laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hanno Kübar

Hanno Kübar (10. märts 1930 Viluste, Veriora vald – 8. oktoober 2006 Tartu) oli eesti loomaarstiteadlane. 1948. aastal lõpetas ta Lihula Keskkooli. 1953. aastal lõpetas kiitusega Tartu Riikliku Ülikooli (kus oli õppinud loomaarstiteaduskonnas). 1953–1957 oli ta aspirant koduloomade histoloogia erialal. 1957. aastal kaitses ta Eesti Põllumajanduse Akadeemias veterinaarteaduste kandidaadi väitekirja "Põllumajanduslindude munajuha võrdlev-histoloogiline uurimus" (juhendaja Julius Tehver). 1984. aastal kaitses ta K. Skrjabini nimelises Moskva veterinaarakadeemias veterinaarteaduste doktori väitekirja "Морфометрическая характеристика гистоструктуры эндометрия коров и свиноматок в разных физиологических состояниях". Aastatel 1953–1995 töötas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaarteaduskonna anatoomia, histoloogia ja füsioloogia kateedri õppejõuna: 1953–1956 assistendina, 1956–1960 vanemõpetajana, 1963–1965 dotsendi kohusetäitjana, 1965–1986 dotsendina. Aastatel 1986–1995 oli ta EPA professor ning anatoomia, histoloogia ja füsioloogia kateedri juhataja, 1995. aastast emeriitprofessor. Aastatel 1964–1969 oli ta lisaks EPA kaugõppeteaduskonna dekaan, 1977–1980 oli ta veterinaarteaduskonna dekaan. Ta oli korporatsiooni Fraternitas Tartuensis liige. 1998 Eesti Maaülikooli teenetemedal Tähtpäevi oktoobris. Koit, 1. oktoober 2016 "Lihula Gümnaasium. 6. lend 1947/48". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. november 2007. Vaadatud 2. oktoober 2016. "Hanno Kübar – 70" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 1. oktoober 2016. Vaadatud 1. oktoober 2016. Kübar, Hanno. Põllumajanduslindude munajuha võrdlev-histoloogiline uurimus: dissertatsioon veterinaarteaduste kandidaadi teadusliku kraadi taotlemiseks. Tartu: Eesti Põllumajanduse Akadeemia, 1957 Ханно Викторович Кюбар. Морфометрическая характеристика гистоструктуры эндометрия коров и свиноматок в разных физиологических состояниях: автореферат доктора ветеринарных наук. Московская ветеринарная академия им. К. И. Скрябина. Москва, 1983 Toivo Suuroja. Prof. emer. Hanno Kübar (10.03.1930–08.10.2006). Eesti Loomaarstlik Ringvaade, 1/2007 "Eesti Maaülikool. Teenetemedaliga autasustatud isikud". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. oktoober 2016. Vaadatud 2. oktoober 2016. Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Kübar, Hanno, veterinaariadoktor, professor - Eesti Põllumajanduse Akadeemia anatoomia, histoloogia ja füsioloogia kateedri juhataja (1986)
Ernest Peirce

Ernest Peirce (25. september 1909 Somerset-Wes, praegu Lääne-Kapimaa – 23. jaanuar 1998 Apache Junction, Maricopa ja Pinali maakond, Arizona, USA) oli Lõuna-Aafrika poksija. Peirce sai keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Carmine DiBartholomeoile (USA) ning võites 3. koha kohtumises Roger Michelot'd (Prantsusmaa). Peirce poksis novembrist 1932 kuni juulini 1942 elukutselisena. Ta osales kokku 108 kohtumisel, millest võitis 64 (neist 20 nokaudiga) ja kaotas 26 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 15 kohtumist jäi viiki. Pärast teist maailmasõda kolis ta Michigani Ameerika Ühendriikides. 10. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1932. Tulemused inglise keeles Ernest Peirce veebisaidil Olympedia (inglise) Ernest (Eddie) Peirce lehel BoxRec. Inglise keeles
Hermann Paucker

Hermann Julius Georg von Paucker (vene keeles Герман Егорович Паукер; 24. oktoober (vkj 12. oktoober) 1822 Jelgava, Kuramaa kubermang – 10. aprill (vkj 29. märts) 1889 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväeinsener (kindralleitnant 1876) ja mehaanikateadlane. Ta oli militaarehitiste asjatundja ja kauaaegne inseneriteaduste õppejõud. Pärast Peterburis asuva sõjaväeinseneride õppeasutuse Главное инженерное училище (hilisem Nikolai insenerikool) lõpetamist 1842. aastal ülendati ta porutšikuks ja jäeti õppejõuna (matemaatika repetiitorina) kooli tööle. Juba kuu aja pärast pidas 19-aastane noor õppejõud oma esimese loengu diferentsiaalarvutusest. 1847. aastal lähetati ta Prantsusmaale tutvumaks mehaanikateaduse rakendusvõimalustega ehitustöödel. 1850. aastal nimetati ta insenerikooli ehituskunsti adjunktprofessoriks. 1850. aastate teisel poolel sai Paucker laiemalt tuntuks Peeter-Pauli katedraali tornikiivri rekonstrueerimistööde tellingute püstitamisega Peterburis. 1866. aastal ülendati ta kindralmajoriks ja kinnitati mehaanikaprofessoriks. Ühtlasi pidas ta aastatel 1872–1879 loenguid Peterburi tehnoloogiainstituudis mehaanika ja ehituskunsti alal. Hiljem (enne 1882) sai ta Nikolai Inseneriakadeemia teeneliseks professoriks. 1876. aastal ülendati ta kindralleitnandiks. Õppejõu ametis oli ta 1882. aastani. Koos arhitekt Aleksandr Vidoviga projekteeris ta Tsarskoje Selos asuva Katariina lossi kiriku rekonstrueerimisel kupli kandekonstruktsiooni – unikaalse ažuurse metalltarinduse. 1888. aasta novembris määrati Paucker Konstantin Possieti asemele Venemaa Keisririigi teedeministriks. Tema ametisoleku aeg jäi lühikeseks. 29. märtsil (vkj) 1889. aastal suri ta kopsupõletikku. Tema teadustegevus on põhiliselt seotud ehitusmehaanika valdkonnaga. 1849. aastal avaldas ta artikli "О проверке устойчивости цилиндрических сводов" ('Silindervõlvide stabiilsuse kontrollist'), milles ta esitas võlvide arvutuse meetodi. See meetod leidis Venemaal laialdast kasutust. Hiljem töötas ta välja kaare graafilise arvutusmeetodi. Paucker on ehitusmaterjaliõpetuse alusepanijaid Venemaal. Ta on arendanud ka pinnasemehaanikat, kus ta esitas vundamendi rajamissügavuse teooria. Tema peateos "Строительная механика. Курс Николаевской инженерной академии" ilmus pärast tema surma 1891. aastal. 1883 – valiti Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia auliikmeks Tema isa Magnus Georg Paucker oli matemaatik, vanaisa Heinrich Johann Paucker oli Simuna Siimona ja Juuda koguduse õpetaja. Pärast Pauckeri surma läks tema ulatuslik isiklik raamatukogu testamendi kohaselt Nikolai Inseneriakadeemia valdusse. Паукер, Герман Егорович. Большая биографическая энциклопедия. dic.academic.ru О реставрации дворцовой церкви Царского Села. dalisr.narod.ru ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Polaarpoiss

"Polaarpoiss" on 2016. aastal valminud Eesti mängufilm. Selle režissöör ja stsenarist on Anu Aun. Mattias (Roland Laos) on keskkooli lõpetav noormees, kes unistab fotograafiaõpingutest Berliini Kunstiakadeemias. Tema plaanid seab ohtu armumine hulljulgesse bipolaarsesse Hannasse (Jaanika Arum), kes tõmbab Mattiase kaasa sündmustekeerisesse, mis viib poisi seadusega pahuksisse. Päästes Hannat tema enese küüsist, paneb Mattias toime kuriteo, mis ähvardab ta aastateks trellide taha viia. Karistusest pääsemiseks on ainult üks viis – lasta end süüdimatuks tunnistada. Selleks aga tuleb Mattiasel teeselda ainsat psüühikahäiret, mida ta tunneb – bipolaarsust. Roland Laos – Mattias Jaanika Arum – Hanna Jörgen Liik – Sander Kaspar Velberg – Ralf Katariina Unt – Mattiase ema Rein Oja – Hanna isa Eric Simonin – Werner Wolf Ülle Kaljuste – õppealajuhataja Andrus Vaarik – matemaatikaõpetaja Mirtel Pohla – Katja, sanitar psühhiaatriahaiglas Indrek Sammul – Hardi, sanitar psühhiaatriahaiglas Henrik Kalmet – Lauri Joosep Jürgenson – Heiki Jaan Rekkor – Ott Ene Järvis – psühhiaater dr. Alttoa Raivo Adlas – kohtupsühhiaater Ago Anderson – öövaht Andres Mähar – politseinik Rain Simmul – politseinik Ivo Uukkivi – uurija Meelis Rämmeld – Mattiase advokaat Hendrik Toompere juunior – lavaka komisjoni esimees Kersti Heinloo – koolipsühholoog Mart Müürisepp – Hanna austaja Mattias Naan – piletikontrolör Eldur Verš – piletikontrolör Jaanus Tepomees – kujundaja Chris Liisa Saaremäel – Laura Ester Kuntu – Liisa Markus Habakukk – Oskar Karl Laumets – Karl Kristiine Eliise Kadakas – Kristiine Auhind, EFTA - Eesti filmi- ja teleauhind (Eesti), 2017, parim filmikunstnik - Jaagup Roomet Nominatsioon, International Filmfestival Mannheim-Heidelberg (Saksamaa), 2016, publikupreemia; uustulnuka auhind Grand Newcomer Nominatsioon, International Cairo Film Festival (Egiptus), 2016, The Golden Pyramid for best Film; The Silver Pyramid for Best Director; The Bronze Pyramid for First or second Work Nominatsioon, Eesti Filmiajakirjanike Ühingu aasta filmi auhind (Neitsi Maali) (Eesti), 2016 Nominatsioon, EFTA - Eesti filmi- ja teleauhind (Eesti), 2017, parima mängufilmi, režissööri, nais- ja meesnäitleja, operaatori, helirežissööri ja monteerija kategoorias Filmi "Polaarpoiss" treiler
Johannes Kiirend

Johannes Kiirend (18. august 1907 Undva – 8. märts 1979) oli eesti metsavend. Ta hoidus Vene ja Saksa sõjaväest. Teda kutsuti kolhoosi tööle. Nõukogude Liidus määrati talle kolhoosis Stalinile surma soovimise eest 25+5 aastat vangistust. Ta arreteeriti 3. aprillil 1951, talle mõisteti 26. juunil 1951 25+5 aastat vangistust (§17–58–8), ta oli vangistuses Karaganda oblastis Kamõšlag-is. Vangistusest vabanes ta 20. juunil 1956. Pärast vanglast vabanemist astus ta kolhoosi. Tema poeg Olev Kiirend on eesti maadleja. EKSPRESSI SUUR LUGU: Saarlasest kaheksakordse maailmameistri maadlus KGBga "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 22. detsember 2015. Vaadatud 1. oktoobril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Kevadpüha

Kevadpüha on Eesti riigipüha, mida peetakse 1. mail. Pühaga tähistatakse kevade saabumist. 1. mai kui kevadpüha kattub nii rahvusvahelise töörahvapühaga kui ka Eesti rahvakalendri volbripäevaga.
Serveripark

Serveripark (inglise keeles server farm) on samas füüsilises asukohas asuvate serverarvutite koogum, mida haldab tavaliselt üks asutus ja mille eesmärk on pakkuda ühe serveri arvutusvõimsust suurelt ületavat arvutusvõimsust. Serveripargi ülesanne on suuremahuliste arvutuste tegemine rakenduste (nt veebiserver, veebisaidid, prindiserver, nimeserver, tulemüür, e-äri rakendused) jaoks. Ühes serveripargis võib olla sadu või isegi tuhandeid serverarvuteid. Serveripargis on sageli varuserverid, mis võtavad põhiserverite rikke korral nende ülesanded üle. Serveripargis on serverarvutite kõrval tavaliselt ka kohtvõrgu kommutaatorid ja/või ruuterid, mille ülesanne on side tagamine serveripargi osade ning serveripargi ja kasutajate vahel. Enamasti on serveripargi serverarvutid, ruuterid, toiteallikad, varundusseadmed ja muu seonduv elektroonika kinnitatud serveriruumis või andmekeskuses asuvatele standardsetele 19-tollistele püstikraamidele. Kobararvuti Salvestivõrk Võrgumälu
Robert Upshaw

Robert Ridjell Upshaw (sündinud 5. jaanuaril 1994 Fresnos) on USA korvpallur, kes mängis Eesti klubis BC Kalev/Cramo.
Loveč

Loveč (bulgaaria keeles Ловеч) on linn Bulgaarias Loveči piirkonnas. See asub riigi pealinnast Sofiast umbes 150 kilomeetri kaugusel kirdes. https://grao.bg/tna/t41nm-15-06-2024_2.txt  Loveč – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kharthlis Deda

Kharthlis Deda (gruusia keeles ქართლის დედა 'Kharthli ema') on mälestusmärk Gruusia pealinnas Thbilisis. Monument püstitati Sololaki künka tippu aastal 1958, Thbilisi linna asutamise 1500. aastapäeval. Selle autor oli Elgudža Amašukeli. See on 20 m kõrgune gruusia rahvarõivastes naise kuju. Algvariant oli puust, 1963. aastal asendati see alumiiniumskulptuuriga (postament on rauast). 1990ndatel vahetati skulptuur veel kord välja: langetatud pea asendati püstise peaga ning lisati loorberipärg. Naine hoiab vasakus käes veinikaussi nendele, kes tulevad rahus, paremas käes mõõka nendele, kes tulevad kurjade kavatsustega.
John By

John By (7. august 1779 Lambeth, London – 1. veebruar 1836 Frant, Ida-Sussex) oli inglise sõjaväeinsener (kolonelleitnant), Rideau kanali ehituse kuraator. Ta teenis Briti armee insenerikorpuses Corps of Royal Engineers. Tema juhtimisel rajatud Rideau kanal on tänapäeval arvatud UNESCO maailmapärandi nimistusse. 1802. aastal saadeti ta Ülem-Kanadasse, kus ta tegeles Quebeci linna fortifikatsiooniga ja Saint Lawrence'i jõe laevatatavuse parendamisega. Aastatel 1811–1815 teenis ta Wellingtoni armees Euroopas. Arvesse võttes tema varasemat kogemust Kanadas, saadeti ta 1826. aastal sinna tagasi – seekord juhtima Rideau kanali ehitust. Esimese asjana tuli rajada kanaliehitajate asula. See sai tema auks nimetatud Bytowniks (hiljem (1855) nimetati see ümber Ottawaks). 1828. aastal ehitas ta üle Ottawa jõe silla Union Bridge ühendamaks Bytowni Wrightstowniga (hilisem Hulli linn). Kanali ehitus kestis kuus aastat ja see avati 1832. aasta kevadel. By, John. Dictionary of Canadian Biography John By. Dictionary of National Biography (1901)
Lykeion

Lykeios (vanakreeka keeles Λύκειον) oli Apollon Lykeiosele pühendatud hiiesalu Ateenas. Selle kõrval oli gümnaasium. Lykeionit kaunistasid hundipeaskulptuurid (λύκος 'hunt'). Lykeion on tuntud tänu selle territooriumil tegutsenud Aristotelese koolile. Sealse õpetamiskoha Peripatose järgi on nime saanud peripateetikute koolkond. Kool tegutses ka pärast Aristotelest (algul Theophrastose juhtimisel), aastani 86 eKr, mil Rooma kindral Lucius Cornelius Sulla Kreekat ründas. Lykeioni jäänused avastati juhuslikult ehitustööde käigus 1996. Asukoht on Ateena akropolist läänes Küklaadide Kunsti Muuseumi lähedal. Lykeioni järgi on nime saanud lütseum.
Antigone (Sophokles)

"Antigone" (vanakreeka keeles Ἀντιγόνη) on tragöödia, mille kirjutas Sophokles hiljemalt aastal 441 eKr. See on kolmest Teeba näidendist (Teeba triloogia) viimane, kuid see kirjutati esimesena. Näidend laiendab Teeba legendi ning algab sealt, kus Aischylose "Seitse Teeba vastu" lõppeb. Näidend on ilmunud eesti keeles Anne Lille tõlkes 2024. aastal "Loomingu Raamatukogu" sarjas. Seda mängitakse 2024. aasta aprillist Vanemuises. Vanemuise teatris esietendub Sophoklese tragöödia "Antigone", ERR, 23. aprill 2024
Louis Wernwag

Louis Wernwag (4. detsember 1769 Württemberg, Saksa-Rooma riik – 12. august 1843 Harpers Ferry, Virginia osariik) oli saksa päritolu USA sillaehitaja. Ta sündis Saksamaal. 1786. aastal siirdus ta kodumaalt Amsterdami, sealt edasi Philadelphiasse. Ettevõtliku ja hea tehnilise vaistuga inimesena tegutses ta edukalt erinevates valdkondades, kuid laiemalt tuntuks sai ta sillaehitajana. Kokku ehitas ta 29 silda. Aastatel 1812–1813 ehitas ta üle Schuylkilli jõe Philadelphias üheavalise katusega puidust kaarsõrestiksilla sildega 103,6 m (Colossus Bridge). Tollal oli see pikima avaga puitsild maailmas. Sild hävis tulekahjus 1. septembril 1838. Tema teisi sildu: 1811. aastal ehitas ta tõstesilla üle Frankford Creeki Bridgeburgis Pennsylvanias. 1824. aastal taastas ta tulekahjus kannatada saanud teise tuntud sillaehitaja Theodore Burri varem püstitatud Port Depositi silla üle Susquehanna jõe Marylandis. Oma viimase silla püstitas ta 1833. aastal üle Potomaci jõe Harper's Ferrys Baltimore'i–Ohio raudteel. Colossus Bridge. structurae.net
Nicolaes Tulp

Nicolaes Tulp (9. oktoober 1593 – 12. september 1674) oli hollandi kirurg ja Amsterdami linnapea. Tulp kogus tuntust ausa kodanikuna ning ta oli kujutatud Rembrandti maalil "Doktor Tulpi anatoomialoeng". Sünnijärgse nimega Claes Pieterszoon oli jõuka Amsterdami kaupmehe poeg. Aastatel 1611–1614 õppis ta Leidenis meditsiini. Pärast õpinguid naasis ta Amsterdami ja sai austatud arstiks, ta abiellus Aagfe Van der Voeghiga aastal 1617. Noore mehena võttis ta tulbi oma vapimärgiks ja muutis oma nime Nicolaes Tulpiks (Nicolaes oli väärikam versioon nimest Claes). Ta alustas tööd rahanduses ning sai linna varahoidjaks. Aastal 1622 sai ta Amsterdami magistraadiks.
Radivoj Korać

Radivoj Korać (serbia kirillitsas: Радивој Кораћ), mõnikord ka Radivoje; 5. november 1938 – 2. juuni 1969) oli serbia korvpallur. Korać hoiab korvpalli Euroliiga ühes mängus visatud punktide rekordit (99), rekordi püstitas ta hooajal 1964-65 Alvik Basketi vastu. Ta viskas belgia telesaates sajast vabaviskest sisse sada. Korać suri autoõnnetuses aastal 1969, olles vaid 30-aastane. FIBA Euroopa asutas aastal 1971 temanimelise korvpalliturniiri. Korać nimetati aastal 1991 FIBA 50 kõigi aegade parima mängija hulka. Aastal 2002 nimetas Serbia korvpalliliit Serbia riikliku korvpallikarikasarja tema järgi. Ta võeti 2007. aastal FIBA Kuulsuste Allee liikmeks ning valiti järgmisel aastal Euroliiga 50 kõigi aegade parima söötja sekka. Jugoslaavia koondisega võitis ta 1968. aasta suveolümpiamängudel hõbemedali, maailmameistrivõistlustel kaks hõbemedalit ning Euroopa meistrivõistlustel kaks hõbedat ja ühe pronksi.
Propeller

Propeller (ladina keeles propellere 'edasi tõukama') on seade, mis muudab pöördemomendi tõmbejõuks kahe (harva ka ühe) või enama laba pöörlemise abil ümber keskse telje sarnaselt kruvijoonelise pöördliikumisega. Lennuki, helikopteri, hõljuklaeva, ekranoplaani jms edasiviiva jõu tekitamiseks kasutatakse propellerit. Propellereid valmistatakse metallist (tavaliselt alumiiniumi baasil kergsulamitest), mitmekihilisest liimpuidust, nüüdisajal ka kõrgtehnoloogiliselt komposiitmaterjalidest. Helikopteri rootori iga pöörlev laba tekitab tõstejõu sarnaselt lennukitiivaga – kehtib Bernoulli võrrand. Rootori pöörlemise tõttu tekkiva helikopteri vastassuunalise pöördemomendi tasakaalustamiseks ja lennu suuna muutmiseks kasutatakse sabas asuvat propellerit. Laeva, tiiburlaeva, skuutri ja allveelaeva liikumapanemiseks kasutatavat propellerit nimetatakse sõukruviks ehk laevakruviks. Otstarbe ja paigutuse järgi eristatakse kandvaid, vedavaid, tõukavaid ja kombineeritud propellereid. Konstruktsiooni järgi eristatakse muutumatu ja muutuva sammuga propellereid. Eriti võimsa lennuki jõuallika täieliku võimsuse rakendamiseks kasutatakse koaksiaalselt vastandsuundades pöörlevaid tandempropellereid. Propellereid rakendatakse ka turbiinidena. Energeetikas kasutatav propellerturbiin on niisugune reaktiivhüdroturbiin, mille tööratta labade seadenurk on püsivalt kinnitatud. Propellerile vajalik pöördemoment muutub võrdeliselt tema võlli pöörete arvuga ruuduga, võimsustarve aga võrdeliselt pöörete arvu kuubiga. Propelleri kasutegur sõltub nii lennuki kiirusest kui ka propelleri pöörete arvust. Propeller võib saavutada kasuteguri kuni 90%. Sel eesmärgil kasutatakse automaatset propellerilabade seadenurga muutmist ehk automaatse muutuvsammuga propellereid. Ökonoomseks lendamiseks propelleri abil saavutatava kiiruse piiriks on 700 km/h, puhtalt propelleri abil saavutatud suurim kiirus aga 850 km/h. FAI registreeritud turbopropellerlennuki (Tu-114) suurim kiirus 870 km/h on saavutatud osaliselt reaktiivmootori turbiini läbinud gaaside tõukejõu (alla 10%) arvel. tiivik tuulik Tehnikaleksikon, lk. 393 https://web.archive.org/web/20060513013750/http://records.fai.org/pilot.asp?from=ga&id=4098
Õunamahl

Õunamahl on õuntest pressitud mahl. Õunamahla kasutatakse muuhulgas ka siidri ja kalvadose valmistamiseks. http://www.mass.gov/agr/massgrown/cider_juice_difference.htm http://www.calvados-huet.com/gb/content/8-apple-harvesting
Helen Melesk

Helen Melesk (sündinud 29. juulil 1980) on eesti fotokunstnik ja Eesti Fotokunstimessi korraldaja. Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink] Toidublogi: Helen Melesk
Skättimine

Skättimine (inglise: Scat singing) on vokaalmuusika alamžanr, kus esitatakse improviseeritud meloodiat arusaamatute silpide ja häälitsustega. Kõige rohkem kasutatakse seda vokaaldžässis. Tuntuim skättija on Scatman John. Eestis tegeleb skättimisega Pastacas. ´"Silpidest kokku monteeritud lasteaia-jazz". Eesti Ekspress
Eesti raadiojaamade loend

Siin on loetletud Eestis tegutsevad ning varem tegutsenud eesti- ja võõrkeelsed raadiojaamad. Raadio Eestis "Armsad Sõbrad!". Noorteraadio. Noorteraadio/Facebook. 31. detsember 2013. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. märts 2015. Vaadatud 1. märtsil 2015. Kahjuks peame teatama , [sic] et uuest aastast Noorteraadio eeter enam Teieni ei jõua, kuigi lootus jääb, et kunagi kohtume taas Eesti Raadio iRadio https://virumaateataja.postimees.ee/644560/raadio-viru-lopetab-tegevuse "Raadio Pulss B3 lõpetas tegevuse". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. detsember 2008. Vaadatud 11. oktoober 2021. Tartu Kuku raadio sagedusel alustab uus kohalik programm ERR, 29. september 2004 https://rhmuuseum.ee/raadio-kroonika/ Raadio Tartu tahab levida Tallinnani 28.09.1996 http://www.virumaa.ee/2002/03/ve-viru-raadio/[alaline kõdulink] http://arileht.delfi.ee/news/uudised/viru-raadio-lopetas-tegevuse?id=50917474 https://dea.digar.ee/cgi-bin/dea?a=d&d=viimsiteataja20151127.2.10 Raadio kroonika Eesti Ringhäälingumuuseum
Porgandimahl

Porgandimahl on porganditest pressitud mahl. Porgandimahl sisaldab rohkesti A- ja D-rühma vitamiine. http://tarbija24.postimees.ee/1622051/kasulik-porgandimahl-ja-tema-biobakterid
Joona oja

Joona oja (ka Lillissaare kraav) on kraav Võrtsjärve madalikul, Viljandi maakonnas Viljandi vallas, Tänassilma jõe vasakpoolne lisajõgi. Kraavi pikkus on 8,8 km, valgla pindala 11,3 km², langus 5 m ja lang 0,4 m/km. Kraav saab alguse 39 m kõrguselt Rebaste külast ja suubub Oiu külas Oiu luhal 34 m kõrgusel vasakult poolt Tänassilma jõkke 700 m kaugusel selle suudmest. Kraav kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Oja kaldal asuvad kaitsealuse must toonekure püsielupaigad. Joona oja keskkonnaportaalis (vaadatud 01.10.2016) Joona oja Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 01.10.2016) Kiviaru must-toonekure püsielupaik Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 01.10.2016) Rebaste must-toonekure püsielupaik Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 01.10.2016) Joona oja Eesti looduse infosüsteemis Joona oja keskkonnaportaalis
Eesti NSV Ülemnõukogu II koosseisu valimised

Eesti NSV Ülemnõukogu II koosseisu valimised toimusid 16. veebruaril 1947 ja nendes valiti Eesti NSV Ülemnõukogu II koosseis. Need olid esimesed Eesti NSV (nimetus 21. juulist 1940) Ülemnõukogu valimised. (14.-15. juulil 1940 olid toimunud II Riigivolikogu (hilisema nimega Eesti NSV I Ülemnõukogu) valimised.) Valimistel osales vaid üks partei: kommunistide ja parteitute blokk. See partei võitis kõik 100 saadikukohta. Sirje Piho, Eesti NSV Ülemnõukogu valimised 1947. aastal, Tartu Ülikool, magistritöö, 2013
Viinamarjamahl

Viinamarjamahl on viinamarjadest pressitud mahl. Viinamarjamahlast valmistatakse kääritamise teel veini. http://www.vinsdefrance.ee/et/prantsusmaa-uelevaade/erinevad-joogid
Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee Kirjastus

Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee Kirjastus oli Tallinnas tegutsev ja Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomiteele alluv kirjastus. Kirjastus sai alguse 1963 kirjastusest Perioodika eraldunud üksusest. Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee Kirjastuse direktorina tegutses 1962–1972 Georgi Reitsak (1910–1977), seejärel A. Ermel ja 1981–1988 Heino Peterson (1926–1988) ning Valeri Tšernõšev. Kirjastus andis välja nii ajalehti, nt Rahva Hääl, Sovetskaja Estonija, Noorte Hääl, Säde, Õhtuleht, kui ka üheksat ajakirja, sh ajakirja Eesti Kommunist, Nõukogude Naine, Nõukogude Õpetaja, Pikker. EKP Keskkomitee Kirjastuse trükikoda, mille ehitamist alustati 1968. aastal asus Tallinnas, Tatari tänav 64, Pärnu maantee 67a asunud, 1972. aastal valminud Ajakirjandusmaja taga. Nõukogude Eesti. 1978. Tallinn, Valgus. 2., täiendatud trükk. Lk 192 Georgi REITSAK, Spordileht, nr. 123, 21 oktoober 1977 Heino Peterson (18. X 1926 Leningrad – 23. VII 1988 Tallinn), majandustegelane, EE 14, 2000 Peeter Sookruus, Kahekümne aasta eest kinnistas erileht suveräänsusdeklaratsiooni, Postimees, 15. november 2008 Nõukogude Eesti. 1978. Tallinn, Valgus. 2., täiendatud trükk. Lk 194
Ühe unistuse maja

"Ühe unistuse maja" on 2016. aastal valminud Eesti dokumentaalfilm, kus vaadeldakse noorte tantsijate saamist baleriinideks. Filmi režissöör on Ruti Murusalu. Dokumentaalfilm noorte baleriinide katsumustest