laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Armeenia hümn

Armeenia Vabariigi hümn on "Mer hajrenikh" (armeenia keeles Մեր Հայրենիք; "Meie isamaa"). Hümni sõnade autor on Mikael Nalbandjan, viisi autor Barsegh Kanahjan. Sõnad on mugandatud "Itaalia tüdruku laulust", mille Nalbandjan kirjutas 1859. aastal. Laul kõneles itaallaste võitlusest Austria okupatsiooni vastu.[viide?] "Met hajrenikh" oli Armeenia Demokraatliku Vabariigi hümn 1918–20[viide?]. Uuesti võeti see Armeenia Vabariigi hümniks 1. juulist 1991; alates 1. jaanuarist 2007 on see kasutusel ajutise hümnina. Hümni instrumentaal versioon: Armeenia lipp Armeenia vapp Armeenia NSV hümn "Eesti entsüklopeedia" 15. kd "Maailma maad", Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007; artikkel "Armeenia" (lk 48) Laulu armeeniakeelse versiooni järgi Armeenia valitsuse kodulehel Laulu ingliskeelse versiooni järgi Armeenia valitsuse kodulehel "Mer Hajrenikh" MP3-vormingus, instrumentaalversioon "Mer Hajrenikh" MP3-vormingus, vokaalversioon
Armeenia NSV hümn

Armeenia Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi hümn oli kasutusel Armeenia NSV-s 1944–1991. Selle muusika autor oli Aram Hatšaturjan, sõnad kirjutas Armenak Sarkisjan (Sarmen). 1991. aastal NSV Liidust iseseisvudes võttis Armeenia Vabariik kasutusele 1918–20 kehtinud hümni "Mer hajrenikh". Armeenia lipp Armeenia vapp
Armenak Sarkisjan

Armenak Sarkisjan (armeenia keeles Արմենակ Սարգսյան; 1. märts 1901 Pahvantsi küla, Lääne-Armeenia – 18. veebruar 1984 Jerevan), tuntud pseudonüümiga Sarmen (armeenia keeles Սարմեն), oli Armeenia nõukogude luuletaja. Sarkisjan kirjutas sõnad Armeenia NSV hümnile, mis oli kasutusel 1944–1991. 1967. aastal pälvis Sarkisjan teenelise kultuuritöötaja aunimetuse.
Mikael Nalbandjan

Mikael Nalbandjan (armeenia keeles Միքայել Նալբանդյան; 2. november 1829, Nor Nahhitševan, Doni vägede oblast – 31. märts 1866, Kamõšin, Saraatovi kubermang) oli üks Armeenia tähtsamaid kirjanikke 19. sajandil, Armeenia hümni "Mer hajrenikh" sõnade autor.
Barsegh Kanahjan

Barsegh Kanahjan (armeenia keeles Բարսեղ Կանաչյան; 1885, Rodosto, Otomani impeerium – 1967, Beirut, Liibanon) oli Armeenia-Liibanoni helilooja ja dirigent. Kanahjan lõi Armeenia hümni "Mer Hajrenikh" muusika. Samuti arranžeeris ta tuntud Armeenia hällilaulu "Oror im palas" ("Օրօր Իմ Բալաս"). Ta asutas İstanbulis puhkpilliorkestri "Gnar", mida ka dirigeeris, samuti koori "Gusan" ning samanimelise koori (1933–1961) Beirutis. Liibanoni president autasustas teda Riikliku Seedriordeniga Armeenia ja Liibanoni rahvaste suhete edendamise eest.
Harilik jaanikaunapuu

Harilik jaanikaunapuu ehk harilik jaanileivapuu (Ceratonia siliqua) on puuliik kaunviljaliste sugukonnast. Jaanikaunapuu kasvab tavaliselt kuni 10, vahel kuni 15 meetri kõrguseks puuks. Väikesed punased kroonlehtedeta õied asuvad kobaratena jämedate okste küljes. Kahekojaline taim. Emasõitest arenevad 10–20 cm pikkused ja 2–3 cm paksused pruunikasvioletsed lapikud kaunad, milles on enamasti 12 tumedat seemet. Süüakse mitte niivõrd seemneid, kui just kaunu, eriti nende lihakaid pruunikaid või valgeid vaheseinu. Jaanileib ehk jaanikaun ehk jaanikõder on laialt tuntud lastemaiustus, mis tuleb Euroopas müügile peamiselt jõuluajal. Maitsvamate sortide jaanikõdrad sisaldavad kuivaines kuni 50% suhkruid. Tarvitatakse toiduks nii värskelt kui ka keedetult ja röstitult. Enamik kaunu läheb siiski loomasöödaks. Seemneid röstitakse kohvi asendajaks. Jaanileivapuu kõvad seemned on kindla suurusega, kaaluvad 0,18 grammi. Seemnete seda omadust kasutati varem vääriskivide ja kulla kaalumisel: seemned asendasid kaaluvihte. Minevikus nimetasid araablased jaanileivapuu seemneid puu kreekakeelse nimetuse ceratio järgi kiraatideks, millest hiljem kujunes mõiste karaat. Jaanikaunade peamine tootja on Hispaania. Aastas annab ta pool miljonit tonni kaunu, mis moodustab umbes 60% nende kogusaagist maailmas. Hariliku jaanikaunapuu kaunad ja seemned Harilik jaanikaunapuu andmebaasis eElurikkus
Francesco Ferruccio

Francesco Ferruccio (ka Ferrucci; 1489 – 3. august 1530) oli Itaalia sõdades osalenud Itaalia väepealik Firenzest. Ta alustas väeteenistust Giovanni de' Medici käe all Bande Nere väesalkades. Mõlemad tõsteti ausse Rinascimento ajal, Francesco nimi on toodud ära XIX sajandi Itaalia rahvushümnis 1867.
Juhan Albert Luur

Juhan Albert Luur (ka Johan Albert Luur, Juhan Luur, Johan Luur; 26. mai 1883 Sindi – 4. september 1937[viide?] Tartu) oli eesti haridustegelane ja poliitik. Luur sündis Pärnumaal Sindis. Hariduse sai ta Narva Kreenholmi vabrikukoolis, Narva linnakoolis ja Narva gümnaasiumis, mille ta aastal 1904 kuldaurahaga lõpetas. Aastal 1908 lõpetas ta Peterburi keiserliku ajaloo- ja keeleteadusinstituudi cand. hist aukraadiga. Pärast instituudi lõpetamist töötas ta Bakuus Aleksander III poeglaste gümnaasiumis õpetaja ja inspektorina. Lisaks täitis ta Kaukaasia õpperingkonna keskkoolide revidendi kohuseid. Bolševike tulekul oli ta Bakuu Eesti rahvusliku komitee liige ja selle ümbermoodustamisel Eesti konsulaadiks Aserbaidžaanis üks aasta konsulaadi sekretär. Aastal 1921 pöördus ta tagasi kodumaale, oli seejärel Virumaal koolinõunik. Aastatel 1932–1934 oli ta Tapa Linna Ühisgümnaasiumi direktor, alates 1. augustist 1934 jälle koolinõunik Virumaal. 1930. aastate teisel poolel oli ta koolinõunik Võrumaal. Küsimusele (veebruaris 1937) Võrumaal töötavate õpetajate riigikeele oskuse kohta (peeti silmas venelastest ja sakslastest pedagoogide eesti keele valdamist) vastas Luur, et tema piirkonnas ei tööta riigikeelt mittevaldavaid õpetajaid, kuid mitmed koolijuhatajad ja õpetajad kõnelevad väga vigast eesti keelt ning tarvitavad kohalikku murrakut ja oma loomulikus arengus seismajäänud sõnade vorme. Ta oli ka Narva linnavolikogu liige ja Narva karskusseltsi Võitleja esimees. II Riigikogusse oli ta valitud Kristliku Rahvaerakonna nimekirjas. Tapa Gümnaasium 1919–2009. Tapa, VR Kirjastus 2009. Terje Lõbu. Regionaalsete joonte ühtlustamise katsed 1920.-1930. aastail Võrumaa hariduselu näitel, Tartu Ülikool. (Magistritöö), lk. 80.
Thavisuphleba

"Thavisuphleba" (gruusia keeles "თავისუფლება", "Vabadus") on Gruusia hümn. Hümn võeti kasutusele 2004. aastal koos uue riigilipu ja riigivapiga. Sümboolika muutus järgnes eelmise valitsuse kukutamisele veretu Roosirevolutsiooni käigus. Muusika pärineb Gruusia helilooja Zakaria Paliašvili (ზაქარია ფალიაშვილი, 1871–1933) ooperitest "Abesalom da Eteri" ("Abesalom ja Eteri") ning "Daisi" ("Õhtu"), selle kohandas hümniks Ioseb Kekhakmadze (იოსებ კეჭაყმაძე). Sõnad kirjutas David Magradze (დავით მაღრაძე). Gruusia lipp Gruusia vapp
Marietta Šaginjan

Marietta Šaginjan (vene Мариэ́тта Серге́евна Шагиня́н; 2. aprill (vana kalendri järgi 21. märts) 1888 – 21. märts 1982) oli armeenia päritolu nõukogude vene kirjanik. NLKP liige aastast 1942. Tema nime kannab 1975. aastal avastatud asteroid 2144 Marietta. "Mess-mend ehk Jänki Petrogradis" – Месс Менд, или Янки в Петрограде, (1924; ümbertöötatud versioon 1956); eesti keeles: Eesti Raamat, 1973 sarjas "Mirabilia" "Poja sünd" (romaan-kroonika Uljanovite perekonnast) – Семья Ульяновых (1937, ümbertöötatud versioon 1957); eesti keeles: Eesti Raamat, 1975 "Matk läbi Nõukogude Armeenia" – Путешествие по Советской Армении, 1950; eesti keeles: Eesti Riiklik Kirjastus, 1954 "Esimene näitus" (romaan-kroonika Leninist); eesti keeles: Eesti Raamat, 1970 Stalini preemia (kolmas järk 1951) – raamatu eest "Matk läbi Nõukogude Armeenia" Lenini preemia (1972) – raamatu eest "Poja sünd". Sotsialistliku töö kangelane (1976) Kaks Lenini ordenit Oktoobrirevolutsiooni orden Kolm Tööpunalipu ordenit Punatähe orden Orden "Austuse märk" Rahvaste Sõpruse orden Биография М. С. Шагинян. Полные и краткие биографии русских писателей и поэтов. SLOVO.ws 2144 Marietta. NASA JPL Small-Body Database Browser Шагинян Мариэтта Сергеевна. ХРОНОС. Всемирная история в интернете Герой Соц.Труда Шагинян Мариэтта Сергеевна. Герои страны Shaginyan, Marietta (1888-1982). MIA: Encyclopedia of Marxism (inglise)
Géza

Géza (u 945 – 997) oli Ungari suurvürst u 970 kuni 997. Suurvürst Taksonyi poeg Géza sai Ungari suurvürstiks umbes aastal 970, kui kosis Erdélys võimul oleva, suurvürsti järel kõige kõrgema aukandja djula tütre Sarolti. Sellega astus ta suure sammu riigi üle tegeliku võimu saamiseks. Géza asus Ungarit ristiusustama ning võttis ka ise vastu kristluse, saades uue nime esimese kristliku pühaku Stephanuse järgi - István. Sama nimega ristiti tema poeg Vajk. 972. või 973. aastal osalesid Géza 12 saadikut Quedlinburgis Saksa-Rooma keisri Otto I kokku kutsutud rahvusvahelisel kuningate-vürstide kokkutulekul, võimaldades korrastada suhteid Saksa-Rooma riigiga. Géza tegi oma residentsiks Doonau kaldal asuva Eszergomi, mis sai ühtlasi kiriku keskuseks. Kuna juba Karl Suur pidas Pannooniat oma kirikuvalduseks, nõudis Salzburgi peapiiskop endale Ungari ristiusku pööramise ja kirikliku ülemvõimu õigust. Géza aga ei soovinud valitsejana kellelegi alluda ega ka kujunevat Ungari kirikut Saksa peapiiskopi eestkoste alla anda. Géza ise ei olnud kuigi veendunud kristlane ning talle heideti ette, et ta ohverdab mitmele jumalale. Süüdistustele vastas ta, et on küllalt rikas ja võimas, et seda teha. Kuna ungarlased olid kristlusega kokku puutunud juba enne maa hõivamist ning muistse ungari usundi elemente oli võimalik kristlusega hästi sobitada, toimus Ungari ristiusustamine küllalt kiiresti ja suure eduga. Oma mõju kristliku valitsejana põlistas Géza, naites oma poja Istváni Baieri hertsogi Heinrich II Riiukuke tütre Gizellaga.
Liivimaa karikas

Liivimaa karikas on jalgpallivõistlus, kus omavahel mängivad Eesti ja Läti meistrivõistluste võitjad. Võistluse Liivimaa karikale algatas Eesti Jalgpalli Liit 2002. aastal.
Luhassuu järv

Luhassuu järv (ka Luhasoo järv, Luassoo järv) on järv Võrumaal Urvaste ürgorus. Järve pindala on 1,2 ha. Luhassuu järv keskkonnaportaalis
Lambatatik

Lambatatik (Suillus granulatus) on tatikuliste sugukonda tatiku perekonda kuuluv seeneliik. Rahvapärane nimetus lambatatt, lambapuravik ja võipuravik. Lambatatik kasvab männinoorendikes ja nõmmedel. Väga sageli kasvab läbisegi võitatikuga. Lambatatik on väga sage ja kasvab massiliselt septembrist oktoobrini. Lambatatik andmebaasis eElurikkus ""Meie puravikke 9"". www.eestiloodus.ee. Vaadatud 4.01.2012. Kalamees, K.; Lasting, V. Eesti puravikulised. Tallinn: Valgus. 1974, lk 25 Lambatatik andmebaasis eElurikkus
Tõnissoni plats

Tõnissoni plats on väike plats Tartus Ülikooli tänava ja Gildi tänava nurgal, Gildi tänav 2a. Tõnissoni nime kannab plats, kuna selle vastas asus pikka aega ajalehe Postimees toimetus, endine poliitik ja ajakirjanik Jaan Tõnisson oli aga Postimehe omanik ja toimetaja. Platsil on istmed ja kasvab paar puud. Seal asub ka Jaan Tõnissoni monument.
Priit Narusk

Priit Narusk (sündinud 8. detsembril 1977 Võrus) on Eesti endine murdmaasuusataja ja laskesuusataja. Priit Naruski treenerid on olnud Mati Alaver ja Laur Lukin. 2003 Val di Fiemmes 25. koht vabastiili sprindis 41. koht 15 km klassikas 44. koht 10 km vabatehnikas 44. koht 30 km klassikas 44. koht 50 km vabatehnikas 2005 Oberstdorfis 9. koht 4x10 km teatesõidus 12. koht vabatehnika teatesprindis 16. koht klassika sprindis 62. koht 15 km klassikas + 15 km vabatehnikas 2007 Sapporos 30. koht klassikasprindis 40. koht sprindis 56. koht 10 km vabatehnikas + 10 km klassikas 57. koht 15 km klassikas 41. koht vabatehnikasprindis 46. koht 15 km klassikas Priit Narusk kuulub Kaitsejõudude Spordiklubisse. Biograafia ESBL-is
Gildi tänav

Gildi tänav (saksa keeles Gildenstraße) on tänav Tartu kesklinnas. Tänav on 230 meetrit pikk. Tänav ühendab Ülikooli tänavat ja Vabaduse puiesteed ning ristub Rüütli tänava ja Kompanii tänavaga. Gildi tänaval asus Tartu Linna Polikliinik, samuti paiknevad seal Tõnissoni plats ja Peeter Põllu plats, tänava lõpus – teisel pool Vabaduse puiesteed – Vabaduse puiestik ja Friedrich Reinhold Kreutzwaldi mälestusmärk. 1940. aastast asus Gildi 1 hoones ajalehe Postimees toimetus, mis koliti 1998. aastal Tallinna. Gildi 1 hoones tegutses edasi Postimehe lisalehe Tartu Postimees toimetus, mis koliti 2016. aastal Ülikooli tänav 2a. Gildi 3 asub 18. sajandil ehitatud kahekorruseline tiibhoone, mis on ehitatud pärast 1775. aasta Tartu tulekahju, olles iseloomulik näide 18. sajandi lõpu arhitektuurist. Ehitismälestis nr 6951 Tänavat on nimetatud veel platea Companiæ maioris, Großengildestuben strasse, Große Gildenstrasse, Nikolai Pirogovi tänav (1949–1989). Gildi 1 Gildi 3 Elamu Tartus Gildi 3, 18. saj kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 21.02.2023)
Sámuel Aba

Sámuel Aba (arv. 991 – 5. juuli 1044) oli Ungari kuningas 1041–1044 ja naador (palatiin) u 1009 – u 1038, kuningas István I sugulane. Ta kuulutati kuningaks, kui mässajad kukutasid kuningas Péter Orseolo. Sámuel tühistas kuningas Péteri seadused ja korraldused ning võttis seni tõrjutud ülikud enda kõrvale. Ta sallis ja ehk ka toetas paganlikku kultust kristluse vastu. Samas püüdis Sámuel jõuda kokkuleppele Saksa-Rooma keisri Heinrich III-ga, kuid see riivas suurte rühmade huve. Kui ta rahulolematute vandenõuga veriselt arved õiendas, kuivas tema toetajate leer kokku. 1044. aasta juulis kaotas Sámuel Ménfö all otsustava lahingu Heinrich III ja kuningas Péteri vastu ning langes sealt põgenedes. Ungari valitsejate loend Ungari kuningriik Ungari ajalugu
Suur Vanker

Suur Vanker ehk Suur Karu (ladina Ursa Major, lühend UMa) on põhjataeva tähtkuju. Selle pindala on 1280 ruutkraadi ja see on suuruselt kolmas tähtkuju. Eestis on seda näha põhja poole. Heledaim täht on Alioth. Heledusega üle 3 on veel Dubhe, Alkaid, Miitsar, Merak ja Phecda. Kitsamas mõttes on Suur Vanker kujund, mille moodustavad 7 tähte, lisaks eelnimetatuile Megrez. Otsetõus on 10,67 h ja kääne 55,38°. Suure Vankri tähtkujus asuvad galaktikad M81, M82 ja M101 ning Öökulli udu. "Ursa Major Constellation". Constellation Guide. Vaadatud 6. juuli 2018. "Interesting Facts About Ursa Major". Astronomy Trek. Vaadatud 6. juuli 2018.
Kaspar Kokk

Kaspar Kokk (sündinud 3. augustil 1982 Tartus) on Eesti poliitik ja endine murdmaasuusataja. Ta on alates 15. septembrist 2022 Tartu linnavolikogu esimees. Kaspar Koka treenerid olid Jaanus Teppan ja Mati Alaver. 2001 Karpaczis 26. koht 10 km vabastiilis 2002 Schonachis 22. koht 10 km vabastiilis 44. koht vabastiili sprindis 2005 Oberstdorfis 64. koht 10 km vabastiilis 2007 Sapporos 11. koht 50 km klassikastiilis ühisstardis 29. koht 30 km suusavahetusega sõidus 31. koht 15 km vabastiilis 2006. aasta taliolümpiamängud Torinos 8. koht 4 x 10 km teatesõidus 20. koht 15+15 km suusavahetusega sõidus 36. koht 15 km klassikas Ta kandideeris Erakond Isamaa nimekirjas 2023. aasta Riigikogu valimistel, kus kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 263 häält ning ei osutunud valituks. Kaspar Kokk on 176 cm pikk ja kaalub 70 kilogrammi. Kuulub Sparta spordiseltsi. 25. augustil 2007 abiellus Kokk Pärnus ärimehe Rein Kilgi tütre Annaliisiga. Nii abielu registreerimine kui ka pulmapidu sajale inimesele toimus Rein Kilgile kuuluvas Ammende villas. https://tartu.ee/et/esimees-ja-aseesimees Valimisringkond nr 10 valimised.ee (andmed seisuga 07.03.2023 19:45) Kes? Mis? Kus?. 2008, lk 454. Kaspar Kokk FIS-i kodulehel (inglise) Biograafia ESBL-is
John McLaughlin

John McLaughlin (ka Mahavishnu John McLaughlin; sündinud 4. jaanuaril 1942) on Suurbritannia kitarrist ja helilooja, ansamblite Mahavishnu Orchestra ja Shakti asutaja ja liige.
Gianni Vattimo

Gianteresio Vattimo (ka Gianni Vattimo; 4. jaanuar 1936 Torino – 19. september 2023) oli Itaalia filosoof ja poliitik. 1999–2004 ja 2009–2014 oli ta Euroopa Parlamendi liige. "Modernsuse lõpp". Tõlkinud Maarja Kangro ja Maarja Kaplinski; järelsõna: Maarja Kangro. Sari Avatud Eesti Raamat, Eesti Keele Sihtasutus, Tallinn 2013, 228 lk "Nihilismi apoloogia". Tõlkinud Maarja Kaplinski – Akadeemia 1995, nr 7, lk 1434–44 "Nihilism ja postmodernsus filosoofias". Tõlkinud Maarja Kaplinski – samas, lk 1445–60 "Vastu languse ontoloogiale". Tõlkinud Külli Kressa ja Leo Luks – Akadeemia 2003, nr 7, lk 1445–63 "Nihilism: reaktiivne ja aktiivne". Tõlkinud Leo Luks – Akadeemia 2014, nr 10, lk 1796–1807; ISBN 9789985795521 Guido Albertelli, "Gianni Vattimo nihilismi-apoloogia". Tõlkinud Eduard Parhomenko – Akadeemia 1995, nr 7, lk 1461–82 Leo Luks, "Nihilismi "hea uus ilm". Gianni Vattimo filosoofia kriitiline vaatlus" – Akadeemia 2003, nr 7, lk 1464-84 "20. sajandi mõttevoolud", Tallinn-Tartu 2009, lk 453–467, peatüki autor Leo Luks Leo Luks, "Teejuht Vattimo labürinti" (raamatu "Modernsuse lõpp" arvustus) – Akadeemia 2014, nr 7, lk 1306–21
Tarmo Kohv

Tarmo Kohv (sündinud 13. juulil 1968) on Eesti politseinik. Aastatel 2009–2017 töötas ta Politsei- ja Piirivalveameti Lõuna prefektuuri prefektina. 1991–1992 Julgestuspolitsei nooreminspektor 1992–1992 Julgestuspolitsei inspektor 1992–1993 Julgestuspolitsei vaneminspektor 1993–1995 Julgestuspolitsei juhtivinspektor 1995–1998 Julgestuspolitsei komissar 1998–1999 Julgestuspolitsei vanemkomissar 1999–2004 Julgestuspolitsei ülemkomissar 2004–2006 Lääne Politseiprefektuuri Pärnu politseiosakonna ülemkomissar 2006–2007 Julgestuspolitsei politseidirektor 2007–2008 Ida Politseiprefektuuri politseiprefekt 2009–2009 Lõuna Politseiprefektuuri politseiprefekt 2010–2017 Politsei- ja Piirivalveameti Lõuna prefektuuri prefekt 2017– PPA sideohvitser Baltimaades ja Poolas, SiM eriesindaja Ukrainas Nils Niitra, Lõuna uus politseijuht ei taha rapsima hakata, Tartu Postimees, 6. jaanuar 2009 Vambola Paavo, Tarmo Kohv Lõuna prefektuuris revolutsiooni teha ei kavatse, Neljas.ee, 9. jaanuar 2009 Kärt Anvelt, Lõuna prefektile kingitakse nimeline relv, Eesti Päevaleht, 22. märts 2011
Alkaios

Alkaios (vanakreeka Ἀλκαῖος, ladina Alcaeus; 7.–6. sajand eKr) oli Vana-Kreeka lüürik. Ta sündis Lesbose saarel Mytilenes, ent elas aastaid maapaos, kuna kritiseeris kohalikke türanne. Alkaios on monoodilise lüürika esindaja, kes kirjutas aioolia murdes. Tema järgi on nime saanud Alkaiose stroof, milles on suur osa ta luulest. Alkaios kuulus antiikaja lüürikute kaanonisse. Tema luule põhiteemad on poliitika ja ühiskondlik olukord, aga ka symposion (vein, muusad, poisiarmastus). Alkaiose luulest on säilinud umbes 400 fragmenti.
Kaitstavad looduse üksikobjektid Hiiumaal

2002. aasta seisuga kaitstakse Hiiu maakonnas 43 looduse üksikobjekti. Kurisoo auk Kurisu neeluauk Heistesoo lepp Jaaksoni tamm Kandlemänd Leetselja kadakad Mihkli põhjatamm Mihkli sanglepp Mänspäe pihlakas Nasva kadakad Putkaste jugapuud Sülluste must mänd Tareste sanglepad Tärkma ohvritamm Vaemla hõbevaher Vaemla mägivaher Veski jugapuud Ülendi ohvripärn Antu kivi Heilu rändrahn Helmerseni kivikülv Hiiessaare silmakivi Härjakivi Kukka kivi Kukka põllukivi Kuradikivi Kõpu suurkivi Kärdla rannakivi Murro rändrahn Mägipe rändrahn Nõrgakivi Palade rändrahn Paluküla rändrahn Paluküla kolm rahnu Põlise leppe kivid Põrgukivi Suurikpõllu suur kivi Tahkuna hiidrahn Teomeeste leivalaud Tubala rändrahn Ungrukivi Unikivi Vanapaganakivi Esimesed 12 looduse üksikobjekti võeti Hiiumaal kaitse alla 1959: 11 suurimat rändrahnu ning Ülendi ohvripärn. Enamik kaitsealustest loodusobjektidest võeti kaitse alla 1961 ning 3 viimast 1973. Kavas on kaitse alla võtta veel 16 põlispuud: Hellamaa künnapuu, Kaleste pooppuud, Kiduspäe jalakas, Kõpu mänd, Nasva leinalepad, Niidi saar, Viita kadakas jt. Kaitsealuseid maastiku üksikobjekte ümbritseb kaitsevöönd, mille suurus on üldjuhul igas suunas 50 meetrit, kuid seda võib ka vähendada, näiteks kui maantee lähemalt läbi läheb. Kaitsevööndis tohivad inimesed liikuda koidust ehani. Kinnisasja omanik tohib taotleda külastamismaksu kehtestamist ja kui objekt asub ehitise õues, siis tohib kehtestada külastamise korra. Samas peab ta hoolitsema kaitstava objekti ja selle ümbruse korrashoiu eest.
Xianna

Xianna (hiina keeles 仙娜 Xiānnà, inglise keeles Princess Sheena) on nelja tekiga Dmitri Furmanovi klass (projekt 302MK, IV seeria) Hiina Rahvavabariigi jõereisilaev, mis on ehitatud laevatehases Elbewerft Boizenburg GmbH Boizenburgis Saksamaal 1991. aasta novembris. Laeva saksa tüübinimetus on BiFa 129M, Binnenfahrgastschiff 129 meetrit. Laeva hiinakeelne nimi Xianna on ingliskeelse nime Sheena transliteratsioon, kus 仙 xiān tähendab 'surematut taevaasukat' või 'haldjat' ja 娜 nà 'naiselikult nõtket' või 'habrast'. Laev tehasenumbriga 305 ehitati Elbewerft Boizenburgi laevatehases (end VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau) ühinenud Saksamaal 1991. aastal nimega Arkadi Gaidar Volga Laevakompaniile. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist puudus reformaatorist šokiterapeudil Jegor Gaidaril huvi seeria nelja viimase laeva, sealhulgas oma vanaisa nime kandva laeva eest maksta, ning see müüdi Hiina laevakompaniile Regal China Cruises. 1994. aastal nimetati jõereisilaev Arkadi Gaidar ümber Xiannaks. Alust kasutatakse Jangtse jõel ja selle kodusadam on Nantong. Xianni Xianting Jõereisilaevade loend Xian Na (Princess Sheena) (до 1994 Аркадий Гайдар) (vene keeles) Teatmik, projekt 302MK (vene keeles) Projekt 302 - Водоизмещение и осадка (displacement) (vene keeles) "Laeva kutsung, IMO-number, online-asukoht ja pildid saidil marinetraffic.com". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. november 2013. Vaadatud 20. juulil 2012. Projekt 302: Joonised lk 1–3, tehnilised andmed lk 4–10, nimekiri ja pildid lk 11–16 ja Vladimir Võsotski ümberehitamine lk 17 (PDF, laevaehitusinseneri Jevgeni L. Smirnovi raamatukogu) (vene keeles)
John Greenewald

John Greenewald Jr. (sündinud 17. aprillil 1981 Tarzanas Californias USA-s) on "suurima sõjaväe ja valitsuse veebimaterjalide uurimise keskuse" The Black Vault asutaja ja raamatu "Beyond UFO Secrecy" autor. 1998. aastast on ta tegelenud ufode, paranormaalsete nähtuste ja valitsuse ning sõjaväe konspiratiivsete tegude uurimisega. Allikmaterjalina kasutab John Greenwald USA valitsuse avalikke dokumente, mis on kõigile kättesaadavad tänu 1966. aastal vastu võetud teabe vaba kasutamise seadusele (Freedom of Information Act) (vrd teabenõue ja avalik teave Eestis). Kodulehele on ta koondanud 300 000 algselt salastatud, kuid nüüdseks avalikku dokumenti. David Icke Jüri Lina The Black Vault
27. Laskurpolk

27. Laskurpolk oli Teise maailmasõja ajal NSV Liidu Punaarmee koosseisus formeeritud jalaväeväeosa, mis kuulus 7. Eesti Laskurdiviisi koosseisu. Polgukomandörid major K. Grossmann alampolkovnik Gustav Kund polkovnik Nikolai Trankmann polkovnik Elmar Horn Polgu staabiülem Andrei Ugand, polkovnik Harri Lessel, Polgukomissar, komandöri asetäitja poliitalal vanem pataljonikomissar August Pusta, polgukomissar; major Mihhail Kukli, polgukomandöri asetäitja poliitalal; Pataljonikomandörid: kapten Arnold Raud, kapten Aleksander Konno, vanemleitnant Oskar Rajang, kapten Evald Laasi 27. laskurpolgu 1. pataljon, ülem kapten Arnold Raud (1942) 1. roodu ülem vanemleitnant Anton Laur (1942) 27. laskurpolgu 2. pataljon (talvel suusapataljon), ülem kapten Oskar Andrejev (1943), ülema asetäitja poliitalal kapten Nikolai Vanaselja, ülema asetäitja Aleksander Martin (1944) 4. laskurroodu ülem Nikolai Pekri 27. laskurpolgu 3. pataljon Teises maailmasõjas osalenud eesti väeosade loend Kuidas loodi punaarmee eesti korpused Andmeid raamatust ..Uraalidest Kuramaani”, Vaba Eestlane = Free Estonian, 22 juuli 1969 Aleksander Martin, Emajõest Virtsuni, Nõukogude Õpetaja, nr. 39, 22 september 1984 Punaarmee 8. eesti laskurkorpus 1. septembril 1944