Helle Laas

Helle Laas (sündinud 5. novembril 1941 Tallinnas) on eesti nukunäitleja, lavastaja ja lastekirjanik. Ta on õppinud V. Kingissepa nimelises Kuressaare keskkoolis ja Tallinna 27. seitsmeklassilises koolis ning lõpetanud 1961. aastal Tallinna 7. keskkooli. Aastatel 1962–1965 õppis ta Eesti Teatriühingu Nukuteatri õppestuudios näitlemist. Esimese suurema rolli mängis Helle Laas Paul Pinna nimelises rahvateatris, kus ta kehastas Leida Rammo lavastuses nimitegelast Vilhelmine Klementit. Helle Laasil soovitati osaleda lavakunstikateedri vastuvõtukatsetel, mis aga ebaõnnestusid. Ugala peanäitejuht Aleksander Sats kutsus ta teatri õppestuudiosse. Viljandi Ugalasse jäi Helle Laas aastateks 1965–1968, kuid Laasi koduteater on Eesti Nukuteater, kus ta töötas aastatel 1968–1982 ja taas aastast 1986. Vahepealsed neli hooaega oli Laas rahvateatri Käpik näitleja ja lavastaja. Helle Laasi elutöö on teatrikunst väikelastele. Oma autorilavastusi on ta ise nimetanud hällitavalt "titetükkideks"; sest need on mõeldud mudilastele alates teisest eluaastast. Neid lavastusi (nt "Kiki ja Miki", "Tsuhh-tsuhh-tsuhh", "Hanel oli auto", "Käed ja kindad" jmt) iseloomustab korduvelementide kasutamine, vähene tekst rohke tegevusega, samuti vähesed, ent selged karakterid ning lastele hõlpsalt haaratav värviline stsenograafia. Etendus kestab umbes 30–35 minutit ja lastel on võimalus pärast etendust nukkudega tutvuda ning sirmi taha piiluda. Laas on pidanud tähtsaks, et laps hakkaks mõistma piiri mängu ja reaalsuse vahel. Helle Laas on olnud viljakas mononäitleja. Tema enda dramatiseeritud ja lavastatud menukad pärimuslood (nt "Vepsa muinasjutud", "Setu muinasjutud", "Saami muinasjutud", "Islandi lood" jm) on hõlmanud osalusteatri, improvisatsiooni ja ka estraadi elemente. Laas jutustas, laulis ja mängis, kuid haaras etenduse arenedes kaasa ka publiku: soovijaile anti võimalus laval nukke liigutada. Monolavastustest menukaim, puunukkudega mängitud "Vepsa muinasjutud" on pälvinud tunnustust rahvusvahelistel teatrifestivalidel ning on toonud Helle Laasile mitu auhinda. Aastatel 2015–2018 mängis ta Noorsooteatris täiskasvanutele mõeldud autobiograafiliste sugemetega monolavastust "Ajarefrään" (autor ja lavastaja Jaanika Juhanson). 1980. aastate lõpus on Helle Laas Pirgu mõisas ka estraadi viljelenud. Ta on esinenud teatri- ja kirjandusteemalistes tele- ja raadiosaadetes. Kassipoeg – Sapgir/Tsõferovi "Tahan olla suur", 1968 Rebane – Uno Leiese "Naljakas pomm", 1969 Tembu, Turumammi – Uno Leiese "Vembu ja Tembu", 197 Tüdruk – Oskar Liigandi "Lugu sepast", 1970 Inimene, Turris – Oskar Liigandi "Pikse pasun", 1971 tädi Marie – Tšepovetski "Piuks, Mäuks ja tädi Marie", 1972 Vanamoor, Kikk-kυrv – Juhan Kangilaski "Kalevipoja võitlus Sarvikuga", 1973 Jänes – Kim Meškovi "Elas kord Jänku", 1974 Lapiline karu – Kim Meškovi "Rõõm rohelisest laulust", 1974 poni Gümnastika, Õpetaja – Druoni/Saare "Roheliste sõrmedega poiss", 1979 proua Wilhelmine – Moseri "Aastapidu", 1990 põrsas Põssa-Põssa – Heljo Männi "Roosa muinasjutt", 1994 Frosch, Marta, Nõid jt – Goethe "Faustike", 1995 Kuninganna – vendade Grimmide / Eero Spriidi "Lumivalgeke", 1996 Kalmunõid, Sõdur – Leelo Tungla "Luiged, mu vennad", 1997 Prints jt – P. Tšaikovski "Luikede järv", 1998 Näitleja – J. Ch. Harrise "Onu Remuse lood", 1998 Härra Benjamin – Hilli Ranna "Trollipere talveuni ehk Ettevaatust, jõul!", 1998 Toateenija – M. G. Schmidti "Viplala", 1999 Hunt jt – Uno Leiese "Kiki ja Miki", 2001 Politseinik – A. Dvinjaninovi / E. Liitmaa / J. Kreemi "Risk", 2001 Mandariin, Sidrun – G. Rodari / E. Spriidi "Cipollino", 2003 Jutustaja – Anne Türnpu "Põdra lotendav kasukas", 2003 Karabas-Barabas – A. Tolstoi / A. Šapiro "Buratino", 1995 Metsamoor – O. Lutsu / A. Dvinjaninovi "Nukitsamees", 2004 Põrsas – Helle Laasi "Ise, ise ka!" (lav. H. Laas), 2005 Erinevad rollid – Helle Laasi "Tsuhh, tsuhh, tsuhh..." (lav. H. Laas), 2006 Erinevad rollid – Helle Laasi "Metsakülad" (lav. H. Laas), 2007 Esitaja – Jaanika Juhansoni "Ajarefrään" (lav. J. Juhanson), 2015 Esitaja - Helle Laas, Kaja Kann "Ikaaria mängud" (2019) 1965–1966 "Kasuema" (Liki) "Kõik oleneb meist" (kolonist; tüdruk) "Rops aitab kõiki" (Toits) 1966–1967 "Puhu, tuul!" (Ciepa) "Püsti, kohus tuleb!" (tunnistaja) "Mees on mees" (Mag Singh) 1967–1968 "Tubakatee" (vanaema) "Hulkur Rasmus" (Gunnar; proua) "Vajatakse valetajat" (teenijatüdruk Kula) Helle Laas on kirjutanud nukunäidendeid („Vaenelaps ja kurat”, 1981; „Tere, tere! Head uut aastat!”, 1987), oma nukulavastuste stsenaariume ning lasteraamatuid. "Unistame ümber", 1980 "Kes on narr?", 1981 "Väikeste lindude laul", 1983 "Oi vabandage! Lepatriinu", 1986 "Nad olid. Meie oleme. Nemad tulevad", 1989 "Piia mängib", 1990 "Ajarefrään", 1990 "Ämbliku pesupäev", 2007 "Emma ema, Emma emme", 2009 2012 – Eesti Näitlejate Liidu auraha 2013 – Valgetähe IV klassi teenetemärk 2016 – tunnustusauhinna "Lastega ja lastele" elutööpreemia 2017 – Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühenduse Hea Teatri Auhind 2024 – Tallinna teeneka kultuuritegelase preemia Helle Laas sündis Tallinnas, kuid pärast isa Osvald Laasi mobiliseerimist Punaarmeesse evakueeriti Helle koos ema Jevgeniaga Saaremaale, kust viimane oli pärit. Elama asuti Kaali lähedale Masa külla. Isa naasis sõjast 1945. aasta sügisel ja asus tööle kohalikus külanõukogus kultuurharidusinstruktorina. Ta õpetas lastele pillimängu. Metsavend Elmar Ilp (tegelikult Harald Alpeuse rühm) tappis Osvald Laasi maikuus 1946 abikaasa ja tütre silme all. Pärast abikaasa surma kolis ema koos tütrega Kuressaarde, kus 1946. aastal sündis Helle õde Evi. Pärast seda, kui Helle Laas oli lõpetanud kolmanda klassi, kolis pere tagasi Tallinna. Kulli, Jaanus (23. september 2009). "Helle Laas hinnati Omski festivalil parimaks nukunäitlejaks". Õhtuleht. Vaadatud 11.02.2019. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Sirje Tohver, "Helle Laasil on olnud huvitav elu". Õpetajate Leht Helle Laas, Õhtuleht Liis Auväärt, "Naerukuljustega narr Helle Laas", Eesti Naine Kristen Simmo, "Andke lapsele ta mõttemaailm!", Postimees