laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Muumimaja

Muumimaja (rootsi Mumins hus, soome Muumitalo) on ehitis Tove Janssoni muumilugudes. Muumimaja asub Muumioru keskel ja on Muumipapa ehitatud. Maja on ümmarguse põhiplaaniga, terava katusega, sinist värvi ning kõrge ja kitsas. Muumimaja ümbruses asuvad puukuur, võrkkiik, tubakapeenar ning sireli- ja jasmiinipõõsad. Muumimaja täpne tubade paigutus muutub Muumilugude vältel, sest eri teostes on majal erinevad asukad. Alati elavad Muumimajas ainult Muumitroll, Muumipapa ja Muumimamma. Ka Muumimaja väliskuju on eri lugudes erinev. Näiteks "Ohtlikus jaanipäevas" kujutatakse maja ühel pildil märksa kitsama ja kõrgemana kui seda "Võlukübaras". Ühel pildil raamatus "Hilja novembris" kujutatakse Muumimaja tavapärase kahekorruselise maja asemel kolmekorruselisena. "Võlukübaras" ära toodud plaani järgi võtab suurema osa esimesest korrusest enda alla elutuba. Esimesel korrusel on veel veranda, köök, Piisamroti tuba, Koduvana tuba ning Tutsiku ja Lipsiku tuba. Teisel korrusel on Muumimamma tuba, Muumipapa tuba, Snifi tuba, Tuskliku ja Tusklikupreili tuba, Nuuskmõmmiku ja Muumitrolli tuba ning võõrastetuba. Lisaks on Muumimaja juures suur moosikelder. Elusuuruses Muumimaja asub Soomes Naantalis Muumimaa teemapargis.
Säde jõgi

Säde jõgi ka Seda jõgi, (läti k. Sedas upe; saksa k. Sedde Fluss) on 60 km pikkune jõgi Läti põhjaosas, Vidzemes, mis suubub Burtnieki ehk Asti järve (ka Astijärv, Astigerwe). Säde jõe märgalal olev Säde raba (läti k. Sedas purvs) Valka piirkonnas kuulub Natura 2000 alade hulka. Aeg-ajalt on Säde jõge ekslikult samastatud Ümera (lt Jumara) jõega, mis asub Volmari (lt Valmiera) lähedal ja suubub linnast edelas Koiva (lt Gauja) jõkke.[viide?] Säde jõe järgi nimetati 1902. aastal Valgas loodud selts "Säde", mis omas 1911. aastast kontserdi- ja teatrihoonet. Seda – linn Lätis Valka rajoonis. Jumara jõgi (läti k. Jumaras upe) Ümera jõel – ajalooline romaan Jakob Benjamin Fischer: Versuch einer Naturgeschichte von Livland, 1791 Folkloor.ee: Valga linna ajaloolised traditsioonid Säde jõe aasade projekt (inglise k.)
Jumara jõgi

Jumara ehk Ümera on jõgi Lätis Valmiera lähistel, mis linnast edelas suubub Koiva jõkke. Väidetavalt toimus jõe lähistel 1210. aastal Ümera lahing.[viide?] Ümera jõeks on ekslikult nimetatud ka Säde jõge. Vaade Inčukalns-Valka maanteelt Sild suudme lähedal Vaade suudmelähedaselt sillalt Ümera – eestlaste kuulsusrikas lahing 800 aastat tagasi Retk Ümera lahingupaikadele
St Peter's College (Auckland)

St Peter's College on Uus-Meremaal Aucklandis Epsomis asuv katoliiklik kool poistele vanuses 7–13. See on Uus-Meremaa suurim katoliiklik kool. Rick Maxwell, St Peter's College, Auckland, Simerlocy Press, Auckland, 2008. Koduleht
Bruce'i dünastia

Bruce'i dünastia on normanni päritolu dünastia, mis valitses Šotimaad 1306–1371. Bruce'd pärinesid tõenäoliselt Normandiast ja Inglismaale jõudsid nad William Vallutaja kaaskonnas. Inglismaalt siirdusid Bruce'id Šotimaale, kus nad said enda valdusse Annandale'i krahvkonna ja ka muid maavaldusi. Esimesena Bruce'i dünastiast sai Šoti troonile Carricki krahv Robert Bruce, kes valitses Robert I nime all. Pärast Robert I surma sai võimule tema poeg David II. 1306–1329 Robert Bruce 1329–1371 David II
Ižma

Ižma (komi Изьва (Izva)) on küla Venemaal Komis, Ižma rajooni keskus. Asub Ižma jõe ääres, 540 km Sõktõvkarist kirdes. Q126687534
Schumacher College

Schumacher College on 1991. aastal asutatud keskus Dartingtonis (Devoni krahvkond, Inglismaa). See on nimetatud majandusteadlase Ernst Schumacheri järgi. Keskus korraldab regulaarselt loengusarju, mis käsitlevad jätkusuutlikku arengut ja holistlikku lähenemist. Lektorite hulgas on olnud David Abram, Patch Adams, Fritjof Capra, Deepak Chopra, Brian Goodwin, Stanislav Grof, Hazel Henderson, James Lovelock, Lynn Margulis, Humberto Maturana, Christian de Quincey, Wolfgang Sachs, Arne Næss, Rupert Sheldrake, Vandana Shiva jt.
Krista Kilvet

Krista Kilvet (kuni 1970. aastani Krista Kanter; 31. mai 1946 Tallinn – 21. jaanuar 2009 Tallinn) oli Eesti raadioajakirjanik, poliitik ja diplomaat. Krista Kilvet lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogina 1979. aastal. Aastatel 1967–1990 töötas ta Eesti Raadios, kus oli näiteks saadete "Mis tehtud, mis teoksil", "Rahvamuusika pooltund" ja "Mikrofoorum" toimetaja. Aastal 1989 oli Krista Kilvet üks Eesti Naisliidu asutajaid. Oli Eesti Kongressi liige. Aastal 1990 sai Krista Kilvet riigiministri asetäitjaks. Aastal 1992 valiti ta Riigikokku Rahvarinde ja 1995. aastal Keskerakonna nimekirjas. Aastatel 1989–1999 oli ta ka Tallinna linnavolikogu liige. Aastatel 1999–2008 töötas Krista Kilvet välisministeeriumis, kus valmistas näiteks ette Eesti saatkondade avamist Dublinis ja Sofias. Augustis 2008 nimetas president Krista Kilveti Eesti suursaadikuks Norras ja Islandil, kuid sellele tööle ei jõudnudki ta asuda. 15. oktoobril 2008 kutsus president Krista Kilveti tema palvel haiguse tõttu sellelt ametikohalt tagasi. Aastatel 1970–1990 oli Krista Kilvet abielus Kaarel Kilvetiga. Neil sündis kolm tütart, nende hulgas Kertu Saks. Nooruses harrastas ta Eesti tipptasemel purjetamist. http://www.nlib.ee/index.php?id=15239 Krister Kivi. Asjur, kokk, tema nõunik ja tolle autojuht Eesti Ekspress, 26. veebruar 2003 Krista Kilvet saates "Kukul külas", 11. september 2005, 1. osa, 2. osa Kai Kalamees. Diplomaat Krista Kilvet lahkus pärast rasket haigust Postimees, 22. jaanuar 2009 Allar Viivik. Pikk ja raske haigus viis raadiohääle ja diplomaadi Krista Kilveti manalateele Õhtuleht, 22. jaanuar 2009
August Pähn

August Pähn (20. jaanuar 1904 Rõuge kihelkond – 4. juuni 1963) oli eesti vaimulik. Lõpetas aastal 1930 Tartu Ülikooli usuteaduskonna. Oli prooviaastal Tartu Ülikooli koguduse juures. Ordineeriti 1. veebruaril 1931 õpetajaametisse. Oli aastal 1931 Hugo Bernhard Rahamäe isiklik adjunkt. Seejärel 1931–1941 oli ta Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja (valimisel 5. juulil 1931 sai ta ainsa kandidaadina 738 poolthäält, vastu ei ühtki). Lisaks oli ta 1935–1938 Rakke koguduse hooldajaõpetaja ja Järva praostkonna abipraost 1935–1940. 14. juunil 1940 sai ta Omakaitse Sihtkapitali Järvamaa toimkonna juhatuse liikmeks (tegi ettepaneku annetada korratusse jäetud haudadel asetsevad ristid Omakaitse Sihtkapitalile). Oli Järva praostkonna praosti kohusetäitja 1940–1941. Praostiks valimisel 9. jaanuaril 1940 sai ta 12 häält ja vastaskandidaat, Türi koguduse õpetaja Peet Nõmmik, 7 häält. Oli 1942–1944 Tallinna Püha Neitsi Maarja Piiskoplik Toomkoguduse õpetaja (alguses asetäitja). 1944. aasta septembri lõpus olid paljud pastorid, sealhulgas piiskop Johan Kõpp Eestist lahkunud. Assessoritest olid jäänud vaid Joosep Liiv, Johannes Uustal ja Anton Eilart. Anton Eilarti kanda jäid piiskopikohustused. Novembri lõpus Eilart arreteeriti. 29. novembril 1944 moodustasid Adolf Horn, Hugo Pärno ja August Pähn kiriku elu korraldava toimkonna. See toimkond otsustas hakata kirikut juhtima. Kutsuti kokku Piiskoplik Nõukogu. 17. jaanuaril 1945 valis Piiskoplik Nõukogu ajutise piiskopi asetäitja ja ajutise konsistooriumi. Teiste ametite hulgas oli August Pähn 1946–1948 Usuteaduse Kõrgema Katsekomisjoni rektor. 12. aprillil 1949 August Pähn arreteeriti NKVD poolt. Teda süüdistati kuulumises Eesti Üliõpilaste Seltsi, Isamaaliitu ning Kaitseliitu. Samuti ühenduses metsavendadega, töötamises Väinjärve vallavalitsuses ja osalemises fašistlikus kohtupidamises. Ta saadeti sunnitööle Karaganda oblasti vase- ja söekaevandustesse. Sunnitöölt tuli ta tagasi aastal 1956. Aastatel 1957–1963 töötas August Pähn Võnnu Jakobi koguduse õpetajana. August Pähna vend Elmar Pähn (1908–1991 Toronto) oli samuti kirikuõpetaja. Koeru koguduse õpetajaks A. Pähn. Rahvaleht, 9. juuli 1931, nr 79, lk 1. Omakaitse sihtkapitalile rajati Järvamaa toimkond. Rahvaleht, 15. juuni 1940, nr 139, lk 5. Aug. Pähn Järva praostiks. Rahvaleht, 10. jaanuar 1940, nr 8, lk 5. Elve Bender, "Mitte täiel määral piiskop. August Pähn 105", Eesti Kirik, 20. jaanuar 2009 Külli Keel, "SINA OLED MÄÄRATUD ISSANDA TÖÖLISEKS TEMA VIINAMÄEL", Sulane, aprill 2004
Hermann Kienast

Hermann Wilhelm Woldemar Kienast (27. oktoober 1904 Erastvere vald, Võrumaa – 10. oktoober 1990 Ilmenau) oli Eesti arst. 1923 lõpetas ta Tallinna Toomkooli, õppis 1923–1929 (lõpetas cum laude) Tartu Ülikoolis arstiteadust. Oli Tartus Mellini kliiniku arst. Arstide Koja nõukogu liige. 1939 repatrieerus Saksamaale.
Erich Wulff

Erich Julius Wulff (25. märts 1887 Peterburi – 11. august 1949 Marburg) oli Eesti arst. Õppis Königsbergi Ülikoolis ja Freiburgi Ülikoolis, dr. med. 1910 (Königsberg). Arstide Koja nõukogu liige. 1939. aastal repatrieerus Saksamaale. Saksamaale asunud Tallinnast 50 arsti., Uus Eesti, nr. 309, 12 november 1939
Georg Thal

Georg Paul Arnold Thal (10. oktoober 1901 Peterburi – 13. juuni 1978 Simbach) oli Eesti arst. Lõpetas Tartu Ülikooli 1925 cum laude, dr. med. 1941 (Berliini Ülikool). Arstide Koja nõukogu liige. Repatrieerus järelümberasujana 1941. aastal Saksamaale.
Maks Tiitso

Maks Tiitso (9. oktoober 1900 Tartu – 2. oktoober 1944 Stockholm) oli eesti arst ja arstiteadlane. Keskhariduse omandas Tartu Reaalkoolis. Osales Vabadussõjas. Lõpetas 1923 Tartu Ülikooli cum laude. Sai meditsiinidoktori kraadi 1932. aastal tööga "Die propriozeptive Regulierung der Atmung". Töötas seejärel Tartu Ülikooli õppejõuna, 1939. aastast oli erakorraline professor. Kuulus alates 1935. aastast Eesti Üliõpilaste Seltsi. 1944. aastal põgenes Tiitso Rootsi, kus suri põgenemisel saadud vigastuste tagajärjel. Maetud Stockholmi Metsakalmistule. "Prof. M. Tiitso suri Rootsis" Teataja (Stockholm), nr 1, 28. oktoober 1944, lk 5
Herman Rossmann

Herman Paul Rossmann (13. detsember 1896 Vändra, Pärnumaa – 28. september 1968 Sparreholm) oli eesti arst. Võitles Vabadussõjas. Lõpetas 1923 Tartu Ülikooli cum laude, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Kirurg Tallinnas, Arstide Koja nõukogu liige. 1944 põgenes Rootsi. TÜ üliõpilased
Voldemar Juss

Voldemar Juss (22. september 1889 Tallinn – 13. november 1949 Tallinn) oli eesti arst. Lõpetas 1918 Tartu Ülikooli. Oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. Ta osales Vabadussõjas. Ta oli röntgenoloog ja Arstide Koja nõukogu liige.
Artur Meerits

Artur Mihkel Meerits (15. november 1901 Vao vald, Virumaa – 10. oktoober 1941 Tallinn) oli eesti arst ja sõjaväelane (leitnant, 1932). Lõpetas 1926. aastal Tartu Ülikooli, oli üliõpilasseltsi Concordia vilistlaskogu esimees. 1932. aastast oli Tallinna Ühendatud Haigekassa Haigla peaarst. Kirurg, Arstide Koja nõukogu liige. Peale juunipööret 1940 astus kommunistlikku parteisse. Hukati kommunistlikus meelsuses süüdistatuna Saksa okupatsioonivõimude poolt.
Leonid Peterson

Leonid Peterson (10. märts 1896 Alatskivi mõis, Tartumaa – 27. august 1944 Tänassilma) oli eesti arst. Lõpetas 1923 Tartu Ülikooli, oli arst Tartus ja Jõgeval, 1938–1940 Jõgeva linnaarst. Ohvitseride andmekogu
Jaan Haho

Jaan Haho (26. juuni 1884 Oonurme, Virumaa – 25. august 1947 Tallinn) oli eesti arst. Lõpetas 1916 Tartu ülikooli, spetsialiseerudes sisehaigustele. Esimese maailmasõja ajal mobiliseeriti tsaariarmeesse, kus ta teenis Beljevski polgus nooremarstina. Vabadussõjas teenis põhjarindel 5. Rahvaväe polgu vanemarstina, mille eest pälvis ta Eesti Punase Risti ja hiljem Kotkaristi teenetemärgi. Pärast Vabadussõja lõppu määrati Jaan Haho Viru maakonnaarstiks Rakveres. Sellel kohal töötas ta kuni 1944. aastani. 1944. aastal, kui algas uus Vene okupatsioon, oli ta lühikest aega tööl Tallinna polikliinikus. Sealt kutsuti ta tagasi Rakverre, kus ta töötas kuni oma surmani Rakvere ümbruse jaoskonnaarstina. Viru maa-arst, Arstide Koja nõukogu liige.
Hans Sõber

Hans Sõber VR I/3 (3./5. märts 1890 Järsa talu, Uue-Suislepa vald, Viljandimaa – 5. detsember 1962 Paide/Tallinn) oli eesti arst. Õppis Tarvastu kihelkonnakoolis, Tartu Hugo Treffneri gümnaasiumis ja lõpetas Tartu Ülikooli arstiteaduskonna 1918. aastal. Esimese maailmasõja ajal oli sõjaväe arst ja Eesti Vabadussõja ajal Tartu sõjaväe haigla arst. Töötas stipendiaadina Viinis, aastatel 1920–1927 oli professor Maasingu vanemassistent. Oli üks Tartu Erakliiniku asutajaid ja selle arste ning võttis osa Tartu Polikliiniku töö korraldamisest ja arstliku abi andmisest, kuid peamiselt töötas siiski eraarstina. Enne surma töötas Paide haigla sisehaiguste osakonna juhataja ja arstina. Tegi uurimistöid suhkurtõve, difteeria, tuberkuloosi ja malaaria alal. Tema erialaks olid südamehaigused, kuid spetsialiseerus hiljem ka nina-, kurgu- ja kõrvahaiguste eriarstiks. Oli Arstide Koja nõukogu ja Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. Lisaks Vabadusristile oli talle antud ka Läti Punase Risti kõrgem aumärk. Mäelo, B. (5.01.1963). "Dr. H. Sõber surnud". Välis-Eesti : sõltumatu informatsiooni, kultuuriküsimuste ja majanduse ajaleht. Lk 3. Vaadatud 01.07.2018. "Arstide kojale valiti uus nõukogu". Uus Eesti. 6.06.1939. Lk 3. Vaadatud 01.07.2018. Mäelo, B. (4.01.1963). "Dr. Hans Sõber in memoriam". Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet. Lk 2. Vaadatud 01.07.2018.
Aleksander Doilov

Aleksander Doilov (22. jaanuar 1877 Narva – 10. juuni 1947 Viljandi) oli Eesti arst. Lõpetas 1903 Peterburi Sõjaväemeditsiinilise Akadeemia. Osales Vene-Jaapani sõjas, Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. Kaitseliidu Narva maleva sanitaarpealik. Arstide Koja nõukogu liige. 16. veebruaril 1940 valiti ta Narva linnanõunikuks. Narvas valiti linnavalitsus. Rahvaleht, 17. veebruar 1940, nr. 41, lk. 3.
Hans Sulg

Hans Sulg (26. september 1886 Põltsamaa – 30. november 1946 Tartu) oli eesti arst. Lõpetas Tartu ülikooli 1913, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Osales Vabadussõjas, 1920–1940 ja 1942–1944 Narva linnaarst. Arstide Koja nõukogu liige.
Voldemar Sumberg

Voldemar Christian Sumberg (9. aprill 1893 Lõve vald – 13. veebruar 1965 Kemerovo oblast, Venemaa) oli eesti arst, Otto Tiefi valitsuse sotsiaalminister. Ta õppis Tuhalaane apostliku õigeusu kihelkonnakoolis 1904–1907, Hugo Treffneri gümnaasiumis Tartus 1907–1913 ja Pärnu Aleksandri gümnaasiumis 1913–1915. Pärast gümnaasiumi lõpetamist õppis ta aastatel 1915–1918 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. Ta võttis velskrina osa Vabadussõjast (1918–1920). Ta õppis pärast Vabadussõda edasi Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas 1923. aastal. Ta töötas aastatel 1922–1924 Tartu Ülikooli tervishoiu instituudis assistendina. Ta alustas 1922. aastal tööd Eesti Arstideseltside Liidu Tervishoiu Muuseumi asutamiseks Tartus – algul töötas asjaajajana, aastatel 1923–1944 juhatajana. Eesti Tervishoiu Muuseum ja laialdane tervishoiualane teavitustegevus kujunesid tema elutööks. Peale püsiekspositsiooni muuseumis (alates 1928. aastast ka selle Tallinna osakonnas) korraldas ta rändnäitusi, loenguid, raadioloenguid, samariitlaste ja esmaabikursusi, andis välja trükiseid. Ta toimetas ka ajakirja Tervis ning "Tervise käsiraamatut" (1938–1941) ja raamatut "Esimene abi õnnetusjuhtudel" (1. väljaanne – 1927, järgmised täiendatud väljaanded 1932–1943). Mõlema viimase teose kordustrükid ilmusid 1942–1944. Voldemar Sumberg oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige aastast 1915. Ta oli juhtivatel kohtadel olnud Tartu Eesti Arstide Seltsis, Akadeemilises Arstiteaduse Seltsis, "Vanemuise" Seltsis, Tartu Vangide Hooldamise Seltsis, Tartu Tiisikuse Vastu Võitlemise Seltsis, kirjastuses "Noor-Eesti" jne. Poliitiliselt oli ta Rahvusliku Keskerakonna liige. 1941. aasta Suvesõjas etendas Tervishoiu Muuseumis moodustatud vastupanurühm olulist rolli Tartu ülestõusus punavägede vastu. Septembrist 1944 oli Voldemar Sumberg Eesti Vabariigi Rahvuskomitee liige. 18. septembril 1944 nimetati ta Otto Tiefi valitsuse sotsiaalministriks. Septembris 1944 ei õnnestunud tal perega Eestist põgeneda, ta arreteeriti NKVD poolt 23. oktoobril 1944, mõisteti süüdi §58-1a, 58-11 järgi, karistuseks 8-aastane vabadusekaotus. Lisaks esimesele karistusele määras laagrikohus talle 1949. aastal Eesti hümni laulmise eest (EÜSi aastapäeval) veel 8 aastat vangistust range režiimiga laagris. Pärast laagrist vabanemist viibis koos abikaasaga (küüditatud 1949. aastal) asumisel Novosibirski oblasti Zdvinski rajoonis, seejärel asus 1957. aastal arstina tööle Kemerovo oblasti Novokuznetski rajooni Targai puhkekodusse. Eestisse teda elama ei lubatud. Suri 13. veebruaril 1965, maeti Targai surnuaiale. 1939 – Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk Tema vanem vend oli vandeadvokaat ja poliitik Herman Sumberg. Ta oli 1922. aastast abielus Marie (Maria) Sumbergiga (sünd Johanson). Lapsed: Ants (Hans) (1927 Tartu – 2015 Austraalia) ja Eerik (1930 Tartu – 2010 Tartu). "Dr. Voldemar Sumberg ja Eesti Tervishoiu Muuseum". Eesti Tervishoiu Muuseum. Tallinn 1995 "Tõotan ustavaks jääda...". Koostanud ja toimetanud Mart Orav ja Enn Nõu. Tartu 2004 Indrek Paavle. "Õigluse ja omariikluse eest. Otto Tief (1889–1976)". Tartu 2014 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Hans Alver

Hans Otto August Alver (11. aprill 1887 Valga – 24. aprill 1942 Sevurallag, Sosva, Sverdlovski oblast) oli eesti arst. Ta õppis aastatel 1896–1902 Valga Kreili eraalgkoolis ja Tõnis Grünbergi progümnaasiumis ja aastatel 1896–1902 Pärnu gümnaasiumis. Ta lõpetas 1918. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. Ta oli üliõpilasseltsi Raimla vilistlane. Esimese maailmasõja ajal tegutses arstina Vene sõjaväes. Pärast ülikooli lõpetamist siirdus Läänemaale ja ta tegutses aastatel 1918–1919 arstina Lihulas. Vabadussõjas oli ta vanemarst Kuperjanovi pataljonis. 1921. aastal valiti dr Hans Alver Haapsalu linnavolikokku. Samal aastal loodi tema algatusel Haapsalu Kaunistamise Selts, mis hoolitses aastatel 1921–1940 Haapsalu heakorra eest. Aastatel 1929–1940 oli dr Hans Alver Haapsalu linnapea. Tema panus Haapsalu väljakujundamisel rahvusvaheliselt tunnustatud kuurortlinnaks on väga suur. Samuti hakati tema linnapeaks olemise ajal korraldama iga-aastaseid majade ja aedade nägusamaks muutmise võistlusi. Arstide Koja nõukogu liige. NKVD arreteeris ta 14. juunil 1941 ja Hans Alver lasti maha 24. aprillil 1942 Sevurallagis Sosvas Sverdlovski oblastis. Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärk, 1927 Eesti Punase Risti II järgu I astme teenetemärk, 1934 Alates 1989. aastast antakse Haapsalus välja Hans Alveri preemiat. Tema onupoeg oli Eduard Alver, teine onupoeg Aleksander Alver oli Viru-Nigula koguduse õpetaja. Tema lapselaps on munitsipaalpoliitik ja purjetamistreener Jaan Alver. Eesti riigi-, avaliku- ja kultuurielu tegelased 1918–1938. I. Tallinn, 1939 Hans Alveri preemia. Haapsalu linna veebisait. Juhan Alwer. Alwer'ite suguvõsa kroonika. Tallinn, 1939 Minu lugu jaanalver.ee (vaadatud 3.02.2019). Isidor Brennsohn: Die Aerzte Estlands vom Beginn der historischen Zeit bis zur Gegenwart : ein biografisches Lexikon nebst einer historischen Einleitung über das Medizinalwesen Estlands, Hirschheydt, 1922 lk.416 Biograafia ESBL-is
Robert Lattik

Robert Moritz Lattik (14. oktoober 1886 Karula vald, Võrumaa – 20. august 1950 Valga) oli eesti arst. Lõpetas 1916. aastal Tartu Ülikooli. Ta ning oli Antsla ja Tartu linnaarst ning Arstide Koja nõukogu liige. Arreteeriti NKVD poolt 18. detsembril 1944, suri Valga vangilaagris. 1938 Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk Tema vend Jaan Lattik oli vaimulik ja poliitik. Tema abikaasa Alma Lattik oli arst, nagu ka nende tütar Helbe Merila-Lattik. Eesti kommunismiohvrid 1940–1991 Haud Tallinna Metsakalmistul
Johan Järv

Johan Järv (17. märts 1886 Holstre vald, Viljandimaa – 24. märts 1946 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli eesti arst. Tunnistati arsti astme vääriliseks 1919, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Ta oli 1935. aastast Petseri haigla arst. Arstide Koja nõukogu liige. Arreteeriti NKVD poolt 10. juunil 1941 Petseris. Suri Nõukogude vangilaagris. "okupatsioon.ee". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. jaanuar 2015. Vaadatud 2. septembril 2014.
Holstein-Gottorp-Romanovite dünastia

Holstein-Gottorp-Romanovite dünastia valitses Venemaad 1761–1917. Dünastiale pani aluse Holstein-Gottorpi hertsog Karl Peter Ulrich, kes Vene keisrina kandis nime Peeter III. Ta päris Vene trooni, sest tema ema oli Peeter I tütar Anna Petrovna. 1761–1762 Peeter III 1762–1796 Katariina II 1796–1801 Paul I 1801–1825 Aleksander I 1825–1855 Nikolai I 1855–1881 Aleksander II 1881–1894 Aleksander III 1894–1917 Nikolai II 1917 Mihhail II Romanovid
Ernst Beckmann

Ernst Beckmann (30. oktoober 1887 Tartu – 26. veebruar 1963 Portland) oli eesti arst. Lõpetas 1914 Tartu ülikooli. Tõstamaa jaoskonnaarst. 1944 põgenes Rootsi, sealt siirdus edasi USA-sse.
Eduard Gens

Eduard Gens (29. august 1883 Kavastu vald, Tartumaa – 18. juuli 1969 Springe) oli eesti arst. Lõpetas 1912 Tartu ülikooli cum laude. Põgenes 1941 Saksamaale.
Kääbik

Kääbik võib viidata mitmele mõistele: Kääbik, sammaltaimede perekond Platydictya Kääbikud, liik inimeselaadseid olendeid J. R. R. Tolkieni loomingus "Kääbik ehk Sinna ja tagasi", J.R.R. Tolkieni raamat "Kääbik", Peter Jacksoni filmitriloogia Tolkieni raamatu ainetel "Kääbik: Ootamatu teekond", Peter Jacksoni film Tolkieni raamatu ainetel (triloogia esimene osa) "Kääbik: Smaugi laastatud maa", Peter Jacksoni film Tolkieni raamatu ainetel (triloogia teine osa) "Kääbik: Viie väe lahing", Peter Jacksoni film Tolkieni raamatu ainetel (triloogia kolmas osa)
Peeter Hansen

Peeter Hansen (31. jaanuar 1889 Holstre vald, Viljandimaa – 9. juuli 1950 Stockholm) oli eesti arst. 1914. aastal lõpetas Hansen Tartu ülikooli, 1924. aastal sai meditsiinidoktori kraadi (doktoritöö "Katselised uurimised Chatis'e viiruse üle"). Ta oli Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Hansen oli Tartu Ülikooli õppejõud, Tartu vangla arst ja eraarst Tartus. Tartu Eesti Arstide Seltsi liige. 1944. aastal põgenes ta Rootsi. Oli Eesti Arstide Seltsi Rootsis liige.
Leonhard Hantsoo

Leonhard Hantsoo, ka Leonard Hantsoo (2. detsember 1904 Tallinn – 20. aprill 1982 Hyattsville, Maryland, Ameerika Ühendriigid) oli eesti arst. Ta lõpetas Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumi ning õppis aastatel 1925–1931 Tartu Ülikoolis, kus lõpetas arstiteaduskonna. Ta oli üliõpilasselts Raimla vilistlane. Põgenes 1944 Saksamaale, 1950 siirdus USA-sse. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Roman Laamann

Roman-Karl Laamann, ka Laaman (22. juuni 1888 Tartu – 7. september 1963 Singen, Saksamaa) oli eesti arst ja sõjaväelane (kolonel). Ta lõpetas 1914. aastal Tartu ülikooli ja oli korporatsiooni Fraternitas Estica auvilistlane. 1944. aastal põgenes Saksamaale. Ohvitseride andmekogu
Heinrich Multer

Heinrich Multer VR I/3 (21. mai 1884 Tallinn – 29. märts 1953 Stockholm) oli eesti arst ja sõjaväelane (kolonelleitnant). Lõpetas 1917 Tartu ülikooli. 1944 põgenes Rootsi.
Alfred Molle

Alfred Molle (12. jaanuar 1910 Tartu – 8. mai 1998 Ontario, Kanada) oli eesti arst. Ta lõpetas 1928. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1935 Tartu Ülikooli. Aastatel 1935–1942 töötas ta Tartu Ülikooli 2. sisehaiguste kliinikus assistendina. 1942. aastal sai meditsiinidoktori kraadi (Eksperimentaalseid uurimusi respiratoorsest arütmiast inimesel). 1942–1944 oli ta Rakvere haigla sise- ja nakkushaiguste osakonna juhataja. 1944. aastal läks ta Austriasse, 1944–1946 oli ta Innsbrucki ülikooli sisehaiguste kliiniku röntgenoloog. 1949. aastal läks Kanadasse, kus oli 1953 diagnostilise radioloogia ja 1954 terapeutilise radioloogia eriarst. 1954–1961 töötas Molle Thunder Bay McKellar General Hospitalis, 1961–1981 Kenora Lake of the Woods District Hospitali radioloogiaosakonna juhatajana Ontario provintsis.
Gustav Kroll

Gustav Voldemar Kroll (15. mai 1886 Vastse-Kuuste vald – 4. november 1968 Tartu) oli eesti arst. Lõpetas 1914 Tartu ülikooli, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Osales 1. Maailmasõjas 1914-1918 arstina, hiljem Vabadussõjas. 1918–1942 oli Tartu linnaarst. Kaitseliidu Tartu maleva sanitaarpealik. 1941 osales kommunistide poolt Tartu vanglas mõrvatute väljakaevamistel. 1942–1944 Vastse-Kuuste ja 1944–1945 Kiidjärve haigla jaoskonnaarst. Arreteeriti NKVD poolt 1945 ja mõisteti 5 aastaks asumisele Tjumeni oblastisse. Hiljem oli asumisel Kasahstanis, kus arreteeriti uuesti 1950. Vabanes 1956. Süüdistati osavõtus 1941 Tartu vangla mõrvade uurimisest. Ta sai hea teenistuse eest 1915. aastal Püha Stanislavi 3. järgu ordeni ja Püha Anna 3. järgu ordeni. Endel Kroll oli tema poeg.