laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tusti paisjärv

Tusti paisjärv on paisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Tusti külas. Järve pindala on 1 ha ja see on paisutatud Teraseojale. Järv kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu. Tusti paisjärv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 16.09.2016) Tusti paisjärv keskkonnaportaalis (vaadatud 16.09.2016) Tusti paisjärv Eesti looduse infosüsteemis Tusti paisjärv keskkonnaportaalis
Männa tehisjärv

Männa tehisjärv (ka Rõõsa tehisjärv) on tehisjärv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Raudna külas. Järve pindala on 6,1 ha, kaldajoone pikkus 1,615 km, kõrgus merepinnast 36,5 m ja selles asub üks saar pindalaga 0,21 ha. Järv asub Raudna ürgorus endises kruusakarjääris. Järve läänekaldal kulgeb Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee ja põhjakaldast voolab mööda Rõõsa oja. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu. Männa tehisjärv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 16.09.2016) Männa tehisjärv keskkonnaportaalis (vaadatud 16.09.2016) Männa tehisjärv Eesti looduse infosüsteemis Männa tehisjärv keskkonnaportaalis
Ümärikujärv

Ümärikujärv on looduslik järv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Lolu külas. Järve pindala on 0,4 ha ja kõrgus merepinnast 63,5 m. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu. Ümärikujärv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 16.09.2016) Ümärikujärv keskkonnaportaalis (vaadatud 16.09.2016) Ümärikujärv Eesti looduse infosüsteemis Ümärikujärv keskkonnaportaalis
Holstre järv

Holstre järv (ka Holstre mõisajärv, Ollikoja järv) on looduslik järv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Holstre külas, üks Holstre järvedest. Järve pindala on 3,5 ha, pikkus 350 m, laius 120 m, suurim sügavus 11 m ja kõrgus merepinnast 92 m. Limnoloogilise tüübi järgi on veekogu kalgiveeline eutroofne ehk kalgiveeline rohketoiteline järv. Järv kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu. Holstre järved Holstre järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 16.09.2016) Holstre järv keskkonnaportaalis (vaadatud 16.09.2016) Holstre järv Eesti looduse infosüsteemis Holstre järv keskkonnaportaalis
Rein Kull

Rein Kull (8. oktoober 1925 – 12. august 2001 Tallinnas) oli eesti keeleteadlane ja terminoloog. Ta lõpetas 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli. 1956. aastal asus tööle Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituuti. Aastatel 1973–1982 oli ta terminoloogia- ja õigekeelsussektori juhataja, seejärel vanem- ja juhtteadur. 1993. aastal läks pensionile, ent tegeles jätkuvalt terminoloogiaküsimustega. 1992 Ferdinand Johann Wiedemanni keeleauhind 1998 Valgetähe IV klassi teenetemärk 1999 Emakeele Seltsi auliige "Rein Kull 8. X 1925 – 12. VIII 2001 ", Sirp, 17. august 2001. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "Rein Kull 8. X 1925 – 12. VIII 2001 ", Sirp, 17. august 2001
Nõel (film)

"Nõel" (vene keeles "Игла") on 1988. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm. Filmi peaosas oli muusik Viktor Tsoi. 1989. aastal linastus film Eesti kinodes pealkirjaga "Süstla ori". Film algab peategelase Moro (Viktor Tsoi) saabumisega Almatõsse, et võlgu sisse nõuda. Ta külastab oma endist tüdruksõpra Dinat (Marina Smirnova) ja avastab, et too on morfiinisõltlane. Kuna Morol pole kusagil mujal elada, jääb ta Dina juurde. Samal ajal üritab ta kätte saada raha, mille võlgneb talle Spartak (Aleksandr Baširov). Kord otsustab Moro Dina mõneks ajaks linnast välja Araali mere äärde viia, et ta sõltuvusest võõrutada, ent pärast nende linna naasmist probleemid jätkuvad. Võlgade sissenõudmise ja Dina uimastisõltuvusega tegeledes satub Moro konflikti narkovõrgustikku juhtiva arstiga (Pjotr Mamonov), kes korraldab filmi lõpuks Moro mõrvamise. 2010. aastal valmis Viktor Tsoi 20. surma-aastapäevaks filmi uusversioon "Nõel Remix" ("Игла Remix"). Selles kasutati varem filmitud, kuid avaldamata stseene ja animatsiooni. Filmi muusika salvestamiseks tuli uuesti kokku Tsoi ansambel Kino. Sergei Anaškin. [www.digar.ee/arhiiv/et/download/187198 Postmodernism või "uus eklektika"] Teater. Muusika. Kino, 1991, nr. 5. Friigiprogramm toob ekraanile ansambli Kino filmi «Nõel» uusversiooni Elu24, 26. august 2011. "Nõel" andmekogus IMDb (inglise) "Nõel Remix" andmekogus IMDb (inglise)
Elçin Rəhmanov

Elçin Rəhmanov (ka Elchin Rahmanov; sündinud 18. jaanuaril 1979) on Aserbaidžaani endine jalgpallur. Ta on mänginud Eesti meistriliiga klubides FC Lelle ja Viljandi JK Tulevik. Esindanud kahel korral Aserbaidžaan jalgpallikoondist. Elchin Rahmanovi profiil transfermarkt.com saidis Elchin Rahmanovi profiil footballdatabase.eu saidis
Ruslan Musayev

Ruslan Musayev (sündinud 11. mail 1979) on Aserbaidžaani endine jalgpallur. Ta on mänginud Eesti meistriliiga klubides FC Lelle, Tallinna FC Flora ja Viljandi JK Tulevik. Esindanud 30 korda Aserbaidžaani jalgpallikoondist. Ruslan Musayev transfermarkt.com
Viuperä

Viuperä (ka Viupera) oli küla Võrumaal. Küla jääb tänapäeval Tilsi küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Põlva kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Tilsi külaga. Evar Saar: artikkel "Viuperä" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016, lk 664.
Purila-Ülejõe

Purila-Ülejõe on paikkond Rapla maakonnas Rapla vallas Kuku küla alal. Mõisate ajal oli Purila-Ülejõe ja Purila-Eestjõe Purila küla kaks osa; Purila küla ise kuulus Purila mõisale. Purila-Ülejõe asus Keila jõe vasakul kaldal. Peeter Päll: artikkel "Purila" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016, lk 508.
Orina

Orina on paik Järva maakonnas Järva vallas Jalalõpe küla ja Järva-Jaani alevi alal. 1564 on talu silmas pidades mainitud fraasi Peter Orgenka. 1615 on küla silmas pidades mainitud kohanime Organoo. 1647 on mainitud kohanime Orringa ja 1732 Orrina. Pärast mõisaaega eksisteeris Orina asundus, mis likvideeriti 1977. Orina mõis Fred Puss: artikkel "Orina" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016, lk 442.
Nemõrõntsi (Kozjatõni rajoon)

Nemõrõntsi (ukraina keeles Немиринці) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Kozjatõni rajoonis. Elanike arv on 237.
Danilo Kiš

Danilo Kiš (kirillitsas Данило Киш; 22. veebruar 1935 Subotica – 15. oktoober 1989 Pariis) oli Jugoslaavia kirjanik ja tõlkija. Ta sündis 1935. aastal Suboticas Põhja-Bačka ringkonnas Vojvodinas segaperekonnas. Tema ema oli pärit Tšernogooriast ja isa oli ungari juut. 1939. aastal ristiti ta Novi Sadis Serbia Õigeusu Kiriku kommete järgi. Tema isa arreteeriti 1944. aastal ja ta saadeti Oświęcimi koonduslaagrisse. 1947. aastal asus ta koos ema ja õega Cetinjesse Montenegrosse, kus elas tema onu. Cetinjes lõpetas ta ka 1954. aastal gümnaasiumi. Seejärel asus ta õppima Belgradi Ülikooli filosoofiateaduskonda kirjandusteadust, ülikooli lõpetas ta 1958. aastal. Ta debüteeris kirjanduses 1962. aastal lühiromaanidega "Pööning" (Mansarda) ja "Psalm 44". 1973. aastal asus ta elama Prantsusmaale, kus ta asus Bordeaux' I Ülikoolis õpetama serbohorvaadi keelt. Aastatel 1979–1985 õpetas ta serbohorvaadi keelt ja jugoslaavia kirjandust Lille'i I ülikoolis. Toona viibis ta ka tihti Jugoslaavias, põhiliselt Belgradis ja Montenegros. Ta on tõlkinud serbohorvaadi keelde vene poeete (Ossip Mandelštam, Sergei Jessenin, Marina Tsvetajeva), ungari poeete (Sándor Petőfi, Endre Ady), aga ka prantsuse autoreid (Lautréamont, Charles Baudelaire, Raymond Queneau, Jacques Prévert). Danilo Kiš suri 1989. aastal Pariisis kopsuvähki ja ta maeti (vastavalt tema soovile) Belgradis õigeusu kommetele vastavalt. 1988 Serbia Teaduste ja Kunstide Akadeemia liige Ta oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli Mirjana Miočinvić, abielu lahutati 1981. aastal. Seejärel abiellus ta Pascale Delpechiga, kes tõlkis tema raamatuid prantsuse keelde.
Ülekanne (masinaehitus)

Ülekannete (ka jõuülekanne, transmissioon) all mõistetakse seadmeid, mis võimaldavad mehaanilist energiat üle kanda vahemaa taga ning seejuures muuta pöördemomente, jõude, kiirusi või liikumise iseloomu. Töömasinate käitamiseks on vaja energiat, mida toodavad jõumasinad. See energia antakse jõumasinalt töömasinale tavaliselt üle pöörleva võlliga. Siinkohal peab mainima, et pöörlemisliikumine on tehnikas kõige rohkem levinud. Kuid jõumasina võlli vahetu ühendamine töömasina võlliga ei ole alati võimalik ega ka otstarbekas, seepärast asetatakse nende vahele eriseadmed, mida nimetatakse ülekanneteks. Ülekannete kasutamine on vajalik järgmistel juhtudel. Jõumasina ja töömasina kiiruste erinemisel. Vajadus muuta töömasina kiirust samal ajal kui jõumasina kiirus on konstantne. Vajadus muuta jõumasina pöörlev liikumine töömasina tööorgani sirgjooneliseks või mõneks muuks liikumiseks. Kui ohutuse, mugava hooldamise või mõnel muul kaalutlusel pole võimalik jõumasina ja töömasina võlle vahetult ühendada. Tänapäeva masinates kasutatakse mehaanilisi, hüdraulilisi ja pneumaatilisi ülekandeid. hõõrdülekanne rihmülekanne hammasülekanne tiguülekanne kettülekanne kuulkruviülekanne laineülekanne keermesülekanne Nagu teoreetilisest mehaanikast teada, iseloomustab ülekandeid ülekandearv: i = ω 1 ω 2 {\displaystyle i={\begin{matrix}{\frac {\omega _{1}}{\omega _{2}}}\end{matrix}}} = n 1 n 2 {\displaystyle {\begin{matrix}{\frac {n_{1}}{n_{2}}}\end{matrix}}} = D 2 D 1 {\displaystyle {\begin{matrix}{\frac {D_{2}}{D_{1}}}\end{matrix}}} , kus ω1, ω2 on vedava ja veetava võlli nurkkiirused rad/s; n1, n2- vedava ja veetava võlli pöörlemiskiirused p/min; D1, D2- vedava ja veetava lüli läbimõõdud. Kui N1 on võimsus ülekande vedaval võllil ja N2- veetaval võllil, siis paratamatult esinevate hõõrdekadude tõttu N1>N2. Veetava võlli ja vedava võlli võimsuste suhet nimetatakse mehaaniliseks kasuteguriks ja tähistatakse tähega η. η= N 2 N 1 {\displaystyle {\begin{matrix}{\frac {N_{2}}{N_{1}}}\end{matrix}}} Ülekannete mehaaniline kasutegur on piirides 0,25...0,98. Teatavasti leitakse võimsus N pöörlemisliikumisel valemiga: N = M ω {\displaystyle N=M\omega } , kus M on pöördemoment; ω- nurkkiirus rad/s. Et N2=N1η, siis M2ω2=M1ω1η ehk ω1/ω2=M2/M1η. Järelikult saab ülekandearvu avaldada ka pöördemomentide kaudu: i = ω 1 ω 2 {\displaystyle i={\begin{matrix}{\frac {\omega _{1}}{\omega _{2}}}\end{matrix}}} = M 2 M 1 η {\displaystyle {\begin{matrix}{\frac {M_{2}}{M_{1}\eta }}\end{matrix}}} Keerulistes liitülekannetes, mis koosnevad mitmest iseseisvast ülekandest, leitakse üldine ülekandearv üksikute ülekannete (astmete) ülekandearvude korrutisena. i=i1i2i3...in, Keeruliste liitülekannete üldine kasutegur (astmete järjestikulisel paiknemisel) arvutatakse valemiga: η=η1η2η3...ηn, kus η1η2η3...ηn on kasutegurid, mis arvestavad hõõrdekadusid keeruliste ülekannete üksikutes kinemaatilistes paarides (hammasrataste hambumisel, võllides, laagrites jne.). hüdrosilinder pneumosilinder
Vastse-Kuuste külanõukogu

Vastse-Kuuste külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s. Külanõukogu halduskeskus asus Vastse-Kuustes. Vastse-Kuuste külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 4. mai 1945 seadluse alusel Tartumaa Kiidjärve valla koosseisus. Külanõukogu esimees 1945. aastast oli Juhan Uibo. 1. oktoobrist 1950 likvideeriti Tartu maakond ja Kiidjärve vald ning moodustati Põlva rajoon, mille koosseisu arvati ka Vastse-Kuuste külanõukogu. 1. juulist 1954 liideti Vastse-Kuuste külanõukoguga senise Kiidjärve külanõukogu territoorium. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 3. septembri 1960 seadlusega anti osa Põlva rajooni Vastse-Kuuste külanõukogust üle Tartu rajooni Haaslava külanõukogule. 1959. aasta seisuga oli külanõukogus Vastse-Kuuste alevik, Lootvina ja Valgemetsa asundus ning Alaküla, Järve, Karilatsi, Kassioru, Koorvere, Leevi, Liiva, Lootvina, Lükko, Padari, Visse ja Voore küla. Pärast väikekülade liitmisi 1977. aastal kuulusid Vastse-Kuuste külanõukokku Vastse-Kuuste alevik ning Karilatsi, Kiidjärve, Koorvere, Leevijõe, Logina, Lootvina, Padari, Valgemetsa ja Vooreküla. Vastse-Kuuste külanõukogu territooriumi pindala 1978. aasta seisuga oli 125 km². Külanõukogu territooriumil tegutses Rahu kolhoos. Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi otsusega 23. oktoobrist 1990 kinnitati Vastse-Kuuste valla omavalitsuslik staatus. 1. novembrist 1990 astus Vastse-Kuuste vald omavalitsusliku haldusüksuse õigustesse ja Vastse-Kuuste külanõukogu likvideeriti. Külanõukogu elanike arv 1959: 1712 1970: 1576 1979: 1351 1989: 1265 Andmed külanõukogude kohta Tartumaal. Postimees, 17. juuni 1945 "Vastse-Kuuste vald". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2016. Vaadatud 22. septembril 2016. Eesti NSV territooriumi administratiivne jaotus ja maa-asulad. Tallinn: Valgus, 1978 Nõukogude Eesti. Tallinn: Valgus, 1978. 2. trükk, lk 367–368 Kalev Katus, Allan Puur, Asta Põldma. Rahvastiku ühtlusarvutatud sündmus- ja loendusstatistika. Põlvamaa 1965–1990. Tallinn: Eesti Kõrgkoolidevaheline Demouuringute Keskus, 2002
Nassau hertsogkond

Nassau hertsogkond (saksa: Herzogtum Nassau) või lihtsalt Nassau oli aastatel 1806 kuni 1866 sõltumatu riik, paiknedes tänapäevastel Rheinland-Pfalzi ja Hesseni liidumaadel. See oli Reini Liidu ja hiljem Saksa Liidu liikmesriik. Seda valitses Nassau dünastia. Hertsogkond on saanud nime oma ajaloolise tuumiklinna Nassau järgi, kuigi Nassau ei olnud selle pealinn. 1865. aastal elas seal 465 636 asukat. Pärast Preisi kuningriigi poolt aastal 1866 okupeerimist ja annekteerimist sai sellest Hessen-Nassau provints. Ala on tänapäeval Nassau geograafiline ja ajalooline piirkond ja Nassau on ka looduspargi nimi endise hertsogkonna piirides. Tänapäevalgi kasutab Luksemburgi suurhertsog teise tiitlina tiitlit "Nassau hertsog" (troonipretendent) ning "Nassau prints" või "printsess" on kasutusel teiste pereliikmete puhul. Nassau on ka Madalmaade kuningliku perekonna nime osa, mis on Oranje-Nassau. 17. juulil 1806 liitusid Nassau-Usingeni ja Nassau-Weilburgi krahvkonnad Reini Liiduga. Napoleon I survel krahvkonnad liitusid, et moodustada 30. augustil 1806 Nassau hertsogkond, Friedrich Augusti ja tema noore nõo Friedrich Wilhelmi ühisvalitsemise alla. Kuna Friedrich Augustil ei olnud pärijaid, nõustus ta, et Friedrich Wilhelm saab pärast tema surma ainuvalitsejaks. Kuid Friedrich Wilhelm suri 9. jaanuaril 1816 Weilburgi lossi trepilt kukkudes ja tema pojast Wilhelmist sai Nassau hertsog. Viini kongressil liidendati Oranje-Nassau vürstkond Nassau hertsogkonnaga ja seejärel liitus ühinenud hertsogkond Saksa Liiduga, Wiesbadenist sai uus pealinn. Enamuse liinide hääbumisel sai Nassau-Weilburgi liini Nassau-Usingeni harust hertsog Wilhelmi isikus Nassau valitsev dünastia kuni Austria-Preisi sõjani 1866. aastal, kui see annekteeriti Preisi kuningriigi poolt ja liidendati Wiesbadeni piirkonnana Hessen-Nassau provintsiga. Wilhelmi poeg Adolphe, viimane Nassau hertsog, sai pärast Nassau-Dillenburgi meesliini hääbumist 1890. aastal Luksemburgi. Nassau-Usingen
Jeemeni kodusõda (2015–)

Jeemeni kodusõda on sõjaline konflikt kahe osapoole vahel, kes mõlemad tahavad asutada legitiimset Jeemeni valitsust. Houthi väed on oma kontrolli alla saanud pealinna Sanaa. Houthi mässuliste poliitiline liitlane on Jeemeni endine president ‘Alī ‘Abdullāh Sāliḩ. Ametis oleva presidendi ‘Abd Rabbuh Manşūr al-Hādī väed paiknevad Adeni linnas. Ka Al-Qā‘idah Jeemenis (AQAP) ja Islamiriik on Jeemenis rünnakuid läbi viinud. Terroristid kontrollivad väiksemat osa Jeemeni territooriumist. Pärast Sanaa ülevõtmist 21. märtsil kuulutas Houthi Ülem Revolutsioonikomitee, et hakkab vägesid lõunaprovintsidesse viima, et al-Hādīst lõplikult vabaneda. Järgmisel päeval algas Houthi ja ekspresident Sāliḩi vägede pealetung Laḩiji kubernerkonnale. 25. märtsiks oli Laḩij langenud Houthide kätte, nad jõudsid rünnakuga Adeni servani, samal päeval põgenes president al-Hādī riigist. Sellepeale alustas Saudi Araabia õhurünnakuid, et taastada endine valitsus, USA pakkus luureabi. ÜRO andmetel on ajavahemikus märts 2015 kuni august 2016 Jeemeni konfliktis hukkunud üle 10 000 inimese, hukkunutest 3799 on tsiviilisikud.
Jeemeni kodusõda

Jeemeni kodusõda (1994) Jeemeni kodusõda (2015–)
Stepove (Haissõni rajoon)

Stepove (ukraina keeles Степове) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Gaissõni rajoonis. Elanike arv on 31. Pindala on 2,07 km².
Rihmülekanne

Rihmülekanne koosneb kahest või rohkemast rihmarattast, mis on kinnitatud võllidele, ja nendele asetatud lõputust rihmast. Rihmülekannet kasutatakse põhiliselt siis, kui võllide vahekaugus on suur ning ülekanded ei nõua rangelt konstantset ülekandearvu (välja arvatud hammasrihmülekanne). Rihmülekanded on mehaanilistest ülekannetest ühed vanimad. Tänapäeva rihmülekannete võimsus ei ületa tavaliselt 50 kW, kuid leidub ka ülekandeid võimsusega 1000 kW. Võimalus kanda võimsusi üle suurte vahemaade (kuni 15 meetrit) Sujuv ja müratu töötamine Lihtne ehitus ja kasutamine Võime taluda purunemata suuri lühiajalisi ülekoormusi Suhteliselt suured mõõtmed Rihma väike tööiga Rihma libisemisest tingitud muutuv ülekandearv Rihma pingusest tingitud suured koormused võllidele ja laagritele Lamerihmülekanne Kiilrihmülekanne Ümarrihmülekanne Hammasrihmülekanne Rihm Rihmaratas Ülekanded masinates
Veriora külanõukogu

Veriora külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s. Külanõukogu halduskeskus asus Verioral. Veriora külanõukogu territooriumi pindala 1978. aasta seisuga oli 238 km². Külanõukogu territooriumil tegutses Veriora sovhoos. Veriora külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlusega Räpina rajooni koosseisus. Räpina rajooni kuulus Veriora külanõukogu aastatel 1954–1961. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 14. aprilli 1961 seadlusega Räpina rajoon likvideeriti ning Veriora külanõukogu liideti Põlva rajooniga. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 18. jaanuari 1963 seadlusega liideti Veriora külanõukoguga osa likvideeritud Leevi külanõukogu maadest. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 7. oktoobri 1968 seadlusega liideti Veriora külanõukoguga 1790 ha suurune osa (119 elanikuga) Põlva külanõukogu maadest. 1959. aasta seisuga oli külanõukogus Veriora alevik, Leevi, Nohipalu, Ootsipalu, Timo, Veriora, Viira ja Vindso asundus ning Haavapää, Himmiste, Ilumetsa, Jõeveere, Jõeveere-Himmiste, Jõevere-Koolma, Kikka, Kirmsi, Kullamäe, Kunksilla, Laho, Lihtensteini, Metsavaara, Mustaoja, Männisalu, Pahtpää, Palo, Pääsna, Soohara, Süvahavva, Vareste, Viluste, Võika, Väike-Verksu ja Vändramaa küla. Pärast väikekülade liitmisi 1977. aastal kuulusid Veriora külanõukokku Veriora alevik ning Himmiste, Jõeveere, Kikka, Kirmsi, Koolma, Kunksilla, Leevi, Lihtensteini, Metsavaara, Männisalu, Nohipalu, Pahtpää, Soohara, Süvahavva, Vareste, Veerksu, Viluste, Vinso ja Vändramaa küla. Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 4. juunist 1992 kinnitati Veriora valla omavalitsuslik staatus, millega seoses Veriora külanõukogu likvideeriti. Külanõukogu elanike arv 1959: 2684 1970: 2647 1979: 2199 1989: 2034 Nõukogude Eesti. Tallinn: Valgus, 1978. 2. trükk, lk 367–368 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus Eesti NSV külanõukogude ühendamisest. Eesti NSV Teataja, 1954, 10, 104 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Lihula ja Räpina rajooni likvideerimise kohta". Eesti NSV Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja, 1961, 15, 52 Kalev Katus, Allan Puur, Asta Põldma. Rahvastiku ühtlusarvutatud sündmus- ja loendusstatistika. Põlvamaa 1965–1990. Tallinn: Eesti Kõrgkoolidevaheline Demouuringute Keskus, 2002 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Põlva rajooni Linte külanõukogu likvideerimise, Peri külanõukogu Põlva külanõukoguks ümbernimetamise ja külanõukogude piiride muutmise kohta". Eesti NSV Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja, 1968, 43, 318 Eesti NSV territooriumi administratiivne jaotus ja maa-asulad. Tallinn: Valgus, 1978 Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Põlva maakonna Mikitamäe, Veriora ja Värska valla ning Valga maakonna Palupera valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta". RT 1992, 24, 340
1. FC Tallinn

1. FC Tallinn oli 1990. aastatel tegutsenud Eesti jalgpalliklubi. Klubi mängis II ja III liigas. Koosseis 28. septembril 1997, kui mängiti FC Haapsalu vastu: Priit Kuusk Andri Hõbemägi Antero Atonen Sepo Vilderson Marko Kuusik Mart Kõrve Indrek Kannik Aaro Mõttus Margo Järvekülg Jaanus Kiviking Margus Liigand Priit Järviste http://www.jalgpall.ee/lprotocol.php?print_page=1&st=style_fp.css&proto_id=370&b=III.W (vaadatud 23.09.2016)
Aasta küla

Aasta küla on Eesti külaliikumise Kodukant välja antav auhind, millega tunnustatakse küla, külade piirkonda või alevikku, millel on tähelepanuväärseid tulemusi külaelu arendamisel. Auhinda antakse välja alates 2005. aastast ja iga kahe aasta tagant, seejuures ühitades seda iga kahe aasta tagant toimuva Eesti Külade Maapäevaga. 2005 Kamari (Jõgeva maakond) ja Uljaste (Lääne-Virumaa) 2007 Kuhjavere (Viljandimaa) 2009 Kiideva (Läänemaa) ja Viitina (Võrumaa) 2011 Prandi (Järvamaa) 2013 Lustivere külade piirkond (Jõgevamaa) 2015 Leedri (Saaremaa) 2017 Läsna-Loobu Lääne-Virumaal 2019 Lüübnitsa, Setumaal 2021 Viskla, Harjumaal https://web.archive.org/web/20160923084723/http://kodukant.kovtp.ee/210 (vaadatud 23.09.2016) "Aasta külad on Kamari Jõgevamaalt ja Uljaste Lääne-Virumaalt. Eesti külaliikumine Kodukant". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2016. Vaadatud 23. septembril 2016. "Aasta Küla 2007 on Kuhjavere küla Viljandimaalt. Eesti külaliikumine Kodukant". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2016. Vaadatud 23. septembril 2016. "Aasta Küla 2009 on Kiideva Läänemaalt ja Viitina Võrumaalt. Eesti külaliikumine Kodukant". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2016. Vaadatud 23. septembril 2016. "Aasta küla 2011 on Prandi küla Järvamaalt. Eesti külaliikumine Kodukant". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2016. Vaadatud 23. septembril 2016. "Aasta küla 2013 - Lustivere külade piirkond. Eesti külaliikumine Kodukant". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2016. Vaadatud 23. septembril 2016. 18. juuni 2021, Aasta küla tiitli pälvis Viskla küla Harjumaalt 31. mai 2021 08:00, Aasta küla 2021 kandidaat: Viskla küla Auhinnast Eesti külaliikumise Kodukant kodulehel
Eesti Akadeemiline Ajakirjanduse Selts

Eesti Akadeemiline Ajakirjanduse Selts (lühend EAAS) on 1990–1996 ja uuesti aastast 2010 Tartus tegutsev ajakirjanduse valdkonnaga tegelev selts. Põhikirja järgi on EAASi eesmärk "ühendada akadeemilise haridusega ajakirjanike, uurijate, üliõpilaste ja teiste huviliste püüdlusi, elavdada ajakirjandusalast haridust, enesetäiendamist ja uurimistööd". 1990–1996 juhtis seltsi Juhan Peegel. EAAS annab koos Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja kommunikatsiooni instituudiga välja auhinda Kuldsulg. https://web.archive.org/web/20160923100132/http://www.yti.ut.ee/et/instituut/koostoo/eesti-akadeemiline-ajakirjanduse-selts (vaadatud 23.09.2016) https://web.archive.org/web/20160923100157/http://www.yti.ut.ee/et/instituut/koostoo/eesti-akadeemiline-ajakirjanduse-selts/pohikiri (vaadatud 23.09.2016) EAAS TÜ ühiskonnateaduste instituudi kodulehel
Koostamine

Koostamine on masina või seadme kokkupanemine detailidest. Et masinaid edukalt koostada, on vaja tunda vastavat tehnoloogiat. Üksikute masinate koostamisel kasutatakse universaalseid rakiseid. Sari- või masskooste puhul on mõttekas kasutada spetsiaalseid rakiseid.
Eesti Film 100

Eesti Film 100 oli Eesti Filmi Sihtasutuse juhitud projekt, millega tähistati Eesti filmikunsti 100. aastapäeva ning mille raames korraldati filmiüritusi ja digiteeriti Eesti filme. Projekti programmijuht oli Jaak Lõhmus. "Vallatud kurvid" (1959) (restaureeritud ja digiteeritud) "Nipernaadi" (1983) (digiteeritud) ... https://web.archive.org/web/20160923102510/http://www.temuki.ee/numbers/2012/2/article5398.pdf (vaadatud 23.09.2016) Jaak Lõhmus, Eesti Film 100 – järgmise sajandi algus, Teater. Muusika. Kino, veebruar 2012