laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tiiru tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Tiiru tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme asumis. Tiiru tänav sai nime 15. oktoobril 1940 lasketiiru järgi. Enne seda oli tänava nimi Kaitseliidu tänav. Tallinna tänavanimed. KNAB, vaadatud 25.12.2016. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 297.
Toominga tänav

Toominga tänav (varasema nimega ka Tominga tänav) on tänav järgmistes Eesti asulates: Toominga tänav on tänav Aegviidu alevis Anija vallas Toominga tänav on tänav Aruküla alevikus Raasiku vallas Toominga tänav on tänav Audru alevis Pärnu linnas Toominga tänav on tänav Haapsalus Toominga tänav on tänav Jõgeval Toominga tänav on tänav Kaerepere alevikus Kehtna vallas Toominga tänav on tänav Kallastel Toominga tänav on tänav Keilas Toominga tänav on tänav Kiili alevis Kiili vallas Toominga tänav on tänav Kiisa alevikus Saku vallas Toominga tänav on tänav Kose alevikus Kose vallas Toominga tänav on tänav Kose-Uuemõisa alevikus Kose vallas Toominga tänav on tänav Käru alevikus Türi vallas Toominga tänav on tänav Mustvees Toominga tänav on tänav Märjamaa alevikus Märjamaa vallas Toominga tänav on tänav Paikuse alevis Pärnu linnas Toominga tänav on tänav Põlvas Toominga tänav on tänav Pärnus Toominga tänav on tänav Siimusti alevikus Jõgeva vallas Toominga tänav on tänav Taebla alevikus Lääne-Nigula vallas Toominga tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Pirita asumis Toominga tänav on tänav Tartus Ropka linnaosas Toominga tänav on tänav Valgas Toominga tänav on tänav Valjala alevikus Saaremaa vallas Toominga tee
Treiali tänav

Treiali tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kopli asumis. Treiali tänav sai nime 16. oktoobril 1951. Tänava nimi kuulub ametinimetuste sarja. http://www.eki.ee/knab/tallinn1.htm (vaadatud 25.12.2016) Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 126. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 298.
Trepi tänav

Trepi tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Vana-Mustamäe asumis. Tänav sai nime 1927. 1940-1941 Astme. Tallinna tänavanimed. KNAB, vaadatud 25.12.2016.
Tuisu tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Tuisu tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Järve ja Tondi asumis. Tuisu tänav sai nime 27. augustil 1930. Tänav on saanud nime selle järgi, et on rajatud tuiskliivale. Tallinna tänavanimed. KNAB, vaadatud 25.12.2016. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 298.
Tuluste tänav

Tuluste tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Õismäe asumis. Tuluste tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänav on saanud nime tuluste, endisaegsete tulesüütamisvahendite järgi. Tallinna tänavanimed. KNAB, vaadatud 25.12.2016. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 299.
Tõrviku tänav

Tõrviku tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Ülemiste asumis. Tänav sai nime 15. novembril 2008. Tallinna tänavanimed. KNAB, vaadatud 25.12.2016.
Veduri tänav

Veduri tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Luite asumis. Veduri tänav sai nime 10. augustil 1954. Tänav on saanud nime lähedal asuva Tallinn-Väikese raudteejaama mõjul. http://www.eki.ee/knab/tallinn1.htm (vaadatud 25.12.2016) Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 302.
Vesse tänav

Vesse tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Sõjamäe asumis. Vesse tänav sai nime 14. veebruaril 1958. Tänav on saanud nime saarlaste vanema Vesse järgi. Tallinna tänavanimed. KNAB, vaadatud 25.12.2016. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 302.
Vete tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Vete tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Vana-Mustamäe asumis. Tänav sai nime 16. mail 1958. Tallinna tänavanimed. KNAB, vaadatud 25.12.2016. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 302
Virve tänav

Virve tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Järve asumis. Tänav sai nime 27. veebruaril 1924. Virve tänav on Laine tänava paarisnimi, saanud nime Ülemiste järve mõjul. Tallinna tänavanimed. KNAB, vaadatud 25.12.2016. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 303.
Vähi tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Vähi tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe ja Vismeistri asumis. Vähi tänav sai nime 23. veebruaril 2000. Tänav on saanud nime Tiskre oja mõjul. Tallinna tänavanimed. KNAB, vaadatud 25.12.2016. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 304.
Võrse tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Võrse tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Linnu allasumis. Tänav sai nime 14. veebruaril 1958. http://www.eki.ee/knab/tallinn1.htm (vaadatud 25.12.2016) Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 145
Õitse tänav

Õitse tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis. Tänav sai nime 13. novembril 1925. Tallinna tänavanimed. KNAB, vaadatud 25.12.2016.
Pfalz-Birkenfeld

Pfalz-Birkenfeld (saksa: Pfalz-Birkenfeld), hiljem Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeld, oli Pfalzi Wittelsbachide kõrvalliini nimi. Selle liini pfaltskrahvid valitsesid esialgu vaid suhteliselt tähtsusetut territooriumi, nimelt Pfalzi osa kaugemast Sponheimi krahvkonnast; kuid nende tähtsus kasvas järk-järgult. Kõik elusolevad Wittelsbachid põlvnevad Pfalz-Birkenfeldist, millest sai seega Baieri kuningate vanem haru. Liini patriarh oli Karl I. Ta oli Zweibrückeni hertsogi Wolfgangi poeg, kes surres aastal 1569 pärandas Pfalzi osa kaugemast Sponheimi krahvkonnast oma pojale Karlile. Viimane valis Birkenfeldi oma residentsiks ja aastal 1595, Kastellauni lepingu järgi oma kaasvalitseja, Badeni markkrahvi Eduard Fortunatiga, tagas ainuisikulise valitsemise Birkenfeldi ja Allenbachi ringkondades (aastani 1671). Tema ajal läbis Birkenfeldi loss suure laienemise. Pärast Karli surma aastal 1600 järgnes talle Georg Wilhelm, kes valitses aastani 1669. Tema järglane oli Karl Otto, kes suri juba aastal 1671. Pärand läks Christian II-le, Georg Wilhelmi noorema venna pojale, kes oli eelnevalt saanud Bischweileri isandkonna Zweibrückeni valdustest ja asutas seega Pfalz-Birkenfeld-Bischweileri liini. Tema poeg Christian III lõpetas aastal 1717 ametliku resideerimise Birkenfeldis ja elas peamiselt Bischweileris, pärast 1734. aastat vaheldumisi Zweibrückenis, sel aastal päris ta Zweibrückeni hertsogkonna. Tema järglane oli tema poeg Christian IV, kes oli abiellunud alla oma seisust, tantsija Marianne Camassega, nii ei olnud tema poegadel õigust pärida. Pärast Christiani surma sai valitsejaks tema vennapoeg Karl III August. Tema valitsemise ajal jaotati kaugem Sponheimi krahvkond lõplikult. Kaks ühisvalitsejat leppisid kokku, et Badeni markkrahv teeb jaotuse ja Reini pfaltskrahv valib jao. Badeni poole lootus oli arvatavasti, et Karl III August otsustab valida osa, kus paiknesid Birkenfeld ja perekonna kodu; sellest hoolimata otsustas Karl III August valida Moseli piirkonna ümber Trarbachi, nii et pärast 1776. aastat sai Birkenfeldi piirkond Badeni ainuomanduseks. Tema vend Maximilian I Joseph järgnes talle pärast tema surma aastal 1795. Prantsuse revolutsiooni järgsete sõdade tulemusel oli ta viimane Zweibrückeni hertsog, saades aastal 1799 Pfalzi ja Baieri kuurvürstiks ning aastal 1806 esimeseks Baieri kuningaks. Enne seda, aastal 1645 oli Christian II noorem vend Johann Karl asutanud Pfalz-Birkenfeld-Gelnhauseni kõrvalliini. 1799. aastast alates kutsusid tema järglased end "Tema Kuninglik kõrgus Baieri hertsog". Karl I (1584–1600) Georg Wilhelm (1600–1669) Karl II Otto (1669–1671) Christian II (1671–1717) Christian III (1717–1735), 1731 Zweibrückeni pfaltskrahv ja hertsog Christian IV (1735–1775) Karl II August (1775–1795) Maximilian I Joseph (1795–1825)
Pfalz-Birkenfeld-Bischweiler

Pfalz-Birkenfeld-Bischweiler oli Saksa-Rooma riigi osariik Bischwilleri ümbruses Prantsusmaa kirdeservas. Pfalz-Birkenfeld-Bischweiler eraldati Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeldist aastal 1600 pfaltskrahv Karl I noorima poja Christian I jaoks. Riik jaotati aastal 1654 iseendaks ja Pfalz-Birkenfeld-Gelnhauseniks. Aastal 1671 päris pfaltskrahv Christian II Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeldi ja see riik lakkas olemast.
Liberaaldemokraatide juht Lordide kojas

Liberaaldemokraatidest Lordide koja liikmed valivad liberaaldemokraatide juhi Lordide kojas. Kuni oktoobrini 2013, kui juhiks valiti Jim Wallace, olid kõik juhid olnud kunagised Leiboristliku Partei liikmed, kes lahkusid parteist, et aastal 1981 moodustada Sotsiaaldemokraatlik Partei (1988. aastal liitusid sotsiaaldemokraadid Liberaalparteiga).
Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeld

Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeld oli Saksa-Rooma riigi osariik Birkenfeldi ümbruses tänapäeva Rheinland-Pfalzis, Saksamaal. Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeld loodi aastal 1569 pärast Wolfgangi surma Pfalz-Zweibrückeni jaotamisega tema noorimale pojale Karl I-le. Pärast Karli surma aastal 1600 jaotati tema riik tema poegade poolt iseendaks ja Pfalz-Birkenfeld-Bischweileriks, kus Georg Wilhelm sai Birkenfeldi. Aastal 1635 tungiti riiki ja laastati seda Kolmekümneaastase sõja ajal ja samal aastal tekkis ka katkupuhang. Georg Wilhelm suri aastal 1669 ja talle järgnes tema poeg Karl II Otto. Kaks aastat hiljem ta suri ja koos temaga meesliin, nii läks riik Pfalz-Birkenfeld-Bischweileri Christian II kätte. Christian II suri aastal 1717 ja talle järgnes tema poeg Christian III. Aastal 1731 päris Christian Zweibrückeni hertsogkonna ja tema koha Riigipäeval ning nimetas oma territooriumid Pfalz-Birkenfeld-Zweibrückeniks.
Pfalz-Birkenfeld-Gelnhausen

Pfalz-Birkenfeld-Gelnhausen oli Saksa-Rooma riigi osariik Gelnhausenis tänapäeva Hesseni lõunaosas, Saksamaal. Pfalz-Birkenfeld-Gelnhausen eraldati Pfalz-Birkenfeld-Bischweilerist aastal 1654. See oli väheste õigustega vaheriik. Aastal 1799 said pfaltskrahvid tiitli "Hertsog Baieris" kauge suguluse tõttu Baieri hertsogitega. Need liinid olid ainsad Wittelsbachide harud, mis lõplikult ei hääbunud.
Friedrich von Bradke

Friedrich Wilhelm von Bradke (29. november/10. detsember 1752 – 12/24. märts 1819 Peterburi) Vene sõjaväelane (kindralmajor), Polotski komandant, Vjatka kuberner, salanõunik, senaator, 8/19. oktoobril 1778 immatrikuleeritud Saaremaa rüütelkonda. Vanemad Caspar Johann von Bradke (surnud 1761, Kantsi rentnik) ja Margaretha Elisabeth von Aderkas (1731–1802 Kuressaare). Abikaasa alates 16/27. detsembrist 1786 Christine Haack (surnud Polotskis 2/14. detsembril 1839) Neli poega ja kolm tütart, kellest teine poeg: Georg von Bradke (1796-1862, Tartu õpperingkonna kuraator). [1] Geni
Ludwig von Wardenburg

Ernst Christian Ludwig von Wardenburg (31.detsember 1810/12. jaanuar 1811 Husum – 16/28. jaanuar 1886 Kuressaare), Taani lipnik, Vene leitnant, kolleegiuminõunik. Immatrikuleeritud Saaremaa rüütelkonda 21.jaanuaril/5. veebruaril 1849. Kuressaare metsaülem 1845–1869 Vanemad Friedrich von Wardenburg (1783–1867, Taani aadlik alates 6. märtsist 1833) ja Pauline von Blücher (1783–1832). Abikaasa 1/13. maist 1842 Hermine von Güldenstubbe (3/15. august 1817 – 19/31. jaanuar 1896 Kuressaare). Ainus poeg Eugen von Wardenburg (1843-1920), Kuressaare metsaülem [1] Geni Commons
Julie von Hahn

Julie Karoline Wilhelmine von Hahn (sündinud Hoyningen-Huene; 1791 – 1870 Uue-Lõve mõis), Lahetaguse mõisa omanik. Vanemad: Berend Johann von Hoyningen-Huene (1755–1796, Haimre mõisnik) ja Eleonore von Stackelberg (1761–) 21. märtsil/2. aprillil 1832 ostis ta Johann von Lucelt Lahetaguse mõisa. Abikaasa alates 3/15. märtsist 1811 Kärlal Leonhard von Hahn (1784–1832 Brest-Litovsk). 4 poega, kellest Ernst von Hahn (1814-1874, Lahetaguse mõisnik) ja Karl von Hahn (1815-1881, Uue-Lõve rentnik) immatrikuleeriti 8/20. jaanuaril 1849 Saaremaa rüütelkonda. [1]
Henning Gustav von Graß

Henning Gustav von Graß, Metsküla mõisnik. Ostis 1/12. detsembril 1781 Metsküla mõisa, võeti vastu Saaremaa rüütelkonda. Leitnant. Abikaasa alates märtsist 1782 Katharina Elisabeth von Black. Tema lesk müüs Metsküla 10/22. novembril 1805 Johann Heinrich von Bartholomäile. Tema vanemad pole teada, kuid ta kuulub 1745. aastal Eestimaal immatrikuleeritud Graßide suguvõsasse (Graß a. d. H. Wittenpöwel), q. v.: [1]. [2]
Dmitri Medvedevi esimene valitsus

Dmitri Medvedev nimetati Venemaa peaministriks 8. mail 2012. Tema valitsus astus ametisse pärast seda, kui president Vladimir Putin oli kiitnud heaks üles seatud ministrid. 8. mail 2012 hääletas Riigiduuma endise Venemaa presidendi Dmitri Medvedevi peaministriks saamise poolt. Medvedev lubas uuendada valitsust, kuid jätta struktuuri samaks. Aasta hiljem, 8. mail 2013, vabastati Medvedevi esimene kohusetäitja Vladislav Surkov ametist; põhjuseks oli president Putini noomitus selle kohta, et valitsus ei olnud suutnud täide saata kõiki presidendi algatusi. v r v r
Kermāni provints

Kermāni provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Provints jaguneb 20 maakonnaks. Provintsis asuva Bami linna vanalinn kuulub UNESCO maailmapärandi hulka.
Servoajam

Servoajam ehk servomehhanism (inglise keeles servomechanism; ladina keeles servus ori) on servojuhtimise seade, mis muudab etteandesignaalidega määratud viisil käitatava mehhanismi või selle osa asendit või kiirust. Servoajami iseloomulik erinevus harilikust programmjuhitavast ajamist on selles, et juhitava objekti asendi ja kiiruse reguleerimine toimub tagasiside- ehk veakorrektsioonisignaalide abil. Servoajami põhiosad on servomootor ja servovõimendi. Servomootor on ajami täiturseade, mis muudab käitatavate mehhanismide olekut, muundades välise toiteallika energiat reguleerorgani pöörd- või kulgliikumise energiaks. Tagasisidestus võimaldab sooritada asendi- ja kiirusemuutusi väga kiiresti ja täpselt. Selleks peab mootoril olema väike inerts, täpne peatumine ja kindel püsimine seisuasendis. Neid tingimusi rahuldab kõige paremini samm-mootor. Kasutatakse ka mitte-elektrilisi (pneumaatilisi ja hüdraulilisi) mootoreid. Servovõimendi (servomuundur) reguleerib mootori toitevoolu nii, nagu programmeeritav kontroller ette annab. Servojuhtimine Tehnikaleksikon. Tallinn, Valgus, 1981 ENE 8. köide, 1995 Täiturid
Digitaalarvuti

Digitaalarvuti on seade (sh arvuti), millega saab lahendada ülesandeid diskreetsel kujul (näiteks numbritena) esitatud informatsiooni töötlemisega. Mehaanilised digitaalarvutid on näiteks abakus, arvelaud ja mehaaniline kassaaparaat. Elektrilised digitaalarvutid olid releearvutid. 1943 loodi esimene elektronlampidega arvuti Colossus. 1945 Von Neumanni arhitektuur 1953 esimene katseline transistoridega digitaalarvuti Manchesteri ülikoolis Suurbritannias 1954 esimene transistoridega digitaalarvuti USA-s (TRADIC, TRansistorized Airborne DIgital Computer) 1964 esimene DIP (Dual in-line) kestas mikrokiip (autorid Don Forbes, Rex Rice ja Bryant Rogers firmast Fairchild) 1971 mikroprotsessor Intel 4004 Tänapäeva digitaalarvutid põhinevad mikroprotsessoritel. analoogarvuti "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. detsember 2016. Vaadatud 27. detsembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 29. detsember 2016. Vaadatud 28. detsembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.computerhistory.org/siliconengine/package-is-the-first-to-accommodate-system-design-considerations/
Imavere jalgpalliväljak

Imavere jalgpalliväljak on Järva maakonnas Järva vallas Imavere külas Mõmmimäe teel asuv jalgpalliväljak. Väljaku omanik on Imavere vallavalitsus. Väljakut kasutab SK Imavere Forss. Imavere jalgpalliväljak Eesti spordiregistris (vaadatud 26.12.2016) Imavere jalgpalliväljak Eesti spordiregistris
Süsteemibioloogia

Süsteemibioloogia ehk süsteembioloogia on suhteliselt uus lähenemisviis bioloogias, mis püüab molekulaar-, raku-, organismi- ja teiste tasandite struktuure tervikuna uurides mõista, kuidas bioloogilised süsteemid töötavad. Uurides suhteid ja interaktsioone bioloogilise süsteemi eri osade (näiteks geeni- ja valguvõrgustikud, signaliseeriv süsteem, metaboolsed rajad, organellide süsteem jne) vahel, loodetakse lõpuks aru saada, kuidas kogu tervik töötab. Molekulaarbioloogiaga võrreldes ei ürita süsteemibioloogia süsteemi tükkideks lammutada, uurida tükke eraldi ja siis üritada nendest tükkidest tervikut kokku panna. Kasutades molekulaarbioloogia teadmisi, on süsteemibioloogid võimelised esitama hüpoteese, mis seletavad terviksüsteemi käitumist. Mis veel tähtsam, nad on ka võimelised nende hüpoteeside järgi looma süsteemi matemaatilise mudeli. Neid mudeleid aga saab kasutada, et ennustada, kuidas erinevad muutused süsteemis mõjutavad süsteemi ja nende usaldusväärsust saab päris elus testida. Uued meetodid üritavadki selleni jõuda, et teha võimalikult täpseid mudeleid, millega saaks ennustada, millised muutused leiavad aset organismis, kui me teda teatud viisil mõjutame. Süsteemibioloogia põhiprintsiibid on sõnastanud Denis Noble. Eestis on süsteemibioloogiat õpetanud Toomas Neuman. Süsteemibioloogiale oli pühendatud 39. teoreetilise bioloogia kevadkool aastal 2013. Anthony Trewavas: A Brief History of Systems Biology, The Plant Cell 18:2420-2430 (2006) Citizendiumi artikkel süsteemibioloogiast
Nasva Spordikompleks

Nasva Spordikompleks on Saare maakonnas Saaremaa vallas Nasva külas aadressil Tiigi tänav 12 asuv spordikompleks. Spordikompleksi omanik on Saaremaa vallavalitsus ja valdaja SaareMaa JK aaMeraaS. Spordikompleksi kuulub murukattega jalgpalliväljak (nimetatud ka Nasva Spordikompleksi staadion[viide?]), puitkattega korvpalliplats ja rannavõrkpalliplats. Nasva Spordikompleks Eesti spordiregistris (vaadatud 26.12.2016) Nasva Spordikompleks Eesti spordiregistris
Piz Badile

Piz Badile on mäetipp Berni Alpides Bregaglia ahelikus. Piz Badile'i kirdeseina loetakse üheks kuuest suurest põhjaseinast Alpides. Halduslikult asub mäetipp Šveitsi ja Itaalia piiril, jäädes Graubündeni kantoni (Šveits) ja Sondrio provintsi (Itaalia) aladele. Piz Badile'i kõrgus on 3308 m. Piz Badile'ist 1,2 km ida suunas asub Piz Cengalo (3367 m). Esmatõusu mäetippu tegid 27. juulil 1867 lõunaribi kaudu USA mägironija William Augustus Brevoort Coolidge koos prantslastest teejuhtide François Devouassoud' ja Henri Devouassoud'ga. Tänapäeval on Piz Badile'i tippu kaks klassikalist marsruuti: põhjaharja mööda ja nn Cassini marsruut Piz Badile'i kirdeseinal. Esmatõusu kirdeseina kaudu tegid 14.–16. juulil 1937 kaks itaallaste gruppi: Riccardo Cassini kolmeliikmeline grupp (Cassin, Gino Esposito, Vittorio Ratti) ja varem startinud Como meeskond (Mario Molteni ja Giuseppe Valsecchi), kes tõusuteel ühendasid oma jõupingutused. Esmatõus kirdeseinal lõppes traagiliselt: Molteni suri tippu jõudes kurnatusest ja Valsecchi hukkus laskumisel lõunaharja mööda. Läbitud marsruut nimetati Cassini marsruudiks. 6. juulil 1952 tegi austerlane Hermann Buhl esimese alpinistina soolotõusu Piz Badile'i kirdeseinal. Cassini marsruudi läbis ta 4 tunni ja 30 minutiga. 1953. aasta augustis läbisid kirdeseina uuel marsruudil Claudio Corti ja Felice Battaglia. Viimane hukkus pikseöögist. Marsruut nimetati Corti-Battaglia marsruudiks. 2013 – Andres Hiiemäe, esimese eesti alpinisti tipputõus mäe kirdeseinal mööda Cassini marsruuti (raskuskategooria TD, VI, 6a, kõrguste vahe 1000 m) Piz Badile, Italy/Switzerland. peakbagger.com Andres Hiiemäe. firn.ee Bregaglia - 2013. firn.ee Piz Badile. summitpost.org
EJL Tallinna noorte treeningkeskus

EJL Tallinna noorte treeningkeskus (lühemalt EJL TNTK treeningkeskus, ka (EJL) TNTK staadion) on Tallinnas Kristiine linnaosas aadressil Kotka tänav 12a ja Spordi tänav 11a asuv spordikompleks; osa Lilleküla jalgpallikompleksist.. Spordikompleksi kuulub üks täismõõtmetega ja üks vähendatud mõõtmetega jalgpalliväljak. Väljakute omanik on EJL Tallinna Noorte Treeningkeskus OÜ ja valdaja on Eesti Jalgpalli Liit (EJL). 2023. aasta suvest kasutab Nõmme Kalju seda oma kodustaadionina kuniks Hiiu staadioni renoveerimise lõpetamiseni. EJL Tallinna noorte treeningkeskus Eesti spordiregistris (vaadatud 26.12.2016) EJL Tallinna noorte treeningkeskus Eesti spordiregistris
Adjanina

Adjanina on maanina Saare maakonnas Muhu vallas Muhu saare lõunaosas. Nina idarannikul asub Lõunaranna sadam. Nina tipu koordinaadid on 58° 32′ N, 23° 18′ E.
Kakumäe neem

Kakumäe neem (ka Kakumäe nina) on neem Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe poolsaarel. Neeme ilmestab Kakumäe pank. Neemest kirdes paiknevad Liivakari ja Kivikari. Neeme koordinaadid on 59° 28′ N, 24° 34′ E.
Laidunina

Laidunina on neem (maanina) Saare maakonnas Saaremaa vallas Kahtla laiul. Neeme juures asub Laidunina päevamärk. Neeme koordinaadid on 58° 23′ N, 23° 5′ E.
Leeltse nina

Leeltse nina (ka Leeltsenina) on maanina Saare maakonnas Saaremaa vallas Sõrve-Hindu külas. Maanina koordinaadid on 58° 5′ N, 22° 15′ E. Leeltse rahu
Pammana nina

Pammana nina on maanina Saare maakonnas Saaremaa vallas Pammana külas Pammana poolsaare tipus. Maanina koordinaadid on 58° 38′ N, 22° 34′ E.
Uluneem

Uluneem on neem Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Letipea külas Mahu poolsaare tipuosas. Neeme koordinaadid on 59° 33′ N, 26° 34′ E.
Torupilli ots

Torupilli ots on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Keldrimäe asumis. Torupilli ots sai nime 18. oktoobril 1991. Tänav on saanud nime minevikus sealkandis asunud Torupilli kõrtsi järgi. Tallinna tänavanimed. KNAB, vaadatud 26.12.2016. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 298.
Tõlinõmme veehoidla

Tõlinõmme veehoidla on veehoidla Harju maakonnas Harku vallas Vääna külas. Veehoidla pindala 0,5 ha. Tõlinõmme järv Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Vasila veehoidla

Vasila veehoidla on paisjärv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Lolu ja Viisuküla külas. Järve pindala 0,2 ha, valgla suurus 3,9 km², keskmine sügavus 2,2 m, suurim sügavus 2,4 m, kaldajoone pikkus 239 m, kõrgus merepinnas 68,5 m ja vee maht 172 000 m³. Järv on paisutatud Orika ojale. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Vasila veehoidla Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 03.02.2017) Vasila veehoidla keskkonnaportaalis (vaadatud 03.02.2017) Vasila veehoidla Eesti looduse infosüsteemis Vasila veehoidla keskkonnaportaalis
Väike-Aavoja veehoidla

Väike-Aavoja veehoidla on veehoidla Harju maakonnas Anija vallas Vikipalu külas. Veehoidla pindala 5,5 ha. Veehoidlas on kaks saart. Veehoidlast voolab läbi Aavoja. Väike-Aavoja veehoidla keskkonnaportaalis, vaadatud 10.02.2021. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Eerese järv

Eerese järv ehk Ruskavere Nõmmejärv ehk Eresi järv (keskkonnaregistri kood vee2055600) on järv Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Koseveski külas. Järve pindala 5,6 ha. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, [1] (vaadatud 26.12.2016)
Hatsikõ järv

Hatsikõ järv (ka Hatsike järv; keskkonnaregistri kood vee2123500) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Kooraste külas. Järve pindala 1,5 ha. Järv on üks Kooraste järvedest. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Rostovi oblasti kujutava kunsti muuseum

Rostovi oblasti kujutava kunsti muuseum (vene keeles Ростовский областной музей изобразительных искусств) on kunstimuuseum Venemaal Rostovi oblastis Rostovis Doni ääres. Muuseum asutati 1938. aastal. Alates 1958. aastast asub muuseum arhitekt Nikolai Dorošenko projekti järgi 1898. aastal ehitatud eramus aadressil Puškinskaja ulitsa 115. Muuseumi kogus on umbes 6000 museaali, mille seas on maale, graafikat, skulptuure ja tarbekunstiesemeid. Eksponeeritakse Karl Brüllovi, Ilja Repini, Ivan Kramskoi, Vassili Surikovi, Ivan Aivazovski, Issaak Levitani jt töid. 20. sajandi maalikunstnikest on esindatud Boriss Lavrenko, Aleksandr Laktionov, Martiros Sarjan, Nikolai Timkov jt. Koduleht Vaadatud 26.12.2016 Koduleht