laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Cayenne

Cayenne on Prantsusmaa meretaguse territooriumi Prantsuse Guajaana pealinn. Asub Cayenne'i jõe suudmes Atlandi ookeani rannikul. Elanike arv oli 1999. aasta seisuga 50 594. Cayenne'i asutasid 1664. aastal prantsuse kolonisaatorid. Linn oli vahepeal hollandlaste, brittide ja brasiillaste käes, enne kui sai uuesti Prantsusmaa valdusse. Cayenne on krevetitööstuse keskus. Cayenne'is on mitu ujumisranda, kuid rannaäärsetes vetes on palju haisid. Cayenne'i linna järgi on nimetatud Cayenne'i pipar. Cayenne'i raekoda (2003) Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Galina Süvalep

Galina Süvalep (neiuna Galina Kapalõgina, aastatel 1941–1951 Galina Gorbovskaja; 15. juuli 1923 Narva – 22. august 2020) oli eesti näitleja. Ta lõpetas aastal 1941 Narva vene keskkooli ja aastal 1951 Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi. Ta töötas aastatel 1952–1953 Draamateatris ja Nukuteatris ning aastatel 1954–1967 Rakvere Teatris. Ta oli aastatel 1951–1962 abielus Kulno Süvalepaga, nende tütred on kirjandusteadlane Ele Süvalep-Lõhmus (sündinud 8. novembril 1951) ja lauluõpetaja ning endine Rakvere Teatri näitleja ja lavastaja Imbi Süvalep-Herm (sündinud 12. aprillil 1955); esimesest abielust on tal poeg Paul. 1952 Tolstoi/Kurakin "Kolm karu" (Maša) 1953 Maria Baratašvili "Ritsikas" (Suliko) 1954 Gotthold Ephraim Lessing "Minna von Barnhelm" (Franziska) 1955 Lope de Vega "Teravmeelne armunu" (Gerarde) 1956 Kulno Süvalep "Armastus ja vale" (Helga) 1956 Alexandre Dumas "Kameeliadaam" (Marguerite) 1958 Oskar Luts/Andres Särev "Vaikne nurgake" 1958 Vambola Rähn "Nilakanta aaria" (Külli) 1958 Pavel Kohut "Selline armastus" (Lida) 1959 Mart Raud "Kirves ja kuu" (Linda) 1960 Manfred Richter "Jumala saar" (Maria) 1960 Juliusz Slowacki "Maria Stuart" (Maria Stuart) 1962 Ilze Indrāne "Sild" (Asja) 1966 Max Frisch "Don Juan ehk Armastus geomeetria vastu" (donna Elvira) Eesti teatri biograafiline leksikon, Tallinn, 2000 Foto Galina Süvalep: sain ennast laval vabaks võidelda, Virumaa Teataja, 14. september 2002
Kuupäev

Kuupäev ehk daatum on päeva järjekorranumber kuus, millele sageli lisatakse ka kuu ja aasta. Kuupäev on nt 15. märts 2013, mida võib kirjutada ka 15.03.2013. Kuupäeva määramine sõltub kasutatavast kalendrisüsteemist. Sama päeva võidakse eri kalendrites märkida eri järjekorranumbriga, näiteks on kasutatud eri paigus samal ajal kuupäevi Juliuse kalendri ja Gregoriuse kalendri järgi. Kuupäev sõltub ka ajavööndist. Näiteks rünnak Pearl Harborile algas 7. detsembril 1941 kell 7.48 Havai aja järgi, aga 8. detsembril kell 3.18 Jaapani aja järgi. ISO 8601
Mil Mi-8

Mil Mi-8 (NATO koodnimetus Hip) on Nõukogude Liidus konstrueeritud transpordikopter. See on üks enim toodetud helikoptereid (u 12 000) maailmas. Mil Mi-8 koptereid toodeti Kaasani helikopteritehases.[viide?] Põhiversioon relvastamata; sõjaväetranspordihelikopteri Püloonidele on võimalik kinnitada erinevat relvastust (kokku 8 kinnituspunkti); Hip-E/H versioonidel on korpuses 12,7 mm kuulipilduja ja kandevõime on 28 sõdurit koos varustusega. Kuigi Mi-8 on kasutatud relvastatud üldkopterina, ei ole ta soomustatud.  Venemaa  Ukraina – Ukraina ettevõte Motor Sitš tutvustas 2017. aastal Dubais Mi-8 moderniseeritud versiooni Mi-8MSB Mi-8 MSB-V  Eesti – 7. detsembril 1995 andis Saksa Õhupääste Eestile üle neli Mi-8 kopterit, mida hakkas kasutama Eesti Riiklik Lennusalk. Kaks kopterit moderniseeriti aastail 1997–1998. Üks saadeti erru 2006. aastal ja pandi välja Muraste piirivalvekooli esisele platsile, üks annetati Eesti Lennundusmuuseumile, üks müüdi maha oksjonil ja üks anti Valga linnale muuseumieksponaadiks. Meeskond 3 Tühimass 7380 kg [KM1]  Stardimass (norm/max) 11 100 / 13 000 kg Mahutavus 28 sõdurit koos varustusega Laadung 4000 kg Lennukiirus 205–250 km/h Lennukaugus 580 km / lisakütusepaakidega 1065 km Lennukõrgus 5000 m Võimalik relvastus  2 × 7,62 mm või 2 × 12,7 mm KP 4–6 × 57 mm raketiheitjasüsteem 2 × 80 mm raketiheitjasüsteem 4 × 250 kg pomme 2 × 500 kg pomme 2 × 12,7 mm KP püloonidel 2 × 2 × 23 mm kahurit   Sikorsky UH-60 Black Hawk Mil Mi-17 "MIL Moscow helicopter plant website: "Concerning the number of machines built, the Mi-8 has been surpassed only by the Bell 204/205/212 family of light utility helicopters"". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. veebruar 2012. Vaadatud 12. oktoobril 2013. MOTOR SICH unveils upgraded Mi-8MSB and Mi-2MSB helicopters at Dubai Airshow 2017 - Defence Blog, 13.11.2017 Мі-8МСБ підсилив авіацію ВМС - Armija Inform, 2019. (vaadatud: 02.01.2022) Армия получила три улучшенных вертолета Ми-8 - Lb.ua, 4. detsember 2014 Russian Helicopters delivers new batch of Mi-8MTV-5-1 helicopters to Russian Defence Ministry - Defence Blog, 25. jaanuar 2017
Pütagoreism

Pütagoreism oli vanakreeka filosoofi ning matemaatiku Pythagorase (6. sajand eKr) õpetusest lähtunud antiikfilosoofia suund. Pythagorase järgijaid nimetatakse pütaagorlasteks ehk pütagoorlasteks. Uuspütagoorlus
Impression, soleil levant

"Impression, soleil levant" (eesti keeles "Impressioon. Tõusev päike", ka "Impressioon. Päikesetõus") on Claude Monet' maal, mille järgi on nimetuse saanud kunstivool impressionism. Maal on dateeritud 1872. aastaga, kuid tõenäoliselt valmis 1873. aastal. Tegemist on õlimaaliga, mis on maalitud lõuendile. Maali mõõtmed on 48 × 63 cm. See asub Pariisi muuseumis Musée Marmottan Monet. Maalil on kujutatud Le Havre'i sadamat. Kasutatud on väga vabu pintslitõmbeid, nii et maal laseb sadamat pigem aimata kui kujutab seda. Pealkirja kohta ütles Monet 1898. aastal: "Olin 1874. aasta aprillis Kaputsiinide bulvarile näitusele saatnud pildi, mille tegin Havre'is oma aknast välja vaadates – päike paistmas läbi veeauru ja esiplaanil mõned turritavad laevamastid (...) minult küsiti kataloogi jaoks pealkirja, "Havre'i vaade" ei kõlvanud kuidagi ja ütlesin siis: "Pange "Impressioon" ['Mulje']."" Maal oli eksponeeritud 1874. aastal toimunud esimesel sõltumatul impressionistide kunstinäitusel. Kunstikriitik Louis Leroy, kes oli graveerija, maalikunstnik ja menukas näitekirjanik, kirjutas selle näituse kohta mahategeva retsensiooni, mis ilmus ajalehes Le Charivari. Pilgates ühe tollal tundmatu kunstniku maali, pani ta artiklile pealkirjaks "Impressionistide näitus", andes kogemata voolule nimetuse. Leroy kuulutas, et Claude Monet' "Impression, soleil levant" on parimal juhul visand ning seda saab vaevalt pidada lõpetatud kunstiteoseks. Leroy kirjutas vaatajatevahelise dialoogi vormis: "Impressioon – ma olin selles kindel. Ma just ütlesin endale: et see avaldas mulle muljet, pidi selles olema mingi mulje (...) ja milline vabadus, milline töötluse kergus! Embrüonaalses seisundis tapeet on lõpetatum kui see meremaal." Kuigi maalil tundub päike olevat üsna ere, on see ümbritseva taustaga võrdselt hele ning pilti mustvalgeks muutes see kaob.
Lestkeel

Lestkeel on õhuvoolu käes vibreeriv ja heli tekitav lehekese- või plaadikesekujuline detail muusikainstrumendil. Lestkeeled on näiteks harmooniumil, akordionil ja lõõtspillil. lesthuulik
Kiribati lipp

Kiribati lipp on 1979. aastast kasutusel olev Kiribati riigilipp. Lipu ülaosas on kujutatud punasel taustal kollast kuning-fregattlindu (Fregata minor) kollase tõusva päikese kohal. Päikese 17 kiirt sümboliseerivad 16 Gilberti atolli ja Banabat. Lipu alumisel poolel on kolm valget ja kolm sinist lainelist laidu, mis sümboliseerivad Gilberti, Line'i ja Fööniksisaari. Kiribati vapp
Battipaglia

Battipaglia on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (comune) Itaalias Campania maakonnas Salerno provintsis. Battipaglia sai linnaõigused Itaalia presidendi 2008. aasta 26. juuni dekreediga. 72 meetri kõrgusel merepinnast asuva Battipaglia asustustihedus on keskmiselt 893 inimest ruutkilomeetri kohta. Battipaglia piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bellizzi, Eboli, Montecorvino Rovella, Olevano sul Tusciano, Pontecagnano Faiano. Battipaglia halduspiires asuvad järgmised asulad ja asumid: Aversana, Belvedere, Centro, Fasanara, Idrovora, Lido Lago, Monteleone, Parco Russo, San Emilio, San Gaetano, San Luigi, San Mattia, Sant'Anna, Santa Rosa, Schiavo, Serroni Basso, Serroni Alto, Spineta, Stella, Taverna delle rose, Taverna Maratea, Tempa delle Craste, Torre dei Mussi, Turco, Verdesca, Villa Lisa. Ainus madalama taseme haldusüksus (frazione) on Santa Lucia inferiore. Tusciano jõe kallastel asuva Battipaglia edelapiiriks on Türreeni meri. Kolmekümne aasta (1961–1990) vaatluste andmetel on kõige jahedam kuu jaanuar (keskmine temperatuur +9 °C) ja kõige soojem kuu august (keskmine temperatuur +23,6 °C). Aasta keskmine sademete hulk on umbes 1100 mm, keskmiselt 84 sajupäeval aastas. Battipagliat on kirjasõnas esmamainitud 1080. aastal, kui Robert Guiscard andis Sele ja Tusciano jõe vahelise maa-ala koos Castelluccio kindlusega Salerno kirikule. Chiesa di Santa Maria della Speranza Chiesa di Santa Lucia da Siracusa, esmamainitud 1140 Chiesa dell'Aversana, ehitatud umbes 1600 San Mattia, rajas Guaimario IV Palazzo Municipale Masseria del Fosso Tenuta Porta di Ferro Villa Schlaepfer-Rago Villa Budetta Masseria Farina di Fiorignano Complesso La Morella Torre Caciottoli Torre di Raj Torre dei Mussi Villa D'Amore Castelluccio Torre sul Tusciano Passo di San Mattia Büst Mõlema Sitsiilia kuningriigi kuningale Ferdinando II-le, Piazza della Repubblica. Arenosola – nekropolid 6.–5. sajandist eKr ja 4.–3. sajandist eKr San Giovanni – Rooma villa 3.–1. sajandist eKr, lõik Capua-Rhegiumi teest (Via Capua-Rhegium) ja nekropolid. Spineta – Rooma villa 3.–1. sajandist eKr "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2018. Vaadatud 12. oktoober 2013. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it "Comune di Battipaglia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. oktoober 2013. Vaadatud 12. oktoobril 2013. "Istati loendus 2001". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. juuli 2014. Vaadatud 12. oktoobril 2013. Battipaglia, 70 anni nella sua storia, Massa Editore 1999 Il terremoto del 1857 e la fondazione della "Colonia Agricola" di Battipaglia, Ed. Osanna Venosa 1994  Battipaglia – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Saaremaa Malev

Saaremaa Malev on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Kuressaares. FC Kuressaare FC Kuressaare II JK Leisi http://www.fckuressaare.ee/saaremaa-jk-st-sai-sjk-leisi-2/ Saaremaa JK hakkab mängima SJK Leisi nime all
Skeemipesa

Skeemipesa / SP Engineers OÜ on ettevõte, mis osutab riist- ja tarkvara arendusteenuseid alates 2014. aastast. Ettevõte loob tooteid alates kiiresti valmivatest prototüüpidest kuni masstootmiseks sobilike lõpptarbijale mõeldud lahendusteni. Koostöö Tallinna Tehnikaülikooli instituutide, erialaliitude ja ettevõtetega võimaldab töötada efektiivselt ja paindlikult.[viide?] SP Engineers OÜ on Eesti Elektroonikatööstuse Liidu liige. www.skeemipesa.ee
Alcamo vald

Alcamo vald (itaalia keeles comune di Alcamo, sitsiilia keeles Àrcamu, Palermo murdes [Aiccamu]) on vald Itaalias Sitsiilia maakonnas umbes 50 km Trapanist idas ja 66 km Palermost loodes. Vald piirneb põhjas Türreeni merega, idas Palermo provintsi Balestrate valla ja Partinico vallaga, lõunas Palermo provintsi Camporeale vallaga ning läänes Trapani provintsi Calatafimi Segesta valla ja Castellammare del Golfo vallaga. Valla pindala on 130,79 km², elanike arv 45 314 (31.12.2011), rahvastiku tihedus 346,46 in/km². Valla keskus on Alcamo. Vald piirneb põhjas Türreeni mere Castellammare lahega selle ranniku keskosas. Vald asetseb Monte Bonifato jalamil. See on lubjakivimägi. Seal on travertiini leiukoht. Keskmine kõrgus merepinnast on 258 m. Mere ja mäe vahel on laineline künklik maastik. Alcamo Marinas on liivaluited ja mererand. Alates 500 meetrist üle merepinna asetseb Monte Bonifato looduskaitseala. Mäelt avaneb looduskaunis vaade. Kliima on mõõdukas. Itaalia valdade klimaatilise klassifikatsiooni järgi kuulub vald tsooni B (3512 GR/C). Itaalia seismilise klassifikatsiooni järgi kuulub vald tsooni 2 (keskkõrge seismilisus; määrus PCM 3274, 20.3.2003). Elanike arv 45 314 (seisuga 31. detsember 2011), rahvastiku tihedus 346,46 in/km². Valdav osa rahvastikust elab Alcamos. Sellest 6 km põhja pool mere ääres on Alcamo Marina. Valla keskus on Alcamo. Vallal ei ole õigust end ametlikult linnaks nimetada. Vallavanem on alates 24. maist 2002 vasaktsentrist Sebastiano Bonventre. Peamised elatusallikad on põllumajandus, viinamarjakasvatus (küngastel on viinamäed) ja travertiini kaevandamine. Monte Bonifato mäe nõlval on esiaegse kalmistu jäänused. Monte Bonifato mäe nõlval on ka antiikaegse asula jäänused. Pärimuse järgi oli praeguse Alcamo kohal roomlaste asula Longaricum. Valla ala oli Bütsantsi ning seejärel araablaste võimu all. 9. või 10. sajandil rajati Calatubo linnus. Alcamo rajasid araablased arvatavasti 10. sajandil. 12. sajandist alates on teada Bonifato küla Monte Bonifatol. Pärast araablasi oli valla ala normannide ja Švaabimaa hertsogkonna võimu all. Lääniisandad vaheldusid. Ventimigliadelt pärineb Ventimigliade linnus, mille varemed on Monte Bonifato mäel. Modica krahvidelt pärineb Modica krahvide linnus Alcamos. Aastal 1631 andis asekuningas Francesco La Cueva Alcamole linnaõigused. Valla keskuses Alcamos on hulk vaatamisväärsusi. Alcamost Palermo pool kiirtee ääres asetseb kõrgkeskaegne kindlus Calatubo linnus. Monte Bonifato mäel on Ventimigliade linnuse varemed ja Bosco di Alcamo looduskaitseala. https://demo.istat.it/?l=it
Aruküla (Hiiumaa)

Aruküla on küla Hiiumaa vallas, Heltermaa ja Suuremõisa vahel. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda. Küla piirneb merega umbes 1,5 kilomeetri ulatuses lõunas ja idas. Külast põhja jääb Vahtrepa, läände Hilleste ja Valipe, lõunasse Soonlepa ja Sarve ning itta Heltermaa küla. Küla lääneosa kuulub Sarve maastikukaitseala koosseisu. Kohanimi lähtub eestikeelsest sõnast 'aru' (kõrge kuiv maa). Kohanime on esmamainitud 1688 kujul Arråküllaby ja Arrokülla- Arukülas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 19 inimest. Aruküla talud 1939 Aruküla kuulus ajalooliselt Soonlepa mõisa alla. Küla on esmamainitud 1688. aastal (Arråküllaby, Arrokülla, Arroby). 1725. aasta Läänemaa adrarevisjonis oli küla Dorff Arroküll. Heltermaa sidejaoskond kandis 1964–1970 Aruküla sidejaoskonna nime. Aruküla kuulus 1977–1997 Heltermaa koosseisu. Küla läbivad Heltermaa–Kärdla–Luidja maantee ja Heltermaa–Sarve–Aruküla tee. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 15.08.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Aruküla" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Statistikaameti andmebaas Pühalepa valla elanike ja kinnisvarade nimekirjad; Rahvusarhiiv RA, ERA.4320.2.166a
Alcamo

Alcamo ['alkamo] (itaalia keeles Alcamo, sitsiilia keeles Àrcamu, Palermo murdes [Aiccamu]) on asula Itaalias Sitsiilia maakonnas Trapani provintsis, Alcamo valla keskus. Nime päritolu on lahtine. Ühe oletuse järgi sai asula nime muslimist palgasõdurite pealiku Al-Qāmūqi (القاموق‎) või Al-Qāmah' järgi, kes legendi järgi 828 asutas asula Bonifato mäe nõlvadele. Teise oletuse järgi pärineb see araabia sõnast al-qāmah ('mudane või viljakas maa'). Legendi järgi rajati Alcamo roomlaste asunduse Longaricum kohale. Kaks künkakest Alcamo vapil öeldakse kujutavat Longaricumi ja Alcamot. Esimesena on Alcamot kirjalikult maininud 1154. aastal Muḩammad al-Idrīsī "Rogeri raamatus". Ta kirjeldab Al-Qāmah't Calatubo linnusest ja nimetab seda manzil ('talu või majade rühm'), millel on viljakad maad ja õitsev turg. Üle poole elanikest olid araablased. Aastast 1185 pärinev Andaluusia palveränduri päevik kinnitab, et Alcamo on araabia päritolu: ta nimetab seda beleda (mošee ja turuga koht). Pärast araablasi oli Alcamo kõigepealt normannide ja seejärel Švaabimaa hertsogkonna võimu all. Asulas elasid muslimid ning see oli jagatud neljaks osaks: S. Vito, S. Leonardo, S. Ippolito e S. Nicolò. Saratseenide mässude sari aastatel 1221–1243 ajendas keiser Friedrich II araablasi Alcamost küüditama ning Alcamo sai aegamööda kristlaste asulaks. 13. sajandil tekkis ka asula praegusesse asukohta mäe jalamile. Hiljem tehti mäe nõlval paiknenud asula maatasa. Alcamo oli järgemööda erinevate lääniisandate käes. Alguses oli see Ventimiglia suguvõsa käes. Neilt pärinevad Ventimigliade linnuse varemed Monte Bonifato mäel. Järgmised isandad olid Modica krahvid, kellelt pärineb hästi säilinud Modica krahvide linnus. Alcamo vanalinn pärineb 14. sajandist. 1500. aasta paiku oli Alcamo mõnda aega türgi piraatide vastu võidelnud õiguskapteni Ferdinando Vega jurisdiktsiooni all. Alcamo piirati linnamüüriga, milles oli neli väravat: Porta Palermo praeguse via Rossotti lõpus, Porta Corleone praeguse via Communale Navarra lõpus, Porta di Gesù Alcamo Santa Maria di Gesù kiriku ees frantsisklaste kloostri kõrval ja Porta Trapani via Communale Navarra alguses. Aastal 1631 andis asekuningas Francesco La Cueva Alcamole linnaõigused. Alcamo San Tommaso kirik Alcamo Santi Cosma e Damiano kirik Badia Nuova ehk Alcamo San Francesco di Paola klooster ehk San Francesco di Paola Alcamo San Francesco kirik Alcamo Santa Maria Assunta basiilika ehk Chiesa Madre ehk Chiesa Matrice Alcamo Sant'Oliva kirik Alcamo Gesù kirik ehk Santa Maria di Gesù kirik Alcamo Santi Paolo e Bartolomeo kirik Alcamo Santissimo Crocifisso kirik Alcamo Maria Santissima dei Miracoli pühamu Alcamo L'Annunziata kirik Modica krahvide linnus Palazzo De Ballis Palazzo Fraccia Palazzo Rocca Palazzo Rossetti-Chiarelli Palazzo Peria Alcamo vallapalee ehk Palazzo Comunale Palazzo Ferrara Villa Luisa Cielo d'Alcamo (Ciullo d'Alcamo), luuletaja (13. sajand, Alcamos sündinud)
La Hulpe

La Hulpe on asula ja vald Belgias Valloonia piirkonnas Vallooni Brabandi provintsis Nivellesi haldusringkonnas. 2007. aastal elas vallas 7309 inimest. Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.
Āraiši

Āraiši (vanasti ka Āraišu mācītājmuiža, saksa keeles Arrasch) on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Drabeši vallas Āraiši järve kaldal Gauja rahvuspargi territooriumil. Aastail 2000–2021 kuulus küla Amata piirkonda. Āraiši asub valla idaosas merepinnast 124 meetri kõrgusel Valga–Riia rongiliini ja Āraiši järve ääres. Küla jääb valla keskusest Ausmasest 4 ja Riiast 84 kilomeetri kaugusele. Külas asuvad Āraiši Rootsi mänd, mänd kõrgusega 22 ja ümbermõõduga 2,52 m, remmelgas kõrgusega 22 m, vaher kõrgusega 23 m ja paju kõrgusega 24 m on looduskaitse all. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Āraiši kirikumõisa ansambel, sealhulgas heinalakaga kanala, tall-tõllakuur, jääkelder, ait, koolimaja, õpetajamaja ja kaks sealset ahju, Āraiši kirik, selle orel ja kaks vitraaži, Āraiši ordulinnus koos asulakohaga, Āraiši muuseumpargi ajaloolised hooned ja Āraiši järvelinnus. Kohaliku kaitse all on Āraiši kiriku keskaegne kalmistu. Asulas on ka Drabeši mõisale kuulunud Hollandi tuulik. Külas asub Āraiši bussipeatus, selle lähistele jääb Āraiši raudteejaam. 2007. aastal oli külas 35 elanikku. Āraiši tuulik Āraiši kirikumõisa hooned Āraiši järvelinnus Āraiši ordulinnuse varemed Kalmistu Āraiši Rootsi mänd Āraiši kirik Läti Ruumiandmete Agentuur Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. august 2021. Vaadatud 30. juulil 2019. "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. august 2021. Vaadatud 30. juulil 2019. Autotransporta direcija Vietvārdu datubāze
Kännu Kukk

Kännu Kukk on Liviko toodetav liköör, mille kangus on 45%. Praegu (2018) toodetavast sortimendist on Kännu Kukk Liviko vanim. Kännu Kukk on rubiinpunase värvusega, meeldiva köömnemaitse ja -aroomiga kange liköör, mida valmistatakse kuumvillimise teel. Tooteleht Liviko
Seto leelo

Seto leelo on setode traditsiooniline laulmisstiil. See on üle 1000 aasta vana. 30. septembril 2009 kandis UNESCO vaimse kultuuripärandi kaitse komitee selle inimkonna vaimse kultuuripärandi esindusnimekirja. Leelole on omane kaks häält. Põhihääl on mitmekesi lauldud torrõ ja kõrvalhääl üksi lauldud killõ. Eeslaulja laulab torrõt. Vanemas stiilis ei lauldud torrõt unisoonis. Nii võib eriti meeste leelo puhul tinglikult eristada ka kolmandat häält ehk alumist torrõt. Alumine torrõ kasutab heliredeli alumisi noote, kuid erinevalt teistest häältest sellel kindlaid varieerimise reegleid ei ole. Killõ kasutab kõrgemiad noote, ja kuna leelo puhul helistik laulu jooksul tõuseb, siis võib vahel killõl oma osa laulmine raskeks minna. Sel puhul kasutatakse erilist võtet - kergütamist. Kergütamise puhul võtab eeslaulja järgmise rea järsult madalamalt. lisaks setu leelole esineb kergütamist veel mordvalaste rahvalaulude puhul. http://laul.setomaa.ee/artiklid/seto_laulud (vaadatud 12.10.2013) UNESCO Eesti Rahvuslik Komisjon. "Vaimse kultuuripärandi kaitse konventsiooni nimekirjad". UNESCO Eesti Rahvusliku Komisjoni koduleht. Originaali arhiivikoopia seisuga 9.05.2018. Vaadatud 09.05.2018. Seto leelo kanti UNESCO vaimse kultuuripärandi esindusnimekirja (vaadatud 21.01.2018) Seto laulupärimus Seto leelo teemaline veebileht Gümnaasiumitöö seto leelost Seto leelo Eesti vaimse kultuuripärandi nimistus
Āraiši kirikumõis

Āraiši kirikumõis (saksa keeles Arrasch Pastorat, läti keeles Āraišu mācītājmuiža) oli kirikumõis Liivimaal Võnnu kreisis Āraiši kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi on see koht Lätis Amata piirkonnas Drabeši vallas Āraišis. Pastoraadi asutas 1643. aastal krahv Axel Oxenstierna. Hooned ja park pärinevad 18.–19. sajandist. Säilinud on tall, kanala, jääkelder, pastoraadihoone. Aastatel 1836–1838 oli seal koduõpetajaks Paul Eduard Hirsch. Baltisches historisches Ortslexikon. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1990, lk 37. Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
22. territoriaalkorpuse eskadrill

22. territoriaalkorpuse eskadrill (vene 22-я эскадрилья või 22-й корпусной авиаотряд) oli Punaarmee sõjaväeline üksus (eskadrill), mis asus Eesti territooriumil. Eskadrill moodustati septembris 1940 ja lõpetas tegevus 1941. aastal[viide?]. Peale Nõukogude okupatsiooni algust moodustati Eesti lennuväelastest Üksik Lennuväe Eskadrill, mis arvati Punaarmeele alluva 22 Territoriaalkorpuse koosseisu.
Grayia

Grayia on Colubridae sugukonna maoperekond. Perekond Grayia klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmisteks maoliikideks: Grayia caesar Günther, 1863 Grayia ornata Bocage, 1866 Grayia smithii Leach, 1818 Grayia tholloni Mocquard, 1897. Grayia spinosa (taim) Peter Uetz & Jakob Hallermann. Roomajate andmebaas - Grayia veebiversioon (vaadatud 13.10.2013) (inglise keeles) Michigani Ülikooli võrguentsüklopeedia ADW: Grayia, veebiversioon (vaadatud 13.10.2013) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Grayia Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 13.10.2013) (inglise keeles)
Liepa mõis

Liepa mõis (saksa keeles Lindenhof, läti keeles Liepas muiža) oli rüütlimõis Võnnu kreisis Võnnu kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Priekuļi piirkonnas Liepa vallas. Esimest korda on mõisa mainitud 1672. aastal. Viimane omanik oli Charlotte von Wulff. Mõisa peahoone ehitati 19. sajandil. Aastail 1919–1970 tegutses seal kool. Mõisa pargis asub 18. sajandist pärit ait. 1685. aastal asutas mõisavalitseja Ernst Glück mõisa juurde lätikeelse kooli. Sakk, Ivar. Läti mõisad. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 136. Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Balti moreenikõrgustike vöönd

Balti moreenikõrgustike vöönd ehk Balti seljandik on otsamoreense päritoluga kõrgustike vöönd, mis kulgeb piki Läänemere lõuna- ja idarannikut.