laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aleksandrs Lembergs

Aleksandrs Lembergs (25. märts 1921 Riia – 25. november 1985 Riia) oli läti balletitantsija, ballettmeister ja koreograaf. Lembergs õppis aastatel 1932–1936 Läti Rahvusooperi balletistuudios ja 1938–1939 täiendas end Pariisis eraballetistuudios. 1939. aastal naasis Riiasse, kus sai rahvusooperi balletisolistiks (1944. aastast Läti NSV Riiklik Akadeemiline Ooperi- ja Balletiteater). Alates 1961. aastast tegutses Lembergs samas ballettmeistrina, aastatel 1968–1985 oli ta teatri peaballettmeister. Ühtlasi oli ta Riia Koreograafiakooli pedagoog ja aastatel 1964–1968 selle direktor. 1955 – Läti NSV teeneline kunstnik 1971 – Läti NSV rahvakunstnik 1982 – NSV Liidu rahvakunstnik Aleksandrs Lembergs. enciklopedija.lv
Eugène Polyakov

Eugène Polyakov, ka Genia Polyakov (vene keeles Евгений Поляков Jevgeni Poljakov; 27. aprill 1943 Moskva – 24. oktoober 1996 Pariis) oli balletitantsija, koreograaf ja ballettmeister. Polyakov asus pärast Moskva Suure Teatri koreograafiakooli lõpetamist tööle Novosibirski Ooperi- ja Balletiteatris, kus sai balletitantsijana esimeseks solistiks. 1970. aastal naasis ta Moskva Suure Teatri koreograafiakooli, kus töötas pedagoogina. 1976. aastal emigreerus Polyakov Itaaliasse, kus töötas koreograafina Veneetsias, Firenzes ja Roomas. 1983. aastal kutsus Rudolf Nurejev ta Pariisi Rahvusooperi balletitrupi ballettmeistriks ja repetiitoriks. Pärast Nurejevi lahkumist 1989. aastal balletitrupi juhi kohalt määrati Polyakov koos Patrice Bartiga kunstilise juhi ametikohustusi jagama. Selline kaksikvõim Pariisi Rahvusooperi balletitrupis kestis umbes aasta aega, kuni uueks juhiks sai Patrick Dupond. 1991. aastal tegi Polyakov koos Bartiga Pariisi Ooperiteatri balletitrupis "Giselle’i" uuslavastuse. Evgenij Polyakov. ae-polyakov.eu Евгений Поляков. ae-polyakov.eu Genia Polyakov, maitre de ballet, choregraphe. YouTube, 6. oktoober 2016 Eugène Polyakov Pariisi Rahvusooperi kodulehel
Noolnoodikiri

Noolnoodikiri (inglise keeles ups and downs notation) on muusika noodikirjas helikõrguste tähistamise süsteem, milles tavapärasele alteratsioonimärgile (bemoll, bekarr, diees) lisatud üles- või allanool tugevdab või nõrgendab alteratsioonimärgi mõju. Kite Giedraitise sõnul on noolnoodikirja abil võimalik märkida helide kõrgusi näiteks peaaegu kõigis oktavipõhistes võrdtempereeritud helisüsteemides (vjo). Üles või alla suunatud nool tähistab helikõrguse muutumist vjo ühe sammu võrra vastavalt kas üles või alla. Nool (muusika) Ups and downs notation. Xenharmonic Wiki
Erik von Pistohlkors

Erik von Pistohlkors (1628–1700) oli Rootsi sõjaväelane ja väejuht. Erik von Pistohlkors sündis 1628. aastal Savonlinnas. Tema vanemad olid Jöran Olofsson Pistelkors ja Hebla Bogge. Sõjaväekarjääri alustas ta 1643. aastal, kui liitus kuninganna Kristiina valverügemendiga. 1650. oli ta lipnik Kronobergi rügemendis, kolm aastat hiljem oli ta leitnant. 1654. aastal oli ta kaptenleitnant Hälsinge rügemendis ja 1655 kapten Kalmari rügemendis. 1658. aastal läks ta üle Vickeni tragunirügementi ja sai seal majoriks. Järgmisel aastal sai ta ooberstleitnandiks. 1662. aastal asus ta teenima Skåne jalaväerügementi. Järgneva 11 aasta jooksul teenis ta Halmstadti, Dünamünde ja Neumünde komandandina. 1662. aastal omandas ta Rutikvere mõisa, hiljem veel Jädivere, Paatsalu, Illuste ja Massu mõisa. 1679. aastal sai ta Liivimaa jalaväerügemendi ülemaks. 1682. aastal oli ta Pärnu komandant, siis juba ooberstina. 1691. aastal tekkis Pistohlkorsil Reinhold Johan von Ferseniga kohtuasi. Ta läks 1699. aasta 6. augustil erru. Erik von Pistohlkors suri 13. märtsil 1700 Pärnus selle linna komandandina. Erik von Pistohlkorse esimene abikaasa oli Elisabeth von Knorring ja teine Margareta Elisabeth von Aderkas. Esimesest abielust sündisid Juliana Elisabeth, Magnus Gabriel ja veel kaks poega, kelle nimed on teadmata. Teisest abielust sündisid Johan Erik, Elisabeth ja Margaretha von Pistohlkors ning veel kaks tütart, kelle nimed on teadmata. "Pistolekors No. 321". Vaadatud 28.02.2023. "Erik Jöransson Pistolekors". Vaadatud 28.02.2023. Damier, Paul Eduard (2007). Pajus, Ando (toim). Eestimaa rüütelkonna vapiraamat. Lk 118. "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Vaadatud 28.02.2023. musketeer at E. Pistolekors Livland inf.-reg. 1679 (algtekst rootsi keeles) "50 Komandant Erich Pistohlkors Pärnust 15.12.1691 ooberst Reinhold Johan von Ferseni vastu palvega varakult teatada nendevahelise kohtuasja arutamise jätkumisest". Originaali arhiivikoopia seisuga 28.02.2023. Vaadatud 28.02.2023. "Perekond Pistohlkors – EAA.2471". Vaadatud 28.02.2023. "Erik von Pistohlkors (Pistelokors), 1628 – 1700". Vaadatud 28.02.2023.
Genovaitė Sabaliauskaitė

Genovaitė Sabaliauskaitė (2. aprill 1923 Kaunas – 23. juuni 2020 Mannheim, Saksamaa) oli leedu balletitantsija, ballettmeister ja koreograaf. Ta õppis aastatel 1934–1938 Kaunase balletistuudios. Hiljem täiendas end Leningradis Agrippina Vaganova ja Galina Ulanova juures. Aastatel 1944–1965 oli ta juhtivaid soliste Leedu NSV Riiklikus Ooperi- ja Balletiteatris, seejärel jätkas samas peaballettmeistrina (1965–1968). Aastatel 1970–1971 töötas Sabaliauskaitė Santiagos Tšiili Rahvusballetis ballettmeistrina. Pärast naasmist Leedusse töötas balletipedagoogina. Alates 1978. aastast elas Saksamaal, kus ka suri 97 aasta vanuses. 1957 – Leedu NSV rahvakunstnik 1964 – NSV Liidu rahvakunstnik 2001 – Suurvürst Gediminase rüütlijärgu orden Genovaitė Sabaliauskaitė. vle.lt Legendos. Genovaitė Sabaliauskaitė. lrt.lt
Pariisi Ooper

Pariisi Rahvusooper, ka lihtsalt Pariisi Ooper (prantsuse keeles Opéra national de Paris) on prantsuse ooperi- ja balletiteater. Selle koosseisu kuulub ka Pariisi Ooperi Ballett. Pariisi Ooper loeb enda asutamisaastaks 1669. aastat. Ametlikku nime on korduvalt muudetud. Pärast 1871. aastat kandis nime Rahvusooperiteater, 1878. aastal nimetati Pariisi Rahvusooperiteatriks, 1990. aastal Pariisi Ooperiks. 1994. aastast kannab nime Pariisi Rahvusooper. Pariisi Ooper annab etendusi 1875. aastast Palais Garnier's, 1990. aastal lisandus teise etenduskohana Opéra Bastille. Palais Garnier Koduleht
Slobožanske

Slobožanske (kuni 2016. aastani Komsomolske) on Harkivi keskusest umbes 48,3 km lõunakagus asuv alev (селище міського типу) Ukrainas Harkivi oblastis Tšuhujivi rajoonis, Siverskõi Donetsi orus, jõe vasakkaldal.
Ukraina relvajõudude rist

Ukraina relvajõudude rist (ukraina keeles «Хрест ЗСУ») on sõjatehnika identimismärk, mida Ukraina relvajõud on kasutanud hiljemalt alates Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse toimunud Slobožanski vastupealetungist (tuntud ka kui Harkivi vastupealetung vms) 2022. aasta septembris. Tavaliselt on see sõidukitele ja soomustehnikale kantav valget värvi risti ( + ) kujuline tunnusmärk (білий хрест ЗСУ), kuid värv võib olla ka teistsugune: näiteks lipuvärvi kollane või sinine. Internetis tähistatakse seda märkidega ✙ või ➕, harvemini ⛨ või ✛. Sõjaaegsed fotod Trofee märgistamine Z (sümbol) "Ristimärgist, mille all kogu Ukraina tehnika läheb vastupealetungile". postimees.ee. PM. 15. september 2022. Vaadatud 1. märtsil 2023. Diana Matviiv. "The backstory about the sense of the white cross used by the Ukrainian troops to mark their vehicles during the latest counteroffensive in the Kharkiv region". weareukraine.info (inglise). Vaadatud 1. märtsil 2023. "Хрест Харківського контрнаступу: історія та значення символу" [Harkivi vastupealetungi rist: sümboli ajalugu ja tähendus]. chas.news (ukraina). Vaadatud 14. septembril 2022. "Що означає білий хрест, який малюють на військовій техніці та постять чиновники" [Mida tähendab sõjatehnikale märgitud ja ametnike lisatud valge rist?]. zp.vgorode.ua (ukraina). Vaadatud 14. septembril 2022. "Білий хрест на військовій техніці: український символ контрнаступу – АрміяInform" [Valge rist sõjatehnikal: Ukraina vastupealetungi sümbol - ArmyInform]. web.archive.org (ukraina). 12. september 2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. september 2022. Vaadatud 19. septembril 2022.  Ukraina relvajõudude rist – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Hans Heinrich von Tiesenhausen (1654–1724)

Vabahärra Hans Heinrich von Tiesenhausen (1654–1724) oli Rootsi sõjaväelane ja mõisnik, kes osales Põhjasõjas, kus ta juhtis Eesti ratsarügementi. Hans Heinrich von Tiesenhausen sündis 2. juulil 1654. Tema vanemad olid Porkuni ja Kohala mõisnik Hans Heinrich von Tiesenhausen ja Anna von Üxküll. Algselt teenis ta sõjateenistuses välismaal, kuid naasis hiljem Rootsi teenistusse. 1669. aastal ostis ta Rakvere mõisa. 1679. aastal oli ta von der Pahleni juhitud Eesti-Liivi-Ingeri ratsarügemendis (Kuninganna Ulrika Eleonora ihukaitse ratsarügement) major. 1688. aastal sai ta teise järgu ning 1691. aastal esimese järgu ooberstleitnandiks. Põhjasõja algul, 1700. aastal sai ta ooberstina Eesti ratsarügemendi juhiks. Sellele ametipostile jäi ta lühikeseks ajaks ning juba samal aastal sai rügemendi juhiks Johannes Heinrich von Tiesenhausen, Hans Heinrich ise võitles edasi Ingerimaal ja Narvas. 1710. aastal sai ta ratsaväe kindralmajoriks. Hans Heinrich von Tiesenhausen suri 1724. aasta novembris. Hans Heinrich von Tiesenhausen abiellus Juliane Marie von Taubega. Neil oli viis last: Magdalena Juliana, Hans Heinrich von Tiesenhausen (1685–1736), Rootsi sõjaväelane (ooberstleitnant) ja Eestimaa rüütelkonna peamees (1728–1731) Jakob Johann von Tiesenhausen (1686–1749), Rootsi sõjaväelane (ooberstleitnant) ja Eestimaa rüütelkonna peamees (1724–1725) ning hiljem Eestimaa maanõunik. Anna Maria ja Jürgen Detloff. "Von Tiesenhausen". Vaadatud 28.02.2023. "Rakvere mõis". Vaadatud 28.02.2023. Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft. 1. Görlitz. 1931. "Officers of Charles XII. Biographical Notes". Vaadatud 28.02.2023. "Svenska arméns regementen 1700–1718". Vaadatud 28.02.2023.
Kimi ga yo

Kimi ga yo (君が代) on Jaapani riigihümn ja seejuures üks maailma lühemaid. Ametlikult on hümn kasutusel alles 1999. aastast, mil ta seadusega vastu võeti, enne seda oli ta kasutusel mitteametlikult. Hümni tekstiks on 12. sajandi waka-stiilis luuletus, millele kirjutas meloodia Hayashi Hiromori 1880. aastal. Jaapanikeelne tekst Kimi ga yo wa (君が代は) Chiyo ni, (千代に) Yachiyo ni (八千代に) Sazare ishi no, (細石の) Iwao to narite, (巌となりて) Koke no musu made. (苔の生すまで )
Jorgen Rikberg

Jorgen Rikberg (sündinud 9. märtsil 2002) on Eesti korvpallur. Rikberg mängib KK Viimsi/Sportland klubis numbriga 31.
Heinrich Johan von Brandt

Heinrich Johan von Brandt (1653–1735) oli Rootsi sõjaväelane, ooberst ja Liivimaa mõisnik, kes osales Põhjasõjas ning juhatas seal Saaremaa maatragunieskadroni. 1702. aastal oli ta lühikest aega Alūksne komandant, kuid langes samal aastal vangi. Ta läks sõjaväest ooberstina 1722. aastal erru. Heinrich Johan von Brandt sündis 1653. aastal Liivimaal. Tema isa oli Claes von Brandt ema perekonnanimega Langenberg. 1676. aastal oli Heinrich Johan kortermeister Cronstierna rügemendis, järgmisel aastal sai ta sama positsiooni ka Liivimaa aadlilipkonnas. 1678. aastal oli ta Claes Flemingi Soome ratsarügemendis leitnant. Järgnev aasta sai ta ka selle rügemendi kortermeistriks. 1680. aastal sai Brandt Kuninganna Ulrika Eleonora ihukaitse ratsarügemendis rittmeistriks. 1691. aastal aadeldati Brandt koos oma vennaga, kuid nad immatrikuleeriti alles 1700. aastal. 22. augustil 1700 sai Brandt Saaremaa maatragunieskadroni ülemaks ja ooberstleitnandiks. Ta lahkus sellest postist 1702. aastal ning sai samal aastal Alūksne komandandiks. Selles ametis sai ta tihti venelaste piiritaguste ettevalmistuste kohta tulevaid sõnumeid. Selles ametis kirjutas ta 2. juunil 1702 kirja Liivimaa Läti distrikti majandusasehaldurile kirja, kus ta kirjeldab deserteerimise vastu võetavaid meetmeid: „Maamiilitsa täieliku organiseerimise ja komplekteerimise kohta käiva patendi eest tänan ma seda enam, et see tuleb praegusel ajal väga sobival momendil. Sellepärast olen ma selle ka lasknud otsekohe pataljonidele teatavaks teha. Jätkub sõnumite tulek Venemaalt, et Pihkva juurde koguneb ikka enam ja enam abivägesid. Neil päevil karistati umbes 60 maamiilitsa väejooksikut 7-kordse kadalipuga, täna aga 3 niisugust võllaga. Selleläbi loodetakse küll sõjaväest ärajooksmist lõpuks peatada“ 1702. aastal toimunud Valmiera lahingus langes Brandt vangi, kuid naasis pärast sõja lõppu kodumaale. 1722. aastal läks ta ooberstina sõjaväest erru. Heinrich Johan von Brandt suri 1735. aasta juuni algul ning maeti 7. juunil 1735 Maarja Magdaleena kirikusse Stockholmis. Meesjäreltulijaid tal ei olnud ning temaga suri ka Brandtide meesliin välja. Heinrich Johan von Brandt abiellus Maria Christine Örneklouga, nende abielust sündisid tütred Johanna Lovisa ja Maria Elisabeth von Brandt. Heinrich Johan von Brandt oli Liivimaal Muhu (Möön), Simersi, Rosacki ja Reptali mõisad. "Von Brandt No. 1365". Vaadatud 28.02.2023. "von Brandt Brandten". Vaadatud 28.02.2023. Eesti rahva ajaloost Põhjasõja aastail 1700–1721. Lk 79.
Manuel Legris

Manuel Legris (sündinud 19. oktoobril 1964 Pariisis) on prantsuse teatrijuht ja endine balletitantsija. Pärast Pariisi Ooperi balletikooli lõpetamist võeti Legris 16-aastaselt Pariisi Ooperi Balleti kordeballetti. 1986. aastal sai ta esitantsijaks (étoile). Balletitantsija lavakarjääri lõpetas Legris 2009. aastal Palais Garnier' laval. 2010. aastal sai Legris'st teatrijuht. Ta on olnud aastatel 2010–2020 Viini Riigiooperi Balleti ja on alates 2020. aastast La Scala Balleti kunstiline juht. 1984 – Varna rahvusvahelise balletikonkursi laureaat 1985 – Prix de danse du cercle Carpeaux 1998 – balletiauhind Benois de la Danse 2002 – Ordre national du Mérite rüütliklassi orden 2006 – Auleegioni rüütliklassi orden 2009 – Ordre des Arts et des Lettresi komandöriklassi orden Зеленая гостиная: Мануэль Легри/Green Room: Manuel Legris. YouTube, 9. oktoober 2018
Pariisi Rahvusooperi Ballett

Pariisi Rahvusooperi Ballett (prantsuse keeles Ballet de l'Opéra national de Paris) on maailma prestiižsemaid balletikollektiive. Kuulub omaette institutsioonina Pariisi Rahvusooperi koosseisu. 1929. aastal kutsuti 24-aastane Djagilevi trupi esitantsija Serge Lifar Pariisi Rahvusooperi balletitrupi kunstiliseks juhiks. Ta juhtiski truppi aastatel 1930–1945. Teise maailmasõja lõpul süüdistatuna kollaboratsioonis oli ta sunnitud kaks aastat rahvusooperist eemal olema. Sõjajärgsed balletijuhid 1947–1958 Serge Lifar 1958–1961 George Skibine 1962–1969 Michel Descombey 1969–1970 John Taras 1970–1970 Roland Petit 1970–1971 Claude Bessy 1971–1977 Raymond Franchetti 1977–1980 Violette Verdy 1980–1983 Rosella Hightower 1983–1989 Rudolf Nurejev 1989–1990 Patrice Bart ja Eugène Polyakov 1990–1994 Patrick Dupond 1995–2014 Brigitte Lefèvre 2014–2016 Benjamin Millepied 2016–2022 Aurélie Dupont alates 2022 José Martínez Prix de danse du cercle Carpeaux Étoile Koduleht
Genève-Servette HC

Genève-Servette HC on Šveits jäähokiklubi, mis tegutseb Genfis. See mängib Šveitsi jäähoki kõrgliigas National League. Klubi on asutatud 1905. aastal. See on vanim praegune Šveitsi kõrgliiga klubi. Šveitsi kõrgliigas on see mänginud aastatel 1964–1975 ja uuesti alates 2001. aastast. Genéve-Servette HC võitis hooajal 2022/2023 esimese Šveitsi meistritiitli. Aastatel 1959 ja 1972 võitis klubi Šveitsi karikavõistlused jäähokis. Hooajal 2023/24 võitis Genéve-Servette Jäähoki Meistrite Liiga, kui finaalis alistati Rootsi klubi Skellefteå AIK tulemusega 3:2 Klubi koduväljak asub sisehallis Patinoire des Vernets, kus 7135 istekohta. Seisuga veebruar 2024 Väravavahid: Robert Mayer, Gauthier Descloux, Jussi Olkinuora Kaitsjad: Giancarlo Chanton, Tim Berni, Roger Karrer, Sami Vatanen, Mike Völlmin, Julius Honka, Theodor Lennström, Simon Le Coultre Ründajad: Guillaume Maillard, Vincent Praplan, Mathieu Vouillamoz, Antoine Guignard, Arnaud Jacquemet, Joshua Jooris, Daniel Winnik, Alessio Bertaggia, Valtteri Filppula, Sakari Manninen, Teemu Hartikainen, Tanner Richard, Christophe Cavalleri, Marc-Antoine Pouliot, Marco Miranda, Eliot Berthon, Noah Rod (kapten) Vaata ka Kategooria:Genève-Servette HC mängijad. Šveitsi kõrgliiga: Võitja (1): 2023 Teised kohad (10): 1917, 1920, 1966, 1967, 1968, 1969, 1971, 2008, 2010, 2021 Šveitsi karikas: Võitja (2): 1959, 1972 Jäähoki Meistrite Liiga: Võitja (1): 2023/24 Spengleri karikas: Võitja (2): 2013, 2014 Teine koht (1): 2017 Ametlik koduleht
SC Bern

Schlittschuh Club Ber (SC Bern) on Šveits jäähokiklubi, mis tegutseb Bernis. See mängib Šveits jäähoki kõrgliigas National League. Ametlik koduleht
Relee

Relee (prantsuse k relais ′vahetus′) on seadis, mis välisele füüsikalisele toimele (sisendsignaalile) reageerides muudab hüppeliselt oma väljundtoimet (väljundsignaali). Laiemas tähenduses on relee aparaat, mis peale hüppelise toimega releeosa sisaldab ka andurit (tajurit), võrdlus-, täitur- või muud seadist. Andurseadis, näiteks relee mähis, võtab vastu releele mõju avaldava ja relee rakendumiseks tarviliku signaali. Täiturseadis, näiteks kontaktid avaldavad mõju juhtimisvooluahelale. Vaheorganid, näiteks vedrud, annavad mõju tajurilt täiturile. Tänapäeval on levinuimad trükkplaadile monteeritavad elektromehaanilised pisireleed (vt keelrelee) ja lülitustransistoride või türistoridega pooljuhtreleed. Niisugused releed valmistatakse enamasti integraallülitustena. Sisendvooluahela järgi: Primaarrelee Sekundaarrelee Vaherelee Sisendtoime laadi järgi on releed: elektrilised (reageerivad elektrivoolu tugevusele, pingele, sagedusele, võimsusele, elektriahela takistusele, induktiivsusele või mahtuvusele); mehaanilised (reageerivad nihkele, kiirusele, kiirendusele, rõhule, jõule või muule mehaanilisele suurusele); soojuslikud (reageerivad temperatuurile või soojusvoole); optilised (reageerivad valgustugevusele või valgustatusele); akustilised (reageerivad helirõhule või helivõngete sagedusele. Väljundtoimete arvu järgi eristatakse kahe- ja kolme- jne positsioonilisi releesid. Ehituse ja tarbitava energia laadi järgi on releed: elektrilised, mehaanilised, hüdraulilised, pneumaatilised. Relee väljundvooluahela sisse-, välja- või ümberlülitamine võib toimuda elektriliselt mehaaniliste kontaktide abil või elektrooniliselt. Seatava rakendumisajaga mehaanilist või elektrilist ajamehhanismi sisaldav aegrelee võimaldab seadmete või seadmeosade järjestikuse toimimise vahele tekitada vajaliku ajavahemiku (viite). Elektromehaaniline relee võeti kasutusele telefonsides ja raudtee kontrollisüsteemides juba 19. sajandil. Tugevvoolutehnikas on releeprintsiip teostatud kontaktorina. Releesid kasutatakse näiteks temperatuuriregulaatorina (triikrauas, külmikus), signalisaatorina, automaatlülitina ja kaitsmena. Releesid kasutatakse ka elektriseadmete distantsjuhtimiseks ning vooluahelate eemalt kommuteerimiseks. Firma Finder GmbH releed DIN-liistul Impulssrelee ehk mälurelee Fotorelee Kalinini tehases Tallinnas toodetud aegrelee Polariseeritud relee Pooljuhtrelee ENE 8. köide, 1995
Indrek Tammoja

Indrek Tammoja (sündinud 28. novembril 1976 Tallinnas) on eesti muusik ja laululooja. Ta on ansambli Rändaja juhtfiguur.
2013. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus

2013. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus olid 31. Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus, mis toimusid 1.–3. märtsini Rootsis Göteborgis. Võistlused peeti Scandinaviumis. See oli kolmas kord, kui Euroopa meistrivõistlused toimusid Göteborgis, ja neljas kord, kui need toimusid Rootsis. Võistlustel osales 578 sportlast 47 riigist. Eestit esindas 7 sportlast. ██ Korraldajariik Ametlik koduleht Euroopa Kergejõustikuliidu koduleht
Rahvuslik Tantsukompanii

Rahvuslik Tantsukompanii (hispaania keeles Compañía Nacional de Danza; lühend CND) on Madridis tegutsev Hispaania tantsukompanii. CND asutati 1979. aastal kui Hispaania Rahvusballett Klassikaline (Ballet Nacional de España Clásico). Aastatel 1987–1989 oli kunstilise juhi ametis Maia Plissetskaja. Aastatel 1911–1919 oli Rahvusliku Tantsukompanii kunstiline juht José Martínez. Pärast tema ametist lahkumist jätkas kompanii kunstilise juhina endine balletitantsija Joaquín de Luz. Balletilavastus "Artifact II" (2019) Balletilavastus "Don Quijote" (2019) Koduleht
Joaquín de Luz

Joaquín de Luz (sündinud 31. märtsil 1976 Madridis) on hispaania teatrijuht ja endine balletitantsija. Pärast balletikooli lõpetamist töötas de Luz Hispaanias ja Ameerika Ühendriikides. Ta on olnud Pennsylvania Balleti solist (1996), American Ballet Theatre's rühmatantsija (1997) ja solist (1998. aastast). 2003. aastal võeti ta tööle balletikollektiivi New York City Ballet solistina, kus ta 2005. aastal sai esitantsijaks. Lavakarjääri lõpetas de Luz 2018. aastal. Alates 2019. aastast on Joaquín de Luz Madridis tegutseva Rahvusliku Tantsukompanii kunstiline juht. 2009 – balletiauhind Prix Benois de la Danse Joaquín de Luz - Un país en danza | La2. YouTube, 5. november 2021
Témpi rongiõnnetus

Témpi rongiõnnetus oli 2023. aasta 28. veebruari hilisõhtul toimunud rongiõnnetus Kreekas, milles 342 reisijaga reisirongi ja kaubarongi laupkokkupõrkes hukkus 57 inimest. Õnnetus toimus Tessaalia piirkonnas Témpi ja Evangelismóse küla vahelisel lõigul. Tegemist oli teadaolevalt ohvriterohkeima rongiõnnetusega Kreekas, riigis kuulutati välja kolmepäevane lein. "Scontro tra due treni in Grecia: 40 morti e 130 feriti. I dispersi sono decine | Un treno merci investe un convoglio passeggeri con a bordo circa 350 persone. Si indaga sulle cause dell'incidente. Arrestato il capostazione di Larissa". rainews.it (itaalia). Rai News. 1. märts 2023, 09:59. Vaadatud 1. märtsil 2023. "Kreeka rongiõnnetuses hukkus vähemalt 36 inimest". err.ee. ERR. 1. märts 2023, 17:46. Vaadatud 2. märtsil 2023. Vassilis KYRIAKOULIS; Will VASSILOPOULOS (1. märts 2023). "Greece Seeks Answers Over Deadliest Train Tragedy". barrons.com (inglise). Barron's. Vaadatud 2. märtsil 2023. CCTV footage of the collision between two trains in Greece (1:22) Panoutsopoulou, Magda. "Greece declares 3 days of national mourning in wake of deadly train crash" (inglise). AA News. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. märts 2023. Vaadatud 1. märtsil 2023. "2 trains collide in northern Greece, at least 15 killed". BNO News (Ameerika inglise). 28. veebruar 2023. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. märts 2023. Vaadatud 1. märtsil 2023. Tasos Kokkinidis (1. märts 2023). "Greece Declares Three-Day Mourning after Train Disaster" (inglise). Greek Reporter. Vaadatud 2. märtsil 2023. Õnnetuse toimumiskoht. NYT, 1. märts 2023
Liga ACB

Liga ACB ehk Liga Endesa on Hispaania korvpalli kõrgeim liiga. Koduleht
Lietuvos krepšinio lyga

Lietuvos krepšinio lyga (LKL) on Leedu korvpalli kõrgeim liiga. Koduleht
Benois de la Danse

Maailmaballeti festival Benois de la Danse on igal aastal korraldatav rahvusvaheline balletifestival Moskvas (üksikuil aastatel on peetud väljaspool Venemaad). Peetakse alates 1991. aastast Rahvusvahelise Koreograafiategelaste Assotsiatsiooni egiidi all. Alates 1992. aastast toetab üritust UNESCO. Festival ja sellel jagatav balletiauhind Benois de la Danse (prantsuse keelest 'Tantsu Benois') on nimetatud kunstnik Aleksandr Benois' auks. Auhinna žürii esimees alates esimesest festivalist on olnud Juri Grigorovitš. Juunis 2023 peetakse Mosvas Suures Teatris järjekordne festival koos auhindade kätteandmise tseremooniaga. Mihhail Barõšnikov (elutööauhind, 2003) Maurice Bejart (elutööauhind, 2003) Michel Legrand (helilooja kategooria, 2012) Joaquín de Luz (meestantsijate kategooria, 2009) Sergei Filin (meestantsijate kategooria, 1994) Laurent Hilaire (meestantsijate kategooria, 2004, 2007) Manuel Legris (meestantsijate kategooria, 1998) Natalija Makarova (elutööauhind, 2018) Volodõmõr Malahhov (meestantsijate kategooria, 1998) José Martínez (koreograafia kategooria, 2009) Roland Petit (koreograafia kategooria, 1994) Marina Semjonova (elutööauhind, 2003) Nikolai Tsiskaridze (meestantsijate kategooria, 1999) June, 20–21 2023 World Ballet Festival. Benois de la Danse Cerem. benois.theatre.ru Koduleht
Marco Odermatt

Marco Odermatt (sündinud 8. oktoobril 1997 Stansis) on Šveitsi mäesuusataja. Eriti edukas on ta suurslaalomis, ülisuurslaalomis ja kiirlaskumises. Tema suurimate kordaminekute hulka kuuluvad siiani suurslaalomi olümpiavõit 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis, maailma karika võitmine üldarvestuses ja suurslaalomi karika võitmine hooajal 2021/22 ning 2023. aasta maailmameistriks tulek kiirlaskumises ja suurslaalomis. Seisuga 9. märts 2023 Seisuga 16. märts 2023