laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lasnamäe lade

Lasnamäe lade on Kesk-Ordoviitsiumi ladestiku regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Seda hakkas esimesena eristama Karl Orviku aastal 1940. Lademe stratotüübiks loetakse Lasnamäe paljandit, lademe laiendatud stratotüübiks on aga Mäekalda paljand. Lademele on nime andnud Lasnamäel asuv Lasnamäe kõrgendik. Lasnamäe lademe all lamab Kesk-Ordoviitsiumi ladestiku Aseri lade ja sellel lasub Uhaku lade. Lademe vanus on 462,6...463 miljonit aastat. Koos Kukruse, Uhaku ja Aseri lademega kuuluvad nad Viru ladestiku Purtse alamladestikku. Üleilmses standardis vastab sellele Darriwili lade. Litostratigraafiliselt vastavad sellele Väo kihistu Rebala ja Pae kihistik, Lõuna-Eestis ka Stirnase kihistu, Leedus Vyžūnai kihistu. Lademe paksus Eestis on 2,5–8,5 m. Paljudes kohtades on lademe paksuse määramine raskendatud, kuna lademe ülemine piir ei ole litoloogiliselt selgelt eristatav. Rootsi Siljani meteoriidikraatris esindavad seda Seby, Skärlövi ja Folkeslunda kihistute lubjakivid. Lademe avamus on Põhja-Eesti klindi ülaosas. Lade on esindatud üle kogu Eesti, puududes üksnes Valmiera-Mõniste-Lokno kerkealal. Lade paljandub Põhja-Eesti klindil Osmussaare ja Narva vahel. Lääne-Harju, Ida-Harju ja Lahemaa klindilõikudel moodustab see klindi ülemise osa. Lisaks paljanduvad lademe lubjakivid paljudes paemurdudes (Harku, Väo,Kunda-Aru, Narva). Lademe kivimkoosseisus on palju lubjakivi, selle keskosas ka dolomiiti. Lõuna-Eestis on ladet moodustav lubjakivi ülemises osas hall, alumises aga punane. Lademe alumisel piiril on palju götiidist ooide. EE 12. köide, 2003: 280. Stratigraafia terminoloogia Ordovician of the Siljan District, Sweden Jan Ove R. Ebbestad& Anette E.S. Högström Suuroja, K. 1997. Eesti aluspõhja geoloogiline kaart mõõtkavas 1:400 000. Seletuskiri. Kalle Suuroja Põhja-Eesti klint Eesti looduse sümbol, Tallinn 2006, lk. 51 http://www.geoeducation.info/geoturism/ajaskaala.php (vaadatud 16.02.2013) Lasnamägi Stage L. Hints Raukas, A., Teedumäe, A. (eds). 1997. Geology and Mineral Resources of Estonia. Estonian Academy Publishers, Tallinn. 436 pp. ISBN 9985-50-185-3
Uhaku lade

Uhaku lade on keskordoviitsiumi ladestiku regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Seda hakkas esimesena eristama Armin Öpik aastal 1937. Lademe stratotüübiks on Uhaku sängi paljandid. Lade on saanud nime Uhaku jõe järgi. Uhaku lademe all lamab keskordoviitsiumi ladestiku Lasnamäe lade ja sellel lasub keskordoviitsiumi ladestiku Kukruse lade. Lademe vanus on 460,9...462,6 miljonit aastat. Koos Kukruse, Lasnamäe ja Aseri lademega kuuluvad nad Viru ladestiku Purtse alamladestikku. Üleilmses standardis vastab sellele Darriwili lade. Litostratigraafiliselt vastavad sellele Kõrgekalda kihistu, milles on eristatud Koljala, Erra ja Pärtlioru kihistikud, Lõuna-Eestis ka Taurupe kihistu ja väljaspool Eestit Krastai kihistu ning Drūkšiai kihistu. Rootsi Siljani meteoriidikraatris esindab seda Furudali kihistu lubjakivi. Lademe paksus Eestis on 5–18 m. Lademe avamusala ulatub Osmussaarelt Narva veehoidlani, läbides Kohtla-Järve ja Kukruse. Põlevkivi kaevandamise tõttu on lademe avandumisala laienenud. Lade on esindatud üle kogu Eesti, puududes üksnes Valmiera-Mõniste-Lokno kerkealal. Lade paljandub Osmussaarel, Uhaku karstialal ja Paldiskis. Lade paljandub lisaks Põhja-Eesti panga lääneosale ka Tornimäe pangal. Lisaks on lademe paljandid veel Harku, Kadaka, Lasnamäe ja mitmes teises paemurrus. Lademe kivimkoosseisus on palju lubjakivi. Lubjakivis on mergli vahekihte, Kirde-Eestis sisaldab lade ka õhukesi (kuni 2 cm) kukersiidi kihte, mis on vanimad maailmas. Lademe alumisel piiril on palju götiidist ooide. Uhaku ja Kukruse lademete vaheline piir on globaalses stratigraafias piiriks Darriwili ja Sandby lademete vahel. EE 12. köide, 2003: 622. http://stratigraafia.info/glossary.php?keyword=Uhaku+lade Ordovician of the Siljan District, Sweden Jan Ove R. Ebbestad& Anette E.S. Högström Suuroja, K. 1997. Eesti aluspõhja geoloogiline kaart mõõtkavas 1:400 000. Seletuskiri. Kalle Suuroja Põhja-Eesti klint Eesti looduse sümbol, Tallinn 2006, lk. 209 http://www.geoeducation.info/geoturism/ajaskaala.php (vaadatud 16.02.2013) Uhaku Stage L. Hints Raukas, A., Teedumäe, A. (eds). 1997. Geology and Mineral Resources of Estonia. Estonian Academy Publishers, Tallinn. 436 pp. ISBN 9985-50-185-3 "Ordoviitsiumi stratigraafia Rahvusvahelise stratigraafiakomisjoni Ordoviitsiumi alamkomisjoni lehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. august 2020. Vaadatud 15. detsembril 2018.
Lindilõikamine

Lindilõikamine on millegi (näiteks uue ehitise) avamisüritusel peetav avalik tseremoonia, mille käigus üks või mitu aukülalist lõikavad läbi selleks puhuks üles seatud ehislindi.
Haljala lade

Haljala lade on ülemordoviitsiumi ladestiku regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Varasemates käsitlustes on räägitud eraldi Idavere ja Jõhvi lademest, mis on hiljem koondatud üheks Haljala lademeks. Seda hakkas esimesena eristama Vladimir Jaanusson 1995. aastal, millest peale loetakse Idavere ja Jõhvi lademeid alamlademeteks. Lade on saanud nime Haljala aleviku järgi. Haljala lademe all lamab Kukruse lade ja temal lasub Keila lade. Koos Haljala lademega kuuluvad nad Viru ladestiku Kurna alamladestikku. Üleilmses standardis vastavad sellele Sandby lade. Lademe vanus on 456,2–458,2 miljonit aastat. Litostratigraafiliselt vastavad sellele lisaks alamlademete kihistutele veel Kärdla kihistu, Paluküla kihistu, Drugėnai kihistu ja Balga kihistu Sartai ning Šventupysi kihistikud. Lõuna-Eestis võib lademesse osalt kuuluda ka Adze kihistu. Lademe paksus Eestis on 5–25 m, Kärdla kraatris aga peaaegu 300 meetrit. Rootsi Siljani meteoriidikraatris esindab seda Dalby kihistu lubjakivi, lademe ülemises osas esineb ka bentoniiti. Lademe avamusala ulatub Põhja-Eestis Põõsaspea neemelt Ahtmeni, läbides Pääsküla, Aruküla ja Haljala. Lade on esindatud üle kogu Eesti, puududes üksnes Valmiera-Mõniste-Lokno kerkealal. Lade paljandub näiteks Peetris, Pääskülas ja Kahulas. Lademe kivimkoosseisus on palju savikat lubjakivi. Lademe tüüpilisimaks kivimiks on aga bentoniit. Kuna Lõuna-Eestis on bentoniidikiht õhuke ja lünklik, on seal lademe alamlademete eristamine raskendatud, kohati võimatu, seetõttu liideti ka Idavere ja Jõhvi lademed ühtseks alamlademeks. Adze kihistus on lademele omased fosfaatsed ooidid. EE 12. köide, 2003: 137. Stratigraafia terminoloogia Ordovician of the Siljan District, Sweden Jan Ove R. Ebbestad& Anette E.S. Högström Suuroja, K. 1997. Eesti aluspõhja geoloogiline kaart mõõtkavas 1:400 000. Seletuskiri. http://www.geoeducation.info/geoturism/ajaskaala.php (vaadatud 16.02.2013) Haljala Stage L. Hints Raukas, A., Teedumäe, A. (eds). 1997. Geology and Mineral Resources of Estonia. Estonian Academy Publishers, Tallinn. 436 pp. ISBN 9985-50-185-3
Asukohamärgis

Asukohamärgis ehk geomärgis (inglise keeles geotag) on fotole, videole, veebilehele, SMS-ile, QR-koodile või muule infole lisatud metaandmed geograafilise asukoha kohta. Asukohamärgistamise (inglise geotagging) käigus seotakse andmed geograafiliste metaandmetega. See võimaldab organiseerida andmeid objektide või nähtuste asukoha järgi ning pakkuda asukohapõhiseid teenuseid. Taoliste teenuste seas on näiteks võimalus vaadata veebikaardil Google Maps infokihti, kus kaardile on paigutatud Vikipeedia asukohamärgistega artiklid, aga ka mitmesugused rikastatud reaalsuse rakendused nagu Layar. Tänapäeval lisavad paljud seadmed - nii fotoaparaadid kui ka telefonid - automaatselt asukohamärgised fotodele ja videotele. Tavaliselt on sellistes märgistes pikkus- ja laiuskraad, kuid seal võib olla ka kõrgus merepinnast, suund ilmakaarte suhtes, kaugus mõnest objektist, asukohamäärangu täpsusaste ja kohanimi. Vikipeedia:Vikiprojekt Asukohainfo "Geomärgista pilte" Digi, 7/2009, lk 59 Arko Olesk "Eesti teadlaste loodud tarkvara hõlbustab turisti valikuid" Postimees, 22.06.2012
Oandu lade

Oandu lade (vananenud nimetus Vasalemma lade) on ülemordoviitsiumi ladestiku regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Oandu lademe all lamab Keila lade ja temal lasub Rakvere lade. Koos Rakvere lademega kuuluvad nad Viru ladestiku Vinni alamladestikku. Üleilmses standardis vastab sellele Katy lade. Ladet hakkas esimesena eristama Armin Öpik aastal 1934. Lademe stratotüübiks on Oandu paljand, lademe laiendatud stratotüübiks on aga Piilse 7909 puurauk. Lade on saanud nime Oandu jõe järgi. Lademe vanus on 453,2...454,2 miljonit aastat. Litostratigraafiliselt vastavad sellele Rägavere kihistu Tõrremäe kihistik, Hirmuse kihistu, Vasalemma kihistu Saku kihistik, Lukštai kihistik ja Mosseni kihistu Plunge kihistik ning Žarėnai kihistik. Lademe paksus Eestis on alla 6 m. Rootsi Siljani meteoriidikraatris esindavad seda Freberga kihistu, samuti ka Moldå, Skålbergi ja Kullsbergi kihistute lubjakivid. Leedus arvatakse sellesse kuuluvaks Dysna ja Dūkštase kihistud, Nemunase madalikul veel Alvitase ja Šakiai kihistu. Lademe avamusala algab Põõsaspea neeme lähedalt ja Kuremäe lähedale, läbides Vasalemma, Aegviidu, Rakvere ja Oandu. Lade on avamusalast lõunas esindatud üle kogu Eesti, puududes üksnes Valmiera-Mõniste-Lokno kerkealal. Lade on siiski enamasti õhuke ja sageli esindab seda üksnes Tõrremäe kihistik. Lade paljandub näiteks Vasalemmas ja Sakus. Lademe kivimkoosseisus on palju savikat lubjakivi. Kagu-Eestis moodustavad lademe must kiltkivi ja mergel. EE 12. köide, 2003: 375. Stratigraafia terminoloogia Ordovician of the Siljan District, Sweden Jan Ove R. Ebbestad& Anette E.S. Högström Juozas Paškevičius. Pecularities of the lithology and fauna of the early Katian (Ordovician) in the Lithuanian facies zone GEOLOGIJA. GEOGRAFIJA. 2016. LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 31 Suuroja, K. 1997. Eesti aluspõhja geoloogiline kaart mõõtkavas 1:400 000. Seletuskiri. Geology and Mineral Resources of Estonia. Oandu stage Linda Hints&Tõnu Meidla http://www.geoeducation.info/geoturism/ajaskaala.php (vaadatud 16.02.2013) Oandu lade Eesti geokogude infosüsteemis
Hooandja

Hooandja on Eestis tegutsev ühisrahastusplatvorm loominguliste projektide toetamiseks. Vabaühenduste liit EMSL tunnustas Hooandjat 14. veebruaril 2013 aasta pioneeri nimetusega. Postimees tunnustas Hooandjat 2013. aastal Kultuuriveduri auhinnaga. Hooandja asutajate seas olid Tiiu Sullakatko ja Henri Laupmaa. PM: Kodanikuühiskonna eripreemia said Hooandja ja Silver Meikar "Postimehe Kultuuriveduri auhinna sai Hooandja" Postimees, 28. jaanuar 2014 Kaarel Tarand: "Pealelend. Tiiu Sullakatko ja Henri Laupmaa" Sirp, 30. august 2012 Koduleht
SMS

Lühisõnum ehk SMS (lühend ingliskeelsest fraasist Short Message Service, 'lühisõnumiteenus') on tekstsõnumite saatmise teenus telefonidel, mobiilseadmetel või internetis. See kasutab standardset sideprotokolli, mis lubab vahetada lühikesi tekstsõnumeid mobiiltelefonide või püsiühendusega seadmete vahel. SMS on maailmas enim kasutatav andmesiderakendus. Seda kasutab 3,6 miljardit kasutajat ehk 78% kogu maailma mobiiliabonentidest. Tähist "SMS" kasutatakse lühendina kõikide lühisõnumitüüpide kohta. SMS-e kasutatakse ka otseturunduses, seda nimetatakse SMS-turunduseks. Tänapäeva mobiiltelefonidel kasutatav SMS-teenus pärineb piiparites kasutatud raadiosideprotokollidest. Need määratleti 1985. aastal osana mobiilistandardite seeriast Global System for Mobile Communications (GSM) vahendina kuni 160 tähemärgi pikkuste sõnumite saatmiseks GSM-mobiiltelefonide vahel. Ehkki enamik SMS-sõnumeist saadetakse mobiiltelefonide vahel, on sel teenusel tänapäeval tugi ka teiste mobiiltehnoloogiate jaoks nagu ANSI CDMA võrgud ja digitaalne AMPS, samuti satelliidi- ja püsiühendusvõrkudes.[viide?] "The Text Message Turns 20" CNN, December 3, 2012 "Time to Confirm some Mobile User Numbers: SMS, MMS, Mobile Internet, M-News". Communities Dominate Brands blog. Tomi T. Ahonen, Alan Moore. 13.01.2011. Vaadatud 16.02.2011. Wisegeek Definitions [1] accessed September 4, 2011 GSM Doc 28/85 "Services and Facilities to be provided in the GSM System" rev2, June 1985 LA Times: Why text messages are limited to 160 characters "The text messages [...] contain up to 140 octets." - 3GPP TS 23.040 Technical realization of the Short Message Service (SMS) GSM 03.40 Technical realization of the Short Message Service (SMS).
Cesano

Cesano (ladinakeelne nimi Suasanus) on jõgi Itaalias Marche maakonnas. Jõgi on Pesaro ja Urbino ning Ancona provintside piirijõgi. Cesano saab alguse Catria mäelt, 1701 meetri kõrgusel merepinnast. Jõgi suubub Aadria merre Senigallia loodeserval. Cesano voolab läbi järgmiste omavalitsusüksuste: Serra Sant'Abbondio, Frontone, Pergola, San Lorenzo in Campo, Fratte Rosa, Castelleone di Suasa, Mondavio, Corinaldo, Monte Porzio, San Costanzo, Mondolfo ja Senigallia. Ladinakeelne nimi Suasanus tuleneb sellest, et jõgi voolab läbi Vana-Rooma linna Suasa territooriumi. Jõesängi alt on avastatud 50 000 aasta vanune kivistunud mets. http://www.lavalledelcesano.it/tesi/tesi-francesca/aspetti-geografici.htm, vaadatud 23.09.2022. Cesano oru koduleht
Mobiilirakendus

Mobiilirakendus (kõnekeeles ka äpp, ingliskeelsest fraasist mobile application) on nutitelefonidele, tahvelarvutitele ja muudele mobiilseadmetele mõeldud tarkvara. Tavaliselt levitatakse selliseid rakendusi platvormide kaudu, mida üldjuhul haldab mobiilioperatsioonisüsteemi omanik, näiteks Apple'i App Store, Google Play, Windows Phone Store ja BlackBerry App World. Mõned mobiilirakendused on tasuta, teisi peab ostma. Tavaliselt laaditakse need platvormilt sellisesse seadmesse nagu iPhone, BlackBerry, Androidiga telefon või Windows Phone, kuid vahel võib neid salvestada ka süle- või lauaarvutitesse. Tasuliste rakenduste hinnast läheb tavaliselt 20–30% vahendajale (nt iTunesile) ja ülejäänu rakenduse tootjale. Algselt pakuti mobiilirakendusi üldise tõhususe ja infohankimise tarbeks, näiteks e-posti, kalendri, kontaktiandmebaasi, börsiinfo ja ilmateadete jaoks. Tarbijate nõudluse ja arendusvahendite kättesaadavuse mõjul laienesid need kiiresti teistessegi kategooriatesse, nagu mobiilimängud, GPS ja asukohapõhised teenused, mobiilipangandus, tellimuste jälgimine ja piletiostud. Rakenduste ja funktsioonide hulga plahvatuslik kasv muutsid soovitud rakenduste leidmise raskeks, mistõttu tekkis arvukalt allikaid, mis pakuvad rakenduste arvustusi ja soovitusi, sealhulgas blogid, ajakirjad ja veebiteenused. Mobiilirakenduste populaarsus on üha kasvanud ja nende kasutamine mobiilikasutajate seas levib. 2012. aasta mais kasutas comScore'i uuringu andmeil eelnenud kvartali jooksul mobiilirakendusi 51,1% kasutajaist, internetti aga 49,8%. Mobiilirakenduste arendamine Endomondo Manustarkvara Mobiilipank Ole valmis! Siegler, MG (11. juuni 2008). "Analyst: There's a great future in iPhone apps". Venture Beat. Ludwig, Sean. December 5 2012. "VentureBeat: Study: Mobile app usage grows 35%, TV & web not so much" http://venturebeat.com/2012/12/05/mobile-app-usage-tv-web-2012/ Perez, Sarah. July 2 2012. "comScore: In U.S. Mobile Market, Samsung, Android Top The Charts; Apps Overtake Web Browsing." http://techcrunch.com/2012/07/02/comscore-in-u-s-mobile-market-samsung-android-top-the-charts-apps-overtake-web-browsing/
Misa jõgi

Misa (ladinakeelne nimi Sena) on jõgi Itaalias Marche maakonnas Ancona provintsis. Misa läte on Gengas, 793 meetri kõrgusel merepinnast. Jõgi suubub Aadria merre Senigallias. Ladinakeelne nimi Sena tuleneb sellest, et jõgi voolab läbi Vana-Rooma linna Sena Gallica territooriumi. Il momento in cui il fiume Misa rompe gli argini e allaga il centro di Senigallia. Rai News, 16. september 2022
Audiogiid

Audiogiid on kaasaskantav seade või rakendus, mis pakub huviväärsuse – näiteks muuseumi – külastajale lisainfot helisalvestise kujul. Audiogiide pakutakse turistidele tavaliselt suletud ruumides, kuid vahel ka välitingimustes (näiteks Inglismaal Blenheim Palace'i aedades). Need jagavad taustainfot vaadatavate asjade kohta. Sageli on audiogiidid saadaval mitmes keeles ja mitmel viisil. Mõnes neist võidakse pakkuda algupärast muusikat ja intervjuusid, mis muudab selle vähem tavapärase giiditeenuse ja rohkem dokumentaalse raadiosaate sarnaseks. Tavapäraselt laenutatakse audiogiidiseadmeid kohapeal, kuid uuemal ajal on audiogiidid saadaval ka internetist allalaaditavatena või mobiilirakendustena. Mõned audiogiidid on tausta või piletihinna sees, vahel tuleb need aga eraldi osta. Traditsiooniliste audiogiidiseadmetega komplektis on kõrvaklapid, info kuulmiseks tuleb vajutada kindlat marsruuti pidi ühe eksponaadi juurest teise juurde liikudes nuppu või sisestada eksponaadi number. Tänapäeval võib rakendus kasutaja asukoha määrata ise või näiteks mobiiltelefoni kaamera abil. Fisher (2004), p. 49. Walkin' Broadway from CityListen Audio Tours includes several original interviews with notable Broadway artists and producers[alaline kõdulink]. Fisher, Jennifer (2004) "Speeches of Display: Museum Audioguides by Artists". In Drobnick, Jim, Aural Cultures. ISBN 0-920397-80-8 "Four steps in the history of museum technologies and visitors' digital participation"
Lozère'i departemang

Lozère [loz'eer] on departemang Prantsusmaa Oksitaania piirkonnas. Departemang on saanud nime Lozère'i mäetipu järgi. Oksitaani gévaudanais' dialektis on see nimi Louzéro. Klassikalises oksitaanis kasutatakse nime Losera. Departemangu number on 48. See on Prantsusmaa kõige väiksema rahvaarvuga ja ka kõige hõredamalt asustatud departemang. 2015. aastani kuulus departemang Languedoc-Roussilloni piirkonda. Departemang jaguneb halduslikult järgmisteks ringkondadeks: Lozère'i departemangu haldusüksuste loend Populations légales 2021
Hautes-Pyrénées' departemang

Hautes-Pyrénées' departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas. Eestikeelne mööndav nimevariant on Ülem-Püreneede departemang. Departemang on nime saanud Püreneede mäestiku järgi. Departemangu number on 65. Departemang on peamiselt põllumajanduslik, kuid suurim majanduslik tulu tuleb turismindusest. 2015. aastani kuulus departemang Midi-Pyrénées' piirkonda. Departemang jaguneb halduslikult: Hautes-Pyrénées' departemangu haldusüksuste loend Populations légales 2021 Departemangu koduleht
Maine-et-Loire'i departemang

Maine-et-Loire on departemang Prantsusmaal Pays de la Loire'i piirkonnas. See on nime saanud kahelt jõelt, mis departemangu läbivad: Maine'i jõgi ja Loire'i jõgi. Departemang jaguneb halduslikult: Maine-et-Loire'i departemangu haldusüksuste loend Populations légales 2021
Rakvere lade

Rakvere lade on ordoviitsiumi ajastiku regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Rakvere lademe all lamab Oandu lade ja temal lasub Nabala lade. Koos Oandu lademega kuuluvad nad Viru ladestiku Vinni alamladestikku. Üleilmses standardis vastab sellele Katy lade. Ladet hakkas esimesena eristama Friedrich Schmidt aastal 1858. Lademe stratotüüp asub Rägavere paemurrus, lademe laiendatud stratotüüp on pärit Tõrma puuraugust number 5. Lade on saanud nime Rakvere linna järgi. Lademe vanus on 453,2...452 miljonit aastat. Lademe paksus Eestis on 1–28 m. Litostratigraafiliselt vastavad sellele Rägavere kihistu Piilse, Tudu ja Kiideva kihistikud. Leedus eristatakse selles veel Keklysi kihistut ja Strusto kihistut. Ka Leedus asuvat Jakšiai kihistut loetakse Rakvere lademesse kuuluvaks. Lademe avamusala algab Hiiumaal Tahkuna poolsaarelt. Mandri-Eestis ulatub see Lääne maakonnas asuvast Riguldist Narva jõe juures asuva Kuningakülani, kulgedes läbi Kiisa, Aegviidu, Kadrina, Piilse ja Mäetaguse. Narva jõe lähistel katab Rakvere ladet Narva lademe liivakivi. Lade on avamusalast lõunas esindatud üle kogu Eesti, puududes üksnes Valmiera-Mõniste-Lokno kerkealal. Rootsi Siljani meteoriidikraatris esindab seda Slandromi kihistu lubjakivi. Lade paljandub näiteks Paeknal, Voorel ja Rägaveres. Lademe kivimkoosseisus on palju savikat ja peitkristalset lubjakivi. Lademes on ka õhukesi kukersiidi vahekihte, lõunapoolsetel aladel asendab lubjakivi mergel. Fossiilide poolest on lade vaene, levinuimad on ostrakoodid. Rakvere lademe tekkimise ajal hakkasid domineerima lubiskeletiga vetikad, mis moodustasid ladet moodustava lubjakivi põhimassi ja jäid levinuimaks lubjakivi tekkeallikaks kuni ordoviitsiumi lõpuni. Makrofossiilide vähesuse tõttu satuvad nad harva puursüdamikesse, mis muudab lademe eristamise väljaspool avandumisala raskeks. Järgneva Nabala lademe kivististe koosseisus on võrreldes Rakvere lademega suuri muudatusi - sellest lademest leitud ligi 150 fossiililiigist on Rakvere lademega ühiseid vaid kolmandiku jagu. EE 12. köide, 2003: 466. Stratigraafia terminoloogia LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 23,48 Juozas Paškevičius. Pecularities of the lithology and fauna of the early Katian (Ordovician) in the Lithuanian facies zone GEOLOGIJA. GEOGRAFIJA. 2016. Suuroja, K. 1997. Eesti aluspõhja geoloogiline kaart mõõtkavas 1:400 000. Seletuskiri. Ordovician of the Siljan District, Sweden Jan Ove R. Ebbestad& Anette E.S. Högström http://www.geoeducation.info/geoturism/ajaskaala.php (vaadatud 16.02.2013) Rakvere Stage L. Hints & T. Meidla. Raukas, A., Teedumäe, A. (eds). 1997. Geology and Mineral Resources of Estonia. Estonian Academy Publishers, Tallinn. 436 pp. ISBN 9985-50-185-3. Geology and Mineral Resources of Estonia. Nabala stage Linda Hints&Tõnu Meidla
Bernabò Visconti

Bernabò Visconti (1319 Milano – 1385 Trezzo) oli Visconti suguvõsast Milano valitseja aastatel 1354–1385. Abiellus 1350. aastal Regina-Beatrice della Scala, Verona valitseja tütrega luues seeläbi kahe linna vahelise liidu. Oli peaaegu kogu oma valitsemise aja sõjajalal paavst Urbanus V ja Veneetsiaga. Bernabò suri 1385 vangistatuna oma vennapoja Gian Galeazzo Visconti poolt, kellest sai tema võimupärija Milanos. Milano Castello Sforzesco linnuses asub 1363. aastal Bonino da Campione loodud ratsamonument Bernabò Viscontist. Tema taltsutamatu julmus andis ainet juba trecento-kirjanikele.
Esino

Esino (ladinakeelne nimi Aesis) on jõgi Kesk-Itaalias Marche maakonnas Macerata ja Ancona provintsides. Esino saab alguse Macerata provintsis asuva Cafaggio mäe nõlvalt, umbes 1000 meetri kõrgusel merepinnast. Jõgi suubub Aadria merre Falconara Marittimas. Erinevalt paljudest Apenniinidest Aadria merre voolavatest jõgedest ei jää Esino suvine vooluhulk alla 5 m³/s. Sügiseste üleujutuste perioodil võib vooluhulk olla kuni 1400 m³/s.
Nabala lade

Nabala lade (vananenud nimetusega Saunja lade) on ülemordoviitsiumi ladestiku regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Nabala lademe all lamab Rakvere lade ja temal lasub Vormsi lade. Koos Vormsi lademega kuuluvad nad Harju ladestiku Kohila alamladestikku. Üleilmses standardis vastab sellele Katy lade. Ladet hakkas esimesena eristama Ralf Männil aastal 1958. Lademe stratotüübi määras ta Nõmmeküla paemurrus, lademe neostratotüüp on pärit Lohu puuraugust. Lade on nime saanud Nabala küla järgi. Lademe vanus on 450,8...452 miljonit aastat. Litostratigraafiliselt vastavad sellele Põhja- ja Loode-Eestis Paekna kihistu ja Saunja kihistu. Kesk- ja Lõuna-Eestis lisandub sellele veel Mõntu kihistu. Väljaspool Eestit eristatakse selles veel Dzerbene kihistut. Rootsi Siljani meteoriidikraatris esindab ladet Fjäcka kihistu kiltkivi. Leedu alade Kaimynai kihistikku liigitati varem Vormsi lademesse kuuluvaks, kuid aastal 1996 liigitas N.Sidaravičienė selle kihistu ostrakoodide fauna põhjal Nabala lademesse kuuluvaks. Lademe paksus Eestis on 1,5–25 m. Lademe avamusala ulatub Tahkuna poolsaarelt Narva jõeni, kulgedes läbi Noarootsi põhjaosa, Kernu, Kose, Vinni ja Tudu. Lade on avamusalast lõunas esindatud üle kogu Eesti, puududes üksnes Valmiera-Mõniste-Lokno kerkealal. Lade paljandub näiteks Paeknal ja Aulepal. Lademe kivististe koosseisus on võrreldes Rakvere lademega suuri muudatusi - sellest lademest leitud ligi 150 fossiililiigist on Rakvere lademega ühiseid vaid kolmandiku jagu. EE 12. köide, 2003: 354. Stratigraafia terminoloogia http://stratigraafia.info/materjalid/eesti_strat/Ordovician_2014.pdf Ordovician of the Siljan District, Sweden Jan Ove R. Ebbestad& Anette E.S. Högström Sidaravičienė N. 1996. Lietuvos ordoviko ostrakodai, biostratigrafija. Vilnius. Suuroja, K. 1997. Eesti aluspõhja geoloogiline kaart mõõtkavas 1:400 000. Seletuskiri. Geology and Mineral Resources of Estonia. Nabala stage Linda Hints&Tõnu Meidla