laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Heterosügootsus

Heterosügootsus on diploidse või polüploidse indiviidi genotüübi seisund, kus homoloogiliste kromosoomide samas lookuses (või mitmes vaatlusaluses lookuses) asuvad ühe geeni erinevad alleelid.. Nt üks alleel on dominantne ja teine alleel retsessiivne. Heterosügootse genotüübiga indiviidi nimetatakse heterosügoodiks. Tähistamaks heterosügootsust mitme erineva lookuse suhtes, kasutatakse termineid di-, tri-, polüheterosügootsus. Alleel Homosügootsus Viikmaa, M. Klassikalise geneetika leksikon. Vaadatud 30.07.2011.
Veekaitse

Veekaitse on juriidilised, majanduslikud, tehnilised, maaparandus-, tervishoiu- jms meetmed mere-, põhja- ja pinnavee kaitsmiseks reostamise ja vee liigvähendamise eest ning tekitatud kahjustuste kõrvaldamiseks. Eestis on veekaitse olulisimaks dokumendiks "Veeseadus", mis sätestab veekaitse juriidilised alused. Eesti veekaitse olulisemaid rajajaid on tehnikateadlane Harald-Adam Velner EE 10. köide, 1998. Ökoloogialeksikon. (1992). Koost. Masing, V. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus.
Und

Und on elussöödaga õngpüünis, millel on nööri külge kinnitatud üks kuni kolm konksu. Eestis olid kasutusel harkund ja ketasund ning unnapüük toimus enamasti talvel jääaugust. Unnaga püüti eelkõige haugi, koha, lutsu ja ahvenat nii merel kui sisevetel. Talvel kinnitati und jääaugu kohale kepi külge, suvel kaldavaia külge. Avaveepüügil varustati und ujukiga, mis kinnitati ankruga veekogu põhja. Pikk kanepi- või linanöör on keriti unnahargile või unnakettale, millelt see kala näkkamisel kergesti maha jooksis. Unnakonksusid võeti kaasa ja hoiti unnatuusti küljes, mis oli nööriga kinni seotud õletuust. Talvel otsiti unda ja tõmmati ta jää alt välja unnakoogu abil. 20. sajandi alguses unnapüük vähenes, nüüd tegelevad sellega vaid harrastuskalurid. sikuti käekook lutsumänd ridaõnged lant EE 10. köide, 1998. Eesti rahvakultuuri leksikon. 2000. Koostanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 316 Eesti etnograafia sõnaraamat. 1995. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn. AS Pakett trükikoda. Lk 226 Harkund, Mõniste Talurahvamuuseum Õngpüünised
Kalamaksaõli

Kalamaksaõli on kalade (peamiselt turskade) maksast saadav helekollane läbipaistev vedelik. Kalamaksaõlil on omapärane lõhn ja maitse. Et kalamaksaõli sisaldab A- ja D2-vitamiini ning mitmeid olulisi mikroelemente, kasutatakse seda laialdaselt meditsiinis. EE 4. köide, 1989.
Liebigi reegel

Liebigi reegel ehk miinimumreegel on seaduspärasus, mille kohaselt taimede kasvu piirab eelkõige see taimetoiteelement, mille kontsentratsioon keskkonnas on vajadusega võrreldes väikseim. Seaduspärasuse sõnastas küll oma põllumajandusteemalistes töödes Carl Sprengel (1828), kuid laiema tähelepanu alla tõi selle seaduspärasuse Justus von Liebig. Hiljem on Liebigi reeglit oluliselt täiendatud (Mitscherlichi reegel, Shelfordi reegel). Mitscherlichi reegel Shelfordi reegel Baule reegel *Ökoloogialeksikon. (1992). Koost. Masing, V. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus.
Nigel Farage

Nigel Paul Farage [fəˈrɑːʒ] (sündinud 3. aprillil 1964 Londonis) on Briti poliitik. Ta oli Suurbritannia Iseseisvuspartei juht. Nigel Farage oli Brexitini Euroopa Parlamendi liige ning Vaba ja Demokraatliku Euroopa fraktsiooni kaaspresident (EFD). Nigel Farage valiti esimest korda Euroopa Parlamenti Suurbritannia kaguosa hääletajate mandaadiga 1999. aasta Euroopa Parlamendi valimistel. Teda on rahvahääletusel tagasi Euroopa Parlamenti valitud kolmel korral: 2004., 2009. ja 2014. aastal. "Abdul Turay: Cry wolf ehk poiss, kes hüüdis: "Hunt!"" ERR, 11. september 2019
Sami Lotila

Sami Lotila (sündinud 1965 Jyväskyläs) on soome ajakirjanik. Oktoobrist 2009 märtsini 2011 oli ta Soome kõmu­ajakirja Hymy peatoimetaja. Eestis on Lotila tuntud kui Eesti Päevalehe ja Õhtulehe kolumnist, kelle väljaütlemised Eesti elu ja eestlaste kohta on äratanud palju tähelepanu. Filosoofiamagistri haridusega Sami Lotila on õppinud Tartu, Varna ja Krakówi ülikoolis. 2010. aasta novembris avaldas näitleja Peeter Oja avalikult oma arvamust Lotila kirjutiste sisu kohta (süüdistades ka Õhtulehe peatoimetajat Väino Koorbergi) nii Postimehes, kui ka TV3 saates "Kolmeraudne". Kirglikud avaldused tekitasid vastakaid arvamusi ja seisukohti. 25. novembril 2010 esilinastus Kanal 2-s saade "Miks Sami Lotila Eestit vihkab?", mille autor on Krister Kivi. Reisijuht "Uus Tallinn" (Uusi Tallinna), 2002 "Tallinnan kuningas", 2004 "Todellinen Tallinna", 2015 "Tartu kevad 1996 ehk Siirderiigi zombie'd" 2014 Sami Lotila Hymy peatoimetajaks. Eesti Päevaleht, 27. märts 2009 Sami Lotila. Ajalugu sa ei varasta, perkele! Eesti Päevaleht, 12. detsember 2008 Sami Lotila. Eesti aastal 2010 on parasiitide paradiis! Õhtuleht, 04. veebruar 2010 Peeter Oja. Peeter Oja: miks me laseme end päevast päeva mõnitada? 03. november 2010 Stella K. Wadowsky. Peeter Oja eilsest saatest: sõimamine polnud hetkeline vihapurse. Publik, 05. november 2010 Väino Koorberg. Õhtulehe peatoimetaja avalik kiri Peeter Ojale.[alaline kõdulink] Eesti Päevaleht, 08. november 2010 Gert Siniloo.Räuskamise kaitseks. Rahva hääl. Delfi lugejakiri, 25. november 2010 Miks Sami Lotila Eestit vihkab? Kanal 2 Miks Sami Lotila Eestit vihkab? Elu24, 25. november 2010 Soome ajakirjandus. Nädal välismeedias: 15.-21. aprill 2002. Välisministeerium Raili Leino. Sami Lotila: Tallinna taskuun. Tekniikka&Talous, 16. aprill 2002 Pilot kustannus. Tornio rajattomien mahdollisuuksien kaupunki. Syksy 2004. Jukka Arponen.Tallinnan kuningas puhuu suunsa puhtaaksi. The Baltic Guide. Riho Laurisaar. Lotila ütleb asju, mis ajavad närvi. Eesti Päevaleht, 15. november 2008 HS: kõmuajakirja Hymy peatoimetaja Sami Lotila vallandati ametist, 17.03.2011 Peeter Oja saates "Kolmeraudne" (2010), video YouTube'is
Heinrich Bruiningk

Heinrich Bruiningk (7. juuli 1675 Narva – 24. jaanuar 1736 Riia) oli Eesti vaimulik, Liivimaa kindralsuperintendent. Bruiningk õppis 13 aastat Narva ladina koolis ja alates 7. märtsist 1689 Riia lütseumis. Immatrikuleerus augustis 1690 Tartu ülikooli ja 25. septembril 1693 Kieli ülikooli, õppis ka Halle ja Leipzigi ülikoolis (ei immatrikuleeritud). Wittenbergi ülikooli immatrikuleerus 21. aprillil 1696, magistrina mainitud 22. augustil 1696; Uppsala ülikoolis õppis aastal 1698. Bruiningk nimetati 10. veebruaril 1699 Stockholmis Ingerimaa kuberneri Otto Vellingki kodupastoriks. Ordineeriti 20. oktoobril 1699 kirikuõpetajaks. Bruiningk oli aastatel 1699–1701 Narva Johannese koguduse abiõpetaja, 1701–1710 sama koguduse õpetaja[viide?] ja Narva konsistooriumi assessor ning aastast 1702 Narva sinodi eesistuja. Oli aastal 1700 vabahärra kindral Otto Vellingki juures Rootsi armee staabipastor. Pärast Vene vägede vallutust aastal 1704 leidis Peeter I juures soosingu, Narva elanikkonna küüditamisel aastal 1708 oli ta kohale jäetud elanikkonna ainus lubatud pastor linnas. Valiti 21. detsembril 1710 Liivimaa kindralsuperintendendiks, kinnitati 5. jaanuaril 1711 ning astus ametisse 4. juulil 1711. Oli Liivimaa ülemkonsistooriumi president, Riia Peetri koguduse ülemõpetaja (1712–1736) ning Riia linnakonsistooriumi assessor. Peeter I kutsus teda mitmel korral Peterburi jutlustama. Ta oli hea jutlustaja ja administraator, samuti kooliasjade arendaja. Ta tundis muret ebakõlblate vaimulike pärast, kurtes selle kohta aastal 1727 Liivimaa maanõunike kogule. Recke, Johann Friedrich v.; Napiersky, Karl Eduard: Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrten-Lexicon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland. 1 köide A-F, Mitau 1827, lk. 284-285 Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007 Eesti Biograafiline Leksikon K./Ü. Loodus, Tartus, 1926-1929
Antwone Fisher

Antwone Quenton Fisher (sündinud 3. mail 1959 Clevelandis Ohio osariigis) on USA filmilavastaja, stsenarist ja kirjanik. Tema 2001. aastal ilmunud autobiograafiline teos "Finding Fish" oli New York Timesi bestseller. 2002. aastal lavastas Denzel Washington tema elust rääkiva filmi "Antwone Fisher", mille stsenarist on Fisher ise.
Kuuking

Kuuking (Phalaenopsis) on taimeperekond käpaliste sugukonnas. Veel tuntud ka kui liblikorhidee.[viide?]
Psühholoogiline romaan

Psühholoogiline romaan on romaan, mis keskendub tegelas(t)e hingeelu kujutamisele ja analüüsile. Näiteks Fjodor Dostojevski "Kuritöö ja karistus". Psühholoogilised romaanis on huvi keskmes tegelaste mõtted, tunded, emotsioonid ja läbielamised, esikohal ei ole välised sündmused ja tegevustik. Psühholoogilist romaani on viljelenud Balzac, Stendhal, Flaubert, Maupassant, eesti kirjanikest A. H. Tammsaare. arenguromaan psühholoogiline teater
Olympia (täpsustus)

Olympia on mitme asja nimi. Olympia on Washingtoni osariigi pealinn USA-s. Olympia on kirjastus. "Olympia" on Édouard Manet' maal. Olympia on kontserdisaal Pariisis. "Olympia" on Bryan Ferry album Larissa Olympia on korvpallpalliklubi Larissast Opel Olympia 582 Olympia, väikeplaneet Olympia (printsess Napoléon) Olympia oli parvlaeva Princess Anastasia endine nimi. Olümpia on antiikolümpiamängude toimumispaik. "Olümpia" on Leni Riefenstahli film. Olümpia (täpsustus) Olympus (täpsustus) Olympic (täpsustus) Olimpia (täpsustus)
Fotograaf

Fotograaf (kõnekeeles ka piltnik) on inimene, kes teeb fotoaparaadiga fotosid ehk pildistab. Kutseline fotograaf on enamasti saanud vastava erihariduse kutse- või kõrgkoolis või erialakursustel ning töötab fotograafina, esineb näitustel ja tema teoseid avaldatakse mitmesugustes väljundites. Kutseliste fotograafide seas on näiteks albumeid välja andvaid fotokunstnikke, moe-, reklaami-, loodus-, pressifotograafe jne.[viide?] Harrastusfotograaf pildistab peamiselt oma lõbuks. 1839. aastal tutvustati Pariisis esimest laiemalt levinud fotomenetlust – dagerrotüüpiat. Järgmisel aastal jõudis selleks vajalik tehnika ka Eestisse ning tehti esimesed fotod. 1844. aastal alustas Eestis dagerrotüüpide tegemist Charles Borchardt, kes oli arvatavasti esimene Eestis püsivamalt tegutsenud fotograaf. Teda peetakse ka seni teadaolevalt vanima, arvatavalt umbes 1850. aastal Eestis valmistatud ja tänini säilinud dagerrotüübi autoriks. Esimesed Eesti soost fotograafid olid Reinhold Sachker ja Jakob Jobso (Jakob Livenström), ühe esimese eestlasest fotograafina saavutas tänapäevani ulatuva tuntuse aga 20. sajandi alguses tegutsenud Johannes Pääsuke. Eesti tuntumate portreefotograafide seas on näiteks Kaupo Kikkas, loodusfotograafide seas Remo Savisaar, Sven Začek ja Urmas Tartes, teadusfotograafide seas Heiti Paves, droonifotograafide seas Kaupo Kalda, toidufotograafide seas Katrin Press, pulmafotograafide seas Annika Metsla ja fotokunstnike seas Peeter Laurits. Fotograafia Eesti fotograafide loend Välismaa fotograafide loend Kadi Sikka ja Vilve Asmer. Dagerrotüüpia teavik MTÜ Eesti Fotopärand, 2015. Vilve Asmer: Esimestest piltnikest Eestimaal ja nende fotodest Eesti kultuuriloolises arhiivis (1844-1900).
Giljotiin

Giljotiin on masin, mis on mõeldud surmanuhtluse täideviimiseks giljotineerimise ehk giljotiini abil pea maharaiumisega. 1789. aastal tegi arst Joseph-Ignace Guillotin ettepaneku Prantsusmaa karistussüsteemi muutmiseks. Ta soovitas lõpetada julma ja koletusliku rattaletõmbamise ja poomise. Guillotin'i loodud[küsitav] [viide?] hukkamisriist muutis hukkamise valutumaks. Kui varem oli pea maharaiumine ainult aristokraatide privileeg, siis nüüd laiendas see masin selle õiguse kõigile ühiskonnakihtidele. 1791. aastal moodustas Prantsusmaa parlament uue masina läbilöömiseks komitee. Kuigi komiteesse kuulus ka Guillotin, siis põhijõuks oli kuninga ihuarst ja Académie Royale de Chirurgie sekretär dr Antoine Louis. Selliseid hukkamisriistu oli keskajalgi kasutatud, kuid selle masina uudsus seisis kolmnurkses kaldservaga teras. Alguses nimetati seda hukkamisriista louison'iks ja louisette'iks, kuid peagi hakati seda nimetama giljotiiniks. Esimesena hukati giljotiiniga röövel Nicolas Jacques Pelletier. See toimus 25. aprillil 1792. Giljotiini üks esimesi ohvreid oli ka Prantsusmaa kuningas Louis XVI, kes hukati 1793. aastal 21. jaanuaril. Viimane avalik hukkamine giljotiiniga Prantsusmaal toimus 17. juunil 1939 (Eugen Weidmann). 10. septembril 1977 hukati Hamida Djandoubi. Giljotiini kasutati Prantsusmaal hukkamisriistana aastani 1981. Tehnikas on giljotiin üldnimetus mehhanismidele, millega lõigatakse kaableid, metall-lehti, paberit ja muid raiuvat lõiget lõikamisel vajavaid materjale. "101 leiutist, mis muutsid maailma" J. Challoner, kirjastus Varrak, Tallinn: 2010
Loodusfotograaf

Loodusfotograaf on fotograaf, kes on spetsialiseerunud looduse pildistamisele – loodusfotograafiale. Eesti tuntumate[viide?] loodusfotograafide hulka kuuluvad näiteks Arne Ader, Tiit Hunt, Toomas Ili, Jarek Jõepera, Fred Jüssi, Alari Kivisaar, Tiit Leito, Ingmar Muusikus, Jaak Põder, Avo Põlenik, Remo Savisaar, Sven Začek ja Urmas Tartes. loodusajakirjanik Ajakirja Nature Photographer koduleht
Ivar Jüssi

Ivar Jüssi (sündinud 24. aprillil 1963) on eesti zooloog. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli bioloogia erialal 1986. aastal. Ivar Jüssi on tegelenud hüljeste uurimisega. Jüssi võitis Eesti esimese teadusfoto konkurssi 2006. aastal. Ta on Fred Jüssi ja Helju Jüssi poeg. Tema vend on Mart Jüssi ja õde Mari Jüssi. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2009. Vaadatud 13. septembril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Eesti Teadusfoto 2007 Forte, 27. september 2007
Publitsistlik romaan

Publitsistlik romaan on aktuaalseid ühiskondlik-poliitilisi probleeme käsitlev romaan.
Mart Külvik

Mart Külvik (sündinud 20. detsembril 1960) on eesti geograaf ja looduskaitsebioloog. Ta töötab Eesti Maaülikoolis. On olnud Eesti Kongressi ja Tartu Linnavolikogu liige; Eestimaa Looduse Fondi ja Eesti Rohelise Liikumise asutajaliige. Mitmekordne Eesti meister orienteerumises. Ta on olnud Tartu linnaökoloog. 2021 Eesti looduskaitsemärk http://www.sport24.ee/index.php?ac=otsinimidet&id=123335 Mart Külvik Eesti Teadusinfosüsteemis
Kalaramp

Kalaramp on vooluveekokku paisu juurde rajatud kare kaldpind, mis võimaldab veeorganismidel liikuda üle paisu. Kalarampi peetakse looduslähedaseks kalapääsuks[viide?]. Väliselt meenutab kalaramp suuresti tehiskoske (kalapääs), kuid erinevalt tehiskosest on kalarambil ainult osa paisu nõlvusest muudetud karedaks. Esimesed kirjalikud ülestähendused lihtsakoelistest kalarampidest pärinevad 17. sajandi Prantsusmaalt, kus haokimpude abil rajati järskudesse kanalitesse astmed. Üks versioon patenteeriti 1837. aastal Richard McFarlani poolt Kanadas, kus ta disainis kalade jaoks tee, et nood tema vee jõul töötava saeveski tammist läbi pääseksid. Tööstusliku pöörde edenedes muutusid tammid ja teised vooluveekogude tõkked suuremaks ja arvukamaks, tekitades vajaduse kaladele läbipääsuvõimaluste loomise järele. kalatrepp Vetla vesiveski Mario Theriault, Great Maritime Inventions 1833–1950, Goose Lane, 2001, p. 45 Office Of Technology Assessment Washington DC (1995) Fish passage technologies : protection at hydropower facilities Diana Publishing, ISBN 1-4289-2016-1.
Aivar Leito

Aivar Leito (24. august 1954 – 21. september 2018) oli eesti ornitoloog. Ta lõpetas 1972. aastal Haapsalu 1. Keskkooli ja 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna. Töötas Eesti Maaülikoolis juhtivteadurina. Tema põhilisteks uurimissuundadeks olid laglede ja sookurgede bioloogia. On avaldanud ligikaudu 200 teaduslikku ja populaarteaduslikku kirjutist ning on kolme ornitoloogilise raamatu autor ja populaarteadusliku filmi "Valgepõsk-lagle" (Tallinnfilm, 1993) käsikirja autor. Tema vennad on Vello Leito, Toomas Leito ja ornitoloog Tiit Leito, õde oli sotsioloog Aili Kelam (1935–2017). 2014 Eerik Kumari looduskaitsepreemia Aivar Leito Eesti Teadusinfosüsteemis Persoonilugu Aivar Leitoga: Kukul Külas 2015-04-12
Indrek Rohtmets

Indrek Rohtmets (sündinud 18. juulil 1953) on eesti bioloog, tõlkija ja teadusajakirjanik. Ta oli aastatel 1989–2001 ja 2014–2015 ajakirja Horisont peatoimetaja. Rohtmets on teinud mitmes maailma paigas loodusvideoid Eesti Televisiooni saatesarja "Osoon" tarbeks. Tema algatusel on loodud Eesti Teadusajakirjanike Selts, ta oli ka seltsi esimene esimees. "Kultuurilooline Eestimaa: teekaaslane". Tallinn, Varrak 2004 Essee "Valge vares mustas ilmas", Eesti Loodus 10/2003 Indrek Rohtmets, Mis saab, kui metsarahvas asub ehitama kivilinna?, Intervjuu Andres Tarandiga, Eesti Loodus 2005/6 (artikkel) Ta on tõlkinud eeskätt looduse- ja evolutsiooniteemalisi aimeteoseid. Tema abikaasa on advokaat Maria Mägi-Rohtmets. 2015 – Valgetähe IV klassi teenetemärk. 2021 – Go Traveli reisiraamatu preemia ("Üks rott läks rändama") "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. september 2020. Vaadatud 16. juulil 2017. "Indrek Rohtmetsa tunnustatakse teenetemärgiga" Loodusajakiri.ee, 04.02.2015. "Maria Mägi ja Indrek Rohtmetsa kodu Kakumäe kaskede all" Saarte Hääl, 02.10.2013. "Presidendilt saab tänavu teenetemärgi 99 inimest" ERR Uudised, 04.02.2015.
Ervin Pihu

Ervin Pihu (15. veebruar 1930 – 14. detsember 2020) oli eesti ihtüoloog. Ta lõpetas 1955. aastal Tartu ülikooli bioloog-zooloogina ja töötas sellest ajast Zooloogia ja Botaanika Instituudis. 1961. aastast töötas ta Võrtsjärve Limnoloogiajaamas. Ta uuris Eesti kalu ning peamisi uurimisvaldkondi oli kalade bioloogia: kasvutempo, sigimine, toitumine, arvukusdünaamika ja selle reguleerimine. Ta töötas Eesti Maaülikoolis. 2001 Valgetähe V klassi teenetemärk "Matk kalariiki" (Valgus 1987) "Peipsi järve seisund" (2. osa) (Eesti Teaduste Akadeemia 1991) "Meie kalad meie laual" (Valgus 1993; koos Linda Pettiga) "Eesti mageveekalad" (Kalastaja Raamat 2001) "Lake Peipsi" (Sulemees 2001) "Võrtsjärv" (Eesti Entsüklopeediakirjastus 2003) "Kalender Kalastaja aasta 2006" (Zero Gravity 2005) "Meie kalad olelusvõitluses" (Kalastaja Raamat 2006)
Kaja Lotman

Kaja Lotman (sündinud 10. mail 1960) on eesti zooloog ja looduskaitsetegelane. Ta lõpetas 1985. aastal Tartu Riiklik Ülikooli bioloogina. Töötab Keskkonnaametis looduskaitse nõunikuna. 2003 Maailma Looduse Fondi (WWF) Elisabeth Jidhe nimelise looduskaitseauhinna (koos abikaasa Aleksei Lotmaniga) 2003 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2011 Eesti looduskaitsemärk 2017 Põlvepikuraamatu konkurss, eripreemia parima teemaraamatu eest („Hommikukontsert Matsalu linnuriigis“, kunstnik Marju Tammik) 2019 Euroopa Kaitsealade Liidu medal Tema abikaasa on Aleksei Lotman. Neil on neli last: Silvia Lotman, Elen Lotman, Eno-Martin Lotman ja Aliine Lotman. Kaja ja Alex Lotman said kõrge looduskaitseauhinnaLääne Elu 09.10.2003 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "Kaja Lotman pälvis esimese eestlasena Euroopa tähtsa looduskaitseauhinna" ERR, 29. september 2019
Sõjaromaan

Sõjaromaan on romaan, mille tegevustik areneb sõjaolustikus. Pierre Boulle "Sild üle Kwai jõe" August Gailit "Isade maa" Ernest Hemingway "Kellele lüüakse hingekella" Albert Kivikas "Nimed marmortahvlil" Väinö Linna "Tundmatu sõdur" Michael Morpurgo "Sõjaratsu" Erich Maria Remarque "Lissaboni öö" Erich Maria Remarque "Läänerindel muutuseta" Erich Maria Remarque "Tagasitee"
Liigveelase

Liigveelase on vesiehitis, mis võimaldab liigset tulvavett juhtida paisust mööda või paisust üle. Liigveelaset võidakse kasutada ka suurvee möödajuhtimiseks[viide?]. Paisust mööda lastakse tulvavesi tavaliselt kas kiirvoolu või treppveelaskme kaudu[viide?]. Üle paisu lastakse vesi aga harilikult ülevooluavade kaudu[viide?] ning sellist paisu, millest vesi üle voolab nimetatakse ülevoolupaisuks. Veelase Ülevool Ülevoolupais "Keskkonnasõnaraamat 2004". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. veebruar 2012. Vaadatud 29. novembril 2010.
Arenguromaan

Arenguromaan ehk kujunemisromaan (saksa keeles Bildungsroman) on romaan, mis põhineb kangelase arengulool. "Taavet Soovere elu ja surm" (Mait Metsanurk)
Lewis (telesari)

"Lewis" on Briti kriminaalsari, "Inspektor Morse'i" (1987–1992) jätkusari. Seriaal põhineb Colin Dexteri teostel, stsenaristid ja režissöörid on jagude kaupa varieerunud. Sarja muusika on kirjutanud Barrington Pheloung. Peategelast peainspektor Robbie Lewist kehastab Kevin Whately, tema abilist seersant James Hathawayd Laurence Fox. Eestis on telesarja näidanud Eesti Televisioon.
Armastusromaan

Armastusromaan on romaan, mis põhineb armastusloo kujutamisel. Näiteks Anton Hansen Tammsaare "Ma armastasin sakslast", Heino Kiige "Mind armastab jaapanlanna" ja Maimu Bergi "Ma armastasin venelast". Armastusromaanide loetelu elektronkataloogis ESTER
Ploomilehine õunapuu

Ploomilehine õunapuu ehk hiina õunapuu ehk kitaika (Malus prunifolia) on külmakindel ja saagikas õunapuuliik. Arvatavasti on liik tekkinud mariõunapuude ja aed-õunapuuliikide korduval ristumisel. Viljad väikesed, pika varrega. Rahvasuus kutsutakse ploomilehise õunapuu vilja sageli paradiisiõunaks. See nimetus on eksitav, sest paradiisi-õunapuu on üks madala õunapuu sorte, mis kannab aed-õunapuu viljadega sarnanevaid täismõõdus õunu.
Hurricane

Hurricane tähendab inglise keeles orkaani ehk pööristormi. Sellist või väga sarnast nime või hüüdnime kannavad mitmed asjad ja isikud: Hurricane (Utah) Hurricane (Lääne-Virginia) Hurricane Deck (Missouri) Hawker Hurricane, Briti II maailmasõja aegne lennuk Hurricane, USA heavy rock'i ansambel The Hurricanes, Šoti indie-ansambel Hurriganes, Soome rokkansambel "Hurricane", Bob Dylani laul "Hurricane", Natalie Imbruglia laul "Hurricane", 30 Seconds to Marsi laul "The Hurricane", 1937. aasta film; režissöör John Ford, peaosades Jon Hall ja Dorothy Lamour "Hurricane", 1979. aasta film; režissöör Jan Troell, peaosas Mia Farrow "The Hurricane" (eestikeelse pealkirjaga "Mees kui orkaan"), 1999. aasta film; režissöör Norman Jewison, nimiosas Denzel Washington Carolina Hurricanes, NHL-i jäähokimeeskond Robin "Hurricane" Carter, USA poksija, kellest räägib 1999. aasta film "The Hurricane" ("Mees kui orkaan") Gregory Helms, professionaalne wrestler, kelle hüüdnimeks on The Hurricane Alex "Hurricane" Higgins, Põhja-Iiri suukrimängija Operation Hurricane (1944), liitlasvägede korraldatud 24 tundi kestnud massiline Saksamaa pommitamise operatsioon 15. oktoobril 1944 Operation Hurricane (1952), Briti esimene tuumarelva katsetus 3. oktoobril 1952
Lakk (karvad)

Lakk on pikem karvastik imetaja kaelal ja seljal. Kõige tuntum on kabjaliste, näiteks hobuste ja sebrade lakk. Kuid lakk esineb väga erinevatel imetajatel, kes ei ole omavahel kuigivõrd sugulased. Sõralistest on lakk näiteks tüügasseal, gnuul, kaelkirjakul ja piisonil. Kiskjalistest on lakk lõvil ja hüäänil, aga lakkhunt on oma nimegi laka järgi saanud. Lakk võib esineda esikloomalistel, näiteks paavianil, ja isegi loivalistel, näiteks merilõvil. Lakk esineb sagedamini isasloomal ja on üks silmatorkavaimaid soolise dimorfismi tunnuseid. Eri liiki loomadel on lakk erisuguse kujuga, näiteks lõvil ümbritseb see tihedalt kogu pead, seevastu hobusel kulgeb pealaelt kitsa ribana mööda kaela ja selgroogu tahapoole. Inimese juuksed on samuti väga laka moodi, aga traditsiooniliselt neid lakaks ei nimetata.
Ülevoolupais

Ülevoolupais on pais, millest vesi üle voolab. Ülevool Liigveelase "Keskkonnasõnaraamat". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. veebruar 2012. Vaadatud 30. novembril 2010.
Kiirvool

Kiirvool on suure langu ja käreda vooluga kanal või renn, mille kaudu liigvesi juhitakse paisust mööda või viiakse kanal järsust nõlvast alla . Et kiirvoolus on voolaval veel suur energia, siis on see põhja- ja küljeerosiooni vältimiseks tugevasti kindlustatud (nt voolusäng on betoonist). Treppveelase Keskkonnasõnaraamat 2004 [1]
Koresööt

Koresööt on kuiv taimne loomasööt, mis sisaldab palju toorkiudu. Koresöödas peab olema kuivainet 75–85% ja kiudu 15–45%. Kariloomade peamine koresööt on hein, kuid koresöödana tarvitatakse ka rohukuiviseid, põhku, aganaid jms. Lehisviht Eesti nõukogude entsüklopeedia "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. veebruar 2012. Vaadatud 25. augustil 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Vesiehitus

Vesiehitus on ehitustegevus, mis hõlmab vesiehitiste rajamist veekogudesse. Vesiehituse ja veekaitse hüdrotehnikainseneri kutsestandardile vastavat haridust on Eestis võimalik omandada ainult Eesti Maaülikoolis. Looduslähedane vesiehitus Ökoloogiline vesiehitus Vesiehitis Hüdrotehnika "Vesiehitus ja veekaitse - Eesti Maaülikool - Eesti Maaülikool". www.emu.ee (inglise). Vaadatud 2. märtsil 2023.