laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Chalkída

Chalkída (kreeka keeles Χαλκίδα ehk Χαλκίς [halk'is]) on linn Kreekas Euboia saarel, Euripose ehk Chalkída väina ääres. Saare suurima asulana oli seal 2001. a. loenduse ajal 53,6 tuhat elanikku, koos ümbritseva omavalitsusega 92,2 tuhat el. ehk ligi pool kogu saare rahvastikust. Kitsaimas kohas, kus asub vanem lahtivõetav sild, lahutab teda mandrist praegu umbes 35 m laiune ja 8 m sügavune väin. Väina mõõtmed on muutunud seoses süvendustöödega, aga ta on eksisteerinud läbi ajaloo. Alates Peloponnesose sõjast ületab väina tõstesild. 20. sajandi lõpus rajati ka püsiv sild (avati 1993), mis on umbes 36 meetri kõrgune ja 215 m pikk. Väina laius silla all on 160 m. Soodsa asukoha tõttu on Chalkis (Chalkis) olnud asustatud ja oluline Vana-Kreeka linn hiljemalt 8. sajandist eKr.  Chalkída – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Bomi maakond

Bomi maakond on 1. järgu haldusüksus Libeerias. Asub riigi lääneosas Atlandi ookeani rannikul. Jaguneb neljaks ringkonnaks.
Ruut (algebra)

Ruut on arvu või avaldise teine aste, see on korrutis iseendaga. Ruutu märgitakse väikse ülaindeksiga "2" arvu või avaldise järel, näiteks (x+1)2. Kui ülaindeksit pole tehniliselt võimalik märkida, kasutatakse ka esitust x^2. Nii positiivse kui ka negatiivse reaalarvu ruut on positiivne arv. Ruutjuur Kaasik, Ü. (2002). Matemaatikaleksikon. Tartu.
Sitakare

Sitakare on väga väike kare Hiiumaa laidude maastikukaitsealal, halduslikult Hiiumaa vallas Salinõmme küla alal. Saarekese pindala on 770 m² ja rannajoone pikkus 103 meetrit. Saare kaugus Salinõmme poolsaarest on umbes paarsada meetrit. Sitakare Eesti looduse infosüsteemis
Salinõmme

Salinõmme on küla Hiiumaa vallas Suuremõisast edelas Salinõmme poolsaarel. Kuni 2017. aasta haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda. Naaberkülad on kirdes Valipe ja põhjas Kalgi. Kohanime on mainitud 1564. aastal kui Salmo by, 1565 Sallomäeby, Salomä by, Salome by, 1609 Salnim Holma ja 1688 Sallinaby. Paul Ariste pidas kohanime lähtekohaks sõna salm 'merelaht, väin', millele järgneb kas nõmm, nina või neem. Samuti arvas ta sõna algpäritoluks sõna sali 'viljasalv'. Kohanime esmamainimine viitab ka sõnale salu. Salinõmme asub samanimelisel poolsaarel, millest läänes asub Salinõmme laht ja idas Soonlepa laht. Poolsaar oli veel 1844. aasta kaardil eraldi saar. Küla alale jäävad Salinõmme soolak ja enamus Hiiumaa laidude maastikukaitseala laide, millest suuremad on Saarnaki laid ja Hanikatsi laid. Küla ala kuulub maastikukaitseala koosseisu. Külas asub mitu rändrahnu: Salinõmme idarahn, Salinõmme sadamarahn ja Salinõmme Suurkivi. Hiiumaa laidudele rajati kõre taasasustamise eesmärgil mitu tiiki. Salinõmmes elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 29 inimest. Kõik elanikud olid eestlased. Küla on ajalooliselt kuulunud Hiiu-Suuremõisa mõisa alla ja 19. sajandil asus seal karjamõis. Aastatel 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjonis oli külas 13 talu. Salinõmmes asus aastatel 1971–2004 Hiiumaa laidude maastikukaitseala administratsiooni keskus. Küla läbib Suuremõisa–Salinõmme tee, kus nõukogude ajal asus bussipeatus. Teest saavad alguse Allika tee, Tara tee, Lepiku tee, Posti tee, Pärgmäe tee, Pihla tee ja Vahi tee. Külas asub paadisadam. Vanasti tehti talviti külast Muhusse Seaninani jäätee. Salinõmmes tegeleti 16. sajandil soolatootmisega. Külas asus varem Salinõmme puhkekeskus. Praegu tegutseb Paadi talu puhkemaja. Salinõmmes asuvad pärandkultuuriobjektidena karjamõisa kalatiigid, karjamõisa uue rehe ja karjamõisa vana rehe ase. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 16.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Salinõmme" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Statistikaameti andmebaas Pühalepa valla elanike ja kinnisvarade nimekirjad; Rahvusarhiiv RA, ERA.4320.2.166a
Granma provints

Granma provints on Kuuba 1. järgu haldusüksus. Ta asub riigi lõunaosas Guacanayabo lahe ääres. Provints on mägine, seal asub Sierra Maestra ja kogu Kuuba kõrgeim tipp Pico Turquino (1975 m). Halduslikult jaguneb 13 omavalitsuseks. Provintsi nimi pärineb jahilt Granma, millel Fidel Castro koos kamraadidega 2. detsembril 1956 provintsis paiknevas Niquero linnas Mehhikost Kuubale saabus.
Saint Helena

Saint Helena on saar Atlandi ookeani lõunaosas. Ta moodustab koos Ascensioni saare ja Tristan da Cunha saarestikuga Saint Helena meretaguse ala. Saint Helena saare pindala on 121 km² ja seal elas 2016. aasta andmetel 4534 inimest. Saare avastasid Portugal meresõitjad 1502. aastal. 1834 sai saarest Suurbritannia asumaa. Napoleon I elas oma viimased aastad (1815–1821) saarele pagendatuna. Saint Helena lipp Saint Helena vapp Saint Helena valitsus
Elmar Kull

Elmar Kull (22. oktoober 1914 Viljandi – 4. jaanuar 2004) oli eesti luteri vaimulik ja Valgetähe kolmanda klassi teenetemärgi kavaler (2001). Alghariduse omandas Elmar Saarepeedi algkoolis, hiljem jätkusid õpingud Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumis ja Türi Majandusgümnaasiumis. Aastatel 1936–1940 õppis ta Tartu Ülikooli teoloogiateaduskonnas ja seejärel veel aasta TÜ õigusteaduskonnas. Ülikooliaastatel kuulus Elmar Kull korporatsiooni Fraternitas Tartuensis. Teise maailmasõja ajal võitles reamehena Punaarmee Eesti laskurkorpuse 417. üksiku sapööripataljoni koosseisus. Ta osales lahingus Velikije Luki all ning Eestis ja Lätis. Teda on autasustatud medaliga "Võidu eest Saksamaa üle". 15. detsembril 1946 pühitseti Kull Tallinna Piiskoplikus Toomkirikus koguduse abiõpetajaks. Aastatel 1947–1949 täitis ta Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja kohuseid ning hooldas ühtlasi Narva Aleksandri kogudust. Aastal 1949 küüditati Elmar Kull Venemaale Sverdlovski oblasti Karinski rajooni vangilaagrisse, kust ta vabanes alles aastal 1956. Pöördunud Eestisse tagasi, asus ta uuesti tööle Narva Aleksandri koguduse vaimulikuna. Sellel ametikohal töötas ta oma emeriteerumiseni 1992. aastal, olles paralleelselt 1976–1992 ka Illuka koguduse, 1973–1976 Lüganuse Ristija Johannese kogudus ja Kiviõli Peetri koguduse, 1977–1981 Iisaku koguduse ning 1978–1979 Petroskoi koguduse hooldajaks. Aastal 2001 autasustati Elmar Kulli Valgetähe kolmanda klassi teenetemärgiga. Ta suri 4. jaanuaril 2004 ja maeti Narva-Jõesuu kalmistule. Elmar Kull abiellus 30. juunil 1956 Jõhvis Liilia Jänesega (1927–2004). Nende abielust sündisid tütred Tiina (1956) ja Kärt (1963). Elulugu EELK veebilehel
Heinrich Bengelsdorff

Heinrich Bengelsdorff (meistrimärk HB) oli Tallinna kullassepp aastatel 1620–1641. Mälestis nr 14773 Kann, Tallinna töö, 1653 (hõbe) Kultuurimälestiste register
Johann Otto Bielefeldt

Johann Otto Bielefeldt (meistrimärk IOB) oli Tallinna kullassepp aastatel 1779–1790.
Andreas Gabriel Berg

Andreas Gabriel Berg (meistrimärk A/GB) oli Tartu kullassepp 1735–1764.
Eduard Brockhusen

Eduard Brockhusen (meistrimärgid E.B. ja EB) oli Tartu kullassepp 1843–1881. Esemed kultuurimälestiste registris: 8075 Karikas, 1859 (hõbe, seest kullatud) 8076 Leivik, 1859 (hõbe, pealt kullatud) 8079 Leivik, 19.saj. (hõbe, pealt kullatud) 8081 Karikas komplektis nr.80, 19.saj. (hõbe, seest kullatud) 8082 Oblaatide toos komplektis nr.80, 19.saj. (hõbe, seest kullatud)
Reinhold Eckert

Reinhold Eckert (meistrimärgid RE ja R Eckert) oli Tartu kullassepp 1820–1847.
Johannes Hagel

Johannes Hagel (meistrimärk I:H) oli Tartu kullassepp 1853–1878.
Alexander Hannemann

Alexander Hannemann (meistrimärk AH) oli Tartu kullassepp 1707 ja 1717–1734.
Gottfried Dehio

Gottfried Erhard Dehio (meistrimärgid G.D ja DEHIO; 9. detsember 1782 Tallinn - 31. mai 1857 Tallinn) oli Tallinna kullassepp aastatel 1810–1857. Tallinna revisjonilehed 1834 Saaga EAA.1864.2.VIII-2:126 ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Pühalepa vald

Pühalepa vald oli vald Hiiumaa idaosas. 2017. aasta haldusreformiga liideti kogu Hiiumaad hõlmava Hiiumaa vallaga. Vald hõlmas Hiiumaa saare idaosa, Kärdla ümbruse, Vohilaiu ja Hiiumaa laiud ning veel mõne väikesaare. Valla maa-ala kattus peaaegu täpselt ajaloolise Pühalepa kirikukihelkonna aladega, v.a Kassari mõisa ümbrus, mis vallale ei kuulunud. Pühalepa viimane vallavanem oli Ants Orav. Pühalepa vald moodustati 1991. aasta 24. oktoobril. Pühalepa valla vastuseisust hoolimata otsustas Eesti valitsus 22. juunil 2017 seoses haldusreformiga sundliita Pühalepa vald moodustatava Hiiumaa vallaga. Pühalepa vald vaidlustas vastava määruse Riigikohtus, kuid jäi seal kaotajaks. Pühalepa vallas oli 47 küla. Ala – Aruküla – Hagaste – Harju – Hausma – Hellamaa – Heltermaa – Hiiessaare – Hilleste – Kalgi – Kerema – Kukka – Kuri – Kõlunõmme – Leerimetsa – Linnumäe – Loja – Lõbembe – Lõpe – Määvli – Nõmba – Nõmme – Palade – Paluküla – Partsi – Pilpaküla – Prählamäe – Puliste – Pühalepa – Reikama – Sakla – Salinõmme – Sarve – Soonlepa – Suuremõisa – Suuresadama – Sääre – Tammela – Tareste – Tempa – Tubala – Undama – Vahtrepa – Valipe – Viilupi – Vilivalla – Värssu Pühalepa valla territooriumil asusid Hiiumaa laiud, millest enamik kuulub Hiiumaa laidude maastikukaitseala koosseisu. Suuremad saared olid Vohilaid, Heinlaid, Saarnaki, Kaevatsi ja Hanikatsi laid. Kallaste maastikukaitsealal Vahtrepa külas asub Kallaste pank. Partsi–Palade metsatee ääres asub rändrahn Teomeeste leivalaud. Kärdlast 3 km kaugusel idas asub Helmerseni kivikülv. Kukka külas asuvad Kukka kivi ja Kukka põllukivi. Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014 Harju maakonna Kehra ja Loksa alevi, Hiiu maakonna Pühalepa valla, Järva maakonna Lehtse ja Paide valla, Pärnu maakonna Paikuse ja Sauga valla ning Viljandi maakonna Viljandi linna omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta Emmaste valla, Hiiu valla, Käina valla ja Pühalepa valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 "Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine" muutmine Vabariigi Valitsuse 22. juuni 2017. a määruse nr 99 "Emmaste valla, Hiiu valla, Käina valla ja Pühalepa valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 "Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine" muutmine" põhiseaduspärasuse kontroll 19. oktoober 2017 Riigikohtu otsus
Johann Gottfried Dehio

Johann Gottfried Dehio (meistrimärgid I/GD, IGD, DEHIO ja iD) oli Tallinna kullassepp 1771–1790.
Franz Dreier

Franz Dreier (meistrimärk FD; 1633 – 1698) oli Tallinna kullassepp aastail 1661–1698. Ta tuli Tallinna Hamburgist, oli 1694–1698 Tallinna kullasseppade tsunfti vanem, maeti 31. märtsil 1698.
Matthias Dreier

Matthias Dreier (meistrimärk MD) oli Tallinna kullassepp 1699–1700.
Carel Gustav Ekström

Carel Gustav Ekström (meistrimärk C/GE) oli Tallinna kullassepp 1743–1770.
Nauru (Tansaania)

Nauru on küla Tansaania lõunaosas Mtwara linna lähedal, 15 km kaugusel Tansaania ja Mosambiigi piirijõest Ruvumast. Küla asub kahe jõe kaldal. Sillutatud teed puuduvad.
Caravaca de la Cruz

Caravaca de la Cruz on linn Hispaanias Murcia autonoomse piirkonna loodeosas. Linna nimi "Caravaca" tähendab 'lehmanägu'. Lisanimi de la Cruz ('risti'), et linnas on loss-pühamu Santuario de la Vera Cruz, kus asub imettegev rist. Municipal Register of Spain of 2023 http://www.caravaca.org/ http://www.caravacadelacruz.org/ Vera Cruzi linnus. Caravaca de la Cruz. Panoraam.
Ubrique

Ubrique on linn Hispaanias Andaluusias Cádizi provintsis. Municipal Register of Spain of 2023 Linna statistika
Jerez de la Frontera

Jerez de la Frontera on linn Hispaanias Andaluusias Cádizi provintsis. Seal tehakse šerrit ehk herest. Municipal Register of Spain of 2023 Linna statistika (hispaania keeles) Fotod linnast Linna ajalugu (hispaania keeles)
Türnpuu (perekond)

Türnpuu (Rhamnus) on roosilaadsete seltsi türnpuuliste sugukonda kuuluv mitmeaastaste puude ja põõsaste perekond. Türnpuu teaduslik nimi tuleb vanakreeka sõnast ῥάμνος (Rhamnos), mis tähendab ogalist põõsast. Türnpuid on sadakond liiki väikeseid puid ja põõsaid (1-10 m, harva kuni 15 m). Nad kasvavad põhjapoolkera parasvöötmes ja lähistroopikas. Mõned liigid kasvavad ka lõunapoolkera lähistroopikas Aafrikas ja Lõuna-Ameerikas. Mõned liigid on väljaspool looduslikku levilat invasiivsed. Eesti looduses kasvab ainsa türnpuuna harilik türnpuu. Esindatud on nii heitlehised kui igihaljad liigid. Türpuudele on iseloomulikud 3–15 cm pikkused lihtlehed. Leherood kaarduvad lehetipu poole. Viljadeks on tumesinised marjad. Türnpuid on segi aetud kontpuudega, mille leherood samuti lehetipu poole kaarduvad. Neid saab eristada nii, et üks leht rebestatakse. Kontpuul on näha rebestuskohas valged ribad piimmahla, türnpuudel mitte. Türnpuu perekond jaguneb kahte alamperekonda: türnpuu ja paakspuu (Frangula). On juhtunud, et neid käsitletakse eraldi perekondadena. Neil alamperekondadel on mitu selget erinevust. Türnpuud on 4, paakspuud 5 õielehega. Pungad on türnpuul soomustega, paakspuudel soomusteta. Leheseis on paakspuudel alati vahelduv, türnpuu lehed võivad paikneda ka vastakuti. Türnpuul on ogad, paakspuul mitte. Rhamnus alaternus – igihaljas türnpuu Rhamnus alnifolius – lepalehine türnpuu Rhamnus alpinus – alpi türnpuu Rhamnus alpinus – balkani türnpuu Rhamnus cathartica – harilik türnpuu Rhamnus costatus – hondo türnpuu Rhamnus davuricus – dauuria türnpuu Rhamnus diamantiacus – amuuri türnpuu Rhamnus erythroxyloides – paju-türnpuu Rhamnus erythroxylon – punane türnpuu Rhamnus imeretinus – imereetia türnpuu Rhamnus japonicus – jaapani türnpuu Rhamnus lanceolatus – süstjas türnpuu Rhamnus pumilus – kääbus-türnpuu Rhamnus saxatilis – kalju-türnpuu Rhamnus saxatilis – värvi-türnpuu Rhamnus ×spathulifolius – talbjas türnpuu Rhamnus utilis – hiina türnpuu
Algar

Algar on asula ja vald Hispaanias Andaluusias Cádizi provintsis. 2006. aastal oli elanikke 1644. Municipal Register of Spain of 2023 Algar (hispaania keeles) Ametlik koduleht
Platte

Platte on 499 km pikk jõgi Põhja-Ameerikas Suurel tasandikul. Algab lähtejõgede Põhja-Platte'i ja Lõuna-Platte'i ühinemisel. Voolab valdavalt itta, suubub paremalt Missourisse. Platte on lai, sisaldab palju setteid, jões on palju madalikke. Jõgi on üldiselt madal.
Conil de la Frontera

Conil de la Frontera on linn Hispaanias Andaluusias Cádizi provintsis. Municipal Register of Spain of 2023 Linna koduleht Linna turismijuht Linna plaan
Lõuna-Alpid

Lõuna-Alpid on mäestik Uus-Meremaa Lõunasaarel. Kulgeb edela-kirde suunas. Kõrgus kuni 3754 meetrit. Mäestikus asuvad näiteks Foxi liustik ja Franz Josefi liustik.
Trebujena

Trebujena on linn Hispaanias Andaluusias Cádizi provintsis. Municipal Register of Spain of 2023 Trebujena ametlik koduleht Linna raadio koduleht
Kahoolawe

Kahoolawe (inglise Kahoolawe, havai Kahoʻolawe) on saar Vaikses ookeanis, üks Hawaii saartest. Pindala 115 km². Saar on künklik, kõrgus kuni 450 meetrit. Kuulub Ameerika Ühendriikidele, Hawaii osariigi Maui maakonda. Saar on asustamata. Saare asustasid umbes 1000. aasta paiku polüneeslased. Pole teada, kui palju inimesi on saarel elanud, kuid on arvatud, et magevee puudumise tõttu on saarel elanud vaid mõnisada inimest. 1778. aastast kuni 19. sajandi alguseni märkasid möödasõitnud laevadel vaatlejad, et saar oli asustamata ja viljatu. Kuningas Kamehameha III ajal asendati Hawaii kuningriigis surmanuhtlus pagendamisega, ning 1830. aastal sai Kahoolawe saarest meeste karistuskoloonia kuni 1853. aastani. 1857. aastal hinnati saarel elavat umbes 50 inimest, saarel kasvatati suhkruroogu, tubakat, ananassi ja kõrvitsalisi, ning saarele hakati rajama rantšosid. Kuid magevee puudumine oli endiselt probleemiks, ning põua ja ülekarjatamise tõttu oli saar peagi paljas. 1910.-1918. aastal kuulutati saar looduskaitsealaks, saarelt viidi karjad minema ning hakati taimestikku istutama. See ei õnnestunud, ning 1918. aastal liisis saare 21 aastaks Wyomingi rantsoomanik Angus McPhee. 1941. aastaks viis ta oma karja põua tõttu saarelt ära ja saar läks sõjaväe kontrolli alla. Teise maailmasõja ajal, ning ka pärast sõda, kasutas sõjavägi saart Vaiksel ookeanil võitlevate sõdurite ja merejalaväelaste treenimiseks ning pommikatsetusteks. 18. märtsil 1981 lisati saar National Register of Historic Placesisse. 1990. aastal lõpetati saarel sõjaväelised katsetused, 1998.–2003. aastal toimus saarel sõjaväeliste objektide äraviimine. 1993. aastal kuulutati saar koos kahemiilise ümbritseva ookeaniribaga kaitsealaks. Saare kasutamine on lubatud ainult havai kultuurilistel ja vaimulikel eesmärkidel, kalastamiseks, keskkonnataastamiseks, ajalooliseks säilitamiseks ja hariduseks. Äriline tegevus saarel on keelatud.
Anus

Anus on pärak ladina keeles Aunus karjala keeles
Helmandi jõgi

Helmandi jõgi on Afganistani pikim jõgi. Saab alguse Hindukuši mägedest. Voolab läbi riigi edela suunas. Jõele on ehitatud mitu tammi ja selle vett kasutatakse põldude niisutuseks. Suubub Iraani piiri lähedal väljavooluta Sistāni järve. Jõe pikkus on umbes 1150 km.
Hannu Savola

Hannu Tapani Savola (18. oktoober 1949 Paavola – 13. veebruar 2007 Helsingi) oli soome ajakirjanik. 25. septembrist 2006 kuni oma surmani ajalehe Ilta-Sanomat vastutav peatoimetaja. Aastatel 1971–1972 läbis Savola ajalehe Helsingin Sanomat toimetajate koolituse ja töötas seejärel 1973–1976 sama ajalehe poliitikatoimetajana. Seejärel oli Savola peatoimetaja abi (1976–1978) ja toimetuse sekretär (1978–1980). Oma karjääri ajalehes Helsingin Sanomat lõpetas ta taas poliitikatoimetuses (1980–1982). Aastatel 1982–1985 oli Hannu Savola ajakirja Suomen Kuvalehti toimetuse juhataja. Aastast 1985 töötas ta ajalehes Ilta-Sanomat, kus ta tegeles valdavalt majandusuudiste toimetamisega; 1991 sai Savolast uudistetoimetuse juhataja. Ajalehe Ilta-Sanomat peatoimetajaks kinnitati Savola septembris 2006 pärast Antti-Pekka Pietilä lahkumist sellest ametist. Peatoimetajana jõudis ta tegutseda vaid lühikest aega, sest oli detsembrist sunnitud jääma haiguslehele. Hannu Savola suri 13. veebruaril 2007 Helsingi Laakso haiglas.
Viktor Grigorjev

Viktor Petrovitš Grigorjev (vene Виктор Петрович Григорьев; 14. märts 1925 – 9. veebruar 2007 Moskva) oli vene keeleteadlane, esperanto keele uurija ja arendaja. Ta osales Teises maailmasõjas. Lõpetanud 1950. aastal Potjomkini-nimelise Moskva Linna Pedagoogilise Instituudi keeleteaduskonna, jätkas ta õpinguid sama instituudi aspirantuuris, mille lõpetas aastal 1954. Järgmisel aastal kaitses Viktor Grigorjev oma kandidaadiväitekirja teemal "Liitsõnade moodustamise teooria mõningaid küsimusi". Aastal 1978 anti talle filosoofiadoktori kraad. Tema doktoritöö ilmus 1979 raamatuna "Sõna poeetika (vene nõukogude luule põhjal)" (Поэтика слова (на материале русской советской поэзии)). Aastast 1952 töötas Viktor Grigorjev NSV Liidu Teaduste Akadeemia juures ajakirja Voprossõ Jazõkoznanija toimetuse liikmena. Aastal 1958 asus ta tööle Teaduste Akadeemia Vene Keele Instituuti, oli seal aastani 1962 teadussekretär ja aastast 1975 kuni surmani eri osakondade juhataja. Viimastel eluaastatel juhatas Grigorjev korpuslingvistika ja lingvistilise poeetika osakonda. Esperantoloogia kõrval tegeles ta hispaania keele, lingvistilise poeetika, stilistika, liitsõnade moodustamise, leksikograafia, keelekultuuri, keeleteaduse ajaloo, 20. sajandi vene luulekeele ja avangardistliku luuletaja Velimir Hlebnikovi loomingu uurimisega. Esperanto keele seisukohalt oli kõige olulisem tema tegevus esperanto-vene sõnaraamatu teadustoimetajana ja oponendina esperantoloogia küsimusi käsitlevate teadustööde kaitsmisel. 1970.–1980. aastatel tegeles Grigorjev kogumiku "Strukturaallingvistika probleemid" (Проблемы структурной лингвистики) koostamise ja toimetamisega. Tema koostatud on ka 1976. aastal ilmunud kogumik "Lingvistika ja poeetika" (Лингвистика и поэтика). Viktor Grigorjev suri 9. veebruaril 2007 Moskvas infarkti tagajärjel. Ta tuhastati ja maeti Moskva Hovanski kalmistule.
Sevilla

Sevilla on linn Hispaanias, Andaluusia pealinn. Asub Guadalquiviri jõe ääres. Sevilla kohale tekkis 9. või 8. sajandil eKr linn, mida roomlased tundsid Hispalisena. Kreeka legendi järgi rajas linna Herakles. Hispalise linna varemetele rajasid roomlased oma linna (Colonia Romulensis). 712 vallutasid linna araablased. 1091 läks Sevilla berberi almoraviidide ja 1147 almohaadide dünastia kätte. 1248 vallutas linna Fernando III. Linna edukaimad jalgpalliklubid on Sevilla FC ja Real Betis Balompié. 1999 toimusid linnas kergejõustiku maailmameistrivõistlused. Linnas asub Sevilla olümpiastaadion. Sevilla on flamenkomuusika häll. 1992 toimus linnas maailmanäitus EXPO. Sevilla on Don Juani kodulinn. Linnas on kaks ülikooli: Sevilla ülikool ja Pablo de Olavide ülikool. Suure reede koidikul toimub El Gran Poderi rongkäik. Sevillas asub maailmakuulsaid vaatamisväärsusi: UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluv Sevilla katedraal La Giralda kellatorniga, Reales Alcázares ja Archivo General de Indias. Seal asub Hispaania vanim 18. sajandist pärit härjavõitluse areen Plaza de Toros de la Maestranza. Sevilla metroo Torre del Oro Sevilla lennujaam Municipal Register of Spain of 2023 "Püha nädal ehk Semana Santa Hispaanias". Hispaania Maja. 3. aprill 2023. Originaali arhiivikoopia seisuga 5. aprill 2023. Vaadatud 5. aprillil 2023. Tutvustus UNESCO maailmapärandi lehel  Sevilla – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Linnavalitsuse koduleht (hispaania keeles) Sevilla turismileht
Arabati säär

Arabati säär (ukraina Арабатська стрілка, vene Арабатская стрелка, krimmitatari Arabat beli) on maasäär Ukrainas Krimmis ja Hersoni oblastis. Eraldab Sõvaši lahte Aasovi merest. Arabati säär on 110 km pikk ja 270 m kuni 8 km lai.
Bernhard von der Borch

Bernhard von der Borch (ka Bernd, Bernt, Berndt, Berent, Bernth ja Bernhardus; suri 1488. aasta alguses) oli Liivi ordu maameister 1471–1483. Bernhardi vanemad olid Friedrich von der Borch ja Alvert von Breithausen. Tema suguvõsa pärines Rüthenist Soesti linna lähedalt Vestfaalist ja põlvnes Münsteri piiskopi ministeriaalidest. Borchid valitsesid Vestfaalis mitmeid linnuseid. 1432. aastal on Borchi esmamainitud veel Vestfaalis ilmikuna olevana, 1451. aastal oli ta aga rüütelvennaks Rakveres. 1470. aasta lõpus sai temast Aluliina komtuur ja kui Liivi ordu maamarssal Lubbert von Varssem järgmise aasta juunis või juulis suri, sai Borchist tema järglane. Borch oli Liivi ordus ulatuslikke tsentraliseerivaid reforme läbi viinud ordumeistri Johann Waldhaus von Heerse (võimul 1470–1471) vastase opositsiooni juhte ning saavutas pärast tolle kukutamist 1471. aasta oktoobris enda ordumeistriks kinnitamise. Ta tühistas kohe oma eelkäija palju rahulolematust tekitanud reformid ning andis võtmepositsioonid ordus oma mõttekaaslastele. 1472. aasta alguses kinnitas Borchi ordumeistrina ka Saksa ordu kõrgmeister. Borch suutis ordu positsiooni Liivimaal tunduvalt tugevdada ning 1480. aastate alguses püüdis ta Riia peapiiskopkonda ja Riia linna täielikult ordule allutada. Peale selle otsustas ta 1480. aastal alustada sõda Pihkva vürstiriigiga, sealjuures võis ta loota Leedu heatahtlikule neutraliteedile. Sõda (1480–1481) osutus siiski ebaõnnestunuks: Moskva suurvürstiriigi väed saabusid Pihkvale appi ning mõlema poole saavutused piirdusid vastase maa laastamisega, kusjuures Liivimaad rüüstati vägagi rängalt. Nii sõlmiti 1481. aastal piirimuutusteta rahu ning rahulolematus Borchi suhtes kasvas. 1483. aastal oli ta sunnitud ordumeistri kohalt lahkuma. Pärast seda oli ta lühikest aega taas Aluliina komtuur. Borchi nõbu Simon von der Borch oli aastatel 1477–1492 Tallinna piiskop, tema sugulased Eberhard ja Friedrich von der Borch olid aga Liivi ordu liikmed. Veel üks sugulane, Johann von der Borch, kuulus aga Hollandis resideerivate Saksa ordu rüütelvendade sekka. Alexander Baranov, "Der livländische Ordensmeister Bernd von der Borch (1471–1483): Politiker und Stratege?" Magistritöö Berliini Vabas Ülikoolis, 2013. Die Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 95 (lk 130–132). Bergmann, Gustav (1776). Geschichte von Livland, nach bossuetischer Art entworfen. Leipzig: Im Schwickertschen Verlage. Lk lk. 29–30. Russow, Balthasar: Nye Lyfflendische Chronice, Rostock 1578