laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sihtasutus Rannarahva Muuseum

Sihtasutus Rannarahva Muuseum (varasema nimega: Sihtasutus Viimsi Muuseumid) on sihtasutus, mis haldab kolme muuseumi: Viimsi vabaõhumuuseumi, Rannarahva muuseumi ning Naissaare Muuseumi. SA Rannarahva Muuseumi eelkäija on S. M. Kirovi nimelise näidiskalurikolhoosi muuseum, mis asutati 1971. aastal. Pringi külas avati 1980. aastal muuseumi vabaõhuosakond. Tänapäevasel kujul on muuseum loodud peale mitmeid reorganiseerimisi juunis 2007, mil loodi SA Viimsi Muuseumid. 2009. aasta sügisel nimetati asutus ümber Sihtasutus Rannarahva Muuseumiks, kuna uus nimi peegeldas senisest enam muuseumi sisulist tööd ja ajalugu. Sihtasutuse koosseisu kuulub kolm muuseumikompleksi, mis üksteist täiendades annavad Eestimaa rannarahva elust laiema pildi: Rannarahva muuseum (rannarahvas Läänemere kallastel muinasajast tänapäevani); Viimsi vabaõhumuuseum (kaluriküla lugu); Naissaare muuseum (rannarahvas väikesaartel, militaarajalugu). Sihtasutus tegutseb rannarahva mäluasutusena, kogudes ja eksponeerides oma muuseumides randlaste kultuuri- ja ajaloopärandiga seonduvat http://www.rannarahvamuuseum.ee/muuseumid/ (vaadatud 16.11.2015) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. november 2015. Vaadatud 16. novembril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Rannarahva Muuseumi koduleht
EPO

EPO võib tähistada: Erütropoetiin, punaste vereliblede kasvufaktor Euroopa Patendiamet (European Patent Organisation) Etelä-Pohjalainen Osakunta, organisatsioon Soomes
Uus-Lõuna-Walesi Linné Ühing

Uus-Lõuna-Walesi Linné Ühing (Linnean Society of New South Wales) on Austraalias Sydneys tegutsev teadusühing, mis asutati 1874. aastal. Esimesed toimetised anti välja 1875. Ühingu asutamisel mängis olulist rolli William John Macleay, kes oli seltsi esimene president. Linné Ühing Koduleht
Rosignano Monferrato

Rosignano Monferrato on vald Itaalias Piemonte maakonnas Alessandria provintsis. 280 meetri kõrgusel merepinnast asuva Rosignano Monferrato asustustihedus on keskmiselt 87 inimest ruutkilomeetri kohta. Rosignano Monferrato piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Camagna Monferrato, Casale Monferrato, Cella Monte, Frassinello Monferrato, Ozzano Monferrato, San Giorgio Monferrato, Terruggia. Rosignano Monferrato vaade Sant'Antonio kirik San Vittore kirik San Vittore kiriku kellatorn https://demo.istat.it/?l=it  Rosignano Monferrato – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Vaenuköis

Vaenuköis ehk vainuköis on vaenusääse (Sciara militaris) vaklade moodustatud ahel, mis on kuni 15 cm lai ja 3–4 m pikk. Vaklade ahelat võib märgata juuli- või augustiöödel niisketes metsades. Vaenuköiega seondub Eesti rahvakultuuris mitmeid pärimusi. Usutakse, et vaglaahela koost lahutamine annab käele erilised võimed. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 332 Mall Hiiemäe. Vainuköis rahvapärimustes ja looduses. Eesti Loodus, 7/1984 Mall Hiiemäe. Vainuköis rahvapärimustes ja looduses. Eesti Loodus, juuli 1984
Ussikuningas

Ussikuningas on rahvausundis madude (ehk rahvakeeli usside) valitseja, keda kujutatakse suure harja või kuldkrooniga. Kujutlus ussikuningast on levinud paljudes Euroopa rahvausundites. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 329 "Kommentaare eesti mütoloogiale: Ussikuningas" ETV 1998 Kohtumisi usside ja ussikuningaga Rahvajutte Maarja-Magdaleena kihelkonnast. Rahvakultuuri keskus Ussikuningas mordva mütoloogias Folklore.ee
Tõrvas

Tõrvas (saarte murdes ka tõrvaskant ) on vaigurikas osa puust, enamasti juurtega männikänd. Tõrvaseid kasutati rahvakultuuris tõrvapõletamisel toorainena. Maa sees aastaid olnud kännud olid selleks parimad. Pärast kuivatamist lõhuti need kirvega käredeks. Tõrvaseid kasutati ka öisel ahingupüügil ehk tulusepüügil, kus neid põletati paadininasse kinnitatud tuluseraua peal valguse saamiseks. tõrv tõrvaahi tõrvapõletamine "Väike murdesõnastik, [1] (Vaadatud 06.02.2021) Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009. [2] (vaadatud 01.06.2013) Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 322 Eesti etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 223
Samaaegne destillatsioon-ekstraktsioon

Samaaegne destillatsioon-ekstraktsioon (SDE) on veeaurudestillatsiooni modifikatsioon, mis võimaldab lenduvaid hüdrofoobseid aineid destilleerida keemistemperatuurist madalamal temperatuuril (praktiliselt 100 °C juures) ja seejärel vahetult ekstraheerida veega mittesegunevasse orgaanilisse lahustisse. Samaaegne destillatsioon-ekstraktsioon teostatakse spetsiaalses kombineeritud seadmes. Näiteks taimsest materjalist eeterlike õlide eraldamiseks pannakse need veega destillatsioonikolbi. Lenduvad õlid destilleeruvad koos veeauruga ja püütakse kinni jahuti alla paigutatud orgaanilise solvendiga (näiteks heksaan + tetradekaan) ekstraktoris, millest alumine veekiht suunatakse pidevalt tagasi destillatsioonikolbi. SDE mikroseade on osutunud sobivaks taimsete eeterlike õlide eraldamiseks järgneva kromatograafilise analüüsi tarbeks (proovis ei sisaldu suure molekulmassiga komponente). Võrdluseks. Samaaegse destillatsiooni-ekstraktsiooni korral tahkest materjalist eraldatakse kergemini lenduvad komponendid koosdestillatsioonil veeauruga, st tänu lenduvusele. Soxhleti ekstraktorit kasutades eraldatakse tahkest materjalist komponendid, mis kasutatavas solvendis paremini lahustuvad, st vastavalt lahustuvusele. Bicci, C., D'Amato, A., Nano, M., Frattini, C. (1990) Improved method for the analysis of small amounts of essential oils by microdistillation followed by capillary gas chromatography. Journal of Chromatography A, 279, 409-416.
Eesti filmimuuseum

Eesti filmimuuseum on 2006. aastal asutatud muuseum, mis asub Tallinnas Maarjamäel; Eesti ajaloomuuseumi üks filiaale. Muuseumis eksponeeritakse Eesti filmi ajalugu puudutavaid objekte, näiteks linateostes kasutatud kostüüme, rekvisiite, filmistuudio Tallinnfilm materjale. https://web.archive.org/web/20130630074149/http://www.ajaloomuuseum.ee/et/filmimuuseum (vaadatud 15.06.2013) Muuseumist Eesti Ajaloomuuseumi kodulehel
Kadrioru kunstimuuseum

Kadrioru kunstimuuseum (nimetatud ka: Väliskunsti muuseum) on aastal 2000 Tallinnas Kadrioru lossis avatud kunstimuuseum. See kuulub Eesti Kunstimuuseumi koosseisu. http://www.muuseum.ee/et/muuseumid/eesti_muuseumid/by_alphabet?action=details&museum_id=14 (vaadatud 15.06.2013) Muuseumist Eesti kunstimuuseumi kodulehel (arhiiviversioon)
Billings

Billings on linn Ameerika Ühendriikides Montana osariigis. Billings on osariigi suurim linn ja Yellowstone'i maakonna halduskeskus. Linn asutati 1877. aastal.
Great Falls

Great Falls on linn Ameerika Ühendriikides Montana osariigis Missouri jõe kaldal, Cascade'i maakonna halduskeskus. Great Falls on elanike arvult Montana kolmas linn. Esimesed asulad tekkisid Great Fallsi piirkonda 1883. aastal ja 1887 jõudis linna raudteeliin. Great Fallsi koduleht
Elu veinimõisas

"Elu veinimõisas" (hiljemalt ka "Staarid veinimõisas ja "Blondid veinimõisas") on 2010. aasta kevadel esimest korda TV3 eetris olnud tõsielusari. Saatel oli neli hooaega. Sari räägib eesti staaridest, kes lähevad nädalaks Prantsusmaale Chateau Magnol'i veinimõisasse. Mõisas teevad nad tööd ja õpivad veini kohta rohkem teadma. Lauljad peavad ka koos laule esitama. Saatejuht on alates 2. hooajast Alari Kivisaar.
Wuxi

Wuxi on ringkonna õigustega linn Hiinas Jiangsu provintsis. Asub Tai järve lääne- ja põhjakaldal. Wuxi jaguneb 9 maakonna tasemel haldusüksuseks (7 linnarajooni ja 2 maakonna õigustega linna). Wuxi koduleht
Flaamid

Flaamid (hollandi keeles de Vlamingen) on hollandi keelt kõnelev Belgia rahvusrühm, kes kuulub germaani rahvaste hulka. Enamik flaamidest elab Belgia põhjaosas Flandrias. Flaamid on üks kahest Belgia suuremast rahvusrühmast, teine neist on prantsuse keelt kõnelevad valloonid. Flaame on Belgia rahvastikus umbes 60%. Ajalooliselt on flaamideks nimetatud ka kõiki Flandria elanikke, kellest osa kõneles prantsuse või pikardia keelt (peamiselt Tournai ümbruses, mis tänapäeval kuulub Vallooniasse, ning Lille'i ja Douai ümbruses, mis on tänapäeval Prantsuse Flandria). 2011. aastal oli flaame kokku umbes 7 300 000. Belgias elas neist 6 450 765, Ameerika Ühendriikides 389 171, Prantsusmaal 187  750, Kanadas 12 430 kuni 168 910, Lõuna-Aafrika Vabariigis 55 200, Austraalias 15 130 ning Brasiilias 6000. Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 10 flaami, neist 5 Tallinnas. Minahan, James (2000). One Europe, many nations: a historical dictionary of European national groups. Greenwood Publishing Group. Lk 769. ISBN 0313309841. Vaadatud 19. juuni 2013. "La Flandre Wallonne aux 16e et 17e siшcle suivie... de notes historiques ... - Lebon - Google Livres". Books.google.fr. Vaadatud 08.01.2013. Päring Statistikaameti andmebaasist
Camagna Monferrato

Camagna Monferrato on vald Itaalias Piemonte maakonnas Alessandria provintsis. 261 meetri kõrgusel merepinnast asuva Camagna Monferrato asustustihedus on keskmiselt 57 inimest ruutkilomeetri kohta. Camagna Monferrato piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Casale Monferrato, Conzano, Cuccaro Monferrato, Frassinello Monferrato, Lu, Rosignano Monferrato, Vignale Monferrato. Camagna Monferrato halduspiirides asuvad järgmised asulad: Regione Bonina, Stramba. Haldushoone Sant'Eusebio kirik Sant'Eusebio kiriku fassaad https://demo.istat.it/?l=it  Camagna Monferrato – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles) Andmebaas MonferratoArte (itaalia keeles)
Cella Monte

Cella Monte on vald Itaalias Piemonte maakonnas Alessandria provintsis. 268 meetri kõrgusel merepinnast asuva Cella Monte asustustihedus on keskmiselt 94 inimest ruutkilomeetri kohta. Cella Monte piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Frassinello Monferrato, Ottiglio, Ozzano Monferrato, Rosignano Monferrato, Sala Monferrato. Sant'Antonio oratoorium SS. Quirico e Giulitta kirik Cella Monte ajalooline keskus Haldushoone https://demo.istat.it/?l=it  Cella Monte – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Frassinello Monferrato

Frassinello Monferrato on vald Itaalias Piemonte maakonnas Alessandria provintsis. 261 meetri kõrgusel merepinnast asuva Frassinello Monferrato asustustihedus on keskmiselt 64 inimest ruutkilomeetri kohta. Frassinello Monferrato piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Camagna Monferrato, Cella Monte, Olivola, Ottiglio, Rosignano Monferrato, Vignale Monferrato. https://demo.istat.it/?l=it  Frassinello Monferrato – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Ozzano Monferrato

Ozzano Monferrato on vald Itaalias Piemonte maakonnas Alessandria provintsis. 246 meetri kõrgusel merepinnast asuva Ozzano Monferrato asustustihedus on keskmiselt 99 inimest ruutkilomeetri kohta. Ozzano Monferrato piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Casale Monferrato, Cella Monte, Cereseto, Pontestura, Rosignano Monferrato, Sala Monferrato, San Giorgio Monferrato, Treville. Castello di Ozzano Monferrato San Salvatore kirik Vaade Haldushoone https://demo.istat.it/?l=it  Ozzano Monferrato – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
San Giorgio Monferrato

San Giorgio Monferrato on vald Itaalias Piemonte maakonnas Alessandria provintsis. 281 meetri kõrgusel merepinnast asuva San Giorgio Monferrato asustustihedus on keskmiselt 181 inimest ruutkilomeetri kohta. San Giorgio Monferrato piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Casale Monferrato, Ozzano Monferrato, Rosignano Monferrato. San Giorgio Monferrato halduspiirides asuvad järgmised asulad: Cascinotti, Chiabotto. San Giorgio Monferratot on esmamainitud kirjasõnas 999. aasta 7. mail. San Giorgio kiriku fassaad Haldushoone  Prantsusmaa – Saint-Julien (Côtes-d'Armor) https://demo.istat.it/?l=it  San Giorgio Monferrato – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles) Andmebaas MonferratoArte: San Giorgio Monferrato
Artur Vaha

Artur Vaha (12. august 1900 Voldi vald – 17. juuni 1976) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane. Artur Vaha sündis Tartumaal maatöölise peres. 16-aastaselt sai temast tööline Moskvas. Novembris 1918 astus ta vabatahtlikult Punaarmeesse ja võttis osa lahingutest valgekaartlaste vastu. Pärast demobiliseerimist töötas ta lukksepana Leningradi tehastes. 1930. aastal saadeti ta tööle Lääne-Siberisse masinatraktorijaama direktoriks. 1939. aastal lõpetas ta Moskva Üleliidulise Põllumajandusakadeemia. Märtsis 1941 suunati ta tööle EK(b)P Keskkomitee aparaati. Teise maailmasõja ajal suvel 1941 võitles ta Tallinna töölispolgu ridades. Aastast 1942 võttis ta EK(b)P Keskkomitee põllumajandusosakonna juhatajana töötades osa (puna)partisaniliikumise organiseerimisest sakslaste poolt okupeeritud Eesti territooriumil. Pärast sõda töötas ta Eesti NSV Riigikontrolli Rahvakomissariaadis, olles 11. detsembrist 1945 18. aprillini 1949 Eesti NSV riigikontrolli minister. 18. aprillist 1949 kuni 17. jaanuarini 1951 oli ta Eesti NSV põllumajandusminister. Veel töötas ta Metsamajanduse ministeeriumis ja Eesti NSV Ministrite Nõukogu aparaadis. 1963. aastast oli ta personaalpensionär. 1970. aastal autasustati teda Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukirjaga kauaaegse töö eest nõukogude organites ja aktiivse ühiskondliku tegevuse eest ning seoses 70. sünnipäevaga Ta oli 1926. aastast NLKP liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu II koosseisu saadik. Artur Vaha suri 17. juunil 1976 ja ta maeti 23. juunil 1976 Metsakalmistule. EESTI NSV ÜLEMNÕUKOGU PRESIIDIUMI SEADLUS, Sm. A. Vaha autasustamise kohta Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukirjaga. ENSV ÜLEMNÕUKOGU JA VALITSUSE TEATAJA, 14. august 1970 Nr. 34 (249) Art. 302 Tallinna Metsakalmistu, V, SV, 1/8 Haudu.ee Nekroloog. Rahva Hääl 19. juuni 1976 "Valitud ja valitsenud..." koostanud Jaan Toomla. Tallinn 1999.
Sinikrae

Sinikrae on üldnimetus töötaja kohta, kes teeb enamasti füüsilist tööd. Sinikrae töö võib hõlmata kvalifitseeritud või kvalifitseerimata tööd mitmetel tegevusaladel nagu tootmine, kaevandus, ehitus, mehaanika, hooldus, tehnika paigaldus ja paljud muud füüsilise töö liigid. Valgekrae
Melioraator

Melioraator ehk maaparandaja on inimene, kes tegeleb praktiliselt või teoreetiliselt maaparandusega. Eesti Maaparandajate Selts
August Pedajas

August Pedajas (24. november 1930 Konguta vald – 4. aprill 1992) oli Eesti NSV põllumajandusjuht, partei- ja riigitegelane. Ta lõpetas aastal 1962 agronoomina Eesti Põllumajanduse Akadeemia ja aastal 1968 NLKP KK juures asuva Kõrgema Parteikooli. Aastatel 1949–1952 töötas ta Torma masinatraktorijaamas jaoskonnaagronoomina ja vanemagronoomina, aastatel 1952–1956 Ahja masinatraktorijaama direktorina. Aastatel 1956–1962 oli ta Põlva rajooni RSN Täitevkomitee esimees. Aastatel 1962–1965 oli ta Viljandi Kolhoosi- ja Sovhoositootmise valitsuse juhataja, aastatel 1968–1969 Viljandi Rajooni Põllumajanduse Tootmisvalitsuse juhataja. Aastatel 1969–1970 oli ta EKP Viljandi Rajoonikomitee I sekretär. Aastatel 1970–1982 oli ta Eesti NSV varumisminister. August Pedajas hukkus autoõnnetuses[viide?] 4. aprillil 1992 Saaremaal ja ta maeti 11. aprillil 1992 Metsakalmistule. Ta oli aastast 1952 NLKP liige, ta on olnud EKP Keskkomitee ja EKP revisjonikomisjoni liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu VIII, IX ja X koosseisu saadik. 1958 orden Austuse märk 1965 Tööpunalipu orden 1971 Tööpunalipu orden 1976 Eesti NSV teeneline agronoom August Augusti p. Pedajas, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 123 Haudi, Tallinna Metsakalmistu, V, 4T, 52 Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951*2000 AS Kirjastus Ilo, 2003 "Valitud ja valitsenud..." koostanud Jaan Toomla. Tallinn 1999. Eesti Nõukogude Entsüklopeedia 6. köide, Tallinn 1974 Eesti Nõukogude Entsüklopeedia 9. köide, Tallinn 1978
Tšapajevsk

Tšapajevsk on linn Venemaal Samara oblastis. Asub Volga lisajõe Tšapajevka ääres, Samarast 43 km edelas. Asula tekkis 1909–1911 rajatud lõhkeainetehase juurde. 1927. aastani oli selle nimi Ivaštšenkovo ja 1929. aastani Trotsk (Lev Trotski järgi). 1927 sai linnaõigused. 1929 sai praeguse nime Punaarmee komandöri Vassili Tšapajevi järgi. Linna lähedal asub laskemoona katsepolügoon. Q126684906 http://chapaevsk.samregion.ru Blast At Explosives Factory Kills Six In Central Russia: Russian Agencies. Barron's, 7. juuli 2023
Tulnukas

Tulnukas on oletatav või väljamõeldud mõistusega olend, kes pärineb kosmosest või on muu taolise võõrpäritoluga. Tulnukas on mõiste botaanikast, mis tähistab mingi kasvukoha taime, mis on sinna saanud tahtmatult inimese kaasabil. Tulnukas on Tallinna Ülikooli filmitudengite diplomi- ja kursusetöö 2006. aastast. "Tulnukas" ("Alien") on Ridley Scotti ulmeõudusfilm 1979. aastast. "Tulnukas" ("Inoplanetjanka") on Jakov Segeli ulmekomöödia 1984. aastast.
Kaia Kask

Kaia Kask on eesti bioloog. Ta on Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi taimekasvatuse ja taimebioloogia õppetooli teadur. Ta on spetsialist taimede stressi mehhanismide alal Ülo Niinemetsa töörühmas. Ta on uurinud ka marjataimede mahekasvatust. 2010. aastal lõpetas ta Eesti Maaülikoolis magistriõppe aianduse erialal. 2020. aastal kaitses ta Eesti Maaülikoolis rakendusbioloogia erialal doktoritöö "The effects of heat stress severity on photosynthesis and volatile organic compound emissions in black mustard and tobacco / Kuumastressi mõju musta kapsasrohu (Brassica nigra L.) ja vääristubaka (Nicotiana tabacum L.) fotosünteesile ja lenduvühendite emissioonidele" (juhendajad Ülo Niinemets ja Astrid Kännaste). 2013 Olevi Kulli mälestusstipendium ETIS. Kaia Kask Kaia Kask. The effects of heat stress severity on photosynthesis and volatile organic compound emissions in black mustard and tobacco: a thesis for applying for the degree of doctor of philosophy in applied biology
Rindali paisjärv

Rindali paisjärv on järv Pärnu linnas Ahaste külas. Paisjärve läbib Oara oja. Järv keskkonnaregistris
Jaan Tuuling

Jaan Tuuling (24. november 1930 Petseri – 6. veebruar 1998 Tabasalu) oli eesti kunstnik. Jaan Tuuling lõpetas 1961. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi maali erialal. Ta on töötanud kunstiõpetajana Tallinnas kunstikallakuga koolis ning ka reklaamplakatite kunstnikuna. Jaan Tuuling oli Eesti Kunstifondi liige. Osales mitmetel näitustel nii meil kui välismaal. Tema tööd on kõrgelt hinnatud ja neid leidub valdavalt erakogudes üle maailma, muu hulgas Rootsis, Šveitsis, Venemaal, Prantsusmaal, Soomes ja Ameerika Ühendriikides.
Stavropol

Stavropol (vene Ставрополь) on linn Lõuna-Venemaal, Stavropoli krai keskus. Linn rajati 1777. aastal kindlusena Aasovi-Mozdoki kindlustatud liinil Venemaa lõunapiiri kaitseks. Stavropoli nimi on tuletatud kreeka keelest (stauropolis 'ristilinn'). Alates 1847 Stavropoli kubermangu keskus. 19. sajandil sai linnast tähtis kaubanduskeskus Põhja-Kaukaasias. Aastani 1935 oli linna ametlik nimi Stavropol-Kavkazski. Aastatel 1935–1943 kandis nime Vorošilovsk. Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 398 300. 2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Stavropoli elanikest venelasi 88,7%, armeenlasi 4,3%, ukrainlasi 1,6%, kreeklasi 0,6%, karatšaisid 0,5%, aserbaidžaanlasi 0,4% ja valgevenelasi 0,4%. https://www.gks.ru/storage/mediabank/Численность%20по%20МО_Site.xlsx "Rahvaloenduse andmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2011. Vaadatud 6. mail 2011. Stavropoli veebileht
Niguliste muuseum

Niguliste muuseum on Tallinnas Niguliste kirikus tegutsev Eesti Kunstimuuseumi filiaal, kus on eksponeeritud Eesti Kunstimuuseumi kogudes leiduvat kesk- ja varauusaegset kirikukunsti. Muuseum avati 1984. aastal. Muuseumikogu kuulsaim teos on Bernt Notke maalitud "Surmatants" 15. sajandi lõpust. Samuti hoitakse seal Põhja-Saksa ja Madalmaade hiliskeskaegseid retaableid. 2001. aastal avatud Hõbedakambris on väljas gildide ja tsunftide ning Mustpeade vennaskonna hõbevara. Niguliste muuseum asub keskaegses Niguliste kirikus. Niguliste kirik põles 1944. aasta märtsipommitamise käigus ning taastati pärast Teist maailmasõda muuseumihoonena. See on üks väheseid Põhja-Euroopa muuseume, mis asub endises pühakojas. Mitmed Niguliste muuseumis eksponeeritud teosed pärinevad algselt Niguliste kirikust. Ekspositsioonis on ka Lübecki meistri Hermen Rode töökojas valminud ja 1481. aastal Tallinna jõudnud kahe tiivapaariga Niguliste kiriku peaaltari retaabel. Samuti kuulub kogusse kolm Madalmaade päritolu retaablit – Brügge meistri Adriaen Isenbrandti töökoja Kannatusaltar (Michel Sittowi hilisemate ülemaalingutega), Lucia legendi meistrile omistatud Tallinna Mustpeade vennaskonna Maarja altari retaabel ning Brüsseli Püha Hõimkonna kappaltar. Niguliste kogusse kuuluvad ka varauusaegsed, peamiselt 16. –17. sajandist pärinevad epitaafid ja vappepitaafid ning 16.–18. sajandi seina- ja kroonlühtrid. Nigulistes on eksponeeritud ka üle saja kesk- ja varauusaegse hauaplaadi ja nende fragmendi. Merike Kurisoo (2011). Niguliste muuseum. Muuseumijuht. Tallinn: Eesti Kunstimuuseum. "Muuseumist". Niguliste muuseum. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. märts 2013. Vaadatud 30. august 2022. "Hõbedakamber". Niguliste muuseum. Vaadatud 30. august 2022. "Muuseumist". Niguliste muuseum. Vaadatud 30. august 2022. "Niguliste kiriku peaaltari retaabel". Niguliste muuseum. Vaadatud 30. august 2022. "Kannatusaltar". Niguliste muuseum. Vaadatud 30. august 2022. "Maarja altari retaabel". Niguliste muuseum. Vaadatud 30. august 2022. Niguliste muuseum Eesti Kunstimuuseumi kodulehel
Campli

Campli on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (comune) Itaalias Abruzzo maakonnas Teramo provintsis. Campli sai linnaõigused paavst Clemens VIII bullaga 1600. aastal. 393 meetri kõrgusel merepinnast asuva Campli asustustihedus on keskmiselt 103 inimest ruutkilomeetri kohta. Campli piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bellante, Civitella del Tronto, Sant'Omero, Teramo, Torricella Sicura, Valle Castellana. Campli halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Battaglia, Boceto, Campiglio, Campovalano, Cesenà, Cognoli, Collicelli, Fichieri, Floriano, Friscoli, Gagliano, Garrufo, Guazzano, La Traversa, Masseri, Molviano, Morge, Nocella, Paduli, Pagannoni Inferiore, Pagannoni Superiore, Pastinella, Paterno, Piancarani, Roiano, Sant'Onofrio, Terrabianca, Traversa, Villa Camera. La Scala Santa, 1776 Palazzo del Parlamento ehk Palazzo Farnese Casa del Farmacista ja Casa del Medico Torre dei Melatino, 1394 Chiesa di San Francesco d'Assisi Chiesa di San Giovanni Battista Convento di San Pietro Convento di San Bernardino da Siena Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Nicolino Farina, Campli città dei Musei, Teramo, Giservice Editore, 2009; Arcid. Pasquale DelPaggio, Il mio paese - Notizie storiche, geografiche, religiose, artistiche e folkloristiche riguardanti Campli, Teramo, Coop. Tip. "Ars et Labor", 2ª edizione, 1960;  Campli – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles) Sito dedicato alla storica porchetta di Campli Campli Nostra Notizie - Trimestrale d'attualità, arte e cultura dell'Associazione Campli Nostra Sito dedicato all'ufficio turistico di Campli Squadra di Calcio del Comune di Campli
Pajarõngas

Pajarõngas, ka pajakrants või katlaalus oli alus, millele asetati pada Pajarõngas oli kolmele jalale toetuv rõngakujuline puust või metallist alus, mis paiknes reheahju ees. Selle aluse peale pandi ümara põhjaga pada. Pajarõngaid valmistati ka vitsvõrust, mille ümber mässiti kahekordselt õlgedest keeratud köis . Katlaahel Katlaalus Katlakook Katlapuu Katlavinn Kolmjalg Pajapink Pada Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 199 Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 55