laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Valdar Viires

Valdar Viires (12. juuni 1934 – 1. märts 1990) oli eesti koorijuht, muusikaajakirjanik ja muusikapedagoog. 1958. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise erialal Gustav Ernesaksa klassis. Aastatel 1958–1962 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli pedagoogikakateedri vanemõpetajana ja muusikakabineti juhatajana. Aastatel 1962–1975 oli ta ajalehe Sirp ja Vasar muusikaosakonna juhataja. 1975. aastast surmani töötas Tallinna Riikliku Konservatooriumi koolikoori kateedri vanemõpetajana. Ta oli TRÜ segakoori ja naiskoori llo dirigent. 1973. aastal asutas ta Jaan Tombi nimelise Kultuuripalee tütarlastekoori ja oli selle koori juht elu lõpuni. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lõpetajad Valdar Viires (Nekroloog). Reede, 7. märts 1990 Kalmistute register HAUDI
Jelski rajoon

Jelski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Homieli oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1366 km². 2016. aasta seisuga elas seal 15 570 inimest. Rajoon piirneb lõunas Ukraina Žõtomõri oblastiga. Rajoon moodustati 1924. aastal. Algselt kandis see nime Karalini rajoon, ent aastal 1931 nimetati see ümber Jelski rajooniks. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Dabryńi, Kočyščy, Młynoki, Ramiazy, Skarodnaje, Staroje Vysokaje, Zasincy ja Vałaŭski külanõukogu. Lisaks moodustab omaette haldusüksuse veel Jelski linn, mis on ka rajooni halduskeskus. Rajooni maastik Budki Rajoon asub Polesjes, merepinnast keskmiselt 130-140 meetri kõrgusel. Madalaim punkt (122 m) asub Naroŭla rajooni piiril, suurim kõrgus on 177,8 m. Tähtsaimaks jõeks on Slovetšna. Maavaradest leidub seal liiva, turvast ja madalakvaliteedilist naftat. 2009. aasta seisuga oli elanikest 92,69% valgevenelasi, 3,63% venelasi, 2,86% ukrainlasi ja 0,82% muust rahvusest inimesi. 82,08% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 16,15% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 52,84% elanikke, vene keelt aga 44,48%. "Численность населения на 1 января 2016 г. и среднегодовая численность населения за 2015 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов, городов и поселков городского тип". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuli 2017. Vaadatud 28. oktoobril 2017. «Дзяржаўны зямельны кадастр Рэспублікі Беларусь»  Jelski rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Rajooni kaart
Hiina Rahvavabariigi lennukite loend

Berijev Be-6 Chengdu J-9 Chengdu J-10 Chengdu J-20 Shenyang J-15 Shenyang J-16 Shenyang J-31
Marcela Topor

Marcela Topor (sündinud 8. septembril 1976 Vasluis Rumeenias) on rumeenia päritolu Kataloonia ajakirjanik. Ta on 2016. aastast iga kuu ilmuva ingliskeelse ajakirja Catalonia Today ja Kataloonias Gironas asutatud samanimelise veebiportaali toimetaja. Ta tegutseb ka telesaatejuhi ja intervjueerijana. Ta on lõpetanud Alexandru Ioan Cuza Iași Ülikooli inglise filoloogia erialal. Marcela Topori abikaasa on Carles Puigdemont. Peres kasvab kaks tütart. Ta valdab vabalt rumeenia, inglise, hispaania ja katalaani keelt. Cine este „prima-doamnă“ a Cataloniei, românca numită „regina independenţei“. adevarul.ro Catalonian Today. Marcela Topori toimetatav uudisteportaal
Pareto printsiip

Pareto printsiip ehk Pareto reegel ehk 80:20 printsiip on Vilfredo Pareto poolt 1897. aastal avastatud analüüsi- ja otsustusmudel, mille kohaselt põhjuste ja tagajärgede, sisendite ja väljundite ning töö ja tulemuste vahel valitseb loomupärane tasakaalutus. Põhjused, sisendid ja tööpanused jagunevad kahte kategooriasse: enamik, millel on tühine mõju, ja väike vähemik, millel on valitsev mõju. Pareto printsiipi rakendusvaldkonnad: majandus, ärijuhtimine, kvaliteedijuhtimine, personalijuhtimine, statistika, sotsioloogia, meditsiin jmt. 80:20 printsiibi kohaselt leiame kaht põhjuste ning tagajärgede andmejada uurides ja analüüsides kõige tõenäolisemalt tasakaalu puudumise. See mõõtmistoiming järjestab teise andmejada tähtsuselt alanevaks ja võimaldab võrrelda kahe andmejada protsente. Kokkuleppeliselt mainitakse 20 protsendi põhjustena tipmist 20 protsenti, mitte alumist.  Pikemalt artiklis 80:20 analüüs 80:20 printsiibile on lisandunud 80:20 analüüs, millega määrata täpne suhe põhjuste/sisendite/töö ja tagajärgede/väljundite/tulemuste vahel. See analüüsimeetod kasutab 80:20-suhte võimalikku olemasolu hüpoteesina ja kogub fakte, mille põhjal avaneb tõeline suhe. Tasakaalutus võib esineda suhtena 65:35, 70:30, 80:20, või mis tahes muu suhtena. 80:20-analüüs uurib suhet (%) kahe võrreldava andmehulga vahel. Üks andmehulk on alati inimeste või esemete maailm, harilikult sajani küündiv või suuremgi arv, mida saab avaldada protsentides. Teine andmehulk on seotud mõne huvipakkuva, inimesi või esemeid puudutava tunnussuurusega, mida võib mõõta ja samuti avaldada protsentides. See analüüsimeetod on siiani statistiliste meetodite puhul üldkasutatav. Vilfredo Pareto avastust on siiani nimetatud mitmeti - Pareto printsiibiks, Pareto seaduseks, 80:20 reegliks, vähima pingutuse põhimõtteks ja tasakaalutuse põhimõtteks. 80:20 printsiibi aluseks oleva mudeli avastas aastal 1897 Itaalia majandusteadlane Vilfredo Pareto, kes uuris jõukuse ja sissetulekute struktuuri 19. sajandi Inglismaal ja leidis, et tema valimites läks suurem osa sissetulekuid ja vara väga väheste kätte. Kuus sigmat Pareto diagramm Statistiline protsessi kontroll Terviklik kvaliteedijuhtimine Richard Koch, "80:20 printsiip. Kuidas saavutada vähemaga rohkem", TEA Kirjastus 1999 Peter Scholtes (Demingu õpilane), "Juhi käsiraamat", Tallinn, TEA Kirjastus, 2001 Eesti-Ameerika Ärikolledži ärijuhtimise bakalaureusetöö "Tervikliku kvaliteedi juhtimise (TQM) mudel" (2003).
Lible tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Lible tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis. Lible tänav sai nime 8. aprillil 2015. Tallinna tänavanimed/Street names of Tallinn eki.ee Päring kohanimeandmebaasis Eesti kohanimed
Selfossi juga

Selfoss on Islandil Jökulsá á Fjöllumi jõel asuv juga. Selfossis langeb jõgi 100 meetri pikkusel lõigul 44 meetrit ja kõige kõrgem otsene langus on 11 meetrit. Vatnajökulli liustikult Jökulsá á Fjöllumi jõest tulev vesi voolab mitut koske ja juga läbides umbes 30 kilomeetrit, kuni jõuab Põhja-Jäämerre. Selfossile järgneb allavoolu Dettifoss, Euroopa kõige võimsam juga. Mõlemast joast langev jõgi toitub liustiku lumesulaveest ja vooluhulk sõltub aastaajast, ilmast ja vulkaanilisest aktiivsusest. Selfoss asub Jökulsárgljúfuri rahvuspargis.
Oravamäe park

Oravamäe park on park Tallinnas Nõmme linnaosas Liiva asumis Rulli tänava ääres. Pargi pindala on 3 ha. Park rajati 1990. aastate alguses. Pargis kasvavad peamiselt männid ja ilupõõsad. Tallinna entsüklopeedia. II köide N-Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 44
Ravila park

Ravila park (ka Ravila tänava park, Lõuna park) on park Tallinnas Nõmme linnaosas. Pargi pindala on 0,2 hektarit. Park rajati 1955. aastal. Algselt oli 1930. aastatel rajatud park oli funktsionalistlikus stiilis eraaed. Mitmetasandiline terrassidega kaunistatud park sai rohealaks 1957. aastal. Tallinna entsüklopeedia. II köide N-Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 133
Vizikumsi mõis

Vizikumsi mõis (saksa keeles Wisikum, läti keeles Vizikuma muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval jääb see Lätis Alūksne piirkonna Jaunalūksne valla Visikumsi külla. Mõis on kujunenud Kolberģi mõisa Vizikumsi karjamõisast. 1920. aasta maareformi ajal kuulus mõisale 1129 hektarit maad. Latviešu konversācijas vārdnīcas I sējuma 2036 sleja. Rīga: 1927.-1928
Vecanna mõis

Vecanna mõis (saksa keeles Knöringen, varem Alt-Annenhof, läti keeles Vecannas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Alūksne piirkonnas Anna vallas Vecanna külas. Mõisa hoonetekompleks (laut, ait, tall-kõrts, häärberi varemed) on kohaliku kaitse all olevad muinsusmälestised. Bienenstammi andmetel oli Aluliina mõisa ja selle kõrvalmõisade, sealhulgas ka Vecanna mõisa kogusuurus 1816. aastal 23 ja 5/8 adramaad, neile mõisadele allus kokku 2011 mees- ja 2182 naishinge. Maareformi ajal aastal 1920 kuulus mõisale 713 hektarit maad. Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 279. Latviešu konversācijas vārdnīcas I sējuma 571-572 slejas. Rīgā, 1927.-1928.
Ziemeri mõis

Ziemeri mõis (saksa keeles Semershof, läti keeles Ziemera muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Alūksne piirkonnas Ziemeri vallas Ziemeris. Ziemeri mõisakompleks, sealhulgas ka häärber, on riikliku kaitse all. Mõisa park, kelder, veetorn, tall, rehi, magasiait, laut, ait, sahver, kolm moonakamaja, kupja maja, mõisavalitseja maja, metsniku ja metsavahi majad on kohaliku kaitse all olev muinsusmälestised. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 2 ja 3/4 adramaad, sellele allus 241 mees- ja 146 naishinge. Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisa: Prindel ja Soltup. "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. september 2021. Vaadatud 23. juunil 2019. "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. september 2021. Vaadatud 23. juunil 2019. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 280. Sakk, Ivar. Läti mõisad. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 97.
Dore mõis

Dore mõis (saksa keeles Doremoise, läti keeles Dores muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Alūksne piirkonnas Alūksnes aadressil Smilšu iela 16. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 1/2 adramaad, sellele allus 23 mees- ja 19 naishinge. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 281.
Jaunanna mõis

Jaunanna mõis (saksa keeles Knöringswald, varem Neu-Annenhof, läti keeles Jaunannas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Alūksne piirkonnas Jaunanna vallas Jaunanna külas. Mõisa jahiloss on kohaliku kaitse all olev muinsusmälestis. Bienenstammi andmetel oli Aluliina mõisa ja selle kõrvalmõisade, sealhulgas ka Jaunanna mõisa kogusuurus 1816. aastal 23 ja 5/8 adramaad, neile mõisadele allus kokku 2011 mees- ja 2182 naishinge. Maareformi ajal aastal 1920 kuulus mõisale 629 hektarit maad. Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 279. Latviešu konversācijas vārdnīcas I sējuma 571-572 slejas. Rīgā, 1927.-1928. Sakk, Ivar. Läti mõisad. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 104.
Beja mõis

Beja mõis (saksa keeles Beyenhof, läti keeles Bejas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Alūksne piirkonnas Jaunalūksne vallas Bajsi külas. 22. veebruaril 1919 toimus mõisa juures lahing Põhja Poegade ja Nõukogude Läti armee 6. laskurpolgu vahel. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3 ja 1/4 adramaad, sellele allus 132 mees- ja 127 naishinge. Maareformi ajal aastal 1920 kuulus mõisale 2714 hektarit maad. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 280. Latviešu konversācijas vārdnīcas I sējuma 2036 sleja. Rīga: 1927.-1928
Ate mõis

Ate mõis (saksa keeles Ottenhof, läti keeles Ates muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. See on kujunenud Kalniena mõisa Ate karjamõisast. Maareformi ajal aastal 1920 kuulus mõisale 439 hektarit maad. Tänapäeval asub Lätis Alūksne piirkonnas Anna vallas Otte külas. Mõisakompleksi kuulunud Ate mõisa ait ja Ate (Ote) vesiveski on kohaliku kaitse all olevad muinsusmälestised, mis jäävad Kalncempji valla territooriumile. Mõisa juures kasvab looduskaitsealune Otte mõisa pärn. Latviešu konversācijas vārdnīcas I sējuma 571-572 slejas. Rīgā, 1927.-1928. "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. mai 2021. Vaadatud 22. juunil 2019. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Babecka mõis

Babecka mõis (saksa keeles Babetzky, läti keeles Babeckas muiža) oli rüütlimõis, hiljem Beja kõrvalmõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Alūksne piirkonnas Jaunalūksne vallas Matisenes. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 1/8 adramaad, sellele allus 160 mees- ja 165 naishinge. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 280.
Kalnapededze mõis

Kalnapededze mõis (saksa keeles Charlottenburg) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisakompleks Lätis Alūksne piirkonnas Pededze vallas Kalnapededze külas. Bienenstammi andmetel oli Aluliina mõisa ja selle kõrvalmõisate, sealhulgas ka Vecanna mõisa, kogusuurus 1816. aastal 23 ja 5/8 adramaad, neile mõisatele allus kokku 2011 mees- ja 2182 naishinge. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 279.
Russalka rannapark

Russalka rannapark (ka Kadrioru rannapark) on park Tallinnas Kesklinna linnaosas Kadriorus Pirita tee ja mere vahelisel alal. Pargi pindala on 14,4 ha. See on osa Kadrioru pargist. Park kujundati 1901-1902 seoses Russalka mälestussamba püstitamisega. Tallinna entsüklopeedia. II köide N-Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 157
Rēzaka mõis

Rēzaka mõis (saksa keeles Rehsack, läti keeles Rēzakas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisakompleks Lätis Alūksne piirkonna Alsviķi valda Rezaka külla. Rēzaka mõisa hoonetekompleks (keldriga majandushoone, laut, elumajaks ümber ehitatud ait ja mõisavalitseja maja) on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all. Mõisas tegutses aastani 2000 algharidust andev erakool. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 2 ja 3/8 adramaad, sellele allus 332 mees- ja 356 naishinge. Maareformi ajal aastal 1920 kuulus mõisale 1208 hektarit maad. Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisa: Alexandershof ja Zelmin. "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. veebruar 2021. Vaadatud 22. juunil 2019. Lauki acīm redzami izmirst Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 280. Latviešu konversācijas vārdnīcas I sējuma 318-320 slejas. Rīga: 1927.-1928
Alsviķi mõis

Alsviķi mõis (saksa keeles Alswig, läti keeles Alsviķu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Alūksne piirkonnas Alsviķi vallas Alsviķis. Mõis sai nime esimeste omanike Halswigide järgi. Hiljem kuulus see Wulffidele. Mõisa peahoones asub Smiltene tehnikumi Alsviķi osakond. Alsviķi mõisa hoonetekompleks (park, kelder, laut, moonakamaja, häärber, mõisavalitseja maja ja kuivati) on kohaliku tähtsusega muinsuskaitse objektid. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 6 ja 3/4 adramaad, sellele allus 386 mees- ja 427 naishinge. Maareformi ajal aastal 1920 kuulus mõisale 1208 hektarit maad. Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: Neu-Alswig. Alsviķi "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. veebruar 2021. Vaadatud 23. juunil 2019. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 279. Latviešu konversācijas vārdnīcas I sējuma 318-320 slejas. Rīga: 1927.-1928 Sakk, Ivar. Läti mõisad. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 96.
Mālupe mõis

Mālupe mõis (saksa keeles Malup, läti keeles Mālupes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Alūksne piirkonnas Mālupe vallas Mālupe külas. Agraarreformi ajal aastal 1920 kuulus Mālupe mõisale 1131 hektarit maad. Latviešu konversācijas vārdnīcas XIII sējuma 25553-25554 slejas. Rīga: 1935.-1936. Sakk, Ivar. Läti mõisad. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 102.
Šļukumsi mõis

Šļukumsi mõis (saksa keeles Schluckum, läti keeles Šļukuma muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Alūksne piirkonnas Ziemeri vallas Šļukumsi külas. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 1 ja 1/8 adramaad, sellele allus 90 mees- ja 88 naishinge. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 280.
Nēķene mõis

Nēķene mõis (saksa keeles Nötkenshof) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Alūksne piirkonnas Alsviķi vallas Nēķene külas. Mõisa hoonetekompleks (tall, küün, magasiait-sepikoda, staarostimaja ait ja moonakamaja) on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal neli adramaad, sellele allus 230 mees- ja 241 naishinge. Maareformi ajal aastal 1920 kuulus mõisale 1137 hektarit maad. Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: Kokeskalns. Hiljem kuulus sellele veel Buliņise karjamõis. Buliņise hoonetekompleks (magasiait, tall, kelder, mõisavalitseja maja, laut, ait ja elumaja) on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all. "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. veebruar 2021. Vaadatud 22. juunil 2019. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 280. Latviešu konversācijas vārdnīcas I sējuma 318-320 slejas. Rīga: 1927.-1928
Lāzberģi mõis

Lāzberģi mõis (saksa keeles Fianden, läti keeles Lāzberģes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Alūksne piirkonnas Jaunalūksne vallas Lāzberģise külas. Mõisa häärber on arhitektuurimälestisena kohaliku kaitse all. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 5 ja 3/4 adramaad, sellele allus 600 mees- ja 652 naishinge. Aastal 1816 kuulus mõisale kolm karjamõisa: Johannshof, Justinenhof ja Wolkowa. "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. detsember 2021. Vaadatud 25. juunil 2019. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 280. Sakk, Ivar. Läti mõisad. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 103.
Kataloonia Vabariik (2017)

Kataloonia Vabariik (katalaani keeles República Catalana) on tunnustamata riik Pürenee poolsaarel. Kataloonia parlament kuulutas välja iseseisvuse Hispaaniast 27. oktoobril 2017 pärast Kataloonia iseseisvusreferendumit.
Kolberģi mõis

Kolberģi mõis (saksa keeles Goldbeck, läti keeles Kolberģa muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Alūksne piirkonnas Jaunalūksne vallas Kolberģise külas. Mõisa hoonetekompleks (ait, küün ja häärber) on kohaliku kaitse all olevad muinsusmälestised. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3 ja 1/4 adramaad, sellele allus 307 mees- ja 316 naishinge. Maareformi ajal aastal 1920 kuulus mõisale 1166 hektarit maad. Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisa: Vizikumsi karjamõis (Wissekum, hilisem Vizikumsi mõis) ja Ploskum. Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 280. Latviešu konversācijas vārdnīcas I sējuma 2036 sleja. Rīga: 1927.-1928
Tūja mõis

Tūja mõis (saksa keeles Kragenhof, läti keeles Tūjas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Alūksne piirkonnas Alsviķi vallas Tūja külas. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal kuus adramaad, sellele allus 228 mees- ja 251 naishinge. Maareformi ajal aastal 1920 kuulus mõisale 1276 hektarit maad. Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: Krāgaskaln (Krageskalns). Mõisa hoonetekompleks (laut-küün, laut suletud tagahooviga ja mõisavalitseja maja) on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all. Tūja mõisa hoonetekompleks (rehi-küün, moonakamaja ja eluhoone) on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all. Mõisa juures kasvab looduskaitsealune Tūja lehis. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 280. Latviešu konversācijas vārdnīcas I sējuma 318-320 slejas. Rīga: 1927.-1928 "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. veebruar 2021. Vaadatud 22. juunil 2019. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Krāgaskalni karjamõisa fotod
Aluliina mõis

Aluliina mõis ehk Alūksne mõis (saksa keeles Schloß Marienburg, läti keeles Alūksnes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Mõis on kujunenud Aluliina ordulinnuse valdustest. 1741. aastal kinkis keisrinna Jelizaveta Alūksne selle oma kantslerile krahv Mihhail Vorontsovile, kes sinna aga kunagi elama ei asunud, ja nii müüs ta mõisa juba 1744. aastal Otto Hermann von Vietinghoff-Scheelile. Temalt päris selle tema poeg, salanõunik Burchard Cristoph von Vietinghoff, kes valduse tükikaupa ära müüs, jättes Aluliina kihelkonnast endale vaid linnusemõisa ja Kalniena mõisa. Vietinghoff-Scheelide kätte jäi valdus kuni võõrandamiseni 1920. aastal. Võõrandamise ajal kuulus mõis parun Arnold von Vietinghoff-Scheelile. Tänapäeval asub mõisakompleks Lätis Alūksnes; peahoone asub aadressil Pils iela 74.  Pikemalt artiklis Alūksne loss Bienenstammi andmetel oli Aluliina mõisa ja selle kõrvalmõisate (Kalnapededze, Ērmaņi, Jaunanna ja Vecanna mõisa) kogusuurus 1816. aastal 23 ja 5/8 adramaad, neile mõisatele allus kokku 2011 mees- ja 2182 naishinge. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 279. Sakk, Ivar. Läti mõisad. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 98.
Räägu park

Räägu park on park Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Nõmme tee, Räägu tänava ja Tüve tänava ääres. Pargi pindala on 1 ha. Räägu park sai nime 5. mail 2010. Park on saanud nime Räägu tänava järgi. http://www.tallinn.ee/est/Raagu-park (vaadatud 27.10.2017) Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 310
Kitseaed

Kitseaed (ka Nunne tänava haljasala) on park Tallinnas Kesklinna linnaosas Nunne tänava ja Laia tänava ristumiskohas. Park sai nime 16. mail 1989. Pargis asub Jaan Koorti skulptuur "Metskits" KNAB (vaadatud 28.10.2017)