Sekigahara lahing

Sekigahara lahing (jaapani keeles 関ヶ原の戦い Sekigahara no Tatakai) toimus 21. oktoobril 1600. aastal kahe vasallirühma vahel, mille moodustasid Toyotomi Hideyori lojaalsed väed ja paljud Lääne-Jaapani klannid ühelt poolt ning Tokugawa Ieyasu väed ja Ida-Jaapani klannid teiselt poolt. Lahingu võitnud Tokugawa Ieyasu lõi Tokugawa šogunaadi, mis oli võimul 19. sajandi keskpaigani. Lahing tähistas Sengoku perioodi lõppu ja Edo perioodi algust. Kuigi Ieyasul võttis Toyotomi klanni üle võimu võtmine ja daimjode šogunitele allutamine veel kolm aastat, peetakse lahingut Tokugawa šogunaadi alguseks. Lahing leidis aset Sekigaharas Mino provintsis (tänapäeva Gifu prefektuur). Lahing toimus Tokugawa Ieyasu juhitud Ida-Jaapani ning Lääne-Jaapani vägedele lojaalse Toyotomi Hideyori ja Ishida Mitsunari vahel. Lahingute pöördepunkt oli, kui Ishida poolel sõdinud Kobayakawa Hideaki reetis liitlased. Kuigi Kobayakawa algselt lahingust osa ei võtnud, andis Ieyasu talle käsu tema Ashigaru sõdalastel lahingusse astuda, misjärel Kobayakawa läks Tokugawa poole üle. Sekigahara lahing on Jaapani ajaloo suurim lahing.[viide?] Esialgu oli Tokugawa idaarmeel 75 000 meest. Tokugawal oli ka arkebuuside varu. Teades, et Tokugawa läheb Ōsakasse, otsustas Ishida lahkuda oma positsioonilt ja suundus Sekigaharasse. Tokugawa Ieyasu kolis sõjaväega Kyōtosse, et võimu vallutada ja saada shoguniks. Lääne koalitsiooni armee oli arvukalt võimas, aga ka lahti ja habras. Seal olid feodaalsed rühmad, mida juhtisid daimjod, kellel kõigil olid oma eesmärgid. Lisaks sisekonfliktid enne lahingut nõrgendasid Lääne koalitsiooni. Neid konflikte kasutas Tokugawa edukalt. Ta võttis varem ühendust paljude daimjodega ja pakkus neile maad ja võimu, kuid nad pöörduvad tema poole. Varsti enne lahingut möödus Tokugawa armee Nanga mäest ja sisenes Sekigahara tasandikule. Isida armee oli Nangu mäe jalamil. Kobayakawa armee tõusis Ishida paremale küljele. Shimazu armee oli Ishida armee vahel mäe jalamil ja armee vastas. Tokugawa jagas oma väed kaheks osaks. Lahingute pöördepunkt toimus, kui Ishida poolel olev Kobayakawa Hideaki reetis liitlasi. Kuigi Kobayakawa algselt lahingust osa ei võtnud, andis Ieyasu talle käsu tema Ashigaru sõdalastel lahingusse astuda, mis järel Kobayakawa läks Tokugawa poolele. Nii tuli võimule Tokugawa klann, kes ühendas kogu Jaapani ja valitses kuni 1868. aastani. Tokugawa Ieyasu võitis otsustava võidu. Lahingu tulemusena kaotas Ida-koalitsioon umbes kaheksa tuhat inimest ja mitu tuhat haavatud ja lääne - umbes nelikümmend tuhat. Kuus päeva pärast lahingut püüti Ishida Mitsunari elusana ja viidi Iyeasu. Lahingust võtsid Ishida poolel osa ka roninid nagu Shinmen Takezō, Miyamoto Bennosuke ja Niten Dōraku.[küsitav] Aastal 1600, mil sõda algas Toyotomi ja Tokugawa klannide vahel, võitles Musashi ilmselt Toyotomi "Lääne sõjaväe" poolel, sest Shinmeni klann (kellele tema perekond pidi uskuma) oli nendega liitunud. Täpsemalt, ta osales katsel võtta Fushimi lossi rünnakuga 1600. aasta juulis, kaitses piiritletud Gifu lossi sama aasta augustis ja lõpuks ka Sekigahara lahingus. Sõltumata sellest, kui Toyotomi pool on kadunud, on väidetud, et Musashi põgenes samuti ja veetis aega Hiko mäel.