laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Severnaja Zemlja

Severnaja Zemlja (vene Северная Земля) on Venemaale kuuluv saarestik Põhja-Jäämeres. Severnaja Zemlja piirneb läänes Kara ja idas Laptevite merega. Saarestiku pindala 38 000 km². Valitseb külm arktiline kliima. Saarestik on asustamata. Palju on liustikke. Severnaja Zemlja kõrgus on kuni 965 meetrit. Severnaja Zemljal asub Aasia kõige põhjapoolsem punkt – Arktiline neem Komsomoletsi saarel (81° 13' põhjalaiust). Pioneeri saarest lõunas olevatel Keskmistel saartel on strateegiliste pommituslennukite jäälennujaamad. Severnaja Zemlja avastas Boriss Vilkitski ekspeditsioon 1913. Esialgu arvati, et saarestik moodustab ühe saare, ja nimetati see Nikolai II maaks. Selle lähedal olev pisike saar nimetati Tsareevitš Aleksei saareks. 11. jaanuaril 1926 nimetas NLKP Keskkomitee presiidium Nikolai II maa Severnaja Zemljaks ('Põhjamaa'). 1931–1933 korraldati piirkonna uurimiseks ekspeditsioon, mida juhtisid Nikolai Urvantsev ja Georgi Ušakov. Ekspeditsiooni käigus avastati ja nimetati Pioneeri saar, Komsomoletsi saar, Oktoobrirevolutsiooni saar ja Šmidti saar. Tsareevitš Aleksei saar nimetati ümber Väike-Taimõriks. 1. detsembril 2006 võttis Taimõri autonoomse ringkonna plenaaristung vastu otsuse, millega nimetati saarestik tagasi Nikolai II saarestikuks, Väike-Taimõr Tsareevitš Aleksei saareks, Oktoobrirevolutsiooni saar Püha Aleksandra saareks, Bolševiku saar Püha Olga saareks, Komsomoletsi saar Püha Maria saareks, Pioneeri saar Püha Tatjana saareks ja Domašni saar Püha Anastassia saareks. Kuid Krasnojarski krai seadusandlik kogu seda algatust ei toetanud. Komsomoletsi saar Pioneeri saar Oktoobrirevolutsiooni saar Bolševiku saar Šmidti saar Sedovi saared Samoilovitši saar Starokadomski saar Русские Колумбы на Дальнем Востоке Арктические миражи или метаморфозы топонимики Вокруг света, 1998. №2 Сайт о Северной Земле
Sulu meri

Sulu meri on Vaikse ookeani saartevaheline meri Filipiinide ja Malaisia vahel. Sulu meri piirneb edelas Kalimantaniga, loodes Palawani saarega, kirdes Visayani saartega, idas Mindanao saarega ja kagus Sulu saartega. Sulu meri on saanud nime Sulu sultanaadi järgi. Sulu merest kagusse jääb Sulawesi meri. Loodesse jääb Lõuna-Hiina meri, millega teda ühendavad Balabaci väin, Linapacani väin ja Mindoro väin. Põhjas, kirdes ja idas asuvad Filipiinide sisemered, vastavalt Sibuyani meri, millega teda ühendab Tablase väin, Visayani meri, millega teda ühendab Panay laht, ja Boholi meri. Mere sügavus on kuni 5580 meetrit. Kaguosa on märksa sügavam kui kirdeosa Sulu meri on jagatud kahe naaberriigi vahel. Enamus temast kuulub Filipiinidele. Meri piirneb viie Filipiinide piirkonnaga. Mere idaosa asub MIMAROPAs, kuhu kuuluvad suurematest saartest Palawan ja Mindoro ning väiksemaist saartest mere loodepiiril Balabac, Bugsuk, Linapacan, Calamiani saared ja Apo atoll ning täielikult Sulu meres Ilin, Cuyo saared, Dumaran, Cagayani saared, Arena atoll, Tubbataha rifid, Bancoran ja San Migueli saared. Mere kirdeosa asub Lääne-Visayasi piirkonnas, kuhu kuuluvad suurematest saartest Panay ja Negros ning väiksematest (kõik mere piiril) Semirara, Caluya ja Guimaras. Negrose saare kaguosa kuulub Kesk-Visayasi piirkonda. See osa Mindanao saarest, mis piirneb Sulu merega, asub Zamboanga poolsaarel. Sulu saared kuuluvad Muslimi Mindanao autonoomsesse piirkonda, sealhulgas Pilase saared, Pangutarani saared ja Doc Can. Turtle'i saared ja Cagayan Sulu ei kuulu Sulu saarestikku, kuid Muslimi Mindanaole siiski. Üksnes Sulu mere edelarannik kuulub Malaisiale Sabahi provintsi nagu ka provintsi põhjatipu lähedal asuvad Banggi, Balambangani ja Jamborigani saar. Sulu meri piirneb ainult saartega ja seetõttu ei suubu sinna suuri jõgesid. Mindoro saarel suubub Sulu merre Lumintao ja Kalimantanil Kinabatangan. Mere kaldad on tavaliselt mägised. Enam kui kilomeetrised kõrgused merepinnast pole kallastel haruldased. Kalimantani kõrgeim tipp Kinabalu (4101 m) ei asu Sulu merest kaugel, otse mere kaldal asuvad Palawani saare kõrgeimad tipud Mantalingajan (2073 m) ja Cleopatra Needle (1603 m) ning Panay saare kõrgeim tipp Madja-as (2090 m). Suurt kaugemal pole Mindoro kõrgeimad tipud Halcon (2585 m) ja Baco (2364 m) ning Negrose kõrgeim tipp Canlaon (2465 m). Vähemalt 100 tuhande elanikuga linnadest asuvad Sulu mere kaldal Sandakan (Malaisias), Jolo (Sulu saartel), Zamboanga (Zamboanga poolsaarel), Dumaguete (Negrose saar, Kesk-Visayas), Bago (Negrose saar, Lääne-Visayas) ja Iloilo (Panay saarel). Pisut väiksemad on San Jose (Mindorol) ja Puerto Princesa (Palawanil). Suur maailma atlas, lk. 92-93 Suur maailma atlas, lk. 79
Divisio

"Divisio" on ladinakeelne sõna, mis tähendab taksonoomias: botaanikas ja mükoloogias 'hõimkond' zooloogias 'põhikond' Loogikas tähendab see sama mis alusetu üldistus.
Sõpruse sild (Narva)

Narva Sõpruse sild (ka Narva linnasild) on Narva jõe maanteesild Kirde-Eestis Narva linna ja Jaanilinna vahel. Sild ehitati 1960. aastal monoliitsest raudbetoonist. Silla pikkus on 162 meetrit ja laius 17,2 meetrit, millest sõidutee moodustab 12 meetrit. Sild on viie avaga. Silla läänepoolne osa asub Eesti riigile ja Narva linnale kuuluvatel kinnistutel. Vaade sillale põhjast Vaade sillale loodest Silla Venemaa-poolne ots Vaade sillale Hermanni linnuse tornist Vaade sillale Hermanni linnuse tornist (2019) A ja O taskuteatmik Eesti. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007. Lk 340 "narva.ee: Narva linna omandis oleva kinnisasja Linnuse tänav lõik 3 koormamine isikliku kasutusõigusega Eesti Vabariigi kasuks" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2016. Vaadatud 15. mail 2016. Narva sillast sai sõpruse mõõdupuu Ärileht, 23. mai 2007
Ramsi neem

Ramsi neem on neem Eesti loodeosas Noarootsi poolsaarel, Mandri-Eesti kõige läänepoolsem punkt (23°24,29' ip, 59°01,54' pl). Asub Voosi kurgu eenduval poolsaarel Einbi külas, mis oli ajalooliselt Noarootsi ja Vormsi vahel asunud Läänemere saar, rootsikeelse nimega Ramsholm, ning ühines mandriga umbes 19. sajandil. Erkki Lyytikäinen: Kielentutkijat kirjoittavat matkaoppaita eiliseen (Marianne Blomqvisti raamatu "Svenska ortnamn i Estland med estniska motsvarigheter. Rootsi kohanimed Eestis eesti vastetega.", Ekenäs: Svenska folkskolans vänner, 2000 tutvustus), Helsingin Sanomat 4. august 2001
Valge Niilus

Valge Niilus (araabia الابيض، البحر ('Bahr el-Abiadh')) on jõgi Ida-Aafrikas. Selle nime all tuntakse Niilust pärast Suddist läbivoolamist. Suddi läbivad lahtised voolusängid on kõik kunstlikud kanalid. Suurem osa vett voolab läbi soo sängi moodustamata. Soodest ja suurtest järvedest toitumise tõttu on Valge Niilus aasta ringi veerikas. Ta voolab aeglaselt läbi Sudaani tasandike põhja. Tasandikult ära uhutud savi teeb Valge Niiluse vee valgeks, sellest ka nimi. Valge Niilus ühineb Hartumis Sinise Niilusega, moodustades Niiluse. Kõrgveega takistab Sinine Niilus vee äravoolu Valgest Niilusest ja see koguneb Valge Niiluse sängi, vabanedes sealt alles vee alanedes.
Yao Ming

Yao Ming (hiina keeles 姚明, Yáo Míng; sündinud 12. septembril 1980 Shanghais) on Hiina endine korvpallur, kes mängis aastatel 2002–2011 kaheksa hooaega NBA klubis Houston Rockets. Yao Ming valiti 2002. aasta NBA draft'ist esimesena Houston Rocketsisse, kus ta mängis kogu oma NBA karjääri. Yao Mingi statistiliselt parim hooaeg oli 2006/07, mil ta viskas keskmiselt 25 punkti, võttis 9,4 lauapalli ja blokeeris 2 vastase viset mängus. Karjääri jooksul sageli vigastustega hädas olnud Yao Ming pidi vahele jätma kogu 2009/10. hooaja ning tegi oma viimaseks jäänud, 2010/11. hooajal kaasa vaid viies kohtumises, kus tõi keskmiselt 18 minutiga 10,2 punkti ja 5,4 lauapalli mängus. 8 korda valitud NBA tähtede mängule (2003–2009, 2011) 2 korda valitud NBA sümboolsesse 2. viisikusse (2007, 2009) 3 korda valitud NBA sümboolsesse 3. viisikusse (2004, 2006, 2008) NBA uustulnukate sümboolne esiviisik (2003) NBA drafti esimeste valikute loend Yao Ming on üks tuntumaid Hiina sportlasi. Ta oli Hiina lipukandja 2004. aasta suveolümpiamängude avatseremoonial Ateenas ja 2008. aasta suveolümpiamängude avatseremoonial Pekingis. Yao Ming on abielus Hiina korvpalluri Ye Li'ga. Yao Mingi ema Fang Fengdi (191 cm) ja isa Yao Zhiyuan (201 cm) olid mõlemad elukutselised korvpallurid. 229 cm pikkune Yao Ming on üks NBA ajaloo pikimaid mängijaid (kõige pikem on olnud Gheorge Mureșan, 231 cm).  Yao Ming – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Yao Ming – NBA.com Yao Ming – Basketball-Reference.com Ülipikk Hiina kossuäss: ma ei tea, kas ma kunagi enam mängida saan, Postimees, 8. juuni 2011
Tatjana Jaanson

Tatjana Jaanson (neiupõlvenimi Tatjana Borissova; sündinud 23. novembril 1966 Moskvas) on endine Nõukogude Liidu sõudja ja Eesti sõudmistreener. Tatjana Borissova lõpetas 1984 Moskva 721. keskkooli ja omandas samal aastal Moskva Dzeržinski rajooni kutsehariduskeskuses lasteaiakasvataja kutse. Ta harrastas 1974–77 sportvõimlemist, 1978–80 kergejõustikku ja 1980–82 võrkpalli. Eestisse asus ta elama 1990. aastal. Sõudmisega hakkas Borissova tegelema 15-aastaselt. Tema suurimateks saavutusteks sportlasena on kuldmedal 1990. aasta Hea Tahte mängudel roolijata kahepaadil, hõbe 1989. aasta universiaadil paarisaerulisel neljapaadil ning NSV Liidu meistrivõistluste kuld-, hõbe- ja pronksmedal. Treenerina on Tatjana Jaanson töötanud 1996. aastast ning omab 7. kategooria treeneri litsentsi. 2008. aastal treenis ta paarisaerulisel kahepaadil sõitvaid Jüri Jaansonit ja Tõnu Endreksoni ning ühepaadil sõitvat Andrei Jämsät. Enne seda on ta treeninud 2005. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali võitnud paarisaerulise neljapaadi meeskonda, kuhu kuulusid Jüri Jaanson, Tõnu Endrekson, Leonid Gulov ja Andrei Jämsä. 2008 lõpetas Jaanson Tartu Ülikooli KKT bakalaureuseõppe ja 2010 magistriõppe. 2009. aasta augustis astus Jaanson Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liikmeks. Ta oli alates 28. märtsist 2014 asendusliikmena XII Riigikogu liige kuni selle koosseisu tegevuse lõppemiseni 19. veebruaril 2015. Samal ajal kuulus Riigikokku ka tema abikaasa Jüri Jaanson. NSV Liidu meistersportlane 2008 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2009 Eesti Vabariigi spordipreemia tulemusliku töö eest treenerina meeste paarisaerulise kahepaadi ettevalmistamisel 2008. aasta Pekingi olümpiamängudeks Aastatel 1991–2016 oli ta abielus sõudja Jüri Jaansoniga, peres kasvavad tütred Anita ja Greta. Tütar Greta Jaanson (sündinud 5. juunil 2000) on samuti sõudja. Ta võitis ühepaadil 2018 noorte OM-il pronksi, sai 2017 noorte MM-il ja 2018 noorte EM-il 9. koha. Ta on tulnud 6 korda Eesti meistriks: 2017 ja 2018 ühepaadil, 2017 ja 2018 paarisaerulisel kahepaadil, 2017 paarisaerulisel neljapaadil ja 2018 kaheksapaadil. Ta oli Sõudeliidu parim naissõudja 2017–18. http://rowing.ee/index.php?pageID=98#Tatjana "Tatjana Jaanson liitus sotsidega", Pärnu Postimees, 31. august 2009 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Priit Pullerits "Tatjana Jaanson, nelja mehe tasakaalustaja" Postimees, 10. september 2005 Biograafia ESBL-is
Suured Antillid

Suured Antillid on saarestik Atlandi ookeanis Kariibi mere põhjapiiril. Suurte Antillide suuremad saared on Kuuba, Haiti, Jamaica ja Puerto Rico. Väikesed Antillid
Johannes Perens

Johannes Perens (26. september 1906 Kaavi, Torgu vald (Jämaja kihelkond) – 25. detsember 1941 Ussollag, Permi oblast) oli V Riigikogu, Rahvuskogu ja I Riigivolikogu liige, Kuressaare linnapea aastail 1934–1940. Ta lõpetas 1925. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi ja 1935. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduse alal. Oli Kaitseliidu Saaremaa maleva juhatuse liige. Ta arreteeriti NKVD poolt 19. aprillil 1941 Kuressaares. Suri Nõukogude vangilaagris. 1939 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk "okupatsioon.ee". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 10. septembril 2014. Vilistlased. Kuressaare Hariduse Kool. Rita Loel, "Viimane ennesõjaaegne Kuressaare linnapea Johannes Perens", Oma Saar, 19. juuli 2008 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Jon Robert Holden

Jon Robert Holden (vene Джон Роберт Холден; sündinud 10. augustil 1976 Pittsburghis) on ameerika päritolu mustanahaline endine Venemaa korvpallur, kes mängis 2002–2011 klubis Moskva CSKA. Holden sai Venemaa kodakondsuse 2003. aastal Vladimir Putini korraldusel. Selle põhjuseks olid uued reeglid Venemaa korvpalli Superliigas, mis ei lubanud ühes klubis pidada üle 5 välismaalasest mängija (neist kuni 2 ameeriklast). Moskva AKSK-s oli juba viis välismängijat ning neist 2 olid ameeriklased. Tollal ei osanud Holden üldse vene keelt. Holden säilitas ka USA kodakondsuse, kuid mängis Venemaa korvpallikoondises. Holden tuli 1998. aastal Euroopasse, hakkas mängima Läti klubis ASK/Brocēni/LMT ja tuli Läti meistriks. 1999–2001 mängis ta Belgia klubis Telindus Oostende ja tuli Belgia meistriks. 2001–2002 mängis ta Kreeka klubis Ateena ASK ja tuli 2002 Kreeka meistriks. Moskva CSKA ridades on ta tulnud 6 korda Venemaa meistriks (2003–2008). Koos Venemaa korvpallikoondisega tuli Holden Euroopa meistriks 2007. aastal. Ta on 1,85 m pikk ja kaalub 84 kg. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. november 2007. Vaadatud 20. augustil 2008.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Tutvustus portaalis Euroleague.net
Svetlana Abrossimova

Svetlana Olegovna Abrossimova (vene Светлана Олеговна Абросимова; sündinud 9. juulil 1980 Leningradis) on Venemaa korvpallur. 1998. sai ta Venemaa korvpallikoondises MM hõbemedali ja 2007 tuli ta Euroopa meistriks. Ta on olnud Venemaa korvpallikoondises 2000. aasta suveolümpiamängudel ja 2008. aasta suveolümpiamängudel. Ta on tulnud Tšehhi meistriks (2002) ja Venemaa meistriks (2003). Gambrinus Brno (2001–2002) Pallacanestro Femminile Schio (2002–2003) VBM-SGAU (2004–2006) Moskva oblasti Spartak (2006–2007) UGMK Jekaterinburg (2003–04, 2007-2008) Minnesota Lynx (2001–2007) Ta on 1,85 m (teistel andmetel 1,88) pikk ja kaalub 77 kg. Tutvustus UGMK kodulehel Tutvustus WNBA kodulehel
Naha talu

Naha talu on Karisöödi küla koosseisu kuuluv talu Võru maakonna Rõuge valla edelapiiril. Naha talust 2 km kagus asub Eesti kõige lõunapoolsem punkt (57°30' N, 26°37' E). Varem kuulus talu Naha küla koosseisu, kuid seda küla enam ei ole. Naha talust algab Eestimaa lõunatipu looduse õpperada, mille pikkus on 4,8 km. Eestimaa lõunatipu looduse õpperada Mõniste valla leht (vaadatud 20. novembril 2014) "Seatapupäev Naha talus" Eesti Ekspress, 1998
Ekteenia

Ekteenia (kreeka keeles 'jõupingutus, püsivus') on õigeusu kirikus lausutav palve, mis koosneb lühikestest palumistest, millele vastab koor lauldes: "Issand, heida armu" või "Anna seda, Issand". Ekteenia algab üleskutsega palvetamisele. Ekteenia on osa õigeusu kiriku liturgiast. Lääne katoliku ja luteri kirikus vastab ekteeniale litaania.
Trelawny

Trelawny on vald Jamaical Cornwalli maakonnas.
Petroskoi

Petroskoi (karjala ja soome keeles Petroskoi; vene keeles Петрозаводск; teise maailmasõja aegne soomekeelne nimi Äänislinna) on Karjala Vabariigi pealinn Äänisjärve läänekaldal Venemaal. Halduslikult moodustab see Petroskoi linnaringkonna.  Pikemalt artiklis Petroskoi ajalugu Arheoloogilised leiud on tuvastanud praeguse linna asupaigas kuni seitsme tuhande aasta taguse asula olemasolu ning keskajal oli seal mitu järveäärset küla. Linna piires on XVI sajandist teada küla "на Соломене озере" (karjalakeelsest sõnast salmi, 'väin'). Hiljem kandis see küla vene allikates Solomennoje nime (praegune Petroskoi Solomennoje elamurajoon), ning sama sajandi lõpul asetas flaami kartograaf Abraham Ortelius oma kaardile praeguse Petroskoi alale asula nimega Onegaborg. 11. septembril 1703 asutas vürst Aleksandr Menšikov 'Peetri aleviku' (vene keeles Petrovskaja Sloboda). Menšikov tegi seda tsaar Peetri ülesandel, et toota uues rauatehases Läänemere laevastikule Põhjasõja ajal (1700–1721) suurtükke ja ankruid. Algul kandis tehas Šuja tehase nime (vene keeles Šuiski zavod, Šuja jõe järgi), kuid aastakümme hiljem sai see valitseva monarhi järgi nime 'Peetri tehas' (vene keeles Petrovski zavod). 1777. aasta Katariina munitsipaalreformi ajal sai Peetri alevik linna õigused ja vene keeles nime Petrozavodsk (tuletatud Peetri tehasest). Ehitati uusklassitsistlik linnakeskus, mis lähtus Ümmargusest väljakust. 1784. aastal oli Petroskoi piisavalt suur, et tõrjuda kõrvale senine halduskeskus Aunus. Ehkki keiser Paul I kaotas Aunuse kubermangu, taastati see eraldi kubermanguna 1801. aastal ja Petroskoist sai selle halduskeskus. 2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Petroskoi elanikest venelasi 81,8%, karjalasi 5,1%, soomlasi 2,8%, valgevenelasi 2,7%, ukrainlasi 2,3% ja vepslasi 1,0%. 2020. aasta rahvaloenduse andmetel oli Petroskoi elanikest venelasi 69,70%, karjalasi 2,66%, valgevenelasi 0,92%, ukrainlasi 0,88%, soomlasi 0,75%, vepslasi 0,57%, armeenlasi 0,30% ja asereid 0,28%. Teistest rahvustest inimesi ja neid, kel rahvus teadmata oli 23,94%. Petroskois ilmub muuhulgas vepsakeelne ajaleht Kodima ja mitmekeelne lasteajakiri Kipinä. Linnas tegutseb 1940. aastal rajatud Petroskoi Riiklik Ülikool. Linna läbivad Murmanskit Moskva ja Peterburiga ühendav raudtee (valmis 1914) ja maantee. Linnast 12 km kaugusel loodes asub Petroskoi lennujaam. http://www.gks.ru/free_doc/doc_2017/bul_dr/mun_obr2017.rar Итоги Всероссийской переписи населения 2020 года. Том 5. Национальный состав и владение языками. Таблица 1. Национальный состав населения  Petroskoi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Petroskoi koduleht (vene ja inglise keeles)
Saint Anni vald

Saint Ann on vald Jamaical Middlesexi maakonnas. Saint Anni vallas on sündinud reggae-lauljad Bob Marley ja Burning Spear ning Jamaica rahvuskangelane Marcus Garvey. Vald on tähtis turismisihtkoht, seal asub tuntud sukeldumis- ja veespordikeskus Ocho Ríos.
Otto Emil Seesemann

Otto Emil Seesemann (26. august 1866 Jelgava – 9. veebruar 1945 Megow, Saksamaa) oli baltisaksa päritolu Eesti teoloog ja Vana Testamendi teadlane. Õppis aastatel 1877–1885 Viljandi maagümnaasiumis ning 1885–1890 Tartu Ülikoolis, täiendas end Leipzigi Ülikoolis 1892–1897. 1895. aastast dr. phil., aastast 1898 lic. theol. (mõlemad Leipzigist), mag. theol. 1899 (Tartust). Töötas Tartu Ülikoolis semiidi keelte eradotsendina aastatel 1900–1912, dotsendina 1912–1914 ning professorina 1914–1916 ja lühikest aega ka 1918. aastal. 1927–1936 oli ta Uue Testamendi korraline professor. Emeriteerununa jätkas õpetamist eradotsendina kuni ümberasumiseni 1939. Tema isa oli praost Heinrich Seesemann, tema vend Reinhold Engelbrecht Heinrich Leonhard Seesemann oli pastor mitmes kohas Kuramaal, poeg Heinrich Alexander Leonhard Seesemann oli teoloog, tegutsedes Riias ja hiljem Saksamaal, poeg Wolfgang Joachim Viktor Seesemann oli adjunktpastor Viljandi Pauluse koguduses ja Raplas ning Tallinnas Diakonisside Asutise rektor. Otto Emil Seesemann veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Christian Friedrich Segelbach

Christian Friedrich Segelbach (28. aprill 1763 Erfurt – 7. august 1842 Peterburi) oli usuteadlane, filosoof ja loodusteadlane. Segelbach oli kingsepa poeg. Ta õppis 1780–1789 Erfurdi Ülikoolis, oli sealsamas eradotsent 1796. aastal, õppis 1782–1783 ka Jena Ülikoolis ja õpingute kõrvalt jutlustas Jena ülikooli kirikus. Perekondlikel põhjustel ei saanud ta Jena ülikooli lõpetada ja pidi Erfurti tagasi pöörduma. Seal kaitses ta väitekirja, sai doktorikraadi ning pidas eradotsendina kuni 1796. aastani loenguid ajaloost, matemaatikast ja filosoofiast. Rahaliste raskuste pärast pidi Segelbach kolima Venemaale, kus ta töötas Peterburi peamises saksa koolis, kus õpetas filosoofiat, usuõpetust ja kirikulugu peaaegu 14 aastat. 1810 valiti Segelbach Tartu ülikooli korraliseks kirikuloo professoriks ja sellena töötas ta 1823. aastani. Suurema osa sellest ajast oli ta ühtlasi koolikomisjoni liige ja esimees. Aastatel 1811–1814 oli ta ühtlasi Tartu gümnaasiumi ja teiste Tartu koolide direktor.
Georg von Seidlitz

Georg Carl Maria von Seidlitz (7. (ukj 19. juuni) 1840 Peterburi – 15. juuli 1917 Irschenhausen, Baieri, Saksamaa) oli baltisaksa päritolu zooloog. Pärit Eestimaa aadlisuguvõsast. Tema isa oli Tallinna kodanik, meditsiiniprofessor, tõeline riiginõunik ja Väätsa mõisnik Karl Johann von Seidlitz (1798–1885). Ema Justine Charlotte von Rauch (1818−1898) oli ihuarst salanõunik Georg von Rauchi tütar. Sai esmalt koduhariduse, seejärel õppis Tartu gümnaasiumis. Astus 1858. aastal Tartu ülikooli, kus tudeeris anatoomiat ja zooloogiat. Lõpetas stuudiumi 1862. aastal zooloogiakandidaadi kraadiga. Seejärel täiendas ta end kuni 1865. aastani Berliinis. Reisis Transilvaanias, Itaalias, Sitsiilias, Lõuna-Prantsusmaal ja Hispaanias. 1866. aastal kaitses ta Tartu ülikoolis zooloogiamagistri teaduslikku kraadi. 1867. aastal viibis Dresdenis ja Leipzigis. Naasis Tartusse, kus promoveerus 1868. aastal zooloogiadoktoriks. Aastatel 1869−1874 oli ta Tartu ülikooli zooloogia eradotsent. 1871. aastal kandideeris ta dotsendi ametikohale, kuid ülikooli nõukogu lükkas tema kandidatuuri tagasi. Zooloogiadotsendiks kinnitati ta 1874. aastal. Sel ametikohal oli ta aastani 1877, mil ta lahkus Ida-Preisimaale Königsbergi. Königsbergis sai temast 1877. aastal Kuramaalt pärit anatoomiaprofessori Karl Wilhelm von Kupfferi (1829−1902) juures anatoomiainstituudi assistent ja prosektor. Alates 1879. aastast oli ta Königsbergi ülikooli anatoomia- ja zooloogia eradotsent. Omandas Königsbergi lähedal Charlottenthali ja Ratshofi mõisad, mille ta müüs 1895. aastal. Aastatel 1887−1895 elas Königsbergis. Asus 1895. aastal elama Baierisse Münchenisse, kus tegutses eraõpetlasena. Alates 1901. aastast oli tema elukohaks Irschenhausen Müncheni lähedal, kus ta ka 1917. aastal 77-aastaselt suri. Die Bildungsgesetze der Vogeleier in histologischer und genetischer Beziehung und das Transmutationsgesetz der Organismen (1869) Die Darwin´sche Theorie. Elf Vorlesungen über die Entstehung der Thiere und Pflanzen durch Naturzüchtung (1875) Beiträge zur Deszendenztheorie (1876) Fauna Transsylvanica. Die Käfer (Coleoptera) Siebenbürgens (1891) Tema abikaasa oli Tallinnas sündinud Amalie Karoline Elisabeth Koppelson (1846–1902). Abielust sündisid: Anna (1867), Baieri arhitekti Max Langheinrichi abikaasa Elsa (1869), Münchenis elanud professor Heincke abikaasa Gerhard (1871–1912), meditsiinidoktor Ida-Preisimaal, abiellus Gertrud Krausega Marie Dorothea Margarethe (1875), Lutheri vabriku keemiku Oskar Paulseni abikaasa Tema poolõde Marie (1832–1903) oli abielus Tartu linnapea ja arstiteadlase Georg von Oettingeniga (1824–1916). Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Band: 2 Estland, Teil 3, Görlitz, 1930, lk 255. Georg von Seidlitz Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA Georg von Seidlitz veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Carl Eduard Senff

Carl Eduard Senff (8. aprill (ukj 20. aprill) 1810 Tartu – 31. detsember 1849 (ukj 12. jaanuar 1850) Tartu) oli baltisaksa matemaatik. Professor Carl August Senffi poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1827–1830. Töötas sealsamas puhta ja rakendusmatemaatika eradotsendina 1834–1837 ja professorina 1837–1849. 1831 valminud töös "Theoremata principalia e theoria curvarum et superficierum" esitas ruumikõverate valemi (Frenet-Serret valem). Bibliograafia Theoremata principalia e theoria curvarum et superficierum Teoseid Carl Eduard Senff veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Ludwig Eduard Senff

Ludwig Eduard Senff (6. aprill 1842 Tartu – 2. juuli 1887 Riia) oli baltisaksa arstiteadlane. Professori poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1861–1869, töötas sealsamas diagnostika ja elektroteraapia eradotsendina 1872–1881.