laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Loja (Hiiumaa)

Loja on küla Hiiumaa vallas Kärdla ja Suuremõisa vahel. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda. Loja küla piirneb põhjas Sakla ja Ala, loodes Tubala, läänes Nõmba, lõunas Vilivalla ning idas Leerimetsa ja Partsi külaga. Leo Tiik pakkus kohanime lähtekohaks isikunime Loja (Elogius, Eligius). Paul Ariste arvas kohanime tuletuvat sõnast loja ('madal, tasane koht'). Kohanime on esmamainitud 1609. aastal kujul Loya. Loja külast algab Suuremõisa jõgi. Külas asub Loja allik. Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel viis inimest. Kõik elanikud olid eestlased. Loja talud 1939 Loja kuulus algselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla, kuid 1783 küla likvideeriti ning moodustati Vilivalla karjamõis. Ajalooliselt oli koht tuntud kui Metsaloja, mis eristus Pühalepa pastoraadi juures asunud Loja kohast. 1609 elas talunik Loya Jörenn. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni järgi elasid külas talunikud Loya Tönnis, Loya Pert ja Pedo Siemo. 1920. aastatel kujunes välja Loja asundus, mis 1977. aastal muudeti külaks. Loja küla läbib põhjast lõunasse Sakla–Loja–Vilivalla tee. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 5.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Loja" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Statistikaameti andmebaas Pühalepa valla elanike ja kinnisvarade nimekirjad; Rahvusarhiiv RA, ERA.4320.2.166a
Lõbembe

Lõbembe on küla Hiiumaa vallas Kärdlast lõunas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda. Lõbembe küla piirneb põhjas Hiiessaare, läänes Paluküla, lõunas Palade ja idas Kukka külaga. Kohanimi koosneb kahest osast, nime algusosa lähtekohaks on kas sõna lepp või lõpp ja järelosa pää. Kohanime on esmaminitud 1565 kujul Löppenpell. Lõbembe küla läbib Ussisoo peakraav. Hiiessaarega piirneb ajalooline Krossa ala. Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 8 inimest. Kõik elanikud olid eestlased. Lõbembe kuulus ajalooliselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla. 1565 elas mõisa alal talunik Thonius i Löppenpell. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni järgi oli külas 5 talu, mille peremeesteks olid Löppenpae Stephan, Löppenpae Peter, Pendi Lars, Knuti Jack ja Knuti Andres. 1835 oli külas 5 talu, mille elanikud said perekonnanimedeks nimed Enge, Jõema, Kallisma, Lukk, Märjama, Sobak, Sõlg, Tannava ja Väljal (Wäljall). Lõbembe liideti enne Teist maailmasõda Paladega, sõja järel küla staatus taastati, kuid kuulus 1977–1997 Hiiessaare koosseisu. Lõbembe lõunapiir ulatub Palade–Kõlunõmme teeni, küla läbib külavahetee, mis viib Hiiessaare teeni. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 5.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Lõbembe" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Statistikaameti andmebaas Pühalepa kihelkonna perekonnanimede panemise raamat; Rahvusarhiiv RA,EAA.1864.2.VIII-198; 1835
Termotuumasüntees

Duumadesisese osakestevahelises ainetes oleku muutuses tekkiv reaktsioon, mille jääkproduktiks on kuumus. Kui kuumust ei teki, on tegu teistsuguse loomeprotsessiga.
Fotofosforüülimine

Fotofosforüülumine ehk fotofosforüleerumine ehk fotofosforüülimine ehk fotofosforüleerimine on ATP süntees ADP-st valgusenergia arvelt. Nagu ka oksüdatiivse fosforüülimise puhul, kulub valgusenergia prootongradiendi loomisele tülakoidi membraanidel või bakteri rakumembraanil. Prootongradienti kasutab seejärel ATP süntaas. Fotofosforüülimine on väga vana fotosünteesi vorm, mis esineb kõikidel fototroofsetel eukarüootidel, bakteritel ja arhedel. Tsükliline elektronide transport läbi I fotosüsteemi võimaldab ATP sünteesi ilma NADPH-ta (tsükliline fotofosforüleerimine).
ATP süntaas

ATP süntaas on proteiin, mille vahendusel liiguvad prootonid tagasi mitokondri maatriksisse ning energia salvestub ATPsse keemilise energia kujul.
Lõpe (Hiiumaa)

Lõpe on küla Hiiumaa vallas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda. Lõpe küla piirneb põhjas Paluküla, läänes Tubala, lõunas Ala ja Sakla ning idas Palade külaga. Kohanimi tuletub sõnast lõpp 'lahesopp, väike laht'. Kohanime on esmamainitud 1529 kujul Leppesche. Lõpe küla läbib Ala kraav. Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 129 inimest. Kõik elanikud olid eestlased. Lõpe ajaloolised talud 1939 Lõpe kuulus ajalooliselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla. Rahvapärimuse järgi asus küla alal muistsel ajal varjupaik – Lõpe sõjaauk. Küla välja aga tunti Kalive väljana. 1529 oli moodustunud küla, kus 1609 elasid talunikud Leppe Peter ja Leppe Steffen. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel oli külas 5 talu, mille peremehed olid Nielsse Jüri, Perdi Hans, Löppe Lars, Löppe Hinrich ja Jahni Jako Lars. 1835 oli külas 6 talu ja elanikud said perekonnanimedeks nimed Erk, Kibuspuu (Kibbuspu), Koit (Koid), Leht, Mudama (Muddama) ja Pudisma (Puddisma). Lõpe kuulus 1977–1997 Palade koosseisu ja seal asus nõukogude ajal Rahu eest kolhoosi kontor. Lõpe küla idaosa piirneb Heltermaa–Kärdla–Luidja maanteega. Küla läbib Palade–Tubala tee. Lõpe külas tegutseb külaselts Sakas, mille tegevuseks on ürituste korraldamine, koduloolised uuringud, Lõpe pargi korrashoid ja teabetoa ülalpidamine. Palade Teabetoa nime all tegutsev infopunkt sisaldab koduloolist materjali. Endise kolhoosi esimehe ja Pühalepa valla esimese vallavanema Tõnu Otsasoni rajatud Lõpe pargi suurus on 7 hektarit. Pargi kujundas Heino Kiik, kes töötas 1971–1974 pargiaednikuna. Pargi teedevõrgu pikkus on 1,2 km. Pargis asuvad Enn Johannese skulptuurid ja installatsioonid, Elmar Vrageri mälestustahvel, Heino Kiige mälestustahvel, Hiiu kultuuri panustanud keele ja rahvaluule talletajate nimesid ja lugusid kajastav Hiiu keele puu. Lõpe külas asub Halupuu Firewood Products OÜ saeveski. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 5.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Lõpe" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Statistikaameti andmebaas Pühalepa valla elanike ja kinnisvarade nimekirjad; Rahvusarhiiv RA,ERA.4320.2.166a; 08.02.1939-09.02.1940 Pühalepa kihelkonna perekonnanimede panemise raamat; Rahvusarhiiv RA,EAA.1864.2.VIII-198; 1835
Pandalased

Pandalased (Ailuridae) on kiskjaliste seltsi kuuluv sugukond. Pandalaste sugukonda kuulub üksainus perekond ja liik, punapanda. Varem arvati punapanda pesukarulaste sugukonna liikmeks, kuid fülogeneetilised uurimused on andnud alust ta paigutada eraldi sugukonda. Pandalaste lähimad sugulased on pesukarulased, vinuklased ja kärplased. Hassanin, A.; Veron, G.; Ropiquet, A.; van Vuuren, B. J.; Lécu, A.; Goodman, S. M.; Haider, J.; Nguyen, T. T. (2021). "Evolutionary history of Carnivora (Mammalia, Laurasiatheria) inferred from mitochondrial genomes". PLOS ONE. 16 (2): e0240770. Bibcode:2021PLoSO..1640770H. DOI:10.1371/journal.pone.0240770. PMC 7886153. PMID 33591975.
Kultuur (Iain M. Banks)

Kultuur on Linnutee galaktikas asuv tähtedevaheline tsivilisatsioon, millest on oma raamatutes kirjutanud ulmekirjanik Iain M. Banks. Lisaks geneetiliselt täiustatud humanoididele ja muudele bioloogilistele eluvormidele mängivad Kultuuris erakordselt suurt rolli teadvust omavad droonid ja hüperintelligentsed Arud. Kultuuri elanikud üldiselt ei paikne mitte planeetidel vaid tohutu suurel tähelaevadel või siis veelgi suurematel tehislikel rõngakujulistel orbitaalidel, kuhu mahub elama miljardeid elanikke. Igal Arul on oma unikaalne nimi ja Aru nime järgi kutsutakse ka tähelaeva, kus see konkreetne Aru asub. Nimesid Arudele ei panda vaid nad võtavad endale nime ise. Vahel harva võtab mõni Aru endale ka uue nime. Oma nimede valikul on Arud üsna iroonilised. Üks Aru näiteks on võtnud endale nimeks Screw Loose ehk siis Lahtine Kruvi. Inspiratsiooni oma SpaceX stardialuste nimede valikult on Arude nimedest saanud ka Elon Musk. Just Read the Instructions (JRTI) ehk Lihtsalt Loe Juhendeid ja Of Course I Still Love You (OCISLY) ehk Muidugi Ma Armastan Sind Ikka on mõlemad autentsed Arude nimed ja A Shortfall of Gravitas (ASOG) ehk Gravitasevaje on samuti sarnane ühe Aru nimega. Mõned Arud võivad vahel ka tüdineda Kultuuri konsensuslikkust eeldavast elukorraldusest ja neid Arusid kutsutakse siis ekstsentrilisteks Arudeks. Kultuur suhtub ekstsentrilistesse Arudesse tolerantselt ja jätab neile võimaluse kunagi hijem jälle Kultuuriga liituda. Bioloogiliste eluvormidega suhtlevad Arud kas droonide või siis oma avataride vahendusel. Kultuuri kuuluvate bioloogiliste eluvormidega on Arudel sentimentaalsed suhted. Võib öelda, et Arud suhtuvad bioloogilistesse eluvormidesse umbes nii, nagu meie suhtume oma lemmikloomadesse. Nad ei ole meiega võrdsed, kuid me hoolime neist ju ikka.
Vinuklased

Vinuklased (Mephitidae) on kiskjaliste seltsi kuuluv sugukond. Vinuklaste sugukonna moodustavad skungid ja teleedud. Nad on tuntud oma pärakupiirkonnas paiknevate anaalnäärmete tõttu, mille eritatavat haisvat nõret kasutavad nad enesekaitseks. Vinuklased paigutati varem kärplaste hulka, skungid eraldi alamsugukonnana ja teleedud mäkrade juurde. Andrei Miljutin. Maailma imetajate mitmekesisus. Tallinn : Varrak, 2015. Lk 246
Pavlo Kõrõlenko

Pavlo Kõrõlenko (ukraina keeles Павло Олександрович Кириленко; sündinud 5. mail 1986 Makijivkas) on Ukraina prokurör ja poliitik. Ta on Donetski oblastiadministratsiooni ülem. Ta lõpetas aastal 2008 Jaroslav Targa nimelise õigusteaduste ülikooli. Aastast 2008 töötas ta Ukraina prokuratuuris. Septembrist 2017 kuni juulini 2019 oli ta Lääne regioonis Užhorodi garnisoni sõjaväeprokurör. Ta on 5. juulist 2019 Donetski oblastiadministratsiooni ülem. Ta on abielus ja tal on kaks last. 2022 – Bohdan Hmelnõtskõi orden 3. klass
Nõmba

Nõmba on küla Hiiumaa vallas Kärdla ja Käina vahel. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda. Nõmba piirneb põhjas Tubala, läänes Leigri, lõunas Nõmmerga ja Ristivälja, kagus Tammela ning idas Vilivalla ja Loja külaga. Kohanimi koosneb sõnadest "nõmm" ('kuiv kõrge liivane maa') ja "pea". Kohanime on esmamainitud 1564 kujul Nempe ja 1577 kujul Nympe. Metsade keskel väikesel kõrgendikul asuva külana on Nõmba jäänud maaparandusest puutumata. Endised soised metsaheinamaad külast põhja, ida ja lõuna pool on aga metsa kasvanud. Vilivalla teeristi lähedal leidub puisniidu-ilmelist metsa ning lõuna pool ka tükike looduslikku heinamaad. Nõmba lääneosas asub Kapasto nõmm. Ajalooliselt on Nõmba koosseisu kuulunud ka Määvli piirkond. Küla läbivad Tammela jõgi ja Vilivalla peakraav. Külas asuvad Matse allik, Nuudi allik, Nõmba karstiala ja Nõmba rahn. Nõmbas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 50 inimest. Kõik elanikud olid eestlased. Nõmba ajaloolised talud 1939 Nõmba kuulus ajalooliselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla. Külast on leitud kivikirves. 1564 elas alal talunik Nempe Bertill. 1609. aastal on mainitud mõisas talunik Nomba Cristenit. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni andmetel asus Nõmba külas 11 talu. 1835 asus külas 14 talu, elanikele pandi perekonnanimedeks nimed Edasi, Erk, Hang, Julge, Kallas, Kappasto, Marimaa, Männamaa (Määvli), Paelk, Pihlamets, Poll, Prees, Pöial, Raega, Rattaspuu, Redda (Määvli), Sambas, Sepp, Singi, Sirp (Määvli), Sui, Suur, Säng, Tarra, Teras, Treumann, Truu, Vagane ja Vannas. 16. oktoobril 1941 toimus operatsioon Siegfriedi raames külas lahing taganevate punaarmeelaste ja Natsi-Saksamaa üksuste vahel. Nõmbat läbib põhjast lõunasse Kärdla–Käina maantee, kust algavad Nõmba–Silde tee, Tammela–Hellamaa tee ja Tedrekopli tee. 20. sajandi algul leidus Nõmbas vähemalt seitse tuulikut, mis tänapäevaks on kõik hävinud. 1970. aastatel ehitas Hiiumaa metsamajand külla rea puust tüüpmaju. Külas tegutses varem Nõmba algkool. Külas olid pelgupaigad ning pühapuud Kablimänd ja Hiiemänd. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 8.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Nõmba" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Endel Saar: "Metsakülade keskel." 4 osa. Hiiu Leht. 2. juuni 2009 Statistikaameti andmebaas Pühalepa valla elanike ja kinnisvarade nimekirjad; Rahvusarhiiv RA, ERA.4320.2.166a Pühalepa kihelkonna perekonnanimede panemise raamat; Rahvusarhiiv RA,EAA.1864.2.VIII-198; 1835 Endel Saar: "Metsakülade keskel." Hiiu Leht. Alates 22. maist 2009.
Chillicothe

Chillicothe on mitme linna nimi USA-s: Chillicothe, Illinoisi osariigis Chillicothe, Iowa osariigis Chillicothe, Missouri osariigis Chillicothe, Ohio osariigis Chillicothe, Texase osariigis
Huși

Huși (ungari keeles Huszváros, saksa keeles Hussburg) on linn Rumeenias Vaslui maakonnas. Linn asub ajaloolises Moldova piirkonnas, Moldova Vabariigi piirist ligikaudu 11 km kaugusel ja maakonnakeskusest Vasluist umbes 25 km idas. Hușit on esmamainitud 1489. aastal. 1598. aastal sai Huși Rumeenia Õigeusu Kiriku Huși piiskopkonna keskuseks. 1711. aasta juulis sõlmiti Hușis Moskva tsaaririigi ja Osmanite riigi vahel Pruti rahu. 2021 Romanian census History Husi municiplity Prut Treaty of 1711 Internet Encyclopedia of Ukraine
Mangustlased

Mangustlased (Herpestidae) on kiskjaliste seltsi kuuluv sugukond. Mangustlaste hulka kuulub 23 liiki Lõuna-Euroopas, Aasias ja Aafrikas, sealhulgas näiteks surikaat.
Kärdla-Nõmme

Kärdla-Nõmme on küla Hiiumaa vallas Kärdlast edelas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda. Kärdla-Nõmmest põhjas ja idas asub Kärdla, põhjas Tareste, läänes Kanapeeksi ja lõunas Pilpaküla küla. Küla kandis 1997–2017 nime Nõmme. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi alusel ei tohtinud samas omavalitsuses olla mitu samanimelist asulat, mistõttu riigihalduse ministri Jaak Aabi 16. oktoobri 2017 määrusega lisati kohanimele täiendina Kärdla. Küla läbib Liiva oja (Kärdla oja). Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 35 inimest. Kõik elanikud olid eestlased. 2021. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas samuti 35 inimest. Kärdla-Nõmme moodustati külana 1997. aastal. Küla piirneb põhjas Kärdla Nõmme tänavaga, külas lõpeb Kärdla Vabaduse tänav, mis läheb üle metsaveoteeks. Kärdla-Nõmmes paikneb Kärdla Veevärk AS. Eesti külade loend Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 31.01.2024. http://metaweb.stat.ee/get_classificator_file.htm?id=4412334&siteLanguage=et, vaadatud 4.11.2017. Marja Kallasmaa: artikkel "Kärdla-Nõmme" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Statistikaameti andmebaas 2021. aasta rahvaloendus. RL21003: RAHVASTIK, 31. DETSEMBER 2021 | Aasta, Sugu, Elukoht ning Vanus. Statistikaamet. Vaadatud 17. juuni 2022 kl 17
Hart bei Graz

Hart bei Graz on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas. Hart asub Ida-Steiermargi kõrgustikul Grazi ja Laßnitzhöhe vahel. Harti lähedal asub Lustbüheli palee ja Technische Universität Graz (TU Graz). Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Malborki Maarja kirik

Malborki Maarja kirik (saksa keeles Marienkirche der Ordensburg Marienburg) asub Malborki linnuses. See purustati Teises maailmasõjas ja ennistati etapiviisiliselt. 1344. aastal laiendati ja ehitati algne lossikirik Saksa Ordu kõrgmeistri Dietrich von Altenburgi käsul Maarjale pühitsetud kirikuks. Sellest perioodist pärineb ka ülakindluse ehitusmahust eenduv polügonaalne koorilõpmik. Koorilõpmiku välisseina idanišis asus kaheksa meetrit kõrge seisvat neitsi Maarjat kujutav reljeef, mis loodi umbes 1340. aastatel ja mille kaeti hiljem Veneetsia meistritelt tellitud värvilise klaasmosaiigiga enam kui 300 000 klaaskivist. 1881. aastal otsustas Saksamaa valitsus Maarja kiriku restaureerida. Tööd algasid aasta hiljem. 5. juunil 1902 pühitseti kirik uuesti. Kirik ja Maarja reljeefkuju olid heas korras 1945. aastani, mil lääne poole tungiv Punaarmee linnuse purustas. Lõhutud originaalreljeefist on säilinud mõned tükid, mis tänapäeval on eksponeeritud kõrgmeistri palee keldris. Aastal 2007 sai kiriku restaureerimisprojekt rahastuse. 2014. aastal hakkasid Poola restauraatorid Maarja kuju taastama. Umbes 60 protsenti kuju katnud mosaiikkivikestest õnnestus kiriku varemetest päästa ja neid taaskasutati ning 31. märtsil 2016. aastal pühitses ordu kõrgmeister uue Maarja kuju. Kirik on ühelööviline gooti tellisehitis, mis eendub ordulossi idanurgast. Siseruum on kaetud tähtvõlvidega. Algne altar pole säilinud. Säilinud on kiriku kaks sissepääsu. Kuldne värav (saksa keeles "Goldene Pforte") on keraamilise taimdekooriga ja tarkade ning rumalate neitsite skulptuuridega kaunistatud perspektiivportaal 13. sajandist ja see on kiriku peasissekäik. Kiriku põhjaportaalil on kujutatud Maarja kroonimist. Kiriku all asub pühale Annale pühitsetud matusekabel. Väljast on kirik täielikult restaureeritud, siseruumi etapiviisiline ennistamine veel toimub. Malborki Maarja kirik idast. Postkaart. Foto Maarja kiriku koorist 1937. aastast Kiriku sisevaade joonistusel 1800. aasta paiku Kiriku sisemus, vaade läände u 1900 Maarja kuju Detail skulptuurist Varisenud võlvide kannad ja ajutine puulagi 2014. aastal Purustatud kantsel kiriku idaosas 2009. aastal Kantsel ja selle ümbrus taastatuna 2016. aastal Kirik ordulossi tiivas aastal 2016 "Kuldne värav" Targad neitsid portaali palestikul Uus Maarja kuju Koorilõpmik skulptuuriga Die Ordensburg Marienburg in Polen - Architektur & Geschichte. - SKR B. Jaeger-Dabek. Marienburg: Restaurierung von Marienkirche und Marienstatue. - Das Polen Magazin. 3. November 2014 Marienburg (Malbork) – Symbol der Macht des Deutschen Ordens. - Polen: Übersetzungsdienst & Reiseinfos Der Hochmeister auf der Marienburg. - Deutscher Orden
Püha Edwardi kroon

Püha Edwardi kroon (inglise keeles St Edward's Crown) on üks olulisemaid Ühendkuningriigi kroonijuveele, mille erinevaid variante on kasutatud Briti monarhide kroonimisel alates 13. sajandist. Selle praeguse versiooni valmistas 1661. aastal kuningas Charles II kroonimiseks kuninglik kullassepp Sir Robert Vyner. Varasema keskaegse krooni sulatasid revolutsioonilised parlamendiliikmed Inglise kodusõja ajal, täpsemalt 1649. aastal pärast kuningas Charles I hukkamist, vana korra sümbolina üles. Üleni kullast valmistatud kroon kaalub 2,23 kilogrammi ja on 30,2 sentimeetrit kõrge. 20. sajandi alguseni oli tavaks krooni ehtivad vääriskivid tseremoonia ajaks ajutiselt laenutada, kuid kuningas George V kroonimise tarbeks 1911. aastal kinnitati kivid sellele alaliselt. Kroonil on 444 vääris- ja poolvääriskivi, mille hulka kuuluvad 345 berülli, 37 valget topaasi, 27 turmaliini, 12 rubiini, 7 ametüsti, 6 safiiri, 2 tsirkooni, 1 granaatkivi, 1 spinell ja 1 karbunkul. Kroon on nimetatud pühakuks kuulutatud 11. sajandil elanud Inglismaa kuninga Edward Usutunnistaja järgi, keda on traditsiooni järgi peetud 17. sajandil ülessulatatud keskaegse krooni algseks omanikuks. Seda kantakse vaid uue monarhi kroonimistseremoonial, mil Canterbury peapiiskop asetab selle riituse tipphetkel valitseja pähe. Muul ajal hoitakse seda koos teiste kroonijuveelidega Londoni Toweris.[viide?] Viimati kasutati krooni kuninganna Elizabeth II kroonimisel 1953. aastal. Krooni kujutatakse Uus-Meremaa vapil illustreerimaks Ühendkuningriigi monarhi rolli Uus-Meremaa riigipeana. Seda on kujutatud ka erinevatel Briti müntidel, eriti pärast India iseseisvumist 1947. aastal, mil see hakkas asendama Impeeriumi riigikrooni (Imperial State Crown). 1968. aastast alates lisati see poole-, kümne- ja kahekümnepennistele ning ühenaelastele müntidele. Samuti on kroon mitmetel kuninganna Elizabeth II ajal vermitud meenemüntidel. Impeeriumi riigikroon India impeeriumikroon Kuninganna Mary kroon "The Crown Jewels" (inglise keeles). Historic Royal Palaces. Vaadatud 11. september 2022.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Shore, Chris; Williams, David V. (2019). The Shapeshifting Crown: Locating the State in Postcolonial New Zealand, Australia, Canada and the UK. Cambridge University Press. lk 32. ISBN 9781108496469. Van Wie, Paul D. (1999). Image, History, and Politics: The Coinage of Modern Europe. University Press of America. lk 59. ISBN 9780761812227. "Sir Robert Vyner (1631–88) - St Edward's Crown" (inglise keeles). The Royal Collection Trust. Vaadatud 11. september 2022.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Rose, Tessa (1992). The Coronation Ceremony and the Crown Jewels. HM Stationery Office. lk 29. ISBN 978-0-117-01361-2. Hunt, Alice (2008). The Drama of Coronation: Medieval Ceremony in Early Modern England. Cambridge University Press. lk 52. ISBN 9781139474665. "The Crown Jewels" (inglise keeles). Briti kuningliku perekonna veebileht. Vaadatud 11. september 2022.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Shore & Williams 2019, lk 33.  Püha Edwardi kroon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Pampāļi vald

Pampāļi vald (läti keeles Pampāļu pagasts) on vald Lätis Salduse piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Zaņa, Kursīši, Zirņi, Novadnieki ja Nīgrande vallaga ning Kuldīga piirkonna Nīkrāce ja Skrunda vallaga. Valla pindala on 122,7 km². 2011. aastal oli seal 717 elanikku, 2021. aasta seisuga elas seal 521 inimest. Aastal 2011 elas vallas 583 lätlast, 12 venelast, 4 valgevenelast, 10 ukrainlast ja 108 leedulast. Valla keskuseks on Pampāļi küla. Vallamaja asub aadressil Rūpniecības 1A. Valla aladel asusid varem Pampāļi (Gut Pampeln) ja Grāveļi (Gut Gravern) mõisad. Vald moodustati aastal 1921, mil selle alad Lielezere vallast eraldati. Aastal 1935 oli Kuldīga kreisi kuuluva valla pindala 131,8 km² ja seal oli 2484 elanikku. Aastal 1945 moodustati Pampāļi vallas Zaņa, Pampāļi ja Venta külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Pampāļi külanõukoguga likvideeritav Venta külanõukogu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastal 2009 arvati vald Salduse piirkonda. Vald asub suuremalt jaolt Ida-Kurzeme kõrgustikul. Selle loodeosa jääb Kursi madalikule. Kõrgeim koht asub Auniņi lähistel (99,5 m). Valla suuremad jõed on Venta jõgi ja selle lisajõed Zaņa jõgi ning Ciecere jõgi. Looduskaitse all on Plieņi paljand, Gravi kask, Stunguriņi saar, Jēkaupiņi tamm, Dzelmese Kivitamm, Dzelmese Tervisetamm, Pampāļi hobukastan ja Pampāļi park, lisaks veel kümme nimetut põlispuud. Valda jääb osa Sātiņi kalatiikide kaitsealast ning Venta ja Šķērvelise oru kaitsealast. Vallas on seitse küla. Valla keskuses Pampāļis (lielciems) oli 2022. aastal 342 elanikku. Ülejäänud külad on staatusega mazciems: Auniņi 56 elanikuga aastal 2005, Kalēji, Lukas 19 elanikuga aastal 2005, Pakalni 18 elanikuga aastal 2005, Pūteļkalns 35 elanikuga aastal 2005 ja Veldres 37 elanikuga aastal 2005. Ülejäänud elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Ethnic composition of Latvia 2011 Saldus novads, vaadatud 11.09 2022 Valdības Vēstnesis - 1921.gada 22.oktobris Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Pampāļi vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis