laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Punta Arenase vald

Punta Arenase vald asub Tšiili lõunaosas Magalhãesi ja Tšiili Antarktika piirkonna Magalhãesi provintsis. Suurem osa elanikest elab halduskeskuseks olevas Punta Arenase linnas ja selle naaberasulates. Comuna de Punta Arenas – põhjalik ülevaade (hispaania keeles)
Harilik vesitäht

Harilik vesitäht (Callitriche cophocarpa) on vesitäheliste (süsteem APG II järgi teeleheliste) sugukonda vesitähe perekonda kuuluv üheaastane veetaim. Taime vars on 4–30 cm pikk. Taime vili on ümar, diameetriga 1,0–1,5 cm. Taimele on omane heterofüllia: veesisesed lehed on lineaalsed, ujulehed aga laiemad, rombi- või ellipsikujulised. Harilik vesitäht on igihaljas. Õitseb maist septembrini. Eestis esineb teda hajusalt[viide?]. Ta kasvab seisuveelistes mageveekogudes, tihti näiteks ajutistes lompides.  Harilik vesitäht – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Harilik vesitäht andmebaasis eElurikkus
Ahtalehine hundinui

Ahtalehine hundinui (Typha angustifolia) on hundinuialiste sugukonda kuuluv mitmeaastane veetaim. Ahtalehine hundinui kasvab parasvöötmes ja eelistab märgi toiteaineterikkaid kasvukohti. Taim on introdutseeritud ka Põhja-Ameerikasse. Taim sarnaneb väga samasse perekonda kuuluva laialehise hundinuiaga (Typha latifolium). Ahtalehise hundinuia vars on 150–300 cm pikk, lehtede laius kuni 1,2 cm (laialehisel 1,5–3,5 cm). Taim on ühekojaline ja moodustab tõlviku (nuia). Eestis esineb teda hajusalt. Ahtalehine hundinui andmebaasis eElurikkus
Strenči

Strenči (saksa keeles Stackeln) on linn Lätis Vidzemes Valmiera piirkonnas. Asub Koiva jõe ääres. Linna põhjaosa asub Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal, lõunaosa Ziemeļgauja kaitstaval maastikul. Looduskaitse all on Vana tamm ja Strenči Suur pärn. Uuel linnakalmistul asub mälestusmärk Teises maailmasõjas hukkunud Nõukogude sõdurite ühishaual. Strenči kohale tekkis asustus XVII sajandil, mil avati Peterburi–Riia postimaantee. Aastal 1889 avati Riia ja Pihkva vahelisel raudteel Stackelni raudteejaam, tänapäevane Strenči raudteejaam Valga–Riia raudteeliinil. Aastal 1905 sai Strenčist alev. Aastal 1899 hakati Liivimaa rüütelkonna eestvedamisel raudtee ja maantee vahelisele metsasele alale ehitama Liivimaa kubermangu psühhoneuroloogiahaiglat, mis valmides (1907) oli üks oma aja moodsamaid. Ka luteri kirik valmis 1907. aastal. Eesti vabadussõja ajal toimusid alevi all ägedad lahingud Eesti soomusronglaste ja Punaarmee sõdurite vahel. Strenči lähedal asub seal langenud Eesti soomusrongide divisjoni ülemale kapten Anton Irvele püstitatud mälestusmärk. Linn 1928. aastast. 1941. aastal hukkasid Nõukogude repressiivorganid sarnaselt Kuressaare massimõrvaga ilma õigusliku aluseta 24 linna elanikku. 1943. aastal hukkasid Saksa okupatsioonivõimud kõik psühhoneuroloogiahaigla patsiendid. 1949. aastast küüditati 20 linna elanikku. 2009. aastani kuulus Valka rajooni. Aastatel 2009–2021 oli linn Strenči piirkonna keskus. Psühhoneuroloogiahaigla Koiva jõgi linna all Luteri kirik Anton Irve mälestussammas Reģionu, novadu, pilsētu un pagastu kopējā un sauszemes platība gada sākumā, vaadatud 31.07.2024. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики LELB Enciklopēdija Latvijas pilsētas. Rīga, 1999. Linna tutvustav veebisait
Armastus kolme apelsini vastu (ooper)

"Armastus kolme apelsini vastu" (vene keeles "Любовь к трём апельсинам") on Sergei Prokofjevi ooper. Ooper on kirjutatud aastal 1919 ja selle libreto põhineb Carlo Gozzi näidendil "Armastus kolme apelsini vastu". Libreto kohandasid Prokofjev ja Vera Janacopoulos Gozzi näidendist, mille tõlkis Vsevolod Meyerhold. Absurdne, commedia dell'arte stiilis lugu jutustab noorest printsist, kellel lasub õela nõia pandud needus. Ta on suremas ravimatusse hüpohondriasse. Et ellu jääda, on ta sunnitud rändama kaugele maale otsima kolme võluapelsini, mille sees on printsessid. Adaptatsioonis on kaasajastatud commedia dell'arte mõjusid ja üsna suur annus sürrealismi. "Armastus kolme apelsini vastu" on Prokofjevi ooperitest kõige esitatum ja kuulub paljude ooperistuudiote püsirepertuaari. Ooper esietendus Chicagos 30. detsembril 1921 ja seda juhatas Prokofjev ise. Esietendusel esitati ooperit prantsuse keeles pealkirjaga "L'amour des trois oranges". Ooperi kõige tuntum number on "Marss". Seda on kasutanud ka CBS-i seriaalis "The FBI in Peace and War" (1944–1958). Prints (tenor) Padakuningas (bass) Truffaldino (tenor) Tchelio (bass) Fata Morgana (sopran) Leandre (bass-bariton) Clarissa (metsosopran) Smeraldina (metsosopran) Farfarello (bariton) Creonte (bass) Ninetta (sopran) Linetta (metsosopran) Nicoletta (sopran)
Luigelill

Luigelill (Butomus umbellatus) on luigelilleliste sugukonda luigelille perekonda kuuluv mitmeaastane veetaim, oma sugukonna ainus liik. Luigelill on pärit Euraasiast, kus tema levila ulatub Arktikasse, aga mägedes ainult 1 km kõrgusele. Eestis kasvab ta hajusalt. Ta kasvab seisva või aeglaselt liikuva veega veekogu kaldal kuni 3 m sügavusel vees. Põhja-Ameerikasse viidi ta ilutaimena, aga muutus Suure järvistu kandis invasiivseks liigiks. Seevastu Iisraelis on ta võetud looduskaitse alla, sest teda ohustab elukohtade kadumine. Taim on helofüüt. See tähendab, et tema varre ja lehtede alumine osa on kevadest sügiseni vee sees, aga sügisel tema maapinnast kõrgemal olev osa sureb ja taim talvitub risoomis. Taimevars on 60...300 cm pikk. Tal on kuni meetripikkused või pikemadki lineaalsed terava tipuga lehed, mis on kolmnurkse läbilõikega ja kasvavad tavaliselt 1,5–2 cm paksusest risoomist välja kahes reas. Lehed on sileda serva ja paralleelsete leheroodudega. Õievarrel lehti ei ole. Õievarred kasvavad samuti risoomist välja. Ühest risoomist võib kasvada mitugi õievart, mis sel juhul on üksteisest 4–7 cm kaugusel. Õievarred on silindrikujulised. Roosakasvalgete õite läbimõõt on kuni 2,5 cm ja nad moodustavad sarika. Õied on mõlemasoolised ja neil on 3 kroonlehe moodi tupplehte. Tolmukaid on 9, neist 6 välimist ja 3 sisemist. Luigelill on võimeline isetolmlemiseks, aga sellele eelneb protandria, mis taimeriigis tähendab tolmukate valmimist enne emakat. Kõigepealt valmivad äärmised tolmukad, seejärel sisemised. Tolmukad on suunatud alguses üles, pärast kõrvale. Pärast seda, kui tolmuterad on tuulde lastud, valmib ka emakas. Selleks kasvavad viljalehed võrreldes õitsemise algusega poole suuremaks. Kui selleks hetkeks on veel tolmukapeadesse tolmuterasid jäänud, siis on võimalik isetolmlemine. Luigelille õied meelitavad ligi mitmesuguseid putukaid, näiteks kiletiivalisi, kärbseid ja põrnikaid. Neid meelitab ligi ohter nektar. Meenäärmed ehk nektaariumid asuvad viljalehtede alaosade vahelistes pragudes, kust nektaritilgad välja imbuvad. Nektar sisaldab palju suhkrut ja seda leidub ka taimemahlas, mida eraldab emakasuue, nii et emakasuudmed toimivad täiendavate meenäärmetena. Luigelill on ka meetaim. Luigelill on peamiselt putuktolmleja, kuigi võimalik on ka tuultolmlemine. Viljalehti on 6–9 ja need on alusel kergelt kokku kasvanud. Küpsena on nad munajad ja nende kohal on vastupidav emakakael. Sigimikud on arvukad ja asuvad hajusalt kõikjal viljalehe sisepinnal, kuid mitte selle keskrool ega servadel. Luigelille vili on kukkurvili. Selle seemnetel puudub endosperm. Taim suudab paljuneda ka vegetatiivselt. Risoomile tekivad pungad, millest võivad välja kasvada külgharud ja neist omakorda tekkida uued risoomid. Viimased kaotavad emataimega suhteliselt kergesti kontakti ja muutuvad täiesti iseseisvaiks taimedeks. Luigelille jäme ja tärkliserikas risoom on küpsetatult söödav, näiteks süüakse luigelillerisoomi Venemaal. Tema lehtedest tehakse matte ja teisi punutisi. Harilik luigelill andmebaasis eElurikkus
Konrad Gesner

Konrad Gesner (kasutatud ka nimekujusid Conrad Gessner, Conrad Geßner, Conrad von Gesner, Conradus Gesnerus; 6. märts 1516 – 13. detsember 1565) oli Šveitsi loodusteadlane, arst ja bibliograaf. Tema kolmeköiteline teos "Historiae Animalium" (1551–1558) pani aluse tänapäevasele (teaduslikule) zooloogiale. Tema järgi on nimetatud taimeperekond Gesneria (kuulub Gesneriaceae sugukonda).
Vangaži

Vangaži (läti) on linn Lätis Ropaži piirkonnas. Linna lääneosa jääb Garkalne metsade kaitsealale. Vangaži mõisa (Vangasch) mainiti esimest korda 17. sajandil. Tol ajajärgul eksisteerisid Allaži kihelkond ja Vangaži kihelkond ühtse Allaži-Vangaži kihelkonnana (Allasch-Wangasch). Aastail 1780–1789 ehitati Vangažisse oma kirik. Aastal 1816 avati mõisa juures vaske töötlev manufaktuur. Aastal 1914 ehitati selle asemele paberivabrik. Aastal 1889 hakkasid Valga-Riia raudteel tänapäeva Vangaži raudteejaamas peatuma rongid. Raudteejaama juures hakkas tegutsema klaasitööstus. Aastal 1935 valmis Vangaži kiriku uus hoone. Aastal 1955 hakati Vangaži juures kaevandama kruusa ja liiva. Aastal 1957 hakkas sealsete karjääride toodangut kasutama lähedalasuv Garkalne raudbetoonelementide tehas. Tehase juurde tekkis Oktoobri küla (Oktobra ciemats) nime kandev töölisasula, mis ühendati hiljem Vangažiga. Linn aastast 1991. 2009. aastani asus Riia rajoonis ja 2021. aastani Inčukalnsi piirkonnas. Vangaži kirik Vaade Vangažile, 1790 Vangaži (saksa keeles Wangasch) kirik, 1801. Johann Christoph Brotze Reģionu, novadu, pilsētu un pagastu kopējā un sauszemes platība gada sākumā, Reģionu, novadu, pilsētu un pagastu kopējā un sauszemes platība gada sākumā, vaadatud 30.07.2024. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Vidzemes draudžu hronikas. 1. daļa. Rīga: Valsts arhīvs, 1925, lk 335. Linna koduleht
Sergei Prokofjev

Sergei Prokofjev (vene Сергей Сергеевич Прокофьев; 23./27. aprill 1891 Sonzovka mõis Jekaterinoslavi lähedal Ukrainas – 5. märts 1953 Moskva) oli vene helilooja, kes on tuntud omapärase muusikalise stiili poolest. Prokofjev õppis Peterburi Konservatooriumis komponeerimist, klaverit ja orkestrijuhtimist. Muuhulgas oli tema õpetajaks ka Nikolai Rimski-Korsakov, kes andis talle kompositsiooni- ja orkestratsioonitunde. 1918 emigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse. Elas ka Pariisis, kuid tuli Nõukogude Liitu tagasi 1936. aastal. Tema tuntumate teoste seas on ooperid "Sõda ja rahu", "Armastus kolme apelsini vastu", ballett "Romeo ja Julia" ning sümfooniline jutustus "Petja ja hunt" lugejale ja sümfooniaorkestrile. Ta on kirjutanud 7 sümfooniat. Samuti on ta kirjutanud 5 klaverikontserti, neist neljas on kirjutatud vaid vasakule käele. Selle teose tellis heliloojalt sõjas parema käe kaotanud pianist Paul Wittgenstein. Teost ta siiski ei esitanud, kuna polevat Prokofjevi muusikast mõistnud ainsatki nooti. Prokofjev suri samal päeval kui Jossif Stalin. Ta on maetud Novodevitšje kalmistule. 1944 – Vene NFSV teeneline kunstitegelane Ta oli viie Stalini preemia laureaat. Larissa Danko, "Sergei Prokofjev 1891–1953. Lühike ülevaade elust ja loomingust". Vene keelest tõlkinud Laine Kukk. Eesti Raamat, Tallinn 1969, 112 lk
Snežnogorsk

Snežnogorsk on kinnine linn Venemaa Murmanski oblastis. Asub Koola lahe ääres, 8 km Poljarnõist lääne pool. Rajati 1970. aastal. Nõukogude ajal kandis nime Vjužnõi (Вьюжный) ja Murmansk-60. Linnas asub aatomiallveelaevade remondi ja utiliseerimisega tegelev tehas "Nerpa". Q126683464 http://www.snegadm.ru/
Vidjajevo

Vidjajevo on kinnine asula Venemaa Murmanski oblastis. Asub Koola poolsaare põhjaosas. Moodustab linnaringkonna, kuigi on maa-asula. Asulas asub allveelaevade baas. Ura lahe ääres asuv Vidjajevo rajati 1958. aastal ja kandis algselt nime Uritsa (Урица). Praegune nimi on aastast 1964. Vidjajevo koduleht Vidjajevo linnaringkond Murmanski oblasti kodulehel Vidjajevo kaart
Dziecinów

Dziecinów on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Otwocki maakonnas Sobienie-Jeziory vallas. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/071412917072-0687706?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 5.10.2022.
Egiptuse mau

Egiptuse mau on kassitõug. See tõug on lühikarvaline ja suhteliselt väikest kasvu. Mau on üks vähestest kodukassi tõugudest, mille karvastik on täpiline. Tema tagajalad on esijalgadest veidi pikemad, mis võimaldab tal liikuda kiiremini kui teised kassitõud.
Tupolev Tu-154

Tupolev Tu-154 on kolmemootoriline keskmaa-reaktiivreisilennuk. Tu-154 konstrueeriti NSV Liidu Aerofloti tellimusel põhiliselt keskmaareisilennukiks, mis asendaks An-10, Il-18 ja Tu-104 tüüpi lennukeid. Esmalend toimus 4. oktoobril 1968, lennuliinidel hakati Tu-154 kasutama alates 1972. aastast. Hiljem töötati lennukist välja mitu täiustatud varianti, millest edukamateks kujunesid Tu-154B ja Tu-154M. Viimasel kasutati senistest Kuznetsov NK-8 mootoritest ökonoomsemaid Solovjov D-30 mootoreid ning seda versiooni ehitati kuni 2006. aastani. Kokku on tehtud 1026 Tu-154. Tu-154 põhikasutajaks oli Aeroflot, kuid lennukit eksporditi ka mitmesse sotsialismimaasse, näiteks Bulgaariasse, Kuubasse, Ungarisse jne. Mingi aeg oli Tu-154 SRÜ lennunduses tõeline tööhobune, mis pidi teenindama suurt osa liinilendudest. Ka väljaspool SRÜ-d on Tu-154 vähesel määral veel kasutusel.
Seda

Seda (läti) (eesti keeles ka Säde) on linn Lätis Valmiera piirkonnas. Linn asub soisel maastikul, asudes 50–55 meetrit üle merepinna. Seda asub Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal. Seda on turbatootmislinn. Enamik linnast on planeeritud ja ehitatud stalinistlikus stiilis ning kujutab endast arhitektuurilist tervikut, mis on Lätis ainulaadne. Linn sarnaneb Kohtla-Järve Sompa linnaosaga. Turbavabrik rajati sinna aastal 1953 ja linnak selle juurde aastal 1954. Aastal 1961 sai Sedast alev. Linn aastast 1991. Aastani 2009 kuulus Valka rajooni. Samal aastal olid 63,6% linna elanikest venelased, 18,2% – lätlased, 10,4% aga valgevenelased. Linna lähistel asub Seda raudteepeatus. Linnast põhjas laiub enam kui 7000 hektaril Seda soo. Õigeusu kirik Koolimaja Kultuurimaja Stalinistlikus stiilis majad Reģionu, novadu, pilsētu un pagastu kopējā un sauszemes platība gada sākumā, vaadatud 30.07.2024. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. http://www.vietas.lv/index.php?p=11&id=8095 PMLP Iedzīvotāju reģistra statistika par 2008. gadu Dokumentaalfilm linna kohta (läti keeles)
Ookerkass

Ookerkass (inglise keeles ocicat) on kodukassi tõug. Leoparditähniline ookerkass näeb välja nagu miniatuurne metskass. Nimetuse on ta saanud sarnasuse tõttu kauge metsiku esivanema otselotiga. Esimene ookerkass sündis USA-s Michigani osariigis 1964. aastal. Siiami kasside aretamisega tegelev Virginia Daly ristas siiami ja abessiinia-siiami tõu, et saada tähnilist kassi. Nii saadigi kreemi karva kuldsete tähnidega kassipoeg, kelle kasukas sarnanes metskassi otseloti omaga. See kassipoeg, kes hiljem küll kastreeriti ja maha müüdi, ristiti nimega Tonga ning teda peetakse oma tõu esiisaks. Tõukassiaretajad töötasid välja ookerkassi aretusprogrammi. Ookerkass on segu abessiinia, siiami, ameerika lühikarvaliste ja veel paarist tähnilisest tõust. 1987. aastal registreeriti kassitõug Ühendriikides ja hiljem ka teistes riikides. Ookerkass on suurt kasvu ja tugeva kehaehitusega. Keha ja saba on ühtlaselt tähnilised, käppadel rõngakesed, kaelal "lahtine kaelus". Kassi kõrvad on suured ja tugevad, mandlikujulised silmad kas kullakarva, rohelised või taevasinised. Ookerkass on mänguhimuline, väga kiinduv ja lahkeloomuline. Teda kutsutakse ka "kasskoeraks", kuna ta käitub sageli koera kombel: toob palli, reageerib nimele ning käib omanikule "pai tegemas" nagu koer. Ta talub hästi reisimist ja harjub kiiresti uue elupaigaga. Eesti leidub ookerkasse 2001. aasta suvest.
Kovdor

Kovdor on linn Venemaal Murmanski oblastis, Kovdori rajooni keskus.
Sljuda

Sljuda (vene 'vilk') on endine asula (посёлок) Venemaa Murmanski oblasti Kovdori rajoonis. Asustatud hooajaliselt. Sljuda rajati 1938. aastal tolleaegse Nõukogude-Soome piiri vahetusse lähedusse (Nõukogude poolele).
Rikolatva

Rikolatva on kaevandusalev Venemaa Murmanski oblasti Kovdori rajoonis. Rajatud 1939. aastal. Rikolatvas asub muskoviidikaevandus.
Poljarnõje Zori

Poljarnõje Zori on linn Venemaa Murmanski oblastis. Rajatud seoses Koola AEJ ehitusega. Linna staatus 1991. aastast.
Klahvpillid

Klahvpillid on muusikainstrumendid, mida mängitakse klaviatuuri ehk klahvistiku abil. Klahvpillidel on heli tekitajateks keeled (kordofonidel), õhusammas (aerofonidel), kogu instrumendi võnkumine (idiofonidel) või tekitatakse heli elektrooniliselt (elektrofonidel). Klahvpillide liigitus heliallika järgi: kordofonid (klahvkeelpillid) – klaver, tšembalo ehk klavessiin, klavikord, rataslüüra aerofonid (klahvpuhkpillid) – orel, harmoonium, akordion, kontsertiina idiofonid – tšelesta, kariljon (kellakoda) elektrofonid – elektriorel, süntesaator, mellotron Klahvpillide loend
Kirovsk (Murmanski oblast)

Kirovsk on linn Venemaa Murmanski oblastis. Asutatud 1929. aastal. Kuni 1934. aastani kandis nime Hibinogorsk. Kirovsk on linnaringkonna keskus, mille pindala on 3600 km² ja kuhu kuuluvad veel asulad Koašva, Oktjabrski ja Titan.
Alakurtti

Alakurtti on küla Venemaa Murmanski oblastis Kandalakša rajoonis, Alakurtti külaasunduse keskus. Kuulus enne Teist maailmasõda Soomele. Talvesõja järel läks Nõukogude Liidule Karjala-Soome NSV koosseisu. Murmanski oblastisse kuulub 1953. aastast alates. Alakurttis asub sõjaväebaas, kus paiknevad 194. raadiotehniline polk ja 6. õhuarmee 85. üksik helikopteripolk. Alakurttis on ajateenistuses olnud Priit Pullerits. Priit Pullerits "Kuidas ma tapvat raketti tulistasin", Arter, 18. jaanuar 2020
Peipsi siig

Peipsi siig ehk ihes (Coregonus lavaretus maraenoides) on lõhelaste sugukonda kuuluva merisiia alamliik. Peipsi siig on merisiiast veidi jässakam. Nagu nimigi ütleb, pärineb kala mandrijääst (pärast viimast jääaega) vabanenud Peipsi-Pihkva järvest. Teda on edukalt introdutseeritud mitmes Aasia järves (näiteks Sevani järv), Eestis pole ta teistesse veekogudesse lastuna enamasti järglasi andnud. Algupärases levilas on ta nüüdseks säilinud vaid Peipsi järve põhjaosas, kus üldine eutrofeerumine ja hapnikutingimused on mõneti paremad. Eesti kalade süstemaatiline nimestik Peipsi tint
Highland Park

Highland Park on linn Ameerika Ühendriikides Michigani osariigis Wayne'i maakonnas. Asub Detroiti linna keskel, kagus on lühike lõik ühist piiri Hamtramcki linnaga. 1930. aastal elas linnas 52 959 inimest, hiljem on elanike arv vähenenud. Highland Park oli autotööstuse keskus. Seal asus suur Fordi autotehas, kus 1913. aastal lasti käiku esimene konveier. 2000. aastal oli linna elanike arv 16 746 ning 93,44% linnaelanikest olid afroameeriklased. 1970. aastateni oli linn tiheda haljastusega, kuid siis tuli suur osa linnas kasvanud jalakatest haigestumise tõttu maha võtta. Highland Parki koduleht
Peipsi tint

Peipsi tint ehk tint (Osmerus eperlanus morfa spirinchus) on tintlaste sugukonda kuuluv meritindi morfa (vorm). Välisehituselt meenutab suuresti meritinti, kuid on sellest palju väiksem (kääbusvorm). Kalade keha on sale, enamasti hallikaskollakas, suu suhteliselt suur. Peipsi tint on levinud mitmes Läänemere valgla veekogus (Eesti veekogudest on püsiv populatsioon Peipsi järves) ja mõnedes Petšora ja Volga jõe valgla järvedes. Enamasti koeb kala vaid ühe korra elus, vähesed pikemaealised ka mitu korda. tindimõrd Eesti kalade süstemaatiline nimestik Peipsi tindi arvukus kahanes enneolematult väikseks, Postimees, 17. november 2010
Kildinstroi

Kildinstroi on alev Venemaa Murmanski oblasti Kola rajoonis. Asula on rajatud 1936. aastal, alevi staatuse sai 1937. aastal.
Lovozero

Lovozero on küla Venemaa Murmanski oblastis, Lovozero rajooni keskus.
Mazsalaca

Mazsalaca (läti) (ka Väike-Salatsi, saksa keeles Salisburg, liivi keeles Piški Salats) on linn Lätis Valmiera piirkonnas. Looduskaitse all on Mazsalaca tamm ümbermõõduga 4,05 meetrit, Mazsalaca kalmistu mänd ümbermõõduga 1,3 meetrit, künnapuu ümbermõõduga 5,2 meetrit, Vilkači mänd ümbermõõduga 1,54 meetrit, Šķesteri pajud, Valtenbergi mõisapargi palsamnulg ümbermõõduga 2,03 meetrit, Valtenbergi mõisapargi kask ümbermõõduga 3,05 meetrit, Valtenbergi mõisapargi pärn ümbermõõduga 3,65 meetrit, Valtenbergi tamm ümbermõõduga 4,85 meetrit ja pärnad ning saar Parka iela alleel (looduskaitse all on ka allee tervikuna). Linna lääneosa jääb Salatsi oru loodusparki. Riikliku tähtsusega muinsusmälestistest asuvad linnas Valtenbergi mõisakompleks, lisaks peahoonele veel ait, tall ja pargipaviljon. Samuti on kaitse all Väike-Salatsi kiriku orel ja altar. Muinasajal kuulus piirkond liivlaste Metsapoole maakonda. Linna lähedal asus liivlaste Mazsalaca muinaslinnus. Aastal 1528 rajati Valtenbergi mõis, aastal 1533 on esimest korda kirjalikult mainitud sealset kirikut. Aastal 1697 uuendati kuningas Karl XI käsul kirikut, aga aastal 1890 ehitati selle asemele uus. Asula hakkas arenema aastal 1861, mil toonane Mazsalaca mõisa omanik Arnold Julius von Vietinghoff (1833–1918), 1887. aastast Vietinghoff-Riesch, lubas sellele alale maju ehitada, ka valmis umbkaudu tollasel ajal esimene üle Salatsi jõe viiv sild. Aastaks 1918 oli Mazsalacast saanud 1100 elanikuga alev. Linn aastast 1928. 2009. aastani kuulus Valmiera rajooni. Linna läbis varem laiarööpmeline Tallinn–Pärnu–Mõisaküla–Riia raudteeliin. Mazsalaca raudteejaamani liiklesid reisirongid 1990. aastate keskpaigani, amortiseerunud raudtee likvideeriti 2005. aastal. Aastail 2009–2021 asus seal Mazsalaca piirkonna keskus. Väike-Salatsi vasallilinnus Liivimaa kubermangu Volmari kreisi Mazsalaca kihelkond Reģionu, novadu, pilsētu un pagastu kopējā un sauszemes platība gada sākumā, vaadatud 31.07.2024. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts, vaadatud 29.01 2024  Mazsalaca – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Dolorese jõgi

Dolores on jõgi Põhja-Ameerika lääneosas. Algab Kaljumäestikust. Voolab valdavalt loodesse ja põhja. Suubub vasakult Coloradosse. Jõgi on umbes 400 km pikk.
Hamtramck

Hamtramck on linn Ameerika Ühendriikides Michigani osariigis Wayne'i maakonnas. Asub Detroiti linna keskel, loodes on lühike lõik ühist piiri Highland Parki linnaga. 53,6% linnaelanikest olid 2010. aastal Euroopa päritolu, 19,3% afroameeriklased. Linn sai nime Prantsuse sõduri Jean François Hamtramcki järgi. Hamtramcki koduleht