laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mihhail Mil

Mihhail Mil (vene keeles Михаил Леонтьевич Миль; 22. november 1909 Irkutsk – 31. jaanuar 1970 Moskva) oli Nõukogude Liidu helikopterikonstruktor ja teadlane. Mili isa oli raudteeametnik, ema hambaarst. Mihhaili vanema õe nimi oli Jekaterina, venna nimi Jakov. 1926. aastal astus Mil Tomskis Siberi Tehnoloogiainstituuti ja 1928. aastal Doni Polütehnilisse Instituuti Novotšerkasskis. Pärast kooli lõpetamist 1931. aastal asus ta tööle TsAGI-s. Mihhail Mil abiellus 1932. aastal, peres oli 4 tütart ja üks poeg. 1948. aasta septembris toimus esimese tema konstrueeritud helikopteri GM-1 (Геликоптер Миля-1) esmalend. Tema juhtimise all konstrueeriti veel helikopterid Mi-2, Mi-4, Mi-6, Mi-8, Mi-10, Mi-12 ja Mi-24. Mili nime kannab Moskva helikopteritehas, mille peakonstruktor ta pikemat aega oli. "Mikhail Mil (1909—1970)". www.russianhelicopters.aero (inglise). Russian Helicopters. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. mai 2015. Vaadatud 9. mail 2015. Pederson, Jay. International Directory of Company Histories, Vol. 24, St James Press (1998) ISBN 1-55862-365-5 Bull, Stephan. Encyclopedia of Military Technology and Innovation, Greenwood (2004) ISBN 1-57356-557-1 Gordon, Yefim. Soviet Air Power in World War II. Midland Publishing (2008) ISBN 1-85780-304-3  Mihhail Mil – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ferdinand Christian Baur

Ferdinand Christian Baur (21. juuni 1792 – 2. detsember 1860 Tübingen) oli evangeelne kiriku- ja dogmade ajaloolane. Ta kasutas ajaloolis-kriitilist meetodit uustestamentlikes uuringutes ja asutas ülikoolis Tübingeni koolkonna.
Raul Salumäe

Raul Salumäe (28. oktoober 1960 Kuressaare – 25. aprill 2015) oli eesti ajaloolane. Ta lõpetas 1979. aastal Kingissepa 2. Keskkooli. Pärast ajateenistust Nõukogude armees astus ta Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonda, mille lõpetas 1988. aastal ajaloolasena, kitsamaks erialaks etnoloogia. Ta töötas aastaid Saaremaa Muuseumis. 2006 – Valgetähe V klassi teenetemärk In memoriam – Raul Salumäe Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Haud Räimaste kalmistul
Vinci

See artikkel räägib Itaalia linnast. Ettevõtte kohta vaata artiklit Vinci (ettevõte). Vinci on linn Itaalias Toscana maakonnas Firenze provintsis. Vinci sai linnaõigused presidendi 1954. aasta 15. juuli dekreediga. Vinci linnast 3 km kaugusel Anchiano külas on sündinud Leonardo da Vinci (1452–1519). 13. sajandist pärit Castello dei Conti Guidi kindluses asub Leonardo da Vinci muuseum Museo Leonardiano. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Vinci – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Vinci valla koduleht (itaalia keeles)
Roosa Jakobi kirik

Roosa Jakobi kirik (ka Roosa kirik) on Võru maakonnas Rõuge vallas Vana-Roosa külas asuv kirik. 1848. püstitatud ja vanaks jäänud puukiriku asemele ehitati 1893. aastal arhitekt Reinhold Guleke projekti järgi uus kivikirik. Kirikus tegutseb Roosa Jakobi kogudus. Kirikus asub mitu kunstimälestist. Roosa Jakobi kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
Kaniv

Kaniv (ukraina keeles Канів, vene keeles Канев Kanev) on linn Ukrainas Tšerkassõ oblastis, Kanivi rajooni halduskeskus. Linn asub Dnepri jõe ääres. Aastal 2013 oli Kanivis 25 558 elanikku. http://www.ck.ukrstat.gov.ua/source/arch/2017/chisl_1704.pdf
Sevilla lennujaam

Sevilla lennujaam, tuntud ka kui Sevilla-San Pablo lennujaam, on rahvusvaheline lennuväli Lõuna-Hispaanias, umbes 10 kilomeetri kaugusel Sevillast kirdes. "Sevilla Airport". Vaadatud 9. mail 2015.  Sevilla lennujaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ametlik koduleht (inglise ja hispaania keeles)
Prato

Prato on linn Itaalias Toscana maakonnas, 20 km Firenzest loodes Arno lisajõe Bisenzio kaldal, Prato provintsi halduskeskus. Pratot on esmamainitud 10. sajandil. Pratot on peetud linnaks, kus võeti esimest korda kasutusele kahekordne raamatupidamine. 19. sajandil sai Prato tähtsaks tööstuskeskuseks. Alates 1950. aastatest on linna elanikkond kiiresti kasvanud. Alates 1980. aastatest elab linnas märkimisväärne hiinlaste kogukond: nad moodustavad 7–10% linna elanikest. Hiinlased nimetavad Pratot Wenzhouks ehk hiinalinnaks. Pratos asub Austraalia Monashi ülikooli kolledž, kus õpetatakse peamiselt Euroopa Liidu õigust. See on suurim Austraalia haridusasutus Euroopas. Läbi ajaloo on Prato majandus tuginenud tekstiilitööstusele. Tekstiilivabrikud annavad Prato ümbruses tooni tänaseni. Linnas asub ka Prato tekstiilitööstuse ajalugu kajastav muuseum Museo del Tessuto. Prato toomkirik (ehitust alustatud 1211); seal asuvad Fra Filippo Lippi ja Angelo Gaddi freskod. Kiriku kõrval seisab Donatello ja Michelozzo kavandatud nn Püha Vöö kantsel (1434–1438), kus kord aastas tuuakse rahvale näha vöö, mille neitsi Maarja olevat enne taevasseminekut andnud Apostel Toomasele. Santa Maria delle Carceri kirik; renessanss Castello dell'Imperatore; 1237. aastal Friedrich II ehitatud kindlus Ponte Mercatale sild Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it
Hypoptophis wilsonii

Hypoptophis wilsonii on Lamprophiidae sugukonna maoliik. Neid võib kohata roomamas Kongo Demokraatlikus Vabariigis ja Sambias. Hypoptophis wilsonii BOULENGER, 1908, Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 9.05.2015)(inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Hypoptophis wilsonii seisuga 9.05.2015.
Kõpu kalmistu

Kõpu kalmistuid on Eestis mitu: Kõpu kalmistu, Viljandi maakonnas Kõpu vallas Kõpu alevikus Kõpu kalmistu, Pärnu maakonnas Tõstamaa vallas Kõpu külas Kõpu luteri kalmistu, Hiiu maakonnas Hiiu vallas Kõpu külas Kõpu õigeusu kalmistu, Hiiu maakonnas Hiiu vallas Kõpu külas ...
Celâl Bayar

Mahmud Celâleddin Bayar (16. mai 1883, Umerbey Bursa lähedal Türgis – 22. august 1986, İstanbul) oli Türgi poliitik, riigi kolmas president. Ta oli kooliõpetaja poeg ning teda õpetati kodus. Hiljem läks ta Prantsuse kooli Bursas majandust ja rahandust õppima. Tema esimeseks töökohaks oli Deutsche Orient Bank, kus ta sai laialdase pangandusalase kogemuse. Tema poliitiline karjäär algas 1907. aastal, kui ta astus Türgi Uniooni ja Progressi Parteisse. Aastal 1908 edutati ta partei İzmiri haru sekretäriks. Aastal 1920 valiti Celâl Bayar Osmanite riigi viimasesse parlamenti. Kui impeerium langes ja Esimene maailmasõda oli lõppemas, põgenes ta Ankarasse. Seal pidas ta mitmeid ministri ametikohti Suures Rahvusassamblees, mis pani aluse tänapäeva Türgi riigile. Ta oli 1921–1922 majandusminister ja 1922–1924 rekonstruktsiooni- ja asunduste minister. Aastal 1924 pöördus ta tagasi panganduse juurde. Ta töötas Tööpangas (İş Bankası), millest sai Türgi suurim pank. Pärast poliitikasse tagasipöördumist sai temast 1932. aastal rahvamajandusminister. Ta koostas viieaastase arenguplaani, mis arendas majandust industrialiseerimisega. Aastal 1937 sai temast Türgi peaminister, kuid pärast Mustafa Kemal Atatürki surma jaanuaris 1939 astus ta sellelt ametikohalt tagasi. Pärast Teist maailmasõda astus ta välja Vabariiklikust Rahvaparteist, mille oli rajanud Mustafa Kemal Atatürk. Ta hakkas juhtima opositsioonilist Demokraatlikku Parteid. Parteil oli suur populaarsus just tänu temale ja see viis Celal Bayari edukalt uuele presidendivalimistele 1950. aastal. Temast sai Türgi uus president ja ta valiti tagasi aastatel 1954 ja 1957. Tema majanduspoliitika andis prioriteedi eraettevõtluse kätte, mille suhtes riik käitus koordinaatori ja reguleerijana. Samuti pani Celâl Bayar suurt rõhku välispoliitikale. Järgnenud sõjaväelise riigipöörde käigus mais 1960 kõrvaldati ta võimult. Temale ja ta parteikaaslastele määrati surmanuhtlus, kuid see kergendati tema puhul eluaegseks vanglakaristuseks. Aastal 1964 lasti ta haiguste ja vanaduse tõttu vabadusse. Tema kodanikuõigused taastati 1974. aastal, kuid ta keeldus vastu võtmast oma õigusjärgset kohta Senatis. Celâl Bayar suri 103-aastaselt, olles sellega vanimaks elanud endine riigipea kuni 2009. aastani, kui 103 aasta ja 135 päeva vanuselt suri Kambodža endine valitsusjuht Chau Sen Cocsal Chhum.
Leptotyphlops emini

Leptotyphlops emini on ahassuumadulaste sugukonna maoliik. Neid 11 cm pikkuseid mustjat värvi madusid võib kohata roomamas Sudaanis, Ugandas, Tansaanias, Keenias, Sambias ja Kongo Demokraatlikus Vabariigis. Leptotyphlops emini (BOULENGER, 1890), Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 9.05.2015)(inglise keeles) Leptotyphlops emini, ADW, veebiversioon (vaadatud 9.05.2015)(inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Leptotyphlops emini seisuga 9.05.2015.
Tadeusz Breza

Tadeusz Breza (31. detsember 1905 Sekežintsõ, Ostrogi lähedal (tänapäeval Ukraina) – 19. mai 1970 Varssavi) oli poola kirjanik. Tadeusz Breza lõpetas gümnaasiumi 1926. aastal Poznańis. Õppis seejärel Varssavi ülikoolis filosoofiat, ülikooliõpingud lõpetas Londonis. 1929–1932 oli ta Londonis Poola suursaatkonnas pressiatašee. 1933–1937 töötas ta ajakirjanikuna Varssavis ajalehe Kurier Poranny toimetuses. 1937–1939 oli ta Varssavis Młody Teatr'i juhataja. Teise maailmasõja ajal osales Tadeusz Breza vastupanuliikumises. Sõja järel tegi ta kaastööd Krakówi ja Varssavi kultuuriväljaannetele. 1955–1959 oli ta kultuuriatašee Poola saatkonnas Roomas ja 1959–1964 Pariisis. Breza esikromaan "Adam Grywałd" ilmus 1936. aastal. Romaanis "Mury Jerycha" ("Jeeriku müürid", 1946) kujutas Breza Pilsudski-aegset Poolat, romaanis "Uczta Baltazara" ("Belsatsari pidusöök", 1952) aga sõjajärgset Poolat. Rahvusvahelise menu osaliseks said Breza Vatikani-käsitlused: esseistlik "Spiżowa brama" ("Pronksvärav", 1960) ja romaan "Urząd" ("Ametiasutus", eestikeelses tõlkes ilmunud 1964. aastal pealkirjaga "Labürint"). http://www.encyklopediateatru.pl/autorzy/289/tadeusz-breza http://lubimyczytac.pl/autor/31749/tadeusz-breza http://encyclopedia2.thefreedictionary.com/Tadeusz+Breza
2015. aasta Giro d'Italia

2015. aasta Giro d'Itaalia on 98. Giro d'Italia, mis toimus 9. maist 31. maini. Velotuur algas San Lorenzo al Marest 17,6 km meeskondliku temposõiduga ja lõppes Milanos 185 km pikkuse grupisõiduga. Velotuuri võitis hispaanlane Alberto Contador (Team Tinkoff-Saxo), kellele järgnesid itaallane Fabio Aru ja hispaanlane Mikel Landa (mõlemad Astana). Punktiarvestuses võitis Giacomo Nizzolo (Trek Factory Racing), mägedearvestuses Giovanni Visconti (Movistar) ja noorratturite arvestuses Aru. Kiireim meeskond oli Astana, kes võitis ka võistkondliku punktiarvestuse. Seekordsel velotuuril osales 197 ratturit 22 meeskonnast. Ainsana osales 8 ratturiga Team LottoNL-Jumbo, George Bennetti loobumise tõttu. Ag2r-La Mondiale Astana BMC Etixx-Quick Step FDJ IAM Lampre-Merida Lotto-Soudal Movistar Orica-GreenEDGE Cannondale-Garmin Giant-Alpecin Katusha LottoNL-Jumbo Sky Tinkoff-Saxo Trek Factory Racing Androni-Sidermec* Bardiani-CSF* CCC-Sprandi-Polkowice* Southeast* Nippo-Vini Fantini* * vabapääsme saanud UCI Professional Continentali meeskonnad Kavas oli 21 etappi. Etapid olid jagatud kolme kategooriasse, lisaks üks meeskondlik ja üks individuaalne temposõit. Kahe etapi finiš asus Šveitsis. Muudatusena oli seekord kavas taas kaks puhkepäeva ning velotuur algas laupäeval.
Leptotyphlops kafubi

Leptotyphlops kafubi on ahassuumadulaste sugukonna maoliik. Neid madusid võib kohata roomamas Angolas, Sambias ja Kongo Demokraatlikus Vabariigis. Leptotyphlops kafubi (BOULENGER, 1919), Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 9.05.2015)(inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Leptotyphlops kafubi seisuga 9.05.2015.
Limnophis bangweolicus

Limnophis bangweolicus on Colubridae sugukonna maoliik. Neid madusid võib kohata roomamas Angolas, Botswanas, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Sambias ja Namiibias. Limnophis bangweolicus (MERTENS, 1936), Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 9.05.2015)(inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Limnophis bangweolicus seisuga 9.05.2015.
Limnophis bicolor

Limnophis bicolor on Colubridae sugukonna maoliik. Neid madusid võib kohata roomamas Angolas, Botswanas, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Sambias ja Zimbabwes. Limnophis bicolor GÜNTHER, 1865, Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 9.05.2015)(inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Limnophis bicolor seisuga 9.05.2015.
Glypholycus bicolor

Glypholycus bicolor on järgmiste maoliikide taksonoomiline sünonüüm: Limnophis bicolor Günther, 1865 Lycodonomorphus bicolor (Günther, 1893)
Lycodonomorphus bicolor

Lycodonomorphus bicolor on Lamprophiidae sugukonna maoliik. Seda maoliiki võib roomamas kohata Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Rwandas, Tansaanias ja Sambias. Lycodonomorphus bicolor (GÜNTHER, 1893), Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 9.05.2015) (inglise keeles) Lycodonomorphus bicolor, Animal Diversity Web, veebiversioon (vaadatud 9.05.2015) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Lycodonomorphus bicolor seisuga 9.05.2015.
Viljandi hotellihoone

Viljandi hotellihoone on Viljandis aadressil Tartu tänav 11 asuv hotellihoone. Hoone on arvele võetud ehitismälestisena. Hoone valmis 1938. aastal ja kandis siis nime Esimene Viljandi Esinduslokaal (lühend EVE). Hoones on mitu kunstimälestiseks tunnistatud maali, mis pärinevad 1950. aastatest. Hotell taasavati 2002 ja seda haldab Grand Hotel Viljandi. Viljandi linn omandas krundi 1935. aastal ja lammutas sellel asunud puithooned. Hotelli projekteeris 1937. aastal Eugen Sacharias. Hotell valmis 1939. aastal, selle igas numbritoas olid telefon ning vannituba koos sooja ja külma veega. Hoone maksumuseks oli 252 500 krooni ja sellele lisandus sisustuse maksumus 27 765 krooni. Hoone esimene korrus renditi välja apteegile ja rõivapoele, teisele korrusele tulid restoran ja Eesti Panga ruumid ning kolmas ja neljas korrus anti hotelli käsutusse. Pärast teist maailmasõda oli hoone Nõukogude võimuorganite käsutuses. 1960. aastal avati esimesel korrusel apteek ja raamatukauplus, teisel riigipank ja restoran ning ülemistel korrustel hotell Viljandi. 1995. aastal müüs Viljandi linn EVE maja Tallinna Pangale, kes lubas hotelli korda teha. Müümisel on kunstiteosed uuele omanikule üle antud, välja arvatud kolm maali, mis on 1995. aasta 13. jaanuaril koostatud aktis ka eraldi ära märgitud. Tallinna Pank müüs kinnistu 1997. aastal edasi aktsiaseltsile Real Reisid. 1990. aastatel oli hotell ajutiselt suletud ja avati renoveerituna 2002. aastal. Viljandi hotellihoone kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 09.05.2015) https://web.archive.org/web/20150222235158/http://ghv.ee/hotell/hotell-eve (vaadatud 09.05.2015) Ain-Andris Vislapuu (2007). Viljandi vanadel fotodel. Tallinn: Tänapäev. Lk 78-79. ISBN 978-9985-62-590-3. Aare Olander (2015). Viljandi kadunud vaated. Tänapäev. Lk 113. ISBN 978-9949-27-829-9. Viljandi hotelli maalid on kadunud, sakala.postimees.ee, 31. mai 2001 Hotellihoonest Grand Hotel Viljandi kodulehel Viljandi hotellihoone kultuurimälestiste riiklikus registris
Lycophidion multimaculatum

Lycophidion multimaculatum on Lamprophiidae sugukonna maoliik. Neid võib roomamas kohata Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Angolas, Namiibias, Tansaanias, Kamerunis ja Sambias. Lycophidion multimaculatum BOETTGER, 1888, Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 9.05.2015) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Lycodonomorphus multimaculatum seisuga 9.05.2015.
Lycophidion variegatum

Lycophidion variegatum on Lamprophiidae sugukonna maoliik. Neid võib roomamas kohata Lõuna-Aafrika Vabariigis, Zimbabwes, Svaasimaal, Botswanas ja Sambias. Lycophidion variegatum BROADLEY, 1969, Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 9.05.2015) (inglise keeles) Lycophidion variegatum, ADW, veebiversioon (vaadatud 9.05.2015) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Lycophidion variegatum seisuga 9.05.2015.
Laatre kalmistu

Laatre kalmistu (ka Laatre I kalmistu) on Valga maakonnas Valga vallas Rampe külas asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena. Laatre kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 09.05.2015) Laatre kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Laatre Pühavaimu kirik

Laatre Pühavaimu kirik on õigeusu kirik Sangaste kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Valga maakonnas Valga vallas Laatre alevik. Kirik ehitati aastatel 1866–1869 ja pühitseti 1869. aastal. Aastal 1983 nõudis kohaliku sovhoosi juhtkond kiriku sulgemist ja järgmisel aastal pandigi kirik kinni. Tänapäeval ei tegutse kiriku juures ükski kogudus. Kirikus on mitu kunstimälestisena arvelevõetud eset. Laatre Pühavaimu kogudus http://www.eoc.ee/kogudus/laatre-puhavaimu-kirik/ (vaadatud 09.05.2015) Kirikust EAÕK kodulehel
Žagarė regionaalpark

Žagarė regionaalpark (leedu keeles Žagarės regioninis parkas) on regionaalpark Põhja-Leedus Joniškise rajoonis. Žagarė regionaalpark asub Svēte kallastel. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta Svēte orgu, Žagarė ümbruse metsi, sealset ökosüsteemi ning kultuuripärandit. Žagarė regionaalpargi territooriumist on 59% metsaga kaetud. Valdavad on tammikud ja kuusikud, seal kasvab ka pärnasid, jalakaid ja saari. Ümbruskonna metsades elavad punahirved, keda seal XIX sajandil kohalike elanike eest kaitsti. Lisaks asub regionaalpargis Žagarė oos, Žagarė linnas on Svēte jõel paljandumas dolomiit, seal asub ka väike, ent linnurohke Žvelgaitise järv. Žagarė regionaalpargi territooriumil asuvad mitmed kaitsealad, kus kasvavad sellised liigid nagu kaunis kuldking, villohakas, suur tähtputk, kare kellukas, arukaerand, harilik võipätakas, pääsusilm, vahelmine lõokannus, vööthuul-sõrmkäpp, ahtalehine sõrmkäpp, Russowi sõrmkäpp, kollakas sõrmkäpp, harilik ungrukold, kahar nurmikas, narmasjumikas, varjuluste, niitjas tarn, harilik lubikas, kähar sulgsammal, õrn pisikrässik, kammroodik, Funcki pungsammal, sulgjas õhik, õrn turbasammal, lodu-lühikupar, kaljukrussik ja roheline krussik; ka elavad seal suur-laukhani, rabahani, väike-konnakotkas, sookurg, rüüt, mudatilder, suurkoovitaja, sooräts, kodukakk, herilaseviu, must-toonekurg, laanepüü, hallpea-rähn, paksukojaline jõekarp, sõõrsilmik, nõmmesilmik, suur-kuldtiib, pääsusaba, vareskaera-aasasilmik, suur-mosaiikliblikas ja teelehe-mosaiikliblikas. Regionaalpargis asuvad mitmed muinaslinnused, samuti ka Žagarė kalmed. Žagarė linnas on säilinud palju vanu hooneid, sealjuures kohalikust dolomiidist ehitatud vanad kirikud ja Žagarė mõisa hoonetekompleks. Žagarė regionaalpargi halduskeskus asub Žagarės, Malūno g. 1. Regionaalpargi pindala on 4930 hektarit. Rangema kaitsega tsoonid on Dilbinėliai, Didmargise, Pabaliai ja Svēte botaanilised kaitsealad, Gaudikiai geomorfoloogiline kaitseala, Mūsa lätete hüdroloogiline kaitseala, Žagarė vanalinn ja Žagarė botaanilis-zooloogiline kaitseala, mis võtavad enda alla 45,2% regionaalpargi territooriumist. http://zagaresrp.am.lt/VI/index.php#r/243[alaline kõdulink] http://zagaresrp.am.lt/VI/index.php#r/188[alaline kõdulink] http://zagaresrp.am.lt/VI/index.php#r/190[alaline kõdulink] http://zagaresrp.am.lt/VI/index.php#r/257[alaline kõdulink] http://zagaresrp.am.lt/VI/index.php#r/199[alaline kõdulink] http://zagaresrp.am.lt/VI/index.php#r/200[alaline kõdulink] Žagarė regionaalpargi koduleht Regionaalpark Leedu kaitsealade registris (leedu keeles) Regionaalpargi kaart Regionaalpark YouTube'is
Leon Wasilewski

Leon Wasilewski (24. august 1870 Peterburi – 10. detsember 1936 Varssavi) oli Poola poliitik. Ta oli 17. novembrist 1918 kuni 16. jaanuarini 1919 Poola välisminister. 1925 anti talle Vabadusristi III liik 1. järk. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 08.05.2015)
Kazimierz Świtalski

Kazimierz Stanisław Świtalski (4. märts 1886 Sanok – 29. detsember 1962 Varssavi) oli Poola sõjaväelane ja poliitik. Ta oli 1929 14. aprillist kuni 29. detsembrini Poola peaminister. 1934 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk. 1939. aasta septembris langes ta Saksa vägede kätte vangi. Świtalski paigutati Woldenbergi vangilaagrisse, kus ta viibis kuni sõja lõpuni. 1945. aastal pöördus ta Poolasse tagasi. 1948. aastal vangistasid Poola kommunistlikud võimud Świtalski. Vangistusest vabanes ta 1956. aastal. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 08.05.2015) http://www.worldlibrary.org/articles/kazimierz_%C5%9Bwitalski[alaline kõdulink]
Arezzo

Arezzo on linn Itaalias Toscana maakonnas, Arezzo provintsi halduskeskus. Arezzo asub Arno jõe ääres. Suurem osa Arezzo vanalinnast hävis Teises maailmasõjas; endiste kitsaste keskaegsete tänavate asemele rajati laiad avenüüd ja kesklinnas on palju uuemaaegseid ehitisi. Kuid säilinud on ka märkimisväärseid ajaloolisi ehitisi. Rooma ajal kandis asula nime Arretium. San Francesco kirik Piero della Francesca freskodega Arezzo toomkirik Pieve di Santa Maria kirik; romaani stiil Palazzo della Fraternità dei Laici (1377–1552) Fortezza Medicea ehk Medicide kindluse varemed; (Antonio da Sangallo 16. sajand) Casa di Vasari Etruskide aegsed müürid (3.–2. sajand eKr) Arezzos sündis 1304. aastal Francesco Petrarca. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Arezzo valla ametlik koduleht (itaalia keeles)
Józef Dowbor-Muśnicki

Józef Dowbor-Muśnicki (25. oktoober 1867 Garbów, Święty Krzyżi vojevoodkond – 26. oktoober 1937 Batorowo, Suur-Poola vojevoodkond) oli Poola sõjaväelane. 1922 anti talle Vabadusristi I liik 2. järk. Józef Dowbor-Muśnicki tütar Janina Lewandowska (1908–1940) oli lendur. Ta tapeti Katõni massimõrva käigus. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 08.05.2015) Janina Antonina Lewandowska Kalendarium Katyńskie
Janusz Jędrzejewicz

Janusz Jędrzejewicz (21. juuni 1885 Spõtšõntsi – 13. mai 1951 London) oli Poola pedagoog ja poliitik. Ta oli 10. maist 1933 kuni 13. mai 1934 Poola peaminister. 1934 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 08.05.2015)
Juozas Tūbelis

Juozas Tūbelis (9. aprill 1882 Ilgalaukiai – 30. september 1939 Kaunas) oli Leedu poliitik. Ta oli 23. septembrist 1929 kuni 12. juunini 1934 Leedu peaminister. 1932 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 08.05.2015)
August Zaleski

August Zaleski (13. september 1883 Varssavi – 7. aprill 1972 London) oli Poola poliitik ja diplomaat. Pärast seda, kui Poola taastas oma iseseisvuse, töötas Zaleski Poola saatkondades Šveitsis, Kreekas ja Itaalias ning oli ka saadik Rahvasteliidu juures. 1926. aasta mais toimunud riigipöörde järel toetas ta Józef Piłsudskit ning oli kuni 1932. aastani Poola välisminister. Aastatel 1928–1935 oli ta ka Poola senati liige. Välisministeeriumist lahkumise järel oli ta aastail 1932–1939 Bank Handlowy direktor ja 1939. aasta sissetungi ajal Poolasse aitas evakueerida panga varad algul Prantsusmaale ja siis Suurbritanniasse. 1939. aastal sai temast Poola eksiilvalitsuse välisminister. Ta astus ametist tagasi 1941. aastal. Ta oli 9. juunist 1947 kuni surmani Poola eksiilvalitsuse president. Zaleski suri 88-aastaselt Londonis haiglas. Ta maeti Inglismaal Newark-on-Trentis asuvale Poola langevarjurite kalmistule. 1931. aastal anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk. AUGUST ZALESKI, 88, POLISH EXILES’ CHIEF The New York Times, 8. aprill 1972 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 08.05.2015)
Tadeusz Rozwadowski

Tadeusz Rozwadowski (19. mai 1866 Babin – 18. oktoober 1928 Varssavi) oli Poola sõjaväelane. 1922 anti talle Vabadusristi I liik 2. järk. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 08.05.2015)
Tadeusz Kasprzycki

Tadeusz Adam Kasprzycki (16. jaanuar 1891 Varssavi – 4. detsember 1978 Montréal) oli Poola sõjaväelane ja poliitik. Aastatel 1935–1939 oli ta Poola sõjaminister. 1938 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 09.05.2015)