laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ernst Sebastian von Manstein

Ernst Sebastian von Manstein (vene Себастьян Эрнст фон Манштейн; surnud 1747) oli sõjaväelane Peeter I teenistuses. Ta teenis välja kindralleitnandi (kindralporutšik) auastme ja oli Vene-Türgi sõja ajal Tallinna komandant (Befehlshaber in Reval) ning kuberneri puudumisel aastail 1736–1738 Eestimaa kuberneri kohusetäitja. Ta rentis vürst Aleksandr Menšikovilt 1727. aastal ära võetud Lagedi ja Saha kroonumõisa Harjumaal, mille rentnikuks peale tema surma jäi kuni 1757. aastani lesk Dorothea Manstein (sünd von Dittmar) ja mis seejärel 1758 keisrinna Jelizaveta Petrovna ja senati ukaasiga Tallinna kubernerile Holstein-Becki hertsog Peter August Friedrichile igaveseks valduseks kingiti. Ta oli abielus Dorothea von Ditmariga. Abielust sündisid: Christoph Hermann (1711–1757; de), ooberstleitnant, memuaarikirjanik, krahv Burchard Christoph von Münnichi (1739) ja Kuramaa hertsog Ernst Johann von Bironi (1740) adjutant, 1744. aastast kindral Preisi teenistuses, langes Seitsmeaastases sõjas 27. juuni 1757 Velemíni (Welmina) all; Dorothea Elisabeth (1713–1796), abiellus 1735 kapten Moritz Heinrich von Gersdorffiga (1700 Tartu – 1753 Tallinn) Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2, 2: Estland, Görlitz, 1930, lk.231 Eesti Ajalooarhiivi kinnistute register: Lagedi mõis (Jüri khk) Eesti Ajalooarhiivi kinnistute register: Saha mõis (Jõelähtme khk) Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2, 1: Estland, Görlitz, 1930, lk.52
Heino Villum

Heino Villum (5. veebruar 1931 Tallinn – 22. oktoober 1988 Elva) oli eesti poksija ja poksitreener. Villum poksis aastatel 1947–1958. Ta alustas poksimist Tartus kutsekoolis õppides, kus tema treener oli Enno Laineste. Pärast kooli lõpetamist 1949. aastal poksis ta Tallinna Tööjõureservides, kus tema treener oli Vello Aedmäe ning hiljem Dünamos, kus tema treener oli Nigul Maatsoo. Villum oli II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) kolmekordne Eesti NSV meister (1952,1953 ja 1956) ja I keskkaalus (kuni 71 kg) Eesti NSV meister (1957). Villum sai Tööjõureservide üleliidulistel noorte meistrivõistlustel sulgkaalus (kuni 57,2 kg) esikoha (1947). Ta sai Dinamo üleliidulistel meistrivõistlustel II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) esikoha (1955 ja 1956). Villum sai NSV Liidu meistrivõistlustel II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) IV koha (1955). Ta sai 1956. aastal Nõukogude Liidu meistersportlaseks. Villum oli hiljem Tallinna Dünamos poksitreener. Ta suri oma kodumajas Elvas 1988. aastal vingumürgistusse. Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009 Biograafia ESBL-is
Rajalt maas

"Rajalt Maas" on Gunnar Grapsi 2003. aasta album. Albumi tootis MFM Records. See oli viimane Grapsi eluajal ilmunud album. Albumi lugude muusika ja sõnade autor oli Gunnar Graps, neid esitas koos Magnetic Bandiga (Erki Sepp – kitarrid, Jüri Roosa – basskitarr, Raimond Vahter – löökriistad). Kõik albumi lood olid varem salvestamata. Mitu laulu on Graps kirjutanud oma Ameerikas elamise perioodil. Üks lugu valmis 1970. aastate alguses. Albumilt ilmus singel "Kaotan". Plaadiesitluskontserdid toimusid 2004. aasta alguses Tartus, Viljandis, Tallinnas. Käest läks kontroll – 4.06 Rock'n'Roll – 4.30 Kaotan – 4.21 Kloun – 3.32 Rajalt maas – 3.02 Just nüüd – 3.38 Elu teisel pool – 4.40 Suurlinna biit – 3.24 Teivasjaam – 3.05 Valge varju bluus – 4.02 Vana vedur – 3.16 "Gunnar Graps tutvustab uut plaati «Rajalt maas»" Õhtuleht, 2. veebruar 2004
Gryllefjorden

Gryllefjorden on fjord Norra läänerannikul Troms og Finnmargi maakonnas. Fjordi suudmest Ravnerevna ja Juldagsneseti vahel kuni fjordi sisemaaotsani (Gryllefjordbotn) on 7,5 km. Suudmest kulgeb fjord põhja poole ja umbes 1 km järel pöörab järsult itta. Fjordi lõunakaldal suudme lähedal asub Gryllefjordi kaluriküla. Fjordi lõuna-, ida- ja põhjakaldal kulgeb maantee nr 86. Vaade lääne suunas Lõunakallas. Vaade itta Vaade fjordi põhjast läände Vaade fjordi põhjast põhjakaldale. Paistab maantee nr 86 Eelmine vaade suurendatult Vaade itta põhjakaldalt Vaade fjordi suudme juurest Atlandi ookeanile
RGB-mudel

RGB-mudel on liitvärvimudel, milles erinevaid värvitoone saadakse kolme põhivärvuse – punane (R, red), roheline (G, green) ja sinine (B, blue) aditiivsel liitumisel. Põhivärvuste kahekaupa segunemisel saadakse täiendvärvused: R + G = kollane. G + B = tsüaansinine ehk taevasinine, B + R = fuksiinpunane ehk violettpunane (ingl magenta). Põhivärvuste erisuguse intensiivsusega kombinatsioonid võimaldavad saada mistahes värvitoone, sealhulgas halltoone valgest mustani. Aditiivset mudelit kasutatakse valgust kiirgavates kujutisetekitajates, näiteks telerites ja kuvarites. RGB-värvikuup RGB-värvikuup Värvikuubid sRGB värvihaare CIE värvsusdiagrammil Värvimudel RGB-värviruum sRGB scRGB RGBA
Muul (loom)

Muul (Equus asinus × caballus; Equus mulus) on emase hobuse (-mära) ja isase eesli (-täku) järglane. Hobune ja eesel on erineva kromosoomide arvuga liigid. Eeslitel on 62 kromosoomi, hobustel 64. Muulal on 63 kromosoomi. Muula tuleks eristada hobueeslist, mis on eeslimära ja hobusetäku ristand. Siiski nimetatakse kõnekeeles muulaks igasugust hobuse ja eesli värda. Muulad on reeglina suguvõimetud. Sellepärast on nende saamiseks vaja alaliselt pidada hobust ja eeslit. Siiski on läbi aegade teada mitukümmend juhtumit, kus emane muul on poeginud. Isased muulad ruunatakse sageli, et muuta nad rahulikumaks ja vähem tujukateks veoloomadeks. Muul ei häälitse täpselt hobuse ega eesli moodi. Üldiselt sarnaneb tema hääl pigem eesli omaga, aga ta võib ka hobuse moodi hirnuda. Sageli juhtub, et tema häälitsus algab hobuse hirnumise moodi, aga lõpeb eesli ii-aaga. Mõnikord muulad niutsuvad. Muula eelised seisnevad selles, et ta on sama vähenõudlik kui eesel, aga tubli hobuse jõuga. Tänapäeval kasutatakse Pakistani armees muulasid, kes vastavalt määrustikule peavad olema võimelised kandma 72 kg raskust koormat ilma puhkamata 26 km. Üldreeglina suudab muul kanda 20% oma kehamassist "surnud koormat", aga hobune 30% oma massist "elusat koormat", näiteks ratsanikku. Kuid muul on hobusest vastupidavam ja vajab vähem toitu kui sama suur hobune. Muul on suure koorma kandmisel kannatlikum kui hobune, tema nahk on kõvem ja vähem tundlik, mistõttu muul talub paremini vihma ja päikesepaistet. Nende kabjad on tugevamad kui hobustel ning nad on vastupidavamad haigustele ja putukatele. Savisel pinnasel on muulad ka künniloomadena paremad kui hobused. Muul oli tuntud juba Homerose ajal. Minevikus oli muulakasvatus eriti heal järjel Prantsusmaal, Kreekas, Itaalias, Ees-Aasias ja Lõuna-Ameerikas, kus neid kasvatati miljoneid. 2003. aastal oli maailmas kõige rohkem muulasid Hiinas (4 194 000). Järgnesid Mehhiko ja Brasiilia, neljandal-viiendal kohal olid Colombia ja Maroko, kuuendal-seitsmendal Peruu ja India, kaheksandal Etioopia. "Loomade elu", 7. kd., lk. 314 Aamer Ahmed Khan. Beasts ease burden of quake victims. BBC News, 19. oktoober 2005. Vaadatud 18. augustil 2011
Sõnastik

Sõnastik on andmebaas, mis sisaldab tähestikulises järjestuses või muu reegli järgi järjestatud või elektroonselt otsitaval kujul sõnu või muid keelendeid ning nende tähendusi sõnaseletustena või tõlkevasteid. Raamatukujuline sõnastik on sõnaraamat. Eristatakse nt oskus-, murde-, slängisõnastikke. Leksikon Veebisõnastik EKI sõnastikud Oskussõnastikke võrgus Eesti Terminoloogia Ühing (Eter) Eestikeelne vikisõnastik
Aguuti

Aguuti (Dasyprocta) on näriliste perekond aguutilaste sugukonnast. Nad on levinud Lõuna-Ameerika põhjaosas, Kesk-Ameerikas, sealhulgas Lääne-Indias (Kariibi mere saartel). Nende algne levila ulatub Lõuna-Mehhikost Põhja-Argentinani. Nende kehapikkus on kuni 42–62 cm ja kaal 1,5–4 kg. Nad elavad olenevalt liigist troopilises vihmametsas või savannis ning viimasel ajal[millal?] ka põldudel. Aguutid on põhiliselt taimtoidulised loomad, kes ei ole toidu suhtes eriti valivad. Nad söövad puuvilju, pähkleid, lehti, varsi ja ka juuri. Neid on nähtud söömas ka linnumune ja mererannas koorikloomi. Aguutide tiinus kestab kolm kuud. Wikispecies: aguuti
Hinggan

Hinggan on aimakk (2. järgu haldusüksus) Hiina Rahvavabariigis Sise-Mongoolia autonoomses piirkonnas. Asub piirkonna idaosas, piirneb läänes Mongooliaga. Aimakk on nime saanud Suur-Hingani mäestiku järgi, mis läbib aimakki kirdest edelasse. Hinggan jaguneb 2 maakonna õigustega linnaks, 1 maakonnaks ja 3 hošuuniks: Ulanhot Arxan Tuquani maakond Horqin Youyi Qianqi hošuun Horqin Youyi Zhongqi hošuun Jalaidi hošuun 2000. aasta rahvaloenduse andmeil elas aimakis 1 588 787 inimest, kellest 53,67% olid hiinlased, 41,06% mongolid, 4,51% mandžud ja 0,39% korealased. Ametlik koduleht (hiina keeles)
Seriif

Seriif on graafiline element tähe põhijoone otsas. Seriifiks on enamasti horisontaalne kriips, kolmnurk või ristkülik. Ilma seriifideta (prantsuse k sans serif) kirja nimetatakse ka groteskkirjaks.
Hulunbuir

Hulunbuir (hiina 呼伦贝尔) on 2. järgu haldusüksus (ringkonna õigustega linn) Hiinas Sise-Mongoolias. Piirneb idas Mongooliaga ja põhjas Venemaa Taga-Baikali kraiga. Hulunbuir on pindalalt maailma suurim linn.[viide?] Haldusüksuse keskus on Hailari linnarajoon. Hulunbuiris asub Hulun Nuri järv ja osaliselt Bujr nuuri järv, mille suurem osa jääb Mongooliasse. Hulunbuir jaguneb 13 maakonna tasemel haldusüksuseks: 4 hošuuniks, 3 autonoomseks hošuuniks, 1 linnarajooniks ja 5 maakonnaõigustega linnaks: Aruni hošuun Chen Baragi hošuun Ergun Evengi autonoomne hošuun Genhe Hailari linnarajoon Manzhouli Morin Dawa Dahuri autonoomne hošuun Oroqen (Orotšooni autonoomne hošuun) Zalantun Xin Barag Zuoqi hošuun Xin Barag Youqi hošuun Yakeshi 2000. aasta rahvaloenduse andmeil olid Hulunbuiri elanikest 81,85% hiinlased, 8,6% mongolid ja 4,13% mandžud. Hulunbuiri koduleht (hiina keeles)
Türi Ganvix JK

Türi Ganvix JK on 2004 asutatud Eesti jalgpalliklubi, mille kodulinn on Türi. Ganvix on Paide Linnameeskonna tütarklubi. Eesti jalgpalliklubide loend Paide värbas kaks uut mängijat Soccernet.ee, 4. juuli 2009 Eesti Spordiregister Võistkond jalgpall.ee
Pariisi metroo

Pariisi metroo (prantsuse Métro de Paris) on metroo Pariisis. Metroo avati 19. juulil 1900. See on vanuselt neljas metroo maailmas. Pariisi metrool on 16 liini ning kokku 320 jaama. Metroo kogupikkus on 245,6 km. Pariisi metroos tehakse päevas üle 9 miljoni sõidu. Metroo on avatud kella 5-st hommikul kuni südaööni. La Fayette peatus Pariisis MF67 MP73 Metroo kaart
Londoni metroo

Londoni allmaaraudtee (inglise keeles London Underground, ka the Tube ja the Underground) on metroovõrgustik, mis teenindab Londoni linna ja mõnda külgnevat maakonda. See on maailma vanim allmaaraudtee. Selle esimene liin avati 10. jaanuaril 1863. Londoni metrool on 11 liini ja 273 jaama ning on jagatud 6 tsooniks. Tänapäeval teenindab Londoni metroo kuni 5 miljonit reisijat päevas. 1. jaanuaril 1948 Londoni metroo riigistati. Metroo kaart 1908. aastast Districti liini rong saabub Blackfriarsi peatusse Northerni liini rong Rong South Wimbledoni peatuses Sissepääs jaama Cockfostersi metroojaam Great Portland Streeti metroojaam Piccadilly Circuse metroojaam Waterloo metroojaam King's Crossi tulekahju Londoni metroo koduleht Londoni metroo kaart
Harilik kukehari

Harilik kukehari (Sedum acre) on paksuleheliste sugukonda kukeharja perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Samasse perekonda kuulub veel umbes 53 liiki[viide?]. Rahvasuus kutsutud kukemari, maoajaja, kiigemääre, lambamarjad, müüripipar. Väike sukulent – taimed on 3–15 cm kõrged. Peenest juurest kasvab välja palju harunevaid varsi, mis on kaetud ruljate tipust ahenevate lihakate lehtedega. Kollased õied on peaaegu raota, moodustades tiheda õisiku. Tupplehti ja kroonlehti on kumbagi 5. Õietupe läbimõõt on 2–5 mm, õie läbimõõt 6–8 mm. Tolmukaid on 10. Õitseb kevadest suve keskpaigani. Seemned pisikesed. Taim levib suurepäraselt ka vegetatiivselt: lehtedega, pungadega või varre osadega, mis kiiresti juurduvad. Harilik kukehari kasvab Euroopas. Ta on naturaliseerunud Põhja-Ameerikas. Soomes kasvab ta kuni Salpausselkäni, hajusalt ka pisut põhja poole. Eestis on harilik kukehari sage. Eelistab kasvada kuivadel hõreda taimestikuga päikeselistel, liivastel või kivistel kohtadel, kus vahel üldse muu taimestik puudub. Ta on võimeline kasvama väga kehvadel pinnastel ja kasvõi müüripragudes, kuid ta ei talu varju ja veepuudust. Lihakatesse lehtedesse kogub taim palju toitaineid. Seal on kuni 3% alkaloide, suhkrut, vaha, parkaineid, õunhapet, piimhapet ja C-vitamiini, seetõttu on kasutatud ravimtaimena. Taime kasvatatakse sageli ka ilutaimena miniaedades, samuti surnuaedadel. Taim juurdub kergesti, kui tal seda lubatakse, kuid sama kerge on teda välja kitkkuda, sest tema juured on madalal. Harilik kukehari on ka hea meetaim. Ühelt hektarilt võib saada kuni 35 kg mett. Mesi on kuldkollane ja meeldiva lõhnaga. Taime mahl sisaldab mürgist alkaloidi semadiini ja glükolsiide, mis võivad olla nahale satudes ärritava toimega. Eesti taimede määraja, (1999) Tartu: Eesti Loodusfoto, lk142 Normet.T., (2004) Mürgiseid taimi meie ümber, Tallinn: Maalehe Raamat, lk73 Harilik kukehari andmebaasis eElurikkus
Talvik (Norra)

Talvik (kveeni keeles Talmulahti, põhjasaami keeles Dálbmeluovta) on küla Norras Troms og Finnmargi maakonnas Alta vallas. Küla paikneb Altafjordeni läänekaldal Altast linnulennul umbes 20 km loodes (mööda maanteed 36 km). 2006. aastal elas Talvikis 452 inimest. Talviki kirik
Harilik talvik

Harilik talvik (Chimaphila umbellata) on taimeliik kanarbikuliste sugukonnast talviku perekonnast. Harilik talvik on Eestis ainuke oma perekonna esindaja. Ta kasvab Eestis hajusalt palumetsades. ENE 1. väljaanne, kd 7, lk 467 Harilik talvik andmebaasis eElurikkus
Turu lennujaam

Turu lennujaam (soome Turun lentoasema, rootsi Åbo flygplats) on lennujaam Soomes Turus. See asub umbes 8 km Turu kesklinnast põhja pool. Lennujaam teenindab aastas umbes 350 000 reisijat ja on seega suuruselt neljas lennujaam Soomes. finavia.fi vaadatud 26.03.11 Finavia – Turu lennujaam (soome keeles) Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Turku Airport seisuga 8. august 2013.
Gustaf Banér

Gustav Axelsson Banér (1547 Djursholmi loss, Danderyd, Uppland – 20. märts 1600 Linköping) oli Rootsi riigitegelane. Ta oli riiginõunik (1570), Tallinna ja Eestimaa kuberner (rootsi k. överståthållaren (guvernören)) aastatel 1588–1590. Ta mõrvati Linköpingi veresauna ajal, kui hukati Stångebro lahingus vangistatud Karl IX vastased aadlikud, ning maeti Uppsala katedraali. 9. augustil 1582 kinkis kuningas Johan III talle Uexküllide Virtsu vasallilinnuse ümbruses asunud Virtsu (Werder) mõisa Hanila kihelkonnas Läänemaal. Tema vanemad olid rüütel Axel Nilsson Banér (1513–1554) ja Margareta Pedersdotter Bjelke (1510–1557). Ta abiellus 8. oktoobril 1581 Stockholmis Kristina Svantesdotter Sturega (1559–1619), kes oli riiginõunik ja riigimarssal krahv Svante Sture (1517–1567) ja Märta Eriksdotter Leijonhufvudi (1520–1584) tütar. Abielust sündisid: Margareta (1582–1618) Svante (1584–1628), Djursholmi härra, riiginõunik, Riia ja Liivimaa kuberner. Anna (1585–1656), õukonnadaam, abiellus 1610 riiginõunik Gabriel Bengtsson Oxenstiernaga. Märta (1586–1586) Axel (1587–1594) Peder (1588–1644), Ekenäsi ja Tuna härra, riiginõunik, kantseleinõunik, laaman, Eestimaa kuberner 1622–1626 Nils (1589–1614), kapten, Virtsu (Werder) mõisaomanik, langes Ingeri sõjas Evert Horni juhtimise all toimunud lahingus 20. veebruaril 1614 Staraja Russas Venemaal. tütar (suri 1590) Sigrid (1592–1669) Märta (1593–1638), abiellus riiginõunik Lars Erikssoniga. Axel (1594–1642), Djursholmi härra, riiginõunik ja riigimarssal. Johan (1596–1641), riiginõunik, kindral ja riigimarssal, väejuht kolmekümneaastases sõjas, Ingeri kindralkuberner krahv Gustaf Adam Banéri isa. Erik (1597-1597) Karl (1598–1632), Varbla (Wärpäl) mõisaomanik, Segersjö härra, ülemkammerhärra (1625), Marienburgi kuberner (1626), riigisekretär (1628), Preisimaa asekuberner (1631), hertsog Karl Gustavi kammerhärra, riiginõuniku Gustaf Banéri (1629–1680) isa. 20. detsembril 1651 said tema poegade Svante, Pederi, Axeli ja Karli pojad vabahärratiitli ja immatrikuleeriti 1652. aastal nr. 22 all Rootsi rüütelkonda. Jaak Naber, Motsättningarnas Narva. Statlig svenskhetspolitik och tyskt lokalvälde i ett statsreglerat samhälle, 1581-1704, Idé Tryck, Uppsala 1995, lk 20 Eesti Ajalooarhiivi kinnistute register: Vana-Virtsu mõis (Hanila khk) Svenskt biografiskt handlexikon, 1906, lk.60 Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ...1, 1754, lk.10 Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ...1, 1754, lk.78
Keelutsoon

Keelutsoon ehk keeluala ehk keelupiirkond on territoorium, millele on julgeoleku- või muudel kaalutlustel ligipääs piiratud.
Lappeenranta lennujaam

Lappeenranta lennujaam (soome keeles Lappeenrannan lentoasema) (IATA: LPP – ICAO: EFLP) on rahvusvaheline lennujaam Soomes Lappeenrantas, kesklinnast 2 km kaugusel. See on Soome vanim praegugi töötav lennujaam, alustas tegevust aastal 1918. Aastal 2011 läbis lennujaama umbes 116 000 reisijat. Lennujaamas on ka Karjala lennundusmuuseum. 2009–2010 teenindas liini Tallinn–Lappeenranta airBaltic. Ryanair (Milano-Bergamo, Ateena) Aastatel 2006–2009 aset leidnud reisijate arvu vähenemise põhjus on peamiselt uue raudtee otseliini Lahti–Kerava avamine septembris 2006. Otsetee lühendas sõiduaega Helsingisse ja tõi kaasa Helsingi lennuliini sulgemise. Märtsist 2010 alustas Ryanair lende Lappeenrantast. AirBaltic lendas novembrist 2009 jaanuarini 2014 Lappeenranta lennujaamast. Lappeenranta lennujaam on ühendatud linna ja kohaliku raudteejaamaga neljanda bussiliini abil, mis väljub lennujaama terminali eest. Raudteejaam asub lennujaamast 2,5 km kaugusel. Toimib ka taksoteenus. "EFLP Lappeenranta" (PDF). AIP Suomi / Finland. Finavia. 26. august 2010. Lk EFLP AD 2.1, 1–8. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 8. juuni 2016. Vaadatud 31. juuli 2011. "Finavia's Air Traffic Statistics 2010" (PDF). Vantaa: Finavia. Lk 7, 9. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 15. aprill 2012. Vaadatud 31. juuli 2011. "Traffic statistics – Passengers". Finavia. Originaali arhiivikoopia seisuga 11. september 2012. Vaadatud 31. juuli 2011. "Finavia's air traffic statistics 2012". Finavia. Vaadatud 17. september 2013. Finavia – Lappeenranta Airport AIP Finland – Lappeenranta Airport
Trieste

Trieste on linn ja vald Itaalias Friuli-Venezia Giulia maakonnas Sloveenia piiri ning Aadria mere Trieste lahe ääres. See on Trieste provintsi keskus. Elanike arv on 204 338 (1. jaanuar 2018). Panoraam Miramare loss Kanal San Giusto katedraal Raekoda Trieste Vaba Territoorium Teatro Lirico Giuseppe Verdi Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Trieste – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Trieste - Foto-reisijuht - (Itaalia) (PDF)
Tartu ühistranspordiliinid

Tartu ühistranspordiliinid on 2024. aasta seisuga ainult bussiliinid. Linnasisene rongiliiklus Aardla/Kirsi raudteepeatuse ja Tartu raudteejaama vahel on olemas, kuid see ei moodusta eraldi transpordiliine. Ühistranspordi eesmärgil linnasisest laevaliiklust ei toimu. Trammiliini rajamine Tartusse on olnud küll korduvalt arutusel ja trammikordior ootab täitmist, end oma hinna pärast ikkagi tagaplaanile jäänud. 31. juulist 2023 on Tartus 16 tavabussiliini, kaks ööliini ja kaks kommertsliini. Nende hulgas on ka kaks uut linnailiini number 31 ja 31R, mis sõidavad Tartu - Vorbuse - Kardla liinidel. Tartus on kokku 294 bussipeatust. Tartu linnaliine teenindab AS GoBus, kellega Tartu linn sõlmis 24. jaanuaril 2018 lepingu aastateks 2019-2029. 2020. aasta keskpaiga seisuga teenindab liine 64 madalapõhjalist bussi, mis sõidavad keskkonnasäästliku gaasiküttega. Tartu linnale kuuluvad bussiliinid on tasulised, piletisüsteeme haldab AS Ridango. Lisaks sõidab Lõunakeskuse Ekspress kommertsliin (liininumber 69) tasuta linna ja kaubanduskeskuse vahel. Tartu linna ja Ülenurme lennuvälja vahelt sõidab ka kommertsliini E1. Enne bussiliinide reformi 2019. aastal, mil ringliinid asendati pendelliinidega, oli Tartus 29 bussiliini, millest 2 olid kommertsliinid. Liine haldas AS Sebe, samuti oli tasuta Sõbra tänava Maxima vahet kurseeriv eraliin. Enne 2019. aasta bussiliinide reformi. Kangilaski, Gea (11. mai 2021). "Gea Kangilaski: Tartu trammi idee pole maha maetud". postimees.ee. Vaadatud 29.06.2024. "Peatus.ee nimekiri Tartu linnaliinidest". peatus.ee. 29.06.2024. Vaadatud 29.06.2024. "VORBUSE-KARDLA PIIRKONNA BUSSILIINID". tartu.ee. 03.01.2024. Vaadatud 29.06.2024. "Tartu linnaliinibusside peatused". tartu.ee. 08.05.2024. Vaadatud 29.06.2024. "Tartu linn ja AS GoBus allkirjastasid uue bussiliiniveo lepingu". tarktartu.ee. 01.07.2019. Vaadatud 29.06.2024. "Linnaliin nr 7 pikeneb Kambja ja Tartu valda". tartu.ee. 05.01.2023. Vaadatud 29.06.2024. "Sügisel uueneb üks bussiliin ning muutuvad väljumisajad". tartu.ee. 02.09.2020. Vaadatud 29.06.2024. "Alates tänasest teenindavad bussiliini nr 9 bussid ka Tartu vallas asuvat Vahi tööstusparki". tartuvald.ee. 13.06.2022. Vaadatud 29.06.2024. "Tartu pikendab linnaliinide marsruute". tartu.ee. 08.12.2022. Vaadatud 29.06.2024. "Släp! kleepsubuss". stencibility.eu. 13.01.2024. Vaadatud 29.06.2024. "Vorbuse-Kardla bussiliinide 103 ja 108 asemel saab nüüdsest kasutada nõudeliini teenust". tartu.ee. 29.09.2022. Vaadatud 29.06.2024. "Tartu Linnavalitsuse istungil". tartu.ee. 5. detsember 2023. Vaadatud 29.06.2024. Ojaperv, Veiki (2. aprill 2024). "Sellest nädalast teenindab Tartu lennujaama ekspressbuss". tartu.postimees.ee. Vaadatud 29.06.2024. "Prisma sulgeb tasuta bussiliini". tartu.postimees.ee. 16. juuni 2017. Vaadatud 29.06.2024.
Cirrus

Cirrus on ladinakeelne sõna, mis terminina võib tähendada: kiudpilve või köitraagu. Cirrus on kõrghoone Helsingis. CIRRUS Cirrus Airlines
Hermann von Radingh

Hermann Gustav von Radingh (ka Rading; vene Герман Иванович фон Радинг 14. veebruar 1753 – 10. märts 1827 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa riigitegelane. Ta oli riiginõunik (1799), Eestimaa kubermangu asekuberner 11. septembrist 1797 kuni 6. jaanuarini 1809, tõeline riiginõunik, Minski tsiviilkuberner 1810. aastast kuni 21. maini 1813 ja Vene-Ameerika kompanii nõukogu liige 1826–1828. Tema vanemad olid Liivimaa Koknese kihelkonna Rīteri (Grütershof) ja Lapa (Lapinsky) mõisnik Hermann Johann von Radingh (1724–1790) ja Skrīveri (Rēmera muižā, Römershof) mõisast pärit Anna Rosina Schultz von Ascheraden (1727–1802). Tema vanaisa oli Venemaa kindralmajor Justus Heinrich von Radingh (1665–1742). Ta abiellus Tallinnas 30. augustil 1808 Emilie Dorothea von Pistohlkorsiga (1790 Kuremaa – 1854 Peterburi), kes oli Kuremaa mõisaomaniku Moritz von Pistohlkorsi (1767–1826) ja Eestimaa Kandle mõisast pärit Henriette Friederike von Hastferi (1771–1805) tütar. Radingh Heinrich von Hagemeister: Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Teil 1 . Riga: Eduard Frantzen 1836, lk.80-81 Erik-Amburger-Datenbank: Hermann Gustav v. Radingh (russ.: Ivanovič) * 14.2.1753 † 10.3.1827 - im Original: 72 J. Sankt Petersburg Schultz von Ascheradenid raamatus: Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1,2,: Livland, Bd.:2, Lfeferung 13, Görlitz, 1929, lk. 1044 Pistohlkorsid raamatus: Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1,2,: Livland, Bd.:2, Lfeferung 13, Görlitz, 1929, lk. 1028 ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Dmitri Glinka

Dmitri Glinka (vene Дмитрий Фёдорович Глинка; 1749 – 20. jaanuar 1808) oli Venemaa keisririigi riigitegelane. Ta oli alampolkovnik, Voznesenski asehaldurkonna asekuberner 1795, tõeline riiginõunik (5. aprill 1795), Eestimaa kubermangu asekuberner 30. maist kuni 10. septembrini 1797, Arhangelski tsiviilkuberner 31. augustist 31. detsembrini 1797, Novgorodi tsiviilkuberner 5. aprillist 22. detsembrini 1798 ja Peterburi tsiviilkuberner 22. detsembrist 1798 kuni 2. märtsini 1800. 17. märtsil 1800 sai ta salanõunikuks ja senaatoriks. Ta oli abielus, kuid järglasi ei saanud. Püha Anna ordeni 1. järk Байкулова С. З., Матвеева И. У., Бауман А. Л.: Руководители Санкт-Петербурга, С. Петербург-Москва: Нева, ОЛМА-Пресс, 2003, ISBN 5765421148 lk.123-124