laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
I Riigiduuma

I Riigiduuma (vene keeles Государственная дума Российской империи I созыва) oli Vene keisririigi esimene kokkukutsutud riigiduuma. Riigiduuma oli seadusandlik organ. Riigiduuma I koosseis tegutses 10. maist (vkj 27. aprillist) 1906 kuni 21. juulini (vkj 8. juulini) 1906. Seejärel saatis Venemaa keiser I Riigiduuma laiali. Riigiduumas oli 499 kohta. I Riigiduuma esimees oli Sergei Andrejevitš Muromtsev. Eestis võttis I Riigiduuma valimistest osa 20 000 inimest ehk 2/3 valimisõiguslikest. Eestist osutusid valituks eduerakondlased Jaan Tõnisson, Oskar Rütli ja August Lubi ning kadette toetavad Karl Hellat ja Pavel Paptšinski. II Riigiduuma III Riigiduuma IV Riigiduuma Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 169
Friedrich Ebert

Friedrich Ebert (4. veebruar 1871 Heidelberg – 28. veebruar 1925 Berliin) oli Saksa sotsiaaldemokraatlik poliitik, Saksa Riigi Weimari vabariigi perioodi esimene riigipresident aastatel 1919–1925. Friedrich Ebert oli pärit rätsep Karl Eberti kuuelapselisest perekonnast. Põhikooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1885–1888 sadulsepaks. 1889. aastal astus Friedrich Ebert Saksamaa Sotsialistlikku Töölisparteisse, mis 1890. aastal nimetati ümber Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikuks Parteiks. 1905. aastast alates oli Friedrich Ebert Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei juhatuse liige. 1912–1918 oli Friedrich Ebert Riigipäeva liige, alates 1916. aasta jaanuarist selle sotsiaaldemokraatliku fraktsiooni liider. 1913–1919 oli ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei esimees. Friedrich Ebert esindas sotsiaaldemokraatide pragmaatilist ja mõõdukat suunda, 4. augustil 1914 hääletas ta koos enamuse sotsiaaldemokraatlike Riigipäeva saadikutega valitsuse sõjakrediitide poolt. Pärast 1918. aasta Novembrirevolutsiooni haarasid sotsiaaldemokraadid initsiatiivi. 10. novembrist 1918 kuni 11. veebruarini 1919 oli ta Saksamaa ajutine valitsusjuht (nn. Rahvakomissaride nõukogu esimees). Weimari Rahvavolinike Nõukogu valis Friedrich Eberti 11. veebruaril 1919 Saksamaa riigipresidendiks. 24. oktoobril 1922 pikendas parlament Friedrich Eberti ametiaega kuni 23. juunini 1925. Friedrich Ebert suri enne oma ametiajal lõppu 1925. aasta veebruari lõpus. Friedrich Eberti ametiaega iseloomustas sisepoliitiline ebastabiilsus. Ta oli parlamentaarse demokraatia veendunud pooldaja, oma ametiajal püüdles ta töölisklassi ja kodanlaste poliitilise ja sotsiaalse tasakaalu poole ning loobus klassivõitluse poliitikast. Parempoolsed laimasid pidevalt Ebertit ja esitasid talle valesüüdistusi, täielikku toetust ei leidnud ta isegi sotsiaaldemokraatide seas. Friedrich Ebert 1871–1925 / Biografie dieterwunderlich.de Friedrich Ebert 1871-1925 Lebendiges Museum Online Friedrich Ebert geboren 4.2.1871 in Heidelberg, gestorben28.2.1925 in Berlin preussenchronik.de Friedrich Ebert : Eine Kurzbiographie Friedrich-Ebert-Stiftung 1905–1918 Organisator der Massenpartei Stiftung Reichspräsident Friedrich-Ebert-Gedenkstätte Die Ausrufung der Republik 1918 Geschichts- und Kulturverein Köngen Friedrich Ebert : Biografie whoswho.de Friedrich Eberti elulugu (1871–1925) Friedrich Eberti Fond
Teljeajastu

Teljeajastu (sk Achsenzeit) on eksistentsialist Karl Jaspersi loodud ajaloofilosoofiline mõiste. Teljeajastu tähistas tal ajalõiku 800–200 e.m.a, kui sündisid paljud tänini mõjuvõimsad maailmareligioonid ja olulised filosoofilised õpetused.
Philipp Scheidemann

Philipp Heinrich Scheidemann (26. juuli 1865 Kassel – 29. november 1939 Kopenhaagen) oli Saksa sotsiaaldemokraatlik poliitik ja publitsist. Philipp Scheidemann sündis Kasselis mööblitisler Friedrich Scheidemanni perekonnas. Põhikooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1879–1883 trükiladujaks ja raamatutrükkaliks. Kuni 1895. aastani töötas ta trükkalina. 1883. aastal astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Töölisparteisse, mis 1890. aastal nimetati ümber Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikuks Parteiks. 1895. aastal loobus Philipp Scheidemann trükkaliametist ja asus tööle ajakirjandusse. Ta töötas mitme sotsiaaldemokraatliku ajalehe toimetajana. 1903–1918 oli ta Riigipäeva liige. Alates 1913. aastast oli ta Riigipäevas üks sotsiaaldemokraatliku fraktsiooni juhte. 1917. aastal sai ta Friedrich Eberti kõrval partei kaasesimeheks. 1918. aasta oktoobris kutsuti Philipp Scheidemann Max von Badeni valitsusse portfellita ministriks. 9. novembril 1918 pidas Philipp Scheidemann Riigipäevahoone rõdult kõne, milles ta teatas, et monarhia on kokku varisenud, ja kuulutas välja Saksa Vabariigi. 13. veebruarist kuni 20. juunini 1919 oli Philipp Scheidemann Saksamaa riigikantsler (valitsusjuht). Riigikantsleri ametist astus ta tagasi protestiks Versailles' rahu ebaõiglaste tingimuste vastu. 1920–1925 oli Philipp Scheidemann Kasseli linnapea. Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel põgenes Scheidemann 1933. aasta märtsis Austriasse. Lühemast aega viibis ta Tšehhoslovakkias, Šveitsis, Prantsusmaal ja Ameerika Ühendriikides. 1935. aastal asus ta elama Taani Kopenhaagenisse, kuhu ta jäi kuni oma elu lõpuni. Philipp Scheidemann 1865-1939 Lebendiges Museum Online Scheidemann, Philipp Deutsche Biographie Philipp Scheidemann : Er rief die Republik aus und lehnte den Versailler Vertrag ab ZDF Philipp Scheidemann uni-protokolle.de Scheidemann, Philipp Heinrich Hessische Biographie Kassel erinnert an seinen großen Sohn Philipp Scheidemann Stadt Kassel Philipp Scheidemann dibb.de Biographien
Kazlų Rūda omavalitsus

Kazlų Rūda omavalitsus (leedu keeles Kazlų Rūdos savivaldybė) on 1. järgu haldusüksus endise Marijampolė maakonna aladel Leedus. Omavalitsuses on 5 haldusüksust, selle pindala on 555 km2 ja elanike arv oli 2014. aastal 12 638 inimest. Omavalitsus moodustati 1999. aastal ja see koosneb järgmistest valdadest: Antanavase, Jankai, Kazlų Rūda ja Plutiškėse vald. Omaette haldusüksuse moodustab veel Kazlų Rūda linn. Suurim asula on halduskeskus Kazlų Rūda (6352 inimest). Teine suurem asula rajoonis on veel Jūrė alev. 2011. aasta seisuga olid elanikest 97,89% leedulased, 0,86% venelased, 0,18% ukrainlased, 0,12% poolakad ja 0,9% oli teistest rahvustest. Omavalitsuse suurim jõgi on edelapiiril voolav Šešupė; teised tähtsamad jõed on selle lisajõed Nova, Višakis, Pilvė ja Jūrė. Rajoon asub Šešupė madalikul. Metsadega on kaetud 56% omavalitsuse pindalast. Kazlų Rūda omavalitsuse territooriumit läbib Via Baltica. Jankai Plutiškėse kirik Antanavas Kazlų Rūda mets Novaraistise ornitoloogiline kaitseala Kazlų Rūda omavalitsuse koduleht
Franz Sintenis

Franz Leopold Friedrich Sintenis (27. august 1835 Alten – 15. veebruar 1911 Ventspils) oli baltisaksa entomoloog ja kirjamees. Sintenis, Franz 1875. Briefe von Goethe, Schiller, Wieland, Kant, Böttiger, Dyk und Falk an Karl Morgenstern. Dorpat: W. Gläser. Sintenis, Franz 1899. Forstinsecten der Ostseeprovinzen. Dorpat. Sintenis, Franz 1905. Goethe und Schiller in chronologischer Übersicht nebst literarischen nachweisen für Lehrer und Lernende. Dorpat: Bergmann. ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" [1] [2]
Loode-Venemaa Valitsus

Loode-Venemaa valitsus, ka Põhja-Lääne valitsus (vene keeles Северо-Западное правительство või Правительство Русской Северо-Западной области) oli koalitsioonivalitsus, mis moodustati 11. augustil 1919 Tallinnas. Valitsuse ametlik asukoht oli Narva. Valitsuse üks peaülesandeid oli likvideerida bolševism Pihkva, Novgorodi ja Petrogradi kubermangus, Vene kodusõjas. Valitsusse kuulusid kadetid, paremesseerid ja menševikud. Valitsus lagunes pärast 5. detsembrit 1919, kui Judenitši juhitav Loodearmee oli saanud suuri kaotusi. Ministrite nõukogu esimees, välis- ja rahaminister 11. august – 5. detsember 1919: õuenõunik Stepan Lianozov (1872–1951; Лианозов Степан Георгиевич) staabiohvitser ministrite nõukogu juures: Doluhhanov (Долуханов) asjadevalitseja Aleksei Melnikov sõjaminister Nikolai Judenitš sõjaminister: Mihhail Suvorov (1877–1948) sõjaministri abi: kindral Kondõrjev (Кондырев) välisminister: (kindralstaabi polkovnik Konstantin Nikolai von Krusenstern (1883–1962; Константин Акселович Крузенштерн) ?) välisminister: Loodearmee kindralstaabi polkovnik Konstantin Nikolai von Krusenstern (1883–1962; Константин Акселович Крузенштерн) siseminister: K. Aleksandrov (К. А. Александров); kuni 9.1919 Jevgeni Kedrin (Е. И. Кедрин); 10.9.–1.10.1919 oli ka kohtuminister mereminister: kontradmiral Vladimir Pilkin (1869–1950; ru) rahandusminister: Stepan Lianozov (Лианозов Степан Георгиевич) kohtuminister: Jevgeni Kedrin (Е. И. Кедрин) (10.9.–1.10.1919 ka siseminister) põllutööminister: Pjotr Bogdanov (1888–1941; ru) posti- ja telegraafiminister: Filippeo (М. М. Филиппео) kaubanduse, tööstuse, varustuse ja tervishoiuminister: Manuel Margulies (1869–1939; Мануэль Сергеевич Маргулиес) riigikontrolör ja Loodearmee valitsuse esindaja Eesti Vabariigis: Vassili Gorn (1875–1938; Василий Леопольдович Горн) toitlusminister: Filipp Eišinski haridusminister: F. A. Ern hoolekandeminister: A. S. Peškov usutunnistuseminister: J. F. Jevsejev ühiskondlike tööde minister: N. N. Ivanov Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2, 1.2: Estland, Görlitz, 1930 Владимир Константинович Пилкин. В Белой борьбе на Северо-Западе: Дневник 1918–1920, militera.lib.ru Vaata ka Vene Emigrantide Komitee Eestis
Serbia katepanikion

Serbia või Rasi (Raška) katepanikion (kreeka: κατεπανίκιον Σερβλίας) oli ajavahemikus 971–976, Ioannes I Tzimiskēsi (valitses 969–976) valitsusajal rajatud Bütsantsi provints. See koosnes Serbia vürstkonnast; Rasi piirkonnast; Serbia piiskopkonnast (Rasi piiskopkond) ja pealinnast (Ras). Andmed Rasi katepano kohta Tzimiskēsi valitsusajal puuduvad. Tzimiskēs vallutas ala, kohates jõulist vastupanu. Rasi strategose pitser on dateeritud Tzimiskēsi valitsusajaga, mis teeb võimalikuks, et Tzimiskēsi eelkäija Nikephoros II Phokas saavutas Raškas tunnustamise. Rasi protospatharios ja katepano oli Bütsantsi kuberner nimega Ioannes. Bütsantsi sõjaline kohalolek lõppes varsti pärast seda sõdades Bulgaaria vastu ja taastati alles u. 1018. aastal lühiealise Sirmiumi teemaga, mis aga ei ulatunud eriti Raška põlisaladele.
Eve Reinväli

Eve Reinväli (sündinud 1. septembril 1972) on eesti aktivist ja vildikunstnik. Ta on töötanud pikka aega asenduskodus kasvatajana ning on ka Eesti Asenduskodu Töötajate Liidu looja. 2015 – 2019 Tallinna Ülikool (eripedagoogika BA) Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink] "Eve Reinväli CV". 11.03.2020. Eve Reinväli vilditud nukkude näitus Eve Reinväli õpetab viltimist, Maalehe blogi, 28. aprill 2011. Eve Reinväli muinasjutuline vildimaailm, parnupostimees.ee, 1. september 2012. Hobivillakunstnik Eve Reinväli tõi Urge raamatukokku vahvaid tegelasi, parnupostimees.ee, 10. september 2014.
Gustav Bauer

Gustav Adolf Bauer (6. jaanuar 1870 Darkehmen, Ida-Preisimaa (tänapäeval Ozjorsk, Kaliningradi oblast, Venemaa) –16. september 1944 Berliin) oli Saksa sotsiaaldemokraatlik poliitik, Saksamaa riigikantsler (valitsusjuht) 1919. aasta juunist kuni 1920. aasta märtsini. Gustav Bauer oli pärit kohtutäituri perekonnast. Pärast rahvakooli lõpetamist 1884. aastal töötas ta advokaadibüroos kirjutajana. Raske haiguse tõttu amputeeriti tal 1888. aastal üks jalg. Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikkusse Parteisse astus ta 1891. aastal. 1893–1895 oli Gustav Bauer tuntud juristi Fritz Friedmanni büroo juhataja. 1895. aastal asutas Bauer Saksamaa Bürooteenistujate Keskliidu, mille eesotsas oli ta kuni 1908. aastani, mil see ühe teise organisatsiooniga ühines. 1908–1918 oli Gustav Bauer Saksamaa Ametiühingute Keskkomisjoni teine esimees. Aastatel 1912–1928 oli ta Riigipäeva liige. 1918. aasta oktoobris kutsuti Bauer Riigi Tööameti riigisekretäriks Max von Badeni valitsuses. 13. veebruarist 1919 oli Gustav Bauer Saksamaa tööminister. 21. juunist 1919 kuni 27. märtsini 1920 oli Gustav Bauer Saksamaa riigikantsler. 1921. aasta märtsist kuni 1922. aasta novembrini oli ta riigivarade minister ja asekantsler. http://www.rulers.org/indexb1.html https://www.dhm.de/lemo/biografie/gustav-bauer "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 26. juulil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.rulers.org/rulg1.html http://www.deutsche-biographie.de/sfz2255.html
2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste Euroopa valikturniiri alagrupp H

Sellel lehel on ära toodud 2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste Euroopa valikturniiri alagrupp H tulemused ja statistika. Valikturniir algas 6. septembril 2016 ning lõppes 10. oktoobril 2017. Bosnia ja Hertsegoviina v Eesti Küpros v Belgia Gibraltar v Kreeka Belgia v Bosnia ja Hertsegoviina Eesti v Gibraltar Kreeka v Küpros Bosnia ja Hertsegoviina v Küpros Eesti v Kreeka Belgia v Eesti Kreeka v Bosnia ja Hertsegoviina Küpros v Eesti Belgia v Kreeka Bosnia ja Hertsegoviina v Kreeka Eesti v Belgia Küpros v Bosnia ja Hertsegoviina Kreeka v Eesti Eesti v Küpros Kreeka v Belgia Bosnia ja Hertsegoviina v Belgia Küpros v Kreeka Belgia v Küpros Eesti v Bosnia ja Hertsegoviina Mängude toimumisajad
Henn Pärn

Henn Pärn (sündinud 4. aprillil 1941) on endine riiklik lepitaja ja X Riigikogu liige. Lõpetanud 1961. aastal Tallinna Polütehnikumi tehnik-elektrikuna ja 1971. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi elektriinsenerina. Riigikogu liige aastatel 2003–2006. Lisaks olnud Eesti Tööandjate Keskliidu tegevdirektor 1997–2001, Eesti Õliühingu tegevdirektor 1996–1997, ASi Eesti Kütus peadirektor 1992–1996, ENSV Naftasaaduste Komitee peadirektori asetäitja 1987–1992. Nõukogude okupatsiooni ajal oli ta ENSV Silikaatbetooni Teadusliku Uurimise ja Projekteerimise Instituudi Katsetehase peakonstruktor 1979–1987, tootmiskoondise Vasar peamehaanik, tootmisosakonna juhataja asetäitja 1977–1979, Tallinna Soojuselektrijaama laboratooriumi juhataja 1965–1977, Riikliku Projekteerimisinstituudi Eesti Põllumajandusprojekt tehnik 1961–1962. Ta oli esimene ja seni ainuke Eesti Kvaliteediühingu president. Alates novembrist 2001 on ta Isamaa ja Res Publica Liidu liige. Riikliku lepitajana tegutses ta 2001–2003 ja 2006–2017. Kergejõustikuveteranide 9. maailmameistrivõistlustel, mis toimusid 26. märtsist 1. aprillini 2023 Poolas, Torunis, tuli ta kettaheites maailmameistriks. Erlend-Ferdinand Vennola. "Nõnda kisendas Vaikus ehk Kompetentsed kodumail". 2017 Henn Pärn saab riiklikuks lepitajaks, Delfi, 7. detsember 2006 Eve Heinla, Kohus jättis riikliku lepitaja Henn Pärna tööta, Õhtuleht, 2. juuni 2010
Meelis Kukk

Meelis Kukk (sündinud 25. juunil 1982) on eesti nõustaja, koolitaja ja eripedagoog. 2016 aastal alustas õpinguid Ettevõtlus Kõrgkoolis Mainor 2015. aastal Tallinna Ülikooli eripedagoog-nõustaja eriala magistriõppes. 2005. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogilise Seminari noorsootöö eriala Alates 2020 Tallinna Lastekodu juhataja 2015 – 2019 oli Viru Haigla juhatuse Liige 2017 – 2019 AS Karell Kiirabi, juhatuse liige 2007 – 2015 oli ta SOS Lasteküla kasvataja. Ta on Eesti Asenduskodu Töötajate Liidu asutajaliige ja juhatuse liige. "Meelis Kukk". Herta Eesti. Vaadatud 1. jaanuar 2021. "Äriregister". 28.12.2009. Tutvustus SOS Lasteküla saidil Lapsjoodikust ja -kerjusest tippjuhiks Meelis Kukk. Minu lugu, sama, SOS Lasteküla Eesti Ühing Jane Snaith ja Meelis Kukk, teineekraan.ee, 10. mai 2013 Rain Uusen. Igapäevatöö noortega tähendab eelkõige selgitustööd. – Sotsiaaltöö, 2015, nr 1.
Karjala kannas

Karjala kannas (ka Karjala maakitsus; soome keeles Karjalankannas) on Soome lahe ja Laadoga järve vahele jääv maismaa-ala (maakitsus). Maakitsuse lõunapiiriks loetakse Neeva jõge ja loodes on piir Viiburi lahe kõige sügavamast sopist Soomevete põhjast Laadoga läänepoolseima punktini.
Kuramaa hertsogiriik (1918)

Kuramaa hertsogriik (ka Kuramaa ja Zemgale hertsogiriik; saksa keeles Herzogtum Kurland und Semgallen) oli 8. märtsist 1918 kuni 22. septembrini 1918 eksisteerinud riigimoodustis. 15. märtsil 1918 tunnustas Saksamaa Kuramaa Hertsogiriiki iseseisva riigina. Tunnustamine leidis aset olukorras, kus Kuramaad okupeerisid 1915. aastast alates Saksa väed. Tunnustamise hetkel ei olnud see aga enam okupatsioon (võib-olla ehk interventsioon), kuna Kuramaa Hertsogiriigi (baltisaksa) valitsuse seisukohast olid need sõbraliku liitlasriigi väed. (Okupatsioon oleks see olnud Läti Vabariigi suhtes, mida veel ei eksisteerinud; või Tsaari-Venemaa suhtes, mida enam ei eksisteerinud.) 12. aprillil 1918 kuulutas baltisakslaste Balti Maanõukogu (Baltische Landesrat) Riias kõigi Venemaa Balti provintside baasil välja Balti Hertsogiriigi. Kuramaa hertsogiriik (1561-1795)
Telegrupp AS

Telegrupp AS on 1997. aastal asutatud IT-, side-, ja turvalahendustega tegelev ettevõte. Firmal on osalus Eltron AS, Hannu Pro Tallinn OÜ ning Rootsi ettevõttes Data Center Technology Sverige AB. 2012. aasta seisuga oli ettevõtte käive üle 10 miljoni euro. Ettevõtte koduleht Äriregistri teabesüsteem
Paul A. Goble

Paul Alan Goble (sündinud 13. jaanuaril 1949) on Ameerika Ühendriikide analüütik ja poliitikavaatleja. Ta on Venemaa, Balti ja Euraasia küsimuste ekspert. Paul Goble sai bakalaureusekraadi Miami Ülikoolist (1970) ja magistrikraadi Chicago Ülikoolist (1973). Ta on muu hulgas töötanud Tartu Ülikooli Euroopa Kolledžis vanemuurijana.[viide?] 1995 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk 1997 Läti Kolme Tähe ordeni suurohvitser Gediminase ordeni kavaler "Elu ühes päevas: Paul Goble", Eesti Ekspress, 25. august 2005. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Paul Goble Institute of World Politics saidil
Törka talu kalmistu

Törka talu kalmistu on kalmistu Tori kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tabria külas Tori vallas Pärnu maakonnas. Kalmistu rajati Törka 19 (ka Terka, Tõrga, Tõrka, Törga) talu maadele, selle omanik oli perekond Tomson (Thomson). Taluperemees Jakob Tomson taotles juba augustis 1934 kalmistu asutamise luba, sest tema perekonna hauaplats Pärnu-Jaagupi kalmistul jäävat umbes 20 km kaugusele. Esialgu lükati tema taotlus tagasi, sest puudusid vajalikud plaanid. Oktoobris esitas Tomson taotluse koos plaanidega uuesti ning 29. oktoobril 1934 anti talle kalmistu asutamise luba. Kalmistule maetutest ei ole teateid. Võimalik, et hoolimata valminud kalmistust polegi teadmata põhjustel sinna kedagi maetud. Kalmistu paikneb talu südamest umbes 300 m kaugusel lõunas, talusse viiva tee äärest umbes 10 m kaugusel idas. Teed ääristab puiestee. Kalmistu on täpselt ruudukujuline (küljepikkusega 15 m), selle pindala on 0,025 ha. Taotlus erakalmistu asutamiseks Tõrga talu maadele. Eesti Rahvusarhiiv, RA ERA.40.1.6490, leht 43 Eesti Rahvusarhiiv, RA ERA.40.1.6490, leht 44 Taotlus erakalmistu asutamiseks Tõrka talu maadele. Eesti Rahvusarhiiv, RA ERA.40.1.6490, leht 92 ja 92p Pärnumaal, Suigu vallas, "Törga" Nr 19 talu maal oleva Jakob Tomsoni sugukonna matusepaiga ümbruskonna plaan. Eesti Rahvusarhiiv, RA ERA.40.1.6490, leht 96 Pärnumaal, Suigu vallas, "Törga" Nr 19 talu maal oleva Jakob Tomsoni sugukonna matusepaiga plaan. Eesti Rahvusarhiiv, RA ERA.40.1.6490, leht 97 Eesti Rahvusarhiiv, RA ERA.40.1.6490, leht 98 Pärandkultuuri objekt: "Törka talu kalmistu" (809:HAU:001) Eesti looduse infosüsteemis
Andrzej Leszczyński

Andrzej Leszczyński (1606–1651) oli Rzeczpospolita riigi- ja sõjategelane, diplomaat ja luuletaja. Aastatel 1641–1651 oli ta Tartu vojevood.
Przecław Paweł Leszczyński

Przecław Paweł Leszczyński (1605–1670) oli Rzeczpospolita riigi- ja sõjategelane. 1658–1670 oli ta Tartu vojevood.
Samuel Leszczyński

Samuel Leszczyński (1637–1676) oli Rzeczpospolita riigi- ja sõjategelane. 1670–1676 oli ta Tartu vojevood.
Gerard Denhoff

Gerard Denhoff (saksapäraselt Gerhard Dönhoff) (umbes 1554 – 1602) oli Rootsi ja Rzeczpospolita riigitegelane. Gerhard Dönhoff oli Rootsi kuninga (1568–1592) Johan III Eestimaa hertsogkonna Lihula foogt 1586–1589 ning 1589–1590 Rakvere lossifoogt. Aastatel 1590–1599 oli ta Haapsalus Rootsi kuninga Johan III ja Poola-Rootsi kuninga Zygmunt III Waza asehaldur (saksa k. Hauptmann auf Hapsal und Leal ja kastellaan ning Lihula lossiläänis, kuna Zygmunt III Waza valiti 1587. aastal Rzeczpospolita kuningaks ja isa surma järel 1592. aastal ka Rootsi kuningaks. Gerhard Dönhoff oli Rootsi-Vene Täyssinä rahuläbirääkimiste volinik Täyssinäs. 1595. aastal sõlmitud rahulepingu tingimusega loovutas Venemaa Rootsile Eestimaa hertsogkonna koos kõigi linnustega: Narva, Tallinna, Paide, Rakvere, Padise, Toolse, Vasknarva, Porkuni, Haapsalu, Koluvere, Lihula ja Vigalaga. Rootsi tagastas Venemaale Käkisalmi linnuse, koos maakonnaga ja tunnistas Jaanilinna, Jama, Koporje, Nöteborgi ja Laadoga kuulumist Vene riigile. Katoliku usutunnistusega Zygmunt III Waza valimisega isa, Johan III surma järel 1592. aastal ka Rootsi kuningaks, alanud Rootsi kodusõjas nn Sigismundi sõjas toetas Gerhard Dönhoff Zygmunt III Wazat. Sigismund saatis ta 1598. aastal koos Georg Finckega diplomaatilise missioonile Taani ja 1599. aasta kevadel saatis ta Preisimaale, et takistada Rootsi linnade eraldumist tema võimu alt, samuti pidi ta täitma ülesandeid nii Kuramaal, Tallinnas ja ka Eestimaa rüütelkonnaga. 1598–1600 oli Gerard Denhoff Poola Liivimaa hertsogkonna Tartu vojevoodkonna vojevood. Stackelberg, Otto Magnus von: Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 3, Görlitz, 1930, seite 41 Dönhoff (Doenhoff, Denhoff), Gerhard (Gerdt) Dönhoff, sok.riksarkivet.se Jakob Koit, ESTNISCHE BAUERN ALS KRIEGER WÄHREND DER KÄMPFE IN LIVLAND 1558-1611, Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis aastaraamat = Annales Societatis Litterarum Estonicae in Svecia, nr. 4, jaanuar 1966, lk 33
Marcin Kurcz

Marcin Kurcz (? – 1602) oli Rzeczpospolita riigi- ja sõjategelane. Marcin Kurcz oli 1586–1600 Liivimaa hertsogkonna Pärnu vojevoodkonna Viljandi staarost ja 1600–1602 oli ta Tartu vojevoodkonna Tartu vojevood.
Kamen

Kamen on linn Saksamaal Nordrhein-Westfaleni liidumaal Arnsbergi ringkonnas. 2010. aastal elas linnas 44 398 inimest. Linnas on kuus linnaosa. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Maakond (Ameerika Ühendriigid)

Maakond (inglise keeles county, Louisianas ka parish, Alaskas borough) on Ameerika Ühendriikide 2. järgu haldusüksus. See on poliitiline ja geograafiline alamüksus 1. järgu haldusüksuse ehk osariigi piires. Maakondadel võib olla teatud kohalikku valitsusvõimu, kuid nad ei ole suveräänsed. Mõnedes Uus-Inglismaa osariikides eksisteerivad maakonnad ainult statistilise üksusena - Rhode Island likvideeris maavalitsused juba 1846. aastal ja Connecticut 1960. aastal, Massachusettsis eksisteerivad veel 6 maakonda 14st (kõik osariigi kaguosas Bostonist lõunas), ülejäänud likvideeriti vahemikus 1997-2000. Maakonnaga võrdväärsed administratiivsed üksused on veel 41 omavalitsusega linna, millest 38 asub Virginia osariigis. 2013. aasta seisuga on Ameerika Ühendriikides 3007 maakonda (county) ja 137 maakonnaga võrdväärset haldusüksust (sh Louisiana ja Alaska üksused ja omavalitsusega linnad). Väikseim maakondade arv on Delaware'i osariigis (3), suurim Texase osariigis (254). Elanike arvult on suurim Los Angelese maakond (üle 10 miljoni inimese), väikseim on Lovingi maakond Texase osariigis (82 inimest). Pindalalt on suurim San Bernardino maakond California osariigis (52 070 km2), kuid kui arvestada ka maakonnaga võrdväärseid üksusi, siis on suurim Yukoni-Koyukuki rahvaloenduspiirkond Alaska osariigis (382 810 km2), väikseim on Kalawao maakond Hawaii osariigis (137 km2), mis on ka elanike vähesuselt USA-s teisel kohal. Organiseerimata maakond
Vassili Pitšul

Vassili Pitšul (vene Василий Владимирович Пичул; 15. juuni 1961 Mariupol – 26. juuli 2015 Moskva) oli vene filmilavastaja ja -stsenarist. Aastal 1983 lõpetas Pitšul režii erialal VGIK-i, kus ta õppis Marlen Hutsijevi käe all. Vassili Pitšuli tuntuim film oli 1988. aastal valminud "Väike Vera", mis võitis auhindu ka mitmelt rahvusvaheliselt filmifestivalilt. Näiteks võitis film 1988. aastal Veneetsia filmifestivali FIPRESCI auhinna ja Chicago filmifestivali Kuldse Hugo auhinna. Ta on ka filmide "Sotšis on pimedad ööd" ("В городе Сочи темные ночи") ja "Teemanttaevas" ("Небо в алмазах") režissöör. Vassili Pitšul andmekogus IMDb (inglise)