laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Johan Schalbrick

Johan Schalbrick (ka Johann Schallbrick ja Schalburger) oli teadaolevalt esimene Ameerikasse jõudnud eestimaalane. Schalbrick pärines Rootsi-aegsest Revalist ehk Tallinnast ja oli ametilt trummar (teistel andmetel trompetimängija), Rootsi sõjaväe ohvitser. Ta jõudis 1654. aastal Uus-Rootsisse (praeguses USA Delaware'i osariigis) Rootsi laevaga Örn ('kotkas'). Laev asus Göteborgist teele 2. veebruaril 1654 ning randus Uus-Rootsis 22. mail 1654, 350 kolonistist suri teel sadakond. Väliseesti kunstnik Maria Magdalena Suurman kujutas teda õlimaalil, mis kingiti Ameerika Ühendriikide 200. aastapäeva puhul president Gerald Fordile. Maal asub Ann Arboris Michigani ülikooli Fordi raamatukogus. Uus-Rootsi Martin Hoffman Mälumäng. Postimees, 20. veebruar 2012, lk 21. 1654 Eagle - New Sweden Immigrants, rootsweb Sten Carlsson "The New Sweden Colonists, 1638-1656: Their Geographical and Social Background", in Carol E. Hoffecker (ed.) "New Sweden in America", lk 178 Eagle (Orn), Passengers 1654 Alo Põldmäe "Eesti muusik-kosmopoliit" EPL, 11. detsember 1999 "Eesti kolonist Ameerikas palju varem" Eesti Päevaleht, 15.10.2009, lk 17. Michael Williams Estonians in North America, 1627-1896: The Colonial and Frontier Era
2002. aasta Saksamaa parlamendivalimised

2002. aasta Saksamaa parlamendivalimised olid Saksamaa Liidupäeva valimised, mis toimusid 22. septembril 2002. Valimiste eel ründas CDU-CSU SPD-roheliste valitsust peamiselt majanduse osas, mis oli languses telekomide krahhi ja euro kasutuselevõtu tõttu, lisaks keskendus CDU-CSU pereväärtustele ja maksude kärpimisele. Valimiste eel juhtis küsitlustes CDU-CSU, kandidaadiks oli Baieri liidumaa peaminister Edmund Stoiber.[viide?] Kuid vaekausi kallutasid ametis oleva punarohelise koalitsiooni kasuks SPD ja roheliste vastasus Iraagi invasioonile, meedia tähelepanu CDU rahastamisskandaalile, liidukantsler Gerhard Schröderi populaarsus võrreldes Stoiberiga, viimaks ka Schröderi kiire reageering augustis Ida-Saksamaal toimunud üleujutustele, samal ajal kui Stoiber oli puhkusel ja reageeris neile suhteliselt hilja. Valijaskond kokku: 61 432 868 Valimisaktiivsus: 79,08% ehk 48 582 761 Liidumaade kaupa jagunesid kohad järgmiselt: Tegu oli Saksamaa kõige tasavägisemate valimistega - SPD jäi peale CDU/CSU üle vaid 3 kohaga ja ligi 6000 häälega. Kuigi SPD kaotas palju hääli endistel Lääne-Saksamaa liidumaadel, võitsid nad hääli juurde Ida-Saksamaal, eriti kuna PDS jäi alla 5% valimiskünnise ega võitnud ka kolme kohalikku mandaati ja seega proportsionaalsele mandaatide jagamisele ei kvalifitseerunud, nõnda võitiski ainult kaks kohalikku mandaati Berliinis. Parempopulistlikud parteid jäid alla 1 protsendi - Vabariiklased olid 25. märtsil 2001. aastal Baden-Württembergi liidumaa maapäevast välja langenud, kuid aasta enne föderaalvalimisi oli 11. septembri terrorirünnakute järel Hamburgi parlamendis kohtunik Ronald Schilli loodud uus Schilli partei saanud 19.4% häältest. Pärast valimisi jätkas sotsiaaldemokraatide ja roheliste valitsusliit, mis kaotas küll kohti, kuid säilitas neljakohalise enamuse. Liidukantsleri ametit jätkas Gerhard Schröder. 2005. aasta Saksamaa parlamendivalimised "Flooding makes a delight out of crisis for Schroder". The Irish Times (inglise). Vaadatud 31. oktoobril 2023. "Looking Back at the 2002 Election – DW – 07/20/2005". dw.com (inglise). Vaadatud 31. oktoobril 2023. "Bundestag election 2002 - The Federal Returning Officer". www.bundeswahlleiter.de. Vaadatud 31. oktoobril 2023. "Deutscher Bundestag seit 1949 - Wahl zum 14. Bundestag am 22.9.2002". www.wahlen-in-deutschland.de. Vaadatud 31. oktoobril 2023. "Bundestagswahl 2002 - Zweitstimmen und Sitze in den Bundesländern". www.election.de. Vaadatud 31. oktoobril 2023.
Kärdla alevivolinike loend

14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Kärdla alevivolinikeks (RTL 1934, 30): Andrei Sein Magda Sõlg Agnes Liikane Evald Takking Artur Treiberg Johannes Kõmmus Johan Pähel Eduard-Alfred Johannson Johannes Tarn Nikolai Tann Rudolf Jääger Arnold Post Herbert Koit Edgar Liik
Sindi alevivolinike loend

14. ja 15. jaanuaril 1934 valitud Sindi alevivolinike loend pärast 6 Eesti Vabadussõjalaste rahvaliikumise nimekirja järgi volikogu liikmeteks valitud isiku kustutamist (RTL 1934, 29): Aleksander Kuller Johann Nurm Jaan Piile Aleksander Olo Jaak Nessler Mihkel Schöön Andrei Hendrekson Jakob Oberpaal August Kask Nikolai Lett
Adam Randalu

Adam Randalu VR I/3 (aastani 1935 Adam Bachmann; 12. mai 1890 Liiva kõrts, Püssi vald, Lüganuse kihelkond, Virumaa – 14. aprill 1966 Tallinn) oli Eesti poliitik. Tema poeg oli õigusteadlane Hillar Randalu, tütar keeleteadlane Eeva Ahven. Ohvitseride andmekogu Haud Tallinna Metsakalmistul
Võru linnavolinike loend

Siin on loetletud Võru linnavolikogu volinikke. 25. mail 1919 valiti Võru linnavolikogusse järgnevad linnavolinikud volitustega kuni 1. jaanuarini 1921. Nimekiri nr 1 Walter Berg Peeter Himma Johann Koemets Karl Mätlik Peeter Reimann Frits Suit Johann Walt Nimekiri nr 2 Friedrich Kattai Jaan Kevvai Nikolai Reichard Jakob Tonekurg Nimekiri nr 3 Mihkel Parv Mihkel Pau Frits Petermann Villem Luik Joosep Lukk August Tibar Gustav Vessim Jaan Üle Nimekiri nr 4 Karl Luik Johannes Mälton Aleksander Raudsepp Artur Sommer 8. ja 9. detsembril 1923 valiti linnavolinikud volituste kestvusega 1. jaanuarist 1924 kuni 1. jaanuarini 1927. ... ... 14. ja 15. jaanuaril 1934 valitud Võru Linnavolikogu linnavolinike loend pärast vabadussõjalaste rahvaliikumise nimekirjas valitud volinike väljaarvamist. Ausat, õiglast ja erapooletut tööd nõuame linna kodanike üldhuvides Frits Suit Albert Mölter Eduard Arrak Valter Berg Jüri Martensen Eesti sotsialistlik tööliste partei Felix Kõva Alfred Vainola Rahvusliku keskerakonna (endiste töö-, rahva-, kristliku rahvaerakonna ja majandusrühma ühenduse) valimisliit Johan Koemets Üürnikkude nimekiri Theodor Randvere Aleksander Liiv Gustav Silbek Jaan Kraav Johan Marits Saksa-Balti erakond Erich Beick 15. ja 16. oktoobril 1939 valiti Võru linnavolikogu linnavolinikeks ning kinnitati Siseministri poolt 3. novembril 1939 järgnevad inimesed: Frits Suit Valter Kuus Johan Koemets Albert Mölter Arnold Muuga Eduard Arrak Johan Semmiste Theodor Randvere Paul Korrol Ernst Laiv Verner Pedras Valev Härm Valdo Pärg Eduard Lember Felix Kõva Wõru linnawolikogu liikmete nimekiri, walitud 25. mail 1919. a., Riigi Teataja, nr. 40, 25 juuni 1919 Wõru linnawolinikkude nimekiri 1924—1926 a., Riigi Teataja, nr 14-15, 26. jaanuar 1924 RTL 1934, 32 RTL 1939, 101
TU2

TU2 (vene keeles ТУ2 Тепловоз узкоколейный) oli aastail 1955–1958 Nõukogude Liidus Kaluga masinaehitustehases toodetud kitsarööpmelise raudtee diiselvedur. Esimesi vedureid testiti Panevėžyses ja Pärnus.[viide?] Testsõitudel saavutasid vedurid kiiruseks isegi 76 km/h, kuid viletsate teeolude tõttu enamikul kitsarööpmelistel raudteedel piirati nende töökiiruseks hiljem 50 km/h. Kokku valmis 281 vedurit. Vedureid kasutati laialdaselt nii reisi- kui ka kaubarongidel. Tänapäeval on üksikud TU2 vedurid kasutusel veel vaid Lätis, Leedus ja Ukrainas. Vedureid kasutati kuni 1970. aastateni ka Eesti kitsarööpmelistel raudteedel. Kaht Eestis säilinud vedurit TU2 on võimalik näha Eesti Muuseumraudteel Lavassaares. Pikkus 10 740 mm Kiirus 50 km/h Mass 32 t Võimsus 300 hj (195 kW) Mootori tüüp: diisel (1D12), elektriline ülekanne Kütusevaru 600 kg TU2 veeremi nimekiri
TU4

TU4 (ТУ4) oli aastail 1962–1974 Kambarka masinaehitustehases toodetud kitsarööpmelise raudtee diiselvedur. TU6 TU7 TU8
Friedrich Uuspõld

Friedrich Uuspõld (enne eestistamist Friedrich Neuhaus; 22. juuni 1906 Tartu – 26. märts 1978) oli eesti vaimulik. Ta lõpetas aastal 1927 Tartu Õhtugümnaasiumi. Aastatel 1929–1931 õppis ta Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas ja 1931–1935 usuteaduskonnas. Ordineeriti 27. detsembril 1936 õpetajaks. Ta oli aastatel 1936–1938 Tudulinna Rahu koguduse vikaarõpetaja, 1938–1941 Järvakandi Peetri koguduse (asub Lellapere külas Kehtna vallas) õpetaja. Aastatel 1942–1945 oli ta Harju-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja ja 1945–1949 Türi Püha Martini koguduse õpetaja. 1949–1961 oli ta õpetaja Nissi Maarja koguduses, pärast seda aga õpetaja Järva-Madise Püha Matteuse koguduses. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk. 541 https://eelk.ee/elulood/uuspold_friedrich.html TÜ üliõpilased
Hans Ulk

Hans Ulk (17. oktoober 1876 Aidu vald – 9. august 1973) oli Aidu ning 1937. ja 1939. aastal moodustatud Paistu vallavanem. Ta sündis Aidu vallas Polli talus (praegune Paistu küla) aedniku pere teise lapsena. Ta õppis Aidu valla Tölli algkoolis ning Paistu kihelkonnakoolis, mille lõpetas 1892. aastal. Ta tegeles laulmisega kirikukooris ning hoidis korras meierei raamatupidamist. 1900. aastal sai 24-aastasest Hansust Polli talu peremees. Sama aasta 6. juunil abiellus ta Marie-Louise Kõrbiga. Neil sündis kuus last: kolm tütar ja kolm poega. Hans Ulk osales 1905. aastal Vene-Jaapani sõjas ja 1914. aastal Esimeses maailmasõjas. 1915. aasta novembris valiti Hans Ulk esimest korda Aidu vallavanemaks. 1918. aastal vabastati ta ametist, sest võim läks üle töörahva ja soldatite nõukogule. Uuesti asus ta ametisse 24. veebruaril 1918 ning vabanes taas oktoobris 1919. Alates 12. juulist 1921 kuni valdade liitmiseni 1937. aastal valiti Ulk iga kolme aasta järel uuesti vallavanemaks. Hans Ulk võttis osa seltside ja organisatsioonide tööst ning annetas raha rahvamaja vundamendi ehituseks, kihelkonnakooli remondiks ja vallavaestele toidurahaks. 1937. aasta juunis määrati Ulk Aidu, Loodi ja Õisu valdade liitmisel tekkinud Paistu valla vallavanemaks. 1939. aasta detsembris valiti Ulk viieks aastaks Paistu valla vallavanemaks, kuid järgmise aasta augustis vabastati ta okupatsioonivõimude korraldusel ametist. Pärast vallavanema ametist vabastamist 1940. aasta augustis oli Ulk kuni kulakuks tembeldamiseni 1947. aastal Polli talu peremees. Viljandi rahvakohus mõistis 71-aastase Ulki talult maksude mittetasumise eest viieks aastaks vangi koos vara konfiskeerimisega. Vangistus Eestis päästis eaka mehe Siberisse saatmisest. Vangist vabanedes töötas ta mõned aastad Viljandis väikese kastivabriku valvurina. 1956. aastal tuli ta tagasi Polli tallu, kus sai elamiseks ühe toa. Talle ei makstud pensioni, taotlusele vastati: "Te ei ole töötanud ühtegi päeva". Ulk tegutses vöörmündrina Paistu kirikus. 1938 Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk Hans Ulki sünnikodule paigutas Paistu Vallavalitsus 2008. aastal mälestustahvli. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Mihkel Luht

Mihkel Luht (5. jaanuar 1894 Habarovsk – 6. juuni 1971 Stockholm) oli eesti insener. Ta õppis aastail 1911–1920 (lõpetas) Peterburi teedeinseneride instituudis, Korporatsioon Rotalia ja Eesti Korporatsioonide Liidu asutajaliige. Mihkel Luht töötas 1920–1924 Raudteevalitsuse liiklemis- ja teedeosakonnas, oli seejärel maainsener Järva-, Lääne- ja Valgamaal. Tuntumad ehitised Viljandi Tuletõrje Ühingu maja ja Ellamaa jõujaama hoone. Tema isa oli proviisor, ärimees ja poliitik Heinrich Luht. Leo Karupää. Mihkel Luht in memoriam. Eesti Päevaleht, 23. juuni 1971.
Franz Muralt

Franz Voldemar Muralt (7. juuli 1881 Kullamaa – 29. november 1975 Halmstad) oli Eesti sõjaväelane (vanemleitnant). Ta osales Vabadussõjas, teenis Peipsi Laevastiku Divisjonis. 1944. aastal põgenes Franz Muralt Rootsi, kus elas 1971. aastal Halmstadi pikaravihaiglas. Eestlane, kes võttis osa Jaapani sõjast. Eesti Päevaleht, 17. juuli 1971, nr. 56, lk. 1. Ohvitseride andmekogu
Vulkaaniline plokk

Vulkaaniline plokk ehk vulkaaniline kild on vulkaanist väljapaiskunud ja tahke kehana maapinnale langenud nurgeline kivi, mille läbimõõt ületab 64 mm. Vulkaaniline kild kuulub püroklastide hulka. Vulkaaniline kild on tahke keha juba vulkaanist väljalendamise hetkel. See eristab teda ümarama kujuga vulkaanilisest pommist. Vulkaaniline pomm
Aleksander Vunk

Aleksander Vunk (26. juuli 1883 Pärnu – 9. detsember 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (leitnant, 1920). Ta oli Peipsi Laevastiku Divisjoni esimene ülem. Ohvitseride andmekogu
Andreas Julle

Andreas Julle VR II/3 (ka Andreas Yllö; 29. november/11. detsember 1887 Narva vald, Ingerimaa – 3. mai 1946 Kuopio) oli Eesti sõjaväelane (leitnant). Ta sai hariduse Narva merekoolis ja Magnushofi merekooli (Riia lähedal) juures tegi kaugsõidukapteni eksami. Eesti Vabadussõja ajal oli ta 1919. aasta aprillis suurtükipaadi Taara kompaniiülem, pärast seda viidi üle vanemohvitseri ametikohale suurtükipaadil Vanemuine ning mai lõpus määrati suurtükipaadile Ahti, kus oli komandöriks kuni 1922. aasta maini. Sõja käigus osales ta Peipsi laevastiku operatsioonides Peipsi ja Pihkva järvel ning Velikaja jõel. 1920. aastal anti talle Vabadusristi II liigi 3. järgu teenetemärk. "VE: Yllö, Andreas – Vabadusristi kavaler"[alaline kõdulink] Virumaa Entsüklopeedia (vaadatud 14. juulil 2017) Teenetemärkide kavalerid[alaline kõdulink] (vaadatud 14.07.2017) Ohvitseride andmekogu
Ferdinand Vichmann

Ferdinand Vichmann (3. september 1882 – surma aeg ja koht teadmata) oli Eesti sõjaväelane (vanemleitnant). Ohvitseride andmekogu
Tõnnivakk

Tõnnivakk oli ohvrinõu, kuhu viljakushaldjas Tõnnile ande viidi. Tõnnivakaks oli peergudest, puukoorest, vitstest või tohust tehtud nõu (vahel lihtsalt puust karbike või kast), mida hoiti ahjukõrval nurgas, toalakas, aidas, mõnel pool koguni väljas, kuid enamasti võõra silma eest varjul. Vakale omistati teatud maagilist jõudu, mis võis aidata kaasa majapidamise edendamisele ja pereõnnele. Tõnnivakas võidi hoida riide- või lõngakera, mis sümboliseeris koduhaldjat. Sinna pandi tõnisepäeval, tööde alustamisel ja lõpetamisel, perekondlike sündmuste tähistamisel ja muul sellisel puhul ohvriande, põhiliselt toitu (eriti uudset ja värsket), aga ka muud, näiteks pisikesi meesterõivaid. Arvati, et mida parem kingitus panna, seda suurem on Tõnni õnnistus. Tavaliselt ohverdati vakale neljapäeviti. Tõnniohvritest loobujaid, veel enam Tõnni hävitajaid tabas pärimuse järgi raske õnnetus või haigus nagu ohvripaikade rüüstajaidki. Tõnnivakku on tehtud ja kasutatud Mulgimaal, Pärnumaal, Läänemaal ja Harjumaal. Eriti Vändra ja Tori ümbruses püsis Tõnni kultus kuni 19. sajandi keskpaigani. Eesti Rahvaluule Arhiivis, Matthias Johann Eiseni kogus säilitatav 1893. aastal Viljandi kihelkonnast üleskirjutatud teade kirjeldab tõnnivakka ning sellega seotud kombeid nii: "Tõnnivakk. Kasetohust tehtud veikene vakk, sinna sise pannakse karvu nagu hobuste, lehmade, lammaste, sigade, kanade, ka igat seltsi vilja ning üks veikene tita, mis puust on tehtud ja riided selga seutud – see on siis jumal, kes seda õnnistust jagab. Seda vakka ei pia aga keigi täädma muud kui peremees, kes seda isi valmistab ning aidas oma kirstu põhjas hoiab. Tõnisepäeva hommikul enne koitu võtab peremees salaja selle vaka ja laternaga tule, kelle sees tükk rasvaküinalt põleb ning lähab elajatelauta, võtab vakast tüki lehmakarvu, süitab seda küinlatule pääl põlema ning suitsetab sellega lehma ümberringi läbi. Pärast võtab see selle tite, paneb seda lehma selja pääle istuma ja viimaks keerab veel lehma kõhu alt läbi mõned ringid ümber ja paneb seda vaka tagasi. Pääle selle lõikab veel tüki karvu tulevaks aastaks vaka sisse valmis. Nõndaviisi tehakse iga looma juures, olgu mis tahtsugune. Ka vili suitsutasse ja sorgitasse titaga läbi. On tema majandus keik sedaviisi läbi käidud, siis viib vaka jälle kirstupõhja tagasi. Tulevaks aastaks, nagu üteldud, salaja, et keigi ei tää ega näe." (E 8010, Viljandi 1893.) Ohvriallikas Ohvriand Ohvrikivi Tääksi Tõnni vakk Eesti keele seletav sõnaraamat [1] vaadatud 16.05.2020 Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 223 Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 320 Andres Rattasepp. Materjali vormikeel, kasetoht tarbematerjalina. Materjaliõpetuse aruanne. Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia, rahvusliku käsitöö osakond. Juhendajad: Janne Jokelainen, Priit-Kalev Parts. Viljandi 2012, lk 16. [2] Tõnisepäev, Eesti rahvakalender
Johannes Sild

Johannes Sild (25. november 1906 Krootuse vald, Võrumaa – 19. jaanuar 1974 Põlva) oli eesti vaimulik. Ta lõpetas aastal 1926 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 1928–1936 õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Helme Maarja koguduses Johannes Uustali juures ja Tartu Peetri koguduses Jaak Tauli juures. Ordineeriti 20. oktoobril 1937 õpetajaks. Ta oli aastatel 1937–1940 Räpina Miikaeli koguduse adjunktõpetaja (Anton Saarmani alluvuses), 2. juunil 1940 valiti ta Räpina koguduse õpetajaks , aastatel 1940–1974 oli ta sama koguduse (kuna Anton Saarman lahkus sakslannast abikaasa tõttu Saksamaale) õpetaja; lisaks oli ta veel aastatel 1944–1949 Võru praostkonna praost. Räpina õpetajaks J. Sild. Uus Eesti, 4. juuni 1940, nr. 147, lk. 7. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk. 541 Parim paik ilmas on kodu "Eesti Kirik" 1. detsember 2006
Kreutzwaldi sajand

Kreutzwaldi sajand (ka Kreutzwaldi sajand. Eesti kultuurilooline veeb) on veebisait, mis käsitleb Eesti kultuuriajalugu 19. sajandi algusest kuni Eesti Vabariigi loomiseni 1918. aastal. Veebi haldab Eesti Kirjandusmuuseum. Kultuuriajalooliste ja isikuülevaadete, ajatelgede ja fotoarhiivi kõrval sisaldab interaktiivne teabekeskkond ka 19. sajandi Eesti kirjanduse ja luule täistekste. Veebileht sai nime kirjanik Friedrich Reinhold Kreutzwaldi järgi. http://krzwlive.kirmus.ee/et/tutvustus (vaadatud 14.05.2019) Kreutzwaldi sajand
Julius Keller

Julius Keller (ka Julius Köller ja Julius Kõller; 13. veebruar 1899 Urvaste vald – 27. märts 1967) oli eesti vaimulik. Ta lõpetas aastal 1924 Valga Poeglaste Gümnaasiumi. Tartu Ülikoolis õppis ta aastatel 1925–1926 õigusteaduskonnas, aastatel 1924–1925 ja 1926–1929 usuteaduskonnas. Ta kuulus Korporatsiooni Rotalia. Ta oli aastatel 1930–1940 Avinurme koguduse õpetaja. Aastatel 1940–1949 oli ta Viljandi Pauluse koguduse õpetaja. Aastatel 1950–1953 oli ta Saarde Katariina koguduse õpetaja. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk. 362
Magdalena Soosõrv

Magdalena Soosõrv (abielus kuni 1938. aastani Magdalena Arenschild, mil perekonnanimi tagasi muudeti; 13. juuli (vkj)/ 25. juuli 1895 Kuusalu kihelkond, Harjumaa – 26. juuli 1945 Rootsi) oli Pühalepa vallasekretär. Ta oli ka sealse Naiskodukaitse jaoskonna esinaine ja Pühalepa VTÜ revisjonikomisjoni liige. 1939 Kotkaristi kuldrist Teenetemärkide kavalerid[alaline kõdulink] R. Saaliste. "Magdalena Soosõrv. In memoriam". Välis-Eesti nr 32, 12. august 1945. Lk 3 Foto, geni.com [1]
Raimond Peiker

Raimond Peiker (ka Raimund Peiker; 19. november 1914 Tartu – 5. märts 1992) oli eesti vaimulik. Ta õppis aastatel 1922–1928 Tartu Õpetajate Seminari Harjutuskoolis. Edasised õpingud järgnesid Hugo Treffneri Gümnaasiumi klassikaharus, mille ta lõpetas aastal 1933. Aastatel 1933–1937 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta algul Nõo Püha Laurentsiuse koguduses, hiljem Tartu Peetri koguduses. Ordineeriti 26. detsembril 1938 õpetajaks. Ta oli aastatel 1939–1944 Vaivara koguduse õpetaja. Aastatel 1944–1945 oli ta Ambla ja Tapa Jakobi koguduse õpetaja. Aastatel 1945–1992 oli ta Kanepi Jaani koguduse õpetaja. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. III, lk. 151 Raimund Peiker Eesti Kirik 2. märts 2005
Allveelabor

Allveelabor on veekogu põhjas asetsev statsionaarne või põhja mööda liikuv kompleks, mis võimaldab teha okeanoloogia-, merebioloogia-, allvee- ja muid uuringuid. Aquarius Reef Base Mereleksikon, 1996. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Conshelf I, II & III, Équipe Cousteau
Sademeveepeetus

Sademeeveepeetus ehk sademevee peetumine on vihmavee ja lume taimestikule ja ehitistele pidama jäämine ning hilisem aurumine maapinnale jõudmata. Peetunud vesi Tüvevesi (tüveäravool) Keskkonnasõnaraamat 2004 [1] (vaadatud 21.02.2012)
Põlispõhjavesi

Põlispõhjavesi on iidsetel aegadel põhjaveekihti kogunenud ja seal säilinud vesi. Ingliskeelse mõiste fossil water toortõlkena on seda tõlgitud ka kui fossiilne vesi või fossiilvesi. Põlispõhjavesi võib olla miljoneid aastaid vana[viide?]. Põlispõhjavett esineb peamiselt kõrbetes. Sügaval paiknemise ja sademete vähesuse tõttu ei uuene põlispõhjavesi vihma abil. Põlispõhjavee ammutamine (nt kaevandamise tulemusena) põhjustab põhjaveetaseme pöördumatu muutuse. Keskkonnasõnaraamat 2004 [1] (vaadatud 21.02.2012)
Peel (hüdroloogia)

Peel ehk peil on vees asetsev jaotistega püstlatt, millega määratakse veetaset. Peelisid saab jaotada liht- ja ülekandepeelideks. Lihtpeelide alla kuuluvad vaipeel ja lattpeel. Limnigramm EE 7. köide, 1994. Maastik, A., 2008. Hüdroloogia ja hüdromeetria. (Lühikursus). Tartu, Halo Kirjastus. Lk 56
James Stewart

James Maitland Stewart (20. mai 1908 – 2. juuli 1997) oli Ameerika Ühendriikide teatri- ja filminäitleja. Näitleja tuntumad osatäitmised olid filmides "Härra Smith läheb Washingtoni" ("Mr. Smith Goes to Washington", 1939), "Philadelphia lugu" ("The Philadelphia Story", 1940), "See imeilus elu" ("It's a Wonderful Life", 1946), "Harvey" (1950), "Tagaaken" ("Rear Window", 1954), "Vertigo" (1958) ja "Mõrva anatoomia" ("Anatomy of a Murder", 1959). James Stewart oli tegevteenistuses Ameerika Ühendriikide Õhujõudude ridades nii Teises maailmasõjas kui ka Vietnami sõjas. Oma militaarkarjääri lõpetas ta lennuväe brigaadikindrali auastmes. Viiel korral oli James Stewart esitatud Oscari ja kolmel Kuldgloobuse kandidaadiks, kui ta ei saanud neid auhindu. 1941. aastal pärjati ta parima meespeaosatäitja kullast kujuga rolli eest filmis "Philadelphia lugu". Kuldgloobus anti Stewardile üle 1974. aastal rolli eest telesarjas "Hawkins" (1973–1974). 1965. aastal anti näitlejale Cecil B. DeMille'i nimeline elutööauhind ja 1985 elutöö Oscar. Alates 1960. aastast on Stewartil Hollywoodi kuulsuste alleel (Hollywood Walk of Fame) aadressil 1708 Vine Street nimeline täht. 1999. aastal avaldatud edetabeli "AFI's 100 Years...100 Stars" (Ameerika Filmiinstituut) tulemuste põhjal asub näitleja meesstaaride edetabelis kolmandal kohal. Distinguished Service Medal Distinguished Flying Cross Air Medal Army Commendation Medal American Defense Service Medal European-African-Middle Eastern Campaign Medal World War II Victory Medal Armed Forces Reserve Medal French Croix de Guerre Presidential Medal of Freedom James Stewart - Biography. Bio Tagaaken/Rear Window (1954). Filmiveeb Vertigo/Vertigo (1958). Filmiveeb Mõrva anatoomia/Anatomy of a Murder (1959). Filmiveeb James Stewart - Awards. IMDb AFI's 100 Years...100 Stars. James Stewart andmekogus IMDb (inglise) James Stewart andmebaasis TCM Movie Database (inglise keeles) James Stewart andmekogus Filmiveeb