laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Novoje Donskoje kalmistu

Novoje Donskoje kalmistu (vene keeles Новое Донское кладбище) on kalmistu Moskvas Lõunaringkonnas Donskoi rajoonis (munitsipaalringkonnas) aadressil Ordžonikidze tn. 4. Kalmistu pindala on ligikaudu 7 ha. Moskva linna piires on Novoje Donskoje kalmistu alates 1917. aastast. Novoje Donskoje kalmistu on rajatud 20. sajandi alguses, kui Donskoi kloostri kalmistule matmiseks ei olnud enam ruumi. 1927. aastal ehitati kalmistule Moskva esimene krematoorium. Kalmistul on kolumbaarium. Aastatel 1934–1940 põletati krematooriumis ka repressioonide käigus hukatute surnukehi. Kalmistul asuvad mitmed vennashauad, kuhu on maetud poliitiliste repressioonide ohvreid, hukkunud sõjaväelasi ja Moskva haiglastes surnud haavatuid sõjaväelasi. Novoje Donskoje kalmistule on maetud ligi 200 000 inimest. Vassili Blohhin, julgeolekutöötaja Mark Dvoretski, maletaja, maletreener ja maleliteraat Nikolai Erdman, luuletaja, näitekirjanik ja stsenarist Jakov Estrin, maletaja ja maleteoreetik Aleksandr Fedoruk, kabetaja Vladimir Fogel, filminäitleja Grigori Frid, helilooja Jossif Halifman, entomoloog ja looduskirjanik Aleksandr Hintšin, matemaatik Juri Jankelevitš, viiuldaja ja muusikapedagoog Erik Judin, filosoof Izabella Jurjeva, laulja Maija Kristalinskaja, laulja Juri Ljubimov, teatrilavastaja, näitleja ja pedagoog Gennadi Logofet, jalgpallur ja jalgpallitreener Solomon Mihhoels, näitleja Sergei Muromtsev, õigusteadlane, sotsioloog ja poliitikategelane Valerija Novodvorskaja, inimõiguslane, ajakirjanik, publitsist ja poliitik Mihhail Papava, stsenarist, ajakirjanik ja kriitik Irina Press, kergejõustiklane Vassili Pronin, filmilavastaja ja -operaator Nikolai Rakov, helilooja ja pianist Faina Ranevskaja, näitleja Aleksandr Rodtšenko, kunstnik ja fotograaf Klara Rumjanova, näitleja Nadežda Samsonova, näitleja Aleksandr Solženitsõn, kirjanik ja dissident Sergei Starostin, keeleteadlane Varvara Stepanova, kunstnik Pavel Sudoplatov, luuraja, sõjaväelane ja riikliku julgeoleku ametnik Aleksei Suetin, maletaja, maletreener ja maleliteraat Eduard Špolski, füüsik Georgi Štšedrovitski, filosoof ja metodoloog Jevgeni Šutov, näitleja Jelena Ventsel, matemaatik, proosakirjanik ja teaduse populariseerija Nikolai Vlassik, julgeolekutöötaja Донское кладбище СпецРитуал. Vaadatud 27. aprillil 2024 Новое Донское кладбище История повседневности. Vaadatud 27. aprillil 2024 Донское кладбище Компания "Похоронное Бюро". Vaadatud 27. aprillil 2024 Евгений Шимаров: Первый Советского крематория и колумбарий на Новом Донском кладбище в Москве, фоторепортаж Дзен, 8. oktoober 2023. Vaadatud 27. aprillil 2024 Реновация Донского кладбища Хранители Наследия, 4. juuli 2019. Vaadatud 27. aprillil 2024
Bakula Rinpotše

Kushok Bakula Rinpotše (21. mai 1917 Ladakh – 4. november 2003 India) oli tiibeti laama. Ta sündis Ladakhis kuninglikus perekonnas. Temas isiksuse ja ümbersündinu (thulku) avastas XIII dalai-laama. Ta tunnistati Arhat Bakula kehastuseks kes oli üks 16 kuulsast arhatist Buddha Šakjamuni õpilasest. Bakula Rinpotše oli laialt tuntud oma erudeerituse, hea mõtlemis- ja analüüsivõime poolest. Tema intellekti rakendus ei piirdunud kitsalt budismi ja budistidega, vaid targa guruna kasutas oma tarkust ja võimeid osavalt poliitikas, tehes palju ära Mongoolia ja Venemaa budismi heaks just nimelt budismi populariseerimisel ja traditsiooni taastamisel poliitilisel areenil. Bakula Rinpotše oli õpetajana tuntud paljudes kloostrites, kus jagas aastakümneid haridust ja teadmisi mitme generatsiooni munkadele ja nunnadele, lisaks oli ta armastatud ja kutsutud külaline nii budistide kui mittebudistide ringkondades, jagamaks inimestele tarkust nii budismi algtõdede kui filosoofiliste tippude tasandil. Tema kõnemaneer ja käitumine, mida kasutas inimestega suheldes, oli absoluutne vastand võrreldes näiteks Tiibeti budismi suurkuju Padmasambhavaga, kes oli alati dominant enda väljendustes ja ka elustiilis. Kushok Bakula Rinpotše oli sobiv rahvamassidele, usulistele pühakuks ja kultusisikuks. Burjaatias Ivolga kloostris tema visiidi puhul usuliste pilv, kes teda vastu võtma oli tulnud, oli lausa valmis vaibana end sügisesse porri näoli heitma, et Bakula Rinpotše ei määriks oma kõhnu ja kondiseid jalgu ära teel templisse. Selle laama puhul oli tegemist tõelise siddhiga ja siddhaga, kes mõjutas kõiki, kes temaga isiklikult kokku puutusid. Tema tasane jututoon ja ülimalt valitsetud mõte, mis väljendus täpses sõnaseadmises ja keeles, mida kasutas, rabas alati oma värvikuse ja piltlikkusega. Huvitav oli kuulata, kuidas Bakula Rinpoche kirjeldas või selgitas mingeid mõisteid. Ta oskas materjali edasi anda väga täpselt, sest kohe oli tajuda, kui lihtsalt ja tabavalt Rinpotše maalis sõnadega visuaalse pildi kuulajaskonnale, mis selgitas mõiste või idee olemust. Bakula Rinpotše tegi Tiibeti pagulaste jaoks palju ära ja oli esimene, kes tõstis selle küsimuse rahvusvahelisele tasemele. Ta oli tegev India valitsuses aastakümneid, samuti XIV dalai-laama suunajaks ja juhtijaks välispoliitikas. Oli India parlamendi liige ja samaaegselt India saadikuks, asudes aastaid kohapeal Mongoolias, mis andis talle isiklikult võimaluse aidata kaasa Mongoolia ja Venemaa, eeskätt Burjaatia budistidele paremate tingimuste välja kauplemiseks tolleaegse kommunistliku režiimi käest. Tema väline mahedus ja vagadus, siiras lapselik pilk lummas paljusid poliitikuid ja diplomaate, rääkimata usuliste massidest. Bakula Rinpotše oli isiksus ja tagasihoidlikkuse etalon, millele oli lisatud budismi psühholoogia ja kuningapere kombed, kus ta üles kasvas. See tegi temast tõelise arhati ka selles elus. 2001 andis Mongoolia peaminister isiklikult Bakula Rinpotšele üle riigi kõrgeima autasu tema tegevuse ja panuse eest Mongoolia budismi arendamisel. Tribute to the Venerable Kushok Bakula Rinpoche Bakula Rinpoche
Pusztaszabolcs

Pusztaszabolcs on linn Ungaris Fejéri komitaadis Dunaújvárosi kreisis. Pusztaszabolcs asub Doonaust 6,5 km läänes, Velence järvest 9,5 km kaugusel, kreisikeskusest Dunaújvárosist ligikaudu 23 km põhjaloodes, komitaadikeskusest Székesfehérvárist umbes 26 km idas ja Budapesti kesklinnast 45 km lõunaedelas. Pusztaszabolcs on raudteesõlm. Budapest–Pusztaszabolcs–Pécsi raudtee põhiliinilt hargnevad siin Pusztaszabolcs–Dunaújváros–Paksi raudteeliin ja Pusztaszabolcs–Székesfehérvári raudteeliin. Asulat on esmamainitud 1302. aastal. Kuninga valduses oli Pusztaszabolcs kuni 14. sajandi lõpuni, hiljem vahetusid omanikud sageli ja seejärel läks ala Türgi võimu alla. 17. sajandi lõpul saabusid piirkonda elama serbia talupojad. Raudteeühenduse sai Pusztaszabolcs 1882. aastal. Pärast Esimest maailmasõda ja Trianoni rahulepingut saabus külla sadu pagulastest raudteetöölisi. Linnaõigused sai Pusztaszabolcs 2008. aastal. Staufenberg, Saksamaa Dorobanți, Rumeenia Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. Története Pusztaszabolcs. Vaadatud 27. aprillil 2024 Kronológia Várossá nyilvánítás. Vaadatud 27. aprillil 2024
Joseph Armand von Nordmann

Joseph Armand von Nordmann (31. august 1759 – 6. juuli 1809) oli Prantsuse päritolu Habsburgide ja hilisema Austria keisririigi väejuht, kes osales Prantsuse revolutsioonisõdades ning Napoleoni sõdades. Joseph Armand von Nordmann sündis 1759. aastal Alsace'is Molsheimis. Algul teenis ta Prantsuse armees, 1792. aastal sai ta husaarirügemendi Berczeny juhatajaks. Suurema osa rügemendiga läks ta järgmisel aastal austerlaste poole üle. Ta osales Prantsuse emigree-armee koosseisus Prantsuse revolutsioonisõdades. 1798. aastal sai ta Mészárose 1. ulaanirügemendis ooberstleitnandiks. Pärast Stockachi ja Andelfingeni lahingut ülendati ta Latouri 11. tragunirügemendis ooberstiks. 1. septembril 1804 ülendati ta kindralmajoriks. 1805. aastal teenis Nordmann ertshertsog Karli Itaalia armees. Ta osales Caldiero lahingus ning lõi tagasi kaks vaenlaste rünnakut, pärast seda autasustati teda Maria Theresia militaarordeni rüütliristiga. 1809. aastal juhatas Nordmann Johann von Hilleri VI korpuses brigaadi. Hiljem osales ta Asperni-Esslingi lahingus, kaks päeva pärast lahingu lõppu ülendati ta feldmarssal-leitnandiks. Wagrami lahingus (6. juuli) juhatas ta IV korpuses Kerpen 49. jalaväerügementi. Nordmann hukkus oma rügemendi sõdureid julgustades. Ta oli üks neljast Wagrami lahingus surmavalt haavata saanud või hukkunud Austria kindralist (teised kolm oli Josip Filip Vukasović, Konstantin Ghilian Karl d'Aspré ja Péter von Vécsey). "Nordmann, (Joseph) Armand von". Vaadatud 27.04.2024. Lk 123 (Rothenberg, 2007) Lk 383 (Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich) Rothenberg, Gunther E. Napoleon's Great Adversary - Archduke Charles and the Austrian army 1792–1814. 2007. Würzbach, Constantin von. Nordmann, Joseph Armand von. Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich. Kd. 20. 1869.
Noolemäng

Noolemäng on klassikaline spordiala, kus osalejad viskavad nooli märklauale. See on ajalooline spordiala, mida on praktiseeritud juba tuhandeid aastaid, alustades jahipidamise vahendina ja hiljem ka võistlusmänguna. Mõned ajaloolased omistavad noolemängu sünni keskajal inglise sõduritele. Sõdurid lühendasid aeg-ajalt oma nooli ja viskasid need lühendatud nooled veinitünni või laia puu põhja. See oli neil päevil sisuliselt joomamäng ja see on tänapäevani populaarne pubimäng. Noolemängu mängitakse tavaliselt spetsiaalselt kujundatud märklauaga, mis on jagatud erinevatesse sektoritesse, igaüks neist annab erineva arvu punkte. Osalejad seisavad kindla kauguse tagant ja viskavad nooli märklauale, püüdes saavutada võimalikult kõrgeid punkte. Mängus viskab iga mängija lauale kolm noolt ja seejärel teeb sama järgmine mängija. Kui igal mängijal on oma kord, eemaldatakse nooled järgmiseks mänguvooruks. Üldreeglina peab nool laua külge kinni jääma vähemalt viis sekundit. Kui see enne seda aega laualt maha kukub, ei saa mängija selle noolemängu eest punkte. Noolemänge on mitmesuguseid variante, sealhulgas erinevaid märklaua suurusi ja kujusid ning erinevaid reegleid punktide arvutamiseks ja mängu kestvuseks. "Mis on noolemäng? - Selgitatud". 14. jaanuar 2023. Vaadatud 27. aprillil 2024.
Gabriel Milito

Gabriel Alejandro Milito (sündinud 7. septembril 1980 Bernalis) on Argentina jalgpallitreener ja endine jalgpallur (keskkaitsja). Milito mängijakarjäär kestis aastatel 1997–2012. Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Independiente. 2002. aastal tuli ta klubiga Argentina meistriks ning Milito valiti lisaks Argentina aasta jalgpalluriks. Aastatel 2003–2007 mängis ta Hispaania kõrgliigaklubis Real Zaragoza. 2004. aastal võitis ta klubiga nii Hispaania karikavõistlused kui ka Hispaania superkarika. 2007. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu FC Barcelonaga. Hooaeg 2008/09 jäi tal põlvevigastuse tõttu täielikult vahele. Kahel viimasel hooajal sai ta Barcelonas võrreldes esimese hooajaga oluliselt vähem mänguaega, kuid tuli nii hooajal 2009/10 kui ka 2010/11 klubiga Hispaania meistriks. 2011. aasta augustis naasis ta Independientesse, kus lõpetas aasta hiljem jalgpallurikarjääri. Pärast mängijakarjääri lõppu on ta tegutsenud treenerina. Aastatel 2013–2014 juhendas ta Independiente reservmeeskonda. 2015. aasta aprillis sai ta Mauricio Pellegrino järel Argentina klubi Estudiantes de La Plata peatreeneriks, kuid aasta lõpus astus Milito ametist tagasi. 2016. aastal oli ta Independiente peatreener. Aastatel 2017–2018 juhendas ta Tšiili klubi O'Higgins. Aastatel 2019–2020 oli ta taas Estudiantese peatreener. 2021. aasta jaanuaris kuni 2023. aasta augustini juhendas ta Argentina klubi Argentinos Juniors. 2024. aasta märtsis asus ta juhendama Brasiilia kõrgliigaklubi Atlético Mineiro, kellega ta sõlmis kuni 2025. aasta lõpuni kehtiva lepingu. Argentina jalgpallikoondises mängis Milito aastatel 2000–2011 kokku 42 korda. Koondisekarjääri ainsa värava lõi ta 16. oktoobril 2007 MM-i valikmängus Venezuela vastu. Ta kuulus Argentina koondisse 2005. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril, 2006. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2007. ja 2011. aasta Copa Américal. Independiente Argentina Primera División: Apertura 2002 Zaragoza Copa del Rey: 2003–04 Supercopa de España: 2004 Barcelona La Liga: 2009–10, 2010–11 Supercopa de España: 2010 UEFA Meistrite Liiga: 2010–11 Copa del Rey: Teine koht 2010–11 Argentina Copa América: Teine koht 2007 FIFA konföderatsioonide karikaturniir: Teine koht 2005 Atlético Mineiro Campeonato Mineiro: 2024 "Gabriel Milito é o novo técnico do Galo" (Brasiilia portugali). Clube Atlético Mineiro. 24. märts 2024. Vaadatud 25. märtsil 2024.
2025. aasta Vormel 1 hooaeg

2024 FIA Vormel 1 maailmameistrivõistlused on planeeritud 76. Vormel 1 hooaeg, mille käigus selgitatakse välja nii sõitjate kui konstruktorite maailmameister. Tegemist on maailma kõrgeima taseme võistlusega vormelivõidusõidus, mida korraldab Rahvusvaheline Autoliit (FIA). Hooaega on planeeritud märtsist detsembrini 24 etappi. Alltoodud võistkonnad ja sõitjad on sõlminud lepingu, et osaleda 2025. aasta Vormel 1 maailmameistrivõistlustel. Kõik võistkonnad sõidavad Pirelli rehvidega. Igal võistkonnal on võistlustel kaks autot ning kohustus esitada mõlema auto kohta sõitja. Lewis Hamilton lahkub peale kahteteist hooaega Mercedesest ning liitub Ferrariga, asendades seal Carlos Sainz juuniori. Carlos Sainz juunior siirdub mitmeaastase lepinguga Williamsisse, asendades seal Logan Sargeanti, kelle leping lõpetati 2024. aasta hooaja keskel ning asendati Franco Colapintoga hooaja lõpuni. Lewis Hamiltoni asendab Mercedeses Vormel 2 piloot Andrea Kimi Antonelli. Nico Hülkenberg lahkub peale kahte hooega Haasist ning liitub Sauberiga, kelle eest ta sõitis viimati 2013. aasta hooajal. Haasiga liitub täis hooajaks senine varusõitja ja Vormel 2 piloot Oliver Bearman, kes 2024. aastal sõitis ühe etapi Ferrari eest. Haasist lahkub ka Kevin Magnussen ning tema asemel palgati eelnevad viis hooaega Alpines sõitnud Esteban Ocon. Oconi sõitjakoha Alpines saab nende reservsõitja Jack Doohan. 2025. aasta kalender avaldati FIA poolt 12. aprillil 2024 ning koosneb sarnaselt eelnevale hooajale 24. etapist. Kuuel neist on kavas ka sprindivõistlus. Pirelli confirmed as FIA Formula One World Championship Sole Tyre Supplier for 2025-2027 FIA, 10.10.2023. Henry Valantine: F1 2025 driver line-up: Who is already confirmed for the 2025 grid? Planet F1, 26.04.2024. Ken Thor Aabrams: AMETLIK | Lewis Hamilton siirdub Ferrarisse Delfi, 01.02.2024. Meelis Naudi: Carlos Sainz Jr sõlmis lepingu Williamsiga Delfi, 29.07.2024. Kaspar Ruus: F1 sõitja sai poole hooaja pealt kinga, tema koha võtab üle Aroni konkurent Delfi, 27.08.2024. Joonatan Johanson: Mercedes leidis Lewis Hamiltonile asenduse Delfi, 31.08.2024. Rasmus Vatter: Vormel-1 sarja ainus sakslasest sõitja vahetab meeskonda Delfi, 27.04.2024. Eigo Kaljurand: Paul Aroni konkurent lõi uueks aastaks käed Haasi vormel 1 meeskonnaga Delfi, 04.07.2024. Alice Meigas: Haas sõlmis uue lepingu prantslasest võidusõitjaga Delfi, 25.07.2024. Kaspar Ruus: AMETLIK | F1 sari saab uue sõitja Delfi, 23.08.2024. FIA and Formula 1 announce calendar for 2025 Formula 1, 12.04.2024. Lawrence Barretto: The key differences and stand outs from the 2025 F1 calendar Formula 1, 12.04.2024.
Jánosháza

Jánosháza (saksa keeles Ernesburg) on linn Ungaris Vasi komitaadis Celldömölki kreisis. Jánosháza asub kreisikeskusest Celldömölkist umbes 14 km lõunas ja komitaadikeskusest Szombathelyst ligikaudu 42 km idakagus. Linna läbib Bajánsenye–Boba raudteeliin. Piirkonnas on arheoloogiliste väljakaevamiste käigus leitud pronksiaegne urnimatusepaik. Asulat on esmamainitud 15. sajandi alguses. 17. sajandil anti Jánosházale turulinna staatus. Jánosháza sai linnaõigused 2013. aastal. Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. Településtörténet Jánosháza Város honlapja. Vaadatud 27. aprillil 2024 Kronológia Várossá nyilvánítás. Vaadatud 27. aprillil 2024
Kashiwara

Kashiwara (jaapani 柏原) on linn Jaapanis Ōsaka prefektuuris. 1958. aastal moodustatud linn asub Ōsakast kagu pool. Märtsis 2024 oli linnas 67 156 elanikku. 大阪府／大阪府の毎月推計人口, vaadatud 2.04.2021. Kashiwara koduleht
Pärnu muul

Pärnu muul valmis 1869. aastal ja on sellest ajast saati tuntud Pärnu sümbolina. Pärnu on alati olnud oluline sadamakoht. Takistamaks liiva kuhjumist jõe suudmealasse, rammiti sinna 19. saj algul Pärnu kaupmeeste nõudmisel tammepalkidest tarandid. Peale nende lagunemist alustati püsivamate kivimuulide ja kaldakindlustuste rajamist ning laevatee süvendamist. Mõlema meremuuli jaoks vedasid kohalikud talumehed kokku põllukive ümbruskonnast ja Kihnu saare randadest. Ehitustööd said valmis 1869. aastal.  Kahe kilomeetri pikkused muulid on püsinud muutumatul kujul siiani ja saanud suvitajate lemmikjalutuskohaks. Pärnu sümboliks on kujunenud jõe vasaku kalda muul, mille juurde viib rannapargist laudtee. Aeg-ajalt jääb muul tervikuna vee alla, kuid madala veeseisuga on näha isegi varasema puitmuuli postide otsad. 7 meetri laiuse muulil põhi on ligi 26 meetrit lai ja selle sügavus kuni 5 meetrit. madala veeseisuga on näha isegi varasema puitmuuli postide otsad. Iidse loo järgi peavad noored armunud kõndima koos muuli lõppu, et kinnitada seal oma armastust suudlusega. See toovat armunuile igavese armastuse. https://visitparnu.com/parnu-muul/ https://visitparnu.com/objekt/parnu-muul/ https://commons.wikimedia.org/w/index.php?search=p%C3%A4rnu+muul&title=Special:MediaSearch&go=Go&type=image
Jama lään

Jama lään (rootsi k. Jama län) oli haldusüksus Rootsiaegses Rootsi Läänemereprovintside Ingerimaa kubermangus. Ingerimaa (Vadja viiendik) ja Käkisalmi lään läks Rootsi valdusse 1617 Ingeri sõja lõpetanud Stolbovo rahulepingu alusel. Stolbovo rahulepinguga sai Venemaa Rootsilt tagasi Novgorodi, Staraja Russa, Porhovi, Gdovi ja teisi alasid, kuid pidi loovutama Rootsile Ingerimaa koos Ivangorodi kindlusega (Jaanilinna), Jaama, Koporje, Nöteborgi (Schlüsselburgi kindluse) ja Laadogast läänes oleva Laadoga-Karjalaga Käkisalmi lääni. Rootsi Ingeri alad moodustati Ingerimaa kubermanguks ja seda hakkas juhtima Narva asehaldur, kes määrati Ingerimaa kuberneriks. Ingerimaa kuberner resideeris Narva linnuses. Kubermang hõlmas Ivangorodi, Jama, Koporje ja Nöteborgi lossiläänid. Jama lääni kuulusid: Opolje pogost, koos Jamaga, kuhu kuulus ka Novasolka kihelkond (soome Novasolkka), Jastrebinskoj pogost ja kabel Poritsas Vrudskoj pogost, kuhu kuulus ka Moloskovitsa kihelkond (soome Moloskovitsa, Moloskovits, Valkeakirkko, Valkiakirkko) 1620–1636 Bogislaus von Rosen, Koporje ja Jama asehaldur 1626–1629 Nils Assersson Mannersköld, Narva, Ivangorodi, Jama, Koporje[viide?] asehaldur ja Ingerimaa kuberner Dettleff von Tiesenhausen (1548–1635), Jama asehaldur 1646–1650 Hans Drake (surn. 1653), Koporje, Jama ja Ivangorodi lääni ning Virumaa Alutaguse asehaldur Narvas Ingerimaa ja Käkisalmi kindralkuberner Narvas Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 06.12.2016) Kasper Kepsu, Den besvärliga provinsen. Reduktion, skattearrendering och bondeoroligheter i det svenska Ingermanland under slutet av 1600-talet, Helsingfors 2014, s. 120 Liisi Taimre, Rootsi-Vene suhetest Ingerimaa kuberneri ja Vene vojevoodide kirjavahetuses 1630. aastatel, Tuna 1/2012, lk 7 Tiesenhausen, Stackelberg, Otto Magnus von: Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.:1, Görlitz, 1931 seite 397 Hans Drake, Arméofficer, Landshövding, Svenskt biografiskt lexikon, sok.riksarkivet.se
Schempp-Hirth Nimbus 4

Schempp-Hirth Nimbus 4 on avatud kategooria võistluspurilennuk, mille konstrueeris Saksamaal Klaus Holighaus ja mida toodab tema ettevõte Schempp-Hirth. Esimene lend toimus aastal 1990. See lennuk on välja töötatud Schempp-Hirth purilennuki Nimbus 3 disaini baasil. Lisaks ühe istekohaga versioonile on sellest purilennukist olemas ka mitmeistmeline ja mootoriga variant. Avatud kategoorias ei ole ühtegi piirangut (nt tiibade siruulatus ei ole piiratud) peale selle, et lennuki maksimaalne stardimass ei tohi ületada 850 kg. Seega on see kategooria olnud ideaalne tehnoloogiauuenduste katsetuspaik. Nimbus 4 on varustatud kuni 300-liitrise veemahutiga, mis võimaldab sellel saavutada suuremaid kiirusi. Nimbus 4 kere on hübriidkiust konstruktsioon, mis mahutab lennumootorit või võimsamat mootorit õhkutõusuks. Seepärast on kere tiivaühenduse tagaosas veidi vähem kooniline, minnes sujuvalt üle sabaossa. Piloodikabiini on oluliselt pikendatud ja varustatud ettepoole avaneva uksega, pakkudes avarat interjööri ja suurepärast vaatevälja. Kevlar ja süsinikkiud, mis on kokpiti struktuuri integreeritud, tagavad piloodile maksimaalse ohutuse, kaitstes teda vedrustatud alusraami ja teleskoopiliste amortisaatorite abil tugevate löökide eest õhkutõusul ja maandumisel. Suur peateljeratas, jäigad tiivad ja kaldtüüri reageerimine tagavad, et Nimbus 4-l ei ole lendamise ajal kalduvust tiiba langetada ega nõua ebatavaliselt suurt keskendumist. Schempp-Hirth Nimbus 4 tehnilised andmed : tiibade siruulatus: 26,40 m; tiiva pindala: 17,86 m2; tiiva külgsuhe: 38,8; kere pikkus: 7,83 m; kere laius: 0,63 m; kere kõrgus: 0,83 m; tühikaal (purilennuk): u 470 kg; max täismass (mootoriga purilennuk): 800 kg; max tiiva erikoormus (mootoriga purilennuk): 44,8 kg/m2; min tiiva erikoormus (purilennuk): u 30 kg/m2; max istme koormus: 110 kg; max lubatud kiirus rahulikus õhus: 275 km/h; varisemiskiirus (purilennuk): u 66 km/h; min langemiskiirus (purilennuk): u 0,38 m/s; max aerodünaamiline väärtus (110 km/h juures): > 60. Klaus Ohlmann on purilennukiga Nimbus 4 saavutanud muljetavaldavaid tulemusi, püstitades sellega mitu rekordit purilennunduse valdkonnas. Näiteks läbiti pikim vahemaa purilennukiga Argentinas aastal 2003, kus läbiti Nimbus 4 DM-iga kokku 3009 km. Schempp-Hirth Flugzeugbau GmbH. "Klaus Holighaus". [Veebis]. Saadaval: https://www.schempp-hirth.com/en/company/people/klaus-holighaus (Kasutatud: 24.03.2024) Schempp-Hirth Flugzeugbau GmbH. "Nimbus-4". [Veebis]. Saadaval: https://web.archive.org/web/20150624015237/http://www.schempp-hirth.com/index.php?id=nimbus-4&L=1 (Kasutatud: 24.03.2024) Vioux daniel. "Classes de compétition de planeurs". L’avionnaire. [Veebis]. Saadaval: https://www.lavionnaire.fr/PlaneurClasses.php (Kasutatud: 24.03.2024) Schempp-Hirth Flugzeugbau GmbH. "Flyer". [Veebis]. Saadaval: https://web.archive.org/web/20150624100550/http://www.schempp-hirth.com/fileadmin/Pdfs/intern_pdf/N-4-Pros-07.pdf (Kasutatud: 24.03.2024) Fédération Aéronautique Internationale. "Klaus Ohlmann (GER)". Fédération Aéronautique Internationale. [Veebis]. Saadaval: https://www.fai.org/record/7605 (Kasutatud: 25.03.2024)
Kivenkantaja

"Kivenkantaja" (“Kivikandja”) on soome folk-metal-ansambli Moonsorrow kolmas stuudioalbum, mis ilmus 10. märtsil 2003 koostöös plaadifirmaga Spinefarm Records. Albumi viimane laul “Matkan lopussa” põhineb suuresti varajase Nõukogude Liidu sõjalauludel. Laulu “Raunioilla” vokaalpartiisid esitavad stuudioversioonis bassist ja laulja Ville Sorvali ning kitarrist Henri Sorvali, laval laulab kitarrist Janne Perttilä, kes asendab Henri Sorvalit enamikul kontsertidel viimase soovist mitte olla laval, vaid pigem stuudios. ”Matkan lopussa” on ainuke laul, kus põhivokaale ei laula ei Ville ega Henri Sorvali, vaid Petra Lindberg. Laulu esitatakse sageli lindilt kontserdi lõpus.
Stuart Bingham

Stuart Bingham (sündinud 21. mail 1976 Basildonis) on Inglise elukutseline snuukrimängija. 2015. aasta maailmameister ja 2020. aasta Mastersi võitja. Stuart Bingham World Snooker Tour Stuart Bingham Snooker.org Stuart Bingham SnookerInfo