laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rõmeda

Rõmeda on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.  Rõmeda – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Salda

Salda on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. Küla oli kuni 2005. aastani Saksi valla koosseisus. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Tirbiku

Tirbiku on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Tokolopi

Tokolopi on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Udriku

Udriku on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. Küla on esmamainitud 1241. aastal Taani hindamisraamatus nimega Vtric. Külas asub Udriku mõis ja selle kalmistu. Külas on olnud Udriku raudteejaam. Udriku järved Udriku laid Udriku soo Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Uku küla

Uku on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. Külas asub Uku Sillaotsa ohvrikivi. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Undla

Undla on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. Undla mõis Undla vald (Kadrina kihelkond) Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. http://metaweb.stat.ee/view_xml.htm?id=4388196&searchText=8688, vaadatud 4.11.2017.
Vaiatu (Kadrina)

Vaiatu on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 1977. aastal liideti Vaiatuga Kolu küla, mis on 2018. aastast taas eraldi küla. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 1.03.2019.
Myron

Myron (elas 5. sajandil eKr) oli kreeka skulptor ja pronksivalaja. Myron oli pärit Eleutheraist (Atikas). Myron kujutas meisterlikult keha pingestatud liigutusi. 5. sajandi keskpaiku eKr lõi ta kujusid Ateenale, Olümpiale ja Delfile. Myroni kindlalt teadaolevad teosed on "Diskobolos" (Δισκοβόλος; "Kettaheitja") ning "Athena ja Marsyas", mis on õnnestunud skulptuuride jäänuste ja müntidel säilinud kujutiste järgi rekonstrueerida. Palju on ülistatud Myroni loomingu looduslähedust, eriliselt on "Anthologia Palatina" 30 epigrammis kiidetud tema loodud lehmakuju.
Vaiatu

Vaiatu on mitme koha nimi: Vaiatu, küla Kadrina vallas Lääne-Viru maakonnas Vaiatu, küla Jõgeva vallas Jõgeva maakonnas Vaiatu järv, järv Jõgeva maakonnas Vaiatu mõis (Somel), mõis Torma kihelkonnas Tartumaal
Vandu

Vandu on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. Taani hindamisraamatu koostamise ajal kuulus küla (uvænnæ xii) Regneri pojale Adamile ja 20. sajandi algul (Dorf Wando) Neeruti mõisale. Külas sündis Eesti poliitik ja diplomaat Otto Strandman (1875–1941). 2007. aastal eraldati külast Orutaguse ja Saukse küla. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 22 inimest. Neist 20 olid eestlased. Vandu külas eksisteeris 1970. aastate keskpaigast kuni 2001. aastani Eesti üks suurimaid hallhaigru pesitsuskolooniaid (kuni 125 pesapuud). See võeti Marek Vahula ettepanekul esimesena Eestis looduskaitse alla 24. mail 1990. See oli tema elu esimene astutud looduskaitsesamm üldse. Kaitse-eeskirja eirates raiuti seal lageraiega kevadtalvel 2001 maha kõik sobivad pesapuud. Sealt ajendatuna algas üleriiklik haigrute kaitse ja uurimisprojekt "Haigruotsija". Sellest räägib raamatu "Haigruotsija. Haigruraamat" (Tallinn, 2019) sissejuhatus "Vandu draama". Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 8.07.2022. Statistikaameti andmebaas Marek Vahula. "Hallhaigrud Vandus". Eesti Loodus 2/1990
Vohnja

Vohnja on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. Vohnjast kirdes on Hõbeda, kagus Kallukse, edelas Vaiatu ja Kolu, loodes Voorse. Vohnja Lasteaed-Algkool Vohnja mõis Vohnja mõisa park Vohnja peakraav Vohnja tiigid Vohnja järved Vohnja Kõverjärv Vohnja-Kadrina tee Vohnja-Laoniidu tee Vohnja vald (Kadrina kihelkond) Vohnja vald Vohnja külanõukogu Vohnja raamatukogu Ringi tee Männi tee Golfi tee Kuusikmäe tee Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Katrin Kuljus, "Vohnja küla süda tuksub mõisas", Virumaa Teataja 25. veebruar 2009 "Vohnjas asub Baltimaade ainus kuulkraanitehas", Virumaa Teataja 25. veebruar 2009
Võduvere (Kadrina)

Võduvere on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. Külas asub Mäeotsa linnamägi. Võduvere mõis Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Võduvere

Võduvere on mitme koha nimi: Võduvere, küla Kadrina vallas Lääne-Viru maakonnas Võduvere, küla Jõgeva vallas Jõgeva maakonnas Võduvere mõis (Woddofer), mõis Kadrina kihelkonnas
Võipere

Võipere on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kiku

Kiku on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. Küla on kuulunud Säde, Leegi ja Sõpruse kolhoosi, hiljem Nõmmküla sovhoosi. Olnud Paide, Tapa ja Rakvere rajoonis, nüüd Lääne-Virumaal. Oli kuni 2005. aastani Saksi valla koosseisus. Neerutisse on Kikust kilomeeter, Kadrinasse kaheksa, Rakverre 20. Kiku küla asub Kalevipoja künnivagudena tuntud ooside rea jalamil. Kiku rabast saab alguse Udriku oja. Kiku ‹`Kikku ~ -sse› – küla Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas (Jõepere mõis), 1241 Kicko (küla), 1416 Kykko, 1694 Kick, 1726 Kicko. ● Põlisküla kuulus Jõepere mõisa alla, enne selle eraldamist Saksi mõisa alla. Nimi oli välja kujunenud juba XIII saj, selle aluseks on L. Kettunen oletanud isikunime või lähtumist sõnast kikk : kiku ’tükk’. Kikk, kiku = king, ka leiwatükk. J. Jõgewer oletab nime tuletamist sõnast kikka = järsk. Hilisemal ajal on Kiku esinenud talunimena Saaremaal, Pärnu-Jaagupis ja Väike-Maarjas. Kiku lähedal loodes on endine Orapere küla, rahvapäraselt ka Peruküla. Kikuga on 1977 liidetud Kõrbse (1796 Kärpse, 1871 Körpse) ja Polli küla. Kiku bussipeatus (kujundus PRTKR, 2022) Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti Keele Instituut. "Kiku". Kohanimeraamat.
337

337. aasta Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand Aastakümned: 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad - 330. aastad - 340. aastad 350. aastad 360. aastad 370. aastad 380. aastad Aastad: 332 333 334 335 336 - 337 - 338 339 340 341 342 ... ... Constantinus Suur, Vana-Rooma keiser
336

336. aasta Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand Aastakümned: 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad - 330. aastad - 340. aastad 350. aastad 360. aastad 370. aastad 380. aastad Aastad: 331 332 333 334 335 - 336 - 337 338 339 340 341 Makedoonias sai võimule Aleksander Suur (Aleksandros III), pärast oma isa, Philippos II surma. 336 eKr ... Areios Philippos II, Makedoonia kuningas
Ezer Weizman

Ezer Weizman (heebrea עזר ויצמן; kasutatakse ka nimekuju Ezer Weizmann; 15. juuni 1924 Tel Aviv – 24. aprill 2005) oli Iisraeli sõjaväelane ja poliitik, Iisraeli 7. president (ametis 13. maist 1993 13. juulini 2000).
Generation NEX

Generation NEX on 2005. aastal välja lastud mängukonsool, Nintendo Entertainment System (NES) riistvara kloon, mis on Messiah Entertainment, Inc. toode. Nime on ta saanud Generation X ja NES ristamisel. Selle aparaadiga saab kasutada nii Jaapani Famicom 60-pin ning Põhja-Ameerika/Euroopa NES 72-pin originaal Nintendo kassette. Süsteem toetab ka stereoheli, mida saab programmeerida sisse tulevikumängudele. Hetkel saadaval olevad NES mängud mängivad siiski ainult dual-mono heli, sest NES toetas ainult mono heli. Generation NEX'il on ka sisseehitatud tugi Messiah 2.4 GHz Wireless NES kontrolleritele, mis ei vaja mingisugust eraldiseisvat riistvara. NEX'iga saab ka kasutada originaal NES kontrollerieid ja tarvikuid (NES Zapper, 4-score, NES Advantage, jpm). "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. september 2008. Vaadatud 7. septembril 2008.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Generation NEX toote kirjeldus IGN.com Ülevaade (9.5/10) Ülevaade (4/10) 8Bit Joystick.com Ülevaade Mängude ühilduvuse tabel
FC Twin Video Game System

FC Twin on mängukonsool. Sellega tuldi turule novembris 2006.
Peakatete loend

Siin on loetletud peakatteid. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Att Aadlikroon Argitanu Barett Barretina Beanie Birett Budjonovka Diadeem Fess Früügia müts Harjutanu Härjasüdamemüts Jahimehemüts Kaabu Kaapkübar Kabimüts Kamilavka Kanahändtanu Kaptenimüts Kapuuts Karbus Ketasmüts Kiiver Kikk-kõrvamüts Kikktanu Kipa Kokošnik Kroon Kufiia Kukehändtanu Kõvakübar Kübar Lihttanu Lilltanu Linik Linuk Lontmüts Loor Läkiläki Mantilja Mitra Müts Murumüts Narrimüts Nelja sopi müts Netsmüts Nokkmüts Panamakübar Papaaha Parukas Peakott Peapael Pearätik Peavõru Peavöö Pesapallimüts Pikktanu Pilotka Pottmüts Punane kübar Päkapikumüts Pärg Rannamüts Ratasüll Saksatanu Sariküll Seppel Sombreero Soni Sukkmask Sõjaväemüts Talvemüts Tanu Tekkel Tiaara Tirooli müts Topsmüts Torukübar Torutanu Turban Tuttmüts Tübeteika Udarmüts Ujumismüts Vannimüts Vihmamüts Võrkmüts Õlgkübar Üll
Jaak Tomberg

Jaak Tomberg (sündinud 30. juunil 1980 Tartus) on eesti kirjandusteadlane. Tema peamised uurimisvaldkonnad on kirjandusteooria ja ulmekirjandus, sealhulgas küberpunk. Jaak Tomberg on lõpetanud 1998. aastal Miina Härma Gümnaasiumi ja 2002. aastal Tartu Ülikooli eesti kirjanduse erialal. 2004. aasta sügisel astus ta Tartu Ülikooli doktorantuuri maailmakirjanduse erialal, juulis 2009 kaitses Tomberg doktoriväitekirja teemal "Kirjanduse lepitav otstarve" (juhendajad Jüri Talvet ja Jüri Lipping). Ta töötab Eesti Kirjandusmuuseumis teadurina. Lisaks teadustööle on Tomberg tõlkinud ilukirjandust ja kirjandusteooriat, kirjutanud näidendeid ja kirjanduskriitikat. Berk Vaheri järel sai temast ajakirja Vihik toimetaja. Tomberg tegutseb ka D&D mängujuhina. Jaak Tomberg pälvis aastal 2014 maailma vanima ja suurima teadusliku fantastika uurijaid koondava ühingu SFRA aastaauhinna esseega "On the Double Vision of Realism and SF Estrangement in Gibson’s Bigend Trilogy". Tegelikkuse ja fiktsiooni suhted Fiktsiooni filosoofiline mõtestamine Kultuuri ja teksti suhted City as the Site of Externalized Subjectivity. – Interlitteraria 2007, Vol 12, lk 371–378. Fiktsiooni nõrk messianistlik jõud: luhtumiselt lunastusele, (koos Jüri Lippinguga) – Kunstiteaduslikke Uurimusi 2007, kd 16 (3). Teispool punast ja sinist tabletti: virtuaalsus tegelikkuse substantsina, (koos Jüri Lippinguga) – Kunstiteaduslikke Uurimusi 2006, kd 15 (4), lk 11–29. Linna jalutuskäik inimeses. – Vikerkaar 2006, nr 10/11, lk 162–169. Postmodernsest nimepillamisest. – Keel ja Kirjandus 2005, nr 12, lk 984-995. The cyberpunk novel: Futurist visions that tell us about the present. – Interlitteraria 2004, Vol 9, lk 238-245. Noovum keeles. Keskmenihetest postmodernistlikus teaduslikus fantastikas. – Keel ja Kirjandus 2004, nr 11, lk 830-840. The absolute space: The impact of the virtual. – Koht ja paik/Place and Location. Studies in Environmental Aesthetics and Semiotics IV/2004, lk 169-181. Edmund S. Morgan "Benjamin Franklin" William Gibson "Põlev kroom" 2002 "Aurora temporalis" koostöös Andreas Waldeniga, 2002 Tartu Teatrilabor. 2019 Tartu Kultuurikandja aunimetus (kultuurikajastaja) 2023 Tartu Ülikooli aumärk 2023 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia ("Kuidas täita soovi: realism, teadusulme ja utoopiline kujutlusvõime") Teadusliku fantastika uurijad andsid TÜ teadurile maineka auhinna "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 27. oktoobril 2023. Jaak Tomberg Eesti Teadusinfosüsteemis Jaak Tombergi magistritöö "Ekstrapolatiivne kirjutamine" (Tartu, 2004) Aija Sakova "VÄITEKIRI: Keda või mida saab lepitada kirjandusega?" Universitas Tartuensis november 2010, nr 10 (intervjuu Tombergi doktoritöö teemal) Alvar Loog "Klaaspärlimängu messianistlik otstarve" Sirp 04.02.2010
Olümpia kunstikonkursid

Olümpiamängude kunstikonkursid olid kunstikonkursid, mis kuulusid olümpiamängude juurde aastatel 1912-1948. Antiikolümpiamängude traditsioonidest lähtuvalt tegi parun Pierre de Coubertin 1906. aastal ettepaneku võtta olümpiamängude kavva ka sporditeemalised kunstikonkursid (arhitektuuri, kirjanduse, kujutava kunsti (maalimise ja skulptuuri) ja muusika alal) ning autasustada parimate tööde autoreid kuld-, hõbe- ja pronksmedaliga. Esimene konkurss korraldati 1912. aastal, viimane toimus 1948. Kunstikonkurssidest loobuti, kuna tekkis küsimus kunstnike professionaalsuse või amatöörsuse kohta (spordivõistlustel võisid osaleda vaid amatöörid). Hilisematel mängudel on organiseerimiskomiteed ROKi otsuse kohaselt olümpiamängude ajal korraldanud sporditeemalisi kunsti-, postmargi- ja fotonäitusi. 1912. aasta Stockholmi olümpiamängude kunstikonkursil oli oodatust väiksem osavõtt, oma tööd saatsid 35 kunstnikku, kuid kuldmedalid anti sellest hoolimata välja kõigis viies kategoorias. Esimest korda võeti asja tõsiselt 1924. aastal Pariisis, kui osalejaid oli 193.
Eesti NSV Riiklikud Kunstiansamblid

Eesti NSV Riiklikud Kunstiansamblid (lühend ERKA) asutati Teise maailmasõja ajal NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu Kunstide Komitee otsusel märtsis 1942 Jaroslavlis Punaarmee rindeüksuste ja tagala teenindamiseks. ERKA-d allusid formaalselt Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogule; sinna kuulusid muusikutest sümfooniaorkester (dirigendid Eugen Kapp ja Roman Matsov), sega- ja meeskoor (dirigent Gustav Ernesaks, Harri Kõrvits ja Jüri Variste), estraadiorkester (dirigent Rostislav Merkulov), solistid Vladimir Alumäe, Aleksander Arder, Anna Klas, Tekla Koha, Bruno Lukk, Olga Lund, Marta Rungi jt.), heliloojad Edgar Arro, Gustav Ernesaks, Eugen Kapp, Boris Kõrver, Harri Kõrvits, Hugo Lepnurm, Leo Normet; 1944–1945 sai ERKA meeskoorist RAM-i tuumik ning segakoorist Eesti Televisiooni ja Raadio Segakoori tuumik.
Kontrafagott

Kontrafagott on puupuhkpill, mis kõlab fagotist ühe oktavi võrra madalamalt. Maailma kontrafagotimängijaid
Tromboon

Tromboon on vaskpuhkpill. Sõna "tromboon" pärineb itaalia keelest (trombone), kus tromba tähendab trompetit ja lõpp "oon" suurt. Trombooni toru on umbes kolme meetri pikkune ja väheste keerdudega. Ehituse kõige iseloomulikum osa on U-taoline liuglev toru kuliss. Seda edasi-tagasi liigutades saab muuta pilli toru pikkust, seega ka helikõrgusi. Täiesti kinni lükatud kuliss annab trombooni põhihäälestuse, selle järjest avamisel kõlavad üha madalamad helid. Kulissi sujuvalt liigutades muutub ka helikõrgus sujuvalt, libisevalt. Seda mänguvõtet nimetatakse glissando'ks. Tänapäeva sümfooniaorkestris kasutatava trombooni ulatus on C-b1. Noodid kirjutatakse bassivõtmes. Tänapäevane tromboon kujunes välja 15. sajandil ja levis üle Euroopa. Järgmistel sajanditel kuulus tromboonide perekonda palju pille, millest tänapäeval kasutatakse rohkem tenor- ja basstrombooni. Tromboone kasutati välitingimustes, kontsertidel ja liturgiatel. 17. sajandil muutus tromboonide kasutamine üsna harvaks ja, kui Austria välja arvata, 1675. aastaks peaaegu lõppes. Bach ja Händel kasutasid trombooni üksikutel juhtudel, näiteks Händel kolmes oratooriumis. Austriast algas ka trombooni "taassünd": seda kasutasid Leopold Mozart, Georg Christoph Wagenseil, Johann Albrechtsberger ja Johann Ernst Eberlin. Nad kasutasid trombooni koori saatepillina, kuna trombooni kõla sarnaneb inimhääle omaga. Trombooni tarvitasid ka Wolfgang Amadeus Mozart oma "Reekviemis" ja Joseph Haydn. Inspiratsiooni heliloominguks andis oma aja tuntuim trombonist Thomas Gschladt Salzburgi õukonnaorkestrist. Sümfooniaorkestrisse võttis pilli rootsi helilooja Joachim Nicholas Eggert 1807, kuigi tuntum on fakt, et Beethoven tegi seda 1808. aastal oma 5. sümfoonias. Beethoven kasutas trombooni ka oma 6. ja 9. sümfoonias. Trombonist
Jürgen Schult

Jürgen Schult (sündinud 11. mail 1960 Neuhausis) on Saksa DV-d ja Saksamaad esindanud endine kettaheitja, olümpiavõitja (1988) ja maailmameister (1987). Schult võitis kettaheites olümpiakulla 1988. aasta olümpiamängudel Seoulis. Maailmameistriks tuli ta 1987. aasta MM-il Roomas ja Euroopa meistriks 1990. aasta EM-il Splitis. 1986. aasta 6. juunil parandas Schult 74,08-meetrise heitega endist maailmarekordit 2 meetri ja 22 sentimeetriga. See rekord kehtis kettaheite maailmarekordina kuni 14. aprillini 2024. Ta oli tippsportlasena 193 cm pikk ja kaalus 110 kg. 1988 Seoulis olümpiavõitja kettaheites 68.82 1992 Barcelonas hõbemedal kettaheites 64.94 1987 Rooma maailmameister kettaheites 68.74 1993 Stuttgart pronksmedal kettaheites 66.12 1997 Ateena pronksmedal kettaheites 66.14 1999 Sevilla hõbemedal kettaheites 68.18 1985 Canberras hõbemedal 68.30 1989 Barcelonas 1. koht 67.12 1990 Splitis Euroopa meister 64.58 1994 Helsingis pronksmedal 64.18 1998 Budapestis hõbemedal 66.69 1983 Londonis 1. koht 64.96 1987 Prahas hõbemedal 66.54 1989 Gatesheadis 1. koht 66.54 1991 Frankfurdis hõbemedal 63.24 Kettaheide: 74.08 m (1986) Kuulitõuge: 17.45 m (1982) Jürgen Schult Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Amulett

Amulett (ladina amulētum: "ese, mis kaitseb inimest probleemide eest") on ese, millel arvatakse olevat kaitsev jõud kurjade vaimude, ohtude ja kahjustuste eest. Kõige tugevama toimega on isetehtud amuletid. Amulett erineb talismanist: talismani kohta arvatakse, et see toob õnne või mingit muud kasu ja lisaks pakub kaitset. Amulette aetakse tihtipeale segi ripatsiga, mida kantakse kaelas keti küljes – ripats võib olla amulett, kuid amulett võib olla ka teistsugune. Amuletid võivad olla vääriskivid, eriti graveeritud vääriskivid, kujud, mündid, sõrmused, joonistused, taimed, loomad, ka sõnad, mis on öeldud loitsuna, et tõrjuda kurjust ja õnnetust. Maagilise tekstiga täidetud pabereid on kasutatud ja leitud mitmes kultuuris nii Euroopas kui Aasias. Kuni keskajani uskus enamik inimesi amulettide ja õnnistatud esemete kaitsvasse ja ravivasse jõusse. Talismane oli kolmesuguseid: kehal kantavad, voodi kohal rippuvad ja meditsiinilised talismanid. Juudid, kristlased ja moslemid on raskesti haigete voodites kasutanud kaitsena ka pühasid raamatuid. Religiooniti kasutatakse mitmesuguseid amulette ka tänapäeval. Budistidel on väga palju amulette eri otstarveteks. Kristlased kannavad kaelas risti ja kasutavad riste ka muudes kohtades, lisaks kasutatakse püha vett ja püha soola, püha suitsu, palvehelmeid jms. ohutis talisman Gonzalez-Wippler 1991, lk 1. sfn viga: sihtkoht puudub: CITEREFGonzalez-Wippler1991 (spikker) Guelden, Marlane (2007). Thailand: Spirits Among Us. Tarrytown, NY: Marshall Cavendish. ISBN 978-981-261-075-1.Mall:Full citation needed
Tridümiit

Tridümiit on silikaatne mineraal.
Sojourner Truth

Sojourner Truth (õieti Isabella Baumfree; 1797 New Yorgi osariik – 26. november 1883 Battle Creek, Michigan) oli Ameerika abolitsionist, esimese laine feminist. Tema kuulsaim kõne oli 1851. aastal Akronis Ohios Naiste konventsioonil ette kantud "Kas mina ei olegi siis naine?". Isabella sündis New Yorgis Hardenberghi mõisas orjade kolmeteistkümnelapselises peres. Tema vanemad olid James ja Betsy Baumfree. Ta müüdi mitu korda orjaks erinevatele peremeestele. 1829. aastal, kui orjandus oli kaotatud, siirdus ta koos pojaga New Yorki, kus töötas Elijah Piersoni majapidajana. 1. juunil 1843 muutis Isabella oma nime Sojourner Truthiks ning ütles oma sõpradele, et vaim kutsus teda ning ta peab minema. Aastal 1844 astus ta Northamptonis tegutsevasse ühendusse Association of Education and Industry. Ühendus oli rajatud abolitsionistide poolt, kes toetasid naiste õigusi, olid sallivad usu suhtes ning pooldasid patsifismi. Ühingusse kuulus 210 liiget. 1846. aastal läks ühing finantsvõlgade tõttu laiali. Sojourner hakkas tööle George Bensoni juures majapidajana. Ta hakkas oma sõbrale Olive Gilbertile rääkima oma memuaare, kes pani nendest kokku raamatu. William Lloyd Garrison avaldas 1850. aastal memuaariraamatu pealkirjaga "The Narrative of Sojourner Truth: A Northern Slave". Aastal 1851 lahkus ta Northamptonist ning ühines abolitsionisti ja kõneleja George Thompsoniga. Mais osales ta Ohios Naiste konventsioonil, kus esines oma kuulsa kõnega "Kas mina ei olegi siis naine?".
335

335. aasta Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand Aastakümned: 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad - 330. aastad - 340. aastad 350. aastad 360. aastad 370. aastad 380. aastad Aastad: 330 331 332 333 334 - 335 - 336 337 338 339 340 ... ... ...
303

Sajandid: 3. sajand – 4. sajand – 5. sajand Aastakümned: 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad – 300. aastad – 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad Aastad: 298 299 300 301 302 – 303 – 304 305 306 307 308 303. aasta (CCCIII) oli 4. sajandi 3. aasta. 23. veebruar – Keiser Diocletianus avaldas edikti, millega algas kristlaste tagakiusamine Vana-Roomas. Magnentius (arvatav sünniaasta) – Vana-Rooma keiser 23. aprill – püha Jüri
Kristobaliit

Kristobaliit on silikaatne mineraal.
302

302. aasta Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand Aastakümned: 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad - 300. aastad - 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad Aastad: 297 298 299 300 301 - 302 - 303 304 305 306 307 ... ... ...
301

301. aasta Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand Aastakümned: 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad - 300. aastad - 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad Aastad: 296 297 298 299 300 - 301 - 302 303 304 305 306 Armeenia võttis vastu ristiusu. San Marino sai iseseisvaks riigiks. ... ...
314

314. aasta Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand Aastakümned: 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad - 310. aastad - 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad 360. aastad Aastad: 309 310 311 312 313 - 314 - 315 316 317 318 319 ... ... Miltiades, Rooma paavst
315

315. aasta Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand Aastakümned: 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad - 310. aastad - 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad 360. aastad Aastad: 310 311 312 313 314 - 315 - 316 317 318 319 320 ... ... Galeria Valeria, Rooma keisri Diocletianuse tütar ja keiser Galeriuse naine
316

◄ | 3. sajand | 4. sajand | 5. sajand | ► ◄ | 280. aastad | 290. aastad | 300. aastad | 310. aastad | 320. aastad | 330. aastad | 340. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 312 | 313 | 314 | 315 | 316 | 317 | 318 | 319 | 320 | ► | ►► 316. aasta Vana-Rooma kaaskeisriks sai Valerius Valens Keiser Constantinus Suur andis välja edikti, millega keelustas orjade karistuseks risti löömise. Constantinus Suur püüdis lõpetada skismat ja lahendada tüli donatistliku usulahuga. Constantinus II ...
Bentoniit

Bentoniit on peamiselt savimineraalidest koosnev heledat värvi pehme ning poorne settekivim. Bentoniit on tekkinud vulkaanidest pärineva püroklastilise materjali ümberkristalliseerumisel. Tavaliselt toimub see vees, kus algsed magmast kristalliseerunud mineraalid ja vulkaaniline klaas muutuvad mitmesugusteks savimineraalideks, peamiselt smektiidiks. Bentoniidikihid koosnesid algselt vulkaanilisest tuhast, mis kattis laialdasi alasid. Selline tuhakiht tekkis võimsa vulkaanipurske tagajärjel geoloogilises ajas väga kiirelt ning on seetõttu kasutatav stratigraafilise markerina kihtide korreleerimisel. Nime on bentoniidile andnud Fort Benton Wyomingi osariigis USA-s. Bentoniiti leidub Eestis Ordoviitsiumi ja Siluri ajastu kivimites. Enamasti on kiht õhuke, mõne millimeetri paksune. Paksemad on Kinnekulle bentoniidi kihid. Need paljanduvad näiteks Laagris ja Põõsaspea pangal. Tallinnas on bentoniidikiht üle 30 cm, puuraukudes Hiiumaal üle 50 cm. Skandinaavias võivad paljanduda kuni 2 m paksused kihid. Metabentoniit https://kivid.info/225