laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Maakategooria

Maakategooria oli NSV Liidus (sh Eesti NSVs) maafondi osa, millele oli antud kindel majanduslik otstarve ja kasutamise eesmärk. Õiguslikult reguleeris seda maakoodeks. Eesti praeguses maakatastriseaduses kasutatakse "maakategooria" asemel mõistet "katastriüksuse sihtotstarve". NSVL-i ajal oli maakategooriaid kuus. Eesti maaelu entsüklopeedia (L–Ü), 2009. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 77
Konverents

Konverents (ladina keeles conferentia/conferre – kokku tooma) on riikide, ühiskondlike, parteiliste või teaduslike organisatsioonide esindajate kogunemised teatavate küsimuste arutamiseks ja otsustamiseks, informatsiooni jagamiseks, konsultatsioonide korraldamiseks. Kasutatakse laiemalt kui mõistet kongress. Konverentsi iseloomulikud omadused on: suuruselt väiksemad kui kongressid; tähelepanu on suunatud rohkem teatud kindla probleemi käsitlusele; puudub järjepidevus; kindla päevakavaga; korraldus sõltub tihti konkreetsest ainevaldkonnast; tihti korraldatakse osa tegevusest väiksemates töörühmades ehk komiteedes. Videokonverents
Indikaator (keemia)

Keemiline indikaator on spetsiifiliste omadustega aine (või ainete segu), mis teeb nähtavaks uuritava süsteemi teatud keemilise omaduse või selle muutuse. Valdavalt kasutatakse indikaatoreid keemilises analüüsis tiitrimise lõpp-punkti (ekvivalentpunkti) määramiseks lahuse värvuse muutuse järgi. Tuntuimad keemilised indikaatorid on happesusindikaatorid. Indikaatoreid kasutatakse tiitrimisel järgmiselt. Uuritavale lahusele lisatakse mõni tilk indikaatori lahust ja seejärel aeglaselt tilgutatakse büretist teadaoleva kontsentratsiooniga reaktiivi (titrandi) lahust. Lahuse värvus muutub ekvivalentpunkti piirkonnas järsult ja tiitrimine katkestatakse. Nii saab määrata tiitritava aine (analüüdi) täielikuks reageerimiseks vajaliku (stöhhiomeetriline) titrandi koguse ja arvutada analüüdi kontsentratsiooni. Indikaatorite tüübid: happe-aluse indikaatorid (ehk aluselis-happelised indikaatorid; näiteks fenoolftaleiin, metüüloranž) reageerivad lahuse happelisuse või aluselisuse muutumisele, s.t. muudavad värvust sõltuvalt pH-st. pH piirkonda, kus toimub indikaatori värvuse muutus, nimetatakse indikaatori pöördealaks; redoksindikaatoreid kasutatakse oksüdatsiooni-taandamise süsteemides, need näitavad süsteemi redokspotentsiaali; adsorptsioonindikaatorid adsorbeeruvad tiitrimisel tekkinud sademel ja muudavad selle värvust; näiteks tärklis; kompleksomeetrilised indikaatorid on orgaanilised värvained, mis moodustavad määratava aine katioonidega kompleksühendeid, mille värvus erineb indikaatorite omast; näiteks etüleendiamiintetraetaanhape (EDTA). Tiitrimine Ekvivalentpunkt Happesusindikaator
Tallinna metodisti kirik

Tallinna metodisti kirik on kirik Tallinnas aadressil Narva mnt 51. Kiriku ehitust alustati 1994. aastal, mil 28. mail toimus ehituskrundi õnnistamine. Nurgakivi pandi 1. oktoobril 1994 ja kirik õnnistati sisse 10. septembril 2000. Kiriku projekteerisid arhitektid Vilen Künnapu ja Ain Padrik ning kirik valmis annetustest kogutud raha eest. Hoone motiiviks on Noa laev. Kirikus tegutsevad EMK Tallinna kogudus ja EMK Teoloogiline Seminar. Tallinna Veerenni metodisti kirik "See võrratu Kadriorg!". Vaba Eestlane = Free Estonian. 24.11.1998. Vaadatud 22.04.2019. EMK Kirikuvalitsus. "Tallinna koguduse lühiajalugu". Eesti Metodisti Kiriku veebileht. Originaali arhiivikoopia seisuga 22.04.2019. Vaadatud 22.04.2019. Tallinna koguduse lühiajalugu[alaline kõdulink]. Eesti Metodisti Kirik, vaadatud 14.08.2015. "Metodisti kirik kerkib Kadriorgu". Vaba Eestlane = Free Estonian. 28.07.1994. Vaadatud 22.04.2019.
Aipysurus

Aipysurus on maoperekond. 1985. klassifitseeriti perekond Aipysurus merimadulaste (Hydrophiidae) sugukonda; Tänapäeval liigitatakse perekond Aipysurus mürknastiklaste sugukonna merimadulaste alamsugukonda. 2013. klassifitseeritakse perekond roomajate andmebaasis järgmisteks maoliikideks: Aipysurus apraefrontalis Smith, 1926 Aipysurus duboisii Bavay, 1869 Aipysurus eydouxii (Gray, 1849) Aipysurus foliosquama Smith, 1926 Aipysurus fuscus (Tschudi, 1837) Aipysurus laevis Lacépède, 1804 Aipysurus mosaicus Sanders, Rasmussen, Elmberg, Mumpuni, Guinea, Blias, Lee & Fry, 2012 Aipysurus tenuis Lönnberg & Andersson, 1913. Loomade elu 5:306. Peter Uetz & Jakob Hallermann. Roomajate andmebaas - Aipysurus veebiversioon (vaadatud 31.10.2013) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann. ReptileDB: Roomajate andmebaas - Aipysurus veebiversioon (vaadatud 31.10.2013) (inglise keeles) Worlds Register of Marine Species, WoRMS: Aipysurus veebiversioon (vaadatud 31.10.2013) (inglise keeles)
Bērvircava

Bērvircava on küla (lielciems) Lätis Jelgava piirkonnas Sesava vallas Vircava jõe kaldal. Asulas asub endise Bērvircava mõisa (Behrs Würzau) keskus. Enamik hooneist pärineb ajast, mil Bērvircava oli kolhoosi "Avangards" keskuseks. Kuigi Sesava valla keskuseks on ametlikult Sesava, asub vallamaja Bērvircavas.
Eesti tähestik

Eesti tähestik on eesti keele ülesmärkimiseks kasutatavate tähtede komplekt. See põhineb ladina tähestikul, mis on kohandatud eesti keelele. Eesti tähestikus on 27 tähte: Aa, Bb, Dd, Ee, Ff, Gg, Hh, Ii, Jj, Kk, Ll, Mm, Nn, Oo, Pp, Rr, Ss, Šš, Zz, Žž, Tt, Uu, Vv, Õõ, Ää, Öö, Üü. Cc, Qq, Ww (kaksisvee), Xx ja Yy (üpsilon ehk igrek) on harilikumad võõrtähed, mida kasutatakse ainult võõrnimede, võõrnimetuletiste ja võõrkeelsete sõnade (tsitaatsõnade) kirjutamiseks. Varem, gooti kirja kasutamise ajal, kasutati eesti tähestikus w-d ja v oli võõrtäht, mida kasutati põhiliselt antiikvas ladinakeelsete sõnade kirjutamiseks. Koos nendega on eesti tähestikus 32 tähte. Aa, Bb, Cc, Dd, Ee, Ff, Gg, Hh, Ii, Jj, Kk, Ll, Mm, Nn, Oo, Pp, Qq, Rr, Ss, Šš, Zz, Žž, Tt, Uu, Vv, Ww, Õõ, Ää, Öö, Üü, Xx, Yy. Ff (eff), Šš (šaa), Zz (zett) ja Žž (žee) esinevad ainult võõrsõnades ja võõrnimedes. Ilma nendeta on eesti tähestikus 23 tähte: Aa, Bb, Dd, Ee, Gg, Hh, Ii, Jj, Kk, Ll, Mm, Nn, Oo, Pp, Rr, Ss, Tt, Uu, Vv, Õõ, Ää, Öö, Üü. eesti keele ortograafia eesti keele foneetika eesti kirjakeel pikk s Tähestik "Eesti õigekeelsussõnaraamatus" Eesti tähestik ja selle ajalugu EKI teatmikus
Kemerovo

Kemerovo (vene Кемерово) on tööstuslinn Venemaal, Kemerovo oblasti keskus. Linn asub Kuznetski Alatau eelmäestikus, Tomi jõe ääres. Geograafilised koordinaadid on 55°25′N, 86°05′E. 19. sajandi keskel oli Kemerovo asukohas mitu venelaste küla, sealhulgas Štšeglovo ja Kemerovo. 1907. aastal alustati söekaevandamist ning 1918. aastal sai Štšeglovo küla linnaõigused ja nimetati Štšeglovskiks. Linna koosseisu läks ka Kemerovo küla. 1932. aastal nimetati linn Kemerovoks. 1943. aastast on Kemerovo oblasti keskus. Linn on keemiatööstuse ja masinaehituse keskus. Kemerovo lähedal on palju söekaevandusi (Kuzbass). Kemerovos asub Kemerovo Riiklik Ülikool ja veel mitu kõrgemat õppeasutust. Elanike arv on 522 600 (2005), 532 900 (2010). Q126687602 "Rahvaloenduse andmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2011. Vaadatud 6. mail 2011.  Kemerovo – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Kemerovo ametlik koduleht
Bērvircava mõis

Bērvircava mõis (läti keeles Bērvircavas muiža, saksa keeles Behrs Würzau) on mõis Lätis Jelgava piirkonnas Sesava vallas Bērvircavas. Mõisa peahoone rajati aastal 1698 ja see on ilmselt vanim puidust ehitatud häärber terves Baltikumis. Mõisa viimaseks omanikuks enne võõrandamist olid Tittelbachid, kuigi nimetuse järgi otsustades on omanikeks olnud ka Behrid. Peahoones on asunud rahvamaja, aga praegu on see avariilises seisukorras. Park rajati mõisa juurde 19. sajandil. Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Karlīne mõis

Karlīne mõis (Karlīnes muiža) on mõis Lätis Jelgava piirkonnas Jelgavas. Peahoone aadress on Dambja iela 17. Karlīne mõis rajati 19. sajandi alguses, toona ehitati ka peahoone. Praktiliselt oli tegemist industriaalse poolmõisaga ehk seebivabrikuga. 19. sajandi lõpus tootmine lõpetati, mõisa peahoonesse rajati kool. Tänapäeval on hoone eravalduses. Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Ģintermuiža mõis

Ģintermuiža mõis (läti keeles Ģintermuiža, saksa keeles Guntershof) on mõis Lätis Jelgava piirkonnas Jelgavas. Peahoone aadress on Filozofu iela 69. Tegemist on suvemõisaga, mille territooriumile rajati analoogselt Seewaldiga Jelgava Psühhiaatriakliiniku hoonetekompleks, mis asub seal tänapäevani. Hooned ehitati 19. sajandi lõpust kuni 1930. aastateni. Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Valdeka loss

Valdeka loss (Valdekas pils) on loss Lätis Jelgava piirkonnas Jelgavas. Lossi aadress on Rīgas iela 22. Saksa keeles (Waldeck). Valdeka loss on 19. sajandil püstitatud Reckede suguvõsa jahiloss, mis allus Ozoli mõisale. Praeguseks omanikuks on Läti Põllumajandusülikool. Vaade lossi kõrvalhoonetele Valdeka loss Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Peeter Süda

Peeter Süda (30. jaanuar 1883 Tammiku talu, Viki küla, Kihelkonna vald – 3. august 1920 Tallinn) oli eesti helilooja ja organist. Peeter Süda sündis talupoja peres. Tema vanaisa vend oli õpetaja ja koorijuht Peeter Südda. Juba viieaastaselt olevat Peeter proovinud mängida orelil kuulmise järgi kirikulaule. Aastatel 1902–1911 õppis Peeter Peterburi Konservatooriumis orelit, algul Louis Homiliuse klassis, pärast viimase surma Jacques Samuel Handschini klassis. Ta õppis ka Aleksander Glazunovi, A. Ljadovi ja N. Solovjovi juhendusel kompositsiooni. Peterburis õppides tutvus ta Mart Saarega, kelle õhutusel hakkas käima Eesti Üliõpilaste Seltsi rahvaviiside kogumismatkadel 1905–1911. Aastal 1912 asus Peeter Süda elama Tallinna, kus andis põhiliselt eratunde ning esines orelikontsertidega. 1919–1920 töötas ta Tallinna Kõrgemas Muusikakoolis oreli- ja kompositsiooniõppejõuna. Pärast Peeter Süda surma asutati 1924. aastal Peeter Süda Mälestuste Jäädvustamise Ühing, millest hiljem kasvas välja Muusikamuuseum (praegune Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum). Tema järgi sai 1923. aastal nime Peeter Süda tänav Tallinnas. Tema looming koosneb suures osas oreliteostest. Oreliteosed Fuuga f-moll "Ave Maria" "Basso ostinato" Scherzino "Gigue a la Bach" "Pastoraal" Prelüüd Fuuga g-moll Klaveriteosed Fuuga Scherzo Prelüüdid Muud "Linakatkuja" (koorilaul) "Muremõtted" (soololaul) EMBL, lk 241 Süda-Tatari kvartali kujunemislugu, Eesti Päevaleht, 02.01.2001 Helilooja ja organist Peeter Süda 125 Peeter Süda 1883–1920 Meie Maa, 29. jaanuar 2008
Villa Medem

Villa Medem on mõis Lätis Jelgava linnas. Lossi aadress on Uzvaras iela 55. Villa Medem on klassitsistlik aastal 1818 rajatud Medemite suguvõsale kuulunud suvemõis. Hoone lasi rajada Christoph Johann von Medem ja selle projekteeris Johann Georg Adam Berlitz. Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Emydocephalus

Emydocephalus on maoperekond. 1985. klassifitseeriti perekond Emydocephalus merimadulaste (Hydrophiidae) sugukonda; Käesoleval ajal liigitatakse perekond Emydocephalus mürknastiklaste sugukonna merimadulaste alamsugukonda. 2013. klassifitseeritakse perekond roomajate andmebaasis järgmisteks maoliikideks: Emydocephalus annulatus Krefft, 1869 Emydocephalus ijimae Stejneger, 1898 Emydocephalus szczerbaki Dotsenko, 2011. Nad on valdavalt päevase eluviisiga. Osade uurijate arvates toitub maoliik Emydocephalus annulatus valdavalt kalade munadest. Isaste ninamik on kaetud üksiku suure kilbisega, mis katab nii üla- kui alahuule ja seda kasutavad nad sigimisel, kopulatsiooni-eelsete rituaalide osana, töötlemaks sellega emast madu. Loomade elu 5:306. Peter Uetz & Jakob Hallermann. Roomajate andmebaas - Emydocephalus veebiversioon (vaadatud 31.10.2013) (inglise keeles) Harold Heatwole, Sea Snakes, Australian Natural History Series, A UNSW Press, lk 34, 1999, ISBN 086840776 3, Veebiversioon (vaadatud 31.10.2103) (inglise keeles) Tom Bowling, 1999, Emydocephalus annulatus, 2001 James Cook University, Veebiversioon (vaadatud 31.10.2013) (inglise keeles), Peter Uetz & Jakob Hallermann. ReptileDB:Roomajate andmebaas - Emydocephalus veebiversioon (vaadatud 31.10.2013) (inglise keeles) Worlds Register of Marine Species, WoRMS: Emydocephalus veebiversioon (vaadatud 31.10.2013) (inglise keeles)
Montecalvo Irpino

Montecalvo Irpino on vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis. Halduskeskus asub Montecalvo Irpinos. 623 meetri kõrgusel merepinnast asuva Montecalvo Irpino asustustihedus on keskmiselt 72 inimest ruutkilomeetri kohta. Montecalvo Irpino piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Apice (BN), Ariano Irpino, Buonalbergo (BN), Casalbore, Castelfranco in Miscano (BN), Ginestra degli Schiavoni (BN). Montecalvo Irpino halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Cesine, Corsano, Frascino, Malvizza, Maurielli, Valli. Peamiselt savise ja tufise pinnasega maa on valdavalt mägine, loodepiiril voolab Miscano jõgi. DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 31. oktoober 2013) Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Montecalvo Irpino – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Melito Irpino

Melito Irpino on vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis. Halduskeskus asub Melito Irpinos. 450 meetri kõrgusel merepinnast asuva Melito Irpino asustustihedus on keskmiselt 92 inimest ruutkilomeetri kohta. Melito Irpino piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Apice (BN), Ariano Irpino, Bonito, Grottaminarda Melito Irpino halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Cozza, Fontana del Bosco, Incoronata. https://demo.istat.it/?l=it  Melito Irpino – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Rasony

Rasony (poola keeles Rossony) on alev Valgevenes Viciebski oblastis, Rasony rajooni halduskeskus. Alevis on keskkool, apteek, kaks polikliinikut. Rasonys on kaks kultuurimaja ja kolm raamatukogu. Rasonys töödeldakse puitu, ka on seal toiduainetetööstus. Vaatamisväärsusteks on Rasony Taevassetõusmise kirik aastast 1879, mõis 19. sajandist ja katoliku kirik aastast 2010. Rasonyt mainitakse esimest korda 1552. aastal, kuid arheoloogiliste andmete põhjal on paik asustatud olnud alates 10. sajandist. Liivi sõja ajal hõivasid asula Ivan Groznõi väed, kuid peagi vabastas István Báthory Rasony. Poola esimesel jagamisel aastal 1772 sai piirkonna endale Venemaa keisririik. Alates 1924. aastast Valgevene NSV koosseisus. Alev aastast 1958. Rasony mõis Monument Rasonys Rasony Sõjalise Koostöö muuseum "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Alev Valgevene fotoentsüklopeedias
Manocalzati

Melito Irpino on vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis. Halduskeskus asub Melito Irpinos. 450 meetri kõrgusel merepinnast asuva Melito Irpino asustustihedus on keskmiselt 368 inimest ruutkilomeetri kohta. Melito Irpino piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Atripalda, Avellino, Candida, Montefredane, Pratola Serra, San Potito Ultra. Melito Irpino halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: San Barbato. San Barbato fraktsioonis asub langobardide ajal rajatud kastell. DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 31. oktoober 2013) AA. VV., Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani, Milano, GARZANTI, 1996, p. 374. https://demo.istat.it/?l=it  Manocalzati – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Aidamade

Aidamade ehk aidasild (põhjaeesti murretes mademed, lõunaeesti murretes aidaaedine või trepp) on taluarhitektuuris aida otsseinte ja põrandatalade etteulatuvatele otstele kinnitatud poolpalkidest või laudadest põrand. Aidasild oli enamasti aidapõrandaga ühekõrgune ja see asus aidaukse esisel ja aida väljaulatuva räästa all. Aidasilda kasutati mitmesuguste asjade panipaigana. Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 8 "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 31.10.2013)
Made

Made (ka trepimade) ehk podest (ka trepipodest) on trepi (ka trepikoja) tasapinnaline (rõhtne) osa kahe trepimarsi vahel ja viimase trepimarsi peal. Korrusemade on platvorm või põranda osa trepikäigu lõpus või kaldtee või ala, mis tagab juurdepääsu liftikabiinile igal korrusel. Kahe korruse vahele jääv made on ka vahemade. Ajalooliselt nimetati mademeks aida (või muu hoone) palkidest või laudadest platvormi moodi trepipealset, harvem ka laudadest või palkidest purret. Made. Eesti Keele Instituut. Vaadatud 6. ktoober 2024. Made. Eesti keele seletav sõnaraamat. Vaadatud 16. veebruar 2024.
Kukk (täpsustus)

Kukk on mitmetähenduslik sõna: kukk on täiskasvanud isane kodukana või kanaliste täiskasvanud isaslind; Kukk on eesti perekonnanimi: kukk on hiina kuukalendris aasta loomamärk; kukk on punase kuke näol eesti rahvausundis olnud sümbol; kukk on Prantsusmaa sümbol; Gallia kukk Kukeaabits Kukehari Kukekannus (täpsustus) Kukehari Kukesaba Kukeseen Kukevõitlus Kännu Kukk Chev. Igor Mang, astroloog, Mida toob maoaasta idamaade loomaringile?, 03. jaanuar 2013 07:00, Maaleht veebiversioon (vaadatud 02.11.2013)
Vabed

Vabed on mõne meetri kõrgused teibad, mis on maasse ridamisi löödud, ja mida kasutati kalavõrkude kuivatamiseks. võrgumaja Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 331 Pilt vabedest MuISis
Peeter Südda

Peeter Südda (ka: Peeter Süda; 4. märts 1830 Atla vald, Saaremaa – 8. jaanuar 1893 Kärla vald, Saaremaa) oli eesti köster, õpetaja, koorijuht ja literaat. Ta töötas Saaremaal Ansekülas ja Kärlal ning sai tuntuks Suure Tõllu lugude avaldajana teoses "Väikene vana varanduse vakk ehk Saaremaa vägimees Suur Tõll" (1883). Peeter Südda oli helilooja Peeter Süda (1883–1920) vanaisa vend. Eduard Laugaste, "Peeter Südda ja Suure Tõllu lood" – Keel ja Kirjandus 1980, nr. 3, lk. 170–173 Peeter Südda Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Flumeri

Flumeri on vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis. Halduskeskus asub Flumeris. 638 meetri kõrgusel merepinnast asuva Flumeri asustustihedus on keskmiselt 88 inimest ruutkilomeetri kohta. Flumeri piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Ariano Irpino, Castel Baronia, Frigento, Grottaminarda, San Nicola Baronia, San Sossio Baronia, Sturno, Villanova del Battista, Zungoli. Flumeri halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Arcolento, Candelaro, Corridoio, Corvarana, Difesa, Laghi-Valle, Lagni, Murge, Pastinelli, Pilone, San Pietro, San Vito, Scampata, Tierzi, Tre Torri. DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 31. oktoober 2013) AA. VV., Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani, Milano, GARZANTI, 1996, p. 276. https://demo.istat.it/?l=it  Flumeri – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Algonkini keel

Algonkini keel (inglise keeles Algonquin, algonkini keeles anishinaabemowin[viide?]) on algonkini-ritva keelkonna algonkini keelte hulka kuuluv keel. See on lähedases suguluses odžibvei keelega; mõnikord peetakse seda odžibvei keele murdeks.[viide?] Algonkini keele kõnelejad on algonkinid.[viide?] Algonkini keelt kõneleb emakeelena umbes 1800 inimest, kelle arv väheneb.[viide?] Vähem kui 10% keelt kõnelevatest inimestest on ühekeelsed.[viide?] Algonkini keelt kõnelevad inimesed elavad Kanadas Edela-Québecis, Loode-Ottawas, Maniwaki lähialadel ja Golden Lake'i piirkonnas Ontarios.[viide?] Algonkini keelel on kaks murret: põhjaalgonkini murre ja lõunaalgonkini murre ehk Nipissingi murre. Murdeerinevused on suured.[viide?] Keele staatus: 6b (ohustatud). Dialektid: põhja-algonkin, lõuna-algonkin. Keelekasutus: usutalitused ja kaubandus. Keele areng: Kirjaoskuse määr L1: 30% -60%. Kirjaoskuse määr L2: 75% -100%. Keelt õpetatakse põhikoolis, mõningaid suulisi ja kirjalikke vorme keskkoolis. Kirjaviis: ladina tähestik. Kirjapildis kasutatakse araabia numbreid, kuid hääldus on järgmine: Algonkini keeles on kaks murret – põhja-algonkin ja lõuna-algonkin. lühike a [ʌ] e [e] or [ɛ] i [ɪ] o or u [ʊ] pikk à (ka á või aa) [aː] è (ka é või ee) [eː] ì (ka í või ii) [iː] ò (ka ó või oo) [oː] aw [aw] ay [aj] ew [ew] ey [ej] iw [ew] ow [ow] Algonkini keeles on nasaaltäishäälikud, mille hääldus sarnaneb sellega, kuidas inglise täishäälikud häälduvad mõnikord läbi nina enne m ja n. Algonkini vokaalid nasaliseeruvad automaatselt enne nd, ng, nj või nz. Näiteks kìgònz ("kala") hääldatakse [k ʰ i ː ɡõ ː z], mitte [kʰiːɡoːnz]. anokì kìjig [ʌnokiː kiːʒɪɡ] – tööpäev Miigwechwewin Kichi-mìgwech Gzheminido mìnwà nogoding Gì wàmdamàng Kìzhap Kìzis gì binàbid. Kichi-mìgwech gì mìzhyàng iw sa Bimàdziwin. Kichi-mìgwech gì mìzhyàng Nigigòg Wìdòkwishnàng dji namàyàng gwayak Jibmoseyàng. Kichi-Mìgwech Gzheminido kinagego. Tänupalve Tänan Sind Looja tänase eest. Tänan Sind uue päeva eest. Tänan Sind kõigele elu andmise eest. Tänan Sind meie vanemate eest. Juhata meile kuidas püsida õigel teel. Tänan Sind Looja kõige eest. Eelkooliealistele lastele on üheks meetodiks algonkini keele õpetamisel trummimäng ja laulmine. "Algonquin". ethnologue.com. Vaadatud 30.01.2014. {{netiviide}}: eiran teksti "Ethtnologue" (juhend) Linguae: algonkini keeled Linguae: keelte loend (http://www.ethnologue.com/language/alq) (http://www.native-languages.org/numbers/algonquin_numbers[alaline kõdulink].htm) (http://www.ethnologue.com/language/alq) (https://web.archive.org/web/20140803090553/http://algonquinsofpikwakanagan.com/culture_language.php) (https://web.archive.org/web/20140803090553/http://algonquinsofpikwakanagan.com/culture_language.php)
Chiusano di San Domenico

Chiusano di San Domenico on asula ja vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis. 700 meetri kõrgusel merepinnast asuva Chiusano di San Domenico asustustihedus on keskmiselt 94 inimest ruutkilomeetri kohta. Chiusano di San Domenico piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Castelvetere sul Calore, Lapio, Parolise, Salza Irpina, San Mango sul Calore, Volturara Irpina. AA. VV., Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani, Milano, GARZANTI, 1996, p. 205. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Chiusano di San Domenico – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Juozas Grušas

Juozas Grušas (16. november 1901 Žadžiūnai küla, Šiauliai vald – 21. mai 1986 Kaunas) oli leedu kirjanik, tõlkija, esseist ja kultuuritegelane. Tema kui kirjaniku esimene mõjutaja oli leedu luuletaja Jonas Krikščiūnas-Jovaras. Aastatel 1919–1924 õppis ta Šiauliai gümnaasiumis ja 1924–1931 õppis ta Kaunases (tolleaegses pealinnas) Vytautas Suure Ülikoolis teoloogia-filosoofia teaduskonnas.
Cancello ed Arnone

Cancello ed Arnone on asula ja vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis. 8 meetri kõrgusel merepinnast asuva Cancello ed Arnone asustustihedus on keskmiselt 116 inimest ruutkilomeetri kohta. Cancello ed Arnone piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Carinola, Grazzanise, Casal di Principe, Villa Literno, Castel Volturno, Mondragone. AA. VV., Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani, Milano, GARZANTI, 1996, p. 129. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Cancello ed Arnone – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Būkān

Būkān Sardasht on linn Loode-Iraanis Lääne-Aserbaidžaanis. linna nimi pärineb kurdi sõna (boq), mis tähendab konn, mis on leitud bokani vetes.