laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Priit Pullerits

Priit Pullerits (sündinud 30. juulil 1965) on eesti ajakirjanik. Ta on lõpetanud 1983. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1990. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal (kiitusega); 1995. aastal sai magistrikraadi. 1990. aasta sügissemestril õppis ta Columbia ülikooli ajakirjanduskoolis New Yorgis. Aastail 1997–1998 viibis kuus kuud Fulbrighti stipendiaadina USAs Marylandi ülikooli (College Park) ajakirjanduskolledžis. 1991. aastast töötab Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja kommunikatsiooni instituudi õppejõuna. Õpetab uudise sotsioloogia ja reporteritöö kursust. Ta oli ajakirja Favoriit asutaja 1993 ja selle peatoimetaja aastani 1998. Ühtlasi töötas ta 1995. aastal uudisteajakirja Newsweek Washingtoni toimetuses reporterina (Alfred Friendly Press Fellow). 1998. aastast töötas ta ajalehe Postimees vanemtoimetajana. "USA ajakirjandus", TÜ Kirjastus 2003, ISBN 9985567919 "Ameerika", Ajakirjade Kirjastus 2008, ISBN 9789949443468 "Ma imetlen teda. Tema persoon on toonud muidu hallile spordimaastikule värvi ja vürtsi. Ma olen väga õnnelik selle üle, et just praegu on meil olemas Priit Pullerits, ja ma olen väga õnnelik, et ta just suusatamisest huvitub." – Mati Alaveri arvamus Priit Pulleritsu kohta. "Kui asjadesse rohkem süüvida, ilmneb, et Detroidi hävingu põhjused tulenevad peamiselt kahest tegurist: esiteks, rassilise tasakaalu muutumisest selgelt mustanahaliste kasuks, ja teiseks vasakpoolsest poliitikast linna juhtimisel." – 23. juuli 2013, Postimees "Kuidas vältida rattasõidus kahtlasi neegreid?" – 9. märts, Pulleritsu blogi suusk.blogspot.com 2005 – parima arvamusloo auhind ja jagas esimest kohta olemusloo kategoorias (Eesti naiste suusatamise teemaliste artiklite eest). Ta on Heivi ja Rein Pulleritsu poeg ning Teet Pulleritsu vend. http://www.epl.ee/artikkel/290238 "Märgatud rassisti. Ojuland, Helme, Võsa, Pullerits ja teised" Eesti Ekspress, 5. august 2015 Pulleritsu spordiblogi Priit Pullerits, Laura Kõrgemäe - tapjainstinktiga alfaemane, Postimees, 27. oktoober 2017
Altai

Altai on mäestik Sise-Aasias Venemaa, Kasahstani, Hiina ja Mongoolia piirialadel. Loodeosas koosneb ta erisuunalistest ahelikest, mille vahele jääb mitu laia nõgu. Kõrgeim tipp on Beluhha, 4506 meetrit. Beluhha on ühtlasi kogu Siberi kõrgeim tipp. Venemaa Aasia-osas on temast kõrgem vaid Kljutševskaja sopka vulkaan Kamtšatkal. Beluhhalt edasi kulgeb mäestik pikalt kagusse ja itta; seal asuvad Mongoolia ja Gobi Altai. Altaist kirdesse jäävad Lääne-Sajaanid, põhja Kuznetski Alatau ja edelasse Tarbagatai. Altaist loodesse jääb Kulunda stepp ja lõunasse Džungaaria nõgu. Altai mäed tekkisid baikali ja kaledoonia kurrutuse ajal, aga kesk- ja uusaegkonnas toimusid selles piirkonnas uued tektoonilise kerke protsessid. Esimesena hakkasid baikali kurrutuse lõpupoole (kurrutus ise dateeritakse aega 650–550 miljonit aastat tagasi) tekkima Altai mägede kirdeahelikud. Sel ajal oli tänapäeva Altai edelaosas veel meri. Kaledoonia (500–400 miljonit aastat tagasi) ja hertsüünia kurrutuse ajal surusid välisjõud merepõhja kortsu ja tõstsid merepinnast lõrgemale, moodustades mägismaa. Mäetekkeprotsessidega kaasnesid tugevad vulkaanipursked, mille tulemusena kaeti maapind laavaga. Seejärel kulusid mäed miljonite aastate jooksul päikese, tuule ja teiste loodusjõudude toimel madalaks, moodustades kõrgendikega tasandiku. Aga uusaegkonnas on Altais taas hakanud toimuma alpiinsed mäetekkeprotsessid. Suur maailma atlas, lk. 84–85 Suur maailma atlas, lk. 99 Рудой А. Н., Кирьянова М. Р. Научное и рекреационное значение великих геологических памятников Алтая: к созданию Алтайского ледникового парка // Известия Русского географического общества, 2004. — Вып. 5. — С. 61-69.
Narkoloogia

Narkoloogia on meditsiini eriala, mis tegeleb narkomaania etiopatogeneesi, ennetuse ja raviga. Tänapäeva mõistes kuuluvad narkoloogia valdkonda psüühikahäired, mis on RHK-10 järgi klassifitseeritud kui psühhoaktiivsete ainete tarvitamisest tingitud psüühika- ja käitumishäired. Narkoloogia kui eriala arendati välja Nõukogude Liidus. Narcology
Henn-Jüri Uibopuu

Henn-Jüri Uibopuu (11. oktoober 1929 Tartu – 21. oktoober 2012) oli eesti päritolu austria õigusteadlane, Salzburgi ülikooli audoktor, Eesti Teaduste Akadeemia välisliige. Henn-Jüri Uibopuu sündis Tartus. 1946. aastal lõpetas ta Saksamaal Hildburghausenis keskkooli, õppis aastatel 1964–1968 Grazi Ülikoolis (Austria) õigusteadust ja vene keelt ning sai 1968. aastal doktorikraadi. 1969. aastast töötas Henn-Jüri Uibopuu Salzburgi Ülikoolis, algul assistendi ja hiljem õppejõuna. 1974. aastal habiliteeriti ta rahvusvahelise ja nõukogude riigiõiguse alal ning 1977. aastal sai temast rahvusvahelise ja võrdleva riigiõiguse erakorraline professor. Aastatel 1977–1995 töötas Henn-Jüri Uibopuu Salzburgi Ülikooli Rahvusvahelise ja Võrdleva Avaliku Õiguse Instituudi osakonnajuhatajana. 1995. aastast oli ta Salzburgi Ülikooli õigusteaduskonna rahvusvahelise ja võrdleva õiguse auprofessor. Henn-Jüri Uibopuu on trükis avaldanud üle 150 teadustöö (5 monograafiat) rahvusvahelise õiguse, inimõiguste, põgenike õiguste, lepinguõiguse ja võrdleva riigiõiguse alalt. Ta on olnud Eesti Vabariigi Presidendi nõuandja õigusloome alal ning Vabariigi Valitsuse põhiseaduse juriidilise ekspertiisi komisjoni liige. 1995. aastal valiti ta Eesti Teaduste Akadeemia välisliikmeks õigusteaduse alal. 1992. aastast täitis Henn-Jüri Uibopuu Eesti Vabariigi aukonsuli kohuseid Austrias ning oli surmani aupeakonsul Salzburgis. Riigivapi IV klassi teenetemärk, 1998 Peeter Järvelaid. Die Rezeption Kelsens und der Einfluss der Reinen Rechtslehre in Estland. - Hans Kelsen anderswo. Hans Kelsen abroad. Der Einfluss der Reinen Rechtslehre auf die Rechtstheorie in verschiedenen Ländern. Hrsg. von Robert Walter, Clemens Jabloner, Klaus Zeleny. Wien: Manzsche Verlags- und Universitätsbuchhandlung, 2010, S. 73-88. (Schriftenreihe des Hans Kelsen-Institut, Bd. 33); ISBN 978-3-214-14754-9 Peeter Järvelaid. Henn-Jüri Uibopuu ja Eesti // Akadeemia (1991) nr. 5, lk. 1008-1009. Henn Uibopuu Eesti Teaduste Akadeemia kodulehel
Demetülatsioon

Demetülatsioon on keemiline protsess, mille tulemusena keemilisest ühendist eraldatakse metüülrühm – CH3. Demetüleerimist katalüüsib sageli mõni tsütokroomi P450 isoensüümidest. Näiteks amitriptüliini demetüleerimisel osalevad tsütkroom P450 isoensüümid CYP2C19 ja CYP3A. Metülatsioon
Orogenees

Orogenees ehk mäeteke on protsesside kogum, mis viib maakoore paksenemise ning mäestike tekkeni. Orogenees tekib survepingete tõttu maakoores. Selle põhjuseks on laamade kokkupõrked. Näiteks India ja Euraasia mandrilise maakoorega laamade kokkupõrge on tekitanud Himaalaja mäestiku. Epeirogenees
Hüdroksülatsioon

Hüdroksülatsioon on keemiline protsess, mille tulemusena keemilisele ühendile liidetakse juurde hüdroksüülrühm – OH. Hüdroksüleerimist katalüüsitakse sageli ensüümide poolt, mida kutsutakse hüdroksülaasideks. Dehüdroksülatsioon
Karl Nieberg

Karl Nieberg (18. veebruar 1849 Rakvere – ?) oli eesti jurist. Õppis 1870–1876 (cand. jur.) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 1876–1877 Pärnu foogtikohtu sekretäri abi 1879–1883 saksa keele õpetaja Saraatovi tütarlastegümnaasiumis. 1883–1885 advokaat Tallinnas. Viru-Järva meeskohtu sekretär (Auscultant?). 1885– Kuressaare sündik. 1891–1926 notar Haapsalus. End. notar K. Nieberg 90-aastane. Uus Eesti, 18. veebruar 1939, nr. 48, lk. 6.
Uus Eesti

Uus Eesti oli Tallinnas samanimelise osaühingu poolt väljaantav Eesti päevaleht. Ajaleht toetas president Konstantin Pätsi ning Eesti valitsuse poliitilist joont. Ajaleht Uus Eesti ilmus 18. septembrist 1935 kuni 21. juunini 1940. Ajalehe peatoimetajad olid Artur Tupits (1935–1937), Hugo Kukke ja Ants Oidermaa (1937–1939). Kaastööliste hulka kuulusid teise hulgas Johannes Aavik, metropoliit Aleksander, Hans Alver, Oskar Angelus, Linda Eenpalu, August Gailit, Artur Grönberg, Mihkel Hansen, Jüri Jaakson, Juhan Jaik, Jaan Järve, Oskar Kask, Tõnis Kint, Johannes Klesment, Paul Kogerman, Hanno Kompus, Heinrich Lauri, Hans Leesment, Eugen Maddisoo, Mait Metsanurk, Elmar Muuk, Ants Piip, Jaan Roos, Oskar Rütli, Karl Schlossmann, Jaan Soots, Friedebert Tuglas, Aleksander Tõnisson, Marie Under, Anton Uesson, Aleksander Veiderma, Värdi Velner, Henrik Visnapuu ja Paul Öpik Ajalehe esimeses numbris hakkas ilmuma Albert Kivika romaan "Nimed marmortahvlil". Pärast Eesti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt juunis 1940 lõpetas Uus Eesti ilmumise. Selle asemel hakkasid stalinlikud võimud välja andma kommunistliku partei häälekandjat Rahva Hääl. Kes on "Uus Eesti" juures? Uus Eesti, 18. september 1935, nr. 1, lk. 6. "Uus Eesti" ja tema sihid. Uus Eesti, 18. september 1935, nr 1, lk 4. Kuidas valmib "Uus Eesti". Uus Eesti, 18. september 1936, nr 253, lk 10. "Uus Eesti" aastapäev. Uus Eesti, 18. september 1937, nr 253, lk 7. Võrguversioon (digiteeritud eesti ajalehed)
Glükuroonhape

Glükuroonhape on karboksüülhape. Glükuroonhappe valem on C6H10O7. Glükuroonhappe anioon C6H9O7 on glükuronaatioon. Glükuroonhappe sooli ja estreid nimetatakse glükuronaatideks. Paljud keemilised ühendid seostuvad metabolismi käigus glükuroonhappega. Selle käigus tekivad glükuroonhappe derivaadid – glükuroniidid. Niisugust seostumise protsessi nimetatakse glükuronisatsiooniks. Glükuroonhape lahustub vees väga hästi. Ka glükuroniidid lahustvad vees märksa paremini kui glükuroonhapet mitte sisaldavad derivaadid, millest nad on sünteesitud. Loomad, sealhulgas inimesed, kasutavad glükuronisatsiooni tüüpiliselt selleks, et muuta jääkained paremini vees lahustuvaks ja seejärel koos uriiniga organismist eemaldada. Hormoonid võivad samuti glükuronisaaruda, et võimaldada nende lihtsamat transporti organismis. Farmakoloogid glükuroniseerivad vahel ravimeid, et need tõhusamalt jõuaksid suure hulga organiteni kehas.
Glükuronisatsioon

Glükuronisatsioon on keemiline protsess, mille käigus glükuroonhape seostub O-glükosiidse sideme kaudu mitmesuguste keemiliste ühenditega nagu ravimid, hormoonid, mürgid. Selle tulemusena moodustunud glükuroniidid on tunduvalt paremini vesilahustuvad kui algsed ühendid. Sellised glükuroniidid eemaldatakse organismist uriiniga. Glükuronisatsioon toimub peamiselt maksas, kuigi seda protsessi katalüüsivat ensüümi – UDP-glükuronüültransferaasi – leidub ka teistes organites, nagu südames, neerudes, põrnas, tüümuses.
Baieri mets

Baieri mets (saksa Bayerischer Wald, tšehhi Bavorský les) on mäestik Saksamaal Baieri liidumaal. Asub Doonau vasakul kaldal Regensburgist allavoolu. Mäestik on loode-kagusuunaline, kõrgus kuni 1456 meetrit. Šumava
Pandži jõgi

Pandž (tadžiki Панҷ) on jõgi Aasias. Algab Pamiiris Vākhāni (Vahhandarja) ja Pomiri jõe ühinedes. Ülemjooksul voolab läände, keskjooksul põhja, alamjooksul edelasse. On valdavalt mägijõgi ja voolab kuristikes. Alamjooksul laskub tasandikule ja ühineb Vahši jõega, moodustades Amudarja.
Österdalälven

Österdalälven on jõgi Euroopas. Algab Skandinaavia mägedest. Voolab valdavalt lõunasse ja kakku. Läbib järvi, sealhulgas Siljani. Ühinedes Västerdalälveniga, moodustab Dalälveni.
Kalamõti laht

Kalamõti laht (venepäraselt Kalamiti laht) on laht Krimmi poolsaare läänekaldal. Laius u. 40 km, ulatub maasse u. 13 km. Sügavus kuni 30 m. Lahe rannikul asub Jevpatorija linn.
Arnøya

Arnøya (põhjasaami Árdni) on saar Norra meres. Pindala 276 ruutkilomeetrit. Saar on mägine, kõrgus kuni 1168 meetrit (Arnøyahogda mägi). Kuulub Norra Skjervøy valda.
Corvo

Corvo on põhjapoolseim saar Assoori saartest. Pindala 18 km². Saar on mägine, kõrgus kuni 777 meetrit. Kuulub Portugalile. 2006. aastal elas seal 468 inimest. Ainus asula asub saare lõunaosas. Peamine ühendus teiste saartega toimub sadamate kaudu. Saarel on ka lennuväli, kuid otselende Corvole väljastpoolt saarestikku ei toimu.
Keermikvetikas

Keermikvetikas (Spirogyra) on perekond rohevetikaid, kuhu arvatakse umbes 400 liiki. Keermikvetikale on iseloomulik ühe raku sees paiknevad spiraalsed kloroplastide kogumikud. Ühe raku laius on 10...100 μm, pikkus kuni mõned sentimeetrid. Perekonda leidub tavaliselt magevees. Spirogyra. Microscopy-UK.
Karolingide renessanss

Karolingide renessanss oli kultuuriline edasiminek keskajal Karolingide dünastia valitsemisajal Frangi riigis, mille eesmärk oli saavutada Antiik-Rooma tase. Antiikaeg võeti küll eeskujuks, kuid rohkem vaimuelu arengut soodustava tingimusena. Eesmärk oli saavutada teadmiste ja oskuste tase, mis ei jääks alla minevikutegelastele. Karl Suur koondas enda ümber filosoofe, kunstnikke ja luuletajaid. Loodi õppeasutusi, millest kuulsaim on Aachenis. Kujunes lõplikult välja kloostrite tähtsus käsikirjade ümberkirjutamises ja teaduse õpetamises. Hakati taas tootma kohalikke münte, Karl Suure rahareform kehtestas uue vääringu kogu Frangi riigis. Samuti tulid kasutusele uued põllutööriistad. Karolingide renessanss oli eelkõige majandusliku tähtsusega. Võeti kasutusele uus kirjavorm: Karolingide minuskel.
Bakony

Bakony on mäestik Euroopas Ungaris. Paikneb Balatonist vahetult loodes, suunaga edelast kirdesse. Kõrgus kuni 709 meetrit (Kőris).
Taimerakk

Taimerakk on eukarüootne rakk, millel on võrreldes teiste eukarüootsete rakkudega (näiteks loomarakuga) mitmeid iseäralikke struktuurijooni. Mõned iseloomulikud jooned on järgmised: täiskasvanud taimerakul on suur membraaniga ümbritsetud tsentraalvakuool, mille üks tähtsamaid ülesandeid on turgori hoidmine, mitmete varuainete säilitamine ja kasutute organellide ja valkude lagundamine; taimerakku katab tselluloosist või hemitselluloosist rakukest, mis koosneb põhiliselt tselluloosist, omades kaitse- ja tugifunktsiooni; kõrvuti asetsevaid taimerakke ühendab plasodesm; taimerakul on plastiidid, need jagunevad kolmeks: kloroplastid (sisaldavad klorofülli, nende abil toimub fotosüntees), kromoplastid (sisaldavad karotenoide, annavad viljale ja õitele silmatorkava värvi, mis on oluline putukate meelitamiseks) ja leukoplastid (värvusetud, säilitavad varuaineid; jaotatakse omakorda vastavalt sisaldisele elaioplastideks, amüloplastideks ja proteinoplastideks). Lisaks tsentraalvakuoolile võib taimerakus leiduda ka teisi väiksemaid vakuoole, mis aitavad tagada normaalset siserõhu ning sisaldavad mitmesuguseid aineid, näiteks aroomaineid ja mürkaineid. Rakkude välismõõtmete järgi jaotatakse neid kaheks: parenhüümsed ja prosenhüümsed rakud. Esimestel on välismõõtmed igas suunas sarnased, teistel ületab aga pikkus märgatavalt laiust. Rakk Taimed Loomarakk Seenerakk Toomas Kukk: Taimerakk
Milankovići tsüklid

Milankovići tsüklid on Serbia ehitusinseneri ja matemaatiku Milutin Milankovići kirja pandud kolm tsüklilist tegurit, mis mõjutavad Maa kliimat ja jääaegade tekkimist. Milankovići oletuse kohaselt tuleneb jääaegade ja jäävaheaegade perioodiline vaheldumine Maa orbiidi elliptilisuse, pretsessiooni ja telje kaldenurga perioodilisest muutumisest. Algul ei pälvinud tema avastus tähelepanu, kuid kliimateaduse arenguga 20. sajandi lõpus kerkis see päevakorda. Maa orbiidi kuju ei ole täisring ning aja jooksul selle kuju muutub vähem elliptilisest rohkem elliptiliseks ehk ekstsentrilisemaks. Ekstsentrilisuse suurenemisel muutub vahe afeel (antud kontekstis Maa suurim kaugus Päikesest) ja periheeli (Maa lähim punkt Päikesele elliptilisel orbiidil) vahel suuremaks. Planeedi Maa jaoks tähendab see suuremaid temperatuuriamplituude ning intensiivsemaid aastaaegasid. Maksimumekstsentrilisuse puhul võib periheelis Maale jõuda umbes 20% rohkem päikesekiirgust kui afeelis. Mitmed erinevad tsüklid kokku kombineerivad keskmiselt 100 000 aastase tsükli. Selle aja jooksul muutub Maa orbiidi kuju peaaegu ringikujulisest (ekstsentrilisus 0,005) kergelt elliptiliseks (ekstsentrilisus 0,058). Maa ekstsentrilisust mõjutavad Saturni ja Jupiteri gravitatsiooniväljad. Kui Maa oleks ainuke Päikese ümber tiirlev planeet, püsiks orbiit muutumatuna. Maa pöörlemistelje asend Päikese suhtes (tiirlemistasapinna telje suhtes) on kalde all ning praegu on kaldenurga väärtus 23,44°. Maa telje kallutatus tingib aastaajad ning polaaröö ja polaarpäeva Maa polaaraladel. 41 000 aastat kestva tsükli jooksul muutub Maa telje kaldenurk vahemikus 22,1° ja 24,5°. Väiksema kaldenurga puhul on aastaajad pehmemad ning temperatuuriamplituud väiksem. See soodustab jää akumuleerumist ja seeläbi jääaja teket, sest pehmemad suvetemperatuurid ei suuda eelmisel talvel sadanud lund täielikult sulatada. Jäämassi suurenemisel suureneb ka Maa albeedo ning seetõttu kiireneb jäätumine veelgi. Maa pretsessioon on Maa telje sihi muutus 23 000 aastase tsükli jooksul. Maa teeb vurrisarnaseid ringe osutades teljega vahel aja jooksul erinevate tähtede poole. Praegu on Maa telg suunatud Põhjanaela suunas. Nullekstsentrilisus Ekstsentrilisus väärtusega 0,5 Maa pöörlemistelje kaldenurk tiirlemistasapinna telje suhtes Pretsessioon
SAABO

SAABO on Saabi tehases 1964–1968 toodetud haagissuvila. SAABO-t toodeti Ljungas Norrköpingi lähedal. Projekti käivitasid Bo Bjernekull Ljunga tehasest ja Birger Lindberg Linköpingi SAABist. Ametlikult tegeldi militaarprojektiga, kuid selle varjus töötati välja hoopis haagissuvila. Tegemist oli tegelikult kopterite koosteosakonnaga, kus koostati koptereid Prantsuse firmale. Idee oli leida osakonnale rakendus pärast esialgse töö lõppemist. Esimene prototüüp tehti Fisksätra paaditehases ja eeltootmise prototüübid Marieholms Brukis. Algul toodeti SAABO-t ilma piduriteta, kuid need lisati peagi. Eesmärk oli teha võimalikult kerge haagissuvila, sest see oli mõeldud autodele, millel oli ainult 25–38 hj (kahetaktiline SAAB 96). Samuti soosisid tolle aja Rootsi seadused kergeid haagiseid ega piiranud nende liikumiskiirust, kui need kaalusid piisavalt vähe. Vaatamata väikestele mõõtmetele projekteeriti SAABO nii, et sinna mahub neljaliikmeline pere. Viies inimene saab ööbida lisanariga. Varustuses on kaks diivanit, laud, kaks riidekappi, kahene gaasipliit, kraanikauss ja radiaator. Ruumi saab suurendada kaasasoleva telgiga. Haagissuvila kütmiseks ja toidu valmistamiseks kasutatakse gaasi. Kere on ehitatud kahest klaaskiust poolkestast ja on isoleeritud lainepapiga. SAABO eripäraks on suur taga- ja esiklaas, mis võimaldavad haagisest otse läbi vaadata, kui kasutada auto sisemist tahavaatepeeglit. SAABOsid toodeti arvatavalt kuni 438 eksemplari. Neist alla poole on säilinud. 2009. aasta kevadel oli SAABO-sid autoregistrites arvel Rootsis 121, Eestis 1, Soomes vähemalt 1 ja kontrollimata andmetel Suurbritannias 1. Lisaks on SAABO-sid kasutusel USA-s, Taanis ja võib-olla veel kuskil. Kogupikkus: 3,60 meetrit Laius: 1,84 meetrit Kõrgus: 2,10 meetrit Sisekõrgus: 1,80 meetrit Kaal: 230 kg Alghind: 4950 Rootsi krooni Registrimark: SAAB 260 SAABO Ameerikas
Beskiidid

Beskiidid on üldnimetus mitmele mäeahelikule Karpaatides. Kulgevad Karpaatide põhjaküljel lääne-ida suunas. Beskiidide ulatus läänest itta on 600 km (Bečva jõest Tšehhis Tšeremoši jõeni Ukrainas), laius umbes 50 km. Kõrgus kuni 2061 meetrit. Osad allikad ei arva Beskiidide hulka Ukraina Beskiidide kagupoolsemat ja kõrgemat osa ning nende järgi on Beskiidide maksimaalne kõrgus 1725 m. Beskiidide ahelikud: Lääne-Beskiidid (Lääne-Karpaatides) Kõrg-Beskiidid (Poolas) Sileesia Beskiidid (Tšehhis ja Poolas) Väikesed Beskiidid (poola Beskid Mały) Makowski Beskiidid (poola Beskid Makowski) Żywieci Beskiidid Beskid Wyspowy Gorce Beskid Sądecki Madal-Beskiidid (Poolas ja Slovakkias) Ida-Beskiidid (Ida-Karpaatides) Bieszczady (Poolas ja Ukrainas) Gorganõ (ukraina Ґорґани; ei loeta alati Beskiidide osaks) Tšornohora (ukraina Чорногора; ei loeta alati Beskiidide osaks) NB! Mäeahelike linkimata nimed vajavad eestikeelset nimekuju.
Lea Larin

Lea Larin (sündinud 16. veebruaril 1967) on eesti ajakirjanik, Eesti Päevalehe peatoimetaja 2006–2011. Larin on lõpetanud Tallinna 44. Keskkooli, Tartu Ülikooli bioloogia eriala ja Eesti Diplomaatide kooli. Larin on töötanud ajalehtedes Post ja Eesti Ekspress reporteri ja toimetajana, noorteajakirja X peatoimetajana ja internetiportaali Mega peatoimetajana. Alates 2001. aastast töötas ta Eesti Päevalehes. 2. augustil 2006 valis Eesti Päevalehe nõukogu Lea Larini lehe peatoimetajaks ja juhatuse liikmeks. Aprillis 2011 kutsuti ta Eesti Päevalehe juhatusest tagasi ja vabastati peatoimetaja ametist. Alates 2013. aasta augustist on Lea Larin kultuurilehe Sirp tegevtoimetaja. Edasise töö käigus on ta võtnud üle ka teadustoimetaja kohustused. Postimees 2.8.2006 Sirbi toimetus Päevalehe uus peatoimetaja on Lea Larin, EPL Online, 2. august 2006 (foto)
Priit Vesilind

Priit Juho Vesilind (4. jaanuar 1943 Tallinn – 3. november 2023) oli eesti ja ameerika ajakirjanik ja fotograaf. Priit Vesilind lahkus 1944. aastal koos perega Eestist, elas seejärel Saksamaal Geislingeni laagris ning alates 1949. aastast elas Ameerika Ühendriikides. Ta lõpetas 1964. aastal Colgate'i ülikooli inglise kirjanduse erialal ning 1972. aastal Syracuse'i ülikooli ajakirjandusliku fotograafia alal. Aastatel 1973–2002 töötas Priit Vesilind ajakirjas National Geographic, algul fotoallkirjade koostajana, hiljem erikorrespondendina. Temalt on ajakirjas ilmunud 35 artiklit. Viimati tegutses ta vabakutselise publitsistina. 2004 Valgetähe III klassi teenetemärk Return to Estonia. – National Geographic Magazine, kd 157, nr 4, aprill 1980, lk 485–511. The Baltic Nations. – National Geographic Magazine, kd 178, nr 5, november 1990. "Eestlane igas sadamas", tõlkinud Ehte Puhang, Varrak 2004, ISBN 9985308379 "Eesti aastal 1979", Varrak 2006, ISBN 9985313445 "The Singing Revolution : how culture saved a nation", Varrak 2008, ISBN 9789985316238 "National Geographic On Assignment USA", National Geographic Books 1997, ISBN 0-7922-7011-8 "Lost Gold of the Republic: The Remarkable Quest for the Greatest Shipwreck Treasure of the Civil War Era", Shipwreck Heritage Press 2004, ISBN 1-933034-06-8 "When the Noise Had Ended: Geislingen's Children Remember", 2009 Priit Vesilinnu vend oli tehnikateadlane Aarne Vesilind. "Vaba mees Priit Vesilind", temast tehtud dokumentaalfilmi andmed Peep Puksi film "Vaba mees Priit Vesilind", Eesti Telefilm 2000, err.ee Intervjuu ajakirjas Loodus Priit Vesilind: Kookon hoidis Eestit elus Maaleht, 19. veebruar 2009 Andres Laasik. Käestlastud revolutsioon EPL, 20. veebruar 2009 Jane Wesman Public Relations Writer, editor has story to tell in museum display
Saunakivi

Saunakivi on mitme Eesti rändrahnu nimi: Saunakivi ehk Kakukivi on hiidrahn Harju maakonnas Kuusalu vallas Juminda poolsaarel. Saunakivi on Rehessaare rändrahnu üks paralleelnimedest; asub Järva maakonnas Albu vallas. Saunakivi on rändrahn Rammu saarel. ...
Harz

Harz on mäestik Euroopas Saksamaa keskosas. Valdav enamus mäestikust paikneb Saksi-Anhalti ja Alam-Saksi liidumaadel, väike osa ka Tüüringi liidumaal. Mäestik on 110 kilomeetrit pikk, ulatudes Seeseni linnast loodes Eislebeni linnani kagus ja 35 kilomeetrit lai, koguterritooriumiks on 2226 km2. Mäestiku loodeosa nimetatakse Ülem-Harziks (Oberharz), seal on ka mäestiku kõrgeimad tipud, kesk- ja kaguosa Alam-Harziks (Unterharz), mille kõrgus on kuni 400 meetrit. Mäestik hõlmab viis kreisi: Alam-Saksis Goslari ja Göttingeni, Saksi-Anhaltis Harzi ja Mansfeld-Südharzi ning Tüüringis Nordhauseni kreisi. Mäestiku kõrgeim tipp on Saksi-Anhalti liidumaal paiknev Brocken (ka Blocksberg), kõrgusega 1141 meetrit, kus rahvapärimuse kohaselt igal aastal 30. aprilli ööl vastu 1. maid korraldab kurat sabati, kuhu lendavad kokku nõiad. Brockenist 5 kilomeetrit lõunas asuv mäestiku kõrguselt viies tipp Wurmberg on Alam-Saksi liidumaa kõrgeim tipp.