laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Turzovka

Turzovka (ungari keeles Turzófalva, poola keeles Turzówka) on linn Slovakkias Žilina maakonnas Čadca ringkonnas. Turzovka asub Kysuca jõe ääres Beskiidide nõlvadel, Tšehhi piirist 8 km kaugusel. Turzovka paikneb merepinnast 460–875 meetri kõrgusel. Turzovkat on esmamainitud 1598. aastal, linnaõigused sai 1968. aastal. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Turzovka elanikest slovakke 92,55%, mustlasi 0,68% ja tšehhe 0,59%. 5,77% elanike rahvus oli teadmata. Turzovka on katoliiklik palverännu sihtkoht. Väidetavalt olevat jumalaema Maarja 1958. aastal end siin ilmutanud karjusele Matúš Lašutile. Frýdlant nad Ostravicí, Tšehhi Győrújbarát, Ungari Kęty, Poola Town Turzovka Region Kysuce. Vaadatud 15. aprillil 2023 Historická Turzovka Moje Kysuce Number of population by ethnicity in the municipality Turzovka at 1. 1. 2021 informácie Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 15. aprillil 2023 Vizionár Matúš Lašut Turzovka - Korňa - Živčáková. Vaadatud 15. aprillil 2023
Dumontinia

Dumontinia on seltsi tiksikulaadsed kuuluv seente perekond. Dumontinia tuberosa – end. suur mügarliudik, mügarseen Dumontinia andmebaasis eElurikkus.
Pčinja

Pčinja on jõgi Lõuna-Serbias ja Põhja-Makedoonia põhjaosas, Vardari vasakpoolne lisajõgi. Kuulub Egeuse mere vesikonda. Jõe pikkus on 135 km (Serbias 52 km) ja valgala pindala 3140 km² (Serbias 1247 km² ja Põhja-Makedoonias 1893 km²). Jõe ääres asub Prohor Pčinjski klooster. "Statistical Yearbook оf the Republic of Serbia" (PDF). 2017. Vaadatud 15. aprillil 2023.  Pčinja – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
San Migueli saar

San Miguel on mitme saare nimi: San Migueli saar Californias San Migueli saar Filipiinidel
Šahy

Šahy (kuni 1927. aastani Ipoľské Šiahy, ungari keeles Ipolyság, saksa keeles Eipelschlag) on linn Slovakkias Nitra maakonnas Levice ringkonnas. Šahy asub Ipeľi nõos, Ungari piirist vähem kui kahe kilomeetri kaugusel. Linna läbib rahvusvaheline maantee E77. Asulat on esmamainitud 1237. aastal. Premonstraatide ordu rajas sinna kloostri 1238. aastal. Linnaõigused sai Šahy 1405. aastal. 1920. aastal läks linn Trianoni rahulepingi tulemusel Tšehhoslovakkiale. Müncheni kokkuleppe kohasel anti linn 1938. aastal Ungarile. 1945. aasta augustis sai Tšehhoslovakkia Šahy tagasi. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Šahy elanikest ungarlasi 57,27%, slovakke 36,29%, mustlasi 0,37% ja tšehhe 0,22%. Rahvus oli teadmata 5,39%-l elanikest. Héhalom, Ungari Vác, Ungari Veresegyház, Ungari Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Šahy Tourist Channel info Structure of population by ethnicity in the municipality Šahy at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 15. aprillil 2023
Vermelles

Vermelles on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Vermelles asub 9,7 km Béthune'ist kagus ja 32 km Lille'ist edelas, teede D39, D75 ja D943 ristumiskoha ümbruses, Surgeoni jõe kallastel. Vermelles oli teine kaevanduskoht, mida Compagnie des mines de Béthune kasutas. Kaevanduse 3 väljakaevamine Vermelles'is algas 1857. aasta jaanuaris, jõuti karmi, järsu kaldega söelademeni 147 m sügavusel. Kaevandamine algas 1860. aasta juulis. Õhukompressorid paigaldati kaevandusse 3 1877. aastal. See osutus ettevõtte kõige tootlikumaks kaevanduseks, kokku 1 525 000 tonni. Kaevanduse 4 väljakaevamine Vermelles'is algas 1865. aasta oktoobris, jõuti kivisöeni 149 m sügavusel. Kaevandamine algas 1867. aastal. Kaevandus 4 jäeti 1876. aastal maha, kuna väga ebakorrapärane maardla 250 m sügavusel tundus kasutuskõlbmatu. Võrreldes teiste kaevandustega oli palju kaevandusgaasi. Kaevandus 4 taasavati 1911. aastal ja kaevandamine jätkus 387 m sügavusel. Peašaht ulatus 389 m sügavuseni. Esimese maailmasõja ajal (1914–18) peatati sakslased Vermelles'ist vahetult ida pool. Kaevandus 4 saadi kätte 1914. aasta detsembris. Barrikaadid ehitati juba 1916. aastal piki kaevanduskompleksi peatelge, et seda saaks kaitsta, võimaldades samal ajal ventilatsiooni ja meeste läbipääsu. Vermelles'i kaevandused 3 ja 4 eraldati ülejäänud kaevandustest veekindlate ustega. Pärast sõda avati 1925. aastal šahtist 4 põhja pool 301 m sügav šaht 4bis ventilatsiooniks. Kaevandus 4 suleti 1965. aastal ja kaevandus 3 suleti 1977. aastal. St. Pierre'i kirik, pärast Esimest maailmasõda koos enamusega külast uuesti üles ehitatud. Sõjamälestusmärgid. Tänapäevane Notre-Dame'i kirik. Sõjakalmistud. Glauchau Saksamaal. Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Verquigneul

Verquigneul on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Verquin

Verquin (lääneflaami: Werkin) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Endine söekaevanduslinn Verquin asub umbes 4,8 km Béthune'i keskusest lõunas ja 39 km Lille'ist edelas, teede D941, D937 ja D72 ristumiskoha ümbruses. Valda läbib Autoroute A26. St. Amé kirik, pärineb 16. sajandist Sõjamälestusmärk Sõjakalmistu Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Vieille-Chapelle

Vieille-Chapelle (lääneflaami: Oedekapelle) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Vieille-Chapelle asub u. 11 km Béthune'ist kirdes ja 24 km Lille'ist läänes, teede D182 ja D172 ristumiskoha ümbruses. Läbi valla voolab Lawe jõgi. Keskaegse linnuse varemed. Notre-Dame'i kirik, pärast Esimest maailmasõda koos enamusega külast uuesti üles ehitatud. Sõjamälestusmärk. Sõjakalmistud. Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Violaines

Violaines on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Endine söekaevanduspiirkond Violaines asub u. 11 km Béthune'ist idas ja 27 km Lille'ist edelas, teede D167 ja D947 ristumiskoha ümbruses. St. Vaasti kirik, pärast Esimest maailmasõda koos enamusega külast uuesti üles ehitatud. Sõjamälestusmärk. Sõjakalmistu. Schwerte-Wandhofen Saksamaal Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Westrehem

Westrehem on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Westrehem asub u. 19 km Béthune'ist läänes ja 55 km Lille'ist edelas, teede D90e2 ja D94 ristumiskoha ümbruses. Püha Joosepi kirik, pärineb 19. sajandist. Sõjamälestusmärk. Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Nové Zámky

Nové Zámky (ungari keeles Érsekújvár, saksa keeles Neuhäusl, Neuhäusel) on linn Slovakkias Nitra maakonnas, Nové Zámky ringkonna halduskeskus. Nové Zámky asub Nitra jõe ääres, Ungari piirist 26 km kaugusel ja Nitrast ligikaudu 36 km lõunas. Nové Zámky asutamiseks peetakse esimese kindluse ehitamist 1545. aastal. Teine ja moodsam renessanss-stiilis kindlus ehitati aastatel 1573–1580. Nové Zámky kindlus kujunes olulisimaks osmanitürklaste vastaseks tugipunktiks Lääne-Slovakkias. 1663. aasta septembris õnnestus Osmanite riigi vägedel kindlus vallutada, kuid 1685. aasta augustis võideti see neilt tagasi. Linnaõigused sai Nové Zámky 1691. aastal. Raudteeühenduse sai linn 1850. aastal. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Nové Zámky elanikest slovakke 70,24%, ungarlasi 21,44% ja tšehhe 0,55%. Rahvus oli teadmata 6,81%-l elanikest. Fonyód, Ungari Sevnica, Sloveenia Tábor, Tšehhi Znojmo, Tšehhi Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku History of Nové Zámky Podunajsko - Dunamente. Vaadatud 15. aprillil 2023 Structure of population by ethnicity in the municipality Nové Zámky at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 15. aprillil 2023
Zemfira Meftahətdinova

Zemfira Meftahətdinova (sündinud 28. mail 1963 Bakuus) on endine Aserbaidžaani jahilaskur, olümpiavõitja ja kahekordne maailmameister. Ta on Aserbaidžaani esimene olümpiavõitja. Zemfira Meftahətdinova on rahvuselt tatarlane. Zemfira Meftahətdinova kuulus aastatel 1986–1992 NSV Liidu/SRÜ koondisse ja 1993. aastast Aserbaidžaani koondisse. 2000. aasta Sydney olümpiamängudel tuli ta jahilaskmises kaarrajal olümpiavõitjaks (tulemus 73+25 tabamust). 2004. aasta Ateena olümpiamängudel võitis kaarrajal pronksmedali (tulemus 71+22 tabamust). 2008 Pekingi olümpiamängudel sai ta kaarrajal 15. koha (63 tabamust). Zemfira Meftahətdinova on püstitanud kuus maailmarekordit ja kaks olümpiarekordit. Teda on tunnustatud Aserbaidžaani Progressi medaliga (Tərəqqi, 1995 ja 2004) ja Kuulsuse ordeniga (Şöhrət, 2000). "Meftahətdinova, Zemfira". entsyklopeedia.ee. Vaadatud 15. aprillil 2023. Zemfira Meftahətdinova veebisaidil Olympedia (inglise)
Witternesse

Witternesse (lääneflaami: Witernes) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Witternesse asub umbes 24 km Béthune'ist läänes ja 58 km Lille'ist edelas, teede D186e ja D186 ristumiskoha ümbruses. Valda läbib Autoroute A26. St. Martini kirik, pärineb 17. sajandist. Vesiveski. 17. sajandi abiklooster, nüüd elamu. Häärber ja muuseum La Besvre. Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
San Clemente saar

San Clemente on mitme saare nimi: San Clemente saar Californias San Clemente saar Hispaanias koordinaatidega 42° 21' 00" N 8° 45' 00" W San Clemente saar Itaalias koordinaatidega 45° 25' 00" N 12° 20' 00" E
Dojrani järv

Dojrani järv (makedoonia keeles Дојранско Езеро, kreeka keeles Λίμνη Δοϊράνη) on madal eutroofne järv Põhja-Makedoonia ja Kreeka piiril. Dojrani järv asub 148 meetrit üle merepinna. Järvest põhja poole jääb Belasica mägi, lõunasse Doïráni küla Kreekas. Esimese maailmasõja ajal oli järve lõunakaldal Makedoonia rindejoon ja siin peeti mitmeid suuri lahinguid (vaata Doirani lahing). Langenute mälestuseks on küla lähedale järve kaldale kõrgendikule püstitatud memoriaal 2171 hukkunu nimega. Samuti on siin kaks sõjaväekalmistut. Järve pindala on 43,1 km². Sellest 27,3 km² kuulub Põhja-Makedooniale ja 15,8 km² Kreekale. Sellega on järv Ohridi ja Prespa järve järel suuruselt kolmas Põhja-Makedoonia järv. Järve suurim sügavus on 10 meetrit. Valdavad kalaliigid on karpkala, forell, ahven, angerjas. Kaldataimestikus on palju pilliroogu. "Exploring Macedonia: Dojran Lake". Vaadatud 15. aprillil 2023.  Dojrani järv – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Trebišov

Trebišov (ungari keeles Tőketerebes, saksa keeles Trebischau) on linn Slovakkias Košice maakonnas, Trebišovi ringkonna halduskeskus. Linna läbib Užhorod–Košice raudteeliin. Trebišov asub riigi idaosas, Ungari piirist 15 km ja Ukraina piirist 33 km kaugusel, Košicest ligikaudu 35 km idakagus. Asulat on esmamainitud 1254. aastal. Linnaõigused sai Trebišov 1439. aastal. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Trebišovi elanikest slovakke 76,83, mustlasi 8,42%, ukrainlasi 0,95%, tšehhe 0,28%, ukrainlasi 0,21% ja russiine 0,17%. Rahvus oli teadmata 12,74%-l elanikest. Hodonín, Tšehhi Jasło, Poola Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Trebišov Slovakia Travel. Vaadatud 15. aprillil 2023 Structure of population by ethnicity in the municipality Trebišov at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 15. aprillil 2023
Kartveli keeled

Kartveli keeled ehk Lõuna-Kaukaasia keeled on Kaukaasia keelte haru, mida kõneldakse Kaukaasias. Nende hulka kuuluvad gruusia, megreli, svani ja lazi keel. Kartveli keelkonnal pole seost ühegi teise maailma keelkonnaga. Räägituim on gruusia keel, mis on ka kartveli keelte kõnelejaskonna lingua franca. Enamasti kasutatakse gruusia kirja, svani keele puhul lisamärkidega. Gruusia, megreli ning svani keelt räägitakse peamiselt Gruusias. Gruusia keele judeo-gruusia dialekti räägitakse Iisraelis. Lazi keelt räägitakse Türgis. Gruusia-Sani haru Gruusia rühm Gruusia keel Gruusia keele dialektid Sani rühm Lazi keel Megreli keel Svani haru Svani keel Ülem- ja alamsvani murre "Kartvelian languages". Britannica (inglise). Vaadatud 15. aprillil 2023. Library, International and Area Studies. "Georgian Language: History". guides.library.illinois.edu (inglise). Vaadatud 15. aprillil 2023. Hillery, P. J. (1994). Georgian: The Kartvelian Literary Language (inglise). Pontypridd, Wales: Language Information Centre. ISBN 9780948565991. "Kartvelian". Ethnologue (inglise). Vaadatud 15. aprillil 2023.
LIVE (The Sun)

"LIVE" on ansambli The Sun kontsertalbum, mis sisaldab CD ja DVD. Lood on salvestatud 2006 aasta Õllesummeril ning Ultra Go Live’il. Album ilmus 2006. aasta novembris. Intro Kolmanda päeva mees Milles on asi? Käigu pealt Tüdrukune Welcome to Estonia Tead sa? Ameerika III Lootusetus Tahan elada Lõhu ring Neljapäev Teema on maas Võta aega Nii siis jääbki Sõnad läinud Nagu merelaine Kuu on päike Kolmanda päeva mees Milles on asi? Käigu pealt Tüdrukune Welcome to Estonia Tead sa? Ameerika III Lootusetus Tahan elada Lõhu ring Teema on maas Sõnad läinud Nagu merelaine Hopelessness You (video) Neljapäev (Tele 2 Ultra Go Live! 2006) Nii siis jääbki (Tele 2 Ultra Go Live! 2006) Mina pean sambat tantsida saama (Singer Vinger 20!: Õllesummer 2006) Võta aega (Tele 2 Ultra Go Live! 2006) Kuu on päike (Eesti Muusikaauhinnad 2006) Jälg (ETV Live) Kuu on päike (Tele 2 Ultra Go Live! 2006)
MA NÄEN SIND

"MA NÄEN SIND" on ansambli The Sun album. Plaat anti välja 2015. aasta juunis. Võit nagu valatud Ootab veel palju ilusaid maid Hingedemüüja Kohvile ei jää Tormid ja tõusuveed Päevast päeva Õnne valem Mees Liidan miinuseid Salatee Vale mees (5 in 1) Viimane lugu
Heiligenbrunn

Heiligenbrunn ([ˌhaɪ̯lɪɡn̩ˈbʁʊn]) on vald (Gemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas. See on tuntud kui Uhudleri veini keskus ja ajalooline Kellerviertel ehk veinikeldrikvartal, kus vein tehti. Heiligenbrunni valda kuuluvad Deutsch Bielingi, Hagensdorf im Burgenlandi, Luisingi ja Reinersdorfi külad ning Heiligenbrunn ise. Vald asub Ungari piiril ning piirneb lõunas ja idas Vasi komitaadiga, põhjas Moschendorfi ja Stremiga ning läänes Großmürbischiga. Vallas on Naturschutzgebiet, mis koosneb kahest Hagensdorf im Burgenlandi ja Luisingi lähedal asuvast heinamaast, mida tuntakse Schachblumenwiesena, ehk püvililleniiduna. Nendel niitudel kasvab Austria suurim kirju püvilille populatsioon. Nimi Heiligenbrunn tuleneb saksakeelsetest sõnadest Heilig (püha) ja Brunnen (purskkaev või kaev), mis viitab lähedalasuvale allikale Ulrichsquelle, mis on selles piirkonnas olnud sajandeid oluline palverännakute sihtkoht. Natsi-Saksamaa annekteeris piirkonna koos ülejäänud Austriaga Anšlussi ajal ja see liideti Fürstenfeldi kreisiga. 1. aprillil 1945 jõudis ida poolt Ungarist piirkonda Punaarmee ja sundis Wehrmachti 12. aprillil Güssingisse taanduma. 1947. ja 1954. aastal ehitati kihelkonnakirik pärast suuri sõjakahjustusi ja pikselöögist tingitud kahjustusi uuesti üles. Otse endise raudse eesriide ääres asuv linn oli sihtkoht Ungari migrantidele, kes üritasid ületada Austria piiri. Seetõttu kindlustati 1957. aasta mais Ungari piiriala okastraadi, puidust vahitornide ja maamiinidega. 1960. aasta novembris üritas kolmest ungari poisist koosnev rühm Burgenlandi Hagensdorfi põgeneda, kuid kaks neist said maamiinide poolt vigastada, üks neist tõsiselt. Kaks poistest põgenesid Austriasse, kuid kolmas jäi kadunuks ja uurimise kohaselt viisid Ungari sõdurid ta tagasi Ungarisse. 1962. aasta augustis sai Luisingi piirkonnas maamiini tõttu viga Ungari kodanik, kes viidi Güssingi haiglasse. Michael Somogyi, Ameerika biokeemik, kes on tuntud oma diabeedialase töö poolest. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Marija Juozapaitytė

Marija Juozapaitytė-Kelbauskienė (9. aprill (vkj 27. märts) 1912 Peterburi – 22. veebruar 1992 Vilnius) oli leedu balletitantsija. Juozapaitytė õppis mitmes balletistuudios, sealhulgas Kaunases Jurgis Kiakštasi käe all ja 1934. aastal Pariisis Matilda Kšessinskaja juures. Alates 1929. aastast töötas ta Kaunases Riigiteatris. 1935. aastate keskel gastroleeris ta Monte Carlos, Londonis (1935), Tallinnas (1934) ja Riias (1937). Aastatel 1944–1959 oli ta Leedu Ooperi- ja Balletiteatri solist. 1953 – Leedu NSV rahvakunstnik
Aimarad

Aimarad (endanimetus Aymaranakaja) on indiaanirahvas Lõuna-Ameerikas, kes peamiselt Boliivias ning Titicaca järve ümbruses Peruus.
Vikramašīla

Vikramašīla klooster-ülikooli asutas Bengaali kuningas Dharampal, kes oli kõrgelt haritud pandit ja esimene Vikramashila kloostri ülem. Legend räägib, et Mahamudra meister Kampala, nähes Gangese kaldal maast kerkivat kuplitaolist moodustist, ennustas, et sinna rajatakse kuulus klooster kuningliku toetuse ja abiga. Kampala sündis uues elus nime all Dharmapala, Pala impeeriumis (Pala ehk tähendab kaasaegses Bengaali keeles পাল pal tähendab kaitsjat). Seda nime kasutasid kõik Pala monarhid. Uues elus, nagu ennustus oli ette öelnud, rajas ta suure võimsa kloostri Vikramašīla. Nalanda on vast esimesel kohal pingereas kuulsuse poolest, kuid talle järgneb Vikramašīla. Mõlemad klooster-ülikoolid on läbi aegade olnud tuntud enda kuulsate õpetlaste (pandit) ja teadurite poolest. Vikramašīlas õppis aegade jooksul ka palju tiibetlasi ja klooster ise aitas aktiivselt kaasa teise budismi propageerimise lainele Tiibetis tänu Atishale. Neile lisandus veel terve hulk samaladseid õppeasutusi Indias Takshashila, Ujjain ja teised. Ujjain oli kuulus ja tuntud enda kõrge taseme poolest sellistes teaduse valdkondades nagu astronoomia, matemaatika kui ka astroloogia. Tolleaegsetes klooster-ülikoolides õpetati rahvale, kes seal lisaks munkadele end harimas käis, kujutavat kunsti, arhitektuuri, maalimist, loogikat, grammatikat, filosoofiat, astronoomiat, kirjandust, ajalugu, majandust, poliitikat, õigusteadust, meditsiini – see loetelu annab täieliku pildi tolleaegse India kõrgkultuuri huvidest ja valdkondadest, mille vastu seal huvi tunti. Klooster hävitati täielikult koos tema juurde kuuluva rikkaliku ja ainulaadse raamatukoguga moslemite poolt XII sajandil. Nende kloostrite poolne kultuuri ja hariduse süst tuli tiibeti hõimudele ja budismile kasuks, sest tuhat aastat hiljem oli Tiibeti budism jõudnud juba Euroopasse Astrahani-äärsetesse steppidesse Kalmõkkias.
Jurgis Kiakštas

Jurgis Kėkštas, ka Jurgis Kiakštas (vene keeles Георгий Кякшт Georgi Kjakšt; 7. veebruar (vkj 26. jaanuar) 1873 Kovno, Kovno kubermang – 22. märts 1936 Vilnius) oli leedu balletitantsija, ballettmeister ja balletipedagoog. Pärast Peterburi keiserliku teatrikooli lõpetamist oli Kiakštas Maria teatri balletitantsija, aastatel 1891–1910 solist. Ühe hooaja (1903/1904) töötas ta koos õe Lydia Kyashtiga Moskva Suures Teatris. Aastatel 1909–1911 tegi Kiakštas kaasa antreprenöör Sergei Djagilevi trupis Ballets Russes. Pärast 1911. aastat Venemaale ta enam ei naasnud. 1919. aastal asus Kiakštas iseseisvunud Leetu, kus avas tantsustuudio. 1920.–1930. aastatel töötas ta ballettmeistrina: 1920. aastate alguses Viini Riigiooperis, 1925. aastast Buenos-Airese ooperiteatris Teatro Colón ja 1930. aastast Kaunase muusikateatris. Tema õpilasi oli Marija Juozapaitytė.
Heugraben

Heugraben on vald (Gemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Lydia Kyasht

Lydia Kyasht (vene keeles Лидия Кякшт Lidija Kjakšt; 25. märts (vkj 13. märts) 1885 Peterburi – 22. märts 1959 London) oli leedu päritolu Keiserliku Venemaa ning Briti balletitantsija ja balletipedagoog. Pärast Peterburi keiserliku teatrikooli lõpetamist oli Kyasht aastatel 1902–1908 Maria teatris balletitantsija. Ühe hooaja (1903/1904) töötas ta koos venna Jurgis Kiakštasiga Moskva Suures Teatris. 1908. aastal siirdus ta Londonisse. Aastatel 1912–1913 tegi kaasa antreprenöör Sergei Djagilevi trupis Ballets Russes. Ta gastroleeris sageli, sealhulgas Venemaal (1911, 1916, 1917), Ameerika Ühendriikides ja Itaalias. Kyashti lavakarjäär jätkus Briti teatrites kuni 1933. aastani. Hiljem tegutses ta balletipedagoogina.
Inzenhof

Inzenhof on vald (Gemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Struma jõgi

Struma (kreeka keeles Strymónas (Στρυμόνας)) on jõgi Balkanil. Struma algab Bulgaariast Vitoša mäe lõunanõlvalt ja suubub Egeuse merre Strymónase lahte. Jõe pikkus on 415 km, millest Bulgaarias 290 km ja valgala pindala umbes 17 300 km². Jõe ääres asuvad Pernik, Radomir, Kyustendil, Blagoevgrad, Sandanski, Petrič, Sidirókastron ja Sérres. "Struma". entsyklopeedia.ee. Vaadatud 15. aprillil 2023.  Struma jõgi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Levoča

Levoča (ungari keeles Lőcse, saksa keeles Leutschau) on linn Slovakkias Prešovi maakonnas, Levoča ringkonna halduskeskus. Levoča asub Hornádi nõos, merepinnast keskmiselt 570 meetri kõrgusel. Levoča vanalinn kuulutati 1950. aastal ajalooliseks linnakaitsereservaadiks. Linn kuulub alates 2009. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse. Levočat on esmamainitud Ungari kuninga Béla IV kirjas 1249. aastal. Sel ajal hakkas piirkonda saabuma saksa koloniste. 1271. aastal sai Levočast sakside provintsi keskus. 15. sajandi algul said Levoča kodanikud ja kaupmehed mitmeid privileege, mille tulemusel algas linna kiire areng. Levoča ei olnud mitte ainult kaupmeeste linn, vaid ka kunsti ja käsitöö keskus. 19. sajandil hakkas linna majanduslik tähtsus vähenema. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Levoča elanikest slovakke 94,06%, mustlasi 2,23%, tšehhe 0,33% ja russiine 0,32%. Rahvus oli teadmata 2,67%-l elanikest. Stary Sącz, Poola Łańcut, Poola Kalwaria Zebrzydowska, Poola Keszthely, Ungari Litomyšl, Tšehhi Vaade Levočale Püha Jakobi kirik ja raekoda Levoča keskväljak Košice värav Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Levoča - Príroda E-OBCE.sk. Vaadatud 15. aprillil 2023 Levoča Tourist Channel Levoča, Spišský Hrad and the Associated Cultural Monuments UNESCO World Heritage Convention. Vaadatud 15. aprillil 2023 The town's history Levoča : Official website. Vaadatud 15. aprillil 2023 Levoča Ministerstvo dopravy Slovenskej republiky. Vaadatud 15. aprillil 2023 Structure of population by ethnicity in the municipality Levoča at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 15. aprillil 2023
Tertön

Tertön (gTer-ston) on aardeleidja. Tertön tegeleb buddha õpetuse peidetud aarete otsimisega. Väidetakse, et need olevat guru Padmasambhava poolt peidetud meie maailma, et saada enam uut teadmist ja peidetud tarkust, mis jäeti Guru poolt nyingmapa järgmistele põlvkondadele. Eriline koht termadel on tantrate liinis ja enamus neist, kes termasid leiavad, on õppinud tantraid. Tantrate pärinevusliinis on sellele väga suur tähtsus. Ka Böni õpetuses on oma kindel koht tertönidel. Klassikaliselt on tertönid nyingmapa koolkonnale alati olnud mehed. Ja enamus neist on tavaliselt huvitatud vaimsest termast (tiibeti keeles dgongs-gTer). Kõige raskem on terma kategooria, mida on ääretult raske saada. Kõik need kes kavatsevad sellega tegeleda peavad omama Anuttara-tantra tõotusi ja 6 aastat või enam veel üksi viibimist eraklas enne kui alustada termade otsimisega. Termade otsimiseks on nõutav enda eelmiste elude mäletamine. Tihti seostatakse enda eelmisi inkarnatsioone pärinevusliini pidi kuni Padmasambhava esimeste õpilasteni välja, kes võeti mungaks Samje kloostri rajamisel. (Pema Sal, Pema Ledrel Tsal, Longchenpa). Tertönide arv nyingmapas on 108, sama palju kui palvekees helmeid. Nyang Ral Nyima Özer (1124-1192) Guru Chökyi Wangchuk (1212-1270) Dorje Lingpa (1346-1405) Pema Lingpa (1445/50-1521) Padma Ösel Do-ngak Lingpa (Jamyang Khyentse Wangpo) (1820-1892)