laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tartu Herbert Masingu Kool

Tartu Herbert Masingu Kool on üldhariduskool Tartus. Tartu Herbert Masingu Kool asutati 1992. aastal terviseprobleemidega laste õpetamiseks. Kooli peahoone asus 2005. aasta augustini aadressil Kalevi tänav 13. See villa oli kuulunud 1939. aastal enne Saksamaale emigreerumist Herbert Masingu perekonnale. Alates 1993. aastast olid koolil Herbert Masinguga tihedad kontaktid. Saksamaal asuva Karl Kübeli Fondi kaudu toetas ta kooli materiaalselt kuni oma surmani 1996. aastal. Lugupidamisest ja soovist säilitada tema mälestust kannab kool alates 1997. aasta kevadest Herbert Masingu nime. Kooli kasvamise tõttu jäi Kalevi tänava villa kitsaks ja alates 2005. aastast tegutseb kool aadressil Vanemuise 33 asuvas õppehoones. 2010. aastal avati Ameerika Ühendriikide Euroopa Väekoondise toetusel valminud juurdeehitis ja noortekeskuse renoveeritud ruumid. Villa aadressil Kalevi 13 valmis 1913. aastal. Selle lasi endale elamuks ja kontoriks ehitada arst Konrad Pfaff. Omapärane villa kujunes eeskujuks mitmele Tartu 1920. aastatel valminud hoonele. Alates 1939. aastast oli maja perekond Masingute käes. Teise maailmasõja järel loodi sinna esmalt laste tuberkuloosihaigla, seejärel 1946. aastal liigeseprobleemidega laste sanatoorne kool, mis hiljem hakkas kandma nime Tartu Sanatoorne Kool. Kool tegutses seal kuni 1991. aastani. Tänapäeval tegutseb majas Tartu Loomemajanduskeskus. Koolis antakse haridust 1.–12. klassini. Kooli õppekava koostamisel on aluseks "Põhikooli- ja gümnaasiumi riiklik õppekava". Õpilase tervisliku seisundi paranemisel on tal võimalus jätkata õpinguid elukohajärgses koolis. Koolis töötava multidistsiplinaarse meeskonna missioon on õpilase integreerimine ühiskonda ning kooli muutmine ja kohandamine lapsekeskseks. Koolikeskkonna muutmine lapsesõbralikuks on mitmetahuline protsess, mis nõuab õpilaste, nende vanemate ja koolipersonali tihedat koostööd, tihti ka kompromisse. Klassid on väikesed, mis aitab luua turvalise ja sõbraliku õpikeskkonna. Meeskonna – õpetajad, sotsiaalpedagoog, pediaater, psühhiaater, psühholoog, füsioterapeut, logopeed – ülesandeks on õpilase arengu jälgimine ja vanemate nõustamine. Koolil on välja kujunenud traditsioonid: spordipäevad sügisel, talvel ja kevadel, lahtiste uste nädal lastevanematele, jõuluball, emakeelepäeva tähistamine, matemaatika, informaatika, loodusainete ja võõrkeelte päevad ning kunstinädal. Kool pakub: individuaalsete õppekavade rakendamine füsioteraapiat huvialaringe: muusika-, kunsti-, tantsu-, matemaatika- ja näitering valikaineid: filosoofia, informaatika, religiooniajalugu 1992–2005 Krista Eller 2005–2019 Tiina Kallavus 2019–... Siim Värv Ajalugu. Herbert Masingu Kooli veebisait. Herbert Masingu Kooli veebisait
Vilhelmina vald

Vilhelmina vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Västerbotteni läänis. Piirneb läänes Norraga. Valla keskus on Vilhelmina alev. Malgoviki külas mõõdeti 13. detsembril 1941 Rootsi mitteametlik madalaim õhutemperatuur –53 °C. Valla koduleht
Sven Soiver

Sven Soiver (sündinud 15. märtsil 1977 Tallinnas) on Eesti ajakirjanik. Soiver õppis Tallinna 8. Keskkoolis kuni 9. klassini ja Tallinna 62. Keskkoolis (praegune Lasnamäe Üldgümnaasium) ajakirjanduse eriklassis. Ta on lõpetanud Tallinna Pedagoogikaülikooli bakalaureusekraadiga haldusjuhtimise erialal ja Tallinna Ülikooli magistrikraadiga riigiteaduste (lõputöö "Seadusloome kvaliteedinõuded ja nende järgmine Eestis") ja kommunikatsiooni erialal (lõputöö "Lõuna- ja põhjaeestlaste kultuurierinevused"). Sven Soiver töötas aastatel 1998–1999 TV1 reporter-saatejuhina[viide?], 1997–1998 raadiojaama Mega FM uudistetoimetajana[viide?] ning 1996. aastal Nõmme Raadio saatejuhina[viide?]. Aastatel 1999–2004 oli ta Riigikontrolli pressiesindaja.[viide?] Ta töötab alates 2004. aastast TV3-s, 2009. aasta sügisest on TV3 uudistetoimetuse peatoimetaja.[viide?] TV3-s on Sven Soiver toimetanud ka üksikuid dokumentaalsaateid ja "Eestimaa uhkuse" projekti lugusid (2009. aastal oli ka saatejuht). Sven Soiver on õpetanud Tallinna Ülikooli Riigiteaduste Instituudis kursuseid "Suhtekorraldus ja kommunikatsioon" ning "Riigi andmehaldus".[viide?] Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Keskerakonna nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 262 häält ning ei osutunud valituks. Ta on abielus Jekaterina Soiveriga ja tal on neli last. Neljandat korda isaks! Telereporter Sven Soiver jooksis riigikogust otse sünnitusele
Konfabulatsioon

Konfabulatsioon on psühhiaatrias tegelike sündmustega võrreldes fabritseeritud, moonutatud või valesti tõlgendatud mälupiltide tekkimine haigel inimesel. Mäluhäire tõttu võib haige täita mälulüngad väljamõeldud üksikasjade ja sündmustega. Haigel ei ole seejuures kavatsust valetada, ta ei ole ise teadlik oma mälupettest ning on tavaliselt oma mälestustes kindel hoolimata vasturääkivatest tõenditest. Esineb mh sageli dementsetel patsientidel. paramneesia
Päivi Räsänen

Päivi Maria Räsänen (neiupõlvenimega Kuvaja, sündinud 19. detsembril 1959 Sonkajärvi vallas) on Soome poliitik. Ta oli 2004–2015 Soome Kristlike Demokraatide partei esimees. Ta oli 24. juunist 2014 29. maini 2015 Alexander Stubbi valitsuse siseminister. Enne seda oli ta alates 22. juunist 2011 siseminister Jyrki Kataineni valitsuses. Alates 1993. aastast on ta Riihimäki linnavalitsuse liige. Hariduselt on ta arst. 2021. aastal algatati tema vastu kohtuprotsess, milles teda süüdistatakse vähemusrühma vastu viha õhutamises . 2004. aastal avaldas Räsanen bukleti, milles väitis, et homoseksuaalsus on teaduslikult kinnitatud psühhoseksuaalne arenguhäire ja pikaajalised geisuhted on kahjulikud. Prokuröri hinnangul on tegu homoseksuaale alandava materjaliga. Teine süüdistus puudutab Räsäneni postitusi Twitteris, Instagramis ja Facebookis, milles ta nimetas homoseksuaalsust häbiks ja patuks seoses kiriku partnerlusega Pride-üritusel 2019. aastal. Nendes postitustes tsiteeris ta Uut Testamenti. Kolmas süüdistus puudutab raadiojaama Yle Puhe 2019. aasta saadet nimega «Mida mõtleb Jeesus homodest?», kus prokuröri väitel alandas Räsänen seksuaalvähemusi. Programmis ütles poliitik muuhulgas: «Jumal ei loonud alguses inimest homoseksuaaliks.» Ta on abielus 1985. aastast. Tema abikaasa Niilo Räsänen on teoloogiadoktor. Neil on viis last: Sakari (1988), Saara (1990), Mirjami (1992), Esteri (1994) ja Juulia (1996). Tema tütar Saara on ka Riihimäki linnavalitsuse liige. Ta on muu hulgas abordi, eutanaasia ja samasooliste suhete registreerimise vastu. Soome eksministrit süüdistatakse jumalasõna abil homode vaenamises, Postimees, 27. jaanuar 2022 Päivi Räsäneni koduleht soome keeles Tutvustus Eduskunna lehel Soome eksministrit süüdistatakse jumalasõna abil homode vaenamises, Postimees, 27. jaanuar 2022
Josef Fares

Josef Fares (sündinud 19. septembril 1977 Beirutis Liibanonis) on Rootsi filmirežissöör. Josef Fares andmekogus IMDb (inglise)
Gerhard Schrove

Gerhard Schrove (ka Schrowe; surnud novembris 1513) oli Tartu piiskop aastatel 1505–1513. Gerhard Schrove oli tõenäoliselt Tartu raehärra Gert Schrove (teda on mainitud aastatel 1445–1447) poeg, ka tema vend Thomas oli raehärra. Schrowe lõpetas 1467. aastal bakalaureusekraadiga Erfurdi ülikooli ning oli hiljem Tartu toomhärra. 1505. aasta juulis on teda esmamainitud Tartu elektina (valitud piiskopina), kuid pole teada, millal ta täpselt valiti. 1506. aasta alguses, kui Schrove Rooma reisis, on teda nimetatud juba täieõiguslikuks piiskopiks. Oma piiskopiks kinnitamise tasu (servitium communis) maksis ta Fuggerite pankuritesuguvõsa vahendusel. 1509. aastal ringles Preisimaal kuulujutt, et Gerhard Schrove on surnud ja tema asemel on toomdekaan Michael Bauerfeind Tartu piiskopiks valitud, kuid pole selge, mistõttu sellised kuuldused levisid. Schrove suri 1513. aasta novembri esimestel päevadel, ordumeister Wolter von Plettenbergile teatati sellest 9. novembril. Leonid Arbusow vanem. Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert.
Monika Hunnius

Monika Adele Elisabeth Hunnius (14. juuli 1858 Riia – 30. detsember 1934 Riia) oli baltisaksa laulja, laulupedagoog ja kirjanik. Monika Hunnius sündis Riias, kuid tema varane lapsepõlv möödus Narvas, kus tema isa Konstantin Hunnius oli Narva Johannese koguduse õpetaja. Pärast isa surma aastal 1868 kolis ema (Jenny Hunnius, neiuna Müller) koos lastega Riiga. Monika käis Riias koolis, õppis klaverimängu ja laulmist. Aastal 1882 läks ta laulmist õppima (Maini-äärsesse) Frankfurti professor Julius Stockhauseni juurde. Kui õpingud olid läbi saanud, andis ta kontserte Karlsruhes ja Bruchsalis. Baltikumi naasnud, oli ta esimene kontsert Saaremaal Kuressaares. Kui ta nimi lauljana laiemalt tuttavaks sai, hakkasid ta ümber kogunema õpilased ning ta alustas tööd laulupedagoogina. Koos baltisaksa tenori Raimund von zur Mühleniga korraldas ta õpilastele suvise laulukursuse ka Viljandis. Kuigi kooliajal sai ta riialaseks, veetis ta suved Paides kreisiarst Carl Hermann Hesse juures. Carl Hermann Hesse teine naine Lina Hesse, neiuna Müller, oli Monika ema õde. Teiselt poolt oli tema isa Konstantin Hunniuse esimene naine Henriette Dorothea Carl Hermann Hesse õde. Suvedest Carl Hermann Hesse juures kirjutas ta ka raamatu "Minu onu Hermann", mis ilmus aastal 1921, eestikeelne tõlge ilmus aastal 2000. Bilder aus der Zeit der Bolschewikenherrschaft in Riga vom 3. Januar bis 22. Mai 1919, 1921 (Pilte bolševike võimupäevilt Riias) Mein Onkel Hermann. Erinnerung an Alt-Estland, mit Geleitwort von Hermann Hesse, Verlag Eugen Salzer Heilbronn 1921 (Minu onu Hermann. e.k. 2000) Meine Weihnachten, 1922 (Minu jõulud.) Menschen, die ich erlebte, 1922 (Inimesed, keda tundsin.) Mein Weg zur Kunst, 1925 (Minu tee kunsti juurde.) Baltische Häuser und Gestalten, 1926 (1935: 19.-20. Tsd.) Aus Heimat und Fremde, 1928 (Kodust ja võõrsilt) Jugendtage einer Deutsch-Baltin, 1929 Baltische Frauen von einem Stamm, 1930 Das Lied von der Heimkehr, 1932 Mein Elternhaus. Erinnerungen, 1935 (Minu vanematekodu.) Briefwechsel mit einem Freunde, hrsg. v. Sophie Gurland, 1935 Zwei Frauen, Eugen Salzer-Verlag, Heilbronn 1936 (Kaks naist.) Wenn die Zeit erfüllet ist ... Briefe und Tagebuchblätter, hrsg. v. Anne-Monika Glasow, 1937 Johannes, 1948 Tema isa Konstantin Hunnius oli Narva Johannese koguduse õpetaja, onu Karl Abraham Hunnius oli arst, Haapsalu mudaravila rajaja. Tema vend Carl Hunnius oli teoloog, luuletaja ja harrastusmuusik. Tema tädipoeg Benjamin Hermann Karl Hesse oli Rõngu ja Tallinna Rüütli ja Toomkoguduse õpetaja, kelle poolvend Johannes Hesse oli neli aastat misjonärina Indias (Johannese poeg Hermann Hesse oli kirjanik, Nobeli kirjandusauhinna laureaat (aastal 1946)). Monika Hunnius. Minu onu Hermann. Tõlkinud Piret Paluteder. Kupar 2000. Tõlkija järelsõna.
Münchhausen

Münchhausen on aadlisuguvõsa, mille tuntumad liikmed on: Karl Friedrich Hieronymus von Münchhausen, Braunschweig-Lüneburgi aadlik, Venemaa sõjaväelane, parun Münchhauseni lugude prototüüp; Christoph von Münchhausen, Läänemaa stiftifoogt 1557 –1561; Ernst von Münchhausen, Liivi ordu liige ja Kuldīga komtuur; Johannes V von Münchhausen, Kuramaa piiskop; Heinrich von Münchhausen, rüütel ja orduvasall; Jasper von Münchhausen, Liivi ordu liige ja neljakordne Bremeni komtuur. Münchhausen on ka mitme asula nimi: Münchhausen, vald ja asula Saksamaal Hessenis Marburg-Biedenkopf kreisis Münchhausen (Driedorf), paikkond Driedorfis, Lahn-Dilli kreisis, Hessenis, Saksamaal Münchhausen-Ossak, Sonnewalde linnaosa, Elbe-Elsteri kreisis, Brandenburgi liidumaal, Saksamaal ...
Sodiaak (täpsustus)

Sodiaak ehk zodiaak on tähtkujude vöönd. "Sodiaak" (inglise "The Zodiac"), 2006. aasta psühholoogiline põnevik, režissöör Alexander Bulkley. "Sodiaak" ("Zodiac"), 2007. aasta triller, režissöör David Fincher Zodiac Sodiaagimõrvar
Zodiac

Zodiac tähendab enamasti Sodiaaki. Zodiaks (inglise keeles ja ka plaatidel Zodiac) oli Läti instrumentaalansambel Sodiaagimõrvar (inglise keeles Zodiac Killer) oli 1960. aastate lõpus ja 1970. aastate algul San Francisco piirkonnas tegutsenud sarimõrvar, kelle isik on siiani kindlaks tegemata. Temast on kirjutatud raamat: "Sodiaak", Robert Graysmithi raamat ning tehtud ka mitu filmi: "Sodiaak" (inglise "The Zodiac"), 2006. aasta psühholoogiline põnevik, lavastaja Alexander Bulkley. "Sodiaak" (inglise "Zodiac"), 2007. aasta triller, lavastaja David Fincher. Selle filmi aluseks on Robert Graysmithi teos.
Trasjanka

Trasjanka (valgevene ja vene keeles трасянка) on vene-valgevene segakeel, mida kasutab suur osa tänapäeva Valgevene elanikest. Selle sõnavara pärineb vene keelest, aga grammatika ning hääldus valgevene keelest. Trasjanka on rohkem levinud maaelanike ja madalama haridustasemega inimeste hulgas. suržik valgevene keel vene keel
Üheskoos on olla hea

"Üheskoos on olla hea" on Ott Leplandi neljas singel albumilt "Ott Lepland". Lugu ilmus raadiotesse juunis 2010. Laulu viisi ja sõnad on kirjutanud Tanel Padar. Laulusõnad. Sasslantis
Kohtume jälle

"Kohtume jälle" on Ott Leplandi esimene singel tema teiselt stuudioalbumilt "Laulan ma sind". Lugu ilmus raadiotesse ja on digitaalsena allalaaditav alates oktoobrist 2010. Laulu viisi ja sõnad on kirjutanud Kaspar Kalluste, Tarvi Kull ja Taavi Paomets. Laulusõnad. Sasslantis
Dietrich Martin Luther

Dietrich Martin Luther (19. juuli 1772 Tallinn – 24. november 1861 Tallinn) oli Tallinna suurgildi oldermann ja ajakirjandustegelane. Oli notar, kaupmees, Tallinna suurgildi oldermann, Revalische Wöchentliche Nachrichteni väljaandja aastatel 1807–1852. Elu lõpus ajalehe Revalsche Zeitung toimetaja. 1813. aastal asutas firma D. M. Luther ja Со pliiatsivabriku Tallinnas, mis valmistas nädalas kuni 200 tosinat mitut sorti pliiatseid. Tema isa oli Georg Christian Luther (1717–1800) oli baltisaksa "Lutherite dünastia" esiisa. Tema äi Ernst August Wilhelm Hörschelmann (1743–1795) oli Tallinna gümnaasiumi professor (ja aastatel 1772–1795 Revalische Wöchentliche Nachrichteni toimetaja). Tema abikaasa oli Marianne Johanna Luther (1789–1847), neiuna Hörschelmann. Abikaasa vennad: Ferdinand Ludwig Hörschelmann oli Tallinna gümnaasiumi professor ja hiljem Järva-Madise koguduse õpetaja, Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, Constantin Immanuel Hörschelmann oli Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja, Paul Eduard Hörschelmann oli Pühalepa Laurentsiuse koguduse õpetaja ja Tallinna Toomkoguduse ülemõpetaja. Dietrich Martinil ja Marianne Johannal oli 6 poega ja 5 tütart: Friederike Amalie (1807–1837) abiellus Johann Christian Lutheriga (oma onupojaga, Tallinna Niguliste koguduse abiõpetajaga), Antoinette Natalie (1809–1834) abiellus Otto August Leopold Hörschelmanniga, Martna Püha Martini koguduse õpetajaga, August Dietrich Luther (1811–1842) oli kaupmees, Theodor Dietrich Witgenstein Luther (1812–1869) oli Tallinna Püha Vaimu- ja Tallinna Jaani koguduse õpetaja, Karl Dietrich Luther (1814–1890) oli ülemarst, Robert Johann Dietrich Luther (1816–1888) oli Jüri koguduse õpetaja, Charlotte Marie Wilhelmine (1818–1888) abiellus oma õe (Antoinette Natalie) lese Otto August Leopold Hörschelmanniga, Martna Püha Martini koguduse õpetajaga, Wilhelm Dietrich Ferdinand Luther (1820–1875) oli kaupmees, Marianne Luise Karoline (1823–1903) abiellus Carl Eduard Hasselblattiga (Kambja koguduse õpetajaga), Aleksander Eduard Dietrich Luther (1825–1892) oli jurist, Moskva konsistooriumi sekretär; Pauline Adele (1828–1907) abiellus Carl Theodor Knüpfferiga (Väike-Maarja koguduse õpetajaga). Jaan Konks, PÄRISORJUSEST KAPITALISMI LÄVENI. JOONI EESTIMAA MINEVIKUST. 3. Jooni tööndusest linnas. UURIMUSI LÄÄNEMEREMAADE AJALOOST I, Tartu Riiklku Ülikooli Toimetised, TARTU 1973, lk 71 Genealogia Lutherorum rediviva, oder, Nachrichten über die Familie Luther in Estland und Russland/ gesam. von Robert Luther; ergänzt und mit Anmerkungen versehen von Carl Russwurm. Reval 1883.
Borštšovotšnõi ahelik

Borštšovotšnõi ahelik (vene Борщовочный хребет) on mäestik Aasias Venemaa Taga-Baikali krais. Kulgeb Šilka jõe paremkaldal edela-kirde suunas. Iseloomulikud on lamedad laed ja lauged nõlvad, kõrgus kuni 1501 meetrit.
Peter Franzén

Peter Vilhelm Franzén (sündinud 14. augustil 1971 Keminmaa vallas) on soome näitleja. Tema esimene raamat "Tumman veden päällä" (eesti keeles "Tumeda vee peal") ilmus 2010. aastal. Luurerühm (Rukajärven tie) (1999) – Eero Perkola Leijat Helsingin yllä (2001) – Sammy Ceder Rölli ja metsänhenki (2001) – Lakeija Kuutamolla (2002) – Marko Nimed marmortahvlil (2002) – Sulo Kallio Pahat pojat (2003) – Otto Takkunen Täna öösel me ei maga (2004) – Harri Matti (2006) – Nick Nevada Lieksa! (2007) – Laszlo Prinsessa (2010) – Saastamoinen Puhastus (2012) – Hans Pekk Kerron sinulle kaiken (2013) – Sami Suutari Lõvisüda (2013) – Teppo Peter Franzén on abielus Irina Björklundiga. Neil on poeg Diego Aaron Vilhelm Franzén (sündinud 13. septembril 2007). Peter Franzén ja tema perekond elasid Ameerika Ühendriikides Los Angeleses, kuid aastal 2013 koliti kogu perega Prantsusmaale.
Robert Thomas Dietrich Luther

Robert Thomas Dietrich Luther ((vkj. 21. detsember 1867) 2. jaanuar 1868 Moskva – 17. aprill 1945 Dresden) oli baltisaksa päritolu keemiaprofessor. Algõpetuse sai koduõppe teel. Õppis seejärel Tveris gümnaasiumis ja aastatel 1881–1885 Moskvas gümnaasiumis. Õppis aastatel 1885–1889 keemiat Tartu Ülikoolis.
Joe Wright

Joe Wright (sündinud 25. augustil 1972 Londonis) on Inglise režissöör. Wrighti vanemad asutasid Londonis nukuteatri. Seal sai Wright ka esimese lavakogemuse. Ta kannatab lugemisvõimetuse ehk düsleksia all ega suutnud seetõttu keskkooli lõpetada. Hiljem õppis ta näitlemist, seejärel filmitegemist. Jane Austeni tuntuima teose järgi tehtud film "Uhkus ja eelarvamus" nimetati nelja Oscari kandidaadiks: parim naispeaosatäitja (Keira Knightley), parim muusika, parim kunstnik ja parim kostüümidisain). Film nimetati ka kahe Kuldgloobuse kandidaadiks (parim naisnäitleja – Knighley – ja parim muusikal või komöödia). Veel nimetati ta kuue BAFTA auhinna kandidaadiks: parim film, mugandatud stsenaarium, naiskõrvalosatäitja (Brenda Blethyn), uustulnukas (Wright), kostüümidisain ja grimeerija. Neist paljudest auhindadest võitis film ainult ühe: BAFTA auhinna parima uustulnuka kategoorias. Ian McEwani menuromaani järgi tehtud film "Lepitus" kandideeris koguni neljateistkümnele BAFTA auhinnale: parim film, briti film, režissöör (Wright), meespeaosatäitja (James McAvoy), naispeaosatäitja (Keira Knightley), naiskõrvalosatäitja (Saoirse Ronan), mugandatud stsenaarium, muusika, operaator, grimm, kostüümidisain, kunstnik, montaaž ja heli. Ükski teine film ei kandideerinud sel aastal nii paljudele BAFTA auhindadele. Ta võitis kahes kategoorias: parim film ja parim kunstnik. "Lepitus" nimetati ka seitsme Oscari kandidaadiks: parima filmi, naiskõrvalosatäitja (Ronan), mugandatud stsenaariumi, operaatori, algupärase muusika, kunstniku ja kostüümidisaineri kategoorias. Ta võitis neist ühe, parima algupärase muusika auhinna. Kuldgloobuse kandidaadiks nimetati film samuti seitsmes kategoorias: parim draamafilm, režissöör, mees- ja naispeaosatäitja, naiskõrvalosatäitja (Ronan), algupärane muusika ja kunstnik. Ühtki teist filmi ei nimetatud sel aastal nii paljude Kuldgloobuste kandidaadiks. Ta pälvis neist kaks: draamafilmi ja algupärase muusika auhinna. Wrighti kolmanda täispika mängufilmi "Solist" peaosi mängivad Jamie Foxx ja Robert Downey juunior. Film räägib skisofreeniat põdevast muusikust Nathaniel Ayersist. 2011 valmis Wrighti neljas täispikk mängufilm "Hanna", mis räägib supersõduriks kasvatatud neiust, keda kehastab Saoirse Ronan. 2011. aasta lõpul pidid algama Wrighti viienda mängufilmi "Anna Karenina" võtted. Filmi nimitegelast peaks kehastama Keira Knightley. Wright on abielus Ravi Shankari tütre sitarimängija Anoushka Shankariga. Joe Wright andmekogus IMDb (inglise)
Johannes von der Rope

Johannes von der Rope (ka Johann von der Rope; surnud 1505) oli Tartu piiskop (Johannes või Johann III) aastatel 1499–1505. Johannes von der Rope polnud seotud Buxhoevedenide suguvõsaga, kuid pärines siiski Liivimaalt. Võimalik, et ta immatrikuleeriti 1450. aastal Leipzigi ülikooli (selle aasta all on seal mainitud Johannes de Livoniat). Aastatel 1472–1499 on teda mainitud Tartu toompraostina. Johannes von der Rope piiskopiks valimise aeg pole teada, tõenäoliselt leidis see aset kas 1498. või 1499. aasta alguses. 1499. aasta 20. märtsil kinnitas paavst Aleksander VI ta Tartu piiskopiks, kui Fuggerite pankuritesuguvõsa maksis tema kinnitamise tasu (servitium communis). Veel sama aasta suvel ja ka sügisel toimunud Liivimaa maapäeval nimetati teda veel elektiks ja toompraostiks, järelikult ei olnud info tema kinnitamisest veel Liivimaale jõudnud. Johann von der Rope suri 1505. aastal, kuid tema täpne surmaaeg pole teada. Viimati mainiti teda elusolevana 26. märtsil, juulis oli aga valitud juba uus piiskop. Leonid Arbusow vanem. Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert.
Kollane ajakirjandus

Kollane ajakirjandus on üldnimetus uudiste vahendamisele, mille allikad pole piisavalt usaldusväärsed või piisavad ning mille eesmärk on huvitavate pealkirjadega köita tarbijate tähelepanu, et võimalikult hästi end müüa. Kasutatakse mitmesuguseid uudiste müümise tehnikaid nagu skandaalsuse taotlemine, liialdamine ja inimestevahelistest suhetest rääkimine. Väljend tekkis, kui Joseph Pulitzerile ja William Randolph Hearstile kuuluvad ajalehed "New York World" ja "New York Journal American" teineteist vahel väljamõeldud sensatsioonidega üle trumpasid, eriti Hispaania-USA sõja ajal. Mõlemas võistlevas lehes ilmus koomiks "The Yellow Kid", mistõttu said ajalehed rahva seas hüüdnimeks "kollase põngerja ajalehed" ehk "kollased lehed". Frank Luther Mott defineeris 1941. aastal kollase ajakirjanduse viie tunnuse alusel: hirmutav pealkiri väga suures kirjas, kuid uudis ise on lühike palju põnevaid fotosid ja fantaasiarikkaid joonistusi kasutatakse olematuid intervjuusid, eksitavaid pealkirju, pseudoteadust ja suurt hulka niinimetatud eksperte rõhk on pühapäevastel täisvärvilistel lisalehtedel (tänapäeval tavaline) dramaatiline kaastunne inimeste vastu, kes on süsteemi hammasrataste vahele jäänud. Frank Luther Mott, American Journalism (1941) p. 539 online