laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Grete Lõbu

Grete Lõbu (sündinud 6. detsembril 1977) on eesti tele- ja raadioajakirjanik. Grete Lõbu on lõpetanud Tallinna Reaalkooli ja Tallinna Pedagoogikaülikooli psühholoogia erialal. Grete Lõbu töötab Eesti Televisioonis alates 1998. aastast. Esimestel aastatel töötas ta seal ülikooliõpingute administraatorina (haridussaadete toimetuse assistendina). Hiljem on olnud paljude ETV, aga ka Kanal 2 ja TV3 telesaadete toimetaja. Tema toimetatud tuntumate saadete seas on näiteks "Tunnel", "Rusikas", "Kahvel", "Eesti muusika karikas", "Aastad muusikas", "Eesti kõige kõige" ja "Jõulutunnel". Suurt tähelepanu pälvis omas ajas Tuuli Roosma juhitud saatesari "Mamma mia". Lõbu on juhtinud ETV saateid "Käi jala!", "Hommiku TV", "Tähelaev", suvesaadet "Suveniir" ja jõulusaadet "Jõuluks koju". Ta on olnud ka vabariigi aastapäeva vastuvõtu, laulupidude ning paljude muude suurülekannete saatejuht ja reporter. Raadios alustas Grete Lõbu tööd 2003. aastal, juhtides Vikerraadios peamiselt hommikuprogrammi, eriprojekte ning saatesarju "Huvitaja" ja "Mis mõttes?". 2013. aasta septembrist juhib ta koos Marko Reikopiga Eesti Televisiooni argipäevasaadet "Ringvaade". 2007 – Andres Küngi fondi stipendium eduka loomingulise tegevuse jätkamiseks 2018 – EFTA (Eesti Filmi ja Teleauhind) parimale naissaatejuhile Grete Lõbul on ajakirjanik Margus Saarega kaks tütart Sofia Margaret ja Anna Magdaleena ning Mirjo Koitiga poeg Hans Kutt. Lõbu abiellus Koitiga 2022. aasta 4. märtsil. Liisa Tagel. Grete Lõbu: lapsed on ikka küsinud, miks mul ei võiks normaalne töö olla. Eesti Päevaleht / Laupäevaleht, 24.03.2018. "Ringvaate" uus naissaatejuht Grete Lõbu: "Anu Välba asemele ei ole kerge tulla." Grete Lõbu: "Kui ollakse eba­õiglane minu suhtes, kipun ma kõrvad lonti laskma ja peatäie nutma. Kui teiste suhtes, astun ma sõtta." Õhtuleht, 31. august 2013. Marko Reikop (9. detsember 2022). "Ringvaade 13. hooaeg, 2428. osa". ERR. Vaadatud 9. detsembril 2022. "Grete Lõbu täitis 13 minutit "Ringvaate" eetriaega siilist rääkides" ERR menu, 8. jaanuar 2020
Elijah Muhammad

Elijah Muhammad (sünninimi: Elijah Poole; ka: Elijah Karriem) (7. oktoober 1897 Sandersville, Georgia – 25. veebruar 1975 Chicago) oli organisatsiooni Nation of Islam (NOI) rajaja. Ta väitis, et on 1931 saanud Chicagos Wallace Fard Muhammadilt Allahi sõna. Sellest õpetusest sai NOI poliitiliselt radikaalse teoloogia alus. Muhammad rändas Ameerikas ringi ning rajas mošeesid ehk templeid. Need said asutamise järjekorras numbrid. Muhammadil oli väidetavalt armulugusid mitme NOI liikmest noore naisega. See süüdistus viis lõpuks lõheni Elijah Muhammadi ja tema soosiku Malcolm X-i vahel. Pärast Muhammadi surma sai tema järeltulijaks NOI juhina tema poeg Warith Deen Muhammad, kes viis läbi reforme, mis lähendasid NOI-d sunnismile, ning lõpuks nimetas organisatsiooni ümber. Hiljem lõi NOI-st lahku Louis Farrakhan, kes lõi oma organisatsiooni, mille õpetus oli lähem Elijah Muhammadi esialgsele õpetusele, ning andis sellele nime Nation of Islam.
Teletupsud

"Teletupsud" (originaalpealkirjaga "Teletubbies") on inglise lastesaatesari, mille looja on Anne Wood. See oli esimest korda eetris 31. märtsil 1997. Tinky Winky – teletupsudest suurim. Ta on värvilt lilla ja tal on peas kolmnurkne antenn. Tal on punane kott. Dipsy – rohelist värvi pulgakujulise antenniga teletups, kellel on musta-valge laiguline müts. Laa-Laa – värvilt kollane teletups. Tal on samavärviline pall. Po – kõige pisem teletups. Ta on punane, tal on ümmargune antenn ja punane tõukeratas. Noo-Noo - on teletupsude tolmuimeja-koristaja. Tal on värvilt sinine ja tal on must tolmuimeja. Elu24: «Teletupsude» päikesebeebist on sirgunud kaunis tudengineiu
Mauritiuse kindralkuberneride loend

Mauritiuse kindralkuberneride loend loetleb Mauritiuse riigipead kuninganna Elizabeth II esindanud kindralkubernerid alates riigi iseseisvumisest 1968. aastal kuni vabariigi väljakuulutamiseni 1992. aastal.
Vitino

Vitino on naftasadam Venemaal Murmanski oblastis Kandalakša rajoonis. Sadam asub Kandalakša lahe rannikul Beloje More jaama lähedal Kandalakša linnast lõuna pool. Vitino sadam on rajatud 1995. aastal. Kuni 2001. aastani töötas see hooajati, alates 2001. aastast töötab sadam aasta läbi. Sadamat kasutatakse peamiselt toornafta ja naftatoodete väljaveoks. Sadama läbilaskevõime on kuni 8 miljonit tonni aastas. Vitino sadama koduleht
Onega poolsaar

Onega poolsaar on poolsaar Venemaa loodeosas Arhangelski oblastis. Selle rannikut ümbritsevad Valge mere Onega laht edelast ja Dvina laht kirdest. Poolsaare kirderannikut nimetatakse Letni rannikuks. Poolsaare põhjapoolseim punkt on Uhnavoloki neem. Poolsaare kõrgeim tipp on 212 m. Poolsaarel on mitu väikest järve, mis on omavahel jõgedega ühendatud. Poolsaare pinnas on soostunud. Onega poolsaarest lääne pool asuvad Solovetsi saared. Poolsaarel paiknevad asulad Letnjaja Zolotnitsa, Lopšenga, Petrominsk Purnema ja Tamitsa.
Ketamiin

Ketamiin on keemiline ühend, mis IUPAC nomenklatuuris kannab nimetust 2-(2-kloorfenüül)-2-(metüülamino)tsükloheksaan-1-oon ja kuulub tsükloheksaani derivaatite hulka. Maailma Tervishoiuorganisatsiooni ravimijaotuse põhjal on tegemist üldanesteetikumiga. Ketamiinil on organismidele mitmesugune mõju ning anesteetiliste omaduste tõttu leiab ketamiin kasutamist ennekõike humaan- ja veterinaarmeditsiinis lühiajalise valuvaigistina väikeste operatsioonide puhul. Ketamiini kuritarvitatakse meelelahutuslikel eesmärkidel hallutsinatsioonide tekitamiseks. Ainet tarvitatakse valge pulbri, värvusetu vedeliku või valgete tablettide kujul. Süstitakse, tõmmatakse ninna või lisatakse jookidele, tablette neelatakse. Süstitud aine hakkab mõjuma 15 sekundi jooksul, muul viisil manustatult 10–20 minuti jooksul. Toime kestab 30–90 minutit, järeltoimet on tunda kuni ööpäeva jooksul. Ketamiin tekitab suurt vaimustust ja ebareaalsuse tunnet. Aja- ja kohataju moonduvad, nähakse nägemusi. Mõnedel tarvitajatel esineb kehast väljumise tunne. Ketamiin tekitab sõltuvust. Sõltlane tahab tunda aine mõju aina uuesti. Sama mõju saamiseks peab aga aine kogust aina suurendama. Ketamiini mõju all ei tunne inimene valu; võib ennast ja ka teisi rängalt vigastada. Mõnedel inimestel tekivad vägivalla- ja paanikahood; mõned kasutajad on jäänud vaimuhaigeteks. On juhtunud, et inimesele antakse ketamiini joogi sisse segatuna tema enese teadmata ja kasutatakse teda seksuaalselt ära. Mõnikord müüakse ketamiini ecstasy pähe. Koos teiste narkootikumidega tarvitamisel võib tekitada eluohtlikke hingamis- ja vererõhuhäireid. Silmaavad on normaalsed, aga pilk ainitine. Jäigad lihased ja liigutamisega on raskused. Valutunne puudub täiesti. Aeglane ja segane kõne. Kasutaja võib olla ärritunud, vahel ka vägivaldne. http://pubchem.ncbi.nlm.nih.gov/summary/summary.cgi?sid=9728 http://www.whocc.no/atcddd/
Märgutuled Padalaiul

"Märgutuled Padalaiul" on Eno Raua jutustus. Jutustuse peategelased on viis eri vanuses last: Epp, Keiu, Tõnn, Taavet ja Kristjan. Lapsed lähevad suvepuhkust veetma ühele eesti rannalaiule – Padalaiule, kus teeb suviti teadustööd nende ornitoloogist vanaisa. Vanaisa pole aga laste veidi varasemast saabumisest teavitatud ning ta ei viibigi laste saabumise ajal laiul. Lapsed püstitavad vanaisa "kadumise" kohta fantastilisi teooriaid ning hulljulgete ookeaniületajate eeskujul valmistavad kõrkjatest parve "Taara". Laiul viibiva seltskonna vastu hakkavad huvi tundma kaks rannaküla poissi Kaarel ja Aivar, kes salamisi laiul maabuvad, end sukkpükstest valmistatud peamaskidega maskeerivad, kuid ometi hetkeks linnalaste vaatevälja satuvad. Tegevustik võtab kiireid humoorikaid pöördeid, kuni selgub, et igasugused teooriad vanaisa kadumisest on olnud vaid mäng, võimalus muremõtteid eemale peletada. Lapsed kogunevad pärast mitmepäevast väsitavat laiul viibimist randa, kui saabubki paadiga nende vanaisa koos rannaküla poistega, kelles nad tunnevad ära neid kohutanud "sukapead".
Päris kriminaalne lugu

"Päris kriminaalne lugu" on esimene osa Eno Raua lasteraamatute triloogiast, mis ilmus 1972. aastal ühiste kaante vahel pealkirjaga "Lugu lendavate taldrikutega" all. Eesti Telefilm on teinud triloogia esimese ja kolmanda osa põhjal 1981. aastal lastefilmi "Keskpäev" (režissöör Raivo Trass). Tegevustik saab alguse nimetus Eesti väikealevis, kuhu saabub suvevaheajaks linnatüdruk Kärt. Kärdi võtavad vastu kolm poissi: Meelik, Jürnas ja Kaur. Kärt peatub Jürnase pere juures. Noormehed on esialgu nõutud, millist meelelahutust Kärdile pakkuda, et tal alevis igav ei hakkaks. Nad otsustavad alevipoiss Peetrilt üürida tema väikevenna Madise, hinnaga 20 kopikat tunnis, sest poisid on veendunud, et kõigile tütarlastele meeldib jännata väikelastega. Peetri sõbra Riho eestvedamisel varastatakse laps Jürnase juurest tagasi ning viiakse varjule Peetri tädi juurde maale. Üheskoos otsustatakse last otsima hakata, kuid "taksomeetri tiksumist" tuletatakse üürilevõtjatele silmakirjalikult meelde. Olukord saab ootamatu lahenduse, kui Madis, kes kannab ühelt pesunöörilt näpatud kleidikest, alevi tänaval koos Rihoga kleidi omanikule vahele jääb. Käre proua jagab Rihole hulga kõrvakiile. Olukorda sekkub Kärt, kes viib pisipoisi tema vennale Peetrile tagasi. Irooniliselt nõutakse Peetrilt leiutasu. Riho jääb varguse eest koduaresti, ehkki kleidi tegelik näppaja oli siiski Peeter, kes sooritas selle teo Riho abivalmil soovitusel.
Lugu lendavate taldrikutega

"Lugu lendavate taldrikutega" on teine osa Eno Raua samanimelisest triloogiast. Lugu areneb edasi vahetult pärast raamatus "Päris kriminaalne lugu" kujutatud sündmuste toimumist. Jürnasel õnnestub oma aias seltskonda pildistades fotole püüda ufod – poisid märkavad, et fotodel on salapärased tumedad laigud. Nad otsustavad kirjutada Tõravere observatooriumisse helkivate ööpilvede spetsialistile Ants Vipermannile, et asjaloos selgust saada. Vahepeal päästab Peeter koduarestist oma sõbra Riho (karistuse põhjust vt artikli "Päris kriminaalne lugu" alt). Nad maskeerivad Riho pea vahelejäämise hirmus marliga, nii et ainult silmad jäävad välja. Kummalise maskeeringuga noormeest peetakse tulnukaks ning alevis hakkavad liikuma kuulujutud ufode maandumisest muidu unises Eesti väikealevis. "Olendite" askeldamine ümber kohaliku lehmapidaja Naatri Leeni lehma tekitab alevis kiirituspaanika ning kõlakatele annab hoogu Jürnas, kes skafandriks peetud mesilasvõrku kandes mööda alevi aedu ringi jookseb, jälitades pereheitmisel olevat mesilassülemit. Olukord leiab lahenduse, kui Tõraverest saabub kiri. Teadlane selgitab lastele, et tumedad laigud fotol pole mitte ufod, vaid päikselaigud, mis tekivad alati, kui vastu valgust pildistada.
Telepaatiline lugu

"Telepaatiline lugu" on kolmas osa Eno Raua triloogiast, mis ilmus 1970. aastal tema kogumikus "Lugu lendavate taldrikutega". Suvel sõbrunenud alevipoiste Meeliku, Jürnase, Kauri ja linnatüdruk Kärdi ning teiselt poolt kahe alevipoisi Peetri ja Riho seiklused jätkuvad (eelmised osad on "Päris kriminaalne lugu" ja "Lugu lendavate taldrikutega"). Triloogia kolmandas osas tegeldakse varasemast rohkem südameasjadega. Kärdi suvevaheaeg maa-alevis hakkab lõppema ning Meelik kutsub ta surnuaiale, et talle midagi tähtsat öelda. Kaur ja Jürnas märkavad Meeliku ja Kärdi kahtlast kadumist ning avastavad Jürnasel telepaatilised võimed, mille abil nad ka surnuaiale saabuvad. Kärdi vastu on vahepeal hakanud huvi tundma ka Peetri sõber Riho, kes juba triloogia esimeses osas kujutatud Peetri väikevenna Madise kaudu proovib Kärdile läheneda. Riho teeb plaani lüüa Meeliku, Jürnase ja Kauri ning Kärdi vahele kiil, kasutades selleks Madist ning alevitüdrukut Marjut, kellega Rihol on hea läbisaamine. Peeter kutsub Kärdi jalutama ning "juhuslikult" satutakse Marju aeda. Algab luuremäng, mis lõpeb Riho armetu vahelejäämisega ja tema plaanide ilmsikstulekuga. Poiss hüppab tänava ääres seisva auto furgooni ning sõiduk liigub paigast – auto sõidutab Riho kaugele võõrale maanteele. Telepaatia abil ei õnnestu Jürnasel aga Rihot alevisse tagasi meelitada ning lapsed on sunnitud koos Riho isaga (kes on ametilt taksojuht) minema Rihot otsima. Poiss leitakse ning sõidutatakse rahvast täis tuubitud taksoga alevisse tagasi. Riho isa teatab, et sõidu eest tasub karistuseks Riho. Kärt aga peab ikkagi linna sõitma. Meelik ja Kärt lepivad kokku, et jäävad kirjasõpradeks.
Jälle need naksitrallid. Esimene raamat

"Jälle need naksitrallid" on kolmas raamat Eno Raua naksitrallilugude lasteraamatusarjas. Triumfiga lõppenud võitlus rottidega on naksitrallidest teinud kuulsused - autogrammikütid ja pilgud jälitavad neid kõikjal. Kolmik otsustab sõita puhkusele, linnakärast eemale mere äärde, ent linnast ei õnnestu kuidagi lahkuda rahvamasside tõttu, mispeale otsustatakse ööbida hotellis, kus aga lahkumispäevale eelnenud ööl külastab neid üksik lasteta daam, kes ütleb, et tal oli äsja koer surnud vanadusse ja ta sooviks endale vestluskaaslaseks/lemmikloomaks naksitralli, neist kõige paremini sobiks talle Sammalhabe. Sammalhabe aga ütleb, et ta oma sõpru maha ei jäta. Kui aga Sammalhabe läheb öösel õue koeraputkasse magama, varastab daam ta öösel kandekotis ära. Järgmisel hommikul, kui Muhv ja Kingpool valmistuvad linnast lahkuma, ei ole Sammalhabet kusagil ning nad aimavad halba, et Sammalhabemele võis keegi peale astuda. Nad hakkavad sõpra otsima ning juhused viivad nad haiglas kokku loomaaia töötaja Voldemariga, kellele on elevant peale astunud. Edasi otsides satub neile peale väike pruun segavereline koer, kes asub nende furgoonautot taga ajama. Muhv otsustab Krae endale lemmikloomaks võtta, hotelli tagasi jõudes meenub Muhvile kohtumine daamiga eelmisel õhtul ja et daam oligi see, kes Sammalhabeme ära varastas. Samal ajal hääbub naksitrallide kuulsus, rahvast huvitab nüüd hoopis maailma kõige pikem mees, kellega ka Muhv ja Kingpool kokku saavad. Järgmisel päeval on daam nõus Sammalhabemega parki jalutama minema, kuigi paneb ta oma vana koerarihma otsa. Pargis satuvad neile peale Muhv ja Kingpool, kes parasjagu jalutavad Kraega ja hakkavad neid taga ajama, kuid daamil õnnestub kinni püüda vaba takso. Sammalhabe aga poetab avatud taksoaknast välja pohli, juhtides nii Muhvi ja Kingpoole daami koduni. Kui Sammalhabe on väsinud, tõstab daam ta harjavarre otsa riputatud kandekotiga aknast välja (daam nimelt võimaldab Sammalhabemel magada värskes õhus, nagu viimane on harjunud), kust Sammalhabe viskab veel ühe pohla alla. Kuna kandekott ripub neljanda korruse kõrgusel, ei tule nad kuidagi päästmise ideele, mispeale otsustavad nad minna uuesti Voldemari külastama. Mees leiab eneses nii palju hingejõudu, et tõuseb haiglavoodist ja toob öösel loomaaiast oma elevandi, kes londiga tõstab Sammalhabeme daami akna pealt alla. Daam jätab Sammalhabemega hüvasti, lahkumine on kurb, ent seda aitab leevendada Voldemar, kellega daamil kohe hea klapp tekib. Naksitrallid lahkuvad linnast - mere poole, puhkusele. "Naksitrallid. Esimene raamat" (1972) "Naksitrallid. Teine raamat" (1975) "Jälle need naksitrallid. Teine raamat" (1982)
Kabala (täpsustus)

Kabala võib tähendada mitut asja: Kabala on juudi müstikatraditsioon; Sierra Leones on Kabala linn; Filipiinidel on Kabala jõgi; Malaisias on Kabala jõgi; Kabala on Kreeka asula Kavála (Καβάλα) eestikeelne rööpnimi. Eestis on kolm Kabala-nimelist asulat: Kabala küla Järva maakonnas Türi vallas Kabala asundus Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Kabala küla 1977. aastani Raikküla vallas. Nimi ennistati 2017. aastal. Kabala raudteejaam Viru-Kabalas Tallinna-Narva raudteel Viru-Kabala küla Vinni vallas Kabala-Suurküla Vinni vallas Kabala-Vabatküla Vinni vallas endine Kabala vald Järva maakonnas (1991–2005) endine Kabala vald Viljandimaal (aastani 1939) endine Kabala vald Viljandimaal (aastani 1950) endine Kabala vald Harjumaal (aastani 1939) Kabala oja Rapla maakonnas (suubub Vigala jõkke) Kabala peakraav Järva maakonnas (suubub Navesti jõkke) Kabala soo Lääne-Virumaal Kabala villaveski Kabala mõis Pilistvere kihelkonnas Kabala mõis Rapla kihelkonnas Kabala mõis Viru-Nigula kihelkonnas
Brutus Troojast

Brutus oli Aenease järglasest esimene müütiline brittide kuningas. Teda on oma töödes maininud Nennius ja Geoffrey Monmouthist.
Locrinus

Locrinus oli müütiline Inglismaa kuningas, Brutuse vanim poeg. Pärast Brutuse surma jagati Britannia tema poegade vahel: Locrinus sai Loegria (Inglismaa), Albanactus Albany (Šotimaa) ja Kamber Cymru (Walesi) kuningaks. Locrinus valitses kümme aastat ja hukkus lahingus oma naise Gwendoleni vastu.
Gwendolen

Gwendolen oli müütiline brittide kuninganna, Locrinuse naine. Pärast Locrinuse võitmist ja surma lahingus valitses Gwendolen viisteist aastat, loobus seejärel oma poja Maddani kasuks ja elas Cornwallis. Ta oli Saamueli, Aeneas Silviuse ja Homerose kaasaegne.
Maddan

Maddan oli müütiline brittide kuningas, Locrinuse ja Gwendoleni poeg. Ta valitses nelikümmend aastat.
Mempricius

Mempricius oli müütiline brittide kuningas, Maddani poeg. Ta valitses kakskümmend aastat. Pärimuse järgi hukkus ta jahikäigul kui teda ründas kari hunte. Tema kaasaegsed olid Saul ja Eurysthenes.
Ebraucus

Ebraucus oli müütiline brittide kuningas, Mempriciuse poeg. Ta valitses 39 aastat.
Lovati jõgi

Lovat (valgevene Ловаць, vene Ловать) on jõgi Valgevenes ning Venemaa Pihkva ja Novgorodi oblastis. Algab Haradoki kõrgustiku jalamilt Lovatetsi järvest, voolab valdavalt põhja, suubub Ilmjärve, moodustades delta. Jõe pikkus on 530 km, valgla 21 900 km². Jõel on laevatatavaid lõike 112 km pikkuselt. Jõe ääres on muu hulgas Velikije Luki ja Holm. Ta oli osa teest varjaagide juurest kreeklaste juurde.
Jälle need naksitrallid. Teine raamat

"Jälle need naksitrallid. Teine raamat" on neljas ja ühtlasi viimane raamat Eno Raua naksitrallilugude lasteraamatusarjas. Naksitrallid on pärast sekeldusi jõudnud loodusesse. Nad peatavad oma furgoonauto, et ojast vett varuda, kuid Muhv satub emahundi küüsi, kes ta oma pessa kutsikatele mängimiseks veab. Kingpool ja Sammalhabe alustavad ennastsalgavat võitlust sõbra elu eest. Hundipesale satuvad aga peale koduloouurijad, kes avastavad sealt Muhvi hundikutsikate keskelt ja arvavad, et ta on huntide kasvandik. Kuna koduloouurijad arvavad, et Muhvile peaks toorest liha muretsema, seavad nad üles kaks jäneselõksu, millesse langevad aga huntide eest põgenedes Kingpool ja Sammalhabe, kelle nad aitavad alla. Muhvi on nad pannud oma seljakotti, kuid öösel roomab Muhv kotis vargsi lõkke äärde ja põletab nii kotti augu, pääseb põgenema ja jõuab tagasi furgoonautosse. Kolmikust tormakaim, Kingpool, kuuleb koduloouurijate juttu pealt ja hakkab kahtlustama, et Muhv ongi huntide seast pärit ning tegelikult tunneb end huntide keskel hästi. Ta otsustab üksinda edasi rännata. Sammalhabe saab varsti Muhviga kokku ja ütleb seda Muhvile, mispeale ehmatuse ja kurvastuse tõttu teeb Muhv liiklusõnnetuse – kihutab furgoonautoga metsateel kahe puu vahele. Auto uksed kiiluvad kinni ning kaks naksitralli jäävad vee ja toiduta autosse lõksu. Kingpool aga mõistab oma arutust ning naaseb ja päästab sõprade elu. Üheskoos jõutakse lõpuks ometi mere äärde ning lasteromaan lõpeb kolme naksitralliga kuulamas lainete laksumist. "Naksitrallid. Esimene raamat" (1972) "Naksitrallid. Teine raamat" (1975) "Jälle need naksitrallid. Esimene raamat" (1979)
Naksitrallid. Esimene raamat

"Naksitrallid" on Eno Raua lastele suunatud romaanitetraloogia esimese raamatu pealkiri. Jutustus saab alguse kolme naljaka mehikese – Muhvi, Kingpoole ja Sammalhabeme – juhuslikust kohtumisest ühe linnakese jäätiseputka ees. Selgub, et kõik kolm on üksikud, ning nad otsustavad kampa lüüa ja Muhvi mugava furgoonautoga üheskoos edasi rännata. Linnakest aga painab kassinuhtlus, kuna üks vanainimene toidab arutult kasse – loomadele läheb kogu piim ja kala, mis tekitab linnas pööraseid liiklusummikuid. Naksitrallid meelitavad kassid Kingpoole mänguasja, ratastel hiire abil metsa. Sellega aga lugu ei lõpe, kuna vanainimene on teiste kasside hulgas kaotanud oma kassi – Alberti ning naksitrallid otsustavad vanainimest aidata. Muhv ja Kingpool põgenevad furgoonautoga kasside eest järve peale, kus nad otsustavad keeduspiraali abil järvevee ära keeta ning enne keedetud vee mahasadamist kassid järve keskel olevale saarele meelitada. Plaan õnnestubki ning kassid jäävad saare peale lõksu. Samal ajal on metsa jäänud Sammalhabeme habemesse teinud pesa lind ning hoolimata kasside ohust aitab Sammalhabe linnul järglased üles kasvatada. Üks hall kass, kes otsustab neid rünnata, kukub aga püünisesse ning ta viiakse vanainimese juurde tagasi, kus pärast kassi pesemist selgub, et tegemist on tema Albertiga. Loo lõpuks saavad naksitrallid aurahad edukalt lõppenud kassivastase võitluse eest. "Naksitrallid. Teine raamat" (1975) "Jälle need naksitrallid. Esimene raamat" (1979) "Jälle need naksitrallid. Teine raamat" (1982) Naksitrallid. Kohtumine jäätiseputka juures (katkend raamatust)
Naksitrallid. Teine raamat

"Naksitrallid. Teine raamat" on Eno Raua lasteraamat. Naksitrallilugude teine raamat arendab ökotasakaalu teemat edasi. Naksitrallid, värsked auraha kavalerid, satuvad oma rännakul Kingpoole lapsepõlveradadele lossivaremetes. Varemetes nähakse mõningaid rotte, mis viib Muhvi verest välja, kuid Sammalhabe soovitab selle peale rahustavat teed. Teematerjali korjama minnes astub Kingpool kogemata peale rästikule, kelle Sammalhabe paneb endale taskusse ja otsustab terveks ravida, pannes talle nimeks Rudolf. Peale teejoomist, kui Sammalhabe on läinud Rudolfile piima tooma, ning samal ajal Muhv ja Kingpool magavad, varastab harakas Kingpoole rinnast helkiva auraha ja lendab sellega mäe otsast paistvate lossivaremete juurde, kus kasvava männi otsas on linnu pesa. Naksitrallid suunduvad auraha ära tooma, kuid varemetes avanev pilt on õõvastav – paik on koduks tervele rotikarjale! Tänu Sammalhabeme toodud rassitaimele läheb naksitrallidel läheb korda pääseda puu otsa, kust Kingpool leiab pesast oma ammukaotatud ragulka üles, kuid kui rassitaim ära närtsib, jäävad nad puu otsa rottide kätte lõksu. Kingpool kukub puu otsast alla ja jääb tigeda roti ette, kuid Rudolf roomab Sammalhabeme taskust välja ja hammustab rotti, mispeale Kingpoolel õnnestub ronida tagasi puu otsa puuõõnsusesse. Puutüve sees olevas haraka varakambris süstematiseeritakse ja pannakse kirja kogu sinna aegade jooksul kokkukantud vara, lisaks annavad naksitrallid tõotuse, et kui nad peaksid kunagi sealt eluga pääsema, peavad nad ka saarelt kassid ära päästma. Ühtäkki aga rotid lahkuvad varemetest ning sõbrad pääsevad puu otsast alla. Nad võtavad haraka varanduse kaasa ning suunduvad linna, et leid loodusloomuuseumile annetada. Linnas aga selgub, et pärast kasside kadumist (esimeses osas), on needsamad rotid linnakese vallutanud. Valitseb kaos ja eriolukord, rahvas põgeneb, üles on seatud kontrollpunktid jne. Naksitrallid mõistavad, et omal ajal kasse linnast välja meelitades käitusid nad tormakalt ning meelitavad kassid rahva juubeldamise saatel linna tagasi. Raamatu lõppakordina kirjutab Sammalhabe loodusmuuseumi raamatusse pühenduse "Looduses peab valitsema tasakaal!". "Naksitrallid. Esimene raamat" (1972) "Jälle need naksitrallid. Esimene raamat" (1979) "Jälle need naksitrallid. Teine raamat" (1982)
Kaili Sirge

Kaili Sirge (sündinud 23. juulil 1983) on Eesti murdmaasuusataja. Kaili Sirge FIS-i kodulehel (inglise)