laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jochen Bachfeld

Jochen Bachfeld (sündinud 17. detsembril 1952 Sültes (praegu Sülstorfi vald, Ludwigslust-Parchimi kreis, Mecklenburg-Ees-Pommeri liidumaa)) on Ida-Saksamaa endine poksija. Bachfeld oli kokku kahekordne Ida-Saksamaa meister – sulgkaalus (kuni 57 kg) 1972. aastal ning II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1976. aastal. Bachfeld võitis II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 1972. aasta Müncheni olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 3. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Bachfeld osales kergekaalus (kuni 60 kg) 1. maailmameistrivõistlustel (Havana, 1974), kuid kaotas 1. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrimeistrile Vassili Solominile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 2. maailmameistrivõistlustel (Belgrad, 1978), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrimeistrile Valeri Ratškovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Jochen Bachfeld lehel Wer war wer in der DDR? (Kes oli kes Ida-Saksamaal?). Saksa keeles Ida-Saksamaa meistrivõistlused poksis 1949–1989. Tulemused inglise keeles 21. suveolümpiamängude poksivõistlus. Montréal 1976. Tulemused inglise keeles 20. suveolümpiamängude poksivõistlus. München 1972. Tulemused inglise keeles "1. maailmameistrivõistlused poksis. Havana 1974. Tulemused inglise keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. august 2011. Vaadatud 26. juulil 2013. "2. maailmameistrivõistlused poksis. Belgrad 1978. Tulemused inglise keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. oktoober 2014. Vaadatud 26. juulil 2013. Jochen Bachfeld veebisaidil Olympedia (inglise)
Airika Harrik

Airika Harrik (sündinud 28. veebruaril 1995 Tallinnas ) on eesti ajakirjanik ja kirjanik. Harrik on lõpetanud Pelgulinna Gümnaasiumi kunstiklassi ja Tallinna 21. Keskkooli . Samuti on ta lõpetanud cum laude Tartu Ülikooli etnoloogia, folkloristika ja rakendusantropoloogia magistriõppe. 2011. aastal avaldas Harrik 16-aastaselt ulmelise noorteromaani "Iseenda laps" (Randvelt Kirjastus, 444 lk). Romaan on esimene osa triloogiast , teine köide "Õnnistatud needus" (360 lk) ilmus 2012. aasta lõpul ja kolmas köide "Elu pärast surma" (344 lk) 2013. aastal. Alates 1. märtsist 2020 töötab Harrik uudistetoimetajana ERRi teadusportaalis Novaator. Hillar Kohv. "Esikromaani "Iseenda laps" autor Airika Harrik Gossip.ee-le: Kirjanik olen vaid hobikorras, tahan arstiks õppida"[alaline kõdulink] gossip.ee, 30.01.2012 Silvia Pärmann "Teismeline kirjanik teeb maailma tippudele ära" Naisteleht, 3 (301), 20. jaanuar 2012, lk 20-21 "Õnnistatud needus" kataloogis "Ester" "Elu pärast surma" kaupluses "Raamatukoi" Agur Tänav. "Intervjuu: Airika Harrik" Reaktor, juuni 2012 Silvia Pärmann. "Teismeline kirjanik teeb maailma tippudele ära" Naisteleht, 3 (301), 20. jaanuar 2012, lk 20-21 Hillar Kohv. "Esikromaani "Iseenda laps" autor Airika Harrik Gossip.ee-le: Kirjanik olen vaid hobikorras, tahan arstiks õppida" gossip.ee, 30.01.2012 Intervjuu Eesti Televisiooni saates "Pealtnägija", 25.01.2012 (video, alates 20.55) Triinu Meres. "Raamatuarvustus: Iseenda laps" Reaktor, juuni 2012 "Airikast, Annikkast ja Akiirast" Kuusteist, 2012 Ülli Tõnissoo. "Airika Harrik "Iseenda laps"" Lugemissoovituse blog, 23. september 2012 Kais Allkivi. "13aastaselt kirjanikuks: "Kirjuta, kirjuta, kirjuta ja saada ära. Ära alla anna!"" Õhtuleht, 25. veebruar 2012 Kais Allkivi. "Eelistagem eestimaist: noorkirjanik Airika Harrik tutvustab lugejale Põrgu eluolu" Õhtuleht, 2. jaanuar 2013 "10. klassi õpilasel Airika Harrikul ilmus romaan!" Reporter.ee, 18.02.2012 (video)
Legio XIII Gemina

Legio tertia decima Gemina ehk XIII Kaksikute leegion oli üks tuntumaid Rooma leegione. See oli üks Julius Caesari põhileegionitest Gallias ning samuti kodusõjas. See oli ka leegion, millega ta 10. jaanuaril aastal 49 eKr Rubico jõe ületas. On võimalik, et see leegion oli tegus isegi 5. sajandil. Selle sümboliks oli lõvi.
Reaktor (ajakiri)

Reaktor on Eestis ilmuv veebipõhine ulmeajakiri. Ajakiri avaldab algupärast ulmekirjandust, tõlkekirjandust, koomikseid, intervjuusid autoritega, raamatute, filmide jm arvustusi, uudiseid ja muud ulmega seonduvat. Reaktor hakkas ilmuma 2011. aasta oktoobris ja see on sellest ajast peale ilmunud 12 korda aastas. Ajakiri on loetav veebilehel Ulmeajakiri.ee 2023. aasta aprillis kuulus ajakirja toimetusse: Joel Jans, Agur Karukäpp, Riho Välk, Tarmo Raudsep, Ene Koppelmann, Artur Räpp, Kristjan-Jaak Rätsep, Jüri Kallas ja Laura Loolaid. Reaktor
Enn Lemits

Enn Lemits (13. september 1907 Rakvere – 29. jaanuar 1974 Sydney) oli eesti aiandusarhitekt. Ta õppis Tartu Aleksander I gümnaasiumis ja Viru maakonna poeglaste reaalgümnaasiumis, aastatel 1939–1942 Riigi Kunsttööstuskoolis ja Riigi Kõrgema Kunstikooli aiandusarhitektuurikursustel. Ta töötas aastatel 1930–1940 aednikuna, täiendas end kolmel suvel Konstantin Pätsi stipendiumiga Saksamaal ja Taanis. Ta on planeerinud Oru, Toompea ja Kadrioru lossi aia; tema Oru lossi kiviktaimla oli 1938. aastal suurim Euroopas. 1944. aastal põgenes Saksamaale. 1947. aastast elas Austraalias, kus tegeles teatridekoratsiooni alal: tegi Sydney Palace'i teatrile dekoratsioone ning lõi lavapilte ka Eesti Seltsi lavastustele. Vabakunstnikuna viljeles õlimaali ja monotüüpiat. Ta oli abielus näitleja Juta Viirega. Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996 Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood. Vello Lään. Olion 2011 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=1286
Rudolf Grivingi muusikakool

Rudolf Grivingi muusikakool (mõnikord ka Griwingi muusikakool) oli aastatel 1897–1920 Tartus tegutsenud muusikakool, kus õpetati tulevasi luteri koguduse köstreid-orelimängijaid. Muusikakooli asutas 1. septembril 1897 Läti juurtega Rudolf Griving (Griwinš). Ametlik luba saadi aga alles kolm aastat hiljem. Esialgu tegutses kool Aia ja Pepleri (praegu Vanemuise ja Pälsoni) tänava nurgal oleva kivimaja esimesel korrusel, hiljem koliti Grivingi abikaasale kuulunud majadesse Pepleri tänaval. Õppetöö toimus peamiselt väiksemas majas, oli ka kolm tuba oreliklassi õpilaste internaadi tarvis. Orelimängu harjutati Saueri vabriku seitsme heliseva registri, kahe manuaali ja pedaaliga pneumaatilisel orelil direktori kabinetis ja kahe manuaali ning pedaaliga harmooniumil keldris. Muusikakooli ülalpidamisega oli Grivingil küllaltki palju raskusi. Seetõttu pidi ta kooli õppeaega järk-järgult pikendama, et väiksema eelharidusega õpilast vastu võtta ja nende arvu suurendada. Rudolf Grivingil oli hea läbisaamine nt Aleksander Lättega, kes asendas teda ka haiguse ajal. Ajutiselt Tartus elades asendas teda vajaduse korral ka Alfreds Kalninš. Rudolf Griving hindas kõrgelt Mihkel Lüdigit, Mart Saart jt eesti heliloojaid. Grivingi muusikakoolis on saanud hariduse mitmed tunnustatud köster-kooliõpetajad ja muusikud, kokku umbes 50 organisti ja paarkümmend pianisti. Rudolf Grivingi muusikakoolis on õppinud näiteks klaveripedagoog ja muusikateadlane Peeter Ramul, pedagoog, muusikakirjanik ja helilooja Riho Päts, helilooja ja organist Peeter Laja, esimeste eesti algupäraste operettide looja Priit Ardna jt. Koolis on õppinud veel näiteks Võru meeskoori asutaja ja pikaaegne juht Karl Pütsepp, Karl Viljak, kes küll ei lõpetanud ja suri varakult, kuid kogus palju rahvaviise, Karl Tuvike, Eduard Soodla, August Koit, Leonhard Oja, Arnold Rässa, Eduard Kirs, David Varik, Elmar Kikas, kes on saanud tuntuks iaulupäevade juhtidena, koorijuhtidena ja mõningal määral ka heliloomingu ning vokaalsümfooniliste suurvormide ettekannetega. Pärast Rudolf Grivingi surma läksid kooli dokumendid kaduma. Üks esimesi klaveriklassi õpilasi oli Else Kuus (Hermann), hilisem Pärnu lastemuusikakooli õpetaja Anna Brafmann astus klaveriklassi 1908. aastal. 1904. aastal lõpetas oreliklassi näiteks kuus õpilast, järgmises lennus viis õpilast. Oreliklassi lõpetanud omandasid organisti, klaveriklassi lõpetanud muusikaõpetaja kutse. Viimastest töötas näiteks Alma Akel Tartu Kõrgema Muusikakooli klaveriõpetajatena. Pärast Esimest maailmasõda oli Griving sunnitud muusikakooli likvideerima. 1920. aasta märtsis sõlmis ta Eesti Helikunsti Seltsiga lepingu kooli vara müümise ja üleandmise kohta Tartu Kõrgemale Muusikakoolile. Selle tulemusel ühines Rudolf Grivingi muusikakool 1920. aastal Tartu Kõrgema Muusikakooliga ja Rudolf Griving soovitas oma õpilastel sinna edasi õppima minna. EE 12. köide, 2003: 129. Saarniit, Johannes. 75 aastat esimese muusikakooli asutamisest Eestis. Sirp ja Vasar, 1. september 1972.
Noor-Tartu

Noor-Tartu oli peamiselt Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo- ja filoloogiateaduskonna õpilastest moodustunud ja 1980. aastate algul tegutsenud üliõpilasorganisatsioon. Noor-Tartu korraldas mitme Tartu ajaloomälestise ja kultuuriloolise paiga korrastamist, konverentse, luule- ja vaidlusõhtuid ning andis välja omakirjastuslikku almanahhi "Urbspaterna". Organisatsiooni eesotsas olid teiste seas Mart Laar, Lauri Vahtre ja Heiki Valk. EE 12. köide. Tallinn 2003. Lk 370 Kersti Unt. "Käsikirjad ei põle. Omakirjastuslikud väljaanded diskursiivsete muutuste kandjana nõukogude eesti kirjanduses". Magistritöö Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna maailmakirjanduse õppetoolis. Tartu 2005
Tartu Pank

Tartu Pank oli eesti rahandusasutus, pank, mis tegutses aastatel 1868–1940. Tartu Pank asutati Tartu magistraadi ja linna gildide eestvõttel 10 000-rublase kapitaliga. Panka juhtis viieliikmeline direktoraat, mille kolm liiget valisid Tartu Suurgildi ja kaks väikegildi liikmed. 30. mail 1905 kinnitatud põhikirja muudatusega sai panga juriidiliseks omanikuks Tartu suurgild. Pank pidi aru andma Tartu magistraadile ja linna gildidele ning kuni 1910. aastani oli pank kohustatud põhikirja järgi suure osa oma puhaskasust linnale andma. Pank tegeles hoiustamise, arvete avamise, vekslite diskonteerimise, pandi alusel laenude andmise, väärtpaberite ostu-müügi ning raha, väärtpaberite ja väärisesemete deponeerimisega. Tegutsemise algul haldas panka Tartu linnavalitsus, hiljem (aastal 1913) muudeti see aktsiapangaks. 1928. aastal viidi AS Tartu Panga peakontor üle Tallinna ja pärast panga saneerimist 1929. aastal läks enamik aktsiaid British Overseas Bankile. Tartu Pank toetas 1920. ja 1930. aastail puidu- ja linaeksporti. 1940. aasta juunipöörde järel 26. juulil 1940 kinnitas vabariigi valitsus natsionaliseeritavate krediidiasutuste nimekirja, mille alusel natsionaliseeriti ka AS Tartu Pank ning Eesti NSV rahanduse rahvakomissari 20.05.1941 käskkirjade nr 526 ja 528 alusel liideti AS Tartu Pank ja AS Krediit Pank. EE 12. köide, 2003: 587. Aktsiaselts Tartu Pank, www.eha.ee, (vaadatud 26.12.2022) Tartu Pank Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis
Tartu Näitekunsti Stuudio

Tartu Näitekunsti Stuudio (ka: Tartu Teatrikunsti Stuudio) oli aastatel 1934–1937 töötanud eraõppeasutus. Stuudio asutas Tartu Draamateatri Selts. Algul juhtis stuudiot Viktor Hein, hiljem Alfred Koort ja Aino Thauvón-Suits. EE 12. köide, 2003: 586.
Tartu Meestelaulu Selts

Tartu Meestelaulu Selts oli Tartus aastast 1923 tegutsenud meeskoor. Meeskoorile pani 1923. aastal aluse Juhan Simm. Aastal 1925 sai koorijuhiks Alfred Karindi. Meeskoori kõrgaeg oli aastatel 1928–1944, mil koori juhtis Eduard Tubin. EE 12. köide, 2003: 586.
Tartu metsasarvepäevad

Tartu metsasarvepäevad on aastast 1991 Tartu Metsasarveühingu korraldatav rahvusvaheline muusikafestival. Festivali eesmärkide seas on Eestis edendada metsasarvemängimist ja selle õpetamise metoodikat, tutvustada seda pilli laiemale üldsusele. Tuntumatest metsasarvemängijatest on metsasarvepäevadel esinenud Nancy Cochran-Block, Froydis Lee Wekre, Michael Höltzel, Thomas Crome (Saksamaa); Eestist on seal mänginud nt Kalle Kauksi. https://web.archive.org/web/20131203014913/http://www.tmk.ee/uldinfo/uudised/20-aastat-tartu-metsasarvepaevi-1 (vaadatud 04.01.2013) 20 aastat Tartu Metsasarvepäevi (vaadatud 04.01.2013)
Madis Jaakson

Madis Jaakson (10. veebruar 1875 Halinga vald, Pärnumaa – 23. juuli 1949, Eesti) oli eesti vallakirjutaja ja tulundustegelane. Ta sündis põllumehe pojana, õppis Parasmaa vallakoolis aastatel 1882–1884, Vigala kihelkonnakoolis 1885–1888 ja Pärnu linnakoolis 1889–1893. 1898. aastal lõpetas ta Peterburis kaubanduse ja raamatupidamise kursused. Madis Jaakson töötas Vee ja Vigala vallas vallakirjutajana ja postijaama kirjutajana Jädiveres 1895–1896. Seejärel oli ta Peterburis börsinotari kirjutaja (1897–1904) ja notari abi (1905–1912). Madis Jaakson oli 1904–1908 Peterburi Eesti Haridusseltsi esimees, Konstitutsioonilis-Demokraatliku Partei Peterburi Eesti osakonna esimees, Peterburi Eesti organisatsioonide liidu ja Peterburi Eesti komitee esimees 1917–1918. Madis Jaakson oli aastatel Põhja Vastastikuse Krediitühingu juhatuse liige ja direktor Peterburis aastatel 1912–1918, Peterburi Laenu-Hoiu-Ühisuse asutajaliige, esimees ja nõukogu esimees aastatel 1911–1917 ning ka Peterburi Fondibörsi liige, k/ü ühiselu asutaja ja juhatuse esimees. 1919. aasta jaanuaris oli ta Tallinnas Eesti Vabariigi riigivarade ülevõtmise komisjoni esimees. Ta oli 1920–1922. aastani oli ta Tallinna Börsikomitee liige ja Tallinna Börsikomitee esimees aastatel 1922–1923. Eesti-Vene Kaubanduskoja asutamise initsiaator 1923. aastal. Aastatel 1923–1925 pankade nõukogude aseesimees, Riigi Majandusnõukogu liige ja Centumi asutaja. Madis Jaakson oli Harju Panga juhatuse esimees ja direktor 1919[küsitav]–1925, vangistati 1926. aastal. «... 1929. a. mõistis Tallinna-Haapsalu rahukogu Harju Panga tegevjuhid süüdi Nuhtlusseaduse § 362 ja 1154 (süüdistus võltsimises) alusel: Madis Jaaksoni, Gustav Linkvisti ja Alfred Gnadebergi ja mõisteti mitmeks aastaks vangiroodu." 1930. aasta 22. detsembril Riigikohus tühistas süüdimõistmise § 362 ja 1154 järgi ning süüdistus selles asjas lõpetati. Kehtima jäi süüdistus panga raha omastamises. Rahukogu mõistis süüalused §§ 362 1154 järgi õigeks ja § 354 järele määras 2 ½ aastaks vangiroodu. Jaak Valge, Eesti Panga rahakraanide kallal, Tuna, 2002 nr 3, lk 4 Madis Jaakson areteeritud., Sakala (1878-1940), nr. 97, 14 august 1926 Andres Adamson, Andres Adamson: mis juhtus tegelikult Harju Pangaga?, postimees.ee, 22. september 2017 Harju Panga tegelaste karistust kergendati. Süüdistus raamatute võltsimises langes ara., Järva Teataja (1926-1944), nr. 150, 24 detsember 1930 Eesti biograafiline andmebaas ISIK kalmistud.ee
Maack

Maack on perekonnanimi. Berthold Maack, saksa sõjaväelane Reinhard Maack, saksa maadeuurija, geoloog ja geograaf Richard Maack, baltisaksa maadeuurija ja loodusteaduste õpetaja
Aruküla Noortekoor

Aruküla Noortekoor on segakoor Arukülas alevikus Raasiku vallas. Aruküla Noortekoori dirigent on Age Imala. Aruküla noortekoor sai 10-aastaseks - Sõnumitooja Aruküla noortekoor andis välja CD-plaadi - Sõnumitooja
Harilik loorberipuu

Harilik loorberipuu (Laurus nobilis) on loorberiliste sugukonda loorberipuu perekonda kuuluv igihaljas lehtpuu. Pärineb Vahemere maade idaosast ja Väike-Aasiast. Kultuuritaimena kasvatatakse Lääne- ja Lõuna-Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Lähis-Idas. Krimmis, Kaukaasias ja Musta mere rannikul. Loorberisaludes on iseloomulik vürtsikas lõhn, mis on eriti tugev kevadel, kui loorber õitseb. Loorberipuu elab kuni 100 aastat (mõningatel andmetel ka 400 aastat).  Pikemalt artiklis Loorberilehed Vürtsina kasutatakse loorberi värskeid või kuivatatud lehti ja vilju (loorberimarju), aga ka näit: loorberipulbrit, mida toodetakse Gruusias ning mis kujutab endast loorberilehtedest leiduvate eeterlike õlide kuivekstrakti. Loorberiõli sisaldab praktiliselt 50% tsineooli ja veel umbes 65 komponenti, sealhulgas P-vitamiini. Loorberilehti kasutatakse kulinaarias väga laialdaselt. Loorberipuu lehed on pikaealised, üks leht võib puul püsida 3–4 aastat. Loorberilehti kogutakse iga kahe aasta tagant. Korjatakse noori täiskasvanud lehti. Loorberiistanduses saadakse ühelt hektarilt kuni 4 tonni lehti. Rahvameditsiin kasutab loorberit reuma, podagra, halvatuse ja diabeedi raviks. Värsked lehed aitavad leevendada vapsiku ja mesilase pistet. Õitsvatest noortest võrsetest ja ka viljadest valmistatakse rasvõli (Lauri oleum). Kuivatatud lehtedest ja okstest valmistatakse eeterlikku õli (Lauri aetheroleum) mida kasutatakse homöopaatias ning veterinaarias. Vana-Kreekas ja Vanas-Roomas peeti loorberit pühaks taimeks ning loorberipärja või -oksaga austati poeete, heliloojaid ja sportlasi; ka jumal Apollon kandvat peas alati loorberipärga. Loorberipärg või -oks on olnud austuse märgiks, millele viitab ka hariliku loorberipuu ladinakeelne liigiepiteet – nobilis 'üllas', perekonnanimi tuleneb arvatavasti keldikeelsest sõnast lauer 'roheline'. Legendide järgi muutus nümf Daphne loorberipuuks. "Toidutare, Loorber". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. detsember 2010. Vaadatud 9. jaanuaril 2013. Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", lk 499, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010 Harilik loorberipuu andmebaasis eElurikkus Loorberi kasvatamine Hiiumaa aias on täiesti võimalik
Loorber

Loorber on hariliku loorberipuu leht, mis muutub kuivatatuna aromaatseks ja pisut magusaks ning on kasutusel maitseainena. Harilik loorberipuu on Vahemere maades kasvav igihaljas põõsaspuu, mille lehti eeterlike õlide rohkuse tõttu kasutatakse vürtsina. Loorberilehte kasutatakse suppides, hautistes, liharoogades, mereandide ja köögiviljatoitudega. Tavaliselt kasutatakse terveid lehti, lisades neid toidule valmistamise ajal. Loorberitest punuti Rooma impeeriumi võidupärgasid.
Tartu Poeetide Tsunft

Tartu Poeetide Tsunft (vene Юрьевская цех поэтов) oli aastatel 1929–1933 Tartus tegutsenud vene luuletajate ühendus. Nimi võeti rühmitusele akmeistide "Poeetide tsunfti" järgi. Tsunfti loomise algatas Boris Pravdin. Tsunfti tegevuses osalesid peamiselt Tartu Ülikooli üliõpilased. Tallinna Poeetide Tsunft EE 12. köide, 2003: 587.
Tartu Ülikooli bio- ja siirdemeditsiini instituut

Tartu Ülikooli bio- ja siirdemeditsiini instituut (varem Tartu ülikooli biomeditsiini instituut ehk ARMP) on Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonda kuuluv instituut. ARMP loodi 2013 viie TÜ arstiteaduskonna üksuse liitmisel. Need üksused olid biokeemia instituut, farmakoloogia instituut, füsioloogia instituut, biomeditsiini instituut ja vivaarium. Instituudi nimi oli pikka aega üld- ja molekulaarpatoloogia instituut (lühend: ÜMPI), mis asutati 1979. aastal. Instituudi direktorid on olnud Ants Kallikorm (1979–1982), Laur Karu (1982–1987), Aavo-Valdur Mikelsaar (1987–2011). Praegusesse ARMPi kuulub kolm õppetooli ja üks uurimisgrupp: inimese bioloogia ja geneetika õppetool (lühend: ARMPGB) immunoloogia õppetool (lühend: ARMPIM) patofüsioloogia õppetool (lühend: ARMPPF) molekulaarpatoloogia uurimisgrupp. "ARFS UT". Facebook. 27. mai 2013. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. märts 2019. Vaadatud 27. märtsil 2024. Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 619. Biomeditsiini Instituut (ARMP) (vaadatud 04.01.2013) Instituudi koduleht
Colima

Colima on linn Mehhikos, Colima osariigi pealinn ja Colima valla halduskeskus. Elanike arv 2005. aastal oli 123 597. 1527. aastal asutatud Colima on üks Mehhiko vanemaid linnu. 2003. aastal toimus piirkonnas 7,8-magnituudine maavärin, mis tõi kaasa suuri purustusi ja nõudis vähemalt 24 inimelu. Censo de Población y Vivienda 2020
Tartu ülikooli anatoomikum

Tartu ülikooli anatoomikumi all võidakse mõelda: Vana anatoomikum Uus anatoomikum Mõlema anatoomikumi õppetoolid on aastast 1999 Biomeedikumis.
Nomos

Nomos (kreeka keeles 'reegel') muusikas on reeglite kogum, mida peab kitara saatel lauldav kultuslik laul järgima. Reeglid puudutavad karakteerseid meloodiakäike, rütmi, helilaade ja laulu vormi. Nomose mõiste kujunes arhailisel ajastul Vana-Kreeka muusikas. Nomos võimaldas kindlates raamides improvisatsiooni ja mängis erilist rolli muusikute võistlustel, mida sageli peeti koos suurte spordivõistlustega, näiteks olümpiamängudega (alates 776 eKr). Nomoseõpetuse kujunemist seostatakse Lesbose saarelt pärit lauliku Terpandrosega, kes võitis muusikute võistluse 676. aastal ekr Spartas.
Rootsi Eestlaste Esinduse esinduskogu valimised 1959

Rootsi Eestlaste Esinduse esinduskogu teise koosseisu valimised toimusid 29. maist kuni 7. juunini 1959. Valimistest võttis osa 3870 Eesti Vabariigi kodanikku, neist mehi 53% ja naisi 47%. 100 kohale esitati 141 kandidaati. Rahvusliku Koostöö Grupp sai 25,9, Eesti Vabadusliit 23, 0, Rahvuslik Parempoolne Rühm 23,5, Parlamentaarne Rühm 12,7 ja erapooletud 14,9% häältest. Valituks osutusid: Jaan Lattik Heinrich Laretei Elmar Tõldsepp Johannes Aavik Aksel Linkhorst Artur Adson Vello Pekomäe Voldemar Kask Voldemar Kures Märt Raud Franz Grant Jüri Poska Edgar Pärli Ivar Multer Edvard Õun Jussi Romot Leo Rannaleet Karl Schlossman Imant Siimer Boris Görman Leo Karupää Olav Rebane Inna Karin Hubel-Hurt Arbo Nael Priidu Puusepp Ilmar Toigre Evald Põdra Valentin Reose Ago Vallas Nikolai Suursööt Eino Joandi Valter Soo Nikolai Raudvere Ants Kippar Voldemar Strentse Elvo Loosme Maret Kalju Harald Nurk Friedrich Jungerman Aarne Võting Herbert Iir Johannes Kant Arnold Kuldvere Alfons Pajuste Rockeliffe Klasen Elfride Krimm Jaan Gnadenteich Ivar Grünthal Eero Tarjus Heiki Karjel Martin Pommer Nikolai Raag Boris Rätsep Harald Jürgens Ilmar Päts Elmar Aibast Jaan Savioja Eduard Karjel Mihkel Jüris Mart Kiiver Tõnis Ausma Voldemar Pielbusch Jaan Eisman Roman Esko Evald Arand Tarmo Oja Gustav Puu Ahti Pae Voldemar Krüppelman Alur Reinans Elsa Tippo Theodor Kalberg Kalju Kimber Jaan Allas Kristjan Meikup Vaike Jüriado Konstantin Kärk August Kõiv Jüri Loosme Ilmar Laan Härmo Palk Herman Öödik Ado Irval Ernst Änilane Eduard Lilleste Hans Kauri Harald Viirsalu Osvald Viirsoo Jüri Remmelgas Kalju Piigert Ilmar Vooremaa Voldemar Kiviaed Heldur Alver Arnold Sergo Endel Pärt Hans Leesment Helmut Anier Herman Luik Arvo Põldre Ilo Käbin Ain Treufeldt Ahti Pae. Üldvalimiste tulemused. Rahvuslik Kontakt, 1959, nr. 3/4, lk. 47–51.
Torricelli seadus

Mitte segi ajada Torricelli valemiga Torricelli seadus on Itaalia teadlase Evangelista Torricelli avastatud ja tema järgi nime saanud seadus, mis määrab anumast ava kaudu väljavoolava vee kiiruse.
Eesti NSV jalgpalli kõrgliiga 1991

Eesti NSV Jalgpalli Kõrgliiga 1991 võitis ja tuli seega 1991. aasta Eesti jalgpallimeistriks FC TVMK.
Mulla happesus

Mulla happesus on mulla omadus, mis sõltub vesinik- ja alumiiniumioonide ning dissotsieerumata hapete sisaldusest mullas. Dissotsieerumata hapete sisaldumine mullas oleneb mulla lähtekivimist ning osaliselt ka orgaanilise aine muundumisest mullas (nt kõdunemine). Mulla happesust saab reguleerida väetamise, lupjamise ja viljavahetusega. Mulla happesust saab liigitada kahte kategooriasse aktiivsuse põhjal aktiivseks ja passiivseks, passiivne mullahappesus jaguneb veel asendushappelisuseks ja hüdrolüütiliseks happelisuseks. Aktiivset happelisuse põhjustajaks on vesinikioonid mullalahuses. Mulla aktiivset happesust väljendab mulla reaktsioon, mida kirjeldatakse logaritmilise suuruse pH kaudu. Selle järgi jagunevad mullad tugevalt, mõõdukalt ja nõrgalt happelisteks. Potentsiaalset ehk varjatud ehk passiivset mulla happesust põhjustavad neeldunud vesiniku- või alumiiniumiioonid ning dissotsieerumata happed. Asendushappelisus on põhjustatud neutraalsoolade lahustest, mis tõrjuvad mulla koostisest välja vesinik- ja alumiiniumioonid. Alumiiniumioonid on kahjulikud enamikule kultuurtaimedele. Hüdrolüütilist happesust põhjustavad aluseliste soolade hüdrolüüsi tõttu mulla koostisest välja tõrjutud ioonid. Loit Reintam. Märksõnad mullateadusest ja ökoloogiast "Eesti entsüklopeedia: Mullahappesus" (eesti keel). Vaadatud 22.05.2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Loit Reintam. "Märksõnu ökoloogiast ja maateadusest" (eesti keel). Vaadatud 22.05.2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Scrum

Scrum on iteratiivne ja kasvava populaarsusega agiilse tarkvara arendamise raamistik. Scrum keskendub projektijuhtimisele, kus on raske pikalt ette planeerida. Scrum koosneb sprintidest, mis jäävad tavaliselt ühe nädala kuni ühe kuu vahele. Igal sprindi päeval toimub arendajatel lühikoosolek, kus arutatakse seniseid saavutusi ning eesmärke. Scrum'is või agiilses arenduses tihti kasutatakse ka stand-up koosolekuid. Koduleht