laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Madis Erit

Madis Erit (sündinud 25. septembril 1990) on eesti pokkerimängija. Pokkeriga hakkas tegelema varajases lapsepõlves. Ta on esimene Eesti meister online-pokkeris (2008) ja samuti noorim, olles võitmise ajal 18 aastat ja 32 päeva vana. Temaga avaldati intervjuu CardPlayer Eestis 1/2009 numbris. 2012. aastal on Madis Erit kahtlustatav 5000 euro väljapetmises. PokerStars / Full Tilt Poker / PokkeriProd.com (foorum): Madis Very; HotAmy1985 Unibet: EritiMadis Pokernews Eesti (foorum): s3r1f25xxv 2008 Eesti vs Vene pokkerilahing, Eesti edetabelis 1. koht 2008 mai–juuni, Pokkeri Segamängude Liiga, 2. koht 2008 oktoober – Eesti online-pokkeri meistrivõistlused, 1. koht 2008 september – 2009 märts käinud Londonis erinevaid turniire ja rahamänge mängimas: 3/80 Sunday Monthly Special No Limit Hold'em Freezeout 5/72 Monday No Limit Hold'em Rebuy 2009 suvi – Live turniirisari Tartus (Trehvi pubis), 5. koht 2009 august–november Pokkeriprod.com II Liiga, 1. koht 2009 november – Triobeti meeskondlik liiga IV, individuaalselt 1. koht 2010 jaanuar–juuni FTRB SuperLeague, finaalis 8. koht 2010 august – Unibet Open Praha 330€ sisseostuga No Limit Holdem Turbo 4. koht 2010 august – Unibet Open Praha 110€ sisseostuga No Limit Holdem Rebuy 2. koht 2011-2012 mitmete kontode mängimine supernova tasemeni "Eesti MV: Põhiturniiri võit 18-aastasele tartlasele", unibet.com, 27. oktoober 2008 "Valitsevat Eesti pokkerimeistrit süüdistatakse pettuses", sloleht, 11. juuni 2012. ""PokkeriProd (profiil)"". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. aprill 2010. Vaadatud 4. juulil 2010. "Eesti MV: Põhiturniiri võit 18-aastasele tartlasele", unibet.com, 27. oktoober 2008. ""PokerNews Eesti (profiil)"". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. jaanuar 2010. Vaadatud 19. jaanuaril 2010. ""PokkeriProd (foorum)"". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2016. Vaadatud 19. jaanuaril 2010. PokerNews Eesti
Andres Allsalu

Andres Allsalu (sündinud 9. detsembril 1988) on Eesti elukutseline pokkerimängija ja endine tõstja. Tema põhimänguks on internetipokkeri üks-ühele (heads-up) turniirid, mida mängitakse väga kiires (hyper turbo) formaadis. Ta on Eesti üks parimaid internetipokkeri mängijaid ja Pokerstarsis võib leida teda mängimas kasutajanimega ChuckNorrisQ. 2012. aastal oli ta esimene eestlane, kes saavutas Pokerstarsis kõige kõrgema lojaalse mängija taseme (Supernova Elite) . 2013. aasta esimese kahe kuuga teenis ta rohkem kui 150 000 dollarit. 2008 Põhjamaade meister tõstmises. Sellel võistlusel tegi ta kolm isiklikku rekordit — rebimises 125 kg, tõukamises 151 kg ning kogusummas 276 kg. Full Tilt Poker / PokkeriProd.com (foorum): Andu_andu PokerStars : "ChuckNorrisQ" "Andres Allsalu saavutas esimese eestlasena PokerStars kõrgeima VIP taseme". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. mai 2013. Vaadatud 17. septembril 2013. "Eesti pokkerimängija on võitnud kahe kuuga üle 150 000 dollari". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. september 2013. Vaadatud 17. septembril 2013. "Andres Allsalu tuli Põhjamaade meistriks"[alaline kõdulink], err.ee, 27. oktoober 2008 Andres Allsalu pokkeripäevik PokkerNews (profiil) Andres Allsalu tuli Põhjamaade meistriks ERR Sport, 27. oktoober 2008
Valimised

Valimisteks kutsutakse tavaliselt rahva hääletamist, mille tulemusel jagatakse ametikohti või positsioone. Valimisi kasutatakse esindusdemokraatia riikides rahvaesindajate ametissemääramisel. Valimise teostavad valijad, kes on tavaliselt riigi hääletusõigusega kodanikud, valides vastavate positsioonide kandidaatide vahel.  Pikemalt artiklis Eesti valimised Eestis korraldab valimisi, sealhulgas elektroonilist hääletamist, riigi valimisteenistus. Valimiste seadusliku läbiviimise ja tulemuste õigsuse eest vastutab Vabariigi Valimiskomisjon. 2011. aasta Riigikogu valimised 20. oktoober 2013 – KOV volikogu valimised 25. mai 2014 – Euroopa Parlamendi valimised 1. märts 2015 – Riigikogu valimised August 2016 – Vabariigi Presidendi valimine Valimispäev Ülevaade valimistoimingutest, valimised.ee Valimised Eestis, valimised.ee Veebileht Eestlaste loodud plokiahela lahendus tagab turvalisust USA valimistel, ERR, 23.07.2018
Aafrika rahvaste karikavõistlused jalgpallis

Aafrika rahvaste karikavõistlused jalgpallis (prantsuse Coupe d'Afrique des nations; lühend CAN; inglise African Nations Cup; lühend ANC) on Aafrika mandri 24 parema jalgpallikoondise vaheline jalgpalliturniir. Võistlused toimusid esimest korda aastal 1957, osalejamaid oli tollal 3. Alates 1968. aastast peetakse võistlusi iga kahe aasta tagant. Alates 1996. aastast pääses finaalturniirile 16 riiki, alates 2019. aastast pääseb finaalturniirile 24 riiki. Enim võite, seitse, on Egiptuse jalgpallikoondisel. Egiptus on kõige rohkem turniire ka korraldanud. Esimesed karikavõistlused peeti 1957. aasta veebruaris Sudaani pealinnas Hartumis. Osales üksnes kolm meeskonda: Sudaan, Egiptus ja Etioopia. Neljas osalema pidanud riik Lõuna-Aafrika Vabariik diskvalifitseeriti apartheidipoliitika pärast. Peeti kaks mängu. Poolfinaalis alistas Egiptus Sudaani tulemusega 2:1 ja jõudis sellega finaali Etioopia vastu, kellele märgiti tabelisse võit 2:0 diskvalifitseeritud LAV-i vastu. Finaali võitis Egiptus tulemusega 4:0. Kaks aastat hiljem Kairos peetud turniiril osalesid needsamad kolm võistkonda ning võitis taas Egiptus. Kolmas turniir peeti 1962. aastal Addis Ababas. See oli esimene kord, kui nelja finaalturniirile pääseja selgitamiseks peeti valikmänge. Finaalturniirile pääsesid lisaks korraldajamaale Etioopiale ja tiitlikaitsja Egiptusele valikmängude kaudu Nigeeria ja Tuneesia. Turniiri võitis Etioopia. Aastatel 1963 ja 1965 võitis Aafrika karikavõistlused Ghana. 1968. aastal suurendati finaalturniirile pääsejate arv 8 võistkonnani. Samast aastat kehtib kord, et võistlusi peetakse iga kahe aasta järel. Egiptus – 7 võitu (1957, 1959, 1986, 1998, 2006, 2008, 2010) Kamerun – 5 võitu (1984, 1988, 2000, 2002, 2017) Ghana – 4 võitu (1963, 1965, 1978, 1982) Nigeeria – 3 võitu (1980, 1994, 2013) Elevandiluurannik – 2 võitu (1992, 2015) Alžeeria – 2 võit (1990, 2019) Kongo DV – 2 võit (1968, 1974) Sambia – 1 võit (2012) Tuneesia – 1 võit (2004) Sudaan – 1 võit (1970) Senegal – 1 võit (2022) Maroko – 1 võit (1976) Etioopia – 1 võitu (1962) Lõuna-Aafrika Vabariik – 1 võit (1996) Kongo Vabariik – 1 võit (1972) 2012. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlused jalgpallis 2015. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlused jalgpallis 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlused jalgpallis 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlused jalgpallis 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlused jalgpallis
Anastasius III

Anastasius III oli paavst 911–913. Ta oli 120. paavst. Anastasius (Anastasio) oli sündinud Roomas. Ta oli Lucianuse (Luciano) poeg. Paavst Sergius III ordineeris Anastasiuse diakoniks (kardinaldiakon). Anastasius III valiti paavstiks juunis või septembris 911, tõenäoliselt sai ta ametisse Tuscolo krahvi ja konsuli Teofilato I (Theophylactus) toetusel. 912. aastal taas ametisse ennistatud Konstantinoopoli patriarh Nikolaos I Mystikos nõudis Anastasiuselt selgitust, kuna paavsti eelkäija Sergius III oli tunnustanud Bütsantsi keisri Leo VI neljandat abielu. Patriarh eemaldas Anastasiuse nime diptühhonist. Anastasius III andis 10. veebruaril 912 palliumi Vercelli piiskopile Ragembertole. Ta andis umbes aastal 912 bullaga "Convenit apostolico" palliumi Hamburgi peapiiskopile Hogerile, kes sai paavsti otsusega jurisdiktsiooni Rootsi, Taani, Norra, Islandi, Gröönimaa ja Scridevinnumi (Scrideuinnun, Scritefinnis) elanike ning slaavlaste üle, kes elasid Peenestromi (Pene) ja Eideri (Egidore) jõe vahelisel alal. Ta andis Itaalia kuninga Berengari palvel privileege Pavia piiskopile ja Grado patriarhile. Anastasius III suri Roomas augustis või novembris 913 ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Salvador Miranda andmetel võis ta surra ka juunis 913 ning ta ei välista, et paavst võidi Tuscolo krahvi Teofilato I abikaasa Teodora käsul mürgitada. J. N. D. Kelly: The Oxford Dictionary of Popes. 1996. Liber Pontificalis. Artikkel Anastasius III kohta. (inglise keeles) Artikkel Anastasius III kohta. Anastasius III dokumendid.
Lando

Lando (ka Landus) oli paavst 913–914. Ta oli 121. paavst. Lando (Landone) oli sündinud Sabinas. Ta oli krahv Taino poeg. Paavst Sergius III ordineeris Lando diakoniks (kardinaldiakon). Lando valiti kirikuloolase J. N. D. Kelly andmetel paavstiks augustis 913, Salvador Miranda järgi sai ta paavstiks millalgi ajavahemikul juulist novembrini 913. Tõenäoliselt sai Lando paavstiks Tuscolo krahvi ja konsuli Teofilato I (Thephylactus) toetusel. Lando jäi kuni 1978. aastani viimaseks paavstiks, kes võttis paavstluses kasutusele uue nime. Hiljem on uue nime võtnud kasutusele Johannes Paulus I ja Franciscus. Lando suri Roomas märtsis või aprillis ("Catholic Encyclopedia" järgi veebruaris) 914 ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Salvador Miranda ei välista, et Lando võidi mõrvata Tusculo krahvi Teofilato I (Theophylactus) abikaasa Teodora käsul. J. N. D. Kelly: The Oxford Dictionary of Popes. 1996. Liber Pontificalis. Artikkel Lando kohta. (inglise keeles) Artikkel Lando kohta.
Üliõpilaste tee

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Üliõpilaste tee on tänav Tallinnas. See jääb Mustamäe linnaosa Mustamäe ja Nõmme linnaosa Vana-Mustamäe asumi piirile. Üliõpilaste tee kulgeb Ehitajate teest lääne suunas Raja tänavani ja on umbes 600 meetri pikkune. Tänava nimi võeti kasutusele 1963. aastal. Tänavast põhja poole jääv ala kuulub Tallinna Tehnikaülikoolile. Sellest tuleneb ka tänava nimi. Üliõpilaste teel asub Üliõpilaste tee bussipeatus, kus peatub Tallinna bussiliin 23 (Kadaka–Autobussijaam). Tänava mõlemas servas on tihe mets. Tee ääres on üks maja, Üliõpilaste tee bussipeatuse juures aadressil Üliõpilaste tee 1 asub Pirosmani restoran. Umbes tänava keskkohast lõuna poole läheb jalgrada, mis viib Mustamäe hüppemägede juurest mööda ja seejärel Vana-Mustamäe tänavale. Päring kohanimeandmebaasist. Eesti kohanimed Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 305. "Sõiduplaanid". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 18. jaanuaril 2010.
Gironde

Gironde on Garonne'i ja Dordogne'i jõe estuaar Prantsusmaa edelaosas, mis suubub Biskaia lahte. Gironde'i pikkus on 75 km, laius 3–11 km.
Rahvaesindaja

Rahvaesindaja ehk rahvasaadik ehk deputaat on esindusdemokraatia riigi kodanik, kellele rahvas on valimistel andnud õiguse teostada riigivõimu.
Kassiristik

Kassiristik (Trifolium arvense) on mitmeaastane ühekojaline rohttaim liblikõieliste sugukonnast ristiku perekonnast. Kassiristik kasvab kuival hõredalt taimestunud pinnasel, teeservadel. Levinud peaaegu kogu Euroopas, ka Kesk- ja Väike-Aasias ning Põhja-Aafrikas. Tulnukana on teda Kaug-Idas ja Põhja-Ameerikas. Eestis on ta tavaline. Kassiristik on ühe- või kaheaastane taim. Kasvab 5–30 cm kõrguseks. Õitseb juunist septembrini. Kassiristik andmebaasis eElurikkus
Teatro Olimpico

Teatro Olimpico on Itaalias Vicenzas asuv siseamfiteater. See on Euroopa vanim säilinud katusega teatrihoone. Enne seda oli katusega teatrihoone rajatud Ferrarasse (1531), Roomasse (1545), Mantuasse (1549), Bolognasse (1550), Sienasse (1561) ja Veneetsiasse (1565), neist viimane oli Palladio enese projekteeritud, kuid need pole säilinud. Teatrit hakkas projekteerima Andrea Palladio 1579. aastal. Kuid Palladio suri 1580. aastal ja töö lõpetas tema õpilane Vincenzo Scamozzi. Teater avati 3. märtsil 1585 "Kuningas Oidipuse" esietendusega. Algupärased kulissid, mis kujutasid Teeba tänavaid, on säilinud tänapäevani. Teatrit kasutatakse tänapäevalgi näidendite ja muusikaetenduste tarbeks, ent vaatajaskond on ehitise säilitamise huvides piiratud 400 inimesega. Teatris ei ole kütet ega konditsioneeri, sest need võiksid kahjustada õrnu puitstruktuure. Etendusi korraldatakse kahel teatrihooajal aastas: kevadel ja sügisel. Iga aasta juunis toimub Teatro Olimpicos Vicenzas asuva USA Kaitseministeeriumi kõrgkooli lõpetamistseremoonia. 1994. aastal kanti teatrihoone UNESCO maailmapärandi nimistusse koos kõigi ülejäänud Palladio projekteeritud hoonetega, mis on säilinud.
Hääleõigus

Hääleõigus (ka: hääletamisõigus) on õigus osaleda hääletusel. Seejuures võib erinevatel hääletustel olla hääleõigus eri inimestel/gruppidel ja eri isikud/grupid, kellel on hääleõigus, võivad omada erinevat hulka hääli. Hääleõigus võib olla: kodanikul riigis, riigikogu liikmel riigikogus, riigil riikide ühenduses jne. Demokraatias võimaldab hääleõigus osaleda rahvahääletustel, sealhulgas valimistel. Esindusdemokraatiaga riikides on hääleõiguse näideteks valimisõigus ja rahvahääletamisõigus – esimene on õigus osaleda valimistel, teine on õigus osaleda muudel rahvahääletustel. Hääleõigus kindlas riigis on tavaliselt selle riigi täisealistel ja otsustusvõimelistel kodanikel. Teatud ühiskonnaliikmetel, nagu näiteks kinnipeetavatel, võib olla hääleõigus piiratud. Rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuar 2006 seisuga hääleõiguslike kodanike arv Eestis kokku 892 143, millest näiteks: Tallinnas 239 346, Tartus 71 774, Pärnus 32 111, Narvas 21 780, Kohtla-Järvel 15 822, Viljandis 15 739, Rakveres 12 716, Kuressaares 11 800 Võrus 11 105. 2003. aasta Riigikogu valimistel oli Eestis 859 714 hääleõiguslikku kodanikku. 2019. aasta Riigikogu valimistel oli hääleõiguslikke inimesi 958 571, neist 77 881 on alaliselt välisriikides elavad Eesti kodanikud. Valimisõigus ERR (04.02.2019). "Riigikogu liikmeid saab valida ligi 958 600 inimest". Vaadatud 23.02.2019. Siseministeerium 2006: Eesti hääleõiguslike kodanike arv on tõusnud 32 429 võrra
Odalehine malts

Odalehine malts (Atriplex prostrata) on rebasheinaliste sugukonda maltsa perekonda kuuluv taimeliik. Taim kasvab Euroopas ja Aasia lääneosas. Põhja-Euroopas kasvab ta peamiselt mererannal. Odalehine malts on ühekojaline üheaastane taim, mis kasvab 20–90 cm kõrguseks. Ta võib isegi põõsaks kasvada. Taime lehtede värvus on väga muutlik. Tavaliselt on taim hallikasroheline kuni tumeroheline,. aga punakas värvus pole samuti haruldane. Taim õitseb augustis ja septembris, õied on väikesed ja punased. Leht meenutab kujult odaotsa. Taime eelleht on kolmnurkne või rombjas ja kuni 8 mm pikk. Odalehine malts andmebaasis eElurikkus
Vincenzo Scamozzi

Vincenzo Scamozzi (2. september 1548 Vicenza – 7. august 1616) oli Itaalia arhitekt, Andrea Palladio andekaim õpilane ja mantlipärija.
Triin Ojaste

Triin Ojaste (sündinud 14. märtsil 1990 Rakveres) on Eesti murdmaasuusataja. 2007. aastal Jacas peetud Euroopa noorte olümpiafestivalil sai Ojaste 5 km klassikasõidus 22. koha ja 10 km vabasõidus 31. koha. Triin Ojaste osales juunioride maailmameistrivõistlustel 2008. aastal Mallesis ja sai sprindi vabasõidus 34. koha ning 10 km ühisstardiga vabasõidus 61. koha. Aasta hiljem Praz de Lysis toimunud juunioride MM-il tuli ta sprindi klassikasõidus 13., 5+5 km suusavahetusega sõidus 12. ja 5 km vabasõidus 31. kohale. Maailma karikasarjas osales Ojaste esimest korda 29. novembril 2008 Kuusamo MK-etapil 1,2 km sprindi klassikasõidus ja sai 75 startinu seas 62. koha. Ta on osalenud (seisuga 18. jaanuar 2015) 40 MK-etapil ja jõudnud punktikohale ehk 30 parema hulka viiel korral. Esimest korda jõudis ta punktikohale 5. detsembril 2009 Düsseldorfi MK-etapil 0,8 km sprindi klassikasõidus, kui sai 23. koha. Triin Ojaste tuli esimest korda Eesti meistriks naisteklassis 20. jaanuaril 2009 Otepääl toimunud Eesti meistrivõistlustel 10 km eraldistardist klassikasõidus. Ta võitis 3,8 sekundiga teiseks tulnud Tatjana Mannimad ja kolmandana lõpetanud Kaija Udrast ligi poole minutiga. Triin Ojaste treenib isa Kalju Ojaste käe all. 2010 Vancouveris 37. koht klassikasprindis 2011 Oslos 34. koht vabatehnikasprindis Kuusamo MK-etapp 29. november 2008[alaline kõdulink] Triin Ojaste FIS-i kodulehel (inglise) Triin Ojaste Eesti Suusaliidu kodulehel Maaleht Suusalootus Triin Ojaste: Kokku hoidmine viib meid edasi Biograafia ESBL-is
Teataja (Stockholm)

"Eesti Teataja" suunab siia. Tallinnas ilmunud ajakirja kohta vaata artiklit Eesti Teataja (ajakiri). Teataja oli ajaleht, mis ilmus aastail 1944–2002 Stockholmis. Ajaleht asutati oktoobris 1944. Esialgu oli ajalehe väljaandja Eesti Komitee – Eesti Organisatsioonide Liit Rootsis, hiljem selleks loodud majanduslik ühing. Päismikus esitleti Teatajat kui poliitika, kultuuri, ühiskonna- ja noorteprobleemide häälekandjat. Aastail 1945–1953 kandis ajaleht nime Eesti Teataja. Ajaleht on ilmunud vahel üks kord nädalas, vahel kaks korda (1945-49), vahel üks kord kuus, viimased aastad kaks korda kuus. 1944–1953 Bernhard Ingel 1945–1953 Oskar Mänd 1949–1953 ja 1960–1970 Adelaida Lemberg 1953–1954 Ilmar Talve 1954, 1971–1995 ja 2000–2002 Aksel Mark 1954–1956 Evald Uustalu 1956–2000 Harri Kiisk 1957–1958 Tõnis Kint 1958–1960 Raimond Kolk 1958–1970 Aleksander Warma 1971–1996 Arvo Horm 1995–2002 Aleksander Terras 2000–2002 Otto Paju 1986–2002 reporter, fotograaf ja arvutiladuja Ilmar Olesk Bernard Kangro. Eesti Rootsis. Lund 1976 Raamatukogude ühiskataloog ESTER Teataja Rahvusraamatukogu digiteeritud ajalehtede aadressil
Harilik kuutõverohi

Harilik kuutõverohi (Polygonatum odoratum) on liilialiste sugukonda kuutõverohu perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Rahvapärased nimetused: luuvalurohi, peetrid, petrid, jooksja rohi. Taim kasvab 15–50, harva kuni 100 cm kõrgeks. Taime varre küljes on 7–12 vaheldumisi paiknevat lehte. Lehed on 5–12, harva kuni 20 cm pikad ja 3–6, harva kuni 8 cm laiad ning paralleelsete leheroodudega. Abilehed puuduvad. Õied puhkevad mais-juunis. Nad ripuvad kaldu kasvava varre küljest allapoole. Õieraod on 0,5–1, harva kuni 2 cm pikad. Õied on radiaalsümmeetrilised. Õiekattelehti on 6. Nad moodustavad 11–20, harva kuni 25 mm pikkuse õie, mille sees on 6 tolmukat ja üks 3–4 mm pikkune emakas. Taime marjad on sinakasmustad ja 7–10 mm läbimõõduga. Marjas on 7–9 seemet. Taim kasvab Euroopas, Aasias ja Põhja-Aafrikas. Eestis on ta tavaline. Harilikku kuutõverohtu kasvatatakse ilutaimena niisketes varjulistes kohtades. Kõige kergemini paljuneb taim võsunditega. Kõik taime osad on mürgised. Harilik kuutõverohi andmebaasis eElurikkus Liigikirjeldus
Kodanik

Riigi kodanik on füüsiline isik, kellel on vastava riigi kodakondsus. Mõningatel juhtudel peetakse antud riigi kodanikeks ka selles riigis registreeritud juriidilisi isikuid. Linnriikide ajasul nimetati vabu inimesi – st mitte orje – linnakodanikeks. Kodanikualgatusest, kodanikuühiskonnast, kodanikuühendustest jne rääkides ei kasutata sõna kodanik selle riigiõiguslikus tähenduses, vaid mõeldakse ühiskonna liiget. Ta võib juriidiliselt olla ka mõne teise riigi kodanik või ilma kodakondsuseta. kodakondsus kodakondsuseta isik topeltkodakondsus maailmakodanik Kodanikuühiskonna lühisõnastik, Mikko Lagerspetz 2004 Heiki Raudla (2002) "Kodaniku raamat", siseministeeriumi lehel
Kukkuv õun

"Kukkuv õun" on Kuku raadio teadussaadete sari. Sarja esimene saade jõudis eetrisse 2000. aasta juunis. Saatesarja autor oli Merlis Nõgene, kes tegi saateid kuni 2003. aasta septembrini. Kuni 2015. aasta alguseni oli saatejuht Margus Maidla. Hiljem on saatejuht olnud Marek Strandberg. Saateid on teinud ka Arko Olesk. Saatesari käsitleb peamiselt loodusteaduslikke teemasid. Igas saates on ka teadusuudiste rubriik. "Kukkuvas õunas" on üles astunud kümned nimekad teadlased, näiteks Erkki Truve, Endel Lippmaa, Raivo Vilu, Valdek Mikkal, Enn Kasak, Laurits Leedjärv, astronoom Tõnu Viik, Indrek Kolka ja Mihkel Jõeveer. Saade sisaldab intervjuusid teadlaste ning teaduspoliitikute ja -ametnikega. Saade on eetris teisipäeviti kell 21–22. 2013. aastal pälvis saade Eesti teaduse populariseerimise auhinna audiovisuaalse ja elektroonilise meedia kategoorias. Haridus- ja teadusministri käskkiri 2013. a konkursi tulemuste kinnitamise kohta
Kelt (konjak)

Kelti konjak on toodetud Cognacis küpsenud viinamarjadest Eestist emigreerunud Olev Kelti poolt. Kelti konjakikollektsioon kannab nime Tour du Monde, mis tähendab prantsuse keeles ümbermaailmareisi. Kollektsioon on saanud nime konjaki valmistusviisist. Pärast alkoholi nõuetekohast laagerdumist täidetakse vaadid 70% ulatuses konjakiga. Vaadid laotakse konteinerisse ja konjak alustab Prantsusmaalt Le Havre'i sadamast merereisi ida poole. Merel ollakse umbes kolm kuud. Siis naaseb laev sihtkohta, vaadid laaditakse maha ja joogil lastakse 3–5 kuud rahuneda. Konjak villitakse ja iga pudel saab kaasa sildi, kuhu on kirjutatud, millise marsruudi see konjak läbis. Esimest korda kasutati seda tehnoloogiat 1990. aastal. Firma ingliskeelne veebileht Kelt konjak – eestimaine eksklusiivne kingitus Eestlane teeb maailma ühte eksklusiivsemat Prantsuse konjakit
Arvutimaailm

Arvutimaailm oli esimene Eestis ilmuv infotehnoloogiaajakiri, see ilmus aastatel 1993–2012. Arvutimaailma asutas aastal 1993 Eesti informaatikafond tehnikateadlase Ustus Aguri eestvedamisel. Ajakirja luues seati eesmärgiks jõuda laiema lugejaskonnani, kõigi elualadeni, kus on kokkupuuteid arvutitega. Arvutimaailma väljaandja oli aastatel 1997–2003 Eesti Informaatikakeskus ning seejärel Riigi Infosüsteemide Arenduskeskus.[viide?] 2005. aasta lõpus müüs Riigi Infosüsteemide Arenduskeskus ajakirja kirjastusele Presshouse, mis suunas ajakirja eeskätt infotehnoloogia ärikasutajale. Kodukasutajatele keskendus juba varem sama kirjastuse tehnoloogiaajakiri Digi.[viide?] 2012. aasta detsembris lõpetas Presshouse ajakirja Arvutimaailm väljaandmise. Viimase numbri ilmumisaeg on 21. detsember 2012. Ajakiri ilmus kümme korda aastas. Vahele jäid jaanuar ja juuli. Arvutimaailm määratles end kui IT-proffidele suunatud ajakirja, mis annab ülevaate Eesti tehnoloogiasektoris toimuvast, vahendab IT-juhtidele kogemusi ning pakub uudiseid ja ärikasutajale suunatud toodete teste. Tiraaž oli 7000 eksemplari[viide?]. Ajakirja Arvutimaailm veebi toimetamine ja väljaandmine anti 2013. aasta alguses üle MTÜ-le Reisijutud, mis jätkab arvutiuudiste, testide ja artiklite avaldamist Arvutimaailmas kajastatud teemadel. MTÜ Reisijutud juhatuse esimees on ajakirja viimane peatoimetaja Kaido Einama. Avaldab ajakiri Arvutimaailm regulaarselt videoülevaateid ja tootetutvustusi Youtube'is, Arvutimaailma kanali alt. Arvutimaailma videotoimetaja on Marko Habicht ning videod produtseerib ettevõte Must Post OÜ. 2021 aastal oli Arvutimaailma Youtube kanal ainus regulaarse videosisuga tehnoloogiaväljaanne. Ajakirjal on olnud järgmised peatoimetajad: Ustus Agur – 1993–1996 Tiit Rummo – 1996–2000 Piret Tamm – 2000–2002 Piret Frey – 2002–2005 Alar Pardla – 2006 Merlis Nõgene – 2006–2008 Raigo Neudorf – 2008–2009 Kaido Einama – 2009–2012 "Ajakiri Arvutimaailm lõpetas ilmumise" Äripäev/IT-uudised, 03.01.2013 (vaadatud 8. jaanuaril 2012) ""AM 10×10"". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. juuli 2011. Vaadatud 18. jaanuaril 2010. "Presshouse OÜ ostab ajakirja Arvutimaailm" "Arvutimaailm". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. oktoober 2013. Vaadatud 5. oktoobril 2013. Arvutimaailma toimetus MTÜ Reisijutud "Arvutimaailma Youtube kanal". "Must Post OÜ". "20 aastat Arvutimaailma" Arvutimaailma koduleht Arvutimaailm Twitteris Arvutimaailm Facebookis Arvutimaailm Google Plusis Arvutimaailm Youtube kanal Arvutimaailma vanemad numbrid Issuus Arvutimaailma toimetuse blogi (suletud) "Riik müüb ajakirja Arvutimaailm" Postimees, 5. detsember 2005
8514

8514 on IBM-i poolt 1987 avaldatud graafikakuvari standard PS/2-tüüpi personaalarvutitele. See avaldati koos VGA-ga ning oli mõeldud selle võimaluste laiendamiseks. Ta toetas lahutusvõimet 1024×768 pikslit (umbes 2,5 korda rohkem kui VGA-l (640×480 pikslit)) koos 256 värviga (262 144 hulgast) kaadrisagedusega 43,5 Hz (ülerealaotusega) või 640×480 pikslit kaadrisagedusega 60 Hz (ülerealaotuseta). Monokroomsetel kuvaritel toetas ta 64 heledusastet. Ülerealaotusega kuva, mida originaaltootel kasutati, võimaldas odavalt saavutada suurt lahutusvõimet, kuid halvendas pildi kvaliteeti, mistõttu mõned tootjad valmistasid kloonina ülerealaotuseta varianti. Aastal 1990 asendas IBM 8514 XGA-ga.