laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Leila Säälik

Leila Säälik (sündinud 4. detsembril 1941) on eesti näitleja. 1963. aastal lõpetas ta Viljandi Kultuurharidustöö Kooli. Aastatel 1962–2008 oli ta Ugala teatri näitleja, vabakutselise näitlejana tegutseb ta jätkuvalt. Ta on mänginud filmides "Tuuline rand", "Maaletulek", "Teenijanna", "Vana daami visiit", "Klass" ja "Kertu". Ta on mänginud ka telesarjas "Pilvede all". 2005. aastal lavastas ta Ugalas Enn Vetemaa komöödia "Püha Susanna ehk Meistrite kool". 1974 Eesti NSV teeneline kunstnik 1974, 1976, 1982, 1985 Eesti NSV Teatriühingu preemia 1986 Eesti NSV rahvakunstnik 2003 Eesti Teatriliidu naispeaosatäitja auhind 2008 Viljandi linna teenetemärk 2011 Valgetähe IV klassi teenetemärk Ta oli aastatel 1965–1969 abielus Toomas Kalmetiga. Marko Suurmägi. Ugala kauane esinäitlejanna pälvis presidendi kõrge tunnustuse. Sakala, 3. veebruar 2011 Kaie Mölter. Leila Säälik mängib Vanemuises. Sakala, 26. november 2016 "Eesti filmi andmebaas. Leila Säälik". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. november 2016. Vaadatud 26. novembril 2016. Eesti NSV Teatriühingu preemiad parimate loominguliste saavutuste eest Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Viljandi Draamateatri “Ugala” näitleja Leila Säälik - Kalmet (1972) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Viljandi Draamateatri "Ugala" näitleja Leila Säälik Juuditi osas samanimelises lavastuses (1983) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Viljandi Draamateatri "Ugala" näitleja Leila Säälik kuninganna Gertrudi osas W. Shakespeare'i tragöödias "Hamlet" (1985) ERR arhiiv. Näitlejatund: Leila Säälik (1994)
Bruck-Mürzzuschlagi ringkond

Bruck-Mürzzuschlag on ringkond Austrias Steiermargi liidumaal. Ringkond tekkis 1. jaanuaril 2013, kui liideti Bruck an der Muri ja Mürzzuschlagi ringkond. Kaks aastat hiljem vähendati Steiermargi vallareformi käigus ringkonna valdade arvu 37-lt 19-le. Ringkonnas asuvad järgmised omavalitsusüksused: Aflenz Breitenau am Hochlantsch Bruck an der Mur Kapfenberg Kindberg Krieglach Langenwang Mariazell Mürzzuschlag Neuberg an der Mürz Pernegg an der Mur Sankt Barbara im Mürztal Sankt Lorenzen im Mürztal Sankt Marein im Mürztal Spital am Semmering Stanz im Mürztal Thörl Tragöß-Sankt Katharein Turnau
Mait Summatavet

Mait Summatavet (sündinud 5. juunil 1938) on eesti sisearhitekt ja disainer. 1960. aastal lõpetas ta Tartu Kõrgema Kunstikooli puitehistöö eriala. 1966. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi. Aastatel 1966–1967 töötas ta Kunstitoodete Kombinaadi kujundajana. 1967–1972 oli ta Eesti NSV Kunstifondi peakunstnik. Ta on teinud muu hulgas Vabariigi Presidendi residentsi, Eesti Panga ruumide, Ugala teatri, Viru hotelli restorani ja Barclay de Tolly maja sisekujunduse. Ta on disaininud mitmeid valgusteid. Ta töötas Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi disainikateedri õppejõuna. Aastatel 1987–1995 oli ta ERKI (1989. aastast Tallinna Kunstiülikooli) õppeprorektor, 1990. aastast Tallinna Kunstiülikooli professor, seejärel Eesti Kunstiakadeemia emeriitprofessor. Ta on Eesti Sisearhitektide Liidu, Eesti Kunstnike Liidu, Eesti Disainerite Liidu auliige. 1956. aasta Eesti meistrivõistlustel jääpurjetamises tuli ta 8 m² vabaklassi võitjaks. 1978 Eesti NSV teeneline kunstnik 1987 Eesti NSV rahvakunstnik 2014 Valgetähe III klassi teenetemärk 2017 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali elutööpreemia (erakordselt pika ja viljaka loometeega disainer, kes on ühesuguse virtuoossuse ja detailitäpsusega loonud nii mahukaid interjöörilahendusi, unikaalset mööblidisaini kui julgeid näitusekujundusi) 2022 Tema abikaasa Ella Summatavet on nahakunstnik. Tütar Kärt Summatavet on ehtekunstnik, teine tütar Triin Summatavet on graafik ja kunstiõpetaja. Summatavet, Mait, ENE 1. väljaanne, lisaköide, lk 210. Tartu Kõrgema Kunstikooli mööbliosakond tähistab 60. tegutsemisaastat näitusega EKA sisearhitektuuri eriala vilistlased Kai Lobjakas. Universaalne disainer Mait Summatavet. Sirp, 6.02.2014 Eesti Kunstiakadeemia emeriitprofessorid "ESBL sporditulemused. Mait Summatavet". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. november 2016. Vaadatud 26. novembril 2016. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Sisearhitekt Mait Summatavet (1975) Summatavet, Mait - Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi disainikateedri õppejõud (1980) ERR arhiiv. Tähelaev: Mait Summatavet (2013)
Printemps (Monet)

„Kevad“ (prantsuse keeles „Printemps“) on prantsuse kunstniku Claude Monet’ õlimaal lõuendil. 1872. aastal valminud teos asub Waltersi Kunstimuuseumis Baltimore’is. Monet on kujutanud maalil oma esimest abikaasat, sirelite varjus istuvat ja lugevat Camille Doncieux’d (1847–1879).
Harakas (Monet)

„Harakas“ (prantsuse keeles „La Pie“) on prantsuse kunstniku Claude Monet’ õlimaal lõuendil. 1868–1869. aastal valminud teos asub Orsay muuseumis Pariisis. Maal on saanud nime taral istuva haraka järgi. "La pie" (inglise, prantsuse, itaalia, hispaania ja saksa). Orsay muuseum. Vaadatud 24.11.2016.
2016.–2017. aasta maailma karikasari murdmaasuusatamises

2016.–2017. aasta murdmaasuusatamise maailma karikasari oli 36. ametlik maailma karikasarja hooaeg. Esimene MK-etapp toimus 26. novembril 2016 Soomes Kuusamos ja viimane etapp peeti 19. märtsil 2017 Kanadas Québecis. Algselt pidi viimane etapp toimuma Venemaal Tjumenis. "Men's Sprint C – Ruka, Finland". FIS. 26. november 2016 "Men's 15km C – Ruka, Finland". FIS. 27. november 2016 "Men's Sprint C – Lillehammer, Norway". FIS. 2. detsember 2016 "Men's 10 km F – Lillehammer, Norway". FIS. 3. detsember 2016 "Men's 15 km Pursuit C – Lillehammer, Norway". FIS. 4. detsember 2016 "Men's 3-Day Tour Standing Overall – Lillehammer, Norway". FIS. 4. detsember 2016 "Men's 30 km F – Davos, Switzerland" . FIS. 10. detsember 2016 "Men's Sprint F – Davos, Switzerland". FIS. 11. detsember 2016 "Men's 15 km F Mass start – La Clusaz, France". FIS. 17. detsember 2016 "Men's Sprint F – Val Müstair, Switzerland". FIS. 31. detsember 2016 "Men's 10 km C Mass start – Val Müstair, Switzerland". FIS. 1. jaanuar 2017 [ "Men's 20 km Skiathlon – Oberstdorf, Germany"]. FIS. 3. jaanuar 2017 [ "Men's 15 km F Pursuit – Oberstdorf, Germany"]. FIS. 4. jaanuar 2017 [ "Men's 10 km F – Toblach, Italy"]. FIS. 6. jaanuar 2017 "Men's Sprint C – Drammen, Norway". FIS. 8. märts 2017 "Men's Sprint F – Quebec City, Canada". 17. märts 2017 "Men's 15 km C Mass Start – Quebec City, Canada". 18. märts 2017 "Men's 15 km F Pursuit, Result – Quebec City, Canada". 19. märts 2017 "World Cup Final Overall Standing Men – Quebec City, Canada". 19. märts 2017 "Ladies Sprint C – Ruka, FIN". FIS. 26. november 2016 "Ladies 10km C – Ruka, Finland". FIS. 27. november 2016 "Ladies Sprint C – Lillehammer, Norway". FIS. 2. detsember 2016 "Ladies 5 km F – Lillehammer, Norway" . FIS. 3. detsember 2016 "Ladies 3-Days Tour Standing Overall – Lillehammer, Norway". FIS. 4. detsember 2016 "Ladies 15 km F – Davos, Switzerland". FIS. 10. detsember 2016 "Ladies Sprint F – Davos, Switzerland". FIS. 11. detsember 2016 "Ladies 10 km Mass start F – La Clusaz, France". FIS. 17. detsember 2016 "Ladies 10 km C Mass start – Toblach, Italy". FIS. 7. jaanuar 2017 "Ladies 9 km F Pursuit climb, Winner of the day – Val di Fiemme, Italy". FIS. 8. jaanuar 2017 "Tour de Ski Overall Standing Ladies". FIS. 8. jaanuar 2017 "Ladies Sprint C – Drammen, Norway" . FIS. 8. märts 2017 "Ladies 30 km C – Oslo, Norway" . FIS. 11. märts 2017 "Ladies Sprint F – Quebec City, Canada". 17. märts 2017 "Ladies 10 km C Mass Start – Quebec City, Canada". 18. märts 2017 http://medias2.fis-ski.com/pdf/2017/CC/4039/2017CC4039PRL.pdf "Ladies 10 km F Pursuit, Winner of the day – Quebec City, Canada"]. 19. märts 2017 "World Cup Final Overall Standing Ladies – Quebec City, Canada". 19. märts 2017 Murdmaasuusatamise maailma karikasari FIS-i kodulehel
Rue sous la neige, Argenteuil

„Tänav lume all, Argenteuil“ (prantsuse keeles „Rue sous la neige, Argenteuil“) on prantsuse kunstniku Claude Monet’ õlimaal lõuendil. 1875. aastal valminud teos asub Rahvusgaleriis Londonis. Maalil on Pariisi lähistel asuv talvine Argenteuil. Pildil on kujutatud lumega kaetud Saint-Denis’ puiestee, kuhu Monet koos perega oli hiljuti kolinud (praegune aadress: Karl Marxi puiestee nr 21). "Snow Scene at Argenteuil" (inglise). Rahvusgalerii. Vaadatud 26.11.2016.
Erhard Krack

Erhard Krack (9. jaanuar 1931 Danzig (tänapäeval Gdańsk, Poola) – 13. detsember 2000 Berliin) oli Saksa DV riigitegelane. Aastatel 1965–1974 oli ta Saksa DV kohaliku tööstuse ja toiduainetetööstuse minister. Erhard Krack oli 11. veebruarist 1974 kuni 11. veebruarini 1990 Ida-Berliini linnapea. Linnapeaametist lahkumise järel Erhard Krack enam uut töökohta ei leidnud. Ta elas tagasitõmbunult ja poliitikas ei osalenud. 1993. aastal karistati teda 1989. aasta mais toimunud Saksa DV kohalike valimiste tulemuste võltsimise eest 10-kuulise tingimisi vabaduskaotusega. Erhard Krack Jugendopposition in der DDR Germany : States after 1945 rulers.org Erhard Krack geb. 9. Januar 1931 Danzig gest. 13. Dezember 2000 Chronik der Wende Erhard Krack ist tot: Von der SED sagte er sich in der Wende los Der Tagesspiegel, 15. detsember 2000
Walter Ong

Walter Jackson Ong (30. november 1912 Kansas City – 12. august 2003 Saint Louis) oli USA jesuiidi preester, ingliskeelse kirjanduse professor, kultuuri- ja usundiloolane ning filosoof. Ta uuris, kuidas üleminek suulisuselt kirjalikkusele mõjutas kultuuri ja muutis inimteadvust. Frontiers in American Catholicism (New York: Macmillan, 1957). Ramus and Talon Inventory (Cambridge, MA: Harvard UP, 1958). Ramus, Method, and the Decay of Dialogue: From the Art of Discourse to the Art of Reason (Cambridge, MA: Harvard UP, 1958). American Catholic Crossroads (New York: Macmillan, 1959). The Barbarian Within (New York: Macmillan, 1962). In the Human Grain (New York: Macmillan, 1967). Rhetoric, Romance, and Technology (Ithaca: Cornell UP, 1971). Interfaces of the Word (Ithaca: Cornell UP, 1977). Orality and Literacy: The Technologizing of the Word (London: Methuen 1982; 2. trükk New York: Routledge, 2002). Veebiversioon. Hopkins, the Self, and God (Toronto: U of Toronto P, 1986). Faith and Contexts, 4 vols. Toim Thomas J. Farrell and Paul A. Soukup. (Atlanta: Scholars P, 1992-1999). An Ong Reader: Challenges for Further Inquiry. Toim Thomas J. Farrell and Paul A. Soukup. (Cresskill, NJ: Hampton P, 2002).
Moshe Kahlon

Moshe Kahlon (heebrea keeles משה כחלון; sündinud 19. novembril 1960 Haderas) on Iisraeli poliitik, ta kuulus aastatel 2003–2013 Likudi, aastast 2014 kuulub ta enda asutatud erakonda Kulanu. Ta on 2015. aastast Iisraeli rahandusminister. Ta sündis aastal Haderas Haifa ringkonnas Liibüast pärit repatriantide perekonnas. Aastatel 1978–1986 oli ta aja- ja üleajateenistuses Iisraeli armees. Pärast ajateenistust tegeles ta autotarvikute äriga. Seejärel õppis ta poliitteadusi Haifa Ülikoolis, kus ta lõpetas ülikooli bakalaureusena. Esimest korda valiti ta Knessetisse aastal 2003, teda on mitu korda Knessetisse tagasi valitud. 14. juulist 2009 kuni 31. märtsini 2013 oli ta Iisraeli sideminister, lisaks oli ta 19. jaanuarist 2011 kuni 31. märtsini 2013 (peaminister Binyamin Netanyahu palvel) ka Iisraeli sotsiaalkindlustusminister. Aastast 2015 on ta Iisraeli rahandusminister. Moshe Kahlon on abielus ja tal on kolm last.
Voldemar Haas

Voldemar Haas (2. juuni 1898 Tori vald – 4. veebruar 1982 Tallinn) oli eesti teatrikunstnik ja maalikunstnik. Alustas kunstiõpinguid 1919. aastal Pallases. Õpingute ajal töötas ta Eesti Rahva Muuseumis. 1920. aastal tegi ta vanavara kogumisretki Karulasse, Harglasse, Tõstamaale ja Kihnu saarele. Õppis Pallases 1923. aastani Konrad Mäe ja Ado Vabbe õpilasena. Aastatel 1923–1937 oli ta Vanemuise teatri dekoraator-lavastuskunstnik. Aastatel 1937–1954 töötas Estonia teatri dekoraatori-lavakujundajana. Pärast Teist Maailmasõda rajas ta koos Natalie Meiga Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis teatrikunsti osakonna. Aastatel 1944–1967 töötas ta Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi (1951. aastast Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi) õppejõuna, 1947. aastast oli professor. Ta viljeles ka tahvelmaali. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 1945 Eesti NSV teeneline kunstitegelane 1951 Stalini preemia 1957 Eesti NSV rahvakunstnik Tema tütar on tekstiilikunstnik Mall Tomberg. "Otto Aloe aeg Vanemuises 1935–1940". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. november 2016. Vaadatud 27. novembril 2016. "Rahvusooper Estonia. Arhiivitar pajatab". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. detsember 2016. Vaadatud 27. novembril 2016. "Rios galerii. Haas, Voldemar". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. november 2016. Vaadatud 27. novembril 2016. Kalmistute register HAUDI Frits Matt. Voldemar Haas. Tallinn: Eesti NSV Kunst, 1958. Piret Õunapuu. Voldemar Haas. Eesti Rahva Muuseum, 2009. Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Haas, Voldemar- teatri "Vanemuine" dekoraator (1933) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Haas, Voldemar - "Estonia" teatri dekoraator, Eesti Riikliku Kunstiinstituudi professor Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Natalie Mei - teatrikunstnik, raamatugraafik ja Voldemar Haas - professor, teatrikunstnik (1966)
Skujene vald

Skujene vald (läti keeles Skujenes pagasts) on vald Lätis Cēsise piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Amata, Zaube, Nītaure, Taurene, Kaive ja Vaive vallaga. Valla pindala on 177 km². 2016. aasta seisuga elas seal 842 inimest. Valla keskuseks on Skujene küla, vallavanem on Vita Demešenkova. Aastal 1935 oli Skujene valla pindala 65 km² ja seal elas 1276 inimest. Aastal 1945 moodustati vallas Skujene ja Kaive külanõukogu, vald likvideeriti aastal 1949. Aastal 1954 liideti Skujene külanõukoguga likvideeritav Dūmkalnsi külanõukogu. Aastal 1959 liideti Skujene külanõukogu Leimaņi külanõukoguga, ent aastal 1964 moodustati see taas. Aastal 1965 arvati külanõukogu koosseisu Kosa, Zaube ja Sērmūkši külanõukogus asunud Skujene sovhoosi ja Kosa külanõukogu keskuseks olnud Kosa küla maad, ent kolhooside Drošais ceļš ja Kaive maad arvati moodustatava Kaive külanõukogu koosseisu. Aastal 1975 liideti Skujene külanõukoguga veel osa Sērmūkši külanõukogu maid. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Amata piirkonda. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Drapmaņi muinaskalmed. Regionaalse kaitse all on Skujene ordulinnus, Ģībēni muinaskalmed, Taurupe muinaskalmed, Skujene kirik ja Skujene kiriku orel, Skujene kiriku keskaegne kalmistu, Eži või Māļi õigeusu kirik, Siši muinaskalmed, Ķibere muinaskalmed ehk Ķibere küngas, Māļi keskaegne kalmistu ja hiiepaik Drapmaņi Kirikumägi. Valla tähtsaim jõgi on selle piirialadel voolav Amata. Looduskaitse all on Andrēni tamm, Dūmkalnsi kased, Dūmkalnsi tammed, Dūmkalnsi kuused, Sērmūkši tammed, Ošiņi kuusk ja Druvase tammed. Lisaks on looduskaitse all veel kolm nimetut põlispuud. Aastal 2011 elas vallas 790 lätlast, 34 venelast, 7 valgevenelast, 2 ukrainlast ja 4 leedulast. Valla külad: Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Varem asus vallas veel Prišņicase küla. Māļi õigeusu kirik Skujene luteri kirik Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Iedzīvotāju reģistra statistika uz 01.01.2016. Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās Amatas novads, vaadatud 15.06 2019 Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Viitamistõrge: Vigane <ref>-silt. Viide nimega GcWbC on ilma tekstita. Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts, vaadatud 14.08 2023 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Skujene vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Sēlpilsi vald

Sēlpilsi vald (läti keeles Sēlpils pagasts) on vald Lätis Jēkabpilsi piirkonnas Aastatel 2009–2021 kuulus vald Sala piirkonda. Valla asulaid: Bisenieki, Sēlija, Sēlpils, Vecsēlpils. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024.
Vilce vald

Vilce vald (läti keeles Vilces pagasts) on vald Lätis Jelgava piirkonnas. Valla suurimad asulad on Vilce, Ziedkalne, Mūrmuiža, Bandenieki, Blankenfelde, Kalnrozes, Kapteines, Mazvilce. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024.
Varieši vald

Varieši vald (läti keeles Variešu pagasts) on vald Lätis Jēkabpilsi piirkonnas. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Krustpilsi piirkonda. Valla asulaid: Varieši, Antūži. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024.
Augstroze mõis

Augstroze mõis (saksa keeles Schloß Hochrosen, läti keeles Augstrozes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Straupe kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Limbaži piirkonnas Umurga vallas Augstrozes muiža asulas. Mõis on kujunenud Augstroze vasallilinnuse läänist, mis oli Rosenite valduseks. Aastal 1759 ostis mõisa 8000 taalri eest Johann Georg Meyendorff. Aastal 1776 päris mõisa Walter Udo Daniel Meyendorff, kes sai hiljem ka Dauguļi mõisa omanikuks. Mõisa hooned ehitasid 18. sajandi lõpus või 19. sajandi alguses Meyendorffid. Hiljem on mõisat omanud Rosenid. Mõisas on alates 1852. aastast − ehkki mitte järjepidevalt − Augstroze põhikool. Aastal 1860 rajati mõisa juurde looduskaitsealune lehiseallee. Allee põhiliigiks on euroopa lehis, ent selles kasvab arvukalt muidki puuliike (sanglepp, harilik tamm, arukask ja sookask, harilik kuusk, harilik pihlakas, hõberemmelgas, raagremmelgas ja rabe remmelgas). Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal viis adramaad, sellele allus 240 mees- ning 243 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus koos Dauguļi mõisaga kolm adramaad. Aastal 1688 oli mõisade suurus 7 ja 3/4 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 4 ja 3/4. Aastal 1757 oli mõisa suurus neli adramaad, aastal 1823 oli mõisal adramaid 7 ja 3/20. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 7 ja 3/20, aastal 1881 aga 5 ja 76/80, lisaks 8 ja 13/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses. Mõisale kuulus aastal 1816 kaks karjamõisa: Althof ja Umurga kihelkonda jääv Charlottenhof. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 99-100 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 189-190. "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 28. detsember 2017. Vaadatud 13. mail 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 252. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 94 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 179. Sakk, Ivar. Läti mõisad. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 51. Augstroze mõis Līga Landsberga lätikeelses blogis
Augstrozes muiža

Augsrozes muiža (ka Augstroze) on küla (mazciems) Lätis Limbaži piirkonnas Umurga vallas Augstroze Suurjärve kaldal. Küla kujunes Augstroze mõisa maadele; ka asula nimi tuleneb mõisast ja tähendab tõlkes Augstroze mõisa. Mõis kujunes omakorda Augstroze vasallilinnuse juurde, mis tänapäeval on varemetes. Muinsusmälestistest on regionaalse kaitse all hiiepaik Lieplejase Elki tammed ehk ohvritammed. Kohaliku kaitse all on Rootsi kübara nime kandvad keskaegsed kindlustised. Augstrozes muiža idaosa jääb Augstroze kaitsealale, sella kui kogu küla asub Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal. Looduskaitse all on Augstroze lehiseallee, viis Augstroze allee lehist, kümme Augstroze allee paju, hõberemmelgas ümbermõõduga 5 meetrit, Krogzemi tamm, Krogzemi kuusk, Druviņase tamm, Jāņis Mārtiņsi tamm, Jāņkalni tamm, Lieplejase tammed, Augstroze mõisa tammed, Augstroze mõisa saar, Augstroze lehis, Augstroze mõisa lehis, Augstroze kalmistu lehis. Külas tegutseb põhikool. Seal asub ka aastal 1859 valminud Augstroze kirik. Külas asub Augstroze bussipeatus. Aastal 2007 oli külas 15 elanikku. Vietvārdu datubāze Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Autotransporta direcija Vietvārdu datubāze
Jaan Piirson

Jaan Piirson (7. jaanuar 1886 – 15. jaanuar 1920) oli Eesti politseinik. Ta teenis rajooniülemana Kõnnu vallas. Ööl vastu 15. jaanuari 1920 korraldasid politseiametnikud ja kaitseliitlased Anija ja Kolga vallas haarangu väejooksikute tabamiseks, kus ka Piirson osales. Sel ajal kui ta kahte tabatut umbes pool kilomeetrit eemal asuvasse kaitseliidu staapi viis, avati Viinistu küla põhjapoolsest otsast tema pihta püssituli, mille tagajärjel saabus Piirsoni silmapilkne surm.
Otto Kokk

Otto Kokk (jaanuar 1884 Lihula vald – 19. mai 1920 Sipa vald) oli Eesti politseinik. Ta sündis Lihula vallas Kinksi külas talupidaja pojana. 1.aprillil 1920 astus politseiteenistusse, teenides algul Haapsalus noor-kordnikuna, kust samal aastal määrati vanem-kordnikuks Sooniste valda. Kokk suri 19.mail 1920 teenistuskohuste täitmisel Sipa vallas Kohatu veski lähedal, tabatuna metsast teadmata kurjategija poolt lastud kuulist.
Jaan Vabbi

Jaan Vabbi (1. november 1887 Rääma, Pärnu, Pärnumaa – 18. september 1922 Vana-Kariste vald, Pärnumaa) oli Eesti politseinik. Vana-Kariste rajooniülem Jaan Vabbi tapeti 18. septembril 1922 Vana-Kariste vallas talle kuuluvas korteris läbi akna lastud püssikuuliga. Hiljem selgus juurdluse käigus, et tapjaks osutus tuntud varas Jaan Sotter, kellele oli kohus vangistuse määranud ja kelle rajooniülem Vabbi oli mõne nädala eest karistuse kandmiseks vahistanud. Sotter oli vanglast põgenenud ja Vabbi kättemaksuks tapnud. Hiljem põgenes ta Venemaale.
Herman Ubin

Herman Ubin (3. veebruar 1887 – 1. detsember 1924 Tallinn) oli Eesti politseinik. Herman Ubin teenis rajooniülemana raudteepolitsei 1. jaoskonnas. Ööl vastu 1. detsembrit 1924 oli ta valveteenistuses. 1. detsembri riigipöördekatse käigus jaama sisenenud mässajad, kellest mõni kandis raudteelase ametivormi, arreteerisid kõik ametnikud. Mässajad käskisid seisata rongid ja püüdsid katkestada ka sidepidamise. Osa mässajaid suundus jaama trepile, teine osa jaamapolitsei ruumidesse. Rajooniülem Herman Ubin oli just väljumas politseijaoskonna ruumist, et minna vastu saabuvale rongile. Mässajad lasksid ta kohe maha. Herman Ubina peres olid abikaasa ja poeg. Ta on maetud Rahumäe kalmistule.