laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Artur Salf

Artur Salf (ees- ja perekonnanime rööpvormid: Arthur ja Salv, 4. november 1873 Veriora vald, Võrumaa – 22. august 1937 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane, -teadlane ja -ajaloolane. Artur Salf oli talupidaja poeg. Ta lõpetas 1896 Peterburis jalaväe junkrukooli ja 1906 Nikolai Kindralstaabi Akadeemia. Teenis tsaariarmees, sai 1915 polkovniku auastme. Oli 1914–1916 Vene I armee juhataja kindral Paul von Rennenkampfi käsundusohvitser ja armee luureosakonna ülem, 1916. aastast 143. jalaväepolgu, 36. jalaväediviisi ja XIX korpuse ülem. 21. novembril 1917 ülendati kindralmajoriks. Jaanuaris 1918 juhatas ajutiselt 3. armeed, sama aasta veebruaris astus Vene vabatahtlike armeesse, kus teenis staabiohvitserina. Naasis Eestisse (Konstantinoopoli kaudu) novembris 1921. Oli 1921–1922 sõjaministri kindralmajor Jaan Sootsi vanem käsundusohvitser (algul polkovniku, hiljem koloneli auastmes), 1923–1927 Eesti Sõjakooli õppejõud ning (samal aastal moodustatud) Sõjaväe Ühendatud Õppeasutuste (aastast 1925 Kõrgem Sõjakool) ülema abi õppetöö alal ja taktika õppejõud. 1927–1928 sõjaministri kindralmajor Nikolai Reeki käsundusohvitser, aastast 1928 erus. Uurimisvaldkond: Vene väejuhatuse strateegia ja taktika I maailmasõjas. 1932 ilmunud venekeelses raamatus "Relvastatud võitluse peamine seadus ja printsiibid. Tannenbergi katastroof ja selle süüdlased" analüüsis lahingu käiku, lükates ümber varasemad väited, nagu põhjustanuks lüüasaamise kindral Rennenkampfi juhitud I armee "aeglane pealetung", ning tõestas, et lahingu kaotamise tegelikeks põhjusteks olid Loodearmee juhataja Jakov Žilinski ebapädev pealetungiplaan, Vene II armee juhataja Aleksandr Samsonovi vead vägede juhtimisel, samuti II armee luureosakonna (ülem Eestist pärit polkovnik Dmitri Lebedev) puudulik töö. Основной закон и принципы вооруженной борьбы. Катастрофа Танненберга и ее виновники. Tallinn, 1932. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. http://www.ra.ee/apps/georgi/html/georgi_ordeni_ajalugu.html Erukolonel Artur Salf. // Sõdur 35 (1937), 855 Elango, Õ., Ruusmann, A., Siilivask, K. Eesti maast ja rahvast. Maailmasõjast maailmasõjani. Tallinn, 1998, 12–14 Eesti soost kindralid. Teatmik. Koost H. Jõgi. Tallinn, 1999, 22 Kröönström, M. Tsaariarmees teeninud eesti soost ohvitseride sotsiaalsest päritolust. // AA (2000) 3, 43–50 Eesti ohvitserid ja sõjandustegelased. II. Tallinn, 2002, 98. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Ohvitseride andmekogu Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Jakob Friedrich Below

Jakob Friedrich Below (ka Jakob Fredrik Below; 1669 Stockholm – 1716 Moskva) oli rootsi arst ja Tartu Ülikooli rektor. Below kaitses meditsiinidoktori väitekirja Utrechtis. Koju naasnult asus ta praktiseerima Stockholmis ja sai Collegium medicumi liikmeks. 1695. aastal sai ta Tartu Ülikooli meditsiiniprofessoriks. 1705. aastal oli ta Lundi Ülikooli rektor. 1706. aastal kutsus Rootsi kuningas Karl XII ta armeesse, kus Below osales Ukraina-kampaanias. 1709. aastal langes Below Poltaava lahingus vangi. Ta viidi Moskvasse, kus hakkas taas arstipraksist pidama. Tema oskusi hinnati Vene õukonnas nii kõrgelt, et ka pärast sõja lõppu keeldus tsaar Peeter I andmast talle luba naasta Rootsi. Jakob Friedrich Below oli Rootsi kuningate ihuarsti Bernhard Belowi poeg ning kahel korral (1634 ja 1641) Tartu Ülikooli rektori ametis olnud, hilisema Vene tsaaride ihuarsti Johann Belowi vennapoeg.
Samuil Salzmann

Samuil Salzmann (eesnime rööpkuju: Schmuel, 2. september 1906 Jaunjelgava, Kuramaa – USA, surmaaeg teadmata) oli Eesti arstiteadlane. Samuil Salzmann oli juut ja kaupmehe poeg. Lõpetas 1924 Tartu Vene Eraühisgümnaasiumi, 1934 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1957, TÜ), väitekiri "Пневмокониоз у рабочих сланцевой промышленности". Oli 1934–1937 TÜ 1. sisehaiguste kliiniku arst, 1937–1940 Paide ja Rakvere ühishaigekassade arst ja Rakke jaoskonnaarst, 1940–1941 Rakvere polikliiniku terapeut, 1941–1942 Fergana arst, 1942–1945 Nõukogude armees Eesti Laskurkorpuse sanitaarroodu komandör, 1945–1947 Tallinnas sõjaväearst. 1947–1961 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi kutsepatoloogilise osakonna noorem- ja vanemteadur, 1955–1976 Tervishoiuministeeriumi pearadioloog-röntgenoloog. 1976–1991 Tallinna Pelgulinna Haigla röntgenoloog, 1991 emigreerus USA-sse. Töid rindkereorganite haiguste kohta. Üle 30 teadustrükise. 1974 Eesti NSV teeneline arst Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Силикоз и силико-туберкулез у рабочих сланцевой промышленности. // Вопр. гигиены труда в сланцевой промышленности Эстонской ССР. I. Тлн, 1953 Ioniseeriva kiirguse ohtlikkusest. // Nõukogude Eesti Tervishoid (1959) 4 Silikoos fosforiiditöölistel (kaasautorid I. Maripuu, N. Schamardin). // Teaduste Akadeemia Toim. Biol (1962) 3 Kiirguskoormus haigete röntgenoloogilisel uurimisel. // Nõukogude Eesti Tervishoid (1964) 4 Eesti NSV röntgeno-radioloogiateenistus ja selle arenemise perspektiivid (kaasautorid M. Rang, H. Ehvärt). Nõukogude Eesti Tervishoid (1967) 3. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, I, 216 II, 357 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi teaduskaader 1947–1987. Tallinn, 1987, 37 Nõukogude Eesti Tervishoid (1966) 6, 465 Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997, 319–320. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Henn Salum

Henn Salum (22. juuli 1932 Võhma vald, Järvamaa – 25. jaanuar 2006 Rakke vald, Lääne-Virumaa) oli eesti arvutiteadlane. Henn Salum oli metsniku poeg. Ta lõpetas 1950. aastal Tallinna 7. Keskkooli, 1955 Leningradi Bontš-Brujevitši-nimelise Sideinstituudi, 1966 Ukraina Teaduste Akadeemia Küberneetika Instituudi (Kiievis) aspirantuuri. Tehnikakandidaat (1967, samas), väitekiri "Вопросы временного моделирования цифровых блок-схем". Täiendas end 1967–1968 (6 kuud) Londoni Ülikooli arvutiteaduste instituudis. Töötas 1955–1957 Raadiokeskuses, 1957–1960 Eesti NSV TA Energeetika Instituudis, oli 1960–1963 ja 1966–1992 Küberneetika Instituudi teadur ja vanemteadur. Alates 1960. aastatest oli kirjastuse Springer retsensent. 1992. aastast elas Rakke vallas ja jätkas Springerile töötamist. Uurimisvaldkond: arvutitehnika teoreetilised probleemid, numbriliste skeemide süntees, süsteemide teooria. Elektron-arvutusmasinad (kaasautorid Ü. Kaasik, M. Sinisoo). Tallinn, 1960 Оценка структурной сложности систем. // Кибернетика (1988) 4 Оценка максимальной структурной сложности систем (kaasautor V. Olman). // Кибернетика и системный анализ (1991) 4 Meenutusi Küberneetika Instituudi algajaloost. // Küberneetika Instituut muutuvas ajas. Tallinn, 2000 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Küberneetika Instituut muutuvas ajas. Tallinn 2000. Lk 49 Küberneetika Instituut muutuvas ajas. Tallinn 2000. Lk 3, 29–35, 56 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Inna Salum

Inna Salum (aastani 1937 Inna Tomberg, 1937–1942 Inna Toome, 15. detsember 1921 Võhmuta vald, Järvamaa – 26. detsember 1997 Nacka vald, Rootsi) oli eesti arstiteadlane ja psühhiaater. Inna Salum oli koolijuhataja tütar. Lõpetas 1940 Viljandi Eesti Haridusseltsi Tütarlaste Eragümnaasiumi, õppis 1940–1944 TÜ arstiteaduskonnas. Põgenes 1944 Rootsi, õppis 1945–1950 Stockholmis Karolinska Instituudis, lõpetas 1950 litsentsiaadikraadiga, meditsiinidoktor (1972, samas), väitekiri "Delirium tremens and certain other acute sequels of alcohol abuse. A comparative clinical, social and prognostic study". Oli 1949 Karlskoga jaoskonnaarst, 1963–1973 Stockholmi Maria alkoholipolikliiniku ülempsühhiaatri assistent, aastast 1972 Karolinska Instituudi dotsent, 1973–1980 St Görani haiglas ülikooli psühhiaatriakliiniku ülemarsti abi, aastast 1980 ülemarst. Ta on uurinud alkoholismi ja selle psühhiaatrilisi tüsistusi. Tõlkinud erialast kirjandust rootsi keelest eesti keelde. Oli Rootsi Psühhiaatria Seltsi liige. Serum diphosphopyrine nucleotide linked enzymes in delirium tremens (kaasautor). // Science 128 (1958) 3319 Treatment of delirium tremens (kaasautor E. Giacobini). // Acta Psychiat. Scand. 37 (1961) 2 Clinical biochemical studies in delirium tremens and other acute psychiatric sequels of alcohol abuse. I Serum iron. (kaasautor). // Quarterly J. Studies Alcohol 23 (1962) Indications for chlormethiazole in treatment of alcoholic patients. // Acta Psychiatr. Scand. Suppl 192 (1966) Alcoholism and criminality (kaasautor R. Lindelius). // Acta Psychiatr. Scand. 49 (1973) 3 Schizoaffective psychoses. A long term follow-up. (kaasautor). // Acta Psychiatr. Scand. 67 (1983) 6 Hemodialysis in the treatment of chronic schizophrenic patients: a double-blind crossover study (kaasautor). // Artefial Organs 7 (1983) 3. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide geni.com Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 379 EE 14, 455 Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 113. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Olev Salum

Olev Salum (sündinud 23. jaanuaril 1960 Võrus) on eesti arstiteadlane ja stomatoloog. Olev Salum on teenistujate poeg. Lõpetas 1978 Põlva Keskkooli, 1983 TÜ stomatoloogia osakonna, meditsiinidoktor (1996, Läti Meditsiiniakadeemia), väitekiri "Oral epithelium adaption to removable dentures. A clinical and SEM investigation". Oli 1984–98 TÜ stomatoloogia kliiniku assistent, aastast 1998 dotsent, aastast 2004 ka Tartu Ülikooli Kliinikumi stomatoloogia kliiniku hambaproteesikeskuse juhataja. Uurimisvaldkond: hambaproteesidega seotud stomatoloogilised haigused, hambaproteesimise ravinõudlus ja ökonoomika. Umbes 20 teadustrükist. 2020 Tartu Ülikooli aumärk Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Surface ultrastructure of oral mucosa: evaluation of replica technique and various methods of preparation (kaasautorid A. Kullaa-Mikkonen, A. Pelttari). // Univ. of Kuopio: Medicine: Statistics and Rev. (1990) 3 Сравнение пластиночных и винтовых имплантатов после 10- и 6-летнего использования. Ретроспективное исследование (kaasautor). // Новое в стоматологии 3. M, 1998 Hambaproteesimise ravivajadus ja -nõudlus Eestis (kaasautorid S. Russak, A. Korrovits). // Eesti Arst (2003) 11 Correlation of peri-implant health and myeloperoxidase levels: a cross-sectional clinical study (kaasautor). // Clin. Oral Implants Res. 15 (2004) 5 Correlation between clinical parameters and interleukin-6 and interleukin-10 levels in saliva from totally edentulous patients with peri-implant disease (kaasautor). // International J. Oral Maxillofac. Impants 21 (2006) 4 Characterization of the antioxidant profile of human saliva in peri-implant health and disease (kaasautor). // Clin. Oral Implants Res. 18 (2007) 1. Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 160 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Olev Salum Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Edgar Salumaa

Edgar Salumaa (aastani 1936 Edgar Schulbach; 26. detsember 1921 Kudina vald, Tartumaa – 11. august 2006 Tartu) oli eesti õigusteadlane. Edgar Salumaa oli juristi poeg. Lõpetas 1947 Tartu 5. Keskkooli, 1951 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, õiguskandidaat (1963, TRÜ), väitekiri "Kohtulikud vaidlused alaealistele lastele alimentide nõudmise asjus". Võttis Eesti Laskurkorpuses osa II maailmasõjast. Oli 1951–1963 TRÜ tsiviilõiguse ja -protsessi kateedri vanemõpetaja, 1963–1992 dotsent, ühtlasi 1968–1972 õigusteaduskonna dekaan, 1999– eraõiguse instituudi dotsent. Lugenud tsiviilprotsessi, perekonnaõiguse kursusi; koostanud õppevahendeid. Uurimisvaldkond: perekonnaõigus, laste õiguskaitse; tsiviilkohtumenetlus. 35 teadustrükist. 1996–1997 Tartu Ülikooli medal Tsiviilasjade eelettevalmistamise seadusandlikust reguleerimisest Eesti NSV tsiviilprotsessi koodeksi projektis. // TÜ Toim 84 (1960) Tsiviilasja algatamise ja läbivaatamise probleeme. // TÜ Toim 183 (1966) Abielu sõlmimine ning abikaasade õigused ja kohustused. // Nõukogude Õigus (1968) 6 Eesti NSV abielu- ja perekonnakoodeks. Kommenteeritud väljaanne (kaasautor J. Ananjeva). Tallinn, 1974 Isaduse tuvastamise asjade läbivaatamise protsessuaalsed erisused. // Nõukogude Õigus (1979) 5 Abimaterjal perekonnaõpetuse õpetamiseks 10. klassis (kaasautor). Tallinn, 1986. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 444–445 II, 160 EE 14, 455 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 313, 315, 316, 335, 339, 346 Faculty of Law (1994) 64 (2001) 190–191. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Andres Salumets

Andres Salumets (sündinud 19. mail 1971 Jõhvis) on eesti bioloog ja biokeemik. Lõpetas 1993 TÜ bioloogia osakonna, 1995 TÜ-s magistrantuuri ja 2003 Helsingi Ülikoolis doktorantuuri, M.Sc. (biokeemia, 1995, TÜ), väitekiri "Functional properties of cellubiose dehydrogenase from wood-degrading fungus Phanerochaete chrysosporium" (Tartu, 1995), Ph.D. (füsioloogia, 2003, Helsingi Ülikool), väitekiri "Effects of embryological parameters on the success of fresh and frozen embryo transfers". Oli 1999–2003 Soome Pereföderatsiooni Viljatuskliiniku (Helsingis) bioloog, 2004–2007 Eesti Biokeskuse geenitehnoloogia töögrupi teadur, 2004–2006 ka TÜ naistekliiniku teadur, alates 2007 vanemteadur, 2008–2010 ka dotsent. Aastail 2003–2010 oli ta AS Nova Vita Kliinik juhatuse esimees, aastail 2007–2010 lisaks TÜMRI erakorraline vanemteadur. Aastast 2010 on ta samuti TÜ naistekliiniku professor ning TÜ arstiteaduskonna üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi professor. Uurimisvaldkonnad: inimese reproduktsioon ja viljatus, inimese geneetika ja sünnieelne geneetiline diagnostika. Üle 20 teadustrükise. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Andres Salumets Eesti Teadusinfosüsteemis Studies of cellulose binding by cellobiose dehydrogenase and a comparison with cellobiohydrolase 1 (kaasautor). // Biochem. J. 324 (1997) Y-kromosoomi mikrodeletsioonid mehepoolse viljatuse põhjusena (kaasautor M. Punab). // Eesti Arst (1999) 6 Early cleavage predicts the viability of human embryos transfer procedures (kaasautor). // Human Reprod. 18 (2003) 4 Loote reesusstaatuse mitteinvasiivne diagnostika – prenataalse diagnostika uus võimalus Eestis (kaasautor). // Eesti Arst (2005) 12 Controlled ovarian hyperstimulation changes the prevalence of serum autoantibodies in vitro fertilization patients (kaasautor). // American J. Reprod. Immunol. 56 (2006). Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Andres Salumets Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Mati Salundi

Mati Salundi (sündinud 14. mail 1950 Otepääl) on eesti pedagoogikateadlane. Mati Salundi on põllutöölise poeg. Lõpetas 1968 Otepää Keskkooli, 1973 Tartu Ülikooli füüsikaosakonna, 1986 TÜ aspirantuuri, pedagoogikakandidaat (1989, TÜ), väitekiri "Дидактические функции и задачи вузовской лекции". Oli 1973–1976 Tartu 5. Keskkooli direktori asetäitja, 1976–1990 TÜ õppeosakonna juhataja, 1990–1991 pedagoogika kateedri juhataja, dotsent, 1991–1994 pedagoogika keskuse juhataja, dotsent, 1995–1999 täienduskeskuse juhataja, 1999–2004 Valgamaa Kutseõppekeskuse direktor, 2004– Ühiskondliku Leppe Sihtasutuse programmijuht. Uurimisvaldkonnad: hariduspoliitika, -sotsioloogia, kooli ja ühiskonna suhted, haridusuuendus, täiskasvanu ja täienduskoolitus. Teinud koostööd Taani Gümnaasiumiõpetajate Liiduga noorsooprobleemide ja Hamburgi Ülikooliga hariduspoliitika uurimisel. Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi (1990), Euroopa Õpetajate Hariduse Assotsiatsiooni liige (1994). Üle 30 teadustrükise. Loeng – klassikaline õpetamise meetod kõrgkoolis. Tartu, 1986 Akadeemilise loengu efektiivsuse tingimused. Tartu, 1986 Traditsioon ja innovatsioon pedagoogilises hariduses. // Traditsioon ja innovatsioon hariduses. Tartu, 1992 Hariduse kättesaadavuse sotsiaalne ja regionaalne aspekt (koost). Tartu, 1997. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 160. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Riina Salupere

Riina Salupere (sündinud 21. detsembril 1956 Tallinnas) on eesti arstiteadlane ja gastroenteroloog. Riina Salupere on Vello Salupere tütar. Lõpetas 1975 Tartu 1. Keskkooli, 1981 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, 1985 TRÜ aspirantuuri, meditsiinikandidaat (1986, TRÜ), väitekiri "Распространенность и особенности хронического гастрита при инсулинозависимом сахарном диабете". Oli 1986–1989 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna sisehaiguste kateedri assistent, aastast 1989 TRÜ sisekliiniku dotsent, 2000–2002 ka Tartu Ülikooli Kliinikumi sisekliiniku gastroenteroloogia osakonna ja aastast 2002 Tartu Ülikooli Kliinikumi endokrinoloogia-gastroenteroloogia osakonna juhataja. Uurimisvaldkonnad: krooniline gastriit, põletikuline soolehaigus (haavandiline koliit ja Crohni tõbi), krooniline hepatiit. Eesti Gastroenteroloogide Seltsi president (2001–2005) ja juhatuse liige (aastast 2006), Tervishoiuameti pädevusnõukogu esimees (2004), Eesti Sisearstide Seltsi juhatuse liige (1999). Üle 30 teadustrükise, õppevahendeid. 2007 Tartu Ülikooli aumärk Antineutrophil cytoplasmic antibodies in Estonian patients with inflammatory bowel disease (kaasautor). // Hepato-Gastroenterol. 45 (1998) 24 High frequency of antigliadin antibodies and absence of antireticulin and antiendomysium antibodies in patients with ulcerative colitis (kaasautor). // J. Gastroenterol. 34 (1999) 1 Polymorphisms in tumour necrosis factor and adhesion molecule genes in patients with inflammatory bowel disease: associations with HLA-DR and -DQ alleles and subclinical markers (kaasautor). // Scand. J. Gastroenterol. 34 (1999) 10 Hepatitis C virus genotypes in Estonia (kaasautor). // APMIS 108 (2000) 11 Inflammatory bowel disease in Estonia. // World J. Gastroenterol. 7 (2001) 3 Autoantibodies and hepatitis C virus genotypes in chronic hepatitis C patients in Estonia. // World J. Gastroenterol. 11 (2005) 4 Serum antibodies to enterohepatic Helicobacter spp. in patients with chronic liver diseases and in population with high prevalence of H. pylori infection (kaasautor). // Dig Liver Dis 38 (2006) 3. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 160 Nõukogude Eesti Tervishoid (1987) 6, 454 Tartu Ülikooli arstiteaduskond 1982–2007. Trt, 2007, 24, 195, 370, 373, 377. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Liina Salur

Liina Salur (aastani 1987 Liina Laan, sündinud 17. detsembril 1961 Tallinnas) on eesti arstiteadlane ja immunoloog. Liina Salur on Ingrid ja Ilmar Laane tütar. Lõpetas 1980. Tallinna 21. Keskkooli, 1987 TÜ arstiteaduskonna, M.Sc. (biomeditsiin, 2006, TÜ), väitekiri "Esimest tüüpi diabeediga assotsieeruvate enteroviiruste vastaste antikehade esinemine rasedatel ja ühes vastsündinute kohordis: immunogeneetiline uuring". Oli 1988–89 TÜ intern, 1989–92 Kehra ambulatooriumi jaoskonnaarst, 1995–99 Tartu Ülikooli Kliinikumi ühendlabori arst, 1995–2006 Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi immunoloogia õppetooli laborant ja 1999–2004 doktorant, aastast 2006 teadur. Uurimisvaldkond: viirushaigused, organispetsiifilised autoimmuunsed koekahjustused. Eesti Immunoloogide ja Allergoloogide Seltsi asutajaliige (2001). 20 teadustrükist. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Seroprevalence of tick-borne Lyme borrelosis in a defined population in Estonia (kaasautor). // Scand. J. Inf. Dis. 31 (1999) 4 The high frequency of coeliac disease among children with neurological disorders (kaasautor). // European J. Neurol. 7 (2000) 6 Comparison of the prevalence of glutamic acid decarboxylase (GAD65) and gliadin antibodies (AGA) in a randomly selected adult Estonian population (kaasautor). // Horm. Metab. Res. 33 (2001), 9 Suhkurtõvega seotud HLA alleelide ja pankrease saarekeste vastaste autoantikehade esinemine Saaremaa diabeedihaigetel (kaasautor). // Eesti Arst (2002) 9 Laste ja täiskasvanute 1. tüüpi diabeet Eestis: HLA-DQB1 alleelid ja haigusseoselised autoantikehad (kaasautor). // Eesti Arst (2006) 7. Tartu Ülikooli arstiteaduskond 1982–2007. Trt, 2007, 190, 198, 200 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Liina Salur Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.