

Viljandi JK Tulevik II on Eesti jalgpalliklubi Viljandi JK Tulevik duubelmeeskond, mis mängib II liigas. 2017. hooajal kandis nime Viljandi JK Tulevik U21. Võistkond jalgpall.ee
Tartu JK Tammeka U21

Tartu JK Tammeka U21 on Eesti jalgpalliklubi Tartu JK Tammeka duubelmeeskond, mis mängib Esiliigas. Tammeka U21 asendas 2016. aastal tegevuse lõpetanud JK Luunjat Esiliiga B-s. Esiliiga B 2. koht (1): 2018 II liiga 2. koht (2): 2009, 2011 III liiga 3. koht (1): 2006 IV liiga Võitjad (1): 2005 V liiga Võitjad (1): 2004 Eesti jalgpalliklubide loend Tammeka duubelmeeskond muudab nime Soccernet.ee, 13. jaanuar 2016 Tartu JK Tammeka U21 EJL-i kodulehel Tartu JK Tammeka II (2007–2013) EJL-i kodulehel
Jiang Zemin

Jiang Zemin (hiina 江泽民 Jiāng Zémín; 17. august 1926 Yangzhou, Jiangsu provints – 30. november 2022 Shanghai) oli Hiina Rahvavabariigi partei- ja riigitegelane. Ta tõusis võimule pärast Taevase Rahu väljaku meeleavalduse mahasurumist 1989. aastal. Ta oli Hiina RV tegelik juht 1992–2004. Ta oli Hiina Kommunistliku Partei esimees 1989–2002 ning Hiina RV president 1993–2003. Ta oli ka Hiina RV Kesksõjakomitee esimees 1989–2004. Tema juhtimise ajal toimus Hiina RV–s kiire majanduskasv ja paranesid suhted lääneriikidega, kuid säilis Kommunistliku Partei range kontroll sisepoliitikas. 1993 võttis ta kasutusele mõiste sotsialistlik turumajandus. 1999 keelustas ta Falun Gongi usuliikumise. Külastas juunis 2002 Tallinna.
Vladimir Borovikovski

Vladimir Lukitš Borovikovski (vene keeles Владимир Лукич Боровиковский, ukraina keeles Володимир Лукич Боровиковський; 4. august 1757 Mõrgorod – 18. aprill 1825 Peterburi) oli ukraina päritolu Vene portree- ja ikoonimaalija. Vladimir Borovikovski, varasema nimega Volodõmõr Borovõk, oli portretist. Tema isa Luka Borovõk oli Ukraina kasakas ja ikoonimaalija. Kuigi kõik neli Luka Borovõki poega teenisid kasakate rügemendis, lahkus Vladimir sealt varakult ja pühendus kunstile. Vladimiri ema sõber Vassõl Kapnist valmistas ette eluruume Krementšuki linnas asunud lossis, kus keisrinna Katariina II peatus oma Lõuna-Venemaa ringreisi ajal. Vassõl palus Vladimiril maalida seintele kaks maali, kus oleksid kujutatud Peeter I ja Katariina II seemneid mulda külvamas ja Katariina II kui Minerva. Keisrinnale meeldisid maalid nii väga, et ta kutsus Vladimiri Peterburi elama. Alates septembrist 1788 elas kunstnik Peterburis, kus vahetas ka perekonnanime Borovikovskiks, mis kõlas aristokraatlikumalt. Esimesed kümme aastat elas ta luuletaja, arhitekti, muusiku ja kunstiteoreetiku vürst Nikolai Lvovi majas, kes mõjutas väga Borovikovski loomingut. 1791. aastast õppis Johann Baptist Lampi vanema juures. Maalis põhiliselt portreid, aga ka miniatuure ja ikoone. Kokku maalis ta üle 500 portreemaali, millest umbes 400 on säilinud tänapäevani. Loonud ka keiserliku perekonna liikmete portreid, kuulsaimad on "Katariina II jalutamas Tsarskoje Selo pargis" (kunstnik sai selle teose eest 1794. aastal Peterburi Kunstide Akadeemia liikmekandidaadiks), suurvürst Konstantin Pavlovitši (1795, sai selle eest akadeemiku tiitli), Paul I (1800) ning tema tütarde Aleksandra ja Jelena portreed. Alates 1802. aastast oli Peterburi Kunstide Akadeemia nõunik. Asutas oma kunstikooli. Mai Levin, Aleksandra Murre (2006). Vene valitsejad. Valitsejaportreed Eesti kunstikogudest. Tallinn: Eesti Kunstimuuseum - Kadrioru kunstimuuseum. Lk 267.
Erik Paartalu

Erik Endel Paartalu (sündinud 3. mail 1986 Sydneys) on eesti päritolu Austraalia jalgpallur. Tema mängupositsioon on kaitsev poolkaitsja. 2006–08 mängis Paartalu Šotimaa klubis Gretna F.C. Esimesel hooajal võitis Gretna Šotimaa tugevuselt teise divisjoni ja tõusis esimest korda kõrgeimasse divisjoni. Teisel hooajal jäi Gretna Šotimaa kõrgeimas divisjonis Premier League'is 12. kohale ehk viimaseks, läks pankrotti ja likvideeriti. Aastatel 2010–13 mängis ta Austraalia kõrgliiga klubis Brisbane Roar ja aastatel 2014–16 Melbourne Citys. Ta tuli Brisbane Roariga kahel korral Austraalia kõrgliiga põhihooaja meistriks ja hooajal 2010–11 finaalseeria võitjaks. Hooaja 2010–11 finaalis kohtus Brisbane Roar Central Coast Marinersiga. Brisbane Roar viigistas mängu lisaajal Paartalu väravast 2:2 ning tiitel kindlustati järgnenud penaltiseerias, kus Paartalugi oli täpne. Aastatel 2017–19 mängis ta India kõrgliiga klubis Bengaluru FC, kellega tuli hooajal 2018–19 India meistriks. Lisaks on Paartalu mänginud Hiina, Tai, Lõuna-Korea ja Katari klubides. Austraalia jalgpallikoondises pidas ta kaks mängu, mõlemad 2013. aasta Ida-Aasia meistrivõistluste finaalturniiril nelja parema seas. 20. juulil 2013 mängis Austraalia avaringis korraldajate Lõuna-Korea vastu väravateta viiki. Teises voorus, kus Paartalu ei osalenud, kaotas Austraalia Jaapanile 2:3 (poolaeg 0:1). Viimases kohtumises 28. juulil mängis Paartalu taas, kuid Austraalia kaotas ikkagi Hiinale 3:4 (1:1) ja jäi viimaseks, neljandaks. Gretna Scottish Football League First Division: 2006–07 Brisbane Roar A-League'i põhihooaeg: 2010–11, 2011–12 A-League'i finaalseeria: 2010–11 Bengaluru FC Indian Super League: 2018–19 Super Cup: 2018 Ivar Lepik. "Paartalu liitus Aasia tippklubiga". soccernet.ee, 9. veebruar 2016 Erik Paartalu tuli Austraalia meistriks
Q

Q (q) [kuu] on ladina tähestiku 17. täht. Eesti tähestikus on q võõrtäht, mida kasutatakse ainult võõrnimede, võõrnimetuletiste ja tsitaatsõnade kirjutamisel. Võru keeles kirjutatakse q-tähega keelele omast kõrisulghäälikut.
Tehnoloogiline singulaarsus

Futuroloogias tähendab tehnoloogline singulaarsus hüpoteetilist ajahetke, millest alates hakkab tehnoloogiline areng kulgema inimestele hoomamatul ja kujuteldamatul moel ning kiirusel.[viide?] See ennustus põhineb statistilistel andmetel, mis näitavad eksponentsiaalset kasvu mitmes inimtsivilisatsiooni valdkonnas. Tehnoloogilise singulaarsuse ideed käsitleti esmalt 1950. aastatel ja märksa laiemalt juba 1980. aastatel Vernor Vinge poolt. Singulaarsuse kättejõudmise oletatav kuupäev kõigub alates paari aasta kaugusest tulevikust kuni paari sajandi kauguse tulevikuni. Futuroloogid pakuvad kõige enam 2030. aastaid.[viide?] Kas singulaarsus üldse saabub, on ebaselge. Samuti on raske ennustada, mis võib hakata juhtuma pärast singulaarsuse hetke kättejõudmist. Kuna tehnoloogiline singulaarsus on seotud nii tehnoloogia arengu kui ka selle mõjuga ühiskonnale, siis võib seda mõista ka kui sotsioloogilist või antropoloogilist singulaarsust. Tehnoloogiline singulaarsus on lähedalt seotud ka teiste singulaarsuste mõistetega. Selle kiirendus ja matemaatiline mudel sarnanevad matemaatilise singulaarsusega, milleks on punkt, kus matemaatiline funktsioon saavutab lõpmatuse. Selle mõjud ühiskonnale sarnanevad tinglikult gravitatsioonilise singulaarsusega ehk musta auguga, millest mitte mingi informatsioon ei jõua väljaspool sündmuste horisonti asuva vaatlejani. Kitsamalt tähendab tehnoloogiline singulaarsus inimesest targema mõistuse tekkimist ja sellele järgnevat järjest võimenduvat tehnoloogilist arengut. Futuroloogid seostavad singulaarsusega enim järgmisi tehnoloogiaid: Tehisintellekt. Tehisintellekti, mis on suuteline iseend rekursiivselt täiustama ületades inimese intellekti taseme, nimetatakse "seed AI". Paljude arvates piisab juba ühest sellisest tehisintellektist selleks, et tekitada singulaarsus. Nanotehnoloogia. Molekulaarse nanotehnoloogia võimalikud ohud on laialdaselt tuntud ka väljaspool futuroloogide ringkonda. Ja paljude singulaarsuse pooldajate arvates on inimese kontrollitav nanotehnoloogia üks olulisematest eksistentsiaalsetest riskidest inimkonna jaoks. Seetõttu peab nende arvates nanotehnoloogia singulaarsuse-eelsele ühiskonnale kättesaamatuks jääma. Teised tehnoloogiad. Mõnede arvates võib vahetu ühendus aju ja arvuti vahel parandada indiviidi mälu, arvutusvõimsust, suhtlusvõimalusi ja teadmisi. Transhumanism
Pasila raudteejaam

Pasila raudteejaam (lühend Psl, soome keeles Pasilan rautatieasema, rootsi keeles Böle järnvägsstation, varem Fredriksbergs järnvägsstation) on raudteejaam Helsingis Pasila linnaosas. Pasila raudteejaam asub 3,5 kilomeetri kaugusel Helsingi pearaudteejaamast. Ta on Helsingist väljuvate rongide esimene peatus. Kõik lähi- ja kaugliinirongid peatuvad Pasilas. Seetõttu on see Helsingi pearaudteejaama järel peale- ja mahatulijate arvult teine raudteejaam Soomes. Pasila raudteejaama kasutas 2005. aastal umbes 54 300 inimest päevas. Pasila on üks kahest raudteejaamast Helsingis, mis teenindavad kaugliine. Helsingis on raudteejaamu rohkemgi, aga ülejäänud teenindavad üksnes lähiliine. Pasila jaam rajatigi selleks, et vähendada Helsingi pearaudteejaama koormust. Peamised erinevused nende vahel seisnevad rööpmepaaride arvus (Pasilas 10, Helsingis 19) ja selles, et Pasilas pole võimalik autosid rongile peale ega maha laadida. Pasila raudteejaam rajati 1862.
Tikkurila raudteejaam

Tikkurila raudteejaam (lühend Tki, soome keeles Tikkurilan rautatieasema, rootsi keeles Dickursby järnvägsstation) on raudtee- ja bussijaam Vantaa Tikkurila linnaosas. Asub umbes 16 km kaugusel Helsingi pearaudteejaamast ja 5 km kaugusel Helsingi Vantaa lennujaamast. Lähirongid I, K, N, P, T, H, R ja Z peatuvad Tikkurilas.
Korso raudteepeatus

Korso raudteepeatus (lühend Krs, soome keeles Korson rautatieasema, rootsi keeles Korso järnvägsstation) on raudteepeatus Vantaa Korso linnaosas. Asub Rekola ja Savio raudteepeatuse vahel. Asub umbes 22 km kaugusel Helsingi pearaudteejaamast. Lähirongid K ja T peatuvad Korsos. T-rong kulgeb ainult ööajal.
Sõrmkübar

Sõrmkübar on õmblemisel sõrme nõela eest kaitsev vahend. EE 9. köide, 1996.
Põhja-Haaga raudteepeatus

Põhja-Haaga raudteepeatus (lühend Poh, soome keeles Pohjois-Haagan rautatieasema, rootsi keeles Norra Haga järnvägsstation) on raudteepeatus Helsingis Põhja-Haaga linnaosas. Põhja-Haagas peatuvad lähirongid I ja P. Asub Huopalahti ja Kannelmäki raudteepeatuste vahel. Põhja-Haaga raudteepeatus avati 1975. aastal.
Saunakallio raudteepeatus

Saunakallio raudteepeatus (lühend Sau, soome keeles Saunakallion rautatieasema, rootsi keeles Saunakallio järnvägsstation) on raudteepeatus Järvenpääl. Asub Helsingi pearaudteejaamast umbes 39 km põhjas. Lähirongid R ja T peatuvad Saunakallios.
Forselius

Forselius (< Forssell, Forsell) on perekonnanimi. Bengt Gottfried Forselius Johann Haquinus Forselius
Järvenpää raudteejaam

Järvenpää raudteejaam (lühend Jp, soome keeles Järvenpään rautatieasema, rootsi keeles Träskända järnvägsstation, km 36+786) on raudteejaam Järvenpääs. Asub umbes 37 km kaugusel Helsingi pearaudteejaamast. Asub Ainola ja Saunakallio raudteejaama vahel. Järvenpää raudteejaam avati 1862. aastal. Lähirongid R, D ja T peatuvad Järvenpääs. Raudteejaamas asub piletimüük, kohvik ja käimla. Jaama kõrval asub ka taksopeatus.
Kehtna Kutsehariduskeskus

Kehtna Kutsehariduskeskus on kutsekool Kehtnas Rapla maakonnas. See on Haridus- ja Teadusministeeriumi hallatav riigi kutseõppeasutus. Ametialast haridust saab Kehtnas omandada 1925. aastast, kui asutati Kehtna Kõrgem Tütarlaste Põllutöö ja Majapidamise Kool. Kehtna Sovhoostehnikum oli kunstliku seemenduse jaam ja tehnikumi õppemajand. Alates 2000. aasta jaanuarist kandis kool nimetust Kehtna Majandus- ja Tehnoloogiakool ning 2016. aastast Kehtna Kutsehariduskeskus. Kooli võimekus on õpetada 500–600 tasemeõppe õppijat ning sama palju täiendus- ja ümberõppijaid. Kehtna Kutsehariduskeskusel on neljast lähestikusest hoonest, õppesõiduväljakust ja staadionist koosnev õppekompleks, mis võimaldab iseseisvalt ja koostöös Tallinna spetsialiseerunud koolidega õpetada valdkondi, mis eeldavad avaramaid tingimusi. Kehtna KHK-s toimub õpe järgnevates õppekavarühmades: ehitus info- ja kommunikatsioonitehnoloogia kaevandamine transporditehnika transpordivahendite juhtimine turismi-, toitlustus- ja majutusteenindus Kehtna Kutsehariduskeskuses õpetatakse ainukesena Eestis veoauto-, bussi- ja liikurmasinatehnikuid, geodeete, maamõõdutehnikuid, maaparandajaid, vesiehitajaid ning süsteemiadministraatoreid. Sügisest 2015 alustati õpet kaevandamise õppekavarühmas. Koolil on kutseeksamikeskuse õigused ehitus-, IKT-, tehnika- ja toitlustusvaldkonnas. 1925 Kehtna Kõrgem Tütarlaste Põllutöö ja Majapidamise Kool ... 1944–1946 Kehtna Kodumajandusinstituudi õppemajapidamine 1947–1948 Kehtna Kodumajandustehnikumi õppemajapidamine 1948–1958 Eesti Riikliku Kolhoosi Juhtiva Kaadri Ettevalmistamise Kooli õppe-katsemajand 1958–1961 Kehtna sovhoos 1961–1966 Kehtna näidissovhoos 1966–1988 Kehtna Näidissovhoos-tehnikum Kehtna Kõrgem Põllumajanduskool ... Simulaatoriklass Liikurmasinate labor Ehituslabor Köök Õpperestoran IKT erialade võrgulabor Kehtna Kutsehariduskeskuse koduleht https://web.archive.org/web/20180922151846/http://www.kehtna.edu.ee/meie-kool/uldinfo/ "Arhiivi infosüsteem". AIS. Vaadatud 18. oktoobril 2023. Koduleht