laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kunstiühing "Ars"

Kunstiühing "Ars" oli aastatel 1920–1924 Tallinnas tegutsenud kunstiühing. Kui mitte arvestada juba 1918. aasta jaanuaris asutatud kunstiühingut Pallas, oli 1920. aastal moodustatud Ars esimene kunstnike organisatsioon iseseisvunud Eestis. Ühing korraldas kuni 1924. aastani viis näitust. Ühingusse kuulusid peamiselt Venemaalt opteerunud kunstnikud ning baltisaksa kunstnikud. 8.–28. novembril 1920 toimus kunstiühingu "Ars" näitus Toompeal Eestimaa Provintsiaalmuuseumi ruumides. Näituse žüriisse kuulusid kunstnikud Peet Aren, Ants Laikmaa, Anatoli Kaigorodov, Paul Sepp ja Klara Zeidler, arhitekt Boris Krümmer ning kunstiajaloolane Leo Kügelgen. Kokku oli väljas üle 50 maali, mis olid üles seatud kolme saali. Venelastest olid esindatud Aleksander Kulkoff, Anatoli Kaigorodov, Aleksander Grinev, Antonov, Mihhail Rundaltsev, Boris Krümmer jt. Eestlastest kunstnikest olid näitusel kolm Jaan Koorti tööd ning Karl ja Paul Burmani, August Roosilehe, Paul Liivaku, Natalie Mei ja Lydia Wademan-Jans. Baltisakslasi esindasid Constance Wetter-Rosenthal, Klara Zeidler, Jacques Rosenbaum. Tähelepanu äratasid Olga Oboljaninova-Krümmeri elevandiluust miniatuurid. Mai Levin, Vene kunstnikud Eestis, Sirp, 16.12.2005 Kunstinäitus tulemas, Päevaleht, 20. oktoober 1920 "Ars'i kunstinäituse avamine". Kaja, 9. november 1920
9. november Saksamaa ajaloos

9. november on mitme Saksamaa ajaloos olulise sündmuse toimumise aeg. Juba vahetult pärast Teist maailmasõda kasutasid ajaloolased ning ajakirjanikud aeg-ajalt terminit "saatuslik päev" (Schicksalstag), kuid termini laiaulatuslik kasutamine algas 1989. aasta sündmuste ajal, mil peaaegu kogu Saksa meedia selle kasutusele võttis. 9. novembriga on seotud viis suursündmust Saksamaa ajaloos: 1848. aastal hukati Austria keisririigis 1848. aastal toimunud revolutsioonide ajal aset leidnud Viini ülestõusu ajal arreteeritud liberaalide juht Robert Blum. Hukkamises nähakse sageli tollaste revolutsioonide lõpliku ebaõnnestumise sümbolit. 1918. aastal keiser Wilhelm II troonilt tõukamisega Novembrirevolutsiooni ajal lõppes monarhia ajastu Saksamaal. Philipp Scheidemann kuulutas Riigipäevahoone aknalt välja Weimari vabariigi. Kaks tundi hiljem kuulutas Karl Liebknecht Berliini linnalossi rõdult välja "Vaba Sotsialistliku Vabariigi". "Der 9. November" ("Üheksas november") on Bernhard Kellermanni Saksamaal avaldatud Saksamaa 1918. aasta vastuhakust rääkiva raamatu pealkiri. 1923. aasta 8.–9. novembril aset leidnud Õllekeldriputš märkis natsipartei kui Saksamaa poliitikamaastiku olulise tegija esiletõusmist. 1938. aasta 9.–10. novembril toimus kristalliöö: ulatuslik sünagoogide ja juutide varade põletamine ning hävitamine. Tapeti rohkem kui 1300 inimest ning 30 000 juuti viidi koonduslaagritesse. 1989. aasta Berliini müüri langemine käivitas rea sündmusi, mis viisid lõpuks Saksamaa taasühinemiseni ja kommunistlike režiimide langemiseni Ida-Euroopas. 9. novembrit kaaluti Saksamaa ühinemise tähtpäevaks, kuid kuna tegemist oli ka kristalliöö toimumise ajaga, peeti seda kuupäeva riikliku tähtpäeva jaoks mittesobivaks. Seetõttu valiti selle tähistamiseks riigi taasühendamise ametlik kuupäev 3. oktoober. 9. november Max von Eelking (1875). "Blum, Robert", Allgemeine Deutsche Biographie (ADB) 2. Duncker & Humblot, pp. 739–741. "Germany Remembers 75th Anniversary Crystal Night". NDJ Global News (inglise). 09.11.2013. Vaadatud 26.02.2014.[alaline kõdulink] Kosmidou, Eleftheria Rania (2012). "European Civil War Films: Memory, Conflict, and Nostalgia". pp. 9-10. ISBN 1136250646. Deutsche Welle: Schicksalstag der Deutschen
Lümfotsütoos

Lümfotsütoosiks ehk lümfotsütaarseks leukotsütoosiks (inglise keeles lymphocytosis) nimetatakse ebanormaalselt suurt lümfotsüütide sisaldust veres. Lümfotsütoosi esineb nii loomadel kui ka inimestel. Lümfotsütoosi levinuim diagnoosimismeetod on täisvereanalüüs. Täisvereanalüüsi tulemused, mis näitavad absoluutset lümfotsütoosi: vastsündinutel ja imikutel: lümfotsüüte > 9000/μl kohta (SI 9000 × 106/L) vanematel lastel: lümfotsüüte > 7000/μl (SI 7000 × 106/L) täiskasvanul: lümfotsüüte > 4000/μl (SI 4000 × 106/L). Suhtelist lümfotsütoosi loetakse alla 2-aastaste laste puhul normaalseks seisundiks. Leukotsütoosi võivad põhjustada ka ulatuslik operatsioon müokardi infarkt ravimitest septiline šokk status epilepticus trauma äge südamepuudulikkus ülitundlikkuse reaktsioon jm Ebanormaalselt suur lümfotsüütide sisaldus võib osutada ka mõnele endokriinsüsteemi haigusele, näiteks: adrenokortikaalne puudulikkus hüpopituitarism müasteenia türeotoksikoos jm Leukotsütoosi võivad põhjustada mitmed viirused ja nakkushaigused: adenoviirus Epsteini-Barri viirus (EBV) gripp hepatiidiviirus herpes simplex viirus tüüp II HIV viirus läkaköha punetised tuulerõuged toksoplasma tsütomegaloviirus (CMV) jm Ebanormaalselt suur leukotsüütide sisaldus võib esineda ka ägedatest infektsioonidest paranemisel. brutselloos sekundaarne süüfilis tuberkuloos jm autoimmuunsed haigused hüposplenism krooniline põletik polüklonaalne B-rakuline lümfotsütoos suitsetamine sarkoidoos tümoom vähk Wegeneri granulomatoos hulgimüeloom Hodgkini lümfoom karvrakuline leukeemia krooniline lümfoidne leukeemia monoklonaalne B-rakuline lümfotsütoos mitte-Hodgkini lümfoom täiskasvanute T-rakuline leukeemia äge lümfoidne leukeemia jm Physiology and Pathophysiology of WBCs, Veebiversioon (vaadatud 26.02.2014) (inglise keeles) [1], Tartu Ülikooli Kliinikum, Hematoloogia-onkoloogia kliinik, Veebiversioon (vaadatud 26.02.2014) Tracy I. George,Malignant or benign leukocytosis, doi: 10.1182/asheducation-2012.1.475ASH Education Book December 8, 2012 vol. 2012 no. 1 475-484, Veebiversioon (vaadatud 26.02.2014) Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Lymphocytosis seisuga 26.02.2014.
1414

1414. aasta Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand Aastakümned: 1360. aastad 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad - 1410. aastad - 1420. aastad 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad 1460. aastad Aastad: 1409 1410 1411 1412 1413 - 1414 - 1415 1416 1417 1418 1419 Toimus Konstanzi kirikukogu. ... 21. juuli – paavst Sixtus IV ...
Molekulaarne ökoloogia

Molekulaarne ökoloogia on üks evolutsioonibioloogia suundi, mis kasutab traditsiooniliste ökoloogia alaste küsimuste (üldine liikide uurimine, bioloogilise mitmekesisusega (elurikkusega) seotud küsimused, liikide ja nende loodusliku asuala suhted, mitmed käitumisökoloogia alased küsimused) lahendamisel molekulaarse populatsioonigeneetika, molekulaarse fülogeneesi ja ka genoomika meetodeid. Molekulaarne ökoloogia on põhimõtteliselt sünonüümne Theodosius Dobzhansky, E. B. Fordi, Godfrey M. Hewitti ja teiste uurijate algatatud ökoloogilise geneetika suunaga. Need kaks suunda on samasugused oma püüde poolest uurida vabas looduses esinevaid ökoloogilisi suhteid ning seaduspärasusi molekulaarbioloogiast ja geneetikast lähtuvate meetoditega.
Aleksander Karro

Aleksander Karro (27. september 1896 Tartu – 4. juuni 1929) oli eesti ajakirjanik. Ta käis koolis Tartus. Aastal 1915 töötas ta Tartu Päevalehe toimetuses. Aastatel 1916–1919 töötas ta ajalehe Sakala toimetuses, oli lühemat aega ka ajalehe tegevtoimetaja. Seejärel töötas ta Viljandi haridus- ja kooliseltsi asjaajajana ja oli Viljandi lugemisringi juhatuse liige, saates Viljandi elu-olu kohta uudiseid Päevalehele. Aastal 1921 kutsuti ta Päevalehe toimetusse, kus ta töötas päevauudiste ja kohalike teadete osakonnas. Aastal 1929 asus ta ajalehe bibliografeerimisele ja hoidis korras toimetuse raamatukogu. Ta oli tegev ka ajakirjades: oli Eesti Tuletõrje Liidu häälekandja Tuletõrje Teated tegevtoimetaja ja Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu ajakirja Raamatukogu esimene toimetaja. Ta oli Eesti Ajakirjanike Liidu liige ja ta kuulus pikemat aega selle revisjonikomisjoni. Lisaks kuulus ta Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu juhatusse. Aleksander Karro suri 4. juunil 1929 ja maeti 8. juunil 1929 Hiiu-Rahu kalmistule. Ta oli abielus Alma Karroga (neiuna Laipman, Bernhard Laipmani tütar), neil oli kaks poega ja tütar. Tütar Imbi oli keraamik ja kunstipedagoog. https://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=VqYaEzln9g49 Aleksander Karro †. Päevaleht, 5. juuni 1929. Lk 6
Himno Nacional Argentino

"Himno Nacional Argentino" (hispaania keeles 'Argentina riigihümn') on Argentina riigihümn. Selle sõnad kirjutas Vicente López y Planes 1812 ja viisi Blas Parera 1813. Selle algne pealkiri oli "Marcha patriótica" ('Patriootlik marss'), hiljem kasutati pealkirju "Canción patriótica nacional" ja "Canción patriótica". Aastal 1847 avaldati see praeguse pealkirja all, mis on seniajani püsima jäänud. Välismaal kasutatakse mõnikord ekslikku pealkirja "¡Oíd, mortales!", mis on laulu esimesed sõnad. Hümni algversioon on 20 minuti pikkune. Pärast lühendamist 1924 kestab see 3 minutit 30 sekundit kuni 3 minutit 53 sekundit. Hümni esitusviis ja sõnad määrati kindlaks dekreediga 10.302 aastast 1944.
Tandeemne järjestus

Tandeemne järjestus ehk tandeemne kordus on mittekodeeriv DNA järjestus, mis koosneb kromosoomis üksteise järel paiknevatest identsetest järjestustest. Näide: ATTCG ATTCG ATTCG - tandeemne kordus, milles järjestus ATTCG on korratud kolm korda. Suurtest (100 000 bp – mõned Mb) tandeemselt korduva mittekodeeriva DNA plokkidest koosnevat järjestust nimetatakse satelliit-DNA-ks. Kui korduses on 10 kuni 60 nukleotiidi pikkune lõik siis seda nimetatakse minisatelliidiks. Minisatelliit DNA on keskmise pikkusega (100 bp – 20 000 bp). Vähem kui 10 nukleotiidi pikkuste (2-6) lõikudena tandeemselt korduvat järjestust nimetatakse mikrosatelliidiks või lühikeseks tandeemseks järjestuseks. Mikrosatelliit DNA on väikese suurusega (<100 bp). Kui korduses on täpselt kaks nukleotiidi (näiteks: ACACACAC…) siis kutsutakse seda dinukleotiidseks korduseks. Ühe nukleotiidi kordusel mononukleotiidseks korduseks. Erinevate indiviidide sama DNA regiooni tandeemsete järjestuste võrdlemine annab võimaluse määrata nende indiviidide sugulust, põlvnemist. Ehk neid saab kasutada näiteks siis, kui on vaja välja selgitada kellegi bioloogilisi vanemaid. Sõnastik Vaadatud 26.02.2014 Mittekodeerivad järjestused Vaadatud 26.02.2014
Nelja hüppemäe turnee võitjad

Nelja hüppemäe turnee võitjad Suusahüpped
Beaver

Beaver on linn Ameerika Ühendriikides Utah' osariigis, Beaveri maakonna halduskeskus. 2010. aasta Ameerika Ühendriikide rahvaloenduse järgi elas Beaveris 3112 inimest. Beaveri asutasid 1859. aastal mormoonid. Linn sai linnaõigused 10. veebruaril 1867. Linn on nime saanud Beaveri jõe järgi. Beaveris sündisid lindprii Butch Cassidy, näitleja Betty Compson ja leiutaja Philo Farnsworth. United States Census Bureau Beaveri koduleht
Tadžikistani lipp

Tadžikistani lipp on Tadžikistani Vabariigi riigilipp. Tadžiki NSV lipp Tadžikistani lipuga tehakse maailmarekordeid
Harilik maasikapuu

Harilik maasikapuu (Arbutus unedo) on kanarbikuliste sugukonda maasikapuu perekonda kuuluv igihaljas põõsas või väike puu. Harilik maasikapuu kasvab Vahemere maades, Lääne-Prantsusmaal ja Iirimaal. Harilik maasikapuu kasvab 5–10, harva kuni 15 m kõrgeks. Tüve läbimõõt on kuni 80 cm. Lehed on 5–10 cm pikad ja 2–3 cm laiad, läikivad ja saagja leheservaga. Õied on mõlemasoolised, valged (harva kahvaturoosad) ja kellukakujulised. Nende läbimõõt on 4–6 mm ja nad moodustavad pööriseid, kus on koos 10–30 õit. Õisi tolmeldavad mesilased. Maasikapuu õitseb sügisel ja viljad valmivad aasta aega, nii et nad saavad küpseks järgmise õitsemise ajaks. Oranžpunased luuviljad meenutavad välimuselt maasikat, kuid ei ole eriti maitsvad. Viljad on maheda jahuse maitsega. Plinius Vanema järgi tuleb maasikapuu ladinakeelne nimi unedo sõnadest unum edo ('ma sõin ühe ära') ja niisugune käitumine võib täiesti vastata viljade maitsele. Ühtlasi soovitas ta seda puud mitte istutada sinna, kus mesilasi kasvatatakse, sest maasikapuu õied andvat meele kibeda maitse. Erinevalt enamikust kanarbikulistest kasvab harilik maasikapuu hästi lubjarohkel pinnasel. Istutada on seda parem varjatud kohta, sest ta õitseb hilja. Kui teda soovitakse kasvatada puukujulisena, siis tuleb tema mitmest tüvest üks välja valida ja ülejäänud ära lõigata. Harilik maasikapuu on kohastunud kasvamiseks vahemerelises kliimas, kus suvel vihma ei saja. Niisuguses kliimas on teda kõige parem kasvatada ja sellepärast on ta USA California osariigis levinud ilupuu. Kuid ta kasvab hästi ka Iirimaal, kus suved on vihmased ja jahedad, sest sademetest ja päikesepaistest olulisem on tema jaoks talvekülmade puudumine. Baltimaades ei saa teda kasvatada, sest talvel võtab külm ta ära. Temperatuure alla −10 °C ta ei talu. Maasikapuude kasvatajad jätavad kõige sagedamini viljad puule külge ja linnud söövad need lõpuks ära. Kuid viljadest tehakse ka moosi. Portugalis aetakse kanget alkohoolset jooki, mille nimeks on medronho, kuid Portugalis pole ainsatki maasikapuuistandust ja seetõttu ei toodeta seda suurtes kogustes.
Natüürmort

Natüürmort ehk vaikelu (prantsuse keeles nature morte 'surnud loodus') on elutu looduse ja esemete kujutamine kunstniku poolt seatud kompositsioonis. Natüürmordi kui maaližanri kujutamisvaldkonnaks on ajalooliselt olnud puu- ja aedviljad, lillekimbud vaasis, tarbeesemed, hinnalised väärtasjad, jahisaak ja kalad ning erinevad kompositsioonid muusikariistadest, raamatutest, nipsasjakestest, küünaldest vms esemeist. Natüürmorti võib jaotada kujutatu põhjal alaliikideks: lille- ja viljademaal, kalad ja jahitrofeed, vanitas–tüüpi vaikelud ning einevaikelud. Natüürmorte võib leida juba Vana-Egiptuse sarkofaagidelt. Usuti, et sarkofaagil kujutatud esemed muutuvad teispoolsuses reaalsuseks ja surnu saab neid siis kasutada. Natüürmorte on leitud ka Pompei ja Herculaneumi seinamaalidelt. Natüürmort hakkas laiemalt levima renessansiaegses Itaalias 14. sajandi alguses (Taddeo Gaddi). Iseseisvaks maaližanriks kujunes 17. sajandil, saades eriti populaarseks Madalmaades, aga ka Prantsusmaal, Hispaanias ja Itaalias. Natüürmordi populaarsuse Madalmaades põhjustas asjaolu, et Hollandi reformeeritud protestantlik kirik keelustas pühakute ja religioossete sümbolite kujutamise maalidel. Tänapäeval on arvutigraafika abil loodud ka täiesti sünteetilisi natüürmorte. Vanitas
Koriandriviljad

Koriandriviljadeks (Coriandri fructus) nimetatakse aedkoriandri täisküpsenud viljadest saadusi, mida kasutatakse väga erinevatel eesmärkidel ja valmistusviisidel nii töönduslikult kui ka kodumajapidamises. Bioloogiliselt on koriandriviljad taime teatud elujärk milles on uue taime alged ja sobivate keskkonnatingimuste korral arenevad nii juur, vars, lehed, õied ja taas viljad. Droogiks korjatakse koriandrivilju siis, kui ligi 80% viljadest on saavutanud täisküpsuse. Kuivatatakse temperatuuril 35–40 °C. Droog koosneb täisküpsenud viljadest. Euroopa farmakopöas käsitletakse droogina vaid selliseid koriandrivilju, mille eeterliku õli (Coriandri aetherolum) sisaldus on vähemalt 0,3%. Päevane annus on 3 –7 grammi droogi. Kasutatakse seedehäiretetest tingitud kõhupuhituse, maovalude, iivelduse ja oksendamise korral. Arütmia ja epilepsia (kergendab) korral suurendab naistel kiima ning puhastab ja paksendab verd. Toimib kerge rahustina. Viljad soodustavad sapi ja maomahla eritust. Tõstavad söögiisu. Ülitundlikkus koriandriviljade suhtes. Aedkoriander on kerge narkootilise toimega ja maksa jaoks mürgine taim, seetõttu tuleks saadusi eelnevalt kuumtöödelda. Vastumürk: tilliseemned või oliiviõli.  Pikemalt artiklis Koriander Koriandrivilju (koriandriseemneid) kasutatakse kulinaarias. Koriandriviljades on 15–20% mittekuivavat õli. Ain Raal "Farmakognoosia" Tartu Ülikooli Kirjastus 2010 lk 277–278 [1][alaline kõdulink], Veebiversioon (vaadatud 26.02.2014) (inglise keeles) Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", lk 249-250, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010 Aleksander Heintalu, Anneli Sihvart, "Vigala Sassi taimeravi", Pegasus, lk 29, 2012 A. Raal, E. Arak, A. Orav, Koriandriviljade eeterliku õli keemiline koostis ja vastavus Euroopa farmakopöa nõuetele, veebiversioon (vaadatud 26.02.2014)
Lümfikapillaarid

Lümfikapillaarid (ladina vas lymphocapillare) on paljude selgroogsete lümfisüsteemi peenimad sooned. Lümfikapillaarid algavad kudedest umbselt. Lümfikapillaarid osalevad ka mikrovereringes. Lümfikapillaaride areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti. Lümfikapillaarid paiknevad kehas pea kõikjal saates ja põimides end ümber veresoonte, välja arvatud kesknärvisüsteem, epidermis, küüned, karvastik, juuksed, sarvkest ja luuüdi. Usutakse, et sarvkesta kahjustumise korral, näiteks kontaktläätsest põhjustatud pideva ärrituse tõttu, kui toimub veresoonte sisenemine sarvkesta, siis järgnevad neile ka lümfikapillaarid. Lümfikapillaaride ülesandeks on rakkudevälise koevedeliku ära juhtimine, see toimub endoteelirakkudest koosneva sooneseina kaudu peamiselt difusiooni teel. Rakulised elemendid ja makromolekulid sisenevad lümfi rakuvaheruumide kaudu või pinotsütoosi teel. Endoteel sarnaneb verekapillaaride omaga, kuid puudub basaalmembraan. Soonesein on ühe raku paksune (50–100 nm), rakud on üsna tavalise ehitusega - tuvastatud on rakutuum, mitokonder, tsentriool, Golgi kompleks, karedapinnaline ER, lüsosoom, vesiikul jm. Lümfikapillaaride seina läbistavad nii väikemolekulaarsed ained kui ka valgumolekulid ja suhteliselt suured tahked osad. Lümfikapillaarid lähevad üle lümfisoonteks, mis juhivad lümfi lümfisõlmedesse. Maksa lümfikapillaarid paiknevad maksasagarikest väljaspool. Lümfikapillaar on kantud kehtivasse inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavarasse Terminologia Histologica. "Meditsiinisõnastik" 444:2004. "Meditsiinisõnastik" 814:2004. Enn Ernits, Esta Nahkur,"Koduloomade anatoomia", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 325, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8. William N. Charman, Valentino J. Stella, Lymphatic Transport of Drugs, CRC Press, lk 5, 1992, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 28.02.2014) (inglise keeles) "Inimese füsioloogia ja anatoomia", 246:2011 Arne Lepp. "Inimese anatoomia, I osa. Liikumisaparaat, siseelundid", Tartu Ülikooli Kirjastus, lk 365, 2013, ISBN 978-9949-32-239-8. Sissekanne Terminologia Histologicas, lk 88, H3.09.02.0.05004: Vas lymphocapillare. Lümfikapillaar Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Lymph capillary seisuga 26.02.2014.
Orjol

Orjol (vene Орёл) on linn Venemaal, Orjoli oblasti keskus. Asub Kesk-Vene kõrgustikul Oka jõe kaldal. Orjol on rajatud kindlusena 1566. aastal Venemaa lõunapiiride kaitseks. 1708. aastal sai linnaõigused. Teise maailmasõja ajal hävis suur osa linna hoonetest. Elanike arv on 329 400 (2005). Halduslikult jaguneb neljaks linnarajooniks. Orjolis on sündinud Ivan Turgenev. https://www.citypopulation.de/en/russia/cities/central/, vaadatud 27.09.2022. Orjoli koduleht
Preobraženskoje kokkulepe

Preobraženskoje kokkulepe on Moskva lähistel Preobraženskojes 1699. aastal Johann Reinhold von Patkuli ja Peeter I vahel sõlmitud kokkulepe Venemaa tsaaririigi lülitumiseks Rootsi-vastasesse koalitsiooni, mis viis Suure Põhjasõja puhkemiseni.
Lõuna-Aafrika Vabariigi veinid

Lõuna-Aafrika Vabariigi veinid ehk LAV veinid on Lõuna-Aafrika Vabariigis toodetud veinid. Veinitootmine levis sinna koos Euroopa asunikega. Viinamarjaistandusi hakati seal rajama 1650. aastatel. Esimesteks viinamarjaistanduste rajajateks olid flaami päritolu asunikud. 1680ndatel saabus LAV-sse hulgaliselt Prantsuse hugenotte, kes viisid veinitööstuse uuele kvalitatiivsele tasemele. Praegu kehtivale veinide kvaliteedisüsteemile pandi alus 1973. aastal, mil loodi "Wine of Origin" (WO) programm. Selle programmi raames seadustati, kuidas defineerida Lõuna-Aafrika Vabariigi veiniregioone ja kuidas nad peaks ilmuma veini siltidel. Selle süsteemi välja töötamisel on suuresti üle võetud Prantsuse AOC süsteemist, aga see ei ole nii range. Vastavalt WO kvaliteedisüsteemile jagatakse LAV veinipiirkonnad 4 kategooriasse: Kõige suuremaks kategooriaks on geograafiline piirkond (geographical unit). Teiseks kategooriaks on regioon (region). Kolmandaks on piirkond (district). Neljandaks on veiniaed (ward). Lõuna-Aafrika Vabariigi jagamine veinipiirkondadeks on otseselt seotud praeguse Lõuna-Aafrika Vabariigi kvaliteedisüsteemiga. Lõuna-Aafrika Vabariigi veinipiirkonnad jagunevad kolme geograafilise piirkonna vahel. Nendeks on: Lääne-Kapimaa Põhja-Kapimaa Ida-Kapimaa Lääne-Kapimaa jaguneb kuueks regiooniks: Boberg – seal toodetakse peamiselt kangestatud veine. Breede River Valley – sisaldab 3 veinipiirkonda ja 14 veiniaeda. Cape South Coast – sisaldab 6 veinipiirkonda ja 17 veiniaeda Coastal Region – sisaldab 9 veinipiirkonda ja 17 veiniaeda Klein Karoo – sisaldab 2 veinipiirkonda ja 5 veiniaeda Olifants River – sisaldab 3 veinipiirkonda ja 5 veiniaeda Põhja-Kapimaal regioonid puuduvad, sisaldab 2 veinipiirkonda ja 3 veiniaeda. Ida-Kapimaal asub üks veiniaed. Väga paljud LAV-is kasvatatavad viinamarjad on: Chenin Blanc Cabernet Sauvignon Colombard Shiraz Sauvignon Blanc Chardonnay Pinotage Merlot Erilist tähelepanu väärib Pinotage, mille puhul on tegemist kohaliku viinamarjasordiga. "Lõuna-Aafrika Vabariigi veinid" "http://www.wosa.co.za", MTÜ, mis propageerib LAV veine; inglise keeles.
Metalheadz

Metalheadz on Suurbritannias tegutsev trummi ja bassi plaadifirma, mis asutati 1994. aastal Goldie eestvedamisel. Plaadifirma algatamise juures viibis ka Doc Scott ja leibeli populariseerimises oli oluline roll DJ-duol Kemistry & Storm. Metalheadzi logo põhineb Darren Bartletti 1991. aastal loodud kavandil. Oma autobiograafias ütleb Goldie, et lisas kolbale kõrvaklapid "nii et pealuu sümboliseerib pead samas kui kõrvaklapid on muusika, sest muusika on alles ka siis kui me kõik oleme juba surnud". Plaadifirma esimeseks väljalaskeks oli 12-tolline, mille ühel pool oli Doc Scotti "V.I.P. Drumz" ja teisel pool Goldie "V.I.P. Riders Ghost". 1990. aastatel tegid plaadifirmaga koostööd paljud trummi ja bassi teerajajad – produtsendid nagu Photek, Dillinja, Adam F, Grooverider (kasutades aliast Codename John), Doc Scott, Peshay, Alex Reece, Wax Doctor, Source Direct, J Majik, Lemon D, Hidden Agenda ja Ed Rush & Optical. Hiljem on plaadifirmaga koostööd teinud näiteks järgmised tuntud produtsendid: A.I. (Artificial Intelligence), AMIT, Arp XP, Commix, dBridge, DLR, Fracture, Friske, Future Cut, Goldie, Jubei, Lenzman, Marcus Intalex, Mako, Mikal, Need For Mirrors, Om Unit, Reza, Rido, Subwave, The Invaderz, Ulterior Motive. Goldie on öelnud, et tema jaoks on muusika "ausus" olulisem kui hinge ja aususe kasuminumbrite ja populaarsuse nimel ohvriks toomine. Kommertsliku kõlaga trummi ja bassi tootmise asemel soovib Goldie säilitada plaadifirma sõltumatust ja välja anda lugusid, mis teda ennast kõnetavad. Plaadifirma ülesanne on välja anda head muusikat. 2012. aastal tuli plaadifirma alt välja 200. väljalase. http://www.billboard.com/articles/columns/code/1549879/goldie-talks-new-album-edm-and-his-bass-devoted-life Billboard Check out Metalheadz co-founder Doc Scott's 1993 studio set up. Fact. 01.05.2014. https://web.archive.org/web/20140214045204/http://www.dj-kicks.com/kemistry-storm-dj-kicks/ www.dj-kicks.com Goldie & Paul Gorman. "Nine Lives". Hodder & Stoughton, London. 2002. lk 128. ISBN 0-340-82478-6. Lauren Martin. "I’m an OG Again": Goldie on 20 Years of Metalheadz, and Turning 'Timeless' Into an Orchestral Score[alaline kõdulink]. Thump UK. 01.05.2014.