laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Oktoober

See artikkel räägib kalendrikuust. Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Oktoober (täpsustus). Oktoober ehk rehekuu ehk viinakuu on Gregoriuse kalendris aasta kümnes kuu. Selles on 31 päeva. Oktoobri rahvapärased nimetused on ka kooljakuu, hingekuu, kosjakuu, kolletamiskuu, lehelanguskuu ehk lehevarisemiskuu, porikuu, roojakuu, orjakuu (teotööliste öise rehepeksuaja järgi), sügisekuu, simunakuu. Mall Hiiemäe. Pühad ja argised ajad rahvakalendris. Tallinn, Varrak 2010, lk 99.
Vooluveekogu

Vooluveekogu on piklik pidevalt vahetuva (voolava) enamasti mageda veega looduslik või tehislik veekogu. Sõltuvalt suurusest nimetatakse vooluveekogusid jõgedeks ja ojadeks. Inimtekkelisi vooluveekogusid nimetatakse enamasti kraavideks (ka peakraavideks) ning kanaliteks. Seisuveekogu
Pachacámac

Pachacámac (ketšua keeles Pachakamac; jumal Pachakamaqi järgi) oli Kolumbuse-eelne linn Lõuna-Ameerikas. Selle jäänused asuvad Peruus Lima kesklinnast umbes 40 km kagus Luríni jõe orus. Pachacámac asub rannikuäärse Luríni ringkonna põhjaosas umbes 2 km kaugusel Vaiksest ookeanist. Varemed paiknevad Lima linna lõunaserval kõrgendikul. Luríni ringkonna idanaaber Pachacámaci ringkond nõudleb Pachacámacit ning selle kõrval olevat tänapäeva asulat Julio C. Tello (ka Puente Lurín). Ümbruskonna rahvastik kasvab kiiresti rände tõttu Luríni jõe orgu, kuid tegu on ikka veel maapiirkonnaga, kus tegeldakse niisutuspõllundusega. Linn oli juba konkista ajal tublisti üle tuhande aasta vanune. Seal olid vähemalt üks püramiid, kalmistu ja värvilised kalafreskod umbes 4.–6. sajandist pKr. Wari kultuuri ajal (umbes 7.–8. sajand) ehitati linn välja ja see oli tõenäoliselt halduskeskus. Wari kultuuri mõjusid on nii arhitektuuris kui ka keraamikas ja tekstiilides (hauapanustes). Pärast Wari riigi kokkuvarisemist kasvas Pachacámac edasi ning sai ise riigi keskuseks, aga Pachacámaci riik ei saanud nii suureks nagu Wari riik. Tollest ajast pärineb enamik templeid ja lihtsaid hooneid (umbes aastatest 800–1450). Tõenäoliselt oli Pachacámaci riik inkade saabumise ajal juba lagunenud. Rímaci jõe ja Luríni jõe orus oli väike riik itšmadel. Pachacámac oli neil eeskätt usuline keskus loojajumal Pachakamaqi kummardamiseks. Pärast itšmade riigi ühinemist inkade riigiga sai Pachacámacist tähtis halduskeskus. Siiski jäi see ka templilinnaks ja Pachakamaqi preestrid tohtisid tegutseda sõltumatult inkade preestritest. Tõenäoliselt küsisid ka inkad ise regulaarselt Pachakamaqi oraaklilt nõu. Inkade ajast pärineb viis hoonet, sealhulgas päikesetempel peaväljakul. Oraakel ehitati juba inkade ajal savitellistest. Praktiliselt täielikult on säilinud Pachacámaci inkade ajal ehitatud osa, eriti ajavahemikus 1440–1533 ehitatud piirkond. Turistid saavad külastada paleesid, templeid, väljakuid ja muuseume, kus hoitakse Pachacámaci arheoloogilisi leide. Tähtsamad hooned on: päikesetempel kuutempel ehk päikeseneitsite tempel ehk Mamakuna ehk Mamaconas (Julio César Tello poolt restaureeritud) Pachakamaqi tempel (varemed) Urpi Wachaqi tempel palverändurite väljak Pachacámaci pildid Pachacamac Archaeological Project
Pachakamaq

Pachakamaq (ketšua keeles 'maa looja'; hispaaniapäraselt Pachacámac) oli jumal, keda austasid muu hulgas itšmad Pachacámaci linnas enne konkistat. Pachakamaq lõi esimese mehe ja esimese naise, kuid ei andnud neile süüa, nii et mees suri. Naine heitis jumalale ette hooletusse jätmist ja needis teda. Pachakamaq andis naisele viljakuse. Hiljem tappis ta naise poja ning lõi laiba tükkideks, millest tekkisid mitmesugused puu- ja juurviljataimed. Naise teine poeg Wichama pääses pakku ja Pachakamaq tappis tema ema. Wichama maksis kätte, ajades Pachakamaqi merre. Kui inkad vallutasid itšmade ala, sealhulgas Pachacámaci linna, võtsid nad Pachakamaqi üle. Hilises inkade mütoloogias oli ta Tayta Inti ja Mama Killa poeg ning Mama Pacha abikaasa. Ainult itšmade kohta on kindlalt teada, et nad austasid Pachacámaci linnas jumal Pachakamaqit, kuigi linnas elasid teisedki rahvad (Wari kultuur, Pachacámaci riik, Chancay kultuur ja Chimú kultuur). Johann Georg Müller. Geschichte der amerikanischen Urreligionen, Schweighauser, Basel 1855. 706 lk. §64: Der Mythus von Pachacamac, lk 317–322. Waldemar Espinoza Soriano. Los Incas / Economía, sociedad y estado en la era del Tahuantinsuyo, Amaru editores, Lima 1987 (1. trükk). María Rostworowski de Diez Canseco. Estructuras andinas del poder / Ideología religiosa y política, IEP Instituto de estudios peruanos, Lima 1988 (3. trükk). Heinrich Cunow. Geschichte und Kultur des Inkareiches: Ein Beitrag zur Kulturgeschichte Altamerikas, Severus Verlag, Hamburg 2011. 236 lk. Pachacamac: lk 179. ISBN 9783863470661
Kohtuballistika

Kohtuballistika on kriminalistika haru, mis käsitleb tulirelvi, padruneid ja lasujälgi, nende uurimise vahendeid, võtteid ja meetodeid. See võimaldab identifitseerida tulirelva ning selgitada pihtamiskaugust ja muid tulistamisega seotud asjaolusid.
Oja

Oja on jõest väiksem looduslik vooluveekogu. Piir jõe ja oja vahel on tinglik. Tavaliselt on oja laius mõnekümnest sentimeetrist mitme meetrini, pikkus ei ületa mitut kilomeetrit ja sügavus on alla 1,5 m[viide?]. Ojad tekivad vihma- või sulavee äravoolu korral või kohtades, kus põhjavesi jõuab maapinnale ja allikana edasi voolab. Ojad moodustavad liitudes jõgesid. Kanal erineb ojast selle poolest, et tema säng on inimeste loodud, ojasäng on looduslik. Ojasid võib jaotada alatisteks ja ajutisteks, tasasteks ja mägisteks[viide?]. Looduslike ojade sängid tavaliselt eriti ei muutu, aga mõned looduslikud nähtused (erosioon, maalihe, maavärin) võivad nende asukohta, kuju ja suurust muuta. Ajutised ojad võivad muuta oma sängi ja isegi voolu suunda peaaegu iga aastal. Sageli muutub ojasängi suund inimtegevuse tagajärjel. Sugugi kõik maapinnale langevad sademed ei jõua pinnaveekogudesse. Suur osa sellest aurub tagasi atmosfääri. Osa veest satub taimedesse ja aurub nende kaudu – aurumist taimelehtede pinnalt arvestab evapotranspiratsioon. Osa veest imendub maapinda ja muutub põhjaveeks. Põhjaveest suurem osa jõuab siiski kunagi vooluveekogudesse. Kui maapind on veest küllastunud, siis ülejääv osa moodustab äravoolu, mis võib kergesti jõuda vooluveekokku või selle moodustada. Osa langenud sademeist salvestatakse liustikku või igilumme, aga selle sulades võib vesi siiski vooluveekokku jõuda. Üsna tüüpiline on, et liustiku alumisest otsast algab oja, mis toitub liustiku sulamisveest. Parasvöötmes, sealhulgas Eestis, on ojas vett tavaliselt igal aastaajal. Niisugust oja nimetatakse alaliseks ojaks. Väljaspool parasvöödet on palju selliseid ojasid, kus vett leidub ainult aeg-ajalt. Neid nimetatakse ajutisteks ojadeks. Seal on vett tavaliselt vihmahooajal või pärast äikesevihmu. Ajutistel ojadel on ka piirkondlikke nimesid, näiteks araabia maailmas vadi ja Austraalias kriik. Kaartidel tähistatakse alalised ojad tavaliselt sinise pidevjoonega ja ajutised ojad sinise katkendliku joonega. Ripaaliks nimetatakse veekogu sügavusvööndit, mis ulatub kaldast kuni põhjataimestiku lõpuni. Ojadele on tüüpiline, et ripaal hõlmab oja kogu laiuses. Ojad on olulised bioloogilise mitmekesisuse suurendamiseks ja säilitamiseks. Nad pakuvad loomadele võimalust vett juua ja võimaldavad kasvada taimedel, mis vajavad palju vett.
Alla Massevitš

Alla Massevitš (vene keeles Алла Генриховна Масевич; 9. oktoober 1918 Thbilisi – 6. mai 2008 Moskva) oli vene astronoom. Ta lõpetas Karl Liebknechti nimelise Moskva Industriaal-pedagoogilise Instituudi. Ta töötas aastatel 1952–1987 NSV Liidu Teaduste Akadeemia Astronoomianõukogu aseesimehena. Aastast 1987 juhendas ta Maa tehiskaaslaste optilist jälgimist. Aastatel 1981–1982 oli ta ÜRO Kosmose rahuotstarbel uurimise ja kasutamise teise konverentsi ettevalmistamise orgkomitee esimehe asetäitja (orgkomitee esimees oli ÜRO peasekretär). Aastatel 1970–1976 oli ta Moskva Geodeesia ja Kartograafia Instituudis kosmilise geodeesia professor. Tema peamised teaduslikud tööd olid seotud tähtede sisemise struktuuri ja evolutsiooniga ning kosmilise geodeesiaga. Aastatel 1949–1950 uuris ta koos Pavel Parenagoga seoseid mass–helendus ja mass–raadius, väljastades seosed Hertzsprungi-Russelli diagrammil.
Piiramine

Piiramine ehk sissepiiramine (ka ümberpiiramine ja nn kotti võtmine) on sõjanduses vastase vägede äralõikamine teistest vägedest, et sissepiiratud väed hävitada või vangi võtta. Piirata võidakse ka vastase mingit objekti (nt linnust, linna). Piiramise käigus tekkivat rindejoont nimetatakse piiramisrõngaks. Vastandmõiste sissepiiramisele on väljamurdmine. Tiibamine sissepiiramine, MILITERM[alaline kõdulink] Valimik sõjandustermineid. 1998. Koostanud Heino Ernits. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 158 "väljamurdmine, MILITERM". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. mai 2022. Vaadatud 29. mail 2022. "tiibamine, MILITERM". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. mai 2022. Vaadatud 29. mail 2022.
Turda Nouă

Turda Nouă (saksa Neu-Thorda, ungari Újtorda; tõlkes 'Uus-Turda') on endine asula Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Cluji maakonna Turda linna linnaosa (kvartal). 13. rajasid saksid (hiljem tuntud kui Transilvaania saksid) Turda linnast loode poole asula, mis vastukaaluks Turda linna nimele ('Vana-Turda'; rumeenia Turda Veche) sai nime 'Uus-Turda'. Kahe asula piir pandi paika 14. sajandil. 17. sajandi alguse sõdades hävisid Turda eeslinnad, sh ka Turda Nouă, peaaegu täielikult. kalvinistlik Turda Nouă kiriku ansambel, mis on kultuurimälestis 14. sajandist ja kus on ka tähelepanuväärne sisustus 18. sajandist. Kiriku ansamblisse kuulub ka kirikuaed kristlik kalmistu juudi kalmistu Foto: Robert Treufeldt, 19. mai 2011 Majad Turda Nouăs Kivimaja Turda Nouăs Nikerdatud impostidega puitaken kivimajal Turda Nouăs Cluji maakonna kultuurimälestised. Rumeenia keeles
Karkus

Karkus on mitmetähenduslik sõna: Karkus oli küla Ambla kihelkonnas Karkuse asundus oli Ambla kihelkonnas Karkus on Karksi saksakeelne nimi ... Karkuse järv Karkuse mõis Karkuse soo Karkuse vald
Kərim Kərimov

Kerim Kerimov (aserbaidžaani keeles Kərim Əli oğlu Kərimov, vene keeles Керим Алиевич Керимов; 14. november 1917 Bakuu – 29. märts 2003 Moskva) oli aserbaidžaani päritolu Nõukogude insener ja raketiteadlane, suurtükiväe kindralleitnant. Ta oli Nõukogude kosmonautika rajajaid. Ta sündis aastal 1917 Bakuus inseneriperekonnas. Ta õppis aastatel 1935–1939 Novotšerkasski industriaalinstituudis. Aastal 1942 lõpetas ta Aserbaidžaani Industriaalinstituudi, aastal 1943 Dzeržinski nimelise Suurtükiväeakadeemia. Teise maailmasõja ajal oli ta seotud reaktiivmiinipilduja Katjuša (ja laengutega talle) väljatöötamisega. Tema tütar oli geodeet Surija Tatevjan. Ene Ergma, Lea Arme. Kosmosemutt. Tammerraamat, 2016. lk. 153
Kraav

Kraav on kitsas inimtekkeline süvend (sageli vooluveekogu) maapinnas. Kraave kaevatakse mitmel põhjusel, näiteks kuivenduskraave liigvee pinnasest ärajuhtimiseks, niisutuskraave maa-ala niisutamiseks, kaitsekraave sõjanduses jne. Kuivenduskraavidega kuivendatakse madalaid alasid eriti selleks, et teha need põllupidamiseks sobivamaks. Samuti on kraavid tavalised maanteede ääristajad. Nende eesmärk on hoida teetamm kuivana, et vältida külmuva vee põhjustatud teekahjustusi. Paljud kraavid sisaldavad vett vaid suurvee ajal. Paljud Eesti kraavid on rajatud maaparanduse käigus. Kokku on Eestis umbes 150 000 km kuivenduskraave ja drenaaže. Kanal Taavi Pae: "VIGURIGA KAART ⟩ 150 000 kilomeetrit «Tõde ja õigust»" Postimees, 30. aprill 2022
Danzigi vabalinn (1807–1813)

Danzigi vabalinn (prantsuse Ville Libre de Dantzig) oli pooleldi iseseisev linnriik, mille rajas Napoleon I Napoleoni sõdade ajal, ja mis kestis 9. septembrist 1807 kuni 22. jaanuarini 1813. Preisimaa omandas Danzigi linna teise Poola jagamise käigus aastal 1793. Pärast Friedrich Wilhelm III lüüasaamist Jena ja Auerstedti lahingus (1806) sai Danzig Tilsiti rahu (1807) järgi vabaks linnaks, mille alad võeti Lääne-Preisimaa provintsilt. Danzigi linnriigi kontrolli alla jäi Danzigi linn (tänapäeva Poola linn Gdańsk) ja seda ümbritsevad alad. Prantslased andsid linna üle 27. mail 1807, vabariik kuulutati välja 21. juulil. Preisimaa, Friedrich August I-se Saksimaa kuningriik ja Varssavi hertsogiriik pidid garanteerima riigi püsimajäämise. Napoleon määras linna juhtima komandör François Joseph Lefebvre, kes oli juhtinud linna vallutamist; tegelikult sai äsjaloodud riigi juhiks kindral Jean Rapp. Linnakodanikud pidid majutama Prantsuse sõjaväelasi ning maksma makse, kui Napoleon valmistus Venemaa vallutamiseks. Kui prantslased Venemaalt taganema hakkasid, piiras Vene sõjavägi ka Danzigi linna; linna jäänud u 40 000 Prantsuse sõjaväelast olid sunnitud 2. jaanuaril 1814 lahkuma. Preisimaa võimud tegid Danzigist pärast Viini kongressi oma Lääne-Preisimaa provintsi pealinna, sellega oli vabalinna staatusel lõpp. Danzigi vabalinn
Dahomee vabariik

Dahomee vabariik (prantsuse: République du Dahomey) oli 11. detsembril 1958 asutatud Prantsusmaa autonoomne koloonia. Enne autonoomsuse saavutamist oli Dahomee vabariik olnud Prantsuse Dahomee. Dahomee sai iseseisvaks 1. augustil 1960. Riik nimetati 1975. aastal Benini lahe järgi Beniniks (laht oli saanud nime tänapäeva Nigeeria aladel olnud Benini impeeriumi järgi). Nimi "Benin" oli neutraalne kõigi riigi rahvaste suhtes, "Dahomee" tuletas paljudele meelde kunagist fonide Dahomee kuningriiki.
Liigesepõletik

Liigesepõletik ehk artriit võib tekkida vigastuse, nakkuse (tuberkuloos, borrelioos), reuma või ainevahetushäire (podagra) tagajärjel. Juveniilne idiopaatiline artriit reumatoidartriit Mi Ra Chang, Patrick R. Griffin: "RORβ modulates a gene program that is protective against articular cartilage damage" journals.plos.org, 13. oktoober 2022
Karl Kimmel (prokurör)

Karl Kimmel (23. oktoober 1922 Kabritski asundus, Perovskoje vald, Kanski maakond, Jenissei kubermang – 29. september 2009 Tallinn) oli eesti jurist, Eesti NSV peaprokurör. Ta sündis kehviktalupoja perekonnas. Ta õppis kaugõppes aastatel 1946–1950 Tallinna Juriidilise Koolis ning aastatel 1950–1957 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonnas. Töötamist alustas 1938. aastal Borodino teraviljasovhoosis, algul töölisena, edaspidi majandusjuhatajana ja osakonna raamatupidajana. 1940. aastal siirdus Irbeiski ümberlaadimisbaasi, kus töötas mõnda aega arvestajana ja hiljem vanemraamatupidajana. 1940. aastast oli NKVD töötaja, 1941. aastal mobiliseeriti ta Punaarmee ridadesse ja tegi 8. Eesti Laskurkorpuse koosseisus kaasa 2. maailmasõja, algul reavõitlejana, pärast polgu komsomolitöötajana. 1944–1946 oli SMERŠ'i operatiivvolinik. Parast demobiliseerumist Nõukogude sõjaväest suunati ta tööle Eesti NSV prokuratuuri. Ta töötas Saaremaa ja Virumaa prokuratuuris, oli Saaremaa prokuröri kohustetäitja, siis Virumaa prokuröri asetäitja ja seejärel 1949. aastal määrati Eesti NSV Prokuratuuri uurimisosakonna prokuröriks, oli 1952 Eesti NSV Prokuratuuri osakonnaülem. 1952. aastal määrati ta Pärnu oblasti prokuröriks, alates 1953. aastast oli ta Eesti NSV prokuröri asetäitja. 1962 oli ta ENSV riiklik süüdistaja Jüriste, Linnase, Viksi kohtuasjas, keda süüdistati Tartu koonduslaagris toime pandud inimsusvastastes kuritegudes. Osales Hruštšovi sula aegsetes represseeritute rehabiliteerimisprotsessis ning Eesti NSV dissidentluse vastastes repressioonides. 1970–1987 oli ta 2. klassi riigiõigusnõunik, Eesti NSV Prokuratuuri prokurör ja Eesti NSV peaprokurör. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu VIII, IX, X ja XI koosseisu saadik. EKP Keskkomitee liige. Isamaasõja II järgu orden "Austuse märk" kuus medalit 1972 Eesti NSV teeneline jurist "Alaealiste kuritegevusest ja selle ärahoidmisest". Tallinn: Eesti Raamat, 1966 "Kriminaalõigus. Õppematerjali kogumik VI". Tallinna Politseikool 1994 Tallinna Juriidiline Kool. Harju Elu nr 71, 14. juuni 1949 "Meie saadikukandidaate: Karl Kimmel". Ühistöö nr 69, 12. juuni 1975 "ETERA". www.etera.ee. Vaadatud 3. veebruaril 2024. Tiit Madisson. Riigipööraja märkmik. Õhtuleht, 31. mai 1999 Peep Varju. Sõjakurjategijate ja nende ohvrite kohtlemisest Eesti Vabariigis. Kultuur ja Elu 1/2009 Peeter Kaasik. [https://www.ra.ee/wp-content/uploads/2017/01/KaasikPeeter_Psyhhiaatrilise_sundravi_TUNA2011_4.pdf Psühhiaatrilise sundravi kuritarvitamisest Nõukogude Liidus]. Tuna 4/2011, lk 86 Karl Ivani p. Kimmel. Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. Eesti Raamat. Tallinn 1976, lk 58 http://www.ra.ee/fotis/index.php?type=2&id=373129 Meie saadikukandidaate: Karl Kimmel. Ühistöö nr 69, 12. juuni 1975 KARL KIMMEL Ülemnõukogu saadikukandidaadiks. Ühistöö nr 4, 8. jaanuar 1980 Haud Tallinna Metsakalmistul
Elymais

Elymais, tuntud ka kui Elamais (Ἐλυμαΐς, tuntakse ka kreekapärast antiikaegset nime Elam) oli pooleldi iseseisev riik, mis eksisteeris alates teisest sajandist eKr kuni kolmanda sajandini pKr. Pärsia lahest põhjas, tänapäeva Iraani Khūzestāni provintsi aladel asunund riik oli suurema osa oma eksisteerimisajast Partia impeeriumi vasallriik. Pärimuse järgi olid Elymaisi inimesed head vibukütid, kes pärinesid Susa linnast, mis jääb Elymaisi aladest itta. Suurem osa Elymaisi elanikest olid tõenäoliselt Eelami inimeste järeltulijad. Elymaisil oli kolm provintsi: Massabatice, Corbiane ja Gabiane. Elymaisi riigikeele kohta pole midagi teada. Sõna "elamiit" kasutati juba Ahhemeniidide riigi aegadel, 250 aastat enne Elymaisi teket. Elymaisi aladelt on leitud mitmeid arameakeelseid silte. Elymaisi riik lõppes, kui Sassaniidid territooriumi 3. sajandil pKr vallutasid.
Surija Tatevjan

Surija Tatevjan (vene keeles Сурия Керимовна Татевян; 22. jaanuar 1937 – 16. juuli 2015) oli Nõukogude Liidu astrogeodeet, tehnikadoktor. Ta lõpetas aastal 1960 Moskva Geodeesia-Aerofotograafia- ja Kartograafiainseneride Instituudi. Aastast 1962 töötas ta NSVL Teaduste Akadeemia Astronoominõukogus (mis peagi organiseeriti ümber Teaduste Akadeemia Astronoomia Instituudiks), kus tõusis nooremteadurist osakonnajuhatajaks. Ta oli Venemaa Teaduste Akadeemia Astronoomia Instituudi juhtivteadur. Ta oli astrogeodeesia sünni juures, pärast Maa tehiskaaslase väljalennutamist oli seotud kosmilise geodeesia meetodite väljatöötamisega. Ta oli kaasautoriks esimestele monograafiatele, kus lahendati geodeesiaalaseid ülesandeid, kasutades Maa tehiskaaslasi. Ta võttis osa Rahvusvahelise Geodeetide Assotsiatsiooni ning Rahvusvahelise Geodeetide ja Geofüüsikute Liidu tööst. Tema isa Kerim Kerimov oli aserbaidžaani päritolu Nõukogude insener ja raketiteadlane, suurtükiväe kindralleitnant, Nõukogude kosmonautika rajajaid. Ene Ergma, Lea Arme. Kosmosemutt. Tammerraamat, 2016. lk. 153
Atlandi-ülene kaubandus- ja investeerimispartnerlus

Atlandi-ülene kaubandus- ja investeerimispartnerlus ehk TTIP (Transatlantic Trade and Investment Partnership) ehk EL-USA vabakaubandusleping on kavandatav kaubanduslepe Euroopa Liidu ja USA vahel. Leppe eesmärkideks on edendada kaubavahetust ja mõlema osapoole majanduskasvu. Ameerika Ühendriikide valitsus käsitleb TTIP-d Vaikse ookeani-ülese partnerluse (TPP) paralleelleppena. Läbirääkimised olid algselt planeeritud lõppema 2014. aasta lõpus, kuid ekspertide sõnul ei pruugi osapooled jõuda kokkuleppele enne 2019. või 2020. aasta lõppu. Leppe üksikasjad on üldsusele salastatud, 2014. aasta märtsis lekkis leppe mustand avalikkuse ette. Euroopa Komisjon avaldas 2015. aasta jaanuaris mõned lepingu üksikasjad ning tugevdas turvameetmeid, et edaspidi lekkeid ei tekiks.
Matrikkelen

Matrikkelen on Norra kataster ehk kinnisvararegister, mis peab järge kinnisvara, kinnisvarapiiride, aadresside ja ehitiste üle. Katastrit haldab, juhib ja arendab Kartverket. Katastri uuendamise eest vastutavad kohalikud omavalitsused. Detsembrist 2007 kuni aprillini 2009 oli üleminekuaeg, kui kohalikud omavalitsused võtsid üle registriandmed GAB käest ja kaardiandmed DEB käest. Seadusega sätestab katastri tegevuse katastriseadus (martikkelloven), mis jõustus 1. jaanuaril 2010, kuid mõju omavad ka teised seadused. Katastriseaduse § 29 järgi on kõikidel õigus ligipääsule katastriandmetele, kuid katastrit ei saa otseselt igaüks kasutada. Nimelt mitte kõiki andmeid ei saa igaühele jagada, nii et vahepealsed tooted ja teenused peavad osa andmeid välja filtreerima. Kartverketil on ligipääsuks arvutiprogramm nimega Se eiendom, kuid ligipääsuks on ka teisi võimalusi.
Hõlm

Hõlm on mitmetähenduslik sõna: Hõlm (riietus) on eest lahtikäivate riietusesemete üks pool Hõlm (bioloogia) on väljalõigetega eraldatud osa taime lehest Hõlm on hõlmklapi osa. Hõlm on adra osa (nt hõlmader) Hõlm (inglise blade) on masina (nt buldooseri) eesosas olev tööorgan Hõlm on vanas kõnepruugis embus, kaisutus Holm
Sivan Beskin

Sivan Beskin (sündinud 31. augustil 1976 Vilniuses Leedus) on Leedu päritolu Iisraeli luuletaja ja tõlkija. Sivan Beskin kasvas üles Leedus. 28. augustil 1990 kolis ta Iisraeli, kus asus elama Kibbutz Ein Carmelis. Hiljem siirdus ta Krayoti ja sealt Haifasse. Ta õppis kujutavat kunsti, töötas Iisraeli kaitsejõudude arvutuskeskuses Mamramis ning kaitses bakalaureusekraadi majandusteaduses Iisraeli Tehnikainstituudis Technionis. 2002. aastast elab ta Tel Avivis, kus töötab süsteemianalüütikuna. Algselt avaldas Beskin luulet veebiajakirjades Uus Lava ja Anonüümsed Kalad. Hiljem on tema luulet ja tõlkeid avaldanud mitmed ajakirjad nagu Helicon, samuti on saanud populaarseks Beskini laulud, mida on teiste seas tunnustanud kriitikud Menachem Ben and Nissim Calderon. Sivan Beskin kuulub kirjandusajakirja "Oh!" toimetusse. 2006. aastal avaldas ta esimese luulekogu; 2011. aastal ilmunud teine luulekogu kandis pealkirja "Joona lähetqamine" ning hõlmas ka tõlkeid Marina Tsvetajeva loomingust. Samuti on Beskin tõlkinud Sergei Dovlatovit, Jossif Brodskit, Nikolai Gumiljovi, Velimir Hlebnikovi jt ning seadnud vene keelde Iisraeli luuletaja Leah Goldbergi tekste. Beskini tõlketööd kajastab teiste seas ka Iisraeli režissööri Nurith Avivi 2010. aasta film "Translating"/"Traduire". http://www.didyoulearnanything.net/blog/2012/02/16/word-thieves/ En resa i kulturens Israel - Sivan Beskini intervjuu Axessile (rootsi keeles)
Veekogu

Veekogu on maapinnanõos või maa sees olev looduslik või tehislik veekogum. Üksteisega seotud veekogude rühma nimetatakse vesistuks. Veekogusid saab eristada ja liigitada mitmel alusel. Tekke järgi Looduslikud: ookeanid, mered, jõed, järved, allikad, lombid jt. Tehislikud ehk inimtekkelised: tehisjärved, veehoidlad, tiigid, kanalid, kraavid, šahtkaevud. Mandrite paiknemise järgi Mandrite suhtes paiknemise järgi eristatakse maailmamerd (koos ääreosadega) ja siseveekogusid. Maapinna suhtes paiknemise järgi Maapinna suhtes paiknemise järgi pinnaveekogusid ja maa-aluseid veekogusid (koopajärved, maa-alused jõed). Vee liikumise laadi või vee vahetumise kiiruse järgi Voolu- ja seisuveekogud (ning nende vaherühma arvatakse paisjärved ja veehoidlad). Vees lahustunud soolade hulga ja koostise järgi Mageveekogud, riimveekogud, miksopolühaliinsed, soolaseveelised ehk euhaliinseid ja ülisoolaseveelised ehk hüperhaliinsed veekogud. Püsivuse järgi Alalised ehk permanentsed ja perioodiliselt kuivavad ehk temporaarsed (nt riisipõllud, lombid, teatud kraavid).  Pikemalt artiklis Vee-elustik Veekogusid asustavad veeorganismid. pinnaveekogu vooluveekogu seisuveekogu siseveekogu tehisveekogu veekogu stratifikatsioon limnoloogia okeanograafia hüdrobioloogia Eesti entsüklopeedia 10. köide, 1998. http://www.eki.ee/dict/ekss/index.cgi?Q=vesistu&F=M
Asustusnimi

Asustusnimi ehk oikonüüm on asula nimi; üks toponüümide liike. Asustusnimede alla kuuluvad nt külanimed ehk komonüümid, linnanimed ehk polisonüümid. Asustusnime elemente Eesti asulate puhul: -linn, nt Tallinn -järve, nt Kohtla-Järve -saare, nt Kuressaare -salu, nt Haapsalu, Tamsalu -küla, nt Mõisaküla, Uusküla -maa, nt Põltsamaa tänavanimi teenimi
Laatsaret

Laatsaret ehk hospital ehk hospidal (vanemas kirjanduses ka laatsarett) on sõjaväeasutuse või üksuse haigla. Laatsaret võib asuda vastavas hoones sõjaväelinnakus või olla telkidest ja konteineritest-masinatest üles pandud maastikul (välilaatsaret). Laatsaretiks nimetati varem ka tavalist haiglat. Nimi on tuletatud katkuhaigete kaitsepühaku Laatsaruse nimest. Hospitaliidid Hospitaliitide ordu Malta ordu Templirüütlid Lisa 1. Esmatasandi arstiabi osutamine, ravimite tagamine, eriarstiabi osutaja juurde suunamine. Kaitseväe juhataja käskkirjale nr. 165, 13. juuni 2007.a