laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Erisaade

"Erisaade" oli huumorisaade, mida näidati Eesti Televisioonis 2008–2010. Esimene saade oli eetris 25. jaanuaril 2008. Saadet juhtisid algul Contra, Urmas Vaino ja Johannes Naan. Hiljem on saadet juhtinud ka Anatoli Tafitšuk ja Tarmo Leinatamm. https://arhiiv.err.ee/seeria/erisaade/meelelahutus/31 (vaadatud 13.06.2017) http://www.delfi.ee/news/paevauudised/eesti/hanno-tomberg-etv-positiivsed-ullatajad-on-erisaade-ja-tafitsuk?id=23513893 (vaadatud 13.06.2017) http://elu24.postimees.ee/155571/erisaate-uus-juht-on-tarmo-leinatamm (vaadatud 13.06.2017) Saated ERRi arhiivis
Renata Sõukand

Renata Sõukand (sünninimi Renata Koba; sündinud 4. aprillil 1974) on eesti etnobotaanik, bioloog, kultuuriantropoloog ja semiootik. 1981–1992 Tapa 1. Keskkool 1992–1999 Tartu Ülikooli arstiteaduskond, farmaatsia bakalaureuseõpe 2000–2003 Tartu Ülikooli füüsika-keemia teaduskond, keskkonnatehnoloogia teadusmagistri õpe 2004–2010 Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskond, semiootika doktoriõpe 2000–2004 Tartu Ülikooli Muuseum, projektijuht 2004–2017 Eesti Kirjandusmuuseum, assistent ja teadur 2017–... Ca' Foscari Veneetsia Ülikool, teadur ja kaasprofessor Põhisuunad on ökosemiootika, maastiku tajumine ravimtaimede allikana, etnomeditsiin, kohalikud keskkonnaalased teadmised ja etnobotaanika. Ta on avaldanud 44 eelretsenseeritud artiklit rahvusvahelistes teadusajakirjades. Lisaks sellele on ta koos Raivo Kallega avaldanud teadusmonograafia "Changes in the Use of Wild Food Plants in Estonia 18th–21st Century" (Springer 2016) ja populaarteadusliku raamatu "Eesti looduslikud toidutaimed. Kasutamine 18. sajandist tänapäevani" (Varrak 2013, kordustrükk 2022). Siil, Virgo (6. oktoober 2016). "Eesti teadlased: unustamine ähvardab taimetarkuse säilimist". ERR. Vaadatud 19. novembril 2022. ""Tapa Gümnaasiumi vilistlased 1980.-1999. a"". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. märts 2018. Vaadatud 13. juunil 2017. "Università Ca' Foscari Venezia". 31. mai 2024. [https://www.etis.ee/Portal/Persons/Display/1a99187f-e698-421c-ba69-455290292a55 Renata Sõukand Eesti Teadusinfosüsteemis] "Springer". Vaadatud 31. mai 2024. "Varrak". Vaadatud 31. mai 2024. Renata Sõukand Eesti Teadusinfosüsteemis Villu Päärt. "Kirjandusmuuseumi tuhkatriinu sai 1,5 miljonit ja direktor Sutropilt sule sappa". Eesti Ekspress 7. juuni 2007
Kasetoht

Kasetoht on kase koore pealmine korgistunud ja surnud osa, mis laseb tüvel jämedamaks kasvada. Kasetoht koosneb suberiiniga läbi imbunud korgirakkudest ja kihtidest, mille vahed on täidetud õhuga. Valge värvuse annavad sellele betuliinikristalle sisaldavad korgikoe rakud. Toht on poole kergem kui vesi (520 kg/m³), õhu- ja vedelikukindel, samuti halb soojus- ja elektrijuht. Kasetoht on puust eraldatav õhukeste valgete elastsete kihtidena. Suberiin muudab kasetohu painduvaks ja niiskusele vastupidavaks, betuliinil on antiseptilised omadused. Kasetohtu on kasutatud viiskude, märsside, vakkade, toidu- ja keedunõude jmt valmistamiseks ning veesõidukite, hoonete jmt katmisel ja niiskuskindlaks muutmisel. Laialdaselt on seda kasutanud Põhja-Euroopa, Siberi ja Põhja-Ameerika asukad. Ida-Euroopas oli kasetoht kasutusel märkmete tegemise materjalina ning oli sellega n-ö paberi eellane (vt tohtkiri). Kasekoorest (kasetohust) valmistatakse kuivdestillatsioonil kasetõrva (pix Betulinae; vt tökat), mida on kasutatud ka rahvameditsiinis ekseemi ja psoriaasi korral. Tohust utmise teel saadav tökat kuulub tuntud Višnevski salvi koostisse. Kaske kooritakse tavaliselt kevadel, siis on koor lahti. Kasetohust valmistatud lihtsakoeline noatupp Kasekoorest visiitkaarditasku Kaskede koorimine. Kõrvemaa, 2017. aasta aprill Enne tänapäevaste materjalide kasutuselevõttu pandi mätaskatusel alumiseks kihiks kasetohtu. Rørosi UNESCO kaitse all kaevanduslinn, 2015. aasta detsember Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 128, 2010
Fizz Superstar

Fizz Superstar (harvem nimekujuga "Fizz Superstaar") oli Baltimaade lauluvõistlus, mis toimus 2002. Lauluvõistluse kandis üle TV3. Võistlus oli Briti lauluvõistluse Pop Idol Baltimaade versioon. Lauluvõistluse võitis Kerli Kõiv. Teise koha sai Ruta Šciogolevaite ja kolmanda koha Daiva Starinskate (mõlemad Leedust). Lauluvõistlus kestis kaks kuud. Võistlusele registreerus 1500 Baltimaade noort. Eelkuulamisele sai 850 noort ja neist 45 (kolmest riigist 15 noort) valiti saatesse. http://www.imdb.com/name/nm1918959/ (vaadatud 13.06.2017) http://epl.delfi.ee/news/melu/fizz-superstari-voitis-eestlanna?id=50927543 (vaadatud 13.06.2017) "Fizz Superstar" andmekogus IMDb http://epl.delfi.ee/news/melu/fizz-superstari-voitis-eestlanna?id=50927543 http://www.ohtuleht.ee/118901/fizz-superstar-2002-45-osalejat-on-valitud FIZZ SUPERSTAR 2002 - talendiotsing Balti riikides, saarlane.ee, 08.01.2002
Koit (Mihkel Lüdig)

"Koit" on Mihkel Lüdigi laul, mille sõnad kirjutas Friedrich Kuhlbars. Laul kanti Lüdigi juhatusel esimest korda ette 1923. aasta VIII üldlaulupeol. Tänapäeval esitatakse "Koitu" iga üldlaulupeo algul enne hümni ja "Koidu" viimaste taktide (... taevasse tõusku me lootuse loit) ajal süüdatakse peotuli. Laulud nüüd lähevad kaunimal kõlal, vägevail vooludel üle me maa. Ilu see edeneb õuede õlal, isamaa pind ärkab õitsema. Mägede harjadel kumamas koit. Taevasse tõusku me lootuse loit! http://www.laulud.ee/laul/koit_friedrich_kuhlbars-549.aspx (vaadatud 13.06.2017) Laul You Tube'is
Dialektiline loogika

Dialektilise loogika all mõistetakse Hegeli teostes arendatud loogikat, Karl Marxi "Kapitali" aluseks olevat loogikat või formaalset loogikat, milles vastuolud on lubatud. Marksistlikud filosoofid pöörasid dialektilise loogika arendamisele erilist tähelepanu alates 1960ndatest. Kriitikute hinnangul ei avaldanud dialektiline loogika mõju formaalse loogika ega matemaatikafilosoofia arengule NSV Liidus ja seda on iseloomustatud skolastilisena. dialektika Alexander Vucinich "Soviet Mathematics and Dialectics in the Post-Stalin Era: New Horizons" - Historia Mathematica29(2002), 13–39
Kungla rahvas

"Kungla rahvas" on Karl August Hermanni 1874 loodud koorilaul (osa "ooperist" Uku ja Vanemuine), millele sõnad kirjutas Friedrich Kuhlbars (luuletus "Vanemuine"). Laulu lauldakse üldlaulupidudel. Kungla rahvas Kui Kungla rahvas kuldsel a’al kord istus maha sööma, siis Vanemuine murumaal läks kandlelugu lööma. :,:Läks aga metsa mängima, läks aga laande lauluga.:,: Läks lauluga, läks lauluga, läks lauluga! Säält saivad lind ja lehepuu ja loomad laululugu, siis laulis mets ja meresuu ja eesti rahva sugu. Läks aga metsa mängima … Siis kõlas kaunilt lauluviis ja pärjad pandi pähe. Ja murueide tütreid siis sai eesti rahvas näha. Läks aga metsa mängima … Ma mängin mättal, mäe peal ja õhtul hilja õues ja Vanemuise kandlehääl see põksub minu põues. Läks aga metsa mängima … Laulud.ee Kungla (mütoloogia) http://www.emic.ee/?sisu=heliloojad&mid=32&id=120&lang=est&action=view&method=teosed (vaadatud 13.06.2017) "Kungla rahvas". laulud.ee. Vaadatud 27.01.2021. Laulust laulud.ee andmebaasis Laul You Tube'is
Audaku leprosoorium

Audaku leprosoorium oli pidalitõbiste hooldusasutus (leprosoorium) Saaremaal Lümanda vallas Audakul.. Leprosoorium asutati 1903 talurahvaasjade komissari Julius Sanderi eestvõttel. Leprosooriumit majandas hoolekogu moodustatud komitee. Esimesed 20 haiget viidi leprosooriumi 1904. aastal Ninasi leprosooriumist. Pärast Eesti Vabariigi moodustamist allus leprosoorium Saaremaa maavalitsusele, hiljem töö- ja hoolekandeministeeriumi tervishoiu peavalitsusele. Leprosoorium suleti 1946 ja selle viimased 24 haiget toimetati Kuuda leprosooriumi. Audaku leprosoorium Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 13.06.2017) "Leepra Saaremaal 19.–20. sajandil". // Saaremaa 2. Ajalugu, majandus, kultuur. Toimetanud Kärt Jänes-Kapp, Enn Randma, Malle Soosaar. Tallinn: Koolibri, 2007, lk 997–999 Anne Sarv. "Sada aastat Audaku leprosooriumi asutamisest". Hippokrates 2003, nr 5 (45), lk 460–165 Audaku leprosoorium Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis
Fertilitas

AS Fertilitas on Viimsi vallas Haabneemel asuv erahaigla; Eesti suurim erahaigla. Haigla juhataja on Ivo Saarma. Haigla asutati 1993. Haigla koosneb polikliinikust, millel on kaks filiaali Tallinnas. Haigla on keskendunud taastusravi, günekoloogia ja nina-kõrva-kurguhaiguste valdkonnale. http://www.fertilitas.ee/fertilitasest (vaadatud 13.06.2017) Haigla koduleht
Hargla hooldekodu

Hargla hooldekodu on hooldekodu Valga maakonnas Valga vallas Kallikülas. Hooldekodu asutati 1995. Hooldekodu kuulub Taheva Sanatooriumi kompleksi[viide?]. Hooldekodu asub endisaegse Taheva mõisa metsniku elamus; elamu on tunnistatud kultuurimälestiseks. http://www.sats.ee/?IDnavi=8&kategooria=TEENUSED&alamkategooria=HOOLDEKODU&sihtkoht=teenusekirjeldus&smh=TEENUSED&alsubkat= (vaadatud 13.06.2017) Hargla hooldekodu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 13.06.2017) Taheva sanatooriumi koduleht "Persoon: Hargla hooldekodu juhib päikeseline haldjas" Valgamaalane, 2. veebruar 2008
Paraná osariigi lipp

Paraná osariigi lipp on Brasiilia Paraná osariigi lipp. Lipp on kinnitatud 27. mail 2002, sama lipp oli kasutusel ka aastatel 1947–1990. Paraná osariigi lipp andmebaasis Flags of the World (inglise keeles)
Oskar Lõvi (ajakirjanik)

Oskar Leopold Lõvi (6. veebruar 1903 Tallinn – 2. september 1942 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli eesti spordiajakirjanik ja poliitik. Ta lõpetas aastal 1921 Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja õppis aastatel 1921–1928 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (ei lõpetanud). Osales Vabadussõjas. 1921–1934 Päevalehe toimetuse liige, 1933–1934 Eesti Spordilehe, 1935 Uudislehe, 1935–1936 Olümpialehe ja ajakirja Spordi Magasin toimetaja, ajalehtede Postimees, Vaba Maa, Rahvaleht ja Võitlus ning ajakirja Kaitse Kodu! kaastööline, Riigi Ringhäälingu esimene spordireporter. Ta oli Rahvuskogu (6. valimisringkonnast) ja I Riigivolikogu (6. valimisringkonnast) liige. Arreteeriti NKVD poolt 1941. Surmaotsus, hukati kinnipidamiskohas Sevurallagi laagris Venemaal. Tema isa oli Jaan Lõvi ja tütar Maie Kalnin. memento.ee Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Pelėdnagiai vald

Pelėdnagiai vald (leedu keeles Pelėdnagių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kėdainiai rajooni territooriumil. Valla pindala on 141 km². 2011. aasta seisuga elas seal 3780 inimest. Valla keskus on Pelėdnagiai küla. Vallamaja asub aadressil V. Koncevičiaus g. 3, vallavanem on Edvinas Pagirskas. Vallas asub ka Rimuoliai huutor, kus aastal 2011 elanikke ei olnud. [1]. Kėdainių rajono savivaldybė, vaadatud 12.06.2017. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 12.06.2017.
Delta Plaza

Delta Plaza on Tallinnas aadressil Pärnu maantee 141 asuv kõrghoone. Hoone ehitamist alustati 2007 ja hoone valmis 2009. Hoone projekteeris Jüri Okas. Hoonel on 14 korrust. https://web.archive.org/web/20170613130445/http://merko.ee/projekt/buroohoone-delta-plaza/ (vaadatud 13.06.2017) Hoonest ettevõtte Merko kodulehel
Engelhardti maja

Engelhardti maja on Tallinnas aadressil Lai tänav 9 asuv uusrenessanss-stiilis ehitis. Maja ajalugu ulatub 15. sajandisse, kui sealse kinnistu idaserva ehitati suur paekivielamu. Elamu püsis pea muutumatult 18. sajandi lõpuni, kui hoone ehitati ümber aadlimajaks. Hoone ehitati ümber 1899 Rudolf von Engelhardti projekti järgi. Ümberehitamisel säilitati varasem maht ning risaliitide ja korruste arv. http://www.eestigiid.ee/?CatID=135&ItemID=4901(vaadatud 13.06.2017) Ehitisest Eestigiid.ee andmebaasis
Fahle maja

Fahle maja on Tallinnas aadressil Tartu maantee 84a asuv kõrghoone. Hoone ehitati endise tselluloosi- ja paberitööstuse ehitise (paekivist keedutsehh, arhitekt Erich Jacoby, 1926) peale. Arhitektid Andrus Kõresaar ja Raivo Kotov (KOKO Arhitektid OÜ) pälvisid Fahle maja projekteerimise eest 2006. aastal Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia. Hoone ehitamist alustati 2004 ja hoone valmis 2007. http://www.koko.ee/et/project/59-fahle-house-celluloze-and-paper-factory-reconstruction-tallinn (vaadatud 13.06.2017) Fahle maja koduleht Hoonest Koko Arhitektid OÜ kodulehel
Ambla jõgi

Ambla jõgi (ka Albu jõgi) on Jägala jõe parempoolne lisajõgi. Jõgi algab Roosna järvest ning suubub Jägala jõkke. Jõe pikkus on 27,9 km, jõgikonna pindala 157,7 km². Jõe ülemjooks paikneb Pandivere kõrgustikul ja alamjooks jääb Kõrvemaale. Jõe kesk- ja alamjooks olid varem sobivad forellide elupaigad ja kudemiskohad, kuid nüüdseks on vääriskalad jõgikonnal toimunud maaparanduste ja ulatusliku jõe eutrofeerumise tõttu kadunud [viide?]. Jõe eutrofeerumise kahjulikku mõju kinnitavad ka 2003. aastal tehtud kompleksuuringud, mille käigus Ambla jões loendati Jägala jõgikonna jõgedest kõige vähem taksoneid.[viide?] Sama uuringu järgi osutusid jõe põhjas kõige domineerivamaks loomarühmaks surusääsklaste vastsed. Ambla jõgi. Keskkonnaregister, vaadatud 24.04.2022. A. Järvekülg. Eesti jõed. Tartu, 2001. Ambla jõgi veebiportaalis eestigiid.ee
Peter Reinhold von Sivers

Peter Reinhold von Sivers (13. (ukj 24.) mai 1760 – 9. (ukj 21.) aprill 1835 Heimtali) oli põllumees ja Liivimaa rüütelkonna tegelane. Ta sündis Õisu mõisniku Friedrich Wilhelm von Siversi (1716−1781) ja tema teise abikaasa Anna von Schulze pojana. 1776. aastast õppis ta Leipzigi ülikoolis. 1783. aastal sai temast Pärnu kreisikohtu assessor, 1786. aastal Pärnu ja 1789. aastal Viljandi kreisikohtunik. Asehalduskorra ajal oli 1792−1795 Pärnu kreisi aadlimarssal. 1803−1806 oli ta Liivimaa Maakrediidiseltsi eesti distrikti direktsiooni direktor ja 1806−1809 seltsi ülemdirektor. Valiti Pärnumaa kreisisaadikuks. 1818−1833 oli Liivimaa maanõunik. Valiti Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi tegevliikmeks. Hiljem oli Pärnu-Viljandi koolikreisi auinspektor. Vastustas pärisorjust. Ta oli kolm korda abielus. 1783. abiellus ta Katharina Louise von Staudeniga (1763−1785), kes suri 1785. aastal sünnitusel. 1788. aastal naitus ta Eva Charlotte von Meyeriga (1763−1827), kuid lahutas abielu 1795. aastal; sellest liidust sündis kolm last. 1802. aastal abiellus ta Katharina Charlotte von Wrangelliga (1777−1848), kellega tal oli kümme last. 1785. aastal võttis ta üle Kurvitsa mõisa juhtimise, mis 1793. aastal nimetati ümber Heimtaliks. 1799. aastal põles ühekorruseline poolkelpkatusega härrastemaja maha. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Livland. Bd I. Görlitz, 1929, lk 288-9 [1]. ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Livland. Bd I. Görlitz, 1929, lk 293 [2]. ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" Peter von Siversi genealoogia
Emajõe Lodjaselts

Emajõe Lodjaselts on Tartus laevandusega tegelev mittetulundusühing. Selts asutati aprillis 2004. Seltsil on 20 eraisikust liiget. Seltsi kodusadam on Tartus aadressil Ujula tänav 98 asuv Lodjakoda. Selts on oma sadamas ehitanud lodja Jõmmu, viikingilaeva Turm, viikingipaadi Emma ja mitmeid väiksemaid puupaate, samuti ühe jaala. https://web.archive.org/web/20170613133838/http://lodi.ee/lodjaseltsist/inimesed (vaadatud 13.06.2017) https://web.archive.org/web/20170613134442/http://lodi.ee/lodjaseltsist/kus (vaadatud 13.06.2017) Seltsi koduleht
Roman Rugin

Roman Prokopjevitš Rugin (Ругин Роман Прокопьевич; 31. jaanuar 1939 Pitljar, Jamali Neenetsi autonoomne ringkond – 9. september 2016 Salehard) oli handi kirjanik ja ajakirjanik, õppejõud. Roman Rugin oli nende luuletajate hulgas, kes pärast 1960. aastat mitmekesistuma hakanud handi luules esile kerkis. Handi kirjandus, HAL-Inalco, 8. märts 2016
Arlene Foster

Arlene Isabel Foster (neiuna Kelly; sündinud 3. juulil 1970 Enniskillenis Fermanaghi krahvkonnas) on Põhja-Iirimaa poliitik, ta kuulub Demokraatliku Unionistliku Partei ridadesse. Ta oli 11. jaanuarist 2016 kuni 9. jaanuarini 2016 Põhja-Iirimaa esimene minister.  Arlene Foster – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht
Endla (selts)

Endla oli laulu- ja mänguselts, mis tegutses aastatel 1875–1940 Pärnus. Seltsi asutasid teiste seas Carl Robert Jakobson, Kristjan Erm, Anton Anson ja Jaan Otstavel. Nad võtsid eeskuju Tartu Vanemuise Seltsist. Seltsi nimi "Endla" võeti Friedrich Robert Faehlmanni müüdi "Endla järv ja Juta" järgi. Seltsi põhikiri kinnitati 1878. ja uuesti 1909. aastal ning täiendatud põhikiri kinnitati 1920. aastal 1875. aastal hakkas seltsi juures tegutsema laulukoor Endla. Samal aastal etendati ja kanti põllumeeste seltsi ruumes ette Lydia Koidula "Säärane mulk ehk Sada vakka tangusoola". Aastatel 1889–1899 oli selts varjusurmas. Sellest tuldi välja, kui seltsi esimeheks sai laevaomanik August Klein ning seltsiga liitus jõukaid toetajaid. 1911. aastal valmis seltsi teatri- ja kontserdihoone. Hoone projekteerisid arhitekt H. Jung ja insener Georg Hellat ning fassaadi kujundas arhitekt E. Wolffeldt. Hoone sai tugevalt kannatada 1944. aastal ning selle varemed õhiti 1961. aastal. 1911. aastal hakkas seltsi juures tegutsema teater Endla. Kutselise näitetrupi moodustamisele hakati mõtlema ajal, mil Endla teatrihoonele pandi nurgakivi. Näitetrupp saadi kokku sügisel toimunud hoone avamise aegu. 23. veebruaril 1918 loeti Endla teatri rõdult esimest korda ette "Manifest kõigile Eestimaa rahvastele". 1940. aastal selts riigistati. Endla teater tegutses edasi. Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Endla (selts) (vaadatud 13.06.2017) Ester Vilgats: "Maja, kust algas Endla selts" Pärnu Postimees, 9. aprill 2003 "Kolmas kutseline teater Endla". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. august 2017. Vaadatud 14. juunil 2017. Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Endla (selts)
Rio de Janeiro osariigi lipp

Rio de Janeiro osariigi lipp on Brasiilia osariigi Rio de Janeiro lipp. Kangas on jagatud neljaks võrdseks väljaks, vardapoolne ülemine ja lehvipoolne alumine on valged ning vardapoolne alumine ja lehvipoolne ülemine sinised. Lipu keskele on paigutatud Rio de Janeiro osariigi vapp. Rio de Janeiro osariigi lipp andmebaasis Flags of the World (inglise keeles)
Vilainiai vald

Vilainiai vald (leedu keeles Vilainių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kėdainiai rajooni territooriumil. Valla pindala on 179 km². 2011. aasta seisuga elas seal 3618 inimest. Vilainiai vald moodustati aastal 2001, mil liideti Aristava vald ja osa Kėdainiai maavallast. Valla keskus on Vilainiai küla. Vallamaja asub aadressil Parko g. 6, vallavanem on Antanas Bružas. Vallas asub ka Rimuoliai huutor, kus aastal 2011 elanikke ei olnud. Lisaks küladele on vallas ka mõni huutor. [1]. Kėdainių rajono savivaldybė, vaadatud 12.06.2017. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 12.06.2017.
Silvia Kuulpak

Silvia Kuulpak (19. september 1931 – 22. september 2015) oli eesti ajakirjanik. Aastatel 1962–1986 oli ta ajakirja Nõukogude Naine peatoimetaja. Silvia Kuulpak: "Minu jaoks oli toimetuses kaks perioodi: üks nii-öelda vana kaardiväega Pikal tänaval, nendega, kes olid juba ammu enne mind. Ja teine 1970. aastatel, mil vanemad vahetusid noortega ja nood olid niisugused tüdrukud, et hoia ja keela. Nad on mulle ikka veel tüdrukud!" "Nõukogude Naine oli EKP Keskkomitee propagandaosakonna ohjata. Sealt ei sekkutud eriti meie sisulisse töösse, see oli toimetuse otsustada. Minule langes osaks nn sulaaeg, kui ajakirjanduses läks lahedamaks. Siis tulid 1970. aastad – tõeline stagna, aga me olime oma tegemistes võrdlemisi vabad niikaua, kui see sobis ideoloogiaga, millega meid juhiti. Tuli mingisugune üldine otsus ajakirjanduse kohta, saime juhtnöörid kätte, istusime maha, hakkasime vaatama, mida meie sealt võtame. Olime taasiseseisvumiseni ainus naisteajakiri Eestis. Tuli peegeldada naiste elu seadustega sätestatud naiste ja meeste täieliku võrdõiguslikkuse tingimustes." "Üksainus kord selle aja jooksul tundsin, et oleksin tahtnud midagi muud. See oli siis, kui Brežnev suri. Number oli peaaegu valmis ja osa materjalist tuli välja visata, et Brežnevi matused sisse panna. Meie, lollakad, mõtlesime, et teeme mitmest tekstist kokku ühe leinalehekülje. Aga saime vist kuus lehekülge täpselt sama TASSi materjali, mis anti kõigile teistele, kaasa arvatud ajalehtedele." Ta on maetud Rahumäe kalmistule. 1978 Eesti NSV teeneline ajakirjanik 1985 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukiri Monica Raud, Eesti Naine 5/2004. Kalmistute register HAUDI Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Kuulpak, Silvia, Eesti NSV teeneline ajakirjanik - ajakirja Nõukogude Naine peatoimetaja (1978)
Helju Rauniste

Helju Rauniste (11. aprill 1938 Randküla, Maasi vald – 9. juuli 1998 Kuressaare) oli eesti ajakirjanik. Ta õppis Kavandi 7-klassilises koolis ja ta lõpetas aastal 1958 Leisi Keskkooli. Seejärel töötas Kavandi algkoolis õpetajana. Õppis Eesti Põllumajanduse Akadeemias agronoomiat. Töötas ajalehe Kommunismiehitaja toimetuses põllumajandusosakonna juhatajana. Aastatel 1988–1992 oli ta ajalehe Saarte Hääl, aastast 1992 ajalehe Oma Saar ajakirjanik. Ta on maetud Kavandi kalmistule. 1977 – Eesti NSV teeneline ajakirjanik Helju Rauniste 70. Saarte Hääl, 12.04.2008[alaline kõdulink] Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Saaremaa ajakirjanik Helju Rauniste (1992)
Saigyō

Saigyō Hōshi (西行 法師; 1118 – 23. märts 1190) oli Heiani ajastu lõpus ja Kamakura ajastu alguses elanud jaapani budistlik munk ja luuletaja. Teda peetakse üheks kuulsamaks budistlikuks jaapani luuletajaks. 266 tema luuletust on valitud keiserlikesse luuleantoloogiatesse. Saigyō, sünninimega Satō Norikiyo (佐藤 義清), sündis 1118. aastal Kyotos. Ta sündis jõukas ja sõjalisi traditsioone austavas Satō perekonnas, mis põlvnes omakorda Fujiwara suguvõsast. Ta vanaisa Sato Suekiyo teenis tolleaegse pealinna Heiani korravalves. Nende tähtsaim esivanem oli Fujiwara no Hideosato, kes osales 940. aastal toimunud keisrivastase mässu mahasurumises ja mõningatel andmetel tappis lahingu käigus mässu juhi Taira no Masakado. Mitmete Saigyō biograafide arvates kajastub tema lapsepõlvesoov isa ja vanaisa kombel vapraks sõdalaseks saada ka ühes tema luuletuses. 1140. aastal, 22- või 23-aastaselt, kohe pärast ta valimist samuraidest koosneva elitaarse ihukaitsesalga liikmeks, mille ülesandeks oli kaitsta Kyotos resideerivaid endiseid keisreid, otsustas ta järsult oma sõjaväelisest karjäärist loobuda ja mungaks hakata. Otsuse täpne põhjus pole teada, kuid ajaloolaste arvates võisid selleks olla näiteks põlgus keisri õukonnas valitsenud korruptiivse elustiili vastu, lähedase inimese surm või luhtunud armuafäär. Sankashū ("Mägikodu"); Saigyō isikukogu, mis sisaldab üle 1500 luuletuse. Kikigakishū ("Kuuldud luuletused") Kikigaki zanshū ("Järele jäänud kuuldud luuletused") Ihon Sankashū / Saigyō-shōnin shū ("Mägikodu teine käsikiri" / "Saigyō-shōnini luulekogu") Mägikodu. Klassikalisest jaapani keelest tõlkinud ja kommenteerinud Alari Allik. Tallinn 2012. Tallinna Ülikooli Kirjastus. ISBN 978-9985-587-33-1 Allik 2012, lk 7 "Saigyō". Encyclopædia Britannica (Inglise keeles). 20. juuli 1998. Vaadatud 13. juunil 2017. {{netiviide}}: eiran teksti "Japanese Poet" (juhend)CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Allik, Alari (2014), Sada luuletust, sada luuletajat. lk 205. Tallinna Ülikooli kirjastus. Tallinn. 2014. ISBN 9789-985-58-775-1 "Saigyō". Alari Allik. Ninniku. Vaadatud 13. juunil 2017. Allik 2012, lk 10 Lafleur 2012, lk 3 Sewell, Robert G. (1977). "The Path of the Poet-Priest Saigyō". Denver Quarterly (inglise) (12(2)): lk 120-126. DOI:10.7282/T3JM281S. Vaadatud 13. juunil 2017. Sterba, Carmen. "Historically Speaking: The Hermit Poet Known by Emperors and Shoguns". Samurai-Archives (Inglise keeles). Vaadatud 13. juunil 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Allik 2012, lk 57 Allik 2012, lk 58 Allik, Alari (2012) Mägikodu. Tallinn. Tallinna Ülikooli Kirjastus. ISBN 978-9985-587-33-1 Lafleur, William R. (2012). Awesome Nightfall: The Life, Times, and Poetry of Saigyo. Simon and Schuster. ISBN 9780861719075 Sissekanne Encyclopædia Britannicas. (inglise keeles) Jaan Tooming. "Erakluse kiituseks ehk värsid 12. sajandist". Postimees.
Santa Catarina osariigi lipp

Santa Catarina osariigi lipp on Brasiilia Santa Catarina osariigi lipp. Lipp on kinnitatud 23. oktoobril 1953. Kangas on jagatud horisontaalselt kolmeks laiuks (punane, valge, punane) ning lipu keskel on roheline romb, mille sees Santa Catarina osariigi vapp. Santa Catarina osariigi lipp andmebaasis Flags of the World (inglise keeles)