laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kivisüsi

Kivisüsi on taimset päritolu süsinikurikas põlev maavara, kaustobioliit. Kivisüsi kuulub fossiilkütuste hulka. Kivisüsi on must või hallikasmust. Eristatakse nelja kivisöe petrograafilist erimit: läikivat (viträän), poolläikivat (klarään), matti (düraan), ja kiulist (füsfään). Kivisöe põhiosa (kuni 90%) moodustab kõrgmolekulaarne orgaaniline aine. Selle koostis ja omadused sõltuvad suurel määral muundumisastmest ning pertograafiliste erimite sisaldusest. Koostisse kuuluvad peale süsiniku (kuni 95%) vesinik (kuni 6%), hapnik (kuni 15%), väävel (kuni 5%, harilikult alla 1,5%) ja lämmastik (kuni 2%). Peale orgaanilise aine sisaldab kivisüsi alati niiskust (harilikult alla 10%) ja mineraalaineid (5–40%). Kivisüsi tekib taimse materjali mattumisel ja mittetäielikul lagunemisel. Enam-vähem samast materjalist koosnevad ka turvas, pruunsüsi ja antratsiit. Nendevahelise erinevuse määrab peamiselt mattumissügavus. Vastav arengurida näeks välja järgnev: turvas -> pruunsüsi -> kivisüsi -> antratsiit. Seega võib turbast edasisel mattumisel saada pruunsüsi, sellest omakorda kivisüsi jne. Sellesse ritta ei kuulu merelise tekkega fossiilkütused nafta ja maagaas. Ehkki kivisüsi on valdavalt maismaalise tekkega, esineb ka merelise tekkega kivisütt, näiteks boghed. Maailma kivisöevarud on moodustunud peamiselt Mesosoikumis. Kivisüsi on tähtis energia saamise tooraine juba tööstuse algusaastatest kuni tänapäevani välja. Praeguseks on kivisöe kasutamine vähenenud ja nafta osakaal suurenenud. Kuna maakera kivisöevarud on suuremad kui naftavarud, tuleb naftavarude vähenedes uuesti hakata rõhku pöörama kivisöele. Levinuim valdkond, kus kivisütt kasutatakse, on tööstus ja soojuse saamine, ka elektrienergia tootmises on kivisüsi tuumajõu suur konkurent. Lisaks valmistatakse kivisöest erinevaid kompleksühendeid. Kivisüsi on Eestis traditsiooniline katlakütus väikekateldes. Tänapäeval Eesti turul pakutav kivisüsi tarnitakse peamiselt Siberist Hakassiast (kütteväärtus keskmiselt 6,1 MWh/t) ja Kuzbassist (kütteväärtus 7,4–7,6 MWh/t). Kivisöe fraktsioon on 50–150 mm. Kivisüsi sisaldab 10–25% ka peenemat fraktsiooni. Kivisöe kütteväärtus on 36 MJ/kg. Kivisöest saadavad kompleksühendid: Happelised ekstraktid Aluselised ekstraktid Antratseenõli Antratseenõli ekstraheerimisjääk Antratseenõli fraktsioon Fenoolõli Fenoolõli ekstraheerimisjääk Vedeldatud kivisüsi, ekstraktsiooni vedelikud Vedeldatud kivisüsi, ekstraktsiooni lahustid Kivisöeõli Kivisöetõrv Kivisöetõrva ekstrakt Kivisöetõrva tahke jääk Koks (kivisöetõrv), madala- ja kõrgetemperatuurilise pigi segu Koks kivisöetõrvast, kõrgetemperatuuriline pigi Koks kivisöetõrvast, segatuna kõrgetemperatuurilise pigiga Puhastamata kerged õlifraktsioonid Toorfenoolid Söetööstus Veeldatud maagaas EE 4, Tallinn: Kirjastus Valgus, 1989 https://web.archive.org/web/20150409093300/http://kodu.ut.ee/~ripsik/Sissejuhatus.html 30 aprill 2012 https://web.archive.org/web/20160304223411/http://www.kristenikytused.ee/sysi.html 30. aprill 2012 Black moods, economist.com, 6. juuni 2015
Kaustobioliit

Kaustobioliit on biogeense tekkega põlev kivim. Enamasti peetakse silmas taimse materjali mattumisel tekkinud kivimit. Kaustobioliite saab jagada kolmeks rühmaks: humiidid (nt turvas, pruunsüsi, antratsiit) sapropeliidid (nt sapropeel, põlevkivid) naftarea kaustobioliidid (nt nafta, looduslik asfalt, asfaltiit, osokeriit) Humiidid Sapropeliit EE 4. köide, 1989.
Pruunsüsi

Pruunsüsi ehk ligniit on pruunika värvusega kaustobioliit. Pruunsüsi tekib kivisöega sarnaselt, kuid enamasti väiksemal mattumissügavusel. Sarnaselt kivisöega kuulub pruunsüsi fossiilkütuste hulka ja on tähtis maavara. Pruunsöe kütteväärtus on kivisöe omast väiksem. Pruunsüsi tekib taimse materjali mattumisel ja mittetäielikul lagunemisel. Söetööstus
Anna Fotyga

Anna Elżbieta Fotyga (neiupõlvenimi Kawecka; sündinud 12. jaanuaril 1957 Lęborkis) on Poola poliitik, esimene naine, kes töötanud Poola välisministrina. Fotyga lõpetas Gdański ülikooli ja Taani Haldusjuhtimise Kooli. Seejärel töötas ta USA-s tööministeeriumis, New Yorgis asuvas Cornelli ülikoolis ning Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupangas. Fotyga töötas 1981 ja uuesti pärast 1989 Gdańskis Solidaarsuse peakorteris välisosakonna juhatajana ning oli Lech Kaczyński lähedane liitlane. 2000 oli ta tollase Poola peaministri Jerzy Buzeki välisasjade nõunik. Seejärel oli ta sotsiaalhoolduse haldamise järelevalvenõukogu aseesimees, sest tal oli kogemus Rahvusvahelises Tööorganisatsioonis ja Maailmapangas. 2002–2004 oli ta Gdański aselinnapea. 13. juunil 2004 toimunud Euroopa Parlamendi valimised olid esimesed Euroopa Parlamendi valimised Poolas. Fotyga kogus Pomorze vojevoodkonnas Õiguse ja Õigluse partei kandidaadina 25 994 häält, mis oli vojevoodkonnas suuruselt teine häälte arv. Tema erakond sai valimistel kolmanda koha ning ta valiti Euroopa Parlamenti ühena Õiguse ja Õigluse 7 saadikust. Ta ei olnud europarlamendis ametiaja lõpuni. 31. oktoobrist 2005 9. maini 2006 oli ta Poola riigisekretär. Poola president Lech Kaczyński määras ta 9. mail 2006 Stefan Melleri asemele Poola välisministriks. Fotyga seisukohad välispoliitikas langesid kokku Õiguse ja Õigluse põhimõtetega. Need tulenesid kontseptsioonist, et Poola on tugev ja sõltumatu riik, mis on vajaduse korral valmis vastu astuma Saksamaale või Venemaale. Ta jätkas ka USA-meelset poliitikat. Vasakpoolne opositsioon kritiseeris tema ministeeriumi isolatsionistliku poliitika eest suhetes Saksamaa ja Venemaaga. 2007. aasta juunis hakkas Kodanikeplatvorm ette valmistama umbusaldushääletust Fotyga suhtes. Selle vältimiseks vabastasid president ja peaminister, kaksikvennad Lech ja Jarosław Kaczyński Fotyga 7. septembril 2007 ametist, aga määrasid ta juba samal päeval välisministriks tagasi. Kuid pärast Jarosław Kaczyński valitsuse langemist 15. novembril 2007 sai Poola uueks välisministriks Radosław Sikorski. 29. novembrist 2007 kuni 20. augustini 2008 oli Fotyga Poola presidendi Kaczyński kantselei ülem. 2022 Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk Anna Fotyga on abielus ja tal on kaks last. Ta oskab vabalt inglise ja vene keelt.
Okasionalism

Okasionalism (ld 'juhus', 'juhtum', 'ajend') on filosoofiline õpetus, mille tuntuim esindaja on prantsuse filosoof Nicolas Malebranche (1638–1715). Malebranche'i arvates pole kehaliste ja vaimsete sündmuste vahel otseseid põhjuslikke seoseid. Kehalised ja vaimsed sündmused on omavahel kooskõlas selle pärast, et Jumal kooskõlastab neid igakordse sekkumisega. Parallelism erineb okasionalismist selle poolest, et parallelismi järgi ei ole tarvis Jumala igakordset sekkumist, vaid vaimsed ja kehalised sündmused on Jumala poolt loodud eelkehtestatud harmooniasse. Okasionalismil põhineb üks kristliku fatalismi haru.
Leisi jõgi

Leisi jõgi (ülemjooksul ka Kaisa oja ja Karja oja) on jõgi Saaremaal Saaremaa vallas. See on Põhja-Saaremaa suurim jõgi, selle pikkus on 20,8 km ja valgala 94,9 km². Leisi jõgi saab alguse Luulupe külast ja suubub Väinamerre Läänemeres. Jõgi läbib Leisi alevikku. Leisi jõgi keskkonnaportaalis "Õngemehed kaebasid Leisi püügikeelu peale õiguskantslerile" Saarte Hääl, 25.05.2011
Aavoja

Aavoja (ka Kehra oja) on jõgi Põhja-Eestis. Jõgi saab alguse Pillapalu külas Koitjärve raba lõunaserval ja suubub Jägala jõkke. Jõe pikkus on 22,1 km ja valgala pindala 69,1 km² valgla. Aavoja ehitasid 1930. aastatel Pillapalus elanud kraavitöölised. Pekka Erelt (20. juuli 2017). "Roim minevikust: aadlipreili hirmus surm Aegviidu metsas". Eesti Ekspress. AS Ekspress Meedia. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuli 2017.
Taebla jõgi

Taebla jõgi (ka Palivere jõgi) on jõgi Läänemaal Lääne-Nigula vallas Kaasiku, Allikmaa, Jaakna, Kadarpiku, Koela, Luigu, Nigula, Pälli, Rõuma, Saunja, Tagavere, Uugla, Vidruka ja Väänla külas ning Palivere ja Taebla alevikus. 11,4 km suudmest suubub paremalt jõkke Uugla kraav, 7 km suudmest subub vasakult jõkke Leediküla oja. Jõgi läbib Priguldi paisjärve. Jõe lähe on Marimetsa raba põhjaservas, Palivere-Risti vallseljaku lõunanõlval ja Marimetsa looduskaitsealal. Suue jääb Silma looduskaitsealale. Jõe ületavad Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee, Keila–Haapsalu maantee (Rannaküla sild) ja endine Keila–Haapsalu raudtee. Taebla jõgi on heledaveeline ja vähese orgaanilise aine sisaldusega avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m. Taebla jõe keskkonnaregistri kood on VEE1104700. Taebla jõgi. Keskkonnaregister, vaadatud 12.04.2022. Arvi Järvekülg. Eesti jõed, Tartu 2001.
Tagajõgi

Tagajõgi on jõgi Eestis. Jõgi saab alguse Tudu järvest ja suubub Rannapungerja jõkke. Jõe pikkus on 43,8 km ja valgla pindala 256,6 km². Tagajõgi on Rannapungerja jõe suurim lisajõgi. Tuntakse ka nimede all nagu Liivoja, Mustasoo- ja Tudulinna jõgi. Paigas, kus Tagajõgi ühineb Kaukvere jõega, algab ka Tagajõe hoiuala, mis kulgeb sealt alates kahe lahustükina algul u 500 m ulatuses ja pärast u 5,3 km ulatuses. Tagajõgi. Keskkonnaregister, vaadatud 11.03.2022.
Tudu järv

Tudu järv on järv Eestis Lääne-Viru maakonnas. Järv asub Tudust 4,5 km lääneedela pool Järvesoo rabas. Järv on 25,7 hektarit suur ja tema absoluutne kõrgus merepinnast on 80,2 m. Tudu järvest voolab välja Tagajõgi. Eesti järvede loend
Ur-Namma

Ur-Namma ehk Ur-Nammu või Urnamma (suri umbes 2096 eKr) oli sumeri valitseja umbes 2112–2096 eKr, Uri III dünastia rajaja. Ur-Namma oli Uruki valitseja Utuhegali vend, kes oli ühendanud kogu Sumeri ala enda võimu alla, alistades gutilastest võõrvallutajad. Pärast Utuhegali ootamatut surma päris tema riigi Ur-Namma, kes viis pealinna Uri. Tema nime kannab ka maailma vanim säilinud seadustekoodeks, mis võib olla koostatud ka tema poja Šulgi ajal.
Tatra jõgi

Tatra jõgi on jõgi Eestis Tartumaal. Jõe pikkus on 11,1 km ja valgla 39,4 km². Jõgi saab alguse Luke külast ida pool ja suubub Porijõkke. Jõgi voolab Tatra ürgorus. Tatra jõge tuntakse ka Virulase oja nime all. Tatra jõgi keskkonnaportaalis
Saarjõgi

Saarjõgi on jõgi Järva, Viljandi ja Pärnu maakonnas, Navesti jõe parempoolne lisajõgi. Jõe pikkus on 38 km, valgla pindala 187,4 km², langus 46 m ja lang 1,21 m/km. Jõgi saab alguse Järvamaal Saareotsa külas 64,5 m kõrgusel ja suubub Pärnumaal Kaansoo külas 18,5 m kõrgusel paremalt poolt Navesti jõkke 26,2 km kaugusel selle suudmest. Jõgi kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Saarjõgi voolab läbi Saarjõe maastikukaitseala ja Nõmme raba looduskaitseala kaguservas. Saarjõe kaitsealal asuvad jõe kaldal Saeveski metsaonn ja Saarjõe õpperada. Saarjõe maastikukaitseala Saarjõe õpperada Saarjõgi keskkonnaportaalis (vaadatud 20.02.2021) Saarjõgi Eesti looduse infosüsteemis Saarjõgi keskkonnaportaalis
Ollepa

Ollepa (rahvapäraselt ka Olleva) on küla Järva maakonnas Türi vallas. Küla läbival Tallinna–Viljandi raudteeliinil on Ollepa raudteepeatus. Ollepal oli mõis. 19. detsembril 1905 pärast Paide laata toimus Ollepa lähedal relvastatud kokkupõrge streikijate ja mõisnike valgekaardi vahel. Streikijad põgenesid, jättes kuus raskesti haavatud meest vanasse Olleva kõrtsi. Ollepa külanõukogu Ollepa Raamatukogu Võhma lennuväli Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 13.04.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Kuldkeppide jälgeded, Olleva lahing, viimati muudetud 17. august 2011.
Sõmeru jõgi

Sõmeru jõgi on jõgi Eestis Lääne-Viru maakonnas. Jõgi saab alguse Mõdriku ja Vinni piiril ning suubub Selja jõkke. Jõe pikkus on 15,6 km ja valgla pindala 65,9 km². Sõmeru jõge tuntakse ka Kaarli jõe ja Mõdriku oja nime all. Sõmeru jõgi keskkonnaportaalis
Mõdriku mõis

Mõdriku mõis (harvemini Mödriku mõis; saksa keeles Mödders) oli Virumaal Viru-Jaagupi kihelkonnas asunud rüütlimõis. Tänapäeval jäävad Mõdriku mõisa maad Lääne-Viru maakonda Vinni valda. Nüüdisajal tegutseb Mõdriku mõisa peahoones Tallinna Tehnikakõrgkooli teenusmajanduse instituut. Mõdriku mõisa on esmamainitud 1470. aastal, mil see kuulus Brackelite suguvõsale, kelle ajal võis mõisa keskuseks olla väike vasallilinnus. 1540. aastal jagasid vennad Brackelid Mõdriku mõisaalad nii, et Wolmar Brackel (surn. 1557) sai Mõdriku ja Dierich Brackel (surn. 1548) Rägavere ning Rägaverest sai iseseisev mõis. 17. sajandil läks Mõdriku mõis Stackelbergide valdusse ja 1770. aastatel Kaulbarsidele (Hermann Wilhelm von Kaulbars). 1894 omandasid mõisa Dehnid. Viimaseks võõrandamiseelseks omanikuks oli Georg von Dehn. Künka otsas asuv kahekorruseline peahoone on valminud mitmes järgus. Hoone vanimad osad on ümartorn ja sellega piirnev majaosa, mis võib olla ehitatud keskaegse vasallilinnuse müüridele. 1780. aastatel sai ümartorniga piirduv idatiib oma barokse kujunduse. Läänetiib rajati mõnevõrra hiljem. Maja tiivad on omavahel ühenduses ainult teise korruse kaudu. 1927. aastal asus hoonesse Mõdriku kodumajanduskool, mille järeltulija tegutseb seal siiani. Säilinud on mitu mõisa majandushoonet. Mõisahoone lähedal kõrge künka otsas paikneb 1812. aasta Vene-Prantsuse sõja mälestussammas (Mõdriku täkusammas). Mõdriku mõisapark, pindalaga 11,7 ha, on kaitsealune park. Kuivati Aleksander I ja Napoleoni sõdade mälestusmärk Aleksander I ja Napoleoni sõdade mälestusmärk Mõisa sild Mõdriku mõisast Eesti mõisaportaalis Mõdriku mõisa park. Registrikood: KLO1200183 Mõdriku mõis (Viru-Jaagupi khk), Kinnistute register Mõdriku mõisa peahoone
Laupa

Laupa (kohakääne Laupale) on küla Järvamaal Türi vallas Pärnu jõe ääres. Nimi pärineb sõnast laubas : laupa 'laugas'. Küla on esmamainitud 1564. aastal kujul Loupa. Tol ajal asus küla Türi-Alliku mõisa all Särevere vakuses. Arvatavasti oli Laupa mõis olemas 1627. aastal. Küla ja mõis kuulusid Türi kihelkonda. Paikkonna tuntuim vaatamisväärsus on 1913. aasta paiku valminud luksuslik uusbarokne mõisahoone.[viide?] Hoone on ehitatud 1905. aastal maha põletatud puidust mõisahoone asemele, tänapäeval tegutseb seal Laupa põhikool. Laupa sai 1920. aastatel asunduseks ja 1940. aastatel külaks. Külas asub Laupa raamatukogu. Laupa mõisa peahoone Tee Laupa külas Laupa sild Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 9.04.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti kohanimeraamat, öl. 306 Olev Kenk. Eesti kauneimas koolis armastatakse isamaad ja loodust, ERR, 20. detsember 2008
Taikse

Taikse on küla Järva maakonnas Türi vallas. Külas asub Taikse raudteepeatus. Külas tegutses 1925–2015 Taikse Raamatukogu. Taikse mõis Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 21.04.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 19.06.2020.
Änari

Änari on küla Järva maakonnas Türi vallas. Änari raamatukogu Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 23.04.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Äiamaa

Äiamaa on küla Järva maakonnas Türi vallas. Küla järgi on nimetatud Pirgu lademe Äiamaa kihistu. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 23.04.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Stratigraafia terminoloogia
Retla

Retla on küla Järva maakonnas Türi vallas. Külast lõunas asub Retla raba. Retla jõgi Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 19.04.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Tuhala jõgi

Tuhala jõgi (ka Kata jõgi) on jõgi Põhja-Eestis. Jõgi saab alguse Mahtra soo idaservas Kirivalla külast lõunaedela pool ja suubub Pirita jõkke. Jõe pikkus on 22 km ja valgala pindala 112 km². Tuhala nõiakaev Tuhala jõgi. Keskkonnaregister, vaadatud 11.03.2022. Arvi Järvekülg. Eesti jõed. Tartu, 2001, lk 492.
Kirivalla

Kirivalla on küla Harju maakonnas Kose vallas Kolu–Habaja tee ääres. Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda. Küla lõunaosas asub Mahtra soo, kus kaevandatakse turvast. Küla keskosas asub arheoloogiamälestisteks arvatud asulakoht. Küla idaosas vastu Alansi küla paikneb ka Alansi II asulakoht. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 16.09.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. 18545 Asulakoht kultuurimälestiste riiklikus registris 27591 Alansi II asulakoht kultuurimälestiste riiklikus registris
Kirna (Lääne-Nigula)

Kirna on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 16.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Nõmme (Lääne-Nigula)

Nõmme on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 18.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Tuka

Tuka on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 21.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Liivaküla (Lääne-Nigula)

Liivaküla on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 17.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Põllutööriist

Põllutööriist on põlluharimisel kasutatav tööriist. Ader Hang Hark Heinatööriistad Heinaniiduk Hõlmader Kaarutaja Kõblas Labidas Niiduk Randaal Reha Sirp Vaalutaja Vikat Viljaniiduk Äke
Laiküla

Laiküla on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda. Külast idas asub Laikküla raba. Külas ristub Haapsalu–Laiküla maantee Risti–Virtsu maanteega. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 17.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Umbusi jõgi

Umbusi jõgi (ka Umbuse jõgi, Mõrtsa jõgi, Mõrtsioja) on jõgi Eestis Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Jõe pikkus on 35,6 km ja valgala 159,2 km². Jõgi saab alguse Kalana külast. Ta voolab Jõgeva–Põltsamaa maantee alt läbi. Alates maanteesillast kuni suudmeni kuulub Umbusi jõgi riiklikusse "Lõhe, jõeforelli, meriforelli ja harjuse kudemis- ja elupaikade nimistusse". Karuallika metsavahimaja lähistel on jõgi kunagi kadunud 900 meetriks maa alla, ilmudes taas Lustiveres. Kalikülast allavoolu muutub jõe säng laiemaks ja tugevasti käänuliseks, möödudes Kablakülast ida poolt, läbides Umbusi küla ja suubudes Pedja jõkke. Jõe alamjooksul inimasustus puudub. Umbusi jõe ülemjooks asub Kesk-Eesti tasandikul ja alamjooks Võrtsjärve nõos. 2022. aasta suvel lekkis AS Pajusi ABF farmi silohoidlatest ummistunud kogumisrennide tõttu silomahl sadeveekanalisatsiooni ja jõudis mööda kraavi Umbusi jõkke ning sealt edasi Lustivere paisjärve ja järvetagustesse tiikidesse. Reostus põhjustas tuhandete kalade hukkumise ja kahjustas Lustivere paisjärve põhjaloomastikku. Keskkonnaamet algatas reostuse tõttu kriminaalmenetluse. 2023. aasta veebruaris lõppes kohtueelne uurimine ja esitati kahtlustus ühele inimesele ning temaga seotud äriühingule. Kohus määras ühele inimesele ettevaatusest kemikaalinõuete rikkumise eest trahviraha 20 070 eurot ja temaga seotud äriühingule AS Pajusi ABF 20 000 eurose kohustuse. Lisaks hüvitab see inimene jõele tekitatud keskkonnakahju. Keskkonnaministri määrusega kehtestati jõel 2023. aastaks püügikeeld, et kalavarud saaksid taastuda. 2023. aasta 2. mail mõisteti keskkonnakuriteos süüdi Lembit Paal. Umbusi oja Kalanas Paisjärv Umbusi ojal Lustiveres Umbusi oja Umbusis Umbusi jõgi Eesti looduse infosüsteemis Umbusi jõgi. Keskkonnaportaal, vaadatud 20.11.2021. Umbusi jõgi portaalis eestigiid.ee. Allikana kasutatud Arvi Järvekülg. Eesti jõed. Tartu, 2001. Keskkonnaamet: Umbusi jõe reostus Jõgeval ja Põltsamaal taandub" Delfi, 4. august 2022 "Umbusi jõe reostuse taolisi tuleb ette kord kümne aasta jooksul" ERR, 5. august 2022 KRIMINAALMENETLUS LÕPUSIRGEL | Umbusi jõe reostaja tunnistati kuriteos kahtlustatavaks. Delfi, 8. veebruar 2023 "Keskkonnaamet algatas Umbusi jõe reostuse tõttu kriminaalmenetluse" ERR, 9. august 2022 "Kohus määras Umbusi jõe reostuse põhjustajale 20 000-eurose karistuse" ERR, 2. mai 2023 "Umbusi jõe reostaja mõisteti süüdi keskkonnakuritegudes". Roheportaal. 2. mai 2023. Vaadatud 2. mail 2023. Harrastuskalur, pane tähele! Mõne kalastuskaardi eest tuleb hakata rohkem maksma ja kahes kohas püük keelatakse. Maaleht, 22. november 2022
Kasia Kowalska

Kasia Kowalska (täisnimega Katarzyna Kowalska [Katažina]; sündinud 13. juunil 1973 Sulejówekis Poolas) on poola lauljatar, helilooja ja laulutekstide autor. Ta viljeleb peamiselt pop-rock '​i. Kowalska on mänginud filmis "Nocne Graffiti" ("Öine grafiti"; 1996). Muusikukarjääri alustas ta ansamblis Evergreen. Hiljem on ta laulnud ansamblites Human, Fatum, Piersi ja Hetman. Aastal 1994 ilmus Kowalska debüütplaat "Gemini" ning plaadi mitu laulu said singliteks. 1995. aastal esines ta Sopoti festivalil lauluga "A to co mam". Laul sai kiiresti populaarseks, pälvides festivalil Grand Prix' auhinna, tänu millele jõudis ta ajalehtede esikülgedele. Aastal 1996 esindas ta Poolat Eurovisiooni lauluvõistlusel Oslos, kus ei saavutanud edu, saades lauluga "Chcę znać swój grzech..." 15. koha. Samal aastal mängis Kowalska filmis "Nocne Graffiti" narkomaan Monikat. Filmi soundtrack'iks sai tema laul "Straciłam swój rozsądek" [stratšiu'uam sfui rozsondek]. 2001. aastal võitis ta MTV Euroopa muusikaauhindade jagamisel auhinna parima Poola artisti kategoorias. Kowalska on välja andnud 9 plaati, neist 7 on albumid. Paljudelt kontsertidelt ja plaatide müügist saadud raha on ta annetanud abivajavatele lastele ja loomadele. Kasia Kowalska ametlik koduleht
Kalana (Põltsamaa)

Kalana on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli küla Pajusi valla halduskeskus. Kalana küla on esmateated aastast 1514 nimega Kallelinde, 1583 nimega Kalalina, hiljem muutus nimi Kalalinnaks. Kalana oma linnusega, mis asus Otissaare talu juures, oli juba muinasajal Pajusi piirkonna keskus. Küla läänistati 1601. aastal 11 adramaaga. Külas asuvast kivimurrust saadakse lubjakivi, mida hakati kunagi klaasi jaoks kaevandama. Seda on kutsutud ka Kalana marmoriks. Kalanas olevat paekivi kaevandatakse praeguseni, enamus tehakse eri jämedusega killustik. Külas asub Kalana suurfarm, mis kuulub firma Pajusi ABF AS alla. Farmis kasvatatakse lehmi ning lehmadelt saadud piim müüakse edasi E-Piimale. Otissaare talu juures asub Kalana ehk Otissaare linnamägi. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. "Statistikaamet". www.stat.ee. Vaadatud 28. veebruaril 2024. Ulvar Käärt. Paekarjäär peitis üliharuldast loodusimet, EPL, 18. november 2009
Õhu

Õhu on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Varbla valda. Kolga looduskaitseala Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 7.08.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Varbla

Varbla on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli küla Varbla valla halduskeskus. Varblas asuvad Varbla Kool ja Varbla kultuurimaja. Varbla kirik jääb külast põhja poole ja asub hoopis Helmküla territooriumil. 2020. aasta suvel valmis Varbla lähedal Varbla Puhkekülas sadam. Varbla keskus Helkivad ööpilved ja Varbla Kool Varbla looduskeskus Varbla bussipeatus Varbla staadion Varbla koolimaja Varbla elumajad Varbla Vallamaja Karl Ristikivi mälestuskivi Varbla koolimaja hoovis Varbla laiud Varbla mõis Varbla Püha Urbanuse kogudus Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 7.08.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. "Varbla Puhkeküla sadam". varblapuhkekyla.ee. Originaali arhiivikoopia seisuga 28. juuli 2019. Vaadatud 28. juuli 2019. "Varbla Puhkeküla sadam". SadamaRegister. Originaali arhiivikoopia seisuga 28. juuli 2019. Vaadatud 28. juuli 2019. "Varblas valmis sadamakompleks" ERR, 31. juuli 2020