laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kristi Allik

Kristi Anne Allik (sündinud 6. veebruaril 1952 Torontos) on Kanada helilooja, pianist ja õppejõud. Ta sündis Eesti pagulasperes. Ta lõpetas 1975. aastal Toronto ülikooli heliloomingu alal, kaitses 1977. aastal Princetoni ülikoolis magistrikraadi (juhendaja Milton Babbitt) ja 1981. aastal Lõuna-California ülikoolis doktorikraadi muusika alal (juhendajad Frederick Lesemann ja James Hopkins, tööks Kalevipoja-aineline kammerooper "Loom Sword River"). Allik oli 1980–1981 Briti Columbia Victoria ülikoolis ajutine õppejõud ja 1982–1987 Ontario ülikooli kompositsiooniteooria õppejõud. Alates 1988. aastast õpetab ta Queen's University's ning on aastast 1996 samas ka elektronmuusikastuudio direktor. Kammerooper "Loom Sword River" (1982) "Rohan" tšellole ja orkestrile (1988) "Three Textures for Orchestra" (1989) "Illustrated Earth" (1993) "Nimbus" (1997) "Piano Trio" (1979) "Cool Jazz" kit-duole (1982) "Nord Star South Wind" klaverile (1983) "Zone Two" kammerorkestrile (1984) "Meditation" tšellole ja elektroakustilisele helilindile (1984) "Xanthe" klarnetile ja elektroonikale "Introspections" (1982) "Rondeau" (1985) "Cometose" (1986) "Rust Do Us Part" (1988) "Skyharp" (1997) "Electronic Purgatory" (1997) "~infoweaver" (2000) "Fragrances of Time and Space" (2001) Eesti muusika biograafiline leksikon. 1. köide: A–M. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007, lk. 30. Kristi Allik Queen's University lehel Kristi Allik (Encyclopedia of Music in Canada)
Võrkandmetöötlus

Võrkandmetöötlus (inglise grid computing) ehk hajatöötlus ehk võrkraalindus on paljude võrku ühendatud arvutite üheaegne kasutamine ühe ülesande lahendamiseks. Arhitektuuri poolest sarnaneb võrkandmetöötlusega pilvandmetöötlus (inglise cloud computing). Nende erinevust on selgitatud nii, et pilvandmetöötluse puhul pole eesmärgiks mingi mahuka ülesande lahendamine, vaid see, et kasutaja ei peaks oma toimingute tegemiseks soetama kallist tarkvara ja võimsat riistvara, millest ta tegelikult kasutaks ainult väikest osa. Hüperhargtöötlus Pilvandmetöötlus e-Teatmik (vaadatud 01.09.2012)
Beetaversioon

Beetaversioon (inglise beta version) on tarkvara prooviversioon, mis tehakse kasutajaile kättesaadavaks enne lõppversiooni ametlikku väljalaskmist. Selle peaeesmärgid on veenduda tarkvara töökindluses ja leida võimalikke vigu, mida enne lõppversiooni väljalaskmist saaks parandada. Beetaversioonile eelnevad tarkvara versiooni nimetataks alfaversiooniks. Tarkvara väljalaske elutsükkel TEA entsüklopeedia 4. köide, 2009.
2012. aasta Euroopa külmalaine

2012. aasta Euroopa külmalaine oli külmalaine 2011.–2012. aasta talvel Euroopas. Külmalaine algas jaanuari kolmandal nädalal ning lõppes 18.–19. veebruari nädalavahetusel. Temperatuur langes paljudes kohtades väga madalale ning Vahemere ja Musta mere ümbruses sadas rohkesti lund. Rootsis Kvikkjokkis (Lapimaal) mõõdeti ööl vastu 3. veebruari miinimumtemperatuuriks –42,7 °C. Kogu Euroopa miinimumtemperatuuriks mõõdeti 6. veebruaril Šveitsis Glattalpis (1800 meetri kõrgusel) –45 °C. Eestis mõõdeti külmalaine ja terve talve miinimumtemperatuuriks –35 °C. See juhtus 5. veebruaril Jõgeval. 18. veebruariks oli Euroopas kokku loetud üle 600 külmaohvri, enamik neist kodutud. 10. veebruaril 2012 oli Tallinnas temperatuur alla -30 kraadi ja kuna oli ka tugev tuul, tundus see nagu -40 Kas lõppev talv oli karmide killast? EMHI, 16. märts 2012
Ath

Ath (prantsuse [at]) on linn ja vald Belgias Valloonia piirkonnas Hainaut' provintsis. Athi juures saab alguse Denderi jõgi. Ath'i valla piirides asuvad järgmised asulad: Ath, Lanquesaint, Irchonwelz, Ormeignies, Bouvignies, Ostiches, Rebaix, Maffle, Arbre, Houtaing, Ligne, Mainvault, Moulbaix, Villers-Notre-Dame, Villers-Saint-Amand, Ghislenghien (hollandi keeles Gellingen), Isières, Meslin-l'Évêque ja Gibecq. St. Julieni kirik Lanquesaint Irchonwelz Ormeignies Rebaix Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.  Ath – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (prantsuse, hollandi ja inglise keeles) Ath-i kellakoda (prantsuse keeles)
Antoing

Antoing on linn ja vald Belgias Valloonia piirkonnas Hainaut' provintsis. Valla piirides asuvad järgmised asulad: Antoing, Maubray, Péronnes-lez-Antoing, Bruyelle, Calonne ja Fontenoy. Schelde ja Antoing Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.  Antoing – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (prantsuse keeles) Le site du Foyer socioculturel d'Antoing (prantsuse keeles)
Heinrich I (Anhalt)

Heinrich I (u. 1170–1252) oli Askania dünastiast pärit Saksa vürst ja Anhalti krahv. Ta oli Saksi hertsogi ja Anhalti krahvi Bernhard III ning tema naise, Taani kuninga Knut V tütre Brigitte vanim poeg. Pärast oma isa surma aastal 1212 jagasid elusolevad pojad oma maad vastavalt Askania dünastia seadustele: Heinrich sai Anhalti ja noorem Albrecht Saksimaa hertsogkonna. Aastal 1218 tõusis Heinrich vürstiks (saksa keeles Fürst). Heinrichi kõige kuulsam ministeriaal oli Eike von Repgow Reppichaust, kes koostas Sachsenspiegeli, keskaegse Saksamaa tähtsaima seadustekogu. Heinrich oli tuntud ka minnesingerina. Kaks tema armastuslaulu leidub 14. sajandi algul koostatud Codex Manesse nimelises luulekogumikus, kuigi selles allikas nimetatakse teda ekslikult hertsogiks ("Der herzog von Anhalt"). Enne oma surma jagas Heinrich Anhalti oma poegade vahel: Heinrich päris Ascherslebeni, Bernhard sai Bernburgi ja Siegfried võttis Zerbsti. Tema teised elusolevad pojad, Hermann ja Magnus, pühitseti preestriteks. U. aastal 1211 abiellus Heinrich Tüüringi maakrahvi Hermann I tütre Irmgardiga (u. 1197 - u. 1244). Nad said üksteist last: Heinrich (1215 - 12. juuni 1266). Judith (suri pärast 14. maid 1277). Sophie (suri 23. novembril 1272). Bernhard (u. 1218 - 1287). Albrecht (u. 1245). Hermann (suri 1289). Magnus (suri pärast 18. juunit 1264). Otto (suri pärast 19. juulit 1246). Siegfried (u. 1230 - 25. märts 1298). Hedwig (suri 21. detsembril 1259). Gertrud (suri 1275).
Häädemeeste Seltsimaja

Häädemeeste Seltsimaja on hoone Häädemeeste alevikus. Hoone kasutajaks on Suurküla MTÜ, kes korraldab selles seltsitegevust. Hoone valmis 1914. aastal ja algselt paiknesid seal vallakool ning köstri eluruumid. Nelja aasta pärast kingiti maja Häädemeeste Miikaeli kogudusele. Kool kolis nendest ruumidest välja 1938, kuna pidas üüri liiga kõrgeks. Järgnevalt kasutati hoonet nii eluruumidena kui isegi kohaliku tuletõrjeseltsi kooskäimiskohana. Ulatuslikum remont tehti aastatel 1960–1961, et avada hoone kultuurimajana. Järgmine kapitaalremont toimus vahemikus 1978–1980 ning siis pandi majja ka keskküte. Kultuurimaja tegevus lõppes 1994. aastal, kui vallavolikogu otsusega anti hoone tagasi Häädemeeste kogudusele. Kogudus rentis ruumid välja ööklubile Pesa, mis tegutses 2001. aastani, kuid pärast seda jäi hoone tühjalt seisma. 2004, kui taotlustele avanesid PRIA meetmed, küsis Suurküla MTÜ toetust ligemale miljoni krooni ulatuses ja rentis maja koguduselt. Järgneval aastal ostis vallavolikogu 350 000 krooni eest hoone koos maaga. Väljast sai maja korda 2006. aastal, kuid selle järgnes veel kolm aastat sisemisi viimistlustöid. PRIA toetusele täiendavalt rahastas hoone remonti ka Häädemeeste vald veel kolme miljoni krooniga. Seltsimaja avas taas uksed Häädemeeste XXIII kodukandipäevadel augustis ja ametlik avamispidu oli 26. detsembril 2009. "Seltsimaja lööb uksed valla" Pärnu Postimees, 5. august 2009 "Häädemeestel peeti XXIII kodukandipäevi"[alaline kõdulink] Koduvald, september 2012 "Häädemeeste Seltsimaja". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. juuni 2016. Vaadatud 17. septembril 2013. Häädemeeste Seltsimaja Häädemeeste vald
Beaumont (Belgia)

Beaumont (prantsuse [bo.mɔ]) on linn ja vald Belgias Valloonia piirkonnas Hainaut' provintsis. Beaumonti valla piirides asuvad järgmised asulad: Barbençon, Beaumont, Leugnies, Leval-Chaudeville, Renlies, Solre-Saint-Géry, Strée ja Thirimont. Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.  Beaumont (Belgia) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (prantsuse keeles)
Binche

Binche (prantsuse [bɛ̃ʃ]) on linn ja vald Belgias Hainaut' provintsis Valloonia piirkonnas. Binche'i valla piirides asuvad järgmised asulad: Binche, Bray, Buvrinnes, Epinois, Leval-Trahegnies, Péronnes-lez-Binche, Ressaix ja Waudrez. Binche, keskaegne linnamüür Waudrez Epinois Bray Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.  Binche – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (prantsuse, inglise, saksa ja hollandi keeles)
Eesti 2010

Eesti 2010+ oli esimene üleriigiline planeering, mille koostamist alustati 1995. aasta aprillis. Üleriigiline planeering oli heakskiidetud ja selle tegevuskava kinnitatud Vabariigi Valitsuse 19.septembri 2000. a. korraldusega nr 770-k. See planeering kehtis kuni uue üleriigilise planeeringu Eesti 2030+ kehtestamiseni 30.08.2012. Eesti 2010 koostamise kaks esimest etappi olid ettevalmistavad, nende tulemusena valmisid 1996. aastal Keskkonnaministeeriumi välja antud trükised "Maailm ja Eesti, tulevikutrendid" ning 1997. aastal "Eesti tulevikustsenaariumid" Tulevikustsenaariumides analüüsiti Eesti erinevaid arenguvõimalusi, stsenaariumide koostamisse kaasati 15 Eesti tuntumat teadlast ja ühiskonnategelast. Stsenaariumid olid üheks aluseks lõpliku planeeringudokumendi koostamisel. Eelmise üleriigilise planeeringuga samal ajal koostati ka Eesti regionaalarengu strateegia (2012 aastal on asutud koostama uut regionaalarengu strateegiat). Planeeringu ettevalmistavad etapid ja esialgse planeeringukavandi koostamine toimusid Eesti Tuleviku-uuringute Instituudi ja Keskkonnaministeeriumi koostöös, planeeringu lõplikku vormistamist korraldas ja juhtis Keskkonnaministeerium (hiljem viidi vastav Keskkonnaministeeriumi osakond Siseministeeriumi koosseisu ja see asub seal tänaseni). Eelmise üleriigilise planeeringu Eesti 2010 kesksed eesmärgid olid: Inimese põhivajaduste rahuldamise ruumiline tagamine. Eesti asustussüsteemi- ja maastikustruktuuri väärtuste säilitamine ja edasiarendamine. Asustuse ruumiline tasakaalustamine. Eesti hea ruumiline sidumine Euroopaga. Looduskeskkonna hea seisundi säilitamine ja parandamine. Eelmise üleriigilise planeeringu koostamisel oli lähtutud arusaamast, et ajalooliselt väljakujunenud asustussüsteem ja maastikustruktuur olid Eesti kultuuri ja ajaloolise järjepidevuse olulised väljendused ning rahvuslikku identiteeti ja keskkonnakvaliteeti kindlustavad tegurid. Ligi kolmveerand Eesti territooriumist hõlmab metsi ja soid ning rikast ja mitmekesist looduskeskkonda peeti väärtuslikumaks kaasavaraks uude sajandisse. Looduskeskkonna hea seisundi säilitamine ja edasine parandamine oli selle planeeringu põhjal Eesti ruumilise korralduse, asustuse, maakasutuse, transpordi, energeetika ja kogu majanduse arengu üks oluline baastingimus. Üleriigilise planeeringu Eesti 2010 lühikokkuvõte on avaldatud eestikeelse ja ingliskeelse trükisena (koopiatega on võimalik tutvuda Siseministeeriumis või Maavalitsustes). [1] (vaadatud 03.09.2012) [2] (vaadatud 03.09.2012)
Rada7

Rada7.ee oli suurim eestikeelne muusikat ja kultuuri kajastav veebikeskkond. See oli oluline sõlmpunkt kõikidele ürituste korraldajatele, artistidele, meediale ja publikule. Rada7.ee tegutses augustist 1999 kuni 07. septembrini 2019. Lisaks artiklitele ja uudistele oli saidil sündmuste kalender, artistide andmebaas ja foorum. Rahvusvahelisel tasemel oli Rada7.ee osa Music Alliance Pactist ning alates aastast 2013 olid nad CEETEP-i (Central Eastern European Talent Exchange Program) ametlik meediapartner. Rada7.ee oli ka talendifestivali Tallinn Music Week üks peamisi partnereid, korraldades seal ühtlasi ka oma kontserdi. "Tutvustus Rada7.ee lehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. aprill 2013. Vaadatud 18. mail 2013. "Palju õnne sünnipäevaks, rada7!", SL Õhtuleht, 19. august 2006 "etep.nl (Inglise keeles)". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. mai 2013. Vaadatud 18. mail 2013. Tallinn Music Week, partnerid[alaline kõdulink] Rada7.ee [1] [2] [3] [4]
Häädemeeste Muusikakool

Häädemeeste Muusikakool asub Häädemeestel aadressil Pärnu mnt 32. Muusikakool on Häädemeeste valla asutus. Kooli direktor on Tiia Soomre. Muusikakool alustas tegevust 1992. aastal kolme erialaga. Tänapäeval on erialasid viis (klaver, viiul, akordion, trompet, klarnet, mandoliin/kitarr). Õpilasi on koolis 35, neist 21 klaveriõpilast. Õpetajaid on 8, neist ainult klaveriõpetajaid 2. Õpilased saavad praktikat kohalikes ansamblites ja Häädemeeste puhkpilliorkestris. Olavi Kõrre juhtimisel tegutseb ka mandoliiniorkester. Häädemeeste Muusikakool Häädemeeste valla veebisaidil Häädemeeste Muusikakooli põhimääruse kinnitamine
Tournai

Tournai (prantsuse [tuʁnɛ]) on linn ja vald Belgias Hainaut' provintsis Valloonia piirkonnas. Brüsselist 85 km kaugusel edelas, Schelde jõe kallastel asuvat linna peetakse Belgia vanimaks ning riigi kultuuriloos on linn mänginud olulist osa. Tournai Jumalaema kirik (prantsuse keeles Cathédrale Notre-Dame de Tournai) ja Tournai kellatorn (Beffroi de Tournai) on kantud ühiselt UNESCO maailmapärandi nimistusse. Pindalalt Belgia suurima valla piiridesse jäävad järgmised osavallad, asulad ja piirkonnad: Tournai kellatorn Tournai Sainte-Marie-Madeleine'i kirik Tournai Püha Nikolause kirik Tournai kangahall  Prantsusmaa – Troyes  Prantsusmaa – Villeneuve-d'Ascq Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019. Koduleht (prantsuse, inglise ja hollandi keeles) Joan of Arc's letter to Tournai – Jeanne d'Arci kiri (25. juuni 1429, tõlge inglise keelde) Keskaegne Tournai An Academic Resource Center (inglise keeles) Société Royale d'Histoire et d'Archéologie de Tournai (prantsuse keeles)
Viimsi Kool

Viimsi Kool on põhikool Harju maakonnas Viimsi vallas Haabneeme alevikus aadressil Randvere tee 8. Viimsi Kooli põhimäärus. Viimsi Kooli veebisait. Viimsi Kooli veebisait
Wellin

Wellin on asula Belgias Valloonias Luxembourgi provintsis, Wellini valla keskus. Aastal 747 oli asula tuntud kui Wandalino, umbes 947. aastal kui Watlino ja 1104. aastal kui Welin.
Häädemeeste tulepaak

Häädemeeste tulepaak on 28 meetri kõrgune tulepaak Häädemeeste alevikus. Meremärk kuulub Veeteede Ametile. Selle geograafilised koordinaadid on 58° 4′ 25″ N, 24° 29′ 10″ E. Tulepaagi rajasid 1954. aastal sõdurid. Tegemist on metallsõrestiktorniga, mis on kolmelt küljelt kaetud valge laudisega. Tulepaak on automatiseeritud, tuli töötab elektril, plingib pimedal ajal aasta läbi iga 3,5 sekundi tagant ja põleb järjest 1,5 sekundit. Elektri puudumisel töötaks tuli atsetüleenil. Tule kõrgus merepinnast on 32 meetrit ja nähtavuskaugus 11 meremiili. Häädemeeste majakas[alaline kõdulink]. Koduvald, oktoober 2007. Häädemeeste tulepaak Häädemeeste tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Häädemeeste Lasteaed

Häädemeeste Lasteaed asub Häädemeeste alevikus aadressil Lasteaia 4. Lasteaed avati Häädemeestel 1958. aastal ja alguses tegutseti hoones, kus praegu paikneb Häädemeeste valla teenuskeskus. 1982. aasta detsembrini töötas lasteaed kaherühmalisena. Samal aastal sai lasteaed uueks asupaigaks kohaliku kolhoosi poolt ehitatud ja kuuele rühmale planeeritud maja, kus tegutsetakse tänaseni. Ühes hoone tiivas asub Häädemeeste Raamatukogu. 2012. aastal 4 rühma 63 lapsega. Alates 2018.aastast on lasteaia direktori kt Sale Leppik. Lasteaed on kandnud ka nime Häädemeeste Lasteaed "Naerukajakas". Häädemeeste valla koolieelsete lasteasutuste põhimääruste kinnitamine uues redaktsioonis ja Häädemeeste Lasteaed "Naerukajakas" nime muutmine Häädemeeste Lasteaed Häädemeeste vald
Häädemeeste Raamatukogu

Häädemeeste Raamatukogu asub Häädemeeste alevikus aadressil Lasteaia 4. Raamatukogu juhataja on Mai Sepp. 2002. aastast on raamatukogus avalik internetipunkt. Raamatukogu asutati 1926. aastal ja see paiknes algul Häädemeeste vallamajas. Hiljem on see asunud veel mitmes hoones, näiteks praeguses seltsimajas ja Dubkovski majas. 1996. aastast asub raamatukogu lasteaia hoones. Häädemeeste valla raamatukogu haruraamatukogud on Kabli raamatukogu, Massiaru raamatukogu ja Treimani raamatukogu. Häädemeeste vallas on veel Võiste Raamatukogu ja Uulu Raamatukogu. Häädemeeste Raamatukogu 80, Koduvald, jaanuar 2007 Häädemeeste Raamatukogu Häädemeeste vald
Häädemeeste muuseum

Häädemeeste muuseum on piirkonna ajalugu ja kohalikku kultuuripärandit talletav vallale kuuluv muuseum, mis on asutatud 1991. aastal. 2004. aastast asub muuseum aadressil Kooli 9 paiknevas vanas kõrtsihoones, kus on varem tegutsenud ka Häädemeeste kool. Muuseumi juhataja on Tiiu Pukk. Muuseumi seinal on mälestustahvel Peeter Laredeile. "Häädemeeste muuseum". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. märts 2013. Vaadatud 1. septembril 2012. Häädemeeste muuseum Häädemeeste muuseum
Must Mart

Must Mart (ka Must-Mart) on Muhu vägilasmuistendi kangelane. Üleskutse Musta Mardi lugude kogumiseks ilmus koos paari rahvasuust kuuldud looga 1934. aastal ajalehes Meie Maa. Tammiski nukil asub suur rändrahn – Musta Mardi kivi ehk Tammiski mustkivi. Kivi olevat toonud Mart Soome panga küljest ajujääga. Kivi all olevat peidus Musta Mardi varandus. Must Mart olevat tahtnud Muhust laevateed läbi kaevata. Sellest kaevamisest on muuhulgas tekkinud Igaküla karjamaale Musta Mardi mägi. Üldinfo Muhu valla leheküljelt Aarne Vinkel. "Muhu vägilasmuistendi sünd". Muhulane, august 2009 Aarne Vinkel. "Muhu vägilasmuistendi sünd". Keel ja Kirjandus, 2001 nr. 1, lk 37–45
Zerbst

Zerbst on linn Saksamaal Saksi-Anhaltis Anhalt-Bitterfeldi kreisis. Kuni 2007. aasta haldusreformini oli Zerbst Anhalt-Zerbsti kreisi pealinn. 2013. aastal elas seal 22 000 inimest. Pole selge, millal linn asutati. Piirkonda on nimega Ciervisti mainitud 949. aastal. Linna on esmamainitud (Zirwisti urbs) Thietmar von Merseburgi kroonikas 1018. aastal. 1307. aastal omandas Albrecht I Zerbsti linna von Barby perekonnalt, alustades sajanditepikkust Askania dünastia valitsusaega. Reformatsiooni järel sai Zerbstist kalvinismi keskus. Aastatel 1582–1798 oli Francisceum Gymnasium illustre tähtis kalvinistlik õppeasutus. Aastatel 1603–1793 oli Zerbsti linn Zerbsti vürstkonna keskus, mille võimu all oli muuhulgas ka Jever. Aastatel 1722–1758 elas seal tähtis barokkhelilooja Johann Friedrich Fasch, kes töötas õukonnas kapellmeistrina. (Tema mälestuseks toimuvad linnas aastast 1983 Faschi festivalid.) 1745. aastal abiellus vürstinna Sophie Auguste Friederike von Anhalt-Zerbst Venemaa troonipärija Peeter III-ga. Katariina II (Suure) nime all valitses ta Venemaa keisrinnana aastatel 1762–1796). 1797. aastal läks Zerbst Anhalt-Dessau vürstkonna koosseisu. Aastatel 1891–1928 tegutses Zerbstis hobutramm, üks pikaealisemaid omasuguste seas Saksamaal. Teise maailmasõja teises pooles rajati sõjaväe lennuvälja serva natside töölaager, mis võõrustas "esimese astme hübriide" ja "Jüdisch Versippte" (pooljuute). 700 sealset kinnipeetavat kasutati sunnitööl maantee ja lennuvälja ehitamisel, samuti turba kaevandamisel. 16. aprillil 1945 – mõni nädal enne Natsi-Saksamaa lõplikku alistumist – hävitati liitlaste õhurünnakus umbes 80% Zerbstist. Vanalinn ehitati järgnevatel aastakümnetel üles põhjalike muudatustega linnamaastikul, ainult vähesed ajaloolised ehitised on säilinud. 1. juulil 2006 nimetati Zerbsti linn ümber Zerbst/Anhaltiks. 1. juulil 2007 liidendati Zerbst/Anhalti linn koos mitme muu omavalitsusega Zerbsti kreisist, tehes uuendatud Anhalt-Bitterfeldi kreisi pealinnaga Köthenis. Anhalt-Zerbsti vürstkond
Neugrundi kraater

Neugrundi kraater on Osmussaare ja Krassi saare vahel asuv 535 miljoni aasta vanune veealune meteoriidikraater. Neugrund on Eesti suurim ja vanim meteoriidikraater. Neugrundi kraatrit peetakse maailma üheks kõige paremini säilinud madalmere kraatriks. Kraatri ringvalli läbimõõt on 9 km, laius 2,5–3 km ja kõrgus 50–100 m. Kuna kraater on üleni vee all on selle uurimine raskendatud. Kraatri meteoorne päritolu tõestati 1998. aastal. Kraater on täitunud setetega, mistõttu ei ole selle esialgne sügavus teada, kuid arvatakse, et see on rohkem kui 500 m. Tänapäeval on kraatri sügavus 40–70 meetrit. Plahvatanud asteroid oli umbes 1 km läbimõõduga. Plahvatus toimus meres, umbes 100 km kaugusel rannikust. Veekihi paksus oli sel ajal 100–200 meetrit. Kraatri koordinaadid 59°20'N, 23°31'E. Neugrundi pank "Neugrundi ja Kärdla kraater". Eesti Geoloogiakeskus. 2011. Originaali arhiivikoopia seisuga 23. september 2015. Vaadatud 18. juuni 2012. Hendrik Relve. "Meteoriidikraatrid kätkevad saladusi". Loodusesõber. Vaadatud 17. juuni 2012. "Neugrund crater" (inglise keeles). Eesti Geoloogiakeskus. Originaali arhiivikoopia seisuga 3. november 2013. Vaadatud 17. juuni 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Kalle Suuroja, Sten Suuroja (1. juuni 2010). "The Neugrund meteorite crater on the seafloor of the Gulf of Finland, Estonia" (PDF). Baltica (inglise keeles). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 3. november 2013. Vaadatud 18. juuni 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Tammiski mustkivi

Tammiski mustkivi (ka Musta Mardi kivi) on rändrahn Muhu saare loodetipus Tammiski nukil. Kivi on kaugelt nähtav (eriti Kassari lahe poolt) ja kergesti leitav. Kivi lähedalt kulgeb neeme tippu viiv lai jalgrada. Rändrahn asub rannajoonest 15 meetri kaugusel, kadakate ja türnpuude ülekaaluga võsa ääres. Merejää võib olla rahnu korduvalt nihutanud. Tammiski mustkivi on kasutatud meremärgina, millega seoses on nii kivi peale kui ka ette tehtud lõkkeid. Lõkked on rahnu ka kahjustanud, mõned väiksemad tükid on kivi küljest lahti tulnud. Tammiski mustkivi ei ole looduskaitse all. Kivist 150 m lõunas asub teravaharjaline gneissrahn (kõrgus 2,1 m; ümbermõõt 6,2 m). Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 6,1 m; laius 3,7 m; kõrgus 3,3 m; ümbermõõt 15,4 m. Kivi on teravaharjaline ja korrapäratu kujuga. Kivis on mõni kinnislõhe. Kivi sisaldab tumehalli keskmisekristallilist graniiti, milles on suur hulk granaate (3–8 mm suurused tükid). Kivi on uurinud 1952. aastal Herbert Viiding, kes pani kirja esimesed märkmed ja tegi visandjoonise. Viiding määras kivimiks apliitgraniidi. 1996 uuris rahnu Enn-Aavo Pirrus, kes mõõtis rahnu üle, koostas põhiplaani ja täpsustas asendit. Tammiski mustkivi seostatakse Muhu vägilasmuistendi kangelase Musta Mardiga, mistõttu rahnu ka Musta Mardi kiviks hüütakse. Mart olevat kivi toonud Soomest panga küljest ajujääl. Kivi alla olevat Must Mart peitnud oma varanduse. Teisalt on rahvasuust pärit lugu, et kivi olevat toonud Suure Tõllu naine Piret oma põlle sees. 1970. aastatel olevat püütud kivi õhkida, et varandust kätte saada, kuid kivi ei nihkunud paigast. Tammiski mustkivi Eesti looduse infosüsteemis Aarne Vinkel. "Muhu vägilasmuistendi sünd". Muhulane, august 2009 Mitmesugused kivikandmised Liis Pallas. "Muhu uudised: Trummi-nädal, Üügu pank ja aardekütid[alaline kõdulink]". Saarte Hääl, 23. aprill 2009 Tammiski mustkivi Vaade kivi pealt nuki poole Vaade mere poolt; kivi jääb nukist veidi paremale
Dwight Phillips

Dwight Phillips (sündinud 1. oktoobril 1977 Decaturis Georgia osariigis) on USA kergejõustiklane (kaugushüpe). Olümpiavõitja (2004) ja kolmekordne maailmameister (2003 ja 2005). Pariisi MM 2003. aastal jätkas ameeriklaste Carl Lewise ja Mike Powelli võidutava Dwight Phillips. Meeste kaugushüpet on MM-võistlustel valitsenud vaid läänepoolkera sportlased. Aastatel 1983 ja 1987 võitis Carl Lewis, kahel järgmisel korral (1991 ja 1993) Mike Powell ning neljal viimasel MM-il (1995, 1997, 1999 ja 2001) kuubalane Ivan Pedroso. 2005. aasta maailmameistriks krooniti Dwight Phillips oma ainsal õnnestunud katsel, esimesel, 8.60-ga isiklikku rekordit korranud hüppega. Ühtlasi ületas 27-aastane Phillips viie sentimeetriga Carl Lewisele 22 aastat tagasi MM-tiitli toonud Helsingi olümpiastaadioni rekordi 8.55. 2004 olümpiavõitja (8.59 ) 2003 maailmameister sisemaailmameistrivõistlustel (8.29) 2003 maailmameister (8.32) 2005 maailmameister (8.60) 2009 maailmameister (8.54) Dwight Phillips Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Kunstmuistend

Kunstmuistend on muistend, mille on loonud kirjanik. Kunstmuistendeid on kirjutanud näiteks Friedrich Robert Faehlmann ("Emajõe sünd", "Koit ja Hämarik" jt) ja Herta Laipaik.