laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Asvieja järv

Asvieja järv või Asviejskaje järv (valgevene keeles Возера Асвейскае, vene keeles Освейское) on järv Valgevenes Viciebski oblastis Vierchniadźvinski rajoonis. Järv asub merepinnast 129,8 meetri kõrgusel, selle valgla on 259 km². Asvieja on pindalalt teine järv Valgevene territooriumil. Kaldajoone pikkus on 33,4 kilomeetrit. Kaldad on madalad, kohati liivased, kohati turbased. Järve lääneosas asub Manastyrščyna saar, mis on oma ligi 5 km² pindalaga Valgevene suurim saar. Lisaks sellele on järvel ka ujuvad saared. Asvieja järve lõunakaldal asub Asvieja agrolinnake. Vee läbipaistvus on 2,5 meetrit. Asvieja on eutroofne järv. Järvel pesitseb ohtralt veelinde, nende seas sinikael-part, punapea-vart ja lauk. Järvel pesitseb ka Valgevene suurim kajakakoloonia. Viimasel ajal[millal?] on järve veetase alanenud, osalt võib selle põhjuseks olla järve lähedal asuv turbatööstus, teine võimalik põhjus on järve veetaset reguleeriva tammi halb tehniline seisukord. Kaladest leidub järves haugi, lutsu, angerjat, koha, latikat, linaskit ja kokre. Järve kallastel elutsevad koprad ja ondatrad. Taimedest kasvab järves ohtralt valget vesiroosi. Asvieja järve ümbrusse on moodustatud samanimeline maastikukaitseala.  Asvieja järv – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Järv Valgevene kalapüügiportaalis
Nuumen

Nuumen (ladina keeles numen 'jumalus, jumalik vägevus') oli looduslikes objektides sisalduv üleloomulik hing või vägi vanarooma mütoloogias ja religioonis.
Tõstamaa mõisa kalmistu

Tõstamaa mõisa kalmistu on kalmistu Tõstamaa kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tõstamaa alevikus Pärnu linnas Pärnu maakonnas. Kalmistu jääb Tõstamaa mõisa südamest linnulennult umbes 300 meetri kaugusele põhjakirdesse. Kalmistu rajasid arvatavasti millalgi 19. sajandi teisel või kolmandal kolmandikul mõisa tollased omanikud Staël von Holsteinid. Kalmistule maetute üldarv pole teada, see on praegu jäetud maha ja rüüstatud. Kalmistu on 1997. aastast koos Toomingamäe nime kandva muinaskalmistuga ühine riiklik kultuurimälestis. Tõstamaa kalmistu Karte von dem privaten Gute Testama. 1868, 1900/1901. EAA 3724.5.1947 Kultuurimälestis nr 11850 "Kalmistu "Toomingamägi"" Alo Särg. "Tõstamaa (Testama)". - Pärnumaa mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2011. Lk 90 Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013
Posttraumaatiline stressihäire

Posttraumaatiline stressihäire (PTSH; inglise keeles post-traumatic stress disorder; rahvusvaheline lühend PTSD) on ärevushäire, mis võib tekkida, kui inimene kogeb ühte või mitut traumeerivat sündmust. Traumeeriv sündmus võib olla näiteks surma pealtnägemine, vägistamise ohvriks langemine või sõda. PTSH võib kujuneda ka pideva vaimse vägivalla tagajärjel. Posttraumaatilist stressihäiret saab diagnoosida, kui selle sümptomid on kestnud üle kuu aja ning häirivad oluliselt elu ja toimetulekut. Naistel on suurem tõenäosus PTSH tekkeks kui meestel ja lastel. Lastel on sellest pääsemine eriti tõenäoline, kui nad on alla 10-aastased. PTSH riskirühma kuuluvad sõjaveteranid. Lein Posttraumaatiline stressihäire, peaasi.ee
Aitape lennujaam

Aitape lennujaam on lennuväli Paapua Uus-Guineas Sandauni provintsis Aitapes. Great Circle Mapper PNG Airstrip Guide. August 2005.
Jaak Simm (arvutiteadlane)

Jaak Simm (sündinud 6. juunil 1981) on eesti arvutiteadlane. Ta lõpetas 1999. aastal Tallinna Reaalkooli hõbemedaliga, sai 2002. aastal Stockholmi Kõrgemas Majanduskoolis Riias bakalaureusekraadi majanduses, 2004. aastal Tartu Ülikoolis teadusmagistri kraadi informaatikas, õppis aastatel 2004–2007 TÜ-s doktorantuuris ja 2007–2010 Tokyo Tehnoloogiainstituudis, kus sai doktorikraadi arvutiteaduses. Simm oli aastatel 2010–2014 Tallinna Tehnikaülikooli matemaatika-loodusteaduskonna integreeritud süsteemide bioloogia keskuses teadur, 2013–2014 kaasprofessor, 2014–2020 Leuveni Katoliiklikus Ülikoolis järeldoktorantuuris ning 2020–2024 G-Researchis ja alates 2024. aastast XTX Marketsis kvanitatiivne teadur. Jaak Simm Eesti Teadusinfosüsteemis (vaadatud 21. novembril 2014) "Jaak Simm". LinkedIn. https://scholar.google.com/citations?user=NFMk1ZYAAAAJ&hl=en
Howard Levi

Howard Levi (9. november 1916 – 11. september 2002) oli USA matemaatik. Ta töötas peamiselt algebra alal. Ta oli Joseph Fels Ritti õpilane. Elements of Algebra (1953) Elements of Geometry (1956) Foundations of Geometry and Trigonometry (1956) Fundamental Concepts of Mathematics (1957) Modern Coordinate Geometry: A Wesleyan Experimental Curricular Study (1961) Polynomials, Power Series, and Calculus (1967) Topics in Geometry (1968) Notices of the AMS, June/July 2003, Volume 50, Number 6, p. 705. The Mathematics Genealogy Project – Joseph Fels Ritt.
Puiatu mõisa kalmistu

Puiatu mõisa kalmistu on kalmistu Kõpu kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Leemeti külas Viljandi vallas Viljandi maakonnas. Kalmistu rajasid Puiatu mõisa tollased omanikud Krüdenerid tõenäoliselt millalgi 19. sajandi algul, sest esimene matus oli 1815. aastal. Kalmistule on maetud kokku 24 lahkunut. Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult 850 meetri kaugusele lääne-edelasse. See on praegu jäetud maha ja rüüstatud, kuid säilinud on hauatähiseid ja nende osasid. Kalmistul asus ka lihtne puust kabel, mis lammutati millalgi 1950. aastatel. See oli ainuke teadaolev puust kabel Eesti mõisakalmistutel. 1910, 5. oktoober (vkj) - Friedrich Amadeus von Krüdener (3. oktoober (vkj) 1862 - 29. september (vkj) 1910) Ketlin Sirge. "Eesti mõisakalmistud". // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013. Leht 74 Taavi Pae. "Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused". // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Valdo Praust. "Viljandimaa mõisad". Tänapäev. Tallinn 2010. Lk 59 ja 62 Ketlin Sirge. "Eesti mõisakalmistud". // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013 Pärandkultuuri objekt: "Puiatu mõisnike matmispaik" (629:HAU:001) Eesti looduse infosüsteemis Puiatu mõisa kalmistu. Viljandimaa kalmistute bibliograafia Matus Puiatu mõisa kalmistul. Viljandimaa kalmistute bibliograafia
Eesti Noorte Segakoor

Eesti Noorte Segakoor (ENSK) on üle-eestiline noortekoor, mille eesmärgiks on tutvustada eesti koorimuusikat ja olla kasvulavaks noortele andekatele lauljatele. Koori eelkäijaks on aastatel 1998–2014 tegutsenud Eesti Koolinoorte Segakoor. Eesti Noorte Segakoori peadirigent ja kunstiline juht on Silja Uhs. Aastatel 2014–2016 oli koori peadirigendiks Peeter Perens ja koormeistriks Inta Roost. Koor on edukalt osalenud erinevatel konkurssidel ja festivalidel nii Eestis kui ka välisriikides, näiteks saavutati Tallinn 2019 konkursil I koht rahvamuusika kategoorias. Lisaks on koor kaasa teinud erinevates projektides: andnud Etnosfääriga kontserdi XXVI Viljandi pärimusmuusika festivalil, osalenud koos teiste üle-eestiliste kollektiividega kontsertlavastuses “Eestimaa atmosfäärid”, kandnud 2020. aastal ette Kaari Sillamaa oratooriumi "Kristus" ning teinud kaasa 2021. aasta taasiseseisvumispäevaks ilmunud Joel Markus Antsoni muusikavideos "Ükskord niikuinii". 2022. aastal saavutas Eesti Noorte Segakoor segakooride võistulaulmisel Tuljak A-kategoorias I koha ja andis vabariigi aastapäevaks välja oma liikme Eerik Robert Ots'a laulu "Kodu" . Facebook http://eestinoortesegakoor.ee/
Buduaar

Buduaar (prantsuse keeles boudoir) on hästi sisustatud intiimne daami magamistuba, elutuba või riietustuba.
Buduaar (ajakiri)

Buduaar on Eesti naisteajakiri. Ajakirja teemade seas on ilu ja mood, tervise- ja pereteemad, alternatiivmeditsiin, esoteerika. Ajakiri ilmub neli korda aastas. Peatoimetaja ja tegevtoimetaja oli kuni 2021. aasta märtsi lõpuni Marge Tava. BuduaarTEEN Buduaari veebileht Buduaarist lahkuv Marge Tava: müüme unistust ja lootust! Buduaari koduleht, 31.03.2021. Ametlik koduleht
Kirikukell

Kirikukell on kirikus olev kell, mida helistatakse (lüüakse) jumalateenistusele kutsumiseks, et inimesed teaksid kirikusse tulla. Kirikukella võidakse helistada ka pulmade, matuste või muude kiriklike talituste ja pühade puhul, aga ka tähelepanu äratamiseks hädaolukorras (häirekell) ning aja märkimiseks (nt täistunnil). Kirikukell asub tavaliselt kellatornis ja siis nimetatakse seda ka tornikellaks. Prangli kiriku tornikell aastast 1896 Häädemeeste õigeusu kiriku tornikell aastast 1874 Tartu Jaani kiriku kellad Paldiski Sergi kiriku suur tornikell Kariljon
BuduaarTEEN

BuduaarTEEN on naisteajakirja Buduaar "noorem õde", mis on mõeldud teismelistele tüdrukutele. BuduaarTEENi esimene number ilmus suvel 2014. Praegu on see ainus eestikeelne 7–14-aastastele tüdrukutele suunatud ajakiri. BuduaarTEEN käsitleb teismeliste jaoks aktuaalseid teemasid ilu, moe, tervise, suhete ja elustiili vallast, mis kaasnevad nooreks naiseks sirgumisega. Esimese numbri kaanestaar oli Getter Jaani, kes oli ühtlasi ka esimese ajakirja patroon. Teise numbri kaanestaar oli populaarse TV3 seriaali "Padjaklubi" Miša – näitleja Kristel Aaslaid. Ajakiri ilmub neli korda aastas. Lisaks korraldab BuduaarTEEN tüdrukutele üritusi, kinoseansse jpm. Ajakiri Buduaar
Martin Koch

Martin Koch (sündinud 22. jaanuaril 1982 Villachis) on Austria suusahüppaja, olümpiavõitja (2006). Torino 2006 olümpiavõitja meeskondliku suure mäe suusahüpetes Martin Koch oli tippsportlasena 184 cm pikk ja kaalus 66 kg. Koduleht
Linnaõigus

Linnaõigus on keskajast pärinev õigusnormide kogum linnakogukonna jaoks. Lääne-Euroopas tekkisid linnaõigused alates 11. sajandist, kui linnad vabanesid feodaalide võimu alt. Linnaõiguste väljatöötamisel tugineti nt kohalikul tavaõigusel, privileegidel (nt turuõigus) ja raemäärustel. Eesti keskaegsete linnade linnaõigused pärinesid Saksamaa linnade õigustest. Nt Tallinnas kehtestas Taani kuningas Erik IV 1248 Lübecki õiguse. See õigus kehtestati ka 1302 Rakveres ja 1345 Narvas.. Riia sai 13. sajandi II poolel Hamburgi linnaõiguse ning selle põhjal tekkis Riia linnaõigus, mis levis Tartusse, Haapsallu, Paidesse, Uus-Pärnusse ja Viljandisse. Eesti linnades kehtisid linnaõigused 1877. aasta linnareformini. Vanim linnaõigus Saksamaal on Soesti linnaõigus, mis põhines Lombardia linnasid valitsevatel seadustel. Selle alusel koostati paljud varasemad linnaõigused (Magdeburgi, Nürnbergi, Kölni ja Lübecki linnaõigused), XIII sajandil aga Lippe linnaõigus. Kölni kaudu jõudis linnaõigus unifitseeritud ja kirjapandud kujul ka tagasi Lombardiasse. Magdeburgi linnaõigus oli aluseks Poola ja Saksa ordu alade Kulmi linnaõigusele. Ka Bremeni linnaõigus ja Salzwedeli linnaõigus olid kasutusel mitmes teises linnas. Aastaks 1803 oli Saksamaale alles jäänud 53 vabalinna, mille elukorraldust juhtisid sealsed linnaõigused. Toona viidi läbi reformid, millega jäid vabalinnadeks üksnes Bremen, Hamburg, Frankfurt ja Lübeck. Edaspidi jätkus riigi seaduste ühtlustamine ja viimased linnaõigused kaotati 1. jaanuaril 1900, mil võeti kasutusele Bürgerliches Gesetzbuch. Eesti entsüklopeedia. 5. köide: KONJ–LÕUNA. Tallinn: Valgus, 1990, lk 583. Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 297. Deutsches Reichsgesetzblatt Band 1896, Nr. 21, Seite 604 - 650
Linnakodanik

Linnakodanik (ka pürjel, bürger, saksa keeles Stadtbürger) oli feodalismiajal linnakogukonna liige, kes oli täieõiguslik ja isiklikult vaba. Linnakodanikke hõlmav seisus (linnakodanikuseisus) tekkis Lääne-Euroopas 10.–12. sajandil. Linnakodanikuseisuse juures eristati mitut alarühma, nt rae liikmed, kaupmehed ja käsitöölised. Linnakodaniku õigused ja kohustused sõltusid tema elukutsest ja varanduslikust seisust. Linnakodanikuks saadi kas linnakodaniku perre sündides või rae otsuse põhjal. Rae otsusele järgnes kodanikuvande andmine ja värske kodaniku kandmine kodanikuraamatusse. Linnakodanikel tekkis feodaalidega vastuolusid peamiselt põgenenud talupoegade pärast. Linnakodanikud toetasid põhimõtet "Linnaõhk teeb vabaks", sest tahtsid odavat tööjõudu, ega andnud põgenikke meelsasti välja. Linnakodanikuseisus kadus 18.-19. sajandil, kui kaotati seisuslik ühiskonnakorraldus. Kapitalismi süvenedes muutusid linnakodanikud kodanlasteks või proletaarlasteks. Lõplikult kaotati linnakodanikuseisus linnareformiga, mis toimus Venemaa sisekubermangudes 1870 ja Balti kubermangudes 1877. Eesti linnades oli enamik linnakodanikke baltisakslased. Bürgermusse Linnaelanikud Eesti entsüklopeedia. 5. köide: KONJ–LÕUNA. Tallinn: Valgus, 1990, lk 581. Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 296.
Joonia obool

Joonia obool oli Joonia Saarte Ühendriigis aastatel 1819–1863 käibel olnud münt. Kuni aastani 1834 võrdus üks obool nelja leptoniga, pärast seda aga viie leptoniga. Kogu käibel olemise aja jooksul oli üks obool võrdne ka Suurbritannia poolepennisega. Käibele tulles asendas obool rea seni käibel olnud münte (Türgi parad ja Joonia gazétad), mis olid varustatud neile löödud lisamärgisega. Obooli lasksid käibele inglased, kelle protektoraadina riik eksisteeris. Pärast seda, kui Joonia saared Kreekale kingitusena üle anti, asendati oboolid Kreeka drahmidega (kursiga 1 drahm = 20 obooli).
Andreas Kofler

Andreas Kofler (sündinud 17. mail 1984 Innsbruckis) on Austria suusahüppaja. Olümpiavõitja (2006) ja kahekordne maailmameister (2005). Torino 2006 olümpiavõitja meeskondliku suure mäe suusahüpetes hõbemedal suure mäe suusahüpetes Oberstdorf 2005 maailmameister meeskondliku normaalmäe suusahüpetes maailmameister meeskondliku suure mäe suusahüpetes Andreas Kofler on 180 cm ja kaalub 63 kg. Koduleht
Sündik

Sündik on Eestis kõrgem ametnik, kes tegeleb õigusalaste küsimustega. Ajaloos on tuntud rae liikmeskonda kuulunud rae sündikud. Tallinna raes tegutsesid sündikud 1474–1688 ja 1710–1889. (Aastatel 1688–1710 oli sündikute asemel kuninglik ülemsekretär.) Tartu raes tegutsesid sündikud aastast 1766. Hiljem on neid linnades asendanud justiitsbürgermeistrid ja linnasekretärid. Samas oli oma sündik ka tsaariaegsel Tartu Ülikoolil ning sõjaeelses Eesti Vabariigis mõnedel ettevõtetel (nt AS Eesti Õli). Sõna sündik pärineb vanakreeka keelest, kus σύνδικος (súndikos, σύν (sún) + δικος (dikos)) tähendas advokaati. Hispaanias ja Prantsusmaal on sündikuteks nimetatud mitmesuguseid valitsus- ja omavalitsusametnikke. Andorras on Síndic General parlamendi spiiker, kes 1993. aasta konstitutsioonimuudatuseni oli sisuliselt ka valitsusjuht. Inglismaal nimetatakse sündikuteks mitmete vanemate organisatsioonide administratiivkomisjonide liikmeid, näiteks Cambridge'i Ülikoolis. Prantsusmaal ja Belgias on sündikud ühisomandis hoonete omanike valitud haldurid (syndic de copropriété). Frantsiskaani ordu sündikud on ilmikud, kes laenavad ordule oma kinnisvara. Samuti kutsutakse sündikuteks anarhistlike sündikaatide liikmeid. Poolas nimetatakse sündikuks (syndyk) juristi, kes võib olla ettevõtete pankrotihaldur ja saneerimisnõustaja. Eesti entsüklopeedia. 9. köide: SUN–TÜRG. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1996, lk 91.
Oldermann

Oldermann oli keskajal mõne organisatsiooni (nt gildi, tsunfti) esimees. Oldermann valiti enamasti kolmeks aastaks. Eesti entsüklopeedia. 7. köide: NÕUK–RAH. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1994, lk 53.
Stelvio rahvuspark

Stelvio rahvuspark asub Itaalias Dolomiitide piirkonnas, ulatudes nii Lombardia ja Trentino-Alto Adige regiooni aladele. Stelvio rahvuspark (itaalia keeles Parco Nazionale dello Stelvio) on Itaalia ja kogu alpialade suurim; see on loodud 1935. aastal. Pargi pindala on 134 620 ha, sellest 60 126 ha jääb Lombardia, 55 094 ha Alto Adige ning 19 350 ha Trentino alla. Rahvuspargi territooriumile jäävad Dolomiitide tipud Gran Zebrù, Cevedale, Ortles (mis on oma 3905 meetriga Stelvio kõrgeim). Liustike vahel asub üle 50 mägijärve. Ainus suurem asula pargi piirides on Bormio linnake, kust võib leida spordi- ja turismiteenuste pakkujate kõrval ka mägitaimede botaanikaaia. Stelvio mägiteid mööda kulgeb Itaalia iga-aastase jalgrattavõidusõidu Giro d'Italia rada. Stelvio ametlik koduleht (itaalia keeles)
Iseo järv

Iseo järv (itaalia Lago d'Iseo) on järv Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas. Iseo on järvedepiirkonna Lombardia suuruselt neljas järv. Järv on peaaegu võrdselt jaotunud Bergamo ja Brescia provintsi vahel. Asudes Dolomiitide jalamil, on Iseo järv liustikutoiteline. Järv asub Franciacorta viinamarjakasvatuspiirkonnas mägede ja jugade vahel. Olemuselt on mägi ka Iseo järve keskel asuv saar Monte Isola (ehk Montisola). Kaks väiksemat saart – Loreto ja St Paul – kuuluvad eraomandisse. Järve ümber paiknevad kalurikülad: Brescia provintsi poolel Iseo, Sale Marasino ning Marone ja Bergamo poolel Lovere, Sarnico ja Riva di Solto. 5 km Maronest ida pool asub Cislano küla, kus võib näha omapäraseid erosioonisambaid, nn metshaldjaid.
Anastenária

Anastenária (kreeka keeles αναστενάρια; bulgaaria keeles нестинарство) on traditsiooniline hõõguvatel sütel kõndimise rituaal, mida praktiseeritakse mitmes Põhja-Kreeka külas, nt Ayia Eleni, Langadas, Melike, Mavrolefke ja Kerkine, samuti mitmes külas Lõuna-Bulgaarias. Anastenária praktiseerijad on õigeusklikud. Nende traditsioonile eriti olulised pühakud on püha Konstantin ja püha Helena. Neile pühakutele on pühendatud kaks olulist iga-aastast pidustust, üks jaanuaris ja teine mais. Pidustus kestab mitu päeva, sisaldades muusikat ja tantsu, rongkäiku ja sümboolset loomohvrit. Pidustuse kõrgpunktiks on sütelkõndimise rituaal, mille käigus praktiseerijad (anastenarides) kõnnivad paljajalu hõõguvatel sütel, kandes püha Konstantini ja püha Helenat kujutavaid ikoone. Anastenária rituaali praktiseerival kogukonnal on eriline pühamu konaki, kus asuvad pühakuid kujutavad ikoonid koos nende "riietamiseks" kasutatavate punaste rätikutega ja teised pühad esemed. Maikuu pidustuste esimese päeva õhtul tantsivad osalejad muusika ja teemakohaste laulude saatel. Pidustuste teisel päeval toimub rituaalis osalejate ja külaelanike rongkäik püha veega kaevu juurde ja sümboolne looma ohverdamine. Süüdatakse suur lõke, millest jäänud süte ümber osalejad õhtul tantsivad, kõndides üle hõõguvate süte ilma, et kuumus nende jalgu vigastaks. Legendi kohaselt pärineb selline tava keskajast: nüüdses Bulgaarias asuva Kosti küla püha Konstantini kirikus oli tulekahju ja külaelanikud kuulsid põlevast kirikust pühakute appihüüdeid. Ikoone päästma läinud külaelanikud ei saanud tules kahjustada, sest pühakud kaitsesid neid. Anastenária't uurinud etnograafid on väitnud, et anastenária praktika algupära ulatub kristluse-eelsete rituaalideni.
Elmo Lööve

Elmo Lööve (15. jaanuar 1941 Tartu – 20. november 2014) oli eesti muusik ning muusikasaadete ja -filmide režissöör. Ta õppis aastatel 1955–1959 Tartu Muusikakoolis koorijuhtimist (Richard Ritsingu juhtimisel) ja aastatel 1959–1964 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (Gustav Ernesaksa klassis). Ta oli 1965–2005 Eesti Televisioonis muusikasaadete režissöör, ta on teinud umbes 2000 muusikasaadet, sealhulgas sarjad "Horoskoop", "Käokava", "Orkestrimängud", "Kammertoon" ja "Klassika koos Klasiga", 400 "Reklaamiklubi" saadet, palju portreesaateid ja üldlaulupeo ülekandeid. Ta tegi stuudios Eesti Telefilm 28 muusikafilmi, sealhulgas "Ahvatluste tund" (1969), "Pärnu" (1974), "Pillipuu" (1976), "Laulud lumes" (1981) ja "Laulutuli" (1991). Ta on mänginud mitmes koosseisus kontrabassi ja basskitarri, sealhulgas aastatel 1960–1964 Tallinna stringorkestris Aleksander Rjabovi juhatusel, aastatel 1965–1985 ETV ansamblis Kustas Kikerpuu juhatusel ja ETV režissööride ansamblis Con Amores ning esinenud koos Uno Naissoo, Georgi Garanjani, Eri Klasi ja teiste muusikutega. Tema abikaasa oli klaveripedagoog Frieda Lööve. Eesti muusika biograafiline leksikon. 1. köide: A–M. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007, lk. 457. Suri muusikasaadete ja -filmide režissöör Elmo Lööve Suri unustamatu režissöör Elmo Lööve
Liivimaa maanõunik

Liivimaa maanõunik (saksa keeles Livländische Landrat ja Landrat von Livland) oli Liivimaa omavalitsusliku institutsiooni Liivimaa maanõunike kolleegiumi (1643−1920) liige, kes valiti Liivimaa rüütelkonna maapäeval aadliseisusest mõisaomanike seast − alates XVIII sajandist matrikliaadli hulgast − eluajaks ja kelle kinnitas ametisse kindralkuberner (hiljem Venemaa siseminister). Aastatel 1643−1648 oli maanõunikke korraga ametis kuus, seejärel 12. Igast kreisist valiti kaks, pooled esindasid Liivimaa läti ja ülejäänud eesti distrikti. Nende hulgast valiti alates 1654. aastast resideerivad maanõunikud (residirender Landrat), kes resideerisid osa aastast vaheldumisi Riias (alalise resideeriva maanõuniku institutsioon loodi 1875. aastal). Kui Rootsi võimuperioodil oli maanõunike roll seotud eelkõige rüütelkonna asjadega, siis Venemaa keisririigi võimu ajal koondus nende kätte Liivimaa kubermangu tegelik juhtimine. Maanõunik oli Balti aadli võimuhierarhias kõrgeim. Teenistusastmete tabelis oli see neljandal astmel ehk võrdne kindralmajoriga (rüütelkonna pea Liivimaa maamarssal asus kuuendal astmel). Aastatel 1643−1920 oli ametis 252 maanõunikku. Esimesed maanõunikud valiti 1643. aasta maapäeval, mil loodi Liivimaa maanõunike kolleegium. Viimane kaotati 1694. aastal vastuolude tõttu Rootsi kuningavõimuga ja see taastati alles 1710. aastal. Liivimaa maamarssal Liivimaa maanõunike kolleegium Liivimaa rüütelkond Liivimaa rüütelkonna aadlimatrikkel Krusenstjern, Georg von. Die Landmarschälle und Landräte der Livländischen und der Öselschen Ritterschaft in Bildnissen. Hamburg: Harry von Hofmann Verlag, 1963. Wolff, Nicolas. Livland's Landräte und Landmarschälle. Tartu: K. Matthiesens Buchdruckerei Ant. Ges., 1932 [1]. Baltisches Rechtswörterbuch. Landrat saidil balt-hiko.de
Kastellaan

Kastellaan oli keskajal ja varauusajal linnuse (linnuseülem, linnusepealik ehk linnusefoogt) või lossi (lossifoogt) ülem. Kastellaan võis olla kuningaametnik, kellele kuulus haldus- ja kohtuvõim. Eesti aladel olid kastellaanid Poola valitsemisaladel Liivimaa hertsogkonna vojevoodkonnakeskustes, linnuste- ja lossipealikud, sõjalise kaitse ja haldusametnikud. Nt. Caspar von Oldenbockum, Salatsi linnuse ja Turaida linnuse kastellaan. "Eesti keele seletav sõnaraamat" 2009, eki.ee Eesti nõukogude entsüklopeedia. 4. köide: IST–KONI. Tallinn: Valgus, 1989, lk 378.
Lidia Agosti

Lidia Agosti (aastani 1940 ja aastatel 1951–1959 Lidia Grauen, aastatel 1940–1951 Lidia Stix; 14. detsember 1915 Peterburi – 9. november 2014) oli eesti laulja (metsosopran) ja muusikapedagoog. Ta sündis 1915. aastal Peterburis eestlasest mereväelase (ja hilisema ärimehe) perekonnas. Tema vanemad opteerusid 1923. aastal Tallinna, kus ta alustas ka kooliteed; ta õppis laulmist aastatel 1932–1935 Varvara Malama stuudios ja võttis eratunde Sergei Mamontovi juures. 1936. aastast õppis ta Varssavi konservatooriumis ja 1938. aastast Viini muusikaakadeemias laulu (Zegers de Peili klassis) ja näitekunsti. Lõpetas viimase 1940. aasta suvel osatäitmistega "Traviatas", "Boheemis", "Rigolettos", "Roosikavaleris" ja "Nõidkütis".
Ministeriaal

Ministeriaal oli Lääne-Euroopas suurfeodaali teenija, kelle kohustuste hulka võisid kuuluda majandus-, haldus-, sõjalised või õukondlikud küsimused. Ministeriaali tasuks võis olla mõni maavaldus või privileegid. Ministeriaalid kadusid 13.–14. sajandil, kui nad vabanesid suurfeodaalide sõltuvusest ja ühtlasi sulandusid aadlisse. Eesti entsüklopeedia. 6. köide: LÕUNA–NÕUD. Tallinn: Valgus, 1992 (= Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1995), lk 352.
Töötlemine

Töötlemine ehk töötlus on algmaterjali eesmärgistatud muutmine. Eri valdkondades tähendab see mitmesuguseid asju. Töötlus on ka töötlemise tulemus. Töötlemine on masinaehituses tooriku või detaili kuju, mõõtmete või omaduste etteantud muutmine. Töötlemine on muusikas olemasoleva muusikalise materjali muutmine, teisendamine, varieerimine. Signaalitöötlus Andmetöötlus Tekstitöötlus Töötlev tööstus Irooniline töötlus, psühholoogiline protsess