laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Inju mõis

Inju mõis (saksa keeles Innis) oli rüütlimõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub endine mõisasüda Inju külas Vinni vallas Lääne-Viru maakonnas. Mõisat on esmamainitud 1479. aastal. 1520. aastast oli mõisa omanik Jürgen Weddwes, 1550. aastast Jürgen Payküll. 17. sajandil oli mõisa omanik Gustav Adolph Mellyn. Aastatel 1877–1919 kuulus mõis Krausedele. Inju mõisa härrastemaja sai valmis 1894. aastal. Arhitektuuriliselt on itaaliapärane palazzo-taoline härrastemaja uusrenessanss-stiilis. Inju mõisa härrastemaja, Inju mõisa park, Inju mõisa aidad, Inju mõisa riistakuur ja Inju mõisa kuivati on tunnistatud kultuurimälestisteks. Eesti NSV ajal tegutses mõisahoonetes Inju Lastekodu. Inju mõis jäi tühjaks 2009. aasta lõpus, kui Inju Lastekodu ja Rakvere Lastekodu asendamiseks valmisid Vinni Perekodu viis pereelamut ja tegelusmaja. Lühikest aega kasutas maja veel Vaeküla Kool. 2011. aastal müüdi Inju mõis Soome perele. Inju-Aru mõis Eesti mõisate loend Uusrenessanss Kultuurimälestiste riiklik register (vaadatud 16.03.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 163. V. Mölderkivi, S. Rüütel (toimetajad). Rakvere rajooni Tööpunalipu ordeniga Eduard Vilde nimeline kolhoos. Tallinn, 1984 Inju mõisa park kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 21.05.2023) Inju mõisa ait 1 kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 21.05.2023) Inju mõisa ait kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 21.05.2023) Inju mõisa riistakuur kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 21.05.2023) Inju mõisa kuivati kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 21.05.2023) Inju Lastekodu ümberkorraldamine, Vinni Vallavolikogu määrus, RT IV, 13.11.2018, 13 Inju mõis leidis viimaks uued omanikud, Virumaa Teataja, 1. juuli 2011 Inju mõis kultuurimälestiste riiklikus registris Inju mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Kohila mõis

Kohila mõis (saksa keeles Koil) oli rüütlimõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval asub endine mõisasüda Kohila alevis Kohila vallas Rapla maakonnas. Kohila mõisat on esimest korda mainitud aastal 1438, kui mõis kuulus Tödwenitele. Moritz Wrangell abiellus Wilhelm Tödweni tütre Eddega ja sai kaasavarana Kohila koos väikese mõisa Taggani ja Kirever veskiga. Liivimaa ordu maameister Hermann von Brüggenei (Hasenkamp) läänistas Moritz von Wrangellile Kohila mõisa. 16.–18. sajandil kuulus mõis von Wrangellide perekonnale. 1649. aastal kinnitas Rootsi kuninganna Kristiina Hans Wrangellile mõisa kuulumist samadel tingimustel nagu juba tema vanaisa mõisat oli pidanud. Aastatel 1771–1906 kuulus mõis von Brevernite aadlisuguvõsale, kes ehitasid mõisakompleksi ka esinduslikumalt välja. Mõisa härrastemaja on ehitatud 19. sajandi I veerandil ja tollal kuulus see Brevernitele. Hiljem kuulus mõis Kohila Paberivabrikule. Mõis on arhitektuuriliselt klassitsistlikus stiilis. Pärast mõisa põlemist 1905. aastal ostis selle Kohila Paberivabrik. Ettevõte sai alguse mõisnikule kuulunud kümne töölisega puupapivabrikust (1893). Tänapäeval on mõisasüda jäänud Kohila alevi piiresse, mõisa sihitee on muutunud alevitänavaks. Alev hakkas tekkima 20. sajandi algul Kohila raudteejaama ning teeristis paiknenud Kapa kõrtsihoone juurde (viimane on hävinud). 2013. aasta 1. septembrist tegutseb mõisa peahoones Kohila Mõisakool. Kohila mõisa ait-kuivati Kohila mõisa ait-kuivati Kohila mõisa sepikoda Kohila mõisa tall-tõllakuur Kohila mõisa teenijatemaja varemed Kohila vesiveski Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 233. Kultuurimälestiste riiklik register (vaadatud 16.03.2013) Kohila mõis kultuurimälestiste riiklikus registris Kohila mõis (Hageri khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
New Foot-ball Club

New Foot-ball Club (ka New Football Club) on endine Madridi jalgpalliklubi, mis algselt loodi (Sociedad) Sky Football nime all 1897. aastal, kuid mida muudeti 1901. aastal. Mõned aastad hiljem aga lõpetati tegevus sisekonfliktide ja mängijate lahkumise pärast. 1900. aastal leidis aset esimene mängijate suurem lahkumine, mille vastu klubi president don Ángel Mayora ei saanud midagi teha. See ettevõtmine, mille eesotsas olid Julián Palacios ning vennad Carles ja Joan Padrós, pani aluse meeskonnale, mis loodi New Foot-ball Clubist lahkunute abiga ja mis sai nimeks Madrid Foot-ball Club ja mis hiljem hakkas kandma nime Real Madrid Club de Fútbol. Aasta hiljem muutus olukord veelgi keerulisemaks, kui klubist lahkusid järgmised mängijad eesmärgiga luua kolmas klubi, mis kandis nime Club Español de Madrid (Madridi Españoli klubi), et eristada seda Barcelona klubist Club Español de Football. La Copa de la Coronación poolfinalist (1902). Ángel Mayora Manuel Vallarino Jesús Ramos. "El Madrid arranca con ímpetu" (hispaania). Vaadatud 16.30.2013. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |Kasutatud= (juhend) Pedro Montoliú Camps: "Historia de Madrid, 1900. Inicios del foot-ball."[alaline kõdulink] José del Olmo (november 2009). "La Copa de 1902" (hispaania). Originaali arhiivikoopia seisuga 22.03.2019. Vaadatud 16.03.2013.
Angelina (Afanasjeva)

Angelina (vene keeles Ангелина; kodanikunimega Ljudmilla Dmitrijevna Afanasjeva Людмила Дмитриевна Афанасьева; 1. aprill 1894 Peterburi – 1. veebruar 1973 Kuremäe) oli Vene Õigeusu Kiriku ja Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku nunn, Pühtitsa Jumalaema Uinumise kloostri ülem (iguumenja) aastatel 1955–1968. Ta sündis Peterburis töölisperekonnas. Pärast neljaklassilise kooli ja meditsiinikooli lõpetamist läks ta aastal 1913 kloostrisse kuuletujaks. Esimese maailmasõja ajal evakueerus ta koos teistega Jaroslavli kubermangu. Nunnaks sai ta aastal 1920, mantia aastal 1930. Kloostrisse tuli ta tagasi aastal 1948. Moskva patriarh Aleksius I määras ta 25. juunil 1955 Pühtitsa Jumalaema Uinumise kloostri iguumenjaks. Ta haigestus 1967. aasta augustis raskelt pärast autoõnnetust. 4. jaanuarist 1968 oli ta sunnitud minema vanaduspuhkusele ja kloostri juhtimise üle andma ema Varvarale. Iguumenja Angelina suri 1. veebruaril 1973 Pühtitsa kloostris. Kornelius, Tallinna ja kogu Eesti metropoliit. Kroonlinna püha õiglane Joann, õigeusklikud eestlased ja õigeusk Eestis. Tõlkinud Toomas Hirvoja ja Natalja Lesnaja. Tallinn: Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku kirjastusosakond. Tallinn 2012.
Madridi Reali presidentide loend

Alljärgnevas tabelis on kajastatud kõik Madridi Reali presidendid alates klubi rajamisest. Kuigi ametlikult loodi klubi 1902. aastal, oli see toiminud ühtse asutusena pärast Sky Football klubist lahku löömist 1900. aastal, mistõttu peetakse Madridi Reali esimeseks presidendiks Julián Palaciosst, kes töötas sel ametipostil enne klubi ametlikku registreerimist. "Madridi Reali presidendid" (hispaania). realmadrid.com. Vaadatud 16.03.2013. "Carles Padrós au presidendina" (hispaania). realmadrid.com. Vaadatud 16.03.2013. "Adolfo Meléndez au presidendina" (hispaania). realmadrid.com. Vaadatud 16.03.2013. "Alfonso de Borbón au presidendina" (hispaania). realmadrid.com. Vaadatud 16.03.2013. "Santiago Bernabéu au presidendina" (hispaania). realmadrid.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 27.01.2020. Vaadatud 16.03.2013. "Alfredo Di Stéfano au presidendina" (hispaania). realmadrid.com. Vaadatud 16.03.2013.
Love Is a Friend of Mine

"Love Is a Friend of Mine" on Peter Callanderi ja Mitch Murray kirjutatud laul. Laul avaldati Tony Christie singli "Is This the Way to Amarillo" B-poolel.
Gruusia NSV

Gruusia NSV (täieliku nimega Gruusia Nõukogude Sotsialistlik Vabariik) oli 1. järgu haldusüksus (liiduvabariik) Taga-Kaukaasia SFNV ja seejärel Nõukogude Liidu koosseisus. Gruusia NSV koosseisu kuulusid: Abhaasi ANSV Adžaari ANSV Lõuna-Osseedi autonoomne oblast Ivan Orahelašvili/Mamija Orahelašvili, Ajutise KK sekretär mai 1920 – veebruar 1922; Vissarion Lominadze, veebruar 1922 – märts 1923; Lavrenti Kartvelišvili, märts 1923 – oktoober 1926; Levan Gogoberidze, oktoober 1926 – november 1930; Samson Mumulija, november 1930 – 30. oktoober 1931; Lavrenti Beria, 31. oktoober 1931 – 20. juuli 1938; Kandid Tšarkviani, 20. juuli 1938 – 27. märts 1952; Akakai Mgeladze 27. märts 1952 – 14. aprill 1953; Aleksandr Mirtshulava 14. aprill – 4. september 1953; Vassili Mžavanadze, 4. september 1953 – 28. september 1972; Eduard Ševardnadze, 28. september 1972 – 6. juuni 1985; Džumber Patiašvili, 6. juuni 1985 – 14. aprill 1989; Givi Gumbaridze, 14. aprill 1989 – 7. detsember 1990.  Pikemalt artiklis Gruusia KP Gruusia Gruusia NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimeeste loend Gruusia NSV valitsusjuhtide loend Taga-Kaukaasia SFNV Gruusia Demokraatlik Vabariik Augustimäss Gruusia NSV riigipead ja valitsusjuhid, (vene keeles)
Håkon VI

Håkon VI Magnusson (umbes 1340 – 1380) oli Norra kuningas 1343–1380. Ta oli Magnus VII poeg ja Margrete I abikaasa. Håkon valitses tegelikult Norra kuningana alates 1355. aastast ning 1363 abiellus ta Taani kuninga Valdemar IV tütre Margretega. 1362 sai ta isa initsiatiivil ka Rootsi kaaskuningas. 1363. aastal võttis Rootsi Riiginõukogu tema isalt Rootsi kuninga tiitli ja kutsus kuningaks Albrechti Mecklenburgist, kes tuli Saksamaalt Rootsi ja krooniti kuningaks 1364. Osa Lääne-Rootsist jäi edasi Magnus VII võimu alla, kuid 1365 langes Håkon VI isa rootslaste kätte vangi. 1370 sündis Håkonile poeg Olav, kellest sai hiljem nii Taani kui ka Norra kuningas. 1371 toimus Rootsis ülestõus ning Håkon VI läks ülestõusnute abiga Stockholmi piirama. Selle käigus saavutas ta kokkuleppe, millega loobus vastutasuks oma isa vabastamise eest Rootsi krooni nõudlusest. 1363. aastal abiellus Håkon Taani kuninga (1340–1375) Valdemar IV tütre Margretega. Abielust sündis poeg Olav (1370–1387), kes valitses Norrat Olav IV ja Taanit Oluf III nime all. Norra kuningate loend Håkon VI Magnussoni sugupuu ja perekond (inglise k.)
Nii kuum

"Nii kuum" on Eesti ansambli Nexus debüütalbum, mis ilmus 2003. aasta oktoobris. Nii kuum – 4:10 Ei saa – 3:13 Suveöös – 3:33 Hingetu – 3:19 Paradiis – 4:02 Kas tahad saada – 3:23 Meile meeldib – 3:27 Suveks tantsime talve – 3:19 Tantsijatar – 3:02 Elukooli – 2:57 Lähedal – 2:54 Raudne leedi – 3:45 Juulikuu lumi (Nexus 2003 mix) – 3:58 Paradiis (Electro M edition) – 3:35
Dixie

Dixie on Ameerika Ühendriikide lõunaosariikide hüüdnimi. "Oxford English Dictionary" teatel on nime Dixie päritolu hägune. Mitford M. Mathewsi "A Dictionary of Americanisms on Historical Principles" (1951) pakub etümoloogia kohta kolm levinud teooriat: Sõna Dixie viitab algselt erapangas Citizens State Bank (New Orleansio prantsuse linnaosas) ja seejärel teistes Louisiana pankades trükitud rahatähtedele. Need pangad andsid välja kümnedollarilisi kupüüre, mille ühel küljel oli kiri Dix, prantsuse keeles "kümme". Ingliskeelsed lõunaosariiklased nimetasid neid "Dixies" ning New Orleansi ümbruskond ja Louisiana prantsuskeelsed alad said nime "Dixieland". Hiljem laienes nimi kõigile USA lõunaosariikidele. Sõna tuleneb ühe Manhattani orjapidaja nimest[viide?] (orjapidamine oli seal legaalne kuni 1827. aastani. Tema valdustes valitses ülimalt leebe kord. "Dixie" tuleneb Jeremiah Dixoni nimest, kes oli Mason-Dixoni piiri ülevaataja, mis eraldas Marylandi ja Pennsylvaniat ning suuremat osa orjanduslikke ja orjanduse keelustanud osariike USA-s. "Dixie" Originated From Name "Dix" An Old Currency – New Orleans American May 29 1916, Vol. 2 No. 150, Page 3 Col. 1 Louisiana Works Progress Administration (WPA), LOUISiana Digital Library Ten Dollar Note George Francois Mugnier Collection, LOUISiana Digital Library
Parki maakond (Colorado)

Parki maakond (Park County) on maakond USA-s Colorado osariigis. Geograafilised koordinaadid on 39°12' N, 105°71' W. Maakonna halduskeskus on Fairplay. Maakonna pindala on 5726 km². Veepindala on 26 km². Maakond on pindalalt 17. maakond Colorados. Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 15 324. Aastal 2000 oli elanikke 14 523. Clear Creeki maakond (põhjas) Jeffersoni maakond (idas) Telleri maakond (kagus) Fremonti maakond (lõunas) Chaffee maakond (edelas) Lake'i maakond (läänes) Summiti maakond (läänes) Alma Bailey Como Fairplay Grant Guffey Hartsel Jefferson Lake George Shawnee Tarryall Parki maakonnas oli 14 523 inimest, 5894 leibkonda ja 4220 perekonda. Rahvastiku tihedus oli 3 in/km². Elamuüksusi oli 10 697 (keskmine tihedus 2/km²). Rassiline koosseis oli: valgeid 95,07% mustanahalisi 0,50% põlisameeriklasi 0,92% aasialasi 0,41% Vaikse ookeani saarte rassist 0,03% teistest rassidest 1,23% kahest või enam rassist 1,84% Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 4,32%. 5894 leibkonna seas oli 30,20% neid, kus oli alla 18-aastasi lapsi 64,10% koos elavad abielupaarid 4,40% neid, kus oli ilma abikaasata naine 28,40% neid, mis ei olnud perekonnad. 21,10% kõigist leibkondadest koosnes üksikutest ja 3,20% leibkondadest oli mõni üksi elav vähemalt 65-aastane inimene. Leibkonnas oli keskmiselt 2,45 inimest ja perekonnas keskmiselt 2,86 inimest. Elanikud jagunesid ealiselt nii: 23,50% alla 18 aastased 5,10% 18...24, 33,40% 25...44, 30,60% 45...64 7,30% üle 65 aastased. Ea mediaan oli 40 aastat. Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 107,10 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 107,60 meest. Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 51 899 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 57 025 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 41 480 dollarit, naistel 27 807 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 25 019 dollarit. 5,60% elanikkonnast ja 3,40% perekondadest elasid allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 5,60% alla 18-aastasi ja 5,70% üle 65-aastasi. Pike'i metsakaitseala Roosevelti metsakaitseala San Isabeli metsakaitseala Buffalo Peaks Wilderness Lost Creek Wilderness 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. Parki maakonna koduleht (inglise keeles)
Fairplay

Fairplay on linn Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis, Parki maakonna halduskeskus ja suurim linn. Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 679. Aastal 2000 oli 610. Linn asutati 1859 kullakaevandus asulana Colorado kullapalaviku algul. Linnas toimub joonissarja "South Park" tegevus. Fairplay koduleht
Elsa

Elsa on hüljatud asula Yukonis loode–Kanadas. Elsa asub Mayo ja Keno Hilli vahel, Whitehorse'ist umbes 400km põhja pool ja Alaska piirist 600km ida pool. Aastal 1950 oli Elsa hõbedakaevandus suuruselt Kanada teine ja maailma neljas. Pärast kaevanduse sulgemist 1989. aastal elab Elsas vaid mõned inimesed ja linnast on saanud kummituslinn.
Mayo

Mayo on küla Kanadas Yukoni territooriumil Silver Trail maanteel Stewarti jõe ääres. Elanike arv oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 226. Külas asub Mayo lennuväli, kool, kaks motelli, postkontor, bensiinijaam ja kauplus. Mayos on mõõdetud Yukoni kõige madalam temperatuur –62,2 kraadi Celsiuse järgi. 2006. aastal oli seal 248 ja 2001. aastal 366 elanikku. Kanada statistikaamet
Juura

Õigusteadus ehk juura on teadusharu. Juura on ladestu ning ajastu, mis vastab ajavahemikule 199...145 miljonit aastat tagasi. Juura mäed on mäestik Euroopas. Juura on juriidilise kirjanduse kirjastamisele spetsialiseerunud kirjastus Eestis..
Segarahvus

Segarahvus on kahe või enama rahvuse segunemisel tekkinud rahvus. Segarahvus on näiteks brasiillased.
Posjolok Podsobnogo Hozjaistva MK KPSS

Posjolok Podsobnogo Hozjaistva MK KPSS (vene keeles посёлок подсобного хозяйства МК КПСС) on alevik Venemaal Moskva oblastis Odintsovo rajoonis Zahharovskoje külaasunduses. Asunduse nimetus tähendab vene keeles: Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Moskva Oblastikomitee Abimajandi alevik. 2006. aastal oli asulas 247 elanikku. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. märts 2013. Vaadatud 17. märtsil 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Kopli (täpsustus)

Kopli on mitme koha nimi Eestis. Kopli, asum Tallinnas Kopli poolsaarel Kopli (Saaremaa), küla Saaremaal Saaremaa vallas Kopli (Lüganuse), küla Ida-Virumaal Lüganuse vallas Kopli (Rae), küla Harju maakonna Rae vallas Kopli poolsaar Kopli tänav (täpsustus)
Noorus ja maailm

"Noorus ja maailm" oli aastatel 1963–1969 Eesti Riikliku Kirjastuse ja Eesti Raamatu väljaandel ilmunud raamatusari. Sarjas ilmus ühtekokku 20 raamatut Ljubov Voronkova "Vanem õde ; Isiklik õnn". 1963 Arkadi Gaidar "Jutustusi". 1. kd. 1963 Arkadi Gaidar "Jutustusi". 2. kd. 1963 Lajos Mesterházi "Paar sammu piirini". 1963 Helena Šmahelová "Noorus tiibadel". 1964 Jevgeni Permjak "Vana nõid". 1964 Natalia Rolleczek "Puust palvehelmed ; Väljavalitud". 1964 Geoffrey Trease "Saladuse võti". 1964 Lion Feuchtwanger "Simone". 1964 Aleksandra Bruštein "Tee viib kaugusse". 1964 "Põgenemiskatse : teaduslik-fantastilisi jutustusi". 1965 Ilze Indrāne "Sarapiku purre". 1965 Sergei Baruzdin "Nii see oli...". 1966 Nikolai Dubov "Orb ; Raske proov". 1966 Imre Köszegi "Südant ei vahetata". 1966 Gleb Golubev "Vaarao kättemaks". 1966 Elvi Sinervo "Vahetatud Viljami : jutustus poisist, kes tahtis saada Danko sarnaseks". 1966 Susanna Georgijevskaja "Hõbedane sõna ; Tarassik". 1967 Hažek Gjulnazarjan "Päevade teed". 1968 Juri Zbanatski "Mahe helin". 1969
Jõhvika tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Jõhvika tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Männiku asumis. Tänav algab Männiku teelt ja kulgeb enam-vähem lääne-idasuunaliselt Mahla tänavani. Jõhvika tänav on ligikaudu 145 meetri pikkune ja hoonestatud eramutega. Jõhvika tänav sai nime 8. novembril 1927. http://www.eki.ee/knab/tallinn1.htm Aleksander Kivi. Tallinn tänavad. Tallinn, 1972, lk. 43
Ulrich Salchow

Karl Emil Julius Ulrich Salchow (7. august 1877 Kopenhaagen – 19. aprill 1949 Stockholm) oli Rootsi iluuisutaja. Ulrich Salchow võitis 10 maailmameistrivõistluste kuldmedalit (1901–1905 ja 1907–1911). Seda saavutust on seni suutnud korrata Sonja Henie ja Irina Rodnina, kes on maailmameistriks tulnud samuti 10 korda. Üheksal korral tuli Salchow Euroopa meistriks. 1908. aasta suveolümpiamängudel Londonis tuli ta olümpiavõitjaks. 1909. aastal tegi ta esmakordselt hüppe, mida hakati tema järgi nimetama salchow'iks. Ulrich Salchow on maetud Norra begravningsplatseni kalmistule.
Õppiv tütarlaps

"Õppiv tütarlaps" on skulptuur Tartus kunagise hotelli Park esisel haljasalal aadressil Vallikraavi tänav 23. Istuva ja süles avatud raamatut hoidva pruunikast graniidist tütarlapse kuju autor on skulptor Juhan Paberit. 1959. aastal valminud skulptuuri modelliks oli H. Viidas. Õppiv tütarlaps kultuurimälestiste riiklikus registris
Jorullo

Jorullo on vulkaan Põhja-Ameerikas Mehhikos. Kõrgus 3170 meetrit. Seni on pursanud ühel korral aastatel 1759–1774.
Analoogtelevisioon

Analoogtelevisioon on televisioonisaadete edastamine analoogsignaali abil. Edastusstandarditest tulenevalt on analoogsignaaliga võimalik edastada tavalahutusega televisiooni programme. Viimase põlvkonna analoogtelevisiooni seadmetel oli digitaalseid lisavõimalusi, nagu näiteks teletekst ja mitme kanaliga digitaalne NICAM stereoheli. Tänapäeval on digitaaltelevisioon asendanud analoogtelevisiooni. Analoogtelevisioonisignaale võidakse edastada veel kaabeltelevisioonivõrkudes.
Kukulinna mõis

Kukulinna mõis (saksa keeles Kuckulin) oli rüütlimõis Tartumaa Äksi kihelkonnas. Tänapäeval asub endine mõisasüda Tartu maakonnas Tartu vallas Kukulinna külas. 2013. aasta seisuga on mõisa härrastemaja (peahoone) eravalduses ja seda ei hooldata; laguneb. Mõisat on esmamainitud 1553. aastal. Viimane omanik oli Helene von Löwenstern (sündinud Richter) Praegune mõisa härrastemaja pärineb 19. sajandist. Hoone on puidust ja uusgooti stiilis. Eesti NSV ajal tegutses mõisahoonetes Tartu Kaubandusvalitsuse Kukulinna pioneerilaager. Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 249. Kultuurimälestiste riiklik register (vaadatud 17.03.2013) Mõis rahvusarhiivi kinnistute registris Maiste, Juhan. Nutt, Nele. Tartumaa mõisad. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 42-5. Praust, Valdo. Tartumaa mõisad. Tallinn: Tänapäev, 2008. Lk 156-9. Kukulinna mõisa peahoone kultuurimälestiste riiklikus registris Kukulinna mõis eesti mõisaportaalis
Liivimaa-Pihkva sõda

Liivimaa-Pihkva sõda oli aastatel 1341–1343 Liivi ordu, Eestimaa hertsogkonna ja Pihkva vürstriigi vägede vahel peetud sõjaretkedest koosnenud lahingutegevus Eesti- ja Pihkvamaal. Lõuna-Eestit ja Lätimaad valitseva Liivi ordu ja Pihkva vürstriigi vahelise sõjategevuse põhjuseks oli Liivi ordu esindajate poolt Lätimaal Pihkva vürstriigi saadikute solvamine (peksmine), millele pihkvalased vastasid 1341. aasta detsembri lõpus sõjaretkega Lätimaale, Pihkva valitud vürsti Vsevolod Aleksandrovitši juhtimisel. Pärast sõjaretke aga vürst Vsevolod Aleksandrovitš lahkus Pihkvast. 1341. aastal tegi Liivi ordu vastusõjakäigu Pihkva suunal, ehitas Pihkva suunal strateegilisel kohal, Piusa jõe kõrgel kaldal kohas, kus Meeksi oja Piusasse suubub, 1342. aasta kevadel linnuse (Vastseliina). Pihkvalaste vägi aga sooritas sellel ajal sõjaretke Kirde-Eestisse, kus 1. aprillil 1342 põletasid Pihkva vürstiriigi väed Narva linna, tungides missa ajal lossi ja tappes kõik linlased. Pärast Narva vallutamist jätkasid Pihkva väed sõjaretke Tartu suunal, kus toimus ka kokkupõrge Emajõel orduvägedega. Samaaegselt sõjaretkega Eestimaale, saatsid pihkvalased ka abipalve Vitebskis valitsevale Leedu suurvürsti Algirdasase pojale Vitebski vürstile Andreile, kes saabus Pihkvasse oma väega 20. juunil 1342. 2. augustil 1342 suundus vürst Andrei vojevood väesalgaga piirialale, kus aga väesalk purustati orduväe poolt, kes seejärel piiras viis päeva Irboskat, kuid ei vallutanud linnust. 1343. aastal kogusid pihkvalased ja irboskalased umbes 5000-mehelise sõjaväe ning tegid Irboska valitseja (наместник) vürst Jevstafi (Евстафи), vürst Ivani ja Pihkva possaadniku Volodši (Володш) juhtimisel sõjakäigu Otepääle. Venelased piirasid Otepää linnust viis ööpäeva ja rüüstasid ümberkaudseid maid, kuid ei vallutanud linnust. Orduväed jõudsid taganevale Pihkva väele Vastseliina juures järele ning tekitasid pihkvalastele suuri kaotusi.  Pikemalt artiklis Otepää-Vastseliina lahing Liivi sõda
Pada mõis

Pada mõis (saksa keeles Paddas) oli rüütlimõis Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi paikneb mõisasüda Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Pada külas. Pada küla on esimest korda mainitud 1241. aasta Taani hindamisraamatus, kui "Dorf Padagas" ja 40 adramaaga oli ta üks Virumaa suurimaid külasid. Esimesed teated mõisa kohta on aastast 1505., kui valdajaks oli Arnd Asserien, kes oli ka Kohala, Kavastu mõisnik. 1801. aasta pärandavara jagamise lepinguga said Otto Magnus von Stackelbergi (1736–1800) pojad Otto Johann von Stackelberg (1764–1814) ja Gustav Ernst von Stackelberg (1766–1850) Atsalama, Väike-Pungerja, Väike Soldina, Pagari, Ereda, Puhatu, Purtse, Hirmuse, Voorepere ja Kohtla mõisad. Lesk krahvinna Sophia Gertruda Stackelberg (sünd Völckersahm) sai Pada mõisa eluaegse valduse õiguse. 1803. aastal müüsid Gustav Ernst ja Otto Johann von Stackelbergid oma ema volitusel Pada mõisa krahv Peter von Manteuffelile. 1843. aastal päris mõisa tema tütar kindraliproua Elise von Kotzebue (sünd krahvinna Manteuffel) 1904. aastal päris Pada ja Kabala mõisad Olga Anna Pauline von Rosen (sünd krahvinna Kotzebue) ja 1906. aastal kinkis paruness Olga Anna Pauline von Rosen (sünd krahvinna Kotzebue) Pada, Kabala (990 tiiu) ja Satsu (492 tiinu) oma tütre vabapreili Julia (Lilia) Marie von Schillingi abikaasale kreisisaadik Alfred von Schillingile. Mõisa härrastemaja valmis 1782; selle projekteeris Venemaal töötanud Prantsuse arhitekt Jean-Baptiste Vallin de la Mothe.. Aastast 1917 on härrastemaja varemetes. Kultuurimälestiste riiklik register (vaadatud 16.03.2013) Atsalama mõis (Jõhvi khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Pada mõis (Viru-Nigula khk), Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 389. Pada mõis kultuurimälestiste riiklikus registris Pada mõis Eesti mõisaportaalis Pada mõis (Viru-Nigula khk), Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register