laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jääsinine

Jääsinine on sinise ja rohelise vahel asuv värvitoon, enamasti heledam rohekassinine, mis sarnaneb läbi paksu jääpanga kumava valguse värvusega. Mõistet on kasutatud türkiissinise sünonüümina. Teise definitsiooni järgi on jääsinine külm helesinine. Jääsinine (Eisblau) on Ostwaldi värvisüsteemis üks kaheksast põhivärvusest, selle komplementaarvärvus on oranž. Värvi nimetust on kasutatud silmavärvuse iseloomustamiseks, ja pigem negatiivses seoses. Liustik Spencer Glacier Alaskal Jääkoobas Jääskulptuuri tegemine jääpangast ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvinimede käsiraamatus "Color: universal language and dictionary of names" puudub jääsinine (Ice Blue), kuid jääroheline (Ice Green) võib olla kas väga hele roheline     , väga kahvatu roheline      või väga hele sinakasroheline      ; värv Iceland blue on väga kahvatu sinine      . RAL Design värvikaardi toon 280 50 10 Eisblaugrau on jahe sinakashall      , toon 200 60 25 Kühlboxeistürkis on türkiissinine      . Eesti ajaloolise arhitektuuri jaoks soovitatud voodrilaudade värvivalikus (Becker Acroma värvid) on jääsinine (NCS COLOR S 1005-R90B9) väga hele hallikassinine      . Veebivärv Ice Blue on kahvatu helesinine      (heledam variant RGB-sekundaarvärvist Cyan), veebivärv Ice Cold on hele rohekassinine      . Prantsuse keeles esinev värvinimetus bleu givré (sõnast givre – 'härmatis'), mida kasutatakse moesõnavaras tekstiilide värvuse iseloomustamiseks, tähistab värvitoonide vahemikku, mis sarnaneb suures osas Ostwaldi jääsinisega                                          . Kunstitarvete tootja Cansoni Mi-Teintes seeria pastellpaberi värvitoon 118 givré on violetjashall     . Lõunameresinine Türkiissinine Akvamariinsinine Pardisinine "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2019. Vaadatud 12. detsembril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. mai 2021. Vaadatud 12. detsembril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://hex.wikimix.info/en/color-d7fffe https://www.eki.ee/dict/ekss/index.cgi?Q=j%C3%A4%C3%A4sinine&F=M https://archive.org/details/coloruniversalla00kell/page/118/mode/2up?q=ice+green https://archive.org/details/coloruniversalla00kell/page/118/mode/2up?q=blue+ice https://www.ralcolorchart.com/ral-design/ral-280-50-10 https://www.ralcolorchart.com/ral-design/ral-200-60-25 Tööstuslikult krunditud ja värvitud voodrilauad. Tooteleht. - puumerkki.fi NCS COLOR S 1005-R90B. - NCS Colors. - paintcolorchart.com https://www.htmlcsscolor.com/hex/9EE4D9 https://fr.wikipedia.org/wiki/Bleu_givr%C3%A9
Elu on unenägu

"Elu on unenägu" ehk "La vida es sueño" on 1635. aastal avaldatud hispaaniakeelne näidend, mille autor oli Pedro Calderón de la Barca. Näidend keskendub vaba tahte ja saatuse konfliktile ning see on üks tuntumaid teatriteoseid Hispaania kuldajast ja de la Barca kuulsaim näidend. See jutustab loo väljamõeldud Poola printsist Segismundost, kelle on tema kuningast isa Basilio sulgenud vangitorni, sest ettekuulutus ennustas, et prints toob hävingu riigile ja surma kuningale. Nõnda tõuseb teemadena esile ka unenägude ja reaalsuse vaheline seos ning isa ja poja vaheline konflikt. Briti päevaleht The Independent on nimetanud selle maailma ajaloo 40 olulisema näidendi sekka. Sellest on valinud mitmeid adaptatsioone. Näiteks Raúl Ruiz tegi selle põhjal 1987. aastal filmi ning Lewis Spratlan komponeeris selle põhjal ooperi, mis esietendus 2010. aastal. "The 40 best plays of all time, from Our Country's Good to A Streetcar Named Desire" The Independent, 18. august 2019
Muusikasotsioloogia

Muusikasotsioloogia on muusikateadust ja sotsioloogiat ühendav distsipliin, mis uurib muusika rolli ühiskonnas, inimestevahelises suhtluses ja sotsiaalsetes struktuurides. Kuigi huvi muusika ja ühiskonna seoste üle ulatub tagasi antiikaega, algas muusikasotsioloogia kui teadusharu areng 19. sajandil. Prantsuse filosoof ja sotsioloogilise distsipliini rajaja Auguste Comte on nimetanud muusikat sotsiaalseimaks kõigist kunstivaldkondadest. Esimesed sotsioloogia suurkujud nagu Herbert Spencer, Georg Simmel ja Max Weber kirjutasid kõik muuhulgas ka muusikast. Seega oli muusikasotsioloogia sünd otseses seoses sotsioloogia kui teadusharu väljakujunemisega. Varane muusikasotsioloogia tegeles eelkõige lääne kunstmuusikaga, suuresti tänu selle privilegeeritud positsioonile akadeemilises maailmas. Eriti tugevalt kinnistus see positsioon filosoofi ja muusikateadlase Theodor Adorno töödes, kelle silmis levimuusika oli kultuuritööstuse masstoodangu vili, mis mõjutas inimesi pelgalt läbi standardiseeritud ja korduvate elementide. Tema arvates pidi muusikasotsioloogia ülesanne olema esteetiliste hinnangute andmine. 1950.–1960. aastate ühiskondlikud ja kultuurilised muutused tõid uuendusi ka teaduses. 1955. aastal asutati Ameerika Ühendriikides etnomusikoloogia ühing (Society of Ethnomusicology), kelle huviks ja eesmärgiks sai traditsioonilise muusika toomine akadeemilisse maailma. 70. aastatel alustas tööd juba uus põlvkond teadlasi, kes huvitus ka rokk- ja popmuusikauuringutest. Muusikasotsioloogia kui teadusharu laienes väga kiiresti ning piirid sotsioloogia, sotsiaalse antropoloogia, etnomusikoloogia, kultuuriuuringute ja soouuringute vahel muutusid üha hägusemaks. Nii kujunes sellest välja küllaltki interdistsiplinaarne teadusharu. Hannaliisa Uusma on õppinud sotsioloogiat Tallinna Ülikoolis ning kaitsnud seal magistrikraadi feminiinsuse konstrueerimisest Eesti popmuusikas. 2012. aastal alustas ta õpinguid Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia doktorantuuris. Ta on tegutsenud ansamblites HU? ja HUNT ning on üks Triigi Filharmoonia asutajatest. Praegu on Uusma põhitööks projektijuhtimine Sotsiaalkindlustusameti ohvriabi ja ennetusteenuste osakonnas. Sofia Joons on Rootsi päritolu väliseestlasest muusikasotsioloog. Ta on omandanud magistrikraadi sotsioloogia erialal Tallinna Ülikooli Eesti Humanitaarinstituudis ning õppinud pärimusmuusikat Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias. Joons tegutseb pärimusmuusika vallas ning on juhtinud muuhulgas Eesti Pärimusmuusika Keskuse August Pulsti õpistut. Joons on ka ansambli Naised Köögis liige. “The Routledge reader on the Sociology of Music” koostanud John Sheperd ja Kyle Devine, New York: Routledge, 2015. Hannaliisa Uusma elu pärast ansamblit HU?. Vikerraadio 13.05.2020. Hannaliisa Uusma Eesti Teadusinfosüsteemis Sofia Joons Eesti Teadusinfosüsteemis Adorno, Theodor W. Introduction to the sociology of music. New York: Continuum. 1988. Allaste, Airi-Alina (toim.). Subkultuurid. Elustiilide uurimused. Tallinn: Tallinna Ülikooli Kirjastus. 2013. Devine, Kyle Ross & Shepherd, John (toim.). The Routledge Reader on the Sociology of Music. New York: Routledge. 2015.
Garci Lasso de la Vega

Garci Lasso de la Vega (sündis aastate 1498–1503 vahemikus Toledos ja suri 14. oktoobril 1536 Nice'i linnas Savoia hertsogkonnas), tuntud ka kui Garcilaso de la Vega, oli Hispaania luuletaja ja sõdur. Ta aitas tuua Hispaaniasse Itaalia renessanssluule vorme, tehnikaid ja teemasid. Tema luuletused avaldas 1543. aastal Juan Boscán Almogáver.
Vanapark

Vanapark on park Pärnus. See rajati 1831. aastal ja on Pärnu linna vanim park. Tänapäeval asuvad pargis laste mänguväljak ja Vanapargi monument. Park on võetud looduskaitse alla. Vanapark rajati 1831. aastal, kui hakati väljapoole linnamüüri haljastust istutama. Kuna pargi rajamist organiseeris bürgermeister Goldmann, siis hakati seda nimetama Goldmanni pargiks. See oli esimene Pärnu park, mis oli mõeldud üldiseks kasutamiseks. Goldmanni parki ehitati Badesalon, kus sai mängida ajaviitemänge, piljardit, lugeda ajakirjandust. Samas asus kõlakoda, kus nädalalõppudel mängis orkester. Seal esinesid nii kohalikud kui ka külalisesinejad ja kunstnikud. Paik kujunes suvekülaliste kogunemis- ja lõbustuskohaks. Hiljem, kui Pärnu linna rajati ka teisi parke, siis hakati parki kutsuma Vanapargiks. 20. sajandi teisel poolel parki korrastati: sinna veeti juurde pinnast, külvati muru ja istutati puid-põõsaid. Kõnniteed kaeti mustkattega. Badesaloni asemele rajati laste mänguväljak kiikede ja liivakastiga. "Pärnu Vanapark". Vaadatud 12.12.2020. Silvia Sarv (30. august 2005). "Linna vanim park". Pärnu Postimees. Vaadatud 12.12.2020. Pärnu täna: Aleksandri tänav ja Vana park – Pärnu Postimees Linna vanim park – Pärnu Postimees
Leheroheline (värvus)

Leheroheline on üks rohelistest värvitoonidest, enamasti soojatooniline ja küllastatud heledam kuni keskmine lehtede värvi roheline värvus. Värvinimetust kasutatakse sageli lõngade, aga ka muude materjalide värvuse kirjeldamisel. Ostwaldi värvisüsteemis on hele ja kollakas leheroheline (Laubgrün) üks kaheksast põhivärvist, selle komplementaarvärvus on kannikeselilla (Veil). Sookask (Betula pubescens) Luuderohi (Hedera helix) Pärnavõra lehtede ja õitega Hõberemmelgas (Salix alba) Pajud Pantone värvitoon 16-0237 Foliage on soojatooniline roheline värvus      , tumedam ja pehmema tooniga kui Ostwaldi Laubgrün, Pantone 18-6018 Foliage Green on tumedam jahe roheline      ; Pantone värvitoon Leaf Green on hele soe veidi pastelne roheline värvus      . RAL Classic värvikaardi toon 6002 Laubgrün on pudelrohelisega sarnanev tugev tumeroheline värvus      . "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2019. Vaadatud 12. detsembril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. september 2021. Vaadatud 13. septembril 2021.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.ralfarbpalette.de/ral-classic/ral-6002-laubgrun http://eki.ee/dict/ekss/index.cgi?Q=leheroheline https://epood.saara.ee/pood/leheroheline-72 https://www.liann.ee/mod_shop_7d779af86d3c7e69b1e1eac90d9da4dc_Prestige-12942-leheroheline_est https://www.liann.ee/mod_shop_4129e674ae0510c5453aff0b3122a713_Egitto-46-leheroheline_est https://kasitoo.teemeteistmoodi.com/product/kartong-heyda-a4-300g-cm-leheroheline-1leht-1848/[alaline kõdulink] https://noorkeraamik.ee/toode/leheroheline-520-pigment/ "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. september 2021. Vaadatud 13. septembril 2021.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. jaanuar 2022. Vaadatud 21. jaanuaril 2022.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Amatnieki

Amatnieki on küla (vidējciems) Lätis Ropaži piirkonna Garkalne vallas. Küla asub valla lõunaosas merepinnast 5 meetri kõrgusel maantee A4 ja Mazā Jugla jõe vahel. Amatnieki jääb valla keskusest Berģist 6,6 ja Riia keskusest 17 kilomeetri kaugusele. Küla moodustati aastal 2003 veel hoonestamata põldudele. Sealse ala arendamiseks loodi kaks kinnisvaraprojekti - esimene neist Mazā Jugla luhale, teine kõrgemale maale, kus kasvas männik. Külas asub Amatnieki bussipeatus. Amatniekis kasvavad männid (ümbermõõdud 3,07 ja 3,12 m) on looduskaitse all. Aastal 2008 oli külas 99 elanikku, aastal 2020 oli seal aga 204 elanikku. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Sunīši (Garkalne piirkond)

Sunīši on küla (lielciems) Lätis Ropaži piirkonna Garkalne vallas. Küla asub valla lõunaosas merepinnast 8 meetri kõrgusel Sunīši järve kaldal, maantee A4 ja Lielā Jugla jõe vahel. Sunīši jääb valla keskusest Berģist 10 ja Riia keskusest 21 kilomeetri kaugusele. Küla tekkis aastal 2002, mil müüki pandi 70 Sunīši järve kaldal metsas asunud krunti. Küla kujunes järve ümber, selle keskus asub järve idakaldal. Sunīši keskaegne kalmistu on muinsusmälestisena kohaliku kaitse all. Külas asuvad Mucenieki, Ferrum Agro ja Sunīši bussipeatus. 2007. aastal oli külas 355 elanikku, 2020. aastal 842. Vietvārdu datubāze Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Sunīšu viduslaiku kapsēta[alaline kõdulink] Autotransporta direcija Autotransporta direcija "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 12. detsembril 2020.
Arūnas Dulkys

Arūnas Dulkys (sündinud 28. oktoobril 1972 Šilutes) on Leedu majandusteadlane. Ta on 7. detsembrist 2020 Leedu tervishoiuminister. Ta lõpetas aastal 1990 Raseiniais keskkooli ja aastal 1995 Vilniuse Ülikooli majandusteaduskonna. Ta on 7. detsembrist 2020 Leedu tervishoiuminister Ingrida Šimonytė valitsuses. Ta on abielus Dalia Dulkienėga ja neil on kolm tütart.
Carmely Reiska

Carmely Reiska (sündinud 8. augustil 2002 Tallinnas) on Eesti iluvõimleja, kes aastatel 2018–2021 kuulus Eesti iluvõimlemise rühmkava koondvõistkonda. Carmely Reiska on lõpetanud põhikooli Kadrioru Saksa Gümnaasiumis 2018. aastal ja jätkanud seal ka gümnaasiumihariduse omandamist. Hetkel õpib Carmely Konstanzi ülikoolis (University of Konstanz) bakalaureuse kraadil informaatikat. Aastatel 2016–2017 kuulus ta Eesti juunioride iluvõimlemise rühmkava koondvõistkonda ning 2017. aasta lõpust kuni 2021. aasta detsembrini treenis ta Eesti iluvõimlemise rühmkava rahvuskoondise koosseisus. Carmely Reiska on võistkonna koosseisus olnud Euroopa meistrivõistluste finalist 2017. aastal Budapestis (Ungari), 2018. aastal Guadalajaras (Hispaania) ja 2020. aastal Kiievis (Ukraina) ning esimene eestlaste Euroopa meistrivõistluste pronksmedalist viie palli kava finaalvõistlusel (Kiiev 2020). Carmely on osalenud 2019. aastal Minskis (Valgevene) toimunud Euroopa mängudel, kus ta saavutas oma rühmaga kokkuvõttes 7. koha, ja võistelnud kahel maailmameistrivõistlustel (2018 Sofia, Bulgaaria ja 2021 Kitakyushu, Jaapan), saavutades mõlemal võistluses 13. koha. Ta on ka 2018. aasta Grand-Prix Holon (Iisrael) hõbemedalist kolme palli ja kahe hüpitsa kava finaalis ning pronksmedalist viie rõnga kava finaalis, 2019. aasta Grand-Prix Thiais ja 2021. aasta Grand-Prix Moskva pronksmedalist viie palli kava finaalis. Carmely Reiska on kahekordne Eesti iluvõimlemise rühmkavade meister (2016 ja 2017).
Berģi (Garkalne piirkond)

Berģi on küla (lielciems) Lätis Ropaži piirkonna Garkalne vallas. Küla asub Riia piiril ja jääb valla keskusest Berģist 3 ning Riia keskusest 14 kilomeetri kaugusele. Külas asub Autoservissi bussipeatus, enamik küla teenindavatest peatustest jäävad aga Riia linna aladele, asudes kahe asula piiriks oleval Riia tänaval (Upesciema iela). Riia linna piiritähis on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Aastal 2020 oli külas 1337 elanikku. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 13. detsembril 2020. Dizaina objekts robežzīme RĪGA
James Carnegie

James Carnegie on mitme Suurbritannia aadliku nimi: James Carnegie, teine Southeski krahv (enne 1583 – 1669) James Carnegie, viies Southeski krahv (1692–1730) Sir James Carnegie, kolmas baronet (umbes 1715 – 1765) Sir James Carnegie, viies baronet (1799–1849) James Carnegie, üheksas Southeski krahv (1827–1905) James Carnegie, kolmas Fife'i hertsog (1929–2015)
Kamesznica

Kamesznica on küla Poolas Sileesia vojevoodkonnas Żywieci maakonnas Milówka vallas. Kamesznica asub Slovakkia piirist 7,5 km kaugusel. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/012414417092-0062053?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 6.10.2022.
Nieledwia

Nieledwia on küla Poolas Sileesia vojevoodkonnas Żywieci maakonnas Milówka vallas. Nieledwia asub Slovakkia piirist 8 km kaugusel. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/012414417092-0062567?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 6.10.2022.
Szare

Szare on küla Poolas Sileesia vojevoodkonnas Żywieci maakonnas Milówka vallas. Szare asub Slovakkia piirist ligi 8 km ja Tšehhi piirist umbes 13 km kaugusel. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/012414417092-0062662?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 6.10.2022.
Istebna

Istebna on küla Poolas Sileesia vojevoodkonnas Cieszyni maakonnas, Istebna valla halduskeskus. Istebna asub Tšehhi piirist 3 km kaugusel ja Slovakkia piirist ligi 5,5 km kaugusel. Istebna on turismisihtpunkt ja talispordikeskus. Istebna Encyklopedia PWN
Koniaków

Koniaków (saksa keeles Koniakau) on küla Poolas Sileesia vojevoodkonnas Cieszyni maakonnas Istebna vallas. Koniaków asub Slovakkia piirist 3,5 km ja Tšehhi piirist 6,5 km kaugusel. Koniaków asub merepinnast ligikaudu 750 meetri kõrgusel. Küla on turismisihtpunkt ja puhkekeskus. Koniakówis on soodsad tingimused talispordiks (lumikate püsib umbes 100 päeva aastas) ja mägimatkamiseks. Koniaków on kuulus pitsikudumise, tikkimise ja kunstilise kudumise keskus. Külas on säilinud traditsioonilised rahvarõivad ja palju rahvakombeid. Tegutseb piirkondlik laulu- ja tantsuansambel "Koniaków". https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/012414403092-0054007?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 6.10.2022. Koniaków Encyklopedia PWN. Vaadatud 8. jaanuaril 2024
Deng Xiaopingi teooria

Deng Xiaopingi teooria (hiina lihtsustatud kirjas 邓小平理论, hiina traditsioonilises kirjas 鄧小平理論, pinyinis Dèng Xiǎopíng Lǐlùn) ehk dengism on Hiina Rahvavabariigi juhi Deng Xiaopingi poolt loodud poliitiliste ja majanduslike teooriate seeria. Tema teooriad ei vastandu marksism-leninismile ega maoismile, vaid proovivad neid kohastada Hiina sotsiaalmajanduslikesse oludesse. Deng pidas oluliseks ka Hiina avamist välismaailmale ja põhimõtet "üks riik, kaks süsteemi". Läbi loosungi "otsige tõde faktidest" edendas ta riigis poliitilist ja majanduslikku pragmatismi. Kolm esindajat Teaduslik väljavaade arengule Tricle-down teooria Sotsialistlik turumajandus Produktiivsete jõudude teooria Revisionism (marksism) Hruštšovism Perestroika Xi Jinpingi idee Uus majanduspoliitika "THE YEARS OF HARDSHIP AND DANGER". Peoples Daily China. 14. september 2010. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. oktoober 2017. Vaadatud 24. oktoober 2017. Wei-Wei Zhang, Ideology and economic reform under Deng Xiaoping, 1978-1993 (Routledge, 1996). Deng Xiaoping (10. oktoober 1978). "Carry out the policy of opening to the outside world and learn advanced science and technology from other countries". Vaadatud 4. jaanuar 2009. "Ideological Foundation". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. märts 2016. Vaadatud 4. jaanuar 2009. Narayanan, Raviprasad. "The politics of reform in China: Deng, Jiang and Hu." Strategic Analysis 30.2 (2006): 329–353. Zhang, Wei-Wei. "Ideology and economic reform under Deng Xiaoping, 1978–1993" (Routledge, 1996).
Markus Kärner

Markus Kärner (sündinud 25. juunil 1990) on Eesti jurist, ametilt kohtunik. Kärner on õppinud aastatel 2009–2012 Tartu Ülikoolis õigusteadust ja saanud sotsiaalteaduste bakalaureusekraadi. 2012–2014 omandas ta õigusmagistri samas ülikoolis. 2019. aastast õpib Tartu Ülikooli doktorantuuris ning on ka ülikooli karistusõiguse õppejõud. 8. augustil 2013 nimetati ta riigiprokuratuuri järelevalveosakonna konsultandiks. 1. oktoobrist 2014 töötab ta Justiitsministeeriumis. Kuni 31. oktoobrini 2019 oli Kärner kriminaalpoliitika osakonnas karistusõiguse ja menetluse talituse nõunik. 1. novembrist 2019 kuni 11. oktoobrini 2020 oli ta sama struktuuriüksuse juhataja. 10. augustist 2020 täitis ta kriminaalpoliitika asekantsleri ülesandeid ning 12. oktoobrist nimetati ta sellele ametikohale viieks aastaks. Justiitsministeeriumi kriminaalpoliitika asekantsleri põhiülesanneteks on tõhusa ja inimkeskse kriminaalpoliitika arendamine, mis põhineb andmetel ja analüüsil. Asekantsleri ülesandeks on ka prokuratuuri ja kohtuekspertiisi instituudi tegevuse koordineerimine ja teenistusliku järelevalve teostamine. Justiitsminister Raivo Aeg ütles ametisse nimetamisel, et uue asekantsleri peamiseks väljakutseks saab olema digitaalsele menetlusele üleminek kogu süüteomenetluse ahelas. Tema teenistus lõppes omal soovil 5. novembril 2023. 3. novembril 2023 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Kärneri teise astme kohtunikuks alates 8. jaanuarist 2024. Ta asus tööle Tallinna ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumi. Markus Kärneri teadusartikleid karistusõiguse ja kriminaalmenetluse valdkonnas on avaldanud Eesti õigusajakiri Juridica. Markus Kärner Eesti Teadusinfosüsteemis Justiitsminiteeriumi dokumendiregister. Justiitsministri 04.11.2019 käskkiri nr 183-k "Markus Kärneri üleviimine". Justiitsminiteeriumi dokumendiregister. Justiitsministri 09.10.2020 käskkiri nr 135-k "Markus Kärneri üleviimine". Justiitsminiteeriumi dokumendiregister. Justiitsministri 09.09.2014 käskkiri nr 256-k "Markus Kärneri (Kärner) ametikohale nimetamine". Justiitsminiteeriumi dokumendiregister. Justiitsministri 14.08.2020 käskkiri nr 115-k "Markus Kärneri lisatasu". "Justiitsministeeriumi kriminaalpoliitika asekantsleriks valiti Markus Kärner" Eesti Rahvusringhääling, 9. oktoober 2020. Justiitsminiteeriumi dokumendiregister. Justiitsministri 17.10.2023 käskkiri nr 187-k "Teenistusest vabastamine (Markus Kärner)". Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 03.11.2023 otsus nr 332 "Kohtunikuks nimetamine". Avaldamismärge: RT III, 07.11.2023, 2.
Tanel Kalmet

Tanel Kalmet (sündinud 30. mail 1973) on Eesti riigiametnik. 1993–1995 oli Tanel Kalmet õpetaja Jakob Westholmi Keskkoolis. 1997–1999 Patendiameti konsultant-nõunik ja 1999–2002 õigusosakonna talituse juhataja. 2001–2006 Akadeemia Nord lektor ja 2006–2007 sama kooli dotsent. 2004. aastast on ta Patendiameti tööstusomandi apellatsioonikomisjoni esimees. 2019 nimetati ta samale ametikohale riigiametnikuna. 2007–2019 oli Kalmet tööl Justiitsministeeriumis eri ametikohtadel. 1991–1994 Eesti Humanitaarinstituut, filosoofia ja teoloogia õpingud 1995–1996 Tartu Ülikool, filosoofiateaduskond, ajaloo osakond 1996–1999 Tartu Ülikool, õigusteaduskond (B.A.) 2000–2002 Akadeemia Nord magistrantuur (diplomitöö teemal "Kiriku sui generis õigussubjektsus") 2002–2006 Akadeemia Nord doktorantuur Tanel Kalmet Eesti Teadusinfosüsteemis Justiitsminiteeriumi dokumendiregister. Justiitsministri 29.10.2019 käskkiri nr 177-k "Tanel Kalmeti (Kalmet) ametisse nimetamine".
Kristel Siitam-Nyiri

Kristel Siitam-Nyiri (sündinud 23. märtsil 1975) on Eesti jurist ja riigiametnik. 1997. aastal lõpetas Siitam-Nyiri Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Siitam-Nyiri alustas prokurörina 1995. aastal Pärnu prokuratuuris. 1997–2004 töötas ta Tallinna prokuratuuris majanduskuritegude osakonda juhtiva prokurörina ning aastatel 2004–2011 Põhja ringkonnaprokuratuuri majandus- ja korruptsioonikuritegude osakonna juhina (vanemprokurör). 2011–2020 oli ta Justiitsministeeriumi kriminaalpoliitika asekantsler. 2020. aasta juuli lõpus nimetati ta Euroopa Prokuratuuri prokuröriks. 2005. aastal nimetas Vabariigi Valitsus ta Estonia parvlaeva uppumise uurimise komisjoni liikmeks. Aasta möödudes asendati ta kahe teise ametnikuga. 2019. aastal nimetas Vabariigi Valitsus ta kolmeks aastaks ametnikueetika nõukogu liikmeks. Keskvalitsus vabastas ta aasta hiljem nõukogu koosseisust. "Eesti prokurörid 2001" (Tallinn: Riigiprokuratuur, 2001) lk 48. Justiitsministeeriumi dokumendiregister. Justiitsministri 04.08.2020 käskkiri nr 113-k "Kristel Siitam-Nyiri teenistusest vabastamine". "Justiitsministeeriumi asekantsler Siitam-Nyiri sai Euroopa prokuröriks" Eesti Rahvusringhääling, 28. juuli 2020 Justiitsministeeriumi dokumendiregister. Justiitsministri 18.06.2012 käskkiri nr 121-k. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Valitsuse 07.03.2005 korraldus nr 129 "Asjatundjate komisjoni moodustamine 1994. aasta septembris reisiparvlaeval "Estonia" toimunud sõjalise kasutusega seadmete veo asjaolude uurimiseks". Avaldamismärge: RTL 2005, 30, 424. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Valitsuse 31.03.2006 korraldus nr 220 "Vabariigi Valitsuse 7. märtsi 2005. a korralduse nr 129 “Asjatundjate komisjoni moodustamine 1994. aasta septembris reisiparvlaeval “Estonia” toimunud sõjalise kasutusega seadmete veo asjaolude uurimiseks” muutmine". Avaldamismärge: RTL 2006, 31, 556. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Valitsuse 12.12.2019 korraldus nr 299 "Ametnikueetika nõukogu koosseisu kinnitamine". Avaldamismärge: RT III, 17.12.2019, 4. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Valitsuse 06.11.2020 korraldus nr 386 "Vabariigi Valitsuse 12. detsembri 2019. a korralduse nr 299 „Ametnikueetika nõukogu koosseisu kinnitamine“ muutmine". Avaldamismärge: RT III, 10.11.2020, 7. ´