laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Bob Mathias

Robert Bruce Mathias (17. november 1930 Tulare, California – 2. november 2006 Fresno, California) oli USA kergejõustiklane (kümnevõistleja), kahekordne olümpiavõitja. Pärast sportlaskarjääri lõppu alustas poliitikukarjääri ning oli aastatel 1967–1975 USA Esindajatekoja liige. Mathias hakkas kümnevõistlust treenima 1948. aasta alguses treeneri ettepanekul. Suvel läbis ta USA olümpiakatsevõistlused ja valiti Londoni olümpiamängudele. Algajana Londoni olümpiamängudel ei teadnud ta täpselt kuulitõuke reegleid ning seetõttu ei mõõdetud tema pikimat tulemust, kui ta ringist eespoolt välja kõndis. Kõrgushüppes tal kaks esimest katset ebaõnnestusid, kuid toorest tehnikat kasutades õnnestus tal kõrgus ületada. Ta võitis kuldmedali ja sai 17-aastaselt noorimaks meesolümpiavõitjaks kergejõustikus. Olümpiamängude vahelistel aastatel mängis Mathias kooli meeskonnas Ameerika jalgpalli, kuid jätkas ka kergejõustiku treenimist. 1950. aastal püstitas ta kümnevõistluses esimest korda maailmarekordi kogusummaga 8042 punkti. 1952. aasta Helsingi olümpiamängudel edestas Mathias teise koha saanud Milt Campbelli uskumatu 912 punktiga, tehes uue maailmarekordi 7887 punktiga (uue punktitabeli järgi). Ta püstitas isikliku rekordi pooltel aladel ja ületas Londoni olümpiamängudel saavutatud punktisumma (uue tabeli järgi 6386) pooleteise tuhande punktiga. Temast sai esimene kümnevõistleja, kes on võitnud kaks olümpiakulda. Pärast olümpiamänge lõpetas ta sportlaskarjääri. Kümnevõistluses võistles Mathias kokku 11 korral. 1954. aastal linastus Mathiasest eluloofilm "The Bob Mathias Story". Pärast sportlaskarjääri oli Mathias aastatel 1954–1956 mereväes ohvitser, seejärel osales ta mängufilmides, juhtis laste suvelaagreid ja reisis ringi hea tahte saadikuna. Aastatel 1967–1975 oli ta Esindajatekojas vabariiklaste esindaja California osariigist. 1948. aastal sai ta USA parimale amatöörsportlasele antava James E. Sullivani auhinna. 2014. aastal võeti ta IAAFi kuulsuste halli liikmeks. 1996. aastal diagnoositi tal vähk. Ta suri 2006. aasta 2. novembril 75-aastaselt California osariigis Tulares. Bob Mathias Sports-Reference.com lehel. Vaadatud 10.12.2016 Teemägi, Erlend (1997). Helsingi 1952. XV olümpiamängud. lk 54. Olympia. ISBN 9985-818-21-0. "Lahkus Heino Lipu kaasaegne Bob Mathias". Eesti Päevaleht, 4. september 2006. Vaadatud 10.12.2016 "Twelve athletics legends inducted into IAAF Hall of Fame". iaaf.org. 11. november 2014. Vaadatud 10.12.2016 "Bob Mathias, 75, Decathlete and Politician, Dies". The New York Times. 3. september 2006. Vaadatud 10.12.2016 Bob Mathias Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Bob Mathias olümpiamängude kodulehel
Valev Kruusalu

Valev Kruusalu (9. detsember 1938 – 12. juuni 2008) oli eesti 1980. aastate avaliku vabadusvõitluse tegelane, Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei asutajaliige ja ERSP volikogu liige, Eesti Kongressi saadik, Eesti Vabariigi taastaja ja edendaja. 1988. aasta 1. mai rongkäigus kandis Valev rahvusvärvides linikut, mida KGB-lased veidi enne tribüünideni jõudmist ründasid, käest rebisid ja Valevi vahistasid. Valevi suur missioon oli Hirvepargis 1987 väljakuulutatud stalinismiohvrite mälestusmärgi üleskutsele allkirjade kogumine. 14. juunil 1988 kõneles Valev Kruusalu Lindamäel 1941. aasta küüditamiste ohvrite mälestusmiitingul. 2006 Riigivapi V klassi teenetemärk Eesti Kodanike Komiteede mälestusmärk registreerijaile tehtud töö eest Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). http://www.delfi.ee/archive/kiri-tana-sona-tais-voimalusi?id=19143085 http://www.worldcat.org/identities/lccn-nb97-89256/ http://www.ra.ee/fotis/index.php?type=2&id=393091
NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Informatsioonikomitee

NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Informatsioonikomitee (vene keeles Комитет информации при Совете Министров СССР) oli aastatel 1947-1949 NSV Liidu ühendatud luureasutus. Informatsioonikomitee moodustati NSV Liidu Ministrite Nõukogu 30. mai 1947. aasta määrusega №1789-470сс. Informatsioonikomiteesse liideti senised: NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeerium 1. peavalitsus, NSV Liidu Relvajõudude Kindralstaabi Luure Peavalitsus, ÜK(b)P KK luure- ja informatsioonistruktuurid, NSV Liidu Välisministeeriumi luure- ja informatsioonistruktuurid, NSV Liidu Väliskaubanduse Ministeeriumi luure- ja informatsioonistruktuurid. 30.5.1947 – 4.3.1949, Vjatšeslav Molotov NSV Liidu välisminister 19.5. – 2.8.1949, Andrei Võšinski NSV Liidu välisministri asetäitja 2.8.1949 – 20.5.1952, Valerian Zorin NSV Liidu välisministri asetäitja Juhtkonda kuulusid ka esimene asetäitja poliitilisel alal esimene asetäitja sõjalisel alal esimene asetäitja laevastiku alal esimene asetäitja diplomaatilisel alal komitee liikmed parteikomitee esimehe asetäitjad. 1. valitsus (Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik ja Ameerika Ühendriigid) 2. valitsus (Euroopa) 3. valitsus (Lähis-Ida ja Kaug-Ida) 4. valitsus (illegaalne luure) 5. valitsus (informatsioon) 6. valitsus (sõjaluure) 7. valitsus (šifreerimine) Rahvademokraatiamaade nõunike valitsus 1. osakond (vastuluure välismaal) 2. osakond (teadus-tehniline luure) D-osakond (Отдел «Д») (desinformatsioon) EM suund («ЕМ») (emigratsioon) NK suund («СК») (nõukogude kolooniad välismaal) Operatiivtehnika osakond Sideosakond Kaadriosakond Õppeasutused Kõrgem luurekool Nõukogude Armee Sõjaväeakadeemia.
Parry O'Brien

William Patrick O'Brien (tuntud kui Parry O'Brien; 28. jaanuar 1932 Santa Monica, California – 21. aprill 2007 Santa Clarita, California) oli USA kergejõustiklane, kuulitõukaja. Ta oli kuulitõukes kahekordne olümpiavõitja. O'Brien mängis keskkoolis esmalt Ameerika jalgpalli. Lõuna-California Ülikoolis õppides hakkas ta treenima kuulitõuget. Ta arendas põhjalikult tõuketehnikat. See seisnes selles, et ta alustas tõuget seljaga kuulitõukesektor poole madalast asendist. Nii rakendas ta tõukesse varasemast enam jalgade ja kere jõudu ning pikendas lisaks hoovõtuliigutust. Ta parandas nii maailmarekordit 16 korral. Ta tõukas esimesena kuuli üle 18 ja 19 meetri. 1950. aastatel oli ta võitmatu 116 võistlusel järjest. Ta tuli 18 korral AAU meistriks, neist ühel korral ka kettaheites. O'Brien osales neljadel olümpiamängudel. Ta võitis kuldmedali 1952 Helsingis ja 1956 Melbourne'is. Ta püstitas mõlemal korral olümpiarekordi (vastavalt 17.41 ja 18.57). 1960. aastal Roomas parandas ta olümpiarekordit kahel korral – 18.77 ja 19.11 –, kuid viiendas voorus heitis tema kaasmaalane Bill Nieder 19.68 ning O'Brien pidi leppima hõbemedaliga. 1964. aasta Tōkyō olümpiamängudel heitis ta oma parima tulemuse olümpiamängudel – 19.20, kuid see andis alles neljanda koha. 1964. aasta suveolümpiamängude avatseremoonial kandis ta USA lippu. 1966. aastal püstitas ta kuulitõukes isikliku rekordi 19.69. 1955. ja 1959. aastal võitis ta Panameerika mängudel kuulitõukes kuldmedali. 1959. aastal sai ta riigi parima amatöörsportlasele antava James E. Sullivani auhinna. Hiljem töötas O'Brien kommertspanganduses. Ta hakkas võistlusspordiga uuesti tegelema 1980. aastatel ning püstitas kuulitõukes ja kettaheites mitu oma vanuseklassi maailmarekordit. 2013. aastal võeti ta IAAFi kuulsuste halli liikmeks. Teemägi, Erlend (1997). Helsingi 1952. XV olümpiamängud. lk 48. Olympia. ISBN 9985-818-21-0. "Parry O'Brien, 75; champion revolutionized shotput throw". Los Angeles Times. 23. aprill 2007. Vaadatud 10.12.2016 "Parry O’Brien". Encyclopædia Britannica. Vaadatud 10.12.2016 "Bolt and Fraser-Pryce are crowned 2013 World Athletes of the Year". www.iaaf.org. 16. november 2013. Vaadatud 10.12.2016 "William (Parry) O'Brien". USA Kergejõustikuliit Video YouTube'is
Bubba Smith

Charles Aaron Smith (enam tuntud nime all Bubba Smith; 28. veebruar 1945 Orange, Texas – 3. august 2011 Los Angeles, California) oli USA Ameerika jalgpallur ja näitleja. Ameerika jalgpallurina oli tema mängupositsiooniks defensive end. Smith mängis kolledžijalgpalli Michigani osariigi ülikoolis. Ta valiti kahel korral Ameerika aasta parimate kolledžijalgpallurite hulka. 1988. aastal võeti ta College Football Hall of Fame'i liikmeks. 1967. aastal alustas ta karjääri Ameerika jalgpalli liigas NFL-is. Smith mängis NFL-is üheksa hooaega ja esindas kolme klubi: Baltimore Colts (1967–1971), Oakland Raiders (1973–1974) ja Houston Oilers (1975–1976). 1967. aasta NFL-i draft '​is valiti ta esimesena Coltsi poolt. 1969. aastal kaotas ta Coltsiga NFL-i finaalmängu Super Bowli New York Jetsile. 1971. aastal alistati aga Dallas Cowboys ja tuldi NFL-i meistriks. Ta valiti kahel korral NFL-i tähede mängule Pro Bowl (1970, 1971). Aastal 1971 valiti ta NFL-i hooaja parimate mängijate sekka (All-Pro). Vaatamata oma kogukusele (201 cm, 120 kg) oli ta üllatavalt liikuv. Ka tema noorem vend Tody Smith (eluaastad 1948–1999) oli Ameerika jalgpallur. Pärast sportlaskarjääri lõppu hakkas ta tegelema näitlemisega. Tema kõige tuntum rolli oli seersant Moses Hightowerina filmisarjas "Politseiakadeemia" ("Police Academy"). Ta mängis "Politseiakadeemia" kuues esimeses filmis. 1991. aastal mängis ta telesarja "MacGyver" ühes osas, milles tegi kaasa ka üks teine endine Ameerika jalgpallur, Dick Butkus. Ta leiti 2011. aastal 66-aastaselt surnuna oma kodust Los Angeleses. Tema surma põhjuseks nimetati ravimimürgistus ja südamehaigus. Tema süda kaalus normaalsest kaks korda rohkem. 2016. aastal teatati, et Smithil oli krooniline traumaatiline entsefalopaatia (CTE) ehk krooniline ajukahjustus, mis võib tabada mitmete spordialade sportlasi, sh ameerika jalgpallureid. "Former Two-Time All-American Bubba Smith Passes Away At Age 66". msuspartans.com. Vaadatud 10.12.2016 ""Politseiakadeemia" staar leiti oma kodust surnuna". Õhtuleht. 4. august 2011. Vaadatud 10.12.2016 "Bubba Smith, NFL star and 'Police Academy' actor, found dead at home", Los Angeles Times, August 3, 2011, accessed August 3, 2011. "Bubba Smith Dead — 'Police Academy' Star Dies at 66". tmz.com. 3. august 2011. Vaadatud 3. augustil 2011. "Bubba Smith dies of drug intoxication, coroner says". Los Angeles Times. 2. november 2011. Vaadatud 2. novembril 2011. Belson, Ken (24. mai 2016). "Bubba Smith, N.F.L. Star and Actor, Had C.T.E." New York Times. Vaadatud 24. mail 2016. Perez, A.J (24. mai 2016). "Former NFL player Bubba Smith had brain disease CTE when he died". USA Today. Vaadatud 24. mail 2016. Bubba Smith andmekogus IMDb (inglise)
Põdrala valla lipp

Põdrala valla lipp on Valga maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Põdrala valla lipp. Lipp kinnitati 4. septembril 1995. Põdrala valla lipp on ristkülikukujuline vapilipp. Kangas on jagatud diagonaalse (vardapoolsest allnurgast lehvipoolsesse ülanurka) ristikulehelõikelise joonega kaheks väljaks. Ülemine, vardapoolne väli on sinine ja sellel on kuldne pügalrist. Alumine, lehvipoolne väli on aga kuldne ning sellel on viie õielehega sinine linaõis kuldse ringikujulise südamikuga. Lipu normaalmõõtmed on 100×150 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 6:9 (2:3). Pügalrist, muistne Põhjala rahvaste sümbol on siin rahvaliku vaimsuse järjekestvuse võrdkuju. Rist on aga kristliku maailma kõige levinum kujund. Ristikulehelõige viitab põllumajandusele, valla elanike peamisele tegevusalale. Linaõis sümboliseerib linakasvatust, millega on juba vanast ajast jõukustki kogutud. Sinine on nooruse ja puhtuse värv ning kuld väärikuse ja jõukuse sümbol. Põdrala valla vapp Valga maakond Põdrala valla lipp ja vapp valla põhimääruse lisas Põdrala valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Petǎr Moskov

Petǎr Stefanov Moskov (sündinud 17. detsembril 1970 Sofias) on Bulgaaria arst (anestesioloog) ja poliitik, Bulgaaria tervishoiuminister aastatel 2014–2017. Ta kuulub erakonda DSB (Demokraadid tugeva Bulgaaria eest). Ta lõpetas Meditsiiniülikooli Sofias spetsialiseerudes anestesioloogiale. Ta on üks 2004. aastal asutatud erakonna Demokraadid tugeva Bulgaaria eest asutajaid, 2013. aastast erakonna aseesimees. 7. novembrist 2014 kuni 27. jaanuarini 2017 oli ta Bulgaaria tervishoiuminister. Ta on abielus ja tal on poeg.
Soome nimi

Suomi on nähtavasti algselt olnud Soome lahe ümbruse ja seejärel (2. aastatuhande esimesel poolel) ligikaudu Päris-Soome nimi ning alles hiljem (2. aastatuhande keskpaiku) laienenud kogu Soome nimeks. Seda sõna on kasutatud juba Pähkinäsaari rahulepingus nime Somewesi osana; seal on silmas peetud Viiburi lahe soppi Zaštšitnaja lahte, mida praegugi soome keeles nimetatakse Suomenvedenpohja. Vanemates etümoloogiates on seda nime seostatud soome sõnadega suo ('soo'; on arvatud, et maad nimetati Soomaaks (Suomaa)), suomu või suoda ('lubada, lasta; pakkuda, anda; näha, soovida, tahta'). Uuemates etümoloogiates on nime peetud laenuks mõnest indoeuroopa keelest. Eksonüüm "Finland" sarnaneb selliste Skandinaavia kohanimedega nagu Finnmark, Finnveden ja Finnskogen, mis tulevad germaani sõnast "finn" küttide-korilaste kohta. Miks ja millal see hakkas tähendama soomlasi, on teadmata. Heikki Ojansuu. Nimistä Suoma, Suomi, suomalainen ja suomalaisheimon asuma-alueista. – Turun Suomalaisen Yliopistoseuran vuosikirja, 1909, I, lk 131–145. Vihtori Laurila. Suomen saari ja muinaisrunon saari. – Kalevalaseuran vuosikirja, 1964, 44. Jorma Koivulehti. Suomi. – Virittäjä, 1993, 97, lk 400–408. Raimo Anttila, Sheila Embleton. On the Origin of Suomi 'Finland'. – Scandinavian-Canadian Studies, 1994, VII, lk 25–32. Kalevi Wiik. Zeme – Häme – Saame – Suomi. – Virittäjä, 1996, 100, lk 244–252. Kalevi Wiik. Suomi, Häme ja Saame: edestakaisin lainautunut sana. – Hiidenkivi, 1997, 6/97, lk 14–16. Christian Carpelan. Suomi, häme, sabme, sekä finne arkeologian näkökulmasta. – Johanna Laakso, Riho Grünthal (toim). 'Oekeeta asijoo: Commentationes Fenno-Ugricae in honorem Seppo Suhonen sexagenarii 16. V. 1998 [Mémoires de la Société Finno-Ougrienne 228], Suomalais-Ugrilainen Seura: Helsinki 1998, lk 76–88. Petri Kallio. Suomi(ttavia etymologiaita). – Virittäjä, 1998, nr 4, lk 613–620. Kaisa Häkkinen. Nykysuomen etymologinen sanakirja, Helsinki: WSOY 2004, 1210–1211.
Kataloonia riigipeade loend

Kataloonia riigipeade loend loetleb Barcelona Krahvkonna riigipead aastail 801–1076 ja Kataloonia Kuningriigi riigipead aastail 1076–1479. Kataloonia presidentide loend
ZDF

ZDF (akronüüm saksa sõnadest Zweites Deutsches Fernsehen, stiliseeritud lühend aastast 2001 2DF) on Saksamaa avalik-õiguslik televisiooniettevõte, mis haldab samanimelist telekanalit. Ettevõtte peakontor asub Mainzis. Kanali tuntuimad saated on uudisteprogramm "heute" ja oli meelelahutusprogramm "Wetten, dass..?". Aastast 2022 on ettevõtte direktor Norbert Himmler. ZDF alustas tegevust 1. aprillil 1963. Kanali koduleht
Kölni mark

Kölni mark (saksa keeles Kölner Mark või Kölnische Mark) oli endisaegne kaaluühik, mis oli võrdne 233,856 grammiga. Kölni mark oli hiliskeskaegses Euroopas üks enimkasutatud ja tunnustatumaid kaaluühikuid. Riia mark marknael Ivar Leimus. Mark, leisikas ja laevanael: keskaegse Liivimaa kaaluühikutest. Ajalooline Ajakiri, 2014, 4 (150), 287–302
Olavinlinna

Olavinlinna (rootsi keeles Olofsborg; varasemates allikates ka Savonlinna või Uusilinna, rootsi keeles Nyslott) on keskajal ehitatud kolme torniga linnus Soomes Ida-Soome läänis Lõuna-Savo maakonnas. See on kõige põhjapoolsem keskajal ehitatud linnus, mis on säilinud tänapäevani. Linnust hakati ehitama aastal 1475 Erik Axelsson Tott'i eestvõttel ja ehitamise eesmärk oli rajada Rootsi kuningriigi kaitserajatis Moskva suurvürstiriigile alluva Novgorodi vabariigi rünnakute vastu. Aastal 1714 kapituleerus linnus Moskva tsaaririigile. Linnus on tänapäeval muudetud turismiatraktsiooniks. Linnuses toimub igal aastal Savonlinna ooperifestival. Linnuse koduleht
Pariisi Konservatoorium

Pariisi Konservatoorium (prantsuse Conservatoire de Paris) on Prantsusmaal Pariisis tegutsev kõrgemat teatri-, muusika- ja balletiharidust andev õppeasutus (konservatoorium). Konservatoorium asutati 1795. 1946 jagati konservatoorium kaheks: teatriosakonnaks (prantsuse Conservatoire national supérieur d'art dramatique) ja muusika-balletiosakonnaks (prantsuse Conservatoire national supérieur de musique et de danse). Alates 2010. aastast on konservatooriumi rektor Bruno Mantovani. Konservatooriumi koduleht
Adhemar da Silva

Adhemar Ferreira da Silva (29. oktoober 1927 São Paulo – 12. jaanuar 2001 São Paulo) oli Brasiilia kolmikhüppaja, kahekordne olümpiavõitja. Da Silva sündis São Paulos vaeses perekonnas. Ta hakkas kolmikhüppega tegelema 1947. aastal. Saksa treeneri Dietrich Gerneri juhendamisel sai temast kiiresti riigi parim kolmikhüppaja, kes püstitas ka uue Brasiilia rekordi. 1948. aasta Londoni olümpiamängudel saavutas ta kaheksanda koha. 3. septembril 1950 hüppas ta täpselt 16 meetrit, millega kordas jaapanlasele Naoto Tajimale kuulunud maailmarekordit. 1951. aasta Panameerika mängudel Buenos Aireses võitis kuldmedali. Ta võistles ka kaugushüppes, kus saavutas neljanda koha. 1952. aasta Helsingi olümpiamängudel võitis ta kuldmedali uue maailmarekordiga 16.22. Ta hüppas sellel võistlusel üle 16 meetri neljal katsel. Publiku nõudmisel tegi da Silva olümpiastaadionil auringi, mida tol ajal väljakualade sportlased tavaliselt ei teinud. Teise olümpiavõidu saavutas ta 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängudel, kus tema pikim hüpe kandus 16,35 meetrini, mis ületas varem samal võistlusel islandlase Vilhjálmur Einarssoni püstitatud olümpiarekordi üheksa sentimeetriga. Ta tuli esimese brasiillasena kahekordseks olümpiavõitjaks. Viimase maailmarekordi püstitas ta 1955. aasta Panameerika mängudel Méxicos, kui hüppas 16.56. Aastal 1959 mängis ta Marcel Camus' filmis "Must Orpheus" ("Orfeu Negro"), mis pälvis Cannes'i filmifestivalil parima filmi auhinna Kuldse Palmioksa. Tema viimasteks olümpiamängudeks jäid 1960. aasta Rooma olümpiamängud, kus ta saavutas 14. koha. 2012. aastal oli ta 12 esimese seas, kes võeti IAAF-i kuulsuste halli liikmeks. 16.00 São Paulos 3. detsembril 1950 16.01 Rio de Janeiros 30. septembril 1951 16.12 ja 16.22 Helsingis 23. juulil 1952 16.56 Méxicos 16. märtsil 1955 100 meetri jooks – 11,1 Kõrgushüpe – 1.85 m Kaugushüpe – 7.33 m Kolmikhüpe – 16.56 m "IAAF Hall of Fame created – First 12 Members announced". IAAF. 8. märts 2012. Vaadatud 11.12.2016 Adhemar da Silva veebisaidil Olympedia (inglise) Adhemar da Silva Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Luuraja ja luuletaja

"Luuraja ja luuletaja" on 2016. aastal valminud Eesti mängufilm. Maailma esilinastus toimus Karlovy Vary filmifestivalil juulis 2016. 2016. aastal käis filmi Eesti kinodes vaatamas 15 399 inimest. Sarmitu salapolitseinik Gustav Tukk kohtub salapärase mustlannaga. Peagi selgub, et tegemist on Venemaa luure poolt talle seatud lõksuga. Et vastase kavatsustele paremini jälile saada, antakse Gustavile käsk suhet jätkata. Kuid ülesanne kipub mehel üle jõu käima, sest eneselegi ootamatult on ta vaenlasesse armunud. Mustlanna vastu tunneb romantilist huvi ka luuletaja Miku Tähn, kes on paras tüütus. Käivituvad protsessid, mis ei tõota ühtegi head lahendust. Jan Uuspõld – Gustav Tukk, salapolitseinik Rain Tolk – Miku Tähn, luuletaja Lana Vatsel – Nala Mari Abel – Siiri Peeter Jalakas – Kalmer Ivo Uukkivi – Lembit Pääru Oja – Siim Priit Võigemast – Madis Nikolai Bentsler – Turist Ruslan Izmailov – Vitali Maksim Demidov – Sergei Oleg Rogatšov – Boriss Loore Martma – Helle Tambet Tuisk – Rasta Tõnu Oja – Endel Tiina Tauraite – prostituut Kersti Tombak – luulesõber http://filmi.ee/wordpress/wp-content/uploads/2017/06/Kinolevi-2016.pdf
Murray Halberg

Sir Murray Gordon Halberg (7. juuli 1933 Eketahuna – 30. november 2022 Auckland) oli Uus-Meremaa kesk- ja pikamaajooksja, olümpiavõitja 5000 meetri jooksus (1960). Nooruses huvitus Halberg ragbist, kuid 1950. aastal vigastas ta raskelt vasakut kätt. Ta ei saanud seetõttu enam ragbit mängida ja hakkas selle asemel tegelema kestvusjooksuga. Tema treeneriks sai Arthur Lydiard. 1951. aastal võitis Halberg Uus-Meremaa noorte meistrivõistlused ühe ja kahe miili jooksus. 1954. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel tuli ta ühe miili jooksus viiendaks. 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängudel oli ta 1500 meetri jooksus üheteistkümnes. 1958. aasta oli ta esimene Uus-Meremaa jooksja, kes jooksis miilijooksus neljast minutist kiiremini. Samal aastal võitis ta Rahvaste Ühenduse mängudel kolmes miilis kuldmedali ja valiti Uus-Meremaa aasta sportlaseks. 1960. aasta Rooma olümpiamängudel keskendus ta pikematele distantsidele. 5000 meetri jooksus võitis ta kuldmedali ja saavutas 10 000 meetri jooksus viienda koha. 1961. aastal püstitas Halberg neli maailmarekordit. 1962. aasta Rahvaste Ühenduse mängude avatseremoonial oli ta Uus-Meremaa lipukandja. Samadel võistlustel kaitses ta edukalt võitu kolme miilis. Halberg pani tippsportlaskarjäärile punkti 1964. aasta Tōkyō olümpiamängudel, kus lõpetas 10 000 meetri jooksu seitsmendana. 1963. aastal Halbergi loodud sihtasutus, mis kannab tema nime, toetab puudega lapsi. Aastal 1961 sai Halberg sportlike saavutuste eest Briti impeeriumi ordu ja 1988. aastal löödi ta rüütliks. Murray Halberg | olympic.org.nz Murray Halberg. The Encyclopedia of New Zealand Murray Halberg veebisaidil Olympedia (inglise)
Ben Jipcho

Benjamin Wabura Jipcho (1. märts 1943 Mount Elgoni ringkond – 24. juuli 2020 Eldoret) oli Keenia kergejõustiklane, keskmaajooksja. Tal oli oluline roll kaasmaalase Kipchoge Keino võidule 1500 meetri jooksus Jim Ryuni ees 1968. aasta suveolümpiamängudel hõredas õhus Méxicos. Loovutades oma võimalused medalile, vedas ta Keinot esimesed 400 meetrit 56 sekundiga ja teise ringi 1.55,3-ga. Kolmandal ringil läks Keino ise juhtima. Finišis edestas ta maailmarekordimeest Ryuni 20 meetriga, mida ei vähendanud ka isegi Ryuni vägev lõpuspurt. Jipcho lõpetas ise kümnendana. Hiljem vabandas Jipcho Ryuni ees, et oli olnud Keinole jäneseks. 1972. aasta suveolümpiamängudel Münchenis võitis ta 3000 meetri takistusjooksus Keino järel hõbemedali. 1973. aasta Aafrika mängudel võitis ta kuldmedali 5000 meetri jooksus ja 3000 meetri takistusjooksus. Ta püstitas takistusjooksus maailmarekordi 8.20,7, mida aga ametliku maailmarekordina ei kinnitatud. 1974. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Christchurchis Uus-Meremaal võitis ta kuldmedali 5000 meetri jooksus ja 3000 meetri takistusjooksus ning pronksmedali 1500 meetri jooksus. 19. juunil 1973 püstitas ta Helsingis 3000 meetri takistusjooksu maailmarekordi 8.19,1. Kaheksa päeva hiljem parandas ta samas kohas rekordit, joostes ajaks 8.13,91. See rekord püsis kuni 1975. aastani, mil selle ületas rootslane Anders Gärderud. 3000 meetri takistusjooks – 8.13,91 (1973) 1500 meetri jooks – 3.33,16 (1974) 5000 meetri jooks – 13.14,3 (1974) Ben Jipcho veebisaidil Olympedia (inglise)
Važa-Phšavela mäetipp

Važa-Phšavela mäetipp on Tian Shanis Toxgan Tau mäeahelikus asuva Džengiši mäe läänetipp, Džengiši mäemassiivi üks kõrgemaid mäetippe. Mäetipp sai nime 1961. aastal gruusia kirjaniku Važa-Phšavela järgi. Mäetipp asub Kõrgõzstani ja Hiina piiril. Važa-Phšavelast 2,5 km idakagu suunas jääb Džengiši peatipp (7439 m), vastassuunas – 1,9 km loode suunas asub Nehru mäetipp (6740 m). Važa-Phšavela mäetipu kõrgus on 6918 m Džengiši peatipp esmavallutati 1956. aastal põhja küljelt. 1961. aastal jõudsid Gruusia alpinistid peatippu (7439 m) uut marsruuti mööda. Marsruut sai alguse Diiki liustikult, sealt tõusti Toxgan Tau mäeaheliku harjale üle 6918-meetrise nimeta mäetipu, millele anti nimeks Važa-Phšavela. Hiljem sai marsruut üle Važa-Phšavela tipu kõige populaarsemaks marsruudiks Džengiši peatippu tõusmisel. Baltimaade alpinistid on eranditult kõik just seda klassikalist marsruuti kasutanud. Ainuüksi tõusuga Važa-Phšavela tippu piirdutakse vaid juhtudel, kui ilmaolud ei võimalda edasi peatipu suunas liikuda, nii nagu näiteks juhtus see Eesti alpinistide ekspeditsioonis 2008. aastal, kui Priit Joosu ja Hannes Oja jäid vahelaagris Važa-Phšavela juures neljaks ööpäevaks lumetormi kätte. Альпинизм. kantengri.kz Pshavella, China/Kyrgyzstan. peakbagger.com Vladimir Šatajev. Список восходителей на пик Победы (7439м)[alaline kõdulink]. alp.org.ua Ajalugu 2000–2009. ajaveeb.alpinism.ee ПИК ПОБЕДЫ, ГОД 1961. static.turclubmai.ru Džengiši ja Han-Tengri piirkonna reljeefne kaart. Kaardil on numbritega 13, 14, 15 ja 16 tähistatud vastavalt Džengiši idatipp, Džengiši peatipp, Važa-Phšavela ja Nehru mäetipp