laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Anu Presjärv

Anu Presjärv (2. aprill 1962 – 14. august 1996) oli eesti näitleja. Ta lõpetas 1980. aastal Tallinna 24. Keskkooli ja 1986. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise erialal. Ta töötas alates 1982. aastast Nukuteatris ja mängis paljudes Eesti Televisiooni telelavastustes, neist tuntumad on "Lumekuninganna" (printsess Elsa), "Pailapsiin" (Kiti-Helen-Sindi-Mariaana), "Härra Lapsti lasteteater" jmt. 1995. aastal mängis ta pisirolle telesarjades "Wikmani poisid" ja "Õnne 13". Ta suri 14. augustil 1996 ja maeti 17. augustil 1996 Tallinna Metsakalmistule. Eesti teatri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Eesti Teatriliit. Tallinn 2000 IMDb "Anu Presjärv 2. IV 1962 — 14. VIII 1996". Kultuurileht nr 30, 23. august 1996. Lk 19 Foto "Anu Presjärv 2. IV 1962 — 14. VIII 1996". Kultuurileht nr 30, 23. august 1996. Lk 19 Rainer Kerge. "Mis juhtus näitleja Anu Presjärvega, kes oli nii ilus, et sõbrannadel oli raske temaga koos väljas käia?". Õhtuleht, 26. oktoober 2019. Lk 14–15
400 meetri tõkkejooks

400 meetri tõkkejooks on kergejõustiku ala. 400 m tõkkejooksus on meeste tõke 1 jardi ehk 91,4 cm kõrgune. Tõketevaheline kaugus on 35 m, kaugus stardist esimese tõkkeni on 45 m ja viimasest tõkkest finišini 40 m. Sellel distantsil on suhteliselt lühike ajalugu. Esimest korda joosti veerandmiili ehk 440 jardi pikkust distantsi 12 tõkkega Oxfordi Ülikooli võistlustel 1860. aastal. Kuni 1914. aastani ei olnud ala pika kergejõustikutraditsiooniga riikide USA, Suurbritannia ja Rootsi meistrivõistluste kavas, kuna ala peeti liiga ebamugavaks ja väsitavaks (sai hüüdnime "meestetapja"). 400 m tõkkejooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjad Meeste 400 m tõkkejooksu kõigiaegade edetabel Naiste 400 m tõkkejooksu kõigiaegade edetabel Meeste 400 m tõkkejooksu edetabelid: 2002 –2003 – 2004 – 2005 – 2006 – 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011 Naiste 400 m tõkkejooksu edetabelid: 2002 – 2003 – 2004 – 2005 – 2006 – 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011
Õuemarssal

Õuemarssal on õukonnaamet. Keiserliku Venemaa teenistusastmete tabeli õukonnaametite veerus kuulub ülemõuemarssal II astmesse (обер-гофмаршал; vastab tegeliku salanõuniku tsiviilastmele) ja õuemarssal III astmesse (гофмаршал; vastab salanõuniku tsiviilastmele). Marssal
Peter Singer

Peter Albert David Singer (sündinud 6. juulil 1946 Melbourne'is) on Austraalia filosoof. Ta on Princetoni ülikooli Ira W. DeCampi õppetooli professor. Ta on ateist. Filosoofias on ta erialaks praktiline eetika, millele läheneb utilitaristlikult. Tema tuntumate teoste hulka kuuluvad "Loomade vabastamine" ("Animal Liberation" 1975, eesti keeles 2021) ja "Practical Ethics" (1980). Singeri teooriad üritavad ühelt poolt laiendada mõningaid inimõigusi loomadele (ta on Great Ape Projecti asutajaliige) ning samas omistavad vähem õigusi näiteks puuetega inimestele. Ta on abordi ja eutanaasia pooldaja. Hoolimata sellest palkas Singer oma emale, kellel oli Alzheimeri tõbi, hulga hooldajaid, kommenteerides seda: "Asjad on teistsugused, kui tegemist on su enda emaga." Singer on efektiivse altruismi pooldaja ning üks tuntumaid selle mõtteviisi levitajaid. Practical Ethics, 1980, 2. trükk 1993, 3. trükk 2011. Animal Liberation Now, 2023. Kes maksab linnugripi eest?, EPL 16.11.2005 Embrüouurimise revolutsiooniline eetika, EPL 19.01.2006 Söömise eetika, EPL 26.06.2006 Õnn, raha ja selle laialijagamine, EPL 17.07.2006 Geneetiline valik – õnn või õnnetus?, EPL 03.10.2006 Homoseksuaalsus ei ole amoraalne, EPL 14.11.2006 Madonna ja laps, EPL 11.12.2006 Sead, vasikad ja Ameerika demokraatia, EPL 20.12.2006 Õigus surra, EPL 05.03.2007 Silmakirjalik USA, EPL 20.03.2007 Kas otsustajate eraelu peaks meile huvi pakkuma?, EPL 17.05.2007 Kui kalad suudaksid karjuda epl.ee, 14. september 2010 Ravimatu surmahaigus ja surra aitamine epl.ee, 18. juuli 2012 Brexiti tõestus: vähe haritud inimeste otsus ei peaks olema siduv, epl.delfi.ee, 27. juuli 2016 Peter Singer: kas kana, siga või kala tunneb valu inimesega võrdselt?, 18. juuli 2023 "Michael Specter, "The Dangerous Philosopher", The New Yorker, September 6, 1999". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. mai 2008. Vaadatud 5. juulil 2007. https://www.effectivealtruism.org/peter-singer-ted/ Peter Singeri koduleht  Peter Singer – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Great Ape Project

Great Ape Project (GAP) on 1993. aastal primatoloogide, psühholoogide, eetikute jt asutatud organisatsioon, mis üritab suunata ÜRO Peaassambleed vastu võtma deklaratsiooni, millega mõningad põhilised inimõigused laiendataks inimahvidele. Samuti on välja antud samanimeline raamat (toimetajateks filosoofid Paola Cavalieri ja Peter Singer), mis sisaldab 34 autori artikleid. Tuntumad autorid on Richard Dawkins ja primatoloog Jane Goodall. Great Ape Project
Margaret Mead

Margaret Mead (16. detsember 1901 Philadelphia, USA – 15. november 1978 New York) oli ameerika kultuuriantropoloog. Margaret Mead õppis modernse ameerika antropoloogia looja, Franz Boasi käe all. Boas ja tema järgijad (sealhulgas Margaret Mead) olid veendunud, et inimloomus on "impulsside vormitu tühjus", mida vormib isiksuseks ühiskond. Nende arvates oli isiksus sotsiaalne konstrukt, mis ei tulene geneetikast, vaid kultuurist. Kultuur oli nende vaate kohaselt justkui mehaaniline press, milles kõiki indiviide vormitakse. Oma vaatega vastandusid nad eugenistidele, kes välistasid keskkonna mõju ning rõhutasid pärilikkuse olulisust. Mead käis ekspeditsioonil Polüneesias asuvatel Samoa saartel, kus ta uuris kohalikke noori. Välitöödel pani ta kirja oma vaated isiksuse ja kultuuri seoste kohta, millest järeldus, et eri kultuurides toimub inimese areng erinevalt, see ei ole universaalne. Mead täheldas, et Samoa noortel ei esinenud teismeea probleeme ning järeldas, et tormiline murdeiga on lääne kultuuri leiutis. Avalikkust enim köitev tähelepanek seisnes samoalaste seksuaalkäitumises – Meadi kirjelduste järgi pidasid nad seksuaalakti kunstiks, seadmata piiranguid soole või suhtestaatusele. Armukadedus oli nende jaoks patt ning abieluvälised kõrvalhüpped lubatud. Meadi etnograafiline uurimus aitas 1920. aastatel lahendada geenid-keskkond vaidlust, jättes peale keskkonna olulisuse. Samuti tõstis Meadi töö esile kujutluse seksuaalse vabaduse ja ideaalse õnne utoopiast, mis taaselustati aastakümneid hiljem 1960. aastatel, mil Meadist oli saanud antropoloogia elav ikoon. Keskkonnale keskendumine inimese arengus mõjutas muuhulgas ka psühholoogide rolli, kasvatuse ja ühiskonna mõjukust arvestades ja uurides sai psühholoogidest keskne lüli uue ühiskonna rajamisel. Margaret Mead valiti 1977. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks. Margaret Mead oli abielus Luther Cressmaniga (1923–1928), Reo Fortune'iga (1928–1935) ja Gregory Batesoniga (1936–1950). Coming of Age in Samoa (1928) ISBN 0-688-05033-6 Growing Up in New Guinea (1930) ISBN 0-688-17811-1 The Changing Culture of an Indian Tribe (1932) Sex and Temperament in Three Primitive Societies (1935) Male and Female (1949) ISBN 0-688-14676-7 New Lives for Old: Cultural Transformation in Manus, 1928-1953 (1956) People and Places (1959; noorteraamat) Continuities in Cultural Evolution (1964) Culture and Commitment (1970) Blackberry Winter (1972; biograafiline teos) ISBN 0-317-60065-6 Leahey, T. H. (1997). A history of psychology: Main currents in psychological thought (lk 366-368). Englewood Cliffs, NJ: Prentice-Hall. Margaret Mead and the Samoans
Maggie Gyllenhaal

Maggie Ruth Gyllenhaal (sündinud 16. novembril 1977 New Yorgis) on filmiauhinnale Kuldgloobus nomineeritud USA filminäitleja. Maggie vend on näitleja Jake Gyllenhaal ning vanemad lavastaja Stephen Gyllenhaal ja stsenarist Naomi Foner. Tema esimeseks filmirolliks oli osa isa Stepheni lavastatud filmis "Waterland" (1992). Oma läbilöögi saavutas ta filmiga "Secretary" (2002), mille eest pälvis ka Kuldgloobuse nominatsiooni. Tema tuntumate filmirollide hulka kuuluvad osatäitmised filmides "Sherrybaby" (2006), "World Trade Center" ("Maailma kaubanduskeskus", 2006) ja "Mona Lisa Smile" ("Mona Lisa naeratus", 2003). 2008. aastal mängis ta Christopher Nolani lavastatud kassahitis "The Dark Knight" ("Pimeduse rüütel"). Maggie Gyllenhaal andmekogus IMDb (inglise)
Annette Bening

Annette Bening (sündinud 29. mail 1958) on Kuldgloobuse ja Briti Akadeemia auhinnaga pärjatud ning Oscarile esitatud Ühendriikide filminäitleja. Tema tuntumate filmirollide hulka kuuluvad osatäitmised filmides "Valmont" (1989), "The Grifters" ("Petturid", 1990), "Bugsy" (1991), "The American President" ("Presidendi pruut" 1995), "American Beauty" ("Tabamatu ilu", 1999), "Being Julia" ("Imeline Julia", 2004) ja "Running with Scissors" ("Kääridega plehku!", 2006). Annette Bening andmekogus IMDb (inglise)
Edwin Moses

Edwin Moses (kodanikunimega Edward Corley; sündinud 31. augustil 1955 Ohios Daytonis) on USA kergejõustiklane (400 m tõkkejooksja), kahekordne olümpiavõitja (1976 ja 1984) ja kahekordne maailmameister (1983 ja 1987). Edwin Mosest võib julgelt nimetada ajaloo parimaks 400 m tõkkejooksjaks. Ta domineeris oma alal üle kümne aasta alates Montréali olümpiamängudest kuni Sŏuli olümpiamängudeni, kus sai elu ainsa kaotuse suurvõistlustel. Ta püstitas jooksja kohta harukordse rekordi: oli võitmatu ajavahemikus 26. augustist 1977 (kaotas Harald Schmidile) kuni 4. juunini 1987 (võitis Danny Harris). Sellesse ajavahemikku mahtus 122 jooksu (neist 107 finaali) 400 m tõkkejooksus. Ainult ühel kergejõustiklasel on ajaloost ette näidata rohkem järjestikuseid võite ühel alal (Iolanda Balaş Rumeeniast võitis 140 kõrgushüppevõistlust järjest). Moses osales aastatel 1975–1988) 400 m/440 jardi tõkkejooksus 187 korda, millest võitis 178 korral ning 45 korda jooksis alla 48 sekundi. Moses jooksis kõik tõkkevahed 13 sammuga. 1972. aasta olümpiavõitja John Akii-Bua on öelnud, et kui keegi peaks üritama niiviisi (13 sammu) joosta, siis finišisse ta ei jõua. Moses on arvatud IAAFi kuulsuste halli. 1976 Montreal olümpiavõitja 47,64 maailmarekord 1984 Los Angeles olümpiavõitja 47,75 1988 Sŏul pronksmedal 47,56 1983 Helsingi maailmameister 47,50 1987 Rooma maailmameister 47,46 1977 Düsseldorf 1. koht 47,58 1979 Montréal 1. koht 47,53 1981 Rooma 1. koht 47,37 1986 Moskva 1. koht 200 m jooks – 21,43 (1977) 400 m jooks – 45,60 (1977) 800 m jooks – 1.48,98 (1983) 110 m tõkkejooks – 13,64/13,5 (1978) 400 m tõkkejooks – 47,02 Edwin Moses Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Renée Zellweger

Renée Kathleen Zellweger (sündinud 25. aprillil 1969 Katys Texases) on filmiauhinna Oscar pälvinud USA filminäitleja. Tema tuntumate filmirollide hulka kuuluvad osatäitmised filmides "Põetaja Betty, "Jerry Maguire", "Mina, ma ise ja Irene", "Bridget Jonesi päevik", "Bridget Jones: täitsa lõpp", "Chicago", "Külmale mäele", "Preili Potter" ja "Mees, kes tõusis jalule". Ta on ema poolt saam. 2005. aastal abiellus ta kantrilaulja Kenny Chesneyga. Inna-Katrin Hein. "Saami juurtega Reneé Zellweger saab 50". Õhtuleht, 25. aprill 2019 IMDb link puudub Renée Zellweger andmekogus IMDb (inglise) "We Can Do Better" The Huffington Post
Kaido Uduste

Kaido Uduste (sündinud 23. detsembril 1968) on Eesti vandeadvokaat, Eesti Advokatuuri liige (1992) ja Balti Rahvusvahelise Vahekohtu (Riia) vahekohtunik (2000). Aastast 2000 on Uduste endanimelise advokaadibüroo juht, tema advokaadibüroo kuulub aastast 2003 Eesti Kaubandus-Tööstuskotta. Aastast 1999 osaleb Kaido Uduste ka Eesti Vabariigi valitsuse moodustatud autoriõiguse asjatundjate komisjoni töös, samuti on teda kaastatud autoriõiguse alaste õigusaktide väljatöötamisse. Uduste on Balti Rahvusvahelise Vahekohtu (Riia) vahekohtunik alates 2000. aastast ning International WHO's WHO liige alates 2003. aastast. Uduste on lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduskonna (1992). Ta on praktiseerinud Londonis (advokaadibürood Sinclair Roche & Temperley, Ince & Co ning Enterprise Chambers) ja Helsingis (advokaadibüroo Borenius & Kemppinen). Aastate jooksul on Kaido Uduste läbi viinud koolitusi nii Eestis kui väljaspool, pidanud loenguid ja avaldanud publikatsioone nii erialases kui tava-ajakirjanduses. Uduste on autoriõiguste küsimuses teiste seas esindanud ka riigireetmises süüdi mõistetud Herman Simmi perekonda. (Vt Kärt Anvelt "Herman Simm: mind kasutati ära" Eesti Päevaleht, 6. märts 2010 http://www.epl.ee/artikkel/493147) Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink] [1] (vaadatud 27.07.2012) [2] (vaadatud 27.07.2012) Advokaadibüroo Kaido Uduste koduleht
Vareslaid

Vareslaid on mitme geograafilise objekti nimi: Vareslaid on Käina lahes asuv 16 hektari suurune saar Vareslaid on Väinameres asuv 26 hektari suurune saar Vareslaid on Manilaiul asuv poolsaar
Siiri Oviir

Siiri Oviir (sünninimi Tavel; sündinud 3. novembril 1947 Tallinnas) on Eesti poliitik. Ta lõpetas 1966. aastal Tallinna 42. Keskkooli ja 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Oviir on töötanud Riiklikus Arbitraažis sekretärina ja konsultandina 1966–1972, Eesti NSV Justiitsministeeriumis konsultandina 1972–1975, Eesti NSV Ülemkohtu esimehe abina 1975–1990 ning Tallinna Pedagoogikaülikoolis dotsendina 1992–2003. Ta on Lääne-Tallinna Keskhaigla nõukogu liige ning Tallinna Ülikooli Kuratooriumi aseesimees alates 2001. Eesti Naisliidu taasasutajaliige ja juhatuse liige alates 1989, Eesti Naisliidu esinaine 1996–2019, alates oktoobrist 2019 auesinaine. Ta on ka Rahvusvahelise Naisteklubi Zonta Tallinna Klubi liige, Eesti Invaspordi Liidu president 1991–2014, Vabariigi Valitsuse Teadusnõukogu liige alates 1995, Eesti Juristide Liidu liige ja Eesti Assotsiatsiooni Anti-AIDS president 1993–1998 ja aupresident. Ta oli NLKP liige aastatel 1976–1990. Oviir on olnud Keskerakonna asutajaliige alates 12. oktoobrist 1991 ja juhatuse liige. Ta oli Tallinna Linnavolikogu liige 1996–2002. Ta oli VII, VIII, IX ja X Riigikogu liige 1992–2004 ning Riigikogu aseesimees 1999–2001. Ta oli sotsiaalhooldusminister Edgar Savisaare valitsuses 1990–1992 ning sotsiaalminister Tiit Vähi teises valitsuses 1995 ja Siim Kallase valitsuses 2002–2003. Aastatel 2004–2014 oli ta Euroopa Parlamendi liige. 11. aprillil 2012 lahkus Siiri Oviir Keskerakonnast, olles 9. aprillil koos veel seitsme poliitikuga teinud sellesisulise ühisavalduse. 2001 – Riigivapi V klassi teenetemärk Balti Assamblee teenetemedal[viide?] Saksamaa Grossballi Õigeusu Konstantiniuse orden[viide?] 2006 – Riigivapi III klassi teenetemärk Aastate naine (2012) Eesti Naisliidu esinaine Siiri Oviir sõnas 19. aprillil 2017 Eesti Televisiooni saates "Ringvaade" mõni nädal enne 2017. aasta aasta ema valimist: „Te ei kujuta ju ette, et me valiksime aasta emaks naise, kel on küll, tõesti, jah, palju lapsi, kuid igal jõululaupäeval tutvustatakse uut isa.“ Oviiri tsitaadist lähtuvalt lõi Kristiina Ehin ansambliga Naised Köögis laulu "Aasta ema". Tema abikaasa on riigikontrolör Mihkel Oviir. Neil on kolm tütart: Liisa Oviir, Maarja Oviir-Neivelt ja Aina Oviir. Mart Niklus. Homo soveticusest eesti inimeseni. Kultuur ja Elu 2/2004 Airi Vaga, "Tiit Vähi valitsuses 15 ministrit – kolm pole kuulunud kommunistlikku parteisse", Vaba Eesti Sõna, 11. mai 1995, lk 5 (vaadatud 01.06.2023) "Päring Äriregistri teabesüsteemist". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. oktoober 2013. Vaadatud 14. juunil 2013. "Keskerakonnast lahkub kaheksa liiget". Postimees. 9. aprill 2012. Vaadatud 7. jaanuaril 2015. Merilin Pärli. "Oviir: aasta emaks ei sobi naine, kes igal aastal lastele uut isa tutvustab." ERR. 19. aprill 2017 Naised Köögis. "Aasta ema." Youtube Siiri Oviir Euroopa Parlamendi kodulehel Biograafia ESBL-is Siiri Oviir saates "Kukul külas", 14. juuli 2002, 1. osa, 2. osa Siiri Oviir: Avatud või suletud nimekirjad?, EPL, 29. oktoober 2008 Siiri Oviir: väike pension või kõrgem pensioniiga, Postimees, 19. jaanuar 2009 Oviir nõuab Tšehhilt kunstitaiese pärast vabandamist, Postimees, 4. veebruar 2009
Pidžaama

Pidžaamal on aegade jooksul olnud mitmeid definitsioone: avaralõikelised kergest materjalist püksid, mis olid seotud ümber keha ja mida kanti Lõuna- ja Lääne-Aasias; avar kaheosaline öörõivas, tuletatud eelnimetatud versioonist. Enamasti meeste ja poiste kasutuses. Pidžaama koosneb särgilaadsest, eest nööpidega suletavast ülaosast, ja pükstest, mis on tehtud õhukesest, mittevenivast, voodilinamaterjali sarnasest kangast. See variant võeti kõigepealt kasutusele Lõuna-Aasia Briti kolooniates 18. sajandil. 20. sajandil asendusid pidžaamad öösärkidega; kaheosaline öörõivas, mida kasutasid nii naised kui ka mehed, on valmistatud erineva paksusega trikotaažist ja on ääristatud soonikutega ja nende ülaosa käib selga üle pea. Sõna "pidžaama" tuleb pärsiakeelsest sõnast پايجامه (pāy-jāmeh) ja tähendab toortõlkes jalarõivast. Pidžaama on enamasti avar ja mugava disainiga ning valmistatud pehmest materjalist, näiteks puuvillast, siidist, satäänist. Pidžaamadel on sageli kandjale meelepärane trükis – loomad, superkangelased, spordi- või multifilmiteemalised pildid – kuid on ka ühevärvilisi või lihtsamustrilisi mudeleid. Koos pidžaamaga kantakse ka sageli öömütsi – mis on eriti levinud Põhjamaades, kus talvel on väga külm – või silmakatteid. Pidžaamasid kantakse tänu nende mugavusele ka väljaspool magamistuba, vahel isegi moenähtusena. Põhja-Ameerika tütarlaste hulgas on moes kanda pidžaamapükse ka tänaval. Hiinas on tavaline, et pealelõunal kantakse pidžaamat ka koduümbruses jalutades.
Öösärk

Öösärk on vabalt langev, tänapäeval üldiselt naiste öörõivas. Öösärgi pikkus varieerub puusakõrgusest põrandani, kuid sagedasem on põlvedeni ulatuv pikkus. Kõige rohkem kasutatakse materjalina puuvilla, kuid on ka flanellist, siidist, nailonist ja satäänist tooteid. Kaunistuseks on enamasti trükitud muster, aga ka pits ja tikandid. Noorte ja laste seas on populaarne suurt T-särki meenutav puuvilltrikoost trükimustriga öösärk, mis on vahel komplektis lühikeste pükstega.
Negližee

Negližee (prantsuse keeles négligé ehk "hooletusse, tähelepanuta jäetud") on öörõivas, mis võeti kasutusele 18. sajandi Prantsusmaal, kui moes olid maani ulatuvad tualetid. 1920. aastal hakkas negližee meenutama ühekihilist satäänist õhtukleiti. Termin "negližee" tuli kasutusele aastal 1927 ja tähendas üheosalist, põlveni ulatuvat, siidist või viskoosist, pitsiga kaunistatud naiste ööpesu. Kuigi õhtukleidi stiilis öörõivas sarnanes juba tol ajal tänapäevasega (pitskaunistused, läbikumavad materjalid jne), muutus see alles pärast teist maailmasõda sensuaalseks ja erootiliseks pesutooteks. Tänapäeval kantav negližee koosneb tihti kahest detailist: kombineest ja hommikumantli või -keebiga sarnanevast osast. Sageli on see avaram, valmistatud satäänist või läbikumavast materjalist ning kaunistatud pitsi, lipsukeste, paelte ja teiste peente materjalidega. Lühikest mantlilaadset negližeed kantakse vahel koos aluspesuga. Negližee valmistamiseks kasutatakse mitmekihilist riiet või üksteise peale laotud riidekihte. Seoses masstootmise ja supermarketite laia levikuga on negližeed tihti tehtud aga odavatest sünteetilistest materjalidest, nagu nailon ja polüester. Aastatel 1940–1970 toodetud negližeed on üle maailma jõudnud kollektsionääride huviorbiiti. 1998. aastal moodustas negližee Inglismaal naiste öörõivaste turust vaid 4%, sest siiani domineerib pidžaama, kuid negližee turuosa kasvab just seal tänapäeval kõige kiiremini. Babydoll
The Moody Blues

The Moody Blues oli briti progressiivse roki ja sümfoonilise roki ansambel. Bänd loodi 1964. aastal Birminghamis Inglismaal. Justin Hayward (1966–2018) John Lodge (1966–2018) Graeme Edge (1964–2018) Ray Thomas (1964–2002) Michael Pinder (1964–1978) Patrick Moraz (1978–1991) Denny Laine (1964–1966) Clint Warwick (1964–1966) Rod Clarke (1966–1966) Denny Laine (1964–1966) Clint Warwick (1964–1966) Michael Pinder (1964–1978) Ray Thomas (1964–2002) Graeme Edge (1964–) "The Magnificent Moodies" (ehk "The Moody Blues #1 – Go Now"; 1965) "Days of Future Passed" (1967) "In Search of the Lost Chord" (1968) "On the Threshold of a Dream" (1969) "To Our Children's Children's Children" (1969) "A Question of Balance" (1970) "In The Beginning" (uus väljalase albumist "Go Now – The Moody Blues #1"; 1970) "Every Good Boy Deserves Favour" (1971) "Seventh Sojourn" (1972) "This Is The Moody Blues" (topeltalbum; 1974) "Caught Live + 5" (1977) "Octave" (1978) "Long Distance Voyager" (1981) "The Present" (1983) "Voices In The Sky – The Best Of The Moody Blues" (1985) "The Other Side of Life" (1986) "Prelude" (1967–1969 aastate kompilatsioon; 1987) "Sur La Mer" (1988) "Greatest Hits" (1989) "Legend of a Band" (dokumentaal; 1990) "Keys of the Kingdom" (1991) "A Night at Red Rocks with the Colorado Symphony Orchestra" (1993) "The Best of the Moody Blues" (1996) "Strange Times" (1999) "Hall Of Fame – Live at the Royal Albert Hall" (2000) "Journey Into Amazing Caves" (IMAX filmi soundtrack; 2001) "December" (2003) "Lovely to See You: Live" (live kontserti topeltalbum; 2005) "An Introduction to the Moody Blues" (2005) 2006–2007 on uuesti välja lastud seitse 1967–1970 aastate albumit koos boonusmaterjalidega. "Lose Your Money" (august 1964) "Go Now!" (november 1964) "I Don't Want To Go On Without You" (veebruar 1965) "From The Bottom Of My Heart" (mai 1965) "Ev'ry Day" (oktoober 1965) "Stop!" (märts 1966) "This Is My House (But Nobody Calls)" (juuli 1966) "Boulevard de la Madeleine" (oktoober 1966) "Life's Not Life" (jaanuar 1967) "Fly Me High" (mai 1967) "Love And Beauty" (august 1967) "Nights In White Satin" / "Cities" (november 1967) "Tuesday Afternoon" / "Another Morning" (1968) "Voices in the Sky" (1968) "Ride My See-Saw" (1968) "Never Comes the Day" (1969) "Question" (1970) "The Story in Your Eyes" (1971) "Isn't Life Strange" (1972) "Nights In White Satin" / "Cities" (uus väljalase; 1972) "I'm Just a Singer (In a Rock 'n' Roll Band)" (1973) "Blue Guitar" (1975) "Steppin' In a Slide Zone" (1978) "Driftwood" (1978) "Gemini Dream" (1981) "The Voice" (1981) "Talking Out of Turn" (1981) "Blue World" (1983) "Sitting At the Wheel" (1983) "Your Wildest Dreams" (1986) "The Other Side Of Life" (1986) "I Know You're Out There Somewhere" (1988) "No More Lies" (1988) "Say It With Love" / "Lean on Me (Tonight)" (1991) "Bless the Wings" (1991) "English Sunset" (1999) Koduleht
Vareslaid (Käina laht)

Vareslaid on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Nasva küla alal Käina lahes asuv 15,9 hektari suurune piklik laid, mis on madalvee ajal ühenduses Hiiumaaga. Saare rannajoone pikkus on 2,18 kilomeetrit. Saar asub 300 meetri kaugusel rannikust. Saarel leidub roostikku, rannaniitu ja võsa. Laid kuulub Käina lahe-Kassari maastikukaitseala koosseisu ja on looduskaitse all. Vareslaid (Väinameri) Vareslaid Eesti looduse infosüsteemis
Mees (ansambel)

Mees oli eesti ansambel, mis tegutses aastal 2007 ning aasta 2008 esimeses kvartalis. Selle koosseisu kuulusid endised Meie Mehe bändi liikmed v.a Aivar Riisalu ning Merike Mõksi-Susi. Aasta 2008 kevadel ühines ansambliga taas Riisalu ning Mehest sai jälle Meie Mees. "Kes otsib see leiab" (Hirundo Records, 2007) lugu "Ah, kuis tahaks" kogumikul "Elmari tantsuõhtu 10" (Top Ten, 2007) Meie Mees Eesti Ansamblite Andmebaas Meie Mees jätkab lihtsalt Mehena? Meie Mees tuleb taas kokku ja läheb suvel tuurile?[alaline kõdulink]
Samsø

Samsø on Taanile kuuluv saar Läänemeres Kattegatis. Saare pindala 114 km². Saarel elab 4124 inimest (1. jaanuari 2006 seisuga) 22 külas. Samsø vald hõlmab Samsø saare ja ümberkaudsed pisisaared ja laiud. Viikingite ajal kasutati saart kokkusaamispaigana selle soodsa asukoha tõttu. Sellest tuleb ka saare nimi (taani samle 'koguma' ja ø 'saar'). Samsø valla koduleht
Tabamatu ilu

"Tabamatu ilu" (originaalpealkiri American Beauty) on viie Oscariga pärjatud 1999. aasta draamafilm, mille põhilisteks teemadeks on vanemlik armastus, romantika, vabadus, ilu, õnne otsingud ja pereelu modernses Ameerika eeslinnas. Film oli suure ekraani debüüdiks nii lavastaja Sam Mendesele kui ka stsenarist Alan Ballile, ning filmi peaosades on Kevin Spacey ja Annette Bening. Kevin Spacey – Lester Burnham Annette Bening – Carolyn Burnham Thora Birch – Jane Burnham Wes Bentley – Ricky Fitts Mena Suvari – Angela Hayes Chris Cooper – Colonel Frank Fitts Peter Gallagher – Buddy Kane Allison Janney – Barbara Fitts Tabamata ilu andmekogus IMDb (inglise) Ametlik koduleht Filmi treiler