laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Toomas Kariis

Toomas Kariis (sündinud 29. septembril 1964) on eesti gastroenteroloog. Kariis lõpetas 1983. aastal C. R. Jakobsoni nimelise 1. keskkooli ja 1991. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ning läbis 1998. aastal gastroenteroloogia residentuuri. Lisaks on ta end erialaselt harinud haiglates Saksamaal, Sloveenias, Soomes, Tais ja Taivanis. Kariis on erialalt gastroenteroloog, lisaks oli ta 2019–2023 Ida-Viru Keskhaigla ülemarst ja juhatuse liige. Aastast 2023 on ta Tartu Ülikooli Kliinikumi Sisekliiniku juhataja. "Haigla ülemarstina alustas tööd dr Toomas Kariis". Ida-Viru Keskhaigla. Vaadatud 6.9.2021. "LÕPETANUTE TÄHESTIKULINE NIMEKIRI". Tartu Ülikool. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.09.2021. Vaadatud 6.9.2021. "Viimane kustutab tule: Eesti tervishoiu jätkusuutlikkus". Arvamusfestival. 2021. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.09.2021. Vaadatud 6.9.2021. "Dr Toomas Kariis". Tallinna Eriarstikeskus. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.09.2021. Vaadatud 6.9.2021.
Lauri Lugna

Lauri Lugna (sündinud 29. oktoobril 1979) on eesti ametnik. Lauri Lugna lõpetas 1998. aastal Tallinna Reaalkooli. Tal on Tartu Ülikooli bakalaureusekraad avaliku halduse erialal ja Leuveni Katholieke Universiteiti magistrikraad poliitikas ja sotsiaalteadustes. Lisaks on ta täiendanud end politoloogia ja turvalisuse alal Soomes Tampere Ülikoolis. Lauri Lugna on töötanud avalikus teenistuses alates 2003. aastast, seejuures mitmel ametikohal siseministeeriumis. Alates 2015. aasta augustist kuni 13. jaanuarini 2022 oli ta siseministeeriumi kantsler. Alates 17. jaanuarist 2022 kuni 28. aprillini 2023 oli Lauri Lugna KredExi ja EASi baasil loodud ühendasutuse Ettevõtluse ja Innovatsiooni Sihtasutuse juhatuse esimees. Lugna lahkus ametist nõukogu tahtel ja isiklikul soovil. Marie Kukk (12.3.2020). "Siseministeeriumi kantslerina jätkab Lauri Lugna". Siseministeerium. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.09.2021. Vaadatud 6.9.2021. "LÕPETANUTE TÄHESTIKULINE NIMEKIRI". Tartu Ülikool. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.09.2021. Vaadatud 6.9.2021. Siseministeeriumi uue kantslerina asub tööle Lauri Lugna. Delfi, 13. august 2015. Siseministeeriumi kantsleri teenistusest vabastamine, RT III, 14.01.2022, 2 "Siseministeerium: kantsler ei allkirjastanud Vaheri töölepingu peatamist". ERR. 15.8.2019. Vaadatud 6.9.2021. Siim Randla (10.9.2015). "Maanteeametist lahkunud Lauri Lugna sai 4000 eurot preemiat". Õhtuleht. Vaadatud 6.9.2021. KredExi ja EASi ühendasutuse juhatuse esimeheks saab Lauri Lugna. Ettevõtluse ja Innovatsiooni SA veebisait, 3. jaanuar 2022. EASi ja KredExi ühendasutuse juht Lauri Lugna lahkub ametist. EAS, 31. märts 2023.
Erki Mölder

Erki Mölder (sündinud 20. mail 1975) on eesti ettevõtja ja investor. Mölder sai 1997. aastal Tartu Ülikoolis magistrikraadi majandusteaduskonna investeerimise ja panganduse erialal. Erki Mölder on alates 2013. aastast keskendunud peamiselt tervishoiuvaldkonnale, ta on ettevõtte Health Founders kaasasutaja ja Eesti Golfi Liidu president. Ta on olnud Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse nõukogu esimees, loonud ja juhtinud meditsiinilaborit Quattromed (SYNLABi eelkäija), TREV-2 Gruppi, MediCap Holding AS kontserni, töötanud juhatuse liikmena ettevõttes Nova Vita Kliinik ning ostudirektorina aktsiaseltsis Kalev. Ta juhib eraarstikeskuseid Qvalitas ja Unimed, ta on Eesti Äriinglite Assotsiatsiooni (EstBAN) liige, samuti Läti suurima haigla (Riia Ida Ülikoolihaigla) nõukogu liige. Ene Veiksaar (26.3.2019). "Eesti Golfi Liidu president Erki Mölder: mul peab olema väljakutse!". Golf. Vaadatud 6.9.2021. "Erki Mölder,Eesti". Haigekassa. Vaadatud 6.9.2021. Ene Veiksaar. Eesti Golfi Liidu president Erki Mölder: mul peab olema väljakutse! Golf 4/2018 "Erki Mölder". Unimed. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.09.2021. Vaadatud 6.9.2021.
Morea ejalett

Morea ejalett oli esimese järgu provints (ejalett) Peloponnesosel, mida haldas Osmanite riik aastatel 1661–1686 ja 1715–1821. Selle pealinn oli eri aegadel Kórinthos, Náfplio ja Tripoli. Kreeka Vabadussõjaga võeti poolsaar Esimese Kreeka Vabariigi valdusse.
Urmas Ambur

Urmas Ambur (sündinud 15. mail 1975) on eesti jurist, kes on spetsialiseerunud autorikaitsele. Ambur on õppinud õigusteadust Tallinna Ülikoolis, mille lõpetas 2021. aastal magistrikraadiga. Urmas Ambur on Eesti Esitajate Liidu tegevdirektor. Ta on Vabariigi Valitsuse autoriõiguse komisjoni liige, Societies' Council for the Collective Management of Performers' Rights (SCAPR) arendus- ja koostöö töögrupi liige. Urmas Ambur on Reformierakonna liige Harku vallas. "Urmas Ambur". Tallinn Music Week. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.09.2021. Vaadatud 6.9.2021. "Autoriõiguse ja autoriõigusega kaasnevate õiguste piiramine hariduslikel eesmärkidel". ETIS. Vaadatud 6.9.2021. "Kontakt". Eesti Esitajate Liit. Vaadatud 6.9.2021. "Harku vald". Reformierakond. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.09.2021. Vaadatud 6.9.2021.
Indrek Sirp

Indrek Sirp (sündinud 17. augustil 1977) on eesti ametnik ja julgeolekuekspert. Sirp on lõpetanud 1995. aastal Kuressaare 2. Keskkooli ja 2001. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloo-osakonnas bakalaureuseõppes ning saanud Genfi Ülikoolist magistrikraadi[millal?] rahvusvahelise ajaloo erialal. Indrek Sirp on riigikantselei julgeoleku ja riigikaitse koordinatsioonidirektor. Ta on alates 2001. aastast olnud kaitseministeeriumis kahepoolsete suhete spetsialist, Balti koostöö büroo juhataja, rahvusvahelise koostöö osakonna juhataja, Eesti esindaja NATO Kooperatiivse küberkaitse koostöö oivakeskuse juhtkomitees, kaitsepoliitika nõunik ja kaitseministeeriumi esindaja Eesti Vabariigi Suursaatkonnas Ameerika Ühendriikides. Tal on kaks last. "Speakers". CEPA. 24.9.2018. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.09.2021. Vaadatud 6.9.2021. Kristiina Tiimus (4.7.2017). "Riigikantselei julgeoleku ja riigikaitse koordinatsioonidirektoriks saab Indrek Sirp". Riigikantselei. Vaadatud 6.9.2021. "Saarlane Indrek Sirp luurekoordinaatoriks". Saarte Hääl. 5.7.2017. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.09.2021. Vaadatud 6.9.2021. "LÕPETANUTE TÄHESTIKULINE NIMEKIRI". Tartu Ülikool. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.09.2021. Vaadatud 6.9.2021. Karmen Laur (20.8.2021). "Euroopa Liidu asjade komisjon toetab Afganistanis ohtu sattunute vastuvõtmist, abi on palunud 31 inimest". Delfi. Vaadatud 6.9.2021.
Meelis Käärik

Meelis Käärik (sündinud 3. novembril 1976) on eesti matemaatik ja statistik. Käärik on lõpetanud 1994. aastal Hugo Treffneri gümnaasiumi hõbemedaligaja 1998. aastal Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe (matemaatika-informaatikateaduskonnas) cum laude. 2005. aastal sai ta doktorikraadi väitekirjaga "Fitting Sets to Probability Distributions". Meelis Käärik on Tartu Ülikooli matemaatika ja statistika instituudi juhataja ja tõenäosusteooria kaasprofessor. Tema teadustöö käsitleb tõenäosusjaotuste lähendamist ja varjatud Markovi mudelsid. 2020 Tartu Ülikooli aumärk 2020 aasta õppejõud (Tartu Ülikooli matemaatika ja statistika instituut) 2006 Arnold Humala preemia noorele matemaatikule doktoritöö "Fitting sets to probability distributions" eest 2006 I preemia üliõpilaste teadustööde riiklikul konkursil loodusteaduste valdkonnas doktoritöö ''Fitting sets to probability distributions'' eest "Medalid". Hugo Treffneri gümnaasium. Vaadatud 6.9.2021. "Meelis Käärik CV". ETIS. Vaadatud 6.9.2021. Meelis Käärik Eesti Teadusinfosüsteemis "Meelis Käärik". ORCID. Vaadatud 6.9.2021. "Kontakt". Tartu ülikooli matemaatika ja statistika instituut. Originaali arhiivikoopia seisuga 25.09.2021. Vaadatud 6.9.2021. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. "Märkame parimaid õppejõude". TÜÜE. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.09.2021. Vaadatud 6.9.2021.
Ober Gabelhorn

Ober Gabelhorn on mägi Šveitsis Penniini Alpides, asudes Zermatti ja Zinali vahel. Ober Gabelhorn asub Šveitsi Valais' kantonis Zinali oru lõunapoolses otsas (Val d'Anniviersi osa). See kõrgub koos Dent Blanche'i (läänes) ja Zinalrothorniga (põhjas) Zinali liustiku kohal. Lõunaküljel asub Zmutti liustik Zmutti orus, mis laiub Zermattist läänes. Ober Gabelhornil on püramiidjas kuju, sarnane Matterhorniga, kuid väiksemas mõõdus. Vaid lauge põhjakülg on täiesti jäätunud, teised küljed on enamasti kivised. Edelaseljak on Arbengrat, samas põhjaloodeseljak on Arête du Coeur. Kaguseljak Ober Gabeljochi (3597 m) kohal on Gabelhorngrat. Wellenkuppe on madalam prominence kirdeseljakul; seal ronitakse tavaliselt kui tavamarsruudi osal. Tippu teenindavad hütid on Rothorni hütt (3198 m), Grand Mountet' hütt (2886 m) ja Arben Bivouac (3224 m). Esimese mäkketõusu tegid Adolphus Warburton Moore, Horace Walker ja Jakob Anderegg 6. juulil 1865 idaküljelt. Teise mäkketõusu ja esimese põhjaloodeseljakult tegid päev hiljem Francis Douglas, Peter Taugwalder ja Joseph Vianin 7. juulil 1865. Tõusu ajal polnud nad teadlikud Moore'i ja seltskonna edust eelmisel päeval. Douglas ja Taugwalder tegid mitu katset, enne kui tippu jõudsid. P. Inäbnit oli esimesel katsel kaguseljakult nendega kaasas. Neil ei olnud piisavalt aega mäe allosast kõrgemale minna. Teisel katsel jõudsid nad Wellenkuppele (3900 m) kirdeseljakul (tänapäeval tavamarsruut), kuid leidsid, et ülaltoodud seljak oli jätkamiseks liiga raske. Lõpuks jõudsid nad tippu kolmandal katsel (Inäbnitit asendas Viennin). Nad olid hämmingus, nähes jalajälgi idaküljel (Moore'i, Walkeri ja Andereggi poolt eelmisel päeval tehtud), kuid olid kergendatud, et tipus polnud jälgi näha. Olles teadmata ohtudest, mis võisid panna eelmise ekspeditsiooni tagasi pöörduma, istusid nad tipus maha lõunat sööma. Järsku algas laviin ja kõik tipus hakkas neist eemale langema. Douglas ja Taugwalder pühiti minema, kuid nad olid köiega Viennini küljes kinni, kes asus tipust veidi eemal. Viennin suutis Taugwalderi ja Douglase julgestada köiega, mis ei katkenud. Francis Douglas naasis Zermatti ja sai nädal hiljem 14. juulil esimesel mäkketõusul Matterhornile surma. Arbengratile ronisid esmakordselt 1874. aastal H. S. Hoare ja E. Hulton koos teejuhtide J. von Bergeni, P. Rubi ja J. Moseriga. Marsruudi Gabelhorngratile avasid kolm aastat hiljem J. Walker Hartley, W. E. Davidson, P. Rubi ja J. Juan. Põhjaküljel, mis on Lenzspitze kirdeküljele sarnane, kuid 'üsna järsem', ronisid esmakordselt 30. juulil 1930 H. Kiener ja R. Schwarzgruber. Nad alustasid Zermattist keskööl ja tegid otse 2000-meetrise tõusu Triftjochile. Nad jõudsid põhjakülje allossa pärast Ober Gabelhorni liustiku lõhede ületamist ja ronisid edukalt sellele. Seda marsruuti korrati 1951. aastani vaid üks kord. Christian Klucker ja L. Norman-Neruda tegid esimese tõusu idakirdeseljakule 1. augustil 1890. Tänapäeval kasutab enamik mägironijaid seda teed, alustades Rothorni hütist (Zermatti kohal) ja minnes üle Wellenkuppe tipu. Peamine takistus, Kluckeri torn, on köitega varustatud 1918. aastast.
Naujaneriai mõis

Naujaneriai mõis (leedu keeles Naujanerių dvaras) ehk Vilijanovo mõis (Vilijanovos dvaras) on endine mõis Leedus Vilniuses Verkiai vallas Naujaneriai linnaosas. Mõisakompleks asub aadressidel Naujanerių Sodų 1-oji g. 10 ja 12 . Sealsed alad kuulusid varem Šukštulė mõisale. See mõis kuulus XVIII sajandist Vilniuse Bonifratrise kloostrile. Aastal 1843 klooster suleti, selle valdused aga võõrandati. Mõis jagati väiksemateks valdusteks, aastal 1848 eraldati sellest ka uus mõis - Naujaneriai mõis. XIX sajandi teisel poolel hakkas mõis kuuluma Falevičiustele. Kamile Falevičienė rajas sealse viinaköögi. Aastal 1899 omandas mõisa Jonas Falevičius, kes selle aastal 1906 Henrikas Svencickisele müüs. Aastal 1921 ostis mõisa Marija Magdalena Lenskaitė Helerienė, viimaseks omanikuks oli tema õde Adelaida Lenskaitė. Mõis natsionaliseeriti aastal 1940. Mõisakompleksist on säilinud häärber, kontorihoone, laut, viinavabrik ja viinavabriku ladu. Sealne lehmalaut on varemeis. Sealne häärber on kahekorruseline keldriga kivihoone. See püstitati aastal 1934 varasema maha põlenud häärberi asemele. Kirdeküljel on kolmnurkne frontoon, väiksem frontoon on ka edelaküljel. Kirdeküljel on ka risaliit, palkon ning peamine sissepääs. Ülemises otsas on profileeritud karniis. Sokkel on maakividest, ülejäänud hoone punastest krohviga kaetud tellistest. Kirdefassaadil on kirjas hoone rajamisaasta. Hoone asub aadressil Ažulaukės g. 7. Kontorihoone asub aadressil Naujanerių Sodų 1-oji g. 12. Tegemist on ühekorruselise poolkeldriga hoonega. Hoone rajati XX sajandi algusaastatel. Punastest tellistest maja on sümmeetrilise fassaadiga. Seda ehib profileeritud karniis. Sokkel on maakividest. Viinavabriku aadress on Naujanerių Sodų 1-oji g. 10. Hoone valmis aastal 1892. Vabrik on osalt ühe- osalt aga kahekorruseline maakividest ja kollastest tellistest ehitis. Edelaküljel on kirjas hoone valmimisaasta.. Umbkaudu samal ajal valmis ka maakividest laohoone. Tellistest sammaste ja puidust vaheseintega laut valmis XX sajandi algusaastail. "Naujanerių (Viljanovos) dvaro sodybos fragmentai". Vaadatud 6. septembril 2021. "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 6. septembril 2021. "Naujanerių (Viljanovos) dvaro sodybos fragmentų rūmai". Vaadatud 6. septembril 2021. "Naujanerių (Viljanovos) dvaro sodybos fragmentų oficina". Vaadatud 6. septembril 2021. "Naujanerių (Viljanovos) dvaro sodybos fragmentų spirito varyklos pastatas". Vaadatud 6. septembril 2021. "Naujanerių (Viljanovos) dvaro sodybos fragmentų tvartas". Vaadatud 6. septembril 2021.
Trípoli

Trípoli (kreeka keeles Τρίπολη) on Lõuna-Kreeka linn Peloponnesose poolsaarel. See on Peloponnesose piirkonna kui ka Arkaadia piirkonnaüksuse halduskeskus. 2021 Greek census  Trípoli – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Dmitrijs Kalašņikovs

Dmitrijs Kalašnikovs (sündinud 11. detsembril 1983) on Läti jalgpallitreener. Ta on klubi JK Tartu Tammeka peatreener. Varem on ta olnud ka FC Kuressaare, JK Tallinna Kalevi ja JK Narva Transi peatreener. Transfermarkti profiil
Antaviliai mõis

Antaviliai mõis (leedu keeles Antavilių dvaras) on endine mõis Leedus Vilniuses Antakalnise vallas Antaviliai linnaosas. Mõisakompleks asub aadressidel Naujanerių Sodų 1-oji g. 10 ja 12 . Sealset mõisa on esmamainitud XVII sajandil. Selle esimesed omanikud olid Pacid, hiljem kuulus see Korsakkidele ja Radziszewskitele. XVIII sajandi lõpuaastatel oli mõisa omanikuks Antoni Tiesenhausen, aastal 1784 ostis temalt mõisa Franciškus Mučynski, kes veel samal sajandil mõisa Radziszewskitele edasi müüs. Mõisakompleksist on säilinud kelder, kuur, ait, kaks abihoonet ja kaks rehealust. Kompleksi jäävad ka kolme elumaja, kooli ja kahe juurdeehitise varemed. Säilinud on veel pärnaalee, sillakese varemed ja mõisakompleksi munakivisillutisega teed. Esimene hoone asub aadressil Antavilių g. 12. Tegemist on XIX sajandi teisel poolel rajatud ehitisega, mis oli algselt ühekorruseline. Maja all on mõisaaegne kelder. Teine hoone asub aadressil Antavilių g. 6 . Ka see on rajatud XIX sajandil. Nelinurkse põhiplaaniga ühekorruselisele hoonele on hiljem lisatud silikaattellistest eeskoda. Hoone ise on tellistest, selle fassaadi liigendavad tellistest ja maakividest pilastrid. Puidust sammastega rahvalikku arhitektuuri esindav ait asub aadressil Antavilių g. 5. Puidust ühekorruseline hoone rajati XIX sajandil. Kirdeküljel asub sammastega eraldatud aidaesine. Kelder asub aadressil Antavilių g. 7a, kuur aadressil Antavilių g. 3. Samal aadressil asuvad ka mõlemad mõisa rehealused. Antowil Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, Kd. XV, cz. 1 (Abablewo — Januszowo). Warszawa, 1900, 44 lk. "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 7. septembril 2021. "Antavilių dvaro sodybos fragmentų pirmas pastatas". Vaadatud 7. septembril 2021. "Antavilių dvaro sodybos fragmentų antras pastatas". Vaadatud 7. septembril 2021. "Antavilių dvaro sodybos fragmentų svirnas". Vaadatud 7. septembril 2021.
Mieko Kawakami

Mieko Kawakami (jaapani keeles 川上未映子 Kawakami Mieko; sündinud 29. augustil 1976 Ōsakas) on jaapani kirjanik ja laulja. Kawakami sai tuntuks lauljana, kuid 2006. aastal loobus ta laulmisest ning pühendus kirjandusele. Kirjanduslikku tegevust alustas ta blogijana. 2008. aastal avaldatud romaani Chichi to ran (乳と卵 'Rinnad ja munad') eest pälvis ta Akutagawa auhinna. 2011. aastast on ta abielus kirjanik Kazushige Abega. Professional singer wins coveted Akutagawa literary award, Mainichi
Kolossaalorder

Kolossaalorder (prantsuse keeles colossal 'hiiglaslik') on Itaalia arhitekti Andrea Palladio välja töötatud orderivorm, mille puhul sambad, piilarid või pilastrid ulatuvad hoonel vähemalt läbi kahe korruse. Kuigi hiiglaslikke sambaid kasutati palju ka antiikaja ehituskunstis, ilmusid need mitmekorruseliste hoonete fassaadidele alles Itaalia renessanssarhitektuuris. Kolossaalorderina võidi kasutada ükskõik millise klassikalise orderi (Toscana, joonia, dooria, korintose või komposiitorderi) sambaid. Kolossaalorderi võidukäik jätkus manerismi ja barokkarhitektuuris. Kolossaalorder taaselustati uuesti 18. sajandi Euroopas, näiteks Inglismaal kasutasid seda fassaadidel suurejoonelist teatraalset klassitsismi viljelevad arhitektid John Vanbrugh ja Nicholas Hawksmoor. Mantova Sant Andrea kiriku fassaad Michelangelo Palazzo dei Conservatori Roomas Palazzo Saporiti Milanos Louvre'i idafassaad Viini ülikooli kiriku fassaad joonia ja korintose pilastritega Paškovi maja Moskvas (1784–1786) Tartu Ülikooli peahoone Aberdeeni Püha Markuse kirik (1892) "Kolossalordnung. - Architekturkontext. - Glossar. Universität Zürich". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. september 2021. Vaadatud 7. septembril 2021. Colossal order. - britannica.com
Lauri Habakuk

Lauri Habakuk (sündinud 2. septembril 1990) on eesti ajakirjanik. Habakuk lõpetas 2009. aastal Pärnu Koidula gümnaasiumi, läks Tartu Ülikooli õppima ning sai 2021. aastal Tartu Ülikoolis magistrikraadi ajakirjanduse erialal. Ta on ajakirjanik väljaandes Pärnu Postimees. "Magistriõppe lõpetamine". Tartu Ülikool. Originaali arhiivikoopia seisuga 26.08.2021. Vaadatud 7.9.2021. "Vilistlased". Pärnu Koidula gümnaasium. Vaadatud 7.9.2021. "Miks me välismaa kelme usume?". Arvamusfestival. 2021. Originaali arhiivikoopia seisuga 7.09.2021. Vaadatud 7.9.2021.
Boge kirik

Boge kirik (rootsi keeles Boge kyrka) on keskaegne maakirik Boges Slite lähedal Ojamaal Rootsis. Kirik ehitati 13. sajandil, vaid torn on 19. sajandil uuesti püstitatud pärast selle kokkuvarisemist tormi tõttu. Kirikus on rida keskaegseid seinamaalinguid. Kirik kuulub Rootsi kiriku Visby piiskopkonnale. Arhitektuurilt on Boge kirik varagooti ehitis. Vanimad osad kooriruum ja käärkamber pärinevad 13. sajandi keskpaigast. Pikihoone on hilisem ja sellega asendati varasem romaani ehitis, kuid säilis selle ebatavaliselt lühike ja lai kuju. Torn varises 1857. aastal ja ehitati uuesti aastail 1867–1892; samal ajal parandati ka vigastusi saanud löövi. Kirikut toetab väljast üks tugipiilar, mis püstitati 19. sajandil kiriku stabiliseerimiseks pärast torni kokkuvarisemist. Kiriku peaportaal on kiriku põhikehandist veidi hilisem ja pärineb 14. sajandi keskpaigast. Astmikportaali kaunistavad ümarsambad ja raiddekooriga kapiteelid. Kiriku sisemust kaunistavad seinamaalingud, mille valmimise aeg jääb kiriku ehitusperioodist 13. sajandil kuni oletatavasti 15. sajandi keskpaigani. Kiriku sisustus on 18. sajandist, välja arvatud 13. sajandi ristimiskivi ja samuti keskaegne suur rauast lühter. Kooriruumis on säilinud mõned keskaegsed hauakivid. Boge Church. – spottinghistory.com Boge kyrka. – Svenska kyrkan Boge kyrka. – guteinfo.com
Fröjeli kirik

Fröjeli kirik (rootsi keeles Fröjel kyrka) on keskaegne kirik Fröjelis Ojamaal. Arhitektuurilt on see romaanika-gootika üleminekustiilis ehitis. Interjööri kaunistavad 14. sajandi seinamaalingud. Fröjeli kirik kuulub Rootsi kiriku Visby piiskopkonnale. Fröjeli kirik võis olla ehitatud mitte ainult pühakojaks, vaid ka kindluskirikuks ja paopaigaks. Sellele viitab kiriku asukoht, mis asub kõrgemal kohal mere lähedal ja kiriku lähedal asuvad keskaegse kaitsetorni varemed. Kirik on ehitatud kristluse-eelse kivilabürindi, võimaliku kunagise kultusekoha lähedusse. Kirik on ehitatud lubjakivist. Hoone vanim osa on pikihoone, mis pärineb 12. sajandist. Torn paistab olevat löövist hilisem. Ruumikas ning löövist kõrgem kooriruum pärineb umbes 1300. aastast ja on juba gooti vormides, mitte romaanipärane nagu kiriku teised osad. Võimalik, et ka kogu kirik plaaniti uuesti ehitada gooti stiilis, kuid valmis ainult kooriosa. Interjööris on arvukalt 14. sajandi alguse seinamaalinguid, mis kujutavad lohesid, hirvi, lõvisid ja greife. Ristimiskivi jalg on vanem ja selle autoriks peetakse Ojamaal töötanud meister Byzantiost; ristimiskivi fantaasiaolenditega kaunistatud kupa pärineb 14. sajandist. Suur keskaegne triumfirist võidukaares on samuti 14. sajandist. Barokne altariretaabel ja nelja evangelisti kujudega kantsel on mõlemad loodud 17. sajandil. "Fröjel kyrka. - guteinfo.com". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. september 2021. Vaadatud 7. septembril 2021. Fröjel kyrka. - Svenska kyrkan Fröjel kyrka. - Svenska kyrkan Fröjel kyrka. - guteinfo.com
Klinte kirik

Klinte kirik (rootsi keeles Klinte kyrka) on keskaegne kirik Klintes Ojamaal, Klintehamni lähedal. Põhiosas gooti stiilis kirik valmis 1300. aasta paiku. Kirik kuulub Rootsi kiriku Visby piiskopkonnale. Klinte kiriku vanim osa on torni alumine osa, mis pärineb 13. sajandi algupoolelt ja on romaani vormides, olles arvatavasti säilinud varasemast romaani ehitisest. 1300. aasta paiku ehitati uues gooti stiilis ümber kiriku pikihoone ja kooriruum, mis on tänaseni säilinud. Umbes sel ajal kõrgendati ka kirikutorni. Torniosa punasest ja hallist kivist portaal ja aknad on romaani ümarkaartega. Torni kõrgemas osas on teravkaarsed gooti aknad. Kooriruumi avanev lõunaportaal on teravkaarne astmikportaal, mille palestiku pungkapiteelid on kõrgetasemelise ja ajastule iseloomuliku raiddekooriga. Kooriruumi võlvi ehivad seinamaalingud, mis stiililt sarnanevad Rone kiriku maalingutega. Kiriku suures ehisraamistikuga idaaknas on säilinud mõned paneelid algsetest klaasvitraažidest, mis arvatakse olevat sama meistri töö, kes töötas Alskogi kirikus. Sisustuses on säilinud 15. sajandist pärinev triumfirist. Liivakivist altariretaabel 1643. aastast on skulptor Gert van Egheni töö. Ristimiskivi on 1667. aastast ja kirikupingid pärinevad samuti 17. sajandist. 1933. aastal kirikut renoveeriti. "Klinte kyrka. - guteinfo.com". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. september 2021. Vaadatud 7. septembril 2021. Klinte kyrka. – guteinfo.com
Gran Paradiso

Gran Paradiso ([ˈɡran para'dizo]) või Grand Paradis ([ɡʁɑ̃ paʁadi]) on mägi Itaalias Graie Alpides, asudes Valle d'Aosta ja Piemonte piirkondade vahel. Tipp on kõrguselt seitsmes mägi Graie Alpides. Kuigi Mont Blanci massiiv ulatub Prantsusmaa ja Itaalia vahelisele piirile, on Gran Paradiso ainus neljatuhandene mägi, mis on täielikult Itaalia territooriumil. Gran Paradiso asub Gran Paradiso rahvuspargis, mis on mäe järgi nimetatud Itaalia rahvuspark. Üle piiri Prantsusmaal jätkub park kui Vanoise'i rahvuspark.
Visby piiskopkond

Visby piiskopkond on üks Rootsi kiriku 13 piiskopkonnast. Piiskopkond hõlmab Ojamaa saare ja mõned väikesed naabersaared. Piiskopkonna peakirik on Visby toomkirik Visbys. Piiskopkonna ametlik veebileht (rootsi keeles)
Bambergi ratsanik

Bambergi ratsanik (saksa keeles Der Bamberger Reiter) on 13. sajandi algusest pärinev tundmatu skulptori loodud kroonitud ratsanikku kujutav kiviskulptuur Bambergi toomkirikus Saksamaal. Skulptuur pärineb arvatavasti ajast enne kiriku pühitsemist 1237. aastal, kuid on loodud pärast 1225. aastat. Skulptuur toetub konsoolidele mõne meetri kõrgusel idapoolse Püha Georgi kooriruumi esimese põhjapiilari küljes. Skulptuur on esimene teadaolev monumentaalratsakuju, mis loodud pärast antiikaega. Hobuse esikapjade all olev konsool on üks paljudest keskaegsetest Rohelise mehe skulptuurkujutistest. Kuju oli tõenäoliselt algselt polükroomne - sokkel oli roheline, hobune valge pruunide täppidega, ratsaniku rüü ja mantel punased kuldsete ja hõbedaste tähtedega, juuksed tumedad ja jalatsid pruunid; kroon, vöö ja kannused olid kullatud. Hobusel on all rauad ja see on üks varasemaid rautatud hobuse kujutisi. Bamberger Reiter. - GoBamberg Bamberger Reiter. - GoBamberg Das Rätsel um den Bamberger Reiter. Wer bin ich? - Bayerischer Rundfunk