laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Merle Veesalu-Rand

Merle Veesalu-Rand (sündinud 13. mail 1977) on vabakutseline eesti kirjanik. 1995 lõpetas ta Rapla Vesiroosi Gümnaasiumi, 2004 Eesti Humanitaarinstituudi bakalaureusekraadiga eesti kultuuriloo erialal. 2015. aastast alates on ta Gustav Adolfi Koolituskeskuses raamatusõprade ja loovkirjutamise huviringi õpetaja. 2007 "Pisinikerdajad" (ISBN 9789949151707) 2011 "Pudelikorjaja käsiraamat" (ISBN 9789949301812) 2013 "Kingitused" (ISBN 9789949333684) 2017 "Päev isaga" (ISBN 9789949881451) 2021 "Koosolek ehk ühtsusest" (ISBN 978-9916-4-0729-5) 2021 "On being together or unity" (ISBN 978-9916-4-0949-7; e-pub ISBN 978-9916-4-0951-0) MERLE VEESALU-RAND: Soovin Victoriale meelekindlust, Eesti Päevaleht, 12. jaanuar 2006 Eluline tüdrukuteraamat Viiu Härmilt, Postimees, 13. märts 2010 Riina Tobias, Haapsalu juurtega Merle Veesalu-Rand esitleb siin oma raamatut, Lääne Elu, 16. jaanuar 2014 Abielus, 2 poega ja 1 tütar. Hobid: psühholoogia, fotograafia, koorilaul.
Hõõgvein

Hõõgvein on kuumalt joodav maitsestatud vein, mis võib viinamarjade asemel olla valmistatud ka marjadest või puuviljadest. Sageli on hõõgvein kangestatud, sellele lisatakse vürtse (kaneel, nelk, kardemon, ingver, muskaat jms), pähkleid, marju, kuivatatud puuvilju (rosinad, aprikoosid, ploomid), tsitruselisi (eelkõige sidrunit) jm. Hõõgveinisarnaseid jooke tuntakse Euroopas vähemalt keskajast saati (nt klarett), ehkki vürtsitatud veini joodi juba antiikajal (hippocras). Üks hõõgveini analooge on Põhjamaades levinud glögi, mis võib olla ka mittealkohoolne ja põhineda mahlal. Saksakeelsetes maades on tuntud Glühwein, mille venemaine mugandus on глинтвейн. Lätis valmistatakse kuuma jooki karstvīns ("kuum vein") ka viinamarja- või mustasõstramahlast ja Riia palsamist. Eestis juuakse hõõgveini peamiselt talvisel ajal, eriti jõulude ja aastavahetuse aegu. Tüüpiline hõõgveini kangus on 12–14 kraadi. Esimesena hakati Eesti hõõgveini tööstuslikult tootma Karksis. Kaire Kenk. Hõõgvein – pimeda ja külma aja jook. Õhtuleht, 13. detsember 2002 Urmas Kokassaar. Kuum ja vürtsikas hõõgvein. Köök, 2004 Kaire Kenk. Hõõgvein – pimeda ja külma aja jook. Õhtuleht, 13. detsember 2002 Martin Hanson. Suur Delfi glögi- ja hõõgveinitest: millega külmal talvel ennast soojendada? ärileht.ee, 11. detsember 2011 Hõõgvein kokandusfoorumis Nami-Nami Hõõgvein kokandusfoorumis Toidutare
Harilik sisalikumadu

Harilik sisalikumadu (Malpolon monspessulanus) on maoliik. Harilikul sisalikumaol klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid: Malpolon monspessulanus monspessulanus (Hermann, 1804), Malpolon monspessulanus saharatlanticus Geniez, Cluchier & De Haan, 2006. Nad elavad Portugalis, Hispaanias, Prantsusmaal, Itaalias, Lääne-Saharas, Alžeerias ja Marokos. Harilikel sisalikumadudel paiknevad peas nn mürginäärmete asemel Duvernoy näärmed vaatamata sellele liigitatakse nad inimese suhtes mürkmaoks, kuna nende hammustus võib inimestel kerge kuni keskmise astme mürgistusseisundeid esile kutsuda. Loomade elu 5:287. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Malpolon monspessulanus Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) J. Descotes,Human Toxicology, lk 779, 1996, Elsevier Science, ISBN 0 444 81 557 0, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne IUCN-is Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Malpolon monspessulanus seisuga 18.12.2013.
Sulgkärssmadu

Sulgkärssmadu (Rhynchocalamus) on maoperekond. Sulgkärssmadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Rhynchocalamus arabicus Schmidt, 1933 Rhynchocalamus barani Olgun, Avci, Ilgaz, Üzüm & Yilmaz, 2007 Muhtarophis barani Rhynchocalamus dayanae Tamar, Šmíd, Göçmen, Meiri & Carranza, 2016 Rhynchocalamus melanocephalus (Jan, 1862) Rhynchocalamus satunini (Nikolsky, 1899). 2017. aastal on perekonda klassifitseeritud maoliik Rhynchocalamus ilamensis Fathinia, Rastegar-Pouyani, Rastegar-Pouyani ja Darvishnia, 2017. Nad elavad Araabias, Türgis ja Kaukaasia piirkonnas (sh Armeenias). Alamliigi Rhynchocalamus melanocephalus satunini levila hulka Armeenias arvatakse järgmised haldusüksused: Armavir, Jerevan, Kotayk, Ararati maakond, Vajotsh Dzori maakond, Sjunikhi maakond. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Rhynchocalamus Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 18. detsembril 2013) (inglise keeles) TADEVOSYAN'S HERPETOLOGICAL RESOURCES (THR), Veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne IUCN-is Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Rhynchocalamus seisuga 18.12.2013.
Rhynchocalamus melanocephalus

Rhynchocalamus melanocephalus on maoliik. Maoliigil Rhynchocalamus melanocephalus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid: Rhynchocalamus melanocephalus melanocephalus (Jan, 1862) Rhynchocalamus melanocephalus satunini (Nikolsky, 1899). Nad elavad Türgis, Süürias, Iisraelis, Jordaanias, Iraanis, Araabias, Venemaa aladel (Kaukaasia piirkond), Aserbaidžaanis ja Armeenias. Armeenias leidub selle liigi alamliik Rhynchocalamus melanocephalus satunini Jerevanis ja Armaviri, Kotajkhi, Ararati, Vajotsh Dzori ja Sjunikhi maakonnas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Rhynchocalamus melanocephalus Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) TADEVOSYAN'S HERPETOLOGICAL RESOURCES (THR), Veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne IUCN-is Sissekanne ReptileDB-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Rhynchocalamus melanocephalus seisuga 18.12.2013.
Vanavene laenud eesti keeles

Vanavene laenud on Pihkva ja Novgorodi riikide alal kõneldud vanavene keelest eesti keelde laenatud sõnad. 2012. aasta Eesti etümoloogiasõnaraamatu hinnangul kestis vanavene keelest laenamise periood 7.–14. sajandini, hõlmates suure tõenäosusega ühtlasi ka üldse esimesi slaavi laene. Teise arvamuse järgi ei saa vanavene laenudest siiski rääkida enne 988. aastal alanud nimetatud riikide ristiusustamist ning sellega kaasnenud keelekasutuse ühtlustumist ja nõnda tekkinud vanavene keele levikut. Varasemaid laene tuleks pidada vana- või algslaavi laenudeks. Samuti ei nõustuta väitega, et 7. sajandist varasemate slaavi laenude olemasolu on ebatõenäoline. Huno Rätsep liigitab slaavi päritolu laensõnad vene laenudeks alates 14. sajandist ning slaavi laenudeks kuni 13. sajandini. Eesti etümoloogiasõnaraamatu hinnangul on vanavene laene 43–55, Huno Rätsep paigutab sellega suuresti kattuvasse slaavi laenude kategooriasse 54–75 sõnatüve. Vanavene laenude seas on peamiselt põlluharimise, kaubanduse, käsitöö ja usuga seotud sõnavara. Vanavene laensõnad on nt aken, koonal, lusikas, nädal, raamat, rist, saabas, tuhkur, turg, vaba, vaen, võlu. germaani laenud eesti keeles alamsaksa laenud eesti keeles saksa laenud eesti keeles baltisaksa laenud eesti keeles vanarootsi laenud eesti keeles rootsi laenud eesti keeles balti laenud eesti keeles läti laenud eesti keeles slaavi laenud eesti keeles vene laenud eesti keeles soome laenud eesti keeles Metsmägi, Iris; Sedrik, Meeli; Soosaar, Sven-Erik (2012). Eesti etümoloogiasõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Viitso, Tiit-Rein (2013). Pilk "Eesti etümoloogiasõnaraamatule". Emakeele Seltsi aastaraamat. 58/2012, lk 299–308. Tallinn, 2013. http://www.eki.ee/books/ekk09/index.php?link=L_10
Veenastik

Veenastik (Natrix tessellata) on maoliik. Veenastikud ujuvad väga hästi ning eelistavad elupaikadena veekogude läheduses ja nende kallastel paiknevaid varjulisemaid urgusid. Toituvad peamiselt kaladest. Nad on levinud Euraasias, Itaalias, Hiinas ja Lähis-Idas: Belgias, Saksamaal, Šveitsis, Austrias, Poolas, Tšehhis, Slovakkias, Ungaris, Sloveenias, Horvaatias, Bosnia ja Hertsegoviinas, Montenegros, Serbias, Põhja-Makedoonias, Albaanias, Kreekas, Bulgaarias, Rumeenias, Moldovas, Ukrainas, Venemaal, Gruusias, Aserbaidžaanis, Türgis, Küprosel, Süürias, Liibanonis, Jordaanias, Iisraelis, Iraagis, Iraanis, Egiptuses, Pakistanis, Afganistanis, Tadžikistanis, Türkmenistanis, Kõrgõzstanis, Usbekistanis, Kasahstanis ja Armeenias. Armeenias leidub seda liiki Širaki, Armaviri, Aragatsotni, Jerevani, Kotajkhi, Ararati, Gegharkhunikhi, Vajotsh Dzori ja Sjunikhi, Lori ja Tavuši maakonnas. Loomade elu 5:270. TADEVOSYAN'S HERPETOLOGICAL RESOURCES (THR), Veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Natrix tessellata seisuga 18.12.2013.
Pauline Elfriede Leps-Estam

Pauline Elfriede Leps-Estam (ka Estam-Leps, aastani 1930 Estam (ka Eschstamm) 3. november 1903 Pärnu – 5. veebruar 2002 Northridge, California, USA) oli eesti graafik. Alustas kooliteed 1922. aastal Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumis ning jätkas juba järgmisel aastal Tartu Õpetajate Seminaris. Õppis 1924–1925 Tartu Kõrgemas Muusikakoolis ja 1929–1931 Kõrgemas kunstikoolis Pallas. Töötas kuni II maailmasõjani Pärnus laulu- ja muusikaõpetajana. Läks sõjapõgenikuna 1944 Saksamaale ja sealt 1949 edasi USAsse. Täiendas end graafika alal 1968–1975 Chicago Kunstiinstituudis ning 1975–1980 California Santa Monica City kolledžis. Tema esimesed joonistused ilmusid 1930 ajakirjas Olion. Viljelenud romantilist laadi vabagraafikas loodusvaateid ja sümbolistlikke kompositsioone. Üle 300 graafilise töö ja paarkümmend raamatuillustratsiooni jõudsid kodumaale Pärnu muuseumi koos tema abikaasa Erich Lepsi teostega, lisaks ka ta õe Ida Emilie Adamsoni teoseid. Ta oli abielus kunstnik Erich Lepsiga. Tema õde oli kunstnik Ida Emilie Adamson ja poeg pedagoogikateadlane Ants Arvo Leps (1936–2008). Pärnu Elisabethi kiriku kirikuraamat, 1903, kanne 203 Erakordne annetus pagulaskunstnikelt. Eesti Päevaleht (Rootsi), 7. jaanuar 2015 Jüri Estam Eesti paguluses on tundmatut maad Sirp 24. juuli 2015 TLÜAR väliseesti isikud
Nersesi kool

Nersesi kool (armeenia keeles Ներսիսյան դպրոց, Nersisjan dprotsh) oli aastatel 1824–1924 Thbilisis Venemaa Keisririigis (praeguses Gruusias) tegutsenud armeenia piiskopkonna keskastme õppeasutus (1837. aastast vaimulik seminar), mis sai nime selle asutaja, Armeenia Apostliku Kiriku hilisema katoolikose, Nerses V Aštaraketshi (Ներսես Ե Աշտարակեցի; 1770 – 13. veebruar 1857) järgi. Aastatel 1830–1836 Tartus õpetajate seminaris ja ülikoolis õppinud Armeenia uue kirjanduse ja uue kirjakeele rajaja Hatšhatur Abovjan oli selle kooli esimesi ja kuulsaid kasvandikke (lõpetas 1826. aastal). Nersesi kooli ajalugu (vene keeles) aidatiflis7.livejournal.com (vaadatud 18.12.2013)
Darevskia

Darevskia on sisaliku perekond. Perekonda Darevskia klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised sisaliku liigid: Darevskia alpina (Darevsky, 1967) Darevskia armeniaca (Méhely, 1909) Darevskia bendimahiensis (Schmidtler, Eiselt & Darevsky, 1994) Darevskia bithynica (Méhely, 1909) Darevskia brauneri (Méhely, 1909) Darevskia caucasica (Méhely, 1909) Darevskia chlorogaster (Boulenger, 1908) Darevskia clarkorum (Darevsky & Vedmederja, 1977) Darevskia daghestanica (Darevsky, 1967) Darevskia dahli (Darevsky, 1957) Darevskia defilippii (Camerano, 1877) Darevskia derjugini (Nikolsky, 1898) Darevskia dryada (Darevsky & Tuniyev, 1997) Darevskia lindholmi (Lantz & Cyrén, 1936) Darevskia mixta (Méhely, 1909) Darevskia parvula (Lantz & Cyrén, 1913) Darevskia pontica (Lantz & Cyrén, 1919) Darevskia portschinskii (Kessler, 1878) Darevskia praticola (Eversmann, 1834) Darevskia raddei (Boettger, 1892) Darevskia rostombekovi (Darevsky, 1957) Darevskia rudis (Bedriaga, 1886) Darevskia sapphirina (Schmidtler, Eiselt & Darevsky, 1994) Darevskia saxicola (Eversmann, 1834) Darevskia steineri (Eiselt, 1995) Darevskia unisexualis (Darevsky, 1966) Darevskia uzzelli (Darevsky & Danielyan, 1977) Darevskia valentini (Boettger, 1892). Nad on levinud Euroopa ja Aasia lõunaosas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Darevskia Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Darevskia seisuga 18.12.2013.
Veli Kudres

Veli Kudres (aastani 1939 Walfried-Johann Kidron; 8. juuni / 21. juuni 1903 Peterburi – 1. august 1967 Karlsruhe) oli eesti prosaist ja näitleja.[viide?] Ta sündis Peterburis ärimehe pojana, isa oli aastast 1907 revolutsioonilise tegevuse pärast vangistatud, hiljem oli Soomes maapaos. Suviti elas perekond Tartumaal (Kirepis ja Rõngus). Ta õppis aastatel 1912–1917 Otepää progümnaasiumis, oli aastal 1919 vabatahtlikuna Vabadussõjas.[viide?] Ta töötas aastatel 1917–1918 Viljandimaal Aidu vallasekretäri abina, pärast Vabadussõda siirdus Petserimaale Mäe vallasekretäriks. Aastal 1934 vahistati ta aktiivse vapsina ja saadeti välja Otepääle, kus tegutses kindlustusseltsi EKA agendina ja harrastusnäitetrupi juhina. Aastatel 1938–1942 oli ta Vanemuise teatris näitleja. Aastatel 1943–1944 oli Petseris abimaavanem, lisaks juhendas ta samas teatriringi.[viide?] Aastal 1944 põgenes Saksamaale, oli aastatel 1945–1950 Geislingeni Eesti Rahvuskoondise Teatris büroojuht. Saksamaal olles tegutses ta ajakirjanikuna, lisaks asutas ta aastal 1956 Karlsruhes Eesti Kodu.[viide?] Veli Kudres suri aastal 1967 Karlsruhes.[viide?] Kirjutamist alustas ta enne sõda ajalehtedes, arutades esmajoones teatriprobleeme. Autobiograafiline romaan "Koidust keskpäevani" (Lund, 1956) vahendab autori nooruselamusi Peterburist, Otepäält ja Viljandimaalt kuni 1918. aasta lõpuni. Romaan "Nuta või naera" (Toronto Orto 1960) jutustab ajaviitekirjanduse stiilis viiuldaja armastusest sõjaeelses Tallinnas ja välismaal. Romaan "Junna" (Geislingen 1961) jutustab mustvalgetehnikas pildi isatu nooruki elukäigust karjapoisina ja kooliõpilasena, lõpetades metsavendluse tekkimisega 1941. aasta suvel. Romaan "Mona" (Toronto Orto 1964) kujutab melodramaatiliselt, sümbolistlikke kujundeid kasutades maalikunstnike elu ja loomispsühholoogiat. Lisaks on aastal 1959 Torontos ja aastal 1962 Adelaide'is amatöörtrupid mänginud tema näidendit "Draama komöödias" ja aastal 1978 Melbourne'is laulumängu "Kiigepilt".[viide?] 1941 Mart Raud "Mõõk väravas" (Vanem) 1942 Henrik Visnapuu "Kuus venda" (Mats) 1942 Priit Ardna "Igavene legend" (Jüri Saarm) 1942 Mika Waltari "Distsiplineerimata sugupõlv"[küsitav] (Huitu)[viide?] Eesti kirjanike leksikon. Eesti Raamat, Tallinn 2000 Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn 2000
Darevskia armeniaca

Darevskia armeniaca on sisaliku liik. Nad on levinud Gruusias, Aserbaidžaanis, Türgis ja Armeenias. Armeenias leidub seda liiki Širaki, Aragatsotni, Kotajkhi, Gegharkhunikhi, Lori ja Tavuši maakonnas. Aram Agasyan ja Natalia Ananjeva (2009). Darevskia armeniaca. IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN 2013.2. Kasutatud 19. detsember 2013. TADEVOSYAN'S HERPETOLOGICAL RESOURCES (THR), Veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Darevskia armeniaca seisuga 18.12.2013.
Darevskia dahli

Darevskia dahli on sisaliku liik. Nad on levinud Gruusias, Ukrainas ja Armeenias. Armeenias leidub seda liiki Širaki, Lori ja Tavuši maakonnas. TADEVOSYAN'S HERPETOLOGICAL RESOURCES (THR), Veebiversioon (vaadatud 17.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Darevskia dahli seisuga 18.12.2013.
Darevskia portschinskii

Darevskia portschinskii on sisaliku liik. Sisaliku liigil Darevskia portschinskii klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid: Darevskia portschinskii nigrita (BAKRADSE, 1976) Darevskia portschinskii portschinskii (KESSLER, 1878). Nad on levinud Gruusias, Aserbaidžaanis ja Armeenias. Armeenias leidub seda liiki Tavuši maakonnas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Darevskia portschinskii Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) TADEVOSYAN'S HERPETOLOGICAL RESOURCES (THR), Veebiversioon (vaadatud 17.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Darevskia portschinskii seisuga 18.12.2013.
Aasasisalik

Aasasisalik (Darevskia praticola) on sisaliku liik. Aasasisalikul klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid: Darevskia praticola hyrcanica Tuniyev, Doronin, Kidov & Tuniyev, 2011 Darevskia praticola praticola (Eversmann, 1834). Nad elavad Iraanis, Aserbaidžaanis, Gruusias, Venemaa lõunaosas, Türgis, Kreekas, Bulgaarias, Rumeenias, Serbias ja Armeenias. Armeenias leidub seda liiki Gegharkhunikhi, Lori ja Tavuši maakonnas. Loomade elu 5:212. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Darevskia praticola Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) TADEVOSYAN'S HERPETOLOGICAL RESOURCES (THR), Veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Darevskia praticola seisuga 18.12.2013.
Novara

Novara on linn Itaalias Piemonte maakonnas, Novara provintsi halduskeskus. Novara kohal asus Rooma linn Nubliaria, mis tähendab "uduga ümbritsetud". Kaheksanurkne baptisteerium (osaliselt 5. sajand, 11. sajand; linna vanim ehitis) Raekoda (Broletto) (15. sajand); praegu asub hoones linnamuuseum koos maaligaleriiga Toomkirik (Duomo) (1865. aastal arhitekt Alessandro Antonelli poolt klassitsistlikus stiilis ümber ehitatud) San Gaudenzio kirik, mille 121 m torni tipus seisab Püha Gaudenziuse kuju Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Novara valla koduleht (itaalia keeles)
Anneli Salk

Anneli Salk (sündinud 2. septembril 1963) on eesti psühholoog. Salk on lõpetanud Tallinna Ülikooli, Professionaalse Psühholoogia Erakooli ja Eriksoni Ülikooli[küsitav]. Psühholoogiakoolitusi on ta teinud alates 1998. aastast. Salk on olnud eraülikoolis Akadeemia Nord ja EELK Usuteaduse Instituudi magistrantuuris psühholoogiaõppejõud. Samuti on ta alates 2000. aastast Fertilitases psühholoogiline nõustaja. [1] Persoon. Intervjuu psühholoogilise nõustaja, pr. Anneli Salk'iga, Veebikiri, 10. jaanuar 2011
Ptolemaioste dünastia

Ptolemaioste dünastia (ehk Lagiidid Ptolemaios I isa Lagose järgi) oli Egiptust 323 (kuningatena alates 305) – 30 eKr valitsenud hellenistlik valitsejasuguvõsa, mille rajas Aleksander Suure väepealik Ptolemaios Soter. Ptolemaioste dünastiasse kuulusid: Ptolemaios I Soter (umbes 367 – 283 eKr), Egiptuse satraap alates 323 eKr, kuningas 305–285 eKr Ptolemaios II Philadelphos (309–246 eKr), Egiptuse kuningas 285–246 eKr Ptolemaios III Euergetes (umbes 284–222 eKr), kuningas 246–222 eKr Ptolemaios IV Philopator (peale 240 eKr – 204 eKr), kuningas 222–204 eKr Ptolemaios V Epiphanes (210–181 või 180 eKr), kuningas 204–181/180 eKr Ptolemaios VI Philometor (umbes 191 – 145 eKr), kuningas 181/180–164 eKr ja 163–145 eKr Ptolemaios VII, valitsemisaeg on vaieldav, võimalik, et ta ei saanudki tegelikult kuningaks, oletatavasti oli kuningas 145 eKr. Ptolemaios VIII Euergetes II Physicon (umbes 182 – 116 eKr), kuningas 170–163 eKr ja 145–116 eKr Ptolemaios IX Soter II Lathyros, kuningas 116–110 eKr, 109–107 eKr ja 88–81 või 80 eKr Ptolemaios X Alexandros I, kuningas 110–109 eKr ja 107–88 eKr Berenike III Philopator, valitsev kuninganna 81–80 eKr Ptolemaios XI Alexandros II, kuningas 80 eKr Ptolemaios XII Neos Dionysos Auletes (117–51 eKr), kuningas 80–58 eKr ja 55–51 eKr Berenike IV, valitsev kuninganna 58–55 eKr Kleopatra VII Philopator (69–30 eKr), valitsev kuninganna 51 eKr–30 eKr, koos temaga olid (ametlikult) võimul: Ptolemaios XIII Theos Philopator (62 või 61 – 47 eKr), kuningas 51–47 eKr Ptolemaios XIV (umbes 60 – 44 eKr), kuningas 47–44 eKr Ptolemaios XV Philopator Philometor Caesar (Caesarion) (47 eKr–30 eKr), kuningas 44–30 eKr Ptolemaioste riik Pärtel Bauman, Riik ja isik Ptolemaioste-aegse Egiptuse majanduselus, Ajalooline Ajakiri nr. 2 1924
Ahthala

Ahthala (armeenia keeles Ախթալա) on linn Armeenias. Asub Debedi jõe kaldal Lori maakonnas, 186 km Jerevanist põhja pool. Esimest korda on linna mainitud 18. sajandil. Ahthala sai linna õigused aastal 1939.  Ahthala – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Tuulamine

Tuulamine on õhuvoolu (tuule) abil viljaterade puhastamine ja osaline sortimine pärast rehepeksu. Vanim tuulamisviis on vilja õhku üles viskamine, mida Eestis tehti Saaremaal, Kagu- ja Kirde-Eestis kuni 19. sajandi lõpuni. Eestis on tuulamiseks kasutatud nt sarja ja tuulamismasinat. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 316
30 eKr

Aasta 30 eKr Sajandid: 2. sajand eKr - 1. sajand eKr - 1. sajand Kümnendid: 80. aastad eKr 70. aastad eKr 60. aastad eKr 50. aastad eKr 40. aastad eKr - 30. aastad eKr - 20. aastad eKr 10. aastad eKr 0. aastad eKr 0. aastad 10. aastad 35 eKr 34 eKr 33 eKr 32 eKr 31 eKr - 30 eKr - 29 eKr 28 eKr 27 eKr 26 eKr 25 eKr Augustus sai Rooma riigi ainuvalitsejaks, Kleopatra ja Marcus Antonius sooritasid enesetapu. Egiptus liideti Rooma riigiga ... August Caesarion 12. august Kleopatra VII August Marcus Antonius
Leljakõ (Žmerõnka rajoon)

Leljakõ (ukraina keeles Леляки) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Žmerõnka rajoonis. Elanike arv on 707. Pindala on 0,828 km².
Gordioni sõlm

Gordioni sõlm oli legendaarne puntrasseaetud rihmade kogum, mille olevat teinud Früügia poolmüütiline kuningas Gordias ning mille lahtisõlmija pidavat saavutama võimu kogu Aasia üle. Legendi järgi olevat Gordioni sõlme puruks raiunud Aleksander Suur, kui ta oma sõjakäigul Pärsia vastu oli seda püüdnud tulutult lahti sõlmida. Seetõttu tähendab väljend Gordioni sõlme raiuma mingit keerukat probleemi kiirelt ja efektiivselt lahendama.
Baltisaksa laenud eesti keeles

Baltisaksa laenud on 16.-18. sajandil ülemsaksa keelest väljakujunenud baltisaksa murdest eesti keelde laenatud sõnatüved. Baltisaksa murde sarnasuse tõttu saksa keelega pole alati võimalik kindlalt otsustada, kas sõna on laenatud ühest või teisest või hoopis paralleelselt mõlemast. Baltisaksa laenude hulka eesti kirjakeeles on hinnatud 38–52 peale. Baltisaksa laenude näited: aasima, jukerdama, krõll, opman, paburits, redel, sahver, sirel, tengelpung. germaani laenud eesti keeles alamsaksa laenud eesti keeles saksa laenud eesti keeles vanarootsi laenud eesti keeles rootsi laenud eesti keeles balti laenud eesti keeles slaavi laenud eesti keeles vanavene laenud eesti keeles vene laenud eesti keeles soome laenud eesti keeles läti laenud eesti keeles Metsmägi, Iris; Sedrik, Meeli; Soosaar, Sven-Erik (2012). Eesti etümoloogiasõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus.
Tietomaa

Tietomaa (Tiedekeskus Tietomaa) on teaduskeskus Soomes Oulus. See asub kesklinna lähedal Myllytulli piirkonnas 700 m kaugusel Oulu raudteejaamast endises nahatööstuse hoones. Tietomaa avati Soome esimese teaduskeskusena 1988. aastal. Keskuse ülesanne on tutvustada tavainimestele teaduse ja tehnika saavutusi lõbusal ja köitval viisil. Tietomaa külastusrekord on 2008. aastast (74 567 külastust). Tietomaa koduleht