laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Suurpere

Suurpere on perekond, mis koosneb mitmest lähisugulasest koos nende abikaasade ja lastega. Eestis on suurperede kohta andmeid alates 17. sajandist, kuid ilmselt on nähtus palju vanem ja pärit ürgkogukondlikust korrast. 18. sajandi lõpul oli Lõuna-Eestis suurperesid rohkesti. 19. sajandil suurpered peaaegu kadusid Eestist. Neid säilis sajandi lõpuks vaid ääremaadel kohtades, kus peale põlluharimise tehti muidki töid, näiteks Avinurmes, Hiiumaal ja Haanjas. Kärgpere Eesti entsüklopeedia, 12. kd., lk. 529.
Christian von Bar

Christian von Bar (sündinud 5. mail 1952 Hannoveris) on saksa jurist ja ülikooliprofessor. 2007 nimetati ta Tartu ülikooli audoktoriks. "Tartu Ülikooli audoktorid". Tartu Ülikool. Vaadatud 13. detsembril 2022.
Gustav Johann von Buddenbrock

Gustav Johann von Buddenbrock (5. september 1758 Budenbroka mõis, Dikļi kihelkond, Volmari maakond – 14. detsember 1821 Riia) oli baltisaksa aadlikust maaomanik, jurist ja Liivimaa poliitik. Ta õppis aastatel 1775–1779 Königsbergis ja Göttingenis. Seejärel töötas kohtuametites: oli sillakohtu adjunkt, 1781 maakohtu assessor, 1783–1796 Liivimaa õuekohtu assessor, 1786–1797 Liivimaa rüütelkonna sekretär 1798/1800–1803 Liivimaa maamarssal ja 1802–1821 Liivimaa maanõunik. Gustav Johann von Buddenbrock oli Liivimaa Madliena kihelkonna (1800) Zādzene, (1806) Lielāmuiža, Mēdzūla ja Gulbērise, (1804) Grava mõisnik. Osales 1803. aastast Liivimaa talurahvaseaduste väljatöötamisel. Töötas kuni 1813–1815 Peterburis siseministeeriumis, kuni naasis Riiga. 31. mai 1816 nimetati ta Tartu ülikooli audoktoriks, oli 1817. aastast Võnnu kreisi ülemkirikueestseisja. Buddenbrockide suguvõsast, Gustav Johann von Buddenbrocki isa oli Gustav Reinhold Buddenbrock (1694–1779), Budenbroka, Lielāmuiža, Zādzene, Pirkule ja Aloja lossi omanik; sõjaväelane – major, ema, Dorothea Louisa von Buddenbrock (1724–1805). Gustav Johann abiellus paruness Sophia Helena von Budbergiga, Ķieģeļi mõisniku, parun Woldemar Diedrich von Budbergi ja paruness Sophie Elisabeth Theresia von Campenhauseni tütrega. Neil oli poeg, Otto Gustav Wilhelm von Buddenbrock (1788 Riia – 1865 Valk), maakohtu assessor ja Gulbene ning Lazdona kihelkonnakohtunik. Recke, Johann Friedrich v.; Napiersky, Karl Eduard: Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrten-Lexicon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland. 1 köide A-F, Mitau 1827, lk. 296-297 Gustav Johann von Buddenbrock veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" Gustav Johann von Buddenbrock veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Adrian Virginius vanem

Adrian Virginius (ka Adrian Verginius; 18. jaanuar 1615 Wollin – 23. aprill 1647) oli baltisaksa luteri teoloog ja Nõo koguduse õpetaja. Ta sündis Wollinis Pommeris (praeguse haldusjaotuse järgi Wolinis Lääne-Pomorze vojevoodkonnas). Ta on õppinud Greifswaldi ülikoolis (immatrikuleeriti 30. juulil 1632), Königsbergi ülikoolis (immatrikuleeriti 30. augustil 1637) ja Tartu Ülikoolis (immatrikuleeriti 10. oktoobril 1638). Ta oli aastal 1638 Tartu Jaani koguduse abiõpetaja. Aastatel 1638[küsitav]–1647 oli ta Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja. Ta on õpetanud Tartu ülikoolis, oli Tartu ülikooli usuteaduskonna adjunktiks, pidades loenguid ülikoolis.. Adrian Virginius oli 1644. aastal Tartu ülemkonsistooriumi assessor, kellena sai pärast Liivimaa superintendent Hermann Samsoni surma, 1644. aasta 21. juunil ülesande täita Liivimaa superintendendi kohuseid. Tema poeg oli Kambja koguduse pastor, alates aastast 1684 ka Tartu alamkonsistooriumi assessor Andreas Virginius (1640–1701), kelle poeg oli eesti vaimulik (Puhja ja Otepää pastor), piiblitõlkija ja eesti kirjakeele arendaja Adrian Virginius noorem (1663–1706). Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977 Tartu-Pärnu rootsiaegse ülikooli usuteaduskonna õppejõud, nende elukäik ja tegevus Adrian Yerginius, I., Usuteadusline Ajakiri nr 1932 LISAVIHK NR 3, lk 59 Gustav von Bergmann (1749-1814): Geschichte von Livland, nach bossuetischer Art entworfen. (Biogr. der lutherischen Prediger in der Provinz Livland), 1776 seite 121
Oligotseen

Oligotseen on kronostratigraafiline üksus (ladestik) ning geokronoloogiline üksus (ajastik). Oligotseen vastab ajavahemikule 33,9...23,0 miljonit aastat tagasi. Oligotseen kuulub Paleogeeni ajastusse, olles selle noorimaks ajastikuks. Oligotseenile eelneb Eotseen ning järgneb Miotseen. Oligotseeni jooksul tekkinud kivimeid Eesti aluspõhjas säilinud ei ole. Geokronoloogiline skaala
Ihunuhtlus

Ihunuhtlus on kehavigastust või valu tekitav karistus. Eestis on ihunuhtlust mainitud kirjalikes allikates esimest korda 1241. aastal. Ihunuhtluse kõige raskem Eestis kasutatud vorm oli kadalipp. Kriminaalkaristusena kaotati ihunuhtlus Eestis 1863. aastal, vaid maatameestele tohtisid vallakohtud seda määrata 1903. aastani. 1905. aasta revolutsiooni mahasurumisel kasutasid karistussalgad ihunuhtlust seadusliku aluseta. Paljudes riikides, peamiselt Aafrikas ja islamimaades, kasutatakse seda tänini. Eesti entsüklopeedia, 12. kd., lk. 160
Paul Kannuluik

Paul Kannuluik (23. veebruar 1925 Karula vald – 27. märts 1992 Pärnu) oli eesti näitleja. Ta lõpetas aastal 1949 Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi ja aastal 1963 näitejuhierialal Viljandi Kultuurharidustöö Kooli. Ta töötas aastatel 1947–1949 näitlejana Draamateatris ja 1949–1950 Lõuna-Eesti Teatris. Aastatel 1950–1955 oli ta represseerituna Kasahstanis. Aastatel 1959–1961 oli ta Tallinna Pioneeride Palee näiteringi juht. Aastatel 1963–1969 töötas ta näitlejana L. Koidula nim. Pärnu Draamateatris ja 1969–1974 oli ta Pärnu Linna Kultuurimaja direktor. 1949 August Kitzberg "Kauka jumal" (Maripuu) 1963 Ignatio Retes "Linn, kus me hakkame elama" (Marcelino Ortega) 1964 Samuil Aljošin "Tookord Sevillas" (don Rodrigo) 1965 Aleksandr Ostrovski "Äike" (Dikoi) 1967 Victor Hugo "Mary Tudor" (lord Montagu) 1967 August Jakobson "Võitlus rindejooneta" (vabrikant Kangur) 1968 Jiří Brdečka Vlastimil Hála Jan Rychlík "Limonaadi Joe" (Buffalo Bill) 1969 Shakespeare/Klaus Fehmel/Enn Toona "Nagu soovite ehk Illüüria merehädalised" (Antonio) Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn 2000
Herodes Agrippa I

Herodes Agrippa I, esialgne nimi Marcus Julius Agrippa (11 või 10 või 9 eKr – 44 pKr) oli Juudamaal kuningas (41–44), Herodes I Suur oli tema vanaisa. Agrippa I oli tark diplomaat, kes lepitas roomlased ja juudid. Herodes Agrippa II oli tema poeg.
Baltische Rundschau

Baltische Rundschau on suurim Baltimaades ilmuv saksakeelne kuuleht. See ilmub alates 1994. aastast igakuiselt Eestis, Lätis ja Leedus. Ajalehe asutas Ingwar Heinrich Lotz. Lehe koduleht
Baltische Wochenschrift für Landwirtschaft, Gewerbfleiss und Handel

Die Baltische Wochenschrift für Landwirtschaft, Gewerbfleiss und Handel oli 1863–1915 Tartus ilmuv mõjukas saksakeelne nädalaleht. Valik faksiimile kujul lehti TÜ serveris
Saksa-Balti Kaubanduskoda

Saksa-Balti Kaubanduskoda on ülemaailmse Saksamaa organisatsiooni Auslandshandelskammern Baltimaade haru[viide?], mille eesmärk on edendada Saksamaa ja Baltimaade majandussidemeid. Sellel harul on tänapäeval üle 400 liikme. Selle haru bürood asuvad Tallinnas, Riias ja Vilniuses. Saksa-Balti Kaubanduskoda on Saksamaal registreeritud ühendus (e.V.). http://www.ahk-balt.org/et/kaubanduskojast/ (vaadatud 25.02.2015) http://www.ahk-balt.org/et/impressum/ https://en.wikipedia.org/wiki/Eingetragener_Verein Kaubanduskoja koduleht
Aksel Haav

Aksel-Karl Haav (sündinud 8. veebruaril 1928 Avinurmel) on eesti füüsik. Ta sündis taluniku peres. Lõpetas 1947 Mustvee 1. Keskkooli, 1952 Tartu Riikliku Ülikooli ja 1960 TÜ aspirantuuri. Töötas 1952-1993 Tartu ülikoolis assistendina, vanemõpetajana ja dotsendina. 1975. aastal stažeeris Helsingi Ülikoolis. Füüsika-matemaatika-kandidaadi väitekirja kaitses 1966 Tartu ülikoolis. Uurinud röntgenograafia ja elektronograafia meetodeid kasutades luminestseerivate leelis- ja tallium-halogeniidsoolade tahkete lahuste faasilist koostist ja määranud nende ainete võrekonstante. Rajas TÜ-s röntgenstruktuurianalüüsi laboratooriumi. Avaldanud üle 40 teaduspublikatsiooni, loonud õppevahendeid. 1996–1997 Tartu Ülikooli medal Haller, K. E., Haav, A. A., Novik, V. K., Gavrilova, N. D. Phase-transition in the proton subsystem of LITLC4H4O6.H2O. Fizika Tverdogo Tela, 30, 88-93 (1988). Rebane, L. A., Haav, A. A. Low-temperature resonance Raman-scattering in the KBR-MNO4 crystals. Fizika Tverdogo Tela, 28, 1026-1034 (1986). Haav, A. A., Haller, K. E., Tehver, I. J., Rebane, L. A. Low-temperature resonance Raman excitation profiles of the MNO4-ion in KCLO4 crystals. Fizika Tverdogo Tela, 26, 3280-3289 (1984). Realo, K., Maaroos, A., Haav, A., Jaek, I. Growth and some properties of calcium sulfide single-crystals. Journal of Crystal Growth, 56, 639-641 (1982). Haav, A. Röntgenipraktikumi juhend. Tartu Riiklik Ülikool, 1963, 76 lk. Mehaanika. Molekulaarfüüsika. Termodünaamika: metoodiline juhend keemiaosakonna üliõpilastele. Tartu Ülikool, eksperimentaalfüüsika kateeder, koostanud Aksel Haav. Tartu Ülikool, 1990. 119 lk. Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon, 1. köide "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Miotseen

Miotseen on kronostratigraafiline üksus (ladestik) ning geokronoloogiline üksus (ajastik). Miotseen vastab ajavahemikule 23,0...5,3 miljonit aastat tagasi. Miotseen kuulub Neogeeni ajastusse, olles selle vanimaks ajastikuks. Miotseenile eelneb Oligotseen ning järgneb Pliotseen. Miotseeni lademed (ead) vastavalt Rahvusvahelise Stratigraafia Komisjoni järgi: Neogeenis oli Alpi mäestiku tekkimise kõrgperiood. Aquitanis (21–23 MAT) moodustasid tänapäeva Araabia meri ja Vahemere idaosa Tethyse ürgookeani. Aafrika ja Euraasia vahel ühendust ei olnud. Burdigalis umbes 17–18 MAT oli kitsas ühendustee, mille kaudu migreerusid mõned imetajad, näiteks Dionysopithecus (Dionysose inimahv). Tõestusmaterjali on saadud Hiina ja Vietnami leiukohtadest. Langhis umbes 14–15 MAT tekkis laiem ühendus Aafrika ja Euroopa vahel ja Aafrikast rändasid välja inimahvlased. Fossiilsete leidude põhjal arvatakse, et 13–7 MAT ei olnudki Aafrikas inimahve. Fossiile on leitud sellest ajast hulgaliselt Euraasiast. Geokronoloogiline skaala
Eerikulaid

Eerikulaid on Hiiumaa vallale kuuluv 3,44 hektari suurune saar (laid) Väinameres Hari kurgus Hiiumaa ja Vormsi vahel. Laiu rannajoone pikkus on 1,6 kilomeetrit. Laiult on Hiiumaa idarannikule linnulennult umbes 5,5 kilomeetrit, Vohilaiuni 4 kilomeetrit. Laiu lähedal meres asub Eerikukivi. Laid on sirpja kujuga, kirdeosas asub liivane maasäär. Eerikulaid kuulub Väinamere hoiualasse. Eerikulaid Eesti looduse infosüsteemis
Reesusmakaak

Reesusmakaak (Macaca mulatta) on pärdiklaste sugukonda makaakide perekonda kuuluv imetaja. Reesusmakaakidel klassifitseeritakse järgmised alamliigid: Macaca mulatta mulatta Macaca mulatta villosa Macaca mulatta vestita Macaca mulatta lasiota Macaca mulatta sanctijohannis Macaca mulatta brevicauda. Reesusmakaagid elavad looduslikes elupaikades suurte karjadena. Nad on väga elava ja püsimatu loomuga - ajavad üksteist taga ja karjuvad, kuid unustavad raevu ja rahunevad sama kiiresti. Hindud peavad neid pühadeks loomadeks. Reesusmakaake (nii täiskasvanud, vastsündnud kui ka veel sündimata reesusmakaake) kasutatakse laialdaselt laboriloomadena. Sissekanne IUCN-is, veebiversioon (vaadatud 25.02.2015)(inglise keeles) Loomade elu 7:431. USA teadlased kloonisid reesusmakaagi, Baltic News Service, 13. jaanuar 2000 Järjestati reesusmakaagi genoom Teadlased: Ebola testravim on olnud tõhus kõigil katsetel, 29.08.2014 MERS-CoV loommudelis Darryl Falzarano, Emmie de Wit, Angela L. Rasmussen jt, Interferon-α2b and ribavirin treatment improves outcome in MERS-CoV-infected rhesus macaques, Nat Med. oktoober 2013 ; 19(10): 1313–1317. doi: 10.1038/nm.3362, PMCID: PMC4093902, NIHMSID: NIHMS519648 Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Macaque rhésus seisuga 25.02.2015.
Pliotseen

Pliotseen on kronostratigraafiline üksus (ladestik) ning geokronoloogiline üksus (ajastik). Pliotseen vastab ajavahemikule 5,33...1,80 miljonit aastat tagasi. Pliotseen kuulub Neogeeni ajastusse. Pliotseenile eelneb Miotseen ning järgneb Pleistotseen. 5–6 miljonit aastat tagasi ilmusid vanimad hominiidid ehk inimlased. Vanimad teadaolevad kivist tööriistad on leitud Etioopiast Gona’st 2 600 000 aastat tagasi (Olduvai kultuur) ja seda võib pidada paleoliitikumi ehk vanema kiviaja alguseks. Näide: 2e +06 aastat = 2 miljonit aastat tagasi = 2 MAT. Geokronoloogiline skaala
Eesti Suursaatkond Berliinis

Eesti Suursaatkond Berliinis on Berliinis aadressil Hildebrandstraße 5 asuv Eesti suursaatkond Saksamaal. Praegune Eesti suursaadik Berliinis 2023. aasta septembrist alates on Marika Linntam. Eesti-Saksamaa suhted Eesti suursaadik Berliinis Saksamaa Suursaatkond Tallinnas Saatkonna koduleht "Eesti-Saksamaa diplomaatilised suhted 100". Eesti Suursaatkond Berliinis. 2021. "Eesti suursaadik Marika Linntam andis üle volikirja Saksamaa liidupresidendile". Eesti Välisministeerium. 27.09.2023.
Kiiruisutamine 1992. aasta taliolümpiamängudel

Kiiruisutamine 1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is peeti 9.–20. veebruaril. Viimast korda taliolümpiamängude ajaloos korraldati kiiruisutamine välitingimustes. 15. veebruar 43 osavõtjat. 18. veebruar 45 võistlejat 16. veebruar 45 võistlejat 13. veebruar 36 võistlejat 20. veebruar 30 võistlejat 10. veebruar 34 võistlejat. 14. veebruar 36 võistlejat. 12. veebruar 33 võistlejat. 9. veebruar 26 võistlejat. 17. veebruar 24 võistlejat.
Valimisringkond nr 7

Valimisringkond nr 7 on Riigikogu valimiste ringkond, mis hõlmab alates 2003. aastast Ida-Viru maakonna. Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 67 604, neist käis valimas 37 975 ehk 56,17%. E-hääli anti 4830. Isikumandaadi sai Mihhail Stalnuhhin (KE). Ringkonnamandaadi said Valeri Korb, Eldar Efendijev ja Lembit Kaljuvee (KE), Kristiina Ojuland (RE), Jevgeni Ossinovski ja Erki Nool (IRL). Ringkonnas oli saadaval 7 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 63 380, neist käis valimas 34 863 ehk 55%. E-hääli anti 5446. Isikumandaadi sai Yana Toom (KE; 11 573 häält). Ringkonnamandaadi said Mihhail Stalnuhhin (KE), Jevgeni Ossinovski (SDE), Martin Repinski (KE), Valeri Korb (KE) ja Deniss Boroditš (RE). Ringkonnas oli saadaval 7 mandaati. Isikumandaadi sai Yana Toom (KE) 6195 häälega. Ringkonnamandaadi said Mihhail Stalnuhhin (KE) 2653 häälega, Katri Raik (SDE) 2112 häälega, Eerik-Niiles Kross (RE) 1110 häälega ja Martin Repinski (KE) 976 häälega. Kompensatsioonimandaadi sai Riho Breivel (EKRE) 979 häälega. Ringkonnas on saadaval 6 mandaati. Valimisringkonnad ja valimisjaoskonnad http://www.vvk.ee/varasemad/rk2011/election_result.html http://www.vvk.ee/varasemad/rk2011/election_result_di_5382.html Hääletamistulemus - Valimisringkond Nr 7, Vabariigi Valimiskomisjon, 8. märts 2011. http://rk2015.vvk.ee/detailed-7.html http://rk2015.vvk.ee/voting-results-7.html http://rk2015.vvk.ee/acquired-mandates.html https://rk2019.valimised.ee/et/election-result/district-7-election-result.html https://rk2019.valimised.ee/et/election-result/acquired-mandates.html https://www.valimised.ee/et/vabariigi-valimiskomisjon-jaotas-riigikogu-valimiste-mandaadid
Mariliis Valkonen

Mariliis Valkonen (sündinud 31. juulil 1981 Tallinnas) on eesti helilooja. Mariliis Valkonen lõpetas 2001. aastal muusikateooria erialal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli, kus õppis ka kompositsiooni Lembit Veevo juures. Samal aastal astus ta Eesti Muusikaakadeemiasse, mille lõpetas kompositsiooni erialal professor Eino Tambergi juhendamisel 2005. aastal. 2012. aastal omandas Mariliis Valkonen samas magistrikraadi, juhendajaks Helena Tulve. 2004 ja 2006 võttis Valkonen osa rahvusvahelisest noorte heliloojate workshop’ist Dundagas, Lätis. Tema loomingut on esitatud sellistel muusikaüritustel nagu 2014. aasta Tallinn Music Week ja Uue eesti koorimuusika kontsert. 2006 Eesti Muusika Päevade preemia ("The Detective") 2014 Eesti Muusika Päevade preemia ("Lendutõus") Mariliis Valkonen Eesti Muusika Infokeskuses (vaadatud 25.02.2015)
Valimisringkond nr 12

Valimisringkond nr 12 on Riigikogu valimiste ringkond, mis moodustati esimest korda 2003. aasta Riigikogu valimisteks ja hõlmab Pärnu maakonda. Enne seda hõlmas Pärnu maakonda valimisringkond nr 11. Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 69 110, neist käis valimas 40 659 ehk 58,83%. E-hääli anti 8985. Isikumandaati keegi ei saanud. Ringkonnamandaadi said Rein Lang ja Väino Linde (RE), Kadri Simson (KE), Marianne Mikko (SDE) ja Annely Akkermann (IRL). Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 65 646, neist käis valimas 39 459 ehk 60,6%. E-hääli anti 10 913. Isikumandaadi sai Toomas Kivimägi (RE; 7603 häält), Mart Helme (EKRE; 6714 häält) ja Kadri Simson (KE; 5726 häält). Ringkonnamandaadi said Andres Metsoja (IRL), Indrek Saar (SDE) ja Jüri Jaanson (RE). Ringkonnas oli saadaval 7 mandaati. Isikumandaadi sai Mart Helme (EKRE) 9170 häälega. Ringkonnamandaadi said Kadri Simson (KE) 5741 häälega, Toomas Kivimägi (RE) 5202 häälega, Annely Akkermann (RE) 2397 häälega, Andres Metsoja (IE) 2228 häälega ja Alar Laneman (EKRE) 673 häälega. Kompensatsioonimandaadi sai Jüri Jaanson (RE) 1139 häälega. Ringkonnas oli saadaval 7 mandaati.Hääleõiguslikke valijaid oli 71 003, neist käis valimas 44 113 ehk 62,1%. E-hääli anti 19 384. Valimisringkonnad ja valimisjaoskonnad http://www.vvk.ee/varasemad/rk2011/election_result.html http://www.vvk.ee/varasemad/rk2011/election_result_di_5387.html Hääletamistulemus - Valimisringkond Nr 12, Vabariigi Valimiskomisjon, 8. märts 2011. http://rk2015.vvk.ee/detailed-12.html http://rk2015.vvk.ee/voting-results-12.html http://rk2015.vvk.ee/acquired-mandates.html https://rk2019.valimised.ee/et/election-result/district-12-election-result.html https://rk2019.valimised.ee/et/election-result/acquired-mandates.html https://www.valimised.ee/et/vabariigi-valimiskomisjon-jaotas-riigikogu-valimiste-mandaadid https://rk2023.valimised.ee/et/detailed-voting-result/result-12.html https://rk2023.valimised.ee/et/election-result/result-12.html
Pleistotseen

Pleistotseen on kronostratigraafiline üksus (ladestik) ning geokronoloogiline üksus (ajastik). Pleistotseen vastab ajavahemikule 2,588 (±0,005)...0,0115 miljonit (2 588 000–11 500) aastat tagasi. Pleistotseen on kvaternaari ajastu vanem ajastik. Pleistotseenile eelneb pliotseen ning järgneb holotseen. Sellesse aega jääb Acheuli kultuur, mis on vanema kiviaja arheoloogiline kultuur. Geokronoloogiline skaala
I (täpsustus)

I või i võib tähendada: I, ladina kirja kasutavate tähestike täht I, jaapani keele silptähestiku märk I on Rooma number üks i on Ühendkuningriigis Londonis ilmuva The Independenti sõsarleht i on Portugalis Lissabonis ilmuv päevaleht Üks
The Independent

The Independent on Londonis ilmuv Briti päevaleht. Ajalehe asutasid 1986. aastal kolm endist The Daily Telegraphi ajakirjanikku: Andreas Whittam Smith, Stephen Glover ja Matthew Symonds. 2010. aasta 25. märtsil müüdi majandusraskustesse sattunud väljaanne vene miljardärile Aleksandr Lebedevile kuuluvale ettevõttele Independent Print Limited. 2014. aasta märtsis oli ajalehe keskmine trükiarv 63 907, pühapäevase väljaande keskmine trükiarv oli 100 549. 2016. aasta 26. märtsil ilmus ajalehe viimane paberkandjal number. The Independent on Sunday on pühapäeviti ilmuv The Independenti sõsarleht. 2010. aasta oktoobris ilmuma hakanud The i on ajalehe The Independent sõsarleht. The i on omaette ajaleht, kuid avaldab mõningaid artikleid ka The Independentist. The (RED) Independent on korrapäratult ilmuv väljaanne, mis on andnud päeva müügitulust poole heategevusele. Esmaväljaanne, mille toimetajaks oli Bono, ilmus 2006. aasta mais. 2006. aasta septembris ilmunud The RED Independenti väljaande on kujundanud Giorgio Armani. William Turvill "Amol Rajan is made editor of The Independent as Chris Blackhurst becomes group content director", Press Gazette, 17. juuni 2013 "The Independent - readership data". News Works. Originaali arhiivikoopia seisuga 16. märts 2015. Vaadatud 12. aprillil 2014. "Independent on Sunday". News Works. Originaali arhiivikoopia seisuga 16. märts 2015. Vaadatud 12. aprillil 2014. Angela Haggerty "Appointment of Lisa Markwell as editor of Independent on Sunday announced by owner via Twitter", The Drum, 26. aprill 2013 Brook, Stephen (25. märts 2010). "Lebedev buys Independent newspapers". The Guardian. London. Vaadatud 27. märtsil 2010. "The i for iPad on the App Store". Apple. Vaadatud 5. juulil 2011. Vallely, Paul (15. mai 2006). "A red revolution on the high street". The Independent. London. Originaali arhiivikoopia seisuga 11. september 2006. Vaadatud 25. veebruaril 2015. "They found what they were looking for". NewsDesigner.com. 23. mai 2006. Originaali arhiivikoopia seisuga 27. mai 2006. Vaadatud 25. veebruaril 2015. Pool, Hannah (22. september 2006). "Return to the dark ages". The Guardian. London. Koduleht (kodulehe mobiilivariant) The i
Emeriitdotsent

Emeriitdotsent on pensionile jäänud dotsent, kellele on antud vastav aunimetus. Tallinna Tehnikaülikool oli esimene Eesti avalik-õiguslik ülikool, mis kinnitas 2006. aastal emeriitdotsendi statuudi. Tartu Ülikoolis annab ülikooli senat emeriitdotsendi nimetuse vähemalt 15 aastat dotsendi ametis olnud õppejõule, kes on jõudnud vanaduspensioniikka. [1] TTÜ emeriitdotsendi statuut [2] Tartu Ülikooli põhikiri
Kirikukoormised

Kirikukoormised on koormised ja maksud, mis on ette nähtud kiriku ja vaimulike ülalpidamiseks. Eestis pidi talurahvas alates 13. sajandist maksma kirikule loonusmaksu, mille vaimulikud nõudsid osalt ise sisse, aga osalt laekus maks mõisnike kaasabil. Koormiseks oli esialgu kümnis, hiljem asendasid seda hinnus ja rahaline kirikumaks. Pärast kirikumõisate rajamist hakati nende talupoegadelt nõudma ka teotööd, mis kaotati alles 1917. Aastatel 1842–1844 kinnitati kirikukoormised ametlikult umbes sellisel kujul, nagu nad juba 17. sajandist olid kehtinud. Iga kihelkonna kohta kinnitati kirikukoormised eraldi. Pärast Eesti iseseisvumist muutus kirikumaksu tasumine vabatahtlikuks ja sellepärast maksis seda üksnes kolmandik inimesi. 1934 kehtestatud kirikute ja usuühingute seadus võimaldas kirikumaksu koguduse liikmetelt ka sundkorras sisse nõuda. Eesti entsüklopeedia, 12. kd., lk. 224
Bertrice Small

Bertrice Small (9. detsember 1937 New York – 24. veebruar 2015) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik. Eesti keeles on ilmunud tema romantilised romaanid "Blaze Windham" ja "Sultani lemmiknaine" (Ersen, 1998, tõlkinud Peeter Villmann).