laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Nikolaus III (Mecklenburg)

Nikolaus III (pärast 1230 – 8. juuni 1289 või 1290) oli aastatel 1264–1289 Mecklenburgi isand. Ta oli Johann I ja tema naise Luitgardi poeg. 9. jaanuaril 1266 määrati ta Lübecki toomkiriku kanoonikuks. 1269. aastal oli ta ka preester Maarja kirikus Wismaris. Kui Heinrich I oli palverännakul pühale maale vangi võetud, asusid Nicholas III ja tema vend Johann II Heinrichi alaealiste poegade eestkostjateks. Ta esineb viimast korda elavana dokumendis 2. aprillist 1289. Ta suri 8. juunil 1289. või 1290. aastal ja maeti Doberaner Münsterisse.
Johann II (Mecklenburg)

Johann II (u.1250 – 12. oktoober 1299) oli 1264. aastast kuni oma surmani Mecklenburgi isand. Ta oli Johann I ja tema naise Luitgardi noorim poeg. Pärast seda, kui tema vend Heinrich I palverännakul vangi võeti, võttis ta 1275. aastal koos oma venna Nikolaus III-ga üle Mecklenburgi regentluse ja Heinrichi poegade eestkoste. 1283. aastal on teda mainitud kui Gadebuschi isandat. Tõenäoliselt sai ta Gadebushi apanaažiks. Ta suri 12. oktoobril 1299 ja maeti Doberaner Münsterisse. Dokumenteeritud on kolm tema last: Lütgard, suri pärast 2. augustit 1353 Johann, suri noorelt Elisabeth, suri pärast 1352. aastat
Liisa Kruusmägi

Liisa Kruusmägi (sündinud 8. veebruaril 1988 Tallinnas) on eesti maalikunstnik. Ta õppis Eesti Kunstiakadeemia bakalaureuseastmes maali ja lõpetas joonistamise magistrantuuri 2013. aastal. Kruusmägi on täiendanud end USA-s Rhode Island School of Designis.[viide?] Ta on osalenud residentuuri programmides Kanadas Vancouveris James Black Gallerys, AIRY’s ja Yosugas Jaapanis ja Kitokia Grafika risotrüki stuudios Leedus.[viide?] Isikunäitused on toimunud Portugalis, Rootsis, Kanadas, Jaapanis, USAs, Leedus, Lätis, Saksamaal ja Eestis.[viide?] teatmik.ee NOAR Koduleht Liisa Kruusmägi: aeg-ajalt on vaja ära minna, Eesti Ekspress, 20. veebruar 2019 Margus Tabor, Intervjuu ETV saatele "OP!", ETV, 17. mai 2020
Kallaspapp

Kallaspapp oli kogenud kalur, kes kõrgelt kaldalt kalaparvi jälgis ja kalastamist juhtis. Kallaspapid tegutsesid Virumaa pankranniku piirkonnas kevadise noodapüügi juhtidena. Nende ülesanne oli jälgida paekalda servalt loodusmärkide järgi räimeparvede liikumist meres, anda kalda all viibivale nootkonnale märku püügi alustamiseks nooda vettelaskmisega ning sobivas kohas ka nooda tõmbamiseks. Ta suunas püüdjate tegevust žestidega hoides käes mütsi, valget lippu vms. Õhtupimeduses tähistas tulega randumispaiga. Püügijuht sai suurema püügiosa kui teised nootkonna liikmed. Mõnikord oli suurt kogemust nõudev kallaspapi töö päritav. Kallaspapiga noodapüük hääbus 20. sajandi alguseks. Läänerannikul oli sama ülesanne räimetundjatel ehk -vaatajatel, kes kõndisid kaldal või sõudsid merel, et merevee värvuse, lindude lennu vms järgi kalaparvi leida. Eesti keele seletav sõnaraamat vaadatud 26.07.2020 Eesti etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 47 Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 61 Kallaspappide mälestusi, Postimees 23.10.1938
Vastavus (matemaatika)

Vastavus on matemaatikas eeskiri, mille kohaselt hulga X (lähtehulga) igale elemendile x vastab hulga Y (sihthulga) kindel element y või elementide kogum. Vastavust tähistatakse noole abil: näiteks x → {\displaystyle \to } y
Johann III (Mecklenburg)

Johann III (pärast 1266 – 27. mai 1289) oli Mecklenburgi kaasvalitseja 1287. aastast kuni oma surmani. Ta oli Heinrich I ja selle naise Anastasia poeg. Aastatel 1287-1289 valitses ta Mecklenburgi üheskoos oma vanema venna Heinrich II-ga, regendiks oli nende onu Nikolaus III. Johann III uppus 27. mail 1289 Poeli saarel ja maeti frantsiskaani kloostrisse Wismaris. 3. novembril 1288 abiellus ta Rügeni vürsti Wizlaw II tütre Helenaga. Nad said ühe tütre: Luitgard (u.1289 – 1352)
2004. aasta Eesti meistrivõistlused kergejõustikus

2004. aasta Eesti meistrivõistlused kergejõustikus toimusid 1. ja 2. augustil 2004 Tallinnas Kadrioru staadionil. Tulemused Eesti meistrivõistlused mitmevõistluses Eesti meistrivõistlused poolmaratonis Eesti meistrivõistlused käimises
Albrecht II (Mecklenburg)

Albrecht II (u. 1318 – 18. veebruar 1379) oli Mecklenburgide dünastiast feodaalisand Põhja-Saksamaal Läänemere kallastel. Tema vürstlik asukoht paiknes 1350. aastatest alates Schwerinis. Albrecht sündis Schwerinis Mecklenburgi isanda Heinrich II ja tema teise naise Anna teise pojana. Hertsog Albrecht järgnes oma isale kui Mecklenburgi valitsev vürst (või isand) 1329. aastal. Samuti tundis ta suurt huvi Skandinaavia mõjutamise vastu, näiteks lääne või sissetulekuid. Saksa-Rooma keiser Sigismund ülendas Mecklenburgi 1. juulil 1347 hertsogkonna seisusse, läbi mille sai Albrecht (koos oma noorema venna Johanniga) esimeseks Mecklenburgi hertsogiks. 10. aprillil 1336 abiellus Albrecht Skandinaavia pärijanna, Rootsi ja Norra Eufemia Eriksdotteriga. Viimase isa oli Södermanlandi ja Hallandi hertsog Erik, tema ema oli Norra kuninga Håkon V Magnussoni pärijanna ja ainus seaduslik tütar printsess Ingebjørg Håkonsdatter. Selle abielu kaudu saavutas Albrecht oma naise pärilike valduste ja esivanemlike sidemete kaudu Rootsis seisundi. See võimaldas tal osaleda Skandinaavia sisepoliitikas. Albrecht omandas rootslastelt intriigide ja saamahimu tõttu hüüdnime "Mecklenburgi rebane". Albrecht korraldas oma vanema poja, tulevase Heinrich III abielu Ingeborgiga, Taani kuninga Valdemar IV vanema tütre ja potentsiaalse pärijannaga. Vürst Heinrich abiellus temaga millalgi 1362. aasta paiku ja nende alaealist poega pakuti varsti edutult Taani kuningriigi pärijaks võistluses Waldemari noorima tütre, Norra kuninganna Margaretiga, tulevase Kalmari uniooni valitsejaga. Albrechti õemees Rootsi kuningas Magnus Eriksson seisis alates 1350. aastatest silmitsi tõsiste raskustega. Mõjukas aadel püüdis kuningavõimu koondumist Rootsis ohjeldada ja seadis Magnuse enda vanema poja Eriku konkureerivaks kuningaks. Pärast noore Eriku surma sai Albrechti teisest pojast ja nimekaimust Albrecht Rootsi aadlipartei järgmine nukupretendent. Hertsog Albrecht tegeles sügavalt oma poja Rootsi kuningaks saamisega, kuid oli trooni taga tegelik võim. Noorem Albrecht kukutas oma onu Magnuse Rootsi troonilt ja tõusis ise Rootsi kuningaks. Juba Albrechti ja Eufemia eluajal tunnistati, et tema genealoogilisest positsioonist saab pöördepunkt Skandinaavia troonidele esitatavate tulevaste nõuete puhul. Kui tema esimene naine suri, abiellus hertsog Albrecht teist korda Hohensteini krahv Ulrichi tütre Adelheidiga. See abielu oli ilmselt lastetu. Hertsog Albrechtil oli abielust Eufemiaga viis last: pojad Heinrich, Albrecht ja Magnus ning tütred Ingeborg ja Anna.
Next-Generation Transit Survey

Next-Generation Transit Survey (NGTS) on Euroopa Lõunaobservatooriumi koosseisu kuuluva Paranali observatooriumi rajatis, mille eesmärgiks on otsida eksoplaneete. NGTS asub Atacama kõrbes Tšiilis ning see paikneb umbes kahe kilomeetri kaugusel Väga Suurest Teleskoobist ja poole kilomeetri kaugusel VISTA-st. NGTS koosneb 12 0,2-meetrise peegliga robotteleskoobist ning selle eesmärgiks on avastada super-Maasid ja Neptuuni suuruseid eksoplaneete, kasutades transiidimeetodit. Next-Generation Transit Survey kasutatavate süsteemide prototüüpe katsetati eelnevalt aastatel 2009-2010 Roque de los Muchachose observatooriumis ning aastatel 2012-2014 Genfi observatooriumis. NGTS alustas tööd 2015. aastal. "The Next Generation Transit Survey (NGTS)". Monthly Notices of the Royal Astronomical Society. Vaadatud 26. juulil 2020. "About NGTS". NGTS. Originaali arhiivikoopia seisuga 31. mai 2015. Vaadatud 26. juulil 2020. "NGTS facility achieves first light". ESO. Vaadatud 26. juulil 2020.
Jakov Rjabov

Jakov Rjabov (vene keeles Рябов Яков Петрович; 24. märts 1928 Šiškejevo Penza kubermang – 17. aprill 2018 Moskva) oli Nõukogude Liidu riigi- ja parteitegelane. Ta oli aastatel 1971–1976 NLKP Sverdlovski oblastikomitee esimene sekretär. Aastatel 1976–1979 oli ta NLKP Keskkomitee Sekretariaadi vastutav sekretär ja NLKP KK Administratiivorganite osakonna kuraator. Aastatel 1979–1983 oli ta Nõukogude Liidu Riikliku Plaanikomitee esimehe esimene asetäitja. Aastatel 1986–1990 oli ta Nõukogude Liidu suursaadik Prantsusmaal. Aastal 1946 lõpetas ta Sverdlovski Masinaehitustehnikumi, aastal 1952 lõpetas ta Uurali Polütehnilise Instituudi õhtuse osakonna. Ta on maetud Trojekurovo kalmistule.
Kortkeros

Kortkeros (vene keeles Корткерос, komi Кӧрткерӧс) on küla Komi Vabariigis. See on Kortkerosi rajooni keskus. Seal elas 2010. aasta seisuga 4624 inimest. Küla nimi tuleb komikeelsest nimest Кӧрткерӧс, mis tähendab rauamäge. Всесоюзная перепись населения 1959 года. Численность сельского населения РСФСР - жителей сельских населённых пунктов - районных центров по полу
Soojusvool

Soojusvool on soojusvahetuse puhul soojushulk Q, mis kandub ühes ajaühikus läbi vaadeldava pinna, ühik džaul sekundis (J/s) ehk vatt (W). Soojusvoolu väärtust levisuunaga ristuva pinna pindalaühiku kohta nimetatakse soojusvooks, tähis q, ühik W/m2. "Soojusülekanne" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 8. mai 2018. Vaadatud 27. juulil 2020.
Heinrich III (Mecklenburg)

Heinrich III (u. 1337 – 24. aprill 1383) oli Mecklenburgi hertsog 1379. aastast kuni oma surmani. Heinrich oli Mecklenburgi hertsogi Albrecht II ja tema naise Eufemia Eriksdotteri poeg. Heinrich III abiellus esmalt 1362. aastal Taani kuninga Valdemar IV tütre Ingeborgiga. Nad said järgmised lapsed: Albrecht IV, Mecklenburgi kaasregent aastatel 1383-1388 Euphemia Maria Ingeborg Pärast Ingeborgi surma abiellus Heinrich 26. veebruaril 1377 Werle isanda Bernhard II tütre Mechthildiga. See abielu jäi lastetuks. Pärast õnnetust turniiril Wismaris suri Heinrich III 24. aprillil 1383 oma Schwerini lossis ja maeti Doberaner Münsterisse. Tema vend Magnus I ja tema poeg Albrecht IV valitsesid Mecklenburgi lühikest aega ühiselt, mis kestis 1384. aastani.
Albrecht IV (Mecklenburg)

Albrecht IV (enne 1363 – 24./31. detsember 1388) oli Mecklenburgi hertsog aastatel 1383–1388. Ta oli Mecklenburgi hertsogi Heinrich III ja selle naise Ingeborgi poeg. Albrecht oli ka Taani trooninõudleja pärast kuningas Valdemar IV surma, kuid järglaseks sai Oluf II. Pärast oma isa Heinrichi surma 1383. aastal valitses Albrecht Mecklenburgi koos oma onude Albrecht III ja Magnus I ning oma nõo Johann IV-ga. Ta abiellus Holstein-Rendsburgi krahvi Nikolause tütre Elisabethiga ja suri 1388. aasta detsembris.
Magnus I (Mecklenburg)

Magnus I (1345 – 1. september 1384) oli Mecklenburgi hertsog 1383. aastast kuni oma surmani. Magnus oli Mecklenburgi hertsogi Albrecht II ja tema naise Eufemia Eriksdotteri kolmas poeg. Millalgi pärast 1362. aastat abiellus ta Pommeri hertsogi Barnim IV tütre Elisabethiga. Nad said kaks last: Johann IV, Mecklenburgi regent aastatel 1384–1395 ja kaasregent aastatel 1395–1422 Euphemia (suri 16. oktoobril 1417) Pärast oma venna Heinrich III surma 1383. aastal valitses ta Mecklenburgi koos Heinrichi poja Albrecht IV-ga kuni oma surmani 1384. aastal.
Cassandra Clare

Judith Lewis (varem Judith Rumelt; sündinud 27. juulil 1973 Teheranis), kirjanikunimega Cassandra Clare on ameerika kirjanik, kes kirjutab peamiselt noortele suunatud fantaasiakirjandust. Tema tuntuimad romaanisarjad on "Surmava arsenal" ja "Põrgu sõdalased", mis on ilmunud ka eesti keeles. Sarja esimese raamatu ainetel on valminud 2013. aastal film "Surmav arsenal: Luude linn". "Luude linn" (City of Bones, 2007) "Tuhast linn" (City of Ashes, 2008) "Klaaslinn" (City of Glass, 2009) "Lagenud inglite linn" (City of Fallen Angels, 2011) "Kadunud hingede linn" (City of Lost Souls, 2012) "Taevase tule linn" (City of Heavenly Fire, 2014) (Shadowshunters and Downworlders: A Mortal Instruments Reader, 2013) kaasautoriteks Sarah Rees Brennan, Holly Black, Rachel Caine & Kami Garcia. (The Shadowhunter's Codex, 2013) kaasautoriks Joshua Lewis. (Tales From the Shadowhunter Academy, 2015) kaasautoriteks Sarah Rees Brennan, Maureen Johnson & Robin Wasserman. (A History of Notable Shadowhunters and Denizens of Downworld, 2016) illustreerinud Cassandra Jean. (Ghosts of the Shadow Market: An Anthology of Tales, 2019) kaasautoriteks Sarah Rees Brennan, Maureen Johnson, Robin Wasserman & Kelly Link. "Kellavärgiga ingel" (Clockwork Angel, 2010) "Kellavärgiga prints" (Clockwork Prince, 2011) "Kellavärgiga printsess" (Clockwork Princess, 2013) (The Bane Chronicles, 2014) kaasautoriteks Sarah Rees Brennan & Maureen Johnson. (Lady Midnight, 2016) (Lord of Shadows, 2017) (Queen of Air and Darkness, 2018) Kaasautoriks Wesley Chu. (The Red Scrolls of Magic, 2019) (The Lost Book of White , 2020) (The Black Volume of the Dead, tulevikus) (Chain of Gold, 2020) (Chain of Iron, 2021) (Chain of Thornes, 2022) (Sword Catcher, 2023) Kaasautoriks Holly Black. (The Iron Trial, 2014) (The Copper Gauntlet, 2015) (The Bronze Key, 2016) (The Silver Mask, 2017) (The Golden Tower, 2018) Cassandra Clare goodreads.com THE MORTAL INSTRUMENTS: CITY OF BONES, Sony pictures
Lüliti

Lüliti on elektrotehnikas kasutatav seadis elektriahela või selle osa ühendamiseks või katkestamiseks. Teostuselt võivad lülitid olla elektromehaanilised ja elektroonilised (vt Transistorlüliti). Lüliti põhiosad on liikuvate ja liikumatute kontaktide süsteem, käsi-, vedru-, elektromagnet- või pneumoajam ning klemmid. Ülitugeva voolu ja kõrge pinge korral kasutatakse lülitites kaarekustuteid (püüavad ära hoida kaarlahendust). Lülituskordade arv Lubatud voolutugevus (A) Lubatud pinge (V); eristatakse madalpinge- (kuni 1000 V) ja kõrgepingelüliteid (üle 1000 V) Fikseeruvus fikseeruv – pärast lüliti vajutamist selle muudetud olek säilib (seinal olev laelambi lüliti) mittefikseeruv – pärast lüliti vajutamist taastub lüliti algne olek (uksekella lüliti) Lülitusmehhanism tumblerlüliti klahvlüliti nupplüliti pöördlüliti liuglüliti – liugkontakt lukklüliti Kontaktklemmide arv – mitut omavahel elektriliselt isoleeritud vooluringi saab lüliti üheaegselt juhtida Takistus (Ω) IP-kood (kaitseaste) Näiteid standardiseeritud tähistustest, kus sulud tähistavad mittefikseerumist, "on" tähistab elektrilist kontakti ehk lüliti on suletud ning (off) tähistab elektrilist isoleeritust ehk lüliti on avatud. on-off on-(off) (on)-off on-off-on (on)-off-on (on)-off-(on) Väikeste elektromehaaniliste ja elektrooniliste lülitite korral tähistatakse lülitatavate ahelaharude (pooluste) arvu ja lülitamise liiki sageli inglise lühitähistega:
Mõkola Pjatnõtskõi

Mõkola Kostjantõnovõtš Pjatnõtskõi (ukraina keeles Микола Костянтинович Пятницький; vene keeles Николай Константинович Пятницкий Nikolai Konstantinovitš Pjatnitski; 1871 Odessa – ?) oli Ukraina teedeehitusinsener ja sadamajuht. Pjatnõtskõi sündis Odessa linnagümnaasiumi direktori perekonnas. 1895. aastal lõpetas ta Peterburi teedeinseneride instituudi. Tema projekti järgi ehitati 1902. aastal esimesi köisraudteid Tsaari-Venemaal Odessa funikulöör. Koos Aleksandr Barõšnikoviga projekteeris ta aastatel 1903–1904 maailmas esimese raudbetoonist tuletorni (Ožarski tuletorni Mõkolajivi lähistel) ja 1905. aastal Kiievi funikulööri (projekti nimi oli "Mõhhailivski mehaaniline tõus" lähedalasuva Püha Miikaeli Kuldsete Kuplitega kloostri järgi). 1921. aastal määrati Pjatnõtskõi Mõkolajivi merekaubasadama peainseneriks. 1924. aastal oli ta merekaubasadama ülema kohusetäitja. Pjatnitskõi elusaatusest pärast 1925. aastat pole midagi teada. 1903 – Н. Пятницкий, А. Барышников. "Проект железо-бетоннаго маяка высотою 17 саж. : расчет, конструкция, чертежи, производство работ". Санкт-Петербург, т-во Худож. печати (88 lk) Николай Пятницкий - новое лицо в старом строю руководителей порта. up.mk.ua, 14. juuli 2015 Киевский фуникулер – дело рук петербургских инженеров-путейцев. korenev.org Самый крутой транспорт Киева. krainaz.org Проект железо-бетоннаго маяка высотою 17 саж. search.rsl.ru Пятницкий Н. К. – новое лицо в старом строю руководителей порта. portnikolaev.com Вагон на канате на одесском склоне. grad.ua, 19. juuni 2018
Riigi õigusabi infosüsteem

Riigi õigusabi infosüsteem (edaspidi RIS) on Eesti riigi infosüsteemi kuuluv andmekogu, mis töötati välja 2009. aastal Eesti Advokatuuri, Registrite ja Infosüsteemide Keskuse ning Justiitsministeeriumi koostöös seoses muudatustega riigi õigusabi osutaja nimetamises. RIS eesmärk on RÕS § 18 lg 1 alusel võimaldada Eesti Advokatuuril nimetada riigi õigusabi osutav advokaat ning pidada arvestust advokatuuri liikmete üle. RIS vastutav töötleja on Eesti Advokatuur. Infosüsteem alustas tööd 1. jaanuaril 2010. RIS on üle X-tee liidestatud e-toimiku süsteemi vahendusel Kohtute infosüsteemi, Prokuratuuri infosüsteemi ja Politsei menetlusinfosüsteemiga.
Boeing AH-64 Apache

Boeing AH-64 Apache on Ameerika Ühendriikide kahekohaline ründehelikopter. Kopteri ninal on andurikomplekt sihtmärkide kinnistamiseks ja öövaatluseks. Teliku vahel on 30 mm elektriline automaatkahur (en:M230 chain gun), kere all on neli pülooni, rakettide AGM-114 Hellfire ja Hydra 70 jaoks. AH-64 varustuselementidest märkimisväärselt paljudel on pardal ülekatted, sellega on parandatud vastupidavust lahingusituatsioonis. Apached said alguse, kui Ameerika Ühendriikide maavägi käivitas programmi "Advanced Attack Helicopter", sellega otsiti masinat, mis võiks välja vahetada kopterid Bell AH-1 Cobra. Ettevõte Hughes Helicopters arendas välja Apache eelkäija, mis alguses kandis nime Model 77. Prototüüp nimega YAH-64 tegi esmalennu 30. septembril 1975. Ühendriikide armee eelistas Apache eelkäijat Bell YAH-63-le ning aastal 1982 anti tootmiseks luba. Kaks aastat hiljem ostis Hughes Helicoptersi ettevõte McDonnell Douglas, mis jätkas YAH-64-ja täiustamist. USA relvajõudude kasutusse jõudis kopter aprillis 1986. Märtsis 1997 jõudis kasutusse ka uuem versioon, AH-64D Apache Longbow. Kopterite tootmist tegeles edasi Boeing Defense, Space & Security, aastaks 2020 on valminud üle 2400 Apache. AH-64 põhikasutaja on endiselt Ameerika Ühendriikide relvajõud. Apache on põhiline ründekopter ka näiteks Kreeka, Jaapani, Iisraeli, Hollandi, Singapuri ja Araabia Ühendemiraatide sõjavägedes. Tootmislepingu alusel on seda toodetud ka Suurbritannias, AgustaWestland Apache nime all. USA on AH-64-sid kasutanud sõjategevuses Panamas, Pärsia lahes, Kosovos, Afganistanis ja Iraagis. Iisrael on Apachesid kasutanud nt Liibanonis ja Gaza tsoonis. Briti ja Hollandi kopterid on sõjategevust näinud Afganistanis ja Iraagis.  Ameerika Ühendriigid  Iisrael T129 ATAK "Modernizing the Army's Rotary-Wing Aviation Fleet" (PDF). Congressional Research Service. 1. november 2007. "United States Department of Defense Fiscal Year 2012 Budget Request" (PDF). Office of the Under Secretary of Defense (Comptroller). Veebruar 2011. "United States Department Of Defense Fiscal Year 2015 Budget Request Program Acquisition Cost By Weapon System" (PDF). Office of the Under Secretary of Defense (Comptroller)/ Chief Financial Officer. Märts 2014. Lk 18. Verdict Media (17. aprill 2020). "US Army takes delivery of 500th Boeing AH-64E Apache Helicopter". www.airforce-technology.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. aprill 2020. Vaadatud 18. aprill 2020. "Boeing Marks 25th Anniversary of Apache First Flight Sept. 30". Boeing. 2. oktoober 2000. Haynes, Mary L. and Cheryl Morai Young, ed. "Department of the Army Historical Summary, FY 1987, Chapter 5: Modernizing and Equipping the Army". Center of Military History, United States Army, 1995. AH-64 Apache leheküljel Boeing.com AH-64 Apache USA armee lehel (arhiivikoopia lehelt 1. mail 2011) Apache ülevaade koos piltidega lehel HowStuffWorks.com Top 10: helikopterid – AH-64D Apache. Discovery Channel, 8. mai 2007. AH-64E USA armee video, milles kirjeldatakse Apache Block III tehnoloogiat Apache helikopteri akustiline analüüs "Boeing eyes X-49A technology for Apache attack helicopter".
Kelnase

Kelnase on küla Harju maakonnas Viimsi vallas. Asub Prangli saare põhjaosas. Külas asub Kelnase sadam. Administratiivselt kuuluvad Kelnase alla ka Keri saar ja mitmed väiksemad laiud Pranglist läänes nagu Allikari, Rohukari, Seinakari, Tursakari jt. Küla lääne- ja põhjaosa jäävad Prangli hoiuala territooriumile. Hoone Kelnase sadamas Saare põhjakülg Prangli loode tulepaak Kotkakivi Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 22.12.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Rashida Jones

Rashida Leah Jones (sündinud 25. veebruaril 1976) on Ameerika näitleja, lavastaja, kirjanik ja produtsent. Jones esines Louisa Fennina Foxi draamasarjas „Boston Public“ (2000–2002), Karen Filippellina NBC komöödiasarjas „Kontor“ (2006–2011) ja Ann Perkinsina NBC komöödiasarjas „Parks and Recreation“ (2009–2015). Aastatel 2016–2019 mängis Jones peaosa omanimelises rollis TBS-i komöödiasarjas „Angie Tribeca“ ja 2020. aastal mängis Jones peaosa Joya Barrisena Netflixi sarjas „BlackAF“. Jones esines ka filmides „I Love You, Man“ (2009), „Sotsiaalvõrgustik“ (2010), „Our Idiot Brother (2011), „The Muppets“ (2011), „Celeste ja Jesse Forever“ (2012), milles osales ka kaasautorina ja „Tag“ (2018). Jones oli ka „Lelulugu 4“ (2019) süžee kaasautor. 2019 – parima muusikafilmi Grammy auhind filmis „Quincy“ 2002 – USA kodanikuõiguste organisatsiooni NAACP filmiauhind silmapaistva naiskõrvalosatäitmise eest draamasarjas „Boston Public“ 2011 – Independent Spiriti auhind parima debüütstsenaariumi eest filmis „Celeste and Jesse Forever“ 2012 – USA kodanikuõiguste organisatsiooni NAACP filmiauhind silmapaistva naiskõrvalosatäitmise komöödiafilmis „Parks and Recreation“ 2017 – USA kodanikuõiguste organisatsiooni NAACP filmiauhind silmapaistva stsenaariumi eest telefilmis "Black Mirror" osa "Nosedive" eest Lipton, Peggy; Dalton, Coco (01.04.2007). Breathing Out. St. Martin's Press. ISBN 9781429906616. Vaadatud 14.11.2018 – cit. via Google Books. "Monitor". Entertainment Weekly. Nr 1248. 01.03.2013. Lk 25.
Õunpuu

Õunpuu on eesti perekonnanimi. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga on Eestis perekonnanimi Õunpuu 282 inimesel: 147 mehel ja 135 naisel. Perekonnanimede levikult on Õunpuu meeste puhul 474. ja naiste puhul 623. kohal. Perekonnanimi Õunpuu on levinuim Saare maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 30,12. Kethy Õunpuu, eesti jalgpallur (1987–) Veiko Õunpuu, eesti filmirežissöör ja -produtsent (1972–) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. juuli 2020. Vaadatud 1. juulil 2022.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)