laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Table d'hôte

Table d'hôte on restorani terminoloogias mitmekäiguline menüü, mida on üks või mitu varianti. Table d'hôte menüüs on kõik serveerimise käigud ja hind fikseeritud. Samuti võib serveerimiskäikudel olla kindel söögiriistade asetus. Tavaliselt on table d'hôte menüü puhul toit valmis kindlal kokkulepitud kellaajal. Table d'hôte on à la carte menüü vastand. Table d'hôte on prantsuse keelest laenatud fraas, mis sõna-sõnalt tähendab võõrustaja lauda. Terminiga tähistatakse neile külalistemaja (chambre d'hôte) elanikele mõeldud lauda, kus arvatavasti istutakse oma võõrustajaga samas lauas. Võõrustaja pere pakub külalistele omatehtud toitu ja kõik külalised istuvad suure laua taga. Tegu ei ole restoraniga, hind on aga fikseeritud ja arvestatud kogu paketi maksumusse. Lihtsamalt öeldes peab table d'hôte menüü olema fikseeritud kindla hinna ja konkreetsete toitudega täpses serveerimise järjekorras. Inglismaal oli table d'hôte menüül selline tähendus juba 19. sajandi algusaastatel, Prantsusmaal aga tuntakse teist tähendust. Prantsusmaal on table d'hôte pigem lõuna eripakkumine või kindlaks määratud menüü. Tavaliselt võimaldatakse valida toite nimekirjast, kus on eelroad, pearoad, juustud, desserdid, leib ning mõnikord joogid, nagu vein ja kohv. Kõike seda saab fikseeritud hinna eest, mis on tavaliselt 15–55 eurot. Menu du jour on päevamenüü või päevapakkumine, mis on odavam ja kitsama valikuga, koosnedes vaid eelroast ja pearoast. See vahetub iga päev ja jääb hinnaklassi 9–15 eurot. Table d'hôte (n.d). Dictionary.com Unabridged.[alaline kõdulink] Retrieved 11 December 2017 from Dictionary.com website Table d'hôte. Oxford English Dictionary (draft ed). September 2008. Retrieved 10 February 2008. About France. All Things French. 28 August 2006. Retrieved 28 November 2013.
Karl Tuberik

Karl Tuberik (ka Kaarel Tuberik; sünninimi Karl Lampman; 13. veebruar 1919 Annikoru küla, Konguta vald, Tartumaa – 21. november 2002 Tallinn) oli eesti orkestrijuht. Ta lõpetas 1964. aastal Tartu Muusikakooli koorijuhtimise erialal ning 1968. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi puhkpilliorkestri dirigeerimise erialal Elmar Peäske ja Jaan Kääramehe õpilasena. 1970.–1980. aastatel töötas ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia direktori asetäitjana. Ta oli ETKVL keskuse klubi puhkpilli-rahvaorkestri peadirigent. Ta on maetud Rahumäe kalmistule. 1986 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane Kalender. Sirp, 29. jaanuar 1999 "Tartu Muusikakooli lõpetajad 1964". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. detsember 2017. Vaadatud 26. detsembril 2017. Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lõpetajad Sirp ja Vasar, 9. veebruar 1979 Kalmistute register HAUDI
Nave San Rocco

Nave San Rocco (saksa: Schöffbrück) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 11 km Trentost põhjas. 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 1279 inimest ja valla pindala on 4,9 km². Nave San Rocco külgneb järgmiste valdadega: Mezzolombardo, San Michele all'Adige, Lavis ja Zambana.
Tähk-toompihlakas

Tähk-toompihlakas ehk peajas toompihlakas (Amelanchier spicata) on toompihlaka perekonda kuuluv taimeliik. Kasvab paljutüvelise põõsa või kuni 5 m kõrguse puuna. Võrsed on punakaspruunid, nooremana viltjaskarvased ning hiljem paljad. Lehed on ovaalse või ka äraspidimunaja kujuga. Kroonlehed on valged, karvased ning õied paiknevad püstistes kobarates. Õitsemine toimub maikuus. Viljad on kujult kerajad, purpurjasmusta värvusega ning söödavad. Tupplehed on püstised. Pole mulla suhtes väga nõudlik, võib kasvada liivasel ja klibusel mullal. On pärit USA idapoolsetest osariikidest. Kõige tuntum ja levinum liik Ida-Euroopa maades, talub isegi temperatuuri −45 °C. Liiki kasvatatakse Soomes isegi polaarjoonest põhja pool. Eestisse tõid tähk-toompihlaka arvatavasti mõisaomanikud. Rahvapäraselt on taime nimetatud ka Saksamaa toomeks. Liik on metsistunult levinud hajusalt üle kogu Eesti, olles tavaline aia- ja pargitaim. On Eesti tingimustes külmakindel. Dekoratiivtaim, mida võib kasvatada nii üksikpõõsana, rühmiti kui ka kõrge hekina. Sobib kärpimata piirdeiks. Sügisel värvuvad lehed kollaseks. Taimi Paal (2015). Eesti metsamarjad. Tallinn: Varrak. Lk 111–114. Endel Laas (1987). Dendroloogia. Tallinn: Valgus. Lk 357–358. Robert Piir (2008). Vähetuntud marjad aias. Tallinn: Maalehe Raamat. Lk 90. Tähk-toompihlakas andmebaasis eElurikkus
Nogaredo

Nogaredo (saksa: Nogareit) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 20 km Trentost edelas. 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 1747 inimest ja valla pindala on 3,6 km². Nogaredo külgneb järgmiste valdadega: Villa Lagarina, Isera ja Rovereto. Linna koduleht
Nomi (Trento)

Nomi (saksa: Numig) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 15 km Trentost lõunas. 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 1298 inimest ja valla pindala on 6,5 km². Nomi külgneb järgmiste valdadega: Aldeno, Besenello, Calliano, Pomarolo ja Volano. Linna koduleht
Novaledo

Novaledo (saksa: Neuleit) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes Bassa Valsuganas (Valsugana madalam osa) umbes 20 km Trentost kagus. 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 882 inimest ja valla pindala on 8,0 km². Novaledo külgneb järgmiste valdadega: Frassilongo, Roncegno Terme, Borgo Valsugana, Pergine Valsugana ja Levico Terme.
Ptuj

Ptuj on linn Sloveenias Drava jõe ääres Štajerskas. Ptuj on üks Sloveenia vanimaid linnu. Asustuse jälgi on juba kiviajast. Linna õitseng oli Rooma ajal. 69. aastal kuulutati linnas Vespasianus Rooma keisriks. Traianuse ajal sai asula nimega Colonia Ulpia Traiana Poetovio linnaõigused. Pärast slaavlaste piirkonda jõudmist läks ala Frangi riigi koosseisu ja seejärel Salzburgi piiskopile. 1500. aastast alates kuulus Steiermarki. Linna saksakeelne nimi oli Pettau. Ptuj koduleht
Sülemränne

Sülemränne on lindude suurtes parvedes liikumine ja lennul kujundite moodustamine (tuntud ka kui murmuration). Parv lendab koordineeritult, kuid keskse juhtimiseta. Reegleid on kolm: naabritele ei tohi otsa lennata liikumissuunaks tuleb valida naabrite keskmine suund asukohaks tuleb valida keskmine kaugus kõigist naabritest Suurimaid sülemkujundeid moodustavad kuldnokad, kui parv püüab pääseda röövlindude käest. Kuldnokkade sülemränne Suurbritannias. ilm.ee, (vaadatud 26.12.2017) Tuul Sepp. Lindude seltsielu. Eesti loodus, 2012/05 (vaadatud 27.12.2017) Kelli Põlendik. Hingetuksvõttev vaatemäng: kuldnokaparv moodustas taevasse imepäraseid mustreid. Postimees, 22.12.2017. (vaadatud 26.12.2017) Kuldnokad põiklevad rabapistriku eest, Rooma. Ultimate murmuration - peregrine hunts starlings in Rome - earthflight. Viirpapagoid Austraalias. Budgies swarm in outback Australia as wildlife photographer stands ready to capture images. ABC News, Emma Haskin, 10.10.2017.
Murska Sobota

Murska Sobota on linn Sloveenia kirdeosas Mura jõe lähedal, Prekmurje piirkonnas. Esimest korda mainiti 1348. aastal. Linnaõigused sai umbes 1479. aastal. Murska Sobotal on 6 sõpruslinna: Ingolstadt, Saksamaa (Baieri) Bethlehem, USA (Pennsylvania) Paraćin, Serbia (Pomoravlje) Körmend, Ungari (Vas) Podstrana, Horvaatia (Spliti-Dalmaatsia maakond) Turnov, Tšehhi (Liberec) Murska Sobota koduleht
Kaaluviht

Kaaluviht on kangkaaludega kaalumisel kaalude tasakaalu viimiseks või muud tüüpi kaalude kontrollimiseks või vajaliku lisakaalu andmiseks kasutatav raskus. Kaaluvihid on harilikult valmistatud metallist, kuid ajalooliselt on kasutatud ka kivist ja taimsest materjalist kaaluvihte, näiteks jaanikaunapuu (Ceratonia) seemneid. Suuremate raskuste puhul on harilikult kasutatud suurema aatommassiga metalle, kergemate puhul väiksema tihedusega metalle. Kaaluvihi mass võib olla mõne massiühiku täis- või murdarvuline kordne. Sellisel juhul on enamasti kaaluvihile selle kaal (mass) peale kirjutatud. Kaalu lisamiseks kasutatavad kaaluvihid valmistatakse enamasti just nii raskena, nagu nende kasutuseesmärk nõuab, ja neile üldiselt kaalu peale ei kirjutata. Kaaluvihtidele ei kirjutata kaalu peale ka kangkaalude erivariandi puhul, kus ei muudeta mitte kaaluvihtide arvu, vaid kangkaalul nende raskusjõu mõjumise koha õla pikkust. Selliste kaaluvihtide korral on kaalunumbrid tähistatud kaaluvihi astmelist või sujuvat liigutamist võimaldaval õlal. Sageli on sellistel kaaludel kaks kaaluvihti, suurem, õlal astmeliselt liigutatav, ja teisel, paralleelsel õlal väiksem, sujuvalt liigutatav, mille liikumine ühest õlaotsast teise tasakaalustab kangkaalu sama palju, kui suurema kaaluvihi liigutamine ühe astme võrra. Tüüpiline kaaluviht on silinderja kujuga ja selle ülaosas on käepide või pintsettidega tõstmist hõlbustav soon. Kergemad kaaluvihid valmistatakse sageli lameda plekitükina, mille üks serv on pintsettidega tõstmise hõlbustamiseks üles keeratud. Sellised kaaluvihid võivad erinevate kaaluastmete hõlpsamaks eristamiseks olla eri kaaluastmetes erineva geomeetrilise kujuga. Kaalu lisamiseks kasutatavatel kaaluvihtidel on sageli riputusaas või mõni muu kinnituslahendus.
Lõngaviht

Lõngaviht on teatud korrastatud viisil harilikult haspli abil kokku keeratud pundar lõnga. Samasugusesse puntrasse saab keerata ka niiti, tamiili, paela, nööri ning peenemat köit, trossi ja traati. Lõngavihis, eriti aga tokiks kokku keeratud lõngavihis olev lõng ei lähe transportimisel ja hoiustamisel nii kergesti sassi. Samas on seda võimalik hõlpsasti töödelda, näiteks pesta, värvida ja kuivatada. Enne lõnga kasutamist keritakse see lõngavihist enamasti ümber lõngakerasse, väiksemasse, lõngakera sarnasesse tokki, või poolile. Vanasti kasutati lõngavihi lahtikerimiseks kerilaudu, mis paigaldati püstsele kerijalale. Kerimisel kasutati abivahendina niksi.
Lehisviht

Lehisviht ehk söödaviht on loomadele söötmiseks tehtud taimse materjali kimp, mis võib olla kuivatatud või kuivatamata. Lehisvihtasid tehakse kodu- ja metsloomade (ka lindudele) toidulaua rikastamiseks peamiselt talvisel ajal, mil lehtpuud on raagus ja ka värske rohu kättesaadavus on kehv, kuid loomapidamisfarmides või toas kinniselt peetavatele loomadele võib neid anda ka muul ajal. Ulukitele talveks valmistatavaid vihtu kastetakse vahel enne kuivatamist kangesse soolalahusesse, et suurendada ulukite huvi lehisvihtade vastu (ka naatriumiallikas). Söödaks kasutatakse peamiselt saare, paju, vaarika, pihlaka, nõgese ja haava lehisvihtu, vähemal määral ka kase ja lepa lehisvihtu. Toas peetavatele küülikutele sobivad hästi õunapuu ja pirnipuu lehisvihad. Koresööt
Amsterdami null

Amsterdami null on kõrgusmõõdu näit, mida standardina kasutab suur osa Euroopast. Alates 1. jaanuarist 2018 on Amsterdami null kasutusel Eestis absoluutsete kõrguste arvestamise alusena. BK77 Kroonlinna null meretase
Uno Aavola

Uno Aavola (24. november 1930 Narva – 30. november 2017 Otepää) oli eesti kahevõistleja ja suusatreener. Uno Aavola lõpetas 1945. aastal Kiviõli keskkooli, 1950. aastal Tartu Elektromehaanika Tehnikumi ja 1954. aastal TRÜ kehakultuuriteaduskonna. Spordiga hakkas tegelema keskkoolis. Tartus juhendas treeninguid Herbert Abel. Uno Aavola oli 1952–1955. aastal NSV Liidu kahevõistluse koondvõistkonna kandidaat ja 1953. aastal Balti meister kahevõistluses. Eesti meistrivõistlustel võitis Uno Aavola kahevõistluses 2 kulda (1953–1954) ja 3 hõbedat (1951, 1955–1956), suusahüpetes 2 hõbedat (1953, 1956) ja 1 pronksi (1955) ning murdmaasuusatamises 1955. aastal 2 hõbedat (18 km ja 4 × 10 km). 1955. aastal tuli Uno Aavola ka sõudmises (roolijaga neljapaadil) Eesti meistriks. Uno Aavola oli spordiühingu Kalev liige. Uno Aavola töötas 1954.–1955. aastal TRÜ õppejõuna. Aastatel 1955–1973 oli ta Rakveres pedagoogilises ja internaatkoolis kehalise kasvatuse õpetaja ning 1973–1999 TSIK ESG Otepää filiaali vanemtreener. Uno Aavola kuulus Suusaliidu treenerite nõukokku. Eesti NSV teenelise treeneri nimetus anti 1978. aastal, Kalevi auliikme nimetus 2005. aastal. Ta oli kauaaegne Eesti noortekoondise vastutav treener ning oli aastaid, kus koondis koosneski peamiselt Vaike ja Uno Aavola õpilastest. Jaak Mae Alar Arukuusk Innar Prual Üllar Kivi Mati Orm Paul Vaard Uno Aavola abikaasa Vaike Aavola oli samuti tunnustatud suusatreener. Koos moodustasid nad hästi toimiva tiimi, kus Uno nõudlikkus ja Vaike psühholoogiroll andsid häid tulemusi. Uno tuntuim hobi oli kalapüük ja kalaroogade valmistamine, samuti olid kuulsad tema kunagised suusamäärdekeedused. Uno Aavola. ESBL (vaadatud 27.12.2017) Kaarel Zilmer. Meenutades Uno Aavolat. 05.12.2017, suusaliit.ee (vaadatud 27.12.2017) In memoriam. Vaike ja Uno Aavola. Otepää Teataja, 21. 12.2017 Tõrvast suusamääre aitas Aavolad edu lainele. Postimees, 16.11.206 (vaadatud 27.12.2017)
Vaike Aavola

Vaike Aavola (kuni 1955 Vaike Tõnts; 18. september 1931 Tallinn – 3. märts 2017) oli eesti kehalise kasvatuse õpetaja ja suusatreener. Vaike Aavola töötas 1973–96 TSIK ESG Otepää filiaalis koos abikaasa Uno Aavolaga. Koos moodustasid nad tunnustatud tiimi, kus Uno nõudlikkus ja Vaike psühholoogi roll häid tulemusi andsid. In memoriam. Vaike ja Uno Aavola. Otepää Teataja, 21. 12.2017 Tõrvast suusamääre aitas Aavolad edu lainele. Postimees, 16.11.206 (vaadatud 27.12.2017)
Tjavzino

Tjavzino (soome keeles Täyssinä, rootsi keeles Teusina) oli küla Venemaal, mis 14.–16. sajandil asus Ingerimaal Šeloni viiendikul Narva jõe ääres. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb küla Leningradi oblasti Kingissepa rajooni Jaanilinna territooriumile. Seda peetakse kohaks, kus Moskva suurvürstiriik ja Rootsi kuningriik sõlmisid 18. mail 1595 Täyssinä rahu.
Hermetism (kirjandus)

Hermetism on suund itaalia luules, mis tekkis 1920. aastail; peaesindajad on Salvatore Quasimodo ja Eugenio Montale. Hermetismile on iseloomulikud eraldumine, subjektiivsete elamuste peidetud maailm, sõnamaagia ja tahtlik hämarate elamuste viljelemine.
Sume

Sume on grööni ansambel, mis tegutses 1972–1977. Ansambel on ka hiljem üksikuid kontserte andnud ning 1994 ilmus album "Persersume". Ansambel loodi 1972. aastal Sorøs laulja, laulukirjutaja ja kitarristi Malik Høegh ning kitarristi ja laulukirjutaja Per Berthelseni eestvedamisel. Ansambel pani aluse grööni rokkmuusikale. Sume laulutekstid on gröönikeelsed ja kriitilised Taani koloniaalvõimu suhtes. 2014. aastal valmis ansamblist dokumentaalfilm "Sume - Mumisitsinerup Nipaa". Bändi liikmed on Emil Larsen, Hans Fleischer, Malik Høegh ja Per Berthelsen. Sumut (1973, Demos) Inuit Nunaat (1974, Demos) Sume (1977, ULO) 1973-76 (1988, ULO) Persersume (1994, ULO) http://denstoredanske.dk/Kunst_og_kultur/Musik/Rytmisk_musik/Udenlandske_musikere_og_grupper/Sume
Kanada toompihlakas

Kanada toompihlakas (Amelanchier canadensis) on toompihlaka perekonda kuuluv taimeliik. Tihe põõsas kasvab kuni 8 m kõrguseks. Lehed on elliptilise kuni äraspidimunaja kujuga, tipp on teritunud. Noored lehed on nii pealt kui ka alt valgeviltjad, vanemana enamasti paljad. Pungad on väikesed ja ilma karvadeta. Valgete suurte õitega, mis asetsevad alguses püstistes ning hiljem rippuvates karvastes kobarates. Kroonlehed võivad olla nii kolmnurkse kui ka äraspidi munaja kujuga, mille sees on udemed. Viljad on ebaühtlase valmivusega, läbimõõt 1 cm ja värvus tumepurpurpunane. Maitse oleneb vormist – väikeseviljalised on kuiva maitsega ning suureviljalised on mahlasemad. Kuna vilikond on hõre, siis jääb ka saak võrdlemisi madalaks. Pärineb Jaapanist, Hiinast, Koreast ja Põhja-Ameerika idaosast. Oma kodumaal võib taime leida looduslikult kasvamas niiskel, soisel ja kivisel mullal, jõgede ja järvede ääres ning kaljudel. Kanada toompihlakas on Eestis külmakindel. Kanada toompihlaka omadused on küllaltki ebaühtlased ning liigil on mitmeid teisendeid ja vorme: A. canadensis var. botryapium A. canadensis var. obovalis A. canadensis var. intermedia Taime on kasutatud meditsiinis, söödavate viljade saamiseks ning dekoratiivsel eesmärgil. Endel Laas (1995). Dendroloogia. Tallinn: Valgus. Lk 356. Olev Henno (1995). Puude ja põõsaste välimääraja. Tallinn: Forest. Lk 154. Robert Piir (2008). Vähetuntud marjad aias. Tallinn: Maalehe Raamat. Lk 92.  Plants For A Future: Amelanchier canadensis Bailey, L. H. (2005). Manual of Gardening. (Second Edition) Project Gutenberg Literary Archive Foundation. Kanada toompihlakas andmebaasis eElurikkus
Tšarterlennufirma

Tšarterlennufirma on ettevõte, mis üürib terve lennuki ehk ostab loa kasutada lennukit ja selle meeskonna teenuseid. Erinevalt tavalistest lennufirmadest, mis müüvad üksikkohti lennukis, keskenduvad tšarterlennufirmad individuaalsetele eralendudele, erimarsruutidele, kiireloomulisele kaubaveole, kiirabiteenustele või muudele sihtotstarbelistele lennutranspordi vormidele. Mõne lennufirma maakleritel on majanduslik õigus müüa istekohti erasektori lendudele. Tšarterlennukitena kasutatakse kergeid õhusõidukeid, keskmise suurusega lennukeid, super-keskmise suurusega õhusõidukid, pikamaa õhtusõidukid ja VIP-lennukid. Eeldatavasti on sellel otstarbel maailmas kasutusel 15 000 ärilennukit. Kõige suurem turg on Ameerika Ühendriikides ja sellele järgneb Euroopa. Tšarterlennufirmade tegevus on kasvamas ka Lähis-Idas, Aasias ja Kesk-Ameerikas. Tšarterlend Krupnick, Matt (26.02.2017). "Start-Ups Selling Seats on Private Jets Don't Always Make It". New York Times. Charter Jet Categories (30.10.2013). "Presidential Aviation". Asp, Maria (05.05.2015). "Private Jet Charter and Sales 2014". Sand Aviation Publishing. Originaali arhiivikoopia seisuga 7.06.2017.
Oktoobrirevolutsiooni ordeniga Balti raudtee

Balti raudtee (vene keeles Прибалтийская железная дорога), hilisema täieliku nimega Oktoobrirevolutsiooni ordeniga Balti raudtee (vene Прибалтийская ордена Октябрьской Революции железная дорога) oli 1963–1992 raudtee Balti liiduvabariikides ja Kaliningradi oblastis. Raudtee peakontor asus Riias. 1971. aastal anti ettevõttele Oktoobrirevolutsiooni orden. Raudtee pikkus oli umbes 9000 km. Seisuga 1990 oli raudteest 596,4 km elektrifitseeritud. Raudtee allüksusteks olid Riia, Jelgava, Daugavpilsi, Eesti (kontoriga Tallinnas), Vilniuse, Šiauliai ja Kaliningradi raudteekonnad.
Samolva vald

Samolva vald (vene keeles Самолвовская волость) on vald (külaasunduse staatusega) Venemaal Pihkva oblastis Oudova rajoonis. Valla keskus on Samolva. Vallas elab 536 elanikku (seisuga 2018; seisuga 2010: 666 elanikku).
Robin van Persie

Robin van Persie (sündinud 6. augustil 1983 Rotterdamis) on endine Hollandi jalgpallikoondise ründaja. Van Persie alustas juuniorina Rotterdami Excelsioris ja hiljem Rotterdami Feyenoordis. Ta mängis Hollandi noorte ja juunioride koondises. 2002. aasta jaanuaris sõlmis ta kolme ja poole aasta pikkuse lepingu Feyenoordiga ja varsti pärast seda lasti tal mängida vigastuste küüsis vaevlevas põhikoosseisus. Heade mängude tulemusena ja osa tõttu Feyenoordi 3:2 võidus Dortmundi Borussia üle UEFA Cupi finaalis 8. mail 2002 valiti ta hooaja parimaks nooreks mängijaks Hollandis. 2002. aasta suvel vaevles ta seljavalude käes, kuid lõi Hollandi meistrivõistluste 28 mängus 8 väravat. Ta oli osaline ka UEFA Meistrite liiga 2 mängus. Erimeelsused peatreeneri Bert van Marwijkiga sundisid teda otsima 2003. aasta sügiseks uut klubi. Feyenoordi kasuks lõi ta 61 mängus 14 väravat. 17. mail 2004 sõlmis van Persie sõlmis lepingu Inglismaa klubiga Arsenal FC. Üleminekusumma oli 2,75 miljonit naelsterlingit. Arsenali särgis debüteeris ta vahetusmängijana 8. augustil 2004 Inglismaa superkarika kohtumises, kus Arsenal võitis Manchester Unitedi 3:1. Kohtumises Southamptoni vastu sai ta punase kaardi ja selle tulemusena ei lasknud peatreener Arsène Wenger teda pikka aega väljakule. Ta pääses uuesti mängima Thierry Henry vigastuse järel. Arsenal võitis Inglismaa karika. Van Persie lõi otsustava värava mängus West Bromiwichi vastu, kui Arsenal kindlustas teise koha Premier League'is hooajal 2004–2005. Selle tulemusena valiti ta kõrgliiga kuu mängijaks. Novembris lõi ta 4 mängus 6 väravat ja valiti kuu mängijaks. Kokku mängis ta hooajal 41 mängu ja lõi 11 väravat. Rahvuskoondises debüteeris Robin van Persie 4. juunil 2005 Rumeenia vastu. Ta osales 2006. aasta maailmameistrivõistlustel, kus lõi üjhe värava (Elevandiluuranniku vastu) ja jõudis veerandfinaali. Robin van Persie on 183 cm pikk. Feyenoord UEFA karikas: 2001–02 Johan Cruijff Schaal: 2018 KNVB beker: 2017–18 Arsenal FA Cup: 2004–05 FA Community Shield: 2004 Manchester United Premier League: 2012–13 FA Community Shield: 2013
Riia lütseum

Mitte segi ajada Riia gümnaasiumiga ja Riia prantsuse lütseumiga Riia lütseum (vene keeles Рижский Императорский лицей, saksa keeles Kaiserliches Lyceum zu Riga) oli õppeasutus (lütseum) Riias. Kool avati 1675 Rootsi kuninga Karl XI korraldusel ja toetusel. Pärast 1804. aasta koolireformi korraldati lütseum ümber Riia kubermangugümnaasiumiks. Aastal 1890 nimetati kool ümber Riia Nikolai I gümnaasiumiks. Kristjan Jaak Peterson
Auciemsi mõis

Auciemsi mõis (saksa keeles Autzem, läti keeles Auciema muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Straupe kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Cēsise piirkonnas Raiskumsi vallas Auciemsis. Mõis on kujunenud Lielstraupe lossi valdustest, mis aastal 1630 kellelegi Bandemirile panditi. Aastal 1722 läks mõis Albedyllide valdusse. Aastal 1755 ostis selle 25 000 taalri eest Fabian von Gavel. Aastal 1779 ostis mõisa sellesama hinna eest Johann von Strohkirch. Aastal 1805 läks mõis 30 000 taalri eest Josua Johann von Stegmanni valdusse. Von Stegmanni tütar oli abielus Carl Adolph von Siversiga ja nõnda läks mõis nende lastele, kellelt siis aastal 1869 Johann Adolph von Sivers mõisa 40 000 rubla eest ära ostis. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal viis adramaad, sellele allus 83 mees- ja 98 naishinge. Aastal 1688 oli mõisa suurus 4 ja 1/2 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 2 ja 3/5, aastal 1757 aga 4 ja 1/2. Aastal 1823 oli mõisa suurus 4 ja 1/4 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 4 ja 1/4, aastal 1881 aga 2 ja 25/80, lisaks 4 ja 10/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 97-98 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 185. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 251. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 94 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 179. Sakk, Ivar. Läti mõisad. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 142.
Massa

Massa on linn Itaalias Toscana maakonnas, Massa ja Carrara provintsi halduskeskus. Massa asub Liguuria mere ääres. Massa Cinquale lennujaam Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it http://www.comune.massa.ms.it/