laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jean-Gaspard Deburau

Jean-Gaspard Deburau (sünninimi Jan Kašpar Dvořák; 31. juuli 1796 Kolín – 16. juuni 1846 Pariis) oli Böömimaalt pärit Prantsusmaa näitleja ja miim. Deburau vanemad oli rändtsirkuseartist Philippe-Germain Deburau ja tšehhi teenijanna Kateřina Gráffová. 1810. aastatel sattus Deburau rändtsirkusega Pariisi. Seal esinedes Théâtre des Funambules'is commedia dell'arte'i etendustes tõusis ta varsti lavatäheks. Populaarseks sai tema mängitud Pierrot' lavakuju. Funambules' teatris mängis ta oma elu lõpuni. Pärast Deburau surma esines miimina tema poeg Charles Deburau. 1945. aastal linastus filmiklassika varamusse kuuluv Marcel Carné film "Les Enfants du paradis" ("Ülemise rõdu lapsed"), milles Jean-Gaspard Deburau'd lavanimega Baptiste kehastas Jean-Louis Barrault. 1946. aastal lõi Carné koos Marcel Marceau'ga pantomiim-balleti "Baptiste".  Jean-Gaspard Deburau – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Monokristall

Monokristall on terviklik üksik ühtse kristallvõrega mineraalitera. Monokristallile vastanduvad paljudest mineraaliteradest koosnevad agregaadid, näiteks kivimid. Monokristall, nagu kristallstruktuuriga tahkised üldse, ei pea koosnema ühe keemilise elemendi aatomitest. Looduses leidub haliidi, kvartsi ja paljude teiste mineraalide monokristalle. Monokristalle kasvatatakse erinevatest ainetest. Neid kasutatakse teaduses ja tehnikas, eriti raadiotehnikas ja elektroonikas. Viimasel juhul on monokristallid pooljuhtkristallid. Elektroonika jaoks tehtavad pooljuhtkristallid valmistatakse põhiosas ränist või germaaniumist. Kristalli teatud osadele lisatakse mõne muu elemendi aatomeid, et muuta piirkonna juhtivustüüpi. Kui lisatava elemendi aatomi väliselektronkihil on rohkem elektrone kui näiteks ränil, on tegemist elektronjuhtiva alaga. Kui aga väliskihi elektrone on lisataval ainel vähem, nimetatakse antud piirkonna juhtivust aukjuhtivuseks. Alumiiniumkaaliumsulfaadi monokristall Vasksulfaati monokristall Metanooni monokristall, mis fluorestseerub UV valguse toimel
850

850. aasta Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand Aastakümned: 800. aastad 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad - 850. aastad - 860. aastad 870. aastad 880. aastad 890. aastad 900. aastad Aastad: 845 846 847 848 849 - 850 - 851 852 853 854 855 ... Arnulf, Frangi keiser ...
Charles Deburau

Jean Charles Deburau (15. veebruar 1829 Pariis – 19. detsember 1873 Bordeaux) oli prantsuse miim, Jean-Gaspard Deburau poeg. Pärast Jean-Gaspard Deburau surma (1846) pakkus Théâtre des Funambules'i direktor 17-aastasele Charlesile esineda laval isa loodud lavakujudes. Debüüt toimus novembris 1847. Deburau jäi lavale aastateks, kuid isa lavamenuni ei küündinud. Pealegi pakkus tugevat konkurentsi Paul Legrand (1816–1898). 1850. aastate lõpust mängis Deburau Bordeaux' ja Marseille teatrites. Tema õpilasi oli Louis Rouffe (1849–1885).
Pierrot

Pierrot oli üks commedia dell'arte tüüptegelasi (itaalia keeles tipi fissi). Pierrot oli äratuntav üleni valge ja oma kehale liigsuure riietuse järgi. Itaalia teatritrupid (Comédie italienne), mis tegutsesid Pariisis alates 1570. aastatest ning olid sajandiga mugandanud itaaliakeelsed näidendid prantsuse keelde, keskendusid rohkem füüsilisele komöödiale kui sõnamängule, teisendasid ja lisasid tegelaskujusid. Pierrot oli üks prantsuspärastest lisadest, tema eelkäijaid on mitu: itaalia Pulcinella (kandis samuti lohvat valget kostüümi, aga ka valget pika ninaga maski), Molière'i näidendi "Don Juan, ou le Festin de pierre" talupojast tegelane ja Gilles lihtsameelne (ta oli Pierrot’ga väga sarnane nii riietuselt kui ka karakterilt ja neid on hiljem tihti segi aetud). Pierrot oli zanni ehk meesteenrist tegelane, kelle iseloomujoonteks olid laiskus, aeglus, õgardlus ja lihtsameelsus, mida vürtsitasid üksikud vaimuvälgatused. Pierrot' lihtsameelsusest tingitud juhuslikud väärarusaamad ja apsakad lõppesid enamasti õnnelikult. Commedia dell'arte kostüümid olid levinud karnevaliriietusena ning 19. sajandi esimese poole Prantsuse monarhia restauratsiooniperioodil väljendasid taolised kostüümid nostalgiat ancien régime'i vastu. Alates 1840. aastatest kuni sajandi lõpuni muutus Pierrot ullikesest tasapisi süngeks ja kiuslikuks tegelaseks. Jean-Antoine Watteau polnud esimene, kes maalis commedia dell'arte tegelasi ja näitlejaid. Näiteks maalis neid ka Watteauga koostööd teinud Claude Gillot. Watteau uuenduseks oli tegelaskujude paigutamine arkaadiasse ning Pierrot' esiplaanile toomine. Lihtsameelne Pierrot on justkui seltskonda sattunud tülikas ja üleliigne isik. Samal ajal võib Pierrot' kehahoiakust ja õndsast näoilmest järeldada, et ta pole ise teadlik oma üleliigsusest. Näiteks 1712. aasta maalil „Õnnelik Pierrot“ on naeratav peategelane asetatud kahe galantse paari vahele. Enamikul Watteau teatriteemalistel maalidel vaatab Pierrot pildi pinnalt vaataja poole. Sellist poosi on pikka aega peetud nii tegelase kui kunstniku enda kurbuse väljenduseks, kuid tõenäoliselt on tegemist 19. sajandi keskpaiga leiutisega. Kurblikkuse omistamine tuleb tõenäoliselt 1830.–1840. aastatest, kui itaalia komöödiast oli järgi jäänud vaid pantomiimnäidendid. Jean-Gaspard Deburau oli võimekas näitleja, kes nägi astma tõttu haiglane välja, minestas tihti laval ning töötas oma surmani teatris. Tõenäoliselt seoti Deburau kehastatud Pierrot Watteau omaga, kuna 1718.–1719. aastal maalitud „Pierrot“ toodi pärast aastakümnetepikkust pausi taas publiku ette vaid mõni kuu pärast kuulsa näitleja surma, sidudes nad kurbuse kaudu. Commedia dell'arte näitlejatel oli kombeks publikuga otse suhelda ja purustada kujutelm Denis Diderot' poolt välja mõeldud „neljandast seinast“, pakkudes vaatajale iroonilise meeldetuletuse laval toimuva illusoorsusest. Watteau Pierrot’d mängisid sarnast rolli, viidates maali ebareaalsusele, olles toetatud ka näiteks nähtavate pintslilöökide poolt. Judy Sund (september 2016). "Why So Sad? Watteau's Pierrots". ART BULLETIN VOLUME XCVIII NUMBER 3. Lk 321–347.
Žłobini rajoon

Žłobini rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Homieli oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 2111 km². 2016. aasta seisuga elas seal 102 017 inimest. Rajoon moodustati 1924. aastal, aastast 1938 Homieli oblasti koosseisus. Tänapäevastes piirides on rajoon aastast 1962. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Akciabri, Dabrahošča, Karotkavičy, Kirava, Krasny Bierahi, Łucki, Majskaje, Malevičy, Novyja Markavičy, Paparatnaje, Pirevičy, Sałanoje, Staraja Rudnia, Strešyni, Ščadryni ja Vierchniaja Ałba külanõukogu. Lisaks moodustab omaette haldusüksuse veel Žłobini linn, mis on ka rajooni halduskeskus. Žłobini kõrval on suurimaks asulaks Strešyni alev. Teisi asulaid: Krasny Bierah, Kazimirava. Dobasna jõgi Kabanaŭka Prybudak Rajoon asub Polesjes, põhjapoolsem osa ka Kesk-Biarezina tasandikul. Pinnamood on tasane, 98 % rajooni territooriumist hõlmavad alad kõrgusega 130—145 meetrit. Madalaim koht asub Dnepri kaldal (118 m), kõrgeim koht asub Dabrahošča küla juures (151,5 m). Tähtsaimaks jõeks on Dnepr, teised suuremad jõed on selle lisajõed Biarezina ja Dobasna jõgi. 2009. aasta seisuga oli elanikest 84,95% valgevenelasi, 9,26% venelasi, 1,84% ukrainlasi ja 3,95% muust rahvusest inimesi. 54,95% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 40,59% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 23,9% elanikke, vene keelt aga 70,28%. Численность населения на 1 января 2018 г. и среднегодовая численность населения за 2017 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов, городов и посёлков городского типа. // Национальный статистический комитет Республики Беларусь. — Мн., 2018. «Дзяржаўны зямельны кадастр Рэспублікі Беларусь»  Žłobini rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Rajooni kaart
Leevi Madetoja

Leevi Antti Madetoja (17. veebruar 1887 Oulu – 6. oktoober 1947 Helsingi) oli soome helilooja, dirigent ja muusikaõpetaja. Ta õppis 1906–1910 Helsingi Muusikainstituudis Armas Järnefelti, Erik Furuhjelmi ja Jean Sibeliuse juhendamisel. Hiljem töötas dirigendina Viiburis. Madetoja kirjutas ooperid "Pohjalaisia" ja "Juha", balleti "Okon Fuoko" ning 3 sümfooniat. Ta lõi ka kammermuusikat, kantaate ja koorilaule. Madetoja heliloomingus lisandub soome rahvuslikule mõtlikule stiilile prantsuspärane kõla läbipaistvus ja peenus. Ta on Jean Sibeliuse järgses soome klassikalises muusikas silmapaistvaim hilisromantik. Ta oli abielus luuletaja L. Onervaga.
Michelle Creber

Michelle Nicole Creber (sündinud 7. septembril 1999) on Kanada näitleja ja laulja.
Strešyn

Strešyn (transkribeerituna Strešõn) on alev (endine linn) Valgevenes Homieli oblastis Žłobini rajoonis, Strešyni külanõukogu halduskeskus. Alev asub Dnepri jõe kaldal, oblasti keskusest Homielist 105 ja rajooni keskusest Žłobinist 21 kilomeetri kaugusel. Poola keeles on alevi nimekuju Streszyn. Alevis on metsamajand, jõesadam. Haridust annab keskkool, alevis on postkontor, kultuurimaja ja raamatukogu. Strešynisse rajati XII sajandil puidust piirdeaia, muldvalli ja vallikraaviga linnus, mille juurde kujunes ka asula. Asula kuulus algselt Polotski vürstiriiki, hiljem aga Tšernigovi vürstiriiki. Strešyni kohta on kirjalikke teateid alates XIV sajandist. Seoses territoriaal-administratiivse reformiga aastail 1565-1566 hakkas asula kuuluma Minski vojevoodkonda ja Rečyca maakonda. XVI sajandi lõpupoolel nimetati seda dokumentides linnaks. XVI-XVII sajandil kannatas Strešyn korduvalt tatarlaste ja Moskva vägede rüüsteretkede läbi. XVII sajandi alguses ehitasid aleviku omanikud Sołtanid sinna katoliku kiriku. Aastal 1638 oli seal katoliku kiriku kõrval ka õigeusu kirik, seal asusid nii linnus kui mõis, linnuse juurest viis aga parv üle Dnepri jõe. Aastal 1654 rüüstasid alevit kasakad, kes põletasid maha ka sealse linnuse. Aastal 1700 asutati Strešynisse potasevabrik. Seoses Poola jagamisega läks alev aastal 1793 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Rogatšovi maakonda. Toona oli see Ostermanide valduses. Aastal 1807 valmis seal praegune õigeusu kiriku hoone. Aastal 1897 oli alevis 10 poodi, kaks palvemaja, postkontor, auruveski, kõrts. Strešynis peeti kaks korda aastas laata. Aastal 1909 oli alevis kool, mille juures tegutses ka raamatukogu. Aastal 1917 sulgesid enamlased sealse kiriku. Aastal 1918 vallutasid Strešyni Saksa väed. Aastal 1919 võttis Valgevene NSV juhtkond vastu otsuse, et alev kuulub Valgevene koosseisu. Reaalselt läks Strešyn Valgevene NSV koosseisu aastal 1924, kus sellest sai samanimelise rajooni ja külanõukogu halduskeskus. Asula elanikud moodustasid seal kaks kolhoosi. Alevi staatuse sai Strešyn 24. septembril 1938. 11. augustist 1941 kuni 29. novembrini 1943 oli alev Saksa okupatsioonivägede kontrolli all, kes hukkasid 319 sealset elanikku. Sõja alguses avati kohalike elanike palvel taas sealne kirik, ent hiljem suleti see taas. Aastast 1986 on kirikuhoone taas õigeusu kiriku valduses. Strešyn Kirik Iaan Karmianski – Valgevene vaimulik Nikolai Kirov – Nõukogude jooksja Grigori Rutman – Nõukogude keemik Dzmitryj Biarnacki – Nõukogude sõjaväelane Численность населения на 1 января 2018 г. и среднегодовая численность населения за 2017 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов, городов и поселков городского типа. Нацыянальны статыстычны камітэт Рэспублікі Беларусь Ткачоў М. Замкі і людзі. — Менск, 1991. lk. 150. Вялікі гістарычны атлас Беларусі Kd.2, lk. 112. ВКЛ. Энцыкл. Kd. 2. — Менск, 2005. lk. 638 Poola Kuningriigi geograafiline leksikon
Étienne Decroux

Étienne Decroux (19. juuli 1898 Pariis – 12. märts 1991 Boulogne-Billancourt) oli prantsuse näitleja ja miim. Decroux õppis näitlemist Jacques Copeau ja Charles Dullini juures. Hiljem tegutses pantomiimi õppejõuna ja koreograafina Prantsusmaal, kus avas 1940. aastatel näitlejakooli, ja Ameerika Ühendriikides (1957–1962). Pärast kodumaale naasmist avas Boulogne-Billancourtis pantomiimikooli. Tema esimesi õpilasi oli Jean-Louis Barrault, hiljem oli tema kuulsamaid õpilasi Marcel Marceau. Decroux'd loetakse moonwalk'i esmaesitajaks, mis sai populaarseks tänu Michael Jacksoni esitusele. Decroux mängis paarikümnes mängufilmis, sealhulgas 1945. aastal Marcel Carné filmis "Ülemise rõdu lapsed".
Jean-Louis Barrault

Jean-Louis Barrault (8. september 1910 Le Vésinet, Yvelinesi departemang – 22. jaanuar 1994 Pariis) oli prantsuse näitleja ja teatrilavastaja. Jean-Louis Barrault õppis näitekunsti Charles Dullini ja Étienne Decroux' juures. Barrault loeb end ka teatriteoreetik Antonin Artaud' õpilaseks. Mängis aastatel 1940–1946 Comédie-Française's. Barrault huvitus ka pantomiimist. 1945. aastal mängis ta peaosa Marcel Carné filmis "Ülemise rõdu lapsed" (kehastas miim Jean-Gaspard Deburaud). 1946. aastal lõi ta koos Marcel Marceauga pantomiim-balleti "Baptiste" (stsenaarium Jacques Prévertilt, muusika Joseph Kosmalt). 1946. aastal asutas Barrault koos näitlejast abikaasa Madeleine Renaud'ga teatritrupi Renaud-Barrault. 1959. aastal asus Barrault kultuuriminister André Malraux' kutsel[viide?] juhtima Pariisis asuvat teatrit Odéon (direktor 1959–1968). Jean-Louis Barrault mängis enam kui 40 mängufilmis. 1957 – Ordre des Arts et des Lettresi ohvitseriklassi orden  Jean-Louis Barrault – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Marcel Carné

Marcel Albert Carné (18. august 1906 Pariis – 31. oktoober 1996 Clamart, Hauts-de-Seine'i departemang) oli prantsuse filmilavastaja. Carné alustas filmitegija karjääri 1928. aastal filmioperaatori abilisena Jacques Feyderi filmi "Les Nouveaux messieurs" võtetel. Aastatel 1930–1935 oli filmilavastajate Jacques Feyderi ja René Clairi assistent mitme filmi loomisel. 1936. aastal linastus Carné kui režissööri esimene mängufilm "Jenny" (melodraama). 1930. aastate lõpul algas Carné tihe koostöö stsenarist Jacques Prévert'ga, mis pani aluse uuele suunale prantsuse filmis, nn poeetilisele realismile, mille üheks paremaks näiteks on 1938. aastal valminud Carné film "Le Quai des brumes" ("Udune kaldatänav"; peaosas Jean Gabin). Carné filmiloomingu parimaks filmiks peetakse 1945. aastal linale tulnud "Les Enfants du paradis" ("Ülemise rõdu lapsed"). 1953 – Veneetsia filmifestivali Hõbelõvi 1971 – Veneetsia filmifestivali Elutöö Kuldlõvi 1979 – valiti Académie des beaux-artsi liikmeks 1979 – César 1989 – Imperaatori auhind (Jaapani kunsti-, muusika ja filmiauhind) 1991 – David di Donatello 1995 – Euroopa Filmiakadeemia elutöö auhind Marcel Carné andmekogus IMDb (inglise)
Joseph Kosma

Joseph Kosma (ungari keeles József Kozma; 22. oktoober 1905 Budapest – 7. august 1969 La Roche-Guyon, Val-d'Oise'i departemang) oli Ungarist pärit Prantsusmaa helilooja. Kosma sündis Budapestis juudi perekonnas. Ta lõpetas Ferenc Liszti Muusikaakadeemia dirigendina. Töötas Ungari ooperiteatris. 1933. aastal emigreerus koos perega Prantsusmaale (kodakondsuse sai 1949. aastal). Kosma kirjutas muusika enam kui sajale filmile, sealhulgas 10 Jean Renoir' ja 8 Marcel Carné filmile. 1945. aastal oli koos Maurice Thiriet'ga Carné filmi "Les Enfants du paradis" ("Ülemise rõdu lapsed") muusika loojaid. Kosma on üle saja laulu viisi autor. Paljud neist on viisistatud Jacques Prévert'i sõnadele.  Joseph Kosma – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Joseph Kosma. Filmography. Imdb.com
Bojarka

Bojarka (ukraina Боярка) on linn Ukrainas Kiievi oblastis Fastivi rajoonis (kuni 2020. aastani asus Kiievi-Svjatošõni rajoonis). Bojarka asub Kiievi kesklinnast umbes 21 km edelas. Bojarka sai alevi staatuse 1923. aastal ja linnaõigused 30. detsembril 1956. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bojarka elanikest ukrainlasi 87,67%, venelasi 10,32%, valgevenelasi 0,61%, poolakaid 0,26%, armeenlasi 0,23%, juute 0,12%, tatarlasi 0,08%, asereid 0,06% ja grusiine 0,06%. Боярка. Історія та сучасність Боярська міська рада Національний склад міст Datatowel.in.ua
841

841. aasta Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand Aastakümned: 790. aastad 800. aastad 810. aastad 820. aastad 830. aastad - 840. aastad - 850. aastad 860. aastad 870. aastad 880. aastad 890. aastad Aastad: 836 837 838 839 840 - 841 - 842 843 844 845 846 ... ... ...
Vladimir Cosma

Vladimir Cosma (sündinud 13. aprillil 1940 Bukarestis) on Rumeenia päritolu Prantsusmaa helilooja ja viiuldaja. Cosma sündis Bukarestis muusikute perekonnas. 1963. aastal pääses õppima Pariisi Konservatooriumi Nadia Boulangeri juurde. Esines viiuldajana. 1966. aastal usaldas Michel Legrand talle Jacques Demy filmis "Les Demoiselles de Rochefort" kõlanud laulude arranžeerimise. Järgmisel aastal soovitas Legrand Yves Robertile, et too võiks lasta Cosmal kirjutada muusika uue filmi jaoks. Ühtekokku on Cosma loonud filmimuusikana üle 300 heliteose. 1983. aastal linastunud Etorre Scola filmi "Le Bal" muusika eest sai Cosma Césari ja Donatello. Eestis näidatud filme, mille muusika on kirjutanud Vladimir Cosma: "Pikk blond mees, must king jalas" (1972) "Pikk blond mees tuleb tagasi" (1974) "Vihmavarjutorge" (1980) "Hädavaresed" (1981) "Isad" (1983) "Kaksik" (1984) "Pageja" (1986) 1981 – César 1984 – César 1984 – David di Donatello auhind  Vladimir Cosma – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Vladimir Cosma. Filmography. Imdb.com
Marcel Marceau

Marcel Marceau (sünninimi Marcel Mangel; 22. märts 1923 Strasbourg – 22. september 2007 Cahors) oli prantsuse miim ja näitleja. Marceau sündis poola-juudi emigrantide perekonnas. Õppis Charles Dullini, Jean-Louis Barrault' ja Étienne Decroux' juures. Teise maailmasõja ajal osales Prantsuse vastupanuliikumises. 1947. aastal lõi kloun Bipi lavakuju, mis tõi talle rahvusvahelise tuntuse. Mängis Sarah Bernhardti teatris ja Champs-Élysées' teatris. Ordre des Arts et des Lettresi komandöriklassi orden (1978) valiti Académie des beaux-artsi liikmeks (1991) Princetoni Ülikooli audoktor Emmy  Marcel Marceau – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Leevi (eesnimi)

Leevi on eesnimi, mida on Eestis pandud nii meestele kui naistele. Nimi on pärit piiblist, kus Leevi oli Jaakobi kolmas poeg. Soomes on Leevi mehenimi. Selle levikut on mõjutanud eriti Põhja-Soomes Lars Levi Laestadius. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Leevi 46 mehel ja 26 naisel. Leevi oli populaarsuselt 945. mehenimi ja 1594. naisenimi. Soomes registreeriti aastatel 1980–1999 1577, 2000–2009 4517 ja 2010–2019 3343 Leevi-nimelist poisslast. Leevi Aaltonen, Soome jäähokimängija Leevi Lehto, soome luuletaja ja tõlkija Leevi Madetoja, soome helilooja Leevi and the Leavings https://web.archive.org/web/20200805223302/https://www.stat.ee/public/apps/nimed/LEEVI (vaadatud 3.05.2020) http://verkkopalvelu.vrk.fi/Nimipalvelu/default.asp?L=1
842

842. aasta Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand Aastakümned: 790. aastad 800. aastad 810. aastad 820. aastad 830. aastad - 840. aastad - 850. aastad 860. aastad 870. aastad 880. aastad 890. aastad Aastad: 837 838 839 840 841 - 842 - 843 844 845 846 847 ... ... ...
Rhein-Erft-Kreis

Rhein-Erft-Kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa lääneosas. Kreis oma praegustes piirides loodi 1975. aastal, kui ühendati endised Bergheimi ja Kölni kreis. 1. novembrist 2003 kannab kreis nime Rhein-Erft-Kreis. Kreisi peamine jõgi on Erft, mis voolab läbi Eifeli eelmägede, Reini jõest vasakul. Kreisis asub Bleibtreusee järv. Bedburg Bergheim Brühl Elsdorf Erftstadt Frechen Hürth Kerpen Pulheim Wesseling Augustusburgi loss Brühlis Erfti jõgi Bergheimis Aerofoto Phantasialandi lõbustuspargist Brühlis Parkanlagen Schloss Lechenichi väravad Erftstadtis https://www.landesdatenbank.nrw.de/ldbnrw/online;jsessionid=FBC481AAC50656B8CA9E933111BC242A.ldb2?sequenz=tabelleErgebnis&selectionname=12411-31iz https://www.destatis.de/DE/Themen/Laender-Regionen/Regionales/Gemeindeverzeichnis/Administrativ/04-kreise.html
Aasa (eesnimi)

Aasa on eesti naisenimi. Skandinaavias esineb see variandina nimest Åsa. 1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Aasa 119 naisel. Aasa oli Eestis esinemissageduselt 690. naisenimi. Kõige sagedasem oli eesnimi Aasa vanuserühmas 75–79, kus seda esines 10 000 elaniku kohta 4,58, ning Hiiu maakonnas, kus seda esines 10 000 elaniku kohta 5,29. Nime kandjate keskmine vanus oli 69 aastat (mediaanvanus oli 72). Aasa Ellerhein, eesti koorijuht ja muusikaõpetaja Aasa Käsi, eesti näitleja Aasa Randvere, eesti arstiteadlane, terapeut ja kardioloog "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. juuli 2020. Vaadatud 3. mail 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Ennepe-Ruhr-Kreis

Ennepe-Ruhr-Kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa keskosas. See on osa Lõuna-Ruhrimaast. Kreisi nimi kirjeldab selle geograafilist asukohta – see asub Ruhri ja Ennepe jõgede orgudes. Geoloogiliselt on see osa Reini Kiltkivimäestiku kirdeosast, Mittelgebirge; ainult väike osa Wittenist on tasane Vestfaali madalik. Ennepe Gevelsbergis Ruhri org Wittenis Metsased künkad Ennepetalis Breckerfeld Ennepetal Gevelsberg Hattingen Herdecke Schwelm Sprockhövel Wetter Witten Kreis loodi 1929. aastal, kui endise Schwelmi kreisiga ühendati osi endistest Hattingeni ja Hageni kreisidest. 1970. ja 1975. aastal muudeti seda veidi Nordrhein-Westfaleni kreiside reorganiseerimise käigus; märkimisväärseim oli varem iseseisva Witteni linna liidendamine 1975. aastal. https://www.destatis.de/DE/Themen/Laender-Regionen/Regionales/Gemeindeverzeichnis/Administrativ/04-kreise.html
Düreni kreis

Düreni kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa lääneosas. Kreis loodi 1972. aastal, kui ühendati endised kreisid Jülich ja Düren. Mõlemad kreisid said alguse 1816. aastal, kui loodi uus Preisimaa Reinimaa provints. Enne Napoleoni sõdu kuulus kogu ala Jülichi hertsogkonnale. Geograafiliselt hõlmab see nii Alam-Reini madaliku kui ka Eifeli kõrgendiku. Kreis on rikas pruunsöe lasundite poolest, mida kaevandatakse karjäärides. Teine suur tööstus on paberitootmine, mis sai alguse 16. sajandi teises pooles. Kreisi peamine jõgi on Rur. Linnad Düren Heimbach Jülich Linnich Nideggen Vallad Aldenhoven Hürtgenwald Inden Kreuzau Langerwehe Merzenich Niederzier Nörvenich Titz Vettweiß https://www.landesdatenbank.nrw.de/ldbnrw/online/data?operation=abruftabelleBearbeiten&levelindex=1&levelid=1602102966342
Coesfeldi kreis

Coesfeldi kreis [ˈkoːsfɛlt] on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa loodeosas, Münsteri linnast läänes. Keskajal oli piirkond Münsteri piiskopkonna alluvuses. Kui alast sai 1816. aastal Preisimaa Vestfaali provintsi osa, lõi uus valitsus kaks kreisi, Coesfeldi ja Lüdinghauseni. Peale mõne pisimuudatuse püsisid need kuni suure reorganiseerimiseni 1975. aastal, kui mõlemad praeguse kreisi moodustamiseks ühendati. Lisati ka mõned vallad Münsteri kreisist, samas anti mõned varem kreisi kuulunud vallad naaberkreisidele. Kreis asub Münsterlandis, mis on peamiselt maapiirkond. Lippe jõgi moodustab osaliselt kreisi lõunapiiri. Linnad Billerbeck Coesfeld Dülmen Lüdinghausen Olfen Vallad Ascheberg Havixbeck Nordkirchen Nottuln Rosendahl Senden
844

◄ | 8. sajand | 9. sajand | 10. sajand | ► ◄ | 810. aastad | 820. aastad | 830. aastad | 840. aastad | 850. aastad | 860. aastad | 870. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 840 | 841 | 842 | 843 | 844 | 845 | 846 | 847 | 848 | ► | ►► 844 (DCCCXLIV) oli 9. sajandi 44. aasta. 25. september – Viikingite laevastik jõudis toona Córdoba emiraadile kuulunud Sevilla lähedale. Viikingite rünnaku tõrjusid lõpuks moslemitest kaitsjad tagasi. ... 11. jaanuar – Michael I, Bütsantsi keiser 25. jaanuar – Gregorius IV, paavst