laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Viltune maja

Viltune maja (ka Barclay de Tolly maja) on Tartus aadressil Raekoja plats 18, Kompanii ja Magistri tänava vahel asuv klassitsistlik hoone, milles alates 1988. aastast tegutseb Tartu Kunstimuuseum. Maja ehitati 1793. aastal elumajaks. Majal paikneb Mihhail Barclay de Tolly mälestustahvel, mis väidab ekslikult, justkui oleks majas elanud Vene väejuht ja sõjaminister, Napoleoni-vastases sõjas kuulsaks saanud Michael Andreas Barclay de Tolly. Tegelikult ostis maja tema lesk (neiupõlvenimega Helene Auguste Eleonore von Smitten) pärast väejuhi surma 1819. aastal. Egle Tamme järgi võis Barclay de Tolly perekond seda maja varem endale üürida ning Mihhail Barclay de Tolly võis seal siis ajuti elada. Alates 1879. aastast kuni 20. sajandi lõpuni asus Barclay de Tolly majas apteek. 20. sajandi alguses töötas seal apteekrina kirjanik Oskar Luts. 1897. aastal või pärast 1914. aastat eemaldati Raekoja platsi poolselt fassaadilt konsoolidele toetuv rõdu. See restaureeriti alles 1985. aastal (arhitekt I. Võsu, sisekujundaja Mait Summatavet, ajaloolane Niina Raid). Maja alumine, jõepoolne külg toetub vanale linnamüürile, ülemine külg vaialusele. Pinnase vajumise tõttu viltuseks muutunud hoonet on hüütud ka Tartu Pisa torniks. Maja kalle on 5,8°, mis on suurem kui Pisa tornil. Maja vajumise peatamiseks paigaldati mõne aasta eest ajutised talad üle Kompanii tänava, et hoone toetuks vastasmajale. Hiljem olid mõnda aega analoogsed talad tänava kohal näituse "Kas me sellist muuseumi tahtsime?" raames installatsioonina. "Tartu Kunstimuuseum : Ajalugu". Tartu Kunstimuuseumi veebileht. Vaadatud 02.10.2011. "6905 Elamu Tartus Raekoja pl. 18, 1793.a.", Barclay de Tolly maja kultuurimälestiste riiklikus registris Mihhail Barclay de Tolly mälestustahvel Tartu linna kultuuriväärtusega asjade ja -mälestiste registris tartu.ee: de Tolly mälestustahvel Tartu viltune maja Tartu Linnamuuseumi kodulehel Pääsukese foto 1914. aastast Viltune maja tartmus.ee Kasutatud 14.01.2017 Barclay de Tolly maja kultuurimälestiste riiklikus registris Mihhail Barclay de Tolly mälestustahvel Tartu linna kultuuriväärtusega asjade ja -mälestiste registris Tartu viltune maja Tartu Linnamuuseumi kodulehel
Schoineus

Schoineus oli vanakreeka mütoloogias Athamase ja Themisto teadaolevalt ainus laps. Tema isa oli Boiootias asuva Orchomenose linna endine valitseja, kes abiellus Themistoga pärast pagendusse minekut. Schoineus kasvas üles Tessaalias. Seetõttu on tähelepanuväärne, et ta suutis tõusta Orchomenose valitsejaks. Schoineus tahtis saada poega ja kui sündis tütar, oli ta sellest nii pettunud, et käskis ta metsa surema jätta. Tütar jäi ellu. See oli Atalanta. Kui ta juba täiskasvanud oli, sai ta teada, kes on tema vanemad, ja läks nende juurde elama. Schoineus ei olnud enam selle vastu, sest see tütar oli poega väärt. Pealegi pole teada, et Schoineusel oleks rohkem lapsi olnud. Schoineus tahtis oma tütart mehele panna, ent Atalanta ei hoolinud meestest. Ta tahtis vallaliseks jääda. Kuna ta oli tähtsa isa tütar, siis käis tal palju kosilasi. Et neist vabaneda, kuulutas Atalanta, et abiellub ainult sellega, kes võidab teda jooksus. Keegi polnud temast kiirem. Lõpuks saabus Hippomenes, kellele Aphrodite oli andnud kolm kuldõuna hesperiidide aiast. Ükski surelik ei jäänud õunte ilu vastu ükskõikseks. Iga kord, kui Atalanta oli talle järele jõudmas, pillas Hippomenes õuna maha ja võitis nii jooksu. Ta abiellus Atalantaga ja nad said poja Parthenopaiose.
Richard von der Ley

Richard von der Ley (20. detsember 1870 – surmaaeg ja koht teadmata) oli Eesti kaupmees. Richard von der Ley on tuntust kogunud Eesti vaadetega postkaartide kirjastamisega, kasutades kaubamärgina tähekombinatsioone R. von der Ley ja R. v. d. L. i. R.[viide?] Tal olid tütred Helene, Dagmar ja Sigrid. Rahvusarhiiv. Tallinna aadresslehed. TLA.1376.1.131. Ley, Richard, Johann. R. v. d. L. i. R – Richard von der Ley im Ruhestand (Ley pensionil) Rahvusarhiiv. Tallinna aadresslehed. TLA.1376.1.131. Ley, Dagmar, Richard. Saaga. EELK Tallinna Oleviste kogudus. Personal-Buch der Evangelisch-Lutherischen St. ...; TLA.236.1.54; 1928-1939.
Ooperilaulja

Ooperilaulja on laulja, kes esineb peamiselt ooperites (ka operettides jm) ja kelle laulustiil on klassikaline ja ooperile iseloomulik. Lauljaid ja ooperirolle jaotatakse hääleliigi järgi vastavalt hääleulatusele, võimsusele/sügavusele ja tämbrile. Ooperilauljal võib olenevalt teosest ja rollist lisaks lauluoskusele vaja minna ka näitlejaoskusi. ooperilauljate loendid
Mikk Aamisepp

Mikk Aamisepp (7. jaanuar 1881 – 4. juuni 1958) oli Eesti majaomanik ja ühiskonnategelane. Ta oli Majaomanikkude Koja nõukogu liige. Samuti oli ta kindlustusseltsi Eeks-Maja nõukogu liige. Ta oli ka Tallinna linnavolinik. Mikk Aamisepp maeti 4. juunil 1958 Rahumäe kalmistule. Eesti riigi-, avaliku- ja kultuurielu tegelased 1918-1938. I osa. Eesti Kunstnike Liidu väljaanne. Tallinn, 1939. Lk 24 https://m.kalmistud.ee/haudi?action=maetud&otsi=Otsi&popup=0&yldotsing=1&token=5b0c62e641141164&filter_maetud_eesnimi=mikk&filter_maetud_perenimi=aamisepp&filter_maetud_kalmistu=&filter_maetud_otsingutyyp=osa&filter_maetud_synniaeg%5B1%5D=&filter_maetud_synniaeg%5B2%5D=&filter_maetud_surmaaeg%5B1%5D=&filter_maetud_surmaaeg%5B2%5D=&filter_maetud_matuseaeg%5B1%5D=&filter_maetud_matuseaeg%5B2%5D=[alaline kõdulink]
Hans Ahven

Hans Ahven (8. mai 1883 – 26. veebruar 1965 Tallinn) oli eesti insener ja ühiskonnategelane. Ta oli muuhulgas Eesti Inseneride Ühingu liige ja Insenerikoja distsiplinaarkohtu esimees. Hans Ahven maeti 4. märtsil 1965 Metsakalmistule. Sissekanne kalmistute registris (vaadatud 19.02.2015) Eesti riigi-, avaliku- ja kultuurielu tegelased 1918-1938. I osa. Eesti Kunstnike Liidu väljaanne. Tallinn, 19739. Lk 26 Genis Hans Ahven http://www.geni.com/people/Hans-Ahven/6000000007575471239?through=6000000003025138022
Eduard Avik

Eduard-Johannes Avik VR I/3 (ka Eduard-Johannes Aavik; 19. september 1891 Gattšina – 10. aprill 1942 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli eesti insener. Aastail 1921–1935 oli Acik Tallinna Tehnikumi laevamehaanikute kooli õpetaja. Aastatel 1926–1940 oli ta Veeteede Talituse direktor ja Insenerikoja nõukogu abiesimees. 1930. aastatel oli ta Kaitseliidu Tallinna maleva mereüksuste pealik, auastmelt vanemleitnant. Avik arreteeriti 14. juunil 1941. Kinnipidamiskohas Sevurallagis mõisteti ta 28. veebruaril 1942 § 58–4 alusel surma (Vabadussõjast osavõtt ja Kaitseliitu kuulumine). Ta lasti maha 10. aprillil 1942. Eesti Vabaduse Risti I liigi 3. järk Eesti riigi-, avaliku- ja kultuurielu tegelased 1918-1938. I osa. Tallinn: Eesti Kunstnike Liit, 1939. Lk 36 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. jaanuar 2015. Vaadatud 17. veebruaril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Ilona Kaldre

Ilona Kaldre (sündinud 15. detsembril 1969 Aseris) on soome-saksa päritolu Eesti selgeltnägija. Ta lõpetas Kohtla-Järve meditsiinikooli ja töötas lühikest aega Kuressaare haigla kirurgiaosakonnas. [viide?] Kaldre on 2009 Riias salvestatud Baltimaade “Selgeltnägijate tuleproovi” võitja.[viide?] 2010 rahvusvahelise “Selgeltnägijate tuleproovi” teine koht. [viide?] 2013 osales sarjas “Selgeltnägijate tuleproov. Titaanide sõda”. [viide?] Viimased aastad on ta töötanud eksperdina mitmes televisioonisaates. [viide?] Abielus Dmitri Kaldrega, peres on täiskasvanud poeg German. Töötas 0,3 kohaga Jõhvi vallavalitsuses suhtekorraldajana. Надежда Ермолаева (18. detsember 2013). "Эстонка заколдовала Россию". Rg.ru. Originaali arhiivikoopia seisuga 2.04.2015. Vaadatud 22.03.2015. Lamp, dagmar (20.02.2020). "KIBE! ⟩ Maagiline pulmavideo: selgeltnägija Ilona Kaldre saatis oma ainsa poja abielusadamasse". ⟩. Vaadatud 08.01.2021. Gamzejev, Erik (07.01.2021). "Otse eetris ropendanud Jõhvi valla suhtekorraldaja: Eesti on politseiriik ja Jõhvi pommiauk". Põhjarannik. Vaadatud 08.01.2021. Profile in facebook.com Биография на сайте Народного радио Эстонка заколдовала Россию Илона Калдре снимается в новом сезоне "Экстрасенсы ведут расследование".
Jonathan Pollard

Jonathan Jay Pollard (sündinud 7. augustil 1954 Galvestonis) on endine USA sõjaväelane, kes 1987. aastal mõisteti eluks ajaks vangi Iisraeli kasuks spioneerimise eest. 1996. aastal sai ta Iisraeli kodakondsuse.
Raija Oranen

Raija Helena Oranen (varem Raija Helena Laroma, neiupõlvenimi Raija Helena Juntunen; sündinud 2. augustil 1948 Hyrynsalmis) on soome kirjanik. Ta sündis metsatehnik Mikko Juntuse ja tema abikaasa Jenny Juntuse peres neljanda lapsena. Tema teostest on eesti keeles ilmunud "Mees nimega Kekkonen" (Pegasus 2014, soome keelest tõlkinud Ants Paikre; originaalis "Nimeltään Kekkonen", ilmunud aastal 2001. Raija Oraneni koduleht
Kupra tee

Kupra tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku ja Mähe asumis. Kupra tee on umbes 700 meetrit pikk ja kulgeb Pärnamäe tee ja Suislepa tee vahel. Lepiku asumi ja Mähe asumi piir kulgeb mööda Kupra teed, nii et tänava paaritute numbritega krundid asuvad Mähe asumis ja paarisnumbritega krundid Lepiku asumis. Kupra tee sai nime 14. veebruaril 1958. Tänava nimi kuulub Mähe aedlinna taimeosateemaliste tänavanimede sarja. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 301 Kupra tee detailplaneeringu joonisel
Flavius Josephus

Flavius Josephus (37/38 – u 100; hbr: יוסף בן מתתיהו, Joseph Ben Matitjahu; ladina: Titus Flavius Josephus; kreeka: Ιώσηπος, Iosepos) oli juudi õpetlane ja ajaloolane, teoste "Juudi sõda" ja "Juudi muinsused" autor. Osales juutide Rooma-vastases ülestõusus ja sattus vangi. Keiser toetas teda kui Rooma-Juudi sõjast kirjutavat ajaloolast. Josephuse mõttemaailm oli tugevasti mõjutatud kreeka filosoofiast. Josephus kirjeldas esseenide, saduseride ja variseride maailmavaadet. Josephuse järgi usuvad esseenid, et kõik on inimesele saatuse poolt ette määratud. Esseenide arvates inimkonna eesmärk (või saatus) oli teenida Jumalat. Saduserid, vastupidi esseenidele, eitasid inimese saatuse ettemääratust ning uskusid, et inimesel on vaba tahe valida hea ja kurja vahel. Inimese vabadus on seotud vastutusega. Saduseride arvates Jumal ei tee kurja, ega määra inimesele n-ö kurja (halba) saatust. Jumal on kooskõlas inimese vaba toimimisega. Variserid jaatasid mõlemaid eelmisi vastandeid, nii ettemääratust kui inimese valikuvabadust. See avaldus ka hilisemas rabiinlikus traditsioonis. Testimonium Flavianum Karin Kallas. Ettemääratus ja vabadus antiikjuutlikus mõttemaailmas. Kirik & Teoloogia 1. mai 2015.
Migovo

Migovo on mäesuusa- ja turismikuurort Ukrainas Tšernivtsi oblastis Mõgove külas. Migovo asub Tšernivtsist 57 km kaugusel Ida-Karpaatides (Pokuttja-Bukoviina Karpaatides), umbes 500 m kõrgusel merepinnast Mõgovka jõe ääres. Keskuses on mäesuusanõlv, suvisel hooajal saab matkata mägedes ja sõita mägijalgrattaga. Läheduses asub Võžnõtsja rahvuspark. Kuurordi veebileht (ukraina ja vene keeles)
Eesti 1937. aasta Pariisi maailmanäitusel

Eesti oli 1937. aasta Pariisi maailmanäitusel oma esindusega esimest korda. Esimest korda olid ka Läti ja Leedu. Maailmanäitusele eelnenud kahe aasta jooksul korraldati Eestis mitmeid üleriigilisi konkursse ja sellest kujunes suurim välisesinemine Eesti tutvustamiseks üldse nii ulatuslikkuse kui ka kulutuste poolest. Balti riikide ühispaviljoni peaarhitektiks valiti Eestist Aleksander Nürnberg ning 17. juunil 1937 avati Pariisis külastajatele hoone suure pidulikkusega ja kõikide osapoolte ametlike delegatsioonide osavõtul. Peakunstnik oli Oskar Raunam. Ekspositsiooni kujundustöödega oli seotud ka kahe audiplomi saaja Adamson-Eric, tutvustas hiljem maailmanäitust ajakirjanduse veergudel. Eestit esindas maailmanäitusel valdavalt Rakenduskunstnike Ühingu (RaKü) liikmete looming, fotokunst ja raamatud ning lisaks oli kaasatud kodumaist käsitööd. Väiksem osatähtsus oli tööstusel, mida esitleti eestkätt põlevkivitootmise kaudu. Eestit tutvustati ka atraktiivse turismimaana. Adamson-Eric kaks audiplomit vaipade ja keraamika ning portselanimaali eest Mari Adamson audiplom dekoratiivloomade ja nukkude eest Aleksander Nürnberg (peaarhitekt) grand prix Oskar Raunam Balti paviljoni üldhalli pannoomaalide eest grand prix Carl Sarap fotograafia kuldmedal Richard Wunderlich Eesti dekoratiivkaardi ja intarsiatehnikas kapi eest vastavalt audiplom ja kuldmedal Eduard Taska nahkehistöö valdkonna grand prix Roman Tavasti metallehistöö eest pronksmedal Karin Luts kuldmedal gobeläänvaiba eest Ede Maran (Kurrel) ning kuldmedal filigraantööde eest Jaan Koort keraamika audiplom Valli Talviku (Eller) keraamika audiplom Maks Roosma kuldmedal klaasigraveeringute eest 70 aastat Pariisi maailmanäitusest aastal 1937, näitus Adamson-Ericu muuseumis, 2007 ERR: 70 aastat Eesti esinemisest 1937 maailmanäitusel (video)
Max Vasmer

Max Julius Friedrich Vasmer (27. veebruar 1886 (ukj) Peterburi – 30. november 1962 Lääne-Berliin) oli Venemaalt pärit saksa slavist. Aastast 1919 töötas ta Tartu ülikoolis. 1921 läks ta Leipzigi ülikooli. Astus II maailmasõja ajal välja mitme vangistatud Poola teadlase eest, mis tõi kaasa nende vabastamise, kuid ka probleeme Vasmeri jaoks. Ta koostas vene etümoloogilise sõnastiku. 1928 – valiti NSV Liidu Teaduste Akadeemia välisliikmeks
Tõnu Jürvetson

Tõnu Jürvetson (18. aprill 1938 Tallinn – 12. detsember 2014 California) oli eesti insener Ameerika Ühendriikides. Tõnu Jürvetson sündis Artur ja Silvia Jürvetsoni esiklapsena. 1941. aasta küüditamisest õnnestus perel pääseda, kui nad viibisid Tõnu emapoolsete vanavanemate Külma talus Lagedil. Tõnu Jürvetsoni ema Silvia Jürvetson oli Voldemar ja Johanna Pätsi tütar. Kui naaber peret hoiatas, õnnestus neil küüditamise ajaks varjuda. Tõnu isa vanemad Aleksander ja Maria Jürimäe olid otseselt seotud Eesti iseseisvusmanifesti trükkimisega. Perekonnal õnnestus 22. septembril 1944 kodumaalt lahkuda viimase Saksamaale suunduva laevaga ning sõita sealt edasi Austriasse, kus Tõnu Jürvetson läks saksakeelsesse kooli. 1946. aastal paluti Voldemar Pätsil asuda Geislingeni, et ta hakkaks Eesti Rahvuskomitee esimeheks, ning vanavanemad võtsid kaasa ka Tõnu, kes läks Geislingenis eesti kooli. 1948. aastal sõitis kogu pere Rootsi ning Tõnu hakkas käima Göteborgis rootsikeelses koolis. 1951. aastal otsustas perekond ümber asuda Kanadasse Torontosse, seejärel Montreali. Seal lõpetas ta 1957. aastal töö kõrvalt YMCA õhtukeskkooli. Tõnu Jürvetson alustas laboranditööd Ottawas Bells Labsis, seejärel töötas Motorolas Ameerika Ühendriikides. Edaspidi töötas ta USAs mitmes paigas, käivitades vabrikujuhatajana mitu tehnoloogiaettevõtet. Tõnu Jürvetson abiellus 16. detsembril 1966 Tiiu Männistuga. 1967. aastal sündis poeg Steve. Tõnu Jürvetsoni isa oli arhitekt Arthur Jürvetson ning tema emapoolne vanaisa oli kunstnik ja kunstipedagoog Voldemar Päts. Anne Velliste. Tõnu Jürvetson in memoriam. Eesti Päevaleht (Rootsi), 4. veebruar 2015 Tõnu Jürvetson. Viis põlvkonda. Eesti Päevaleht (Rootsi), 4. veebruar 2015 Anne Velliste. Voldemar Päts. Tagasi koju. Tallinn, 2013. ISBN 9789949925520
Da Vinci robotsüsteem

Da Vinci robotsüsteem (The da Vinci Surgical System) on kirurgiarobot, mida vastava väljaõppe saanud eriarstid kasutavad näiteks eesnäärme-, põie-, neeru-, kaela-, pärasoole- ja kõhukasvajate opereerimisel. Da Vinci roboti töötasid välja USA armee meditsiinitehnikud (saksa keeles Medizintechniker) 1980. aastatel.  Pikemalt artiklis Tüümus#Tümektoomia Raskekujulise müasteenia ravis võidakse kasutada Da Vinci robotiga juhitavat tümektoomiat. Telemeditsiin Kirurg ikka on vajalik: Roboti tehtud operatsioonidel on surnud 71 patsienti, 12. september 2013, veebiversioon (vaadatud 18.02.2015) Marulli G, Schiavon M, Perissinotto E, Bugana A, Di Chiara F, Rebusso A, Rea F., Surgical and neurologic outcomes after robotic thymectomy in 100 consecutive patients with myasthenia gravis., J Thorac Cardiovasc Surg. märts 2013;145(3):730-5; discussion 735-6. doi: 10.1016/j.jtcvs.2012.12.031. veebiversioon (vaadatud 18.02.2015)(inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Da Vinci-Operationssystem seisuga 18.02.2015.
Radojka Šverko

Radojka Šverko (sündinud 9. aprillil 1948 Pazinis) on Horvaatia laulja. Radojka Šverko – 1973 S tobom u snu – 1975 Tebi pjevam u pjesmama – 1981 Pjesme ljubavne – 1990 Vatra i led – 1993 Va dihe mora – 1995 Radojka Šverko - Zlatna kolekcija – 2005 Men are my best friends – 2005 Svijet je moj – 2011
Black Hills

Black Hills [bläkk hillz] (inglise keeles 'mustad mäed'; lakota keeles Ȟe Sápa, šaieeni keeles Moʼȯhta-voʼhonáaeva) on mäestik Põhja-Ameerikas Ameerika Ühendriikide Lõuna-Dakota osariigi lääneosas ja Wyomingi osariigi kirdeosas. Mäestiku kõrgeim tipp on Harney (2208 m). Mäestiku ingliskeelne nimi on tõlge lakotakeelsest väljendist Pahá Sápa (mäed, mis on mustad). Mäestikuala kogupindala on üle 13 000 km². Üle 5000 km² Black Hillsist hõlmab riigimets. Puittaimedest domineerivad kanada kuusk ja kollane mänd. Faunas on esindatud ameerika piison, hirvlased, harksarvik, lumelammas, puuma, rohtlahaukur, ameerika nugis, orav, põhja lendorav, kuldkõht-marmot. Mäestikujõgedes elab forell. Enne eurooplastest uusasukate jõudmist asustasid mäestikupiirkonda lakota hõimud, kes 18. sajandil olid sellelt alalt tõrjunud välja šaieenid. 1874. aastal leiti Black Hillsis kulda, millele järgnenud kullapalaviku perioodil tekkis mitmeid kaevandusi ja kaevanduslinnu, sealhulgas Deadwood, Lead, Custer, Keystone. Leadis asuv Homestake'i kullakaevandus oli sulgemise ajal 2002. aastal läänepoolkera suurim ja sügavaim (2438 m) kaevandus. Sellest maardlast kaevandati kogu tegevusaja vältel kokku umbes 1,25 miljonit kilogrammi kulda. Tuntuim vaatamisväärsus on Mount Rushmore'i memoriaal kaljuseina raiutud Ameerika Ühendriikide presidentide George Washingtoni, Thomas Jeffersoni, Theodore Roosevelti ja Abraham Lincolni skulptuuridega. Memoriaali külastab aastas üle 2 miljoni turisti. Kaevandamine. Sügavaim kaevandus US Forest Service Black Hills National Forest
Cheviot

Cheviot on väike linn Uus-Meremaal Lõunasaare idaranniku lähedal Canterbury piirkonna põhjaosas. Cheviot asub Christchurchist umbes 110 km põhja pool, Uus-Meremaa riigimaantee nr 1 ääres. Chevioti ümbritsevad lauged metsatud mäed on karjakasvatuspiirkond, peamiselt kasvatatakse lambaid. 1901. aastal oli Chevioti lähedal maavärin magnituudiga 6,9. 2010. aastal asus Cheviotis Uus-Meremaal toimunud 9. rogaini maailmameistrivõistluste võistluskeskus. http://nzdotstat.stats.govt.nz/wbos/Index.aspx?DataSetCode=TABLECODE8318 Chevioti koduleht
Liivaaugu tamm

Liivaaugu tamm on harilik tamm, mis kasvab Keila linna piiril kahe raudteeharu vahel (Kulna küla territooriumil). On looduskaitse all. Kauni võraga puu vägev tüvi haruneb 1,3 m kõrgusel kaheks. 1998. aastal sai Hendrik Relve tamme tüve ümbermõõduks (mõõtes 1,1 m kõrguselt) 702 cm. Keila Liivaaugu tamm
Loigu keerdkadakas

Loigu keerdkadakas on harilik kadakas, mis kasvab Keilas. On looduskaitse all. See puukujuline kadakas on 8,2 m kõrge ning tema ümbermõõt on 1,4 m. Puu arvatav vanus on 150 aastat. Keerdumine on puukujuliste kadakate omapära. Tavaliselt keerduvad kadakad päripäeva, Loigu kadakas aga hoopis vastupäeva. Kaitsealune Loigu keerdkadakas Loigu kadakas suvel Retk Mudaaugu–Keila matkarajal ehk loodus linna lähedal Eesti Loodus 2007/1.
Přebuz

Přebuz (saksa keeles Frühbuß) on Tšehhi väikelinn Karlovy Vary maakonnas Sokolovi ringkonnas. Přebuz asub Maagimäestikus, 886 m kõrgusel üle merepinna. Přebuz on väikseima elanike arvuga linn Tšehhis. Aastatel 1938–1945 kuulus Přebuz Sudeedimaa koosseisus Saksamaale. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Město Přebuz - nejmenší město v České republice Kudy z nudy Přebuzi koduleht
Värvitaim

Värvitaim on taim, mis sisaldab ainet, mida saab kasutada kiudude (tavaliselt tekstiili) värvimiseks. Näiteks punast värvainet on Eesti taimedest saadud tedremaranast ja värvmadarast. Tavaliselt on värvivaks komponendiks mõni taimes sisalduv orgaaniline ühend, mis kiuga püsivaks ühinemiseks vajab peitsainega kinnitamist. Näiteks värvmadaras on värvivateks ühenditeks alisariin ja purpuriin ja peitsimiseks kasutatakse alumiiniumiioone sisaldavat maarjajääd. Näiteid taimeosade kasutamisest erinevate värvitoonide jaoks: harilik kuusk ja harilik mänd – okstest saab hallikasrohelise, käbidest punakaspruuni; harilik sibul – kuivatatud koortest saab pruunikaskollase ja erkkollase; värvainena kasutades saab villasele ja siidile erksaid värve anda. Värvitaimedena võidakse kasutada väga paljusid taimi. Ajalooliselt pikka aega kasutatud värvitaimi võib leida igast maailma regioonist. Värvitaimede loend Eesti entsüklopeedia. 10. köide: TÜRI–Y. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1998, lk 567. Sujata Saxena ja A. S. M. Raja, Natural Dyes: Sources, Chemistry, Application and Sustainability Issues, Onion, lk 44, Springer Science+Business Media Singapore 2014, (tarve 1.10.2015)(inglise keeles) M. Klemola, "Taimedega värvimine", soome keelest tõlkinud M. Ollisaar, Tallinn, Valgus, 1986
Ylläs

Ylläs on suusakeskus Soomes Lapi maakonnas Kolari vallas Äkäslompolo külas, umbes 150 km põhjapolaarjoonest põhja pool. Suusakeskusel on mäesuusanõlvad Yllästunturil ja talvisel hooajal umbes 330 km murdmaasuusaradu, sealhulgas 38 km valgustatud radu. Suvisel hooajal saab matkata Pallas-Yllästunturi rahvuspargis. http://www.yllas.fi/ Ylläse koduleht
Valu-nõgespuu

Valu-nõgespuu ehk gympie-gympie-puu[viide?] (Dendrocnide moroides) on nõgespuu perekonda kuuluv põõsastaim. APG III süsteemis on valu-nõgespuu liigitatud nõgeseliste (Urticaceae) sugukonda. Valu-nõgespuu kasvab looduslikult Austraalia kirdepiirkonna vihmametsades, Maluku saartel ja Indoneesias. Reuma korral määritakse keedetud lehtede ja koorega. Valu-nõgespuu liigitatakse mürktaimede hulka – kokkupuutel taimega võib osadel loomadel tekkida eluohtlik kõrvetus, selleks piisab taime riivamisest. Kõik taime osad peale juurte – lehed, varred ja viljad – on kaetud tillukeste, torkivate, süstlanõelakujuliste karvadega, mis eritavad organismi sattudes toksiini, mida nimetatakse moroidiiniks. Tugeva reaktsiooni vältimiseks pärast taime riivamist või sellega otsest kokkupuutumist võib võtta antihistamiinitableti. Uuendusliku välispidise meetmena leiab kasutust plaastri või karvaeemaldamiseks mõeldud vahalapi kleepimine kõrvetada saanud nahapinnale ja seejärel selle järsk maharebimine. Australian Tropcal Rainforest Plants, Dendrocnide moroides, veebiversioon (vaadatud 18.02.2015)(inglise keeles) "Eestikeelsete taimenimede andmebaas". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. veebruar 2015. Vaadatud 18. veebruaril 2015. Umberto Quattrocchi, "CRC World Dictionary of Medicinal and Poisonous Plants: Common Names ...", lk 1357, CRC Press, 2012, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 18.02.2015)(inglise keeles) tõlkematerjalid, toimetaja: Lauri Jürisoo, Suht ohutu välimusega, aga tappev: taim, mille kõrvetus on valusaim asi maailmas, 18. veebruar 2015, veebiversioon (vaadatud 18.02.2015)
MPEÕK Narva ja Peipsiveere piiskopkond

Narva ja Peipsiveere piiskopkond (vene keeles Нарвская и Причудская епархия) on Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku piiskopkond, mida juhib Narva ja Peipsiveere piiskop Lazar. Piiskopkonna haldusalas on 10 kogudust. Alajõe Jumalaema Sündimise kogudus (Ida-Viru maakond), Alajõe Jumalaema Sündimise kirik, Alajõe küla, Alutaguse vald Jaama Püha Nikolause kogudus (Ida-Viru maakond) – Jaama Püha Nikolause kirik, Jaama küla, Alutaguse vald Jõgeva Issanda Risti Väljatoomise Püha kogudus – palvetuba aadressil Suur tänav 24, Jõgeva linn Lohusuu Jumalailmumise kogudus (Ida-Viru maakond), Lohusuu Issanda Ristimise kirik, Järve tee 5, Lohusuu alevik, Mustvee vald Mustvee Püha Nikolause kogudus (Jõgeva maakond), Mustvee Püha Peapiiskop Nikolause kirik, Tartu maantee 14, Mustvee Narva Issanda Ülestõusmise peakiriku kogudus (Ida-Viru maakond), Narva Issanda Ülestõusmise peakirik, Bastrakovi tänav 4, Narva Narva Jumalaema Narva Ikooni kogudus (Ida-Viru maakond), Narva Jumalaema Narva pühakuju kirik, Rakvere tänav 39, Narva Narva Pühade Apostlisarnaste Kirillose ja Methodiose kogudus (Ida-Viru maakond) Narva-Jõesuu Püha Vladimiri kogudus (Ida-Viru maakond), Narva-Jõesuu Püha Suurvürst Vladimiri kirik, Vabaduse tänav 63, Narva-Jõesuu Nina Jumalaema Kaitsmise kogudus (Tartu maakond), Nina Jumalaema Kaitsmise kirik, Nina küla, Peipsiääre vald Lohusuu Issanda Ristimise kirik Mustvee Püha Nikolause kirik Nina Jumalaema Kaitsmise kirik