laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hasan Akhund

Mohammad Hasan Akhund (puštu keeles محمد حسن اخوند; sündinud vahemikus 1945–1950 või 1955–1958) on Afganistani mulla, poliitik ja üks Talibani juhte, 2021. aasta sügisest Afganistani peaministri kohusetäitja. Akhund on Talibani kaasasutaja ning kuulub liikumise juhtkonda. Ta oli Talibani esimese valitsuse ajal (1996–2001) välisministri asetäitja. Akhund on pärit Lõuna-Afganistanist. ÜRO Julgeolekunõukogu andmetel sündis ta Afganistani Kuningriigi Kandahāri provintsi Panjwayi ringkonna Pashmuli külas, mis on tänapäeval Zhari ringkonnas. Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni hinnangul sündis Akhund kas vahemikus 1945–1950 või 1955–1958. Akhund on üks Talibani vanematest liikmetest ning oli rühmituse esimese juhi Moḩammad ‘Omari lähedane liitlane. Aastatel 1998–1999 oli ta Afganistani välisminister ning hiljem ka peaministri asetäitja. ÜRO on talle ja teistele Talibani liidritele määranud sanktsioonid terrorirühmituste aitamise eest. Talibani mässu (2001–2021) ajal kuulus ta vahepeal Quetta Shurasse (Juhtidenõukokku). 2013. aastal oli ta Talibani komisjonide ülem ja värbamiskomisjoni juht. Kui Taliban 2021. aastal taas võimule tuli, määrati Akhund peaministri ajutiseks peaministriks. Tema määramist peeti kompromissiks Talibani mõõdukate ja äärmuslaste vahel. Ta astus ametisse 7. septembril 2021. Alhundi on mitme islamiteemalise kirjutise autor. BBC Newsi andmetel on ta usuringkondades mõjukam kui sõjaväeringkondades. United States Institute of Peace'i eksperdid peavad teda pigem poliitikuks kui sõduriks. Mohammad Hasan Rahmani "Profile: Mohammad Hasan Akhund, the head of Taliban government". Al Jazeera. 7. september 2021. Vaadatud 17. veebruar 2022. "Hibatullah Akhundzada to Lead Taliban Govt". TOLOnews. 9. september 2021. Vaadatud 9. september 2021. Mullah Hassan Akhundzada, 65, who is the Prime Minister (head of state) is originally from Shah Walikot district of Kandahar province.
Kipsbetoon

Kipsbetoon (kipsvalu) on ehitusmaterjal, mida kasutatakse põranda aluskattena. Puitkarkassis- ja betoonkonstruktsioonides suurendab tulekindlust, teeb helikindlamaks ja aitab põrandat tasandada.[1] Kipsbetoon on kipskrohvi, portlandtsemendi ning liiva segu. USA patendis 4 444 925 on Gyp-Crete® komponendid järgmised: kaltsineeritud kips, liiv, vesi ning väiksemates kogustes muud ained. Loetletud lisandid hõlmavad polüvinüülalkoholi täiteainet. Näide kastis. Polüvinüülalkoholi eesmärk on vältida betooni pinna tolmamist. Kuigi täpne mehhanism pole teada, arvatakse, et betooni tardudes migreerub vesi pinnale, tuues endaga kaasa peeneid tolmuosakesi. Kui vesi aurustub, ladestuvad pinnale tolmuosakesed. Arvatakse, et polüvinüülalkohol takistab tolmuosakeste liikumist. Segu valmistatakse kohapeal spetsiaalse veoki abil. Veokis on veepaak, segamispaak, hoiustuspaak, pumbad liiva ja kaltsineeritud kipsi jaoks. Liiva ja kipsi jaoks on paigaldatud sõidukile väljastpoolt punkervagun ehk "hopper". Segu valmistamiseks lisatakse hopperisse liiv ja kaltsineeritud kips ning segatakse omavahel ära. Suurem osa vajaminevast veest lisatakse segamispaaki, seejärel segatakse liiv ja kaltsineeritud kips. Kui kogu liiv ja kaltsineeritud kips on segatud, lisatakse ülejäänud vesi kuni sobiva konsistentsini. Lõpuks segatakse muud lisandid sisse ja kogu betoonipartii viiakse mahutisse, et see pikkade voolikute kaudu vajaminevasse kohta välja pumbata. Kui segu on valatud, on vaja veidi tasandada. Segu tuleks õrnalt siluda lameda lauaga, näiteks 40” 1x4. See aitab tuua kaltsineeritud kipsi pinnale. Kipsbetoon on kerge ja tulekindel. Täiendavat tugevdust ei vaja ning soojusjuhtivus on parem kui tavapärasel betoonpõrandal. Põrandakütte olemasolul võib selle umbes pärast 5 päeva kuivamist sisse lülitada (kiirendab üldist kuivamist oluliselt). 35mm paksuse valukihi puhul on põranda kaaluks alla 70kg/m², mis on kordades vähem kui tavapärase betoonpõranda kaal. Feldman, J. G (1984). "USA patent 4,444,925". Washington, DC: U.S. Patent and Trademark Office. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. aprill 2022. Vaadatud 7. aprillil 2022. Jorgenson, C. R. "USA patent". Washington, DC: U.S. Patent and Trademark Office.[alaline kõdulink] Knauf Gips KG. "Kipsbetooni tugevused".
Oskari Wilho Louhivuori

Oskari Wilho Louhivuori (18. september 1884 – 1. juuli 1953) oli Soome poliitik ja haritlane. Eesti ajaloole on Louhivuori oluline, sest ta oli Vabadussõja-aegse Eesti Abistamise Peakomitee esimees. Ta sündis Kuopios, õppis Helsingi ülikoolis ja sai doktorikraadi 1911. aastal. Samal aastal astus ta kindlustusseltsi Salama teenistusse ja oli selle direktor kuni 1936. aastani. 1938. aastal valiti ta Helsingi Kaubandusülikooli rahvamajanduse ja statistika professoriks ja 1945. aastal sama ülikooli kantsleriks. Louhivuori oli iseseisvussenaator ehk selle parlamendi koosseisu liige, kes koostas 4. detsembril 1917 Soome iseseisvusdeklaratsiooni. Eesti Vabadussõja ajal oli prof. Louhivuori Soome abi üks esimesi organiseerijaid Helsingis ja tegutses seejärgi Eesti abistamise peatoimkonna esimehena. Ta teenete eest anti talle Vabadusrist 1. järk, Kotkaristi teenetemärk ning ta valiti Kaitseliidu Tallinna maleva auliikmeks. Eesti esimese iseseisvuspäeva tähistamisel Tallinnas 24. veebruaril 1919 seisis senaator Louhivurori pea- ja sõjaminister Konstantin Pätsi kõrval. Mitteametlikust positsioonist hoolimata esitleti teda pressis kui Soome valitsuse ja rahva esindajat. Järgmistel aastatel oli Louhivuori riikide olulistel kohtumistel keskne külaline. Ta valiti ka 1935. aasta aprillis asutatud Soome-Eesti Kaubandusühenduse esimeheks. Järgmisel aastal, veebruaris 1936 oli senaator Louhivuori ka Soome-Eesti Seltsi asutamise juures ja valiti enesestmõistetavalt sellegi juhtkonda. Louhivuori suri Helsingis 1. juuli hommikul lühikese haiguse järel 69-aastaselt. "O. W. Louhivuori surnud". Teataja : poliitika, kultuuri, ühiskonna- ja noorteprobleemide häälekandja. 12.07.1953. "Oskari Wilho Louhivuori". Estofiilia. Vaadatud 17.03.2022.
Legal Immigrants

Legal Immigrants oli Räpina ansambel, mis tegutses aastatel 2007–2009. Bänd viljeles alternatiivrokki. Artur Nagel – vokaal Henri Aruküla – kitarr Viljar Piir – kitarr Jaanus Mets – basskitarr Andrei Svištš – trummid 2009: 5.mai Põlva Intsikurmu laululaval - Noored on hukas 9.august Lobotka külaplats - Värske Kurgi Rock 17.mai Rogosi mõis (Võrumaal)- Kestvussõidu afterparty 5.aprill Tartu Rokiklubi 4.jaanuar Räpina Rahvamaja - Saunarokk 2008 1.detsember Räpina Rahvamaja - Aidsivastane kontsert 2.november Tartu Rockiklubi - Band Battle 1.august Saarjärve - PÕM kokkutulek 2007 13.juuli Räpina Tuletõrjeplats - Metal Cannon 18.mai Räpina Tuletõrjemaja saal - Märdi sünnipäevakontsert 20.aprill Räpina Ühisgümnaasium - Noortepidu ansambliga Legal Immigrants 13.aprill Põlva Kultuuri ja Huvikeskus - Infomess 2007 31.märts Põlva Ühisgümnaasium - peaesineja So Nata(Läti) 30.märts Räpina Rahvamaja - peaesineja So Nata(Läti) CD "Kes oled, kas mäletad?!" (2008)
Gustav III

Gustav III (24. jaanuar (Juliuse kalendri järgi 13. jaanuar) 1746 – 29. märts 1792) oli Rootsi kuningas alates 1771. aastast kuni surmani. Ta oli kuningas Adolf Fredriki poeg. Gustav III oli viimane Rootsi monarh, kes valitses absolutistlikult. Et Gustav oli saanud hea hariduse, viis ta ellu olulisi valgustatud absolutismi vaimus reforme, näiteks kaotas piinamise ülekuulamise vahendina ja edendas haridust. Peatselt pärast troonile tõusmist likvideeris ta 1772. aastal seni kuningavõimule suurt mõju avaldanud aadlirühmitused, nn Kübaratepartei ja Mütsidepartei. Gustavi peamine eesmärk oli aga Rootsi kunagise hiilguse taastamine. Selleks alustas ta 1788. aastal sõda Venemaaga, et Rootsi kunagisi valdusi (Vana-Soomet, Ingerimaad, Eestimaad ja Liivimaad) tagasi võita. Kuid sõda ei läinud kuigi hästi, Vene armee oli sõjaks küllaltki hästi valmis ning lisaks tekkis Rootsi aadlike seas Vene-sõbralik Anjala Liit. Nii pidi Gustav III sõja 1790. aastal piirimuutusteta Värälä rahuga lõpetama. Seejärel sõlmisid Gustav ja Katariina II revolutsioonilise Prantsusmaa vastase liidu ning kavandasid sellele rannikule Vene-Rootsi ühisdessanti. Ettevalmistusi alustati 1791. aasta lõpul. 16. märtsil 1792 toimunud maskiballi ajal haavas Gustavit aadliopositsiooni liige Jacob Johan Anckarström. Esialgu ei tundunud haav kuigi tõsine, ent peagi tekkis veremürgistus, millesse kuningas 29. märtsil suri. Gustav III kohvieksperiment Marstrandi vabasadam
Punktkeevitus

MIG/MAG punktkeevituseks nimetatakse keevitusmeetodit, mille puhul keevitatakse kaks üksteise peal asetsevat õhukest paneeli kokku ilma ava ette puurimata. Selle asemel suurendatakse keevitusvoolu ja sulatatakse üles pealmise paneeli pind, tekitades sel teel keevisvanni, mis sulandub kokku alumise paneeliga. Selline keevitusviis ei ole autokere juures tavapäraselt kasutatav, kuid mõnikord tekib selle järele vajadus lisa-kinnituspunkti tekitamiseks. Punktkeevitus koosneb kolmest etapist; millest esimene hõlmab elektroodide viimist metalli pinnale ja väikese surve avaldamist. Teises etapis rakendatakse korraks elektroodide voolu, misjärel vool eemaldatakse, kuid elektroodid jäävad materjali jahtumiseks paigale. Keevitusaeg on vahemikus 0,01 kuni 0,63 sekundit sõltuvalt metalli paksusest, elektroodi jõust ja elektroodide läbimõõdust. Punktkeevitusprotsess muudab materjali kõvaks, mis põhjustab selle kõverdumist. See vähendab materjali väsimustugevust ja võib materjali venitada ning lõõmutada. Punktkeevituse füüsikaliste mõjude hulka kuuluvad sisemised praod, pinnapraod ja ebaühtlane pind. Keemilised omadused mõjutavad metalli sisemist vastupidavust ja selle söövitavust. Punktkeevitust kasutatakse tavaliselt teatud tüüpi lehtmetalli või traatvõrgu keevitamisel. Paksema materjali keevisõmblust on raskem märgata, kuna soojus voolab kergemini ümbritsevasse metalli. Punktkeevitust saab hõlpsasti tuvastada paljudel lehtmetallist toodetel, näiteks metallämbritel. Alumiiniumisulameid saab punktkeevitada, kuid nende suurem soojusjuhtivus ja elektrijuhtivus nõuab suuremat keevitusvoolu. Selleks on vaja suuremaid, võimsamaid ja kallimaid keevitustrafosid. Punktkeevituse levinuim rakendus on autotööstuses, kus auto kere moodustamiseks, lehtmetall omavahel kokku keevitatakse. Punktkeevitus võib olla ka täielikult automatiseeritud protsess ning paljud koosteliinidel leiduvad tööstusrobotid ongi punktkeevitajad. Teiseks rakenduseks on punktkeevitusrihmad nikkel-kaadmium, nikkel-metallhübriid või liitium-ioon akuelementidega akude valmistamiseks. Akud ühendatakse õhukeste nikkelribadega punktkeevitamise teel akuklemmide külge. Punktkeevitus ei lase akul minna kuumaks (kuumenemist esineb tavalise jootmise korral). Todd Bridigum „How To Weld“ 2008 Tallinna Tehnikaülikool „Mehaanikainseneri käsiraamat“ 2012 Menachem Kimchi, David H. Phillips „Resistance Spot Welding: Fundamentals and Applications for the Automotive Industry“ 2017
Marty Balin

Marty Balin (sünninimi Martyn Jerel Buchwald; 30. jaanuar 1942 Cincinnati, Ohio osariik – 27. september 2018 Tampa, Florida osariik) oli USA laulja ja laululooja. Ta oli eelkõige tuntud psühhedeelset rokki viljelenud ansambli Jefferson Airplane'i kaasasutaja ja solistina. Jefferson Airplane loodi tema algatusel 1965. aastal California osariigis San Franciscos. Ta oli ansambli algusaastatel ansambli peamine laulukirjutaja ja Grace Slicki kõrval üks põhisolist. Balini tähtsus hakkas ansamblis vähenema pärast albumi "Surrealistic Pillow" (1967) välja andmist, kuna Slick, rütmikitarrist Paul Kantner ja kitarrist Jorma Kaukonen said samuti küpsemateks laulukirjutajateks. Tema tuntumad Jefferson Airplane'ile kirjutatud laulud olid "Comin' Back to Me", "Today" ja "Volunteers", millest kaks viimast kirjutas ta koos Kantneriga. Balin osales ansambliga 1967. aastal Monterey popfestivalil ja 1969. aastal Woodstocki festivalil. Ta lahkus ansamblist ametlikult 1971. aasta aprillis, kuigi ta oli ansambli liikmetega kõik sidemed katkestanud juba pärast eelmisel sügisel toimunud Ameerika turnee lõppu. 1975. aastal ühines Balin mõne Jefferson Airplane'i eksliikmega algsest Jefferson Airplane'ist välja kasvanud ansambliga Jefferson Starship. Järgmisel kolmel aastal laulis ta sisse Starshipi mitmed tuntud hitid. Ka Starshipis tekkisid ansambliliikmete vahel probleemid ning Balin lahkus ansamblist järsku 1978. aasta oktoobris mõnda aega pärast Slicki lahkumist. Seejärel alustas Balin soolokarjääri. Tema debüütalbum "Balin" ilmus 1981. aastal. Albumilt pärit singel "Hearts" jõudis USA edetabelis Billboard Hot 100 kaheksandale ja "Atlanta Lady (Something About Your Love)" 27. kohale. 1989. aastal osales ta Jefferson Airplane'i taasühinemisel ning koos anti välja stuudioalbum. Balin andis hiljem välja veel mitu sooloalbumit. 1996. aastal võeti ta Jefferson Airplane'i algkoosseisu liikmena vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli. http://martybalinmusic.com/
Aleksei Jermolov (täpsustus)

Aleksei Jermolov on mitme Jermolovi suguvõsaliikme nimi: Aleksei Leontjevitš Jermolov (1714−1791), tõeline riiginõunik Aleksei Petrovitš Jermolov (1777−1861), suurtükiväekindral Aleksei Sergejevitš Jermolov (1847−1917), tõeline salanõunik
Optron

Optron ehk optopaar on pooljuhtseadis, mis koosneb ühisesse kesta paigutatud kiirguselemendist, mida nimetatakse kiirguriks, ja kiirgustundlikust elemendist, mida nimetatakse vastuvõtjaks. Need elemendid on sidestatud ainult valguskiire abil ja seda nimetatakse optiliseks sidestuseks. Optroneid kasutatakse siis, kui on vaja vältida elektrilist sidestust. Näiteks kasutatakse neid signaalide edastamiseks galvaaniliselt sidestamata sõlmedega raadioelektroonikaseadmetes ja elektriahelate kontaktivabaks kommuteerimiseks. Kiirguriks on tavaliselt infrapunases piirkonnas töötav valgusdiood. Vastuvõtjaks on tavaliselt fotodiood, fototransistor, türistor või takisti. Vastavalt sellele on olemas dioodoptronid, transistoroptronid, türistoroptronid ja takistioptronid. Kiirgur ja vastuvõtja on sidestatud optilise keskkonnaga, mis peab olema piisavalt hea isolaator, et vältida läbilööki kiirguri ja vastuvõtja eri potentsiaalide korral. Peegeldumiskadude vähendamiseks on soovitatav, et optiline keskkond oleks sama murdumisnäitajaga kui valgusdiood. Optroni kiirgur ja vastuvõtja peavad olema teineteisest isoleeritud. Nendevaheline lubatav pinge on optroni oluline omadus, millest sõltub tema kasutatavus. Optroni teine oluline omadus on vooluülekandetegur, mis on väljund- ja sisendvoolu suhe. Dioodoptronil on see 1% kandis, transistoroptronil 30...100%, liittransistoriga vastuvõtjal aga veelgi suurem. Optroni kolmas oluline omadus on maksimaalne töösagedus või rakendumiskiirus, mis on parim dioodoptronil, ulatudes gigahertsideni, transistoroptroneil on see tunduvalt väiksem. Türistoroptroneil, mida kasutatakse lülitusseadiste juhtimiseks, on lülitamiskiirus 1–50 μs. Kõige aeglasemad on aga takistioptronid, mille toimekiirus on vaid 0,01–1 s. Mõnel kasutusalal on oluline sisend- ja väljundsignaali lineaarne seos. Sellest seisukohast on parimad takistioptronid. Kui valida sobiv tööpiirkond, on küllalt lineaarsed ka diood- ja transistoroptronid. Türistoroptronitel lineaarsus puudub, kuna nad on ette nähtud kasutamiseks vaid lülitusseadmetes. Optilise sidestuse tähtsust tahke kiirguri ja pooljuhist vastuvõtja vahel elektrilise isolatsiooni saavutamiseks tunnustati USA-s 1963 välja antud patendiga. Takistioptron leiutati 1968. Need on optronitest kõige aeglasemad, kuid kõige lineaarsemad ning audio- ja muusikatööstuses on nad tänapäevani säilitanud nišituru. Valgusdioodide tehnoloogia väljatöötamine aastatel 1968–1970 põhjustas buumi optoelektroonikas ja 1970. aastate lõpuks olid välja töötatud kõik tänapäeval teada olevad optroniliigid. Optronite turust moodustavad enamuse bipolaarsed ränitransistoroptronid. Neil on keskmine andmeedastuskiirus, mis on piisav näiteks elektroentsefalograafias kasutamiseks. Optopaartajur Tehnikaleksikon, lk. 353
Külmapealinn

Külmapealinna tiitlit kannab Eestis Jõgeva. Nimetuse põhjuseks on Jõgeva ilmajaamas 1940. aasta 17. jaanuaril mõõdetud külmarekord –43,5 °C. Idee nimetuse kasutuselevõtmiseks sündis 2003. aasta jaanuaris, mis Jõgeva püstitas tolle aja sajandi külmarekordi –36,7 °C ja nimetuse populariseerimiseks loodi mittetulundusühing Miinus 43,5. Külmarekordite põhjust selgitatakse nii Jõgeva geograafilise paiknemisega Eesti idapoolsemas kontinentaalsema kliimaga osas kui ka ilmajaama paiknemisega Pedja jõe vasakkaldal sügaval orus, kus vaatlusväljak on avatud põhja- ja idakaarde, kuid lõuna- ja läänesuunal piiravad õhu vaba liikumist puud. Jõgeva ilmajaamas on mõõdetud eri külmarekordeid, nt 1942. aastal madalaim aasta keskmine õhutemperatuur 1,6 °C, varaseim öökülm 2. septembril 1972 ja hiliseim öökülm 19. juunil 1978. Jõgeva turundab end ka turismimaterjalides külmapealinnana, on püstitatud Jõgeva külmasammas, peetud jääpurikafestivali jpm.
Alan Greenspan

Alan Greenspan (sündinud 6. märtsil 1926 New Yorgis) on juudi päritolu Ameerika Ühendriikide majandusteadlane. Aastatel 1987–2006 oli ta Föderaalreservi juhatuse esimees. 1974–1977 oli ta USA presidendi majandusnõunike nõukogu esimees. Ta kuulub Vabariiklikku Parteisse. Presidendi Vabadusmedal (2005) "The Age of Turbulence: Adventures in a New World" (2007)
Land der Berge, Land am Strome

Land der Berge, Land am Strome ("Maa mägedes, maa jõe ääres") on Austria Vabariigi riigihümn, mis võeti kasutusele 1946. aastal. Algselt Wolfgang Amadeus Mozartile omistatud, kuid tõenäoliselt Johann Holzeri loodud meloodiale sobitati järgmisel aastal tekst, mille pani kirja Paula von Preradović.
Palais Ephrussi

Palais Ephrussi on linnapalee Austria pealinnas Viinis. See ehitati Ephrussi suguvõsale arhitekti Theophil Freiherr von Hanseni projekti järgi. See asub Ringstraße ääres, täpsemalt Universitätsringil, Votivkirche vastas.  Palais Ephrussi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Müürsepp (perekonnanimi)

Müürsepp on eesti perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Müürsepp 497 inimesel: 243 mehel ja 254 naisel. Perekonnanimede levikult on Müürsepp meeste puhul 212. kohal ja naiste puhul 233. kohal. Perekonnanimi Müürsepp on levinuim Jõgeva maakonnas. Helju Müürsepp, eesti rahvatantsujuht (1926–2016) Ilmar Müürsepp, eesti loomakasvatusteadlane (1931–) Mare Müürsepp, eesti kirjandusteadlane ja kirjanik (1958–) Martin Müürsepp, eesti korvpallur (1974–) Peeter Müürsepp, eesti mehaanikateadlane ja teadusajaloolane (1918–1999) Peeter Müürsepp, eesti teadusfilosoof (1961–) Riina Müürsepp, eesti koolijuht ja haridustegelane (1955–) https://www.stat.ee/nimed/pere/Müürsepp (vaadatud 18.03.2022) Müürsepp statistikaameti andmebaasis
2006. aasta naiste maailmameistrivõistlused rahvusvahelises kabes

2006. aasta naiste maailmameistrivõistlused rahvusvahelises kabes Matš tiitlikaitsja Darja Tkatšenko ( Ukraina) ja pretendendi Tamara Tansõkkužina ( Venemaa) vahel toimus kolme neljast partiist koosneva setina. Juhul kui nelja partii järel on seti seis 4:4, peeti seti võitja selgitamiseks kiirpartiisid. Mängiti kahe seti võiduni. Setivõitudega 2-1 (7-5; 10-12; 5-3) säilitas Darja Tkatšenko maailmameistritiitli. Jakutsk, 10.–14. oktoober 2006 Kiiev, 17.–21. oktoober Kiiev, 22.–25. oktoober
Indrek Leibur

Indrek Leibur (kodanikunimega Taavo Einsoo; 31. juuli 1977 – 17. märts 2022 Kostivere) oli tuntud kui sensitiiv Nõia-Ints. Taavo Einsoo oli pärit paljulapselisest perest, kuid koos kuue venna ja kolme õega viidi nad juba väikeste lastena Viiratsi lastekodusse. Lastekodust võeti väike poiss koos kaksikõe Ingaga kasuperre, kes elas Võrus. Kasuperes pandi tema uueks nimeks Indrek Puusepp. Nimemuutus Leiburiks toimus 2007. aastal, kui Indrek abiellus Tartu vanglas naisvangiga, kelle nimi oli Karmen Leibur. Ta sai tuntuks 2009. aastal telesaates "Selgeltnägijate tuleproov", kuid esines ka 2010. aastal Kanal 2 saates "Tõehetk", kus Nõia-Ints jahtis miljonit krooni. Selles saates tuvastati valedetektori abil, kas inimene valetab või vastab tõepoolest ausalt. 2015. aastal rääkis ta avameelselt Tartu Ekspressile antud intervjuus enesevigastamisest. "Lõikasin parema kõrva maha, sest hääled mu peas ütlesid, et saan siis kosmosekuningriigi valitsejaks." Indrek Leibur oli 22 aastat kandnud karistust vanglates ja viibinud kinnipidamisasutustes, viimane neist oli Jämejala Psühhiaatriakliinik. "Suri Nõia-Intsuna tuntud Indrek Leibur". Kroonika. 18. märts 2022. Vaadatud 18. märts 2022. Anu Saagim. "Nõia-Ints: naised, palun ärge kirjutage mulle siivutuid kirju ja soovige minuga kokku saada!". Õhtuleht, 11. aprill 2021.
Rahvusvaheline bussijuhtide päev

Rahvusvahelise bussijuhtide tunnustamise päeva tähistatakse 18. märtsil. Selle päeva algatasid 2009. aastal Seattle'i bussijuhid Hans Gerwitz ja Shannon Thomas, mis inspireeris neil looma rahvusvahelist bussijuhtide tunnustamise päeva. Nad valisid selleks 18. märtsi, sest just sel päeval 1662. aastal algas Pariisis bussiliiklus. "Bus Driver Appreciation Day Is March 18".
Indrek Holst

Indrek Holst (sündinud 25. mail 1969) on Eesti ettevõtja ja riigiametnik. Indrek Holst on omandanud matemaatika magistrikraadi Tartu Ülikoolis (1993) ja tegutsenud kindlustusäris. Ta on töötanud Eesti Vabariigi Kindlustusinspektsioonis, Hansapanga Kindlustuse AS aktuaarina ja SEB elu- ja pensionikindlustuse juhatuse esimehena. 2019. aastast on ta puhastustarvete firma Cordeline OÜ omanik ja juhatuse liige. 1. märtsist 2021 kuni 31. märtsini 2022 oli Indrek Holst Sotsiaalkindlustusameti peadirektor. 18. märtsil 2022 teatas Holst avalikkusele, et lahkub riigiameti juhi kohalt ja läheb tagasi erasektorisse. Sotsiaalkindlustusamet on 2022. aasta algusest saanud kriitikat pensionide kojukande ja hiljem ka Ukraina sõjapõgenike vastuvõtmisel tekkinud probleemide pärast. Holst: tahan pensioniks saada 70 protsenti palgast, Äripäev, 13. september 2007 Sotsiaalkindlustusameti uueks juhiks saab Indrek Holst, sotsiaalministeerium, 22. veebruar 2021 Sotsiaalkindlustusameti juht Indrek Holst lahkub ametist, ERR, 18. märts 2022
Marlen Piskunov

Marlen Piskunov (sündinud 12. märtsil 1977) on Eesti riigiametnik. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Piskunov on töötanud Kultuuriministeeriumi õiguse ja varahalduse asekantslerina, erinevatel ametikohtadel Kaitsepolitseiametis, olnud Siseministeeriumi õigusosakonna nõunik ja Politseiameti personaliosakonna juhtivinspektor, samuti Rahandusministeeriumis riigihalduse ning avaliku teenistuse osakonna juhataja. Alates 22. maist 2019 kinnitas tollane kaitseminister Jüri Luik Marlen Piskunovi Kaitseressursside Ameti peadirektoriks. Sellel ametikohal töötas ta kuni 18. märtsini 2022. Seejärel sai temast Tervise Arengu Instituudi tugikeskuse juht. 2011 Kotkaristi V klassi teenetemärk "Kaitseresssursside Ametit hakkab juhtima endine rahandusministeeriumi osakonna juhataja" Delfi, 1. märts 2019 "Kaitseressursside ameti juht astus päevapealt tagasi" Postimees, 18. märts 2022
Aare Urm

Aare Urm (5. märts 1950 Otepää – 9. jaanuar 2022) oli eesti sporditegelane, ühiskonnategelane, poliitik ja pankur. Aare Urm lõpetas 1968 Otepää Keskkooli ja 1987 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna ja hakkas tööle militsionäärina. 1987. aasta oktoobris, kui noored läksid Võru surnuaiale avaldama austust Vabadussõjas langenutele, siis kutsus ta üles mitte kasutama nende noorte vastu vägivalda. Sellise tegevuse pärast vallandati ta miilitsaorganist. 1988. aasta lõpus sai temast maakonnaajalehe Võru Teataja toimetaja, seejärel valiti teda maakonna volikogusse, kus valiti ta esimeheks. 1997–1999 oli ta Ratsaspordiliidu president ja 1997–2000 ka EOK liige. 1992. aastal osales ta Eesti Ühispanga loomisel, mille nõukogu esimees oli ta kuni 2000. aastani. Aastatel 2000–2002 oli ta ETV juhatuse esimees. Alates 2003. aastast kuulus MTÜ Muhutuur juhatusse. 2010. aastatel andis välja ka paar muusika CD oma lauludega. Merili Nael (10.01.2022). "Suri Ühispanga üks asutajatest ja ETV endine juht Aare Urm". ERR. "Urm Aare". Eesti Entsüklopeedia. "Aare Urm". CD Market. Originaali arhiivikoopia seisuga 13. juuni 2023. Vaadatud 18. märtsil 2022.