laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Poseidon (torpeedo)

Poseidon (varem tuntud kui "Status-6" , NATO kooditähisega: Kanyon ) on Venemaa projekt tuumajaamaga varustatud mehitamata allveesõiduk. Tegemist on tuumatorpeedoga, seadme põhiülesanne on tuumarelva toimetamine potentsiaalse vaenlase kallastele, et hävitada vaenlase majandustaristu olulised rannikuelemendid ja tekitada riigi territooriumile kunstliku tsunami ja ranniku ulatuslik tuumareostus ja muid tuumaplahvatuse laastavaid tagajärgi, mis muudaks võimatuks seal majandustegevuse ja elamise. Veealuse drooni olemasolu kinnitas Venemaa president Vladimir Putin ametlikult 1. märtsil 2018. Samas lisas ta, et sihtmärgiks on ka lennukikandja löögirühmad, mis eristab seda projekti eelkäijatest, nagu näiteks T-15 projekt, millel puudusid vahendid laevade sihtimiseks. Ametliku nime "Poseidon" sai 2018. aasta kevadel pärast ülevenemaalist hääletust "Inimeste valik" - iidse jumaluse Poseidoni auks, kellele vesi on põline element. Mehitamata allveesõidukid "Poseidon" lähevad Venemaa mereväele osana praegusest riiklikust relvastusprogrammist aastateks 2018-2027, teistel andmetel mitte varem kui 2027. aastal. Esimeseks kandjaks sai Belgorodi tuumaallveelaev, mis lasti vette 2019. aasta aprillis. "Poseidon" (läbimõõt 1,8 m, pikkus 20 m, kaal - umbes 100 tonni) on maailma suurim torpeedo, see on 30 korda raskem kui tavaline torpeedo. Poseidon on nii suur, et seda saavad kanda vaid spetsiaalselt ümberehitatud allveelaevad. Konstantin Sivkov ütles, et sellise projekti torpeedo oleks suure tõenäosusega üsna suur ja suudaks kanda suure võimsusega kuni 100 megatonnilist tuumalaengut. "Arvutatud punktis tõuseb plahvatuse laine 400-500 meetri kõrgusele mis uhub kõik elusolendid pooleteise tuhande kilomeetri sügavusele USA-sse. Pealegi käivitavad sellise koletu jõu plahvatused vulkaanilise tegevuse.". "Россияне выбрали названия для новейшего отечественного оружия". www.rbc.ru. 22. märts 2018. "Разведка США узнала сроки принятия «Посейдона» на вооружение". vz.ru. "Назван первый носитель беспилотного подводного комплекса «Посейдон»". vz.ru. 6. märts 2019. "Кадры новейшего российского оружия: случайность или вброс?". www.bbc.com. 12. november 2015.
Aserbaidžaani lennufirmade loend

Siin on loetletud praegu tegutsevad ja varem tegutsenud Aserbaidžaani lennufirmad.
Patentoloogia

Patentoloogia on intellektuaalomandiga seotud teadmiste kogum, milles käsitletakse leiutiste, kasulike mudelite ja tööstuslike näidiste loomise, samuti kaubamärkide registreerimise, rakendamise ning vastava õiguskaitse küsimusi.
Tuultolmlemine

Tuultolmlemine ehk anemofiilia on tolmendamise vorm, mille käigus taimes olev õietolm levib tuule abil. Peaaegu kõik paljasseemnetaimed, kõrrelised, korvõielised ja loalised on anemofiilsed ehk nad tuultolmlevad. Tuultolmlejate õied on üldjuhult väikesed, struktuurilt katteta või kileja kattega. Neil võivad puududa kroonlehed, erilised värvid, lõhnad või nektar. Tolmukad on tuultolmlejatel tavaliselt pikad ja ulatuvad õitest välja ning nad toodavad tohutul hulgal väikeseid, kuivi ja kergeid õietolmuterasid. Sel põhjusel võivad tuultolmlevad taimed osutuda allergeenideks. Putukad koguvad tuultolmlevatelt taimedelt nektarit, kuid tegemist on taime ebaefektiivse tolmeldamisega. Tuultolmlejad taimed on näiteks tammed, hikkoripuud, pistaatsiad, maguskastanid, lepad ja teised pähklipuulised. Ligikaudu 12% taimedest üle kogu maailma saavad kasu tuultolmlemisest. Kasusaajate hulka võib arvestada järgnevaid teraviljakultuure: riis, mais, nisu, rukis, oder ja kaer. Lisaks on paljud männid ja kuused tuultolmlevad. Tuultolmlejate tolmuterad kanduvad tuule abil taime emakasuudmele või seemnealgmele. Tolmlemisele järgneb viljastumine. Sellised taimed õitsevad tavaliselt varakevadel kui puud pole veel lehes. Lehed takistaksid õietolmu laialikandumist. Tolmu efektiivsema kinnipüüdmise huvides on emasõite emakasuudmed sageli õiest väljas ja kleepuvad. See on vajalik selleks, et tolmutera emaka külge kinnituks. Igasugune õietolm ei kutsu esile allergiat. Allergianähtude tekkimise puhul on oluline, et õietolmu terad jõuaksid inimese hingamisteede limaskestale. Ainult anemofiilsed taimed levitavad õietolmu terasid tuulega, entomogaamsed ehk taimed ehk putuktolmlejad vajavad viljastumise tagamiseks aga putukate sekkumist. Anemofiilsed taimed, eelkõige puud ja heintaimed, on allergeense õietolmu tootjad. Allergeenide tekitamiseks peab õietolmu tera sisaldama valke või glükoproteiine, mis on tunnistatud inimesele immunoloogiliselt kahjulikuks. Culley, Teresa M.; Weller, Stephen G.; Sakai, Ann K. (2002). Culley, T. M., Weller, S. G., & Sakai, A. K. (2002). The evolution of wind pollination in angiosperms. Trends in Ecology & Evolution, 17(8), 361-369. "Wind Pollination". US Forest Service. Vaadatud 05.05.2022. "Anemophily". Wikipedia. Vaadatud 05.05.2022. "Tolmlemine". Eesti Entsüklopeedia. Vaadatud 05.05.2022. "Taimede sigimine ja levimine õhu kaudu". Miksike. Vaadatud 05.05.2022.[alaline kõdulink] "Main Allergic Pollens". Réseau National de Surveillance Aérobiologique. Vaadatud 05.05.2022.
Jozef Moravčíki valitsus

Jozef Moravčíki valitsuse eellugu on pikem ning puudutab peamiselt senise koalitsiooni sisetülisid. Juba 1993. aasta märtsis oli Liikumine Demokraatliku Slovakkia Eest ehk HZDS blokist eraldunud 8 saadikut, kes moodustasid ühenduse Slovakkia Demokraatide Allianss Aliancia demokratov Slovenska (AD), talle lisanud 1994. aasta algul veel kaks blokki. Veebruaris lõi HZDSi niivõrd-kuivõrd koalitsioonipartnerist Slovaki Rahvusparteist e. SNS'st lahku kuueliikmeline Rahvuslik-Demokraatlik Partei Národno-demokratická strana (NDS), sama aasta märtsis lisandus neile veel kaheksa uue Poliitilise Realismi Alternatiivi Alternatíva politického realizmu (APR) liiget sedakorda taas HZDS'st. Kuna kõik need muutused tugevdasid opositsiooni, lõppes lugu Meciari mahavõtmise ja uue koalitsiooni võimuletulekuga. Selle moodustasid 15. märtsil Kristlik-Demokraatlik Liikumine (KDH), Demokraatliku Vasaku Partei (SDĽ) ja kolm eraldunud blokki ungarlaste toetusel, seejuures liitusid mõlemad endised HZDS osad aprillis omavahel Slovakkia demokraatlikuks Liiduks (DEÚS). Valitsus lahkus valimiskaotuse järel 13. detsembril. 1 Nii on antud, tõlkida ei oska. Rezorty tõlkeks pakub allikas inglise keele vahendusel "foolio, lehenumber, formaat" mis kohe kuidagi ei sobi. Valitsuse koduleht
Jordan Kyrou

Jordan Kyrou (sündinud 5. mail 1998 Torontos) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis St. Louis Blues ründajana paremäärel. Aastatel 2014–2018 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Sarnia Sting. Hooajal 2017–18 pälvis ta liiga resultatiivseimale paremründajale antava Jim Mahon Memorial Trophy (39+70) ja kõige silmapaistvamale mängijale antava Red Tilson Trophy. 2016. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i draft '​is 35. valikuna. NHL-is debüteeris ta 4. oktoobril 2018 mängus Winnipeg Jetsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 9. detsembril mängus Vancouver Canucksi vastu. Esimesel hooajal sai ta enam mänguaega American Hockey League'is (AHL) Bluesi tütarklubis San Antonio Rampage ning valiti 2019. aastal AHL-i tähtede mängule. Bluesi meeskonnas tõusis Kyrou esile hooajal 2020–21, mil lõi 14 väravat ja andis 21 väravasöötu. 2021. aasta augustis sõlmis ta Bluesiga uue kaheaastase lepingu. Veelgi edukama hooaja tegi Kyrou 2021–22, mil lõi 27 väravat ja andis 48 väravasöötu. 2022. aastal valiti ta ka NHL-i tähtede mängule. 2018. aastal tuli Kyrou Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Kyrou on Kreeka päritolu. Tema isapoolsed vanavanemad kolisid Põhja-Ameerikasse Kreekast. "Blues re-sign forward Jordan Kyrou to two-year, $5.6M deal". Sportsnet.ca. 3.8.2021. Vaadatud 5.5.2022 Jordan Kyrou NHL.com lehel Jordan Kyrou NHL.com lehel
Maksim Reva

Maksim Reva (sündinud 1975 Tallinn) on vene päritolu endine Eesti-vaenulik ühiskonnategelane. Ta oli üks 2007. aasta pronksiööde korraldajaid. Ta kuulus organisatsiooni Öine Vahtkond, mis tekkis Venemaa agressiivse mõjutustegevuse ja lõhestuspoliitika tulemusena. Pronksiöö massirahutustest võtsid Öise Vahtkonna liikmed, sealhulgas Reva, osa agitaatoritena. Kapo sõnul on ta osalenud Kremli kontrolli all olevate meediakanalite töös, mis levitavad väärinfot, vaenulikku propagandat ning õhutavad viha. Aktiivse rolli eest Venemaa 2014. aasta hübriidoperatsioonis Ukrainas on Reva saanud ka medali "Krimmi eest". Reva on ise öelnud, et kuigi ta on Eestis sündinud, siis peab ta ennast Venemaa patrioodiks. Praegu elab ta Peterburis, kus tal on oma ettevõte, mis investeerib ehitusse ja tehnoloogiaarendusse. Julgeoleku kaalutlusel tühistati 2022. aasta mais tema elamisluba, kuna tema tegevuses nähakse ohtu põhiseaduslikule korrale, terroristliku kuritegevuse või muu raske kuritegevuse toimepanemiseks. ""Повторение беспорядков возможно". Рева — о пресс-хате после бронзовой ночи, жизни в России, а также Путине и медали за Крым". Delfi.ru. 12. aprill 2019. "Pronksiöö ninamehe Maksim Reva elamisluba tühistati: järgnevad 10 aastat ei tohi ta Eestisse siseneda". Delfi.
Indrek Vau

Indrek Vau (sündinud 9. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti trompetist ja muusikapedagoog. Indrek Vau on õppinud muusikat Tallinna Lastemuusikakoolis (Peep Zingi juhendamisel), Tallinna Muusikakeskkoolis ja Soomes Sibeliuse Akadeemias (sai magistrikraadi, juhendaja professor Jouko Harjanne). Ta on täiendanud end Stephen Burnsi ja Eric Aubier’ meistrikursustel. 1990. aastast on Vau töötanud Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris ja alates 1993. aastast (vaheajaga 1996–2000) on olnud orkestri trompetirühma kontsertmeister. Ta on teinud kaasa ka mitme välisorkestri koosseisus: soolotrompetistina Sibeliuse Akadeemia sümfooniaorkestris ja Tapiola Sinfoniettas, orkestrandina Soome Raadio sümfooniaorkestris ja rühma kontsertmeistrina Turu Linnaorkestris. Alates 2011. aastast on ta Helsingi Barokkorkestri liige. 2000. aastast on Vau Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia õppejõud (trompeti vanemlektor). Tema repertuaari kuulub hulgaliselt klassikute ning ka XX sajandi heliloojate, nagu Eino Tambergi, Arvo Pärdi, Jaan Räätsa, André Jolivet’, Henri Tomasi jpt trompetikontserte. Ta on soleerinud selliste orkestrite ees nagu ERSO, Tallinna Kammerorkester, Läti Rahvuslik Sümfooniaorkester, Novaja Opera orkester (Moskva), Hortus Musicuse Akadeemiline Orkester, Tallinna Barokkorkester jpt, dirigentidest on ta teinud koostööd Paavo Berglundi, Neeme Järvi, Arvo Volmeri, Nikolai Aleksejevi, Eri Klasi, Olari Eltsi, Paul Mägi, Andres Mustoneni ja Risto Joostiga. Kammermuusikuna on ta olnud mitmete muusikateoste tellija ja esmaesitaja, ansamblipartneriteks pianistid Mati Mikalai, Marko Martin, Ralf Taal ja Peep Lassmann, organist Ines Maidre ning löökpillimängija Madis Metsamart. Indrek Vau soleerimisel on Eesti Rahvusringhäälingu arhiivi talletatud suurem osa Eesti heliloojate trompetimuusikast. Ilmunud on ka kaks CDd: koos pianist Mati Mikalaiga “Eesti trompetimuusika” ning koos ERSO ja dirigent Paul Mägiga plaat Eino Tambergi trompetikontsertidega. 2021. aastal esines Vau Tõnu Kõrvitsa spetsiaalselt talle kirjutatud trompetikontsertiga. 1986 – Diplom vabariiklikul puhk- ja löökpillimängijate konkursil 1994 – Jagatud II-III koht Kölnis toimunud rahvusvahelisel trompetistide konkursil 2008 – Eesti Kultuurkapitali aasta interpreet 2017 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (silmapaistev solist, väsimatu eesti muusika salvestaja) 2021 – Eesti Interpreetide Liidu aasta interpreet "ERSO. Indrek Vau". erso.ee. Eesti Muusika Infokeskus (20. oktoober 2021). "ERSO kontserdil tuleb esiettekandele Tõnu Kõrvitsa trompetikontsert". emic.ee. "ERR uudised. "Aasta interpreet on Indrek Vau"". err.ee.
Almamy Touré

Almamy Touré (sündinud 28. aprillil 1996 Bamakos) on Mali jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Eintracht Frankfurt. 2010. aastal liitus ta Prantsusmaa klubi Monaco noorteakadeemiaga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Prantsusmaa kõrgliigas 2015. aasta veebruaris. Esimese värava lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas sama aasta 7. märtsil mängus Evian' vastu. Hooajal 2016–17 tuli ta Monacoga Prantsusmaa meistriks. 2019. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Frankfurdi Eintrachtiga. Aastal 2019 mängis Touré kahel korral Prantsusmaa kuni 19-aastaste koondises. Monaco Ligue 1: 2016–17
John Lundstram

John David Lundstram (sündinud 18. veebruaril 1994 Liverpoolis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Šotimaa kõrgliiga klubis Rangers. Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Everton, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2002. aastal. Klubi põhimeeskonnas tal debüüti teha ei õnnestunud. Aastatel 2013–2015 oli ta Everonist laenul teistes Inglismaa klubides: hooajal 2012–13 League One'i klubis Doncaster Rovers, hooajal 2013–14 esiliigaklubis Yeovil Town ja League One'i klubis Leyton Orient ning hooajal 2014–15 esiliigaklubis Blackpool ning League One'i klubides Leyton Orient ja Scunthorpe United. 2015. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubiga Oxford United. Hooajal 2016–17 mängis ta Oxford Unitediga Inglismaa tugevuselt neljandas liigas. 2017. aasta juulis sõlmis ta lepingu äsja Inglismaa esiliigasse tõusnud Sheffield Unitediga. Hooajal 2018–19 saavutas ta Sheffield Unitediga Inglismaa esiliigas teise koha ja järgmisel hooajal mängiti Premier League'is. 18. augustil 2019 lõi ta mängus Crystal Palace'i vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas. Sellega oli Lundstram löönud värava Inglismaa kõigis neljas kõrgeimas liigas. Hooajal 2019–20 lõi Lundstram Inglismaa kõrgliigas kokku viis väravat. 2021. aasta juulis sõlmis Lundstram kolmeaastase lepingu valitseva Šotimaa meistri Rangersiga. Aastatel 2010–2013 mängis Lundstram Inglismaa noortekoondistes, sealhulgas 2011. aastal kuni 17-aastaste koondisega noorte maailmameistrivõistlustel ja 2013. aastal kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel. "Oxford United Sign John Lundstram". Oxford United F.C. 13.8.2015. Vaadatud 5.5.2022 "John Lundstram salutes Oxford United's fans after Sheffield United move". Oxford Mail. 27.7.2017. Vaadatud 5.5.2022 "John Lundstram fires Sheffield United to first win since their promotion". rte.ie. 18.8.2019. Vaadatud 5.5.2022 "John Lundstram: Rangers sign midfielder after Sheffield United exit". BBC Sport. 5.7.2021. Vaadatud 5.5.2022
Reiss Nelson

Reiss Luke Nelson (sündinud 10. detsembril 1999 Londonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Hollandi kõrgliiga klubis Feyenoord. 2007. aastal liitus ta Londoni Arsenali noorteakadeemiaga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2017. aasta juulis hooajaeelsel turniiril. 6. augustil 2017 mängis ta Inglismaa superkarikafinaalis Liverpooli vastu – mäng lõppes Arsenali võiduga penaltiseeria järel. Inglismaa kõrgliigas debüteeris ta 20. jaanuaril 2018 mängus Crystal Palace'i vastu. Hooajal 2018–19 oli Nelson laenul Saksamaa kõrgliiga klubis 1899 Hoffenheim, kus ta lõi 23 mänguga seitse väravat. Esimese värava Arsenali meeskonnas lõi ta 24. septembril 2019 EFL Cup'i mängus Nottingham Foresti vastu. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 15. juulil 2020 mängus Liverpooli vastu. 2020. aasta augustis võitis ta Arsenaliga teist korda Inglismaa superkarika, kui finaalmängus alistati Liverpool taas penaltiseeria järel; Nelson oli penaltiseerias Arsenali esimene lööja. 2021. aasta augustis läks Nelson Arsenalist laenule Feyenoordi. Aastatel 2014–2020 mängis Nelson Inglismaa noortekoondistes. Arsenal FA Cup: 2019–20 FA Community Shield: 2017, 2020 "Feyenoord take talented striker Reiss Nelson on loan". feyenoord.com. 31.8.2021. Vaadatud 5.5.2022  Reiss Nelson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Gernot Trauner

Gernot Trauner (sündinud 25. märtsil 1992 Linzis) on Austria jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Hollandi kõrgliiga klubis Feyenoord ja Austria jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis LASK, debüteerides Austria kõrgliigas hooajal 2012/13. Aastatel 2012–2017 mängis ta Austria kõrgliigas SV Riedi ja 2017–2021 taas LASK-i ridades. 2021. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Feyernoordiga. Austria jalgpallikoondises debüteeris Trauner 16. oktoobril 2018 sõprusmängus Taani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta oma teises koondisemängus 11. novembril 2020 sõprusmängus Luksemburgi vastu. https://www.transfermarkt.com/gernot-trauner/profil/spieler/59145 (vaadatud 5.5.2022) https://www.national-football-teams.com/player/72317/Gernot_Trauner.html (vaadatud 5.5.2022)
Koch (perekonnanimi)

Koch on perekonnanimi (saksa keeles tähendab kokk, ka söögi tegija). 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Koch 200 inimesel: 98 mehel ja 102 naisel. Perekonnanimede levikult on Koch meeste puhul 843. kohal ja naiste puhul 898. kohal. Koch oli levinumaks nimeks vanuserühmas 40–44 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,00. Perekonnanimi Koch oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 4,89 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele perekonnanimi Koch eri mõisavaldades Eestimaa ja Liivimaa maakondades kokku 31 korral. 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis perekonnanime Koch 118 juhul - uuteks võetud nimedeks olid Koha kahekümne kahel korral, Kohandi neljal korral, Koskel, Koht, Kalde ja Mändmets kolmel korral, Õispuu, Kuusemets, Luide, Eamets, Kaljula, Koitla kahel korral jne. Uueks perekonnanimeks ei valinud samal ajal Kochi keegi. Carl Johann Koch, eesti vaimulik (1803–1864) Edgard Koch, eesti advokaat (1857–1941) Eduard Koch, Saaremaa vaimulik (1807–1838) Harry-Eduard-Ottokar Koch, eesti poliitik (1880–1939) Hermann Koch, eesti poliitik, jurist ja tsemenditööstur (1882–1957) Johann Koch, Tartu rae liige (–1602) Johann Heinrich Koch, eesti vaimulik (1760–1828) Kalju Koch, eesti jalgrattasportlane (1942–) Peter Koch, eesti vaimulik (1620–1669) Peter Koch noorem, eesti vaimulik (1658–1710) Triin Koch, eesti koorijuht (1975–) Tuuli Koch, eesti ajakirjanik (1979–) Statistikaamet. Rahvastikuregister (vaadatud 06.05.2022) Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine: (algne nimekuju): Koch. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Koch. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine:(uus nimekuju): Koch. Koch statistikaameti andmebaasis
Joonas Mattias Sarapuu

Joonas Mattias Sarapuu (sündinud 7. juunil 1994) on eesti muusik ja klahvpillimängija. Ta on mänginud ansamblites Traffic, Lexsoul Dancemachine ja Anett. Ta on sooloartistina avaldanud muusikat Jon Hazeli nime all. Wadowsky, Stella K. (13. juuni 2020). "Trafficu klahvkamees Joonas Mattias Sarapuu avaldas lapsepõlvest kurva seiga: mul oli kodus alati väga külm". Kroonika. Vaadatud 15. veebruaril 2024. "ANETT". Festival Jazzkaar. Vaadatud 15. veebruaril 2024. "Gram-Of-Fun". Allstarz.ee. Vaadatud 15. veebruaril 2024.
Aarne Mesikäpp

Aarne Mesikäpp (sündinud 23. aprillil 1939 Tallinnas) on eesti graafik ja raamatuillustraator. Ta on õppinud Tartu Kunstikoolis teatridekoratsiooni erialal 1955­–1960 ja Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis graafika erialal 1960­–1966. 1966–1968 töötas EKP KK poliitharidusmajas kunstnik-konsultandina. Alates 1967. aastast töötab ta Kunstiakadeemia õppejõuna, graafikakateedri juhatajana (1983–1985) ja meistrina. Aastatel 1962–1967 töötas Kreuksi nim Kultuuripalee näiteringi juures, kus temalt valmisid mõned lavakujundused. Ta on kujundanud raamatuid, plakateid ja tarbegraafikat ning viimasel ajal[millal?] teinud vabagraafikat kasutades selleks tüpograafia vahendeid. "Legendaarse graafikameistri Aarne Mesikäpa näitus Vabaduse galeriis". Sirp.ee. 03.11.2016. Vaadatud 06.05.2022. "Aarne Mesikäpp 80: „Kuradi kurb kunstinäitus" EKA raamatukogus". Eesti Kunstnike Liit. 23.04.2019. Vaadatud 06.05.2022.
Nikopensius

Nikopensius on perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Nikopensius 76 inimesel: 39 mehel ja 37 naisel. Perekonnanimede levikult on Nikopensius meeste puhul 2880. kohal ja naiste puhul 3360. kohal. Nikopensius oli levinumaks nimeks vanuserühmas 60–64 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,14. Perekonnanimi Nikopensius oli kõige sagedasem Põlva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 4,09 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupojale perekonnanimi Nikopensius Võrumaal Põlva kihelkonna Kähri mõisavallas. 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis perekonnanime Nikopensius 19 juhul - uuteks võetud nimedeks olid Koha viiel korral, Kuusiku, Niinekuru, Lumi ja Noormets kahel korral jne. Uueks perekonnanimeks ei valinud samal ajal Nikopensiust keegi. Ingrid Nikopensius (Ingrid Rummo), eesti filoloog (1963–) Tiit Nikopensius, eesti bioloog ja molekulaargeneetik (1963–) Toivo Nikopensius, eesti laulja (1946–2015) Toivo Nikopensius, motosportlane (1959–) Statistikaamet. Rahvastikuregister (vaadatud 06.05.2022) Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine: (algne nimekuju): Nikopensius. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Nikopensius. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Nikopensius. Nikopensius statistikaameti andmebaasis
Vladimír Mečiari esimene valitsus

Vladimír Mečiari esimene valitsus astus Slovakkias ametisse 1990. aasta valimiste järel. Tegemist oli esimese valitsusega, mis pandi ametisse demokraatikult valitud esinduskogu poolt. Valimised oli suure ülekaaluga võitnud lai opositsiooniblokk Avalikkus Vägivalla Vastu (VPN), kelle tulemus jäi aga alla Tšehhi analoogile ning seetõttu astuti koalitsiooni Kristlik-demokraatliku Liikumise ning Demokraatliku Parteiga. Valitsuse moodustas VPN liider Vladimír Mečiar, ametisse astus see 27. juunil 1990 ning lahkus 24. aprillil 1991 seoses Mečiari poolt uue partei HZDS asutamisega, kui nimetatu oma toetajatega opositsiooni siirdus. 1originaalis miezd 2originaalis obchodu a cestovného ruchu 3otsetõlkes toolita minister NB! punktiga on parteilisus märgitud neil, kelle kohta ei õnnestunud leida konkreetset ütlust; tõenäoliselt on enamik, kui mitte kõik neist VPN-i taustaga. Valitsuse koduleht [1]
Jonathan Quick

Jonathan Douglas Quick (sündinud 21. jaanuaril 1986 Milfordis Connecticutis) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis New York Rangers. Aastatel 2005–2007 mängis ta Massachusetts Amhersti Ülikooli jäähokimeeskonnas. 2005. aastal valis [[Los Angeles Kings ta NHL-i draft '​is 72. valikuna. NHL-is tegi ta debüüdi 6. detsembril 2007 mängus Buffalo Sabresi vastu. Kingsi põhiväravavaht oli Quick alates hooajast 2008–09. Aastatel 2012 ja 2014 võitis ta Kingsiga Stanley karika. Hooajal 2011–12 pälvis Quick väljalangemismängude väärtuslikumale mängijale antava Conn Smythe Trophy. Hooaja 2011–12 väljalangemismängudes lasi ta endale keskmiselt 1,46 väravat mängu kohta, tema tõrjeprotsent oli 94,6%, mis on NHL-i väljalangemismängude rekord. Hooaegadel 2013–14 ja 2017–18 pälvis ta William M. Jennings Trophy. Aastatel 2012, 2016 ja 2018 valiti Quick NHL-i tähtede mängule. 2016. aasta märtsis sai Quick NHL-is enim nullimänge teinud USA väravavahiks. 2023. aasta märtsis kaubeldi Quick Los Angelest Kingist Vladislav Gavrikovi ja Joonas Korpisalo vastu Columbus Blue Jacketsi. Üks päev pärast seda kauples Blue Jackets Quicki Vegas Golden Knightsile. USA jäähokikoondise koosseisus võitis Quick 2010. aasta taliolümpiamängudel hõbemedali, kuid oli olümpiaturniiril teiseks varuväravavahiks. USA koondise põhiväravavaht oli ta 2014. aasta taliolümpiamängudel, kuid USA koondis sai sel aastal neljanda koha. "Jonathan Quick Sets American Goaltending Record". thehockeywriters.com. 14.3.2016. Vaadatud 6.5.2022 "Columbus Blue Jackets trade Vladislav Gavrikov, Joonas Korpisalo to Kings". NHL.com. 1. märts 2023. Vaadatud 1. märtsil 2023. "VGK Acquire Goaltender Jonathan Quick From Columbus Blue Jackets". NHL.com. 2. märts 2023. Vaadatud 3. märtsil 2023. "Hello, Goodbye: Blue Jackets trade Quick to Golden Knights one day after acquiring goalie". Sportsnet.ca. 2. märts 2023. Jonathan Quick NHL.com lehel Jonathan Quick hockeydb.com lehel Mall:Stanley karikas 2012 Mall:Stanley karikas 2014