laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Viiruste loend

Viiruste loend loetleb viirusi. Arvutiviiruste kohta vaata Arvutiviiruste loend. Siia nimekirja palume kanda viiruste liike, perekondi jne. Bioloogia üldmõisted palume kanda bioloogia mõistete loendisse, viroloogia mõisted mikrobioloogia mõistete loendisse. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y adenoviirused (A, B, C, D, E, F) Adenoviridae, sugukond A-hepatiidi viirus alfaviirus (Alphavirus), perekond Arenaviridae, sugukond Asfarviridae, sugukond Asfivirus, sgk Asfarviridae astroviirus Astroviridae, sugukond A-tüüpi gripiviirus A-tüüpi gripiviirus (perekond) A-tüüpi gripiviiruse alatüüp H5N1 bakuloviirused (Baciloviridae), sugukond Barmah Foresti loend, sgk Togaviridae B-hepatiidi viirus Bornaviridae B-tüüpi gripiviirus Bunyaviridae Caliciviridae C-hepatiidi viirus Chikungunya viirus, sgk Togaviridae Coronaviridae Coxsackie viirus C-tüüpi gripiviirus D-hepatiidi viirus Ebola viirus, sgk Filoviridae Ebolavirus, perekond, sgk Filoviridae E-hepatiidi viirus Echo-viirus Enteroviirus Epsteini-Barri viirus F-hepatiidi viirus Filoviridae Flaviviridae, sugukond G-hepatiidi viirus gripiviirused HCV H-hepatiidi viirus Hepadnaviridae Herpesviirused (6, 7, 8)]] Herpesviridae HIV-1 HIV-2 influentsaviirus inimese papilloomiviirus inimese T-lümfotroopne viirus 2 Iridoviridae, sugukond kasside koronaviirus, sgk Coronaviridae kasside leukeemiaviirus, sgk Retroviridae koroonaviirus küüslaugu mosaiikviirus Leetriviirus, sgk Paramyxoviridae Lymphocryptovirus, perekond, sgk Herpesviridae Lääne-Niiluse viirus Marburgi viirus Marburgvirus, perekond, sgk filoviirused Mayaro viirus, sgk Togaviridae Merkeli raku polüoomiviirus MERS-CoV Morbillivirus, perekond, sgk Paramyxoviridae mumpsi viirus müksoviirused noroviirus (Norovirus), perekond, sgk Caliciviridae Norwalki viirus Orthomyxoviridae Orthoretrovirinae, alamsugukond, sgk Retroviridae Pandoravirus, perekond papilloomiviirused Papovaviridae parainfluentsaviirus 1 parainfluentsaviirus 3 Paramyxoviridae parvoviirus B19 Parvoviridae Picornaviridae Pithovirus sibericum, perekond Pithovirus poksviirused Poxviridae polioviirus polüoomiviirus puukentsefaliidi viirus, sgk Flavoviridae Reoviridae respiraator-süntsütiaalviirus retroviirused Retroviridae Rhabdoviridae rinoviirused (Rhinovirus), sgk Picornaviridae Ross Riveri viirus, sgk Togaviridae rotaviirus Semliki metsa viirus, sgk Togaviridae sigade Aafrika katku viirus, sgk Asfarviridae Sendai viirus Sindbis viirus, sgk Togaviridae spumaviirus SV40, sgk Polyomaviridae Zika viirus, sgk Flaviviridae Togaviridae, sugukond tsütomegaloviirus (Cytomegalovirus), perekond, sgk herpesviirused Uukuniemi viirus vaktsiinia viirus varicella-zoster-viirus veiste leukeemia viirus, sgk Retroviridae
Deani-Starki aparaat

Dean-Starki aparaat on laboratoorne seade, mida kasutatakse keemialaborites vedelikust või vedelike segust vee (vahel ka mõne muu vedeliku) väljaajamiseks tagasikeetmise põhimõttel. Selle seadme leiutasid E. W. Dean [di:n] ja D. D. Stark [štark] 1920. aastal selleks, et määrata vee sisaldust naftasaadustes. Uuritavas naftasaaduses sisalduv vesi destilleeritakse koos lisatud lahustiga (dimetüülbenseen, ligroiin, bensiini raskem fraktsioon) gradueeritud veekogujasse. Parempoolsel skeemil on Dean-Starki aparaadi põhimõtteline ehitus, kus 1 – magnetsegaja, 2 –destillatsiooni (reaktsiooni) kolb, 3 – deflegmaator, 4 – termomeeter, 5 – püstjahuti, 6 ja 7 – jahutusvee sisse- ja väljavool, 8 – veekoguja, 9 – kraan, 10 – vastuvõtja. Siin kujutatud seade võimaldab kasutada veega mittesegunevaid solvente, mille tihedus on vee tihedusest väiksem. Sellistel tingimustel tagasikeetmise režiimis moodustab solvent veekogujas ülemise kihi vee kohal ja hakkab destillatsioonikolbi tagasi valguma. Dean-Starki seadet saab kasutada sünteesi käigus moodustuva vee pidevaks väljaajamiseks tagasikeetmise režiimis; näiteks esterdamisel saab sel viisil ka reaktsiooni tasakaalu vajalikus suunas nihutada. Teine kasutusala on aseotroopne destillatsioon; enamasti solventide kuivatamiseks veega aseotroopi moodustava lisandiga. Destillatsioon Tagasijooks Aseotroopne destillatsioon
Riigivolikogu 42. valimisringkond

Riigivolikogu 42. valimisringkond asus Saaremaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Torgu, Salme, Kuressaare ja Ruhnu vald ning Kuressaare linn. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8353 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Aleksander Jõeäär ja Johannes Perens (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 2337 ja 4255 häält, seega valiti 42. valimisringkonnast Riigivolikogusse Johannes Perens. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Aleksander Jõeäär, vastaskandidaat Johannes Perens.
Riigivolikogu 48. valimisringkond

Riigivolikogu 48. valimisringkond asus Tartumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Avinurme, Lohusuu, Torma ja Kasepää vald ja Mustvee linn. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 9357 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid August Jürman (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), Ferdinand-Robert Kada, Georg-Reinhold Paas ja Heinrich Sarapuu, kes said vastavalt 2036, 1371, 1758 ja 1196 häält, seega valiti 48. valimisringkonnast Riigivolikogusse August Jürman. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Valentin Volkov, vastaskandidaat Georg-Reinhold Paas.
Riigivolikogu 49. valimisringkond

Riigivolikogu 49. valimisringkond asus Tartumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Voore, Saare, Pala, Alatskivi ja Peipsiääre vald ning Kallaste linn. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 9371 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Ernst Haabpiht (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Arnold-Aleksander Kerem, kes said vastavalt 4004 ja 1809 häält, seega valiti 49. valimisringkonnast Riigivolikogusse Ernst Haabpiht. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Paul Keerdo, vastaskandidaat Elmar Lani.
Riigivolikogu 50. valimisringkond

Riigivolikogu 50. valimisringkond asus Tartumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Kuremaa, Kaarepere, Kudina, Saadjärve, Äksi ja Laeva. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8657 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Elmar Järviste, Johannes Sikkar, Märt Sõrra (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Eduard-Adolf Vau, kes said vastavalt 336, 1918, 2329 ja 801 häält, seega valiti 50. valimisringkonnast Riigivolikogusse Märt Sõrra. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Jaan Tross, vastaskandidaat Johannes Sikkar.
Riigivolikogu 51. valimisringkond

Riigivolikogu 51. valimisringkond asus Tartumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Vara, Kavastu, Luunja, Tartu ja Tähtvere vald. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 6661 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Karl Saral ja Jüri Uluots (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 1589 ja 3007 häält, seega valiti 51. valimisringkonnast Riigivolikogusse Jüri Uluots. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Hans Kruus.
Riigivolikogu 52. valimisringkond

Riigivolikogu 52. valimisringkond asus Tartumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Mäksa, Võnnu, Meeksi, Ahja ja Kiidjärve vald. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8524 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Henn Treial (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Daved Uiga, kes said vastavalt 4001 ja 1996 häält, seega valiti 52. valimisringkonnast Riigivolikogusse Henn Treial. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Voldemar Telling, vastaskandidaat Harri Põdersoo.
Riigivolikogu 53. valimisringkond

Riigivolikogu 53. valimisringkond asus Tartumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Kuuste, Ropka, Nõo, Kambja ja Veski vald. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8279 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Albert Kevend (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), Hugo Kikerpill, Ilmar Raamot ja Rudolf Riives (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 1846, 517, 1132 ja 2206 häält, seega valiti 53. valimisringkonnast Riigivolikogusse Rudolf Riives. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Melanie Lepik, vastaskandidaadid Rudolf Aadusoo ja Karl Kivisikk.
DNA-viirused

DNA-viirusteks (Deoxyvira) nimetatakse viirusi, mis sisaldavad pärilikku informatsiooni kandva ainena DNAd. DNA-viirused on suurim ja mitmekesiseim viiruste rühm. Kõik nad sisaldavad valgulises kapsiidis paiknevat ühte või mitut DNA molekuli. Need võivad koosneda üksikust DNA ahelast, või olla kaksikahelalised, nagu enamikul elusorganismidest. Peremeesorganismi rakku siseneb kas viirus tervikuna või ainult tema DNA (sageli bakterite viiruste puhul). Levinuimateks DNA viiruste virionide kujudeks on filamentsed, ikosaeedrilised, spiraalsed ja faagi kujulised viirused. Mõnikord loetakse DNA viiruste hulka ka retroviirused, kes küll algselt DNAd ei sisalda, kuid kelles sisalduva RNA järgi rakus DNA sünteesitakse. DNA-viiruste hulka kuuluvad nii väikseimad viirused parvoviirused, kui ka suurimad mimiviirused. DNA-viirused klassifitseeritakse enamasti neis sisalduva DNA koostise järgi üksikahelalisteks DNA-viirusteks ja kaksikahelalisteks DNA-viirusteks. Neid kahte rühma käsitletakse mõnikord DNA-viiruste kahe seltsina. Tänapäeval levinuim DNA-viiruste klassifikatsioon on järgmine: Kaksikahelalised DNA-viirused Sugukond: T4-tüüpi faagid (Myoviridae) Sugukond: λ-tüüpi faagid (Siphoviridae) Sugukond: T7-tüüpi faagid (Podoviridae) Sugukond: Tektiviirused (Tectiviridae) Sugukond: Kortikoviirused (Corticoviridae) Sugukond: Plasmaviirused (Plasmaviridae) Sugukond: Lipotriksviirused (Lipothrixviridae) Sugukond: Fuselloviirused (Fuselloviridae) Sugukond: Poksviirused (Poxviridae) Sugukond: Iridoviirused e. vikerviirused (Iridoviridae) Sugukond: Fükodnaviirused (Phycodnaviridae) Sugukond: Bakuloviirused (Baculoviridae) Sugukond: Herpesviirused (Herpesviridae) Sugukond: Adenoviirused (Adenoviridae) Sugukond: Papovaviirused (Papovaviridae) Sugukond: Polüdnaviirused (Polydnaviridae) Sugukond: Papilloomiviirused (Papillomaviridae) Üksikahelalised DNA-viirused Sugukond: Anelloviridae Sugukond: Inoviirused (Inoviridae) Sugukond: Mikroviirused (Microviridae) Sugukond: Nanoviirused (Nanoviridae) Sugukond: Geminiviirused (Geminiviridae) Sugukond: Tsirkoviirused (Circoviridae) Sugukond: Parvoviirused (Parvoviridae) Enamik bakterite viirusi (nn bakteriofaagid) kuuluvad DNA-viiruste hulka. Sugukonnad geminiviirused ja fükodnaviirused on taimehaiguste tekitajad. Iridoviirused ja bakuloviirused nakatavad peamiselt lülijalgseid. Inimeste haiguste tekitajatest on olulised herpesviirused (nt herpes), papovaviirused (vähkkasvajad, soolatüükad) ja poksviirused (rõuged). DNA-viiruste väiksema muteerumise kiiruse tõttu on nende põhjustatud epideemiad ja epizootiad suhteliselt väiksema levikuga ja lühiajalisemad kui RNA-viiruste puhul. Mikrobioloogia mõisteid Viirushaigused
Riigivolikogu 54. valimisringkond

Riigivolikogu 54. valimisringkond asus Tartumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Aakre, Rõngu, Pühajärve ja Otepää vald ning Otepää linn. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 7605 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Johannes-Oskar Lauri ja Artur Tupits (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 2422 ja 3690 häält, seega valiti 54. valimisringkonnast Riigivolikogusse Artur Tupits. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Osvald Hirsch, vastaskandidaadid Karl Liin ja Arvo Orn.
Riigivolikogu 55. valimisringkond

Riigivolikogu 55. valimisringkond asus Tartumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Elva, Rannu, Konguta ja Puhja vald ning Elva linn. Kuna ringkonnas esitati ainult üks kandidaat, Mart Rõigas (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde poolt), loeti ta Riigivolikogu liikmeks ilma valimisteta. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Arkaadi Uibo, vastaskandidaat Johann-Adolph Kolde.
Riigivolikogu 57. valimisringkond

Riigivolikogu 57. valimisringkond asus Valgamaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Põdrala, Vaoküla, Helme, Hummuli ja Kuigatsi. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 7975 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Aleksander-Eduard Sõster ja Juhan Uuemaa (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 2055 ja 3717 häält, seega valiti 57. valimisringkonnast Riigivolikogusse Juhan Uuemaa. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Karl Hanson, vastaskandidaat Karl Tuvike.
Riigivolikogu 58. valimisringkond

Riigivolikogu 58. valimisringkond asus Valgamaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Sangaste, Tõlliste, Kaagjärve, Karula ja Taheva vald. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8107 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Elmar Gross ja Värdi Velner (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 2346 ja 3338 häält, seega valiti 58. valimisringkonnast Riigivolikogusse Värdi Velner. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Johannes Oinas, vastaskandidaat Aleksander Sõster.
Riigivolikogu 60. valimisringkond

Riigivolikogu 60. valimisringkond asus Viljandimaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Põltsamaa, Pajusi ja Lustivere vald ning Põltsamaa linn. Kuna ringkonnas esitati ainult üks kandidaat, August Laur (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), siis loeti ta Riigivolikogu liikmeks ilma hääletamiseta. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Jaan Põder, vastaskandidaat Johannes Murd. Rahvuskogu 60. valimisringkond
Riigivolikogu 61. valimisringkond

Riigivolikogu 61. valimisringkond asus Viljandimaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Imavere, Kabala, Kõo ja Taevere vald ning Suure-Jaani linn. Kuna I Riigivolikogu valimistel esitati ringkonnas ainult üks kandidaat, Jaan Põdra (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde poolt), loeti ta Riigivolikogu liikmeks ilma hääletamiseta. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Oskar Sepre, vastaskandidaat Tõnis Kint.
Kõrbeleevike

Kõrbeleevike, vana nimega klibu-punaleevike (Bucanetes githagineus, Rhodopechys githaginea) on vintlaste sugukonda punaleevikese perekonda kuuluv linnuliik. Sõna Rhodopechys tähendab kreeka keeles 'roosikäsivars', 'roosade käsivartega'. Seda sõna kasutas juba Homeros naiste ja jumalannade epiteedina.[viide?] Kõige sagedamini iseloomustati selle sõnaga koidujumalannat Eost. 2006. aasta geneetiliste uuringute andmetel on punaleevikese perekonnast arenenud vindi perekond. Kõrbeleevike on levinud Kanaari saartel, Põhja-Aafrikas, Lähis-Idas kuni Kesk-Aasiani. Euroopas on püsiv asurkond Hispaania lõunaosas. Maailmas arvatakse kõrbeleevikesi elavat 21–43 tuhat paari, neist ligi pooled (10–20 tuhat paari) Kanaari saartel. Mujal on nende asurkond märksa väiksem: Hispaanias 300–500, Türgis 200–800, Armeenias 50–100 ja Aserbaidžaanis 10–100 paari. Paljudes Araabia poolsaare ja Sahara piirkondades on kindlaks tegemata, kas seal kõrbeleevikesi elab või ei. Kuid Iisraelis loendati 500 km² alal 2200–2500 paari. Üldiselt on linnud paiksed. Turkmeeniast ja Usbekistanist, kus talvel võib üsna külm olla, rändavad nad talveks Pakistani. Eestis on kõrbeleevike eksikülaline, keda siin esmakordselt kohati 2. oktoobril 1997 Põõsaspea neemel. Ta on veidi väiksem kui samasse perekonda kuuluv kõnnu-punaleevike. Ta on väike pikkade tiibade ja lühikese väga paksu nokaga vint üldpikkusega 11,5–13 cm. Hundsulestikus isaslinnul on punane nokk, hall pea ja kael ning helepruun keha ülapool. Rind, päranipuala ja saba on roosad. Talvel on isaslind hallikas, ruuge nokaga. Emaslind ja noorlind sarnanevad talvise isaslinnuga. Kõrbeleevikese laul on ninahäälne venitatud "dzääää" või "dröööö" ja meenutab mängupasuna häält. Ta elab ja pesitseb mägede kivikõrbe- ja poolkõrbealadel, kus maapinnal paljanduvad kaljud ja kasvab kidur taimestik. Pesa ehitatakse harilikult maapinnale kivide vahele. Pesa on 8–11 cm läbimõõdus ja kuni 5 sm kõrge. Selle sees on süvend läbimõõduga 6 cm ja sügavusega 3,5 cm. Pesitsusperiood kestab veebruari keskpaigast juuni alguseni. Kurnas on 4–6 muna mõõtmetega 15×20 mm. Emaslind muneb munad järjestikustel päevadel. Munad on helesinised, punakaspruunide täppidega. Emaslind haub mune 13-14 päeva. Pojad iseseisvuvad 21–28 päeva pärast sündi. Kõrbeleevike toitub peamiselt seemnetest ja teistest taimeosadest. Kõlbavad tatralised, ristõielised, salveid ja lihtsalt rohi. Võimalusel sööb ta kultuurtaimede, näiteks nisu ja hirsi seemneid. Eriti pesitsusajal sööb ta putukaid. "Loomade elu", 6. kd., lk. 410 "Hirundo" 2:1999 Ivar Ojaste: "Kõrbeleevike – külaline Vahemere äärest" Jonsson, L. "Euroopa linnud". Eesti entsüklopeediakirjastus 2000, lk 518-519 Kõrbeleevike andmebaasis eElurikkus
Theodor von Balk

Theodor von Balk (ka Friedrich von Balken; vene Фёдор Николаевич фон Балк (фон Балкен); 1670 – 1738/39 Moskva) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi sõjaväelane ja riigitegelane. Ta oli keiser Peeter I aegne kindralporutšik (hiljem kindralleitnant), Elbingi komandant (1706–1713), Riia kubernerina Liivimaa asekuberner 7. maist 1727 kuni 17. juunini 1734 ja seejärel 17. juunist 1734 kuni 10. novembrini 1738 Moskva kubermangu kuberner. Teenistuse eest sai ta 27. augustil 1728 Püha Aleksander Nevski ordeni ja Peeter I portree briljantidega. Theodori isa oli Vene teenistusse asunud Liivimaa aadlik ja Rootsi major Nikolai von Balken (1630–1695), ning tema noorem vend Nikolai (surnud 1704) oli Põhjasõja ajal surnud Vene kindralmajor. Ta oli abielus Matrjona Monsiga, kes oli Peeter I lähedaste Anna Monsi ja Villim Monsi õde ja 1724. aastast Katariina I riigidaam. Abielust sündisid: Pavel von Balk (1690–1743/60), kindralporutšik, kammerhärra ja Püha Aleksandr Nevski ordeni kavaler (1727), abiellus Marja Fjodorovna Polevaga, Balk-Polevite aadlisuguvõsa esivanem. Tema pojapoeg Pjotr Balk-Polev (1777–1849; Петр Федорович Балк-Полев) oli Venemaa salanõunik ja diplomaat Brasiilias (1804), ning viimane Balk-Polevite suguvõsa esindaja. Natalja von Balk (1699–1763), Anna Ivanovna ja Jelizaveta Petrovna õukonna riigidaam, abiellus Jevdokija Lopuhhina sugulase, viitseadmirali ja Astrahani kuberneri Stepan Lopuhhiniga (surnud 1748). Küüdidati koos poeg Ivaniga Siberisse. Pjotr von Balk (1712–1762), Katariina I paaž, Jelizaveta Petrovna kammerhärra, Püha Aleksandr Nevski ordeni kavaler (1751) ja kindralporutšik . Mihhail Balk (1764–1818; ru), 1812. aasta Isamaasõjast osavõtnud Venemaa kindral. Гражданские губернаторы Московской Губернии (1709-1917) Энциклопедия «Москва»: Балк Фёдор Николаевич[alaline kõdulink] Балк-Полевы Valeri Fedortšenko (Валерий Иванович Федорченко): Дворянские роды, прославившие Отечество : энциклопедия дворянских родов, Москва: ОЛМА-Пресс, 2003, ISBN 5786700569 lk.31 biografija.ru: Балк Матрена Ивановна biografija.ru: Лопухина Наталья Федоровна
Riigivolikogu 62. valimisringkond

Riigivolikogu 62. valimisringkond asus Viljandimaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Karksi, Paistu, Rimmu, Raudna ja Kõpu vald. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8053 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Artur Eckbaum, Tõnis Kind (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), Madis Naade ja August Vomm, kes said vastavalt 1679, 2388, 1138 ja 747 häält, seega valiti 62. valimisringkonnast Riigivolikogusse Tõnis Kind. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Arnold Veimer, vastaskandidaat Johan Pauri.
Riigivolikogu 63. valimisringkond

Riigivolikogu 63. valimisringkond asus Viljandimaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Vastemõisa, Viljandi, Võisiku ja Olustvere vald. Kuna I Riigivolikogu valimisteks seati ringkonnas üles ainult üks kandidaat, Märt Martinson, loeti ta Riigivolikogu liikmeks ilma hääletamiseta. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Max Laosson, vastaskandidaat Johann Mankin.
Riigivolikogu 64. valimisringkond

Riigivolikogu 64. valimisringkond asus Viljandimaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Tänassilma, Tarvastu, Holstre, Tuhalaane ja Suislepa vald ning Mustla linn. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8791 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Mihkel Hansen (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Johannes Veske, kes said vastavalt 4407 ja 2026 häält, seega valiti 64. valimisringkonnast Riigivolikogusse Mihkel Hansen. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Jaan Änilane, vastaskandidaat Ants Piip.
Riigivolikogu 66. valimisringkond

Riigivolikogu 66. valimisringkond asus Virumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda osa Narva linnast, mis ei kuulunud 65. ringkonda ning Piiri, Raja, Vasknarva vald. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 10 264 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Karl Algvere (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), Vladimir Mölder ja Aleksander Ossipov, kes said vastavalt 2045, 2147 ja 4524 häält, seega valiti 66. valimisringkonnast Riigivolikogusse Aleksander Ossipov. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Adolf Pauk.
Põhjavint

Põhjavint (Fringilla montifringilla) on linnuliik vintlaste sugukonnast vindi perekonnast. Põhjavint on levinud Euraasia metsavööndi põhjaosas Skandinaaviast kuni Ida-Siberini. Põhjavint on rändlind. Ta talvitub Euroopa lääne-, kesk- ja lõunaosas, Põhja-Aafrikas, Pakistani ja India põhjaosas, Hiinas ja Jaapanis. Rände ajal satub regulaarselt Alaskale, kus võib jätkata oma teekonda lõunasse kuni USA lääneosani. Eestis on põhjavint kõikuva arvukusega harv haudelind ja sage läbirändaja. Tema pesitsusaegset arvukust hinnatakse 5–50 paarile, talvist püsiarvukust 10–500 isendile. Talvel tegutseb põhjavint üksikult või väikeste salkadena. Teda võib kohata talvel linnas toidumajakeste juures. Põhjavint saabub märtsi lõpul või aprilli algul, rohkearvuline läbiränne kestab mai alguseni. Sügisene läbiränne algab septembris, muutub rohkearvuliseks septembri lõpul ja oktoobri algul, ja lõpeb novembris. Linnu üldpikkus on 14–16 cm, kehakaal 20–25 g. Kõigis sulestikes erineb metsvindist roostekollase või oranži rinna- ja õlasulestiku ning valge päranipuala poolest. Lennuhäälitsused on kanepilinnu häälitsuse laadne jäk ning iseloomulik venitatud kääksuv djääk. Põhjavindi laul on ürisev džrrrrr, see on rohevindi territooriumihüüu sarnane, kuid ilma tõusva lõputa. Harva esinev lauluvariant on urvalinnu lennuhäälitsuse sarnane sädistav tšetšetšetšetše. Pesapaigas võib kuulda ka teisi hääli. Asustab taigavööndi põhjaosa ja metsatundra soiseid metsi ja kaasikuid, eriti arvukas on ta mägikaasikutes. Pesa on metsvindi omast pisut suurem ja rohmakam ja paikneb tavaliselt kasel. Põhjavindi pesi on Eestis leitud kasel, kuusel ja lepal. Kuusel on pesa sageli oksal tüvest eemal, lehtpuudel paikneb enamasti vastu tüve. 5–7 munaga kurna on Eestis leitud mais ja juunis. Need sarnanevad metsvindi munadega, ent on rohekama põhitooniga ja peenema ning kahvatuma mustriga. Emaslind haub neid umbes 12 päeva. Poegi toidavad mõlemad vanemad. Pojad lahkuvad pesast kahe nädala vanuselt. Põhjavint võib pesitseda ka pesakastis. Väljaspool pesitsusaega võib moodustada suuri parvesid, mõnikord koos metsvintidega. Suvel putukad, muul ajal sööb mitmesuguseid seemneid, marju ja muud. Talvel on oluline toiduallikas pöögipähklid ja valgepöögi viljad, käib ka toidulaual päevalilleseemneid söömas. BirdLife International (2004). Fringilla montifringilla. 2006 IUCNi punane nimistu. IUCN 2006. Vaadatud 30. jaanuaril 2010. "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2003–2008" (PDF). Hirundo. Eesti Ornitoloogiaühing. 2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2011. Vaadatud 27. oktoobril 2011. Jonsson, L. Euroopa linnud. Eesti entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 504-505 Põhjavint andmebaasis eElurikkus
Riigivolikogu 67. valimisringkond

Riigivolikogu 67. valimisringkond asus Virumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Palmse, Vihula, Aaspere, Vohnja ja Undla vald. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8199 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Nikolai Kütt, Rudolf Penno ja August Vann (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 901, 2712 ja 2044 häält, seega valiti 67. valimisringkonnast Riigivolikogusse Rudolf Penno. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Rudolf Jurtom, vastaskandidaat Rudolf Penno.