laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Asta Tuusti

Asta Tuusti (sündinud 11. juulil 1959) on eesti bioloog ja pedagoog, teaduse populariseerija. Ta lõpetas 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli. Ta on olnud bioloogiaõpetaja Tartus ja Haljalas, samuti Sagadi looduskooli juhataja ja Keskkonnaministeeriumi keskkonnateadlikkuse nõunik. Ta oli Tartumaal Äksi alevikus 2012. aastast tegutseva Jääaja Keskuse idee autor ja tegevjuht.[viide?] Ta on olnud Eesti Bioloogiaõpetajate Ühingu president.[viide?] Alates 4. märtsist 2019 kuni augustini 2021 oli ta Eesti Loodusmuuseumi direktor. Ta on toimetanud teose "Lääne-Virumaa väärtuslikud maastikud" (VR kirjastus, 2008, 69 lk). 2010 – Aasta tublim õuesõpetaja (koos Urmas Sisaskiga) 2011 – Eesti looduskaitsemärk 2019 – Eesti teaduse populariseerimise auhind (parim teaduse ja tehnoloogia populariseerija) Katre Palo (13. september 2017). "Uudistaja 13.09.2017". Loodusajakiri. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. september 2017. "Asta Tuusti juhib Eesti loodusmuuseumi". Virumaa Teataja nr 45, 6. märts 2019. "Eesti teaduse populariseerimise elutööpreemia pälvis Ain Kallis". Eesti Teadusagentuur, 20. november 2019 Asta Tuusti: 50 aastat sinasõprust loodusega Tublimad õuesõpetajad on Urmas Sisask ja Asta Tuusti
Sagadi looduskool

Sagadi looduskool on keskkonnahariduskeskus, mis tegutseb Sagadi mõisas. Kool on loodud aastal 1999. Seda on juhatanud Asta Tuusti. Keskkonnaharidus Sagadi looduskool Sagadi looduskool
Ergonoomika

Ergonoomika ehk ergonoomia on teadus inimesele kõige soodsamatest tegevusviisidest, -vahenditest ja -keskkonnast, mis tagavad tegevuse võimalikult suure turvalisuse ja tõhususe. Võetakse arvesse inimese võimeid ja oskusi, harjumusi ja vajadusi. Eristatakse füüsilist, kognitiivset ja organisatsioonilist ergonoomikat. Ergonoomika eesmärgid saavutatakse muu hulgas töökohtade planeerimisega ning töövahendite disainimisega ülevaatlikeks ja hõlpsasti käsitsetavateks. Ergonoomika uurib inimest ja inimrühmi tööprotsessis, töövahendite ja -tingimuste optimeerimise saavutamise eesmärgil. Tööpsühholoogia Eesti õigekeelsussõnaraamat, 2006. [1] MTÜ Ergoest (30.08.2017). "Ergonoomika".
Kew' botaanikaaed

Kew' botaanikaaed (inglise keeles Royal Botanic Gardens, Kew, tavaliselt kasutatav nimetus Kew Gardens) on suur botaanikaaed Londonis. Aed asutati aastal 1759 ning see on kujunenud üheks maailma tuntumaks ja autoriteetsemaks botaanikaaiaks. Botaanikaaed paikneb 121 hektaril Richmondi linnaosas. Botaanikaaias kasvab üle 30 000 eri sorti taime, herbaarium sisaldab üle seitsme miljoni taimenäidise. Raamatukogus on üle 750 000 köite raamatuid ning illustratsioonide kogus rohkem kui 175 000 pilti. 2003. aastal lisati botaanikaaed UNESCO maailmapärandi nimistusse. Kew botaanikaaia koduleht
Hispaania Portugal

Siin on loetletud Hispaania okupatsiooni ajal olid Portugalis valitsenud asevalitsejad.
T-54/T-55

T-54/55 on NSV Liidus toodetud tank. T-54/55 tankide koguarv on hinnanguliselt 86 000–110 000, millega see on maailmas enimtoodetud tank[viide?]. T-55K komandotank T-55A T-55AK T-55AM T-55AMV T-55AM2B, Saksa DV Rahvuslik Rahvaarmee M-55S - Sloveenia STO RAVNE ja Iisraeli Elbiti moderniseeritud versioon. Kokku moderniseeriti 30 tanki. NSV Liidu T-55 Praha kevade mahasurumisel Sloveenia M-55S 2019. aastal 47th Separate Assault Brigade showcases M-55S tanks (vaadatud: 18.12.2022)
Finspångi vald

Finspångi vald on 2. järgu haldusüksus (vald) Rootsis Östergötlandi lääni põhjaosas. Praegustes piirides vald loodi 1971. aastal, kui liitusid Finspångs köping, Hällestad ja Hävla. Valla keskus on Finspång. Teised asulad on Rejmyre, Lotorp, Sonstorp, Falla, Hällestad, Ljusfallshammar, Grytgöl, Igelfors, Borggård, Butbro, Hävla, Bränntorp, Byle, Kolstad, Lämmetorp, Lövlund, Prästköp. Finspångi vallas elas 2010. aastal 20 830 inimest. Valla alal on umbes 365 järve. Finspång on vana tööstuspiirkond, kus on tegutsenud eelkõige metallitööstusettevõtted. Swedish Land and Water Area Report 2012–2019 Q129406980 Befolkningsstatistik Valla koduleht
Sapa

Sapa AS on Rootsi metallitööstusettevõte, maailma suurim survepressitud alumiiniumprofiilide tootja. Ettevõte asutati 1963. aastal Skandinaviska Aluminiumprofiler AB nime all. Tänapäeval kuulub Sapa Norra kontserni Orkla. Sapas töötas 2015. aastal umbes 22 800 inimest. Ettevõttel on tootmisüksused Belgias, Hiinas, Hispaanias, Hollandis, Indias, Itaalias, Kanadas, Leedus, Mehhikos, Poolas, Portugalis, Prantsusmaal, Rootsis, Rumeenias, Saksamaal, Slovakkias, Suurbritannias, Taanis, Ungaris, USAs ja Vietnamis. Sapa allüksused toodavad ka alumiiniumprofiilidel põhinevaid ehituskonstruktsioone ja soojusvahetite detaile. "Sapa Eesti". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. november 2011. Vaadatud 27. oktoobril 2011. Fast facts Koduleht
Mobile (ansambel)

Mobile oli Eesti ansambel. Mobile loodi 1978. aastal Mati Vaarmanni eestvedamisel Eesti NSV Riikliku Filharmoonia juurde. Ansambli solistide seas olid Ahti Nurmis, Boris Lehtlaan, Anne Veski ja Marju Länik. Valter Ojakäär. "Popmuusikast", Eesti Raamat 1983
Deborah Evelyn

Deborah Sochaczewski Evelyn de Carvalho (sündinud 12. märtsil 1966 Rio de Janeiros) on Brasiilia näitleja.
Marcel Cerdan

Marcel Cerdan (22. juuli 1916 Sidi Bel Abbèsi linn (praegune Sidi Bel Abbèsi provints, Alžeeria) – 27. oktoober 1949; São Migueli saare lähedal, Assoorid) oli Prantsusmaa poksija. Cerdan oli rahvuselt pied-noir (tähenduses üldjuhul 'Alžeeria prantslane', aga ka 'Alžeeria kristlane' või 'mittemoslem'). Tema isa oli pärit Languedoc-Roussillonist ja ema oli hispaanlanna. Ta sünnikoht oli Maroko piiri lähedal ja 1922. aastal koliski ta Casablancasse ning alustas seal 1924. aastal (kaheksa-aastaselt) poksitreeninguid. Cerdan poksis detsembrist 1934 kuni märtsini 1949 elukutselisena ning pidas kokku 115 kohtumist, millest võitis 111 (neist 65 nokaudiga) ja kaotas 4 kohtumist (neist 1 nokaudiga). Ta võistles 31. oktoobril 1947 Chicagos ka Anton Raadikuga. Cerdan võitis vaieldava otsusega ning see võit avas talle tee otsustavale maailmameistrimatšile Jake LaMottaga. Matš toimus küll alles 16. juunil 1949 Detroitis, LaMotta võitis selle ja tuli taas maailmameistriks. Cerdanil oli abieluväline suhe laulja Édith Piafiga. Ta oli parasjagu New Yorgist tagasi pöördumas Pariisi Piafi juurde, kui lennuk Lockheed Constellation, millega ta sõitis, kukkus Assoori saarte juures alla ja kõik pardal olnud hukkusid. Piaf oli talle just pühendanud oma laulu "Hymne à l'amour", mille ta plaadistas juba pärast Cerdani hukkumist ning millest kujunes nende armastuse sümbol. Marcel Cerdan veebisaidil BoxRec (inglise) Marcel Cerdanile pühendatud leht. Prantsuse keeles
Richard Valdov

Richard Voldemar Valdov (1911 Tallinn – 8. november 1998 Buffalo, USA) oli eesti jalgpallur ja keemik. Ta lõpetas 1932. aastal Tallinna Reaalkooli. Võitis Eesti jalgpalli meistrivõistlustelt kulla, kaks hõbedat ja neli pronksi. 1933. aasta meistrivõistlustel lõi ta kõige rohkem väravaid - 14. Ta pidas Eesti jalgpallikoondises ühe kohtumise 1932 Leedu jalgpallikoondise vastu. Klubijalgpalli mängis Tallinna Kalevis. 1949. aastal emigreerus ta USA-sse koos naise ja kolme lapsega ja töötas DuPontis keemikuna. "Tulemused". www.sport24.ee. Vaadatud 23. juulil 2023. "Richard Voldemar Valdov". geni_family_tree. 9. veebruar 1911. Vaadatud 23. juulil 2023. Eesti jalgpallikoondislaste loend
Joseph Vissers

Joseph Vissers (28. november 1928; Geeli vald, Turnhouti ringkond – 18. aprill 2006; Turnhout) oli Belgia poksija, rahvuselt flaam. Vissers sai kergekaalus (kuni 62 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Gerald Dreyerile (Lõuna-Aafrika Liit). Vissers võitis kergekaalus (kuni 62 kg) 7. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1947) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Vissers poksis novembrist 1948 kuni aprillini 1952 elukutselisena. Ta pidas kokku 15 kohtumist, millest võitis 6 (neist 3 nokaudiga) ja kaotas 8 (neist 3 nokaudiga) kohtumist ning viigistas 1 kohtumise. 14. suveolümpiamängude poksivõistlus. London 1948. Tulemused inglise keeles 7. Euroopa meistrivõistlused poksis. Dublin 1947. Tulemused inglise keeles Joseph Vissers veebisaidil Olympedia (inglise) Joseph Vissers veebisaidil BoxRec (inglise)
Adele

Adele Laurie Blue Adkins, esinejanimi Adele [əˈdɛl] (sündinud 5. mail 1988 Londonis Tottenhamis) on Suurbritannia laulja ja laulukirjutaja. Adele'i debüütalbum "19" ilmus 2008. aastal. Ühe kuuga jõudis see plaatinaalbumi staatusse (seda müüdi üle 500 000 eksemplari). Album tõusis albumimüügi edetabelite tippu Suurbritannias ja Hollandis. 2009. aastal võitis Adele oma esimese Grammy auhinna kategoorias "Parim uus artist". Seisuga 7. oktoober 2012 on ta ühtekokku võitnud kaheksa Grammyt, 12 Billboardi muusikaauhinda ning muid auhindu. Adele'i teine album "21" tõusis albumimüügi edetabelite tippu 28 riigis, sealhulgas näiteks Argentinas, Brasiilias, Uus-Meremaal ja Mehhikos. Adele oli 2012. aasta sügisel valminud James Bondi uue filmi "Skyfall" tunnuslaulu "Skyfall" esitaja. Laul võitis 2013. aastal Oscari parima originaallaulu kategoorias. Adele'i kolmas stuudioalbum "25" ilmus 20. novembril 2015. Esimene singel ja video sellelt albumilt "Hello" purustas internetis mitu vaadatavusrekordit. "19" (2008) "21" (2011) "25" (2015) "30" (2021) "Live at the Royal Albert Hall" (2011) Adele hoolitseb oma privaatsuse eest väga. Ta püüab elada normaalset elu ja ega räägi avalikult oma eraelust. Samuti ei reklaami ta ühtegi toodet ega teeni raha privaatkontsertidega. Adele on olnud abielus endise pankuri Simon Koneckiga, kes juhtis veeprojekti arengumaades. Nad tutvusid 2011. aastal. Paaril on 2012. aasta oktoobris sündinud poeg Angelo James. Adele nimetas Konecki esimest korda oma abikaasaks 2017. aasta Grammy tänukõnes ja varsti pärast seda kinnitasid nad, et on abielus. Paar teatas oma liidu lõppemisest 2019. aasta aprillis. Nad olid juba 2018. aasta jõuludel lahku kolinud. 13. septembril 2019. aastal teatati, et Adele esitas USA-s Konecki abielulahutuse. Nende lahutus viidi lõpule 4. märtsil 2021. aastal. 2021. aastal astus Adele suhtesse Ameerika spordiagendi Rich Pauliga. "Easy on Me" Adele'i uut singlit mängiti kõrghetkel 1,6 miljonit korda tunnis Adele purustas uue videoga Vevo rekordi Koduleht
Aleksandr Nevski (1957)

Aleksandr Nevski on NSV Liidu ja Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud 1957. aastal VEB Mathias-Thesen-Werft Wismari laevatehases Wismaris Ida-Saksamaal. Laev on nimetatud Vladimiri suurvürsti Aleksander Nevski auks. Laeva saksa tüübinimetus on BiFa Typ A (Binnenfahrgastschiff Typ A,jõereisilaev, tüüp A) ja tehasenumber 112. Aleksandr Nevski anti Volga Laevakompaniile (1957. aastal nime Волжское объединённое речное пароходство all) üle samal aastal. 2011. aastal ehitati laeva sisemus tublisti ümber ning vahetati seadmeid. 2 peamasinat vahetati plaani järgi talvel 2011/2012. Laev sõidab Volga jõel liinidel Volgograd–Moskva, Volgograd–Kaasan, Volgograd–Saratov-Samara ja Volgograd–Astrahan. Jõereisilaevade loend "Laeva tehnilised andmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 28. oktoobril 2011. "Projekti 588 laeva loetelu". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. veebruar 2007. Vaadatud 28. veebruaril 2007. Volga Laevakompanii ajaloo (vene keeles) Sõiduplaan ja jõelaeva kirjeldus (vene keeles)
19 (Adele'i album)

"19" on Briti laulja Adele'i debüütalbum. See anti välja 2008. aastal. "Daydreamer" (3:41) "Best for Last" (4:19) "Chasing Pavements" (3:31) "Cold Shoulder" (3:12) "Crazy for You" (3:28) "Melt My Heart to Stone" (3:24) "First Love" (3:10) "Right as Rain" (3:17) "Make You Feel My Love" (3:32) "My Same" (3:16) "Tired" (4:19) "Hometown Glory" (4:31)
21 (Adele'i album)

"21" on Briti laulja Adele'i teine album. See anti välja 2011. aastal. "Rolling in the Deep" (3:48) "Rumour Has It" (3:43) "Turning Tables" (4:10) "Don't You Remember" (4:03) "Set Fire to the Rain" (4:02) "He Won't Go" (4:38) "Take It All" (3:48) "I'll Be Waiting" (4:01) "One and Only" (5:48) "Lovesong" (5:16) "Someone Like You" (4:45)
Tehnikateadlane

Tehnikateadlane on inseneriteaduste valdkonnas teadustööd tegev teadlane, kes teaduslike meetoditega hangib juurde teadmisi. Tehnikateadlaseks nimetatakse tavaliselt seda, kes omab teaduskraadi inseneriteadustes või on avaldanud teaduspublikatsioone selles valdkonnas. Teaduspublikatsioonid võivad käsitleda tehnikavaldkonna teoreetilisi aluseid või näiteks uurimis-, arvutus- ja projekteerimismeetodeid ning materjalide, toodete, tehnikaseadmete ja tootmisprotsesside kujundamist ja uuendamist. Tehnikateadlased on näiteks biotehnoloog, informaatikateadlane, astronautikateadlane, materjaliteadlane, mehaanikateadlane, masinaehitusteadlane, elektrotehnikateadlane, tuumaenergeetikateadlane, ehitusteadlane jpt. Tehnikateadlaste loend
Arhitektuuristiil

Arhitektuuristiil on ühelaadseid vormielemente, sarnaseid materjale ja tehnikaid kasutav ning kindlapiirilisest terviknägemusest lähtuv kujundusviis arhitektuuris. Stiil sõltub ka ajaperioodist ja piirkonnast, kus teda rakendatakse. Arhitektuuristiilide eristamine on üks viis, kuidas klassifitseerida arhitektuuri. Stiile on kümneid, kuid tähtsamad neist on niinimetatud ajaloolised stiilid (nt romaanika, gootika, renessanss, barokk), mis hõlmavad tervet epohhi ja kõiki kunstiliike. Arhitektuuristiilide ajajoon
Stadio Artemio Franchi

Stadio Artemio Franchi (itaalia keeles 'Artemio Franchi staadion') on jalgpallistaadion Itaalias Firenzes. Praegu on see ACF Fiorentina kodustaadion. Staadion kuulub Firenze linnale (Comune di Firenze). Algselt Stadio Comunale nime kandnud staadion nimetati 1993 ümber UEFA ja Itaalia jalgpalliliidu endise presidendi Artemio Franchi (1922–1983) auks. Staadion ehitati 1931. aastal. Tribüünidel on kokku 47 290 istekohta. Staadion on ehitatud raudbetoonist. Staadionil on 70 m kõrgune torn ja selle aluselt läheb spiraalne tee torni tippu. Staadionil peeti mõned 1960. aasta suveolümpiamängude jalgpallimatšid. Staadion renoveeriti 1990. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste eel. Selle käigus kõrvaldati staadionilt jooksurada ja suurendati istekohtade arvu, kuid üldine pealtvaatajakohtade arv vähenes. Rekordiline pealtvaatajate arv sellel staadionil registreeriti 25. novembril 1984 Serie A kohtumises Fiorentina ja Milano Internazionale vahel: 58 271 pealtvaatajat. Aeg-ajalt on sel staadionil peetud Itaalia jalgpallikoondise mänge. Neist viis viimast on järgmised. 4. detsembril 1982 viigistas Itaalia 1984. aasta EM-valikturniiril Rumeenia jalgpallikoondisega 0:0. 20. jaanuaril 1993 alistas Itaalia sõprusmängus Mehhiko jalgpallikoondise 2:0. 1. märtsil 2006 võitis Itaalia sõprunsmängus Saksamaa jalgpallikoondise 4:1. 2008. aasta märtsis võitis Itaalia sõprusmängus Belgia jalgpallikoondise 3:1. Pärast seda, kui kauaaegne Fiorentina peatreener Cesare Prandelli sai 2010. aasta augustis Itaalia peatreeneriks, toimus 7. septembril 2010 staadionil 2012. aasta EM-valikmäng Fääri saarte jalgpallikoondise vastu, mille Itaalia võitis 5:0. Sel staadionil on korraldatud ka Itaalia koondise mäng ragbis: 20. novembril 2010 kaotas Itaalia Austraaliale 14:32. Stadio Artemio Franchil on korraldatud rokk-kontserte. David Bowie esines seal 1987, Madonna 1987 ja 2012 ning Bruce Springsteen 2003 ja 2012. Jalgpall 1960. aasta suveolümpiamängudel
Stadio Comunale

Stadio Communale (itaalia keelest ’linnastaadion’) on paljude Itaalia ja Šveitsi linnade peamiste staadionite endised või tänased nimetused, sealhulgas: Itaalias: Sdtadio Comunale on staadion Arezzos Stadio Comunale on staadion Bolognas Stadio Comunale on staadion Cagliaris Stadio Comunale on staadion Firenzes Stadio Comunale on staadion Genovas Stadio Comunale on staadion Grosettos Stadio Comunale on staadion Messinas Stadio Comunale on staadion Montecatini Termes Stadio Comunale on staadion Pistoias Stadio Comunale on staadion Pizzighettones Stadio Comunale on staadion Rovigos Stadio Comunale on staadion Teramos Stadio Comunale on staadion Torinos Stadio Comunale on staadion Trevisos Šveitsis: Stadio Comunale on staadion Bellinzonas Stadio Comunale on staadion Chiassos Stadio Comunale on staadion Locarnos
PCBSat

PCBSat on minitehiskaaslaste standard, mille suurus on murdosa kuupsatelliidi standardist. Võimalikud suurused on 1/2U, 1/3U, 1/4U ja 1/10U. PCBSatid vastavad muude standardite osas kuupsatelliidi standardile, et neid oleks võimalik lennutada kuupsatelliitidega samadest seadmetest. Kuupsatelliit Tehiskaaslane PCBSat Miniaturisation Approach[alaline kõdulink] "The evolution of PCBSat for the RAMPART Cubesat" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 28. oktoobril 2011.
Golden Boot

Golden Boot on auhind, mis antakse jalgpalli maailmameistrivõistlustel parimale väravakütile. Esmakordselt anti see välja 1930. aasta turniiril. Esimese auhinna teenis Uruguay jalgpallur Guillermo Stábile. Kui vähemalt kaks jalgpallurit löövad turniiri kestel sama palju väravaid, siis paremuse otsustab resultatiivsete söötude arv. Kui ka see näitaja on võrdne, siis vaadatakse, milline jalgpallur lõi oma väravad lühema mänguaja jooksul.
Johann Laaland

Johann Laaland (26. juuni / 7. juuli 1792 Kuuste küla, Kambja kihelkond – 3. aprill / 15. aprill 1854 Tartu) oli eesti kooliõpetaja. Johann Laaland sündis pärisorjana aastal 1792 Lalli talus, Kuuste külas, Kambja kihelkonnas, kooliõpetaja perekonnas. Algõpetuse sai ta isalt, kuid arvatakse, et teda toetas haridusteel ka Kambja koguduse õpetaja Heinrich Andreas Erxleben. Aastatel 1806–1807 õppis ta Tartu linna algkooli, aastatel 1807–1810 Tartu kreiskoolis. Aastal 1810 jõulute pääses ta õppima Tartu Kubermangugümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1811–1815 Tartu Kubermangugümnaasiumis, kuid aastal 1811 tahtis Vana-Kuuste mõisnik Reinhold Wilhelm von Liphardt teda kui oma pärisorja nekrutiks anda. Politsei tõi ta Vana-Kuustesse. Hädast pääsemiseks esitas Laaland kaebuse Tartu kreisifikaalile. Kuid tema koolivennad panid raha kokku ja ostsid ta 500 rubla eest vabaks. Aastal 1815 astus ta Tartu Ülikooli usuteaduskonda, kuid oli sunnitud õpingud aastal 1818 pooleli jätma. Ta läks vanematekoju tervist parandama ning avas 15. jaanuaril 1819 Isi palvemajas saksakeelse erakooli, mis sai tuntuks heade laulutundide poolest. Seal laulatati 14. jaanuaril 1820 Johann Laaland ja Charlotte Dorothea Pross (Vastse-Kuuste kõrtsmiku tütar), seal sündis poeg Cornelius. Aastal 1826 viis ta oma kooli Tartusse, lootusega jätkata õpinguid Tartu Ülikoolis. Seda ta ka aastal 1827 tegi. Kuid nelja lapse isana käis töö kõrvalt õppimine üle jõu. Aastal 1828 sai tema koolist Tartu linna I elementaarkool, mida ta juhatas surmani. Tema õpilaste hulka kuulusid Tartu Peetri koguduse õpetaja Wilhelm Gottfried Eisenschmidt, Vändra kurttummade kooli õpetaja Johannes Eglon (1839–1922), samuti köster Ludwig Treffner (1809–1892, Hugo Treffneri isa). Tema poeg Cornelius Laaland oli eesti kirikuõpetaja ja piiskop Venemaal. Tema onupoeg Georg Beck oli eesti kirjamees, koorijuht ja vennastekoguduse tegelane. Johann Laaland Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA [1]
Jaak Tamleht

Jaak Tamleht (10. veebruar 1942 Tallinn – 13. juuli 1986 Vihula) oli eesti näitleja. Ta lõpetas 1967. aastal Tallinna 1. Õhtukeskkooli ja 1972. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (5. lennu). Kuni 1968. aastani oli Eesti Televisioonis diktor. Aastatel 1972–1976 (vaheajaga) töötas ta Eesti Riiklikus Noorsooteatris ja aastatel 1982–1986 Vanalinnastuudios. Vahepeal töötas ehitusel, veoauto- ja taksojuhina Teatrisse tagasi kutsus ta Jüri Karindi. Kuna Vanalinnastuudio oli Viru kolhoosiga šeflussuhetes, käisid näitlejad abiks põllutöödel. Suvel 1986 restaureeris Tamleht Vihula mõisa. Ühel hommikul leidis Egon Nuter Tamlehe surnuna. Jaak Tamleht on mänginud filmides "Pimedad aknad" (Eesti Telefilm, 1968) ja "Don Juan Tallinnas" (Tallinnfilm, 1971). Ta oli viis korda abielus. Üks tema abikaasadest oli tema grupiõde teatrikoolist Helle Pihlak (hiljem Meri). Abielust Mare Tamlehega sundis tütar Katrin. Katrin Tamleht on samuti tegelenud näitlemisega. Filmis "Naerata ometi" mängis ta heledapäist Katrinit, kes toppis väikese Kerttu passivarguse süüdistusega pesumasinasse. Abielust Vaima Nurmega (neiuna Kiisküla) sündis tütar Kristiina. Abielust Eha Tamlehega on poeg Siim. Abielust Urve Tamlehega on tütar Stina. PIMEDAD AKNAD näevad uuesti valgust. "Eesti teatri biograafilises leksikonis" on surmakoht ekslikult antud. Eesti teatri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Eesti Teatriliit. Tallinn 2000 "PIMEDAD AKNAD näevad uuesti valgust". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 29. augustil 2015. Jaak Tamleht andmebaasis IMDb Jaak Tamleht kino-teatr.ru lehel
Uno Loit

Uno Loit (30. aprill 1925 Tapa – 2. november 1984 Kihnu) oli eesti näitleja. Lõpetas 1943. aastal Tallinnas tööstuskooli. Õppis 1943–1945 Draamastuudio eriklassis. Töötas aastatel 1945–1947 Draamateatris, 1947–1952 ja 1958–1969 Pärnu Draamateatris (seal tegeles ta ka lavastamisega). Oli aastatel 1969–1978 Pärnu Rajooni Kultuurimaja direktor. "Ракеты не должны взлететь" (1964) – Fitich "Хочу верить" (1965) – ohvitser Kerner "Mis juhtus Andres Lapeteusega" (1966) – Lauri Roogas "Keskpäevane praam" (1967) – veteran Müller "Pimedad aknad" (1968) – episoodiline roll "Красная площадь" (1970) – Uno Parts "Украденный поезд" (1970) – kindral Schneckenburger "Tuuline rand" (1971) – episoodiline roll Tema abikaasa oli Lia Tarmo. Eesti teatri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Eesti Teatriliit. Tallinn 2000 Uno Loit andmebaasis IMDb Uno Loit kino-teatr.ru andmebaasis Haud Uulu kalmistul
Heino Raudsik

Heino Raudsik (16. veebruar 1929 Tartu – 6. märts 1979 Tallinn) oli eesti näitleja ja korvpallur. Ta lõpetas 1947. aastal Tartu 1. Keskkooli ning õppis aastatel 1947–1956 Tartu Riiklikus Ülikoolis õigusteadust. Mängis korvpalli Tartu Kalevis ja oli selle koosseisus NSV Liidu 8 linna turniiri mitmekordne võitja. Ta töötas aastatel 1952–1954 Jõgeval treenerina ja 1955–1957 laulis Vanemuise kooris. Aastatel 1958–1959 töötas Tallinnfilmis. Aastatel 1962–1967 oli Ugala Teatri ja 1969–1971 Rakvere Teatri näitleja. "Kirjad Sõgedate külast" (1966) – episoodiline roll "Inimesed sõdurisinelis" (1968) – Tääger "Gladiaator" (1969) – Tiidrik "Tuuline rand" (1971) – Tõnis "Karikakramäng" (1976) – Kleinert Tal oli abielust Tamara Marnevskaga kaks last: Raivo (1948–2003) ja Riina (s. 1952). Abielust Sirje Raudsikuga (Põldots) kolm last: Andres (s. 1964), Indrek (s. 1965) ja Mari (s. 1969, abielus Paenurm). Heino Raudsik andmebaasis IMDb Biograafia ESBL-is
Tõnno Linnas

Tõnno Linnas (sündinud 30. märtsil 1969 Tallinn) on eesti näitleja. Lõpetas 1987. aastal Rapla 1. Keskkooli ja õppis seejärel aastatel 1987–1990 Tallinna Pedagoogilises Instituudis tantsujuhtimist. 1994. aastal lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia Lavakunstikooli (16.lend). Tõnno Linnas töötas aastatel 1994–2001 Pärnu Teatri Endla näitlejana. Vahepeal elas ta pikemat aega Ameerika Ühendriikides. Eesti teatri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Eesti Teatriliit. Tallinn 2000. Tõnno Linnas andmebaasis IMDb
Juta Tints

Juta Tints (kodanikunimi alates 1981. aastast Juta Ild; sündinud 26. märtsil 1959 Surjus) on eesti näitleja ja joogatreener. Ta lõpetas 1977. aastal Pärnu 1. Keskkooli ja 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kunstiajaloo alal. Ta töötas aastatel 1977–1979 Pärnus sekretärina ja töö kõrvalt õppis Pärnu Teatri Õppestuudios. Aastatel 1979–1993 oli Endla Teatri näitleja.. Juta Tints on abielus näitleja Andres Ildiga. Eesti teatri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Eesti Teatriliit. Tallinn 2000
Trikotaaž

Trikotaažiks nimetatakse silmustest kootud venivaid kangaid. Eristatakse kahte tüüpi trikotaaži: silmus- ja lõimeline trikotaaž. Lõimeline trikotaaž kootakse mitme niidiga ja vertikaalselt. Silmustrikotaaž kootakse ühe niidiga horisontaalselt, sarnaselt käsitsi kudumisega. Trikotaaži tehti algselt vaid villast, kuid tänapäeval ka puuvillast ja erinevatest sünteetilistest kiududest ja nende segudest. Peamiselt kasutatakse rõivakangana.