laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Maksõm Stepanov

Maksõm Stepanov (ukraina keeles Максим Володимирович Степанов; sündinud 18. augustil 1975 Skovorodinos Amuuri oblastis) on Ukraina poliitik. Ta oli 30. märtsist 2020 kuni 18. maini 2021 Ukraina tervishoiuminister. Ta sündis aastal 1975 Skovorodinos Skovorodino rajoonis Amuuri oblastis. Ta lõpetas aastal 1998 Donetski Rahvusliku Meditsiiniülikooli. Aastal 1998 lõpetas ta Kiievi Rahvusliku Majandusülikooli rahvusvahelise majanduse erialal. Aastatel 1999–2000 töötas ta Naftogazis, 2001–2003 ettevõttes "Viche" ja 2003–2004 maksuametis. 2008–2010 töötas ta Odessa oblasti administratsioonis. Aastatel 2011–2016 juhtis ta riigifirmat Trükikoda Ukraina. Ta oli 12. jaanuarist 2017 kuni 10. aprillini 2019 Odessa oblasti administratsiooni juht. 30. märtsist 2020 kuni 18. maini 2021 oli ta Ukraina tervishoiuminister. 2023. aastal tuvastati, et ta osales aastatel 2013–2016 skeemis, mille kaudu omistasid kurjategijad umbes 12 miljonit eurot. "Ukraina võimud paljastasid korruptsiooniskeemi, kahtluse all on ka Eesti firma" ERR, 22. juuli 2023
Kadaka puiestee Suurkivi

Kadaka puiestee Suurkivi on rändrahn Tallinnas Mustamäe linnaosas Kadaka puiestee lähedal. Kivi geograafilised koordinaadid on 59° 23′ 49″ N, 24° 38′ 44″ E . Kivi kõrgus on 3,1 m, pikkus 5,7 m ja laius 2,5 meetrit. Ümbermõõt on 15,1 meetrit. Rändrahn võeti kaitse alla 22. mail 1992. Keskkonnaregister Eesti ürglooduse raamat III osa Tallinn, lk 129; Tallinn 1991 Kadaka puiestee Suurkivi keskkonnaportaalis
Mart Taniel (sportlane)

Mart Taniel (17. september 1932 Sõmerpalu vald, Urvaste kihelkond, Võrumaa – 18. august 2008 Tartu) oli Eesti veemotosportlane ja -treener. Lõpetas 1947. aastal Tartu 1. Keskkooli. Hakkas 1947. aastal Tartu Kalevis harrastama kiiruisutamist, alates 1950. aastast ka jahtklubis purjetamist. Veemotospordiga tegeles aastatel 1955–1988 Karl Kivastiku ja Georg Vanamöldri juhendamisel. Ta on harrastanud ja olnud harvaesinevalt edukas kõikides tollases Eesti NSV harrastatud paadiklassidel (nii sport- kui ka vabapaatides, mõlemas liigis nii pära- kui ka sisemootoriga). Tuli aastatel 1959–1981 9 korda Eesti NSV meistriks. Ta sai NSV Liidu veemotospordi meistrivõistlustel kokku kolm medalit: 1958. aastal hõbe- ning aastatel 1976 ja 1978 pronksmedali. Püstitas aastatel 1960–1961 500 cm3 päramootoriga vabapaatide võistlusklassis (O-500 või OC) kokku neli NSV Liidu rekordit. Harrastas ka autosporti, ehitas koos Ants Seileriga Eesti esimese sportauto. Juhendas aastatel 1968–1988 Tartu Pioneeride Maja tehnikaringis veemotosportlasi. 1960 NSV Liidu meistersportlane Biograafia ESBL-is "Mart Taniel". // Veemoto Eestis 1954 – 2003. Koostanud Vahur Joala. Varrak. Tallinn 2003. Lk 15 ja 308–309 Biograafia ESBL-is Mart Tanieli sporditulemused Haud Tartu Maarja kalmistul
Ingrid Mänd

Ingrid Mänd (kuni 2023 Ingrid Roose, sündinud 14. oktoobril 1990 Kuressaares) on eesti dirigent. Ta on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli koorijuhtimise erialal (Ingrid Kõrvitsa klassis) ja Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias bakalaureuseõppe koorijuhtimise erialal Hirvo Surva juhendamisel. 2016. aasta sügissemestril täiendas ta end Stockholmi Kuninglikus Muusikakõrgkoolis. 2017. aastal kaitses ta Eesti Teatri- ja Muusikaakadeemias magistrikraadi orkestridirigeerimise erialal professor Jüri Alperteni juhendamisel. Ta on pälvinud I koha Euroopa Kooriühingu korraldatud 9. rahvusvahelisel noorte dirigentide konkursil Pariisis (2019) ja eripreemia dirigeerimiskonkursil „Choeur de l’orchestre de Paris“ (2019). 2013. aasta kevadel asutas ta neidudekoori Kammerhääled. 2018. aasta sügisest kuni 2022. aasta suveni oli ta segakoori HUIK! peadirigent. Ta on juhatanud lastekoore 2017. aasta laulupeol „Mina jään“ ning naiskoore 2019. aasta peol „Minu arm“. 2019. aasta detsembris dirigeeris ta Eesti Rahvusmeeskoori jõulukontserte „Talvevärvid“ Tartus, Valgas ja Tallinnas. 2017. aasta jaanuarist kuni 2021. aasta detsembrini töötas ta Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli sümfooniaorkestri dirigendi ning dirigeerimise ja partituuri õppejõuna. Ta on juhatanud Eesti Riiklikku Sümfooniaorkestrit, Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia sümfooniaorkestrit, Stockholmi Kuningliku Muusikakõrgkooli sümfooniaorkestrit, Uppsala Kammerorkestrit (Nya Kammarorkestern i Uppsala), Tallinna Kammerorkestrit ja Järvi Akadeemia sümfooniaorkestrit. 20. mail 2021 valiti ta kolmeks ja pooleks aastaks Orchestre de Paris' koori abidirigendiks. Tema ametiaeg algas 1. jaanuaril 2022. Ta on alates 21. juulist 2023 abielus dirigent Kaspar Männiga. Ingrid Roose. Eesti Muusika Infokeskus. Orchestre de Paris : Marc Korovitch et Ingrid Roose nommés chefs de chœur. Radio Classique.
Põhja-Küprose riigipeade loend

Põhja-Küprose riigipeade loend loetleb Türgi poolt toetatava rahvusvaheliselt tunnustamata Põhja-Küprose presidendid.
Anneli Jäätteenmäki

Anneli Tuulikki Jäätteenmäki (sündinud 11. veebruaril 1955 Lapual) on Soome ja Euroopa Liidu poliitik, endine Soome justiitsminister ja peaminister. Ta kuulub Soome Keskerakonda. Jäätteenmäki juhtis Keskpartei napile võidule 2003. aasta parlamendivalimistel pärast kaheksa aastat kestnud opositsioonis olekut ja vastavalt Soome põhiseadusele sai automaatselt õiguse moodustada valitsus. Koalitsioonivalitsusse kuulusid veel sotsiaaldemokraadid ja Rootsi Rahvapartei. Põhiosas jätkas tema valitsus eelmise valitsuse joont. Jäätteenmäki oli sunnitud ametist tagasi astuma, kui ilmnes, et valimiskampaania ajal sai ta kasutada salajasi dokumente, mis sisaldasid tollase peaministri Paavo Lippose jutuajamise teksti kohtumisel George W. Bushiga Soome toetusest Iraagi sõjale. Nende jutuajamiste avalikustamine aitas kaasa sotsiaaldemokraatide kaotusele valimistel. Jäätteenmäki astus tagasi peaministri kohalt 24. juunil ja Keskpartei juhi kohalt 5. oktoobril 2004. Tema valitsus oli kestuse poolest Soome läbi aegade eelviimane valitsus (viimane oli Juho Vennola teine valitsus aastal 1920, mis pidas vastu alla 2 kuu). Ta oli Euroopa (kuid mitte maailma) esimene naispeaminister, kes oli võimul samal ajal, kui riigil oli ka naispresident. Pooled tema valitsuse ministritest olid naised. Aastatel 2004–2019 oli ta Euroopa Parlamendi liige. Ta sai 2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel ligikaudu 140 000 häält, mis oli Soome kõige suurem häälte arv ja moodustas 8% häältest Soomes. 2007. aastal loobus ta kandideerimast Soome parlamendivalimistel ning lubas selle asemel keskenduda tööle Euroopa Parlamendis. 2009. ja 2014. aastal valiti ta Euroopa Parlamenti uueks ametiajaks tagasi. 2015. aastal valiti ta Euroopa Parlamendi asepresidendiks. http://yle.fi/uutiset/anneli_jaatteenmaki_europarlamentin_varapuhemieheksi/8005120 Koduleht
Jaan Kelder (arst)

Jaan Kelder (29. august 1869 Kooraste vald, Võrumaa – 3. juuli 1937 Petseri) oli eesti arst ja omavalitsustegelane. Jaan Kelder sündis Märdi talus Kooraste vallas Kanepi kihelkonnas Võrumaal. Peale valla- ja Kanepi kihelkonnakooli lõpetamist õppis mitmes keskkoolis, lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Lõpetas 1897. aastal Tartu ülikooli arstiteaduskonna, töötas seejärel lühikest aega arstina Kanepis, 1900. aastal siirdus Venemaale. Töötas algul eraarstina Donimaal saksa koloonias, 1902. aastal sai semstvoarstiks Samara kubermangus, 1912. aastast oli semstvoarst Pihkva kubermangus. Maailmasõja ajal oli vabatahtlikuna arstiks Punase Risti haiglas Poolas. 1917 kuni 1920 oli arstiks Rjazani kubermangus. 1920. aastal opteerus Eestisse. Määrati algul 7. jalaväepolgu arstiks, seejärel 2. Jalaväepolku. 1921. aasta veebruaris määrati ta maakonnaarsti kohuste täitjaks Petseris. Oli sel ajal ainus arst Petseri linnas, tal tuli korraga olla nii maa-, linna-, koolide ja kohtuarstiks. Alles mitu aastat hiljem määrati Petserisse ka teine arst. Jaan Kelder oli Petseri linnavolikogu liige ja linnapea abi. Oli Eesti Punase Risti Petseri komitee esimees ja Arstide Koja nõukogu liige, mitme Petseri kohaliku seltskondliku organisatsiooni liige. Jaan Kelder oli pianist Eugen Kelderi isa.
Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkond

Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkond (ingliskeelne ametlik nimetus Faculty of Arts and Humanities) on üks neljast Tartu Ülikoolis akadeemilisi struktuuriüksusi koondavast valdkonnast. Valdkond loodi 1. jaanuaril 2016 Tartu Ülikooli struktuuri reformi käigus. Humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna esimene dekaan oli prof Margit Sutrop, õppeprodekaan oli dotsent Liina Lindström ja teadusprodekaan oli prof Riho Altnurme. Alates 1. jaanuarist 2020 on dekaani ametis praktilise keskaja professor Anti Selart. Dekaan Selart määras õppeprodekaaniks professor Anneli Saro ja teadusprodekaaniks taas professor Riho Altnurme. Usuteaduskond Ajaloo ja arheoloogia instituut Eesti ja üldkeeleteaduse instituut Filosoofia ja semiootika instituut Kultuuriteaduste instituut Maailma keelte ja kultuuride kolledž Viljandi kultuuriakadeemia "Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 20.10.2017. Vaadatud 20.10.2017. Juhtimine. humanitaarteadused.ut.ee Koduleht
Tom Kühnhackl

Tom Kühnhackl (sündinud 21. jaanuaril 1992 Landshutis) on Saksamaa jäähokimängija, kes mängib Rootsi kõrgliiga klubis Skellefteå ründajana vasakäärel. Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Landshut Cannibals, mille meeskonnas debüteeris ta hooajal 2008–09 Saksamaa esiliigas. Saksamaa kõrgliigas tegi ta debüüdi järgmisel hooajal Augsburger Panther. 2010. aastal valis Pittsburgh Penguins ta NHL-i draft '​is 110. valikuna. 2010. aastal suundus Kühnhackl Põhja-Ameerikasse, mängides kaks hooaega Ontario Hockey League'is. 2011. aasta märtsis sõlmis ta Penguinsiga kolmeaastase lepingu. Aastatel 2012–2015 mängis ta põhiliselt American Hockey League'is (AHL) Penguinsi noorteklubis Wilkes-Barre/Scranton Penguins. NHL-is debüteeris ta Penguinsi meeskonnas hooajal 2015–16. Esimese värava lõi ta liigas 20. veebruaril 2016 mängus Tampa Bay Lightningi vastu. 2016. aasta märtsis pikendas ta Penguinsiga lepingut kahe aasta võrra. Samal hooajal võitis ta klubiga Stanley karika. Kühnhackl sai sellega pärast Uwe Kruppi ja Dennis Seidenbergi kolmandaks Saksamaal sündinud jäähokimängijaks, kes on Stanley karika võitnud. Stanley karika võitis ta Penguinsiga ka 2017. aastal. 2018. aasta juulis liitus ta New York Islandersiga. 2021. aasta jaanuaris sõlmis ta üheaastase lepingu AHL-i klubiga Bridgeport Sound Tigers. 2021. aasta augustis naasis Kühnhackl pärast 11 hooaega Põhja-Ameerikas Euroopasse, sõlmides kaheaastase lepingu Rootsi kõrgliiga klubiga Skellefteå AIK. Tema isa Erich Kühnhackl on endine jäähokimängija. Saksamaa jäähokikoondise koosseisus osales Kühnhackl 2021. aasta maailmameistrivõistlustel. "Tom Kuhnhackl celebrates with Cup in Germany". nhl.com. 16.8.2016. Vaadatud 21.5.2021 "Varmt välkommen, Tom Kühnhackl!". Skellefteå AIK. 12.8.2021. Vaadatud 3.11.2021 Tom Kühnhackl NHL.com lehel Tom Kühnhackl hockeydb.com lehel
Mart Mägi

Mart Mägi (sündinud 6. novembril 1971 Kehras) on eesti ärijuht, alates 10. maist 2021 AS-i Eesti Post juhatuse esimees. 1989–1993 Tartu Ülikool, rahandus ja krediit 2001–2004 Tartu Ülikool, ärijuhtimine 2021– AS-i Eesti Post juhatuse esimees. 2017–2021 Statistikaameti peadirektor 2016-2016 UADBB Aon Baltic Eesti filiaal tegevjuht 2014–2015 Pharma Holding OÜ (Südameapteek) juhatuse esimees 2008–2014 Amserv Grupi AS tegevjuht 2005–2008 Hansa Liising Eesti AS, juhatuse esimees; Hansapank Eesti AS, juhtkonna liige 2002–2005 PricewaterhouseCoopers Advisors AS, juhatuse esimees 1999–2002 Sampo Enterprise Ltd., Baltikumi ja Poola Business Controller 1998–1999 AS Eesti Kindlustus, juhatuse esimees 1994–1998 Amserv Grupi AS, finantsdirektor, juhatuse liige. Tartu Ülikooli sihtasutuse nõukogu esimees Tallinna Vesi AS nõukogu liige Telema AS osanik EMBA külalislektor EBS-is Litsentsitud DISC koolitaja Lugenud majandus- ja juhtimisloenguid Audentese ülikoolis ja Tartu Ülikoolis. 2021 Tartu Ülikooli Tänutäht "Tartu Ülikooli Tänutähe kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 4.12.2022.
Moritz Seider

Moritz Seider (sündinud 6. aprillil 2001 Zellis) on Saksamaa jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Detroit Red Wings. Ta alustas klubikarjääri Saksamaa klubis Mannheimi Adler, mille meeskonnas debüteeris ta Saksamaa kõrgliigas hooajal 2017–18. Hooajal 2018–19 sai ta Saksamaa kõrgliigas kirja kaks väravat ja neli väravasöötu. Samal hooajal jõudis ta klubiga Saksamaa meistrivõistlustel finaali, kus võideti Müncheni EHC Red Bulli. Samal hooajal valiti Seider Saksamaa kõrgliiga hooaja uustulnukaks. 2019. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i draft '​is kuuenda valikuna. 2019. aasta juulis sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2019–20 mängis ta American Hockey League'is Red Wingsi noorteklubis Grand Rapids Griffins, saades kirja kaks väravat ja 20 väravasöötu. 2020. aasta oktoobris asus ta laenulepingu alusel mängima Rootsi kõrgliiga klubis Rögle. Hooajal 2020–21 lõi ta Rootsi kõrgliigas seitse väravat ja andis 21 väravasöötu ning oli selle resultatiivseim noormängija liigas. Röglega jõudis ta samal hooajal Rootsi meistrivõistlustel finaalil, kus kaotati Växjö Lakersile. Seider valiti hooaja lõpus liiga hooaja parimaks kaitsemängijaks. NHL-is debüteeris Seider 14. oktoobril 2021 mängus valitseva Stanley karika võitja Tampa Bay Lightningi vastu ja andis selles mängus kaks väravasöötu. Esimese värava lõi ta NHL-is sama aasta 6. novembril mängus Buffalo Sabresi vastu, tuues lisaajal Red Wingsile 4:3 võidu. Seider osales Saksamaa jäähokikoondise koosseisus 2019. aasta maailmameistrivõistlustel, kus lõi kaks väravat. 2020. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel jäi ta Saksamaa võistkonnaga oma alagrupis viimaseks. 2021. aasta maailmameistrivõistlustel valiti Seider turniiri parimaks kaitsemängijaks ja turniiri sümboolsesse koosseisu. https://www.eliteprospects.com/player/258987/moritz-seider (vaadatud 21.5.2021) https://web.archive.org/web/20211021202346/https://www.hockey-reference.com/players/s/seidemo01/gamelog/2022 (vaadatud 21.10.2021) "Moritz Seider Scores His First Goal as Red Wings Rally to Win 4-3". octopusthrower.com. Vaadatud 24.12.2021 Moritz Seider NHL.com lehel Moritz Seider hockeydb.com lehel
Marco Rosa

Marco Rosa (sündinud 15. jaanuaril 1982 Scarborough's Ontario provintsis) on Kanadas sündinud Itaalia jäähokimängija, kes mängib keskründajana Alpide Jäähokiliiga klubis Asiago Hockey 1935. Aastatel 200–2004 mängis ta USA-s Merrimack College'i jäähokimeeskonnas. 2001. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i draft '​is 255. valikuna, kuid NHL-is ei ole ta kunagi mänginud. Aastatel 2005–2012 mängis ta põhiliselt American Hockey League'i klubides. Hooajal 2012–13 mängis ta Soome kõrgliiga klubis Espoo Blues. Aastatel 2013–2016 mängis ta Saksamaa kõrgliiga klubis Wolfsburgi Grizzlys. Hooajal 2016–17 mängis ta Saksamaa kõrgliigas Krefeld Pinguine'i meeskonnas. Alates hooajast 2017–18 on ta mänginud Asiagos. 2018. aastal tuli ta klubiga Alpide Jäähokiliiga võitjaks. Itaalia jäähokikoondise koosseisus on Rosa osalenud 2019. ja 2021. aasta maailmameistrivõistlustel. Marco Rosa hockeydb.com lehel
Stefano Giliati

Stefano Giliati (sündinud 7. oktoobril 1987 Montréalis) on Kanadas sündinud Itaalia jäähokimängija, kes mängib Austria kõrgliiga klubis HC Bolzano ründajana vasakäärel. Klubikarjääri jooksul on ta muuhulgas mänginud American Hockey League'i klubides Toronto Marlies ja Norfolk Admirals, Soome kõrgliiga klubides SaiPa ja Espoo Blues, KHL-i klubis Zagrebi Medveščak, Šveitsi kõrgliiga klubides HC Davos ja SCL Tigers, Saksamaa kõrgliiga klubis Schwenninger Wild Wings. Bolzanos mängib ta alates hooajast 2019–20. Itaalia jäähokikoondise koosseisus osaleb Giliati 2021. aasta maailmameistrivõistlustel. Stefano Giliati hockeydb.com lehel
Hu Jintao

Hu Jintao (Hú Jǐntāo; lihtsustatud hiina kirjas 胡锦涛; traditsioonilises hiina kirjas 胡錦濤; sündinud 21. detsembril 1942 Jiangyanis Jiangsu provintsis) on Hiina poliitik, endine Hiina Rahvavabariigi president. Ta oli 2002–2012 Hiina Kommunistliku Partei Keskkomitee peasekretär. Ta on elukutselt hüdraulikainsener ja on lõpetanud Qinghua ülikooli. Varem on ta töötanud Tiibeti autonoomse piirkonna parteisekretärina. Poliitikas on ta rahvale rohkem avatud kui tema eelkäija. Näiteks on Hiina uudisteagentuur Xinhua avalikustanud niisuguseid üksikasju poliitbüroo istungitest, mis varem olid salajased. Ta on loobunud mitmest oma eelkäija naeruväärseks peetud tavast, nagu välisvisiitide korral pidulik ärasaatmine ja vastuvõtt riigi juhtkonna poolt. Ta on pööranud rohkem tähelepanu varanduslikule ebavõrdsusele, riigi piirkondade ebaühtlasele arengule ja keskkonnakaitsele. Sellegipoolest ei ole Hu Jintao liberaal, vaid pragmaatiline kõva käe liini pooldaja. Ta on korduvalt lasknud blokeerida juurdepääsu Hiinast ebasoovitavatele veebisaitidele, sealhulgas ajalehtede New York Times ja The Washington Post, võrguväljaannetele ning Vikipeediale. Detsembris 2004 avaldas Hongkongi ajaleht Open tema juhised propagandaametnikele, milles ta rääkis vajadusest õppida Kuubalt ja Põhja-Korealt ning nimetas Mihhail Gorbatšovi sotsialismi reeturiks. Põhja-Korea poliitilisi vaateid nimetas ta põhiliselt õigeteks ja selle riigi majandusraskusi ajutisteks. 2010 – Vürst Jaroslav Targa I järgu orden
Keutschach am See

Keutschach am See (sloveeni: Hodiše ob jezeru) on vald Austrias Kärnteni liidumaa Klagenfurti maaringkonnas. Vald asub Wörthersee järve ja Pyramidenkogeli mäe (põhjas) ning Sattnitzi mäestiku tippude (lõunas) vahelises liustikuorus. See asub Keutschacher See idakaldal, u. 15 km Klagenfurtist läänes. Teised naaberjärved on Hafnersee, Baßgeigensee ja Rauschelesee. Suured oruosad moodustavad 1970. aastast maastikukaitseala. 2001. aasta rahvaloenduse järgi olid 5,6% rahvastikust Kärnteni sloveenid. Chodesachi Kärnteni hertsogkonnas on esmamainitud 1150. aasta dokumendis. Mõisad olid Keutschachi aadliperekonna esivanemate asukoht, dokumenteeritud 1299. aastast, kelle märkimisväärseim võsu oli Leonhard von Keutschach (u.1442–1519), Salzburgi peapiiskop 1495. aastast kuni oma surmani. 16. sajandi algul püstitas dünastia renessansslossi, mis asendati hiljem naabrusesse barokkehitisega, mida kutsuti "Uueks lossiks" (Neues Schloss), valmis 1679. aastal ja ehitati 18. sajandil Orsini-Rosenbergi aadliperekonnna poolt ümber. Sajandeid oli põllumajandus enimviljeletud majandussüsteem, kuni suveturism 20. sajandil üha olulisemaks muutus. Tänapäeval on turism suurim sissetulekuallikas. Medea, Itaalia Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Woldouby seis

Woldouby seis on üks tuntumaid seise rahvusvahelises kabes. Nime on ta saanud senegallase Woldouby järgi, kes avaldas seisu 1911. aastal ühes prantsuse ajakirjas. Valge käik. Seis ise on vägagi oluline, kuna ta võib lauale tekkida väga paljude klassikaliste seisude mängimisel. Valge probleemide põhjuseks on see, et neil on üks tempo enam (vt. Tempode teooria). Seetõttu on teda uurinud ka väga palju teoreetikuid ning tänini pole veel päris selge selle seisu hinnang, et kas lõpeb partii viigiga, või on tegu musta võiduga. Pärast 2006 aastal mängitud partiid Gérard Janseni ja Hein Meijeri vahel, mille 9½ tunnise mängu järel võitis Jansen, kaldus arvamus selles suunas, et viiki siiski ei ole. Aga see leiti uuesti. 1. 34-29 (muud pole) 1... 23x34 2. 30x39 18-23 3. 39-34! (Aastaid peeti viigiliseks jätku 3. 27-22, mille järel pärast käiku 3...12-17 tõestas 1960. aastatel viigi ukraina meistersportlane I. Kosminski 4. 22x11 16x7 5. 28-22 7-12 6. 22-17 12-18 8. 32-28 23x34 9. 17-11 ning hoolimata kolmest enamkivist ei suuda mustad võita. Küll aga jäi selgusetuks kuidas ikkagi on viik pärast käiku 3...12-18. Selle käigu järel tekib nimelt väga keeruline lõppmäng, milles mustal on taas suur ülekaal, kuid mille kohta arvati pikka aega, et sellest jääb ikkagi väheks. Aga nimelt seda kasutades ka Jansen tolle mainitud partii võitis. Käigu 3.39-34 järel aga valge saab viigi suhteliselt väikese vaevaga.) 3... 13-18 4. 25-20!! 14x25 5. 28-22! 23-28 6. 32x14 21x43 7. 22x13 12-18 8. 13x22 24-30 9. 35x24 43-48 10. 24-20 jne., ning mustal võita ei õnnestu.
Lunden

Lunden võib olla: Lunden, vanainglise nimi, mida kandis London Lunden, Schleswig-Holsteini asula Dithmarscheni kreisis Lunden, Göteborgi linnaosa Örgryte'i asum Lunden ÖBK, Göteborgis tegutsev jalgpalliklubi Lundeni raudteejaam, mis asub Aurlandi vallas Lunden (perekonnanimi)
Úsov

Úsov (saksa keeles Mährisch Aussee) on linn Tšehhis Olomouci maakonnas Šumperki ringkonnas. Úsov asub Šumperkist umbes 18,5 km lõunas ja Olomoucist ligikaudu 28 km põhjaloodes. Úsovit on esmamainitud 1260. aastal. Linna tähtsaim vaatamisväärsus on 13. sajandi keskel rajatud ja 15. sajandi lõpus ümber ehitatud Úsovi loss. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Historie města Městský úřad Úsov Úsov (Mährisch Aussee) Česká republika - Zámky, hrady a jiné zajímavosti
Sorin Cîmpeanu

Sorin Mihai Cîmpeanu (sündinud 18. aprillil 1968 Bukarestis) on Rumeenia poliitik ja põllumajandusteadlane. Ta oli aastatel 2014–2015 Rumeenia haridusminister. Lisaks oli ta aastal 2015 Rumeenia peaministri kohusetäitja. Teist korda sai ta Rumeenia haridusministriks 23. detsembril 2020. Ta lõpetas aastal 1991 Bukaresti Agronoomiateaduste ja Veterinaarmeditsiini Ülikooli maaparandus- ja keskkonnatehnika teaduskonna. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta Bukaresti Agronoomiateaduste ja Veterinaarmeditsiini Ülikooli maaparandus- ja keskkonnatehnika teaduskonnas, aastal 2006 sai ta PhD kraadi, samast aastast sai tast professor maaparandus- ja keskkonnatehnika teaduskonnas. Aastatel 2004–2008 oli ta teaduskonna prodekaan, aastatel 2008–2012 dekaan. Seejärel oli ta märtsist 2012 kuni detsembrini 2014 Bukaresti Agronoomiateaduste ja Veterinaarmeditsiini Ülikooli rektor. Ta oli 17. detsembrist 2014 kuni 17. novembrini 2015 Rumeenia haridusminister. Lisaks oli ta 5. novembrist 2015 kuni 17. novembrini 2015 Rumeenia peaministri kohusetäitja. Teist korda sai ta Rumeenia haridusministriks 23. detsembril 2020.
Jahor Šaranhovič

Jahor Aliaksandravič Šaranhovič (valgevene keeles Ягор Аляксандравіч Шаранговіч; sündinud 6. juunil 1998 Minskis) on Valgevene jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Calgary Flames. Valgevene kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2016–17 Valgevene kuni 20-aastaste võistkonnas. Järgmisel hooajal debüteeris ta KHL-is Minski Dinamo meeskonnas. Hooajal 2017–18 lõi ta KHL-is neli väravat ja andis kaheksa väravasöötu. 2018. aastal valis Devils ta NHL-i draft '​is 141. valikuna. 2018. aasta juulis sõlmis ta Devilsiga kolmeaastase lepingu. Aastatel 2018–2020 mängis ta kaks hooaega American Hockey League'is New Jersey Devilsi noorteklubis Binghamton Devils. 2020. aasta juulis naasis ta laenulepingu alusel Minski Dinamo. 34 liigamänguga lõi ta hooajal 2020–21 KHL-is 17 väravat ja andis kaheksa väravasöötu. NHL-is debüteeris Šaranhovič 14. jaanuaril 2021 mängus Boston Bruinsi vastu. Esimese värava lõi ta oma teises mängus 16. jaanuaril, kui kohtuti taas Bruinsiga. Hooajal 2020–21 lõi ta NHL-is kokku 16 väravat, millega oli sel hooajal Devilsi paremuselt kolmas väravakütt. Esimese kübaratriki tegi ta NHL-is 2. aprillil 2022 mängus Florida Panthersi vastu. Hooaeg 2021/22 on NHL-is olnud tema seni resultatiivseim (24+22). 2023. aasta juunis kaubeldi Šaranhovič Tyler Toffoli ja tulevase draft '​i valiku vastu Devilisist Calgary Flamesi. Seejärel sõlmis Šaranhovič Flamesiga kaheaastase lepingu. Valgevene jäähokikoondise koosseisus on Šaranhovič osalenud kolmedel maailmameistrivõistlustel, esmakordselt 2017. aastal. "Devils’ Sharangovich Scores Hat Trick in Loss to Panthers". thehockeywriters.com. 3.4.2022. Vaadatud 6.4.2022 "'I'm so happy'". Calgary Flames. 28. juuni 2023. Vaadatud 28. juunil 2023. Jahor Šaranhovič NHL.com lehel Jahor Šaranhovič hockeydb.com lehel