laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lina (täpsustus)

Lina on mitmetähenduslik sõna: Lina (perekond) (Linum L.) on taimeperekond linaliste sugukonnas; harilik lina ehk lina ka linataim on taimeliik lina perekonnas; Lina on naisenimi: Lina Abarbanell (1879–1963) oli Saksa-USA sopran; Lina Basquette (1907–1994) oli USA näitleja; Lina Beecher (1841–1915) oli USA leiutaja; Lina Cavalieri (1874–1944) oli Itaalia ooperilaulja; Lina Andersson (sündinud 1981) on Rootsi murdmaasuusataja; Lina Medina (sündinud 1933) on noorim ema meditsiiniajaloos; Lina on perekonnanimi: Jüri Lina (sündinud 1949) on eesti kirjanik, publitsist, muusikaprodutsent, filmirežissöör ja kultuuritegelane; linakarva - juuksevärvus (linablond, linalakk); linaks võib nimetada ka kandelina; linaks võib nimetada ka voodilina; linaks võib nimetada ka laudlina; surilinaks nimetatakse peamiselt tekstiilist riiet, millesse mähitakse surnu. Liina linakamm linane kangas linakoda linaköis linalised linane riie linamariin linapõld linarops linaseeme linaseeme kook linaseemneõli linasort linateos linavästrik linaõli
Biobutanool

Biobutanool on taimsest materjalist (taimne biomass ja -jäätmed) toodetud butanool. Keemiliselt on butanool alkoholide klassi kuuluv (keemiline valem C4H9OH) suhteliselt mittepolaarne vedelik, mis sarnaneb bensiiniga rohkem kui bioetanool. Butanool on sisepõlemismootoritele sobiv kütus, mis on kasutatav bensiini asemel ilma modifitseerimata. Perspektiivne on biobutanooli tootmine taimsest materjalist, mille põhikoostisosadeks on tselluloos ja hemitselluloos. Neid polüsahhariidide klassi kuuluvaid komponente on võimalik lagundada fermentatsioonil mikroorganismide ensüümide toimel. Siin on kitsaskohaks rahuldavat butanooli saagist tagavate bakteritüvede leidmine. Praeguseni on butanooli saadud mitmete fermentatsiooniprotsesside kõrvalsaadusena. Viimasel paaril aastakümnel on uuritud butanooli saamist suhkruid ja tärklist sisaldavatest põllukultuuridest Clostridium’i perekonda kuuluvate bakterite toimel. 2011. aastal teatasid USA Tulane Ülikooli teadlased vastleitud bakterist (nimetati TU-103), mille abil on võimalik valmistada biobutanooli tselluloosist (puidu laastud, vanad ajalehed, puuvill, teatud rohttaimed). Biokütus Imeline Teadus nr 3/2012, lk 62
Linalised

Linalised (Linaceae) on taimede sugukond. Linaliste sugukonda kuulub kaks alamsugukonda: Linoideae; Hugonioideae.
Jõukaabel

Jõukaabel on kaabel elektrienergia edastamiseks kõrge- ja madalpingevõrgu kaudu. Kõige levinumad on kolmefaasilised kaablid. Paigalduskoha järgi liigitatakse jõukaablid maa-, vee- ja õhukaabliteks. Kaabli vask- või alumiiniumsooned on polümeermaterjalist (näiteks polüvinüülkloriidist) isolatsiooniga. Kohakindlatel jõukaablitel on soone metallosa enamasti massiivne või jämedakiuline, teisaldatavate painduvate jõukaablite puhul peenekiuline. Jõukaabli sooned on ümbritsetud välismõjude eest kaitsvate katetega, milleks võib lisaks mantlile olla soomuskate ja korrosioonivastane kate. Alalisvooluühendus Elektrienergia ülekanne Juhistikusüsteem Kaabel Juhtmed ja kaablid
Kullerkupu tänav (Tartu)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Kullerkupu tänav on tänav Tartus Maarjamõisa ja Veeriku linnaosa piiril. See kulgeb Tulbi tänavalt edelasse ja lõpeb Ravila tänaval ning on 240 meetri pikkune. 2013. aasta novembri seisuga on Kullerkupu tänava suurim majanumber 18.
Tulika tänav (Tartu)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Tulika tänav on tänav Tartus Maarjamõisa linnaosa piiril. See algab Tartu Ülikooli Kliinikumi pargist, kulgeb edelasse ja lõpeb Ravila tänaval. 2013. aasta novembri seisuga on Tulika tänava suurim majanumber 9.
Varju tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Varju tänav on tänav Tartus Veeriku linnaosas. See algab Ravila tänavalt, kulgeb kirdesse, ristub Tulbi tänavaga ning lõpeb Astri tänaval. 2013. aasta novembri seisuga on Varju tänava suurim majanumber 19.
Tabasalu Spordikompleks

Tabasalu Spordikompleks on ajaveetmis- ja spordirajatis Tabasalus. Kompleksi aadress on Kooli 1. Spordikompleks avati 2002. aasta mais. Kompleksis on ujula, mitmesugused spordisaalid, kaljuronimissein ja kõrgseiklusrada. 2012. aastal lisandus tenniseväljak. Ujulas on nelja 25 meetri pikkuse rajaga ujumisbassein, kaks lastebasseini, saunad. Spordikompleksi haldab OÜ Strantum. Kompleksi juhataja on Peeter Kallas. Spordikompleksi juurde kuulub ka Tabasalu Arena. "Tabasalu spordikompleks sai juurde tenniseväljaku"[alaline kõdulink] Harku valla teataja, 17. august 2012 Tabasalu Spordikompleks Eesti spordiregister (vaadatud 7. novembril 2013) Tabasalu Spordikompleksi ujula Eesti spordiregister (vaadatud 7. novembril 2013) Koduleht
Hugo Malmsten

Hugo Malmsten (pseudonüüm Hugo Maldre; 7. november 1907 Narva – 26. november 1991 Tallinn) oli eesti näitleja ja laulja (tenor). Ta õppis 1923. aastani Narva linnakoolis. Laulmist õppis ta eraõpetaja juures Narvas, Pärnus ja Armanda degli Abbati juures Tallinnas ning aastatel 1936–1941 Tallinna Konservatooriumis. Ta mängis aastatel 1924–1928 Narva seltsides, 1931–1933 Narva Teatris, 1928–1931 Ugalas, 1930–1931 ja 1933–1935 teatris Endla (kus oli ka lavastaja), 1936–1944 Tallinna Töölisteatris ning 1944–1971 teatris Estonia (kus oli 1944–1946 ühtlasi näitejuhi assistent). Tema vend oli näitleja Franz Malmsten, õde näitleja Lydia Bock. 1927 Étienne Méhul "Joosep Egiptuses" (Joosep) 1928 Imre Kálmán "Silva" (Edvin) 1929 Imre Kálmán "Mariza" (Tassilo ja vürst Populescu) 1929 Giuseppe Verdi "Traviata" (Alfredo) 1930 Charles Dickens "Kilk koldel" (Tackleton) 1930 Imre Kálmán "Tsirkusprintsess" (Mister X) 1931 Imre Kálmán "Montmartre'i kannike" (Raoul) 1932 August Kitzberg / Juhan Simm "Kosjasõit" (Mats Mürk) 1934 August Kitzberg "Püve talus" (Saaremaa Priidu) 1935 Oskar Luts / Andres Särev "Tagahoovis" (kingsepp Kapral) 1935 Sigmund Romberg "Kõrbelaul" (Pierre) 1937 John Gay / Bertolt Brecht / Kurt Weill "Kolmekrossiooper" (Laulik) 1937 Vilen Werner "Inimesed ajujääl" (Zdenek) 1938 Hella Wuolijoki "Justiina" (Olavi) 1939 August Gailit / Andres Särev "Nipernaadi ja aastaajad" (Nipernaadi) 1940 Aleksei Arbuzov "Tanja" (Herman) 1943 August Kitzberg / Eduard Oja "Rätsep Õhk ja tema õnneloos" (rätsep Õhk) 1944 Imre Kálmán "Silva" (Feri) 1946 Sigmund Romberg "Kõrbelaul" (kindral Birabeau) 1948 Imre Kálmán "Silva" (Feri) 1953 Johann Strauß "Nahkhiir" (Frank) 1954 Franz Schubert / Heinrich Berte "Vaikselt anuvad mu laulud" (Tschöll) 1956 Karl Zeller "Linnukaupleja" (parun Weps) 1957 Imre Kálmán "Bajadeer" (Louis Philippe) 1963 Frederick Loewe "Minu veetlev leedi" (kolonel Pickering) 1965 Johann Strauß "Viini veri" (Kagler) 1965 Ülo Raudmäe "Kiri nõudmiseni" (Isa) 1969 Astrid Lindgren / Ülo Vinter / Ülo Raudmäe "Pipi Pikksukk" (kuningas Eefraim I) 1970 Gerd Natschinski "Minu sõber Bunbury" (Frederic Chasuble) 1968 Eesti NSV teeneline kunstnik "Eesti teatri biograafiline leksikon". Tallinn 2000
Ruiz

Ruiz on vulkaan Lõuna-Ameerikas Andides. Kõrgus 5321 meetrit.
Alamselts

Alamselts (subordo) on bioloogilises taksonoomias vahel kasutusel olev seltsi- (ordo) sisene takson.
Karikakra tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Karikakra tänav on tänav Tartus Veeriku linnaosas. Tänav algab Kannikese tänavalt, kulgeb edelasse ja lõpeb Maisi tänaval. Tänav on 185 meetrit pikk.
Sangla tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Sangla tänav on tänav Tartus Veeriku linnaosas. See algab kvartalist Veeriku, Hommiku ja Tulbi tänava vahel, kulgeb edelasse, ristudes Tulbi ja Kannikese tänavaga, ning lõpeb kvartalis Karikakra, Kannikese ja Rukki tänava vahel.
Rukki tänav (Tartu)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Rukki tänav on tänav Tartus Veeriku linnaosas. See algab Tulbi tänavalt, kulgeb edelasse üle Ravila ja Kannikese tänava ning lõpeb väikese kaarega Maisi tänaval.
Maisi tänav (Tartu)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Maisi tänav on tänav Tartus Veeriku linnaosas. Tänav algab Tulbi tänavalt, kulgeb edelasse üle Ravila ja Kannikese tänava, teeb siis kaare, kus temasse suubuvad vasemalt Rukki ja Karikakra tänav, ja lõppeb Viljandi maanteel.
Willian Borges da Silva

Willian Borges da Silva (sündinud 9. augustil 1988) on Brasiilia jalgpallur, ründav poolkaitsja. Willian da Silva sündis Brasiilia linnas Ribeirão Pires ja alustas jalgpallikarjääri klubis Corinthians. 23. augustil 2007 ostis Donetski Šahtar ta 14 miljoni euro eest ja sõlmis mängijaga viieaastase lepingu. Donetski Šahtari koosseisus on ta neli korda tulnud Ukraina meistriks. Lisaks tuli ta klubiga võitnud 2009. aastal UEFA karika. Alates 2013. aasta suvest mängis ta Inglismaa kõrgliiga klubis Chelseas, kuhu siirdus 30 miljoni naelsterlingi eest Mahhatškala Anžist. Hooaegadel 2014–15 ja 2016–17 tuli ta Chelseaga Inglismaa meistriks. 2016. aastal valiti ta Chelsea aasta jalgpalluriks. 2020. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Arsenaliga. Aasta aega hiljem naasis ta oma esimese koduklubi Corinthianse juurde. 2022. aasta septembris naasis Willian Inglismaa kõrgliigasse, kui sõlmis üheaastase lepingu Fulhamiga. Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi da Silva 10. novembril 2011 sõprusmängus Gaboni vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 16. novembril 2013 sõprusmängus Hondurase vastu. Ta oli meeskonna liige 2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel, 2015. aasta Copa Américal ja 2016. aastal Copa América Centenariol. Donetski Šahtar Ukraina meister (4): 2007–08, 2009–10, 2010–11, 2011–12 Ukraina karikas (3): 2007–08, 2010–11, 2011–12 Ukraina superkarikas (2): 2008, 2010 UEFA karikas (1): 2008–09 Chelsea Inglismaa meistrer (2): 2014–15, 2016–17 FA Cup (1): 2017–18 Football League Cup (1): 2014–15 UEFA Euroopa Liiga (1): 2018–19  Willian Borges da Silva – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ametlik koduleht
Matmine

Matmine on surnukeha, näiteks inimese või koera lõplik eraldamine elavatest. Enamasti pannakse surnukeha kindlasse kohta, näiteks hauda või kalmesse.  Pikemalt artiklis Matmiskombed ümbermatmine matused loomamatus [1][alaline kõdulink] Veebiversioon (vaadatud 07.11.2013)
Saakloom

Saakloom on loom, kellele röövloom (teise liiki kuuluv) jahti peab ja kelle saagiks ta langeb. Saakloom surmatakse ja süüakse. Enamik loomi võib olla nii saakloomad kui ka röövloomad. Maod ja madude munad võivad olenevalt nii mao kui ka röövlooma suurusest olla saakloomaks enamikule karnivooridele (sh madudele). Väiksed maod on saakloomaks ämblikele, konnadele, karihiirtele, kaladele, kilpkonnadele ja ka suurematele röövloomadele. Madude munad ning keskmise suurusega ja suured maod on olenevalt levilast saakloomaks punailvestele, preeriahuntidele, pesukarudele, skunkidele, opossumitele, naaritsatele, kassidele, saarmastele, inimestele jpt. Maod on saakloomaks ka osale lindudele, nagu madukotkad, maduhaukad, haigurlased, iibised, varesed, kakulised. Inimesed ei ole madudele saakloomaks. Kuid on teada üksikuid juhtumeid, mil väiksem inimene on osutunud sobivaks sihtmärgiks kägistajamadudele. Zooloog Aleksei Turovski meelest võivad inimesed (kuni 35 kg kaaluvad) teoreetiliselt saakloomaks olla kahele maoliigile: hiidanakondale ja aasia võrkpüütonile. Kannibalism Kiskja Kisklus Kiskahel Toitumisahel M. Allaby, "A Dictionary of Ecology (Oxford)", lk 306, 2003, ISBN 0-19-925469-9 J. Whitfield Gibbons, Michael E. Dorcas, Snakes of the Southeast, University of Georgia Press, lk 12 - 13, 2005, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 11.02.2014) (inglise keeles) Turovski lood. Tallinna Loomaaia roomajate koda, Tallinna TV, Veebiversioon (vaadatud 04.01.2014)
Randmeribad

Randmeribad (ka: käitmed) on endisaegsed vöötaolised randmekatted , millega kaitsti varrukasuud vee ja tuule eest. Randmeribasid kasutati Eestis nt Kihnus ja Pühalepas, kui püüti kala või hülgeid. kirikindad kätised labakinnas nõelakindad vetukad Eesti Entsüklopeedia. 7. köide: Rakk–Tanukad. Tartu: Loodus, 1936, lk 19. Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 84
Iirimaa lipp

Iirimaa lipp (iiri bratach na hÉireann / suaitheantas na hÉireann) on Iirimaa riigi- ja rahvuslipp, mis on kasutusel alates 1919. aastast. Ametliku staatuse riigilipuna sai see alles 1937. aastal. Iirimaa lipp on vertikaalsete laidudega trikoloor, mille värvid on roheline, valge ja oranž. Lipu kõrguse ja laiuse suhe on 1:2.
Hommiku tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Hommiku tänav on tänav Tartus Veeriku linnaosas. See algab Veeriku tänavalt, kulgeb lõunaedelasse ning lõpeb Nelgi ja Mooni tänava ristil, olles 215 meetri pikkune. 2013. aasta novembri seisuga on Hommiku tänava suurim majanumber 13.
Mooni tänav (Tartu)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Mooni tänav on tänav Tartus Veeriku linnaosas. See algab Nelgi ja Hommiku tänava ristist, kulgeb kagusse ja lõpeb Viljandi maanteel. 2013. aasta novembri seisuga oli Mooni tänava suurim majanumber 16.
Kressi tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Kressi tänav on tänav Tartus, Veeriku linnaosas. See algab Nisu tänavalt, kulgeb kaarega loodesse ja lõpuks põhja, lõppedes kvartalis Ravila ja Kannikese tänava vahel, olles seejuures 390 meetri pikkune. 2013. aasta novembri seisuga on Kressi tänava suurim majanumber paarisnumbreist 30, paaritutest 15.
Veeriku tänav

Veeriku tänav on tänav Tartus Veeriku linnaosas. See algab Ilmatsalu, Vitamiini, Näituse, Ludvig Puusepa ja Nikolai Lunini tänava ristmikult ning kulgeb läände, ristudes vasakult Hommiku ja paremalt Õhtu tänavaga, samuti mitme majadevahelise teega. Pärast ristumist Tulbi tänavaga (vasakult) kaldub Veeriku tänav edelasse ning lõpeb Ravila tänaval. Suurima numbriga hoone Veeriku tänaval on Veeriku kool, mis asub Tulbi tänava ristil, aadressil Veeriku 41; paarisnumbreist suurim on 36, mis paikneb Veeriku tänava lõpus Ravila ristil.
Riba

Riba on mitmetähenduslik sõna: üldises tähenduses on riba (ka: siil) suhteliselt pikk ja kitsas tükk, nt mingit ainet või materjali riba ehk vöönd ribad on endisaegsed jalakatted ... RIBA
Ribad

Ribad (võru murdes: rasud, ainsuses: rask) olid vanasti linase või villase riide ribad, mis mähiti ümber säärte. Ribasid kanti koos jalarättide või kapukatega, samuti sukkade peal ilu, talvel ka sooja pärast. Ribasid kanti Euroopas arvatavasti juba muinasajal. Eestis olin need veel 19. sajandi algul rohkelt kasutusel, põhiliselt töö tegemise ajal. Naiste ribad olid enamasti tumesinist värvi, umbes 20 cm laiad ning veidi üle meetri pikad. Meeste ribad olid ligi poole laiemad ning kuni 1,5 meetrit pikad, värvus hall või tumepruun. Ribad mähiti alt pahkluust alates spiraalselt kuni põlveni, kus nad köideti ribade otstes olevate paeltega kinni. Põhjamaades olid kasutusel ka randmeribad, mida külma ilmaga mähiti ümber randme ja varruka kuni poole käsivarreni. Eestis kanti neid saartel (Hiiumaal kätised), kui mehed käisid kalal ning hülgejahil. Nii välditi vee ja tuule varrukasse tungimist. Hiljem hakati ribade asemel kasutama sääriseid . Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 254 Eesti Entsüklopeedia. 7. köide: Rakk–Tanukad. Tartu: Loodus, 1936, lk 35. Rasu Eesti Rahva Muuseum
Siseelund

Siseelund (viscus, mitm viscera) on kolju-, rinna-, kõhu- või vaagnaõõnes paiknev suurem elund. Toiduks tarvitatavat looma siseelundit nimetatakse näiteks lihatooteks või rupskiks. elundkond splanholoogia "Meditsiinisõnastik" 704:2004.
Tõstamaa valla lipp

Tõstamaa valla lipp on Pärnu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Tõstamaa valla lipp. Lipp on kinnitatud 21. mail 1997. Pühaliku õnnistuse said lipp ja vapp esimestel valla päevadel Tõstamaa kirikus. Valla lipuks on ristkülikukujuline vapilipp, millel kulda asendab kollane. Lipp on jagatud horisontaalselt siniseks ja kollaseks väljaks. Kanga keskel on kollaseks ja mustaks jagatud kaheksakodaraline ratas, mille ülemisel poolel on laevarooli käepidemed. Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:9. Kandelipu suurus on 105x135 cm. Sinine tähistab merd, tõde ja lootust. Neitsi Maarja tunnusvärvidena viitab ta ka Tõstamaa kirikule. Kollane tähistab maad, Tõstamaa liivaluiteid ning märgib õnne ja heaolu. Kollane ja must on Pärnumaa vapivärvused. Ratas on päikese ja elu, liikumise ning arengu sümbol. Rooliratas osutab rannasõidule ja kalapüügile. Valla lipp heisatakse: alaliselt volikogu ja valitsuse haldushoonel. ajutiselt valla pidupäevadel, suhtlemisel teiste omavalitsusüksustega, samuti muudel avalikel üritustel. Valla lipp heisatakse hoone peasissekäigu juurde või mujale selleks sobivasse kohta kas lipuvardaga vastavasse hoidjasse või lipumasti. Kui valla lipp heisatakse koos Eesti riigilipu, mõne teise riigi, mõne Eesti maakonna, valla, linna või muu lipuga, asub valla lipp lipurivi tagant vaadatuna vasakul teise riigi või Eesti riigilipust, kusjuures maakonnalipud asuvad linnade ja valdade lippudest lipurivi tagant vaadates paremal. Valla lipu heiskamise võib teha kohustuslikuks üksnes volikogu otsuse või valitsuse korraldusega vallale kuuluvatel hoonetel, rajatistel või maa-aladel. Teistele omanikele on niisugused otsused või korraldused üksnes soovitusliku iseloomuga. Kasutamiskõlbmatuks muutunud valla lipp kuulub sündsal viisil hävitamisele. Tõstamaa valla vapp Tõstamaa valla sümboolika valla kodulehel Tõstamaa valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Puusapõll

Puusapõll (ka: küljerätt, puusarätt) on otstest kaunistatud rätt, mis talunaistel vööst rippuvana kattis üht või mõlemat puusa. Eestist on puusapõlle kandmine teada alates 14.–15. sajandist. 19. sajandi algul kandsid puusapõllesid veel setu ja mulgi naised. Küljerätid valmistati valgest linasest riidest ühtlase laiusega, kaunistati taimeainelise tikandi ja narmastega. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 226 Puusapõll, Eesti Rahva Muuseum
Leigo Järveteater

Leigo Järveteater oli[küsitav] Valga maakonnas Otepää vallas Leigo talu juures olnud suvelavastuste mängupaik. 2005 "Suveöö unenägu" (lavastas: Tõnu Lensment) 2006 Rudolf Reiman "Painaja ja tundmatud" (lavastajad Anne Türnpu ja Jaan Tooming) 2007 Shakespeare "Rooside sõda" koos ansambel Ultima Thulega Leigo järvemuusika festival Leigo Järveteatris esietendub Shakespeare`i "Rooside sõda"[alaline kõdulink], Eesti Päevaleht, 10. aprill 2007 Leigo järvemuusikale lisandub järveteater, Postimees, 30.09.2004
Vietryna

Vietryna (transkribeerituna Vetrõna, poola keeles Wietryno) on alev Valgevenes Viciebski oblastis, Połacki rajoonis, Vietryna külanõukogu halduskeskus. Asulat läbib raudteeliin Połack-Maładziečna. Vietrynas asub keskkool, kultuurimaja, kaks raamatukogu. Vietrynat mainitakse esimest korda XVI sajandil kui alevit. Alates teisest Poola jagamisest aastal 1793 Venemaa koosseisus, aastast 1924 Valgevene NSV osa. Ametlikult sai Vietrynast alev aastal 1958. Aastal 2004 valmis Vietryna kirik ja kinnitati asula vapp. Vietryna vaade Vietryna http://analytics.nca.by/res/docs/Ветрино_2012-2019.pdf The population as of January 1, 2024 and the average annual population for 2023 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements Vietryna YouTube'is
Saueaugu Teatritalu

Saueaugu Teatritalu on Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Ohtla külas olev talu, kus suvel korraldatakse suvelavastusi. Teatritalu eestvedaja on Margus Kasterpalu. Teatritegemist alustati Saueaugu Teatritalus 2001. aastal, mil esietendus “Kumalase mesi” (lavastaja Margus Kasterpalu). Seejärel on Saueaugu Teatritalus igal suvel mängitud kahte-kolme lavastust, sh teiste teatrite külalisetendusi. Saueaugu talu praegused hooned on ehitatud 1920. aastatel. Kuni 1980. aastate lõpuni olid talu hooned tavapärases kasutuses elumaja, lauda, heinaküüni ja -lakkade ning aitadena. Kolhoosiaja lõpuni vasikalaudana kasutusel olnud teatrisaal mahutab kuni 100 inimest, igal suvel on antud keskmiselt 10-12 etendust, enamasti täissaalidele. "Kumalasemesi" (lavastaja Margus Kasterpalu) "Kustutage kuuvalgus" (lavastaja Margus Kasterpalu) "Epp Pillarpardi Punjaba Potitehas" (lavastaja Priit Pedajas) "Noad kanade sees" (lavastaja Andres Lepik) "Õnnelikud päevad" (lavastaja Margus Kasterpalu) "Ratsukäik" (lavastaja Margus Kasterpalu) "Meie isa, kes sa oled…" (lavastaja Margus Kasterpalu) "Küüni täitmise lood ja laulud" (lavastaja Margus Kasterpalu) "Tasandikkude helinad" (lavastaja Aleksander Eelmaa) "Ingeland" (lavastaja Aleksander Eelmaa) "Ilmavõõras" (lavastaja Ringo Ramul) "Kohtumine trompetis" (lavastaja Urmas Vadi) "Teener" "Kevadtalv 1918" (lavastaja Tõnu Lensment) "Carmen" (lavastaja Andres Lepik) "Tuhkatriinumäng" (lavastaja Margus Kasterpalu) "Tere õhtust, Léon!" "Seitse venda" (lavastaja Priit Pedajas) "Rekvisiitori tähetund" (lavastaja Margo Teder) A ja O taskuteatmik Eesti. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007. Lk 382 Heili Sibrits, Uus loominguline juht: Ugala teeb eriliseks Viljandi kultuuriakadeemia, Postimees, 18. mai 2012 Saueaugu Teatritalu koduleht Saueaugu Saueaugu linnamägi (Lääne-Virumaal Vinni vallas) Teatri koduleht
Estonia teatrisaal

Estonia teatrisaal on teatrisaal Tallinnas Estonia teatrimajas. Teatrisaal oli juba 1944. aastal pea täielikult hävinud Estonia teatrihoones. Aastal 1946 teatrisaal taastati. Aastal 2005 teatrisaali renoveeriti. Estonia kontserdisaal A ja O taskuteatmik Eesti. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007. Lk 384
Saaremaa rüütelkonna aadlimatrikkel

Saaremaa rüütelkonna aadlimatrikkel oli seisuliku omavalitsuse Saaremaa rüütelkonna liikmete register. Saaremaa rüütelkonna privileegid ja õigused kinnitati esimest korda 1721. aastal Uusikaupunki rahulepinguga. Esimese Venemaa valitsejana kinnitas privileegid 1731. aastal keisrinna Anna. Aadlile annetatud privileegides ja 1710. aasta kapitulatsioonides oli määratlus kohalik aadel, kuid see ei taganud aadliprivileege ainult kohalikule baltisaksa põlisaadlile, vaid laienes ka Vene teenistusaadlikele või Saksamaal aadliseisuse omandanud isikutele. Seepärast oli põlisaadel huvitatud, et rüütelkonna mõiste saaks selgelt reguleeritud. Saaremaa aadlikke ajendas matriklit koostama keisrinna Anna antud riigimõisate rendi eelisõigus. Saaremaa rüütelkonna matrikkel sai esmasel kujul valmis 1741. aastal, mil sellesse kanti 26 suguvõsa. Erinevalt Liivimaa ja Eestimaa rüütelkonna matriklist seda erinevatesse klassidesse ei jaotatud. Ajavahemikus 1741−1918 immatrikuleeriti kokku 116 erinevat aadlisuguvõsa. Eestimaa rüütelkonna aadlimatrikkel Kuramaa rüütelkonna aadlimatrikkel Liivimaa rüütelkonna aadlimatrikkel Piltene rüütelkonna aadlimatrikkel Saaremaa immatrikuleeritud aadlisuguvõsade loend Laur, Mati. Eesti ala valitsemine 18. sajandil (1710−1783). Tartu: Kirjastus Eesti Ajalooarhiiv, 2000, lk 68, 69. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Oesel. Tartu: Osaühing „Ilutrükk”, 1935, lk 649-651. Buxhoewden, Peter Wilhelm Baron von. Beiträge zur Geschichte der Provinz Oesell. Riga und Leipzig: Verlag von Edmund Götschel, 1838. Lk 181-182 [1]. Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Oesel. Tartu: Osaühing „Ilutrükk”, 1935. Lk 649-651 [2]. Laur, Mati. Eesti ala valitsemine 18. sajandil (1710−1783). Tartu: Kirjastus Eesti Ajalooarhiiv, 2000. Lk 68-69, 70. Mühlendahl, Ernst von. Hoyningen-Huene, Baron Heiner von. Die Baltischen Ritterschaften. – Aus dem Deutschen Adelsarchiv. Band 4 der Schriftenreihe. Limburg/Lahn: C. A. Starke Verlag, 1973.
Hilda Aagaard

Juliane Caroline Hilda Aagaard (sünninimi Tetens; 12. august Skive 1836 – 12. aprill 1898) oli taani kirjanik. Ta oli ringkonnaarst Vilhelm Tetensi ja Marie Bramseni tütar. Ta avaldas kristlikul alusel põhineva seisukoha, et mees on aktiivne ja naine passiivne ning mees peab valitsema. Stemnings-digte og aandelige Sange (luulekogu, 1872). Veebis Tænkt og følt (luulekogu, peamiselt kirikulaulud ja kristlikud laulud, 1879) Jutustused väljaannetes Fædrelandet, For Romantik og Historie jm "Fra de lidendes Lejr" (artikkel, 1878) "Aabent Brev til P. Worm". – Ude og Hjemme, 1878, nr 33) 28. novembril 1856 abiellus ta Lauritz Aagaardiga (1821–1877), kes oli Amtsforvalter Ulrik Aagaardi (Nyborg) poeg ning Fuglsø (Jüütimaal) esimene omanik ja Nybogårdi (Sjællandil) omanik. Pil Dahlerup. Det moderne gennembruds kvind, 1984, lk 571–572.