laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Maurice Ewingi medal

Maurice Ewingi medal (inglise keeles Maurice Ewing Medal) on kaks samanimelist teadusauhinda, mida annavad välja kaks geofüüsikaühingut (Ameerika Geofüüsika Liit (AGU) ja Society of Exploration Geophysicists (SEG)). Auhinnad on nimetatud Maurice Ewingi auks. Maurice Ewingi medaliga tunnustab Ameerika Geofüüsika Liit (AGU) silmapaistva panuse eest ookeanis toimuvate füüsikaliste, geofüüsikaliste ja geoloogiliste protsesside mõistmisel ning neid, kes edendavad okeanograafiatehnikat, -tehnoloogiat ja -seadmeid. Auhind asutati 1974. aastal ja seda rahastavad ühiselt AGU ja Ameerika Ühendriikide merevägi. 1976 Walter H. Munk 1977 Henry Stommel 1978 Edward Bullard 1979 Wallace Smith Broecker 1980 John Tuzo Wilson 1981 Manik Talwani 1982 John I. Ewing 1983 Fred Spiess 1984 Xavier Le Pichon 1985 Kenneth O. Emery 1986 John Imbrie 1987 W. Jason Morgan 1988 Wolfgang H. Berger 1989 Klaus Wyrtki 1990 Carl Wunsch 1991 Charles David Keeling 1992 Charles S. Cox 1993 Kirk Bryan 1994 John A. Orcutt 1995 Jean-Guy Schilling 1996 Walter C. Pitman 1997 Karl K. Turekian 1998 Richard P. Von Herzen 1999 Arnold L. Gordon 2000 Joseph L. Reid 2001 Richard G. Fairbanks 2002 Nicholas Shackleton 2003 Gerard C. Bond 2004 Bruce A. Warren 2005 François M. M. Morel 2006 G. Michael Purdy 2007 Marcia McNutt 2008 Miriam Kastner 2009 Thomas Rossby 2010 William J. Jenkins 2011 Joseph Pedlosky 2012 Ellen Thomas 2013 Mark Cane 2014 John Andrews Whitehead 2015 Russ E. Davis 2016 Peter G. Brewer 2017 Donald W. Forsyth 2018 Nicklas G. Pisias 2019 Maureen E. Raymo 2020 Anthony Brian Watts 2021 Eelco Johan Rohling 2022 Ana Christina Ravelo Society of Exploration Geophysicists (Geofüüsikalise Luure Ühing; SEG) tunnustab Maurice Ewingi medaliga geofüüsikuid, kes on andnud silmapaistva panuse nii teaduse edendamisse kui ka uurimisgeofüüsiku elukutsesse. Auhind asutati 1978. aastal. 1978 Cecil Howard Green 1981 John Tuzo Wilson 1982 Frank Press Maurice Ewing Medal. agu.org Maurice Ewing Medal. wiki.seg.org
Tuzo Wilsoni medal

Tuzo Wilsoni medal (inglise keeles J. Tuzo Wilson Medal) on teadusauhind, millega Kanada Geofüüsika Liit (CGU) tunnustab teadlasi, kes on andnud silmapaistva panuse Kanada geofüüsika valdkonda. Auhind asutati 1978. aastal ja on nimetatud John Tuzo Wilsoni järgi. 1978 – John Tuzo Wilson 1984 – Edward A. Irving 1995 – Charlotte Keen 1996 – Petr Vaníček 2015 – Kelin Wang
Ivan Popov (täpsustus)

Ivan Popovi nimelisi inimesi on mitmeid: Ivan Popov (maadleja) – Austraalia maadleja Ivan Popov (maletaja) – Venemaa maletaja Ivan Popov (1975) – Venemaa sõjaväelane Ivan Popov (maalikunstnik) – vene kunstnik Ivan Popov (1864) – Venemaa sõjaväelane Ivan Popov (1866) – Venemaa sõjaväelane Ivan Popov (revolutsionäär) – vene revolutsionäär, ajakirjanik Ivan Popov (ajaloolane) – vene ajaloolane Ivan Popov (luuletaja) – vene luuletaja Ivan Popov (kirjanik) – vene kirjanik ja ajakirjanik Ivan Popov (teoloog) – vene teoloog ja ajaloolane Ivan Popov (geoloog) – vene geoloog, insener /.../
Vetleseni auhind

Vetleseni auhind (inglise keeles Vetlesen Prize) on teadusauhind, millega Columbia ülikooli Lamont–Doherty Earth Observatory koos Vetleseni Fondiga tunnustab teadlasi, kes on andnud silmapaistva panuse geoteaduste valdkonnas. Auhind asutati 1959. aastal ja on nimetatud filantroop Georg Unger Vetleseni (1899–1955) järgi. Auhinnaga kaasneb medal ja auhinnaraha summas 250 000 USA dollarit. 1960 – Maurice Ewing, USA 1962 – Harold Jeffreys, Suurbritannia ja Felix Andries Vening-Meinesz, Holland 1964 – Pentti Eskola, Soome ja Arthur Holmes, Suurbritannia 1966 – Jan Hendrik Oort, Holland 1968 – Albert Francis Birch, USA ja Edward C. Bullard, Suurbritannia 1970 – Allan V. Cox, USA, Richard Doell, USA ja Keith Runcorn, Suurbritannia 1973 – William Alfred Fowler, USA 1974 – Chaim L. Pekeris, Iisrael 1978 – John Tuzo Wilson, Kanada 1981 – Marion King Hubbert, USA 1987 – Wallace Smith Broecker, USA ja Harmon Craig, USA 1993 – Walter Munk, USA 1996 – Robert E. Dickinson, USA ja John Imbrie, USA 2000 – W. Jason Morgan, USA, Walter C. Pitman, USA ja Lynn R. Sykes, USA 2004 – William Richard Peltier, Kanada ja Nicholas Shackleton, Suurbritannia 2008 – Walter Alvarez, USA 2012 – Susan Solomon, USA, Jean Jouzel, Prantsusmaa 2015 – Stephen Sparks, Suurbritannia 2017 – S. George Philander, USA ja Mark A. Cane, USA 2020 – Anny Cazenave, USA 2023 – David Kohlstedt, USA The Vetlesen Prize. ldeo.columbia.edu
Moskva Jaroslavli vaksal

Jaroslavli raudteejaam (vene keeles Ярославский вокзал) üks Moskva üheksast peamisest raudteejaamast. Raudteejaam ehitati 1862. aastal ja on üks linna vanimaid raudteesõlmi, Trans-Siberi raudtee alguspunkt, samuti lähtuvad sellest raudteed Põhja-Venemaale, Uuralisse, Siberisse, Venemaa Kaug-Itta, Mongooliasse ja Hiinasse. 1862. aastal ehitati esimene raudteejaam, mis nimetati Troitski raudteejaamaks. 1870. aastal nimetati see Jaroslavli raudteejaamaks esimese suure linna järgi sealt lähtuval raudteel. 1922. aastal nimetati see uuesti ümber Põhjavaksaliks (Severnõi). Jaroslavi vaksali nimi taastati 1955. aastal. Liiklussõlmena toimimise kõrval on Jaroslavli raudteejaama hoone väljapaistev arhitektuurimälestis. 20. sajandi algusaastail ehitati algne jaamahoone ümber uusvene-juugendstiilis, ümberehituse projekti tegi ja kujunduse lõi arhitekt Fjodor Schechtel. Esimene kavand valmis 1902. aastal ja erines märgatavalt varasemast klassitsistlikust ehitisest. Kooskõlas hoone funktsiooniga – olla peamine Põhja-Venemaa suunaline sissesõiduvärav – lähtus arhitekt vana Moskoovia arhitektuurist ning seda mõjutanud Põhja-Venemaa traditsioonilise arhitektuuri vormidest, tahtes sellega osutada Moskva ja Põhja-Venemaa ajaloolisele sidemele. Augustis 1902. aastal anti ehitusluba ja ümberehitus toimus aastail 1902–1904, hoone pidulik avamine oli 19. detsembril 1904. Nõukogude ajal asendati osa dekoori – Moskva vappide asemel paigaldati sirbi ja vasaraga embleemid ning modernistlikule dekoorile lisati sotsrealismi laadis bareljeefid töökangelastest. Esifassaad Hooneosa peasissepääsuga Torn Fassaadi detail Paarisakna detail Aken algse keraamilise kaunistusega ja hilisema bareljeefiga Sisevaade 1901 Sisevaade 2007 Yaroslavsky train station (first). – Bridge to Moscow "Yaroslavsky Railway Station. – rusmania.com". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. juuli 2023. Vaadatud 13. juulil 2023. "Yaroslavsky Railway Station. – discovermoscow.com". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. juuli 2023. Vaadatud 13. juulil 2023.
Operatiivväejuhatus Ida

Operatiivväejuhatus Ida (ukraina keeles Оперативне командування «Схід») on Ukraina maaväe üksus. 17. üksik Kostjantõn Pestuško nimeline Krõvõi Rigi tankibrigaad 53. üksik vürst Vladimir Monomahhi nimeline mehhaniseeritud brigaad 54. üksik hetman Ivan Mazepa nimeline mehhaniseeritud brigaad 92. üksik kiši otamani Ivan Sirko nimeline mehhaniseeritud brigaad 93. üksik mehhaniseeritud brigaad "Holodnõi Jar" 55. üksik suurtükiväebrigaad Zaporižžja Sitš 1039. raketipolk 74. üksik luurepataljon Генерал-лейтенант Сергій Наєв отримав звання Героя України (vaadatud: 13.07.2023) УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №618/2019 Про присвоєння почесних найменувань військовим частинам Збройних Сил України та уточнення деяких найменувань. 1. Присвоїти військовим частинам Збройних Сил України: 17 окремій танковій Криворізькій бригаді почесне найменування "імені Костянтина Пестушка" та надалі іменувати її - 17 окрема танкова Криворізька бригада імені Костянтина Пестушка;. 22.08.2019 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №168/2020 Про присвоєння почесних найменувань військовим частинам Сухопутних військ Збройних Сил України, 06.05.2020. Uus nimetus ukraina keeles 53 окрема механізована бригада імені князя Володимира Мономаха Сухопутних військ Збройних Сил України. УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №168/2020 Про присвоєння почесних найменувань військовим частинам Сухопутних військ Збройних Сил України. 54 окремій механізованій бригаді Сухопутних військ Збройних Сил України - почесне найменування "імені гетьмана Івана Мазепи" та надалі іменувати її - 54 окрема механізована бригада імені гетьмана Івана Мазепи Сухопутних військ Збройних Сил України; 06.05.2020. У Раді ініціюють присвоєння легендарному розвіднику 74 орб Колодяжному звання Героя України посмертно (vaadatud: 25.04.2022)
Unakvere soo

Unakvere soo on soo Viljandimaal Põhja-Sakala vallas Venevere ja Unakvere külas. Soo asub Navesti jõe ääres. Soos asub soosaar, mis jääb Oe oja suudme lähedale.
Crepidotaceae

Crepidotaceae on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni. Crepidotus – pisiservik Simocybe – nikerseen Crepidotaceae andmebaasis eElurikkus.
Pisiservik

Pisiservik on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv perekond seeni. Crepidotus applanatus – haava-pisiservik Crepidotus calolepis – soomus-pisiservik Crepidotus crocophyllus Crepidotus mollis – pihkane pisiservik Crepidotus variabilis – valge pisiservik Pisiservik andmebaasis eElurikkus.
Crepidotus crocophyllus

Crepidotus crocophyllus on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv liik seeni. Crepidotus crocophyllus andmebaasis eElurikkus.
Ele Süvalep

Ele Süvalep (varem ka Ele Lõhmus; sündinud 8. novembril 1951) on eesti kirjandusteadlane. Epp Annus, Luule Epner, Ants Järv, Sirje Olesk, Ele Süvalep ja Mart Velsker 2001. Eesti kirjanduslugu. Tallinn: Koolibri. Epp Annus, Luule Epner ja Ele Süvalep 2006. 20. sajandi I poole eesti kirjandus. Tallinn: Koolibri. Ta on Kulno Süvalepa ja Galina Süvalepa tütar. Tema poeg on Asko Lõhmus.
Kuumalaine Kerberos

Kuumalaine Kerberos on vanakreeka ja vanarooma mütoloogia tegelase Kerberose järgi nime saanud, 2023. aasta juulis alanud kuumalaine, mis mõjutas peamiselt Kreekat, Itaaliat, Hispaaniat ja piirkondi Kagu-Euroopas. "Heatwave across Europe". esa.int (inglise). ESA. 18. juuli 2023. Vaadatud 18. juulil 2023. "Lodi, lavora sotto al sole con 40 gradi, muore operaio di 44 anni: stava tracciando la segnaletica stradale". Corriere della Sera (itaalia). 11. juuli 2023. "Muore per il caldo soffocante sul lavoro: è il secondo caso in pochi giorni". Today (itaalia). 14. juuli 2023. Guy Hedgecoe; Sofia Bettiza; James Gregory (13. juuli 2023). "Cerberus heatwave: Hot weather sweeps across southern Europe". bbc.com (inglise). Madrid, Rooma, London: BBC News. Vaadatud 13. juulil 2023. Renee Maltezou, Angelo Amante. Cerberus heatwave threatens new record temperatures for Europe. Reuters, 13. juuli 2023 "Cerberus heatwave: Why is Europe being hit by such high temperatures and when will it end?". sky.com (inglise). Sky News. 15. juuli 2023. Vaadatud 15. juulil 2023. "Kallis: Euroopat vaevava kuumalaine serv jõuab Eestisse pühapäeval". err.ee. ERR. 14. juuli 2023. Vaadatud 15. juulil 2023. Kallis prognoosib, et 38-39 kraadi kuuma võib Eestis järgmise paari aasta jooksul ära tulla küll. "Üle 40 kraadi on natuke kahtlane meie oludes paarikümne aasta jooksul," lõpetas ta. "Europe's Cerberus heatwave claims first life as worker dies in 40C heat and British tourist faints at Colosseum". lbc.co.uk (inglise). 12. juuli 2023. Vaadatud 15. juulil 2023. Europe braces for sweltering July. ESA, 13. juuli 2023
Kopsservik

Kopsservik (Pleurotus pulmonarius) on servikuliste sugukonda serviku perekonda kuuluv seen. Kopsservik andmebaasis eElurikkus.
Seltsiv tindik

Seltsiv tindik (Coprinellus disseminatus) on šampinjonilaadsete seltsi psatürellilised sugukondav kuuluv seente liik. Seltsiv tindik andmebaasis eElurikkus.
Sätendav tindik

Sätendav tindik (Coprinellus micaceus) on šampinjonilaadsete seltsi psatürellilised sugukondav kuuluv seente liik. Sätendav tindik andmebaasis eElurikkus.
Pikkjalg-tindik

Pikkjalg-tindik (Coprinopsis lagopus) on šampinjoniliste (Agaricaceae) sugukonda, šampinjonilaadsete (Agaricales) seltsi kuuluv liik seeni. Pikkjalg-tindik andmebaasis eElurikkus.
Steineri aed

Steineri aed on Pärnu linna vanim avalik põlispuudega haljasala Uue, Pühavaimu, Gildi ja Malmö tänava vahel, aadressiga Uus 5. 17. sajandi teisel poolel oli hoonestamata krunt Pühavaimu 8 naabruses raehärra ja justiitsbürgermeistri Franz Carl Steineri omanduses ja ta kujundas sinna avaliku pargi. 18. sajandil rajati haljasala asemele aed, mis andis pargile nime. 2001. aastal korraldati Pärnu linnavalitsuse eestvõttel konkurss aia ümberkujundamiseks, mille võitis Veronika Valgu ja Villem Tomiste projekt. Praegu pargina kasutusel hooajaliselt, seal on korraldatud turgu, kontserte ja muid sündmusi. Kultuurimälestiste registris on ala seisukord hinnatud halvaks. T. Kann. Püha vaim ja rändav värav. - Pärnu Postimees, 25. september 2011. vaadatud 14.07.2023 Eesti arhitektuur. 2, Läänemaa. Saaremaa. Hiiumaa. Pärnumaa. Viljandimaa. Villem Raam (üldtoimetaja). Tallinn: Valgus. Lk 120 G. Naaber. Steineri aed muudab imagot. - Pärnu Postimees, 13. juuni 2001. vaadatud 14.07.2023 27007/436 Steineri aed. - Kultuurimälestiste register 27007/436 Steineri aed. - Kultuurimälestiste register
Penrose'i medal

Penrose'i medal (inglise keeles Penrose Medal) on teadusauhind, millega Ameerika Geoloogiaselts tunnustab teadlasi, kes on avaldanud silmapaistvaid puhta geoloogia alaseid teadusuurimusi. Auhind asutati 1927. aastal ja on nimetatud mäendusgeoloogi ja ettevõtja Richard Alexander Fullerton Penrose'i (1863–1931) järgi. 1941 – Norman Levi Bowen 1945 – Felix Andries Vening Meinesz 1951 – Pentti Eskola 1952 – George Gaylord Simpson 1956 – Arthur Holmes 1962 – Alfred Sherwood Romer 1966 – Harry Hammond Hess 1968 – J. Tuzo Wilson 1969 – Francis Birch 1970 – Ralph Bagnold 1974 – William Maurice Ewing (postuumselt) 1976 – Preston Cloud 1979 – J Harlen Bretz 1985 – Rudolf Trümpy 1988 – Robert S. Dietz 1989 – Warren B. Hamilton 1992 – John Frederick Dewey 1994 – Luna B. Leopold 1998 – Jack E. Oliver 2001 – Kenneth J. Hsu 2002 – Walter Alvarez 2007 – Kevin C. A. Burke 2009 – B. Clark Burchfiel 2011 – Paul F. Hoffman 2013 – Steven M. Stanley 2014 – Susan Kieffer 2018 – Kent Condie 2019 – Tanya Atwater 2021 – Ian Dalziel 2022 – An Yin About the GSA Awards. geosociety.org
Aquarius Reef Base

Aquarius Reef Base on allveelabor, mis asub Ameerika Ühendriikides Florida Keysi riikliku merekaitseala territooriumil Key Largo saarest 8,7 km kaugusel ookeanipõhjas 19 meetri sügavusel. Paikneb korrallrifi Conch Reef kõrval. Aquarius Reef Base kuulub Riiklikule Ookeani- ja Atmosfäärivalitsusele ja seda haldab 2013. aastast Florida Rahvusvaheline Ülikool. Allveelaborit kasutavad peamiselt merebioloogid. Alates 2001. aastast on NASA kasutanud laborit mitmel 10–14-päevasel missioonil, mille käigus astronaudid osalevad NASA programmis NEEMO, mille põhieesmärk on uurida inimkeha ekstreemsetes tingimustes. Programmi tulemusi kasutatakse mehitatud astronautikas. Allveelabori meeskonna liikmeid nimetatakse akvanautideks.  Aquarius Reef Base – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Akvanaut

Akvanaut on eriettevalmistusega allveeuurija, kes töötab allveeuurimiskambrites (näiteks allveelaboris). Akvanaut saab sellest väljuda akvalangiga. Suures sügavuses varustatakse avavette väljunud akvanauti hingamissegu ja allveeülikonna kütmiseks tarviliku sooja veega voolikutega. Esimeseks akvanaudiks loetakse Belgia allveearheoloogi Robert Sténuiti, kes 1962. aastal veetis 24 tundi Vahemeres 62 m sügavusel Edwin Linki konstrueeritud veealuses dekompressioonikambris, nn "Linki silindris" (Link Cilinder). Fabien Cousteau Philippe Cousteau Sylvia Earle Vanessa O'Brien Hüdronaut Akvalangist Tuuker Akvanaut. mereviki.vta.ee
Lehise-pahktäi

Lehise-pahktäi (Adelges laricis) on liik nokalisi. Elavad kuusel ja lehisel. Kuusel moodustub võrse tipul heledad pahad, milles vastsed elavad. Euroopas on liik pärismaine. Introdutseerituna leidub ka Põhja-Ameerikas. Väga sarnane liik on väike-pahktäi (Adelges tardus). Pilte
Võru kaitsepataljon

Võru kaitsepataljon oli Eesti Rahvaväe ja Kaitseväe väeosa Eesti Vabadussõjas. 1. aprill 1919 – 1. september 1919, alamkapten August Sarapuu
Prantsuse merevägi

Prantsuse merevägi (prantsuse keeles Marine nationale; varasemad nimed: Kuninglik laevastik; Keiserlik laevastik) on Prantsuse Vabariigi merevägi. Kuulub Prantsuse relvajõudude koosseisu. 2021. aasta seisuga oli Prantsuse mereväel 120 pealveelaeva (veeväljasurvega üle 100 tonni), 10 tuumaallveelaeva (sealhulgas neli neist olid ballistiliste rakettidega) ning lennukeid ja helikoptereid kokku 180. Laevastiku lipulaev on lennukikandja Charles de Gaulle. Prantsuse mereväge juhib 2020. aastast admiral Pierre Vandier.  Prantsuse merevägi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht
Zinder

Zinder on linn Nigeris, Zinderi piirkonna ja Zinderi departemangu keskus. Asub riigi lõunaosas Nigeeria piiri lähedal. Umbes 323 000 elanikuga on see riigi suuruselt teine linn. 1926. aastani oli Zinder Nigeri pealinn. Zinder on Nigeri tähtis kultuuriline ja majanduslik keskus. Linnas asub Zinderi André Salifou ülikool.
Faculty of Taste

Faculty of Taste oli aastatel 1994–1998 Tallinna Kunstiülikoolis dotsent Peeter Linnapi juhtimisel tegutsenud fotokeskus ja selles tegutsenud noorte kunstnike rühmitus. Oma akadeemilise üksuse nimetuse laenas Linnap toetudes tuntud USA kunstifilosoofi professor Thomas McEvilley (1939–2013) kirjutistes ja Saaremaa biennaalil 1995. aastal peetud loengule, milles irooniliselt viidati Immanuel Kanti teadvuse ja tunnetuse üksteisest hermeetiliselt isoleeritud struktuuridele.[viide?] [[Fail:Piia Ruber. Inbetween.jpg|pisi|Piia Ruber. Inbetween] Faculty of Taste tegutses Tallinna Kunstiülikooli (end ERKI) fotokeskuse ruumides. Seal käisid alates 1992. aastast oma valikainena pakutavaid fotoajaloo loenguid kuulamas ja fotosid tegemas kõigi ülikooli erialade üliõpilased. 1994. aastal asus Peeter Linnap seal tööle dotsendina ja fotokeskuse juhatajana ning tema ümber koondus rida noori kunstnikke ja kunstitudengeid. Peale fotograafia ajaloo ja filosoofia alaste loengute kuulamise hakkas vennaskond peagi looma ka uusi töid, esinema näitustel ja ajakirjanduses. Seltskonnast paistsid silma erinevatel põhierialadel õppivad üliõpilased: Marko Laimre ja Kadri Kangilaski (maal), Piret Räni (stenograafia), Piia Ruber, Killu Sukmit, Kristjan Mändmaa, Margot Kask, Martin Pedanik ja Andrus Kõresaar (graafika), Rene Haljasmäe (köitekunst), Andres Härm ja Mari Laanemets (kunstiajalugu) jt. Lennart Mänd töötas sel ajal nahaosakonna meistrina ja Mart Viljus (2003 DSc) oli Tallinna Tehnikaülikoolis materjaliuurimuste labori teadur. Faculty of Taste kui akadeemiline üksus ja ideedelabor oli tihedalt seotud üliõpilaste näitusi korraldava kunstibrigaadiga Mobil-galerii. Viimasesse kuulusid samad inimesed, tegevuse põhirõhk oli aga suunatud praktilisele näitustegevusele.[viide?] Rühmitise näitustööd tegelesid ajaloo- ning arheoloogiaga foucault'likus võtmes. Teosed uurisid 1940. ja 1990. aastate pöördelist ajalugu Eestis, autobiograafiate "väikesi lugusid", mis heitsid valgust ajaloo tumedamatesse ja intiimsematesse soppidesse. Osa teoseid oli metakunstilise iseloomuga, st tegemist oli kunsti enda uurimisega. Meediumidena kasutati domineerivalt fotograafia vahendeid: suurendusi, slaide, projektsioone jms, videoid, filme, leidesemeid jms. Rühmitus oli rahvusvahelise kunstiga sünkroonses arengus, see esines Saaremaa biennaalidel, aidates suurnäitusi ka teostada nii 1995. kui ka 1997. aastal, lisaks ka Tallinna ja Kuressaare linnaruumides, sh üritused "OUT" 1996 ja 1998. Rühmituse naiskunstnikud esinesid ka omaette näitustega Eesti Rahva Muuseumis jm.[viide?] Faculty of Taste'i oluliseks loomeallikaks olid Peeter Linnapi loengud fotograafia ajaloost, kaasaegsest kunstist ja kontseptuaalse tegevuse väljendustest loomingus. Loenguid peeti nii bakalaureuse- kui ka magistriõppes, üldloengute kuulajaskond oli suur.[viide?] Mobil-galerii Saaremaa biennaal Peeter Linnap PallasFoto "Kunst.ee ; 3-4 2011 | Digar". www.digar.ee (inglise). Vaadatud 15. juulil 2023.
Ameerika Ühendriikide kontinentaalarmee

Ameerika Ühendriikide kontinentaalarmee oli maavägi, mis esindas Ameerika kolmeteistkümne kolooniat ja hiljem Ameerika Ühendriike Ameerika iseseisvussõja ajal. See moodustati 14. juunil 1775 Philadelphias pärast sõja puhkemist kogunenud teise kontinentaalse kongressi resolutsiooniga. Kontinentaalarmee loodi kolooniate sõjaliste jõupingutuste koordineerimiseks sõjas brittide vastu, kes püüdsid säilitada kontrolli Ameerika kolooniate üle. Armee ülemjuhatajaks määrati kindral George Washington, kes oli selles ametis sõja lõpuni. Kontinentaalarmeele olid abiks kohalikud maakaitseväed ja vabatahtlikud, mis olid kas lojaalsed kindlale osariigile või muul viisil sõltumatud. Suurem osa kontinentaalarmeest saadeti laiali 1783. aastal pärast sõja lõpetanud Pariisi rahulepingu sõlmimist. Kontinentaalarmee 1. ja 2. rügement moodustasid 1792. aastal Ameerika Ühendriikide Leegioni, mille alusel loodi hiljem Ameerika Ühendriikide maavägi.
As Aventuras de Gui & Estopa

"As Aventuras de Gui & Estopa" on Brasiiliast pärit multifilmisari, mille loojaks on Mariana Caltabiano. Seriaali hakkas 2009. aastal tootma Mariana Caltabiano Produções. Mariana Caltabiano – Gui "Iguinho" / Cróquete Spaniel / Dona Iguilda / Fifivelinha / Róquete Spaniel Eduardo Jardim – Estopa / Pitiburro Arly Cardoso – Ribaldo "Riba" As Aventuras de Gui & Estopa andmekogus IMDb (inglise)
Mark McKenzie

Mark Alexander McKenzie (sündinud 25. veebruaril 1999 New Yorgis) on USA jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Belgia kõrgliigaklubis Genk ja USA jalgpallikoondises. Profidebüüdi tegi ta 2018. aastal Major League Socceri (MLS) klubis Philadelphia Union. Enne seda oli ta mänginud Philadelphia Unioni reservmeeskonnas Bethlehem Steel FC United Soccer League'is ja Wake Foresti Ülikooli jalgpallimeeskonnas. McKenzie läbimurdehooaeg oli 2020, mil ta valiti MLS-i hooaja sümboolsesse koosseisu. 2021. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Genkiga. 2018. aastal tuli McKenzie USA kuni 20-aastaste koondisega Põhja- ja Kesk-Ameerika omavanuste meistriks. USA rahvuskoondises debüteeris ta 1. veebruaril 2020 sõprusmängus Costa Rica vastu. Philadelphia Union Supporters' Shield: 2020 Genk Belgia karikas: 2020–21 "'We got him!': welkom Mark McKenzie" (hollandi). K.R.C. Genk. 7. jaanuar 2021. Vaadatud 7. jaanuaril 2021.
Mike Trésor Ndayishimiye

Mike Trésor Ndayishimiye (sündinud 28. mail 1999 Antwerpenis) on Belgia jalgpallur, kes mängib Inglise kõrgliiga klubis West Ham United (laenul Belgia kõrgliiga klubist Genk) ja Belgia jalgpallikoondises. Ta kuulus noorena Belgia klubi Anderlechti noortesüsteemi. 2018. aastal liitus ta Hollandi esiliigaklubiga NEC. 2019. aasta septembris läks ta sealt laenule Hollandi kõrgliigaklubisse Willem II, kellega sõlmis aasta hiljem püsiva lepingu. 2021. aasta juulis sõlmis ta lepingu Genkiga. Hooajal 2022/23 andis Ndayishimiye Belgia kõrgliigas koguni 24 väravasöötu. See oli ühtlasi Belgia kõrgliiga rekord ja sel hooajal Euroopa kümne parima jalgpalli kõrgliiga suurim väravasöötude arv ühe mängija kohta. Lisaks lõi Ndayishimiye sel hooajal liigas kaheksa väravat. Hooaja lõpus valiti ta Belgia kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks. Suvel 2023 siirdus ta West Ham Unitedisse laenule. Uus koduklubi võttis kohustuse tema mängijaõigused laenulepingu lõpus soetada. Belgia jalgpallikoondises debüteeris 17. juunil 2023 EM-i valikmängus Austria vastu. Ta on Burundi päritolu. "Trésor leaves Willem II for Genk". Football Oranje (hollandi). 7. juuli 2021. Vaadatud 7. aprillil 2023. "MIKE TRESOR THE LEADING ASSIST MAKER IN EUROPE, AHEAD OF LIONEL MESSI AND KEVIN DE BRUYNE". onefootball.com. Vaadatud 15.7.2023 https://www.transfermarkt.com/mike-tresor/nationalmannschaft/spieler/381963 (vaadatud 15.7.2023) "Interview Mike Trésor Ndayishimiye: "Mijn rugnummer bij NEC koos ik voor mijn mama"". elfvoetbal (hollandi). 2. november 2018.