laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
StarCraft

"StarCraft" on reaalaja strateegia-sõjamäng, mida saab mängida koos sõpradega või üksi. "StarCrafti" on loonud Blizzard Entertainment aastal 1998. Samal aastal ilmus ka "Starcraft-Brood War". Aastal 2000 mäng laienes. Rohkem kui 9,5 miljonit eksemplari müüdud mäng tähendas sel ajal juba väga populaarset strateegiamängu. "StarCraft" sarnanes "Warcraftiga". "StarCraftis" saab mängida kolme võistkonnaga. Esimene võistkond on Terran, teine Protoss ja kolmas Zerg. Terran on inimese paglased. Terranil on korralik kaitsevägi tankid, sõdurid, arstid ja hävituslennukid. Protoss on uhke, tehnoloogiliselt arenenud välismaalase rass. Protoss on üldiselt eelistatud algajatele. Zerg on väikesed spiraalikujulised olendid. Zergi hooned elavad mitte nii nagu Terrani ja Protossi omad.
Vesipiip

Vesipiip on ühe või mitme haruga suitsetamisseadeldis (piip), milles suitsu jahutatakse vees. Cyril Elgoodi väitel leiutas vesipiibu suurmogul Akbari õuearst, pärslane Abu'l-Fatḥ Gīlānī (surnud 1588). Samas viitab vesipiibu kasutamisele üks Ahlī Šīrāzī (surnud 1535) nelikvärss, mistõttu peab seadeldis pärinema vähemalt Ṭahmāsp I ajast (1524–1576). Nii võib Abu'l-Fatḥ Gīlānīle omistada vaid Pärsias kasutusel olnud vesipiibu tutvustamise Indias. Vesipiibu suitsetamine on tänapäeval eriti populaarne Lähis-Idas, kuid levib ka Lõuna- ja Põhja-Ameerikas, Indias, Pakistanis, Euroopas ja Austraalias.
Adolf Petrovski

Adolf Markovitš Petrovski (vene keeles Адольф Маркович Петровский; sünninimi Adolf Zalberg; 1887 Varssavi – 17. september 1937) oli Nõukogude Liidu diplomaat. 10. detsembrist 1924 kuni 31. jaanuarini 1930 oli ta Nõukogude Liidu täievoliline esindaja Eestis, 31. jaanuarist kuni 21. detsembrini 1930 Leedus, 21. detsembrist 1930 kuni 1. aprillini 1933 Iraanis ja 1. aprillist 1933 kuni 10. novembrini 1935 Austrias ja Ungaris. Arreteeriti 24. juulil 1937. aastal. Lasti maha sama aasta septembris. Справочник по истории Коммунистической партии и Советского Союза 1898 - 1991 Polpred A. Petrovski langus. Rahvaleht, 6. jaanuar 1939, nr. 5, lk. 4.
Joseph Kennedy

Joseph Patrick Kennedy, Sr. (6. september 1888 – 18. november 1969) oli USA ärimees ja poliitikategelane. Tema poeg oli Ameerika Ühendriikide president John F. Kennedy. 7. oktoobril 1914 abiellus Joseph Kennedy Rose Elizabeth Fitzgeraldiga. Abielu sidus kaks Bostoni kõige prominentsemat iiri päritolu poliitilist perekonda. Paaril sündis üheksa last.
Aadu Regi

Aadu Regi (3. november 1912 Tallinn – 10. oktoober 2011 Oulu) oli eesti helilooja, klarnetist, puhkpilliorkestrite dirigent ja muusikapedagoog. Regi õppis aastatel 1930–1936 ja 1943–1944 Tallinna Konservatooriumis Bernhard Luki klarnetiklassis, ta lõpetas aastal 1963 Tallinna Riikliku Konservatooriumi Juhan Kaljaspooliku õpilasena. Aastatel 1930–1933 mängis Regi mitmes suveorkestris, aastal 1933 Tallinna garnisoni orkestris, aastatel 1941–1944 Tallinna Töölisteatri orkestris, aastatel 1944–1945 Vanemuise teatri orkestris. Aastatel 1945–1951 töötas ta Vanemuises dirigendi ja koormeistrina. Aastatel 1951–1956 oli ta Nõukogude okupatsioonivõimude poolt küüditatud Kemerovo ja Omski oblastisse. 1944–1951 ja 1956–1991 oli ta Tartu Muusikakoolis õpetaja. 1991–1999 tegutses ta pedagoogina Soomes. Aastakümnete vältel osales Regi paljude muusikakollektiivide töös. Ta on juhatas teater Vanemuine sümfooniaorkestrit, Tartu Ülikooli sümfooniaorkestrit, Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli orkestrit ja puhkpilliorkestrit Tartu, samuti oli ta laulupidudel puhkpilliorkestrite üldjuht. Aadu Regi oli aastast 1967 Eesti Teatriliidu liige, Eesti Heliloojate Liidu liige oli ta aastast 1992 (surres 98-aastaselt oli ta selle liidu vanim liige) ja Eesti Kooriühingu auliige oli ta aastast 2002. Lisaks pedagoogitööle täiustas Regi puhkpilliõpetuse ja dirigeerimise metoodikat ning avaldas sellekohaseid raamatuid. Ta kirjutas palu puhkpilliorkestrile, klarnetile, viiulile ja trompetile, soololaule ja muusikat teatrilavastustele. Regi avaldas raamatu puhkpillide õpetamisest (1970) ja orkestritööst (1986), klarnetiõpiku (1994) ning mälestusteraamatu "Muusikast ja muust" (2000). Aadu Regi suri 10. oktoobril 2011 Oulu haiglas. 1989 Eesti NSV teeneline kunstitegelane 2001 Soome sõjaveteranide hõbedane teenetemärk 2004 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2005 Tartu linna aukodanik ja Tartu Suurtähe kavaler Eesti teatri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Eesti Teatriliit. Tallinn 2000 Maestro tuleb koju http://www.emic.ee/?sisu=heliloojad&mid=32&id=114&lang=est&action=view&method=biograafia Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Ohvitseride andmekogu
Mõisaküla kalmistu

Mõisaküla kalmistu on kalmistu Mõisaküla linna lähedal Halliste kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Umbsoo külas Mulgi vallas Viljandi maakonnas. Mõisaküla kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Antsla Gümnaasium

Antsla Gümnaasium on gümnaasium Antslas aadressil Kooli tee 14. Koolis on 17 õppekabinetti, võimla, aula ja muuseum. 2011. aasta septembris oli koolis 377 õpilast, 55 õpetajat ja 23 klassikomplekti. 2022. aastal õppis koolis 323 õpilast. 1877. aastal avati Antsla linna territooriumil asunud Puka talu hoones Puka Õigeusu abikool. Esimene teadaolev õpetaja oli 1891. aastal Peeter Albrecht. 1917. aastal nimetati kool Vana-Antsla valla Puka Rahvakooliks, 1921. aastal liideti see Antsla Kõrgema Algkooliga Antsla Alevi Algkooliks. 1925. aastal valmis praeguse kultuurimaja kohal uus koolihoone. 1930. aastatel alustati kooliaia rajamist. 1940. aastal sai kool nimeks Antsla Linna Mittetäielik Keskkool, 1944. aasta augustis hävis sõjas koolihoone, õppetööd jätkati aadressil Jaani tänav 24 endises palvemajas, Metsa tänava veterinaarravilas ja Pärna tänava barakis. 1944/1945. õppeaastal õppis koolis 285 õpilast. 1945. aastal alustati tööd keskkoolina, avati kaks 8. klassi ja kool sai nimeks Antsla Keskkool, keskkooli esimene lend lõpetas 1949. aastal, mil valmis ka Kreutzwaldi tänava koolimaja keskmine osa. 1950. aastal rajati kooli juurde internaat, 1951 alustati õppekatseaia rajamist, 1955 esines kooliaed ekspositsiooniga Moskva Üleliidulisel Põllumajandusnäitusel. Peahoonele ehitati juurde 4 klassiruumi, 1959. aastal alustati tööd koolimajaks ümber ehitatud endises rajooni administratiivhoones. 1967. aastal avati kooli muuseum, 23. veebruaril 1968 kodu-uurimise metoodiline kabinet, 1978. aastal 6-aastaste laste eksperimentaalklass ja vene keele süvendatud õppega klass. 1977. aastal alustati tööd praegustes ruumides. Aastatel 1981–1992 õpetati kutseõpetuse raames autojuhi, mehanisaatori, müüja ja õmbleja eriala, internaat kolis Kreutzwaldi tänava majja. 1988. aastal mindi üle 5-päevasele koolinädalale, loodi reaal- ja humanitaarharud, alustati arvutiõpetust, asuti õpetama saksa keelt, 1989. aastal soome keelt. 1990. aastast on koolil oma laul, kasutusele võeti ka logo. 1991. aastal oli kooli I laulu- ja tantsupidu, millega 1995. aastal liitusid piirkonna lasteasutused. 1993. saadi esimene arvuti IBM, 1995. aastal alustas tööd Eesti-Taani ühisprojekti raames süvendatud majandus- ja äriõppe klass. 2000. aastal sai kool nimeks Antsla Gümnaasium ja tööd alustas õpilasomavalitsus. 2006. aastal asendati süvendatud majandusõpe gümnaasiumis ettevõtlusõppega ja viidi sisse uus ehitusviimistluse õpe, mida õpetati 2012. aastani koos Vana-Antsla Kutsekeskkooliga. Aastatel 2009–2010 toimus koolihoones kapitaalremont. 1945–1950 Eduard Aarna 1950–1957 Karl Veri 1957–1964 Johannes Martin 1964–1967 Evald Helisto 1967–1976 Karl Veri 1976–1981 Aksel Kersna 1981–2014 Heinar Kool 2014–2015 Kalle Jürgenson 2015–... Katrin Martinfeld ERR (31. august 2022). "Eesti kooliõpilaste arv kasvab jätkuvalt". ERR. Vaadatud 24. mail 2024. "Ajalugu". Antsla Gümnaasium. 19. august 2019. Vaadatud 24. mail 2024. "LounaLeht.ee". www.lounaleht.ee. Vaadatud 24. mail 2024. "LounaLeht.ee". www.lounaleht.ee. Vaadatud 24. mail 2024.
Carolina Klüft

Carolina Evelyn Klüft (sündinud 2. veebruaril 1983 Boråsis) on Rootsi endine kergejõustiklane (seitsmevõistleja ja kaugushüppaja). 2004. aastal tuli ta seitsmevõistluses olümpiavõitjaks. Ta on seitsmevõistluses ka kolmekordne maailmameister ja kahekordne Euroopa meister. Lapsena käis Carolina jalgpallitrennis ning hakkas kergejõustikuga tegelema 12-aastaselt. Ta on kolmas naissportlane maailmas, kes on ületanud seitsmevõistluses 7000 punkti. Ta hoiab Euroopa rekordit seitsmevõistluses isikliku rekordiga 7032 punkti. 2012. aastal lõpetas ta oma sportlaskarjääri. 2004 Ateena olümpiavõitja seitsmevõistlus 6952 2003 Pariis maailmameister seitsmevõistlus 7001 2005 Helsingi maailmameister seitsmevõistlus 6887 2007 Ōsaka maailmameister seitsmevõistlus 7032 2003 Birmingham sisemaailmameister viievõistlus 4933 2004 Budapest pronksmedal kaugushüpe 6.92 2002 München Euroopa meister seitsmevõistlus 6542 2006 Göteborg Euroopa meister seitsmevõistlus 6740 2000 Santiago juunioride maailmameister seitsmevõistlus 6056 2002 Kingston juunioride maailmameister seitsmevõistlus 6470 2001 Grosseto juunioride Euroopa meister seitsmevõistlus 6022 Carolina Klüft on 178 cm pikk ja kaalub 65 kg. Tema isa on endine jalgpallur ja ema kaugushüppaja. Ta on alates 2007. aastast abielus rootsi endise teivashüppaja Patrik Klüftiga (sündinud Patrik Kristiansson). Carolina Klüfti koduleht Carolina Klüft Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Fännileht(arhiveeritud)
Eponüüm

Eponüüm (kreeka liitsõnast epōnymos, mis tuleneb kreeka sõnadest epi 'peal', 'üle' + onyma 'nimi') on isiku nime järgi loodud mõistenimetus kas fakti või moodustise kohta. Enamasti on mõistes sisalduv isik kas vastava fakti või moodustise avastaja (kirjeldaja). Eponüümid on näiteks mõisted Parkinsoni tõbi (inglise arsti James Parkinsoni järgi) ja Ekmani spiraal (rootsi okeanograafi Vagn Walfrid Ekmani järgi). patronüüm matronüüm Võõrsõnade leksikon. Valgus, 2006. Aul, J. 1978. Zooloogia võõrsõnade leksikon. Tallinn, Valgus. 192 lk.
Ellen Kilgas

Ellen Kilgas (sündinud 15. juulil 1988) on Eesti näitleja. Ta on õppinud Tallinna Ülikoolis rekreatsioonikorraldust (2009–2011). Näitekunsti on ta õppinud Rednar Annuse juhendataval improkursusel (2019). Ta on mänginud Von Glehni Teatri lavastuses "Ristumine peateega" (2019) ja suvelavastuses "Nõidkapteni needus" (2021) ning episoodilisi osi telesarjades "Keeris" ja "Eesti krimilood". Ellen Kilgas on koostanud oma isa, näitleja Tõnu Kilgase elulooraamatu "Peaasi, et oleks kirge!" (2022, Ideevedur). Ellen Kilgase isa oli näitleja Tõnu Kilgas, ema on baleriin ja koreograaf Tatjana Järvi ning kasuisa oli kunstnik Raivo Järvi. Ideevedur OÜ, äriregistri päring (vaadatud 20.08.2024) Video: Margus Prangel ja Ellen Kilgas räägivad näitlejatööst Postimees TV, 11.03.2020. Anna-Maria Veidemann-Makko, "Leinas leidsid teineteist! Värske paar Ellen Kilgas ja Anti Reinthal räägivad esimest korda oma armastuse loo", Kroonika, 09.12.2021. Ellen Kilgas, Eesti Lavastuste Andmebaas (vaadatud 20.08.2024). Ellen Kilgas, Eesti Filmi Andmebaas (vaadatud 20.08.2024). Ellen Kilgas, Eesti Teatri Agentuur (vaadatud 20.08.2024). Ellen Kilgas avaldas raamatu oma isast: tema hinge sügavamad kihid on jäänud enamusele varjatuks Raadio Elmar / Postimees 13.08.2022. Sten Teppan, "Ellen Kilgas: ma kartsin oma isa päris korralikult", ERR/Vikerraadio "Käbi ei kuku...", 28.05.2024. Raivo Järvi kasutütar Ellen Kilgas: ta välimus oli laitmatu, auto alati puhas ja ta hoidis väga oma asju... Kroonika/Delfi, 16.10.2019.
Ӹ

Ӹ (ӹ) on kirillitsa täht, mida kasutatakse mäemari keeles. Ӹ on kasutusel mäemari kirjakeeles, kus see hääldub ümardamata kõrge tagavokaalina [ɯ].
Asustustihedus (ökoloogia)

Asustustihedus (ka tihedus) on ökoloogias kvantitatiivne suurus, mis näitab mingil pindala- või ruumalaühikul olevate isendite arvu (nt 100 isendit m2-l). Kuna teatavalt pindala- või ruumalaühikult saadud isendid moodustavad enamasti uuritava liigi populatsioonist väikese fraktsiooni, siis nimetatakse asustustihedust sageli ka (uuritava liigi) populatsiooni(asustus)tiheduseks. arvukus liigitihedus ohtrus Ökoloogialeksikon. (1992). Koost. Masing, V. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus
Erik Nikkinen

Kaarle Erik Nikkinen (hüüdnimi Eki; sündinud 10. veebruaril 1944 Oulus) on Soome endine poksija. Nikkinen oli 1968. aastal Soome meister kergekaalus (kuni 60 kg). Ta sai Soome meistrivõistlustel I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1965. aastal II koha. Nikkinen osales 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel kergekaalus (kuni 60 kg), kuid kaotas oma kohtumise I ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Calistrat Cuţovile (Rumeenia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Nikkinen poksis juulist 1969 kuni juulini 1976 elukutselisena. Ta pidas kokku 21 kohtumist ning võitis neist 18 (neist 6 nokaudiga) ja kaotas 3 (need kõik nokaudiga) kohtumist. Ka Erik Nikkise poeg Petri oli tuntud Soome poksija. Erik Nikkinen veebisaidil BoxRec (inglise)
Pekka Kokkonen

Pekka Kokkonen (18. jaanuaril 1934 Helsingi – 26. veebruar 2016) oli Soome poksija. Kokkonen oli poolraskekaalus (kuni 81 kg) kokku kolmekordne Soome meister aastatel 1954–1955 ja 1957 ning sai 1953. aastal II keskkaalus (kuni 75 kg) III koha. Kokkonen poksis oktoobrist 1957 kuni augustini 1967 elukutselisena. Ta pidas kokku 57 kohtumist ning võitis neist 37 (neist 28 nokaudiga) ja kaotas 16 (neist 3 nokaudiga) kohtumist ning 4 kohtumist jäi viiki. Pekka Kokkonen veebisaidil BoxRec (inglise)
Kari Meronen

Kari Meronen (sündinud 16. veebruaril 1947 Helsingis) on Soome endine poksija. Meronen oli kokku neljakordne 1965. aastal Soome meister – kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1965. aastal, kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1966. aastal, sulgkaalus (kuni 57 kg) 1967. aastal ja I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1969. aastal. Ta sai Soome meistrivõistlustel kergekaalus (kuni 60 kg) 1968. aastal II koha. Meronen osales kolm korda Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistel ja võitis kõik oma kohtumised – 1966. aastal, 1968. aastal ja 1969. aastal. Meronen osales 16. Euroopa meistrivõistlustel Ida-Berliinis 1965. aastal kärbeskaalus (kuni 51 kg), kuid kaotas oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja, 17. Euroopa meistrivõistlustel Roomas 1967. aastal kergekaalus (kuni 60 kg), kuid kaotas oma kohtumise II ringis hilisemale Euroopa meistrile ja kuldmedalivõitjale Józef Grudzieńile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 18. Euroopa meistrivõistlustel Bukarestis 1969. aastal I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg), kuid kaotas oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Meronen poksis juulist 1969 kuni märtsini 1974 elukutselisena. Ta pidas kokku 10 kohtumist ning võitis need kõik (neist 6 nokaudiga). Ka Kari Merose vennad Erkki ja Risto olid tuntud Soome poksijad. Kari Meronen veebisaidil BoxRec (inglise)
541

◄ | 5. sajand | 6. sajand | 7. sajand | ► ◄ | 510. aastad | 520. aastad | 530. aastad | 540. aastad | 550. aastad | 560. aastad | 570. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 537 | 538 | 539 | 540 | 541 | 542 | 543 | 544 | 545 | ► | ►► 541. aasta Vana-Rooma konsuliks oli Flavius Basilius Vana-Rooma keiser Justinianus I tühistas konsuliameti, pidades seda mõttetuks ja laostavalt kulukaks. Ometi säilisid konsulid teatud vormis ka pärast seda. Itaalias algas katkuepideemia Idagootide valitsejaks saab Hildebadi järel Erarich Sui Wendi, hiina keiser ...
Mihhail Atamanov

Mihhail Gavrilovitš Atamanov (sündinud 19. septembril 1945) on Venemaa filoloog, õigeusu diakon ja udmurdi onomastika uurija. Ta õppis aastatel 1970–1975 Udmurdi ülikooli filoloogiateaduskonnas. Pärast lõpetamist asus aspirantuuri Tartu Ülikooli soome-ugri keelte kateedrisse. Aastal 1978 kaitses ta filoloogiakandidaadi väitekirja. Ta esines seoses hõimunädalaga 14. oktoobril 2011 Tallinnas.
540

◄ | 5. sajand | 6. sajand | 7. sajand | ► ◄ | 510. aastad | 520. aastad | 530. aastad | 540. aastad | 550. aastad | 560. aastad | 570. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 536 | 537 | 538 | 539 | 540 | 541 | 542 | 543 | 544 | ► | ►► 540. aasta (DXL) oli Juliuse kalendri järgi liigaasta, mis algas pühapäeval. Arvu 540 on selle aasta tähistamiseks kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine. Ida-Rooma väejuht Belisarios vallutas idagootide riigi pealinna Ravenna. Gregorius I ...
423

◄ | 4. sajand | 5. sajand | 6. sajand | ► ◄ | 390. aastad | 400. aastad | 410. aastad | 420. aastad | 430. aastad | 440. aastad | 450. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 419 | 420 | 421 | 422 | 423 | 424 | 425 | 426 | 427 | ► | ►► 423. aasta Vana-Rooma konsuliteks olid Asclepiodotus ja Flavius Avitus Marinianus. Ida-Rooma keiser Theodosius II kuulutas 2. jaanuaril oma abikaasa Aelia Eudocia augustaks. ... 15. august – Honorius, Lääne-Rooma keiser David Vseviov (2004). Bütsantsi keisrid. Valitsejad purpuris. Tallinn: Kunst. Lk 25-32.
539

◄ | 5. sajand | 6. sajand | 7. sajand | ► ◄ | 500. aastad | 510. aastad | 520. aastad | 530. aastad | 540. aastad | 550. aastad | 560. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 535 | 536 | 537 | 538 | 539 | 540 | 541 | 542 | 543 | ► | ►► 539. aasta Vana-Rooma konsuliteks olid Flavius Appio ja Decius Flavius Theodorus Paulinus Sõjas gootidega purustati Milano Mauricius Wacho, langobardide kuningas
Anne Valmas

Anne Valmas (28. oktoober 1941 – 25. juuli 2017) oli eesti raamatukogundustegelane ja raamatuloolane, kelle uurimistöö keskendus väliseesti temaatikale. Anne Valmas lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli 1965. aastal ja töötas pärast seda raamatukogunduse ja bibliograafia erialal mitmes raamatukogus. 1997. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis magistritöö (teadusmagister) teemal "Eesti raamat paguluses: kirjastustegevus ja kultuuritaust" (juhendaja Mare Lott). 2003. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis samal aastal ilmunud kaheköitelise doktoritöö "Eestlaste kirjastustegevus välismaal 1944–2000" (juhendaja Mare Lott). Ta on töötanud bibliograafina Tallinna Tehnikaülikooli raamatukogus ning osalenud Eesti Rahvusraamatukogu väljaarendamises teenindusdirektori ning kultuuri- ja kunstiosakonna juhatajana. 1989. aastal asus ta tööle Teaduste Akadeemia Raamatukogus, praegu Tallinna Ülikooli Akadeemiline Raamatukogu, kus ta töötas direktorina aastail 1998–2003, väliseesti kirjanduse osakonna juhatajana ja teadurina. Alates 2008. aastast juhatas ta Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu väliseesti kirjanduse keskust. Ta osales ka Väliseesti arhiivide töörühma ja Rahvuskaaslaste programmi arhiivikomisjoni ning Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseumi ja Harju Maakonnaraamatukogu nõukogude töös ning oli Eesti raamatukoguhoidjate biograafilise andmebaasi peatoimetaja. Märt Raud ja tema looming. Tallinn, 1991 artiklikogumik "Kodutanumast kaugemal" (1994) Eesti raamat paguluses. Tallinn, 1997 Eestlaste kirjastustegevus välismaal 1944-2000. Tallinn, 2003 artiklikogumik "Raamatumõtted" (2006) koos Vahur Mäega kogumik "Eesti teadlased paguluses" (2009) koos Vahur Mäega kogumik "Eesti teadlased ja insenerid välismaal" (2011) Varjust valgusesse. Erihoiust väliseesti kirjanduse keskuseks (1974-2010). Tallinn, 2017 artiklid väliseesti kultuurist ja kirjastustegevusest 1992 Välismaise Eesti Kirjanike Liidu preemia 1993 Eesti Kultuurifondi aastapreemia 1995 Friedrich Puksoo auhinnafondi tunnustus 1997 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (järjekindel tegevus raamatukoguhoidjate huvide kaitsjana) 2001 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2004 Friedrich Puksoo preemia 2011 Tallinna Ülikooli teenetemärk 2016 Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu auliige "ERÜ veebileht". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuli 2017. Vaadatud 26. juulil 2017. In memoriam Anne Valmas. Eesti Päevaleht (Rootsi), 9. august 2017 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Anne Valmas Eesti Teadusinfosüsteemis Baltic Heritage Network
Julian Golding

Julian Emmanuel Golding (sündinud 17. veebruaril 1975) on Suurbritannia kergejõustiklane (200 m ja 4×100 m jooksja). 1997 pronksmedal 4×100 m koosus (38,14) 1998 pronksmedal 200 m jooksus (20,72) ja Euroopa meister 4×100 m teatejooksus (38,52) 100 m jooks – 10,28, 23. mai 1998, Kalamáta 200 m jooks – 20,18, 19. september 1998, Kuala Lumpur Julian Golding Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Kuzma Nikitin

Kuzma Nikitin (vene keeles Кузьма Николаевич Никитин; 1887 – 1965) oli Nõukogude Liidu diplomaat. Ta oli alates 1. novembrist 1937 (esitas volitused 7. detsembril 1937) kuni 10. juulini 1940 Nõukogude Liidu täievoliline esindaja Eestis. 14. juunil 1940, vahetult enne juunipööret, kandis ta telegrammiga ette olukorrast Eestis: 1) Eestlased teostavad energilisi sõjalisi ettevalmistusi. On läbi viidud reservohvitseride ja reameeste salajane mobilisatsioon. Iga päev tõmbab mundri selga mitukümmend äsja saabunud reservohvitseri. Öösiti jaamas [sõjaväkke] kutsutute naised ja perekonnad saadavad nuttes ärasõitjaid. Enamus taksodest on mobiliseeritud. Ülejäänud autodel on meesautojuhid osaliselt asendatud naistega. 2) Sõjaväkke kutsutud ohvitser- ja reakoosseis saadetakse Narva ja Irboska piirile, ülejäänud osa läheb diviiside täiendamiseks Viljandis ja Tartus. Viljandi lähedal Võhma piirkonnas jagatakse kohalikule elanikkonnale relvi. Tallinna ja Viljandi Eesti diviiside ülesandeks on ära lõigata kaks meie väegruppi, mis paiknevad Haapsalus ja Paldiskis. 3) Eestlased paigutasid mõlemale poole Miinisadamat, kus asub meie sõjalaevastik, kaks rannapatareid, mis vajaduse korral võivad meie laevastikku tulistada. Peale selle peitsid eestlased arsenali kolmanda rannapatarei, mis vajaduse korral võib otsesihtimisega tulistada meie sõjalaevastikku. 4) Täiendati politseipatrulle. Politsei on relvastatud karabiinidega. 5) Tallinna saabus 250 Poola ohvitseri, keda peetakse ülal Prantsuse rahaga. 6) Eestlased saatsid Paldiski lähedal asuvale Väike-Pakri saarele mitu kasti relvi. 7) Tagavaraohvitseride ja reameeste mobiliseerimisest – täna Balti laevastiku staabiülem küsis Eesti merejõudude juhatajalt Santpankilt, viimane, olles selle küsimusega ootamatult tabatud, oli sunnitud seda tunnistama. Samuti tunnistas Poola ohvitseride viibimist Tallinnas ja võttis õigeks nende ülalpidamise Prantsuse rahaga. 8) On välja kuulutatud Kaitseliidu kogunemine. Selle 40 tuhat liiget on olukorras, kus neid võib koondada mõne ööpäeva jooksul. 9) Kõik loetletud abinõud on suunatud vaieldamatult NSV Liidu vastu: üksikutest jutuajamistest saab teha järelduse, et Inglismaa ja Prantsusmaa nõuavad Balti Entente'ilt ühise armee loomist arvuga kuni 1 miljon meest. Liivi Uuet ja Erich Kaup. Sotsialistliku revolutsiooni käsiraamat. Tammerraamat, 2011, lk. 285. Справочник по истории Коммунистической партии и Советского Союза 1898 - 1991
Aleksei Ustinov

Aleksei Mihhailovitš Ustinov (vene keeles Алексей Михайлович Устинов; 17/30. september 1879 Bekovo küla, Saraatovi kubermang – 26. september 1937 Tallinn) oli Nõukogude Liidu diplomaat. Ta oli Nõukogude Liidu täievoliline esindaja Kreekas aastail 1924–1929 ja Eestis 27. jaanuarist 1934 (esitas volitused 15. veebruaril 1934) kuni oma surmani. Eesti-Vene suhted. Vaba Maa, 17. veebruar 1934, nr. 40, lk. 3. Справочник по истории Коммунистической партии и Советского Союза 1898 - 1991 Äkksurm Vene saatkonnas
Nikolai Klõško

Nikolai Klõško (1880 Vilnius – 9. oktoober 1937) oli Venemaa diplomaat. Ta oli Venemaa täievoliline esindaja Eestis aastail 1920–1921. Ta arreteeriti 2. septembril 1937 ja lasti maha. Справочник по истории Коммунистической партии и Советского Союза 1898 - 1991
Hiina alligaator

Hiina alligaator (Alligator sinensis) on alligaatorite perekonda kuuluv roomaja. Ta on üks väiksemaid krokodillasi, kasvades kuni kahe meetri pikkuseks. Hiina alligaator elutseb üksnes Hiinas Shanghai lähistel Jangtse jõe alamjooksu vesikonnas. Hiina alligaatorid on esindatud ka Tallinna loomaaias. 2001. aastal andis Eesti Post välja hiina alligaatori teemalise margiseeria, mille kujundas kunstnik Sándor Stern. Hiina alligaator. Tallinna Loomaaia haruldused. Tallinn Zoo Krokodillilised. Miksike. Tallinna loomaaed saab haruldase kingituse. Eesti Päevaleht, 31. märts 2000
Leonid Stark

Leonid Stark (vene keeles Леонид Николаевич Старк; 1889–1937) oli Nõukogude Liidu diplomaat. Ta oli 1922–1924 Nõukogude liidu täievoliline esindaja Eestis ja 1924–1936 Afganistanis. Lasti maha. Справочник по истории Коммунистической партии и Советского Союза 1898 - 1991 Леонид Старк