laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Volmari Püha Siimoni kirik

Volmari Püha Siimoni kirik on luteri kirik Lätis Valmieras aadressil Bruņinieku iela 2. See on endine Volmari kihelkonna kihelkonnakirik, praegu kasutab seda Valmiera Siimona ja Juuda kogudus. Kirik on arhitektuurimälestisena riikliku kaitse all. Esimene kirik rajati Valmierasse aastal 1224. Kuna see pühitseti Siimona ja Juuda nimepäeval, siis sai kirik Siimona järgi nime. Aastal 1281 ehitasid Liivi ordumeister ja Riia peapiiskop koos kivist Volmari kiriku, mis keskajal ka linna kaitsesüsteemi kuulus. Wartberge Hermanni Liivimaa kroonikas on mainitud, et kui Johann I von Lunen suri, olid kirikud ehitatud Volmarisse, Astijärvele, Võnnusse ja Trikātasse. Algne hoone oli tõenäoliselt romaani stiilis basiilika. Aastaks 1613 oli Liivi sõja üle elanud kirik kriitilises seisus. Selle katus oli sisse langenud ja seinad varisemisohtlikud. Selle remont algas rootsi ajal. Aastal 1644 valmis kiriku praegune kellatorn. Põhjasõja ajal rüüstasid aastal 1702 linna Vene väed, kannatada sai ka kirik ja kogu selle sisustus hävis, nii et aastal 1710 tuli hakata kirikut remontima. Seejärel elas kirik enne aastat 1720 üle mitu tulekahju, nii et aastal 1720 alustati taas remonti, mille käigus ehitati tugevamaks hoone võlvid. Aastal 1738 tabas kirikutorni välk ja see hävis tules. Tuli ehitada uus torn, selle käigus pandi torni tippu praegune kukekujuline tuulelipp. Aastal 1780 annetas Kauguri mõis kirikule oreli. Aastal 1818 remonditi kiriku torni, selle käigus ehitati tornikiiver kõrgemaks. Aastal 1831 tabas kirikutorni välk ja kiivriosa hävis tules. Järgmisel aastal varustati taastatud torn piksevardaga. Esimese lätlasest kirikuõpetaja sai kirik endale aastal 1883, mil õpetajaks sai Jānis Neilands. Aastal 1886 annetas Kokmuiža mõis kirikule selle praeguse oreli. Aastal 1908 remonditi kiriku sisemust, hoone sai uue interjööri. Aastal 1963 võeti vastu otsus, et kirik tuleb kontserdisaaliks ümber ehitada. Aastal 1964 konfiskeeriti kirik sealselt koguduselt ning aastal 1972 avati hoone kontserdisaali ja Valmiera koduloomuuseumina. Kogudus sai kirikus jumalateenistusi alustada aastal 1988, ametlikult sai see hoone tagasi aastal 1996. http://mantojums.lv/lv/piemineklu-saraksts/6922/ Caune A., Ose I. Latvijas viduslaiku mūra baznīcas. 12. gs. beigas – 16. gs. sākums. Enciklopēdija. Rīga: Latvijas vēstures institūta apgāds, 2010. – 441. lk lk 517, Materialen zur Kirchengechichte, E. H. von Busch Vitolds, M. (2007) Latvijas luterāņu baznīcas: vēsture, arhitektūra, māksla un memoriālā kultūra. 4. sējums. Rīga: SIA „DUE” "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. september 2018. Vaadatud 6. septembril 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.zudusilatvija.lv/objects/object/43/ Koguduse koduleht
Osterode kreis

Osterode oli kreis Alam-Saksimaal, Saksamaal. Kreisi pindala oli 636 km². 2014. aastal elas seal 73 793 inimest. Seda osa Harzi mägedest valitsesid alates 12. sajandist Welfid. Osterode oli Grubenhageni vürstkonna keskus, mis oli üks Braunschweig-Lüneburgi väikeriik. Hiljem sai sellest Hannoveri osa, mis omakorda läks 1866. aastal Preisi kuningriigile. 1885. aastal rajas Preisi valitsus kreisid, Osterode nende seas. 1. novembril 2016 lakkas Osterode olemast eraldi kreis ja ühendati Göttingeni kreisiga. Rohkem kui 2/3 kreisi pindalast hõlmas Harzi mägede edelaosa, sealhulgas Harzi rahvuspark lõunaosa. Hannoveri-Braunschweigi-Göttingeni-Wolfsburgi metropolipiirkond
Qinā kubernerkond

Qinā kubernerkond on 1. järgu haldusüksus Egiptuses. Hõlmab lõigu Niiluse orust. https://www.citypopulation.de/Egypt-Cities.html Qinā kubernerkonna koduleht (araabia ja inglise keeles)
Isamees

Isamees, ka pulmaisa või mõõgaisa või saajavanem oli eesti pulmapeo peategelane ja juht, enamasti peigmehe vanim ja autoriteetseim abielus sugulane. Ta esindas pulmakombestikus peiupoolseid pulmalisi, olles peigmehe eestkõneleja juba kosjades. Läbi aegade on tal olnud eri paikades muidki nimesid: ninamees, peiuisa, raudkäsi, saajavanem. Varasematel aegadel kandis isamees pulmas valget rätti õlgadel ja vööl või käes mõõka, mis 19. sajandil enamasti olid puust mõõkade imitatsioonid. Pulmatseremoniaali aitasid tal juhtida peiupoisid, vallalised noormehed. Isameheks valiti vanem sõnaosav mees, algselt ilmsesti suurpere vanem. Ta oli peiu peamine abiline, kosjade läbiviija, pulmade korraldaja ja pulmarongi juht. Nõutav oli isamehe sõnaosavus ja kommete tundmine. Ta istus söögilaua otsas noorpaari lähedal, oli kesksel kohal rahakorjamisel. Isamehe partner pulmas oli mõrsja sugulane - kaasanaine. Isamehe ülesandeid: oli sõitudel kõige ees, keegi ei tohtinud temast mööda sõita (Hageri); tuppa minnes oli õlletoobiga kõige ees, kaasanaine paeltega järel (Hanila); näitas pulmalistele raha eest pruuditanu (Pühalepa), istus lauaotsas ja jälgis, et süüa oleks (Karksi), pidi jälgima, et pruut ei saaks üksi teiste meestega kokku või et mõni mees ei saaks vägisi pruudi manu minna (Tarvastu); pidi olema laulumees (Rõuge); ütleb tanutamise sõnad (Räpina); pani noorpaari magama (Vastseliina.) Ülo Tedre. Pulmasõnastik I[alaline kõdulink] Ülo Tedre. Pulmasõnastik III Etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn. 1995. lk 28 Eesti rahvakultuur. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2008. lk 317 Eesti rahvakultuuri leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 45 Isamees, ERM Fk 2623:9, Eesti Rahva Muuseum, [1]
Avatud Kihnu Fond

Avatud Kihnu Fond oli Eesti sihtasutus, mis tegutses 1992-2015.[viide?] Sihtasutuse esimees oli Anneli Akermann. Sihtasutus korraldas muu hulgas Kihnu päevi. Sihtasutus on välja andnud ka Kihnu Lehte. https://arhiiv.err.ee/vaata/kihnlased-suvi-1994 (vaadatud 06.09.2018)
Kõpu majaka fond

Kõpu majaka fond on Eesti Rahvuskultuuri Fondi üks allfonde, mille eesmärk on edendada ja toetada Hiiumaa kultuurielu. Fond asutati 24. juulil 1999 Kõpu majaka juures Eri Klasi algatusel. Sel päeval toimus majaka juures üritus "Pasuna ja pika puuga". Fondist jagatakse igal aastal 500 eurot. http://www.erkf.ee/allfondid/kopu-majaka-fond (vaadatud 06.09.2018) Kõpu majaka fondist Eesti Rahvuskultuuri Fondi kodulehel
Mätta fond

Mätta fond oli Eesti muusikafond, mis toetas alternatiivkultuuri. Fondi rahastati 27. novembril 1996 Tallinnas Von Krahli baaris toimunud Ülari "Mätas" Olliku mälestuskontserdi sissetulekutest. Fond andis 1997–2004 välja 6-osalist plaadiseeriat "Mätta fondi 25 kuldset lööklaulu". Mätta fond E-kataloogis ESTER (vaadatud 06.09.2018)
Thorth Føghæ

Thorth Føghæ, Taani hindamisraamatus mainitud Eestimaa vasall 13. sajandil. Taanlane, kelle päritolu ja genealoogiliste seoste kohta puuduvad andmed. Talle kuulus 23-adramaaline Kiæppækylæ Hageri kihelkonnas (Haccriz), mis oli varem kuulunud Hilwardile ja Thidericile. 1452. aastal kuulus küla Pajaka mõisnikule Berndt Tidteverile, asus mõisast eraldi Hageri kihelkonnas (mõis Nissi kihelkonnas), võis varem vahest (vielleicht) olla iseseisev valdus. 20. sajandil Pajaka mõisa Käbiküla Hageri kihelkonnas. https://www.sa.dk/ao-soegesider/billedviser?epid=17004022#123495,18115083 Taani hindamisraamat, leht 41v. Paul Johansen. Die Estlandliste des Liber Census Daniae. Reval, Kopenhagen 1933, S. 780.
Lēdurga vald

Lēdurga vald (läti keeles Lēdurgas pagasts) on vald Lätis Sigulda piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Krimulda vallaga, Limbaži piirkonna Vidriži ja Limbaži vallaga ning Cēsise piirkonna Straupe vallaga. Valla pindala on 162,7 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1469 inimest. Valla keskus on Lēdurga küla, vallavanem 7. septembri seisuga 2018 puudus. Aastal 1935 oli valla pindala 146,9 km². Aastal 1945 moodustati vallas Lēdurga ja Kaktiņi külanõukogu, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti need külanõukogud taas ühtseks Lēdurga külanõukoguks. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Krimulda piirkonda. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Lēdurga luteri kirik, selle piirdemüür ja väravad, kantsel, kantsliuks, portaalid ning altar. Ķipukalni muinaskalmed ja Vecpapini muinaskalmed on regionaalse kaitse all. Kohaliku kaitse all on paljude rahvajuttude tegevuspaik Vasiļase mägi ehk Peetriküngas. Väärtuslikuks objektiks peab muinsuskaitseamet veel Lēdurga kirikukõrtsi. Valda jäävad 1,13 km² suurune Aģe järv ja 3,114 km² suurune Aijaži järv. Valla läänepiiril voolab Brasla jõgi, vallast algab Aģe jõgi. Looduskaitse all on Aijaži mõisa lehis, Dzelzkaļi lehis, Vecapiņi pärn, Kupčase pajud, Kuguļi teine tamm, Romeži tamm, Lēdurga dendropark, Lēdurga metsapark "Zaļā birzs", Lēdurga pärn, Lēdurga mõisa tamm, Mudurgase paju, Mudurga hiidrahn, Viesturi tamm, Zaļā mõisa pärn, Mācītājmuiža tammed, Pandase vaher, Kliesmetese tammed, Dzirnieki tamm, Tintuļi tamm, Tintuļi pärn, Lode mõisa tamm, Lode allee pärnad, Leitīši tamm, Vaļļese paju, Sviņķi kask, Nauda mäe tamm, Avotmuiža lehis, Avotmuiža tsuugad, Avotmuiža kuusk (Kanada kuusk) ja Burtnieki tamm, lisaks kasvab seal arvukalt nimetuid looduskaitsealuseid põlispuid. Vallas asub 130 hektari suurune Linezersi hoiuala, lääneossa jääb osaliselt Lauga soo hoiuala põhjaossa aga osaliselt Pemme soo ja Suursoo hoiuala. Aastal 2011 elas vallas 1359 lätlast, 53 venelast, 17 valgevenelast, 8 ukrainlast, 4 poolakat ja 5 leedulast. Valla külad: Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās. Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde. Krimuldas novads, vaadatud 7. september 2018 Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Lēdurga vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Vilniuse kunstiakadeemia

Vilniuse kunstiakadeemia (leedu keeles Vilniaus dailės akademija, lühend VDA) on Leedus Vilniuses asuv kunstiakadeemia. VDA rektor on Audrius Klimas. VDA asutati 1793 Vilniuse ülikooli arhitektuuriosakonnana. Osakond tegutses aastani 1832, kui ülikool Venemaa keisri käsul suleti. Ülikool koos kunsti- ja arhitektuuriosakonnaga avati uuesti 1919. 1919-1990 oli VDAga seotud mitmeid ümberkorraldusi ja ümbernimetamisi. Tänapäevane kunstiakadeemia tegutseb aastast 1990. Näiteks õppeaastal 2010/2011 õppis VDAs 1928 õpilast. VDA koduleht
Leedu muusika- ja teatriakadeemia

Leedu muusika- ja teatriakadeemia (leedu keeles Lietuvos muzikos ir teatro akademija) on riiklik kõrgkool Leedus Vilniuses. Kooli direktor on Judita Žukienė. Kool asutati 1933. Koduleht
Autorihüvitusfond

Autorihüvitusfond (lühendatult AHF) on Eesti sihtasutus, mille eesmärk on maksta hüvitisi (autorihüvitis) autoritele ja autoriõiguste omajatele avalikest raamatukogudest teoste laenutamise ja reprograafilise reprodutseerimise eest. AHFi asutasid 2004 Eesti Kirjanike Liit, Eesti Kirjastuste Liit ja Eesti Kujundusgraafikute Liit. http://ahf.ee/ (vaadatud 06.09.2018) Sihtasutuse koduleht
Uno Sibula fond

Uno Sibula fond (ka Professor Uno Sibula fond) on Eesti Rahvuskultuuri Fondi üks allfonde, mille eesmärk on toetada kirurgide ja kirurgia residentide koolitust ja täiendusõpet. Fond asutati 1997 perekond Sibula eestvedamisel. Fondist jagatakse igal aastal 3000 eurot. http://www.erkf.ee/allfondid/professor-uno-sibula-fond (vaadatud 06.09.2018) Fondist Eesti Rahvuskultuuri Fondi kodulehel
Boulogne-Billancourt

Boulogne-Billancourt on linn Prantsusmaal Hauts-de-Seine'i departemangus, Pariisi eeslinn. Piirneb Pariisi 16. linnaosaga ja põhjas Boulogne'i metsaga. Linnas asub Renault' peakontor. École supérieure des sciences commerciales d'Angers Populations légales 2021 Boulogne-Billancourt'i koduleht
Newfoundlandi ja Labradori lipp

Newfoundlandi ja Labradori lipp on Kanada provintsi Newfoundland ja Labrador lipp. See võeti kasutusse aastal 1980 ning selle kujundas Newfoundlandi kunstnik Christopher Pratt. Lipu kujundus kiideti provintsi poolt heaks mõõtmetega 2:1 28. mail 1980. Lipp võeti kasutusele oma laiahaardelise sümbolismi pärast. Sinine värv tähistab merd, valge lund ja jääd, punane newfoundlandlste ja labradorlaste raskusi, kuldne sümboliseerib nende enesekindlust. Sinised kolmnurgad on lugupidamisavalduseks Suurbritannia lipule ning tähistavad Newfoundlandi ja Labradori Briti päritolu. Kaks punast kolmnurka tähistavad provintsi kahte ala – maa-ala ja saart. Kuldne nool näitab Pratti arvates "helgema tuleviku" suunas. (Lipu sinine vasak osa meenutab Šotimaa lippu, millest ka Suurbritannia lipp saab oma sinise tausta)
Adelaide'i Eesti Muinsuskaitse Selts

Adelaide'i Eesti Muinsuskaitse Selts on Austraalia eestlaste selts, mis tegeleb muu hulgas muinsuskaitse küsimustega. 1994 asutas selts Adelaide'i Eesti Muinsuskaitse Seltsi fondi, millega toetatakse Estonia teatri tegevust. http://www.erkf.ee/allfondid/adelaide-i-eesti-muinsuskaitse-seltsi-fond (vaadatud 06.09.2018)
Peiupoisid

Peiupoisid olid Eesti talupojapulmas vallalised noormehed, peigmehe saatjad ja isamehe abilised. Peiupoiss oli isamehe järel tähtsam saajarahva pulmategelane (algselt peiu sugulane). Tunnusmärgiks pulmamõõk, lehv või roos rinnas (pruutneitsi kingitus), risti üle õla köidetud valge linik (tavaliselt seoti mõrsjakodus). Peiupoiste arv oli vaba, tavaliselt 2-3 (jõukamas pulmas ka rohkem), peiupoiste arv vastas pruuttüdrukute arvule. Peiupoiss oli peiu (ja mõrsja) vahetu saatja ja otsene abiline. Tal paiguti erinevad ülesanded olid: peiu ja mõrsja kirikusse saatmine ning koju toomine, pulmarongi saatjate ees sõitmine või ratsutamine, pulmarongist etteruttamine, õlletoomine, mõrsja saatmine vanemate kodunt peiukoju. Ta oli veimekirstu valvaja, äia-ämma kohaletooja, pulmasõitudel peiu kutsar, raha korjamisele õhutaja. Peiupoiss ja pruuttüdruk moodustasid paari, olid tegevad noorpaari magamaviimisel ja hommikusel äratamisel. Lääne-Eestis oli nõutav koosmagamine. Annete jagamisel sai peiupoiss täied anded. Eesti rahvakultuuri leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 67 Ülo Tedre. Pulmasõnastik II
Emme ja Viliemes

Emme ja Viliemes olid eestlastest abielupaar 13. sajandil mõõgavendade meistri Volkewini valitsusajal. Nad päästsid kahe (1223. aastal?) Viljandis vangistatud orduvenna elu. Emme toitis oma mehe nõuandel neid salaja, loopides neid selle varjamiseks kividega. See tõi talle hiljem palju kasu: ta jäi kõigist maksudest vabaks. Lugu on kirjeldatud Liivimaa vanemas riimkroonikas (värsid 759–802).
Europos Parkas

Europos Parkas (ka Euroopa park, Euroopa Keskpunkti Muuseum) on vabaõhumuuseum Leedus Vilniuse rajoonis Joneikiškėsi külas. Muuseum on keskendunud nüüdisaegse kunsti eksponeerimisele. Muuseumi eksponaadid rõhutavad ja viitavad koha erilisusele: Euroopa geograafilisele keskpunktile. See muuseum on Leedu üks külastatavamaid kohti. Muuseum asutati 1991 Leedu skulptori Gintaras Karosase initsiatiivil. Muuseumis on muu hulgas näha maailma suurimat kunstiteost: LNK Infopuud. http://www.europosparkas.lt/kt_kalbos/index-ee.htm (vaadatud 06.09.2018) Muuseumi koduleht
Eloff

Eloff on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Nkangala ringkonnas Victor Khanye vallas. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Eloffi elanikest valgeid 66,73%, mustanahalisi aafriklasi 31,28%, värvilisi 1,56% ja India või Aasia päritolu inimesi 0,40%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 63,84% inimesi, suulu keelt 11,92%, inglise keelt 7,33%, ndebele keelt 4,61%, pedi keelt 2,92% ja sotho keelt 2,32%. https://census2011.adrianfrith.com/place/867008
Achtung! Lobjakas

"Achtung! Lobjakas" on Ahto Lobjaka Euroopa-teemaline autorisaade Raadio 2 eetris. Saatetund on eetris iga nädal esmaspäevast neljapäevani kell 13.05 ja koosneb kolmest osast. Esimeses tutvustab Lobjakas Euroopa lehtede päevateemasid, teises saavad kuulajad stuudiosse helistada või võtta osa saate kodulehe ja sotsiaalmeedia kaudu, kolmandas toimub intervjuu päevakülalisega. Avasaade läks eetrisse 3. septembril 2018. Esimeste saatekülaliste seas olid näiteks välisminister Sven Mikser ja kaitseminister Jüri Luik. "Achtung! Lobjakas" koduleht
Awwinorm

Awwinorm oli Avinurme valla ajaleht. Nimi Awwinorm on Avinurme saksakeelne nimi. Ajaleht ilmus vahemikus 2009 juuni – 2017 november, enne seda ilmus 1997– 2008 aastatel Avinurme Valla Leht. Ajalehte andis välja Avinurme vallavalitsus. Ajalehel oli 12 lk ja oli tasuta. Trükiti trükikojas Vali Press. Mustvee Valla Teataja Awwinorm E-kataloogis ESTER (vaadatud 07.09.2018) Awwinorm E-kataloogis ESTER Digari - Awwinorm
Assuan

Assuan (ar اسوان Aswān) on linn Egiptuses, Assuani kubernerkonna keskus. Ta asub Niiluse ääres riigi lõunaosas. Assuani pais http://www.webcitation.org/69vqm5SxG
Pärl (kohvik)

Pärl oli kohvik Tallinnas aadressil Pikk tänav 1.. Kohvik avati 1934. Aastani 1944 kandis see nime Toomi. Nõukogude ajal nimetati kohvik ümber Pärliks.. Kohvik oli eriti hinnatud oma kondiitritoodete pärast.. Andres Klemet, Tallinna vanad kohvikud, Kultuur ja Elu, 4/2009 (vaadatud 07.09.2018) Andres Klemet, Tallinna vanad kohvikud, Kultuur ja Elu, 2002
Linden

Linden võib tähendada järgmist: Linden (aadlisuguvõsa) Linden, endine küla ja linn, praegu osa Hannoverist Linden, linn USA-s New Jersey osariigis Linden, küla Kanadas Linden, kohvik Tallinnas ...
Linden (kohvik)

Linden oli kohvik Tallinnas aadressil Narva maantee 4. Kohvik tegutses aastatel 1917–1929. Kohvikut külastasid peamiselt loomeinimesed, näiteks kirjanikud. Kohvikuhoone hävis 1944. aastal märtsipommitamise käigus. http://kultuur.elu.ee/ke498_kohvikud.htm (vaadatud 07.09.2018) Andres Klemet, Tallinna vanad kohvikud, Kultuur ja Elu, 2002
Maikrahv (restoran)

Maikrahv on restoran Tallinnas aadressil Raekoja plats 8.. Restorani omanik on OÜ Honeywell. Varem tegutses samas kohas kohvik Marcelle. http://kultuur.elu.ee/ke498_kohvikud.htm (vaadatud 07.09.2018) Restorani koduleht Andres Klemet, Tallinna vanad kohvikud, Kultuur ja Elu, 2002
Tuljak (restoran)

Tuljak on restoran Tallinnas aadressil Pirita tee 26e. Restorani omanik on OKO Restoranid OÜ. Restoran avati 1960. aastate lõpus. Hiljem on restoran kandnud nime Carina. Kohvik avati pärast pikemat vaheaega uuesti suvel 2015. https://www.tuljak.ee/#kontakt (vaadatud 07.09.2018) http://kultuur.elu.ee/ke498_kohvikud.htm (vaadatud 07.09.2018) Restorani koduleht Andres Klemet, Tallinna vanad kohvikud, Kultuur ja Elu, 2002
Newfoundlandi ja Labradori vapp

Newfoundlandi ja Labradori vapp on Kanada provintsi Newfoundland ja Labrador vapp. Vapi kasutusõiguse andis Inglise kuningas Charles I 1. jaanuaril 1637 Newfoundlandi kubernerile David Kirke'ile (1638-1651). Aastal 1928 vapp taasavastati ning see võeti ametlikuks Newfoundlandi vapiks. Vapp koosneb järgmistest osadest: hõbedase ristiga nelitatud punane vapikilp kuldne lõvi 1. ja 4. väljal, hõbedane ükssarvik 2. ja 3. väljal kilbihoidjateks kaks beotukki noolte ja vibudega samblasel künkal kiivriehiseks Euroopa põder kuldsel ja punasel pärjal deviisiks ladinakeelne piiblitsitaat (tõlkes: Aga otsige esmalt Jumala riiki..., Mt 6:33). Vapi kirjeldus (inglise keeles) Vapi kirjeldus (inglise keeles)
Kultus (kohvik)

Kultus oli kohvik Tallinnas Vabaduse väljakul. Kohvik alustas tegevust 2. veebruaril 1937 nime all Kultas. Kohvik nimetati asutaja Nikolai Kultase järgi. Eesti esimesel iseseisvusajal oli see üks tähelepanuväärsemaid kohvikuid. Näiteks pakuti seal 70 sorti torte, kohviliike oli 12. Kohvikus ei müüdud alkoholi. Kohvikus Kultas kasutati sisearhitekt Jaan Siiraku Vikeri mööblitehase kaudu siia jõudnud kuulsaid Mart Stami kujundatud toole ja modernseid klaasnõusid, mis olid lastud kujundada spetsiaalselt Lorupi klaasitehases. 1950. aastatel nimetati kohvik ümber Moskvaks. 2009. aastal nimetati kohvik ümber Kultuseks. http://kultuur.elu.ee/ke498_kohvikud.htm (vaadatud 07.09.2018) FRAGMENDID KADUNUD KESKKONDADEST. TALLINNA KOHVIKUD, www.muurileht.ee, 17. juuni 2020 https://www.aripaev.ee/uudised/2009/09/04/AP_restoranitest_Moskvast_sai_Kultus (vaadatud 07.09.2018) Andres Klemet, Tallinna vanad kohvikud, Kultuur ja Elu, 2002
Tallinn (kohvik)

Tallinn oli kohvik Tallinnas aadressil Harju tänav 6 (varem Harju tänav 48). Kohvikut külastasid eeskätt loomeinimesed. Näiteks oli see Artur Alliksaare meeliskoht. Kohvik oli tuntud muu hulgas oma kondiitritoodete pärast. Kohviku sisekujunduse autor oli kunstnik Jaan Siirak. 1948. aastal valmisid tema ja kunstnik Peeter Linzbachi teostatud seinapannood teemadel "Saluut", "Vana Tallinn", "Uus Tallinn", "Start" ja "Moskva Kreml". http://kultuur.elu.ee/ke498_kohvikud.htm (vaadatud 07.09.2018) Jaan Siiraku isikuarhiiv Eesti Kunstimuuseumis EKMA.65.1.3 Andres Klemet, Tallinna vanad kohvikud, Kultuur ja Elu, 2002
Tartu Ülikooli kohvik

Tartu Ülikooli kohvik (ka Ülikooli kohvik) on kohvik Tartu Ülikooli peahoone kõrval Tartus aadressil Ülikooli tänav 20. Kohvikus tegutses varem regulaarselt jazzklubi. Kohvik asub 1924. aastal valminud hoones. 2013 Tartu Kultuurikandja aunimetus (kultuurisõbralik ettevõte) http://kohvik.ut.ee/#home (vaadatud 06.09.2018) Kohviku koduleht
Loodealade lipp

Loodealade lipp on Kanada Loodealade lipp. Selle võttis 1969. aastal kasutusele Loodealade Nõukogu. Lipul on sinine väli, millel on valge ala (katab üle poole lipu laiusest). Selle keskel on Loodealade vapp. Sinine värv tähistab Loodealade veekogusid, valge aga lund ja jääd. Võrdle Yukoni lipuga.