laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kerajas komuseen

Kerajas komuseen (Dialonectria episphaeria) on kottseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 77 Kerajas komuseen andmebaasis eElurikkus
Kausjas komuseen

Kausjas komuseen (Nectria peziza) on kottseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 77 Kausjas komuseen andmebaasis eElurikkus
Tuuleveski

Tuuleveski ehk tuulik on ajam või ehitis, mis muundab tuule kineetilise energia mehaaniliseks energiaks ehk saab tööks vajaliku energia tuulest. Varem kasutati tuuleveskeid peamiselt vilja jahvatamiseks ja vee teisaldamiseks, tänapäeval on tuuleveskite kaasaegsete analoogide – elektrituulikute – kasutusala seotud peamiselt elektrienergia tootmisega. Sõna veski on mugandus sõnast vesikivi ja tähistanud algselt vee jõul jahvekivisid käitavat seadet. Kuna tuule jõul töötavad veskid võeti kasutusele hiljem, siis lisati juba mugandunud sõnale veski eesliide tuule-. Mitmesuguste ülesannete täitmiseks kasutatavate veskite jaoks on samal põhimõttel tuletatud vastavaid nimetusi. Jahuveskit kasutati teravilja jahvatamiseks, kuivendusveskit vee jõkke või veehoidlasse pumpamiseks, õliveskit seemnetest õli eraldamiseks, paberiveskit paberi valmistamiseks, saeveskit puidu saagimiseks. Esimesed teated tuuleveskitest Liivimaa alal pärinevad 14. sajandist. Tuuleveskite ehitamisel võeti eeskuju Lääne-Euroopast, kus valmistati kogu kerega tuuldepööratavaid pukktuulikuid. Selliseid tuulikud esinesid Lääne-Eestis rannarootslaste aladel, Läänemaal, Pärnumaal ja Lõuna-Harjumaal, Saaremaal ja Hiiumaal. Ühtlasi olid tuulikud sealkandis ka talu iseolemise sümboliks.[viide?] Mujal Eestis kerkisid mõisate juurde suured peast pööratavad Hollandi tüüpi tuulikud. Nende ehitamine hoogustus eriti 19.–20. sajandi vahetusel, sest siis laienes taoliste tuulikute ehitamise õigus ka talupoegadele. Tuulikuid kerkis pea kõikjale üle Eesti.[viide?] Eesti traditsioonilistes paekasutuspiirkondades (Harjumaal, Lääne-, ja Ida-Virumaal, Järvamaal Pandivere kõrgustikul ja Raplamaal) levisid enamasti üleni kivist tuuleveski kehandid, Lõuna-Eestis esines rohkem puitkerega Hollandi tüüpi tuulikuid.[viide?] Andruse talu tuulik Koguva külas Muhu saarel Lagunev Vaikna tuuleveski Laukna külas Raplamaal Tuulik Anglas Pukktuulik Mihkli Talumuuseumis Saaremaal Tuuleveski Jõhvi lähedal Valtu mõisa Puraviku tuuleveski Angla tuulikud Saaremaal Tuuleveskit on kujutatud endise Mäksa valla vapil Tiivik Tuuleenergia Vesiveskite ehk vesikute ajalugu on Saaremaal tuulikute omast pikem. Saarte Hääl, 5. august 2013 Tuuleveskid – minevikumälestised, Ärgake! 2003 (vaadatud 20.07.2019) "Vanad Eesti pukktuulikud". V. Fuchs; Eesti Riiklik Vabaõhumuuseum, Tallinn, Valgus 1971, brošüür 48 lk "Eesti Talurahvaarhitektuur". Karl Tihase; Tallinn, Kunst 1974, raamat 380 lk
Lamba-karvakera

Lamba-karvakera (Lasiosphaeria ovina) on kottseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 78 Lamba-karvakera andmebaasis eElurikkus
Pruun padjandsüsik

Pruun padjandsüsik (Hypoxylon fuscum) on kottseente hulka kuuluv seeneliik. Seen kasvab sarapuul. Seent on leitud ka Eestist. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 80 Pruun padjandsüsik andmebaasis eElurikkus
Koorik-padjandsüsik

Koorik-padjandsüsik (Jackrogersella multiformis, sünonüümid Hypoxylon multiforme, Annulohypoxylon multiforme) on kottseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. See kasvab laguneval kasel. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 81 Koorik-padjandsüsik andmebaasis eElurikkus
Hispania Tarraconensis

Hispania Tarraconensis oli üks kolmest Rooma provintsist Hispanias. See hõlmas enamiku tänapäeva Hispaania Vahemere rannikust koos keskplatooga. Lõuna-Hispaania, praeguse Andaluusia piirkond, oli Hispania Baetica provints. Läänes, Atlanti ookeani ääres asus Lusitaania provints, mis osaliselt kattub tänapäeva Portugaliga. Foiniiklased ja puunialased koloniseerisid Vahemere ranniku 8. kuni 6. sajandil eKr. Hiljem rajasid ka kreeklased piki rannikut kolooniaid. Roomlased saabusid 2. sajandil eKr. Keiserlik Rooma provints Tarraconensis asendas Hispania Citeriori, mida valitses Augustuse reorganiseerimisega aastal 27 eKr hilise vabariigi konsul. Selle keskus oli Tarraco (tänapäeva Tarragona Kataloonias). Kantaabria sõjad (29–19 eKr) tõid kogu Ibeeria Rooma ülemvõimu alla Tarraconensisesse. Astuurlased ja kantaabrid Ibeeria põhjarannikul olid viimased rahvad, keda tuli rahustada. Tarraconensis oli keiserlik provints ja eraldi kahest muust Ibeeria provintsist — Lusitaaniast (tänapäeva Portugal ilma põhjapiirkonnata, pluss Hispaania Extremadura) ja senatiprovints Baeticast, mis vastab Hispaania lõunaosale või Andaluusiale. Galba, kes oli keiser lühidalt aastatel 68–69, valitses provintsi aastast 61. Plinius Vanem oli Tarraconensise prokuraator (73). Diocletianuse ajal, aastal 293, jaotati Hispania Tarraconensis kolmeks väiksemaks provintsiks: Gallaecia, Carthaginensis ja Tarraconensis. Keiserlik provints Hispania Tarraconensis kestis kuni 5. sajandi sissetungideni, alates aastast 409, kui sueebid, vandaalid ja alaanid ületasid Püreneed, ning lõpetades Läänegootide kuningriigi rajamisega. Sissetung põhjustas ulatuslikku metallide kasutamist, eriti kulla, tina ja hõbeda. Las Médulase uhtkullakaevandused näitavad, et Rooma insenerid töötlesid setteid väga suurel mahul, kasutades mitmeid kuni 48 km pikki akvedukte, et kasutada ümbritsevate mägede vett. Kiirete veevoogude suunamisega pehmele kivimile võisid nad hüdraulilise kaevandamise meetoditega (Ruina montium) suurel hulgal kulda eraldada. Kui kuld oli ammendunud, järgnesid nad maa-alustele püriidikihtidele tunnelite kaudu, kasutades tuleseadet, et lõhkuda palju kõvemaid kulda kandvaid kivimeid. Plinius Vanem annab hea ülevaate Hispanias kasutatavatest meetoditest, eeldatavasti tema enda tähelepanekute põhjal. Kõige populaarsem jumalus Hispanias oli Isis, talle järgnes Kybele, suur ema. Kartaago-foiniikia jumalused Melqart (nii päikese- kui ka merejumal) ja Tanit-Caelestis (emakuninganna võimalike kuu-sidemetega) olid ka populaarsed. Rooma panteon neelas identifitseerimise kaudu kiiresti kohalikud jumalused (Melqartist sai näiteks Hercules, keda kreeklased olid pikka aega võtnud oma Heraklese variandina). Baal Hammon oli Kartaago peajumal ja oli ka Hispanias tähtis. Egiptuse jumalad Bes ja Osiris leidsid ka kummardajaid. Tarraconensisest veeti välja metsamaterjali, kinaveri, kulda, rauda, tina, pliid, savinõusid, marmorit, veini ja oliiviõli. Castrum Album Las Médulas Plinius Vanem Ibeeria poolsaare Rooma-eelsete rahvaste loend
Kibedalehine pilvik

Kibedalehine pilvik (Russula acrifolia) on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv seen. Kübar on seepia- või umbrapruun, 6–12 cm lai. Meenutab välimuselt tihedalehist pilvikut, kuid on sellest suurem ja rohmakam. Kibedalehist pilvikut peetakse üldiselt kibeda maitse tõttu mittesöödavaks, Venemaal aga söödavaks. http://www.udec.ru/gribi/siroegka-ostroplastinchataya.php Kibedalehine pilvik andmebaasis eElurikkus
Olecko

Olecko (saksa keeles kuni 1928. aastani Marggrabowa, 1928–1945 Treuburg) on linn Kirde-Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas, Olecko maakonna ja Olecko valla keskus. Olecko asub Masuurias Masuuria järvedelaval Suwałki kõrgustikul kohas, kus Lega jõgi väljub Suurest Olecko järvest, järve kagukaldal. Oleckost läheb maantee põhja poole Kaliningradi oblasti piiril olevasse Goldapisse ja lõuna poole Ełki, lääne poole Gizyckosse ja ida poole Suwałkisse. Hõreda liiklusega raudtee läheb Goldapisse, Ełki ja Suwałkisse. Ełki–Goldapi liin avati 1879 ja Suwałki liin 1908. Olecko asutas Preisimaa hertsog Albrecht von Hohenzollern 1. jaanuaril 1560. Linna slaavipärane nimi Marggrabowa oli masuuria keeles ja tuli sellest, et tema isa oli olnud Brandenburg-Ansbachi markkrahv. Albrechti ema Sophia Poolast oli Poola kuninga Kazimierz IV tütar, mistõttu Albrecht oskas tõenäoliselt mingil määral masuuria ja poola keelt. Olecko vapil on kujutatud Brandenburgi punane kotkas ja Hohenzollernite mustvalged värvid. Linna asukohas oli juba 1544 jahimaja, mille nimi oli Oletzko. 1619 rajati järves olevale poolsaarele teisele poole Lega jõge Oletzko loss. Loss sai piirkondlikuks halduskeskuseks. 1709 tabas linna katkuepideemia, mille tagajärjel linna 1198 elanikust 1100 surid ja 98 jäid ellu. 1818–1945 oli Olecko Olecko kreisi halduskeskus. 1920 korraldas Rahvasteliit Ida-Preisi rahvahääletuse küsimuses, missugused Ida-Preisimaa piirkonnad peaksid kuuluma Poolale ja missugused Preisimaale. Kogu kreisis anti Poolaga liitumise poolt üksnes 2 häält, nii et see jäi Saksamaale. 21. detsembril 1928 anti kohanimede saksastamise käigus linnale nimeks Treuburg, mis tähendab ustavat linna. 1933 anti kogu kreisile nimeks Treuburgi kreis. Alates 1945 kuulub Olecko Poolale. Samal aastal sai ta tagasi oma ajaloolise nime. Alates 1975 kuulus ta Suwałki vojevoodkonda, alates 1999 Warmia-Masuuria vojevoodkonda. Olecko sõpruslinnad on Gussev (Venemaa) ja Jõhvi (Eesti). https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/042815513044-0977798?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 6.10.2022. Suur maailma atlas, lk. 49 Linna koduleht
Roostepruun padjandsüsik

Roostepruun padjandsüsik (Hypoxylon rubiginosum) on kottseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 81 Roostepruun padjandsüsik andmebaasis eElurikkus
Roomav padjandsüsik

Roomav padjandsüsik (Nemania serpens, sünonüüm Hypoxylon serpens) on kottseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 81 Roomav padjandsüsik andmebaasis eElurikkus
Harilik lamesüsik

Harilik lamesüsik (Kretzschmaria deusta) (varem Ustulina deusta) on kottseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 82 Harilik lamesüsik andmebaasis eElurikkus
Harilik kerasüsik

Harilik kerasüsik (Daldinia concentrica) on kottseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 82 Harilik kerasüsik andmebaasis eElurikkus
Sarvjas süsik

Sarvjas süsik (Xylaria hypoxylon) on kottseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 82 Sarvjas süsik andmebaasis eElurikkus
Täpiline jalgnööbik

Täpiline jalgnööbik (Poronia punctata) on kottseente hulka kuuluv seeneliik, mis kuulub süsikuliste sugukonda. Sobivad elupaigad on loopealsed ja rannaniidud ning madala taimestikuga karjamaad. Liik kasvab hobuse-, eesli-, lehma- ja lambasõnnikul. Seent on leitud ka Eestist, kuid viimane teadaolev leid pärineb 1960. aastast. Seda on leitud juulis-augustis Vormsilt, Hiiumaalt, Vilsandilt ja Saaremaalt. Seen on Eestis kriitilises seisundis. Kadri Pärtel, Kadri Põldmaa, Irja Saar "Aita leida haruldasi ja ohustatud seeni", Eesti Loodus 8/2019, lk 22 Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 84 Täpiline jalgnööbik andmebaasis eElurikkus
Noviaalikeelne Vikipeedia

Noviaalikeelne Vikipeedia (noviaali keeles Wikipedie) on Vikipeedia noviaalikeelne versioon. Noviaalikeelsele Vikipeediale pandi alus 2006. aastal. Seal on 1664 artiklit, millega see on artiklite arvult 273. keeleversioon. All Wikipedias ordered by number of articles Noviaalikeelne Vikipeedia
Galaatia (Rooma provints)

Galaatia oli Rooma keisririigi provints Anatoolias (tänapäeva Kesk-Türgi). Selle asutas esimene keiser Augustus (30 eKr – 14 pKr) aastal 25 eKr, hõlmates enamiku endisest sõltumatust keldi Galaatiast, mille pealinn oli Ancyra. Tetrarhia aja Diocletianuse reformidega selle põhja- ja lõunaosa eraldati, et moodustada vastavalt Paflagoonia provintsi lõunaosa ja Lükaoonia provints. Umbes aastal 398 pKr, Arcadiuse valitsemisajal, jagati see kaheks provintsiks: Galatia Prima ja Galatia Secunda või Salutaris. Galaatia Prima hõlmas vana provintsi kirdeosa, selle pealinn oli Ancyra ja seda juhtis consularis. Salutaris hõlmas vana provintsi edelaosa ja seda juhtis praeses, kes asus Pessinuses. Mõlemad provintsid olid osa Pontuse diötseesist. Justinianus I taasühendas provintsid lühikeseks ajaks aastatel 536–548. Kuigi ala liidendati 7. sajandi teises pooles lõpuks uude Anatolikoni teemasse, säilisid jäljed vanast provintsihaldusest kuni 8. sajandi alguseni.
Burjaadikeelne Vikipeedia

Burjaadikeelne Vikipeedia (burjaadi keeles Буряад Википеэди) on Vikipeedia burjaadikeelne versioon. Burjaadikeelsele Vikipeediale pandi alus 2006. aastal. Seal on 2831 artiklit, millega see on artiklite arvult 241. keeleversioon. All Wikipedias ordered by number of articles Burjaadikeelne Vikipeedia
Ebardtorik

Ebardtorik (Abortiporus biennis) on kottseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 126 Ebardtorik andmebaasis eElurikkus
Tõvakeelne Vikipeedia

Tõvakeelne Vikipeedia (tõva keeles Тыва Википедия) on Vikipeedia tõvakeelne versioon. Tõvakeelse Vikipeedia testversiooniga inkubaatoris tehti algust 11. mail 2006. 11. augustil 2013 alustas põhiversioon. Seal on 3543 artiklit, millega see on artiklite arvult 231. keeleversioon. All Wikipedias ordered by number of articles Tõvakeelne Vikipeedia
Väike sarvik

Väike sarvik (Calocera cornea) on kandseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 87 Väike sarvik andmebaasis eElurikkus
Nikolaos Mesarites

Nikolaos Mesarites (kreeka keeles Νικόλαος Μεσαρίτης, sündinud umbes 1163/4 – surnud pärast 1216) oli Bütsantsi vaimulik ja kirjanik, tegutses Efesose metropoolias Nikaia keisririigis. Sündis 1163.–1164. aasta paiku Konstantinoopolis. 12.–13. sajandi vahetusel oli ta Konstantinoopoli suure palee kirikute skeuophylax (liturgiliste ruumide ja esemete ülevaataja). Pärast Konstantinoopoli rüüstamist 1204. aastal jäi ta linna ja oli kohaliku kreekakeelse elanikkonna kõneisik ja esindaja, kes osales kirikuga seotud diskussioonides ja otsustes. 1206. aastast kuni 1208. aastani elas ta Nikaias, säilitades siiski sidemed Konstantinoopoliga. Nimetati 1213. aastal Efesose metropoliidiks, tiitliga "kogu Aasia eksarh" ja 1214. aastal osales Nikaia keisririigi esindajana kardinal Pelagiuse (Pelagio Galvani) kokku kutsutud nõupidamisel, mille siht oli saavutada õigeusu kiriku vaimulikkonna minekut Rooma paavsti alluvusse. Mesaritese täpne surma-aasta on teadmata. https://referenceworks.brillonline.com/entries/brill-s-new-pauly/skeuophylax-e1114860 https://web.archive.org/web/20021021234308/http://homepage.mac.com/paulstephenson/trans/mesarites.html
2014. aasta Hongkongi protestid

2014. aasta Hongkongi protestid ehk nn vihmavarjurevolutsioon toimus Hongkongis alates 26. septembrist kuni 15. detsembrini 2014. Kümned tuhanded Hongkongi demokraatiameelsed protestijad olid tänavatel, et nõuda vabu valimisi. Kohati ületas protestijate arv 100 tuhandet ning mitmed tänavad olid mitu kuud protestijate poolt hõivatud. Hong Kongi protestid – mis edasi? humanrightsestonia.ee, 30. oktoober 2014
Olecko maakond

Olecko maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Kirde-Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas. Maakonnas on neli valda: Kowale Oleckie, Olecko, Świętajno ja Wieliczki vald. Olecko maakonna koduleht
Aedšampinjon

Aedšampinjon (Agaricus bisporus) on kandseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Seen on söödav. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 240 Aedšampinjon andmebaasis eElurikkus
Aniislehtrik

Aniislehtrik (Clitocybe odora) on kandseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Seen on söödav. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 177 Aniislehtrik andmebaasis eElurikkus
Udulehtrik

Udulehtrik (Clitocybe nebularis) on kandseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Seen on toorelt mürgine, kupatatult söödav. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 178 Udulehtrik andmebaasis eElurikkus
Sirge lehtrik

Sirge lehtrik (Infundibulicybe geotropa, endise nimega Clitocybe geotropa) on kandseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Seen on söödav. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 177 Sirge lehtrik andmebaasis eElurikkus
Nuijalg-lehtrik

Nuijalg-lehtrik (Ampulloclitocybe clavipes) on kandseente hulka heinikuliste sugukonda kuuluv seeneliik. Seen liigitati varem lehtriku perekonda. Nuijalg-lehtrikut on leitud ka Eestist. Seen on söödav, ent koos alkoholiga süües on mürgine. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 176 Nuijalg-lehtrik andmebaasis eElurikkus
Jahulehtrik

Jahulehtrik (Clitocybe ditopa) on kandseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Seen on mittesöödav. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 175 Jahulehtrik andmebaasis eElurikkus
Lehelehtrik

Lehelehtrik (Clitocybe phyllophila) on kandseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on kutsutud varem ka härmlehtrikuks. Seent on leitud ka Eestist. Seen on mürgine. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 176 Lehelehtrik andmebaasis eElurikkus
Soomusšampinjon

Soomusšampinjon (Agaricus sylvaticus) on kandseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Soomusšampinjon andmebaasis eElurikkus Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 240
Mürkšampinjon

Mürkšampinjon (Agaricus xanthoderma, sünonüüm Agaricus xanthodermus) on kandseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Seen on mürgine. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 245 Mürkšampinjon andmebaasis eElurikkus
Suitsutusrohi

Suitsutusrohi on aromaatne aine, mis sageli on segatud taimset või loomset päritolu eeterlike õlidega. Suitsutusrohtu põletatakse suitsu saamiseks religioossetel, terapeutilistel ja esteetilistel kaalutlustel. Minevikus kasutati Hiinas ja Jaapanis viirukit ajamõõtmisvahendina. Suitsutusrohul on tähtis kultuslik roll budismis ning ka mõningates kristlikes denominatsioonides. Viiruk Lõhnaküünal
Haisev pisisirmik

Haisev pisisirmik (Cystoderma carcharias) on kandseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Seen on mittesöödav. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 166 Haisev pisisirmik andmebaasis eElurikkus
Kollane pisisirmik

Kollane pisisirmik (Cystoderma amianthinum) on kandseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Seen on mittesöödav. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 166 Kollane pisisirmik andmebaasis eElurikkus
Puidu-tupplehik

Puidu-tupplehik (Volvariella bombycina) on kandseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 214 Puidu-tupplehik andmebaasis eElurikkus
Parasiit-tupplehik

Parasiit-tupplehik (Volvariella surrecta) on kandseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 215 Parasiit-tupplehik andmebaasis eElurikkus
Valge tupplehik

Valge tupplehik (Volvariella hypopithys) on kandseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on üks kord leitud ka Eestist. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 215 Valge tupplehik andmebaasis eElurikkus
Aravete

Aravete alevik on Järva maakonnas Järva vallas Pärnu–Rakvere maantee ääres, Aegviidu-Neitla oosistu lõunaosas kolmel rööpselt kulgeval oosil asuv asula. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus alevik Ambla valda. Aravete alevik moodustati 1975. aastal Aravete küla ja Maarja töölisasula ühendamisel. Ta koosneb kahest eraldi asuvast asumist – Aravete ja Maarjamõisa. Aravete asula oli Aravete kolhoosi keskuseks ja on siiani piirkonna üks suuremaid tööandjaid. Suurimad tööandjad on Aravete Agro OÜ, AS Aravete Saeveski, Aravete Metallitööde OÜ, Saint-Gobain Eesti AS tehas Optimix, EPK OÜ, Aravete Kütus AS ja ka talumajapidamised. Säilinud on ka põllumajanduslikku tootmist. Ettevõtted on põhiliselt loodud 20 aastat tagasi toiminud ettevõtete ja kolhoosi materiaalsel baasil. Lisaks eraettevõtetele asuvad Aravete territooriumil riikliku struktuuri asutustena Järvamaa Päästeteenistuse Aravete Tugikomando ja Järva Politseiprefektuuri Aravete Politseijaoskond. Samuti asub valla eakate hooldekodu ja spetsiaalselt lasteaiaks ehitatud kahekorruselises hoones asuv lasteaed Aravete alevikus. Aravetel asub RMK Järvamaa metskonna keskus. Vaatamisväärsuseks on Aravete haldushoone, mis on arhitekt Arvi Aasmaa projekti järgi 1981. aastal valminud funktsionalismi tunnusjoontega kahekorruseline hoone aleviku keskel. Praegu asub endises kolhoosikeskuses pood ja mõni väiksem asutus. Põhja-Järva Kooli hoone vanem funktsionalistlikus stiilis osa valmis 1941. aastal ja arhitekt Ignar Fjuki projekti järgi ehitatud postmodernistlik kolmekorruseline õppekorpus 1985., võimla 1988. ja ujula 1991. aastal. Huvitavad on veel karstiala ja Aravete allikad, koolimaja ümber olev looduskaitse alune park, muuseum endises Kurisoo mõisahoones. Vaatamisrõõmu pakuvad ka Sääsküla ojale rajatud Mägise veehoidla (rahvasuus Preediku) ning vabaõhuürituste koht Kangrumäel koos lähedalasuva Kangrumäe sipelgaalaga. Metsas järskudel oosidel on talvel valgustatud suusarada ja suvel töötab Aravete kardirada, mis rajatud endise jahilaskmise õppe- ja puhkehoone asemele. 1980. aastatel oli Eesti muusikasõprade hulgas tuntud igasuvine üritus "Aravete jazz", mille traditsiooni 2006. aastal uuesti elustada püüti. Aravete kultuurimaja Aravete kardirada Aravete allikad Kurisoo mõisa peahoone ja Aravete külamuuseum Aravete Raamatukogu Maarjamõisa (Aravete) Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 26.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. "TEA entsüklopeedia". Köide 2. TEA Kirjastus: Tallinn, 2009. Lk 286 "Ambla vald. Teejuht uudishimulikule rändajale". Koostaja Arlet Palmiste. MTÜ Aravete Kultuuri- ja Huviselts, 2014. Lk 57
Hall tupplehik

Hall tupplehik (Volvariella murinella) on kandseente hulka kuuluv seeneliik. Seent on leitud ka Eestist. Gerrit J. Keizer. Seente entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006. Lk 215 Hall tupplehik andmebaasis eElurikkus
Gabrielle Giffords

Gabrielle Dee Giffords (sündinud 8. juunil 1970) on Ameerika Ühendriikide poliitik ja relvakontrolli aktivist. Ta kuulub Demokraatlikku Parteisse ja oli Ameerika Ühendriikide Esindajatekoja liige aastatel 2007 kuni astus 2012. aastal tervislikel põhjustel tagasi. Ta on kolmas naine, kes on Arizona osariigist Kongressi valitud. Kongressis keskendus ta peamiselt tervishoiureformile ja illegaalsele immigratsioonile. Giffords on pärit Arizona osariigist Tucsonist ja on lõpetanud Scrippsi Kolledži ja Cornelli Ülikooli. Enne Kongressi valituks osutumist, oli ta aastatel 2001 kuni 2003 Arizona osariigi Esindajatekoja liige ning kuulus aastatel 2003 kuni 2005 Arizona osariigi Senatisse. 8. jaanuaril 2011, mõni nädal pärast tema kolmanda ametiaja algust, oli Giffords Tucsonis valijatega kohtumas ning sai temale tehtud atentaadis raskelt vigastada kui relvastatud mees tulistas teda lähedalt pähe. Mees tulistas veel 24 inimest, kellest kuus hukkus ja 18 sai vigastada. Tulistaja peeti kinni ning kohus mõistis talle hiljem eluaegse vangistuse. Giffords sai tulistamise tagajärjel ajutrauma, kuid taastusravi tulemusel õnnestus tal osaliselt taastada võime kõndida, rääkida, lugeda ja kirjutada. 1. augustil 2011 naasis ta tööle, osaledes Esindajatekoja hääletusel. Giffords teatas jaanuaris 2012 oma tagasiastumisest, et keskenduda taastusravile, kuid lubas tulevikus poliitikasse naasta. Giffordsi abikaasa on endine NASA astronaut Mark Kelly. "Gabrielle Giffords Fast Facts". CNN. Vaadatud 20. juuli 2019. "Giffords resigns House seat to focus on recovery from gunshot wound to head". Toledo Blade. Vaadatud 20. juuli 2019. "Retired astronaut Mark Kelly, husband of Gabby Giffords, to run for Senate". The Guardian. Vaadatud 20. juuli 2019.