laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mary Poppins (muusikal)

"Mary Poppins" on muusikal, mis põhineb P. L. Traversi "Mary Poppinsi" raamatusarjal ja samanimelisel filmil. Muusikal kanti esimest korda ette 15. septembril 2004 Inglismaal Bristolis. Muusikali muusika pärineb suuresti filmist, millele kirjutasid muusika Robert B. Sherman ja Richard M. Sherman. Ülejäänud muusikali muusika kirjutas George Stiles ja laulutekstid Anthony Drewe. Vanemuises esietendub muusikal "Mary Poppins"!, Vanemuine.ee, 22.11.2011
Delray

Delray on USA-s Michigani osariigis asuva Detroiti linna linnaosa. See asub Detroiti edelaosas Detroiti jõe ääres. Seda eraldavad ülejäänud Detroiti piirkondadest tööstuslikud alad ja kiirtee Interstate 75. Lõunas piirneb linnaosa River Rouge'i linnaga. Aastatel 1897–1905 oli Delray eraldiseisev küla. 1905. aastal liideti see Detroiti linnaga. 1930. aastal elas Delrays umbes 23 000 inimest. 2010. aasta rahvaloenduse järgi oli elanikke vaid 2783, mida oli 33% vähem kui 2000. aasta rahvaloenduse ajal. Rahvastik on viimase poole sajandi jooksul vähenenud tööstusliku tegevuse liigse suurenemise tõttu linnaosas. 2010. aastatel on Delray pälvinud tähelepanu tänu läbi linnaosa kavandatavale sillale. Delrays on asunud suur ungarlaste kogukond. Esimesed ungari asunikud saabusid Detroiti ja Delraysse 1890. aastate lõpus. Delrays asub 1925. aastast tegutsev ungarlaste roomakatoliku kirik. Linnaosas asub palju mahajäetud ja lagunenud maju. See on Detroiti üks kõige mahajäetumaid linnaosi. Detroti linnaosa järgi on saanud nime Florida osariigis asuv Delray Beachi linn. "Last call?". metrotimes.com. 21.10.2009. Vaadatud 11.3.2017 "Canada to start buying property in Delray for DRIC bridge". windsorstar.com. 22.5.2013. Vaadatud 11.3.2017 "New U.S.-Canada bridge will carve through one of Detroit’s loneliest neighborhoods". grist.org. 1.4.2015. Vaadatud 11.3.2017 "Delray Could Have Been Named 'Belgrade Beach'". sun-sentinel.com. 17.6.1994. Vaadatud 11.3.2017 Old Delray
Dniprovske (Otšakivi rajoon)

Dniprovske (ukraina keeles Дніпровське) on küla Ukrainas Mõkolajivi oblastis Otšakivi rajoonis. Elanike arv on 219. Pindala on 0,62 km².
Sidur

Sidur on seade, mis on ette nähtud vedava võlli pöörlemise ülekandmiseks veetavale võllile. Mittelülitatavad sidureid ei saa masina töötamise ajal lahutada. Lülitatavad sidurid võimaldavad võlle nii masina seisu kui ka töö ajal lahutada ja ühendada. Automaatsidurid ühendavad ja lahutavad võlle töörežiimi muutumisel automaatselt. Kaitsesidurid lahutavad võlle, kui masina normaalne töörežiim on rikutud. Mõned sidurid töötavad üheaegselt nii kaitse- kui ka lülitavate siduritena. Jäigad – ei võimalda ühe võlli pöördumist teise suhtes. Elastsed – võimaldavad võllide pöördumist elastsete (kummist, metallist) vaheelementide deformeerimise arvel. Friktsioonsed – pöördemomendi kasvades üle kindla väärtuse on võllide suhteline pöördumine võimalik. Libisevad – võimaldavad pöördemomenti üle kanda ainult võllide nurkkiiruste erinevuse korral. Sidureid ei arvutata nimi-, vaid arvutusliku pöördemomendi järgi: Ma = kr Mn, kus Mn on võlli nimipöördemoment (Mn = N/ω); kr – režiimitegur, mis leitakse käsiraamatutes ja erialases kirjanduses toodud tabelitest vastavalt masina tüübile ja töörežiimile; kr = 1,25...5,0 Siduripoolmed kinnitatakse silindrilistele või koonilistele võlliotstele. Ühes suunas pöörlevate mõõdukalt koormatud võllidele (τ<15 MPa) kinnitatakse siduripoolmed siirdeistuga H7/k6, H7/m6 vms. Muutuva pöörlemissuunaga ja raskelt koormatud (τ>15 MPa) võllidel kasutatakse istu H7/n6. Siduripool kinnitatakse silindrilisele võlliotsale hammasliitega, kui liistliite arvutus annab istamiskoha pikkuse > 1,5d. Hammasliide keskmestatakse välisläbimõõdu D järgi istuga H7/j6. Siduripoolme kinnitamisel silindrilisele võlliotsale pressliitega ja sellelt mahavõtmisel võib tekkida raskusi, mida saab vältida koonilise võlliotsa kasutamisel. Siduripoolme surumine koonilisele võlliotsale tekitab liites suure pingu ja kindlustab siduripoolme täpse radiaal- ja nurkasendi võlli suhtes. Seepärast suure koormuse ning tõukelise, löögilise ja reversiivse töö korral eelistatakse sidurid istata koonilistele võlliotstele, kuigi neid on keerukam valmistada. Siduripoole istamisel võlliotsale tuleb tingimata rakendada telgjõudu. Kindel on ka kinnitamine poldi ja mutriga. Lühikese rummuavaga (l/d <0,8) ning siledale või hammasliitega silindrilisele võlliotsale istatud siduripoolme täpseks paigaldamiseks surutakse see mutriga vastu võlli õlgmikku. Sageli paigaldatakse siduripoolme ja laagrivõru vahele puks, mida ümbritseb kaelustihend. Sidurit võib võlliotsale kinnitada veel seibiga, vedrurõnga vms taolise vahendiga. Autosidur Haakesidur Janney sidur Kruvisidur Masinaelement Willisoni sidur
Smena

Smena, Leningradis ja Minskis toodetud fotoaparaatide perekond Smena (Smena–A.Betancourt), Moskva ja Peterburi vahel sõitev kiirrong Smena, tugevate kirjanduslike traditsioonidega ajakiri Smena, Peterburi ja Leningradi oblasti noorteleht
Sinikka Piippo

Sirkka Sinikka Piippo (18. november 1955 Helsingi) on Soome botaanik ja mitme raamatu autor. Piippol on filosoofiadoktorikraad ja ta töötab Helsingi Ülikoolis botaanikaprofessorina. Koos Ulla Saloga, "Meelte ja tunnete taimed" (“Mielen ja rakkauden kasvit”). Tallinn : Varrak 2007, tõlkija Mari Vihuri "Taimede varjatud vägi", Tallinn : Varrak 2011, tõlkija Kadri Jaanits "Meele ja mõistuse toidud", ("Mielen ruokaa. Ravinnon vaikutus muistiin, jaksamiseen ja henkiseen tasapainoon"). Tallinn : Varrak 2016 "Toit loodusest : tervislikke toidutaimi õuelt, niidult ja metsast". Tallinn : Varrak, 2017, tõlkija Toomas Tallo Sinikka Piippo. Kirjastuse Minerva veebileht, 11. märts 2017 Piippo, Sinikka Sinikka Piippo Sinikka Piippo Mall:SVref
Paradise (täpsustus)

Paradise (inglk 'paradiis') võib tähendada järgmist: Paradise, linn USA-s Nevadas Paradise, linn USA-s Californias "Paradise", Coldplay laul "Paradise", Lana Del Rey EP (2012)
Varese sild

Varese sild on jalakäijate puitsild Viljandi lossimägedes, mille projekteeris arhitekt Johannes Fuks 1925. aastal. Silda ehitati 1925. aasta 31. augustist kuni sama aasta 9. novembrini, mil komisjon selle vastu võttis. Silla otsustas Viljandi Linnavolikogu ehitada esimese Kirsimäe ja Lossi tänava ühendamiseks. Kuigi sillale nime panemiseks korraldati konkurss ning rohkem poolehoidu võitis nimetus Lossi sild, hakkas rahvas seda kutsuma ehitusaegse linnapea Jaan Varese järgi Varese sillaks. 2001. aastal renoveeriti sild põhjalikult. Viljandi rippsild Ain-Andris Vislapuu (2007). Viljandi vanadel fotodel. Tallinn: Tänapäev. Lk 23. ISBN 978-9985-62-590-3. "Varese sild väljus remondist". Sakala. 11.05.2001. Vaadatud 11.03.2017.
I Don't Want to Wait

"I Don't Want to Wait" on Paula Cole'i kirjutatud, esitatud ja produtseeritud laul. See on Cole'i teine singel tema albumilt "This Fire". Hiljem sai laul tuntuks sarja "Dawson's Creek" tunnusmeloodiana. Cole kirjutas laulu 1991. aastal, kuid ametlikult avaldati lugu alles 1996. aastal. Laul jõudis edetabeli Billboard Hot 100 aastakokkuvõttes 10. kohale 1998. aastal. Nädalaedetabelis Top 100-s püsis laul tervelt 56 nädalat järjest, kuid singli kõrgeimaks kohaks jäi 11. koht. See singel on enim nädalaid Top 50-s püsinud singel, mis ei jõudnud kordagi Top 10-sse. Telekanal VH1 asetas laulu oma 1990. aastate parimate laulude edetabelis 81. kohale. Laulust on kaverdanud näiteks JoJo ja Boyce Avenue. Top 100 Songs of the ’90s Paula Cole esitamas laulu
Stay with Me

"Stay with Me", ansambli Faces laul "Stay with Me", Sam Smithi laul
Autechre

Autechre on inglise elektroonilise muusika ansambel. Ansamblisse kuuluvad Rob Brown ja Sean Booth. Kui 1990. aastate alguses ja keskel võis Autechre repertuaarist leida äratuntavaid meloodiaid, siis hiljem säilis peamiselt harmoniseeritud põhi, kuid kohati kadus seegi, jättes alles ainult rütmi, mis oma keerukuselt muutus sama raskesti kuulatavaks kui Stockhauseni või Cage'i minimalistlik muusika eelmise sajandi keskosas. Nõnda lähenes ansambel üha enam elektronmuusikale akadeemilises mõistes. Rob ja Sean tutvusid ühise sõbra kaudu. Algul vahetati niisama lemmiksingleid ja muusikat, kuni tänu õnnelikule juhusele saadi keldriruumitäie analoogmuusikariistu. Juba enne keskkooli lõppu alustasid nad iseenda muusikaga eksperimenteerimist. Esimesed katsed väikeste plaadifirmade kaudu oma muusikat avaldada kukkus masendavalt läbi. Kuni nad avastasid Warp Recordsi ja saatsid oma kassetid sinna. Sean ja Rob tundsid, et Warpi esimesed avaldatud plaadid artistidelt Sweet Exorcist, Nightmares on Wax, B12 andsid märku uue ajastu tekkimisest Suurbritannia teknomaastikul ning Autechrel võiks samuti olla oluline roll selle kujundamisel. Juba debüütalbum "Incunabula" andis mõista, et mehed liiguvad mööda oma rada. Sellele järgnenud LP "Amber" kirjutas ansambli ambient-muusika ajalukku. 1995. aastal ilmunud "Tri Repetae++" lõi aga uppi kõik seni teknomuusikas kehtinud reeglid ning seda plaati peetakse senini Autechre geniaalseimaks saavutuseks. "Incunabula" (1993) "Amber" (1994) "Tri Repetae" (1995) "Chiastic Slide" (1997) "LP5" (1998) "Confield" (2001) "Draft 7.30" (2003) "Untilted" (2005) "Quaristice" (2008) "Oversteps" (2010) "Exai" (2013) "Basscad(Basscadetmxs)" (1993) "Anti-" (1994) "Garbage" (1995) "Anvil Vapre" (1995) "Keynell" (1996) "Envane" (1997) "Cichlisuite" (1997) "Whatever" (1998, Skam Records) "Peel Session" (1999) "EP 7.1" (1999) "EP 7.2" (1999) "EP7" (1999, Nothing, Warp) "Warp10+3 Remixes" (1999) "EP7(Import Bonus Track)" (2000, Import) "Peel Session 2" (2000) "Gantz Graf" (2002)
Power Ballads: The Collection

"Power Ballads: The Collection" on 2017. aastal avaldatud kolmest CD-st koosnev kogumikalbum (box set). Kogumiku andis välja Warner Brosi Briti divisjoni kuuluv Rhino UK. https://www.amazon.co.uk/Power-Ballads-Collection-Various-Artists/dp/B01N5J2EG6
Talumatud seadused

Talumatud seadused (inglise keeles Intolerable Acts) olid 1774. aastal Suurbritannia parlamendi poolt vastu võetud seadused karistuseks Bostoni teejoomise eest 16. detsembril 1773. Mõistet "talumatud seadused" kasutatakse peamiselt USAs, Suurbritannias kasutatakse terminit "sunniseadused" (Coercive Acts). Seadusi oli neli: Bostoni sadama seadus (Boston Port Act), kasutatud ka nimetust 1774. aasta kaubandusseadus (Trade Act 1774). Võeti vastu 25. märtsil 1774. Bostoni sadam suleti kaubandusele, kuni Bostoni teejoomise käigus merre visatud tee oli kinni makstud. Massachusettsi valitsuse seadus (Massachusetts Government Act). Võeti vastu 20. mail 1774. Massachusettsi lahe provintsi (Province of Massachusetts Bay) valitsus allutati Suurbritannia keskvõimule, valitsusametnikke võis ametisse nimetada ainult kuberner, parlament või kuningas. Massachusettsi linnavolikogud võisid kokku tulla ainult ühe korra aastas, välja arvatud juhul, kui kokkutuleku korraldas kuberner. Õigusemõistmise seadus (Administration of Justice Act), kasutatud ka nimetust "Mõrvaseadus" (Murder Act/Murdering Act). Võeti vastu 20. mail 1774. Kui kubernerile näis, et Massachusettsis ei saa kaebealuse üle õiglaselt kohut mõista, võis ta nõuda kohtuprotsessi korraldamist Suurbritannias või mujal Briti impeeriumis. Kuigi tunnistajad oleksid pidanud seilama üle Atlandi ookeani oma kulu ja kirjadega, oleks algselt seaduse kohaselt tulnud see neile hiljem hüvitada; see ei näinud aga ette neile äraoleku ajal võimaliku saamatajäänud sissetuleku hüvitamist. Nimetuse "Mõrvaseadus" andis sellele George Washington, kes kartis, et seadusega võiksid Suurbritannia ametnikud koloniste taga kiusata ning pärast kohtumõistmisest pääseda. 1774. aasta majutamissseadus (Quartering Act of 1774). Võeti vastu 2. juunil 1774. See täiendas algset, 1765. aasta seadust. Kehtis kõikidele kolooniatele, oli ette nähtud Briti sõdurite majutamiseks kolooniates. Varasema seaduse kohaselt pidid kolooniad sõdureid majutama, uus seadus lubas kuberneril sõdureid majutada ka küünides, kõrtsides ja muudes tühjades majades, kui sobilikke elamustingimusi ei pakutud. Mõned ajaloolased on arvanud, et sõdureid pidid majutama kolonistid, mõned aga, et seadusega lubati sõdureid majutada ainult tühjades majades. Paljud kolonistid nägid seadusi nende õiguste rikkumisena, seaduste tõttu kasvasid britivastased meeleolud ka ülejäänud kolooniates peale Massachusettsi, kuna kolonistid kartsid, et ka nende õigused võivad olla tule all. 20. oktoobril 1774 kuulutas Kontinentaalkongress välja Kontinentaalassiotsiatsiooni (Continental Association) lepingu Briti kaupade boikoteerimiseks, mis sisaldas ka punkti, et kui seadusi aasta jooksul ei tühistata, siis lõpetatakse eksport Suurbritanniasse. Kongress tõotas rünnaku korral Massachusettsit toetada, mis tähendas, et kui Iseseisvussõda 19. aprillil 1775 Lexingtonis ja Concordis (Massachusetts) algas, olid sellega seotud kõik 13 kolooniat.
Maksim Kontsevitš

Maksim Kontsevitš (prantsuse keeles Maxim Kontsevich; vene keeles Максим Львович Концевич Maksim Lvovitš Kontsevitš‎‎; sündinud 25. augustil 1964 Himkis) on vene päritolu Prantsusmaa matemaatik, Crafoordi auhinna ja kahe Läbimurde auhinna laureaat. Ta töötab 1999. aastast Põhja-Prantsusmaal asuvas süvauuringute instituudis Institut des hautes études scientifiques matemaatikaprofessorina. 1993. aastal tuli ta ideele luua homoloogiline peegelsümmeetria. 1998. aastal pälvis ta Fieldsi medali sõlmede invariandi (Kontsevitši invariant) loomise ja Edward Witteni hüpoteesi tõestuse eest. Hüpotees väitis, et esitatud kvantgravitatsiooni mudelitest on kaks neist samaväärsed. 2012. aastal sai ta Läbimurde auhinna fundamentaalfüüsikas olulise panuse eest matemaatilise füüsika valdkonnas (sealhulgas sõlmede teooria alal) ja homoloogilise peegelsümmeetria väljatöötamise eest stringiteoorias. 2015. aastal anti talle Läbimurde auhind matemaatikas tõhusa panuse eest mitmes matemaatika valdkonnas, sealhulgas algebralise geomeetria, deformatsiooniteooria, sümplektilise topoloogia, homoloogilise algebra ja dünaamiliste süsteemide teooria alal. Ta astus 1980. aastal 16-aastaselt Moskva riikliku ülikooli mehaanika-matemaatikateaduskonda matemaatika erialale. Seal oli tema juhendajaks Izrail Gelfand, keda Kontsevitš peab 20. sajandi üheks väljapaistvamaks matemaatikuks. Ülikooli kolmandal kursusel kirjutas Kontsevitš artikli 26-mõõtmelisest ruumist superstringiteoorias. Pärast ülikooli lõpetamist 1985. aastal, asus ta tööle NSV Liidu Teaduste Akadeemia Harkevitši-nimelisse informatsiooniinstituuti. 1992. aastal sai ta Bonni Ülikoolist filosoofiadoktori kraadi matemaatikas. Seejärel töötas ta Princetonis, Berkeleys ja Harvardis. Praegu töötab ta Pariisi külje all asuvas süvauuringute instituudis Institut des hautes études scientifiques professorina. Ühtlasi on ta Ameerika Ühendriikides Rutgersi ülikooli distingeeritud külalisprofessor. Ta jätkab koostööd ka Moskvas asuva Harkevitši-nimelise informatsiooniinstituudiga. 1997 – Henri Poincaré auhind 1998 – Fieldsi medal 2000 – valiti Academia Europaea liikmeks 2002 – valiti Prantsuse Teaduste Akadeemia liikmeks 2008 – Crafoordi auhind matemaatika alal 2012 – Shaw' auhind matemaatikas 2012 – Läbimurde auhind fundamentaalfüüsikas 2015 – Läbimurde auhind matemaatikas 2015 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks Ta mängib tšellot. 1993. aastal abiellus. 1999. aastal sai ta koos abikaasaga lisaks Venemaa kodakondsusele ka Prantsusmaa kodakondsuse. Tema isa on orientalist Lev Kontsevitš. Максим Концевич. iitp.ru Autobiography of Maxim Kontsevich. shawprize.org Members of the Mathematics Section. ae-info.org Maxim Kontsevich. ihes.fr Publikatsioonid
Edward Witten

Edward Witten (sündinud 26. augustil 1951 Baltimore'is Marylandis) on juudi päritolu Ameerika Ühendriikide füüsikateoreetik, Crafoordi auhinna ja fundamentaalfüüsikaalase läbimurde auhinna laureaat. Ta töötab Princetonis Süvauuringute Instituudis (IAS) matemaatilise füüsika professorina. Tema peamised uurimisvaldkonnad on matemaatilise füüsika valdkonnast, mis on seotud eelkõige stringiteooria, kvantgravitatsiooni ja supersümmeetriaga. Ta on ainus füüsik, kes on pälvinud matemaatika valdkonna ühe prestiižsema autasu – Fieldsi medali. Ta sai selle 1990. aastal positiivse energia teoreemi tõestuse (1981) eest üldrelatiivsusteoorias. Ta on M-teooria uurimise liidreid. 1990. aastate keskel oli ta üks neist, kes avastas kaalukad tõendid selle kohta, et erinevad superstringiteooriad on seni väljatöötamata 11-mõõtmelise M-teooria piirjuhtumid. Ta lõpetas 1971. aastal Brandeisi Ülikooli bakalaureusekraadiga ajaloo erialal. Ta kavatses saada poliitikavaatlejaks ja avaldas selleteemalisi artikleid. Seejärel õppis ta ühe semestri Wisconsini ülikoolis majandust, kuid katkestas oma õpingud. 1973. aastal astus ta Princetoni Ülikooli rakendusmatemaatika osakonda, kust ta sai 1974. aastal magistrikraadi ja 1976. aastal doktorikraadi füüsikas. Tema doktoritöö "Some Problems in the Short Distance Analysis of Gauge Theories" juhendajaks oli David Gross, hilisem nobelist. 1982. aastal sai ta MacArthuri fondilt MacArthuri stipendiumi. Pärast järeldoktorina töötamist Harvardi Ülikoolis, töötas ta aastatel 1980–1987 Princetoni Ülikoolis professorina. Alates 1987. aastast töötab ta Institute for Advanced Study loodusteaduste kraadiõppurite koolis professorina (1997. aastast Charles Simonyi professor). 1984 – Ameerika Füüsikaselts (fellow) 1984 – Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia 1988 – USA Rahvuslik Teaduste Akadeemia 1994 – Ameerika Filosoofiaselts 1999 – Londoni Kuninglik Selts 2000 – Prantsuse Teaduste Akadeemia 2006 – Paavstlik Teaduste Akadeemia 2013 – Ameerika Matemaatikaselts (fellow) 2016 – Edinburghi Kuninglik Selts 1988 – Brandeisi Ülikool 1993 – Jeruusalemma Heebrea Ülikool 1996 – Columbia Ülikool New Yorgis 2004 – Lõuna-California Ülikool 2005 – Harvardi Ülikool 2006 – Cambridge'i Ülikool 2016 – Hiina Teaduste Akadeemia Ülikool 1985 – Albert Einsteini medal 1985 – Diraci medal 1990 – Fieldsi medal 1998 – Oskar Kleini medal 1998 – Dannie Heinemani matemaatilise füüsika auhind 2001 – Clay Research Award 2003 – National Medal of Science 2006 – Henri Poincaré auhind 2008 – Crafoordi auhind matemaatika alal 2010 – Lorentzi medal 2010 – Isaac Newtoni medal 2012 – Läbimurde auhind fundamentaalfüüsikas 2014 – Kyoto auhind Tema vanavanemad rändasid USA-sse 1909. aastal Tsaari-Venemaalt. Tema isa on ameerika füüsikateoreetik Louis Witten, kes on spetsialiseerunud gravitatsiooni ja üldrelatiivsusteooria uurimisele. Edward Witten. ias.edu Edward Witten. Vita. sns.ias.edu Edward Witten. sns.ias.edu Edward Witten: On the Shoulders of Giants. youtube.com
Robert James Waller

Robert James Waller Jr. (1. august 1939 Charles City, Iowa – 10. märts 2017 Fredericksburg, Texas) oli ameerika kirjanik, fotograaf ja muusik. Ta on kõige rohkem tuntud tänu 1992. aastal avaldatud armastusromaanile "Madisoni maakonna sillad". Tema armastusromaani "Madisoni maakonna sillad" on müüdud 12 miljonit eksemplari ja tõlgitud 35 keelde. 1995. aastal tehti armastusromaani järgi samanimeline film ning hiljem samanimeline Broadway muusikal. Armastusromaan püsis New York Timesi bestsellerite edetabelis üle kolme aasta. Walleri sõnul kirjutas ta "Madisoni maakonna sillad" 11 päevaga. Selle tulu tegi temast multimiljonäri ning pani aluse Iowa osariigis asuva Madisoni maakonna rahvusvahelise turismiatraktsiooni tekkimisele. Waller kolis tähelepanu eest Iowa osariigist Texase osariiki ning samal ajal lahutas oma abielu. Waller suri 2017. aasta 10. märtsil 77-aastaselt oma kodus Texase osariigis Fredericksburgi maakonnalinnas multiipel müeloomi. "Madisoni maakonna sillad" (armastusromaan, 1992) "Slow Waltz in Cedar Bend" (1993) "Puerto Vallarta Squeeze" (1995) "Border Music" (1995) "A Thousand Country Roads: An Epilogue to The Bridges of Madison County" (2002) "High Plains Tango" (2005) "The Long Night of Winchell Dear" (2007) "Just Beyond the Firelight" (1988, Iowa State University Press, 1. väljaanne) "One Good Road is Enough" (1990) "Iowa: Perspectives on Today and Tomorrow" (1991) "Old Songs in a New Café" (1994) "Images" (1994) "The Summer Nights Never End...Until They Do: Life, Liberty, and the Lure of the Short-Run" (2012) "The Ballads of Madison County: A Collection of Songs" (CD-plaat, 23. juuli 1993, Atlantic/Wea label) "Bridges of Madison County author Robert James Waller dies, 77". BBC News US & Canada. 10.03.2017. Vaadatud 12.03.2017. "Bridges of Madison County' author Robert James Waller dies at 77". Los Angeles Times. 10.03.2017. Vaadatud 12.03.2017.
Florence Littauer

Florence Littauer (neiupõlvenimi Florence Chapman; 28. aprill 1928 – 11. juuli 2020) oli Ameerika Ühendriikide kristliku taustaga eneseabikirjanik, motivatsioonikõneleja ja suhtluskoolitaja. Florence Littaueri eneseabiraamatutest on populaarseim isiksusetüüpe käsitlev "Personality Plus: How to Understand Others by Understanding Yourself" (ISBN 978-0800754457, eesti keeles "Isiksus pluss. Tunne ennast, mõista teist: temperament ja tegelikkus", 2011, Oomen, ISBN 9789985994283). Personality Plus at Work: How to Work Successfully with Anyone (2011, Florence Littauer, Rose Sweet1) How to Get Along with Difficult People (2006) Communication Plus: How to Speak So People Will Listen (2006) Your Personality Tree (2005) Personality Plus for Couples: Understanding Yourself and the One You Love (2001) Personality Plus for Parents: Understanding What Makes Your Child Tick (2000, eesti keeles "Isiksus pluss lapsevanematele: miks ta niimoodi käitub?" 2011, Oomen, ISBN 9789985994290) Koos tütar Maritaga: Your Spiritual Personality: Using the Strengths of Your Personality to Deepen Your Relationship with God (2004, Jossey-Bass) Marita Littauer, Florence Littauer Wired That Way Personality Profile: An Easy-to-Use Questionnaire for Helping People Discover Their God-Given Personality Type (2006, Baker Publishing Group) Marita Littauer, Florence Littauer Koos abikaasa Frediga: After every wedding comes the marriage (1997) Florence Littauer, Fred Littauer "Program Resources: Florence Littauer". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. juuli 2016. Vaadatud 12. märtsil 2017. F. Littauer. Isiksus pluss. (vaadatud 12.03.2017) Speakerpedia: Florence Littauer. Florence Littauer. 2013 (videoloeng, vaadatud 12.03.2017) Isiksuse tüüpide test (inglise keeles)