laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Edgar Kolmpere

Edgar Manfred Kolmpere (kuni 18. märts 1936 Klumberg; 23. veebruar (11. veebruar vkj) 1897 Tallinn – 27. august 1961 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane ja jääpallur. Ta lõpetas 1916. aastal eksternina Tallinna Peetri Reaalkooli. Ta võitis aastatel 1917–1925 Eesti meistrivõistlustel vasaraheites 4 kulda ja 2 hõbedat, odaviskes 2 hõbedat ja kettaheites 1 pronksi ning tuli 1916–1923 jääpallis kalevlasena 3 ja Spordi meeskonnas 4 korda Eesti meistriks. Biograafia ESBL-is (vaadatud 23.12.2014) Biograafia ESBL-is Eesti kommunismiohvrid 1940–1991 Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Vestfaali provints

Vestfaali provints (saksa Provinz Westfalen) oli Preisi kuningriigi ja Preisimaa vabariigi provints aastatel 1815–1946. Provintsi pealinn oli Münster. Napoleon Bonaparte asutas Vestfaali kuningriigi, mis oli Prantsuse esimese keisririigi vasallriik, aastatel 1807–1813. See riik jagas vaid nime ajaloolise piirkonnaga, sisaldades peamiselt Hesseni ja Ostfaali piirkondi ja vaid suhteliselt väikest osa Vestfaali piirkonnast. Kuigi Preisimaal oli pikka aega olnud territoorium Vestfaalis, eelistas kuningas Friedrich Wilhelm III esmalt liidendada Saksimaa kuningriigi. Alles Viini kongressil aastal 1815 otsustati, et luuakse Vestfaali provints. Provints moodustati järgnevatest territooriumidest: piirkonnad Vestfaalis, mis olid Preisi võimu all juba enne aastat 1800 (Mindeni vürstkond ning Marki, Ravensbergi ja Tecklenburgi krahvkonnad) Münsteri piiskopkonna ja Paderborni piiskopkonna omandas Preisimaa aastatel 1802–03 väike Limburgi krahvkond, omandati aastal 1808 Vestfaali hertsogkond, läks Preisi võimu alla pärast Viini kongressi. Hertsogkonna põhjapoolsed osad, sealhulgas Osnabrück, said Hannoveri ja Oldenburgi osadeks Sayn-Wittgensteini vürstkonnad Hohenstein ja Berleburg koos Nassau-Siegeni vürstkonnaga (aastal 1817) Aastal 1816 viidi Esseni kreis üle Reini provintsi. 1907 18 % põllumajandus 59 % tööstus 11 % kaubandus Pärast teise maailmasõja lõppu liideti provints aastal 1946 Reini provintsi põhjaosaga, et moodustada Nordrhein-Westfaleni liidumaa, aastal 1947 lisati veel endine Lippe liidumaa.
Bruno's Dream

"Bruno's Dream" on Iris Murdochi kaheteistkümnes romaan. See ilmus 1969. Murdoch oli selle romaaniga 1970. aasta Bookeri auhinna nominentide seas. Tegevus toimub Londonis. Peategelane on voodisse aheldatud surev vanamees Bruno. Ta on kaotanud autonoomia, ja mis hullem, tunde, et väärib armastust. Teda hooldab ainult tema väimees Danby, surnud tütre Gweni lesk ja tema ettevõtte pärija. Nad ei taju oma suhet armastusena. Bruno on üsnagi mõistuse juures. Ta piinab end mõtetega minevikust, pojast, kes on temast võõrdunud, rasedast miniast Dianast, keda Bruno ei võtnud omaks ja kes ootamatult suri, ja kõige rohkem oma abikaasast Janiest, kelle ta oli reetnud teise naise Maureeni pärast ja kelle surivoodile ta ei läinud, kartes etteheiteid. Peale mõtete sisustab tema üksindust pisut alkoholi ja margikogu. Teda piinab eelkõige mõte, et temast on saanud koletis, olend, kes ei vääri armastust. Ta huvitus noorena ämblikest, ja tunneb end nüüd ämblikuna, ning tunneb, et kui naine või tütar või minia oleks elus, nad ei armastaks teda. Danby toob tema hooldajaks majja Adelaide'i, kelle poolt Bruno kogeb mitteseksuaalset armastust, tunnistades ja aktsepteerides seda imestuse ja tänulikkusega. See, et teda armastati, näitas talle, et teda on võimalik armastada. Ta pooleldi lootis ja pooleldi taipas, et Janie oli kutsunud ta oma surivoodile selleks, et andestada ja temaga koos olla. Minevik hakkas talle lohutust pakkuma. See võimaldas meeleheite asemel minia pärast aktsepteerida oma süüd. William Newton-Smith. A Conceptual Investigation of Love. – Alan Montefiore (toim). Philosophy and Personal Relations, London: Routledge & Paul Kegan Ltd 1973, lk 113–136. Tony Milligan. Love, Acumen Publishing: Basingstoke 2011, lk 55–57.
Rahvusvaheline Rogainiföderatsioon

Rahvusvaheline Rogainiföderatsioon (IRF) on rahvusvaheline spordialaliit rogaini edendamiseks. IRF asutati 16. juunil 1989. IRF on võtnud vastu rogaini rahvusvahelised võistlusreeglid, millega sätestatakse võistlejatele kohustuslikud juhised, võistlusklassid ja tiitlivõistluste korraldajatele kohustuslikud tehnilised standardid. IRF valib välja rogaini maailmameistrivõistluste korraldajad, lähtudes maailmajagudevahelise rotatsiooni põhimõttest. Vastavalt IRF-i põhikirjale võivad IRF-i liikmeteks olla rahvuslikud alaliidud, millel on põhikiri ning mis esindavad ühe riigi rogainijaid, võtavad vastutuse rogaini arengu eest ja korraldavad rogainivõistlusi selles riigis ja panustavad rogaini rahvusvahelisse arengusse. 2017. aasta seisuga oli IRF-il kümme liikmesorganisatsiooni: Uus-Meremaa Rogainiliit Tšehhi Rogaini ja Mägiorienteerumise Liit Austraalia Rogainiliit Eesti Orienteerumisliit USA Orienteerumisliit (Orienteering USA) Ukraina Orienteerumisföderatsioon Läti Orienteerumisföderatsioon Venemaa Rogainiföderatsioon IbeRogaine (Hispaania) Rogaining Finland (Soome) IRF-i kümnest liikmesorganisatsioonist 6 on spetsialiseerunud rogainiliidud ja 4 on orienteerumisliidud, mis koordineerivad lisaks rogainile ka muid orienteerumisalasid. Eesti Orienteerumisliit on IRF-i liige 2010. aastast. Mitmed riigid, kus korraldatakse rogainivõistlusi, kuid kus pole veel välja kujunenud rahvuslikku alaliitu, on IRF-is esindatud üksikvaatlejate kaudu. IRF-i peakorter asub Melbourne'is Austraalias. IRF-i juhib nõukogu, mis koosneb liikmesorganisatsioonide esindajatest (kaks esindajat igast liikmesorganisatsioonist) ja tegevjuhtkonna liikmetest. Aastatel 2013–2019 oli IRF-i president Richard Robinson Austraaliast, 2019 maist Matt Bixley Uus-Meremaalt. Aastatel 2012–2019 oli IRF-i asepresident Lauri Leppik Eestist. Constitution of the International Rogaining Federation Executive. rogaining.com International Rogaining Federation
Eesti Orienteerumisliit

Eesti Orienteerumisliit (lühend EOL) on orienteerumisspordi erinevaid alasid (orienteerumisjooks, suusaorienteerumine, rattaorienteerumine, täpsusorienteerumine ja rogain) edendav ja koordineeriv Eesti spordialaliit. EOL liikmeteks on Eestis tegutsevad orienteerumisklubid ja EOL on seega orienteerumisklubide katusorganisatsioon. 2018. a seisuga on EOL-il 34 liikmesklubi. EOL koostab Eesti orienteerumisvõistluste kalenderplaani, kinnitab võistlusreeglid, Eesti meistrivõistluste korraldajad ja juhendid ning Eesti koondvõistkonna osavõtuks rahvusvahelistest tiitlivõistlustest. EOL eelkäijaks oli 16. detsembril 1962 asutatud Eesti NSV Orienteerumisspordi Föderatsioon (EOF). 1987. aastal EOF reorganiseeriti Eesti Orienteerumisliiduks. EOL on Rahvusvahelise Orienteerumisföderatsiooni liige 1992. aastast. 2010. aastast on EOL ka Rahvusvahelise Rogainiföderatsiooni liige. Iga aasta lõpus tunnustab EOL hooaja parimaid orienteerujaid ja EOL üldkogu valib järgmiste aunimetuste kandjad möödunud hooaja tulemuste põhjal: Parim naine orienteerumisjooksus Parim mees orienteerumisjooksus Parim rattaorienteeruja Parim suusaorienteeruja Parim rogainivõistkond Parim orienteerumisvõistlus Parim orienteerumiskaart Aasta Tegija 1987–1993 Kalju Vaikjärv 1993–2007 Leho Haldna 2007–2015 Urmas Klaas 2015–2019 Meelis Mälberg 2019–2021 Sixten Sild 2021– Aigar Pindmaa Harju Orienteerumisklubi (Harju OK) Hiiumaa Orienteerujate Klubi (Hiiumaa OK) Läänemaa Orienteerumisklubi Okas (OK Okas) LSF Pronoking Team (LSF PT) Norma Orienteerumisklubi (Norma OK) Orienteerumisklubi Ilves (OK Ilves) Orienteerumisklubi JOKA (OK JOKA) Orienteerumisklubi Juku-Peedu (OK Ju-Pe) Orienteerumisklubi Kape (OK Kape) Orienteerumisklubi Kooperaator (OK Kooperaator) Orienteerumisklubi L-US (OK LUS) Orienteerumisklubi Nõmme (OK Nõmme) Orienteerumisklubi Orion (OK Orion) Orienteerumisklubi Orvand (OK Orvand) Orienteerumisklubi Põlva Kobras (OK Põlva Kobras) Orienteerumisklubi Põrgupõhja (OK Põrgupõhja) Orienteerumisklubi TON (OK TON) Orienteerumisklubi Võru (OK Võru) Orienteerumisklubi West (OK West) Otepää Spordiklubi (Otepää SK) Rae Rahvaspordi Orienteerumisklubi (Rae ROK) Rahvaspordiklubi Jõhvikas (RSK Jõhvikas) Rakvere Orienteerumisklubi (Rakvere OK) Saaremaa Orienteerumisklubi (Saaremaa OK) Spordiklubi 100 (SK100) Spordiklubi Mercury (SK Mecury) Spordiklubi Narva-Asimuut (SK Asimuut) Spordiklubi Saue Tammed (SK Saue Tammed) Spordiklubi Seiklushunt (SK Seiklushunt) SRD Spordiklubi (SRD SK) TA Orienteerumisklubi (TA OK) Tartu Katoliku Spordiklubi (Tartu Katoliku SK) Viljandi Orienteerumisklubi Lehola (Viljandi OK Lehola) Värska Orienteerumisklubi Peko (Värska OK Peko) orienteerumine "Eesti Orienteerumisliidu põhikiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. detsember 2014. Vaadatud 24. detsembril 2014. Eesti Orienteerumisliit. "EOL liikmesklubid". "Mati Poom. EOL – 50-aastane arengutee". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. detsember 2014. Vaadatud 24. detsembril 2014. "EOL üldkogul autasustatavad". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. veebruar 2015. Vaadatud 17. veebruaril 2015. Eesti Orienteerumisliit
Spiegel Online

Spiegel Online (lühend SPON) on Saksamaa ettevõtte Spiegel Online GmbH välja antav saksakeelne online-nädalaleht, mis ilmub veebis alates 25. oktoobrist 1994. See on nädalalehe Der Spiegel eraldi toimetusega veebiversioon. Spiegel Online International on nädalalehe ingliskeelne osaline versioon, mis avanes 2004. aasta sügisel. Roy Greenslade (15. august 2006). "Der Spiegel's English site seeks young recruits". The Guardian (inglise). Vaadatud 24.12.2014. Schäffner Christina (2005). "Bringing a German Voice to English-speaking Readers: Spiegel International". Language and Intercultural Communication (inglise). Vaadatud 24.12.2014. Ametlik koduleht Spiegel Online International
Peeter Matsov

Peeter Matsov (7. august 1905 Tallinn – 31. juuli 1980 Tallinn) oli Eesti poksija ja sporditegelane. Aastatel 1947–1957 töötas ta Eesti NSV Spordikomitee riikliku poksitreenerina. 1971 Eesti NSV teeneline sporditegelane Biograafia ESBL-is (vaadatud 23.12.2014) Biograafia ESBL-is
Anton Ohaka

Anton Ohaka (8. aprill 1894 Tallinn – 29. september 1947 Södertälje, Rootsi) oli Eesti kergejõustiklane. 1914–1916 parandas ta kaks korda Venemaa rekordit kettaheites ja kuulitõukes, samuti ühe korra odaviskes. Oli neil aladel ka eesti meister ning siirdus hiljem raskejõustikku. Töötas1924—1930 Sõjakooli spordiinstruktorina ja enne põgenemist Rootsi Tallinna Hipodroomi direktorina. Ohaka suri Rootsis kopsuvähi tagajärjel ning on maetud Södertälje kalmistule. Biograafia ESBL-is (vaadatud 23.12.2014) "Eestlased Rootsis". Eesti Teataja. 8. oktoober 1947. Vaadatud 28.02.2019. Biograafia ESBL-is
Quick Reaction Alert

Quick Reaction Alert on õhujõududes kasutusel olev valmisolekuaste, kus häire saanud piloodid stardivad mõne minuti jooksul, et reageerida ohule. Terminit kasutati esimest korda Suurbritannia õhulahingu ajal, kui piloodid ootasid maapinnal, kuni radarid tuvastasid vaenuliku lennuki. Pärast seda helistati eraldi igale lennuväljale ja anti vabadele lenduritele häire. Häire ajal pidid lendurid kiiresti startima, sest iga kaotatud minut oli vaenlasele kasuks. Külma sõja ajal pidid paljude NATO riikide õhujõudude lendurid olema valmis startima mõne minutiga, kui keegi õhuruumi tungis. Kiiresti startimiseks pidid valmis olema nii hävituslennukid, kui ka tuumarelvadega pommitajad ja seetõttu pidid nende piloodid olema lennukite läheduses või olema lennukis.
Valgevene vabaõhumuuseum

Valgevene riiklik rahvusliku arhitektuuri ja eluviisi muuseum (Беларускі дзяржаўны музей народнай архітэктуры і побыту) on vabaõhumuuseum Valgevenes Minski rajoonis Ščomyślica külanõukogus Aziarco agrolinnakese ja Stročyca küla vahel. Idee asutada Valgevene vabaõhumuuseum pärineb Ferdynand Ruščycilt ja see esitati esmakordselt aastal 1908. Vabaõhumuuseum asutati 9.detsembril 1976 ja alustas tegevust 1988. aastal. Muuseumile kinnitati 151 hektari suurune maa-ala Minski lähedal Mienka ja Pciči jõe kallastel. Muuseumi territooriumile jäid arvukad kääpad ja linnamägi, mis rajati enne meie ajaarvamist. Mõnede oletuste kohaselt on see linnamägi Minski linna algne asupaik. Muuseumi territoorium on planeeritud kuueosalisena, iga osa peaks esindama üht Valgevene ajaloolis-etnograafilistest piirkondadest. Praeguseks on külastajatele avatud kolm piirkonda, Paniamonnie ning Ida- ja Lääne-Polesje pole veel valminud. Muuseumi territooriumil paikneb kõrts, kus pakutakse traditsioonilisi valgevene roogasid. Rahvalike pühade puhul on muuseumis eriprogrammid. Kesk-Valgevene piirkonnas on kajastatud suurem osa Minski oblastist ja Mahiloŭ oblasti lääneosa. Sealsed eksponaadid on õigeusu kirik Klecki rajoonist, XX sajandi alguse koolimaja Vilejka rajoonist, XIX sajandi lõpu magasiait Hłuski rajoonist, XIX sajandi lõpus ehitatud kõrts Niasviži rajoonist, XX sajandi alguse kõrts Maładziečna rajoonist, XIX sajandi lõpus ehitatud tuuleveski Klecki rajoonist ja Vilejka rajoonist pärinev teeäärne kabel aastast 1802. Lisaks on seal rajatud Kesk-Valgevenele tüüpiline mõisakompleks koos kõrvalhoonetega. Õigeusu kirik Kesk-Valgevene maja Tuuleveski Klecki rajoonist Kabel Valgevene vabaõhumuuseumis Padniaproŭje piirkonnas on kajastatud suurem osa Mahiloŭ oblastist, samuti Viciebski oblasti Orša ja Dubroŭna rajoon ning Homieli oblasti idaosa. Sealsed eksponaadid on õigeusu kirik Barańist (1702, XX sajandi alguses ehitatud tuuleveski Chocimski rajoonist ning talud Dubroŭna ja Čavusy rajoonist. Barańi kirik Padniaproŭje maja Traditsiooniline Padniaproŭje maja Paazierje piirkonnas on kajastatud suurem osa Viciebski oblastist, samuti ka Minski oblasti põhjaosa. Sealsed eksponaadid on XX sajandi alguse tuuleveski Miadziełi rajoonist, XX sajandi alguse küün Miory rajoonist, XIX sajandi alguses ehitatud rehi Brasłaŭ rajoonist, XX sajandi alguse kuur Pastavy rajoonist, XVII sajandil ehitatud õigeusu kirik koos kellatorniga Hłybokaje rajoonist, samuti traditsioonilised talud Hłybokaje ja DokŠycy rajoonist. Kirik ja kabel Hłybokaje rajoonist Tuuleveski Miadziełi rajoonist Vabaõhumuuseum
Sari

Sari, suur hõre sõel vilja tuulamiseks Sari ehk seeria, ühelaadsete, ka omavahel seotud esemete või nähtuste rida Sari on dokumendihalduses sama tüüpi dokumentide kogum. Sari, riietusese Indias Sari (murdekeeles), tihedalt lähestikku asuvate hoonete, esemete, moodustiste kogum. Sari, viljapeksumasina või teraviljakombaini osa, mis eraldab põhku ja kõlkaid. Sārī, linn Iraanis Eesti keele seletav sõnaraamat [1] Vaadatud 14.04.2020
Raimond Gaita

Raimond Gaita (sündinud 14. mail 1946 Dortmundis) on rumeenia-saksa päritolu Austraalia filosoof. After Romulus, Melbourne: Text Publishing, 2011. Singing For All He's Worth: Essays in Honour of J. G. Rosenberg, Alex Skovron, Raimond Gaita and Alex Miller (eds.), Sydney: Picador, 2011. Essays on Muslims and Multiculturalism (ed.), Melbourne: Text Publishing, 2011. Gaza: Morality, Law and Politics (ed.), Perth: University of Western Australia Press, 2010. Good and Evil: An Absolute Conception, Revised edition, London & New York: Routledge 2004. Breach of Trust: Truth, Morality and Politics, Melbourne: Black Inc., 2004. Why the War Was Wrong (ed.), Melbourne: Text Publishing, 2003. The Philosopher's Dog, Melbourne: Text Publishing, 2002. A Common Humanity: Thinking about Love and Truth and Justice, Melbourne: Text Publishing, 1999; London & New York: Routledge, 2000. Good and Evil: An Absolute Conception, London: Macmillan, New York: St. Martin's Press, 1991. Value and Understanding: Essays for Peter Winch (ed.), London & New York: Routledge 1990. Romulus, My Father, Melbourne: Text Publishing, 1998 J. Franklin. Corrupting the Youth: A History of Philosophy in Australia, Macleay Press 2003, ptk 16, lk 404–408.
Madis Temp

Madis Temp (3. aprill 1871 Märjamaa vald – 18. juuni 1946 Türi) oli Eesti sporditegelane. Ta oli Türi spordiringi asutaja ja ühtlasi aastatel 1920–1932 selle esimees. Biograafia ESBL-is (vaadatud 23.12.2014) Biograafia ESBL-is
Martin Villemson

Martin Villemson (4. aprill 1897 Sauga vald, Pärnumaa – 22. juuli 1933 Pärnu) oli Eesti kirimaletaja ja spordiajakirjanik. Aastatel 1932–1933 andis ta välja Eesti esimest maleajakirja Eesti Maleilm, mida ilmus 7 numbrit. Biograafia ESBL-is (vaadatud 23.12.2014) Biograafia ESBL-is
Jüri Soo

Jüri Soo (sünninimega Georg Moorast; 11. august 1849 Puurmani vald, Tartumaa – 12. aprill 1938 Võnnu vald, Tartumaa) oli Eesti kehalise kasvatuse pioneere. Ta oli esimesi eesti kooliõpetajaid, kes hakkas õpilastele andma võimlemistunde. Biograafia ESBL-is (vaadatud 23.12.2014) Biograafia ESBL-is
Karl Vestel

Karl Vestel (21. aprill 1867 Saadjärve vald, Tartumaa – 27. september 1950 Saadjärve) oli Eesti jalgrattur ja sporditegelane. Ta oli 1896. aastal loodud Saadjärve Ratta Sõitjate Seltsi üks asutajaid. Biograafia ESBL-is (vaadatud 23.12.2014) Biograafia ESBL-is
Katyčiai

Katyčiai (saksa keeles Coadjuthen) on alev Leedus Šilutė rajoonis, Katyčiai valla halduskeskus. Alev asub Šyša jõe ääres. Katyčiais on algkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1723 püstitatud luteri kirik, alevi keskus XIX sajandi lõpus ja XX sajandi alguses püstitatud majadega, vesiveski aastast 1926. Varem arvati, et alevist läänes asuvad XVIII sajandil rajatud kindlustised, aga praegu on uuringute põhjal teada, et tegemist on tavalise oosiga. Katyčiai kuulub Väike-Leedu etnograafilisse piirkonda. Katyčiai kuulus aastal 1422 sõlmitud rahulepingu põhjal Leedu Suurvürstiriiki. Vahemikus 1451–1485 asus seal Žemaitija vanema Jonas Kęsgaila mõis. Aastal 1553 hõivas Katyčiai Preisimaa hertsogiriik. Vaatamata sellele, et Preisimaa oli toona Poola vasall, ei tagastatud asulat Leedule ja aastal 1555 kinnitati see piirimuudatus ametlikult. Aastal 1568 rajati külla kindlus, aastal 1572 aga luteri kirik. Aastal 1734 ehitati vana kiriku asemele uus. XVIII sajandil käisid sealsed kaubitsejad paljudel turgudel. XVIII sajandi lõpus ja XIX sajandi alguses laastasid sealset elanikkonda katku- ja kooleraepideemiad. Tühjenenud maale rändasid sisse uued asukad Saksamaalt. Aastal 1861 moodustasid sakslased 80% Katyčiai elanikkonnast. XIX sajandi lõpus oli alev raamatute salakaubaveo keskuseks. Aastal 1905 olid Katyčiai elanikest 30% leedulased. XX sajandi algul oli Katyčiai osa Memeli piirkonnast. Kahe sõja vahelisel perioodil rajati asula juurde selle elektriga varustamiseks vesiveski. Pärast Teist maailmasõda kolis suur osa Katyčiai elanikke Saksamaale, nende asemele saabusid asukad mujalt Leedust. Sel perioodil hävis 75% alevi vanadest hoonetest. Pärast sõda oli asula kohaliku sovhoosi keskuseks. Katyčiai kalmistu Katyčiai Katyčiai koolimaja  Katyčiai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Alev portaalis vietoves.Lt
Karl Siitan

Karl Siitan (29. aprill 1894 Saulepi vald, Läänemaa – 14. september 1969 Tallinn) oli eesti autosportlane. Ta osales Monte Carlo tähesõidus ja sai 1937. ja 1938. aastal Eesti meeskonnas tähesõidu auhinna (Balti karikas). Biograafia ESBL-is (vaadatud 23.12.2014) Biograafia ESBL-is
Emil Fahle

Emil Fahle (21. aprill 1875 Hagen Saksamaa – 26. juuni 1929 Berliin Saksamaa) oli Eesti purjetaja ja ettevõtja. Aastast 1904 oli ta AS-i Põhja Puupapi- ja Tselluloosivabrik peaaktsionär ja juhatuse esimees. Ta oli Eestimaa Merejahtklubi üks suurimaid toetajaid. Fahle aed Fahle maja Biograafia ESBL-is (vaadatud 23.12.2014) Biograafia ESBL-is
Johann Sirmann

Johann Sirmann (aastast 1936 Johann Süvari; 30. aprill 1891 Pärnu – 12. veebruar 1950 Stäket, Rootsi) oli Eesti tõstja. 1909–1912 oli ta Baltimaade ja Liivimaa meister tõstmises. Biograafia ESBL-is (vaadatud 23.12.2014) Biograafia ESBL-is
Vainutas

Vainutas (vene keeles vanasti Войнуты) on alev Leedus Šilutė rajoonis, Vainutase valla halduskeskus. Alevis on keskkool ja raamatukogu, kooli juures tegutseb koduloomuuseum. Vaatamisväärsuseks on aastal 1869 ehitatud katoliku kirik. Vainutast mainitakse esimest korda aastal 1506. Aastal 1606 ehitati sinna puidust kirik, selle juures hakkas tegutsema kihelkonnakool. XVIII sajandi alguses põles Vainutas maha ja aastal 1711 ei olnud seal mitte ühtegi elanikku. Aastal 1744 sai Vainutas turuprivileegid, aga aastal 1754 Magdeburgi õigused. Aastal 1770 taastati sealne kirik. Aastal 1816 elas alevis 116 juuti. Aastal 1853 põles Vainutas taas maha. Aastal 1864 püstitati Vainutase asulasse ajutine kirik, aastal 1869 valmis aga praegune kivist kirik. Войнуты. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 6А (12) : Винословие — Волан. С.-Петербургъ, 1892., 939 lk.  Vainutas – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Alev portaalis vietoves.Lt
Žemaičių Naumiestis

Žemaičių Naumiestis on alev (endine linn) Leedus Šilutė rajoonis, Žemaičių Naumiestise valla halduskeskus. Alev paikneb Šustise ja Selmuo jõe ääres, merepinnast 31 m kõrgusel. Asula vana saksakeelne nimi on Neustadt, venekeelne vana nimetus aga Ново-мѣсто. Alevis on keskkool. Vaatamisväärsusteks on aastal 1842 püstitatud luteri kirik ja aastal 1782 püstitatud katoliku kirik. XVI sajandil asus Žemaičių Naumiestises riigimõis, asula kandis toona Naumiestise nime. Sealset alevit on esimest korda mainitud aastal 1600, aastal 1795 liideti see Venemaaga. Aastal 1816 püstitati alevisse sünagoog. Aastail 1881–1918 kandis Žemaičių Naumiestis Aleksandrovski nime. XIX sajandi lõpus oli alev raamatute salakaubaveo keskuseks. Kahe maailmasõja vahelisel perioodil läbis alevit Kulėšai ja Šilutė vaheline kitsarööpmeline raudtee. Toona oli alevi nimeks Tauragės Naumiestis. Teise maailmasõja järel sai asula tänapäevase nime. Aastal 1958 muudeti alev linnaks, Žemaičių Naumiestisest sai taas alev aastal 1997. Žemaičių Naumiestise turuplats Žemaičių Naumiestise keskväljak Selmuo ja Šuštise ühinemispaik Žemaičių Naumiestise sünagoog Žemaičių Naumiestise katoliku kirik Sammy Marks – Lõuna-Aafrika Vabariigi tööstur ja poliitik Shlomo Zalman Abel – juudi rabi Hermann Kallenbach – Lõuna-Aafrika Vabariigi arhitekt, Mahatma Gandhi kolleeg Eglė Bendikaitė – leedu ajaloolane Ново-мѣсто. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 3 (Лаарсъ — Оятъ). СПб, 1867, 531 lk.  Žemaičių Naumiestis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Alev portaalis vietoves.Lt
Herman Lerchenbaum

Herman Lerchenbaum (sünninimi Hermann Victor; 18. (vkj) / 30. november 1862 Keeni mõis, Sangaste kihelkond, Tartumaa – 20. juuni 1942 Annapolis, Maryland, USA) oli Ameerika Ühendriikide mereväelane (Chief Boatswain’s Mate; auastmelt vastab Eesti mereväe veeblile) ja hiljem Eesti poksitegelane. Teadaolevalt esimene olümpiamängudel osalenud eestlane. Läks 20-aastaselt Riias merele. Sõitis mitmel purjelaeval, sealhulgas USA omal. Astus vabatahtlikuna 1890. aastate I poolel USA mereväkke, kus teenis 33 aastat, sealhulgas oli ta 13 aastat purjetamise, sõudmise ja köiesidumise õpetaja ning poksitreenerina mereväeakadeemias Annapolises. Ta oli liige USA sõjalaevastiku sõudemeeskonnas, kes pidi võistlema 1896. aasta Ateena olümpiamängudel, ent sõudevõistlused jäid tormi tõttu ära. Ta oli sellega teadaolevalt esimene nüüdisaegsetel olümpiamängudel osalenud eestlane. Tuli USA mereväe poksimeistriks. Pärast reserviarvamist elas ta 1920. aastate II poolest kuni 1939. aastani Tallinnas. Kuulus Tallinna Kalevi poksiosakonna juhatusse, harrastas ka laskmist, oli koroona- ja piljardimängija. Pärast teise maailmasõja puhkemist läks USA kodanikuna Ameerikasse tagasi. EELK Sangaste kogudus. Personaalraamat V (Laatre abikogudus) 1847-1882. EAA 1298.1.195, lk 276 Biograafia ESBL-is (vaadatud 29. detsember 2018) "Ainus eestlane esimestel olümpiamängudel". Eesti Spordileht nr 5, 20. mai 1936. Lk 192–195 "Ainuke eestlane Ateena olümpial. "Ameerika onu" Lerchenbaum jutustab, kuidas ta 1896. aastat käis esimestel olümpiamängudel". Uus Eesti nr 137, 21. mai 1936. Lk 5 Biograafia ESBL-is Herman Lerchenbaumi haud andmekogus "Find A Grave"
Rudolf Faehlmann

Rudolf Faehlmann (ka Fählmann; 26. detsember 1864 Tallinn – 3. september 1942 Posen) oli Eesti laevakapten ja purjetaja. Ta oli 20. sajandi alguses Eestimaa Merejahtklubi asekommodoor ja Balti Purjespordiliidu loomise innustajaid. Biograafia ESBL-is (vaadatud 23.12.2014) Biograafia ESBL-is
Juhan Vakkermann

Juhan Vakkermann (30. juuli 1881 Taali vald, Pärnumaa – 17. märts 1967 Tallinn) oli Eesti maadleja ja raskejõustikutegelane. Aastal 1907 tuli ta Kreeka-Rooma maadluses kergekaalus Baltimaade meistriks. Biograafia ESBL-is (vaadatud 23.12.2014) Biograafia ESBL-is