laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Liaanimadu

Liaanimadu (Thelotornis) on maoperekond. Liaanimadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Thelotornis capensis Smith, 1849 Thelotornis kirtlandii (Hallowell, 1844) – hall liaanimadu Thelotornis mossambicanus (Bocage, 1895) Thelotornis usambaricus Broadley, 2001. Need maod on levinud Aafrikas, sealhulgas Sambias. Need päevase eluviisiga Colubridae sugukonna maod ei ole agressiivsed. Ometi on kokkupuuted inimestega lõppenud kas eluohtliku mürgistusseisundi või koguni surmaga. 1975. aastal suri tõenäoliselt Thelotornis capensise hammustuse tagajärjel Saksa herpetoloog Robert Mertens. Loomade elu 5:293. Peter Uetz & Jakob Hallermann,Thelotornis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 26.01.2014) (inglise keeles) Names ofzambian snakes in bemba, Veebiversioon (vaadatud 09.03.2014) (inglise keeles) Scott A Weinstein, David A. Warrell, Julian White, Daniel E Keyler, Venomous Bites from Non-Venomous Snakes: A Critical Analysis of Risk and Management of Colubrid Snake bites, lk 178, 2011, Elsevier, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 26.01.2014) (inglise keeles) Mark O'Shea,Venomous Snakes of the World, lk 89, 2008, New Holland PUblischers, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 26.01.2014) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Thelotornis seisuga 26.01.2014.
Antonio Benedetto Carpano

Antonio Benedetto Carpano (24. november 1751 Bioglio – 3. veebruar 1821 Bioglio) oli Itaalia destilleerija, kes on tuntud eelkõige vermuti ja aperitiivi leiutajana. 1786. aastal lisas Carpano valgele veinile üle 30 ürdi ja vürtsi. Jook osutus sedavõrd populaarseks, et juba mõne aja pärast oli müügikoht avatud 24 tundi päevas. Turismo Torino https://web.archive.org/web/20081011012730/http://www.comune.torino.it/canaleturismo/en/curiosity/vermouth.htm *Walton, Stuart; Brian Glover (1998). The Ultimate Encyclopedia of Wine, Beer, Spirits & Liqueurs. London: Lorenz Books. ISBN 0-7548-0334-1., p. 497. Herbst, Sharon Tyler; Ron Herbst (1998). The Ultimate A-To-Z Bar Guide. New York: Broadway Books. ISBN 0-7679-0197-5., p. 349. Clarke, Paul (15. august 2008). "The Truth About Vermouth: The secret ingredient in today's top cocktails remains misunderstood" (Newspaper article). San Francisco Chronicle. Hearst Corporation. Originaali arhiivikoopia seisuga 11. mai 2011. Vaadatud 26. jaanuaril 2014..
Riigihoidja

Riigihoidja oli Eesti riigipea ametinimetus alates Rahvuskogu poolt vastu võetud Eesti Vabariigi Põhiseaduse avaldamisest Riigi Teatajas 3. septembril 1937, kuni Vabariigi Presidendi ametisseastumiseni 24. aprillil 1938. Seni ametisolnud Peaminister Riigivanema ülesannetes täitis alates 3. septembrist 1937 – 21. aprillini 1938 Peaministri ja Riigivanema ülesandeid Riigihoidja ametinimetusega. Alates uue põhiseaduse kehtimahakkamisest 1. jaanuaril 1938 kasutas ta ka uues põhiseaduses ette nähtud Vabariigi Presidendi eriõigusi. Alates I Riigivolikogu ja I Riiginõukogu kokkuastumisest 21. aprillil 1938, kuni Vabariigi Presidendi ametisseastumiseni täitis Riigihoidja uues põhiseaduses ette nähtud Eesti Vabariigi Presidendi ülesandeid. Ainus Eesti Vabariigis ametis olnud Riigihoidja oli Konstantin Päts. http://www.ra.ee/dgs/browser.php?tid=68&iid=110700242478&img=era0031_005_0000383_00002_t.jpg&tbn=1&pgn=1&prc=30&ctr=0&dgr=0&lst=2&hash=e1ca89325367f3f118686f49fc48de2d Riigivanema päevaraamat (alates 3. septembrist 1937) Välisministri ettekanne Vabariigi Valitsusele
HeTi Pere OÜ

HeTi Pere OÜ on Kadrinas Lääne-Virumaal asuv metallitööettevõte, mis tegutseb alates 1995. aastast. Ettevõte on spetsialiseerunud keerukate seadmete ja täppistöödeldud detailide tootmisele. Heti Peres on tehakse kõike alates materjalide ladustamisest ja algtöötlusest, jätkates keevituse ja mehaanilise töötlusega ning lõpetades värvimise, koostamise ja katsetamisega. Ettevõte toodab peamiselt ekspordiks. 2014. aastal omandas OÜ-s HeTi Pere täisosaluse Technobalt Holding AS, millega seoses muudeti aasta lõpus ärinime ning ettevõtte nimeks sai TB Works OÜ. Ettevõtte koduleht
Jevgeni Leonov

Jevgeni Leonov (vene keeles Евгений Павлович Леонов; 2. september 1926 Moskva – 29. jaanuar 1994 Moskva) oli vene näitleja. Jevgeni Leonovi isa oli insener, kes töötas lennukitehases, ema oli koduperenaine. Põhikooli järel õppis Leonov Sergo Ordžonikidze nimelises Lennundustehnikumis. Tehnikumi kolmandal kursusel astus ta Moskva Eksperimentaalse Teatristuudio näitekunsti osakonda, mille lõpetas 1947. aastal. Seejärel töötas Moskva Dzeržinski Rajooni Teatris. Alates 1948. aastast oli Leonov Moskva K. S. Stanislavski nimelise Teatri näitleja. 1968. aastal asus Jevgeni Leonov tööle Moskva Vladimir Majakovski nimelises Akadeemilises Teatris. Seoses sagedaste filmivõtetega tekkisid Leonovil erimeelsused teatri kunstilise juhi Andrei Gontšaroviga ja 1974. aastal sai Leonovist Moskva Leninliku Komsomoli nimelise Teatri (tänapäeval Lenkom) näitleja. Filmides mängis Leonov alates 1949. aastast. Laiema populaarsuse saavutas ta filminäitlejana 1960. aastate algul. Ta mängis koomilisi, mitmel juhul tragikoomilise varjundiga osi. "Kordumatu kevad" – Aleksei Košelev (1957) "Raske õnn" – Agafon (1958) "Triibuline reis" – Gleb Šuleikin (1961) "Pärisorjast näitlejanna" – krahv Ivan Kutaissov (1963) "Doni jutustus" – Jakov Šibalok (1964) "Õnne vembud" – Vladimir Orešnikov, fotograaf (1968) "Õnnekütid" – Jevgeni Troškin (1971) "Valgevene vaksal" – Ivan Prihhodko (1971) "Afonja" – Nikolai (1975) "Legend Ulenspiegelist" – Lamme (1976) "Mimino" – Ivan Volohhov (1977) "Sügismaraton" – Vassili Haritonov (1979) "Tuletikke laenamas" – Antti Ihalainen (1980) "Kin-dza-dza!" – Uef (1986) "Ameerika vanaisa" – Serafim Gogolev (1993) Vene NFSV teeneline kunstnik (1959) Vene NFSV rahvakunstnik (1972) NSV Liidu riiklik preemia (1976) NSV Liidu rahvakunstnik (1978) "Lembit Ulfsak "Ukuarust": Aastaid kutsuti Elle Kulli Minnaks ja mind Aksliks". Eesti Ekspress. 29.03.2017. Jevgeni Leonovi lugu – palju rolle, üks armastus ja üks abielu
Ximenese observatoorium

Ximenese observatoorium on Itaalias Firenzes Leonardo Ximenese 1765. aastal asutatud uurimisasutus, mille peamisteks tegevussuundadeks on meteoroloogia ja geofüüsika mõõtmised ja uuringud. G. Alfani, L'Osservatorio Ximeniano e il suo materiale scientifico, Pavia, Tip. succ. f.lli Fusi, 1910. S. Ferrighi, L'Osservatorio Ximeniano di Firenze, Brescia, Morcelliana, 1932. E. Borchi, R. Macii, M. Parisi, Il barometro, storia e applicazioni nell'Osservatorio Ximeniano, Firenze, Osservatorio Ximeniano, 1990. D. Bravieri, C. Holtz, L'Osservatorio Ximeniano di Firenze, Firenze, Osservatorio Ximeniano, 1993. Fondazione Osservatorio Ximeniano
AS Reideni Plaat

AS Reideni Plaat on AS Reiden kontserni kuuluv tootmisettevõte, mis põhineb täielikult Eesti kapitalil. 2014. aasta seisuga on ettevõttes üle 30 töötaja. Ettevõtte põhitoodanguks on EPS-soojustusplaadid, EPS-vormitooted ja EPS-ist valmistatud erikujulised tooted. Ettevõtte tootmistsehhid asuvad Pärnus (kus asub ka peakontor) ja Kadrinas, hulgimüük toimub Tallinnas. AS Reideni Plaat on kõige pikema kogemusega EPS-soojustuse tootja Eestis. Kõik ettevõtte tooted vastavad standardi EVS-EN 13163 nõuetele ning on katsetatud Soome VTT Tehnilise Uurimiskeskuse katselaboratooriumides. AS-i Reideni Plaat eelkäija oli Pärnu Ehitusmaterjalide Tehas (PET), kus alustati vahtpolüstürooli (EPS) tootmist autoklaavides 1972. aastal. 1979 – võeti kasutusele EPS-i tootmiseks uut tüüpi ploki suurvormid. 1989 – rekonstrueeriti tehas täielikult 90 000 m3 aasta tootmisvõimsusega ettevõtteks. Enamus toodangust turustati NSV Liidus. 1991 – erastati PET – tehas jätkas tööd AS-i Reiden koosseisus. 1993 – sai EPS-i tehasest iseseisev ettevõte AS Reideni Plaat. 1997 – müüdi 51% AS Reideni Plaat aktsiatest M-Plast OY-le. 1998 – osteti tagasi kõik 1997. aastal müüdud aktsiad. 1998 – AS-i Reideni Plaat toodangu turustamiseks loodi AS EPS Plast. 1999 – alustati erinevate vormitoodete (peamiselt toiduainete pakkekastide, nn kalakastide) tootmist. 1999 – sertifitseeriti kogu AS-i Reideni Plaat soojusisolatsioonitooted. 2000 – alustati kogu EPS-i tootmistehnoloogia väljavahetamist maailma juhtiva EPS-seadmete tootja Kurtz GmbH masinatega. 2002 – kogu EPS-i tootmistehnoloogiline protsess sai uuendatud, saavutati tootmisvõimsus 145 000 m3 EPS-plaati aastas. 2002 – EPS-plaatide tähistamisel mindi üle uuele standardile EVS 775:2000, EPS-soojustusplaadid koondati tootesarja EPSTERM. 2003 – AS-ist Reideni Plaat sai Eesti suurim EPS-toodete tootja. 2004 – maist olid kõik AS Reideni Plaat soojusisolatsiooniplaadid sertifitseeritud standardi EVS-EN 13163:2003 järgi. 2005 – ettevõte sai hakata pakkuma kontuurlõikepingil valmistatud erikujulisi tooteid (torukoorikuid, vundamendiplokke jpm). 2006 – tootmisvõimsust suurendati 200 000 m3 EPS-plaadini aastas. 2009 – sõlmisid AS Reideni Plaat ja ThermiSol OÜ kokkuleppe ThermiSol OÜ äritegevuse võõrandamise kohta AS-ile Reideni Plaat. http://www.reideniplaat.ee/index.php?option=com_content&task=view&id=12&Itemid=26 (vaadatud 26.01.2014) http://www.reideniplaat.ee/index.php?option=com_content&task=view&id=97&Itemid=123 (vaadatud 26.01.2014) http://www.reideniplaat.ee/index.php?option=com_content&task=view&id=14&Itemid=28 (vaadatud 26.01.2014) http://www.reideniplaat.ee/index.php?option=com_content&task=view&id=13&Itemid=27 (vaadatud 26.01.2014) http://www.virumaateataja.ee/119822/parnu-firma-ostis-kadrina-tehase Ettevõtte koduleht
Telescopus finkeldeyi

Telescopus finkeldeyi on maoliik. Need maod on levinud Angola kaguosas ja Namiibias. Maoliik on nimetatud Helmut Finkeldey auks. Peter Uetz & Jakob Hallermann,Telescopus finkeldeyi Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 26.01.2014) (inglise keeles) [1], Neu beschriebene Reptilien, Veebiversioon (vaadatud 26.01.2014) (inglise keeles) Sissekanne ReptileDB-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Telescopus finkeldeyi seisuga 26.01.2014.
J. C. P. Williams

John Cyprian Phipps Williams (sündinud 16. novembril 1922, surmaaeg tedmata) oli Uus-Meremaa kardioloog, kes avastas 1961. aastal Williamsi sündroomi. 1970. aastate keskpaigast alates puuduvad tema kohta andmed. Lenhoff HM, Teele RL, Clarkson PM, Berdon WE., John C. P. Williams of Williams-Beuren syndrome., Pediatr Radiol. 2011 Feb;41(2):267-9. doi: 10.1007/s00247-010-1909-y. Epub 2010 Nov 25, Veebiversioon (vaadatud 26.01.2014) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:J.C.P. Williams seisuga 26.01.2014.
Tantillita

Tantillita on maoperekond. Perekonda Tantillita klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Tantillita brevissima (Taylor, 1937) Tantillita canula (Cope, 1876) Tantillita lintoni (Smith, 1940). Need maod on levinud Kesk-Ameerikas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Tantillita Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 26.01.2014) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Tantillita seisuga 26.01.2014.
Stahlhelm, Bund der Frontsoldaten

Stahlhelm, Bund der Frontsoldaten ("Teraskiiver, Rindesõdurite Liit") oli üks paljudest paramilitaarsetest organisatsioonidest, mis loodi Saksamaal pärast kaotust Esimeses maailmasõjas. See oli osa Mustast Reichswehrist ja hiljem, Weimari vabariigi viimastel aastatel, Saksa Rahvusliku Rahvapartei (DNVP) sõjaline haru, mis turvas relvastatult partei üritusi (Saalschutz).
Hefei

Hefei (haldusüksusena 合肥市 Hefei Shi (toonimärkidega Héféi Shì)) on linn Hiinas, Anhui provintsi pealinn. Piirneb põhjas Huainaniga, kirdes Chuzhouga, idas Ma'anshaniga, kagus Wuhuga, edelas Anqingiga ja läänes Lu'aniga. Keskus asub Chao järvest põhjas. Mingi ja Qingi dünastia ajal oli linna nimi Luzhou (庐州). 1949. aastast on Hefei Anhui provintsi pealinn. 2011. aastal liideti Hefeiga endise Chaohu linna Juchao linnarajoon ja nimetati ümber maakonna õigustega Chaohu linnaks. Peamised tööstusharud on masina-, elektroonika-, keemia-, tekstiili- ja tubakatööstus. 2009. aastal oli SKP inimese kohta 6082 USD. Detsembris 2012 nimetas ajakiri The Economist maailmas kõige kiiremini majanduslikult kasvavaks suurlinnaks. 2007–2012 oli linna majanduskasv keskmiselt ligi 15% aastas. 2013. aastal valmis Hefei Xinqiao rahvusvaheline lennuväli, mis asub 31,8 km kaugusel kesklinnast. Kurume, Jaapan Freetown, Sierra Leone Bujumbura, Burundi Columbus, Ohio, USA Aalborg, Taani Lleida, Hispaania Wonju, Lõuna-Korea Darebin, Austraalia Belfast, Põhja-Iirimaa, Suurbritannia Rostock, Saksamaa http://www.npr.org/2011/09/21/140633602/the-curious-case-of-the-vanishing-chinese-city http://www.economist.com/node/21567579 《合肥市2010年第六次全国人口普查主要数据公报》 《安徽统计年鉴2012》 Hefei koduleht
Tantilla olympia

Tantilla olympia on maoliik. Nad elavad Hondurases (Atlántida departemangus). Sissekanne ReptileDB-s Townsend, Wilson, Medina-Flores & Herrera-B, A New Species of Centipede Snake in the Tantilla taeniata Group (Squamata: Colubridae) from Premontane Rainforest in Refugio De Vida Silvestre Texíguat, Honduras Journal of Herpetology, vol. 47, no 1, lk. 191-200, 2013, Veebiversioon (vaadatud 26.01.2014) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Tantilla olympia seisuga 26.01.2014.
Sympholis

Sympholis on maoperekond. Perekonda Sympholis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik: Sympholis lippiens Cope, 1861. Need maod on levinud Mehhikos- Sinaloa, Nayariti, Jalisco, Sonora ja Chihuahua osariigis. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Sympholis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 26.01.2014) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Sympholis lippiens seisuga 26.01.2014.
Ott Joala

Ott Joala (sündinud 19. augustil 1987) on eesti veemootorisportlane ja jalgpallur. Joala hakkas veemotoga tegelema aastal 2003 oma isa Atso Joala juhendamisel. Ta on mitmekordne Eesti meister. 2014 Eesti Vabariigi spordipreemia (Eesti veemotokoondise liikmed - Rasmus Haugasmägi, Jüri Jõul, Paul Zujenkov, Marek Peeba, Ott Joala - suurepäraste sportlike saavutuste eest veemoto Euroopa ja maailmameistrivõistlustel 2013. aastal) Veemootorisport Eestlastest veemoto maailmameistrid Sissekanne Eesti veemoto saidil Biograafia ESBL-is Sporditulemused ESBL-is
Zalesse

Zalesse (valgevene keeles Залессе) on agrolinnake Valgevenes Hrodna oblastis Smarhońi rajoonis, Zalesse külanõukogu halduskeskus. Valgevene klassikalises kirjakeeles (taraškievica) kasutatakse asula puhul nimekuju Zaleśsie. Zalesse vana nimi on Dzierby. Asulas oli 2004. aastal 1030 elanikku, aastal 2009 aga 958 elanikku. Zalesses on rongipeatus Vilniuse–Maładziečna raudteeliinil. Tähtsaim vaatamisväärsus on Zalesse mõisa hoonekompleks. Dzierby asulat on esmamainitud XVI sajandil. Toona asus seal karjamõis. XVIII sajandil läks asula Ogińskite perekonna valdusse. Nemad muutsid asula nime Zalessieks ja rajasid sinna esindusliku mõisakompleksi. Poola jagamisel läks Zalessie aastal 1795 Venemaa koosseisu. XX sajandi algul rajati Zalessiesse raudteejaam, toona oli asulas 190 elanikku. Kuni 1917. aastani oli Zalesse Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu.
Kalõnivka (Pištšanka rajoon)

Kalõnivka (ukraina keeles Калинівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pištšanka rajoonis. Elanike arv on 38. Pindala on 0,148 km².
1925. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused

1925. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused olid esimesed ametlikud suusatamise maailmameistrivõistlused, mis toimusid 12.–14. veebruarini 1925 Johannisbadis (Janské Lázně) Tšehhoslovakkias. Kavas olid meeste murdmaasuusatamises 18 km ja 50 km, suusahüpetes 90 m mägi ja kahevõistlus. Kuupäev: 12. veebruar Kuupäev: 14. veebruar Kuupäev: 14. veebruar Kuupäev: 12. veebruar
Sten Kalder

Sten Kalder (sündinud 26. aprillil 1992) on eesti endine veemootorisportlane. Lõpetas 2011. aastal Tartu Kunstigümnaasiumi, 2014. aastal avaliku halduse erialal ning 2018. aastal juhtimise ja turunduse magistrina Tallinna Tehnikaülikooli. Ühiskondlikult oli ta aktiivne nii õpilasesindajana Tartu Kunstigümnaasiumis ja Tartu Noortevolikogu liikmena kui ka Tallinna Tehnikaülikoolis. Ta hakkas veemotoga tegelema 2005. aastal Tartu Kalevi Veemotoklubis Üllar Põvvati juhendamisel. Ta võistles peamiselt kolmes võistlusklassis: JT-250 (2005-2008), OSY-400 (2007-2013), O-125/F-125 (2013). Kokku on ta võitnud maailmameistrivõistlused kolmel korral (2008, 2011, 2012), Euroopa meistrivõistlused 2012. aastal, Eesti meistrivõistlused neljal korral (2006, 2007, 2008, 2010) ja püstitanud kolm Eesti kiirusrekordit (2007 JT-250, OSY-400; 2009 OSY-400). Ta on valitud kolmel korral Eesti parimaks juuniorsportlaseks (2006, 2007, 2008), kahel korral Tartu linna parimaks mees-juuniorsportlaseks (2007 2008), 2011. aastal Spordiselts Kalevi aasta noorsportlaseks ja 2012. aastal Tartu parimaks meessportlaseks. Ta on valitud Tartu Spordiselts Kalevi auliikmeks. Ta on valitud Tallinna Tehnikaülikooli aasta parimaks üliõpilaseks 2013 ja talle on antud Eesti Kaitseväe Suurtükiväepataljoni tänumedal. Veemoto Eestlastest veemoto maailmameistrid Sten Kalder Biograafia ESBL-is Sporditulemused ESBL-is
Symphimus

Symphimus on maoperekond. Perekonda Symphimus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Symphimus leucostomus Cope, 1869 Symphimus mayae (Gaige, 1936). Need maod on levinud Mehhikos ja Belize'is. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Symphimus Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 26.01.2014) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Symphimus seisuga 26.01.2014.
Zalesse mõis

Zalesse mõis (Сядзіба Агінскіх у Залессі) on mõis Valgevenes Hrodna oblastis Smarhońi rajoonis, Zalesse külanõukogus Zalesse asulas. Zalesse mõis sai alguse XVI sajandil Dzierby nimelise karjamõisana. Ehtne mõis sai sellest XVIII sajandil, mil Dzierby omanikuks sai Ogińskite perekond. Nemad muutsid ka asula nime Zalesseks. Mõisa omanike seas olid ka Tadeusz Franciszek Ogiński ja Michał Kleofas Ogiński. Mõisa puidust peahoone ehitati XVIII sajandi esimeses pooles. Mõisa juurde kuulusid puidust veski ja pruulikoda, majandushoonete enamik oli säilinud veel karjamõisast. Mõisa juurde rajati ka ristküliku kujuline park, kus kasvasid pärnaalleed, nende vahel olid aga karusmarjade ja sõstarde põõsad. Pargis kasvasid ka õunapuud ja pirnipuud. Mõisale allusid veel kaugemal asunud õigeusu ja katoliku kirikud. Lisaks kuulusid mõisale parv, mis mõisakompleksist põhja pool üle Vilija jõe viis, ja kolm kõrtsi. Michał Kleofas Ogiński komponeeris selles mõisas poloneesi "Hüvastijätt kodumaaga", mida tuntakse ka kui Oginski poloneesi. Mõisa peahoone Kabel Zalesse mõisas Amelie paviljon mõisa pargis Tiik mõisa pargis
Stenorrhina

Stenorrhina on maoperekond. Perekonda Stenorrhina klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Stenorrhina degenhardtii (Berthold, 1846) Stenorrhina freminvillei Duméril, Bibron & Duméril, 1854. Need maod on levinud Mehhikos ja Belize'is. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Stenorrhina Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 26.01.2014) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Stenorrhina seisuga 26.01.2014.
Stegonotus

Stegonotus on maoperekond. Perekonda Stegonotus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Stegonotus batjanensis (Günther, 1865) Stegonotus borneensis Inger, 1967 Stegonotus cucullatus (Duméril, Bibron & Duméril, 1854) Stegonotus diehli Lindholm, 1905 Stegonotus florensis (De Rooij, 1917) Stegonotus guentheri Boulenger, 1895 Stegonotus heterurus Boulenger, 1893 Stegonotus modestus (Schlegel, 1837) Stegonotus muelleri Duméril, Bibron & Duméril, 1854 Stegonotus parvus (Meyer, 1874). Need maod on levinud Indoneesias, Uus-Guineas ja Austraalias. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Stegonotus Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 26.01.2014) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Stegonotus seisuga 26.01.2014.
Veneetsia Tessera lennujaam

Veneetsia Tessera lennujaam on rahvusvaheline lennujaam Itaalias Veneto maakonnas Veneetsia provintsis, Veneetsia eeslinnas Tesseras. Lennujaam kannab Marco Polo nime (Aeroporto "Marco Polo" di Venezia). Lennujaama nurgakivi pandi 1958. aasta 29. märtsil, jaam pühitseti sisse 1961. aasta 31. juulil. Veneetsia Tessera lennujaam oli 2013. aastal reisijate arvult Itaalias viiendal kohal. Veneetsia lennujaamade süsteem (Marco Polo ja Treviso) on aastate jooksul olnud Rooma (Fiumicino ja Ciampino) ja Milano (Malpensa, Linate ja Orio al Serio) järel kolmandal kohal.  Veneetsia Tessera lennujaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht Scheda ENAC Foto su Jetphotos.net Foto su Airliners.net Venice airport information
1926. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused

1926. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused olid 3. suusatamise maailmameistrivõistlused, mis toimusid 4.–7. veebruarini 1926 Soomes Lahtis. Kavas olid murdmaasuusatamise kaks meeste distantsi: 30 km ja 50 km, suusahüpetes 90 m mägi ja kahevõistlus. Kuupäev: 4. veebruar Kuupäev: 6. veebruar Kuupäev: 4. veebruar Kuupäev: 4. veebruar
Kanasööjamadu (perekond)

Kanasööjamadu (Spilotes) on maoperekond. Kanasööjamadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Spilotes pullatus (Linnaeus, 1758) – kanasööjamadu Spilotes sulphureus (Wagler, 1824). Need maod on levinud Kesk-Ameerikas, Trinidadis ja Tobagos ja Lõuna-Ameerika mandril (va Paraguay, Uruguay, Tšiili ja Argentina lõunaosa). Loomade elu 5:277. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Spilotes Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 26.01.2014) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Spilotes Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 30.04.2015) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Spilotes pullatus seisuga 26.01.2014.
Avotu iela

Avotu iela või Avoti (tõlkes Allika tänav) on asum Lätis, Riia linna Latgale eeslinna osa pindalaga 1,815 km². Asub Maskavas forštatest põhjas, Grīziņkalnsist lõunas ja Centrsist idas. Asumis on 22 095 elanikku (2010). Üldiselt madala, kunagi soise ja allikarohke Avotu iela asumi kõrgeim koht asub Pērnavas iela piirkonnas ning ulatub 14 meetrit üle merepinna. Asumis asub 1936–1939 rajatud regulaarse planeeringuga Ziedoņdārzsi park. Asumi alad arvati Riia linna koosseisu 17. sajandil. Toona kavandasid rootslased Riia fortifikatsioonisüsteemide kaasajastamist ja seega oli kindluste jaoks vaja eeslinnade arvelt ruumi teha. Algul peeti piirkonda Maskavas forštate osaks. Suurem ehitustegevus algas asumis 19. sajandi algul. Toona rajati sinna hulgaliselt puidust maju. Sajandivahetusel tekkis asumisse ka Popovi mõis. Elanike majade juures olid toona juurviljaaiad, piirkonnas oli palju linnutiike. Hiljem hakati asumisse ehitama kivimaju. Asumis on osa maju Riia kesklinnale omases juugendstiilis, millega kuuluvad UNESCO maailmapärandi nimistusse. Asumis domineerib siiski funktsionalism ning suurem osa selle aladest kuulub kaitstava ala puhvertsooni. Piirkonna tähtsaim ettevõte on olnud firma Russobalt aastal 1869 rajatud vagunitehas. Avotu iela asumis asub Narvas iela (Narva tänav), lisaks asub seal Pērnavas iela (Pärnu tänava) lõunapoolne ots. Aastal 1901 valminud gaasihoidla Avotu iela tänav Gaasihoidlate kompleks Krāsotāju iela Pļavas iela Mūrnieku iela Valmieras iela asumi koduleht (läti keeles) Asum portaalis CitaRiga (läti keeles)