laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Leo F. Buscaglia

Felice Leonardo Buscaglia (31. märts 1924 Los Angeles, California – 12. juuni 1998 Glenbrook, Nevada) tuntud ka kui "Dr. Love", oli itaalia päritolu ameerika pedagoogikaprofessor. Aastatel 1965–1984 töötas ta Lõuna-California Ülikooli eripedagoogika kateedris. Ta oli paljude raamatute autor ja sai tuntuks oma armastuse teemaliste raamatute ja loengutega. Oma hinnetevaba armastuse kursuse "Love 1A" kohta olevat ta öelnud, et pole kunagi sellisel kursusel õpetanud, ainult osalenud ning lisades, et õppis sama palju kui teisedki. Buscaglia suri 12. juunil 1998 Glenbrookis Nevadas 74-aastaselt. "Ser persona", Emecé, 1995 "Leo Buscaglia's Love Cookbook" (1994; koos Biba Caggianoga) "Born for Love: Reflections on Loving" (1994) "Born for Love" (1992) "Papa My Father" (1989) "A Memory for Tino" (1988) "Seven Stories of Christmas Love" (1987) "Bus 9 to Paradise" (1987) "Personhood: The Art of Being Fully Human" (1986) "Amar a los demás" (1985) "Loving Each Other: The Challenge of Human Relationships" (1984) "The Disabled and Their Parents: A Counseling Challenge" (1983) "Living, Loving and Learning" (1983) "The Fall of Freddie the Leaf" (1982) "The Way of the Bull" (1973) "Love" (1972) "Because I Am Human" (1972) Quotes by Buscaglia Leo. Lk. 1. Quotations Book.{{cite book}}: CS1 hooldus: teised (link)[alaline kõdulink] LaGumina, Salvatore J.; Cavaioli, Frank J.; Primeggia, Salvatore; Varacalli, Joseph A. (2003). The Italian American Experience: An Encyclopedia. Routledge. ISBN 978-1-135583-32-3.{{cite book}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) "Leo F. Buscaglia (1924 -1998)". buscaglia.com. Vaadatud 05.11.2015) Robert McG. Thomas Jr (13. juuni 1988). "Leo Buscaglia, TV Advocate Of Love's Power, Dies at 74". The New York Times Veronica Hay, Leo Buscaglia - An Exclusive Interview
Notėnai vald

Notėnai vald (leedu keeles Notėnų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Skuodase rajoonis. Valla pindala on 91 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1017 inimest. Valla keskuseks on Notėnai küla. Vallamaja asub aadressil Notės g. 30, vallavanem on Arvydas Mačiukas. Šliktinė Prialgava Notėnai kirik Vallas on järgmised asulad: Skuodo rajono savivaldybė, vaadatud 3. 1 2023.
Kohanimeandmebaas

Kohanimeandmebaas on kohanimesid sisaldav andmebaas. KNAB Geographic Names Information System GEOnet Names Server Kohanimeloend
Skuodase vald

Skuodase vald (leedu keeles Skuodo seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Skuodase rajoonis. Vald asub Läti piiri ääres. Valla pindala on 158 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2944 inimest. Valla keskuseks on Skuodase linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. (2010 aastal 1141 elanikku). Vallamaja asub aadressil Birutės g. 8, vallavanem on Viliutė Jautakienė. Didieji Rūšupiai Mažieji Rūšupiai Kernai. Mälestusmärk metsavendadele Vallas on järgmised asulad: Skuodo rajono savivaldybė, vaadatud 16. 03 2023.
Männiku kivi-kurereha püsielupaik

Männiku kivi-kurereha püsielupaik on Saaremaa vallas, Leedri külas kivi-kurereha püsielupaik. Männiku kivi-kurereha püsielupaik on registriobjekt, mille maismaa pindala on 11,1 ha. Kivi-kurereha (Geranium columbium) leidumise tõttu on see looduskaitse all. https://infoleht.keskkonnainfo.ee/default.aspx?comp=objresult=ala&obj_id=-915102212
13 (arv)

Kolmteist ehk 13 on täisarv, mis otseselt eelneb arvule 14 ja otseselt järgneb arvule 12. Kõnekeeles on arvu 13 nimetatud ka kuraditosinaks. Arvuga 13 on seotud mitmed ebausu ilmingud. Kolmeteistkümnes istekoht või rida on vahele jäetud Iberia, Lufthansa, Air France'i, ITA Airwaysi, Ryanairi, Virgin Atlanticu, United Airlinesi (enamikul lennukitüüpidel), Qatar Airwaysi, Emirates Airline'i, Cathay Pacificu, Hong Kong Airlinesi, Thai Airwaysi ja Singapore Airlinesi lennukites. Why Most Airlines Don't Have A Row 13 On Their Planes, 24. juuli 2022
BMW M20

BMW M20 on kuuesilindriline bensiinimootor, mida toodeti aastatel 1977–1993. Nagu ka suuremamahulisel mootoril M30, mida toodeti samal ajal, on M20 12-klapine (kaks silindrikohta) alumiiniumsulamist plokikaas ja malmist mootoriplokk. Kui M30 mootori klapiajam on ketiga, siis M20-l on kasutusel hammasrihmaga klapiajam. Mootorit hakati tootma karburaatoriga, aga üsna pea mindi üle Boschi sissepritsele.[viide?] Mootorite töömaht on 1991–2693 cm3. M20 on BMW mootori M30 "väike vend". Mootorit kasutati E21 ja E30 3. seeria ning E12, E28 ja E34 5. seeria mudelitel ja oli tootmises peaaegu kaks aastakümmet, kõige hiljem oli kasutusel E30 325i touring. M20 asendati BMW M50 mootoriga. Varasematele versioonidele on viidatud kui "M60", kuigi aastast 1992 on kood M60 kasutusel BMW V8-mootoritel. M20 oli baasiks M21 diiselmootorile. Sel on mõningaid sarnasusi ka BMW M70 V12-mootoriga. Mootori tähiste tähendus M20B20 – M20 on mootori nimi, B on kütus (bensiin) ja 20 on maht (2,0 l). Esimene M20 mootoriga mudel oli E12 520/6, millele paigaldati M20B20 versioon. Sellel kasutati Solex karburaatorit. Uus 520i ehk Boschi sissepritsega mootor valmis aastal 1982. Mootorit uuendati ka 1987, kui lisati Boschi mootorijuhtimine ja katalüsaator. Kasutus: 1977–1981 E12 520/6 1979–1983 E21 320/6 1982–1984 E28 520 1982–1988 E28 520i 1983–1992 E30 320i 1988–1990 E34 520i 2,3-liitrine M20B23 kasutas sama plokki ja kaant, mis M20B20, aga tänu teistsugusele väntvõllile on kolvikäik pikem ja mootori maht suurenes. M20B23 kasutati 323i mudelitel. M20B23 asendati mootoriga M20b25 aastal 1985. E30 versioon kasutas Boschi sissepritset ja algselt andis 102 kW, mida suurendati 110 kW peale aastal 1984. Kasutus: 1977–1982 E21 323i 1982–1985 E30 323i M20B25 maht on 2,5 liitrit ja algselt andis 120 kW (126 kW ilma katalüsaatorita). M20B25 plokikaas on tuntud kui "885". 1987. aastal M20B25 uuendati ja uus võimsus oli 125 kW. Kasutus: 1986–1993 E30 325i, 325iS, 325iC 325iX 1989–1990 E34 525i 1988–1991 Z1 M20B27 disainiti olema võimalikult efektiivne madalatel pööretel (sealt ka mudeli nimede lõpus "e"). Kasutus: 1982–1988 E30 325/325e/325es 1982–1988 E28 525e "M30 - E30 Zone". "M20 - E30 Zone". https://en.wikipedia.org/wiki/BMW_M20
Tallinna FC Ajax Veteranid

FC Ajax Veteranid oli Eesti jalgpalliklubi Lasnamäe FC Ajax duubelmeeskonna Lasnamäe FC Ajax II duubel. FC Ajax Junior oli Lasnamäe FC Ajaxi neljas meeskond, mis eksisteeris ainult ühe hooaja. Lasnamäe FC Ajax Lasnamäe FC Ajax II
Krabi (arhitektuur)

Krabi (saksa keeles Krabbe, prantsuse keeles crochet), ka ronileht (saksa Kriechblume) on gooti arhitektuuris esinev lehe- või pungataoline plastiline element näiteks tornitippude, vimpergide, viilude, fiaalide ja portaalide kantidel. Krabi võib olla väljapoole lahtirulluva lehe või punga kujuline; seda kasutati geomeetrilisi arhitektuurivorme elavdava orgaanilise elemendina.. Krabidega ääristatud vorm (fiaal, ehisviil) lõpeb reeglina ristlillikuga. Eesti keskaja arhitektuuris on ainuke ümarplastiline näide krabidega kaunistatud fiaalid Oleviste kiriku Maarja kabeli välisseinal, tugipiitade niššides ning tugipiitade tipus. Ronilehemotiivi leiab küll reljeefidena, näiteks sakramendiniššide ehisviilude kaunistustena Kuressaare linnusekabelis, Tallinna Toomkirikus, Niguliste kirikus ja Oleviste kirikus, mõnedel aknapalenditel ja silluskividel, ning Suure Rannavärava reljeefil vapikilbi ehisraamistuses. Väga lihtsad ümmarguste pungade kujulised krabimotiivid raamivad Tartu Jaani kiriku pseudotrifooriumi baldahhiine. Ronilehe motiivi on rakendatud ka siinses uusgootikas. Krabimotiivi on mõnes kohas nimetatud ka mugul. Lihtsaima kujuga krabid Pariisi Jumalaema kirikul, 1220 Kölni katedraali torn, krabid selle kõigil kantidel Vitré Jumalaema kiriku fiaal 14. sajandi krabi Dinani Saint-Malo kiriku katuseviil Krabid ja ristlillik Tallinna Toomkiriku sakramendiniši ehisviilul 15. sajandi krabi Vapitahvel Tallinna Suurel Rannaväraval, 16. sajandi algus https://fr.wikisource.org/wiki/Dictionnaire_raisonn%C3%A9_de_l%E2%80%99architecture_fran%C3%A7aise_du_XIe_au_XVIe_si%C3%A8cle/Crochet Eesti arhitektuur: Oskussõnastik, lk 8. 1993 http://eki.ee/dict/vsl/index.cgi?Q=V%C3%A4hk Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, Tallinn, 2001. lk 266 Eesti arhitektuur: Oskussõnastik, lk 16. 1993 2101 Sakramendinišš, 15. saj. (paas) kultuurimälestiste riiklikus registris 2100 Sakramendinišš, 15. saj. (paas) kultuurimälestiste riiklikus registris 2145 Sakramendinišš, 15. saj. (paas, polükroomia) kultuurimälestiste riiklikus registris H. Üprus. Raidkivikunst Eestis XIII–XVII sajandini. 1987 http://www.keeleveeb.ee/dict/speciality/art/dict.cgi?word=sv1235
Lantsettkaar

Lantsettkaar (ladina keeles lancea – 'oda') ehk kõrgendatud teravkaar (saksa keeles überhöhter Spitzbogen, Lanzettbogen) on tavalisest teravkaarest teravama tipuga kitsas teravkaar. Lantsettkaare konstrueerimisele on iseloomulik, et akna ülaosa moodustavate kaarte raadiused on tugevalt pikemad ava laiusest. Iseloomulik element hilisele gooti arhitektuurile, eriti Inglismaal. Eesti keskaegses arhitektuuris lantsettkaart ei kohta, küll aga leidub seda Eestis näiteks uusgooti kirikutel. Lantsettkaar konstrueeritakse nagu tavaline teravkaar, lähtudes kahest ringjoonest. Ringjoonte raadiused on pikemad ava laiusest, nii et ringjoonte keskpunktid jäävad avast väljapoole. Ringjoone suurem suurus tekitab laugjama kaare ning kaare lähtejoonest suhteliselt kõrgel asuv kaaretipp on teravam. Kõrgendatud teravkaar, konstrueerimiskäik A Kõrgendatud teravkaar, konstrueerimiskäik B Yorki katedraali põhjapoolse transepti lantsettkaartega aknad Praha Püha Vituse katedraali kooriosa Lantsettkaarega ja ehisviiluga portaal, metodisti kirik Grace'is, Baltimore Lantsettkaartega aknad puukabelil Idahos Lantsettkaar Tartu Ülikooli muuseumi sisekujunduses Lantsettkaart on kasutatud Tartu Salemi kiriku välisarhitektuuris Lantsettaken An illustrated dictionary of words used in art and archaeology, 1883. lk 188 http://books-for-brickwork.blogspot.com/2011/05/pitmans-volume-14-gothic-or-pointed.html
Munk-nunn-katusekate

Munk-nunn katusekate on peamiselt keskajast tuntud tarind, milles kasutatakse poolringikujulise ristlõikega, kuid kahe erineva kujuga telliseid. "Nunnad" kinnitatakse näsade abil roovitisele "selili" (kumer külg allapoole), "mungad" – kummuli (kumer külg ülespoole) "nunnade liitejoonele". Katusekate Eesti arhitektuur: oskussõnastik
Kalle Pilt

Kalle Pilt (sündinud 15. juunil 1966 Võrumaal) on ehitusinsener, poliitik ja ettevõtja. Lõpetas 1984 Vastseliina keskkooli ja 1991 Eesti Põllumajanduse Akadeemia hüdrotehnikainsenerina (cum laude). 1994. aastal läbis koolituse "Strategic Business Development Consultants Training Programme". Omandas 2002. aastal Tartu Ülikooli Avatud Ülikoolis ärijuhtimise magistrikraadi. 2012. aastast oli doktoriõppes Eesti Maaülikooli Metsandus- ja Maaehitusinstituudis tehnikateaduse õppekaval ning alates 2013 doktoriõppes Tallinna Tehnikaülikoolis Ehituse- ja Keskkonnatehnika doktorikoolis. Aastatel 1990–1991 oli ta Valga maakonna Hellenurme kolhoosi peainsener ehituse alal, 1991–1992 ITC direktori Andres Bergmanni assistent, 1992–1994 AS Est Stein Tartu esinduse juhataja. 1994–1995 oli ta EKE Ariko juhtimis- ja ettevõtluskonsultant ning 1995–1999 Arilekt OÜ juhtimis- ja ettevõtluskonsultant. 1999–2013 oli ta OÜ Puleium juhataja. 2003–2007 Eesti Mükoloogiauuringute Keskuse juhataja. 2013. aastast Eesti Mükoloogiauringute Keskuse sihtasutuse nõukogu esimees. 2007. aastast Eesti Kohtuekspertiisi Instituudi riiklikult tunnustatud kohtuekspert. 2011. aastast Wood NDT OÜ puitkonstruktsioonide ehitusekspert. 2007–2012 Eesti Maaülikool lektor (puitkonstruktsioonid, tarindite projekteerimise alused loengud ja menetluspraktikate juhendamine). 2010–2013 Eesti Vabaõhumuuseumi Interreg IVA rahvusvahelise projekti FaBBi projektijuht. International Biodeterioration & Biodegradation Society (IBBS) liige Eesti Desinfektsiooni- ja Kahjuritõrjeettevõtete Liidu juhatuse liige Kalle Pilt oli Eesti Vabaerakonna asutajaliige ning juhatuse liige 2014–2015. Olnud ka Vabaerakonna Tartu ühenduse esimees ja Tartu valimisringkonna koordinaator. Alates novembrist 2015 osaleb Tartu Linnavolikogu linnavarade komisjoni töös. Rahvatantsuansambli Tarbatu vilistlasrühma liige. Kalle Pilt ETIS-es OÜ Puleium International Biodeterioration & Biodegradation Society
Harjakivi

Harjakivi on kaarjas katusekivi, mis asetseb katuseharjal mõlema katuseviilu kivide peal.
Vahvärkhoone

Vahvärkhoone (saksa keeles Fachwerkhaus) on hoone, mis on ehitatud vahvärk-stiilis. Vahvärkhoone on sõrestikhoone edasiarendus.
Würzburg

Würzburg on linn Saksamaal Baieri liidumaal, Alam-Frangimaa ringkonna halduskeskus. Asub Maini jõe ääres. Würzburgi linna on esmamainitud 704. aastal. 1156. aastal toimusid seal Friedrich I Barbarossa ja Burgundia Beatrixi pulmad. 1402. aastal asutati Würzburgi ülikool. 1796. aastal toimus linna all sõjaline kokkupõrge ertshertsog Karli Austria/Saksa-Rooma ja Jean-Babtiste Jourdani Prantsuse vägede vahel. Lahing lõppes prantslaste kaotusega ning Jourdan pidi Reini jõeni taganema. Würzburgis avastas Wilhelm Röntgen röntgenikiirguse. 16. märtsil 1945 pommitasid Briti õhujõud Würzburgi. Hävis 90% kesklinnast, hukkus ligikaudu 5000 inimest. Würzburgil on kümme sõpruslinna: Faribault, USA, alates 1949 Dundee, Suurbritannia, alates 1962 Caen, Prantsusmaa, alates 1962 Rochester, USA, alates 1966 Mwanza, Tansaania, alates 1966 Ōtsu, Jaapan, alates 1979 Salamanca, Hispaania, alates 1980 Suhl, Saksamaa, alates 1988 Umeå, Rootsi, alates 1992 Bray, Iirimaa, alates 2000 Würzburg Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Zerstörung von Würzburg www.wuerzburg-fotos.de "National Commission for Decentralised cooperation". Délégation pour l'Action Extérieure des Collectivités Territoriales (Ministère des Affaires étrangères). Originaali arhiivikoopia seisuga 27.11.2013. Vaadatud 25.01.2014. Würzburgi koduleht
Raketis

Raketis on igasugune ajutine ehituskonstruktsioon, mida kasutatakse uue või rekonstrueeritava püsiehitise toestamiseks. Vigane raketis võib põhjustada ehitise kokkuvarisemise. Raketis ehk saalung on kergesti ja kiirelt ülespandav ajutine konstruktsioon, mida kasutatakse ehitustöödel seinte, lagede, põrandate ja vundamentide toestamiseks ja betoneerimiseks.Raketis koosneb ajutistest ehitistest, mida kasutatakse ehituses püsiva ehitise toestamiseks, kuni selle konstruktsioon on piisavalt arenenud, et ennast toetada. Raketised hõlmavad ajutisi tugistruktuure raketise jaoks, mida kasutatakse betooni vormimiseks hoonete, sildade ja kõrgendatud sõiduteede ehitamisel. Raketiselaadseid toestuskonstruktsioone tunti juba Rooma Panteoni ehituse ajal, kuid üldkasutust leidis tänapäeval tuntud raketis alles 18. sajandil seoses tsemendi leiutamisega.[viide?]Kuni 20. sajandi vahetuseni ehitati peaaegu kõik raketised puidust. Erinevate piirkondade puidupuuduse kompenseerimiseks ning tööjõu- ja materjalikasutuse ratsionaliseerimiseks töötati välja uued süsteemid. Peamised arendused hõlmavad ühendusseadmete konstruktsiooni, üleminekuid muudele kandetaladele, nagu terastorud või -profiilid või korduvkasutatavad puittalad, ja reguleeritavad terasest tugipostid. 1935. aastal kavandas W.A. de Vigier reguleeritava terasest tugiposti, mis muutis paljusid ehitustööstuse aspekte, sealhulgas plaatraketise, seinaraketise, kraavipleki ja raketiste toetamisel. Materjalid, millest raketised valmistatakse, on samuti mitmekesisemaks muutunud traditsioonilisest terasest ja puidust alumiiniumkomponentideni. Terasest või alumiiniumist raketist kasutatakse tavaliselt tsemendi või muu sarnase materjali vormi valamiseks. Selline raketis on peaaegu täiesti purunemiskindel ning püsib kauem kui samasugune puust või plastikust konstrueeritud raketis. Tavaliselt monteeritakse raketis kokku kohapeal. Raketist saab kasutada näiteks sillaehituse ajal kohapealse betooni, monteeritavate betoonelementide, terasprofiilide või kivikaarte raketise toetamiseks "RAKETIS, OHUTUS, PIIRDEAIAD". ramirent.ee. Vaadatud 19. juunil 2023. Hardie G.M. (1995) Building Construction: Principles, Practices, and Materials. New Jersey: Prentice Hall. (Pg 116, paragraph 1) ISBN 0133505707 Burrows, Bryan Godfrey (1989) "Organisation and quality of falsework construction: a socio-economic study of the organisational structure of the construction industry with respect to the falsework production process and the quality of workmanship attained." Ph.D. thesis, University of Warwick "Archived copy". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. november 2006. Vaadatud 19. juunil 2023.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Deloney, Matthew L. "What Is Falsework | Types of Falsework |Causes of Falsework Failures". civiljungle.com. Vaadatud 19. juunil 2023.
Győző Kulcsár

Győző Kulcsár (18. oktoober 1940 Budapest – 19. september 2018 Budapest) oli ungari vehkleja.
Šatėse vald

Šatėse vald (leedu keeles Šačių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Skuodase rajoonis. Valla pindala on 81 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1171 inimest. Valla keskuseks on Šatėse küla. Vallamaja asub aadressil Beržo g. 1. Vallavanem on Antanas Raudonis. Geidučiai. Mälestusmärk Antanas Vaičiusele. Šatėse kirik Šatėse surnuaed Vallas on järgmised asulad: Skuodo rajono savivaldybė, vaadatud 3. 1 2023.
Ylakiai vald

Ylakiai vald (leedu keeles Ylakių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Skuodase rajoonis. Valla pindala on 216 km². 2011. aasta seisuga elas seal 3063 inimest. Valla keskuseks on Ylakiai alev (2011 aastal 950 elanikku). Vallamaja asub aadressil Sedos g. 3. Vallavanem on Vytautas Gudauskas. Varem oli sellel positsioonil Augenijus Zabitis. Pašilė Ylakiai Ylakiai kabel Vallas on järgmised asulad: Skuodo rajono savivaldybė, vaadatud 26. 12 2022.
Pulmakivid

Pulmakivid ehk pruudikivid on rändrahnud ja kivid, mis asuvad Eesti lääneosas Noarootsi poolsaare edelarannal Einby küla supelranna kohal rannavees umbes saja meetri kaugusel kaldast. Kõrgvee ajal on nähtaval üksik kivi, teised kivid on veel all. Kivi juures on vee sügavus umbes 1 m ning kaldalt vaadatuna jääb kivi kõrguseks 1,5–2 m. Kuigi Pulmakive pole kaitse alla võetud, on neil oluline roll ürglooduse pärandis. Pulmakivide kohta on liikvel huvitav rahvajutt. Nimelt toonud Paslepast (Noarootsi kihelkond) pärit peigmees endale pruudi Vormsi saarelt (Vormsi kihelkond). Kõik oli ilus hetkeni, kui peigmees oma pruudiga ning kogu ülejäänud pulmaseltskond vette kukkusid ja uppusid. Jää oli õhuke ja sestap polnudki palju vaja. Kõik uppunud muutusid vee all kivideks. Ajendatuna sellest kurva lõpuga loost, ei abiellu ükski neiu võõra paikkonna mehega, sest jumalast olla määratud, et iga kihelkond peab omaette jääma. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Melissa Mathison

Melissa Marie Mathison (3. juuni 1950 Los Angeles – 4. november 2015 Los Angeles) oli USA filmistsenarist ja -produtsent. Filmiga "E.T. the Extra-Terrestrial" kandideeris ta Oscarile, Kuldgloobusele ja BAFTA auhinnale. Melissa Mathison oli aastail 1983–2004 abielus filminäitleja Harrison Fordiga, kellega tal on poeg Malcolm (sündinud 1987) ja tütar Georgia (sündinud 1990). Melissa Mathison andmekogus IMDb (inglise)
704

704 on ka Vietnami ISO numbrikood 704. aasta Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand Aastakümned: 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad 690. aastad - 700. aastad - 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad Aastad: 699 700 701 702 703 - 704 - 705 706 707 708 709 ... Aldfrith, Northumbria kuningas ...
Rae kultuskivi

Rae kultuskivi on rändrahn, mis asub Harju maakonnas, Assakult 2 km kirdes. Rahn on arvel arheoloogiamälestisena. Kultuskivi koosneb peeneteralisest roosast graniidist. Sinna on võimalik kultuslohke sisse hõõruda. Rae kultuskivi mõõtmed on 3,6 × 2,8 × 2,2 m, ümbermõõt 9,8 m. Loodusmälestised, 18. Harjumaa. Kiili, Rae, Saku ja Saue vald. Teaduste Akadeemia Kirjastus, 2008, lk 14. Rae kultuskivi kultuurimälestiste riiklikus registris Rae kultuskivi Eesti looduse infosüsteemis
Agluonėnai vald

Agluonėnai vald (leedu keeles Agluonėnų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Klaipėda rajoonis. Valla pindala on 57 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1178 inimest. Valla keskuseks on Agluonėnai küla. Vallavanem on Laima Tučienė. Vanagai luteri kirik Grobštai Agluonėnai "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. detsember 2015. Vaadatud 5. novembril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://statistics.bookdesign.lt/table_125_03.htm?lang=lt#klai_r Valla koduleht (leedu keeles)
Dauparai-Kvietiniai vald

Dauparai-Kvietiniai vald (leedu keeles Dauparų-Kvietinių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Klaipėda rajoonis. Valla pindala on 92 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2900 inimest. Valla keskuseks on Gargždai linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallavanem on Judita Čekuolienė. http://www.klaipedos-r.lt/go.php/lit/Dauparu-Kvietiniu-seniunija/701[alaline kõdulink] http://statistics.bookdesign.lt/table_125_03.htm?lang=lt#klai_r Valla koduleht (leedu keeles)
BMW M50

BMW M50 on reasasetusega 6-silindriline kahe ülanukkvõlliga (DOHC) bensiinimootor, mida toodeti aastatel 1990-1996. Esmakordselt võeti see kasutusele E34 kerega 5. seeria mudelite 520i ja 525i juures ning see mootor vahetas välja M20 mudelitähisega mootori. M50 mootoriplokk oli valmistatud malmist ja plokikaas oli alumiiniumsulamist. Iga silindri kohta on 4 klappi. 1992. aasta septembris uuendati M50 M50TU-ks ("technical update" ehk "tehniline uuendus") ning see oli BMW esimene mootor, mis kasutas muutuvat klappide ajastust. BMW nimetas seda süsteemi Single-VANOS-eks ning see muutis ainult sisselaske nukkvõlli faasi. M50-st hakati järk-järgult loobuma pärast M52 mootori kasutuselevõttu 1994. aastal. E36 M3 jõuallikaks on S50 mootoriseeria, mis on M50 suurema võimsusega versioon. S50 on M50 sportlikum versioon, mis võeti kasutusele E36 kerega BMW M3-l ning see vahetas välja neljasilindrilise BMW S14 mootori, mida kasutas eelmise põlvkonna E30 M3. Sarnaselt M50-ga, oli mootoriplokk valmistatud malmist ning plokikaas alumiiniumsulamist. Ameerika Ühendriikides kasutati väiksema võimsusega mootorit tähistusega S50B30US, millel on tavalise M50 mootoriga rohkem ühist kui teistel S50 versioonidel. "BMW 5 Series E34 History and Specifications". 16. veebruar 2015.
BMW M52

BMW M52 on reasasetusega 6-silindriline kahe ülanukkvõlliga (DOHC) bensiinimootor, mida kasutas BMW aastatel 1994–2000 ning see vahetas välja mootori, mis kandis tähistust M50. Esimesena võeti see mootor kasutusele E36 mudeliseeria 320i juures. M52 on erinevalt eelkäijast M50-st juba alumiiniumist mootoriplokiga, aga näiteks USA ja Kanada turgudel kasutati mõne mudeli puhul ka endiselt malmist mootoriplokke. Põhjuseks oli sealne suurem väävlisisaldus tolleaegses bensiinis, sest esimeste mootorite silindriavad olid vooderdanud Nikasili sulamiga, mis väävliga reageerides korrodeerus. M52 suurima töömahuga versioon on 2,8-liitrine, samas kui M50 puhul on see 2,5 liitrit. Nagu M50 hilisemates versioonides, kasutab M52 sisselaske nukkvõllil muutuvat klapiajastust (nimetatakse "single-VANOSeks"). Pööretepiiraja on 6500 p/min juures. S52 on M52 võimsam versioon, mis asendas S50B30US mudeliuuenduse järgses (1996–1999) Põhja-Ameerika turu jaoks toodetud E36 M3-l. Võrreldes S50, oli S52 väiksema võimsusega. Töömahuks oli 3 152 cm3, surveaste 10,5:1 ning võimsuseks 179 kW (243 hj) 6 000 p/min juures ning pöördemoment 320 N⋅m 3 800 p/min juures.
BMW M54

BMW M54 on reasasetusega 6-silindriline bensiinimootor, mida kasutas BMW aastatel 2000–2006. See mootor vahetas välja M52 ning esmakordselt võeti see kasutusele E53 tähistusega BMW X5 juures. Erinevalt oma eelkäijast, oli M54 alumiiniumist ploki ning terasest hülssidega mootor, samuti oli plokikaas valmistatud alumiiniumist. M54 sportlikum versioon kandis nime S54 ning see leidis kasutust E46 kerega BMW M3, Z3 M Coupé/Roadsteri ning E85 kerega Z4 M juures. Kuigi S54 turundati kui M54 sportlikku versiooni, oli tegelikult tegu pigem S50 edasiarendusega, milles kasutati ka M54 detaile. Sarnaselt S50-ga, kasutati ka S54 juures malmist mootoriplokki ning alumiiniumist plokikaant. Pööretepiiraja seati 8000 p/min juurde. "BMW M Registry - FAQ E46 M3".
Söetööstus

Söetööstus on kütusetööstuse haru, mis tegeleb kivi- ja pruunsöe kaevandamise, rikastamise ja ümbertöötlemisega ning tarbijatele edastamisega. Söe kaevandamine toimub kas karjäärides või allmaakaevandustes sõltuvalt sellest, kui sügavalt lasub söe kiht.