laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Safonovo rajoon

Safonovo rajoon (vene keeles Сафоновский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti keskosas. Rajooni keskus on Safonovo linn. Rajoon piirneb põhjas Holm-Žirkovski rajooniga, idas Vjazma rajooniga, lõunas Dorogobuži rajooniga ja läänes Jartsevo rajooniga. Rajooni pindala on 2258 km². Elanike arv oli 2012. aastal 60 522, 2009. aastal 59 522 ja 2002. aastal 65 251. Safonovo rajoonis on 227 asulat ja nad kuuluvad ühe linnaasunduse (Safonovo linna) ja seitsmeteistkümne külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Dnepr, Vjazma, Osma ja Vopets. Q126974795
Strokirch

Strokirch (Liivimaal kasutusel nimekuju Strohkirch) on Lübeckist pärit Rootsi ja Liivimaa aadlisuguvõsa. Perekonna kohta on esimesi teateid 1316. aastast, mil on mainitud Lübecki bürgerit Johannes Strokerkenit (suri enne 1351). Tema järeltulija Michael Strokerk (maeti 1651) siirdus Lübeckist XVII sajandi algupoolel elama Rootsi. Tema neli poega said aastatel 1684, 1686 ja 1691 aadlitiitli ja introdutseeriti Rootsi rüütelkonda. Ooberst Johan Anders von Strokirch (1683−1761) sai 1756. aastal vabahärra tiitli, kuid tema liin kustus juba 1789. aastal. 1815. aastal tõsteti vabahärraks Svea õuekohtu president Henning Adolf von Strokirch (1757−1826); see perekonnaharu katkes tema poja surmaga 1841. aastal. 1684. aastal aadeltatud Liivimaa ökonoomiaasehaldur Michael von Strokirch (1649−1723) oli Liivimaa liini rajaja. Tema poeg Ludwig Johann von Stohkirch (1707−enne 1752) võeti Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse. Liin kustus 1825. aastal major Gustav Wilhelm von Strohkirchi (1747−1825) surmaga. Hans Strokerkeni (suri pärast 1620) järeltulijatest põlvnes XVII sajandi algul samuti Rootsi rännanud perekonnaharu, mis kannab Rootsis nime Strokirk. Michael von Strokirch (1649−1723), Liivimaa ökonoomiaasehaldur Vabahärra Henning Adolf von Strokirch (1757−1826), õigusteaduse doktor, Svea õuekohtu president (1810−1826) Liivimaa kubermangu läti distrikt: Auciems (Autzeem) (1779−1805), Aumeisteri (Serbigal) (1727−pärast 1737), Košķele (Ostrominsky) (u 1688−pärast 1722), Labrenči (Labrentz) (1781−?), Loberģi (Blumbergshof) (u 1690−XVIII sajand) Elgenstierna, Gustaf. 1932, lk 731. Elgenstierna, Gustaf. 1932, lk 730, 731, 732, 737. Elgenstierna, Gustaf. 1932, lk 730 [1]. Elgenstierna, Gustaf. 1932, lk 735-6 [2]. Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980), lk 450. Seuberlich, Erich. 1935, lk 57, 58. Elgenstierna, Gustaf. Den introducerade Svenska adelns ättartavlor med tilläg och rättelser. 7. kd. Stockholm: P. A. Norstedt & Söners Förlag, 1932. Lk 730-7 [3]. Seuberlich, Erich. Woher stammte Jacobine Amalie von Strohkirch? – Baltische Familiengeschichtliche Mitteilungen. Jahrgang 5. 14. Dezember 1935. Nr 4. Tartu: 1935. Lk 55-9. Strokirk, Carl-Gustaf. Ätten Strokerke under åtta århundranden. Del 1. Medeltiden 1200-1600 (käsikiri doc-vormingus). 1985 [4]. Strokirk, Oscar Fredrik. Kultur- och personhistoriska anteckningar. Tredje delen. Örebro: Lindhska Boktryckeriet, 1920. Lk 32-89 [5]. Svenska släktkalendern. Elgenstierna, Gustaf (koost.). 2. kd. Stockholm: Albert Bonnier Förlag, 1912. Lk 656-9 [6]. Släkten Strokirk
Betuliin

Betuliin (lup-20(29)-ene-3beta,28-diol; CAS-i registreerimisnumber on 473-98-3, C30H50O2) on looduslikult mõnedes taimedes esinev triterpeen, märkimisväärsetes kogustes leidub seda mitmete kase (Betula spp) perekonda liigitatud kaskede valge kooreosa korgikoe rakkudes. Betuliini sisaldavad arukask (Betula pendula), sookask (Betula pubescens) aga ka liiv-pirnipuu (Pyrus pyrifolia) ja suureõieline laikellukas (Platycodon grandiflorum). Betuliini sisaldab uuringute kohaselt ka metsik must pässik, tema kasvatab oma viljakeha kasekoore alla ja surub selle siis kasetüve küljest lahti. Betuliini sisaldus taimedes on varieeruv nii liikide kui kasvukohtade lõikes. Betuliini avastajaks 1788. aastal peetakse saksa päritolu vene keemikut Johann Tobias Lowitzit (25. aprill 1757 Göttingen – 7. detsember 1804 Peterburi). Tänapäeval on uuritud betuliini antagonistlikke toimeid mitmete imetajate vähirakuliinidesse, nagu emakakaelavähi rakuliini HeLa, hepatoomi, kopsu adenokartsioomi, rinnavähi, eesnäärme kartsinoomi rakkudesse ja on tuvastatud betuliini võime programmeeritud rakusurma esile kutsuda. Li Y, He K, Huang Y, Zheng D, Gao C, Cui L, Jin YH, Betulin induces mitochondrial cytochrome c release associated apoptosis in human cancer cells, Mol Carcinog. juuli 2010 ;49(7):630-40. doi: 10.1002/mc.20638, osaline veebiversioon (vaadatud 4. augustil 2017) inglise keeles Li Y, He K, Huang Y, Zheng D, Gao C, Cui L, Jin YH, Betulin induces mitochondrial cytochrome c release associated apoptosis in human cancer cells, Mol Carcinog. juuli 2010 ;49(7):630-40. doi: 10.1002/mc.20638
Šveitsi valge lambakoer

Šveitsi valge lambakoer on Šveitsist pärinev koeratõug. Tõustandardis on koera käitumise/iseloomu kohta muuhulgas kirjas: "Elav ja tasakaalukas temperament, tegutsemisaldis, tähelepanelik ja hästi treenitav. Sõbralik ja diskreetne." Pildid "WHITE SWISS SHEPHERD DOG" (pdf) (inglise). FCI. Vaadatud 18.09.2017. "Šveitsi valge lambakoer" (pdf). Eesti Kennelliit. Vaadatud 18.09.2017. Jean Reeves & Diana L. Updike: White Shepherd, Freehold, New Jersey 2009, ISBN 978-1-59378-589-5  Šveitsi valge lambakoer – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Šveitsi valge lambakoer koer.ee saidil
Glinka rajoon

Glinka rajoon (vene keeles Глинковский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti keskosas. Rajooni keskus on Glinka küla. Rajoon piirneb kirdes Dorogobuži rajooniga, kagus Jelnja rajooniga, edelas Potšinoki rajooniga ja loodes Kardõmovo rajooniga. Rajooni pindala on 1223,2 km². Elanike arv oli 2012. aastal 4773, 2009. aastal 5042 ja 2002. aastal 6149. Glinka rajooni asulad kuuluvad kuue külaasunduse koosseisu. Q126974795
Tartu Ülikooli Kliinikumi anestesioloogia- ja intensiivravi kliinik

Anestesioloogia ja intensiivravi kliinik on üks Tartu Ülikooli arstiteaduskonna noorematest kliinikutest. Kliinik moodustati 11. veebruaril 1993 rektori käskkirjaga üldkirurgia, anestesioloogia ja reanimatoloogia ning hospitaalkirurgia kateedri baasil. Tegelikult hakkas kliinik tööle 1. jaanuaril 2000. Algul oli kliinikus kaheksa osakonda: üldanestesioloogia, üldintensiivravi, neuroanestesioloogia, günekoloogilise anestesioloogia, onkoanestesioloogia, pulmonoloogilise anestesioloogia, lasteintensiivravi ja erakorralise meditsiini osakond. Praegu on kliinikus on kuus osakonda: anestesioloogia; esimene, teine ja kolmas intensiivravi ning laste intensiivravi ja erakorraline meditsiin. Anestesioloogia osakonna juures töötab valukliinik, esimese intensiivravi osakonna juures psühhiaatrilise anesteesia allüksus ning kolmanda intensiivravi osakonna juures hemafereesi kabinet. Tartu Ülikooli kliinikum 200 (Tartu 2004), lk 94. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. august 2017. Vaadatud 18. septembril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Five Finger Death Punch

Five Finger Death Punch on 2005. aastal asutatud metal-bänd. Zoltan Bathory – rütmikitarr (alates 2005); kitarr, basskitarr (2005) Ivan Moody – eeslaulja, klahvpillid (alates 2006) Chris Kael – basskitarr, tagavokaal (alates 2010) Charlie Engen – trummid (alates 2018) Andy James – kitarr (alates 2020) Caleb Andrew Bingham – kitarr, tagavokaal (2005–2006) Darrell Roberts – lead guitar, tagavokaal (2006–2009) Matt Snell – basskitarr, tagavokaal (2005–2010) Jeremy Spencer – trummid (2005–2018); kitarr, klahvpillid (2005-2006) Jason Hook – kitarr, tagavokaal (2009–2020) The Way of the Fist (2007) War Is the Answer (2009) American Capitalist (2011) The Wrong Side of Heaven and the Righteous Side of Hell, Volume 1 (2013) The Wrong Side of Heaven and the Righteous Side of Hell, Volume 2 (2013) Got Your Six (2015) And Justice for None (2018) F8 (2020) AfterLife (2022) http://www.billboard.com/artist/302183/five-finger-death-punch/biography
Suur šveitsi alpi karjakoer

Suur šveitsi alpi karjakoer on Šveitsist pärinev koeratõug. Tõustandardis on koera kasutuse kohta kirjas järgmist: "algselt valve- ja veokoer, tänapäeval ka seltsi-, kaitse- ja perekoer." Samas allikas on koera käitumise/iseloomu kohta kirjas: "Tavaoludes kindel, tähelepanelik, valvas ja häirimatu, lähedaste isikutega suhtlemisel heasüdamlik ja kiinduv, võõraste suhtes enesekindel; keskmiselt temperamentne." Pildid "GREAT SWISS MOUNTAIN DOG" (pdf) (inglise). FCI. Vaadatud 18.09.2017. "Suur šveitsi alpi karjakoer" (pdf). Eesti Kennelliit. Vaadatud 18.09.2017. Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, ISBN 978-1-57076-410-3 Greater Swiss Mountain Dog, Meet the Breeds, American Kennel Club (AKC)  Suur Šveitsi alpi karjakoer – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Suur Šveitsi alpi karjakoer koer.ee saidil
Tartu Ülikooli Kliinikumi hematoloogia-onkoloogia kliinik

SA Tartu Ülikooli Kliinikumi Hematoloogia-onkoloogia kliinik on hematoloogiliste ja onkoloogiliste haiguste diagnostika ning ravitöö, õppe- ja teadustöö keskus Eestis., Ludvig Puusepa 10a. Tartu Linna Onkoloogiline Haigla avati 15. juulil 1946 Gildi tänav 8 Tartu polikliiniku alumisel korrusel. Vähihaigeid raviti Tartus ka varem ja väga edumeelselt: kasvajate puhul rakendati järjepidevat kiiritusravi aastast 1922. 1. aprillil 1940 asutati naistekliiniku alumisel korrusel omaette kiiritusraviasutus. Regulaarselt hakati vähihaigete arvu ja ravi üle järge pidama aastast 1947. Onkoloogiahaigla viidi 1948. aasta märtsis nõukogude sõjaväe käest vabanenud endisesse Tartu Pauluse koguduse torniga pastoraadihoonesse Riia tänav 70. 1. märtsil 1951 ühendati onkoloogiadispanser ja 75-kohaline radioloogiakliinik ning tekkis Vabariiklik Tartu Onkoloogia Dispanser. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. september 2017. Vaadatud 18. septembril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Tartu Ülikooli Kliinikum 200 lk 118 Tartu Ülikooli Kliinikum 200, lk 119 Tartu Ülikooli Kliinikum 200, lk 120
Burgstall (Lõuna-Tirool)

Burgstall (itaalia: Postal) on vald (comune) Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias. 2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 1585 inimest ja valla pindala on 6,7 km². Burgstall külgneb järgmiste valdadega: Gargazon, Lana, Merano, Mölten ja Vöran. 2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 76,61% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 22,78% itaalia keelt ja 0,61% ladiini keelt. Valla koduleht (saksa ja itaalia keeles)
Etna cirneco

Etna cirneco on Itaaliast pärinev koeratõug. Tõustandardis on koera kasutuse kohta kirjas järgmist: "Jahikoer, iseäranis jäneste küttimisel." Pildid "CIRNECO DELL'ETNA" (pdf) (inglise). FCI. Vaadatud 18.09.2017. Cirneco dell'Etna, Meet the Breeds, American Kennel Club  Etna cirneco – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Etna cirneco koer.ee saidil
Gargazon

Gargazon (itaalia Gargazzone) on vald (comune) Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias umbes 15 km Bolzanost loodes. 2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 1639 inimest. Valla pindala on 4,9 km². Gargazon külgneb järgmiste valdadega: Lana, Mölten, Nals, Burgstall, Terlan ja Tisens. 2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 78,68% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 20,33% itaalia keelt ja 0,99% ladiini keelt. Valla koduleht (saksa ja itaalia keeles)
Trinity Church (Lower Manhattan)

Trinity Church ('kolmainu kirik') on Ameerika Ühendriikide Episkopaalkiriku New Yorgi piiskopkonna ajalooline ja siiani tegutsev kogudusekirik. See asub Lower Manhattani ärikeskuses Wall Streeti ja Broadway tänava ristmikul. Suurbritannia kuningriigi poolt kogudusele eraldatud krundil valmis tänane 85 meetri kõrgune kolmas kirik 1846. aastal historitsistlikus uusgooti stiilis. Kuni Vabadussamba valmimiseni 1886. aastal, oli Trinity Church kõrgeim ehitis New Yorgis. Veel aastaid oli see linna domineeriv maamärk, kuni selle varjutasid ümbritsevad kõrghooned 20. sajandi alguses. 16. augustil 1966 määras New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjon ehitise kaitsealuseks mälestusmärgiks (New York City Landmark). 8. detsembril 1976 kanti kirik Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikusse Registrisse (National Register of Historic Places) kui Ameerika Ühendriikide riiklik ajaloomälestis (National Historic Landmark). St. Paul's Chapel Trinity Church – kiriku ingliskeelne kirjeldus ja pildid veebilehel www.nyc-architecture.com
Hafling

Hafling (itaalia: Avelengo) on vald (comune) Itaalias. Hafling paikneb Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, umbes 20 km Bolzanost loodes. 2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 756 inimest. Valla pindala on 27,4 km². Hafling külgneb järgmiste valdadega: Merano, Sarntal, Schenna ja Vöran. Paiga järgi on nimetuse saanud haflingeri hobusetõug. 2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 97,58% rahvastikust esimese keelena saksa keelt ja 2,42% itaalia keelt. Ametlik koduleht (saksa ja itaalia keeles)
East River

East River on soolase veesisaldusega suudmelaht ehk estuaar, mis kooldub ümber Long Islandi loodepoolse osa, New Yorgi linnaosade Manhattani/Bronxi ja Brooklyni/Queensi vahel. Harlem River Hudsoni jõgi Manhattani sild
Akciabrski rajoon

Akciabrski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Homieli oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1381 km². 2016. aasta seisuga elas seal 13 927 inimest. Rajoon moodustati 1939. aastal. Aastal 1962 liideti see Svietłahorski rajooniga, ent aastal 1966 moodustati Akciabrski rajoon uuesti. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Akciabrski, Krasnaja Słabada, Łamavičy, Laskavičy, Lubańi, Parečča, Pratasy ja Vałosavičy külanõukogu. Halduskeskus on Akciabrski alev. Akciabrski. Mälestussammas partisanidele Charomcy aastal 1949 Dzerbini vennaskalmistu Tähtsaimaks jõeks on Pcič oma lisajõe Aressaga, teine suurem jõgi on Tremla. Rajoon asub Polesje madalikul, selle keskmine kõrgus on 130–140 m. Kõrgeim punkt ulatub 176,4, madalaim aga 125 meetrit üle merepinna. Rajoonis leiduvad suured turbavarud. Lisaks kaevandatakse seal haliiti ja kaalisoola, kohati esineb ka naftat. 2009. aasta seisuga oli elanikest 95,11% valgevenelasi, 2,75% venelasi, 1,04% ukrainlasi ja 1,1% muust rahvusest inimesi. 90,82% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 7,61% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 48% elanikke, vene keelt aga 45,76%. "Численность населения на 1 января 2016 г. и среднегодовая численность населения за 2015 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов, городов и поселков городского тип". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuli 2017. Vaadatud 18. septembril 2017. «Дзяржаўны зямельны кадастр Рэспублікі Беларусь»  Akciabrski rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Rajooni kaart
Nukumaja (seriaal)

"Nukumaja" on aastatel 2017–2018 Kanal 2-s näidatud kodumaine seriaal. Seriaali kirjutas Katrin Pauts ja lavastas Ergo Kuld. Seriaal räägib Evast, kes saab hukkunud kaksikõelt Elisabethilt päranduseks maja. Kui lapseootel Eva kolib koos oma politseinikust mehe Tarmoga uude koju, hakkavad päevavalgele ilmuma häirivad asjaolud. Kas õe surm ei olnudki juhuslik õnnetus? Eva hakkab asja uurima. Elisabeth/Eva – Karin Rask Tarmo – Andres Mähar Artur – Andres Roosileht Brita – Ursula Ratasepp Gabriel – Franz Malmsten Raul – Tambet Tuisk Mariann – Merit Männiste Anette – Maarja Jakobson
Gobi Altai

Gobi Altai (mongoli Говь Алтайн нуруу) on mäestik Aasias. Kulgeb loode-kagu suunas. Loodes ühenduses Mongoolia Altaiga. Kõrgus kuni 3957 meetrit (mägi Ihh bogd uul, Их богд уул). Mäestikust idas asub Gobi kõrb.
Rabkor

Rabkor on alevik Valgevenes Homieli oblastis Akciabrski rajoonis Akciabrski külanõukogus. Alevik asub oblasti keskusest Homielist 208 ja rajooni keskusest Akciabrskist 5 kilomeetri kaugusel. Alevikus asub Rabkori raudteejaam, mis on Babrujski ja Rabkori vahelise raudtee lõppjaamaks. Rabkoris tegutsevad tööstusettevõtetest naftabaas ja asfaldivabrik, seal on ka põllumajanduslike keemiatoodete laod. Alevik asutati aastal 1931 seoses raudtee ehitamisega. Algselt kandis see nime Udarnaja, ent pärast raudteejaama valmimist nimetati asula Rabkoriks, mis on akronüüm venekeelsest kommunistlike noorte tööbrigaadist (рабочая особая бригада комсомольсомольских организаций района). Teise maailmasõja ajal põletasid Saksa karistussalklased aleviku korduvalt maha, tappes ühtlasi 63 sealset elanikku. Alevik pole kunagi olnud eriti rahvarohke – enamasti on seal elanud veidi üle 100 elaniku. Elanike madalseis oli alevikus aastal 2004, mile seal oli vaid 36 elanikku. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. oktoober 2020. Vaadatud 18. septembril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Kardõmovo rajoon

Kardõmovo rajoon (vene keeles Кардымовский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti keskosas. Rajooni keskus on Kardõmovo alev. Rajoon piirneb põhjas Jartsevo rajooniga, kirdes Dorogobuži rajooniga, idas Glinka rajooniga, lõunas Potšinoki rajooniga, läänes Smolenski rajooniga ja loodes Duhhovštšina rajooniga. Rajooni pindala on 1095,3 km². Elanike arv oli 2012. aastal 12 070, 2009. aastal 11 400 ja 2002. aastal 12 521. Kardõmovo rajooni asulad kuuluvad ühe linnaasunduse (Kardõmovo alevi) ja kaheksa külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Dnepr, Hmost, Bolšoi Vopets, Malõi Vopets, Losmjona ja Orleja. Q126974795
Duhhovštšina rajoon

Duhhovštšina rajoon (vene keeles Духовщинский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Duhhovštšina linn; suurim asula on Ozjornõi alev. Rajoon piirneb põhjas Tveri oblastiga, kirdes Holm-Žirkovski rajooniga, idas Jartsevo rajooniga, kagus Kardõmovo rajooniga, edelas Smolenski rajooniga ja läänes Demidovi rajooniga. Rajooni pindala on 2610 km². Elanike arv oli 2000. aastal 17 000. Duhhovštšina rajooni asulad kuuluvad kahe linnaasunduse (Duhhovštšina linna ja Ozjornõi alevi) ning kuue külaasunduse koosseisu. Q126974795
Piirmõõde

Piirmõõde (Inglise keeles limit of size) on suurim ja vähim lubatud mõõde. Piirmõõtmed kantakse joonisele harva. Olgu meil detaili mõõt ja piirhälbed järgnevad: 50-0,027+0,012. Sellisel juhul on vähim lubatud mõõde 49,973 mm ja suurim lubatud mõõde 50,012 mm. Olgu meil detaili mõõt ja piirhälbed järgnevad: 80+0,048+0,120. Sellisel juhul on vähim lubatud mõõde 80,048 mm ja suurim lubatud mõõde 80,120 mm. Olgu meil detaili mõõt ja piirhälbed järgnevad: 25-0,027-0,012. Sellisel juhul on vähim lubatud mõõde 24,973 mm ja suurim lubatud mõõde 24, 988 mm. Tolerants Täpsus masinaehituses
Veskaru

Veskaru on eesti perekonnanimi. Veskaru on eestistamisel antud perekonnanimi (endine Friedeman). Enn Veskaru palvel kanti Veskaru perekonnanimede kaitserergistrisse nr. 383 all. Nime kandjaid: Enn Veskaru (1899–1985), kangur, Allveelaevastiku Sihtkapitali mõtte algataja Mai Veskaru (1902–1998), tekstiilikunstnik, eelmise abikaasa
Heling

Heling on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti Heling uueks perekonnanimeks isikutele senise perekonnanimega Sutt. Eduard Helingu palvel kanti Heling perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 1 all. Heino Heling oli kirjanik Paul Haavaoksa (1924–1983) pseudonüüm.
Aedsalu

Aedsalu on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti Aedsalu Tallinnas uueks perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Adamson. Aleksander Aedsalu palvel kanti Aedsalu perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 330 all.
Holm-Žirkovski rajoon

Holm-Žirkovski rajoon (vene keeles Холм-Жирковский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Holm-Žirkovski alev. Rajoon piirneb põhjas Tveri oblastiga, idas Novodugino rajooniga, kagus Vjazma rajooniga, lõunas Safonovo rajooniga, edelas Jartsevo rajooniga ja läänes Duhhovštšina rajooniga. Rajooni pindala on 2033 km². Elanike arv oli 2013. aastal 10 119. Holm-Žirkovski rajoonis on 180 asulat (neist 16 ilma alalise elanikkonnata), mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Holm-Žirkovski alevi) ja neljateistkümne külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Dnepr, Vjazma, Solja ja Nemoštšenko. Q126974795
Ainelo

Ainelo on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti Ainelo uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli varem Bundberg. Jaan Ainelo palvel kanti Ainelo perekonnanimede kaitsregistrisse nr. 33 all. Jaan Ainelo (1882–1941) oli eesti õpetaja.
Ainvere

Ainvere on eesti perekonnanimi. Eestistamisel anti Ainvere uueks perekonnanimeks isikutele, kelle nimi oli varem Assafrei, Kashurin, Kitzing ja Simson. Jaan Ainvere palvel kanti Ainvere perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 327 all. Jaan Ainvere (1903–1942) oli Särevere vallavanem.
Paskal

Paskal (Blaise Pascali järgi), tähis Pa, on rõhu mõõtühik SI-süsteemis. 1 Pa on rõhk või mehaaniline pinge, mille tekitab 1 m2 suurusele pinnale ühtlaselt jaotunud 1 N suurune jõud: 1 Pa = N m 2 {\displaystyle 1\;{\text{Pa}}={\frac {\text{N}}{{\text{m}}^{2}}}\;} ehk SI põhiühikutes 1 Pa = kg m ⋅ s 2 . {\displaystyle \;1\;{\text{Pa}}={\frac {\text{kg}}{{\text{m}}\cdot {\text{s}}^{2}}}.} Ühikute detsimaaleesliited
Keltoloogia

Keltoloogia ehk hibernistika[viide?] on teadusharu, mis tegeleb keldi keelte ja keltide kultuuri uurimisega.
Vahetatavus

Vahetatavuse puhul saavutatakse liite või masina etteantud täpsus ilma detailide valiku ja sobitamiseta. Selleks on vaja teha joonised ning anda kõik mõõtmed lubatavate piirhälvetega. Joonisel võib olla mõõde ka piirhälveteta, nt Ø50 mm. Selle järgi millegi valmistamisel võetakse tavaelus kokkuleppeliselt lubatavateks hälveteks ±0,5 mõõtühiku suurusest. See printsiip ei pruugi igaühele aga teada olla ning seda masinaehituses ei toonitata. Mõõtmete etteandmine piirhälvetega tagab detailide mõõtmete ja kuju vastastikuse vahetatavuse. Detailide vahetatavus on kaasaegse masinaehitusese üks põhiprintsiipe. Kiirendada tootmist ja alandada omahinda; Organiseerida hulgitootmist; Spetsialiseerida tootmist; Valmistada vajalikul hulgal tagavaraosi mitmesugustele masinatele ja organiseerida remonti kulunud masinaosade väljavahetamise teel. Vahetatavad detailid peavad olema võrdsete mehaanikaliste- ja kasutusomadustega. Vahetatavus tuleb tagada kogu tehnoloogilise protsessi käigus: alates lähtematerjalist, toorikutest, pooltoodetest ja lõpetades valmisdetailide, sõlmede, agregaatidega. Lähtematerjal peab olema kõigi vastastikku vahetatavate detailide jaoks ühesuguste keemiliste, mehaanikaliste ja tehnoloogiliste omadustega, toorikud peab saama töödelda mõõtuseatud tööpinkidel täiendava mõõtmiseta või pingi ümberhäälestamiseta. On olukordi kus detailide kuju ja mõõtmete täpsusele esitatakse nii suuri nõudeid, et vastastikuse vahetatavuse tagamiseks tuleb suurendada järsult valmistamiskulutusi. Sel juhul sorteeritakse detailid eelnevalt gruppidesse ja sõlmed koostatakse vastastikku sobivate gruppide detailidest (kellakivid, veerelaagrite veerekehad jne). Sellist olukorda nimetatakse valikkoostamiseks. Masinaehitusest on teada, et kõigepealt hakkas arenema relvatööstus. Iga meister valmistas püssi osade kokkusobitamise teel. Kui sõjaväljal juhtus raud kõveraks minema või lukk purunema, siis vahetada neid ei saanud, sest iga püss oli oma mõõdetelt unikaalne. Vene tsaar Peeter I olevat andnud käsu sellise tootmise lõpetamiseks ning detailide vastastikuse vahetatavuse printsiibi rakendamiseks. Selleks tuli teha joonised ning anda kõik mõõtmed lubatavate piirhälvetega. See võimaldas detailid valmistada üksteisest sõltumatult, ka erinevates kohtades. Täpsus masinaehituses