laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Osvald Hallik

Osvald Hallik (29. juuni 1906 Torila, Kokora vald – 3. detsember 1964 Tartu) oli eesti põllumajandusteadlane. Tema erialad olid mullateadus ja agrokeemia. Ta uuris happeliste muldade lupjamist. Osvald Hallik lõpetas Tartu Ülikooli 1930 keemia ja 1939 põllumajanduse alal. Ta oli põllumajandusdoktor (1947), professor (1952), V. I. Lenini nimelise Üleliidulise Põllumajandusteaduste Akadeemia korrespondentliige (1956) ja Eesti NSV teeneline teadlane (1957), Lenini orden (1958). Ta töötas Eesti Põllumajanduse Akadeemia professori, kateedrijuhataja ja teadusprorektorina. Välislink https://dea.digar.ee/?a=d&d=pollumajandakad19641210.2.12
Ülle Jaakma

Ülle Jaakma (varem Ülle Lahke; sündinud 1. oktoobril 1957) on eesti põllumajandusteadlane, alates 1. jaanuarist 2023 Eesti Maaülikooli rektor. Ta lõpetas aastal 1975 Orissaare Keskkooli ja aastal 1980 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogina. Tema kitsam eriala on veterinaaria. Jaakma töötab Maaülikoolis alates 1995. aastast. 2005–2013 oli ta EMÜ veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi professor ja vanemteadur. Alates 1. jaanuarist 2013 on ta olnud ülikooli teadusprorektor. Jaakma kasvas üles Muhu saarel, tema ema oli loomaarst. 1993 – Eesti Vabariigi teaduspreemia embrüosiirdamistehnoloogia väljatöötamise ja rakendamise eest 2006 – Eesti Vabariigi Teaduspreemia aastapreemia põllumajandusteaduste alal 2015 – Valgetähe IV klassi teenetemärk "Maaülikooli rektoriks sai Ülle Jaakma" ERR Novaator, 28. oktoober 2022 https://www.oris.edu.ee/sites/oris.edu.ee/files/og-vilistlased-sisukorraga.pdf Sammler, Lii (5. veebruar 2015). "Naine, kes saab hakkama nii teaduse kui administraatoritööga". Maaleht. Vaadatud 29. oktoobril 2022. "Presidendilt saab tänavu teenetemärgi 99 inimest" ERR, 4. veebruar 2015. Ülle Jaakma Eesti Teadusinfosüsteemis
1620

◄ | 16. sajand | 17. sajand | 18. sajand | ► ◄ | 1590. aastad | 1600. aastad | 1610. aastad | 1620. aastad | 1630. aastad | 1640. aastad | 1650. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1616 | 1617 | 1618 | 1619 | 1620 | 1621 | 1622 | 1623 | 1624 | ► | ►► 1620. aasta (MDCXX) oli 17. sajandi 20. aasta. 21. detsember – Laeva Mayflower pardalt astusid tänapäeva Ameerika Ühendriikide Massachusettsi osariigi pinnale esimesed asunikud. ... ... ...
Uno Siitan

Uno Siitan (sündinud 11. augustil 1944 Valgas) on eesti entomoloog. Ta on uurinud Eesti kiletiivalisi. Ta lõpetas 1962. aastal Viljandi 2. Keskkooli. 1974. aastal sai ta Tartu Riiklikust Ülikoolist bioloogiakandidaadi kraadi tööga "Eesti käguvaablaste (Hymenoptera, Ichneumonidae) faunast". Ta on töötanud Zooloogia ja Botaanika Instituudis ning Eesti Põllumajandusülikoolis, aastatel 1992–1996 juhatas seal taimekaitse instituuti. Eesti Teadlaste Liidu juhatuse liige, Eesti Keskkonnafondi nõukogu liige. Uno Siitan oli aastatel 1995–2001 ajakirja Eesti Loodus peatoimetaja. Tema ja Kalle Mälberg, sama ajakirja eksjuht, mõisteti 29. detsembril 2004 suurriisumise süüdistuses õigeks. Ta on olnud ka ajakirja Eesti Mets peatoimetaja. Siitan, Uno Valgamaa kodulooline andmebaas ISIK (vaadatud 19. novembril 2014) "1974. aastal zooloogia kateedris kaitstud diplomitööd" Tartu Ülikool. Zooloogia osakond (vaadatud 19. novembril 2014) Taimekaitse osakonna ajalugu Eesti Maaülikool. Põllumajandus- ja keskkonnainstituut (vaadatud 19. novembril 2014) Kes? Mis? Kus? 2006, lk. 54-55
Ants Paju

Ants Paju (kuni 1955 Ants Valdman; 10. september 1944 Tamsi küla Pajusi vald – 28. juuni 2011) oli Eesti kergejõustiklane, ajakirjanik ja poliitik. Aastatel 1949–1955 oli ta küüditatuna Siberis. Paju lõpetas 1971. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsainsenerina. Aastail 1979–1984 oli Paju Jõgeva rajoonilehe Punalipp asetoimetaja. Aastatel 1984–1990 oli ajakirja Eesti Loodus peatoimetaja, sel ajal langes pidevalt Eesti Looduse trükiarv, mis oli saavutanud kõrgseisu endise peatoimetaja Linda Pootsi ametiajal. Aastatel 1974–1990 kuulus ta NLKP-sse. Ta lõpetas 1979. aastal Leningradi Kõrgema Parteikooli ajakirjanikuna. Paju oli aastal 1988 üks Eesti Rohelise Liikumise asutajaid. Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Kongressi ja Ülemnõukogu ja 1995. aastal VIII Riigikogu liige. Aastatel 1993–1999 kuulus ta Keskerakonda ning aastast 2000 Isamaa ja Res Publica Liitu. Ta oli aastatel 2000–2001 Jõgeva linnapea ja 2004–2005 Jõgeva linnavolikogu esimees. Valentin Kuik on temast teinud filmi "Kümme isamaa kõnet". Paju oli 20. Augusti Klubi liige. 2001 Valgetähe V klassi teenetemärk 2006 Riigivapi III klassi teenetemärk Poola Kuldne teeneterist 2004 Jõgevamaa aasta tegija 2006 Põltsamaa linna aukodanik 2007 Jõgevamaa Hõberist 2009 Jõgeva aukodanik "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. juuli 2011. Vaadatud 23. novembril 2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.maaleht.ee/news/uudised/elu/article.php?id=25862393 Ants Paju sporditulemused Biograafia ESBL-is Ants Paju – filosoof, kes tegutseb Ants Paju: "Minu paranemislugu oli müsteerium, nagu žiletiteral kõndimine." Sulev Oll. Vägev Ants Paju murdis põrgu väravast tagasi, Maaleht, 24. september 2009 Jõgeva heiskab leinalipud aukodaniku ja endise linnapea mälestuseks, Eestielu.ee
1621

◄ | 16. sajand | 17. sajand | 18. sajand | ► ◄ | 1590. aastad | 1600. aastad | 1610. aastad | 1620. aastad | 1630. aastad | 1640. aastad | 1650. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1617 | 1618 | 1619 | 1620 | 1621 | 1622 | 1623 | 1624 | 1625 | ► | ►► 1621. aasta (MDCXXI) oli 17. sajandi 21. aasta. ... ... ... 31. märts – Felipe III, Hispaania ja Portugali kuningas 1. aprill – Cristofano Allori, itaalia maalikunstnik
Mihkel Mardna

Mihkel Mardna (sündinud 28. oktoobril 1966) on eesti spordiarst. Mihkel Mardna õppis aastatel 1972–1984 Tallinna 21. Keskkoolis. Aastatel 1984–1992 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonnas ravi erialal; 1992–1994 oli internatuuris, 1994–1999 residentuuris üldkirurgia ja traumatoloogia-ortopeedia erialal. Erialaselt on ta end täiendanud USA-s, Lätis, Austrias, Prantsusmaal, Austraalias, Leedus, Soomes, Šveitsis, Uus-Meremaal. Mihkel Mardna on olnud Spordimeditsiini Sihtasutuse juhataja, Põhja-Eesti Regionaalhaigla valvetraumatoloog, AS Ortopeedia Arstid ortopeed, Kristina Šmiguni tiimi arst. Aastatel 1997–2003 juhtis ta Eesti Antidopingu Keskust. Mihkel Mardna on ravinud paljusid tippsportlasi; nende hulgas on Mart Poom, Erki Nool, Kristina Šmigun, Andrus Värnik, Aleksander Tammert, Gerd Kanter, Jüri Jaanson. Sõudmine: paarisaerulisel neljapaadil 2 Eesti meistrivõistluste hõbemedalit, ühesel 5. koht. 2003. aasta Emajõe regatil koos Priit Tasase ja Rainer Nõlvakuga vabaklassi võit ja rajarekord. Triatlon: 2005. aasta Eesti meistrivõistlustel poolpikas triatlonis 9. koht, oma vanuseklassis 2. koht. Ergomeetrisõudmine: 2003. aastal Alfa sõudeergomeetrite võistlustel Masters-klassi võit. Suusatamine: Tartu Maratonil 68. koht. 2024 – Eesti Olümpiakomitee teenetemärk Biograafia ESBL-is
1622

◄ | 16. sajand | 17. sajand | 18. sajand | ► ◄ | 1590. aastad | 1600. aastad | 1610. aastad | 1620. aastad | 1630. aastad | 1640. aastad | 1650. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1618 | 1619 | 1620 | 1621 | 1622 | 1623 | 1624 | 1625 | 1626 | ► | ►► 1622. aasta (MDCXXII) oli 17. sajandi 22. aasta. 1. jaanuar – Rooma paavsti kantselei kuulutas uue aasta alguseks 1. jaanuari. (Varem oli selleks 25. märts.) Poola jesuiidid andsid välja katoliikliku käsiraamatu "Agenda Parva", mis muu hulgas sisaldab lõunaeestikeelseid tekste. ... 15. jaanuar – Molière, prantsuse näitekirjanik ja teatrilavastaja ... Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 76
Lääne-Siberi laika

Lääne-Siberi laika on koeratõug. "Lääne-siberi laika" (PDF). Eesti Kennelliit. Vaadatud 28.08.2017. Koeratõu kirjeldus
1624

◄ | 16. sajand | 17. sajand | 18. sajand | ► ◄ | 1590. aastad | 1600. aastad | 1610. aastad | 1620. aastad | 1630. aastad | 1640. aastad | 1650. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1620 | 1621 | 1622 | 1623 | 1624 | 1625 | 1626 | 1627 | 1628 | ► | ►► 1624. aasta (MDCXXIV) oli 17. sajandi 24. aasta. ... Rootsi võimude korraldusel algab Eesti alal 1627. aastani kestev maarevisjon. Revisjoni andmete põhjal on Eesti ala rahvaarv langenud u 100 000-ni. 3.–4. juuli (vkj 23.–24. juuni) – jaanitulest süttis juba osaliselt lagunenud Tartu Toomkirik, mis pärast tulekahju jääb jäädavalt varemetesse. 13. veebruar – Erik Axelsson Oxenstierna, Rootsi riiginõunik ja riigikantsler 17. jaanuar – Guarino Guarini, itaalia arhitekt Sigfrid Aronus Forsius, soome vaimulik, astronoom, astroloog ja kirjamees Jakob Böhme, saksa kristlik müstik, teoloog ja filosoof Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 76
1625

◄ | 16. sajand | 17. sajand | 18. sajand | ► ◄ | 1590. aastad | 1600. aastad | 1610. aastad | 1620. aastad | 1630. aastad | 1640. aastad | 1650. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1621 | 1622 | 1623 | 1624 | 1625 | 1626 | 1627 | 1628 | 1629 | ► | ►► 1625. aasta (MDCXXV) oli 17. sajandi 25. aasta. ... Eestisse saabus Rootsi aeg. Tartu lagunemisega rootslaste kätte lõpeb Poola valitsusaeg Lõuna-Eestis. 14. veebruar – Maria Eufrosyne 27. märts – James I 5. juuni – Orlando Gibbons Eesti ajalugu I. Lk 166.
Johannes Magnus

Johan Månsson (19. märts 1488 Linköping, Rootsi – 22. märts 1544 Rooma) oli Rootsi viimane katoliiklik Uppsala peapiiskop ja Rootsi priimas (1523–1531), samuti teoloog, genealoog ja ajaloolane. Harilikult kasutatakse tema nime latiniseeritud vormi Johannes Magnus. Tema vend Olav Månsson (Olaus) oli samuti katoliiklik kirikutegelane ja ajaloolane. Johan Månssoni isa Måns Pedersson oli Riigipäeva saadik Linköpingist, kes väitis end pärinevat aristokraatlikust Sturede perekonnast, kuid tõestust sellele pole. Månssoni nimi Magnus tundub seda taotlust rõhutavat, sest ladina keeles tähendab Magnus sedasama mis rootsi keeles Sture: suurt. 1523 nimetas Rootsi kuningas Gustav I Vasa Johani Uppsala peapiiskopiks ilma paavsti heakskiiduta, sest paavst Clemens VII ei pidanud seaduslikuks eelmise peapiiskopi Gustav Trolle kõrvaldamist ametist. Kuid mõne aja pärast astus Johan välja kuninga reformatsiooniplaanidele ja tema luterlastest nõunikele Olaus ja Laurentius Petrile. 1526 sõitis Johan saadikuna Moskva suurvürstiriiki Vassili III juurde ja enam tagasi ei tulnud. Gustav Vasa määras 1531 tema asemele uueks peapiiskopiks Laurentius Petri. 1533 tunnistas Clemens VII Trolle tagandamise lõpuks seaduslikuks ja Johani uueks peapiiskopiks, aga sel ajal oli Rootsi juba katoliku kirikust lahku löönud ja Johan jäi Rooma kuni oma surmani, misjärel paavst Paulus III nimetas Rootsi uueks peapiiskopiks tema venna Olavi. Itaalias, Roomas ja Veneetsias kirjutas Johan kaks raamatut: "Historia de omnibus Gothorum Sueonumque regibus" ("Gootide ja rootslaste kõigi kuningate ajalugu") ja "Historia metropolitanæ ecclesiæ Upsaliensis" ("Uppsala peapiiskopkonna ajalugu"). Need raamatud avaldas postuumselt 1564 Olaus Magnus, pühendades need Rootsi printsidele. Hoolimata sellest, et need kirjutas kuninga suhtes vaenulikult meelestatud emigrant, võeti mõlemad raamatud Rootsis vaimustusega vastu nende patriotismi ja ajaloolise pärandi täiendamise tõttu. 1602 avaldati need teosed ka rootsi keeles. Raamatutest paistab välja autori vastuseis kõigele taanipärasele, mis vastas 16. sajandi poliitilisele olukorrale. Esimene Rootsi kuningas oli Johani järgi Jaafeti poeg Maagog ja sellest ajast kuni umbes 1000. aastani on Rootsi ajalugu suuresti Johani isiklik väljamõeldis. Siiski kasutas ta näiteks Jordanese ja Saxo Grammaticuse töid taanlastest. Ehkki Johani raamatute usaldusväärsus Rootsi vanema ajaloo osas kummutati väga kiiresti, on tema väljamõeldistest ühel siiski tänapäevani väga suur mõju. Nimelt leiutas Johan Rootsi müütiliste kuningate nimistusse 6 Karli enne Karl Sverkerssoni ja 5 Erikut enne Erik Võidukat, keda seal poleks tohtinud olla. Need kuningad, keda on iseloomustatud eranditult positiivselt, on välja mõeldud arvatavasti Rootsi printside Erik XIV ja Karl IX peale mõeldes, kellele raamat ongi pühendatud. Need võtsid Johani pakutud nummerduse vastu ja sellest ajast algab Rootsi kuningate Erikute ja Karlide nummerdus mitte ühest, vaid suuremast arvust. Näiteks Karl XII on tegelikult Rootsi kuues Karli-nimeline kuningas ja Karl XVI kümnes.
Romsdal

Romsdal on org ja ajalooline piirkond Norra maakonnas Møre og Romsdal.
Egtved

Egtved on asula Taanis Lõuna-Taani piirkonnas Vejle vallas Vejle lähedal. Asula geograafilised koordinaadid on 55° 37′ N, 9° 18′ E. Elanike arv on 2236 (2008).  Pikemalt artiklis Egtvedi piiga Egtvedi piigaks nimetatakse pronksiajal elanud neiut, kelle tammekirstuhaud leiti Egtvedist. Leid on eelkõige tuntud hästi säilinud pronksiaegse rõivakomplekti pärast. Egtvedi piiga haud leiti aastal 1921, kui kohalik talumees Peter Platz soovis tasandada tema maal asunud ja aja jooksul suuresti laiali aetud kääpa jäänused.
1626

◄ | 16. sajand | 17. sajand | 18. sajand | ► ◄ | 1590. aastad | 1600. aastad | 1610. aastad | 1620. aastad | 1630. aastad | 1640. aastad | 1650. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1622 | 1623 | 1624 | 1625 | 1626 | 1627 | 1628 | 1629 | 1630 | ► | ►► 1626. aasta (MDCXXVI) oli 17. sajandi 26. aasta. 6. veebruar – Prantsuse kuningakoda ja hugenotid sõlmisid La Rochelle'i rahu. ... 7. veebruar – Fabian von Fersen, Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane ... 9. aprill – Francis Bacon, inglise filosoof
Helen Mahmastol

Helen Mahmastol (sündinud 23. detsembril 1977 Tallinnas) oli Eesti Miss Estonia 1996. aastal. Temaga on seotud kaubamärgid Vibe, moedisainerite konkurss SuperNoova, Sun Dance Music Festival, Nõmme Kalju, Kalju Mängude Maja, OrgCom, Club Privé ja Stereo jne. Tema elukaaslane on Kuno Tehva. Tal on tutar Kätty Li Tehva. Mari-Liis Helvik, "Isepäine tegutseja Helen", Postimees, 14. juuli 2007
Silekalju

Silekalju ehk oinapea on piklik, jää lihvitud kaljurünk või kaljuküngas. Silekaljud on oma voolujoonelise kuju saanud liustikujää liikumise tulemusena: liustikupoolne nõlv on neil lauge ja sile, vastasnõlv järsk ja ebatasane. Silekaljud ja -kaljustikud on levinud skäärrannikul.
N-konnektor

N-konnektor (N-tüüpi konnektor) kuulub RF-konnektorite sarja, mis on mõeldud koaksiaalkaablite ühendamiseks. See on üks esimesi konnektoreid, mis loodi mikrolainete edastamiseks. N-konnektori leiutas 1940 Paul Neill ettevõttest Bell Labs. Tema järgi on konnektor ka nimetatud.[viide?] Algselt oli see konnektor loodud USA armeele militaarseteks ühendusteks 50 Ω ja 75 Ω kaablitele, mis kannataksid kuni 1 GHz sagedust. Tänapäevased N-konnektorid võimaldavad edastada kuni 11 GHz sagedust. Julius Botka Hewlett-Packardist on leiutanud N-konnektori, mis võimaldab edastada kuni 18 GHz sagedust.[viide?] 50 Ω konnektorid on kasutusel mobiilsetes traadita seadmetes. 75 Ω konnektoreid kasutatakse kaabeltelevisioonis.[viide?] Neid kaht konnektorit ei tohi omavahel ühendada, sest see võib konnektorid rikkuda, kuna neil on erinev nõela keskmine läbimõõt. Kuna paljud N-konnektorid ei ole märgistatud, siis on neid lihtne segamini ajada.[viide?] HN-konnektor LC-konnektor 7-16 DIN-konnektor Golio, Mike (2008). The RF and Microwave Handbook, Second Edition. CRC. Lk 8–7. ISBN 978-0849372179. Amphenol Type N Connector Series Microwave 101 connectors Coaxial Connectors
1627

◄ | 16. sajand | 17. sajand | 18. sajand | ► ◄ | 1590. aastad | 1600. aastad | 1610. aastad | 1620. aastad | 1630. aastad | 1640. aastad | 1650. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1623 | 1624 | 1625 | 1626 | 1627 | 1628 | 1629 | 1630 | 1631 | ► | ►► 1627. aasta (MDCXXVII) oli 17. sajandi 27. aasta. ... Juulis külastas Eestit Rootsi kuninga usaldusalune Västeråsi piiskop Johannes Rudbeckius, kes hakkas Eestis korraldama siinseid kirikuolusid. Rudbeckius oli Eestis oktoobrikuuni ja esitas selle aja jooksul kirikuolusid muutvad reformiettepanekud Eestimaa maapäevale. Ettepanekutes nõudis ta muu hulgas, et parandataks talurahva olukorda. Kuna aadlikud ja Tallinna linn on toeta ettepanekuid, siis enamik neist jääb realiseerimata. ... 25. jaanuar – Robert Boyle, iiri füüsik ja keemik Poola riigis suri viimane tarvas. Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 77
Kesse pank

Kesse pank ehk Kesselaiu pank (ka Kessu pank ja Kessulaiu pank) on pank Kesselaiul Muhu saare ja mandri vahel. Kesse pank on osa Lääne-Eesti paekaldast. Kesselaiu looderannikul paiknev ja valdavalt vertikaalse seinana tõusev paeastang on umbes 600 meetri pikkune ning kõrgemates kohtades kuni kümne meetri kõrgune. Laiu põhjaosas eemaldub astang merest ja kulgeb vaikselt laskudes edasi maismaal. Peaastangu taga paiknevad ka kaks kõrvalastangut, mis on küll metsa kasvanud. Pank on siluri Jaagarahu lademe Kesselaiu kihtide stratotüüp. Panga alumises osas on umbes kaks meetrit sinaksa-kuni kollakashalli mergli kihte või savikat dolokivi. Järgneb poolteist meetrit kollakashalli põimjaskihilist dolomiiti, mille alumises ja ülemises osas on savikamaid vahekihte. Seejärel tuleb ligi viis meetrit kollakashalli muguljat dolomiiti, panga ülemise osa moodustab aga sinakasroheline kihistumata dolomiit. Kesselaiu aluspõhja ja ühtlasi ka Kesse panga geoloogiat on uurinud Artur Luha (1930, 1940) ja Helle Perens (1996). Kaarel Orviku (1974) ja Meeme Veisson (1976) on teinud seal rannikugeoloogilisi uurimistöid. Samuti on panka lähemalt uurinud ka Kaidi Tilk enda Siluri klindi geoloogiat ja morfoloogiat puudutava magistritöö (2004) raames, mille käigus tehti ka seni viimased täppismõõtmised pangal. Kesse pank võeti koos seda ümbritseva umbes 60 hektari suuruse maa-alaga looduskaitse alla juba 1938. aastal. Keelati pangale paemurdude rajamine, kivide ja klibu kuhjamine ning ehitiste rajamine, et säilitada paiga ilmet muutumatuna ka järeltulevastel põlvedele. Pärast teist maailmasõda Kesse panka enam kaitsealuste objektide hulka ei arvatud ning seda arvatavasti seetõttu, et kuna tegemist oli piiritsooniga, oli see tavainimestele niikuinii kättesaamatu. Kaitseala taasloodi ja sedapuhku juba kogu saart hõlmavana 5. mai 2004 välja antud määrusega nr 184 "Kesselaiu maastikukaitseala kaitse-eeskiri" (RT I, 2004, 41, 285). Vaade pangalt Kesse abaja poole Kesse pank Kesse abaja juures, kus järjest tõusev pangaots jõuab Väinamere äärde Kohati on panga ülemine osa tugevalt eendunud Kivide pind Kesselaid Lääne-Eesti paekallas Eesti stratotüüpsed paljandid Artur Luha: "Kesselaid" Loodusvaatleja I, 1930, nr 6, lk 169–174 Artur Luha: "Kesselaid" Loodusvaatleja II, 1940, lk 214–220 Helle Perens: "Üürgu-Kesselaiu pangad – geoloogiline võti Siluri ajastusse" Eesti Loodus, 1996 5/6, lk 180–182 Kaarel Orviku: "Eesti mererannavöönd", Tallinn 1974 Meeme Veisson: "Kessulaiu ja Aegna rannavööndi iseloomustus" (diplomitöö, Tartu 1976) Kaidi Tilk: "Siluri klint, selle geoloogia ja morfoloogia Läänemere all seismilise pidevsondeerimise andmetel" (magistritöö, Tartu 2006), lk: 45–53 Uudo Timm: "Kesselaiu maastikukaitseala – pool sajandit unustuses" Eesti Loodus, 2004/11 Riigiteataja: "Kesselaiu maastikukaitseala kaitse-eeskiri" Kaidi Tilk. "Siluri klint, selle geoloogia ja morfoloogia Läänemere all seismilise pidevsondeerimise andmetel" (magistritöö, Tartu 2006), lk: 45–53 Uudo Timm. "Kesselaiu maastikukaitseala – pool sajandit unustuses" Eesti Loodus, 2004/11
Paide piiramine (1602)

Paide piiramine leidis aset 31. maist kuni 30. septembrini 1602 Poola-Rootsi sõja ajal. Poola väed sundisid mitmekuulise piiramise järel Paide linnuse kapituleeruma. Mõni nädal pärast Viljandi vallutamist suundus Krooni suurhetman Jan Zamoyski oma vägedega Paidet piirama. Paide linnus oli Eestimaa tugevamaid, ning seda kaitses 700 meest, kes olid hästi suurtükkidega varustatud. Zamoyski piiras linnuse ümber ning jäi ootama lisavägesid. Zamoyski saatis välihetman Stanisław Żółkiewski hävitama Tallinna lähedal paiknevat rootslaste ratsaväeüksust, kellest kardeti, et nad võivad tulla Paide garnisonile appi. Żółkiewski lõi neid 30. juunil ja sundis nad põgenema. 200 rootslast sai lahingus hukka. 7. augustil saabusid Paide alla poolakate lisajõud. Esialgu pidasid tugevad linnusemüürid Poola vägede kahuritulele hästi vastu. Seepeale otsustati viia suurtükkid linnuse soisemale küljele, mis oli nõrgemini kaitstud. Septembri lõpuks olid toiduvarud linnuses otsakorral ja garnison kapituleerus 21. septembril. Paide piiramine Paide lahing Lahingute loend "Swedish Polish War 1600 to 1609" (inglise). "Paide linna kujunemine".
1628

◄ | 16. sajand | 17. sajand | 18. sajand | ► ◄ | 1590. aastad | 1600. aastad | 1610. aastad | 1620. aastad | 1630. aastad | 1640. aastad | 1650. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1624 | 1625 | 1626 | 1627 | 1628 | 1629 | 1630 | 1631 | 1632 | ► | ►► 1628. aasta (MDCXXVIII) oli 17. sajandi 28. aasta. 10. augustil uppus oma esmareisil Rootsi sõjalaev Vasa. ... ... ...
Alexander Wilbrecht

Alexander Wilbrecht (Aleksandr Wildbrecht, vene: Александр Михайлович Вильбрехт (Вильдбрехт), 23. november 1757 Peterburi — 2. detsember 1823 Peterburi) oli matemaatik, geograaf, kartograaf ja astronoom. Töötas Tema Keiserliku Majesteedi isikliku kabineti geograafiaosakonna geograafina, oli 1792. aastal esimese Venemaa atlase koostaja ja selles 40 kaardi autor. 14. märtsil 1805 anti talle Püha Vladimiri 4. klassi orden. 16. veebruarist 1814 Peterburi Teaduste Akadeemia korrespondentliige. Õpetas Peterburi Mäeinstituudis kõrgemat matemaatikat. 1787 Carte des Decouvertes faites par les Russes et par le Capitaine Anglois Jacques Cook dans la Mer du Sud, Graveerija Nabholz Digitaalselt 1787 Карта представляющая открытия Российских мореплавателей на Тихом море и Аглинскаго капитана Кукка Digitaalselt 1788 Théatre de la guerre entre la Suéde et l'Empire de Russie 1789 Карта театра войны Российской империи против шведов сочиненная 1789 года 1792 Российский атлас, из сорока четырех карт состоящий и на сорок два наместничества империю разделяющий, (СПб., 1792; faksiimile СПб.: Альфарет 2007) Carte des environs de S.t Petersbourg Digitaalselt Карта Окружности Ст. Петербурга. Digitaalselt Karta Tobolskago Namestnichestva Digitaalselt 1794 Атлас Российской империи изданной для употребления юношества, СПб.: Гeorp. деп. Кабинета е. и. в. 1796 Генеральная карта Российской Империи на сорок одну губернию разделенной Digitaalselt 1800 Российской атласъ изъ сорока трехъ картъ состоящий и на сорокъ одну губернию империю разделяющий. [Санкт-Петербург] Карта Эстляндской губернiи изъ 4 уездовъ Digitaalselt Карта Лифляндской губернiи изъ 4 уездовъ и Эзельской Провинцiи Digitaalselt 1802 Атлас Российской империи изданной для употребления юношества, Карта Ревельскаго, Рижскаго, Псковскаго и Полотскаго наместничествъ и Курляндiи Digitaalselt Карта морских открытий российскими мореплавателями на Тихом и Ледовитом морях. Digitaalselt http://88.217.241.77/amburger/index.php?id=38608[alaline kõdulink] http://www.math.ru/history/people/Vildbreht "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. juuni 2008. Vaadatud 19. mail 2009.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Wilbrechti kaarte Tartu Ülikooli Raamatukogus Wilbrechti kaarte
Mariah Carey

Mariah Carey (sündinud 27. märtsil 1969) on Ameerika Ühendriikide laulja. "Mariah Carey" (1990) "Emotions" (1991) "Music Box" (1993) "Merry Christmas" (1994) "Daydream" (1995) "Butterfly" (1997) "Rainbow" (1999) "Glitter" (2001) "Charmbracelet" (2002) "The Emancipation of Mimi" (2005) "E=MC²" (2008) "Memoirs of an Imperfect Angel" (2009) "Merry Christmas II You" (2010) "Me. I Am Mariah... The Elusive Chanteuse" (2014) "Caution" (2018) "The Rarities" (2020) "#1's" (1998) "Greatest Hits" (2001) "The Remixes" (2003) "#1 Infinity" (2015) "One Sweet Day" Ametlik koduleht Mall:Article
Janet Jackson

Janet Damita Jo Jackson (sündinud 16. mail 1966) on Ameerika Ühendriikide laulja. Janet Jackson (1982) Dream Street (1984) Control (1986) Janet Jackson's Rhythm Nation 1814 (1989) janet. (1993) The Velvet Rope (1997) All for You (2001) Damita Jo (2004) 20 Y.O. (2006) Discipline (2008) Made For Now (2019) Ametlik koduleht