laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ostrau vald

Ostrau vald on kahe valla nimi: Ostrau vald, vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Döbelni kreisis Ostrau vald, vald Saksamaal Saksi-Anhaltis Saalekreisis
Ostrau

Ostrau on mitme koha nimi: Ostrava (saksakeelne nimi Ostrau), linn Tšehhis Ostrau, asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis Ostrau vallas Ostrau, vald Saksamaal Saksi-Anhaltis Saalekreisis Ostrau vallas Ostrau, asula Saksamaal Saksi-Anhaltis Burgenlandkreisis Elsteraue vallas Ostrau, linnaosa Saksamaal Saksimaa liidumaal Saksi Šveitsis Bad Schandaus Ostrau vald, vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis Ostrau vald, vald Saksamaal Saksi-Anhaltis Saalekreisis
Ostrau (Kesk-Saksimaa)

Ostrau on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis Ostrau vallas. Rathaus Kirik
Kalju Reitel

Kalju Reitel (11. veebruar 1921 Tapa – 10. september 2004 Tallinn) oli eesti skulptor. Ta õppis aastatel 1934–1936 Tallinnas Gustav Adolfi Gümnaasiumis ja aastatel 1936–1941 Tapa Keskkoolis. Aastatel 1942–1943 õppis ta Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Koolis, aastatel 1943–1944 vabatahtlikuna Liepājas asunud lennukoolis lenduriks ning teenis seejärel Saksa lennuväes peamiselt eestlastest koosnevas üksuses. Sõja lõpus üritas ta Saksamaale taganenud üksusest põgeneda Rootsi, aga kuna selleks kasutatud lennuki mootor ütles üles, sattus ta USA vägede kätte vangi. Vangistusest vabanenud, rändas ta Prantsusmaale ja repatrieeriti sealt 1945. aastal Eesti NSV-sse. Aastal 1950 lõpetas ta skulptorina Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi ning asus tööle Tallinna Arhitektuuri- ja Ehitustehnikumi ja Pioneeride palee skulptuuriõpetajana. Sama aasta detsembris ta vahistati süüdistatuna valel poolel sõdimises. Pärast vangla-aastaid ja viibimist Vorkuta vangilaagrites vabanes ta 1955. aastal. Seejärel sai Reitel taas tegutseda skulptuuriringi juhatajana Tallinna Pioneeride Palees (hiljem huvikeskus Kullo). Tema käe all õppisid tulevased skulptorid Hille Palm ja Jaak Soans ning arhitekt Rein Luup. Skulptorina on Kalju Reitel viljelenud vaba-, monumentaal- ja dekoratiivplastikat. Tema loomingu põhiosa jäi 1960.–1970. aastaisse. Ta lõi humoorikaid, lihtsustatud vormikäsitlusega skulptuure ning mitmeid avalikke mälestusmärke, millest tuleks märkida: Haapsalu fašismiohvrite mälestusmärk (1966), Kristjan Raua ausammas Tallinna kesklinnas Hirvepargis (1968 või 1969, kavandatud koos Eha Reiteliga), Väikese väina tammi hõivamisel 1944. aastal langenud sõjameeste ühishaua mälestusmärk "Leinav ema" (tuntud ka kui "Muhu ema") Muhu saarel (1972), "Kaali mees" Saaremaal (1989). Endise lahingulendurina jäi talle südamelähedaseks langenud sõjakaaslaste-lendurite teema. Nii on ta hilisloomingus olulisel kohal 1997. aastal Soome Utti lennuväljale rajatud mälestussammas Soome lennuväes hukkunuile, seal hulgas eesti lenduritele ning 2004 Ämari lennubaasis avatud monument kõigile langenud Eesti lennuväelastele. Kalju Reiteli kolmas abikaasa oli disainer Eha Reitel. Tema tütred eelmistest abieludest on muusik Lea Gabral ja kunstiajaloolane Sirje Helme, viimase lapsed on Maarja Vaino ja Martin Helme. Juta Kivimäe. Mälestusmärk skulptuuriõpetajale. Sirp, 3. märts 2006 Kalju Reitel innovatsioonimuuseum.ee (vaadatud 9. augustil 2011) Viivi Viilmann. "Reitel, Kalju, kujur". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 438–439 Kalju Reitel veebilehel innovatsioonimuuseum.ee Eesti kommunismiohvrid 1940–1991 Haud Tallinna Metsakalmistul
Algoritm

Algoritm on astmeline tegevusjuhis, juhend või eeskiri mingi tegevuse sooritamiseks või eesmärgi saavutamiseks. Kõige sagedamini kasutatakse seda terminit matemaatilise ülesande lahendamiseks mõeldud eeskirja kohta. Algoritmi esitust mingis formaalses keeles, tavaliselt programmeerimiskeeles või masinakoodis, nimetatakse arvutiprogrammiks. Sõna "algoritm" tuleb 9. sajandi araabia matemaatiku Muḩammad ibn Mūsā al-Khwārizmī hüüdnimest "al-Horazmi" ('horezmlane') tema sünnilinna, praeguses Usbekistanis asuva Hiiva tolleaegse nime järgi. Al-Horazmi tööd tõlgiti 12. sajandil ladina keelde ja autorinimeks märgiti Algorithmi. Selle töö kaudu jõudis Lääne-Euroopasse mitu võrrandite lahendamise eeskirja, mis kõik algasid fraasiga "Nõnda kõneles Algorithmi ...". Selle järgi hakatigi üksikasjalikke tegutsemisjuhiseid algoritmideks kutsuma. Mittematemaatiliste algoritmidega puutume kokku iga päev, näiteks kokaraamatus olevad retseptid või sõbrale jäetud juhised kohtumispaika jõudmiseks. Algoritmid on ka koolis õpetatavad mitmekohaliste arvude kirjaliku liitmise, lahutamise, korrutamise ja jagamise eeskirjad. Esimesed katsed anda algoritmile matemaatiliselt range kuju tehti 1920. aastatel. Esmalt arvati, et formaliseerimiseks kõlbab lihtrekursiivne funktsioon. 1928 avaldas Wilhelm Ackermann näite funktsioonist, mis on algoritmiliselt arvutatav, kuid ei ole lihtrekursiivne. 1930. aastatel lõid Alonzo Church ja Stephen Kleene lambdaarvutuse. Sel ajal lõid ka Alan Turing ja Emil Leon Post Turingi masina ning Kurt Gödeli ja Jacques Herbrand võtsid kasutusele täisrekursiivse funktsiooni mõiste. Rekursiivne algoritm ehk iseenesessepöörduv algoritm on algoritm, mis kutsub töö käigus välja iseennast. Leidub programmeerimiskeeli, milles puudub tsüklikäsk ja milles tsükkel realiseeritakse reeglina rekursiooni kaudu, näiteks Prolog. Väga suure korduste arvu korral on parem realiseerida iteratiivne algoritm, sest igal enesessepöördumisel eraldatakse rekursiivsele alamprogrammile mälu ja kui rekursiooni sügavus (iseenesessepöördumiste arv) ületab miljoni piiri, on märgatav kiiruse eksponentaalne erinevus. Algoritmide loend Algoritmiline keerukus Algoritmide tüübid Andmestruktuur Programmeerimine Algoritmid ja nende keerukus 4. Algoritm ja plokkskeem Programmeerimise algkursus, Tartu Ülikool Dictionary of Algorithms and Data Structures (inglise keeles) Special Interest Group on Algorithms and Computation Theory (inglise keeles) MIT 6.046J / 18.410J Introduction to Algorithms – Fall 2005 (inglise keeles)
Claymore

Claymore (jaapani keeles: クレイモア) on mangade ning anime sari, mille autor on Norihiro Yagi. Lugu räägib maailmast, kus inimeste kõrval eksisteerivad Yomad: koletised, kes söövad inimeste sisikonda. Yomad on ka kujumuutjad ning suudavad võtta inimese kuju ja elada inimeste kõrval maskeerituna. Ära süües inimese aju, saavad nad tema mälestused endale ja suudavad selle inimesena olla oma pereliikmete kõrval, ilma, et nad viimased Yoma olemasolu märkaksid. Nimetu ja väga salapärane organisatsioon on loonud ordu, mis koosneb üliinimlikest sõdalastest, kes on mõeldud kaitseks inimestele Yomade eest. Neid sõdalasi on hakatud rahva seas nimetama Claymore'ideks, oma hiiglaslike Claymore mõõkade järgi. Külad, keda Yomad ründavad, kutsuvad appi Claymore'e, kes suure hulga raha eest Yomad tapavad. Organisatsioon loob Claymore'e siirdates Yoma liha ja vere inimestesse, luues hübriidid, kes on tugevamad kui algsed Yomad, lisaks nende relvatreeningule ja kõrgemale intellektile. Need hübriidid kasutavad suuri Claymore mõõku, mida tavalised inimesed ei jõua kasutada ja neile on iseloomulikud hõbedased silmad ja juuksed. Claymore'i tavaliste oskuste alla kuuluvad üleüldised füüsilised oskused (kõige märkimisväärsemalt suur jõud), kiire paranemine (kehaosade regeneratsioon), piiratud kujumuutmine ja oskus märgata Yomasid, tunnetades nende Yokit. Kuid iga Claymore'i Yoma jõud kasvavad ajapikku, kuni Claymore kaotab oma inimlikkuse ja temast saab väga tugev, kõrge intellektiga verejanuline Yoma nimega "Äratatud olend". Nad on samuti pidevalt riski all, kui nad liigtarvitavad oma jõudu, kiirendama oma transformatsiooni Äratatuks. Hea Claymore palub oma sõbral (üldiselt kaas-Claymore'ilt) ennast tappa, kui ta tunnetab enese Yomaks ärkamist, kindlustades selle, et ta sureb veel inimliku olendina.
BD

BD on mitmetähenduslik lühend: Blu-ray Disc Bangladeshi maakood Norrbotteni lääni kood .bd
Gia

"Gia" on 1998. aasta USA biograafiline telefilm, mis räägib 1970. aastate lõpus kuulsaks saanud supermodelli Gia Marie Carangi (Angelina Jolie) elust. Film näitab tema karjääri kõrghetki ja madalpunkte, tema võitlust narkootikumidega ja tema tormilist armusuhet jumestaja Lindaga (Elizabeth Mitchell). Gia Marie Carangi on Philadelphiast pärit 17-aastane tüdruk, kes kolib New Yorki et saada modelliks. Oma värske ja omapärase välimuse tõttu õnnestub tal saada leping Wilhelmina Cooperi (Faye Dunaway) modelliagentuuriga Wilhelmina Models ja temast saab kiiresti üks enimnõutavamaid modelle. Väliselt julge ja tähelepanu nõudev Gia on sisimas väga üksik ja hakkab eneseolu parandamiseks kokaiini tarbima. Gial tekib kirglik suhe jumestaja Lindaga, mis aga Linda kõhkluste ja Gia narkosõltuvuse tõttu pikka aega vastu ei pea. Kui Gia agent Wilhelmina sureb, hakkab Gia heroiini tarbima ning tema karjäär läheb allamäge. Ta kolib mõneks ajaks tagasi Philadelphiasse oma ema Kathleen Carangi juurde ja üritab narkootikumitest loobuda. Seejärel õnnestub tal veel veidi aega modellina töötada, aga tema karjääri kõrgaeg on läbi ja keegi ei taha teda enam palgata. Olles heroiinisõltlasena jagatud nõelast HIV-i saanud, sureb ta 1986. aastal, olles vaid 26-aastane, AIDS-i. Angelina Jolie – Gia Marie Carangi Elizabeth Mitchell – Linda Eric Michael Cole – T.J. Kylie Travis – Stephanie Louis Giambalvo – Joseph Carangi John Considine – Bruce Cooper Scott Cohen – Mike Mansfield Edmund Genest – Francesco Mercedes Ruehl – Kathleen Carangi Faye Dunaway – Wilhelmina Cooper Mila Kunis – noor Gia Marie Carangi Kuldgloobus 1999 Parim naisnäitleja minisarjas või telefilmis – Angelina Jolie Parim minisarja või telefilmi naiskõrvalosatäitja – Faye Dunaway Emmy 1998 Parim single camera minisarja või telefilmi montaaž – Eric A. Sears Gia andmekogus IMDb (inglise)
Francis Poulenc

Francis Jean Marcel Poulenc (7. jaanuar 1899 Pariis – 30. jaanuar 1963 Pariis) oli prantsuse helilooja. 1917 "Rapsodie nègre" baritonile ja instrumentaalansambile 1918 "Trois mouvements perpétuels" klaverile 1924 ballett "Les Biches" 1932 "Kontsert D-mollis" kahele klaverile ja orkestrile 1937 "Missa G-duuris" 1938 "Kontsert" orelile, keelpillile ja timpanile 1945 "L'histoire de Babar" 1949 "Klaverikontsert" 1956 ooper "Dialogues des Carmélites" 1959 "Gloria G-duuris" sopranile, koorile ja orkestrile
Väikesed lapsed

"Väikesed lapsed" on Oscarile nomineeritud 2006. aasta USA draamafilm, mille stsenaariumi on kirjutanud ja lavastanud Todd Field. Film põhineb Tom Perrotta 2004. aastal ilmunud samanimelisel romaanil ja räägib äärelinnas elavatest koduperenaistest, kelle igapäevarutiini hulka kuulub oma lastega mänguväljakule minemine. Nende suurimaks hirmuks on see, et lastega midagi juhtub, ja kuna naabruses elab ka äsja vanglast vabanenud pedofiil Ronald James McGorvey (Jackie Earle Haley), on nad pidevalt valvel. Kate Winslet – Sarah Pierce Patrick Wilson – Brad Adamson Jennifer Connelly – Kathy Adamson Sadie Goldstein – Lucy Pierce Ty Simpkins – Aaron Adamson Jackie Earle Haley – Ronald James McGorvey Phyllis Somerville – Mae McGorvey Noah Emmerich – Larry Hedges Koduleht Little Children andmekogus IMDb (inglise) New York Timesi ülevaade
Ska-punk

Ska-punk on fusion-muusika žanr, milles on kombineeritud ska ja punk rock.Ska-punk saavutas kõige suurema kommertsliku edu Ameerika Ühendriikides 1990ndate lõpul. Ska-core (ka skacore) on ska-punk'i alamžanr, milles ska seguneb hardcore punk'iga. Ska-punk'i omadused varieeruvad tänu kontrastsete žanrite sulandumisele. Rohkem pungi mõjudega stiil sisaldab tihti kiiremat tempot, kitarrimoonutust, punk rock'i stiilist pärit interlüüde ja punkstiilist vokaale. Suuremate ska-mõjutustega ska-punk sisaldab täiuslikumate instrumentide kasutust ning puhtamat vokaali ja muusikalist kõla. Enim levinud instrumentide koosseis sisaldab elektrikitarri, basskitarri, trumme, puhkpille (näiteks tromboone või trompeteid), saksofone ja mõnikord orelit. Ska ja punk rock kombineeriti esimest korda "2 tone" liikumise ajal 1970ndate lõpul,bändide nagu The Specials, The Selecter, The Beat ja Madness poolt. Kahe žanri segunemine muutus väga laialt levinuks 1980ndatel kolmanda ska-laine ajal ning seda seostab suurem osa inimesi ska-punk'iga. Operation Ivy moodustati 1987. aastal San Franciscos ning seda kollektiivi peetakse žanri pioneeriks. Termin ska-core ilmus esimest korda ansambli The Mighty Mighty Bosstones 1993. aasta albumi nimes "Ska-Core, the Devil, and More". Ansamblid nagu Sublime ja No Doubt kogusid mainstream-edu ska-punk'iga oma albumitega "Tragic Kingdom" (No Doubt) ja "Sublime" (Sublime). "Ska Revival". Allmusic. Originaali arhiivikoopia seisuga 9. detsember 2010. Vaadatud 14. detsember 2011. "Third Wave Ska Revival". Allmusic. Originaali arhiivikoopia seisuga 9. detsember 2010. Vaadatud 14. detsember 2011. "Ska-Punk". Allmusic. Originaali arhiivikoopia seisuga 9. detsember 2010. Vaadatud 14. detsember 2011.
Odavlennufirma

Odavlennufirma on selline (reisijaveoteenust osutav) lennufirma, mis hoiab kulusid madalana teeninduskvaliteedi arvelt [viide?]. Odavlennufirmad ei paku tavaliselt ümberistumisvõimalusega mitmeetapilisi marsruute, vaid ainult lende otse sihtkohta (nn point-to-point lennud). Lennatakse teisejärgulistesse lennujaamadesse [viide?], sest sealsed lennujaamamaksud on väiksemad. Lennu ajal salongiteenindus kas puudub või on võimalik lisatasu eest. Pagasile on sageli piirangud, et kiirendada pardale minekut ja lennuki laadimist. Pileteid müüakse kas internetist või telefonimüügist, kasutamata vahendusfirmade ja reisibüroode teenuseid. Kasutamata pileteid tagasi ei osteta. Odavlennufirmade reisidel on ainult üks pardaklass. Reisijate istekohad on märkimata, et kiirendada pardale minekut. Odavlennufirmad kasutavad tavaliselt ainult ühte tüüpi lennukeid, et vähendada koolituskulusid [viide?]. easyJet – esimene odavlennufirma, mis Tallinna lende alustas. Ryanair Pacific Southwest Airlines – USA lennufirma, esimene odavlennufirma maailmas. Αlustas odavlennufirma mudelil põhinevat tegutsemist 1949. aastal. Odavlennufirmade loend
Baden

Baden on mitme koha nimi: Badeni markkrahvkond (1535. aastal jagunes markkrahvkond kaheks; liideti taas 1771) Baden-Badeni markkrahvkond Baden-Durlachi markkrahvkond Badeni kuurvürstkond Badeni suurhertsogkond Baden, ajalooline piirkond ja endine liidumaa Saksamaal Baden, linn Austrias Alam-Austria liidumaal, Badeni ringkonna keskus Baden, linn Šveitsis Aargau kantonis Baden-Württemberg
Trauni jõgi

Trauni jõgi on jõgi Austrias, mis suubub Linzi äärelinnas paremalt peajõkke Doonausse. Hallstätteri ja Trauni järve läbiva jõe pikkus on 153 km.  Trauni jõgi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Dorfchemnitz

Dorfchemnitz on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis Dorfchemnitzi vallas. Dorfchemnitz asub 18 km Freibergist lõunas, 8 km Frauensteinist edelas, 6 km Saydast põhjas ja 14 km Olbernhaust kirdes. Asulas on algkool.
Abilehed

Abilehed (ladina stipulae) on leherootsu alusel (leherootsu varrele kinnitumise koht) olevad lehesarnased väljakasved, lehtedest enamasti palju väiksemad, harva suuremad. Reeglina ei oma abilehed fotosünteesijana tähtsust. Siis on nad väikesed, vähemärgatavad, varakult varisevad (näiteks tamm, kask). Suured abilehed on olulised fotosünteesi toimumise kohad ning püsivad taimel kogu elu (näiteks aedhernel). Abilehtede hulka loetakse ka keeleke, mis on iseloomulik kõrrelistele. Mõningatel taimederühmadel (näiteks kõrrelistel) võivad abilehed olla kokku kasvanud, ehk moodustada tõri.
Emakas (botaanika)

Emakas (pistillum) on õistaimedel õie keskne emassugurakke sisaldav organ, milles arenevad seemnealgmed. Emakas koosneb alumisest osast – sigimikust, pikemast või lühemast peenemast osast – emakakaelast (mis mõnikord puudub) ja ülemisest laienenud osast – emakasuudmest. Emaka sigimik koosneb ühest või mitmest viljalehest. Kahe või enama viljalehe esinemisel võivad need olla kas vabad (lahkviljalehine ehk apokarpne sigimik) või liitunud (liitviljalehine ehk sünkarpne sigimik). Ühest viljalehest koosnevat emakat käsitletakse apokarpsena. Kui emakakael on redutseerunud, nimetatakse vahetult sigimikule kinnituvat emakasuuet istuvaks. Ühe õie emakate kogumit nimetatakse emakkonnaks. Tolmukas http://www.zbi.ee/~tomkukk/anatoom/anato3.htm Sissejuhatus taimeanatoomiasse Kasutatud 09.09.2011
Õietupp

Õietupp on õiekatte väline ring. See on tavaliselt roheline. Õietupp koosneb tupplehtedest. Tupplehed võivad olla vabad (lahklehine tupp) või omavahel kokku kasvanud (liitlehine tupp).
Õiekroon

Õiekroon ehk kroon (corolla) on õiekatte väljastpoolt teine ring, mis ümbritseb tolmukaid ja emakaid tupplehtedest seespool. Õiekrooni moodustavad tavaliselt värvilised kroonlehed. Kui kroonlehed on kokku kasvanud, nimetatakse õiekrooni liitlehiseks, vabade kroonlehtedega lahklehiseks õiekrooniks. Liitlehise krooni kokkukasvanud osa nimetatakse putkeks, kokkukasvamata osa tagasikäändunud osaks ja nende vahelist suuet neeluks. ehk polüsümmeetriline õiekroon, mille saab vähemalt kahe lõikepinnaga jaotada sümmeetrilisteks poolteks. Aktinomorfsed liitlehised õiekroonid liigitatakse putke pikkuse, tagasikäändunud osa kuju ja suuruse järgi: ratasjas – putk väga on lühike või peaaegu puudub, tagasikäändunud osa on tasapinnaline lehterjas – putk avar lehtrikujuline, tagasikäändunud osa suhteliselt väike kellukjas – putk ümardunud, tassikujuline ja läheb sujuvalt üle vähemärgatavaks tagasikäändunud osaks putkjas – putk silindriline, väga väikese tagasikäändunud osaga või ilma selleta liudjas – putk silindriline, laia tagasikäändunud osaga kuppeljas – kroonlehed on otstest kokku kasvanud Ratasjas metsvitsa õiekroon Tubaka lehterjas õiekroon Maikellukese kellukjas õiekroon Päevalille putkjad õiekroonid Sireli liudjad õiekroonid Viinapuu kuppeljad õiekroonid ehk monosümmeetriline õiekroon, mille saab ühe lõikega jagada kaheks sümmeetriliseks pooleks. Sügomorfsed liitlehised õiekroonid jaotuvad järgmiselt: huuljas – tagasikäändunud osa koosneb kahest erineva kujuga huulest keeljas – tagasikäändunud osa on keelekujuline kannusega – kroonlehed moodustavad õõnsa väljakasve, mida nimetatakse kannuseks Iminõgese huuljas õiekroon Sinise kannatuslille keeljad õiekroonid Hariliku käokannuse kannusega õiekroon Asümmeetriline on õiekroon, mida ei saa jagada sümmeetrilisteks poolteks.
Eesti kalade loend

Siin on tähestiku järjekorras loetletud Eesti looduslikke kalaliike ja -perekondi ning alamliike. Süstemaatiline loend on Eesti kalade süstemaatilises nimestikus. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Abakala Ahven Angerjas Anšoovis Atlandi tuur Emakala Harjus Haug Hink Hõbekoger Jõeforell Jõesilm Kammeljas Kanalisäga Karpkala Kefaal ehk meriärn Kiisk Kilu Kirju mudil Jämepea Koger Koha Latikas Lepamaim Lest Linask Luts Luukarits Lõhe Makrell Meriforell Merihärg Merilest Merinõel Meripühvel Merisiig Merisutt Meritint Merivarblane Mudamaim Must mudil Neljapoiseluts Nolgus Nugakala Nurg Ogalik Ojasilm Pakslaup Peipsi siig Peipsi tint Pisimudil Pullukala Raudkiisk Roosärg Räim Rääbis Rünt Soomuslest Suttlimusk Säga Säinas Särg Teib Tippviidikas Trulling Turb Tursk Tuulehaug Tõugjas Valgeamuur Viidikas Vikerforell Vimb Vingerjas Vinträim Võldas Väike mudil Ümarmudil Kalade loend Eesti kalastik Eesti kalade punane nimestik Eesti kalad kalavikis[1]
Piret Loone

Piret Loone (sündinud 7. mail 1973 Tartus) on eesti päritolu advokaat, kes on New Yorgi ja California osariigi advokatuuri liige. Ta töötab California osariigis USAs. 1991 lõpetas Tartu 2. Keskkooli 1995 lõpetas Franklin & Marshall College'i; bakalaureusekraad magna cum laude politoloogias ja majanduses 1996 lõpetas Columbia Ülikooli New Yorgis; magistrikraad politoloogias 2001 lõpetas Harvard Law Schooli; juris doctor'i kraad Tema ema on Leiki Loone, isa on Eero Loone ja õde Oudekki Loone. Tal on kolm poega. New Yorgi suurfirmade asendamatu abiline. Õpetajate Leht, 1, mai 2009 Me ei ole väliseestlased. Eesti Päevaleht, 3. juuli 2007 Kokkulepe vabastas LHV ja Peegi SECi haardest. Äripäev, 4. juuni 2007 Piret Loone, Meie Ally McBeal. Arter, 25. november 2006 LHV advokaat lubab koostööd SECiga. Äripäev, 15. november 2005 Kalli diplomiga eesti ässad. Arter, 15. aprill 2000 Piret Loone - California State Bar Profile
Aktiin

Aktiin on valk, mis moodustab polümeriseerudes tsütoskeleti mikrofilamente. Aktiin on globulaarne valk molekulmassiga 41,8 kDa, mida on eukarüootsetes rakkudes kõige rohkem, tema hulk rakus võib olla kuni 5% kogu valgu hulgast. Aktiini primaarjärjestus erineb väga vähe fülogeneetiliselt kaugetel liikidel (konservatiivne valk), in vitro katsetes on eri liikidelt eraldatud aktiin üksteisega funktsionaalselt asendatav. Aktiin esineb rakkudes kahes vormis: G-aktiin ehk globulaarne aktiin, mis polümeriseerumisel annab F-aktiini ehk filamentaarse aktiini. Tavaliselt on kuni 50% raku aktiinist G-vormis. Üleminek G-vormist F-i ja vastupidi (see tähendab aktiinifilamentide moodustumine ja nende depolümeriseerumine) toimub siis, kui seda on vaja, tänu millele on see rangelt kontrollitud. F-aktiini moodustumine algab rakus pärast vastavat signaali ja see võib toimuda väga kiiresti, minutite jooksul. Signaaliks võib olla mingi induktoraine, mis põhjustab raku diferentseerumist, kemotaktiline signaal, kokkupuude substraadiga jne.
Diferentseerumine

Diferentseerumine (ka eristumine, rakuline diferentseerumine, asümmeetriline jagunemine; ladina keeles differentiatio) on peamiselt päristuumsete organismide arengus (ontogeneesis) aset leidev, valdavalt normaalne protsess, mille käigus diferentseerumata rakutüübid või koed muutuvad, erinevate tegurite toimel, ümber teistsuguse morfoloogia ja/või funktsiooniga rakkudeks või kudedeks. Näiteks meristeemi rakkude või tüvirakkude diferentseerumise tulemusel kujunevad mitmesugused spetsialiseerunud koed. Muutumise all peetakse silmas nii arenemist kui ka küpsemist. Eristumisprotsess võib muuta nii raku kuju, suurust, membraanipotentsiaali, morfogeenide kontsentratsioonigradienti, vastuvõtlikkust signaalidele jm. Arvatakse, et muutumise ajal muutub fenotüüp, kuid ei muutu raku genotüüp. Diferentseerumine sõltub ka raku potentsusest, nii moodustuvad totipotentsetest tüvirakkudest kõik rakud, pluripotentsetest mitmesugused ja unipotentsetest tüvirakkudest peamiselt üks kindel tüüp diferentseerunud rakke. Diferentseerumise käigus toimub geenide valikuline ekspressioon. Eristatakse kõrget ja madalat diferentseerumist, nii näiteks võib kasvaja (peetakse ebanormaalseks diferentseerumiseks) olla nii madalalt kui ka kõrgelt diferentseerunud. Arengubioloogia Morfogenees Sügoot Transdiferentseerumine Tüvirakud "Meditsiinisõnastik", 141:2004. "Geneetika", Ain Heinaru, lk 60, 2012, Tartu Ülikooli Kirjastus, ISBN 978-9949-32-171-1 MARTIN CARROLL, YUAN ZHU, ja ALAN D. D'ANDREA, Erythropoietin-induced cellular differentiation requires prolongation of the G1 phase of the cell cycle, Proc. Natl. Acad. Sci. USA, 92. köide, lk 2869-2873, märts 1995, veebiversioon (vaadatud 29.07.2014) (inglise keeles) Joseph Lotem ja Leo Sachs,Epigenetics wins over genetics: induction of differentiation in tumor cells, seminars in CANCER BIOLOGY, 12. köide, 2002: lk 339–346, veebiversioon (vaadatud 30.07.2014) (inglise keeles) Hilary L. Ashe ja James Briscoe, The interpretation of morphogen gradients, doi: 10.1242/dev.02238, 1. veebruar 2006, Development, 133, 385-394., veebiversioon (vaadatud 30.07.2014) (inglise keeles) Cellular differentiation and cell division in bacteria, © Max Planck Institute for Terrestrial Microbiology 2013, veebiversioon (vaadatud 29.07.2014) (inglise keeles) Rakkude diferentseerumine, veebiversioon (vaadatud 29.07.2014) Rein Sikut, Rakuteooriast kloonimiseni, veebiversioon (vaadatud 29.07.2014) Chris Jopling, Stephanie Boue ja Juan Carlos Izpisua Belmonte, Dedifferentiation, transdifferentiation and reprogramming: three routes to regeneration, Nature Reviews, Molecular cell Biology, 12. kd, veebruar 2011, lk 79–89, veebiversioon (vaadatud 30.07.2014) (inglise keeles)