laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Henning Otte

Henning Rudolf Helmut Otte (sündinud 27. oktoobril 1968 Celles) on Saksamaa poliitik, Kristlik-Demokraatliku Liidu (CDU) ja Bundestagi liige. Otte sündis 27. oktoobril 1968 Celle linnas Alam-Saksimaal. Pärast Hermannsburgi Kristliku Gümnaasiumi lõpetamist läbis ta sõjaväeteenistuse Bundeswehris ja reservohvitseride koolituse. Seejärel läbis pankurikoolituse Celle Sparkasse juures, õppis Hamburgi Ülikoolis õigusteadust ning töötas advokaadina ühes terasetootmisettevõttes. Henning Otte astus 1994. aastal CDU-sse ning alates 1999. aastast kuulub ta CDU Celle piirkonna eestseisusse. Alates 2006. aastast on ta Euroopa Rahvapartei eestseisuse liige. Alates 2007. aastast on ta CDU Alam-Saksimaa kirde piirkonna aseesimees. Otte valiti 1996. aastal Bergeni linnavolikokku. Lisaks on ta kuulunud Everseni vallavolikokku ja Celle kreisi nõukokku. Otte on Celle kreisi maavanema asetäitja. 2005. aastal sai Alam-Saksimaa valimisnimekirja alusel Saksamaa Bundestagi liikmeks. 2009. aastal sai ta Celle-Uelzeni valimisringkonnast otsemandaadi Bundestagi, kui sai esimeses ringis 44,2% häältest, alistades sotsiaaldemokraat Kirsten Lühmanni, kelle pääsu Bundestagi tagas Alam-Saksi liidumaa nimekiri. Ta on Saksa Bundestagi riigikaitsekomisjoni liige. Asendusliikmena on ta tegev ka välispoliitika probleemidega tegeleva komitee juures. Henning Otte on protestant. Ta on abielus ning tal on neli last. Tema huvideks on sport (jalgpall ja jooksmine), loodus, jahipidamine ja muusika. Henning Otte koduleht (saksa keeles)
Veepall 2012. aasta suveolümpiamängudel

Veepall 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis toimus 29. juulist–12. augustini. Võistlused toimusid nii meeste, kui naiste arvestuses. Meeskondi osales 12 ja naiskondi 8. Kõik veepallikohtumised toimusid Londoni Veekeskuses. Eelmiste 2008. aasta Pekingi olümpiamängude kolm paremat meeskonda olid: Olümpiavõitja: Ungari Hõbemedal: USA Pronksmedal: Serbia Eelmiste 2008. aasta Pekingi olümpiamängude kolm paremat naiskonda olid: Olümpiavõitja: Holland Hõbemedal: USA Pronksmedal: Austraalia Veepall Londoni OM-il FINA koduleht
Läti kindralkomissariaat

Läti kindralkomissariaat (saksa keeles Generalbezirk Lettland) oli Teise maailmasõja ajal 1941–1944 Saksa Kolmanda Riigi poolt okupeeritud Lätis moodustatud haldusüksus, mis kuulus Ida-alade (Ostland) Riigikomissariaadi koosseisu. 25. juuliks 1941. aastal vallutasid Saksa Wehrmachti väed Läti lääne- ja keskosa ning moodustati: Mitau, Libau ja Riga-Land piirkonnad. 1. septembriks 1941. aastal vallutasid Saksa Wehrmachti väed ka Ida-Läti ning moodustati: Dünaburgi, Riga-Stadt ja Wolmari piirkonnad. 1. juuli 1942. aastal, määrati ametisse Läti Omavalitsus (saksa keeles Selbstverwaltung) – 25. juuli 1941: Staatsrat, Oberbürgermeister Dr. Otto Drechsler; – 28. juuli 1944: Hauptabteilungsleiter Hans von Borcke. – 4. august 1941: Polizeipräsident, Kreisleiter der NSDAP und SS-Brigadeführer Walter Schröder; – 7. aprill 1942: SS-Oberführer Karl Schäfer. Kindralkomissariaadi keskus oli Riia linn. Kreisgebiete Dünaburg (Daugavpils) (Dünaburg, Rositten, Abrene, Ludsen) Kreisgebiete Mitau (Jelgava) (Mitau, Bauske, Jakobstadt ja Tukum); Kreisgebiete Libau (Liepāja) (Libau, Goldingen, Windau, Hasenpoth, Talsen, Illuxt) Kreisgebiete Riga-Stadt (Riia-linn), piirkonnakomissar ja Oberbürgermeister: – 1.9.1941, dr. Hugo Wittrock; – 4.10.1944, kommissarischer Bürgermeister Dr. Hans Windgassen Kreisgebiete Riga-Land (Riia-maa) (Modohn) Kreisgebiete Wolmar (Valmiera) (Wolmar, Venden, Valk, Ruyen ja Modohn). 1942. aast amais määrati Idaalade riigikomissari Hinrich Lohse poolt formaalne Läti Omavalitsus, kes ei omanud reaalset võimu ja kelle tegevust määratles Läti kindralkomissariaat. Eesti kindralkomissariaat Liivimaa kubermang Kuramaa kubermang Ober-Ost
1775. aasta Tartu tulekahju

1775. aasta Tartu tulekahju toimus 6. juulil (vkj 25. juunil) 1775. Selle käigus hävis suurem osa Tartu kesklinnast. Kuna Põhjasõjas suur osa Tartust rüüstati ja lasti õhku, eeslinnad põletati ning linnakodanikud küüditati Venemaale, käis sõjas hävitatud kivimajade taastamine linnarahval üle jõu, nende asemele ehitati arvukalt tuleohtlikke õlg- või laudkatustega puumaju. Nii kimbutasidki 18. sajandi teisel poolel Tartu linna tulekahjud, suuremad neist leidsid aset 1755., 1763. ja 1775. aastal. Seetõttu pole suurem osa Tartu vanast puitarhitektuurist säilinud, vanim puumaja on osalt 1720. aasta paiku valminud Uppsala maja Jaani tänaval. Samuti pääses 1740. aastail valminud elumaja samal tänaval, milles tänapäeval tegutseb 19. sajandi Tartu linnakodaniku muuseum. 1775. aasta tulekahju sai alguse praegusel Rüütli 17 krundil asunud koolimaja kõrvalhoonest, mille hoovil matemaatikaõpetaja õlut tegi. Põleng kandus tuulega kiiresti kesklinna ja üle puusildade ka Emajõe teisele kaldale. Tulekahjus hävis mõne hinnangu kohaselt kuni 2/3 linnast. Maha põles 290 maja, 2 silda ja enamik poode, samuti 1730. aastal Raekoja platsile püstitatud puust raekoda. Õnnetust kirjeldas üksikasjalikult Tartu tütarlastekooli õpetaja Thiel, kes koos teiste linnaelanikega jälgis toimuvat Toomemäelt. Tulekahjul olid Tartu linna arengule kaugeleulatuvad tagajärjed. Pärast 1775. aasta tulekahju ehitati Tartu südalinn üles uusklassitsistlikus stiilis, mistõttu moodustab Tartu kesklinn tänapäeval suuresti ühtse ansambli. Tulekahju järel kehtestati määrus, mis lubas ehitada linna ainult kuni kolmekorruselisi kivikatusega kivimaju. Tartu linn sai Vene riigilt hävinud hoonete taastamiseks protsendita laenu, uue linnaplaani kinnitas Vene keisrinna Katariina II. Tulekahju tõmbas muuhulgas kriipsu kavale rajada uus kivisild Laia tänava otsa, praeguse Vabadussilla kohale. Selle asemel ehitati aastatel 1779–1784 Liivimaa kindralkuberneri George Browne'i algatusel ja Katariina II käsul Kivisild, mis jäi Tartu üheks sümboliks kuni hävimiseni 1941. aastal. Pärast 1775. aasta tulekahju otsustati Tartu linn kindlustatud linnade nimekirjast välja arvata, ehkki seni oli püütud kindlustustöödega jõudumööda tegelda – 18. sajandil rajati Toomemäe nõlva varju suur püssirohukelder. Ene Puusemp "Rüütli tänavas on asunud ka raekoda"[alaline kõdulink] Postimees, 19.04.2000 Tartu Põhjasõja aastail[alaline kõdulink] Ene Puusemp "Tartu raekoja ehitasid saksa meistrid"[alaline kõdulink] Postimees, 16.12.1998 Maret Eimre "Ko-Ko-Ko kohviku ja maja ehitusloost" Postimees, 19.11.1997 Ene Puusemp "Udo Tiirmaa: Peterburis määrati ka Tartu hoonete tüüpfassaadid"[alaline kõdulink] Postimees, 09.12.1998 "Vallikraavi tn 3". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. jaanuar 2012. Vaadatud 4. juuli 2012. Ene Puusemp "Rüütli tänavas on asunud ka raekoda" Postimees, 19. aprill 2000
II liiga 2012

II liiga 2012 on Eesti jalgpalli tugevuselt kolmanda liiga II liiga 2012. aasta hooaeg, mis jagunes kahte tsooni - ida/põhi ja lõuna/lääs. Hooaja lõpus osalevad II liiga ida/põhi 12. koht ja III liiga 2012 ida- ja põhjatsooni 2. koha meeskonnad II liiga ida/põhi üleminekumängudel. Kõige pealt mängivad omavahel III liiga idatsooni ja põhjatsooni teise koha meeskonnad omavahel, kus kaotaja jääb III liigasse ja võitja mängib II liiga ida/põhi 12. koha meeskonnaga. Kahe mängu kokkuvõtte võitja mängib tulevasel aastal II liiga 2013 ja kaotaja III liiga 2013. III liiga ida 2. koht v III liiga põhi 2. koht III liiga põhja 2. koht v III liiga ida 2. koht II liiga ida/põhi 12. koht v III liiga 2. koha meeskondade mängu võitja III liiga 2. koha meeskondade mängu võitja v II liiga ida/põhi 12. koht Hooaja lõpus osalevad II liiga lõuna/lääs 12. koht ja III liiga 2012 lõuna- ja läänetsooni 2. koha meeskonnad II liiga lõuna/lääs üleminekumängudel. Kõige pealt mängivad omavahel III liiga kõunatsooni ja läänetsooni teise koha meeskonnad omavahel, kus kaotaja jääb III liigasse ja võitja mängib II liiga lõuna/lääs 12. koha meeskonnaga. Kahe mängu kokkuvõtte võitja mängib tulevasel aastal II liiga 2013 ja kaotaja III liiga 2013. III liiga lääs 2. koht v III liiga lõuna 2. koht III liiga lõuna 2. koht v III liiga lääs 2. koht II liiga lõuna/lääs 12. koht v III liiga 2. koha meeskondade mängu võitja III liiga 2. koha meeskondade mängu võitja v II liiga lõuna/lääs 12. koht Meistriliiga 2012 Esiliiga 2012 III liiga 2012 IV liiga 2012 http://www.jalgpall.ee/lprotocol.php?st=style_fp.css&proto_id=45193&b=II.E/N JK Sillamäe Kalev II 15:0 FC Velldoris http://www.jalgpall.ee/lprotocol.php?st=style_fp.css&proto_id=42717&b=II.E/N http://www.jalgpall.ee/attendance.php?b=II.e/n&year=2012 http://www.jalgpall.ee/lprotocol.php?st=style_fp.css&proto_id=45400&b=II.W/S http://www.jalgpall.ee/attendance.php?b=II.W/S&year=2012
Esiliiga 2012

Esiliiga 2012 on Eesti jalgpalli tugevuselt teine liiga Esiliiga 2012. aasta hooaeg. Kuna Meistriliiga 2011 viimase koha meeskond Lasnamäe FC Ajax ei täitnud Esiliiga litsentseerimistingimusi, siis jäi Esiliigasse nende asemele möödunud hooajal üleminekumängud kaotanud Pärnu Linnameeskond. Lasnamäe FC Ajax langes II liiga ida/põhi. Reeglid paremusjärjestuse määramiseks:1) punktid; 2) vähem loobumiskaotusi/tühistatud tulemusi; 3) võidud; 4) punktid omavahelistest mängudest; 5) väravate vahe omavahelistest mängudest; 6) väravate vahe; 7) löödud väravad; 8) võõrsil löödud väravad; 9) Fair Play punktid. (M) = Meister; (LV) = Langes liigast välja; (E) = Edutatud; (ÜV) = Üleminekumängude võitja. Hooaja lõpus osalevad 8. kohale jäänud võistkond üleminekumängudel II liiga piirkondades 2. kohale tulnud võistkondade omavaheliste mängude võitjaga. Üleminekumängude võitja mängib järgmisel hooajal Esiliigas ning kaotajad II liigas. Viljandi JK Tulevik võitis koondtulemusega 4:1. Viljandi JK Tulevik võitis koondtulemusega 3:2 ja tõusis Esiliigasse. Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu. 1 Mängija lõi 4 väravat. Meistriliiga 2012 II liiga 2012 III liiga 2012 IV liiga 2012 "Eesti 2015. a meistrivõistluste Premium ja Esiliiga juhend" (PDF). Eesti Jalgpalli Liit. 19. november 2014. Vaadatud 27. oktoober 2015. "Meistriliiga esimesel parimate valimisel edukad Zamogilnõi ja Morozov". Eesti Jalgpalli Liit. Vaadatud 5. aprill 2012. "Meistriliiga kuu parimad Prins ja Indermitte". Eesti Jalgpalli Liit. Vaadatud 3. august 2012. "Jalgpalli Meistriliiga augusti parimad olid Jagudin ja Terehhov". Eesti Jalgpalli Liit. Vaadatud 3. september 2012. "Esiliiga XXXII vooru eelvaated". Eesti Jalgpalli Liit. Vaadatud 2. oktoober 2012. "Meistriliiga oktoobri parimad on Kristal ja Beglarishvili". Eesti Jalgpalli Liit. Vaadatud 29. oktoober 2012.
III liiga 2012

III liiga 2012 on Eesti jalgpalli tugevuselt neljas liiga III liiga 2012. aasta hooaeg, mis jaguneb nelja tsooni - ida, põhi, lõuna ja lääs. Hooaja lõpus osalevad III liiga ida 11. koht ja IV liiga ida 2. koha meeskonnad III liiga idatsooni üleminekumängudel, kus kahe mängu kokkuvõtte võitja mängib tulevasel aastal III liiga 2013 ja kaotaja IV liiga 2013. III liiga ida 11. koht v IV liiga ida 2. koht IV liiga ida 2. koht v III liiga ida 11. koht Hooaja lõpus osalevad III liiga põhi 11. koht ja IV liiga põhi 2. koha meeskonnad III liiga põhjatsooni üleminekumängudel, kus kahe mängu kokkuvõtte võitja mängib tulevasel aastal III liiga 2013 ja kaotaja IV liiga 2013. III liiga põhi 11. koht v IV liiga põhi 2. koht IV liiga põhi 2. koht v III liiga põhi 11. koht Hooaja lõpus osalevad III liiga lõuna 11. koht ja IV liiga lõuna 2. koha meeskonnad III liiga lõunatsooni üleminekumängudel, kus kahe mängu kokkuvõtte võitja mängib tulevasel aastal III liiga 2013 ja kaotaja IV liiga 2013. III liiga lõuna 11. koht v IV liiga lõuna 2. koht IV liiga lõuna 2. koht v III liiga lõuna 11. koht Hooaja lõpus osalevad III liiga lääs 11. koht ja IV liiga lääs 2. koha meeskonnad III liiga läänetsooni üleminekumängudel, kus kahe mängu kokkuvõtte võitja mängib tulevasel aastal III liiga 2013 ja kaotaja IV liiga 2013. III liiga lääs 11. koht v IV liiga lääs 2. koht IV liiga lääs 2. koht v III liiga lääs 11. koht Meistriliiga 2012 Esiliiga 2012 II liiga 2012 IV liiga 2012
IV liiga 2012

IV liiga 2012 oli Eesti jalgpalli tugevuselt viienda liiga, IV liiga 2012. aasta hooaeg, mis jagunes nelja tsooni – ida, põhi, lõuna ja lääs. Meistriliiga 2012 Esiliiga 2012 II liiga 2012 III liiga 2012
Linnu Tee

Linnu Tee on eesti rokkansambel, mis tegutseb alates 1985. aastast. Bändi tuumiku moodustavad Indrek Patte (laulja), Raul Jaanson (kitarrist) ja Margus Kliimask (basskitarrist). Linnu Tee esitab valdavalt originaalloomingut, mille stiilimääratluseks on progressiivne rokk. "Linnu tee" (1989/1997) "Hard To Grow Up" (Hyper Records, 2010) "Sulanud aeg" (Hyper Records, 2015) Indrek Patte – laul, klahvpillid Raul Jaanson – kitarrid Toomas Vanem – kitarrid Margus Kliimask – basskitarr Tarvi Jaago – klahvpillid, flööt, löökriistad Harmo Kallaste – klahvpillid Jüri Mazurtshak – trummid, löökriistad Robert Jürjendal – kitarrid (2002–...) Igor Garšnek – klahvpillid (2002) Madis Lepasoo – klahvpillid (1985–1989) Endel Jõgi – kitarrid, klahvpillid (1986–1988) Aivar Oja – kitarrid (1991–1992) Paul Kikerpuu – basskitarr (1988) Raimond Vahter – trummid (1993–2000) Ivo Vanem – klahvpillid (1989–1991) Allan Mägi – basskitarr (1993–2000) Ardo Põder – trummid (1991–1993) Igor Garšnek, "Head (Linnu)teed!"/ Sirp, 30. aprill 2010 Koduleht Linnu Tee Facebookis
Vehklemine 2012. aasta suveolümpiamängudel

Vehklemine 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis toimus 28. juulist kuni 5. augustini. Võistlustel jagati välja 10 komplekti medaleid ja osa võttis 204 sportlast 44 riigist. Nii mehed kui naised võistlesid 5 alal. Meestel oli kavas epee individuaal- ja meeskonnavõistlus, floreti individuaalvõistlus ning espadroni individuaal- ja meeskonnavõistlus. Naistel oli kavas epee individuaalvõistlus, floreti individuaal- ja naiskonnavõistlus ning espadroni individuaal- ja naiskonnavõistlus. Vehklemise olümpiavõitjad selgusid ExCel Exhibition Centre'is. Finaal: 28. juuli Osavõtjaid: 38 Olümpiavõitja 2008: Maria Valentina Vezzali, Itaalia Ametlikud tulemused: Finaal Vehklemise ametlik koduleht Londoni OM-il FIE koduleht
Vettehüpped 2012. aasta suveolümpiamängudel

Vettehüpped 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis toimusid 29. juulist–11. augustini Londoni Veekeskuses. Võistlustel osales 136 sportlast 25 riigist ja välja jagati 8 komplekti medaleid. Londoni OM-i vettehüpete ametlik veebileht FINA koduleht
Andrew Garfield

Andrew Garfield (sündinud 20. augustil 1983 Los Angeleses) on USA ja Briti topeltkodakondsusega filminäitleja. Näitlejakarjääri alustas Garfield Briti televisioonis, astudes 2005. aastal üles noortedraamas "Sugar Rush" ja tehes 2007. aastal kaasa BBC sarjas "Doctor Who". Tema esimesed filmirollid olid filmides "Lions for Lambs", "The Imaginarium of Doctor Parnassus" ja "Boy A". Viimase eest sai Garfield 2008. aastal BAFTA televisiooniauhinna parima näitleja kategoorias. Laiema tuntuse saavutas Garfield 2010. aastal, kui kehastas Eduardo Saverini filmis "Sotsiaalvõrgustik" ("The Social Network"). Rolli eest nomineeriti ta Kuldgloobuse ning BAFTA auhindadele. Ta mängis nimitegelast 2012. aasta filmis "Imeline ämblikmees" ("The Amazing Spider-Man"). Garfield sündis Los Angeleses inglasest ema ja ameeriklasest isa peres. Tema perekond kolis Suurbritanniasse, kui Garfield oli kolmeaastane. Garfield on juut ja kasvas üles keskklassi perekonnas. Tema vanematele kuulus väike sisekujundusfirma; hiljem sai ta isast ujumisklubi treener ja ta ema töötab lasteaias. Tema vanem vend on arst. Garfield kasvas üles Surreys Inglismaal ning tegeles lapsepõlves võimlemise ja ujumisega. Esialgu oli tal kavas õppida äri, kuid 16-aastaselt hakkas teda huvitama näitlemine. 2004. aastal lõpetas Garfield Londoni Ülikooli kõne- ja näitekunsti kooli (Central School of Speech and Drama). Miles Fielder: "Andrew Garfield: The Sundance kid" The List, 1. november 2007. Rob Carnevale: "Lions For Lambs - Andrew Garfield interview" indieLONDON, kasutatud 17. juuli 2012. Anita Singh: "Andrew Garfield as Spider-Man: who is he?" The Telegraph, 2. juuli 2010. "Andrew Garfield’s Parents On How Their Son Is Handling Spider-Man Fame" Access Hollywood, 29. juuni 2012. Isabel Albiston: "Andrew Garfield: ready for take-off" The Telegraph, 27. oktoober 2007. Rebecca Louie: "Emma & Andrew's Amazing Adventure" USA Weekend, 21. juuni 2012.
Power-trio

Power-trio on levimuusikas ansambli kolmeisikuline koosseisu vorm, tavaliselt kitarr, bass (kontrabass) ja löökriistad (näit trummid), kus on loobutud rütmikitarrist või klahvpillidest, mida levinult kasutatakse saatepartii akordide ja harmoonia esitamiseks. Triole on teinekord lisaks laulja või lauljad. Vokaal-instrumentaalsetes power-triodes on tavaliselt esiplaanil bändi instrumentaalne pool, mitte ansambli laulja ega sõnad. The Jimi Hendrix Experience Muddy Watersi trio. Johnny Kidd & the Pirates Dr. Feelgood Blue Cheer Grand Funk Railroad Cream Rory Gallagheri bänd Clouds Atomic Rooster Soft Machine The Nice Emerson, Lake & Palmer Mountain Ramones Sex Pistols The Stooges Rush Genesis The James Gang Glass Harp Raven Budgie Triumph Blue Cheer Johnny Winter's Progressive Blues Experiment Motörhead The Minutemen West, Bruce and Laing The Jam The Police Zebra ZZ Top Robin Trower Band Thin Lizzy
Keller (perekonnanimi)

Keller on saksapärane perekonnanimi. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestus perekonnanimi Keller 169 inimesel (84 mehel ja 85 naisel). Perekonnanimede levikult oli Keller meeste puhul 1047. ja naiste puhul 1163. kohal. Artur Keller Christoph Keller Helen Adams Keller Jennifer Keller Julius Keller (Köller, Kõller) Reinier Cornelis Keller Vahur Keller Raul Keller Tegelasena: Joe Keller Keller (aadlisuguvõsa) https://www.stat.ee/public/apps/nimed/Keller[alaline kõdulink]
Stanisław Piłat

Stanisław Piłat (13. juuni 1909 Nowy Targ, Väike-Poola vojevoodkond – 10. mai 1993 Nowy Targ) oli Poola poksija. Piłat oli kuuekordne Poola meister raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1934–1939. Ta sai Poola meistrivõistlustel raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1933. aastal 2. koha. Piłat osales mõlemal Eesti ja Poola maavõistlusel poksis. Ta võitis oma kohtumise Paul Kõlu vastu 1938. aasta kevadel ning kaotas oma kohtumise Martin Linnamäe vastu 1938. aasta sügisel. Piłat osales raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Piłat osales raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale 4. koha saajale Josef Kopecekile (Tšehhoslovakkia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja, 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Erling Nilsenile (Norra) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 6. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1939), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Herbert Rungele (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 11. suveolümpiamängude poksivõistlus. Berliin 1936. Tulemused inglise keeles 4. Euroopa meistrivõistlused poksis. Budapest 1934. Tulemused inglise keeles 5. Euroopa meistrivõistlused poksis. Milano 1937. Tulemused inglise keeles 6. Euroopa meistrivõistlused poksis. Dublin 1939. Tulemused inglise keeles Stanisław Piłat veebisaidil Olympedia (inglise)
Juuremärk

Juuremärk ehk juurimismärk ehk radikaal on juurimist tähistav sümbol {\displaystyle {\sqrt {}}} või n {\displaystyle {\sqrt {n}}} . Abel, E. & L. Lepmann, 2010. Matemaatika mõisted gümnaasiumile (eesti-vene-eesti sõnastik). Tartu Ülikooli Kirjastus. 360 lk
Rucava piirkond

Rucava piirkond (läti Rucavas novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirnes lõunas Leeduga. Läti rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Rucava piirkonna elanikest lätlasi 90,48%, leedulasi 5,42%, venelasi 1,87% ja teistest rahvustest inimesi 2,23% Piirkond moodustati 2009. aastal Liepaja rajooni Dunika ja Rucava vallast. 2021. aastal liideti Rucava piirkond Lõuna-Kuramaa piirkonnaga. Läti statistika keskamet, vaadatud 15.06.2021. Iedzīvotāju reģistra statistika uz 01.01.2012. Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde. Piirkonna koduleht
Hambuline leheserv

Hambuline leheserv on teravatipuliste hammaste ja tömpide või kaarjate hambavahedega leheserv. apelsinipuu estragonpuju harilik hernes harilik kõrvits harilik nõiakold harilik varsakabi kare seanupp katapõõsas lillkapsas mägi-pajulill paiseleht Leht
Soft Machine

Soft Machine oli Canterburyst pärit inglise džässrokiansambel, mis oli nime saanud William S. Burroughsi romaani "Soft Machine" (1961) järgi.[viide?] See oli üks keskseid ansambleid 1960.–1970. aastate Canterbury muusika kogukonnas ning üks progressiivse roki ja džässroki žanri loojaid ja mõjutajaid.[viide?] Kuigi ansambel ei saavutanud suurt äriedu, peetakse Soft Machine'i "üheks mõjukamaks ansambliks oma ajastul ja kindlasti üheks mõjukamaks underground-bändiks". (Allmusic)
Vorstirohi

Vorstirohi on kas: aedmajoraani (Origanum majorana) botaaniline sünonüüm või hariliku pune (Origanum vulgare) rahvapärane nimetus.
Ojārs Vācietis

Ojārs Vācietis (13. november 1933 Trapene vald, Hopa piirkond – 28. november 1983 Riia) oli läti luuletaja. Ojārs Vācietis lõpetas 1952. aastal Gaujiena Keskkooli ja 1957. aastal Läti Riikliku Ülikooli läti keele ja kirjanduse eriala. Ta töötas ajalehe Literatūra un Māksla ja ajakirjade Liesma, Bērnība ja Draugs toimetustes ning Riia Filmistuudios toimetajana. Ojārs Vācietis tegeles ka tõlkimisega. Muuhulgas tõlkis ta vene keelest läti keelde Mihhail Bulgakovi romaani "Meister ja Margarita". "Sabad sõlmes" (läti keelest tõlkinud Ita Saks; 48-leheküljeline tavaformaadis ja pehmes köites lasteluuleraamat; Eesti Raamat 1971) "Venuse käed" (läti keelest tõlkinud Ita Saks; 43-leheküljeline tavaformaadis ja pehmes köites brošüür sarjast "Nõukogude luule"; Eesti Raamat 1971) Ojārs Vācietis (1933-1983) letonika.lv Ojārs Vācietis (1933–1983) Memoriālo muzeju apvienība
Kārlis Skalbe

Kārlis Skalbe (7. november (vkj 26. oktoober) 1879 Vecpiebalga vald – 14. aprill 1945 Stockholm) oli läti luuletaja, prosaist ja aktivist. Tema muinasjutu "Põhjaneitsi" järgi on loodud rokkooper "Põhjaneitsi". "Põhjaneitsi" (valik muinasjutte; läti keelest tõlkinud Mart Pukits; 181-leheküljeline tavaformaadis ja pehmes köites raamat; Eesti Kirjanduse Selts 1931) "Muinasjutte" (läti keelest tõlkinud Valli Helde; 166-leheküljeline suures formaadis ning kõvas köites raamat; Eesti Raamat 1981) "Muinasjutt vanemast pojast"; Tõlkinud Valli Helde; kogumikus "Isa, palun loe mulle" (lk 120-124); Kirjastus Ilo
Carlos Filipe Ximenes Belo

Carlos Filipe Ximenes Belo (sündinud 3. veebruaril 1948) on Ida-Timori katoliku vaimulik. 1996. aastal sai ta koos José Ramos-Hortaga Nobeli rahuauhinna rahuliku lahenduse leidmise eest Ida-Timori konfliktis.
Nicholas Murray Butler

Nicholas Murray Butler (2. aprill 1862 Elizabeth, New Jersey – 7. detsember 1947 New York) oli ameerika filosoof, diplomaat ja haridustegelane. Aastatel 1902–1945 oli ta Columbia ülikooli president. 1909 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia tegevliikmeks 1931 – Nobeli rahuauhind 1938 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks
Abhaasia vapp

Abhaasia vapp on Abhaasia Vabariigi vapp. Vapp kujutab endast kilpi, mis on vertikaalselt jagatud kaheks võrdseks pooleks – valgeks ja roheliseks. Ülejäänud elemendid vapil on kuldsed. Vapi alumises osas on kaheksaharuline täht. Ülemises osas on valgel ja rohelisel väljal veel kaks, väiksemat kaheksaharulist tähte. Vapi keskel on müütilisel ratsul Arašil lendava ja tähtede suunas vibu laskva ratsaniku figuur. See süžee on pärit abhaaside rahvuseeposest. Roheline värv vapil sümboliseerib noorust ja elu, valge vaimsust. Kaks väikest tähte vapi ülaosas sümboliseerivad kahe kultuurimaailma – Ida ja Lääne – ühtsust.
Maa ja rahvas

"Maa ja rahvas" on eesti kirjaniku Rudolf Sirge 1959. aastal ilmunud romaan, mis käsitleb 1940. aasta sündmuste kajastusi Eesti külaühiskonnas. Nõukogude okupatsiooni aegses Kodu-Eesti kirjanduses oli Sirge romaan esimene, mis käsitles muuhulgas ka küüditamist (lk 449-460). Rein Taagepera "Määravad hetked" Tartu: Ilmamaa, 2012, lk 372