laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ivatani keel

Ivatani keel on austroneesia keel, mida räägitakse Batanesi saartel Põhja-Filipiinidel. 1998. aasta seisuga oli kõnelejaid 35 000. Ivatani keeles on 4 vokaali, 21 konsonanti ja 5 diftongi. Vokaalid: a, e, i, u Diftongid: aw, iw, ay, ey, oy Konsonandid: b, ch, d, f, g, h, hh, j, k, l, m, n, ng, ny, p, r, s, t, v, w, y Distributiivsed numeraalid märgitakse ivatani keeles prefiksiga. Matakaw ava dimu u kasulivan. Keegi ei saa su teadmisi varastada. Kanen mu ava u kakamay mu. Ära söö oma sõrmi. Arava u susuhan da su vahay a mapsek. Keegi ei põleta hea mehe maja. Mahmahma u vatu kan uhu naw. Kivid on pehmemad kui ta pea (ta on kangekaelne). Inulay mu ta tya naydited u uhu na. Jäta ta rahule, sest ta pea on segamini (ta on ärritunud). Tud da payramun u vinata naw. Nad pesid tema öelduga nägu (ei saanud aru). [1] [2] [3] Ivatani keel Ethologue's Ivatani keele tutvustus ja näited. Ivatani vanasõnad. Keele näited. Ivatani sõnu ja fraase
Vambisa keel

Vambisa keel on üks Hibaro keelkonna neljast keelest. Vambisa keelt räägib vambisa hõim, kes elab Peruus. Neid on umbes 20 000 inimest. Vambisa keelt räägib 2000. aasta seisuga 9300 inimest. Vambisa keele alternatiivnimetused on humabisa, huambiza ja wambisa keel. Vambisa keeles on kasutusel ladina kiri. Hibaro keelkonnas on neli elus olevat keelt: aguaruna keel, atšuari keel, šuari keel, vambisa keel. Hibaro keelkonna keeli räägib 89 630 inimest. Riigid, kus selle keelkonna keeli räägitakse, on Ecuador ja Peruu. Vambisa keelt kõneldakse Peruu põhjaosas, Andide džunglis, Morona ja Santiago jõgede kallastel. Nagu paljudes hibaro keelkonna keeltes, ei ole ka vambisa keeles eriti palju arvsõnu (päriselt ainult neli). Suuremaid arve on võimalik lugeda atšuari keeles, kuid vaid kasutades pikki sõnu, mis on kokku kombineeritud numbritest 1–4 ja liidetud sõnaga “uwej” ('käsi'). Tänapäeval kasutab enamik atšuari rahvast hispaaniakeelseid arvsõnu. Vambisa keele arvsõnad ühest kümneni : Vambisa keele sõnajärjetüpoloogia on SOV ehk alus-sihitis-verb. Nt “Ta teda armastab”. Vambisa tähestikus on 18 häälikut. Häälduses on huvitav, et pehmeid suulaehäälikuid hääldatakse hoopis ‘g’-na, juhul kui nad paiknevad lause lõpus ja neile järgneb täishäälik nt jwawkiu/ [waingiou] 'leitud' ; /kupwkiu/ [kupihgiou] 'nõrk'. Teatud täishäälikud mida muidu sõna keskel hääldatakse selgelt välja muutuvad helituks, kui neid ei rõhutata. Rõhu asetus häälduses on üleüldse väga oluline, sest kui näiteks täishäälikuühendi korral esimest vokaali ei rõhutata, siis võib ta kõlada kui konsonant. Vambisa keelde on sõnu laenatud hispaania ja ketšua keeltest. Vambisa keeles: tnta pukapkd hdwaij – vesi mullitab waki'tkitoiti – hiljem tuleb ta tagasi koju pujumek – tere pungcurait? – kuidas sul läheb? Keelestaatuse number on 5 (arenev). Vambisa keele kirjaoskus on 50%. Enamik vambisa hõimu lastest omandab vambisa keele. Brent Berlin tegi kindlaks, et inglased suudavad vambisa keeles lindudel ja kaladel vahet teha, kuigi nad ei ole vambisa keelt kunagi kuulnud. Huambisa, Huambiza, Wambisa, Ethnologue, vaadatud oktoobris 2013 (inglise keeles) Eesti Keele Instituudi lehe Hibaro keelkonna kirjeldus Huambiza of Peru inglise keeles "Ktunaxa Numbers Phrase Book" (inglise keeles). Vaadatud oktoober, 2013. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |Kasutatud= (juhend)CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Vambisa sõnaraamat, hispaania keeles. Notes on Huambisa Phonemies, inglise keeles. Synaesthesia—AWindow Into Perception, Thought and Language inglise keeles
Toll

Sõnal "toll" on mitu tähendust. Toll on pikkusühik. Toll ehk tollimaks on maks, mida võetakse kaupadelt riigipiiril, varem ka sillla ületamisel, linna sisenemisel või turul. Toll on asutus, mis tegeleb tollilõivu võtmisega. Toll (Tamožnja) on 1982. aasta detektiivfilm Toll on Saaremaa, Eestimaa, Liivimaa, Rootsi ja Soome rüütelkondadesse kuulunud aadlisuguvõsa. Toll on tulli sünonüüm. Tollimaks
Eesti Hemofiiliaühing

Eesti Hemofiiliaühing (lühend EHÜ) on 07. novembril 1992 Tartus asutatud hemofiiliahaigete ja teiste verehüübimishäiretega inimeste vabatahtlik mittetulunduslik üle-eestiline ühing. Ühing on Tartus registreeritud ühenduse Eesti Hemofiiliaühendus õigusjärglane. Ühingu tegevus rajaneb omaalgatusel, liikmete omavalitsusel, ühistegevusel ja koostööl ühendustega World Federation of Haemophilia ja Euroopa Hemofiilia Konsortsium (inglise European Haemophilia Consortium). 17. aprillil tähistatakse paljudes riikides ülemaailmset hemofiilia päeva. Eesti Hemofiiliaühingu liikmeks on hemofiilia diagnoosiga inimesed, nende pereliikmed ja hemofiiliahaigeid toetavad inimesed, sh tervishoiutöötajad. Eesti Hemofiiliaühingu eesmärgiks on ühendada Eestis elavaid hemofiiliahaigeid, kaitsta nende huve ja õigusi ning suurendada haigete ja pereliikmete ja ühiskonna teadlikkust hemofiilia haiguse olemusest ning haigete vajadustest. EHÜ korraldab igal aastal koosolekuid, seminare ja suvelaagreid. Suvelaagrites osalevad lapsed ja noored ning suvelaagri eesmärgiks on õpetada ja julgustada lapsi ning noori haigusega toime tulema iseseisvalt igapäevastes toimetustes. Eesti Hemofiiliaühing on Ülemaailmse Hemofiiliaföderatsiooni ja Euroopa Hemofiiliakonsortsiumi liikmesorganisatsioon. Rahvusvaheline koostöö võimaldab saada kogemusi kuidas teistes riikides on korraldatud hemofiiliahaigete ravi, rehabilitatsioon ja nõustamine ning hemofiiliaorganisatsioonide töö. Rahvusvaheline suhtlus on võimaldanud osaleda haigetel ja tervishoiutöötajatel erinevatel koolitustel, konverentsidel ja kongressidel. Hemofiiliahaigete ravi areng Eestis hakkas uuenema ja arenema alates 1995. aastast, kui haigete ravis esmakordselt võeti kasutusele kõrge puhtusastmega hüübimisfaktori preparaadid. Nüüdseks on nende preparaatide kasutamine tavapärane ning tänu sellele on hemofiiliahaigete elu kvaliteet paranenud ning eluiga pikenenud. Rekombinantsel meetodil valmistatud hüübimisfaktori preparaatide kasutamine profülaktiliselt lapseeast alates võimaldab ära hoida hilisemaid tüsistusi ning tagab lapsel täisväärtusliku elu. Eesti Hemofiiliaühing on hemofiiliahaigete ja tema pereliikmetele väga hea võimalus suhtlemiseks ja info vahetamiseks. Hemofiiliaühingus on 2014. aasta andmetel 60 liiget. Hemofiiliaühing on Eesti Puuetega Inimeste Koja liige. Hemofiilia on pärilik kaasasündinud eluaegne haigus ja seetõttu on väga oluline kogu hemofiiliahaige pere ja tema lähedaste teadlikkus haigusest ning samas on oluline ka võimalus suhelda teiste sarnaste probleemidega inimestega. hemofiilia "Ühingu tutvustus". Eesti Hemofiiliaühing. Vaadatud 28. september 2013. Hemofiilia - haruldane haigus "Ülemaailmne Hemofiilia Föderatsioon". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. jaanuar 2019. "Europa Hemofiilia Konsortsium". Kallas, A.; Everaus, H.; Schröder, W.; Hermann, F. H. (1997). Situation of Haemophilia in Estonia. Lengerich: Pabst Science Publishers. Lk 24-28.{{raamatuviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Eesti Hemofiiliaühingu koduleht TV3: Eesti hemofiiliahaigetele saabus appi Euroopa Hemofiilia Konsortsiumi president, Veebiversioon (vaadatud 28.11.2013)
Mauritaania lipp

Mauritaania lipp on Mauritaania ametlik lipp. Praegune lipp võeti kasutusele 6. augustil 2017 5. augustil toimunud referendumi järel. Mauritaania eelmine rahvuslipp võeti kasutusele 1. aprillil 1959, kui Mauritaania sai autonoomia Prantsusmaa koosseisus. Pärast iseseisvumist 28. novembril 1960 kuulutati see ka riigilipuks. Mauritaania ei võtnud oma lipuks teiste Prantsusmaa Lääne-Aafrika asumaade kombel trikoloori ega panaafrika värve, vaid otsustas vastavalt oma nimele (Mauritaania Islamivabariik) islami sümbolite kasuks. Plagu on roheline kangas, millel on kollane ülalt avanev kuusirp ja selle kohal kollane viisnurkne täht. Kuusirp, täht ja roheline värv viitavad islamile, mis on ainuke ühendav asjaolu nii rahvuslikult, territoriaalselt kui ka sotsiaalselt kuuluvuselt lõhenenud riigis. Roheline (PMS 361C) sümboliseerib islamit, lootust ja õitsengut, kollane (PMS 116C) on aga kõrbe ja päikese värv. Mauritaania vapp Mauritaania lipp andmebaasis Flags of the World (inglise keeles)
Vimm

Vimm võib tähendada järgmist: vimm ehk vimb, kala vimm ehk vihavaen on lepitamatu vaen "Vimm" ("Ju-on"), Jaapani õudusfilm aastast 2002 "Vimm 2" ("Ju-on 2"), selle järg "Vimm" ("The Grudge"), USA turu jaoks tehtud uustöötlus "Vimm 2" ("The Grudge 2"), eelmise filmi järg "Vimm 3" ("The Grudge 3"), eelmise filmi järg
Ev Chistr 'ta Laou!

"Ev chistr 'ta Laou!" (bretooni keeles "Joo siidrit, Laou!") on traditsiooniline bretooni joomalaul. Meloodia sai tuntuks, kui seda esitasid 1970. aastal Alan Stivell ja 1976. aastal Hollandi ansambel Bots nime all "Zeven dagen lang". Samal viisil on levinud mitmesugused versioonid ja töötlused, mil tihti pole originaaliga palju pistmist. Näiteks inglise rahvalaul "Willie's Lady" ilmus lasteballaadide seas 1882-98 avaldatud kümneköitelises inglise ja šoti rahvalike ballaadide kogumikus "The English and Scottish Popular Ballads". Eri sõnadega ja keeltes on laulu esitanud paljud ansamblid ja muusikud, sh Alan Stivell ("Son Ar Chistr" 1970), The Chieftains ("Ev Chistr 'Ta, Laou!" 1987), In Extremo ("Was wollen wir trinken"), Scooter "How Much is the Fish?", 1998) ja Blackmore's Night ("All For One", 2003). Levinud on eksiarvamused, justkui olnuks "Ev Chistr ’ta Laou!" kasutusel Esimese või Teise maailmasõja aegse Saksa armee, Luftwaffe või IRA marsi või hümnina. Tegelikult levis see bretooni rahvalaul mujal Euroopas alles 1970. aastatel. Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat, loñla Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat Ur blank, ur blank ar chopinad loñla Ur blank, ur blank ar chopinad Ar sistr zo graet 'vit bout evet, loñla Ar sistr zo graet 'vit bout evet Ar sistr zo graet 'vit bout evet Hag ar merc'hed 'vit bout karet, loñla Hag ar merc'hed 'vit bout karet Karomp pep hini e hini, loñla Karomp pep hini e hini Karomp pep hini e hini 'Vo kuit da zen kaout jalousi, loñla 'Vo kuit da zen kaout jalousi Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat, loñla Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat Ur blank, ur blank ar chopinad loñla Ur blank, ur blank ar chopinad 'Oan ket 'met tri miz euredet loñla 'Oan ket met tri miz euredet 'Oan ket met tri miz euredet e vezen bemdez chikanet loñla e vezen bemdez chikanet Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat, loñla Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat Ur blank, ur blank ar chopinad loñla Ur blank, ur blank ar chopinad Taolioù botoù, fasadigoù loñla Taolioù botoù, fasadigoù Taolioù botoù, fasadigoù ha toull an nor a-wechouigoù loñla ha toull an nor a-wechouigoù Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat, loñla Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat Ur blank, ur blank ar chopinad loñla Ur blank, ur blank ar chopinad gynter, Son ar Chistr / How Much is the Fish? // Günter LJ. — 2008-02-08 hengist, Ev Sistr\Was wollen wir trinken\Почём рыбка? // hengist’s journal. — Oct. 26th, 2008 hyroscope, Was wollen wir trinken // hyroscope’s journal. — 2010-07-07 Jean-Marie Prima, « Aux origines d'une chanson... Son ar chistr », Musique bretonne no 136, juillet 1995, p. 22-24 Frédéric Prima, « Son ar chistr. Une chanson qui fait le tour du monde », Musique bretonne no 173, juillet 2002, p. 36-37 A. Stivell et J-N Verdier, Telenn, la Harpe Bretonne, 2004, p. 123 Cecile Chaminade - Chanson Bretonne ("Bretooni laul", klaverile, opus 76 nr 5, avaldatud umbes 1910)
Alexander von Stieglitz

Parun Alexander Peter von Stieglitz (Venemaal tuntud kui Aleksandr Ljudvigovitš, vene keeles Александр Людвигович Штиглиц) (1. (ukj 13. september) 1814 Peterburi – 24. oktoober (ukj 5. november) 1884 Peterburi) oli Venemaa finantsist ja filantroop. Ta oli esimene juhataja Venemaa Riigipangas, millest hiljem arenes tänapäevane Venemaa Föderatsiooni Keskpank. Stieglitzi isa oli Peterburi pankur parun Ludwig von Stieglitz (1779–1843), kes asutas panga "Штиглиц и К°". Ta õppis Tartu Ülikoolis ning astus seejärel 1840. aastal riigiteenistusse Venemaa Keisririigi Rahandusministeeriumi manufaktuurinõukogu liikmena. 1843. aastal päris ta isa tohutu varanduse, saades õukonnapankuriks. 1840.–1850. aastatel müüs ta välismaal edukalt võlakirju, millega rahastati Peterburi–Moskva raudtee ehitust, Krimmi sõja ajal aga vahendas Venemaa välislaene. 1845. aastal omandas Stieglitz Narvas kõik Joala kalevivabrikud. 1846. aastal valiti ta Venemaa börsi nõukogu juhiks. Ta osales laialdaselt raudteede ehituses, mis ühendasid Venemaa suurlinnu Läänemere ranniku, Varssavi ja Musta merega. 15. aprillil 1851 asutas Stieglitz Narva jõe paremkaldale kalevivabriku kõrvale Narva linaketramis- ja kudumisvabriku. Eriliste ühiskondlike teenete eest pälvis ta 1854. aastal riiginõuniku, 1855. aastal aga tegeliku riiginõuniku teenistusastme. 1860. aastal loobus Stieglitz pangandustegevusest ning astus tagasi börsinõukogu esimehe kohalt. 1862 sai ta salanõuniku, 1881 tegeliku salanõuniku aukraadi. Von Stieglitzi rahaga asutati 1876. aastal Aleksander II käsul nn Stieglitzi kunstikool (ametlikult A. L. Stieglitzi nimeline Peterburi Riiklik Kunsttööstusakadeemia), kus õppisid ka mitmed Eesti kunstnikud: Karl Burman vanem (1901–1902), August Roosileht (1906–1907), Aleksander Promet (1897–1904), Hans Kuusik (1902), Jaan Koort, Konrad Mägi, Roman Nyman, Aleksander Tassa, Voldemar Mellik ning Nikolai Triik. 1953–1994 kandis kool nõukogude skulptori Vera Muhhina nime. Aleksander von Stieglitz on maetud Jaanilinna Püha Kolmainsuse kirikusse. Püha Stanislavi ordeni III klass Püha Vladimiri ordeni IV klass (1846) Püha Anna ordeni II klass (1847, keisrikroon 1849) Püha Vladimiri ordeni III klass Püha Stanislavi ordeni I klass (1857) Püha Anna ordeni I klass (1864, koos keisrikrooniga) Püha Vladimiri ordeni II klass (1866) Valgekotka orden (1869) Püha Aleksander Nevski orden (1875) Oldenburgi hertsog Peter Friedrich Ludwigi Teenteordeni II klass (1866) Taani Dannebrogi ordeni suurrist (1876) Prantsusmaa Auleegioni ordeni ohvitseririst (1878) Alexander von Stieglitzi seosed Eestiga OÜ Narva Linaketramise Manufaktuur - EAA.3153 Erik Amburgeri andmebaas. Nr 45985 [1].
New Jersey

New Jersey [njuu džöösi] on Ameerika Ühendriikide osariik 1787. aastast alates. See piirneb idas Atlandi ookeaniga, põhjas New Yorgi osariigiga, läänes Pennsylvaniaga ja lõunas Delaware'i lahega, mille vastaskaldal asub Delaware'i osariik. Osariigi suurim linn on Newark. Osariik jaguneb 21 maakonnaks: Atlanticu maakond, Bergeni maakond, Burlingtoni maakond, Camdeni maakond, Cape May maakond, Cumberlandi maakond, Essexi maakond, Gloucesteri maakond, Hudsoni maakond, Hunterdoni maakond, Merceri maakond, Middlesexi maakond, Monmouthi maakond, Morrise maakond, Oceani maakond, Passaici maakond, Salemi maakond, Somerseti maakond, Sussexi maakond, Unioni maakond, Warreni maakond. Jersey City New Jersey Pine Barrens 2020 United States Census, vaadatud 20.03.2022. New Jersey osariigi koduleht
Eesti haridus- ja teadusminister

Haridus- ja teadusminister on ametis Eesti Vabariigi haridus- ja teadusministeeriumis Eesti valitsuses. Minister vastutab Eesti haridussüsteemi juhtimise ja arendamise eest, samuti uurimis- ja arendustegevuste juhtimise ja finantseerimise eest riigi tasandil. Ministri nimetab ametisse ja vabastab ametist Vabariigi President peaministri ettepanekul. Minister astub ametisse ametivande andmisega Riigikogu ees. Alates 17. aprillist 2023 on Eesti haridus- ja teadusminister Kristina Kallas. Taasiseseisvumise järgse Eesti erakondade keeruka arenguloo ning levinud parteivahetuste tõttu on haridusministrid kuulunud mitmetesse parteidesse, ehkki mitu ministrit ise on (esindades eri erakondi) olnud ametis korduvalt. Nii esindas hiljem pikka aega Reformierakonda kuulunud Paul-Eerik Rummo ministrina 1992–1994 Eesti Liberaaldemokraatlikku Parteid, hilisem IRLi liige Peeter Olesk 1994–1995 ERSP-d, hilisem sotsiaaldemokraat Peeter Kreitzberg Keskerakonda, hilisem reformierakondlane Mait Klaassen oli ministrina algul parteitu ja 1998. aastast Koonderakonna liige. Kahekordne minister Tõnis Lukas on esindanud haridusministrina nii Isamaaliitu kui ka selle järglasi, Isamaa ja Res Publica Liitu ning Isamaa Erakonda. Sama erakonna teist eelkäijat nimega Ühendus Vabariigi Eest – Res Publica esindas minister Toivo Maimets. Ministeeriumit on juhtinud kõik Eesti suuremad erakonnad. Kahekordsete haridusministrite seas on olnud Rein Loik (1989–1992 ja 1996–1997) ning Jaak Aaviksoo (1995–1996 ja 2011–2014). Kolm korda on minister olnud Mailis Reps (2002–2003 Mailis Rand, 2005–2007 ja 2016–2020 Mailis Reps) ning Tõnis Lukas (1999–2002, 2007–2011 ja 2022–2023). Pikima staažiga haridusminister taasiseseisvunud Eestis on Tõnis Lukas, kes on kokku olnud haridusminister või haridus- ja teadusminister üle seitsme aasta. Parteid ██ Põllumeeste Kogud ██ Eesti Rahvaerakond / Rahvuslik Keskerakond ██ Eesti Tööerakond ██ Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei / Eesti Sotsialistlik Tööliste Partei ██ Kristlik Rahvaerakond Parteid ██ Eesti Liberaaldemokraatlik Partei / Eesti Reformierakond ██ Eesti Keskerakond ██ Mõõdukad / Eesti Sotsiaaldemokraatlik Erakond ██ Isamaa ja Res Publica Liit / Isamaa Erakond ██ Erakond Eesti 200 ██ Eesti Koonderakond ██ Isamaaliit ██ Erakond Res Publica ██ Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei Eesti haridus- ja teadusministeerium Haridus- ja Teadusministeerium: Eesti haridusministrid
Torre Unicredit

Torre Unicredit ("UniCrediti torn") on pilvelõhkuja Itaalias Milanos Porta Nuovas. 231 meetri kõrgune ehitis on Itaalia kõrgeim hoone. Hoone katuse kõrgus on 146 meetrit, LED-idega kaetud torni kõrgus 85 meetrit. Kompleksi kuuluvad veel torn B (22 korrust, kõrgus umbes 100 meetrit) ja torn C (12 korrust, kõrgus umbes 70 meetrit). Hoone asub Milano Centro Direzionale kvartalis (quartiere; tuntud ka kui Porta Nuova). Hoones asub rahvusvahelise tegevusulatusega panga UniCredit peakorter. Ecco com'è l'UniCredit Tower inaugurata a Milano "A Milano il grattacielo più alto d'Italia". Il Giorno. 15. oktoober 2011. Vaadatud 28. november 2013.  Torre Unicredit – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Scheda di Pelli Clarke Pelli architects Pagina dedicata nel sito Urbanfile Installazione del pennone Visita alla Unicredit tower durante la giornata di primavera del FAI marzo 2013
Rhode Island

Rhode Island on Ameerika Ühendriikide osariik 1790. aastast alates. Asub Atlandi ookeani rannikul, kuulub Uus-Inglismaa regiooni ja on pindalalt USA väikseim osariik. Põhjas ja läänes piirneb Massachusettsiga, idas Connecticutiga ning lõunas Atlandi ookeaniga. Osariigi pindalast kolmandiku moodustab vesi (1295 km²). Kuigi osariigist üle poole on metsa all, on osariik vägagi urbaniseerunud ning on rahvastiku tiheduselt USA-s teine (2238 in/km²). Osariigis on küll viis maakonda: Bristoli maakond, Kenti maakond, Newporti maakond, Providence'i maakond ja Washingtoni maakond, kuid neil ei ole üldse poliitilist võimu, maavalitsused likvideeriti juba 1846. aastal. Uus-Inglismaa osariikidele tavaselt on kohalikuks omavalitsuseks hoopis vallavalitsus - osariik jaguneb 39 vallaks, millest kaheksa on linnad (city) ja 31 vallad (town). Osariigi pealinn ja suurim linn on Providence; teised olulisemad linnad on Warwick, Cranston, Pawtucket ja Newport. Rhode Islandi koloonia rajas inglise teoloog Roger Williams (1603–1683) 1636. aastal, kui ta Massachusettsi Bay puritaanidest juhtide poolt tema "uute ja ohtlike vaadete" levitamise eest kolooniast pagendati. Seepeale rajas ta Providence'i koloonia väikesele maa-alale Narragansetti neeme tipus, mille talle annetasid Narragansetti ja Pequoti indiaanihõimud. 1638. aastal saabusid Williamsi nõusolekul kohalikelt indiaanlastelt ostetud Aquidnecki saarele teised religioossed dissidendid. William ja Anne Hutchinson rajasid seal Portsmouthi asula. Saare lõunaosas rajasid aga William Codington ja John Clarke 1639. aastal eraldi Newporti asula. 1644. aastal ühinesid Providence, Portsmouth ja Newport – Rhode Islandi ja Providence'i Istanduste Kolooniaks, ning said Inglismaa Pikalt parlamendilt selleks märtsis 1644 harta. 1648. aastal liitus kolooniaga Warwick, mille rajas Samuel Gorton 1642. aastal indiaanlastelt ostetud maale. Rhode Islandi koloonia oli võrreldes naabruses olevate väga puritaanlike Connecticuti, Massachusettsi Lahe ja Plymouthi kolooniatega oma aja kohta väga uuenduslik – koloonias oli usuvabadus, ning nõiaprotsessid, võlgade eest vangistamine ja surmanuhtlus enamiku kuritegude eest olid keelatud. Rhode Island oli esimene algsest kolmeteistkümnest kolooniast ja nendest viimane, kes ratifitseeris USA konstitutsiooni. Rhode Islandist sai USA osariik 29. mail 1790. Enamik osariigi ida- ja lõunaosast on rannikumadalik, kõrgendikud jäävad loodeosasse. Kõrgeim punkt on Jerimoth Hill kõrgusega 248 meetrit üle merepinna. Browni Ülikool 2020 United States Census, vaadatud 20.03.2022. Rhode Islandi osariigi koduleht
Kodukaunistamine

Kodukaunistamine (ka kodukaunistamise liikumine) oli aastatel 1936–1940 Eestis toimunud kampaania, mille eesmärk oli parandada Eesti linnade, alevite ja külade välisilmet. Kampaania läbiviimiseks moodustati 32-liikmeline peakomitee ja 6-liikmeline juhatus. „Kuna maa välimuse korrastamine, kodukaunistamine puude ja põõsastega ning uute metsatukkade istutamine ning maanteede palistamine puudega on võimeline teatava aja jooksul õilistama meie maad ning maastikku, ühtlasi on aga omane tekitama rahva hinges psühholoogilist murrangut loodusearmastuse ja loodusekaitsmise suunas, siis valmistas Riikliku Propaganda Talitus kodukaunistamise hoogtöö koordineerimise kava, mille alusel peeti kõigi asjaomaste asutiste ja organisatsioonide esindajate nõupidamine Peaministri asetäitja K. Eenpalu juures. Lõpliku kava kinnitas Riigivanem K. Päts.“ 1936. aastal asutati Kodukaunistamise Hoogtöö Peakomitee, mille tegelik asjaajamine ja aktsiooni populariseerimine pandi Riikliku Propaganda Talituse peale. Peakomitee likvideeriti 10. juunil, mil kodukaunistamise hoogtöö juhtimine pandi Loodushoiu ja Turismi-instituudile. Kodukaunistamise hoogtöö seadis oma sihiks: kodude ja nende ümbruse välisilme tõstmise ja arendamise, avalikkude paikade ja hoonete välisilme korrastamise ja kaunistamise, puiesteede ja parkide rajamise, mälestusmonumentide ümbruse ja mälestuspaikade kaunistamise, kirikute ümbruse ja kalmistute korrastamise ja kaunistamise ning kaasaaitamise Eesti lipu aktsiooni teostamisele. 1938. aastal jagati preemiatena 3800 majapidamise vahel 110 000 kg värvimulda. Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 222 Valitsusasutiste tegevus 1935/36. a. Tallinn, 1936. Lk. 11
Kolme Korstna Võõrastemaja

Kolme Korstna Võõrastemaja oli Tallinnas Tartu maanteel asunud hotell. Hotelli on esimest korda mainitud 1786. Hoone hävis 1944. aastal tulekahjus. Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 225