laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Luureteave avalikust allikast

Luureteave avalikust allikast (inglise keeles open-source intelligence, lühendatult OSINT) on "luureteave, mille aluseks on nii avalikult kättesaadav kui ka muu salastamata, kuid piiratud leviku või ligipääsuga ametkondlik informatsioon". Avalikud allikad võivad pakkuda mitmesugust luure seisukohalt vajalikku teavet. Suletud ühiskondade puhul võidakse avalike allikate (näiteks ajalehed, biograafilised andmed) põhjal jälgida sealset kaadripoliitikat (ametikõrgendused ja -kaotused, ümbersuunamised jne), et selgitada välja võtmeisikute omavahelisi suhteid ja nende üldist positsiooni võimuhierarhias. On vaieldud, kuivõrd oluliseks tuleks avalikke allikaid luure seisukohalt pidada. Abram Shulsky ja Gary J. Schmitt osutavad, et levinud arvamuse kohaselt võib avalikest allikatest saadud teave näiteks pakkuda olulist konteksti ja tausta, kuid võtmetähtsusega faktid võivad olla hangitavad ainult mitteavalikest kanalitest, inimluure või tehniliste vahendite kaudu. Samas on näiteks Ameerika Ühendriikide ajaloolane Sherman Kent pidanud avalikke allikaid välisluureinfo hankimisel väga oluliseks. "OSINT". sonaveeb.ee. EKI | Sõnaveeb | Militerm | sõjanduse, julgeoleku- ja kaitsepoliitika terminibaas. Vaadatud 22. oktoobril 2023.[alaline kõdulink] "open source intelligence | leheluure". cyber.ee. Cybernetica AS. Vaadatud 22. oktoobril 2023. olemus // teabe (näiliselt salajase) kogumine ja tuletamine avalikest allikatest, sealhulgas ajalehtedest Abram N. Shulsky & Gary J. Schmitt (2013). Varjatud sõda. Sissevaade luureteenistuse maailma. HEA LUGU. lk 75. ISBN 9789949538102 Shulsky & Schmitt 2013, lk 73. Jhon Herrera, Paulo Alonso Gaona-García, Salvador Sánchez-Alonso. Open-Source Intelligence Educational Resources: A Visual Perspective Analysis. ResearchGate, oktoober 2020. DOI:10.3390/app10217617 Open-source intelligence – it’s incredible what you can find from public sources. nixu.com, 8. aprill 2020 What Is Open Source Intelligence and How Is it Used? recordedfuture.com, 19. veebruar 2022
Szczecinek

Szczecinek (saksa Neustettin) on linn Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas Szczecineki maakonna halduskeskus. Szczecinek asub Szczecinist umbes 145 km idas. Szczecinek on tähtis raudteesõlm. Szczecinek sai linnaõigused 1310. aastal. Linn sai raudteeühenduse 1876. aastal. Tööstuse areng algas 19. sajandi lõpul. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus. Raekoda Szczecineki loss Józef Piłsudski monument Vaade Szczecinekile õhust Szczecinek Encyklopedia PWN
Kümnevõistluse Eesti meistrivõistluste medalivõitjad

Kümnevõistluse Eesti meistrivõistluste medalivõitjad.
Väärinfo

Väärinfo on vale või ebatäpne informatsioon, mida luuakse, avaldatakse ja levitatakse enamasti majandusliku kasu eesmärgil või avalikkuse ettekavatsetud petmiseks, moonutades avalikku arutelu, õõnestades kodanike usaldust institutsioonide ja meedia vastu ning destabiliseerides isegi demokraatlikke protsesse. Desinfo Kuriinfo Li Lind. "Väärinfo". Euroopa Liidu Infokeskus. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.06.2020. Vaadatud 06.06.2020.
Sotsiaalne sahkerdamine

Sotsiaalne sahkerdamine võib viidata: Sotsiaalne sahkerdamine – vahendid konkreetsete hoiakute ja sotsiaalse käitumise ulatuslikuks mõjutamiseks. Sotsiaalne sahkerdamine – konfidentsiaalse informatsiooni hankimine inimeste ja tehisintellekti manipuleerimise ja / või petmisega.
Vaikuse spiraal

Vaikuse spiraali teooria on politoloogia ja massikommunikatsiooni teooria, mille pakkus välja Saksa politoloog Elisabeth Noelle-Neumann. Teooria ütleb, et sotsiaalne grupp või ühiskond võib oma liikmeid nende arvamuse pärast isoleerida või välja jätta. Kuna enamikul inimestel on hirm isolatsiooni ees, eelistavad nad probleemi korral pigem vaikida, kui oma arvamust avaldada. Meedia on oluline tegur, mis mõjutab nii domineerivaid ideid kui ka inimeste ettekujutust sellest, mis on domineeriv idee. Oma sotsiaalse keskkonna hindamine ei pruugi alati olla seotud tegelikkusega. Elisabeth Noelle-Neumann
Šantaaž

Šantaaž (prantsuse keeles chantage - väljapressimine) on väljapressiv tegevus, mille käigus ähvardatakse paljastada või avalikustada inimese või rahva kohta kas tõepärast või valet informatsiooni, välja arvatud juhul, kui teatud nõudmised on täidetud. See on sageli kahjulik teave, mida avalikustatakse avalikkuse asemel pigem perekonnaliikmetele või kaastöölistele. Šantaaž võib hõlmata ohvri või ohvri lähedase isiku füüsilist, vaimset või emotsionaalset kahjustamist, ähvarduste kasutamist või kriminaalvastutusele võtmist.Tavaliselt teostatakse šantaaži isikliku kasu saamiseks, enamasti positsiooni, raha või vara nimel. Väljapressimine
Kompromat

Kompromat tähistab Venemaal (lühend venekeelsest sõnast компрометирующий материал 'kompromiteeriv materjal') kahjulikku informatsiooni poliitiku, ettevõtja või muu avaliku elu tegelase kohta, mida kasutatakse negatiivse imago loomiseks avalikkuse ees, aga ka šantaažiks ja väljapressimiseks.
CryptoLocker

CryptoLockeri lunavara rünnak oli küberrünne CryptoLockeri lunavara abil, mis leidis aset alates 5. septembrist 2013 kuni 2014. aasta mai lõpuni. Rünnakus kasutati Trooja hobust, mis oli suunatud Microsoft Windowsi operatsioonisüsteemi kasutavatele arvutitele, ning arvatavasti paisati see internetti 5. septembril 2013. Seda levitati nakatunud e-posti manuste ja olemasoleva Gameover ZeuSi botneti kaudu. Aktiveerimisel krüpteeris kurivara teatud tüüpi failid, mis olid salvestatud kohalikesse ja ühendatud failiserveritesse, kasutades RSA avaliku võtme krüptograafiat, kusjuures privaatvõti salvestati ainult kurivara juhtserverites. Seejärel kuvas kurivara sõnumi, mis pakkus andmete dekrüpteerimist, kui makse (kas bitcoin'i või ettemakstud sularahakupongi kaudu) tehakse määratud tähtajaks, pärast tähtaja möödumist ähvardati privaatvõtme kustutamisega. Lunavara Kurivara WannaCry NotPetya
Toomas Kitsing (kergejõustiklane)

Toomas Kitsing (29. oktoober 1939 Tallinn – 5. oktoober 1968 Tallinn), oli eesti kergejõustiklane (sprinter). Ta lõpetas 1957. aastal Tallinna Polütehnikumi ja 1962. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonna. Sportima hakkas ta treener Aleksander Tšikini juures, 1954. aastast treenis Olav Karikose juhendamisel. Ta tuli individuaalselt 6 korda (100 m jooksus: 1958, 1962 ja 1963, 200 m jooksus: 1958 ja 1963 ja kaugushüppes 1957) ning 4 × 100 m teatejooksus 1 korra (1956) Eesti meistriks. 100 m püstitas ta 1958. aastal Eesti rekordi 10,6 ja oli 1963. aastal osaline rekordipüstitamisel 4 × 100 m teatejooksus. Isiklikke rekordeid: 200 m 21,9 (1959), kaugus 7.15 (1958). Ta kuulus spordiseltsi Kalev ja võistles 24 korda Eesti koondises. Biograafia ESBL-is
Krzysztof Skubiszewski

Krzysztof Jan Skubiszewski (8. oktoober 1926 Poznań – 8. veebruar 2010 Varssavi) oli Poola jurist, õigusteadlane ja poliitik. Krzysztof Skubiszewski lõpetas Poznańi Ülikooli rahvusvahelise poliitika ja õigusteaduse alal 1949. aastal. 1950. aastal kaitses ta samas ülikoolis doktorikraadi. Ta jätkas järeldoktoriõpinguidNancy Ülikoolis (lõpetas 1957. aastal) ja Harvardi ülikoolis (lõpetas 1958. aastal). Seejärel töötas ta Adam Mickiewiczi ülikoolis esmalt assistendina, seejärel dotsendina ja rahvusvahelise õiguse professorina aastatel 1961–1973. 1973. aastal asus ta tööle Varssavisse Poola Teaduste Akadeemia rahvusvahelise õiguse Instituuti, kus oli tegev kuni 1996. aastani. Alates 12. septembrist 1989 kuni 26. oktoobrini 1993 oli Krzysztof Skubiszewski Poola välisminister. Noodiga 28. augustist 1991. aastast tegi välisminister Krzysztof Skubiszewski Eesti poolele ettepaneku "sõlmida leping diplomaatiliste suhete uuendamiseks", millele Eesti pool andis positiivse vastuse sama aasta 2. septembri noodis. 1994. aastast kuni surmani oli Iraani-USA nõuete tribunali president. Krzysztof Skubiszewski Munziger Poland. Ministries, etc. rulers.org 25 aastat uuendatud diplomaatilisi suhteid Eestiga[alaline kõdulink] Poola Vabariigi Suursaatkond Tallinnas, 4. oktoober 2016 Maciej Żenkiewicz:Judge Skubiszewski at the Iran-United States Claims Tribunal International Community Law Review, 18 (2016)
Holyroodi palee

Holyroodi palee (ametlikult Holyroodhouse'i palee) on Suurbritannia monarhi ametlik residents Šotimaal. Edinburghi kindlusest lähtub palee ette Royal Mile'i tee. Holyroodi klooster
Kooritoolistik

Kooritoolistik ehk kooripingistik on kloostri- ja piiskopikiriku kooriruumi külgseinte ääres paiknevad vaimulikele mõeldud tooliread, tavaliselt kahe eri kõrgusel paikneva reana. Üksik istekoht koos käetugedega kannab nimetust "kooritool". Kooritoolistik on klappistmetega, mida saab üles tõsta. Üksikute istekohtade vahel paiknevad käetoed (accoudoir), kooritooli klappistme all on eenduv tugi misericordia. Enamikul keskaegsetel kooritoolistikel on kõrge seljatugi, mida nimetatakse dorsaaliks. Sageli on kooritoolistik kaunistatud rikkalike puunikerdustega, seljatugi arhitektuurist laenatud petikute, ehisviilude, fiaalide ja baldahhiinidega. Eestis leidub kooritoolistikku uusgooti interjöörides, näiteks Audru kirikus. Kirbla kiriku kooriruumis on säilinud 19. sajandist pärit õpetajaloož ja kooripingid. 13. sajandist pärit kooritoolide rida Einbecki Püha Alexandri kirikus Memmingeni Püha Martini kiriku kooritoolistik dorsaaliga Dorsaalita kooritoolid Cassine frantsisklaste kirikus Buxheimi kloostrikiriku barokkstiilis kooritoolistik kliiros stasidia Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001 https://register.muinas.ee/public.php?menuID=monument&action=view&id=19121 https://register.muinas.ee/public.php?menuID=monument&action=view&id=16327
Maidu Varik

Maidu Varik (sündinud 14. mail 1961 Kuressaares) on eesti pedagoog. 1979–1984 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonnas ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetaja erialal. 1984 kaitses ta lõputöö "Kodavere kihelkonna arheoloogilised muistised esiaja lõpul" (juhendaja Vilma Trummal). 1992 lõpetas ta Tartu Ülikooli psühholoogia erialal koolipsühholoogina, 2001. aastal omandas ta TPÜ Täiskasvanute Hariduse Keskuse 460-tunnisel koolijuhtide põhikoolitusel koolijuhi kvalifikatsiooni ning 2002–2004 õppis ta Tallinna Pedagoogikaülikooli informaatika osakonnas multimeediumi ja õpisüsteemide eriala magistrantuuris. 1984–1989 töötas ta õpetajana Kaali 9-klassilises koolis, ühtlasi kohakaasluse alusel Kingissepa 2. Keskkoolis ajalooõpetajana ja Kingissepa Õhtukeskkoolis õpetajana. 1989–1996 oli ta Kuressaare Gümnaasiumi ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetaja, 1996–2007 samas direktori asetäitja õppekasvatustöö alal, ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetaja ning õpetaja-metoodik. Varik on olnud ühiskonnaõpetuse riikliku ainenõukogu esimees, korraldanud Tiigrihüppe Sihtasutuse õpetajate arvutikoolitusi Saare maakonnas ning olnud European Schoolneti projekti "Spring Day in Europe" pedagoogiline koordinaator Eestis 2004–2007. Samuti on ta andnud TLÜ Avatud Ülikoolis e-kursust "Ühiskonnaõpetus põhikooli mitmekultuurilises klassis". Ta on avaldanud ühiskonnaõpetuse töövihikuid (ka vene keeles), ülesannete kogu ühiskonnaõpetuse riigieksamiks valmistujale ning käsiraamatu (2001). Maidu Varik on Kuressaare linnavolikogus linnakodaniku komisjoni liige ning Saare Maakohtu rahvakohtunik. 2000 kodanikupäeva aumärk 2001 Kuressaare linnavalitsuse preemia "Aasta tegu hariduses" 2005, kevad Variku ühiskonnaõpetuse tunni jaoks koostatud virtuaalne õppetund "Inimõigused" parimaks tööks Tiigrihüppe Sihtasutuse, Koolielu portaali ja Microsofti 2005. aasta kevadel korraldatud uuendusmeelsete õpetajate konkursil "Virtuaalne õppetund"[viide?] 2005 aasta õpetaja 2006, 17. august[viide?] Johannes Käisi preemia Maidu Varik on abielus, tal on kolm last. Tema isa oli Uno Varik. Maidu Variku CV portaalis opetaja.ee (vaadatud 4. veebruaril 2013) Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna üliõpilaste diplomitööd". Kleio 3. Tartu 1991. Lk 121 Maidu Variku teosed Rahva Raamatu veebipoes (vaadatud 4. veebruaril 2013) Madli Leikop "Maidu Varik: õpetamine on pidev õppimine" Koolielu, 16.03.2012 Rita Loel "Sirje Kereme ja Maidu Variku töö sai esikoha" Saarte Hääl, 15.01.2011 Monika Puutsa "Maidu Varik pälvis võidu õppevahendite konkursil" Meie Maa, 14. jaanuar 2010 "Saare Maakonna Aasta õpetaja 2005 on Maidu Varik" Saarlane.ee/Raadio Kadi, 14.09.2005 Maidu Varik Eesti rahvusbibliograafia andmebaasis
Serhi Najev

Serhi Najev (ukraina keeles Сергій Іванович Наєв, sündinud 30. aprillil 1970 Mohõliv-Podilskõis) on Ukraina sõjaväelane. Aastatel 2015–2017 juhtis Najev Operatiivväejuhatust Ida. 27. märtsist 2020 kuni 2024. aasta 11. veebruarini oli ta Ukraina Relvajõudude ühendjõudude juhataja. 2013 – kindralmajor 2016 – kindralleitnant 2022 – Ukraina kangelane 2019 - Bohdan Hmelnõtskõi ordeni III järk Генерал-лейтенант Сергій Наєв отримав звання Героя України (vaadatud: 13.07.2023) УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №127/2020 Про призначення С. Наєва Командувачем об'єднаних сил Збройних Сил України, 27.03.2020. УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №541/2016 Про присвоєння військових звань. 1. Присвоїти військове звання генерал-лейтенанта: генерал-майору НАЄВУ Сергію Івановичу - командувачу військ оперативного командування "Схід" Сухопутних військ Збройних Сил України, 5. detsember 2016 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №282/2022 Про присвоєння С. Наєву звання Герой України За особисту мужність, вагомий внесок у захист державного суверенітету та територіальної цілісності України, самовіддане служіння Українському народу постановляю: Присвоїти звання Герой України з врученням ордена “Золота Зірка” НАЄВУ Сергію Івановичу – генерал-лейтенанту, 27.04.2022 Указ Президента України № 184/2019. Про відзначення державними нагородами України. Нагородити орденом Богдана Хмельницького III ступеня: НАЄВА Сергія Івановича - Командувача об'єднаних сил, генерал-лейтенанта, 03.05.2019
Operatsioon INFEKTION

"Operatsioon INFEKTION" oli populaarne nimetus 1980. aastatel korraldatud KGB desinformatsioonikampaaniale, mis levitas ideed, et Ameerika Ühendriigid leiutasid HIV-i/AIDS-i osana bioloogiliste relvade uurimisprojektist Fort Detrickis Marylandi osariigis. See on üks tuntumaid teadaolevaid desinformatsioonikampaaniaid. Ajaloolane Thomas Boghardt populariseeris koodnime INFEKTION, tuginedes endise Saksa Demokraatliku Vabariigi riikliku julgeolekuministeeriumi (Stasi) ametniku Günther Bohnsacki väidetele, et Stasi kampaania koodnimi oli kas INFEKTION ('Nakkus') või võib-olla, et ka VORWÄRTS II ('Edasi II'). Kuid ajaloolased Christopher Nehring ja Douglas Selvage leidsid endistest Stasi ja Bulgaaria riikliku julgeoleku arhiividest materjale, mis tõendavad, et AIDS-i desinformatsioonikampaania tegelik koodnimetus oli "Operatsioon DENVER". Nõukogude Liit kasutas kampaaniat Ameerika Ühendriikide usaldusväärsuse õõnestamiseks, ameerikavastase võitluse edendamiseks, Ameerika isoleerimiseks välismaal ning võõrustavate riikide ja Ameerika Ühendriikide vahel pingete tekitamiseks Ameerika sõjaväebaaside suhtes (mida sageli kujutati AIDS-i puhangute põhjustajana kohaliku elanikkonna seas). Ameerika Ühendriikide Välisministeeriumi teatel võis veel üks põhjus, miks Nõukogude Liit "edendas AIDS-i desinformatsiooni, olla see, et see püüdis juhtida rahvusvahelist tähelepanu eemale omaenda bioloogilise sõja programmist, mida oli seiratud aastakümneid". Thomas Boghardt (detsember 2009). "Soviet Bloc Intelligence and Its AIDS Disinformation Campaign" Studies in Intelligence, vol 53, nr 4 Operation InfeKtion: How Russia Perfected the Art of War | NYT Opinion
Virginijus Sinkevičius

Virginijus Sinkevičius (sündinud 4. novembril 1990 Vilniuses) on Leedu poliitik, alataes 1. detsembrist 2019 Euroopa Komisjoni keskkonna, ookeanide ja kalandusvolinik von der Leyeni komisjonis. Virginijus Sinkevičius on lõpetanud 2009. aastal Vilniuse Salomėja Nėrise gümnaasiumi. Aastatel 2009–2012 õppis ta Ühendkuningriigis Aberystwythi Ülikoolis, kus sai bakalaureusekraadi majanduses ja rahvusvahelistes suhetes. 2012. aastal praktiseeris ta Leedu Vabariigi peaministri büroo piirkondlike ja etniliste suhete osakonnas. Aastatel 2012–2013 jätkas ta õpinguid Madalmaades Maastrichti ülikoolis ja sai magistrikraadi Euroopa poliitikas. Aastatel 2012–2015 töötas ta uudisteportaali The Lithuanian Tribune autori ja toimetajana. Aastatel 2013–2014 töötas ta Washingtonis asuvas USA Euroopa analüüsi keskuses (CEPA) projektijuhi assistendina. 2013. aastal praktiseeris ta Leedu Vabariigi esinduses Washingtonis USAs. 2014. aastal oli ta ka rahvusvahelise kontserni AB Lietuvos pašto projektijuht. Aastatel 2016–2019 oli Virginijus Sinkevičius seimi liige. 27. novembril 2017 nimetati ta Leedu majandusministriks, pärast ministeeriumi reorganiseerimist sai temast Leedu majandus- ja innovatsiooniminister. Ta astus ministriametist tagasi, kui asus 1. detsembrist 2019 tööle Euroopa Komisjoni keskkonna, ookeanide ja kalandusvolinikuna von der Leyeni komisjonis. Ta on läbi aegade noorim (28aastane) ametisse nimetatud Euroopa Komisjoni volinik. Ta valdab inglise, vene ja poola keelt. Vabal ajal mängib ta korvpalli ja jalgpalli. Teda huvitavad numismaatika, ajalugu ja ilukirjandus.
Pavlo Skoropadski

Pavlo Skoropadskõi (ukraina keeles Павло́ Петро́вич Скоропадський, 15. mai (3. mai vkj) 1873 – 26. aprill 1945) oli Ukraina poliitik ja sõjaväelane.
Suviekas

Suviekas on küla (endine alev) Leedus Zarasai rajoonis, Suviekase valla halduskeskus. Küla asub Zarasaist loodes Čičirysi järve põhjakaldal. Külast idas asub Suviekase järv. Külas on põhikool, kultuurimaja, postkontor ja raamatukogu. Suviekasest idas on 8 meetri kõrgune Suviekase linnamägi pindalaga 155x17 meetrit. Selle loodeküljel asub neli meetrit madalam 40 meetri laiune terrass. Aastail 1949, 1972 ja 1999 tehti seal arheoloogilised uuringud. Linnus dateeriti perioodi I aastatuhandesse eKr – aastatuhande algusse. Suviekast on kirjalikes allikates mainitud juba XV sajandil, aastast 1533 on selle kohta teateid kui alevist. 1596. aastal on mainitud sealset kirikut ja mõisa. Aastal 1617 asus seal uniaatide klooster, toona oli alevis ligi 700 maja. Põhjasõja ajal põletati Suviekas täielikult maha. Aastal 1744 asus seal kabel. Aastal 1915 vallutasid alevi Saksa väed, seal asus Saksa vägede staap. Aastal 1949 moodustati Suviekases Kalinini kolhoos. Aastal 1969 liideti neli kolhoosi ja moodustati neist Suviekase sovhoos, mille keskasulaks küla ka oli. Tänapäevastes piirides on Suviekas aastast 1968, mil sellega liideti Suviekas I ja Suviekas II. 2005. aastal ehitati Suviekasesse katoliku kabel, mis kuulub Imbradase kihelkonda. Suviekas Kalmistu Kiriku varemed Kabeli sisevaade surašymas Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 a. kd. 2 lk. 158 (Nr. 700) Suviekas. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. XXII (Sko–Šala). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012 Küla portaalis vietoves.Lt
Degučiai

Degučiai on küla Leedus Zarasai rajoonis, Degučiai valla halduskeskus. Küla asub Zarasaist 15 kilomeetrit edelas Samanise järve ääres. Degučiaist lõunas algab Gražutė mets, mille kaitseks on loodud Gražutė regionaalpark. Külas on metsamajand, tuletõrjejaoskond, raamatukogu, kultuurimaja ja postkontor. Seal asuvad kaks vanausuliste kabelit ja Zarasai kihelkonda kuuluv katoliku kabel; külas asub kihelkonna kunstigalerii. Küla nime päritolu on teadmata, selle kohta on kolm versiooni. Esimese kohaselt tuleneb see nimest Degutis, teise kohaselt tuleneb see seal kunagi asunud tõrva (degutas) tootmispaigast, kolmanda kohaselt sai küla selle nime pärast seda, kui oli ehitatud täielikult maha põlenud (lt. sudeginusio) varasema asula asemele. Samanise järve ääres asuvad Degučiai linnamägi ja muinaskalmed. Linnamäe kõrgus on 15 meetrit, pindala 30x25 meetrit. Aastail 1949 ja 1972 viidi seal läbi arheoloogilised uuringud, aastail 1975 ja 1985 aga arheoloogilised kaevamised. Linnamägi oli kasutusel I aastatuhandest XIV sajandini. Küla on esmamainitud 1669. aastal. 1755. aastal asutati sinna vanausuliste klooster (vanausulised elasid selles piirkonnas juba aastast 1635). Tsaariajal oli asula venekeelne nimekuju Дегуце. Asula jaoks oli oluline XIX sajandi keskpaik, mil seda hakkas läbima Peterburist Varssavisse viiv tee, külla rajati toona ka postijaam. Aastal 1841 sealne vanausuliste klooster suleti. Aastal 1920 avati külas kool, aastal 1925 ehitati sinna katoliku kirik. Nõukogude perioodil sealne kirik suleti, selle hoonesse rajati hiljem kohalik kultuurimaja. Külast sai kohaliku kolhoosi keskasula. Aastail 1949-1968 toimus sealses koolis õppetöö vene keeles. Aastal 1992 avati sealsete katoliiklaste initsiatiivil vanas hobupostijaamas palvemaja. Aastal 2007 rajati kalmistul asunud vana vanausuliste kabeli asemele uus, aastal 2017 püstitati külla aga uus vanausuliste kabel-palvemaja. Koolimaja Kalmistu Vanausuliste kalmistu Degučiai Kabel endises hobupostijaama hoones Vana vanausuliste kabel Uus vanausuliste kabel surašymas Дегуце. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 2 (Дабанъ — Кяхтинское Градоначальство). СПб, 1865, 28 lk. Degučiai 2. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 568 lk. Poola Kuningriigi geograafiline leksikon, Degucie nr. 10 Küla portaalis vietoves.Lt
Shannon Walker

Shannon Walker (sündinud 4. juunil 1965 Houstonis) on Ameerika Ühendriikide füüsik ja NASA astronaut. Walker lõpetas 1987. aastal Rice'i ülikooli füüsika eriala ning asus tööle Rockwelli. 1993. aastal sai ta Rice'i ülikoolist doktorikraadi kosmosefüüsikas. 1995. aastal asus ta tööle NASA-sse, osaledes peamiselt Rahvusvahelise Kosmosejaama (ISS) arendusel. 2004. aastal kandideeris Walker NASA astronaudiks ja osutus valituks. Walker oli 2010. aastal juunist kuni novembrini ISS-i 24. ja 25. ekspeditsiooni liige. Märtsis 2020 teatas NASA, et Walker naaseb kosmosesse missiooni USCV-1 pardal. Missioon startis 15. novembril 2020 ja Walkerist sai 64. ja 65. ekspeditsiooni meeskonnaliige. Ta jõudis Maale tagasi 2. mail 2021. "Shannon Walker (PH.D) NASA Astronaut". NASA. Vaadatud 7. juuni 2020. "NASA Adds Shannon Walker to First Operational Crewed SpaceX Mission". NASA. Vaadatud 7. juuni 2020.
Michael Hopkins

Michael Scott Hopkins (sündinud 28. detsembril 1968) on Ameerika Ühendriikide kosmoseväelane ja endine NASA astronaut. Hopkins lõpetas 1991. aastal Illinoisi ülikooli aerokosmose insenerinduse erialal ja 1992. aastal samal erialal Stanfordi ülikooli. 1992. aastal liitus ta Ameerika Ühendriikide õhuväega ja lõpetas 1997. aastal Ameerika Ühendriikide Õhuväe Katselendurite Kooli. Ta on osalenud Boeing C-17 Globemaster III ja Lockheed C-130 Hercules-e katsetustel. 2009. aastal valiti ta NASA astronaudiks. Septembrist 2013 kuni märtsini 2014 oli Hopkins Rahvusvahelise Kosmosejaama 37. ja 38. ekspeditsiooni liige. Augustis 2018 teatas NASA, et Hopkins on määratud missiooni USCV-1 meeskonda. Missioon startis 15. novembril 2020 ja Hopkinsist sai 64. ja 65. ekspeditsiooni meeskonnaliige. Jaamas viibimise ajal viidi ta õhuväest üle kosmoseväkke. Ta jõudis tagasi Maale 2. mail 2021. Hopkins lahkus NASAst juunis 2023. "Michael S. Hopkins (Colonel, U.S. Air Force) NASA Astronaut". NASA. Vaadatud 7. juuni 2020. "NASA Assigns Crews to First Test Flights, Missions on Commercial Spacecraft". NASA. Vaadatud 7. juuni 2020. "NASA Astronaut Mike Hopkins Transfers to US Space Force While Aboard International Space Station". USSF News. Vaadatud 26. oktoober 2022.
Kaua veel

"Kaua veel" on Maarja-Liis Ilusa 1998. aastal Eestis ilmunud album. "Valed vaid" "Heleda leegina põlen" "Just missed the train" "Raagus sõnad" "Candle" "Palun jää!" (koos Koit Toomega) "Keelatud maa" "Tell me why" "Hüvastijätt" (koos Ivo Linnaga) "Hide your heart" "Jooksed mu poole" "Kaua veel"
Heart (Maarja album)

"Heart" on Maarja-Liis Ilusa 1998. aastal Aasias ilmunud minialbum, väljaandja Mercury Music Entertainment. Sing With Your Heart Your Lies Candle Just Missed The Train First In Line (Uus versioon) Candle (Klaveril)