laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Niclas Füllkrug

Niclas Füllkrug (sündinud 9. veebruaril 1993 Hannoveris) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib ründajana Saksamaa kõrgliigaklubis Dortmundi Borussia ja Saksamaa jalgpallikoondises. 2006. aastal liitus ta Bremeni Werderi noorteakadeemiaga. Saksamaa kõrgliigas debüteeris ta Bremeni meeskonnas 28. jaanuaril 2012 mängus Leverkuseni Bayeri vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 24. märtsil mängus Augsburgi vastu. Hooajal 2013/14 oli ta laenul Saksamaa esiliigaklubis Greuther Fürth, kus lõi 21 mänguga kuus väravat. Aastatel 2014–2016 mängis ta kaks hooaega Saksamaa esiliigaklubis 1. FC Nürnberg. Teisel hooajal lõi ta seal 14 väravat, millega oli liigas viie parima väravalööja seas. 2016. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Hannover 96-ga. 2017. aastal kindlustas ta Hannoveriga pääsu Saksamaa esiliigas kõrgliigasse. Hooajal 2017/18 tegi ta Saksamaa kõrgliigas seni oma resultatiivseim hooaja, kui lõi 14 väravat. 2019. aastal naasis Füllkrüg Bremeni. 2021. aastal langes ta Bremeniga Saksamaa kõrgliigast välja. Hooajal 2021/22 lõi Füllkrüg Saksamaa esiliigas 19 väravat ning aitas Bremeni tagasi Saksamaa kõrgliigasse. Bremeni meeskonnas ei olnud ta sel hooajal suurim väravalööja, sest Marvin Ducksch lõi temast ühe värava rohkem – 20 väravat. Hooajal 2022/23 lõi Füllkrüg Saksamaa kõrgliigas 16 väravat ning oli RB Leipzigi mängija Christopher Nkunku kõrval liiga suurim väravalööja. Hooaja 2022/23 järel valiti Füllkrüg ka Saksamaa liigahooaja sümboolsesse koosseisu. 2023. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Dortmundi Borussiaga. Aastatel 2010–2014 mängis Füllkrüg Saksamaa noortekoondistes. Saksamaa jalgpallikoondises debüteeris ta 16. novembril 2022 sõprusmängus Omaani vastu ning lõi mängu ainsa värava. 29 aasta ja 280 päeva vanuselt sai ta vanimaks debütandiks Saksamaa koondises viimase 20 aasta jooksul. Seejärel lõi ta 2022. aasta maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus värava Hispaania ja kolmandas alagrupimängus värava Costa Rica vastu. "Borussia Dortmund verpflichtet Nationalstürmer Niclas Füllkrug" (saksa). Borussia Dortmund. 31. august 2023.
Eferdingi ringkond

Eferdingi ringkond on ringkond Austrias Ülem-Austria liidumaal. Ringkond jaguneb 12 omavalitsusüksuseks: Alkoven Aschach an der Donau (Marktgemeinde) Eferding (Stadt) Fraham Haibach ob der Donau Hartkirchen Hinzenbach Prambachkirchen Pupping Scharten Sankt Marienkirchen an der Polsenz (Marktgemeinde) Stroheim
Freistadti ringkond

Bezirk Freistadt on ringkond Austrias Ülem-Austria liidumaal. Ringkond jaguneb 27 omavalitsusüksuseks: Bad Zell (Marktgemeinde) Freistadt (Stadt) Grünbach Gutau (Marktgemeinde) Hagenberg im Mühlkreis (Marktgemeinde) Hirschbach im Mühlkreis Kaltenberg Kefermarkt (Marktgemeinde) Königswiesen (Marktgemeinde) Lasberg (Marktgemeinde) Leopoldschlag (Marktgemeinde) Liebenau (Marktgemeinde) Neumarkt im Mühlkreis (Marktgemeinde) Pierbach Pregarten (Stadt) Rainbach im Mühlkreis (Marktgemeinde) Sandl Schönau im Mühlkreis Sankt Leonhard bei Freistadt (Marktgemeinde) Sankt Oswald bei Freistadt (Marktgemeinde) Tragwein (Marktgemeinde) Unterweißenbach (Marktgemeinde) Unterweitersdorf Waldburg Wartberg ob der Aist (Marktgemeinde) Weitersfelden (Marktgemeinde) Windhaag bei Freistadt (Marktgemeinde) Q13363393
Lukuauk

"Lukuauk" on 2023. aasta novembris esilinastunud Eesti lühimängufilm. Noor Anastassia on küpsemas ja asub ise otsuseid langetama, jättes kõrvale oma kirgliku ema soovid. Ühe taolise tüli keskel kerkib tõsisem teema, mis muudab kõike. Anastassia peab toetuma oma mälestustele, et läbida leina. See lugu näitab ühe pere retke armastavast suhtest ootamatu tragöödiani ja läbi selle lootust, mida nad peavad endale ise looma. Anastassia – Magdalena Haab Helen – Katariina Tamm Tõnis – Anti Kobin 10.11.2023, PÖFF – Pimedate Ööde filmifestival Shorts, Tallinn osalemine, PÖFF Shorts (Tallinn, Tartu; Eesti), 2023, Rahvuslik võistlusprogramm 4 "Lukuauk", üldinfo. Eesti filmi andmebaas, vaadatud 1. juuni 2024. Lukuauk Eesti filmi andmebaasis Keyhole andmekogus IMDb (inglise) Shorts Rahvuslik võistlusprogramm. PÖFF Shorts 2023. Erki Pärnoja ja Anna Kaneelina avaldasid uue loo "Into A Dream". kultuur.err.ee, . november 2023.
Jaan Lember

Jaan Lember (sündinud 14. novemberl 1945 Kuressaares) on eesti endine kergejõustiklane. Lember lõpetas 1963. aastal Leisi Keskkooli ja 1978. aastal TPedI kehakultuuriteaduskonna. Ta harrastas koolipoisina lauatennist, aastast 1962 Saaremaa Spordikoolis Ilmar Kivi ja Erich Truumure juhendamisel kergejõustikku ning Hugo Metsa suunamisel võrkpalli. Kümnevõistluses on tema treeneriteks olnud Vladimir Volkov, Viktor Vaiksaar ja Ervin Uuk. Lember tuli 1975. aastal Euroopa karikavõistluste poolfinaalis ja 1974. aastal Nõukogude Liit – Saksa FV – Ameerika Ühendriigid maavõistlusel kümnevõistluses teisele kohale. 1975. aasta NSV Liidu rahvaste spartakiaadil saavutas ta 5. koha ja 1976. aasta NSV Liidu karikavõistlustel hõbeda. 1971. aastal tuli ta spordiühing Dünamo üleliiduliseks meistriks ja Eesti meistriks. Meistersportlaseks sai Lember 1967. aastal. Lemberi isiklikud rekordid: 100 m 10,8 (1968), 400 m 50,2 (1972), 1500 m 4.35,0 (1974), 110 m tõkkejooks 15,1 (1971), kõrgus 2.01 (1975), teivas 4.55 (1975), kaugus 7.19 (1970), kuul 15.84 (1973), ketas 51.88 (1977), oda 62.34 (1975), kümnevõistlus 7865 punkti (1985. aastast kehtiva tabeli järgi 7724). Punktisumma isiklike rekordite järgi 8143, tema kümne parema tulemuse summa on 75 643 punkti. Ta võistles aastatel 1969–1977 17 korda Eesti koondises. Jaan Lember on olnud aastatel 1967–1972 Dünamo ja 1973 Kalevi instruktor, aastatel 1974–1981 Saare Kaluri spordimetoodik, 1981–1990 Saare Kaluri ametiühingukomitee esimees, 1990–1996 Kuressaare aselinnapea, 1996–1999 Kuressaare vallavanem ning 2000–2011 Kuressaare Põhikooli ja 2011–2018 Kärla Põhikooli direktor. Ta on tegutsenud Saaremaa kergejõustikusektsiooni esimehena ning olnud Saarte mängude Saaremaa ühenduse esimees ja maailma peakomitee liige. Lember on Kuressaare Lions-klubi asutajaliige ja esimene president ning oli Eesti Lions-klubi piirkonnakuberner 1995–1996. Tema abikaasa Marvi Lember (1969. aastani Kilumets) on endine võrkpallur, Eesti meistrivõistluste medalivõitjaid. Tema poeg Veiko Lember on endine Eesti võrkpallikoondise liige. Erlend Teemägi. Eesti kümnevõistlus läbi aegade. TEA Kirjastus. Tallinn 2003. lk. 190. Jaan Lember. Eesti Spordi Biograafiline Leksikon. Jaan Lember, foto. Ajapaik. Jaan Lember paremate seas. dea.digar.ee, Spordileht, 12. juuli 1976. Kohvilaud, Jaan Lember. audiosalvestus, Radio Kadi, 19. detsember 2015. Risto Lillemets sai eelmiselt Saaremaa rekordimehelt sümboolse särgi. sport.err.ee, 30. jaanuar 2021. Lionsid koguvad taas annetusi vähekindlustatud peredele. Saarte Hääl, 6. aprill 2023.
Taimerasv

Taimerasv on toatemperatuuril tahke taimne rasvaine, mida kasutatakse toiduvalmistamisel. Taimerasva eelis on sobivus kasutamiseks kõrge temperatuuri juures praadimisel või fritteerimisel. Laialdaselt kasutatakse taimerasva toiduainetetööstuses, eriti näiteks kondiitritoodete valmistamisel. Looduslik taimerasv on palmiõli või kookosõli. Põhiline osa tänapäeval kasutatavast saadakse tööstuslikult. Vastavaks meetodiks on vedelate taimeõlide hüdrogeenimine. margariin
Ersa rahvuslipp

Ersa rahvuslipp (ersa Эрзятнень раськень коцт) on ersade rahvuslik lipp. Valge-punase-musta trikoloor võeti kasutusse 1990. aastatel ja kinnitati ametlikult ersade rahvuslipuks 2006. aastal. Sellest ajast on lipp üks ersade peamistest sümbolitest, mis on kasutuses ersade esindamiseks rahvuslikel ja rahvusvahelistel üritustel. Lipu autor on Valentin Devjatkin. Lipu värvid kordavad ersa rahvarõivaste põhivärve ja sümboliseerivad must - maad, punane - elu ja valge - vabadust. Kuni 2000. aastate alguseni kasutasid ersad koos mokšadega enda esindamiseks üritustel (nagu näiteks soome-ugri kongressid) peamiselt Mordva Vabariigi lippu. Valge-puna-musta trikoloori võttis esimesena kasutusele 1990. aastatel alguses ersa selts Mastorava. 16. aprillil 2006 Saranskis toimunud II ersa rahvuskongressil kinnitas kongress valge-puna-musta trikoloori ersa rahva lipuks. Kongressi sõnul sümboliseeris must maad, punane elu ja valge vabadust. Otsuse tegid kongressi esimees Erjuš Vezhai ja kongressi sekretär Nujan Vidjaz. Sellest ajast on lippu kasutatud mitmetel üritustel ersade esindamiseks: Soome-ugri rahvaste maailmakongressidel, Grušini festivalil, Soome-Ugri Rahvaste Noorte Assotsiatsiooni kongressil ja Raśkeń Ozksil. 2022. aastast on ersa lipu kasutamist Venemaal piiratud. Näiteks oli lipu kaasa võtmine keelatud 2022. aasta Raśkeń Ozksil, kus võimud eemaldasid juba üles riputatud lipu ja keelasid osalejatel üritusel lipu välja võtmise. Mokša rahvuslipp Mordva lipp "Флаги национальностей России. Выпуск 20. Эрзя и мокша". Dzen. 23. september 2019. "На молении Раськень Озкс запретили эрзянский флаг, пели о "русской душе" и предупреждали об опасности экстремизма". Idel.Realii. 12. juuli 2022.
Endel Hang

Endel Hang (22. oktoober 1930 Tallinn – 1. oktoober 1978 Tartu) oli eesti geograaf. Hang lõpetas 1949. aastal Tallinna 2. Keskkooli, 1954. aastal Tartu Riikliku Ülikooli, oli samast aastast geograafiakateedri õppejõud (aastatel 1954–1955 assistent ning 1955–1963 ja 1966–1978 vanemõpetaja), stažeeris 1972. aastal Moskva ülikoolis ja 1976. aastal ENSV Teaduste Akadeemia geoloogia instituudis. Ta luges geomorfoloogia, NSV Liidu füüsilise geograafia, sooteaduse, paleogeograafia, geodeesia jmt kursuseid, avaldas uurimusi Lõuna-Eesti kõrgustike (peamiselt Otepää kõrgustiku) pinnavormide ning maastikulise struktuuri kohta, rakendas täpseid geodeetilisi meetodeid Eesti jõeorgude jt pinnavormide uurimisel, korrastas eestikeelset geograafiaalast terminoloogiat. Aastatel 1959–1964 oli ta Eesti Looduseuurijate Seltsi looduskaitsesektsiooni ning Eesti Geograafia Seltsi Tartu osakonna esimees. Ta avaldas üle 50 teadusartikli. Tema abikaasa oli Vaike Hang, nende poeg on Tiit Hang. "TRÜ : Tartu Riiklik Ülikool : EKP TRÜ komitee, TRÜ rektoraadi, ELKNÜ TRÜ komitee ja TRÜ ametiühingukomitee häälekandja 6 oktoober 1978 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 2. juunil 2024. "Hang, Endel - Eesti Entsüklopeedia". entsyklopeedia.ee. Vaadatud 2. juunil 2024.
Ronald Ilves

Ronald Ilves (3. november 1930 Tallinn – 24. veebruar 2005 Tallinn) oli eesti kergejõustiklane ja tööstusjuht. Ta lõpetas 1949. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1960. aastal puidutööstusinsenerina Moskvas tehnoloogiainstituudi. Ilves alustas sportimist Harry Vallmanni eeskujul ja tema treeningukaaslasena, hiljem treenis Viktor Vaiksaare juhendamisel. Ta tuli aastatel 1947–1949 odaviskes Eesti koolinoorte meistriks, 1948. aastal Nõukogude Liidu koolinoorte meistrivõistlustel kuulitõukes, odaviskes ja 4 × 100 m teatejooksus teiseks ning 1950. aastal odaviskes ja 1952. aastal 4 × 100 m teatejooksus Eesti meistriks. Ta oli 1951. aastal Eesti meistrivõistlustel teine ja 1954. aastal kolmas, sai 1950. aastal Dünamo üleliidulistel meistrivõistlustel odaviskes hõbeda ja 1952. aastal pronksi, võistles 7 korda Eesti koondises, oli isikliku rekordiga 68.71 1952. aasta maailma edetabelis odaviskes 18. ja NL-is 6. Ilves töötas pärast instituudi lõpetamist mööblitööstuses, 1963. aastast Standardis: oli peatehnoloog, tootmisosakonna juhataja, 1967–1978 peainsener ja 1978–1997 direktor. Tema algatusel ja toetusel korraldati 24 aastat populaarset Standardi ümber Harku järve jooksu ja moodustati Eesti meistrivõistlustel osalenud Standardi korvpallimeeskond. "Ilves, Ronald - Eesti Entsüklopeedia". entsyklopeedia.ee. Vaadatud 2. juunil 2024.
Juhan Zimmermann

Juhan Zimmermann (26. veebruar 1930 Tallinn – 16. märts 2009 Jõelähtme) oli eesti iluuisutamistreener ja -kohtunik. Ta lõpetas 1949. aastal eksternina Tallinna 2. Keskkooli ja 1955. aastal Kirovi oblastis Halturini kehakultuuritehnikumi. Zimmermann hakkas sportima 1935. aastal Tallinna Kalevis iluuisutajate Eduard Hiiopi ja Vaike Paduri juhendamisel, Põltsamaa Keskkoolis ja Tallinna Maleklubis huvitus malest. Ta küüditati 1941. aastal, oli väljasaadetuna Kirovi oblastis maamõõtja, aastatel 1949–1950 Tallinna Maleklubi instruktor, 1950–1951 teist korda Kirovi oblastisse väljasaadetuna taas maamõõtja, 1951–1953 tuletõrjuja ja kehakultuuriinstruktor, 1955–1962 Kirovi linna 10. Keskkooli kehalise kasvatuse õpetaja, 1962–1976 spetsialiseeritud spordikooli direktor, 1976–1981 Odessa olümpiareservi LNSK direktor, 1982–1991 Tallinna LNSK õppealajuhataja ja 1991–1992 Tallinna Maleliidu tegevdirektor. Ta oli alates 1962. aastast rahvusvahelise kategooria kohtunik ja tegutses Iluuisutamisföderatsiooni presiidiumis: aastatel 1958–1976 Vene NFSV-s, 1976–1981 Ukrainas ning 1981–1990 ja 1994–1996 Eestis, 1962–1968 NL-i Iluuisutamisföderatsiooni presiidiumis. 1972 Vene NFSV teeneline treener Tema isa oli loomakasvatusteadlane ja poliitik Johannes Zimmermann, vend on iluuisutamistreener Uno Zimmermann. "Zimmermann, Juhan - Eesti Entsüklopeedia". etbl.teatriliit.ee. Vaadatud 2. juunil 2024. "Spordileht 29 detsember 1989 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 2. juunil 2024.
Harald Kard

Harald Kard (28. august 1932 Tallinn – 23. aprill 1995 Kehra) oli eesti laulja (bariton). Ta lõpetas 1950. aastal Tallinna 2. Keskkooli, õppis aastatel 1951–1952 Leningradi Ehitusinseneride Instituudis arhitektuuri, lõpetas 1958. aastal Leningradi konservatooriumi juures asuva muusikakooli. Laulis aastatel 1958–1979 Rahvusooper Estonia kooris, 1980–1987 oli samas abikoosseisu näitleja. Ta oli 1966. aastast Eesti Teatriliidu liige. "Kard, Harald - Eesti Entsüklopeedia". etbl.teatriliit.ee. Vaadatud 2. juunil 2024.
Juhani Väljataga

Juhani Väljataga (5. november 1932 Tallinn – 28. mai 1982 Tallinn) oli eesti majandusteadlane. Ta lõpetas 1950. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1954. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) cum laude. Väljataga töötas aastatel 1954–1958 TPI-s tootmise organiseerimise ja planeerimise kateedri vanemõpetajana, 1958–1960 Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogus töö- ja töötasuosakonnas ohutustehnika vaneminsenerina, 1960–1961 Maardu Keemiakombinaadi töö- ja palgaosakonna juhatajana. Aastatel 1961–1963 õppis ta Eesti NSV TA Majanduse Instituudis aspirantuuris ja kaitses 1963. aastal majandusteaduste kandidaadi kraadi, 1963–1965 töötas ta Kohtla-Järve Põlevkivikeemia Tootmiskoondises peaökonomistina. Väljataga oli 1965. aastast TPI vanemõpetaja, aastatel 1967–1968 dotsent, 1968–1970 vanemteadur. 1970. aastal asutas ta ühe esimese teenindusökonoomika kateedri Nõukogude Liidus, mida juhatas 1978. aastani, seejärel viidi ta üle Eesti Informatsiooni Instituuti, kus ta töötas aastatel 1978–1980 direktori ja 1980–1982 asedirektorina. Ta koostas uurimusi töötasustamise ja tööstuse ökonoomika alal, oli ajakirjade Tehnika ja Tootmine ning Noorus kolleegiumi liige. 1967 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane "Väljataga, Juhani - Eesti Entsüklopeedia". entsyklopeedia.ee. Vaadatud 2. juunil 2024. "Dotsent Juhani Väljataga (1932-1982) ereda isiksusena Eesti majanduselus" (PDF).
Bayamo

Bayamo on linn Kuuba lõunaosas, Granma provintsi halduskeskus. Bayamo on asutatud 1513. aastal. Linnaks sai Bayamo 1827. aastal. Hispaania ülemvõimu vastu peetud Kümneaastase sõja ajal (1868–1878) vabadusvõitlejate keskuseks. 1868. aasta loodi linnas laul La Bayamesa, millest hiljem sai Kuuba riigihümn. 27. detsembril 1868 kirjutati Bayamos alla Kuubal orjuse lõpetamise aktile. Seoses haldusreformiga sai Bayamo 1976. aastal provintsi pealinnaks. Bayamos on sündinud poliitik Tomás Estrada Palma (1835–1908), kes oli aastatel 1902–1908 Kuuba esimene president. Bayamo SC Travel Adventures. Vaadatud 2. juunil 2024 Bayamo: 505 Years of History Radio Habana Cuba, 5. november 2018. Vaadatud 2. juunil 2024 Reconstruction of Bayamo, the Torch City Cuban News Agency, 18. jaanuar 2024. Vaadatud 2. juunil 2024 Tomás Estrada Palma Collection University of Miani Digital Collections. Vaadatud 2. juunil 2024
TurkStream

TurkStream (türgi keeles TürkAkım; vene keeles Турецкий поток) on maagaasi torujuhe Venemaalt Türgisse. See algab Krasnodari krais Anapas ning kulgeb Musta mere põhjas Türgi Euroopa ossa Kıyıköysse. 23. juunil 2017 avas Venemaa president Vladimir Putin Anapa lähistel TurkStreami ehituse süvaveefaasi. Maagaasijuhtme avasid 8. jaanuaril 2020 İstanbulis Türgi president Recep Tayyip Erdoğan ja Venemaa president Vladimir Putin. Tseremoonial osalesid ka Bulgaaria peaminister Bojko Borisov ja Serbia president Aleksandar Vučić. Blue Stream Putin Officially Launches Deep-Water Phase Of TurkStream Gas Pipeline Radio Free Europe / Radio Liberty, 23.06.2017 (vaadatud 24.06.2017) Turkey, Russia launch TurkStream pipeline carrying gas to Europe Reuters, 8.01.2020.
Merkur Spiel-Arena

Merkur Spiel-Arena, varem tuntud kui Esprit Arena (kuni 2. augustini 2018), LTU Arena (kuni juunini 2009) ja Düsseldorf Arena (2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse ajal), on avatava katusega jalgpallistaadion Saksamaal Düsseldorfis. Praegu võõrustab areen jalgpalliklubi Fortuna Düsseldorf. Staadioni ehitati aastatel 2002–2004. See rajati endise Rheinstadioni asemele samasse kohta Reini jõe äärde. Staadionile projekteeritud esialgset 51 500 istekohta suurendati 2010. aasta suvel, kui mõned istumisalad muudeti terrassiks, ja praegu on 54 600 istekohta. Staadionil on ülestõstetav katus ja küttesüsteem, mis võimaldab aasta läbi üritusi korraldada. Kuigi staadion ei kuulunud Saksamaal peetud 2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste toimumispaikade hulka, on sellel avamisest saadik peetud mitmeid rahvusvahelisi matše. Esimene rahvusvaheline mäng staadionil oli 9. veebruaril 2005 peetud rahvusvaheline sõprusmäng Saksamaa ja Argentina vahel, mis lõppes 2:2 viigiga. 7. veebruaril 2007 pidas Saksamaa areenil oma teise rahvusvahelise sõprusmängu, alistades Šveitsi 3:1. 11. veebruaril 2009 samas staadionil peetud sõprusmängus alistas Saksamaa Norra 1:0. Portugal pidas staadionil ka kaks rahvusvahelist sõprusmängu. 1. märtsil 2006. aastal võitis Portugal 3:0 Saudi Araabiat. 26. märtsil 2008. aastal mängis Portugal staadionil oma teise rahvusvahelist sõprusmängu, võites 2:1 Kreekat. 2022. aasta septembris toimus seal sõpruskohtumine USA ja Jaapani vahel. Staadion on üks UEFA Euro 2024 toimumiskohtadest. Sponsorlepingute tõttu kannab areen turniiri ajal aga nime "Düsseldorf Arena". Merkur Spiel-Arena koduleht
Grieskircheni ringkond

Grieskircheni ringkond on ringkond Austrias Ülem-Austria liidumaal. Ringkond jaguneb 33 omavalitsusüksuseks: Aistersheim Bad Schallerbach (Marktgemeinde) Eschenau im Hausruckkreis Gallspach (Marktgemeinde) Gaspoltshofen (Marktgemeinde) Geboltskirchen Grieskirchen (Stadt) Haag am Hausruck (Marktgemeinde) Heiligenberg Hofkirchen an der Trattnach (Marktgemeinde) Kallham Kematen am Innbach (Marktgemeinde) Meggenhofen Michaelnbach Natternbach (Marktgemeinde) Neukirchen am Walde (Marktgemeinde) Neumarkt im Hausruckkreis (Marktgemeinde) Peuerbach (Stadt) Pollham Pötting Pram (Marktgemeinde) Rottenbach Schlüßlberg (Marktgemeinde) Sankt Agatha Sankt Georgen bei Grieskirchen Sankt Thomas Steegen Taufkirchen an der Trattnach (Marktgemeinde) Tollet Waizenkirchen (Marktgemeinde) Wallern an der Trattnach (Marktgemeinde) Weibern Wendling Q13363393
Alexander Archipenko

Alexander Archipenko (30. mai 1887 – 25. veebruar 1964) oli Ukrainast pärit Ameerika Ühendriikide kujur ja litograaf. Kubismist lähtudes lõi ta metallist, pleksklaasist ja muudest materjalidest kompositsioone ning katsetas skulptuuri ja maali sünteesi. 1962 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks "Poksivõistlus" (1913) "Gondoljeer" (1914) "Naine lehvikuga" (1914)
Kirchdorfi ringkond

Kirchdorfi ringkond on ringkond Austrias Ülem-Austria liidumaal. Ringkond jaguneb 23 omavalitsusüksuseks: Edlbach Grünburg Hinterstoder Inzersdorf im Kremstal Kirchdorf an der Krems (Stadt) Klaus an der Pyhrnbahn Kremsmünster (Marktgemeinde) Micheldorf in Oberösterreich (Marktgemeinde) Molln (Marktgemeinde) Nußbach Oberschlierbach Pettenbach (Marktgemeinde) Ried im Traunkreis Rosenau am Hengstpaß Roßleithen Schlierbach Spital am Pyhrn St. Pankraz Steinbach am Ziehberg Steinbach an der Steyr Vorderstoder Wartberg an der Krems (Marktgemeinde) Windischgarsten (Marktgemeinde)
Marcus Pettersson

Marcus Karl Gustav Pettersson (sündinud 8. mail 1996 Skellefteås) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Pittsburgh Penguins. Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Skellefteå AIK. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta hooajal 2013/14. 2014. aastal valis Anaheim Ducks ta NHL-i draft '​is 38. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima hooajal 2017/18. Esimesel hooajal mängis ta põhiliselt American Hockey League'is (AHL) Ducksi tütarklubis San Diego Gulls. Ducksi meeskonnas tegi ta NHL-is lõpuks debüüdi 2018. aasta veebruaris. Esimese värava lõi ta NHL-is 4. märtsil 2018 mängus Chicago Blackhawksi vastu. 2018. aasta detsembris kaubeldi Pettersson Daniel Sprongi vastu Ducksist Pittsburgh Penguinsi. 2020. aasta jaanuaris sõlmis ta Penguinsiga uue viieaastase lepingu. Rootsi jäähokikoondise koosseisus osales Pettersson esmakordselt 2019. aastal. 2024. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Rootsi koondisega pronksmedali. "Penguins Acquire Defenseman Marcus Pettersson from the Anaheim Ducks". NHL.com. 3. detsember 2018. Vaadatud 3. detsembril 2018. "Pettersson, Penguins agree to terms on five-year contract". nhl.com. 28. jaanuar 2020. Vaadatud 29. jaanuaril 2020. Marcus Pettersson NHL.com lehel Marcus Pettersson hockeydb.com lehel
Ich will

"Ich will" ('ma tahan') on ansambli Rammstein singel, mis ilmus 2001. aasta septembris. "Ich will (Album Version) – 3:37 "Ich will (Live Preussag Arena, Hannover, Germany on 1 June 2001) – 4:17 "Ich will (Westbam Mix) – 6:19 "Ich will (Paul van Dyk Mix) – 6:13 "Pet Sematary (Performed live with Clawfinger) – 6:31 "Ich will (Live CD-R Track) – 4:05
Hüdrogeenimine

Hüdrogeenimine on vesiniku molekuli liitmine keemilise reaktsiooni käigus. Näide: CH2=CH2 + H2 → CH3-CH3 alkeen + vesiniku molekul → alkaan. Toiduainetööstuses kasutatakse hüdrogeenimist vedelate õlide töötlemises kõrge rõhu ja temperatuuri juures vesinikuga. Seejuures saavad küllastumata rasvhapetest küllastunud rasvhapped, mis on toatemperatuuril tahked. Dehüdrogeenimine Hüdraatimine Dehüdraatimine Taimerasv Margariin
Venemaa maavägede sõjatehnika loend

Siin on loetletud Venemaa maavägede relvastuses olev sõjatehnika. Andmed on 2024. aasta veebruari seisuga. Venemaa maaväed International Institute for Strategic Studies (13. veebruar 2024). The Military Balance (inglise). Taylor & Francis. ISBN 9781032780047. "First public appearance for new Russian-made 2S43 Malva 152mm 8x8 self". www.armyrecognition.com (Briti inglise). 9. jaanuar 2022. Vaadatud 7. juunil 2024. "New 2S43 Malva Howitzer Arrives in the russian Military, Featuring the MRSI Capability | Defense Express". en.defence-ua.com (inglise). Vaadatud 7. juunil 2024. The Military Balance 2024 / International Institute for Strategic Studies. – Abingdon: Taylor & Francis, 2024. – 552 p. – ISBN 9781032780047. Oryx Russian equipment losses Коваленко: Россия активизировала выкуп советского оружия и техники по всему миру. Что произошло с запасами ее ВПК. Oboz.ua Nähtamatu sõda, mida peetakse megahertside, signaalide ja kilovoltidega Postimees / Teadus На пороге истощения. Как пустеют российские склады военной техники Radio Svoboda
Zeit

"Zeit" on ansambli Rammstein album, mis ilmus 2022. aasta aprillis. "Armee der Tristen" – 3.25 "Zeit" – 5.21 "Schwarz" – 4.18 "Giftig" – 3.08 "Zick Zack" – 4.04 "OK" – 4.03 "Meine Tränen" – 3.57 "Angst" – 3.44 "Dicke Titten" – 3.38 "Lügen" – 3.49 "Adieu" – 4.38
The Kill

"The Kill" on ansambli 30 Seconds to Mars singel, mis ilmus 2006. aastal. "The Kill (Bury Me)" – 3:52 "Attack" (live at CBGB, July 2006) – 4:06 "The Kill (Bury Me)" (acoustic, live on VH1) – 3:48