laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Bellingshauseni kraater

Bellingshauseni kraater (ladina keeles Bellinsgauzen) on kraater, mis asub Kuu tagaküljel lõunapolaaralas. Kraater on saanud nime baltisaksa päritolu meresõitja, Venemaa admirali Fabian Gottlieb Benjamin von Bellingshauseni järgi, seda kinnitas 1970. aastal Rahvusvaheline Astronoomiaunioon.[viide?] Kraatri lähimad naabrid on Cabannese kraater läänes; Bhabha ja Bose kraatrid põhjas; Stoney kraater kirdes; Lemaître'i kraater idas ja kraatrivalli lõunaosaga piirnev Berlage kraater. Kraatri keskuse selenograafilised koordinaadid on 60°43′S ja 164°51′W, kraatri läbimõõt on 63 km, sügavus on 2,7 km. Kuu piltide digitaalne atlas. Kraatri kirjeldus saidil The Moon-Wiki. Andersson, L.E., and E.A. Whitaker, NASA Catalogue of Lunar Nomenclature, NASA Reference Publication 1097, October 1982. Bellingshauseni kraater LAC-133 kaardil. Rahvusvaheline Astronoomiaunioon teadmik Lunar Impact Crater Database. Losiak A., Kohout T., O’Sulllivan K., Thaisen K., Weider S. (Lunar and Planetary Institute, Lunar Exploration Intern Program, 2009); updated by Öhman T. in 2011. Kuu lõunapooluse ümbruste kaart.
Harimalk

Harimalk (ka vares(e)jalad) on õlg- ja rookatuse harja kinnitavad ristamisi asetatud puud ehk malgad. Malgad(roikad) valmistati ilmastikukindlast kuuse- või kadakapuust, ühendati omavahel otsast pulgaga ning asetati harjale selle püsivuse tagamiseks, üks ühele, teine teisele poole. Harimalkade pikkus oli kuni 1,5 meetrit ja paigaldusvahe 40–60 cm. Tihti seoti nende ülemiste ristuvate otste külge pikk peenike puuvars. Eesti murrete sõnaraamat Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 17
Piz Buin

Piz Buin [ˌpits buˈiːn] on mägi Alpide Silvretta ahelikus Austria ja Šveitsi vahelisel piiril. See moodustab piiri Šveitsi Graubündeni kantoni ja Austria Vorarlbergi liidumaa vahel ning on Vorarlbergi kõrgeim tipp. Selle algne nimi romanši keeles on Piz Buin Grand. Sarnane kuid madalam tipp naabruses on Piz Buin Pitschen, kõrgusega 3255 m. Piz Buin vallutati esmakordselt 14. juulil 1865 Joseph Anton Spechti ja Johann Jakob Weilenmanni poolt, kelle teejuhid olid Jakob Pfitscher ja Franz Pöll. Piz Buin Pitschen vallutati kolm aastat hiljem. Piz Buinile pääseb Wiesbadeneri onnist, ületades Vermunti liustiku, ronides Wiesbadeneri mäestikust üles ja matkates üle Ochsentaleri liustiku Buini lõheni. Lõhest on tippu siksakiline jalutuskäik, millest üle saamiseks on vaja vaid 20 m, enne kui jõuate suhteliselt tasasele tipualale, mille ülaosas on vana puust rist. Šveitsi ja Austria vaheline piir ületab tipu idast läände. Šveitsi mägede loend
John Carlson

John Carlson (sündinud 10. jaanuaril 1990 Natickis, Massachusettsis) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Washington Capitals. 2008. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Capitalsi poolt 27. valikuna. 2. mail 2009 debüteeris ta Capitalsi noorteklubi Hershey Bearsi ridades American Hockey League'is (AHL). Aastatel 2009 ja 2010 võitis ta Bearsiga Calder Cup'i. NHL-is tegi Carlson Capitalsi meeskonnas debüüdi 21. novembril 2009 mängus Toronto Maple Leafsi vastu. Esimese värava viskas ta liigas 25. märtsil 2010 mängus Carolina Hurricanesi vastu. Hooajal 2010–11 valiti Carlson hooaja uustulnukate sümboolsesse koosseisu (All-Rookie Team). 2018. aastal võitis ta Capitalsiga Stanley karika. Samal hooajal kogus ta nii põhihooajal kui ka väljalangemismängudes kaitsemängijatest enim punkte (vastavalt 68 ja 20). 2019–20 põhihooajal oli taas kõige resultatiivseim kaitsemängijatest (15+60) ning ta valiti liiga hooaja sümboolsesse koosseisu (NHL First All-Star Team). Aastatel 2019 ja 2020 on ta osalenud NHL-i tähtede mängul. 2010. aastal tuli Carlson USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Ta kuulus USA jäähokikoondisse 2014. aasta taliolümpiamängudel, kus saavutati neljas koht.  John Carlson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis John Carlson NHL.com lehel John Carlson hockeydb.com lehel
Mikael Backlund

Mikael Backlund (sündinud 17. märtsil 1989 Västeråsis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Calgary Flames. Ta on klubi asekapten. Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Västerås IK. 2007. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Flamesi poolt 24. valikuna. NHL-is tegi ta Flamesi meeskonnas debüüdi 8. jaanuaril 2009 mängus New York Islandersi vastu. Ülejäänud hooajast 2008–09 mängis ta Western Hockey League'i (WHL) klubis Kelowna Rockets, kellega tuli sel hooajal WHL-i meistriks. Esimese värava viskas ta NHL-is 28. jaanuaril 2010 mängus Phoenix Coyotesi vastu. Suurema osa hooajast 2009–10 mängis ta American Hockey League'i klubis Abbotsford Heat. Alates hooajast 2010–11 on Backlund kuulunud Flamesi põhikoosseisu. Hooaja 2012–13 alguses toimunud NHL-i tööseisaku tõttu mängis ta taas oma kunagise koduklubi Västerås IK-i koosseisus Rootsi esiliigas. 2018. aastal tuli Backlund Rootsi jäähokikoondisega maailmameistriks. Lisaks on ta maailmameistrivõistlustel võitnud veel kolm medalit. Mikael Backlund NHL.com lehel Mikael Backlund hockeydb.com lehel
Agnès Buzyn

Agnès Buzyn (sündinud 1. novembril 1962 Pariisis) on juudi rahvusest Prantsusmaa arst (hematoloog), arstiteadlane ja poliitik. Ta oli 17. maist 2017 kuni 16. veebruarini 2020 Prantsusmaa tervishoiuminister. Ta sündis 1962. aastal Pariisis juudi peres. Tema isa Élie Buzyn, kes on pärit Poolast Łódźist, kes ületas Buchenwaldi surmamarsi 16-aastaselt ja lahkus pärast Buchenwaldi koonduslaagrit Suurbritannia Palestiinasse. Temast sai Pariisis ortopeediakirurg ja ta abiellus prantsuse juudi naise Ettyga, kelle pere varjas sõja ajal Prantsusmaal. Ta on lõpetanud Pariisi Descartesi Ülikooli (Université Paris 5 René Descartes). Ta on arst, hematoloog ja ülikooli professor. Aastatel 2008–2013 juhtis ta Prantsusmaa tuumaohutuse ja radiatsiooni eest kaitsmise agentuuri (IRSN) - ametit, mille eesmärk oli avalikkuse rahustamine pärast Jaapani Fukushima I AEJ tuumaõnnetust 2011. aastal. Ta on olnud Prantsuse Riikliku Vähiinstituudi ja teiste rahvatervise valdkonna juhatuste juht. Mitu aastat oli ta Pariisi Neckeri lastehaigla vanemarst ja teadur, õpetades Pariisi VI ülikoolis (Université Paris 6 Pierre-et-Marie-Curie) hematoloogiat ja siirdamist. 2017. aasta 17. mail nimetas president Emmanuel Macron Buzyni tervishoiuministriks. 2020. aasta 16. veebruaril astus ta tagasi ministri ametist, selleks et kandideerida Pariisi linnapea valimistel.
Leid (ansambel)

Leid oli Rakvere 1. Keskkooli ansambel, kes oli tuntud ka nimega Omad Poisid ning tegutses aastatel 1973–1975 Rakvere KIT-i klubis. Ametlikku nime bändil siiski polnud. Peamiselt mängiti tantsuõhtutel Rakvere rajooni kultuurimajades ja koolides. Repertuaaris olid kaverid eesti ja inglise keeles (1 lugu ka ungari keeles), stiiliks pop-rock. Ansambli tegevusest kirjutas Rakvere Gümnaasiumi õpilane Gert Lõhmus 2009 aastal uurimuse "Unistuste koolibänd", juhendaja oli õpetaja Heli Kirsi. Vello Salumetsa poolt koostatud raamatus "Rockrapsoodia. Eesti rockmuusika sünnilugu" on bändist kirjutis pealkirja all "Rakvere Kitarristide Bänd Omad Poisid" . Ansamblis mängisid: Ülo Lodeson (trummid), Tõnu Tanvell (bass), Anti Kuus (laul), Aivar Sirelpuu (laul ja kitarr), Tarmo Schmidt (klaver), Bruno Kaldre (elektriorel) ja Kaido Vainomaa (kitarr). Rockrapsoodia. Eesti rockmuusika sünnilugu. Koostanud Vello Salumets. Tallinn 2013. lk 372-374
Hämmalised

Hämmalised (Solifugae) on selts ämblikulaadseid. Nad on tugeva lõuaaparaadiga, enamasti kollakat või pruunikat värvi kehaga. Nad elavad troopilistel ja subtoopilistel aladel. Euroopas on neid 6 liiki, Vahemere maades. Eestis neid ei leidu. Hämmalised (lühike ülevaade)
Nugilestalised

Nugilestalised (Parasitiformes) on lestaliste alamklassi kuuluv selts ämblikulaadseid. Seltsi kuulub umbes 4000 liiki, kellest enamik liigitatakse kolme alamsugukonda: nugilestad (Gamasoidea), kilplestad (Uropodoidea) ja puugid (Ixodoidea). Nugilestalised (lühike ülevaade).
Marcos Llorente

Marcos Llorente Moreno (sündinud 30. jaanuaril 1995 Madridis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Madridi Atlético. Ta alustas klubikarjääri Madridi Realis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2008. aastal. Debüüdi Hispaania kõrgliigas tegi ta Reali meeskonnas 17. oktoobril 2015 mängus Levante vastu. Hooajal 2016–17 mängis ta Hispaania kõrgliigas laenul Deportivo Alavési meeskonnas. 2019. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Madridi Atléticoga. Arvatav üleminekusumma oli 35 miljonit eurot. 14. veebruaril 2020 toimunud mängus Valencia vastu lõi ta oma esimese värava Hispaania kõrgliigas. Madridi Real UEFA Meistrite Liiga: 2017–18 UEFA Superkarikas: 2017 Klubide maailmameistrivõistlused: 2017, 2018
Felipe Augusto de Almeida Monteiro

Felipe Augusto de Almeida Monteiro (tuntud lihtsalt kui Felipe; sündinud 16. mail 1989 Mogi das Cruzesis) on Brasiilia endine jalgpallur (keskkaitsja). Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis União Mogi. 2011. aastal mängis ta Brasiilia esiliiga klubis Bragatino. 2012. aastal liitus ta Brasiilia kõrgliigaklubiga Corinthians. 26. juulil 2015 lõi ta mängus Coritiba vastu oma esimese värava Brasiilia kõrgliigas. Samal hooajal tuli ta klubiga Brasiilia meistriks. 2016. aastal siirdus ta Portugali kõrgliigaklubisse Porto. 23. augustil 2016 lõi ta UEFA Meistrite Liiga playoff-mängus Roma vastu värava. Viis päeva hiljem lõi ta Lissaboni Sportingu vastu oma esimese värava Portugali liigas. Hooajal 2017–18 tuli Felipe Portoga Portugali meistriks. 2019. aasta mais suundus ta 20 miljoni euro eest Hispaania kõrgliigaklubisse Madridi Atlético. Hooajal 2020–21 tuli ta klubiga Hispaania meistriks. 2023. aasta jaanuaris suundus ta 18 Inglismaa kõrgliigasse klubisse Nottingham Foresti. Pärast seda, kui tema leping Nottingham Forestis hooaja 2023/24 järel lõppes, lõpetas Felipe ka jalgpallurikarjääri. Brasiilia jalgpallikoondises tegi Felipe debüüdi 11. septembril 2018 sõprusmängus El Salvadori vastu. Ta kuulus algselt Brasiilia koondisse 2021. aasta Copa Américal, kuid vigastuse tõttu asendati ta Léo Ortiziga. Koondises sai ta kirja kokku kaks mängu. Corinthians Campeonato Brasileiro Série A: 2015 Campeonato Paulista: 2013 Copa Libertadores: 2012 Recopa Sudamericana: 2013 Klubide maailmameistrivõistlused: 2012 Porto Primeira Liga: 2017–18 Supertaça Cândido de Oliveira: 2018 Madridi Atletico La Liga: 2020–21 "Forest complete signing of Felipe". Nottingham Forest F.C. 31. jaanuar 2023.
Rakmed

Rakmed on hobuste jmt loomade rakendamise vahendid. Ratsarakmed on: sadul valjad. Veo- ja sõidurakmed on: aisad leid look ohjad rangid rangiroomad sedelgas sorid trengid valjad. Valjad olid hobuse juhtimiseks ja pea vajalikus asendis hoidmiseks. Hobuse veojõud kandus rangidele abaluude kaudu, soride kasutamisel vedas hobune rinnaga. Sedelga ehk ülemise rihma abil hoiti look ja aisad ning rangid (trengid) õiges asendis. Hobust sai juhtida, ergutada või peatada ohjade abil. Pidurdada ja tagurdada sai hobune leide ja sedelga alumise rihma abil, mis seoti ümber alarinna aiste või trengide külge. Looka, range jm rakmete osi kaunistati sageli lõigatud või värvitud mustritega, ka metallnaastudega. Eesti Entsüklopeedia[alaline kõdulink] Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 172
Mai Talvest

Mai Talvest (sünninimi Klara-Mai Saviauk, aastatel 1947–1967 kodanikunimi Klara Lumet; 17. märts (vkj 4. märts) 1909 Peterburi – 22. september 2001) oli eesti näitekirjanik. Mai Talvest sündis Peterburis Putilovi tehase mudelsepa perekonnas, kasvas Pargolovo asulas Peterburi lähedal. Alates 1916. aastast elas Jõgeva ümbruses. Õppis Saduküla algkoolis 1919–1924 ja lõpetas 1929. aastal Tartu Tütarlaste Gümnaasiumi. Alates 1929. aastast töötas Tartus, esialgu müüjana, hiljem peamiselt raamatupidajana. 1941–1944 oli ta evakuatsioonis Tatari ANSV-s, Stalingradi oblastis ja Moskvas, kus töötas peamiselt raamatupidajana. 1944–1946 oli tööl kaubanduses Tartus. Töötas 1946–1947 Rahva Hääle korrespondendina Tartus ja 1947–1949 toimetuses Tallinnas. 1950. aastal oli Nõukogude Õpetaja vastutav sekretär. Alates 1950. aastast oli kutseline kirjanik Tallinnas. NLKP liige oli ta aastatel 1949–1991, Kirjanike Liidu liige alates aastast 1950 ning Eesti Teatriühingu liige aastast 1957. Oli aastatel 1950–1965 Tallinna linnanõukogu saadik. Aastatel 1963–1984 oli Kirjanike Liidu ametiühingu esimees. Mai Talvest on tuntud eelkõige näitekirjanikuna, tema komöödiad olid populaarsed ka rahva hulgas, neil oli oluline koht rahvateatrite repertuaaris. Raamatutena ilmus Talvesti näidenditest "Sookollid" (1954), kolme teost sisaldav "Lühinäidendeid" ("1957"), muusikaline komöödia "Tüli tühja asja pärast" (1960) ja kaheksat teost koondav "Näidendeid" (1969). Mai Talvest on avaldanud ka lühiproosat, tema näidendeid on tõlgitud mitmetesse võõrkeeltesse. Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn, 1995, lk. 573 Mai Talvest 17. 03. 1909 – 22. 09. 2001 Sirp, 28. september 2001
Yassine Bounou

Yassine Bounou (araabia keeles ياسين بونو, tuntud ka kui Buno; sündinud 5. aprillil 1991 Montréalis) on Maroko jalgpallur, kes mängib väravavahina Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Hilal ja Maroko jalgpallikoondises. Ta sündis Kanadas, kuid kolis lapsepõlves Marokosse. 1999. aastal liitus ta Maroko jalgpalliklubiga Wydad Casablanca. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2010. aastal. 2012. aasta juunis liitus ta Hispaania klubiga Madridi Atlético. Ta mängis klubi duubelmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. Aastatel 2014–2016 mängis ta laenul Hispaania esiliiga klubis Real Zaragoza. 2016. aasta juulis sõlmis ta lepingu Hispaania esiliiga klubiga Girona. Hooajal 2017–18 tõusis ta klubiga Hispaania kõrgliigasse. 2019. aasta septembris suundus ta laenule Sevillasse. 2020. aasta septembris sõlmis ta Sevillaga püsiva lepingu. 20. märtsil 2021 lõi ta Hispaania kõrgliigas Valladolidi Reali vastu mängu lõpuminutitel värava, tuues Sevillale 1:1 viigi. Suvel 2023 liitus Bono ligi 21 miljoni euro eest Al Hilaliga. Maroko jalgpallikoondises tegi Bunou debüüdi 15. augustil 2013 sõprusmängus Burkina Faso vastu. Ta on kuulunud Maroko koondisse 2017. ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel ning 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. Lisaks kuulus ta 2012. aasta suveolümpiamängudel Maroko olümpiakoondisse. "Bounou's last-gasp goal denies Orellana and Real Valladolid". Goal.com. 21.3.2021. Vaadatud 22.3.2021
Ujulestad

Ujulestad ehk ujunahad on peamiselt veeloomade varvaste vahel paiknevad õhukesed nahkmoodustised, mis hõlbustavad ujumist. jalg
Antonius Arena

Antonius Arena (Antoine Arène; u 1500 Solliès-Pont – 1544 või 1550. aastad) oli prantsuse jurist ja luuletaja. On muuhulgas kirjutanud ühe tantsukunstialase traktaadi. Antonius Arena sündis 1500. aasta paiku Soliersi asulas (nüüdne Solliès-Pont) Toulouse'i lähedal Vari departemangus. Perekond omas tõenäoliselt maavaldust ja suguvõssa kuulus haritlasi, näiteks oli üks ta onu meditsiinidoktor. Oletatavalt 1519. aastast õppis Arena Avignoni ülikoolis õigusteadust ja arvatavasti 1521. aastal lõpetas stuudiumi, mille oli vahepeal katkestanud Provence'is puhkenud katk. Pärast õpinguid astus ta 1527. aastal Prantsusmaa sõjaväkke ja tegi kaasa sõjakäigu Itaaliasse. Aasta-paari pärast pöördus ta Provence'i tagasi ja seadis end sisse Aix's, ilmselt juristi ametis. 1536. aasta allikas mainib teda kohtunikuametis Saint-Rémy-de-Provence'is. Suri vallalisena arvatavasti enne 1550. aastaid (täpse daatumi osas pole allikad üksmeelel). Arena muljed sõjast ja selle laastavast mõjust nii sõduritele kui ka tsiviilelanikkonnale on paljude tema luuletuste teemaks. Luulet kirjutas ta toona üliõpilaste ja kirjameeste seas populaarses makaroonilises ladina keeles, milles oli eri romaani keelte elemente ning autori enda sõnaloomet. Veel käsitlesid Antonius Arena luuletused kohtuprotsesse, Avignoni üliõpilastavasid ja tantse, mida oli tavaks tantsida autori suhtlusringkonnas. Tuntuim Arena teos on lühipealkirja "Ad suos compagnones studiantes" all (ka "Provincialis de bragardissima...") tuntud tantsu käsitlev värsivormis traktaat, mille vanim säilinud eksemplar pärineb 1520. aastate lõpust (oletatavalt 1529. aastast, kuid on arvatud ka, et esmatrükk ilmus 1519). Pärast seda anti teost välja palju kordi, 1770. aastani on kokku loetud 32 trükki. Eleegilises distihhonis kirjutatud traktaat algab hulga pikkade pühendustega ja manitsustega heade kommete järgimiseks tantsul ja suhtlemises. Teos ei sisalda kirjapandud muusikat, kuid selles kirjeldatakse üksikasjalikult basse danse'ija antakse kokku 58 basse danse'i sammuloendit. Napimalt käsitletakse pavaani, galjardi, tourdioni ja kuranti. https://www.oxfordreference.com/view/10.1093/oi/authority.20110803095422946 https://www.oxfordmusiconline.com/grovemusic/view/10.1093/gmo/9781561592630.001.0001/omo-9781561592630-e-0000001207 J. Guthrie, M. Zorzi. Rules of Dancing Antonius Arena. - Dance Research: The Journal of the Society for Dance Research. Vol. 4, No. 2 (Autumn, 1986), pp. 3-53 http://wessexconsort.com/img/SCEMS%20Fr%20Ren%20Teter%20edit.htm http://saltatriculi.weebly.com/16-sajandi-prantsusmaa.html Antonius Arena. Provincialis de bragardissima villa de Soleriis, ad suos compagnones studiantes, qui sunt de persona friantes, bassas dansas in gallanti stilo bisognatas et de novo per ipsum correctas et joliter augmentalas, cum guerra Romana totum ad longum sine require, et cum guerra Neapolitana et cum revolta Gennuensi et guerra Avenionensi, et epistola ad falotissimam garsam, pro passando lo tempus alegramentum mandat. Lyon, 1533 (Arena tantsutraktaat digiteerituna portaalis Gallica)
Rahvusvaheline metsapäev

Rahvusvaheline metsapäev (ka ülemaailmne metsapäev) on 21. märtsil. Tähistatakse seda ÜRO Peaassamblee algatusel alates 2012. aastast. 21. märtsil 2020. aastal toimub Tallinnas Vabaduse väljakul MTÜ Päästame Eesti Metsad korraldusel meeleavaldus Eesti metsade toetuseks. Esinevad muusikud Lenna Kuurmaa, Tõnis Mägi, Hanna-Liina Võsa, Mick Pedaja, Karl Madis jt, kõnelevad Peeter Laurits, Liina Steinberg, Mariell Jüssi, Anna Hints jt.
João Félix

João Félix Sequeira (sündinud 10. novembril 1999 Viseus) on Portugali jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliiga klubis Barcelona (laenul Madridi Atléticost) ja Portugali jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Portugali suurklubis Lissaboni Benfica 2015. aastal. 2016. aastal debüteeris ta Benfica duubelmeeskonnas Portugali esiliigas. Ta mängis Benfica duubelmeeskonnas kaks hooaega ja lõi seitse väravat. 18. augustil 2018 tegi ta Benfica põhimeeskonnas debüüdi Portugali kõrgliigas. Kaheksa päeva hiljem lõi ta mängus Lissaboni Sportingu vastu oma esimese värava Portugali kõrgliigas. Félix tuli sel hooajal Benficaga Portugali meistriks ja valiti liiga hooaja parimaks noormängijaks. Ta lõi hooajal 2018–19 liigas kokku 15 väravat. 11. aprillil 2019 tegi ta UEFA Meistrite Liiga veerandfinaalis Frankfurdi Eintrachti vastu kübaratriki, saades sellega UEFA Meistrite Liiga ajaloo noorimaks mängijaks, kes seda suutnud on. 2019. aastal pälvis ta Euroopa parima noorjalgpalluri auhinna Golden Boy. 2019. aastal siirus ta 126 miljoni euro eest Madridi Atléticosse. See oli suuruselt neljas üleminekutasu jalgpalli ajaloos. Esimese värava lõi ta Madridi Atlético särgis Hispaania kõrgliigas 1. septembril 2019 mängus Eibari vastu. Hooajal 2020/21 tuli ta Atléticoga Hispaania meistriks. Hooajal 2021/22 valiti Félix Atlético hooaja parimaks mängijaks. Talvel 2023 oli ta laenul Londoni Chelseas, kus ta lõi 16 mänguga 4 väravat. Suvel 2023 siirdus ta laenule FC Barcelonasse. Portugali jalgpallikoondises tegi Félix debüüdi 5. juunil 2019 UEFA Rahvuste Liiga poolfinaalis Šveitsi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 5. septembril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Horvaatia vastu. Ta kuulus Portugali koondisse nii 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel kui 2022. aasta maailmameistrivõistlustel. Benfica Primeira Liga: 2018–19 Madridi Atlético La Liga: 2020–21 "Atlético Madrid sign Benfica teenager João Felix for fee of €126m". theguardian.com. 3.7.2019. Vaadatud 2.6.2022  João Félix – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Profiil Madridi Atlético kodulehel
Laine Leichter

Laine Leichter (aastani 1945 Laine Siim; 8. juuni 1919 Harkiv – 23. aprill 2019 Tallinn) oli eesti tšellist ja muusikapedagoog. Ta oli Eesti tšellistide koolkonna rajaja. Laine Leichter õppis Tartus Tiina Kapperi ja Tallinnas Galina Tšernjavskaja tantsustuudios. Tema esimene tšelloõpetaja oli Estonia teatri tšellist Karl Bachblum. Ta õppis Tallinna Konservatooriumis tšelloerialal aastatel 1929–1935 ( Raymond Bööcke klass) ja 1935–1942 (August Karjuse klass). 1938. aastal lõpetas Tallinna I tütarlastegümnaasiumi. Aastatel 1938–1940 mängis Tallinna Töölisteatris, 1940–1946 ja 1949–1953 Eesti Raadio sümfooniaorkestris ja 1953–1968 Estonia teatri orkestris (rühmakontsertmeistri abi), esines samuti solisti ja ansamblimängijana. Töötas tšellopedagoogina 1942–1948 Tallinna Konservatooriumis, 1948–1959 Tallinna Lastemuusikakoolis, 1959–1965 Tallinna Muusikakoolis ja 1964–2011 Tallinna Muusikakeskkoolis. Laine Leichter oli Eesti tšellistide koolkonna looja. Sellesse koolkonda kuuluvad Toomas Velmet, Teet ja Marius Järvi, Leho Karin, Henry-David Varema, Mart Laas, Andreas Lend, Marcel Johannes Kits jpt väljapaistvad tšellistid. Tema viimane õpilane Marcel Johannes Kits on esimene eesti keelpillimängija, kes on võitnud maailma ühe kaalukama rahvusvahelise konkursi, George Enescu nimelise konkursi grand prix’. 1998. aastal valmis Eesti Televisioonis sarjas „Eestiaegsed inimesed” Peep Puksi film „Laine Leichter”. 1999 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (pikaajaline silmapaistev pedagoogiline töö) 2005 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2008 Riho Pätsi Koolimuusika Fondi stipendium 2009 Eesti Muusikanõukogu muusikapreemia (võimsa tšellistide koolkonna legendaarsele Õpetajale) 2012 Eesti Rahvuskultuuri Fondi elutöö tänuauhind Tema abikaasa oli muusikateadlane ja -kriitik Karl Leichter. Tema tütar on Epp Karin ja lapselapsed Leho Karin ja oboemängija Kasso Karin (1971). Velmet, Toomas. Laine Leichter 8. VI 1919 – 23. IV 2019. Sirp, 26. aprill 2019. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Leid (rakmed)

Leid (murdes ka lentsid) on rangide külge kinnitatav kitsastest külg- ja põikrihmadest ning seljarihmast koosnev hobuserakmete osa. Kuna leid paiknevad hobuse seljal ja laudjal, takistavad nad pidurdamisel või tagurdamisel range üle hobuse pea nihkumast. aisad look ohjad rangid rangiroomad sedelgas sorid trengid valjad Eesti keele seletav sõnaraamat Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 99
Ohjad

Ohjad on valjaste külge kinnitatud pikk nöör või rihm, millega sai hobust või hobuseid tagantpoolt (veokist) juhtida. Tööohjad valmistati varem tugevast nöörist, sõiduohjad olid tehtud nahkrihmast või kõladega kootud mustrlisest villasest paelast. aisad leid look rangid rangiroomad sedelgas sorid trengid valjad Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 190 Ohjad, Eesti Rahva Muuseum
Rangiroomad

Rangiroomad (ka roomad) on rangide küljes paiknevad tugevad nahkrihmad, millega kinnitatakse look ja aisad. aisad leid look ohjad rangid sedelgas sorid trengid valjad Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 182 Rangiroomad, Eesti Rahva Muuseum
Matt Hancock

Matthew John David Hancock (sündinud 2. oktoobril 1978 Chesteris) on Suurbritannia konservatiivne poliitik. Ta oli 9. juulist 2018 kuni 26. juunini 2021 Suurbritannia tervishoiu ja sotsiaalhoolduse minister. Ta õppis Oxfordi Ülikooli Exeteri kolledžis ning lõpetas filosoofia, politoloogia ja majanduse 1. kursuse ning läks edasi Cambridge'i Ülikool Christ' kolledži, et saada magistrikraad majanduses. Matt Hancocki veebileht Danya Bazaraa. Matt Hancock 'raced home to tell wife he was leaving night before aide kiss was reported'. Irish Mirror, 26. juuni 2021