laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kaarli mõis (Rakvere)

Kaarli mõis (saksa keeles Alt-Sommerhusen, Alt Sommerhausen) oli rüütlimõis Rakvere kihelkonnas Virumaal. Mõisast on teateid alates 1481., kui on mainitud mõisa ja küla Sommerhusen. Mõisaomanikud olid Hastferid. Vennad Carl ja Heinrich Hastfer jagavad isalt Helmold Hastferilt, päranduseks saadud mõisa omavahel ja määrasid piirid kindlaks nii, et Carl sai mõisa Alt-Sommerhusen ehk Kaarli ja vend Heinrich küla, millest kujunes Sõmeru mõis (Neu-Sommerhusen). http://www.mois.ee/pikknimk.shtml (vaadatud 22.03.2016) Kaarli mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Kaarli mõis (Rakvere khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Kaarli mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Kaarli mõis (Rakvere khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Ubja mõis

Ubja mõis (saksa keeles Ubbia) oli Kohala mõisa kõrvalmõis Rakvere kihelkonnas Virumaal. Mõis rajati 1875 Uhtna mõisast eraldatud alast., kui Uhtna mõisnik Nikolai von Weiss 1874. aastal müüs Uhtna poolmõisa Ubja Nicolai von Wrangellile. http://www.mois.ee/pikknimu.shtml (vaadatud 22.03.2016) Ubja mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Uhtna mõis (Rakvere khk), Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register Ubja mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Ubja mõis Eesti mõisaportaalis
Haansalu mõis

Haansalu mõis (saksa keeles Lilienhof, Ansel, Hansal) oli Pada mõisa kõrvalmõis Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal. Mõis rajati 1557 Vasta mõisast eraldatud alast. http://www.mois.ee/pikknimv.shtml (vaadatud 22.03.2016) Haansalu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Haansalu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Haansalu mõis (Viru-Nigula khk), Kinnistute register
Satsu mõis

Satsu mõis (saksa keeles Satzo) oli Kalvi mõisa kõrvalmõis Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal. Mõis rajati 18. sajandi algul Ulvi mõisast eraldatud alast. http://www.mois.ee/pikknims.shtml (vaadatud 22.03.2016) Satsu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Satsu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Satsu mõis (Viru-Nigula khk), Kinnistute register
Samma mõis

Samma mõis (saksa keeles Samm) oli rüütlimõis Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal. Mõisast on teateid alates 1583. http://www.mois.ee/pikknims.shtml (vaadatud 22.03.2016) Samma mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Samma mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Samma mõis Eesti mõisaportaalis Samma mõis (Viru-Nigula khk), Kinnistute register
Tüükri mõis

Tüükri mõis (saksa keeles Dückern) oli Kalvi mõisa kõrvalmõis Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal. Mõisast on teateid alates 1526. http://www.mois.ee/pikknimt.shtml (vaadatud 22.03.2016) Tüükri mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Tüükri mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Unukse mõis

Unukse mõis (saksa keeles Unnuks) oli Vasta mõisa kõrvalmõis Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal. Mõis rajati ajavahemikul 1782–1795 Koogu mõisast eraldatud alast. http://www.mois.ee/pikknimu.shtml (vaadatud 22.03.2016) Unukse mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016) Unukse mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Unukse mõis Eesti mõisaportaalis
Karja tänav (Narva)

Karja tänav on tänav Narva vanalinnas. Algab Kraavi tänavalt, ristub Hariduse, Vaeselapse ja Vestervalli tänavaga ning lõpeb tupiktänavana. Tänava pikkus on umbes 410 m. 1905. aasta linnaplaanil oli selle tänava nimi улица Широкая, 1912. ja 1927. aasta linnaplaanil Lai tänav. Pärast Teist maailmasõda kandis tänav nime Komsomoli tänav (vene keeles Комсомольская улица) Nõukogude Liidu kommunistliku partei noorsoo-organisatsiooni – komsomoli – järgi. 11. mail 1994 ennistati linnavalitsuse otsusega Karja tänava nimi. Oletatavasti on tänav praeguse nime saanud keskaegse linnamüüri põhjaküljel asunud Karja värava järgi, mille kaudu viis tee linnale kuuluvate karjamaade juurde. Endise polikliiniku hoones aadressil Karja tänav 3 asub praegu Narva Muusikakool. Svetlana Andrejeva. Narva tänavad 17.-21. sajandi linnakaartidel. – Narva Muuseumi Toimetised, nr 7, 2007, lk 108–127. Narva tänavanimed
Oru vald (Lääne-Nigula kihelkond)

Oru vald (saksa keeles Orrenhof) oli vald Läänemaal Lääne-Nigula kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1950. Vallamaja asus Linnamäe külas. Vald moodustati 1866. aastal. 1890 liideti Oru vallaga Auaste, Keedrika, Räägu-Kärbla, Salajõe-Saunja ja Uugla vald. 25. juuni 1891 liideti vallaga varem Uuemõisa koosseisu kuulunud Rannaküla ja Vedra külad. 1895. aastal eraldati valla koosseisust Uugla alla kuuluvad talud (Olli-Uustalu, Olli-Hansu ja Olli-Uuetoa) liideti Taebla vallaga. 1939. aasta vallareformiga eraldati vallast talude heinamaatükkide maa-alad, mis lahusosadena asusid senise Võnnu valla piires. 1945 septembris moodustati Oru vallas Keedika külanõukogu keskusega Keedika külas ja Linnamäe külanõukogu keskusega Oru-Linnamäe alevikus. 1950. aastal Oru vald likvideeriti ja selle alad arvati Haapsalu rajooni koosseisu. Oru vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 22.03.2016) Maa-ameti kaardirakendused Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776) Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501 Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114 Oru vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Adila vald

Adila vald (saksa keeles Addila) oli vald Harjumaal Hageri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891, mil see liideti Kirna-Kohatu vallaga. Valla alal asus Adila mõis. Adila vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 22.03.2016) Adila vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Maidla vald (täpsustus)

Maidla vald on/oli mitme Eesti valla nimi: Maidla vald on Ida-Viru maakonnas Maidla vald (1939) Maidla vald (Hageri kihelkond) Maidla vald (Juuru kihelkond) Maidla vald (Kullamaa kihelkond) Maidla vald (Lüganuse kihelkond) Maidla mõis Maydell
Suursuu-forellahven

Suursuu-forellahven ehk aunas (Micropterus salmoides) on mageveekala, kes kuulub päikesekalalaste sugukonda. Tema looduslik elupaik on Põhja-Ameerika. Suursuu-forellahven on oliivirohelise värvusega, kuid pärast jääminekut on ta tavaliselt hall. Emased isendid on tavaliselt isastest suuremad. Suursuu-forellahvena suurim dokumenteeritud pikkus on 75 cm ja mitteametlik suurim kaal 11,4 kg. Kala keskmine eluiga on umbes 16 aastat. Suursuu-forellahvena noorkalad toituvad peamiselt kalamaimudest, vähilistest ja putukatest. Täiskasvanud toituvad väiksematest kaladest, tigudest, vähkidest, konnadest, madudest, salamandritest, vette kukkunud nahkhiirtest, veelindudest ja pisiimetajatest ning isegi alligaatoripoegadest. Saagi suurus võib olla kuni 50% kala suurusest. Suursuu-forellahven eelistab elupaiku, kus on palju varjekohti, sest ta jahib oma saaki varitsedes. Täiskasvanud isendid on tavaliselt oma elupaiga tippkiskjad, kuid noorkalad on tihti saagiks teistele loomadele. Kuna suursuu-forellahven on harrastuskalastajate seas väga hinnatud püügikala, siis on teda asustatud ka mitmesse riiki väljaspool tema loodusliku leviala. Invasiivse liigina võib ta põhjustada mitmete kohalike liikide seisundi halvenemist või isegi väljasuremist. Arvatakse, et suursuu-forellahven on põhjustanud Guatemalas atitláni püti (Podilymbus gigas) hävimise, kelle elupaigaks oli Atitláni järv. "Black Bass". Florida Fish and Wildlife Conservation Commission: Division of Freshwater Fisheries. Archived fromthe original on April 23, 2006. Retrieved March 17, 2007. "Photograph of Largemouth bass" (JPG). Hicklingfishfarm.com. Retrieved 2015-05-19. [2] Archived November 6, 2014, at the Wayback Machine. "Escondido's world-famous bass found dead". San Diego Union-Tribune. Retrieved May 27, 2009. "Largemouth Bass (Micropterus salmoides)". Texas Parks and Wildlife. Retrieved October 3, 2008. Mikula, P. 2015: Fish and amphibians as bat predators. European Journal of Ecology 1 (1): 71-80. doi: 10.1515/eje-2015-0010 "Fish vs Alligator". YouTube.com. 2007-02-17. Retrieved 2015-05-19. [3] Archived December 16, 2014, at the Wayback Machine. "issg Database: Impact Information for Micropterus salmoides". www.issg.org. Retrieved 2016-01-22. Roots, Clive (2006-01-01). Flightless Birds. Greenwood Publishing Group. ISBN 9780313083945.
Riisipere vald

Riisipere vald (saksa keeles Riesenberg; 1915–1917 Sergejevi (Sergei) vald) oli vald Harjumaal Nissi kihelkonnas. Vallamaja asus Nissil. Vald eksisteeris 1866–1939[viide?]. 1891 liideti Riisipere vallaga Lehetu, Munalaskme ja Nurme vald. Maa-ameti kaardirakendused Riisipere vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 22.03.2016) Riisipere vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Lakibensiin

Lakibensiin (inglise keeles White Spirit) on peamiselt alkaanidest koosnev, vähesel määral aromaatseteid süsivesinike sisaldav nafta destillaat ja bensiini fraktsioon. Lakibensiin orgaaniline lahusti, millega lahustatakse peamiselt lakke ja värve. Lakibensiinil on suhteliselt madal leekpunkt. Lakibensiini ei tohiks kasutada linaõli vedeldamiseks, kuna linaõli võib iseeneslikult süttida.
Koigi vald (Ambla kihelkond)

Koigi vald (saksa keeles Koick) oli vald Järvamaal Ambla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892. 1892 liideti Koigi vallaga Järvajõe, Karkuse, Kuru, Nõmmküla, Saiakopli ja Uudeküla-Tamsalu vald. Koigi vald nimetati hiljem Nõmmküla vallaks. Koigi vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 22.03.2016) Koigi vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 Koigi vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Raka vald

Raka vald (saksa keeles Rackamois) oli vald Järvamaal Ambla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892. Valla alal asus Raka mõis. Raka vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 22.03.2016) Raka vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Karkuse vald

Karkuse vald (saksa keeles Karkus) oli vald Järvamaal Ambla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja seejärel liideti Nõmmküla vallaga. Valla alal asus Karkuse mõis. Karkuse vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 22.03.2016) Karkuse vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Kuksema vald

Kuksema vald (saksa keeles Jürgensberg) oli vald Järvamaal Järva-Jaani kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1939[viide?]. Vallamaja asus Valasti külas. 1892 liideti Kuksema vallaga Metstaguse, Pähu ja Roosna-Alliku vald. Kuksema vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 22.03.2016) Maa-ameti kaardirakendused Kuksema vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Kuie vald

Kuie vald (saksa keeles Kui või Kuy) oli vald Järvamaal Järva-Jaani kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja seejärel liideti see Võhmuta vallaga. Vallas tegutses Kuie vallakool. Valla alal asus Kuie mõis. Kuie vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 22.03.2016) Kuie vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Esna vald

Esna vald (saksa keeles Orrisaar) oli vald Järvamaal Peetri kihelkonnas ja Järva maakonnas. Vald eksisteeris 1866–1939. Vallamaja asus Kareda külas. 1892. aastal liideti Esna vallaga Kodasema, Müüsleri, Viisu, Vodja, Öötla ja 1893 Koordi vald. 1913. aastal on valla koosseisus nimetatud ka Peetri kirikuvald, Küti (Esna kõrvalmõisa) ja Korba poolmõisa. 1916. aastal nimetati vald ametlikult ümber Ruzski (Ruusa?) vallaks. 1917. aastal liideti Esna vallaga Ammuta, Ataste, Köisi. 1939. aasta vallareformiga moodustati senise Esna valla maa-alast, välja arvatud suurem osa Vodja asunduse maa-alast, Kareda vald. Esna vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 22.03.2016) 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938 Maa-ameti kaardirakendused Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938 Esna vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Loosi

Loosi on küla Võru maakonnas Võru vallas. Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Vastseliina vallas. Eesti 2000. aasta rahvaloenduse andmeil elas külas 77 elanikku. 25.10.2022 seisuga elas külas 72 elanikku. Külas oli kuni 2022. aasta oktoobrini raamatukogu. Pood ja postipunkt on suletud. Läbi küla voolab Raagsilla oja. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Monster Energy NASCAR Cup

Monster Energy NASCAR Cup (sageli lühendatult lihtsalt Cup või Cup Series) on kõrgeim USA autospordiorganisatsiooni NASCAR korraldatav võidusõidusari. Sarja nimetus tuleneb selle praeguse peasponsori energiajoogifirma Monster nimest. Algul kandis see nimetust Strictly Stock Series (1949), seejärel Grand National Series (1950–1970). Aastatel 1971–2003 oli sari tuntud Winston Cupi sarjana. 2004. aastal sai sarja peasponsoriks telekommunikatsioonifirma Nextel ja sarja nimeks Nextel Cup; nimesponsori liitmise järel Sprinti korporatsiooniga 2007. aastal muudeti sarja nimi Sprint Cupiks. 2017. aastal sai sarja peasponsoriks energiajoogifirma Monster ning sarja nimeks Monster Energy Nascar Cup Series. Sarja paremusjärjestuse paneb paika punktisüsteem, kus sõitjatele jagatakse punkte etapil saavutatud koha ja juhitud ringide arvu järgi. Sarja 36 etapist koosnev hooaeg jaguneb kaheks osaks. Esimese 26 etapi järel pääseb 16 kõige enam võite ja punkte kogunud sõitjat 10-etapilisele "finaalturniirile", millega selgitatakse meister. Sarja peamiseks kandepinnaks on USA kaguosa, kus toimuvad pooled meistrivõistluste etappidest. Enamjaolt sõidetakse betoon- või asfaltkattega trekiovaalidel, kuid mõned etapid sõidetakse ka "euroopalikel" ringradadel. Kõik sarja etapid toimuvad tänapäeval USAs, kuigi varem on meistrivõistluste etappe peetud ka Kanadas, millele on lisandunud demonstratsioonsõidud Jaapanis ja Austraalias. Sarja kõige prestiižikamat etappi, Daytona 500 miili sõitu jälgis 2016. aastal Ameerikas 11,4 miljonit televaatajat – kaks korda vähem kui selle hiilgeaegadel 2000. aastate keskel. Autotootjatest osalevad sarjas Chevrolet, Ford ja Toyota. Kasutatavad tagarattaveolised võidusõiduautod meenutavad väliselt tavalisi sõiduautosid, kuid on ehitatud terasest toruraamile ning peavad kujult vastama standardsele mõõtemallile. Jõuallikana kasutatakse 358-kuuptolliseid (5,86 l) V8-mootoreid, mis alates 2012. aastast on elektroonilise sissepritsega ning võimaldavad tänase ligi 725 hj (541 kW) võimsuse juures saavutada võidusõidurajal kiiruseks ligi 320 km/h. Nascar Xfinity Series Nascar Camping World Truck Series "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2011. Vaadatud 22. märtsil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Nascar.com; vaadatud 20.12.2016. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. september 2016. Vaadatud 1. septembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Nate Ryan. "NASCAR has plan to build an international presence". USA Today. http://beyondtheflag.com/2016/02/25/nascar-daytona-500-television-ratings-nascar-going-low/ The next manufacturer to join NASCAR is... Motorsport.com. Vaadatud 20.12.2016. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. veebruar 2016. Vaadatud 1. septembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Raul Ainla

Raul Ainla (sündinud 13. oktoobril 1969 Tartus) on Eestis tegutsev vandeadvokaat. Ta lõpetas 1995. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 1994. aastast töötas Advokaadibüroos Sirje Must juristina ja aastatel 1995–1998 samas büroos advokaadina. Aastatel 1998–2007 töötas Alvini Advokaadibüroos ja Advokaadibüroos Alvin, Rödl & Partner. Vandeadvokaadina tegutseb alates 2002. aastast. 2008. aastast Advokaadibüroo Eipre & Partnerid partner. Üliõpilaskorporatsiooni Sakala liige alates 1991. aastast.  Eesti Advokatuuri liige 1995. aastast.  Tema isa Eugen Ainla (1945–1994) oli samuti vandeadvokaat. Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink] http://eipre.ee/
Verhni Usloni rajoon

Verhni Usloni rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Verhni Uslon. Rajoonis on 19 külaasundust, kus on kokku 74 asulat. 2016. aastal oli rajooni elanike arv 16 580. 2010. aasta seisuga olid elanikest 65,8% venelased, 24,9% tatarlased ja 6,9% tšuvašid. Q126684906  Verhni Usloni rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Verhni Usloni rajooni koduleht (vene ja tatari keeles)
Tihange'i tuumaelektrijaam

Tihange'i tuumaelektrijaam on tuumaelektrijaam Belgias Huy linnas. Jaam valmis aastal 1975. Jaamas on kolm reaktorit koguvõimususega 2,985 MW. Jaama ekspluateerimisaega on kahel korral pikendatud. Jaamas on leidnud aset mitu ohtlikku tehnilist intsidenti. Tuumajaam asub Maasi jõe paremal kaldal.
Advokaadibüroo Eipre & Partnerid

Advokaadibüroo Eipre & Partnerid 2002. aastal asutatud advokaadibüroo. Alates 2014. Aastast on Advokaadibüroo Eipre & Partnerid Advokaadibüroo Consensus sõlmitud ühinemislepingu, mille kohaselt ühendavaks ühinguks on OÜ Advokaadibüroo Eipre & Partnerid. http://arileht.delfi.ee/news/uudised/advokaadiburood-eipre-partnerid-ning-consensus-uhinesid?id=69532555 https://www.aripaev.ee/uudised/2014/08/13/eipre-laiendas-advokaadiburood Advokaadibüroo Eipre & Partnerid koduleht https://majandus24.postimees.ee/1978171/advokaadiburoo-muub-miljoninouet-arimehe-vastu
Kamskoje Ustje rajoon

Kamskoje Ustje rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Kamskoje Ustje. Rajoonis on 17 külaasundust, kus on kokku 52 asulat. 2016. aastal oli rajooni elanike arv 15 692. 2010. aasta seisuga olid elanikest 54% tatarlased, 43% venelased ja 2% tšuvašid. Q126684906  Kamskoje Ustje rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Kamskoje Ustje rajooni koduleht (vene ja tatari keeles)
Ramon Tremosa

Ramon Tremosa i Balcells (sündinud 30. juunil 1965 Barcelonas) on katalaani rahvusest Hispaania poliitik (Convergència Democràtica de Catalunya). Ta on aastast 2009 Euroopa Parlamendi liige. Ta lõpetas Barcelona ülikooli majandusteaduskonna. Aastal 1999 kaitses ta samas ülikoolis majandusteaduste doktori kraadi. Seejärel töötas kuni europarlamenti valimiseni Barcelona ülikoolis majandusteaduskonnas õppejõuna. Lisaks on ta töötanud Kataloonia valitsuses sotsiaalkindlustuse ministeeriumis. Aastal 2009 valiti ta Euroopa Parlamendi liikmeks. Europarlamendis kuulub ta Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liidu fraktsiooni.
Drybin

Drybin (poola keeles Drybin, valgevene-eesti transkriptsioonis Drõbin) on alev Valgevenes Mahiloŭ oblastis, Drybini rajooni ja Michiejeŭka külanõukogu halduskeskus. Alev asub Pronja jõe kaldal Mahiloŭ linnast 64 kilomeetri kaugusel, merepinnast 175 meetri kõrgusel. Haridust annavad keskkool ja laste kunstikool. Alevis on kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Drybinis on toiduainetetööstus. Alevis on ajaloo- ja etnograafiamuuseum. Selle lähistel on paar kiviaegset asulakohta ja üks kurgaan. Drybinit mainitakse esimest korda aastal 1569. Administratiivselt kuulus see Mstsisłavi vojevoodkonda. Aastal 1633 mainis küla oma testamendis Lew Sapieha. valdusse. Uputuse ajal võitsid aastal 1660 küla lähistel Rzeczpospolita väed maale tunginud vene vägesid. Põhjasõja järel olid aastal 1708 külas laagris Vene väed. Poola jagamisel läks Drybin aastal 1772 Venemaa koosseisu. Seal kuulus alev algselt Valgevene ja hiljem Mogiljovi kubermangu. Aastal 1784 sai asulast Ciechanowieckite mõisa keskus. Toona olid seal veski ja õigeusu kirik. Aastal 1830 rajati sinna viinavabrik. XIX sajandil elas alevis palju kingseppasid, kes lõid oma salakeele «катрушніцкі лемезень». Aastal 1903 asutati seal tuletõrjeühistu. Aastal 1909 olid 40% asula elanikest juudid. Aastal 1924 hakkas Drybin kuuluma Valgevene NSV koosseisu. kus sellest sai rajoonikeskus. Peagi Drybini rajoon aga kaotati. Teise maailmasõja ajal rajati Drybinisse surmalaager, kus hukkus 2500 inimest. Ametlikult sai Drybinist alev alles aastal 1997, mil Tšornobõli katastroofi tõttu asustati külasse ja selle ümbruskonda ümber hulgaliselt inimesi. Дрибин // Туристская энциклопедия Беларуси / редкол. Г. П. Пашков [и др.]; под общ. ред. И. И. Пирожника. — 2007. Валерый Грынявецкі. Дрыбін // Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 1: Абаленскі — Кадэнцыя. — Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. lk. 604. Вольга Князева. Дрыбін // Энцыклапедыя гісторыі Беларусі. У 6 т. Т. 3: Гімназіі — Кадэнцыя / Беларус. Энцыкл.; Рэдкал.: Г. П. Пашкоў (гал. рэд.) і інш.; Маст. Э. Э. Жакевіч. — Мн.: БелЭн, 1996. lk. 300. Памяць: Гіст.-дакум. хроніка Дрыбінскага раёна / Рэдкал.: Г. П. Пашкоў (гал. рэд.) і інш.; Маст. Э. Э. Жакевіч. — Мн.: БелЭн, 2004. Alev Valgevene fotoentsüklopeedias
Atnja rajoon

Atnja rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Bolšaja Atnja. Rajoonis on 12 külaasundust, kus on kokku 47 asulat. 2016. aastal oli rajooni elanike arv 13 215. 2010. aasta seisuga olid elanikest 98,6% tatarlased ja 0,7% venelased. Q126684906  Atnja rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Atnja rajooni koduleht (vene ja tatari keeles)
Rasna

Rasna (poola keeles Raśna) on agrolinnake (endine linn ja alev) Valgevenes Mahiloŭ oblastis Drybini rajoonis, Rasna külanõukogu halduskeskus. Rasna asub Drybinist 15 kilomeetri kaugusel. Rasnas on keskkool, kultuurimaja ja raamatukogu. Agrolinnakeses on puidutööstus. Vaatamisväärsusteks on viinavabrik, katoliku kirik aastast 1818, õigeusu kirik (1887–1891) ja XIX sajandil valminud mõisakompleks. Geograaf Vadzim Žučkieviči arvates on asula nime saanud huulheina (расьлінa) järgi. On avaldatud arvamust, et Rasnat mainiti esimest korda kirjalikult XIV sajandil kui linna, kus ööbisid Ivan Kalita väed, ent see Rasna asus tõenäoliselt siiski Tveri lähistel. Rasnat mainitakse kindlamalt aastal 1430, mil see läks Švitrigaila valdusse. Aastast 1499 sai sellest Zasławskite valdus. XVI sajandi alguses oli Rasna linn, mis seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas kuuluma Mstsisłavi vojevoodkonda. See langes korduvalt (1535, 1580, 1654, 1663 ja 1665) rüüsteretkede ohvriks ja nii rajati aastal 1667 selle juurde kindlus. Aastal 1753 finantseerisid Pacid sinna jesuiitide misjonipunkti rajamist, ühtlasi rajati sinna katoliku kirik. Poola jagamisel läks Rasna aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus sellest sai alev. Seal kuulus alev algselt Valgevene ja hiljem Mogiljovi kubermangu. Aastal 1773 peatati seal jesuiitide tegevus. Pacidele kuuluv linn läks aastal 1848 Jeljaševitšide ja aastast 1870 Spitkovide valdusse. Aastal 1830 ehitati sinna õigeusu kirik, mille juures hakkas tegutsema kool. Aastast 1882 on teada, et Rasnas tegutsesid vesiveski, kruubiveski, õlivabrik, pood ja kõrts. Aastal 1889 oli seal 818 elanikku, neist 616 olid juudid. Aastal 1897 olid alevis õigeusu ja katoliku kirik ning sünagoog, seal tegutses kolm juutide palvemaja. Alevis oli vesiveski, seal töötasid ka kaks kruubivabrikut, mida panid käima hobused. Poode oli toona 39, kõrtse 2. Aastal 1890 rajati sinna viinavabrik. Alevi lähistel oli samanimeline karjamõis, kus asusid telliselööv ja viinavabrik. Rasnat läbis postimaantee, seal asuval postkontoril oli ka telegraafiühendus. Aastaks 1909 oli üks Rasna tänavatest sillutatud. Aastal 1924 hakkas Rasna kuuluma Valgevene NSV koosseisu. kus sellest sai rajoonikeskus. Peagi Rasna rajoon aga kaotati. Aastal 1925 oli seal 1438 elanikku. 27. septembril 1938 sai Rasnast küla. Aastaks 1985 oli sinna jäänud 651 elanikku. Tšornobõli katastroofi tõttu asustati külasse ja selle ümbruskonda ümber hulgaliselt inimesi, nii et aastal 2001 oli seal 1008 elanikku. Jäänused Rasna mõisakompleksist Katoliku kiriku varemed Katoliku kirik väljastpoolt Rasna vesiveski Жучкевич В. А. Краткий топонимический словарь Белоруссии. — Мн.: Изд-во БГУ, 1974. lk. 331. Вялікі гістарычны атлас Беларусі. Kd. 1. — Мн., 2009. lk. 61. Krzywicki J. Raśna (2) // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich(пол.). Tom IX: Poźajście — Ruksze. — Warszawa, 1888. lk. 529 Князева В. Расна // Беларуская энцыклапедыя: У 18 т. Т. 13: Праміле — Рэлаксін / Рэдкал.: Г. П. Пашкоў і інш. — Мн.: БелЭн., 2001. lk. 357. Agrolinnake Valgevene fotoentsüklopeedias