laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Nuude

Nuude on eesti perekonnanimi. Perekonnanimi Nuude määrati nimede eestistamisel uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Nudi. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Nuude Eestis 5 mehel ja 5 naisel. Albert Nuude (1904–1958), Eesti sõjaväelane Mati Nuude (1941–2001), eesti laulja ja tõstja Rudolf Nuude (1909–1980), eesti näitleja
Nugiseks

Nugiseks on eesti perekonnanimi. Perekonnanimi Nugiseks (Nuggiseks) pärineb Laupa mõisavallast Türi kihelkonnas Järvamaal. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Nugiseks Eestis alla viiel mehel ja kuuel naisel. Harald Nugiseks (1921–2014), eesti sõjaväelane Türi kihelkonna perekonnanimede panemise raamat
Laanaru

Laanaru on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel määrati Laanaru uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Ellias, Lansmann ja Lens. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Laanaru Eestis 8 mehel ja 8 naisel. Vilja Toomast (endine Vilja Laanaru, sündinud 1962), Eesti poliitik
Laanekodu

Laanekodu on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel määrati Laanekodu uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Härg. 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Päevamets

Päevamets on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel määrati Päevamets uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Bukareva (1935. aastal Rõuge vallas). 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Idakaar (perekonnanimi)

Idakaar on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel on perekonnanime Idakaar pandud isikutele, kelle perekonnanimi oli Issakar (1935. aastal Narvas). 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Lapuline

Lapuline (ka kontvõõras, koerkäpaline) oli kutsumata külaline eelkõige pulmas, aga ka jootudel, talgutel; tavaliselt vallaline noormees. Lapuliseks on nimetatud ka kutsumata pulmavõõraid, kes tulevad nooriku tegemise (tanutamise ehk linutamise ja põlletamise) ajaks. Need olid enamasti nooremad inimesed, kes tõid ande (käterätt, kindad jms). Mõnel pool kutsuti nii viimaseid pulmalisi, pulmade lõpetajaid (nt Räpinas). Ülo Tedre. Pulmasõnastik II
Langujoot

Langujoot ehk langujoodud, nii nimetati paljudes kohtades Eestis järelpulma, eriti Lääne-Eestis ja Lõuna-Eestis. Seda peeti üks nädal pärast pulmi või pulmadele järgneval pühapäeval mõrsja kodus. Peiu viis ämmale kingitusi ja sai lubatud kaasavara. Kohati peeti ka nn. kahekordseid järelpulmi - nädal hiljem veel peiu kodus. Nii nimetati ka pulmades peiu pool mittekäinud mõrsjavanemate esimest peiukodu külastust nädal pärast pulmi. Eesti rahvakultuur. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2008. lk 325 Ülo Tedre. Pulmasõnastik II
Nublu

Nublu, Jaan Rannapi raamat Nublu, Rannapi raamatu peategelane Nublu, Eesti päästeteenistuste maskott nublu, Eesti räppar
Indrāni vald

Indrāni vald (läti keeles Indrānu pagasts) on vald Lätis Madona piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Lubāna linnaga, Dzelzava, Sarkaņi, Prauliena, Barkava ja Ošupe vallaga, Gulbene piirkonna Līgo ja Daukstese vallaga ning Balvi piirkonna Bērzpilsi vallaga, Lazdukalnsi ja Rugāji vallaga. Valla pindala on 342,54 km². 2016. aasta seisuga elas seal 822 inimest. Valla keskuseks on piirkonna keskus Lubāna, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Aastal 1945 moodustati Lubāna vallas Lubāna, Indrāni, Zvidzene ja Ošupe külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Lubāna külanõukoguga likvideeritav Indrāni külanõukogu, Aastal 1958 külanõukogu likvideeriti ja ühendati töölisasula staatuse saanud Lubānaga kui Lubāna maaterritoorium. Aastal 1975 muudeti Lubāna maaterritoorium taas Indrāni külanõukogu nime kandvaks omavalitsuseks. Aastal 1979 ühendati sellega osa Meirāni külanõukogu aladest. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2007–2021 kuulus vald Lubāna piirkonda. Vald asub Ida-Läti madalikul. Suuremad jõed on Pedetsi jõgi, Aiviekste jõgi ja Liede. Valda jääb 5,4 hektari suurune ja 11 meetri sügavune Kapi järv, mille ümber on 17 hektari suurune hoiuala. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Abora muinasasulad, Abaine muinasasulad, Dzedziekste muinasasulad, Visagalsi ehk Brākaļi linnamägi, Nainiekste asulakoht, Meirāni muinaskalmed ehk Sõjahauad, Līčagalsi asulakoht ja sealsed muinaskalmed, Krekli soo muinaskalmed ja Zaļmežnieki muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Karātavu kalnsi karistuspaik ja hiiepaik Kirikumägi. Looduskaitse all on kuivanud põlispuu Indrāni Ülisuur, (osaliselt) Lubāna-Meirāni allee, Visagalsi kalmistu elupuu,Veccepļi tamm, Vēverāji tamm, Liede tamm, Ligzdiņase tamm, Ozolsala tamm, Rītnieki pärn ja arvukalt nimetuid põlispuid. Valla lääneosas asub 207 ha suurune Kapi järve hoiuala, valla idaosa jääb osalt Lubānsi märgala hoiualale. Aastal 2011 elas vallas 812 lätlast, 15 venelast, 4 valgevenelast, 3 poolakat ja 2 leedulast. Valla külad on: Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Vecais Ceplise talu Pedetsi jõgi suubub vallas Aiviekstesse Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās. Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. august 2020. Vaadatud 3. septembril 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 08.06 2019 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 08.06 2019 "OZOLS". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. aprill 2020. Vaadatud 3. septembril 2018. Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Indrāni vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Elandsrand

Elandsrand on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis West Randi ringkonnas. Elandsrand on kaevanduslinn, linnas asub 1978. aastal rajatud kullakaevandus. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Elandsrandi elanikest mustanahalisi aafriklasi 96,94%, valgeid 2,10%, värvilisi 0,68%, India või Aasia päritolu inimesi 0,05% ja teisi 0,23%. Sotho keelt pidas emakeeleks 32,67%, koosa keelt 31,20%, svaasi keelt 7,86%, suulu keelt 7,86%, tsonga keelt 6,80%, tsvana keelt 5,48%, inglise keelt 2,89% ja afrikaani keelt 2,08%. Elandsrand Harmony https://census2011.adrianfrith.com/place/766021
Tuhkapusija

Tuhkapusija on Võru vallas Orava külas tegutsev rahvatantsurühm. Rühma juhib Ene Säinast. Rühm alustas tegevust 1996. Rühm esines 2003, 2004, 2005 festivalil Europeade. https://web.archive.org/web/20090401210757/http://www.europeade.org.ee/eestitantsib2005.htm (vaadatud 03.09.2018) Tantsurühmast Europeade 2005 kodulehel, arhiiviversioon
Killuke

Killuke on Hiiumaa vallas Käinas tegutsev rahvatantsurühm. Rühma juhib Helgi Taelma. Rühm alustas tegevust 1993. Rühm esines 2002, 2004, 2005 festivalil Europeade. https://web.archive.org/web/20090401210757/http:/www.europeade.org.ee/eestitantsib2005.htm (vaadatud 03.09.2018) Tantsurühmast Europeade 2005 kodulehel, arhiiviversioon
Reola (tantsurühm)

Reola on Kambja vallas Reola külas tegutsev rahvatantsurühm. Rühm alustas tegevust 1968. Rühma juhib Kalli Ird. Rühm esines 2001, 2003, 2004, 2005 festivalil Europeade. https://web.archive.org/web/20090401210757/http:/www.europeade.org.ee/eestitantsib2005.htm (vaadatud 03.09.2018) Tantsurühmast Europeade 2005 kodulehel, arhiiviversioon
Taara (tantsurühm)

Taara on Tartus tegutsev rahvatantsurühm. Rühma juhib Katrin Reino. See rühm tantsib koos rahvatantsurühmaga Upsijad. Rühm alustas tegevust 1947. Rühm esines 1995, 1996,1997,2004, 2005 festivalil Europeade. https://web.archive.org/web/20090401210757/http:/www.europeade.org.ee/eestitantsib2005.htm (vaadatud 03.09.2018) Tantsurühmast Europeade 2005 kodulehel, arhiiviversioon
Upsijad

Upsijad on Tartus tegutsev rahvatantsurühm. Rühm alustas tegevust 1982. aastal. Rühma juhib Katrin Reino. See rühm tantsib koos rahvatantsurühmaga Taara. Rühm esines 2004. aastal festivalil Europeade. https://web.archive.org/web/20090401210757/http://www.europeade.org.ee/eestitantsib2005.htm (vaadatud 03.09.2018) Tantsurühmast Europeade 2005 kodulehel, arhiiviversioon
Vormsi (tantsurühm)

Vormsi on Vormsi vallas Hullo külas tegutsev rahvatantsurühm. Rühma juhib Eidi Leht. Rühm alustas tegevust 1991. Rühm esines 2002, 2003, 2004, 2005 festivalil Europeade. https://web.archive.org/web/20090401210757/http://www.europeade.org.ee/eestitantsib2005.htm (vaadatud 03.09.2018) Tantsurühmast Europeade 2005 kodulehel, arhiiviversioon
Kandali

Kandali on Tallinnas tegutsev rahvatantsurühm. Rühma juhib Valdo Rebane. Rühm alustas tegevust 13. oktoobril 1978 Tallinnas tollases 19. tehnikakoolis. Algul oldi naistantsurühm, kuid 1980. aastast alates oldi segatantsurühm. Esmakordselt Eesti rühmadena esineti 1993. aastal koos rahvatantsurühmaga Kajakas festivalil Europeade. Veel esineti seal 1994, 1995, 1996, 1997, 2000, 2001, 2003 ja 2004. aastal. https://web.archive.org/web/20090401210757/http:/www.europeade.org.ee/eestitantsib2005.htm (vaadatud 03.09.2018) Tantsurühma koduleht "Peagi Kängurumaal – tantsuansambel Kandali". Meie Kodu = Our Home nr 4, 9. veebruar 2005. Lk 5 Tantsurühma koduleht Tantsurühmast Europeade 2005 kodulehel, arhiiviversioon
Raptel

Raptel on Raplas tegutsev rahvatantsurühm. Rühma juhib Valdo Rebane. Rühm alustas tegevust 1990. Rühm esines 1994, 1995, 1997, 1998, 2000, 2002, 2003, 2004 festivalil Europeade. https://web.archive.org/web/20090401210757/http:/www.europeade.org.ee/eestitantsib2005.htm (vaadatud 03.09.2018) Tantsurühmast Europeade 2005 kodulehel, arhiiviversioon
Suveniir (tantsurühm)

Suveniir on Sillamäel tegutsev vene rahvatantsurühm. Rühma juhib Natalja Rasskazova. Rühm alustas tegevust 1949. Rühm esines 1998, 1999, 2000 festivalil Europeade. https://web.archive.org/web/20090401210757/http:/www.europeade.org.ee/eestitantsib2005.htm (vaadatud 03.09.2018) Tantsurühmast Europeade 2005 kodulehel, arhiiviversioon
Astijärve kirik

Astijärve Maarja kirik on luteri kirik Lätis Valmiera vallas Asti järve kaldal. See on Astijärve kihelkonnakirik. Hoone on arhitektuurimälestisena riikliku kaitse all. Arvatakse, et esimene kirik rajati Astijärvele juba aastal 1224, nõnda on tegemist Läti alade ühe vanima kirikuga. Wartberge Hermanni Liivimaa kroonikas on mainitud, et kui Johann I von Lunen suri, olid kirikud ehitatud Volmarisse, Astijärvele, Võnnusse ja Trikātasse. Algne kirik asus Asti ordulinnuse juures. Aastal 1281 andis toonane ordumeister korralduse moodustada Astijärvel kihelkond. Esimesed kirjalikud teated sealse kihelkonnakohta pärinevad siiski alles aastast 1434. Vana kirik põles maha aastal 1654. Aastal 1669 algasid ettevalmistused uue kiriku ehitamiseks. Hoone võeti kasutusele aastal 1683, kuigi valmis lõplikult kaks aastat hiljem. Ka kantsli sai kirik alles aastal 1684. Aastal 1805 remonditi kirikutorni. Aastast 1817 oli sealse koguduse õpetaja Wilhelm Friedrich Parrot. Aastal 1863 tabas torni välk ja see põles maha, uus torn valmis aastal 1866. Aastal 1966 sulgesid nõukogude võimud sealse koguduse ja kirik muudeti kontserdisaaliks. Sealne altarimaal hävitati, rikuti ka suur osa kiriku sisustusest. Hoonet asuti taastama aastal 1981, seejärel allutati kirik Rundāle muuseumile kui religioossete maalide osakond. Sealne kogudus taastati aastal 1988 Atmoda käigus. Kirik tagastati kogudusele aastal 1992. Aastal 2007 valmis kiriku tarbeks maalitud vana altarimaali koopia. http://mantojums.lv/lv/piemineklu-saraksts/6886/ Caune A., Ose I. Latvijas viduslaiku mūra baznīcas. 12. gs. beigas – 16. gs. sākums. Enciklopēdija. Rīga: Latvijas vēstures institūta apgāds, 2010. – 441. lk Materialen zur Kirchengechichte, E. H. von Busch lk. 527 Latviešu konversācijas vārdnīca. II. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 3324. sleja. "Burtnieku evaņģēliski luteriskā baznīca un mācītājmuiža". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. september 2018. Vaadatud 3. septembril 2018. zudusilatvija.lv Jānis Zilgalvis. Burtnieki Rectory - a symbol of the cultural-historical environment unaltered through time  Astijärve kirik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Hildebrand Veckinchusen

Hildebrand Veckinchusen (u 1370 – juuli 1426 Lübeck) oli saksa kaupmees. Hildebrand alustas kaupmehetööd Brugges aastatel 1395–1398, mille järel ta siirdus Riiga, kus abiellus. Alates 1399. aastast oli ta Lübecki kodanik. Aastatel 1402–1426 peatus ta peaaegu pidevalt Brugges. Veckinhuseni kaubatehingute raskuspunkt oli Preisi- ja Liivimaal. Samuti püüdis ta laiendada äri Veneetsiani. Viimane ettevõtmine läks küll 1412 pankrotti. Mitmete ebaõnnestunud krediiditehingute tagajärjel sattus Hildebrand 1422. aastal Brugges kolmeks aastaks võlavangi, kust vabanes alles veidi enne oma surma. Hildebrand Veckinchuseni Tallinna Linnaarhiivis säilinud üheksa arveraamatut ja sajad erakirjad moodustavad ühe olulisema keskaegse kaupmehearhiivi Alpidest põhja pool. Stieda, Wilhelm (Toim.), Hildebrand Veckinchusen. Briefwechsel eines deutschen Kaufmanns im 15. Jahrhundert, Leipzig 1921. Otto Greiffenhagen, Hildebrand Veckinchusen'i ärikirjad. Ajalooline Ajakiri, 1924 nr. 3, Lesnikov, Michail P. (Toim.), Die Handelsbücher des hansischen Kaufmannes Veckinchusen (Forschungen zur mittelalterlichen Geschichte, Bd. 19), Berlin 1973 Lesnikov, Michail P. und Walter Stark (Toim.), Die Handelsbücher des Hildebrand Veckinchusen. Kontobücher und übrige Manuale, Schlussredaktion Albrecht Cordes (Quellen und Darstellungen zur Hansischen Geschichte, N.F., Bd. 67), Köln 2013. Irsigler, Franz, Der Alltag einer hansischen Kaufmannsfamilie im Spiegel der Veckinchusen-Briefe. In: Hansische Geschichtsblätter Jg. 103, 1985, lk. 75–99. Noodt, Birgit: Ehe im 15. Jahrhundert – einige statistische Ergebnisse und die Ehe von Hildebrand und Margarete Veckinchusen. In: Hansische Geschichtsblätter Jg. 121, 2003, lk. 41–74.
Meeste seitsmevõistlus

Meeste seitsmevõistlus on kergejõustiku mitmevõistlus meestele, mis peetakse sisehallis kahel päeval järjest ning koosneb kindlas järjekorras seitsmest alast: esimene päev: 60 m jooks, kaugushüpe, kuulitõuge ja kõrgushüpe; teine päev: 60 m tõkkejooks, teivashüpe ja 1000 m jooks. Seitsmevõistluses hakati võistlusi korraldama 1970. aastatel. Esimesed Euroopa meistrivõistlused peeti aga alles 1992. aastal Itaalias Genovas. Esimene Euroopa meister oli prantslane Christian Plaziat. Maailmameistrivõistluste kavva võeti see ala 1995. aastal Barcelonas. Esimeseks maailmameistriks krooniti samuti Plaziat. Maailmarekord 6645 punkti on 2012. aastast Ashton Eatoni nimel. Eestlastest parimana on Erki Nool 1999. aastal kogunud 6374 punkti. Eestlastest on medaleid võitnud maailmasisemeistrivõistlustel Erki Nool (1997 ja 1999 hõbemedal), Maicel Uibo (2018 pronks) ja Johannes Erm (2024 pronks) ning Euroopa sisemeistrivõistlustel Erki Nool (1996 kuld, 2000 ja 2002 pronks), Mikk Pahapill (2009 kuld) ja Risto Lillemets (2023 pronks). Maailmasisemeistrivõistlustel on esikuuiku kohti saanud lisaks ka Kristjan Rahnu (4. 2006), Erki Nool (5. 2001, 5. 2004), Hans-Christian Hausenberg (4. 2022) ja Andres Raja (6. 2008). Euroopa sisemeistrivõistluste esikaheksa hulka on tulnud lisaks Erki Nool (5. 1994), Risto Lillemets (5. 2021) ja Indrek Kaseorg (7. 1994, 7. 1998). Järgmises tabelis on näidatud võrdlustulemused, mis on vajalikud üksikaladel 1000 punkti saamiseks. Seisuga 4. märts 2024. Üle 6000 punkti saavutanud Eesti seitsmevõistlejad nende isiklike rekordite järgi. Seisuga 3. märts 2024. Seitsmevõistlus Kümnevõistlus Kõigi aegade edetabel worldathletics.org Edetabelid – Eesti Kergejõustikuliit Kõigi aegade edetabel worldathletics.org
Kaasiksoo

Kaasiksoo (ka Kaasiksaare soo) on soo Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas Piilse, Rääsa ja Lipu küla alal. Marja Kallasmaa: artikkel "kaasiksoo" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. (vaadatud 03.09.2018)
Rootsisoo

"Ninasoo" suunab siia. Endise küla kohta vaata artiklit Ninasoo küla. Rootsisoo (ka Ninasoo) on soo Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Rootsiküla lähedal. KNAB (vaadatud 03.09.2018)
Pulmalipp

Pulmalipp oli Eesti talupojapulmas nii pruudi- (punavalge) kui peiulipp (sinivalge). Vahel oli pulmalipuks ka riigilipp või lihtsalt valge lipp. Lipu heiskamisega näidati pulmade algust, sest pulma kutsumisel kellaaega ei öeldud. Pulmalipu heiskamine on hiline komme, levima hakkas alles 19. sajandi lõpuosas. Enne peiu saabumist ei tohtinud pruudikodus lippu välja panna. Pulmalipp oli kaasas ka pulmasõitudel, peiu sõidul pruudikoju kihutas äi lipuga ette, teatamaks tulekust. Lippu valvati, et lapulised ei saaks seda varastada, sest siis tuli lipp viinaga välja osta. Pruudipoolne lipp toodi hiljem koos veimekirstuga peiukoju. Ülo Tedre. Pulmasõnastik III Eesti rahvakultuuri leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 223. Pulmalipp, ERM A 617:118, Eesti Rahva Muuseum, [1]
Väike-Salatsi kirik

Väike-Salatsi kirik (ka Mazsalaca Püha Anna luteri kirik, läti Mazsalacas Svētās Annas evaņģēliski luteriskā baznīca) on luteri kirik Lätis Mazsalaca linnas. See on Väike-Salatsi kihelkonnakirik. Hoone asub aadressil Baznīcas ielā 24. Sealset kirikut on mainitud juba aastal 1533. Algselt oli see Maarja kirik, ent kui reformatsiooni järel hakkasid seda hoonet kasutama luterlased, nimetati see ümber Anna kirikuks. Ka oli see algselt Ruhja kiriku abikirikuks. Aastal 1668 sai sellest kihelkonnakirik. Aastail 1691–1696 ehitati vana kirik põhjalikult ümber. Tänapäevase ilme sai kirik aastal 1890. Sisuliselt ehitati uus uusgooti stiilis telliskivihoone; vana kiriku fragmente säilis üksnes apsiidi ja käärkambri juures. Samal aastal valmis ka kiriku torn, mille kõrgus on 56,6 meetrit. Kirikul on kaks altarit, säilinud on vana barokkstiilis altar, mis valmistati 17. sajandil, ent kirikus on ka uus, aastal 1905 valminud altar. Sealne orel valmis aastal 1912. Vana altar ja kiriku orel on riikliku kaitse all olevad kultuurimälestised. LELB Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2002. ISBN 9984-00-412-0. 49 lk. Materialen zur Kirchengechichte, E. H. von Busch lk. 525 https://dom.lndb.lv/data/obj/2117.html Mazsalacas novads Altāris Ērģeles  Väike-Salatsi kirik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Conrad Dublin

Conrad Dublin on viietärnihotell, mis asub Iirimaa pealinnas Dublinis. Hotellis on 11 tüüpi tube ja sviite, kokku on hotellis 192 tuba ja sviiti. Hotellis on kokku neli restorani ja ootesaali: Afternoon Tea, Alfie Byrne's by Galway Bay Brewey, The Coburg Brasserie ja Lemuel's Bar and Lounge. Hotellis on ka spordisaal koos kardiotreeninguseadmetega.
Conrad Manila

Conrad Manila on viietärnihotell, mis asub Filipiinide pealinnas Manilas. Hotellis 24 tüüpi tube ja sviite, kokku 347 tuba ja sviiti. Hotellis on kokku viis restorani ja ootesaaliː Brasserie on 3, China Blue, C Lounge, Sails Pool Bar ja Bru Coffe Bar. Hotellis on ka spaa ja spordisaal koos välibasseini ja lastebasseiniga.
Conrad San Luis Potosi

Conrad San Luis Potosi on viietärnihotell, mis asub Mehhikos San Luis Potosis. Hotellis on 8 tüüpi tube ja sviite, kokku 134 tuba ja sviiti. Hotellis on kuus restorani ja ootesaaliː Sonoma Restaurant & Wine Bar, Tequila Corner, Dry Martini Bar, Poolside Terrace, Media Lounge ja Executive Lounge. Hotellis on ka spordisaal, kus on jooksulindid ja jõusaalivahendid.
Conrad Maldives Rangali Island

Conrad Maldives Rangali Island on viietärnikuurort, mis asub Maldiividel Rangali saarel. Kuurordis on kümmet tüüpi villasid, kokku 150 villat. Kuurordis on 12 restorani ja ootesaaliː Atoll Market, Ithaa Undersea Restaurant, Koku Grill Restaurant, Mandhoo Spa Restaurant, Sunset Grill, The Wine Cellar, Uffa by Jereme Leung, Vilu Restaurant, Vilu Bar, Rangali Bar, The Quiet Zone ja The Cheese & Wine Cellar. Kuurordis on ka veespordi võimalused, spordiklubi, spaa, sukeldumiskeskus, lasteklubi ja väike kaubanduskeskus.
Joodud

Joodud olid perekondlik või kogukondlik üritus. Lääne-Eestis nimetati niimoodi varrusid, Põhja-Eestis (Lüganuse, Kadrina, Väike-Maarja, Koeru, Jüri jne) varrusid, pulmi, matuseid (sageli vastava täiendiga: varru joodud, matuse joodud jne.). Kesk-Eestis kandsid sellist nime perekondlikud peod (ka sünnipäevad uuemal ajal). Lisaks olid joodud vastava täiendiga igasugused kokkutulekud söögi-joogiga teatava sündmuse tähistamiseks, näit. maja-joodud uue maja valmimisel, karjajoodud külakarjase kauplemise kinnituseks, hülgejoodud püügimeeskonna moodustamise puhul jne. . Keskaegsetel kaupmeestel oli Tallinna Suurgildis aastas neli suurt pidustust: jõulujoodud, vastlajoodud, papagoi laskmine ja maikrahvi pidu. Ülo Tedre. Pulmasõnastik Kaia Otti, Jõulujoodud Liivimaal, Õhtuleht, 16. detsember 2005
Aloja kirik

Aloja kirik on luteri kirik Lätis Aloja linnas. See on Aloja kihelkonnakirik. Hoone asub aadressil Baznīcas ielā 2. Kirik on riikliku kaitse all olev arhitektuurimälestis. Ehkki sealset kihelkonda on mainitud juba aastal 1555, rajati esimene puidust kirik sinna alles aastal 1695. Sellel oli maakividest vundament ja tellistest sõrestik. See kirik ei kuulunud aga mitte kihelkonnale, vaid kohalikele mõisnikele. Kirikuga oli probleeme: aastal 1706 ei kannatanud kellatorni kandetalad kella raskust välja, aastal 1768 põles kirik aga maha. Selle asemele hakati rajama kivist kirikut, mis valmis aastal 1786. LELB http://mantojums.lv/lv/piemineklu-saraksts/8942/ http://www.zudusilatvija.lv/objects/object/22584/  Aloja kirik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Kiriku koduleht (läti keeles)
Järelpulmad

Järelpulmad (ka pärapulmad) olid pulmadele järgnevad kokkusaamised. Nagu kosimine, oli ka pulmade lõpetamine järkjärguline, mitmeastmeline. Pulmapeole järgnesid järelpulmad. Neid peeti kas pulmadele järgneval pühapäeval (pärast kirikut) või nädal pärast pulmi. Mõnel pool peeti kahekordseid järelpulmi – nädala pärast peiu kodus ja kahe nädala pärast nooriku kodus. Järelpulmadesse kutsuti kõige ligemad sugulased (uuema tavana need, kes ei saanud pulmades osaleda – need tõid siis ka kingitusi). Paljudes kohtades läksid nooriku vanemad alles järelpulmades peiu koju (Pühalepa, Pöide, Halliste, Võnnu jne). Siis nimetati järelpulma ka langujootudeks. Järelpulmas lõpetati tavaliselt järelejäänud õlu ning anti noorikule kätte suuremad lubatud kingid.. Üldisem (eriti Lääne-Eestis) oli järelpulmade pidamine peiu pool. Ida-Eestis toimusid järelpulmad nooriku vanemate juures. Ka järelpulmadesse võeti kaasa toidukraami, ent vähem kui pulmadesse. Erilisi järelpulmadega seotud tavasid ei teata. Ülo Tedre. Pulmasõnastik I Etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn. 1995. lk 36
Kihlus

Kihlus on üldtuntud eelkokkulepe abielu sõlmimise kohta. Euroopas sai kihlus keskajal kiriku abielutseremoniaali kohustuslikuks osaks. Varem piirdus kihlus kihlade vahetusega kosjade ajal. Kiriku survel sai kihlusest 18. ja 19. sajandil kosjadele järgnev ülesandmine kirikuõpetaja juures (nn lugemas käimine) ning sellega seotud pruutpaari eksam lugemises ja usuõpetuse tundmises. Harilikult toimus see laupäeval. Kihluse kingid pastorile olid sukad ja sukapaelad, köstrile kindad ja vöö (ning 2 kopikat kindas). Kihluseks või kihluspeoks nimetati ka õhtul järgnevat koosviibimist mõrsja kodus. Kihlusel osales kitsas sugulaste ring ning tähtsamad pulmategelased: isamees naise ja kaasanaine mehega, kihluse joogid muretses peiu. Mõnikord toimus see ka pühapäevaõhtul pärast esimest mahakuulutamist. Kihluspeol vahetati kingitusi (kihlasid). Kihlust tähistati kas tagasihoidlikult või suurejooneliselt, määravaks said võimalused, tavad jäid tagaplaanile. 19. sajandi lõpuks olid kosjad ja kihlus kokku sulanud ühiseks kihlapeoks. Saaremaal oli kihlus ka tasakaalustuseks nn ühe otsaga pulmadele, kus pulmapidu toimus ainult peiu kodus. Etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn. 1995. lk 60 Eesti rahvakultuuri leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 82 Ülo Tedre. Pulmasõnastik I Eesti rahvakultuur. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2008. lk 314