laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ušačy

Ušačy (transkribeerituna Ušatsõ, poola keeles Uszacz, ka Uszacze) on alev Valgevenes Viciebski oblastis, Ušačy rajooni ja Ušačy külanõukogu halduskeskus. Ušačy nimi tuleneb Ušatša jõest, mis voolab läbi alevi. Jõe vasakul kaldal on individuaalelamute piirkond, paremal aga asuvad kortermajad. Alevis on laste spordikool ja keskkool. Antakse välja ajalehte Патрыёт. Ušačys on kaks raamatukogu ja kultuurimaja. Tegutseb U. Labanka nimeline Rahvusliku Kuulsuse Muuseum. Asulas on puidutööstus. Ušačyt on esimest korda mainitud XVI sajandi lõpus, mil see oli Antin Sielava valduses. Hiljem kuulus asula Štšõtadele, Szabydele, Plateritele. Aastal 1716 ehitati Ušačysse klooster, aga aastal 1758 andis Poola kuningas August III asulale linna staatuse, kinnitades ühtlasi ka Ušačy vapi. Poola esimesel jagamisel aastal 1772 eraldati Ušačy seni piirkonna keskuseks olnud Połackist. Aastal 1787 rajati kloostri juurde kuueklassiline kool. Poola teisel jagamisel aastal 1793 sai piirkonna endale Venemaa, aastal 1805 sai linnast alev. 1812. aasta isamaasõda tõi endaga kaasa lahingud Vene ja Prantsuse vägede vahel. 1863. aastal surusid Vene väed maha poolakate ülestõusu ning rüüstasid teiste selle piirkonna kloostrite seas ka Ušačy kloostri. Kui Venemaa usupoliitika hakkas 1905. aastast liberaliseeruma, tõi see asulas kaasa massilise usuvahetuse ja kloostri juures asunud katoliku kirik taastati. See omakorda johtus tsaarivõimude korraldus hakata taastatud kirikus pidama õigeusu jumalateenistusi, mistõttu asulasse hakati ehitama uut katoliku kirikut. 1924. aastal oli Ušačy Valgevene NSV koosseisus. Vana dominiiklaste püstitatud katoliku kirik laastati taas. Teises maailmasõjas hukkus 735 elanikku. Ušačy kuulus Połacki-Lepeli partisanide tegevuspiirkonda. Ušačys oli partisanibrigaadi staap, asulas tegutses põrandaalune trükikoda, telefonijaam, partisanidel oli koguni oma elektrijaam. Vasil Bykaŭ – Valgevene kirjanik Gennadi Aŭlasenko – Valgevene luuletaja Ryhor Baradulin – Valgevene luuletaja Eŭdokija Loss – Valgevene luuletaja Pjatrus Broǔka – Valgevene kirjanik "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Ušačy valgevenekeelses veebientsüklopeedias Alev YouTube'is Alev fotoentsüklopeedias
Trahheaalkops

Trahheaalkops (inglise keeles tracheal lung) on lülijalgsetel ja paljudel maolistel hingamiselundkonna elund. Paljude, üksnes ühe täismõõtmetes (valdavalt parema) töötava kopsuga, maoliste hingamiselundkonnas läheb hingetoru üle trahheaalkopsuks. Trahheaalkops on hingetoru laiend mis paikneb südamest eespool. Trahheaalkops on ühendues südame taga paikneva töötava kopsuga (inglise keeles bronchial lung). Hingamiselundkond Hingetoru Kops Süda Loomade elu 5:242. [1], Veebiversioon (vaadatud 11.11.2013) (inglise keeles) Laurence Monroe Klauber,Rattlesnakes: Their Habits, Life Histories, and Influence on Mankind, Volume 1, 2nd ed, lk 193, 1972, University of California Press, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 11.11.2013) Stinner JN., Functional anatomy of the lung of the snake Pituophis melanoleucus., Am J Physiol. 1982 Sep;243(3):R251-7, Veebiversioon (vaadatud 12.11.2013) (inglise keeles)
Maarent

Maarent on tasu (rent), mis tuleb maksta maa kasutamise eest. Enamasti maksab maarendi maa kasutaja (rentnik) maaomanikule, kusjuures kahe poole vahel on mingil kujul tehtud rendileping. Eestis oli 13.–16. sajandil domineeriv loonusrent, mis tähendas enamasti rendi maksmist teraviljaga. 15. sajandi lõpus ja 16. sajandi algul hakkas Eestis kasvama teorendi osatähtsus. Teorent jäi Eestis valdavaks 1860. aastateni, mil järk-järgult asendus raharendiga. Eesti maaelu entsüklopeedia (L–Ü), 2009. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 81
Maarjakase Selts

Maarjakase Selts on maarjakase säilitamiseks 2000. aastal Tartus asutatud selts. Seltsi põhikirja järgi on nende eesmärk "maarjakase kasvatamise, uurimise, aretamise, genofondi säilitamise, kasutamise, töötlemise ja turustamise edendamine Eestis ning maarjakase kasvatajate, uurijate, töötlejate ja harrastajate seltsina tegutsemine". https://web.archive.org/web/20131111195825/http://www.hot.ee/maarjakased/ (vaadatud 11.11.2013) Tamm, Anneli; Kull, Kalevi 1997. Kas ärimeestele võib rääkida loodusest? Eesti Loodus (2): 35–37. [Suurte karjala kaskede hävimisest Nedrema Puisniidul.]
Iisraeli lipp

Iisraeli lipp on Iisraeli ametlik lipp. 28. oktoobril 1948 kuulutati Iisraeli riigi- ja rahvuslipuks valge kangas, millel on kaks horisontaalset sinist laidu ja lipu keskmisel valgel väljal kahest kolmnurgast moodustatud sinine kuusnurkne täht, Taaveti täht (Magen David). Laidude paigutus lipul on 3+5+16+5+3 (valge, sinine, valge, sinine, valge). Lipu ametlikud proportsioonid on 8:11 ja originaalmõõdud 160 x 220 cm, kuid rohkem kasutatakse lippu proportsioonides 2:3. Valge sümboliseerib sionistlike aadete puhtust ja sinine (PMS 280C) taevast. 1891. aastal Bostonis kogunenud sionistlik õppegrupp võttis oma lipu eeskujuks traditsioonilise juudi sinivalge palvevaiba talith '​i, mille keskele paigutati Taaveti täht. Kui 1897. aastal tuli Baselis kokku maailma sionistide esimene kongress, kiideti lipp heaks ning sellest saigi Iisraeli tunnus. 1948. aastal moodustatud Iisraeli riigi lipul oli esialgu Taaveti täht üleni sinine. Iisraeli lipp 1948 Iisraeli vapp Iisraeli lipp andmebaasis Flags of the World (inglise keeles)
Tšornomõn

Tšornomõn (ukraina keeles Чорномин) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pištšanka rajoonis. Elanike arv on 1666. Pindala on 2,593 km².
Eesti Sõjahaudade Hoolde Liit

Eesti Sõjahaudade Hoolde Liit on mittetulundusühing, mis tegeleb sõjahaudade hooldamisega. See asutati 21. augustil 1993 Pärnus ning registreeriti 7. septembril Kaitseministeeriumis. Eesti Sõjahaudade Hoolde Liit asutati Ali-Rza Kulijevi eestvõttel, kes oli kuni oma surmani liidu president. Praegu on liidu tegevdirektor Tiina Tojak. Liidu juhatusse on kuulunud ka Küllo Arjakas, Eerik-Niiles Kross, Ants Laaneots, Raul Luks, Tõnis Nõmmik ja Trivimi Velliste. Ali Rza-Kulijev (muinsuskaitsja, Pärnu linna vapimärgi kavaler) Jaak Pihlak (Viljandi muuseumi direktor, ajaloomagister) Hannes Walter (ajaloolane, filosoofiadoktor) Küllo Arjakas Meelis Kivi Meelis Pääbo "Eesti Sõjahaudade Hoolde Liit võitis kohtus Kaitseministeeriumit" Maalehe blogi, 3. detsember 2013
1. armee

1. armee võib viidata järgnevatele väeüksustele: 1. armee (Saksa keisririik) 1. armee (Wehrmacht) 1. langevarjurite armee 1. tankiarmee 1. armee (Vene keisririik) 1. punalipuline armee 1. löögiarmee 1. kaardiväe tankiarmee Uus 1. armee (Hiina Vabariik) 1. väliarmee (Kommunistlik Hiina) 1. armeegrupp (Hiina Rahvavabariik) 1. armee (Austria-Ungari) 1. armee (Suurbritannia) 1. armee (Bulgaaria) 1. armee (Prantsusmaa) 1. armee (Kreeka) 1. armee (Itaalia) 1. armee (Jaapan) 1. armee (Osmanite riik) 1. armee (Rumeenia) 1. armee (Serbia) 1. armee (Türgi) 1. armee (Poola) 1. armee (Poola, 1944–1945) 1. armee (Ühinenud Araabia Vabariik) 1. armee (Jugoslaavia kuningriik) Esimene Ühendriikide armee Esimene Kanada armee Esimene Austraalia armee Esimene liitlasvägede õhudessantarmee
1. tankiarmee

1. tankiarmee on olnud: 1. tankiarmee, Saksamaa väeüksus 1. tankiarmee, Venemaa Föderatsiooni väeüksus
2. armee

2. armee võib viidata järgnevatele väeüksustele: 2. armee (Saksa keisririik) 2. armee (Wehrmacht) 2. tankiarmee 2. armee (Vene keisririik) 2. armee (Vene NFSV) 2. Ukraina Nõukogude armee 2. punalipuline armee 2. kaardiväe armee 2. kaardiväee tankiarmee 2. armee (Prantsusmaa) 2. armee (Suurbritannia) 2. armee (Bulgaaria) 2. armee (Egiptus) 2. armee (Itaalia) 2. armee (Ungari) 2. armee (Austria-Ungari) 2. armee (Austraalia) 2. armee (Argentina) 2. armee (Osmanite riik) 2. armee (Poola) 2. armee (Türgi) 2. armee (Jugoslaavia kuningriik) 2. armee (Jaapan) 2. armee (Serbia) Teine Ühendriikide armee II korpus 2. diviis 2. rügement 2. brigaad 2. rügement 2. eskadron
Hoplocephalus

Hoplocephalus on maoperekond. 1869 klassifitseeriti perekonda Hoplocephalus järgmised maoliigid : Hoplocephalus ater Hoplocephalus coronatus Hoplocephalus coronoides Hoplocephalus curtus Hoplocephalus gouldii Hoplocephalus maculatus Hoplocephalus mastersii Hoplocephalus minor Hoplocephalus nigrescens Hoplocephalus nigriceps Hoplocephalus nigrostriatus Hoplocephalus pallidiceps Hoplocephalus ramsayi Hoplocephalus signatus Hoplocephalus spectabilis Hoplocephalus stephensii Hoplocephalus superbus Hoplocephalus temporalis Hoplocephalus variegatus. Käesoleval ajal klassifitseeritakse perekonda Hoplocephalus roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Hoplocephalus bitorquatus (Jan, 1859) Hoplocephalus bungaroides (Schlegel, 1837) Hoplocephalus stephensii Krefft, 1869 Hoplocephalus perekonna maoliigi Hoplocephalus curtus isendi hammustus võib inimesele surmav olla, kuid Hoplocephalus variegatus ei ole surmav isegi väikestele neljajalgsetele ja inimesel põhjustab üksnes peavalu. Krefft, Gerard,(1830-1881),The snakes of Australia; an illustrated and descriptive catalogue of all the known species (1869), Sydney, T. Richards, government printer, OpenLibrary raamat veebiversioon (vaadatud 12.11.2013) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Hoplocephalus Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 12.11.2013) (inglise keeles) Edward Nicholson, Indian Snakes, An elementary Treatise on ophiology with a descriptive catalogue of the snakes found in India and the adjoining countries, 2nd ed, Higginbotham and Co.,lk 144, 1874, Veebiversioon (vaadatud 14.10.2013) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies
3. armee

3. armee võib viidata järgnevatele väeüksustele 3. armee (Saksamaa keisririik) 3. armee (Wehrmacht) 3. tankiarmee 3. armee (Vene keisririik) 3. armee (Vene NFSV) 3. armee (Nõukogude Liit) 3. õhuarmee (Nõukogude Liit) 3. armee (Austria-Ungari) 3. armee (Bulgaaria) 3. armee (Prantsusmaa) 3. armee (Egiptus) 3. armee (Ungari) 3. armee (Itaalia) 3. armee (Türgi) 3. armee (Rumeenia) 3. armee (Jaapan) 3. õhuarmee (Jaapan) 3. armee (Serbia) 3. armee (Suurbritannia) Kolmas ühendriikide armee III korpus 3. diviis 3. brigaad 3. rügement 3. pataljon 3. eskadron
Krustpils

Krustpils (poola keeles Kryżborg; saksa keeles Kreutzburg; latgali keeles Krystapiļs) on Läti linna Jēkabpilsi osa. Asub Daugavast põhjas Daugavpilsi–Riia raudtee ääres. Kuni 1962. aastani oli Krustpils iseseisev linn. Kuigi Krustpils on sõdades palju kannatanud, on vanalinnas siiski säilinud mitmeid ajaloolisi hooneid. Vanalinna keskus on Riia tänav (Rīgas iela). Krustpilsi ajalooline süda kannatab suure liikluskoormuse käes. Krustpilsi on esimest korda mainitud 1237. aastal, mil Riia piiskop lasi sinna rajada linnuse (saksa keeles Kreuzburg). Piirkond jäi 1511. aastani piiskoplikuks lääniks. Liivi sõja tagajärjel sai Krustpilsist koos ülejäänud Latgale ning Põhja-Lätiga Rzeczpospolita osa ja kuningas Stefan Batory andis lossi Korffide suguvõsale. Nende kätte jäi Krustpilsi loss kuni võõrandamiseni aastal 1920. Poola jagamisel sai Krustpilsist 1772. aastal Venemaa osa. Koos ülejäänud Latgalega asus asula Viciebski kubermangus. Aastal 1784 sai asulast alev. Asula hakkas kasvama pärast 1861. aastat, mil rajati Daugavpilsi–Riia raudtee. Vene-Türgi sõda tõi endaga Krustpilsi hulgaliselt Türgi sõjavange, sellest ajast peale asub Krustpilsis türklaste kalmistu. Veel kiirema kasvu tõi Rõbinskisse viiva raudtee rajamine aastal 1904, nii et Krustpilsist sai raudteesõlm. Aastaks 1914 oli Krustpilsis üle 5000 elaniku. Ehitati luteri ja katoliku kirik, sünagoog, koolid, vesiveski. Krustpils oli lõunapoolseim punkt, mille Eesti väed Vabadussõja käigus suvel 1919 hõivasid. Sõda mõjus Krustpilsile laastavalt, hävis 600 hoonet. Aastaks 1920, mil asulast sai linn, oli rahvaarv vähenenud 1862 inimeseni. Linn hakkas taas kasvama, kuid endist rahvaarvu ei saavutanud, kuigi aastal 1924 laiendati linna maid piki Rēzeknesse viivat raudteeliini, nii et Zīlāni külas asunud raudteepeatus jäi Krustpilsi territooriumile. Aastal 1929 liideti linnaga ka seni linna piiride taga asunud Krustpilsi raudteejaam (hoone aastast 1954). Aastal 1932 rajati suhkruvabrik (likvideeritud aastal 1999). Aastal 1941 kasutati Krustpilsi raudteejaama küüditamiseks. Krustpils ise kannatas küüditamise all üsna vähe, linnast viidi Siberisse ainult 36 inimest. Samuti kasutati raudteejaama 1949. aasta küüditamisel. Aastal 1962 liideti Krustpils Jēkabpilsiga. Krustpilsi loss Krustpilsi loss Krustpilsi raudteejaam Krustpilsi raudteejaam Krustpilsi õigeusu kirik Krustpilsi luteri kirik Krustpilsi kirikumõis
Krustpilsi kirikumõis

Krustpilsi kirikumõis (Krustpils mācītājmuiža) on kirikumõis Lätis Jēkabpilsi linnas Krustpilsis aadressil Madonas iela 19A. Kirikla asub Krustpilsi luteri kirikust veidi põhja pool. Aastal 1940 võõrandati kirikla hooned ja neid ei ole kogudusele tagastatud. Elumaja on tunduvalt ümber ehitatud ja alates 1980. aastatest pole enam äratuntav. Peahoone vastas asuva aida endisaegse ilme on aga peaaegu täielikult säilinud ja Jēkabpilsi linn on aida arhitektuurimälestisena kaitse alla võtnud. Sissekanne Läti mõisate veebisaidil (läti keeles)
Sala mõis (Jēkabpils)

Sala mõis oli mõis Lätis Jēkabpilsis, aadressil Brīvības iela 169/171. Läti keeles Salas muiža. Sala mõisa valdused asusid Daugava jõe saartel Jēkabpilsi ja Krustpilsi vahel, kuigi peahoone ise oli jõe lõunakaldal. Mõis ei olnud kuigi suur, aastal 1907 oli seal viis hoonet. Tänapäevaks on mõisakompleksist järgi jäänud ainult varemed. Mõisa juures oli puidust kirik, mis likvideeriti, kui Jēkabpilsi linna rajati uus luteri kirik. Sissekanne Läti mõisaportaalis (läti keeles)
Tallin

Tallin on olnud mitme asja nimi: Tallinn, suur allveelaevahävitaja Tallinn, raskeristleja Tallin, kauplus Minskis
Kenni mõis

Kenni mõis oli suvemõis Lätis Jēkabpilsis aadressil Dambju iela 19. Läti keeles Kena muiža. Kenni mõisa rajasid 19. sajandil juba olemasoleva pargi juurde Jēkabpilsi ärimehed Kennid, neile kuulus linnas liköörivabrik. Uusgooti stiilis peahoone juurde rajati ka paar kõrvalhoonet – tall, laut, ait. Praegu kuuluvad mõisa hooned Jēkabpilsi kaubanduskoolile. Kenni park pärineb 18. sajandist. Pargi pindala on 4,1 hektarit, seda ehivad tiigid ja neid ületavad sillad.
Maaviljelussüsteem

Maaviljelussüsteem on maakasutusviiside ja -abinõude kogum, mis on mingi aja jooksul ise kujunenud või on seda teadlikult kujundatud.  Pikemalt artiklis Kaheväljasüsteem  Pikemalt artiklis Kolmeväljasüsteem  Pikemalt artiklis Mitmeväljasüsteem Tänapäeval eristatakse intensiiv-, tava- ja alternatiivset maaviljelussüsteemi. Eesti alal valitses kuni teoorjuse lõpuni (19. sajandini) kolmeväljasüsteem. Eesti maaelu entsüklopeedia (L–Ü), 2009. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 85
Lachesis (perekond)

Lachesis on maoperekond. Perekonda Lachesis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Lachesis acrochorda (Garcia, 1896) Lachesis melanocephala Solórzano & Cerdas, 1986 Lachesis muta (Linnaeus, 1766) – bušmeister Lachesis stenophrys Cope, 1876  Pikemalt artiklis bušmeister Lachesis perekonda liigitatud maoliigi bušmeister (Lachesis muta ka Lachesis mutus) isendi hammustus võib antiseerumi puudumisel inimesele surmav olla (suremus 10–12%). Gripp-Heel® McDiarmid RW, Campbell JA, Touré T. 1999. Snake Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference, vol. 1. Herpetologists' League. 511 pp. ISBN 1-893777-00-6 (series). ISBN 1-893777-01-4 (volume). Peter Uetz & Jakob Hallermann, Lachesis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 12.11.2013) (inglise keeles) Loomade elu 5:334. Sissekanne AWD-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne veebisaidil Wikispecies
Manna

Manna on väga teraline toiduaine, mis on saadud nisu jahvatamisel. Manna toiteväärtus on peamiselt sama mis kõrgema sordi jahul. Kuna mannast valmistatud toite omastab inimese organism hästi, siis kasutatakse mannatoite sageli laste- ja dieettoitudena. kuskuss mannakook mannapuding mannapuder mannavaht similina maisimanna Eesti maaelu entsüklopeedia (L–Ü), 2009. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 95
Meierei

Meierei ehk piimatalitus on piimatööstusettevõte, mis varub piima ja valmistab sellest piimatooteid. Eesti esimene koorelahutajaga meierei asutati 1878. aastal Vana-Kuuste mõisas. Nende arv kasvas kiiresti, näiteks 1898 oli Eestis juba 194 meiereid. Talupoegade esimene ühismeierei asutati 1897 Restus. 1930 oli Eestis juba 53 erameiereid ja 330 ühismeiereid. Pärast seda hakkas piimatööstus kontsentreeruma ja meiereide arv vähenes. Eesti NSV-s meiereid riigistati ja ühendati piimakombinaatidega. Sõjaeelse aja Eesti meierei sisustusest saab ülevaate Imavere piimandusmuuseumis. ühismeierei piimaühistu Eesti maaelu entsüklopeedia (L–Ü), 2009. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 99 Eesti entsüklopeedia, 12. kd., lk. 332
Ühismeierei

Ühismeierei ehk ühispiimatalitus on ühistegelistel (kooperatiivsetel) alustel tegutsev piimatööstusettevõte, mis varub piima, töötleb seda ja valmistab sellest piimatooteid. Talupoegade esimene ühismeierei asutati 1897 Restus (Sangaste kihelkond, Tartumaa). Alates 20. sajandist rajati neid Eestis rohkesti, 1928. aastal oli Eestis 331 ühismeiereid. 1930. aastatel hakkas piimatööstus kontsentreeruma ja kõikide meiereide arv vähenes, 1938. aastal oli Eestis üldse 277 meiereid. Eesti NSV-s riigistati kõik meiereid, aja jooksul ühendati need piimakombinaatidega. meierei piimaühistu ENE 5, MAAP–PAIR. Tallinn 1973. Lk 123
Metsavalve

Metsavalve oli Eestis tegutsenud riigiteenistus, mis jälgis metsa seisukorda ja metsakasutuse õiguspärasust. Riikliku metsavalve koosseisus olid enamasti metsavaht, metsnik ja metsaülem. Eesti maaelu entsüklopeedia (L–Ü), 2009. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 114
Metsamaa

Metsamaa on metsamajanduslikuks tegevuseks kasutatav maa-ala. 2006. aastal oli Eestis metsamaad u 2,2 mln hektarit. Metsaga metsamaa on maa, mille pindala on vähemalt 0,1 ha, seal kasvavate puude kõrgus on vähemalt 1,3 m ja puuvõrade liitus vähemalt 30%. Metsata metsamaa on metsamaa, kus ajutiselt puudub metsaseaduse metsa mõistele vastav puittaimestik. Metsata metsamaa hulka kuuluvad uuenemata raiesmikud, põlendikud, hukkunud puistud, lagendikud ja harvikud. mets puistu metsafond Eesti maaelu entsüklopeedia (L–Ü), 2009. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 109 "Metsaseadus". Riigi Teataja. 2006. RT I, 13.03.2019, 61. Originaali (HTML) arhiivikoopia seisuga 25.06.2020. Vaadatud 23.12.2020. {{netiviide}}: kontrolli parameetri |url= väärtust (juhend) Metsamaast Eestis metsaseaduses
Atseetanhüdriid

Atseetanhüdriid ehk etaanhappe anhüdriid (ka äädikhappe anhüdriid) on keemiline ühend valemiga (CH3CO) 2O, mille puhul tihti kasutatav lühend on Ac2O. See on värvitu vedelik, millel on äädikhappe lõhn, kuna õhu niiskuse toimel kergesti hüdrolüüsub andes äädikhappe: (CH3CO) 2O + H2O → 2CH3COOH Atseetanhüdriidi kasutatakse reagendina orgaanilises sünteesis. Atsetüültselluloos ja triatsetüültselluloos saadakse tselluloosi atsüleerimisel atseetanhüdriidi või jää-äädikhappega. Anhüdriidid
Metsakaitse

Metsakaitse on metsanduse haru, mis tegeleb looduslike (nt metsakahjurid, puuhaigused) ja inimtekkeliste metsakahjustuste uurimise, vältimise ja tõrjega. Eestis on metsakaitselist uurimistööd teinud Eesti Metsainstituut, EMÜ metsandus- ja maaehitusinstituut. Metsakaitsega tegeles Eestis 2010. aastani ka Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus. Eestis on metsakaitse korraldamisega tegelenud muuhulgas Keskkonnateabe Keskus ja Keskkonnaagentuur. Eesti Metsa Abiks mahemetsandus Eesti maaelu entsüklopeedia (L–Ü), 2009. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 107–108
Lech Wałęsa

Lech Wałęsa [lehh vau'ensa] (sündinud 29. septembril 1943) on Poola riigi- ja ühiskonnategelane; Poola president aastail 1990–1995. Lech Wałęsa töötas Gdański laevatehastes elektrikuna. Aastast 1978 organiseeris ja juhtis ta Ida-Euroopa esimest sõltumatut ametiühinguliikumist Solidaarsus (Solidarność). Wałęsa sai Solidaarsuse juhiks, kuna 1980. aasta Poola laevatehase üldstreigi korraldaja Bogdan Borusewicz otsis streigi eestkõnelejat, keda laevatehase töölised kuulaksid, ning otsingute tulemusena valis Borusewicz streigi eestkõnelejaks Wałęsa. Ta oli 22. detsembrist 1990 kuni 22. detsembrini 1995 Poola president. 1983. aastal sai Lech Wałęsa Nobeli rahuauhinna. Wałęsa katkestas pärast 1986. aastat kõik suhted kommunistliku julgeolekuteenistuse Służba Bezpieczeństwa (SB). Tema seost SB-ga mainitakse ka poola ajaloolaste 2008. aastal välja antud raamatus. 2006. aastal külastas Lech Wałęsa Eestit, kus sai Eesti presidendilt Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi. Lech Wałęsa – kangelane või reetur?, Postimees (vaadatud 25.3.2016). Kaivo Kopli, "Ajaloolased: ekspresident ja vabadusvõitleja Walesa oli kommunistide spioon", Eesti Päevaleht, 26. juuni 2008
Olga Bogdanova

Olga Bogdanova-Kööp (sündinud 24. detsembril 1994) on Eesti iluvõimleja, mitmekordne Eesti meister. 2014. aastal lõpetas ta Tallinna Läänemere gümnaasiumi ja 2018. aastal Tallinna Ülikooli kehakultuuri erialal (bakalaureusekraad). 2019. aastal astus Tallinna Ülikooli kehakultuuri magistriõppesse ning lõpetas 2021. aastal. 2012. aastal tuli Olga Bodanova Eesti meistriks nii rõnga-, palli-, lindi- kui ka kurikaharjutuses. 2014. aastal tuli ta iluvõimlemise absoluutseks meistriks. Eesti Võimlemisliit valis ta 2014. aasta parimaks iluvõimlejaks. 2015. aastal osales Bogdanova oma viiendatel maailmameistrivõistlustel Stuttgardis, kus ta pääses 50 parema hulka. See tagas Eestile kaks kohta, et saada võimalus osaleda olümpiamängude kvalifikatsioonivõistlustel, mis toimusid Rio de Janeiros. 2017. aastal tuli Olga taas absoluutseks Eesti meistriks. Euroopa meistrivõistlustel Budapestis saavutas Olga 18. koha, millega kindlustas 2018. aasta Euroopa meistrivõistluste finaali, kuhu pääses võistlusele 24 paremat. 2018. aastal võitis ta Eesti karika ning osales MK-etapil Taškendis, kus tuli 18. kohale. 2018. aastal avas Olga Bogdanova-Kööp koos oma kaksikõega Viktoria Bogdanovaga endanimelise võimlemisklubi. 2021. aastal valiti Olga Eesti iluvõimlemise toimkonna liikmeks. Tema kaksikõde Viktoria Bogdanova on samuti iluvõimleja, mõlemad valiti 2013. aastal maailma kauneimate iluvõimlejate hulka. ERR (20.04.2014). "Olga Bogdanova tuli Eesti absoluutseks meistriks". sport.err.ee. Vaadatud 23.08.2020. "Aasta parimaks võimlejaks nimetati Olga Bogdanova". sport.err.ee. 30.11.2014. Vaadatud 23.08.2020. Delfi Sport (14.09.2015). "Kaks Eesti iluvõimlejat pääses MM-il 50 parema hulka". sport.delfi.ee. Vaadatud 23.08.2020. Anu Säärits (15.04.2017). "Iluvõimlemise mitmevõistluses krooniti Eesti meistriks Olga Bogdanova". sport.err.ee. Vaadatud 23.08.2020. "Eesti iluvõimlemise rühmkava jõudis esmakordselt EM-i finaali". sport.err.ee. 21.05.2017. Vaadatud 23.08.2020. Delfi Sport (16.04.2018). "Pühapäeval selgusid iluvõimlemise Eesti karikavõitjad meistri- ja noorteklassis". sport.delfi.ee. Vaadatud 23.08.2020. Delfi Sport (22.04.2018). "Eesti iluvõimlemise rühmkava rahvuskoondis esmakordselt MK-etapil kolmas". sport.delfi.ee. Vaadatud 23.08.2020. "Bogdanova VK". 2021. Vaadatud 2021. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |vaadatud= (juhend) EEVL (2021). "Toimkonnad". Vaadatud 2021. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |vaadatud= (juhend) Iluvõimlejatest õed Viktoria ja Olga Bogdanova valiti maailma kauneimate naiste hulka, Buduaar, 12. oktoober 2013
Ühenõusüntees

Ühenõusüntees[viide?] (one-pot synthesis) on keemilise sünteesi efektiivsuse tõstmise strateegia, mille puhul ained reageerivad samas kolvis/reaktoris üksteisele järgnevates staadiumides. Seejuures jäävad ära tülikad vaheühendite eraldamise ja puhastamise protseduurid ning saavutatakse aja, energia ja materjalide kokkuhoid ning vähem jääke. Mitmeetapiliste sünteesiteede asemel või kõrval on üha enam välja töötatud efektiivseid mitmekomponentseid reaktsioone, milles kolm või enam lähteainet reageerivad üksteise järel ja saadakse (üks) produkt. Vajadusel lisatakse reagendid kolbi järjestikku ükshaaval. Orgaaniline süntees Täissüntees Reaktsiooni staadium Konsekutiivsed reaktsioonid Mitmekomponentne reaktsioon