laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kriminalistika

Kriminalistika on teadus, mis käsitleb kohtueelses menetluses tõendite kogumist. Kriminalistika mõistele on võimalik läheneda kolmel viisil: kriminalistika kui teadus; kriminalistika kui õppeaine; kriminalistika kui praktiline tegevus kuritegude uurimisel ja ärahoidmisel kasutades tehnikavahendeid ja teaduslikke teadmisi. Kriminalistikas esitatakse kooskõlas kriminaalmenetluse seadustikuga teaduslikult põhistatud üldist laadi soovitusi ja nõudeid nüüdisteaduse andmete ja tehnikasaavutuste rakendamiseks kriminaalmenetluses, tagamaks kuritegude kiire ja täieliku avastamise. Kriminalistika meetodite hulka kuuluvad DNA tüpiseerimine, daktüloskoopia, käekirjaekspertiis, aineekspertiis, trassoloogia, jpt. Eestis teeb kriminalistikaanalüüse Eesti Kohtuekspertiisi Instituut.
Johann Jakob Sahmen

Johann Jakob Sahmen (18. jaanuar 1700 Königsberg – 16. mai 1769 Tartu) oli Eesti jurist, arhivaar ja ajaloolane. Johann Jakob Sahmen oli sakslane ja bürgermeistri poeg. Lõpetas Königsbergi Toomkooli, õppis 1715–1718 Königsbergi Ülikoolis teoloogiat, 1718–1719 Halle Ülikoolis õigusteadust. Tuli 1726 Riiga. Oli aastani 1732 Liivimaa mõisates koduõpetaja, 1733–1734 Riia maakohtu advokaat ja fiskaal, 1734–1730 õuekohtu advokaat, 1740–1765 Tartu bürgemeister (aastast 1757 esimene bürgermeister). Korrastas linna asjaajamist, seadis 1760 sisse Tartu kodanikeraamatu. Eriti tähtis oli töö Tartu linnaarhiivis, kus Sahmen kehtestas kindla töökorra, koostas arhivaalide üldregistri ja koondas Liivimaa piiskopkonna, Poola, Rootsi ja Vene aja tähtsamad dokumendid vastavatesse kogudesse (Das alte Dorpat, so den Zustand und Beshaffenheit desselben unter bischöflichen und königlichen polnischen Regierung …, Excerpta protocollorum Dorpatiensium a. 1600 ad 1709, Exerpta protocollorum actorumque Dorpatiensium ab urbe restituta ad praesens tempus cum indicibus) ning koostas Tartu rae (peamiselt 18. sajandist pärinevate) kirjade kogu. Koostanud Tartu linna kirjelduse (ilmus lühendatult 1764). Nachrichten von der Stadt Dorpat. // Müllers Sammlung russische Geschichte 9 (1764) Regesten und Protokollauszüge im Dorpat Stadtarchiv (käsikiri). Sahmen Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Recke-Napiersky IV, 13–14 Eesti biograafiline leksikon. Trt, 1926–1929, 425 Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710–1960. Köln, Wien, 1977, 662. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Rudolf Ernst Hermann von Sahmen

Rudolf Ernst Hermann von Sahmen (26. mai (vkj 7. juuni) 1876 Tartu – 1945 Saksamaa) oli Eesti keemik. Rudolf Ernst Hermann von Sahmen oli baltisakslane ja arsti poeg. Lõpetas 1894 Tartus gümnaasiumi, õppis 1895–1896 Riia Polütehnilise Instituudis agronoomiat ja aastast 1896 Tartu Ülikoolis keemiat. Lõpetas 1901 Tartu Ülikooli keemiakandidaadi kraadiga ning jäeti G. Tammanni ettepanekul TÜ-sse professori kutseks valmistuma. 1905–1907 täiendas end Göttingeni Ülikoolis ja 1908 omandas samas filosoofiadoktori kraadi, väitekiri "Über die Legierungen des Kupfers mit Kobalt, Eisen, Mangan und Magnesium". Oli 1911–1918 Tartu Ülikooli keemiakabineti assistent. 1918 sõitis Berliini (edasised andmed puuduvad). Uurimisvaldkond: süsteemide termiline analüüs, metallisulamite saamine ja omadused. U 10 teadustr-e füüsikalisest keemiast. Über das Auffinden von Umwandlungspunkten mit einem selbstregistrienden Dilatographen (kaasautor G. Tammann). // Ann. der Physik 10 (1903) 879 Über Mischkristalle Mangansulfat und Zinksulfat // Z phys Chemie 54 (1905) 1 Über Kupfer-Kadmiumlegierungen // Z. anorg. Chemie 49 (1906) 3 Anwendung der thermischen Analyse auf Dreistoffsysteme (kaasautor). // Z. Phys. Chemie 59 (1907) 3. Sahmen Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat. Dorpat, 1889 (1889–1918) I, 16087. V. Past Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Boris Saimre

Boris Saimre (kuni 20. septembrini 1935 Boris Mitt; 25. november 1914 Velise vald, Läänemaa – 13. august 2007 Tartu) oli eesti tehnikateadlane. Boris Saimre oli kooliõpetaja poeg ja Teo Saimre isa. Lõpetas 1934 Tallinna Tehnikumi ehitus- ja mehaanikateaduskonna elektrotehnika alal, 1943 TTÜ elektriinsenerina. Oli 1938–1943 TTÜ energeetikateaduskonna elektrotehnika osakonna ja kateedri abijõud ja assistent, 1943–1946 Keila energiarajooni insener ja peainsener, 1947–1949 TÜ metsatööstuse mehhaniseerimise kateedri assistent, 1947–1953 Tartu Piimakombinaadi peainsener, 1953–1963 Põllumajanduselektri Tartu võrgurajooni ülem, 1963–1964 Eesti Elektrivõrkude Ehituse Tartu Mehhaniseerimise Rändkolonni peainsener, 1964–1965 Eesti Maaehitusprojekti grupijuht, 1966–1974 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi erikonstrueerimisbüroo peainsener, 1974–1992 vanemmeister, aastast 1992 AS Märja projekti-peakonstruktor. Õpetanud elektrotehnikat ja masinatundmist. Uurimisvaldkonnad: elekterkuumutus, madal- ja kõrgepinge-elektroodkatelde loomine; loomafarmide mehhaniseerimine. Osalenud elektroodkatelde konstruktsiooni täiustamisel, kateldes lihtsama ja rõhuvaba süsteemi kasutamist võimaldava konstruktsiooniga elektroodi väljatöötamisel. Pidanud ettekandeid põllumajanduse mehhaniseerimist käsitlevatel teaduskonverentsidel. Eesti NSV riiklik preemia (1982, kollektiivis). Eesti NSV teeneline energeetik (1988). Üle 30 teadustrükise, sh 2 raamatut ja 16 brošüüri. Loomafarmide mehhaniseerimine (kaasautor). Tallinn, 1970 2. trükk 1987 Tartu alajaam 50. Tartu, 2002. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 420 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 289 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut, 63. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Teo Saimre

Teo Saimre (sündinud 15. mail 1945 Ulilas Tartumaal) on eesti majandusteadlane. Teo Saimre on Boris Saimre poeg. Lõpetas 1964 Tartu 1. Keskkooli, 1969 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) majandusteaduskonna, majanduskandidaat (1975, TÜ), väitekiri "Reklaamitegevuse ning selle organisatsiooni ja juhtimise täiustamise teid Eesti NSV-s". Oli 1969–1988 TPI tööstuse juhtimise ja planeerimise kateedri assistent ja dotsent, 1988–1991 Tallinna Vanalinna Arenduskeskuse direktor, 1991–1995 AS TP Leasing ja AS Mater juhataja esimees, 1995–2005 Riikliku Autoregistrikeskuse direktori asetäitja, 2005– TTÜ Tallinna Kolledži ettevõtluse ja juhtimise lektoraadi dotsent. Õpetanud juhi tegevust, juhtimise aluseid, organiseerimist ja juhtimist, strateegilist juhtimist; koostanud õppevahendeid. Uurimisvaldkond: organiseerimine ja juhtimine. Olnud Euroopa sõiduki juhilubade ja juhieksamite komitee ekspert ning Euroopa sõidukite ja juhilubade infosüsteemi EUCARIS juhtgrupi liige, aastast 2007 INTERREG III B projekti "BaltMet Inno – Läänemere metropolide innovatsioonistrateegia" nõustava Tallinna turundusnõukogu liige. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Organisatsiooni- ja juhtimisprobleemid reklaamitöös. // III juhtimisprobleemide konv. Tallinn, 1972 Organisatsiooni arengu suunamise võimaluste uurimine. Tallinn, 1979 Regiooni arendamise probleeme (kaasautor P. Tang). // VII juhtimisprobleemide konv. Tallinn, 1985 Juhtimispersonali arendamine majandusorganisatsioonides (kaasautor M. Tepp). Tallinn, 1988. Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 445 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 346–347. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Matti Antero Sainio

Matti Antero Sainio (7. november 1914 Turu – 21. august 1987) oli soome teoloog ja ajaloolane. Alustas 1933 ülikooliõpinguid, aastast 1937 tegi õpingureise Skandinaavia ja Kesk-Euroopa ülikoolidesse ning Iisraeli; filosoofiakandidaat (1936), filosoofiadoktor (1940). Oli 1944–48 Helsingi Ülikooli usuteaduskonna ladina keele õpetaja, 1950–65 Jyväskylä Pedagoogika Kõrgkooli usuteaduskonna lektor, 1956–65 ka Turu Ülikooli dotsent ja aastast 1965 Uppsala Ülikooli dotsent, 1967–68 Åbo Akademi professor. Uurimisvaldkonnad: ladina keele kujunemine kristliku õpetuse osana, kasvatusprobleemid 19. sajandi Soome teoloogias, Academia Gustaviana üliõpilaskonna formeerumine, teaduslik tase, välissidemed, vaimne atmosfäär ning kultuuriajalooline taust. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide http://libris.kb.se/hitlist?q=zper:%22%5eSainio%20Matti%20A%201914%201987%5e%22&p=1&m=10&d=libris&f=browse Ramismen vid universitet i Dorpat. // Studia Historica Jyväskyläensia I (1962) Bidrag till svenska Östersjöprovinsernas skolhistoria II. Det akademiska gymnasiet i Riga. // Peadagogisk tidskrift (1967) 1 Dissertationen und Orationen der Universität Dorpat 1632–1656. Stockholm, 1978 Universitetshistoria som socialhistoria. // Smålandsposten (1980) 8. III. Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, I, 13, 22 294, 306. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Konstantin Saint-Hilare

Konstantin Saint-Hilare (19. september 1866 Peterburi – 25. november 1941 Voronež) oli vene zooloog. Õpetaja poeg. Õppis Peterburis. Töötas Tartu Ülikoolis zooloogia professorina 1904–1918. Konstantin Saint-Hilare oli zooloogi poeg. Lõpetas 1891 Peterburi ülikooli, jäeti Peterburi ülikooli juurde valmistuma väitekirja kaitsmiseks (oli N. Vvedenski jm assistent ning histoloogia ja anatoomia kateedri prosektor); zooloogiamagister (1898, samas), väitekiri "О блуждающих клетках в кишечнике морских ежей". Täiendas end 1898–99 välismaal, kaitses 1903 doktoriväitekiri "Обмен веществ в клетке". Oli 1903–18 TÜ professor, algul TÜ zooloogiamuuseumi juhataja, siis zooloogia kateedri juhataja, 1918–41 Voroneži ülikooli professor. Uuris peamiselt Valge mere faunat. Asutas 1899 TÜ Zootoomia Instituudi, millel oli rikkalik preparaatide kogu ja oma aja kohta suhteliselt hästi sisustatud labor. Tartu-aastail rajas Valge mere ääres Kovda bioloogiajaama, kus suvekuudel käisid praktikal vanemate kursuste üliõpilased; Kovdast kaasa toodud zooloogilist materjali kasutati instituudi õppekogude täiendamiseks; hiljem TÜ zooloogiamuuseumi selgrootute ja darvinismi ekspositsiooni sisustamiseks. Kolmekeelse teadusliku informatsiooniväljaande Spravotšnõi Listok Biologa toimetaja (1907–08) ning 1908–12 tegutsenud pedagoogika seminari asutaja. I maailmasõjas ajal, rinde lähenedes Eestile, määrati TÜ evakuatsioonikomisjoni juhiks, kellena andis Zootoomia Instituudi varad septembris 1918 üle professor G. Landesenile. Evakueerus 1918 Voroneži. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918 Примерный каталог демонстративной коллекции для "Общего курса зоологии", устраиваемой при зоотомнческом институте Имп. Юрьевского университета. Юрьев, 1907 Десять практических занятий по гистологии для начинающих. Юрьев, 1908 Отчет экскурсии на Белое море. Юрьев, 1908. Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, II, 266, 322, 347, 348 III, 24 http://www.bio.vsu.ru/ezoo/sentiler.htm Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Foto Nataliya A. Goryashko ja Sergei Fokini artikkel tema kohta Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Johannes Sakeus

Johannes Sakeus (ees- ja perekonnanime rööpvormid: Johan ja Sakkeus; 19. september 1881 Tarvastu vald, Viljandimaa – 13. oktoober 1934 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane. Johannes Sakeus oli talupidaja poeg. Õppis Tartus H. Treffneri Gümnaasiumis, lõpetas 1906 Peterburis Nikolai kadetikorpuse, töötas 1915 Riia Polütehnilise Instituudi ehitusinsenerina, 1915–1918 Vene armees teede- ja ehitusinsener. Osales Vabadussõjas raudteeinsenerina. Oli 1919–1926 Raudteevalitsuse insener ja ehitusosakonna ülem, 1926–1934 Teedeministeeriumi nõunik ja inspektor. Ühtlasi õpetas 1920–1924 ja 1932–1934 Tallinna Tehnikumis ehitusmaterjale ning 1932–1934 Tallinna Tehnikumi juures tegutsenud tehnilistel kursustel. Uurimisvaldkond: ehituse ökonoomika ja korraldamine. Teadustrükiseid tööjõuturust. Tööbörsid. // Tehnika Ajakiri (1930) 10 Töötaoleku põhjused, selle vastu võitlemise ja vähendamise abinõud. // Tehnika Ajakiri (1930) 10. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tallinna Tehnikum ja TTÜ õppe- ja abijõud 1918–1944, 59 Tallinna Tehnikum 1918–1928, 32 Album Vironorum I. Toronto, 1975, 75–76 Tehnika Ajakiri (1934) 10, 160. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Heinar Sakkos

Heinar Sakkos (4. oktoober 1939 Haanja – 19. november 1993 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane. Heinar Sakkos oli teenistuja poeg ja Tiiu Sakkose abikaasa. Ta lõpetas 1958 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli, 1965 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) insener-elektromehaaniku kutsega, oli 1969–71 TPI elektriajamite kateedri aspirant. 1977 sai ta Valgeveme Polütehnilises Instituudis tehnikakandidaadiks, kaitstes väitekirja "Исследование установившихся и динамических режимов работы авто­матизированного магнитогидродинамического привода". Ta stažeeris 1979 Leningradi Elektrotehnika Instituudis ning 1984 ja 1989 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudis. Ta oli 1966–68 ja 1972–78 TPI (aastast 1989 TTÜ) elektriajamite kateedri assistent, 1978–81 vanemõpetaja, 1981–92 dotsent, 1992–93 TTÜ elektriajamite ja jõuelektroonika instituudi dotsent. Sakkos luges elektriajamite teooria, juhtimise ja projek­teerimise, automaatjuhtimise teooria ning tehnoloogiliste protsesside modelleerimise kursusi. Ta koostas ka õppevahendeid. Heinar Sakkose uurimis­valdkondadeks olid automatiseeritud magnetohüdrodünaamiliste (MHD) elektriajamite ja ‑seadmete teoreetilised ja rakenduslikud probleemid, kulgelektriajamid ning jõupooljuhtmuundurid. Ta osales TPI-s loodud MHD-pumba ning sulametalli valamise ja elektromagnetilise doseerimise seadmete rakendamisel ja tööstuslikul katsetamisel Ust-Kamenogorski Titaani- ja Magneesiumikombinaadis, Kaluši Keemia- ja Metallurgiakombinaadis ning Kaasani Mootoritootmiskoondises. Peale selle korraldas ta erialakonverentse ja toimetas teadustööde kogumikke. 1984 pälvis ta NSVL Rahvamajanduse Näituse pronksmedali. Heinar Sakkosel oli üle 90 teadustrükise ja 13 autoritunnistust. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Экспериментальное исследование цилиндрических индукционных насосов с различной конструкцией магнитопровода (kaasautor H. Tiismus). // TPI Toimetised. А 284 (1969) Уравнения движения МГД-привода (kaasautorid T. Lehtla, H. Tiismus). // ТPI Toim 382 (1975) Системы автоматической стабилизации подачи МГД-приводов (kaasautorid V. Loigom, H. Tiismus). // ТPI Toim 476 (1979) Математическое моде­лирование автоматизированного МГД-привода. // Изв. высших учебных заведений, Электромеханикa 4 (1983) Устройство для плавного включения электрической нагрузки (kaasautor T. Lehtla). // ТPI Toim 700 (1989) Двухфазно управляемые трехфазные многопульсные преобразователи переменного напряжения (kaasautor T. Sakkos). // Технич. электродинамика (1990) 1 Eesti-soome-rootsi-inglise-saksa elektrioskussõnu (koost). Tallinn, 1994. Leiutajaid ja leiutisi Tallinna Tehnikaülikoolis 1922–2007. Tallinn, 2008, 22, 27, 30, 31. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Tiiu Sakkos

Tiiu Sakkos (aastani 1970 Tiiu Süvari, sündinud 29. novembril 1941 Rakveres) on eesti tehnikateadlane. Tiiu Sakkos on õpetaja tütar ja Heinar Sakkose abikaasa. Lõpetas 1960 Tallinna 21. Keskkooli, 1965 Tallinna Polütehnilise Instituudi elektriajamite ja tööstusseadmete automatiseerimise erialal, 1971 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudis (TEFI) aspirantuuri, tehnikakandidaat (1973, Ukraina Teaduste Akadeemia Elektrodünaamika Instituut), väitekiri "Исследование регулируемых магнитных удвоителей частоты с самопод­магни­чиванием". Oli 1966–74 TEFI (aastast 1993 Eesti NSV TA Energeetika Instituudi) nooremteadur, 1974–86 vanemteadur, 1986–91 juhtivteadur, 1991–99 vanemteadur, 1999– TTÜ elektrotehnika aluste ja elektrimasinate instituudi elektrotehnika aluste õppetooli vanemteadur. Uurimisvaldkond: elektriliste võimsusmuundurite ja elektriahelate teooria, jõuelektroonika. Korraldanud erialaseid konverentse, olnud teaduskogumike, erialasõnastike ja standardite toimetaja, tõlkinud standardeid. Ligi 100 teadustrükist, sh 2 monograafiat, 21 autoritunnistust. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Магнитные преобразователи электроэнергии с удвоением частоты (kaasautor). Тлн, 1972 Электромагнитная совместимость двенадцатимпульсного преобразо­вателя переменного напряжения в режиме утроения частоты (kaasautor H. Sakkos). // Технич. электродинамика (1992) 4 Вентильно-индуктивные цепи непрерывного амплитудного регулирования переменного напряжения (kaasautorid M. Ojaveer, V. Sarv). Тлн, 1978 Многоимпульсные трехфазные преобразователи переменного напряжения с двухфазной системой управления (kaasautor H. Sakkos). Тлн, 1990 New diode-switched transformer filters to improve power factor of three-phase diode rectifiers with capacitive smoothing (kaasautor V. Sarv). // Proc. Est. Acad. Sci. Enging., 3 (1997) 3 Theory and application of linear time-varying inductors with controlled turn-number (kaasautor V. Sarv). // Proc. International Conf. on Electrical Machines ICEM 2000, August 28–30, 2000, Espoo, Finland Power factor correction of three-phase diode rectifiers using optimum ripple currents injection (kaasautor V. Sarv). // Proc. 11th European Conf. on Power Electronics and Applications, September 11–14, 2005, Dresden, Germany. Ühe instituudi lugu, 66, 67, 71, 136, 235, 237. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Elmar-Oskar Sakkov

Elmar-Oskar Sakkov (9. juuni 1941 Mõisaküla – 21. oktoober 2009) oli eesti mehaanikateadlane. Elmar-Oskar Sakkov oli lukksepa poeg. Lõpetas 1959. aastal Mõisaküla Keskkooli ja 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna teoreetilise mehaanika erialal. 1965–1968 TRÜ aspirant, füüsika-matemaatikakandidaat (1970, TRÜ), väitekiri "Анализ закритической стадии упруго-пластических пластин и оболочек". Täiendas end 1969–1970 Poolas, 1977 Moskvas, 1979 Thbilisis. Oli 1968–1969 Tartu Riikliku Ülikooli teoreetilise mehaanika kateedri assistent, 1969–1973 vanemõpetaja, 1973–1992 dotsent, ühtlasi oli 1973–1976 lähetatud õppetööle Alžiiri Ülikooli ja 1984–1988 Diégo-Suareze ülikooli (Madagaskar), 1992–2000 Tartu Ülikooli rakendusmatemaatika instituudi dotsent, 2000–2005 lektor, aastast 2005 erakorraline dotsent. Lugenud teoreetilise mehaanika, meh-süsteemide modelleerimise, rakendusmehaanika jm kursusi; koostanud õppevahendeid. Uurimisvaldkonnad: elastsete-plastsete plaatide ja koorikute pärastkriitilise staadiumi analüüs; armeeritud talade ja koorikute optimaalne projekteerimine, komposiitide optimeerimine. Ta oli Eesti Matemaatika Seltsi asutajaliige. Ta avaldas üle 40 teadustrükise. 2001 Gerhard Rägo mälestusmedal 2005 Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk 2006 Tartu Ülikooli medal 2009 Tartu Ülikooli aumärk Ta oli aastast 1966 abielus arhitekt Helmi Sakkoviga, nende pojad on Erik ja Sven Sakkov. On optimization of a reinforced beam subjected to dynamic loading (kaasautor J. Lellep). // TÜ Toim 72 (1985) Optimum design of a reinforced beam under dynamic loadings (kaasautor J. Lellep). // Mechanics of Composite Materials 29 (1993) 6 Optimization of cylindrical shells of fiber-reinforced composite materials (kaasautor J. Lellep). // Mechanics of Composite Materials 32 (1996) 1 Buckling of stepped composite columns (kaasautor J. Lellep). // Mechanics of Composite Materials 42 (2006) 1. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Elmar-Oskar Sakkov 09.06.1941–21.10.2009[alaline kõdulink] Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 389 II, 159 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 311 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Elmar-Oskar Sakkov Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Enno-Olavi Saks

Enno-Olavi Saks (12. oktoober 1943 Järva-Jaani, Järvamaa – 11. märts 2015) oli eesti mehaanikateadlane. Enno-Olavi Saks oli talupidaja poeg. Lõpetas 1962 Järva-Jaani Keskkooli, 1970 TÜ matemaatikaosakonna mehaanika erialal, 1970–1973 NSVL Teaduste Akadeemia Siberi Osakonna Hüdrodünaamika Instituudi (Novosibirsk) aspirant, matemaatikamagister (1996, TÜ), väitekiri "Ümmarguste võllide mitteklassikaline vääne", Ph.D. (matemaatika, 1996, TÜ), väitekiri "Analysis and optimization of elastic-plastic shafts in torsion". Stažeeris 1978 ja 1984 Novosibirski Ülikooli juures. Oli 1973–1984 TÜ teoreetilise mehaanika kateedri vanemõpetaja, 1984–1988 arvutuskeskuse vanemteadur, 1988–1990 teadur, 1990–1995 matemaatik-programmeerija, 1995–1996 EPMÜ tehnikateaduskonna mehaanika ja masinaõpetuse instituudi vanemlaborant, 1996–1997 lektor, 1997–2002 dotsent, 2003–2004 füüsika instituudi dotsent, 2005–2015[küsitav] Eesti Maaülikooli tehnikainstituudi rakendusfüüsika töörühma dotsent. Õpetanud teoreetilist mehaanikat, kõrgemat matemaatikat, programmeerimist, raalprojekteerimist; koostanud õppevahendeid. Uurimisvaldkond: deformeeruva keha mehaanika, raalprojekteerimine. 25 teadustrükist. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Postimees. 19. märts 2015 (surmakuulutused) Juhiseid skeemprogrammeerimiseks ajajaotussüsteemis DINTES (kaasautor J. Kiho). Tartu, 1986 Saha raalkonstrueerimine keeles AutoLISP. // EPMÜ kogumik 200 (1998) Adra poolvinthõlma ja tera pinge- ning deformatsiooniseisundi uurimine lõplike elementide meetodil (kaasautor M. Heinloo). // EPMÜ kogumik 204 (1999) Stresses and displacements in a semidigger mouldboard and a ploughshare (kaasautor M. Heinloo). // University of Miskolc, J. Computational and Appl. Mech. 2 (2001) 2 Chaotic non-linear motion of mathematical pendulum with variable length (kaasautor M. Heinloo). // Est. Agricultural Univ. Trans. 215 (2002). Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 389 II, 159. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.