laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kensa talu kalmistu

Kensa talu kalmistu on kalmistu Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Valasti külas Paide linnas Järva maakonnas. Kalmistu rajati Kensa A184 talu maadele, selle omanik oli perekond Ende, ka maetud on pärit nende sugukonnast. Kalmistule on praegu teadaolevalt maetud 5 inimest, viimati 1954. aastal. Tähelepandav on, et linnulennult umbes 1,9 km kaugusel idas asub Madis-Juhani talu kalmistu. Ka Järva-Jaanis asuvad kihelkonnakalmistud on sealt umbes 3–4 km kaugusel. Seega pole erakalmistu rajamise põhjus arvatavasti mitte kaugus kihelkonnakalmistust, vaid inimestevahelised vastuolud ja omavaheline rivaliteet. 1937 Jaan Ende (18. august 1860 – 24. jaanuar 1937), taluperemees 1944 Eduard Ende (23. aprill 1890 – 11. juuli 1944), poeg 1946 Juuli Rooba (27. jaanuar 1893 – 1946), tütar 1951 Ann Ende 1857–1951, naine 1954 Johanna Ende 1900–1954, poeg Eduardi naine Taavi Pae. "Kensa talu kalmistu". // Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Taavi Pae. "Kalmistud". // Järvamaa 2. Koostajad Taavi Pae, Henn Sokk. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2009. Lk 466 Tiina Tuulik. "Oma kodu, oma maa sümbolid — talukalmistud Eestis". // Tuna, 3/2018. Lk 44 Pärandkultuuri objekt: "Kensa talu kalmistu" (567:HAU:001) Eesti looduse infosüsteemis
Opel Astra

Opel Astra on Opeli toodetav kompaktauto, mida toodetakse luukpära, universaal- ja sedaankerega, samuti on tehtud kupee- ja kabriolettversioone. Esimene Astra läks tootmisse 1991. aastal Opel Kadeti järglasena. Astra mudeli nimi pärineb Suurbritanniast, kus Opel Kadetti müüdi Vauxhall Astra nime all. Viimaseks Opel Kadeti põlvkonnaks jäi Opel Kadett E ning seetõttu on ka esimese põlvkonna Astra tähiseks Astra F. 1991. aasta septembris tutvustatud Astra F oli Kadett E järeltulija. Keretüüpidest olid saadaval kolme- ja viieukseline luukpära, sedaan, viieukseline universaal (Caravan) ja kabriolett, mis oli disainitud ja ehitatud Itaalias Bertone'i poolt. Võimsaim versioon oli Astra GSi, millel oli 2,0-liitrine 16 klapiga R4-bensiinimootor, mille võimsus oli 151 hobujõudu (110 kW). Ka istmed olid sportlikumad ning GSi-l oli iseloomulik tagaspoiler. Astra F sai uuenduse 1995. aastal, mille käigus lisati valikusse ka uued Opeli Ecoteci mootorid. Astra F 5-ukseline luukpära Astra F sedaan Astra F GSi Astra F GSi F Caravan Astra F kabriolett Astra F kabriolett Astra F kabriolett Astra G toodi Euroopas turule 1998. aastal. 2000. aastast oli see saadaval kolme- või viieukselise luukpärana, neljaukselise sedaanina, viieukselise universaalina (Opeli traditsiooni järgi tuntud kui Caravan) ja kahe eriversioonina: Astra Coupé ja Astra Cabrio, mõlemad projekteeris ja ehitas Bertone. Astra G juures võeti kasutusele ka maagaasil töötav mootor. Selle baasil ehitati ka 7-kohalise kompaktne mahtuniversaal Opel Zafira. Toodeti umbes 90 000 kupeed. G 5-ukseline luukpära G Coupe G 3-ukseline luukpära OPC G OPC G Caravan G Caravan OPC G Cabrio H 5-ukseline luukpära H GTC H OPC H Caravan H TwinTop Segaduste vältimiseks mudelitähistel jäeti tähestikust vahele I täht, mida oleks võidud ekslikult käsitleda kui 1. põlvkonda. J-põlvkonna Astrast toodeti mitmeid versioone: viie- ja kolmeukseline luukpära (GTC, OPC) ja universaal (Sports Tourer). J 5-ukseline luukpära J GTC J OPC J Sports Tourer Uut Astrat esitleti Frankfurdi autonäitusel 2015. aasta septembris. Võrreldes eelmise mudeliga oli uus Astra 5 cm lühem ja kuni 200 kg kergem kui Astra J. K 5-ukseline luukpära K Sports Tourer Mudeliuuendus tehti Astrale 2019. aasta suvel. L 5-ukseline luukpära
Honda CR-V

Honda CR-V on Jaapani autotootja Honda toodetav maastur, mille esimest põlvkonda esitleti 1996. aastal ja mida on toodetud kuue põlvkonna vältel. 1. põlvkond 2. põlvkond 3. põlvkond 4. põlvkonna CR-V-d esitleti 2011. aasta Los Angelese autonäitusel. Seda autot müüdi 2014. aasta märtsis Eestis 80 tükki ning CR-V on olnud erinevate põlvkondade vältel ka Eesti sõiduautode müügiedetabelite tipus. 4. põlvkond Viienda põlvkonna Honda CR-V-d esitleti 2016. aasta Detroiti autonäitusel. CR-V on ehitatud samale platvormile mis 10. põlvkonna Honda Civic. 5. põlvkond Kuuenda põlvkonna CR-V esmaesitlus toimus 12. juulil 2022. Teise rea istmed said eelmise mudeliga võrreldes 15 mm võrra rohkem jalaruumi. Erinevalt eelmistest põlvkondadest ei pakuta seda mudelit enam Jaapanis. Põhjuseks on viienda põlvkonna madalad müüginumbrid ning see asendati väiksema ZR-V-ga. Honda CR-V (2023) Honda CR-V (2023) "Vaata, milline automudel oli mais Eestis kõige populaarsem". 3. juuni 2014. "America's Favorite SUV Gets Even Better: All-New Honda CR-V Gets a Sophisticated and Rugged Design and More Advanced, Sporty Hybrid System". 12. juuli 2022. Filion, Nadine (13. oktoober 2022). "First Drive: 2023 Honda CR-V". Bruce, Chris (13. juuli 2022). "Honda CR-V And Insight Get The Axe In Japan".
Kuldnoka tänav (Tartu)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Kuldnoka tänav on tänav Tartus Tammelinnas. Tänav algab Suur kaare tänavalt ja kulgeb kerge kaarega edelasse. Tänav ristub Ööbiku tänavaga ja lõppeb Soinaste tänaval. Tänav on umbes 390 meetrit pikk.
Kuldnoka tänav

Kuldnoka tänav on mitme tänava nimi Eestis: Kuldnoka tänav Aespa alevikus Kuldnoka tänav Haapsalus Kuldnoka tänav Rakveres Kuldnoka tänav Sauga alevikus Kuldnoka tänav Sindis Kuldnoka tänav Tallinnas Kuldnoka tänav Tartus Kuldnoka tänav Türil Kuldnoka tänav on Raie tänava endine nimi.
Škoda Octavia

Škoda Octavia on Škoda Auto poolt toodetav sedaan ja universaal (Combi), mis on tootmises alates 1996. aastast. Nii sedaanist kui ka universaalist on erinevate põlvkondae jooksul tehtud ka võimsaimat versiooni, mis kannab nime RS. Tänaseks on tootmises 4. põlvkonna Škoda Octavia. Esimese põlvkonna Škoda Octaviat esitleti 1996. aasta novembrikuus äsja uuendatud Mladá Boleslavis asuvas Škoda tehases. 1. põlvkond 1. põlvkonna Combi 1. põlvkonna RS 1. põlvkonna WRC 2. põlvkonda hakati tootma 2004. Sellel oli suur pakiruum, hea vastupidavus ja lai mudelivalik, aga suur sisemüra. 2. põlvkond 2. põlvkonna Combi 2. põlvkond RS 2. põlvkonna Combi RS 2. põlvkonna mudeliuuendus 2. põlvkonna mudeliuuendus Combi 2. põlvkonna mudeliuuendus RS 2. põlvkonna mudeliuuendus Combi RS Škoda Octavia Scout on Škoda Octavia maasturlikuma välimusega eriversioon, mida on toodetud alates teise põlvkonna mudelist. Seda eristavad tavamudelist mustast plastist rattakoopa servad ja hõbedased iluliistud kaitseraua alaosas. Scouti maastikusuutlikkus on parem kui rivaalidel, milleks on Opel Insignia Country Tourer ja Volkswagen Passat Alltrack. Tavamudeliga võrreldes on selle mudeli kliirens 33 mm kõrgem (tavamudelil 14 cm, Scoutil 17,3 cm). Subaru Outbacki kliirens on küll kõrgem, aga näiteks Honda CR-Vl on madalam kliirens. Octavia II Scout Octavia II mudeliuuendus Scout Octavia III Scout (2016) 3. põlvkonda hakati müüma 2013. Octaviat müüdi 2014. aasta märtsis Eestis 76 tükki. 2017. aasta tõi kaasa mudeliuuenduse, mille käigus sai Octavia kaheosalised esituled. Octavia III Sedaan Octavia III Combi Octavia III Combi RS Octavia III mudeliuuendus Octavia III mudeliuuendus Neljanda põlvkonna Octaviat esitleti Prahas 11. novembril 2019 aastal ning esimesed autod jõudsid klientideni 2020. aasta suvel. Nagu ka Seat Leon ja Volkswagen Golf, on uus Octavia ehitatud VW Grupi MQB Evo platvormile. Octavia IV Octavia IV Combi Octavia IV Combi
Trollveggen

Trollveggen ('Trollisein') on kaljusein Norras Møre og Romsdali maakonnas Romsdalenis Rauma vallas, Euroopa kõrgeim püstloodis kaljusein. Selle kõrgus orust kuni kaljuseina tipuni on umbes 1700 meetrit, millest umbes 1000 meetrit moodustab püstloodis sein. Mäemassiiv ripub osalt 50 m ulatuses selle kohal. Enne 1965. aastat poleks keegi uskunud, et püstloodis kaljuseinast on võimalik üles ronida. Aastal 1965 jõudis Norra ja Inglismaa mägironijate meeskond 14 päevaga Trollveggeni tippu. Aastal 1980 tuli soomlane Jorma Öster välja uue spordialaga, tehes Trollveggenilt langevarjuhüppe. Aastatel 1980-1986 hüppas Trollveggenilt 300...400 langevarjurit. Et hüpetel juhtus õnnetusi ja langevarjurite päästmiseks tuli korraldada tõsiseid päästeoperatsioone, keelati langevarjuhüpped Trollveggenilt 1986 seadusega ära. Trollveggeni koduleht (norra, inglise ja saksa keeles)
Tałačyni rajoon

Tałačyni rajoon (transkribeerituna Talatšõni rajoon) on rajoon Viciebski oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1499 km². 2014. aasta seisuga elas seal 26 280 inimest. Rajoon moodustati 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Abolcy, Aziercy, Kochanava, Sierkavicy, Słaŭnaje, Tałačyni, Vałosava ja Voŭkavičy külanõukogu. Halduskeskus on Tałačyni linn. Teine tähtsam asula on Kochanava alev. Rajoonis asub veel iidne piirkondlik keskus Druck. Tałačyn Tałačyn Kochanava Manastyr Rajoon asub põhiliselt Orša kõrgustikul. Kõrgeim koht on Sierkavicy küla lähistel (255 meetrit). Tähtsamad jõed on Dnepri lisajõed Druć ja Adroŭ. 2014. aasta seisuga olid elanikest 92,05% valgevenelased, 5,46% venelased ja 2,49% oli teistest rahvustest. 77,01% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 20,21% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 43,11% elanikke, vene keelt aga 48,38%.  Tałačyni rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Rajooni kaart
Philipp (täpsustus)

Philipp on saksa mehenimi. Philipp I ja Philippi nimelised valitsejad on loetletud leheküljel Philipp I. Philipp II Philipp on ka perekonnanimi: Paul Philipp, Luksemburgi jalgpallur
Damian Lillard

Damian Lamonte Ollie Lillard seenior (sündinud 15. juulil 1990 Oaklandis) on USA elukutseline korvpallur, kes mängib 2012. aastast NBA klubis Portland Trail Blazers. Damian Lillard valiti 2012. aasta NBA draft'i kuuenda valikuna Portland Trail Blazersisse. Debüüthooajal keskmiselt 19 punkti visanud ja 6,5 resultatiivset söötu jaganud Lillard võitis 2013. aastal ühehäälselt NBA aasta uustulnuka auhinna. Aastatel 2014–2020 Trail Blazersi väljalangemismängudele juhtinud Lillard on kõige kaugemale jõudnud 2018/19. hooajal, mil Portland edenes läänekonverentsi finaali, kus jäädi alla Golden State Warriorsile. Lillardi statistiliselt parim hooaeg on olnud 2019/20, mil ta tõi keskmiselt 30 punkti, 4,3 lauapalli ja 8 tulemuslikku söötu mängus. 6 korda valitud NBA tähtede mängule (2014, 2015, 2018–2021) 1 kord valitud NBA sümboolsesse 1. viisikusse (2018) 2 korda valitud NBA sümboolsesse 2. viisikusse (2016, 2019, 2020) 1 kord valitud NBA sümboolsesse 3. viisikusse (2014) NBA aasta uustulnuk (2013) NBA uustulnukate esiviisik (2013) NBA Florida turniiri kõige väärtuslikum mängija (2020) Lillard mängis ülikoolikorvpalli Weber State Wildcatsi meeskonnas. Lillardi korvpallisärgil seisab number 0. Lillard tegeleb räppmuusikaga ja on artistinime alt Dame D.O.L.L.A. välja andnud kolm stuudioalbumit. Damian Lillard – NBA.com Damian Lillard – Basketball-Reference.com
Belozerski rajoon

Belozerski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaal Vologda oblastis. Selle keskuseks on Belozerski linn. Rajoon jaguneb halduslikult 10 kohalikuks omavalitsuseks. Rajooni kirdeosas asub Valgjärv. Q126719912 http://www.belozer.ru/
John Owen Brennan

John Owen Brennan (sündinud 22. septembril 1955) on Ameerika Ühendriikide riigiametnik, kes töötas vahemikus 8. märts 2013 – 20. jaanuar 2017 Luure Keskagentuuri peadirektorina.
Janusz Gajos

Janusz Jerzy Gajos (sündinud 23. septembril 1939 Dąbrowa Górniczas) on poola näitleja. Ta lõpetas 1965. aastal Łódźi Riikliku Filmikooli. Seejärel töötas Łodzi Stefan Jaraczi nimelises Teatris. Aastatel 1966–1970 mängis Gajos teleseriaalis "Neli tankisti ja koer" Jan Kosi (Janekit). Hiljem on ta mänginud veel paljudes filmides. 1970. aastal kolis ta Varssavisse, kus töötas näitlejana mitmes teatris. 2003. aastast on ta Rahvusteatri näitleja. http://culture.pl/en/artist/janusz-gajos Janusz Gajos andmekogus IMDb (inglise)
Västerbotteni muuseum

Västerbotteni muuseum on Västerbotteni lääni kultuuriajaloo muuseum Rootsis, mis rajati 1886. aastal. See asub Umeås Gammlia piirkonnas ja tegutseb kogu Västerbotteni läänis, tegeldes muuhulgas arheoloogiaga. Västerbotteni muuseumis on ka Gammlia vabaõhumuuseum, suusanäitus (varem Rootsi Suusamuuseum), kalandus- ja merendusnäitus (varem Kalandus- ja Merendusmuuseum), Västerbotteni lääni rahvaliikumise arhiiv ning mitu saami laagrit. Kord kvartalis annab muuseum välja ajakirja Västerbotten. 2009. aastal külastas seda 229 000 inimest.[viide?] Västerbotteni muuseumi koduleht
Guitars – the Museum

Guitars – the Museum on Rootsis Umeås tegutsev kitarrimuuseum. Muuseum asub telliskivihoones, kus varem tegutses Vasaskolani kool. Samas majas on ka rokiklubi, restoran, muusikariistade pood ja plaadipood. Muuseum avati 2014. aasta jaanuari lõpul, kui tähistati Umeå valimist Euroopa kultuuripealinnaks. Muuseum on muusikariistade poe 4Sound ja rokiklubi Scharinska omanike ühisalgatus. Umeå omavalitsus on toetanud muuseumi ruumide remondi ja aastase kaasfinantseeringuga 2,4 miljoni Rootsi krooni ulatuses 2014. ja 2015. aastal. "Nöjespalatset Scharinska flyttar". SVT. Vaadatud 14.03.2014. "Gitarrmuseet skruvar upp volymen". Umea2014.se. 29.08.2013. Originaali arhiivikoopia seisuga 23.03.2014. Vaadatud 22.03.2014. "Guitars - the Museum, webbsida". Vaadatud 14.03.2014. "18 milj kr för musik i Vasaskolan". Umeå kommun. 25.03.2013. Vaadatud 22.03.2014. "Gitarrmuseum blir ett unikt besöksmål i Umeå". Umeå2014.se. 19.12.2012. Originaali arhiivikoopia seisuga 23.03.2014. Vaadatud 22.03.2014. Guitars – the Museum The Guitarist, October 2013: "Building the dream" (PDF) Umea.se: "Den hemliga gitarrsamlingen"
Mars

Mars oli vanarooma sõjajumal, tema kreeka vaste oli Ares. Marsi järgi on saanud nime planeet Marss.
Willi Stoph

Willi Stoph (hääldus: [štoof]; 9. juuli 1914 Berliin – 13. aprill 1999 Berliin) oli Saksa DV riigitegelane. Willi Stoph oli pärit töölisperekonnast. Põhikooli lõpetamise järel asus ta õppima müürsepa ametit. 1928. aastal astus Willi Stoph Saksamaa Kommunistlikku Noorsooühingusse ja 1931 Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. 1935–1937 teenis ta aega Wehrmachtis. Seejärel töötas ta Berliinis ühes arhitektibüroos. 1940. aastal mobiliseeriti Stoph Wehrmachti. Ta võttis osa sõjategevusest idarindel, 1942. aastal sai ta haavata ning teda autasustati Raudristiga. 1945. aasta aprillis langes ta Punaarmee kätte sõjavangi. 1945. aasta juulis põgenes ta Ida-Preisimaalt Nõukogude sõjavangilaagrist ja pöördus tagasi Berllini. 1949. aastal sai temast Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige ja 1950. aastal Rahvakoja (parlamendi) liige. Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liige oli ta alates 1953. aasta juulist. 1952–1955 oli ta Saksa DV siseminister ja 1956–1960 kaitseminister. 1962–1964 oli ta Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja. 24. septembrist 1964 kuni 3. oktoobrini 1973 ja 29. oktoobrist 1976 kuni 7. novembrini 1989 oli ta Ministrite Nõukogu esimees (sisuliselt peaminister). Vahepeal oli ta 3. oktoobrist 1973 kuni 29. oktoobrini 1976 Riiginõukogu esimees (formaalselt riigipea). 17. oktoobril 1989 ütles Willi Stoph Poliitbüroo istungil Erich Honeckerile: "Erich, es geht nicht mehr. Du musst gehen" ("Erich, nii enam ei lähe. Sa pead lahkuma"). Järgmisel päeval astuski Honecker parteijuhi ametist tagasi. 8. novembril 1989 astus Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo täies koosseisus tagasi, sealhulgas ka Stoph. 3. detsembril 1989 heideti Willi Stoph parteist välja. 8. detsembril 1989 Willi Stoph vahistati süüdistatuna korruptsioonis ja ameti kuritarvitamises, kuid tervislikel põhjustel vabastati ta 1990. aasta veebruaris. Ta püüdis saada poliitilist asüüli Nõukogude Liidus, kuid see ei õnnestunud. 1991. aasta mais arreteeriti Stoph uuesti seoses Berliini müüri ületamise katsel mõrvatute kriminaalasjaga. Tervislikel põhjustel vabastati ta vangistusest 14. augustil 1992. 1992. aasta novembris algas Berliini Stophi ja teiste Saksa DV tippjuhtide üle kohtuprotsess. 1993. aasta augustis lõpetati kohtuasi Stophi vastu tema vastutusvõimetuks tunnistamise tõttu. Elu lõpuperioodil elas Willi Stoph tagasitõmbunult pensionärina Berliinis. Willi Stoph ddr-geschichte.de SED-Führungsgremien : Übersicht über die Mitglieder und Kandidaten des Politbüros des ZK der SED (1949-1989) Bundesarchiv. SED- und FDGB-Archivgut Stoph, Willi wissen.de What happened on September 24, 1964 On this Day Peter Borowsky. Die DDR in den siebziger Jahren Bundeszentrale für politische Bildung Willi Stoph nndb.com 18. Oktober 1989: Der Rücktritt von Erich Honecker GeschichtsPuls Willi Stop 1914–1999 Lebendiges Museum Online Willi Stoph uni-protokolle.de David Childs. Obituary: Willi Stoph Independent, 20. aprill 1999 Shawn Bohannon. Armeegeneral Willi Stoph Axis History Was war am 17. August 1993 Chroniknet "Erich, es geht nicht mehr" : 03. Oktober 2008 - Vor 35 Jahren: Willi Stoph wird DDR-Staatsratsvorsitzender WDR
Nicaragua lipp

Nicaragua lipp on Nicaragua Vabariigi lipp. Lipp võeti esimest korda kasutusele 4. septembril 1908, aga kinnitati ametlikult 27. augustil 1971. Lipp põhineb Kesk-Ameerika Ühendriikide lipul ning on saanud inspiratsiooni Argentina lipust. Lipu külgede suhe on 3:5. Lipul on kolm horisontaalset võrdse laiusega laidu, keskmine on valge ja äärmised sinised. Valge laiu keskel on Nicaragua vapp.
Kristiansund

Kristiansund ('Christiani väin') on linn Norra looderannikul Møre og Romsdali maakonnas Nordmøre piirkonnas. Kristiansund koosneb neljast saarest. Suurim neist on Nordlandet, suuruselt teine ja kolmas saar on Gomalandet ja Kirkelandet ning neljas ja kõige väiksem on Innlandet. Kristansundi vald hõlmas Kristiansundi linna. 1. jaanuaril 2008 liideti Kristiansundi valla alla ka Frei saar, mis varem moodustas omaette Frei valla. Kristiansund on Norra üks kõige tihedamalt asustatud linnu. Linna asutas Taani kuningas Christian VI 1742. Liide sund tähendab väina.
Kolo Christopher Laurent Roger

Kolo Christopher Laurent Roger (ka Roger Kolo) on Madagaskari poliitik, kes oli 16. aprillist 2014 kuni 17. jaanuarini 2015 Madagaskari peaminister. Ta on hariduselt arst ega kuulu ühtegi parteisse. Madagascar: Roger Kolo, nouveau Premier ministre
Nissan Qashqai

Nissan Qashqai on Nissani väike linnamaastur, mida on toodetud alates 2006. aastast. Esimese põlvkonna Qashqaid müüdi Jaapanis ja Austraalias Nissan Dualise nime all ning kõikidel muudel turgudel oli auto nimeks Qashqai. Teise põlvkonna autosid Jaapani turul ei müüdud ning kõikidel turgudel oli nimeks Qashqai, välja arvatud USA turg, kus on auto nimeks Nissan Rogue Sport. Esimest ideeautot tutvustati 2004 Genfi autonäitusel ning tootmisvalmis autot näidati esmakordselt 2006. aasta Pariisi autonäitusel. 2008. aasta lõpus lisandus valikusse ka Qashqai+2, millel oli 135 mm pikem teljevahe ning 7 istekohta. 2009. aasta lõpus tutvustati Qashqai mudeliuuendust, mis jõudis müügile 2010. aasta kevadel. Nissan Qashqai ideeautona 2004. aastal 1. põlvkond 1. põlvkond +2 1. põlvkonna mudeliuuendus 1. põlvkond +2 mudeliuuendus Teist põlvkonda esitleti 2013. aasta novembris ning tootma hakati seda 2014. aastal. See on 5 cm pikem, 2 cm laiem, 1,5 cm madalam ja 1,5 cm pikema telgede vahega. Pearuumi on 1 cm rohkem. Märtsis 2014 müüdi Qashqaid Eestis 69 tükki. Klaaskatus röövib pearuumi, 19tollised veljed kaotavad mugavuse. 1,6 dCi mootoril on 130 hobujõudu ja kütusekulu 5,9 l/100 km. Lisaks sellele pakutakse ka 1,6 (163 hj) - ja 1,2-liitrist turbobensiinimootorit (115 hj) ning 1,5-liitrist diislit (110 hj). Sisemus on üsna mugav ja varustus hea, aga hind kallis. Pakiruum mahutab 439 liitrit. 2017. aastal läbis Qashqai mudeliuuenduse ning samal aastal hakati müüma Qashqaid ka Põhja-Ameerika ning seal on Qashqai nimeks Nissan Rogue Sport. 2. põlvkond 2. põlvkond 2. põlvkond mudeliuuendus 2. põlvkond mudeliuuendus Nissan Rogue Sport Kolmanda põlvkonna avalikustamine toimus 18. veebruaril 2021. Uus Qashqai on oma eelkäijast välismõõtudelt suurem (35 mm pikem, 32 mm laiem ning 25 mm kõrgem) ning ka 20 mm pikema teljevahega. Kõik mootorid on bensiinimootorid ning saadaval on ainult poolhübriidid ja täishübriid. 3. põlvkond 3. põlvkond "Geneva 2004: Nissan Qashqai concept crossover vehicle". 13. veebruar 2004. "World Premiere of Nissan Qashqai". 6. september 2006. "2021 Nissan Qashqai Revealed With Sharper Design, Big Tech Boost". 18. veebruar 2021. "2021 Nissan Qashqai revealed – sharp new looks, tech from X-Trail, new 1.3L mild hybrid, e-Power available". 18. veebruar 2021. "Uus Nissan Qashqai tuleb ainult hübriidmootoritega". 18. veebruar 2021. Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2021. Vaadatud 13. märtsil 2021.
Toyota Auris

Toyota Auris oli Toyota toodetav väikeauto, mis kasvas välja Toyota Corollast. Tegu oli luukpära ja teise põlvkonna puhul ka universaalkerega (Touring Sports) autoga. Aurist toodeti kaks põlvkonda, Toyota Corolla nime kasutati sel ajal ainult sedaankerega autode juures. Esimene põlvkond ehitati E150 seeria Corolla baasil ja seda esitleti 2006. aasta Pariisi autonäitusel ning samal aastal algas ka tootmine. Keretüüpidest olid saadaval kolmeukseline ja viieukseline luukpära. 1. põlvkond 1. põlvkonna 3-ukseline 1. põlvkonna mudeliuuendus 2010. aastal lisandus valikusse ka hübriidajamiga Auris HSD, mis kasutas Toyota Priusega sama jõuallikat ja akupakki. Aurise hübriid varustati 1,8-liitrise bensiinimootoriga, millel 73 kW (99 hj) ja elektrimootoriga, millel 60 kW (82 hj). Kahe mootori maksimaalne võimsus on 100 kW (136 hj) ja pöördemoment 207 Nm. Paraku on hübriidil pagasiruumi maht 75 liitrit väiksem kui sisepõlemismootoriga Aurisel. Teist põlvkonda esitleti 2012. aasta Pariisi autonäitusel ja müük Euroopas algas 2013. aastal. Kasutusel oli uuema, E180 seeria Toyota Corolla platvorm. Keretüüpidest oli saadaval viieukseline luukpära ja universaal Touring Sports. 2014. aasta märtsis müüdi Eestis 57 Aurist. 2015. aasta keskel esitleti 2. põlvkonna Aurise mudelivärskendust. Järgmise, 2018. aastal esitletud põlvkonna puhul kasutas Toyota taas Corolla nime ka luukpärade ja universaalide tähistamiseks ning pärast seda Aurise nime Toyota autodel enam Euroopa turul ei kasutatud. Auris 2. põlvkond Auris Touring Sports Hybrid Executive Auris 2. põlvkond mudeliuuendus Auris 2. põlvkond mudeliuuendus Tudor Rus (25. veebruar 2016). "Toyota Auris (E150) review, specs, problems". Dan Read (20. jaanuar 2011). "Toyota Auris Hybrid review (2010-2012)".
Eesti põllutööminister

Siin loetletakse Eesti põllutööministreid Jaan Raamot (Põllutöö- ja toitlusminister 24. veebruar 1918 – 16. november 1918) Otto Strandman (27. november 1918 – 8. mai 1919) Theodor Pool (Põllutöö- ja toitlusminister 8. mai 1919 – 18. november 1919, Põllutööminister 18. november 1919 – 30. juuli 1920, Põllutööminister 26. oktoober 1920 – 25. jaanuar 1921) August Kerem (30. juuli 1920 – 26. oktoober 1920, 2. august 1923 – 15. detsember 1925, 9. juuli 1929 – 12. veebruar 1931) Bernhard Rostfeld (25. jaanuar 1921 – 21. november 1922, 21. november 1922 – 2. august 1923) Heinrich Laretei (15. detsember 1925 – 23. juuli 1926) Oskar Köster (23. juuli 1926 – 4. detsember 1928, 19. juuli 1932 – 1. november 1932) Karl Soonberg (4. detsember 1928 – 9. juuli 1929) August Jürman (12. veebruar 1931 – 20. november 1931) Jaan Hünerson (20. november 1931 – 19. veebruar 1932) Artur Tupits (1. november 1932 – 18. mai 1933) Johannes Zimmermann (18. mai 1933 – 21. oktoober 1933) Nikolai Talts (21. oktoober 1933 – 11. september 1937) Artur Tupits (11. september 1937 – 9. mai 1938, 9. mai 1938 – 12. oktoober 1939, 12. oktoober 1939 – 21. juuni 1940) Kaarel Liidak (18. september 1944 – 16. jaanuar 1945) Tõnis Kint (14. jaanuar 1953 – 23. detsember 1970) Elmar Järvesoo (8. mai 1971 – 20. juuni 1992) Helmut Talts (20. juuni 1990 – 2. juuli 1992) Paul Muuli (15. september 1992 – 17. august 1997) Johannes Mikkola (12. detsember 1998 – 31. jaanuar 2002) Edgar Salin (7. detsember 2003 –) RAHVUSKOGU, 18.02.-17.08.1937 Eesti Rahvusraamatukogu virtuaalnäitus "Meie parlament ja aeg : fakte, sündmusi, dokumente, inimesi" VI RIIGIKOGU (Riigivolikogu ja Riiginõukogu), 07.04.1938-05.07.1940 Virtuaalnäitus "Meie parlament ja aeg : fakte, sündmusi, dokumente, inimesi"