laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Thames

Thames [t'emz] on jõgi Suurbritannias Inglismaal. Thames algab Cotswoldi kõrgustikult, voolab valdavalt itta ja kagusse ning suubub Põhjamerre, moodustades estuaari. Thamesi pikkus on 346 km ja valgla 12 935 km². Sellega on ta pikim tervenisti Inglismaal asuv jõgi ning Suurbritannias Severni järel teisel kohal. Jõe ääres asuvad Oxfordi, Readingi ja Londoni linn. Thamesi-nimelisi jõgesid on ka endistel inglaste asumaadel, sealhulgas Põhja-Ameerikas. Londoni nõgu HMS Belfast, Thamesil ankrus olev muuseumilaev Thamesi suudmeala Thames Gateway
Tambora

Tambora on vulkaan Indoneesias Sumbawa saarel. Selle kõrgus on 2851 meetrit. 1815. aastal toimunud Tambora purse oli uusaja kõige võimsam vulkaanipurse. See algas 10. aprillil ja kestis 15. juulini. Plahvatus mõjutas eeskätt vahetut naabrust: Maluku saari, Jaavat, Sulawesi, Sumatra ja Kalimantanit. Vulkaanilise tuha vihmad olid kõige rängemad Bali ja Lomboki saarel. Laavavoolude ning plahvatusele järgnenud nälja ja haiguste kätte suri umbes 92 000 inimest. 1816. aasta sai maailmas tuntuks kui aasta ilma suveta. Enne 1815. aasta purset oli vulkaani kõrgus umbes 4300 meetrit.
Tang (täpsustus)

Tang võib tähendada järgmist: tangude komponent tang on lihaseparasiidi tsüstitsergi rahvapärane nimetus tang (etnograafia) on jalasetaoline vahend, mida kasutati hülgeküttimisel Tang on asula Bhutanis ...
Eesti postijaamade loend

Eesti postijaamade loend on loetelu Eestimaal, Eestimaa kubermangus ja Liivimaa kubermangus tegutsenud postijaamadest. Eesti- ja Liivimaale jõudis Rootsi postijaamade võrgustik 1638. aastal, peatselt pärast Rootsi kuninganna Kristiina eestkostevalitsuse määrust riikliku postiteenistuse loomise kohta 1636. aastal. Seda arendati edasi ka Vene võimu all, ehkki Eesti- ja Liivimaaga võrreldes oli Vene postijaamade võrk nõrgalt arenenud. 1730. aastail andis keisrinna Anna Ivanovna välja rea postiteenistust puudutavaid ukaase.  Pikemalt artiklis Eesti posti ajalugu  Pikemalt artiklites Tallinna–Peterburi postimaantee, Tallinna–Riia postimaantee, Tallinna–Tartu postimaaantee, Tallinna–Haapsalu postimaaantee ja Peterburi–Riia postimaantee Postijaamad suleti enamuses hiljemalt 1930. aastatel seoses motoriseeritud transpordi arenguga. Aniküla postijaam Aru postijaam Elva postijaam Haapsalu postijaam Halinga postijaam Hargla postijaam Igavere postijaam Jõelähtme postijaam Jõhvi postijaam Jädivere postijaam Kahala postijaam Kanamaa postijaam Kapsta postijaam Kiisa postijaam Kilingi postijaam Koeru postijaam Kuigatsi postijaam Kuivastu postijaam Kuressaare postijaam Kurista postijaam Lihula postijaam Liiva postijaam Lodja postijaam Loobu postijaam Maarja-Magdaleena postijaam Mustla-Nõmme postijaam Mõniste postijaam Mõisaküla postijaam Mõisamaa postijaam Narva postijaam Ninasi postijaam Orissaare postijaam Pahajänese postijaam Paide postijaam Palvere postijaam Pandivere postijaam Pikaristi postijaam Põdruse postijaam Põltsamaa postijaam Rakvere postijaam Raja postijaam Rannapungerja hobupostijaam Risti postijaam Ruhja postijaam Ruunavere postijaam Pärnu postijaam Saue postijaam Surju postijaam Sõtküla postijaam Sänna postijaam Tartu postijaam Tiidreküla postijaam Torma postijaam Turpla postijaam Tõlliste postijaam Uderna postijaam Uue-Löve postijaam Vaivara postijaam Valga postijaam Varbuse postijaam Varja postijaam Vastseliina postijaam Viljandi postijaam Virtsu postijaam Voka postijaam Voltveti postijaam Võru postijaam Väike-Pungerja postijaam Õisu postijaam E. Selli, POSTIJAAMADE VÕRGU KUJUNEMINE JA ARENG EESTIS XVIII JA XIX SAJANDIL. EESTI NSV AJALOO KÜSIMUSI VIII. VIHIK 340, TARTU RIIKLIKU ÜLIKOOLI TOIMETISED TARTU 1974 [1]
Külv

Külv ehk külvamine on seemnevilja ehk seemne põllule jaotamine ja selle mullaga katmine. Eristatakse haju- ehk laialtkülvi, reaskülvi ja pesitikülvi. Käsitsikülv toimus Eesti talude põldudel kuni 1930. aastateni ning eeldas vilumust, et visata seemet ühtlase tihedusega. Seda tegi peremees ise, sulastele seda ei usaldatud. Ka mõisnikud eelistasid teomeestele kogenud taluperemehi, keda lisaks veel vannutati. Seemnevili pidi olema puhas, raskete ja küpsete teradega. Seda kuivatati hoolikalt, ülekuumutamisel kaotasid terad idanemisvõime. Idanevust kontrolliti terade niiskesse rätti keeramise ning sooja mätta alla paigutamise teel.. Kevadkünni tõttu jõuti talumaadel külvi alustada tavaliselt alles mai teises pooles. Õigeaegne külvamine oli tähtis ning sellega olid seotud ka loodusvaatlused (linakülv toimus toominga õitseajal, odrakülv pihlaka õitsemisel jne). Kevadine külviaeg kestis jüripäevast (23. aprill) jaanipäevani (24. juuni), sügisene külv lauritsapäevast (10. august) septembri keskpaigani. Kevadkülv jaotati 10 külvinädalaks. Igal viljal oli kindel külvinädal. Kõige varem külvati hernest, kõige hiljem otra. Külv tuli lõpetada enne jaanipäeva, kuid teoorjuse ajal ei olnud see tihti võimalik ja külv võis venida. Külvitiheduse normid olid aja jooksul välja kujunenud. Odra ja rukki kogust ühele vakamaale arvestati üks vakk. Põhja-Eestis oli arvestuseks nn Tallinna vakamaa – 0,17 ha ja Lõuna-Eestis Riia vakamaa – 0,38 ha. Vakk oli vastavalt 44,3 liitrit ja 66,4 liitrit. Nende mõõtühikute suurus on aegade jooksul tihti muutunud. Ale- ja kütisemaadele külvati hõredamalt kui põlispõldudele, hea mullaga maadele omakorda hõredamalt kui kehva mullaga põldudele. hitse külimit külvik külvikalender külvirind külvipõll otsekülv Eesti entsüklopeedia. 5. köide: KONJ–LÕUNA. Tallinn: Valgus, 1990, lk 334. Eesti rahvakultuur. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2008. lk 86 Külv [1]
Itaalia kirikute loend

Siin on loetletud Itaalia pühakojad, (kirikuhooned). # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Bergamo toomkirik Como toomkirik Madonna della Salute ehk Beata Vergine della Salute (Monteortone) Milano Santa Maria delle Grazie kirik Milano toomkirik Orsanmichele Pio Monte della Misericordia Rooma Panteon Rooma Peetri kirik San Francesco d'Assisi kirik San Pietro in Ciel d'Oro Santa Croce basiilika (Firenze) Siena toomkirik Veneetsia Püha Markuse kirik
Kanepiõli

Kanepiõli ehk kanepiseemneõli on kanepitaimede küpsetest seemnetest pressitud toiduõli, ka loomasööt ja tehniline õli. Külmpressi kanepiõli on taimset päritolu toiduaine, milles ei ole leidu gluteeni ega kolesterooli. Küll aga võib sisaldada piisavas koguses Δ9-tetrahüdrokannabinooli jälgi, et uriinitest narkootiliste ainete tuvastamiseks, võib osutuda kannabioidide suhtes positiivseks. Kanepiõli söödana on õlitööstuse toode, mida valmistatakse kanepitaimede ja seemnete pressimise teel. Õli pressimise käigus järelejäävad seemnekestad väljutatakse pressist kokkupressituna ja kannavad nimetust "kanepiseemnekook". Kanepiseemnekooki kasutatakse linnu- ja loomasöödana, aga ka muldade väetamiseks (ehk kanepiseemnesõnnikuna). Tehnilise õlina saab kanepiõli kasutada sarnaselt linaõliga, sellest saab valmistada ka biokütust. Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", lk 161, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010 MÄÄRUS (EL) nr 575/2011, 16. juuni 2011, L 158/42, Veebiversioon (vaadatud 01.08.2013) Kanepiõli, Veebiversioon (vaadatud 19.01.2014) Letter to the Editor, A Positive THC Urinalysis From Hemp (Cannabis) Seed Oil, Journal of Analytical Toxicology, 21. väljaanne, juuli/august 1997 Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Hemp oil seisuga 19.01.2014.
Kiin

Kiinid on siseparasiitsed kärbseid meenutavad putukad, kes biosüstemaatiliselt kuuluvad mitmesse sugukonda. Eesti nõukogude entsüklopeedia. 4. köide: IST–KONI. Tallinn: Valgus, 1989, lk 497.
Jerônimo Cacau

Claudemir Jerônimo Barreto Alfredo Cacau (sündinud 27. märtsil 1981 Santo Andrés) on endine Brasiilia päritolu Saksamaa jalgpallur, ründaja. 2009. aasta veebruaris sai ta Saksamaa kodakondsuse ning mängis aastatel 2009–2012 Saksamaa jalgpallikoondises. Ta kuulus Saksamaa koondisse 2010. aasta maailmameistrivõistlustel, kus lõi alagrupimängus värava Austraalia vastu. VfB Stuttgart Bundesliga: 2006–07 DFB Pokal: Teine koht 2006–07, 2012–13  Jerônimo Cacau – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Seelik

Seelik on alakeha ümbritsev (peamiselt) naisterõivas, mis vöö või värvliga kinnitatakse vöökohale. Mõnedes rahvakultuurides (nt šotlastel, kreeklastel) on seelik meesterõivas. Eesti rahvakultuuris kanti enne seeliku kasutuselevõttu u 17. sajandil vaipseelikut. kleit Eesti entsüklopeedia. 8. köide: RAI–SUM. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1995, lk 417. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 270
Pöör

Pöör on ketta, ratta või vändaga võll, mida kasutatakse koormise tõstmiseks või teisaldamiseks. Pöörleva võlli ümber keritava köie või keti abil saab raskust tõsta või nihutada. Pöör on ka paljude jõuülekandega seadmete osa. Pöörasid kasutati juba Vanas-Egiptuses. Eestis olid pöörad erisuguse ehitusega vastavalt otstarbele. Enim kasutati tugeva puitraamiga ja püstvõlliga pöörasid, neid aeti ringi pikema latiga käsitsi või hobuse jõul. Pööra abil tõmmati paati kaldale, veeti noota, keerati tuulde tuuliku kere või pea jne. Talinoodapüügil kinnitati püstvõlliga pöör kelgule, Peipsi ääres kasutati harkjalgadel pööra kaldanoodaveol, süvanoodaveol oli rõhtne paadipöör kinnitatud paadi parrastele. Rõhtvõlliga on kaevupöör, millega vinnatakse üles veeämbrit võlli otsa sisse kinnitatud käepideme abil. Vints Eesti entsüklopeedia. 7. köide: NÕUK–RAH. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1994, lk 620. Eesti rahvakultuuri leksikon. Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2000. lk 227 Pöör, Eesti Rahva Muuseum
Hašišiõli

Hašišiõli ehk vedel hašiš ehk kanepiekstrakt on vaiguekstrakt, mida saadakse kanepitaime õisikute keetmisel lahustis. Lahustina kasutatakse harilikult alkoholi, ekstraheerimaks taimedes sisalduvat Δ9-THC-d. Hašišiõli on kanepitaimest valmistatavatest narkootilistest saadustest, nagu kanep ja hašiš, kõige suurema THC-sisaldusega, mis olenevalt kanepi liigist võib ulatuda 10–30%-ni. Hašišiõli tarvitatakse peamiselt suu kaudu sisse hingates kas vesipiibusuitsu, auru või sigaretisuitsuna. Marihuaanasigaretisarnase joobe (kaifi) saamiseks piisab ilmselt paarist hašišiõli tilgast. Kanepi kasvatamine (välja arvatud eriloal) ja selle saaduste (seaduse sõnastuses: narkootiline ja psühhotroopne aine ehk narkootikum) müümine, edastamine ja tarvitamine (välja arvatud eriloal) on Eestis mistahes kogustes ebaseaduslik ja karistatav kui rahvatervisevastane süütegu. Narkootikumide tuvastamine, Veebiversioon (vaadatud 19.01.2014) Sinikka Piippo, Ulla Salo,"Meelte ja tunnete taimed", tõlkija Mari Vihuri, lk 226, 2007, Kirjastus Varrak, ISBN 978 9985 3 1442 5 Narkootikumid ja muud uimastid, Veebiversioon (vaadatud 20.01.2014) Jim Fraser, Robin Williams,Handbook of Forensic Science, lk 117, Willian Publishing, 2009, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 19.01.2014) (inglise keeles) Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", lk 161, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010 Sinikka Piippo, Ulla Salo, "Meelte ja tunnete taimed", tõlkija Mari Vihuri, lk 226, 2007, Kirjastus Varrak, ISBN 978 9985 3 1442 5 Riigikogu seadus,Karistusseadustik, Veebiversioon (vaadatud 19.01.2014)
Sõjatribuun

Sõjatribuun (tribunus militum) oli Vana-Rooma armees kasutatud auaste. Vabariigi ajal käsutas leegioni vaheldumisi kuus sõjatribuuni. Keisririigi ajal käsutas leegioni üks senaator ja kuus ratsanikuseisusest sõjatribuuni. Antiigileksikon II. Tallinn, 1983. Lk. 233.
Rumbula

Rumbula on asum Lätis, Riia linna Latgale eeslinna osa pindalaga 6,978 km². Asub Ķengaragsist kagus ja Dārziņist loodes Daugava paremal kaldal. 368 elanikku (2010). Rumbula asum asus vanasti Riia linnasarase piiril, mille seadis paika juba Wilhelm Modenast. Piiri taga asus Mazā Jumpravmuiža mõis, mis oli üks vanemaid mõisasid praegusel Riia linna alal. 16. sajandist on teada, et piirkonnas asus Riia linnale kuulunud Rumbula mõis. Aastal 1919 rajasid Läti väed bermondtiaadi tõrjeks Daugava kallastele platsi, kust said õhku tõusta pommitajad. Pärast Teist maailmasõda rajati samale kohale Nõukogude Liidu sõjaväele kuulunud Rumbula lennuväli. Kuna sealne väljak oli paremas korras, kui Spilves asunud lennujaama oma, siis lubati seal alates 1960. aastatest maanduda ka pikemat maandumisrada nõudvatel tsiviillennukitel. Aastast 1979 kolis seal paiknenud väeosa Lielvārde ümbruskonda. Lennuväli on halvas seisukorras, seda kasutavad praegu vaid vähesed lennukid. Selle aladel asub Läti suurim autoturg. Asumi ja Stopiņi piirkonnas asuva samanimelise küla vahel asub Rumbula mets. Teise maailmasõja ajal oli see paigaks, kus Natsi-Saksamaa väed juute maha lasid (Rumbula massimõrv). Metsa all on ohvritele püstitatud mälestusmärk. 1941–1943 tegutses Jumpravmuiža mõisa juures Jumpravmuiža koonduslaager. Rumbula liideti Riiaga aastal 1968. Asumisse rajati talusid 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses, seda põhiliselt Maskavas iela piirkonda. Tänapäeval kerkib piirkonda üha enam eramaju. Jalgrattatee Daugava kaldal Rumbula mets Rumbula memoriaalkompleks Rumbula koduleht (läti keeles)
Ktesiphon

Ktesiphon (pärsia keeles Tīsfūn; araabia keeles Quṭaisifūn) oli Partia ja Sassaniidide riigi pealinn (vastavalt aastatel 247 eKr – 224 pKr ja 224–651). See asus Tigrise idakaldal kreeklaste linna Seleukia vastas ja Babülonist kirdes. Tänapäeval asuvad linna varemed Iraagis Bagdadi kubernerkonnas, umbes 35 km Bagdadist lõunas. On arvatud, et Ktesiphon (koos Seleukiaga) oli aastatel 570–637 oma poole miljoni elanikuga maailma suurim linn. Tertius Chandler, Four Thousand Years of Urban Growth: An Historical Census, Lewiston, NY: The Edwin Mellen Press, 1987. ISBN 0-88946-207-0
Mazjumprava mõis

Mazjumprava mõis (Mazjumpravas muiža) oli mõis Lätis Riia linnas Rumbula asumis; selle peahoone aadress oli Kleistu ielā 37. Omaaegse haldusjaotuse järgi asus Riia kreisi Piņķi kihelkonnas. Saksa keeles Jungfernhoff või Blumenthal. Mazā Jumpravmuiža mõisa on esimest korda mainitud aastal 1259, mil Riia peapiiskop Albert Suerbeer andis selle tsistertslaste kloostrile. Kuni XVII sajandini oli mõisa nimi Blumenthal, aga rahva suus kutsuti seda kloostri nunnade järgi Jumpravmuiža (jumprava on läti keeles neitsi). XVI sajandi lõpus omandasid mõisa Riia jesuiidid. Toona oli tegemist Riia ümbruskonna suurima mõisaga, mille valdused ulatusid Ķīšezersini ja Ulbrokani, Daugava teisel kaldal Ķekavast Misani. Aastal 1627 andis Gustav II Adolf mõisa Martin Wulfile. Aastal 1636 müüs too mõisa 7000 taalri eest Riia linnale. XVIII sajandi alguses sai mõisa omanikuks Paul Brockhusen. Kuna ta keeldus Suure Põhjasõja ajal Vene vägesid oma mõisas kostitamast, saadeti ta Siberisse. Mõisa uueks omanikuks sai tema poeg Georg Brockhusen, kes oli väga ihne mees. Kui ta ostis Dunte mõisa, siis eemaldas ta Mazā Jumpravmuiža mõisa hoonetest ahjud, korstnad, uksed ja aknad, lastes need uude mõisa toimetada ja seal sisse seada. Samuti laskis ta aias olnud viljapuud välja kaevata ja Duntesse toimetada. Pärast tema surma võttis Riia linn varemeteks muutunud mõisa taas üle. XVIII sajandi lõpus eraldati Mazā Jumpravmuiža mõisast mitu mõisat ja pindalas palju kaotanud laastatud mõisa peeti vaeseks. XIX sajandil elas mõisas Jānis Frīdrihs Baumanise isa Johann Heinrich Baumann. Mazā Jumpravmuiža mõisa hooned jäid Rumbula lennuvälja territooriumile ja hoonetes elasid Nõukogude sõdurid. Pärast nende lahkumist avastati, et mõisa peahoone on säilinud, kuigi halvas seisukorras. See ei leidnud aga omanikku ja nii olid aastaks 2009 hoonest jäänud järele ainult varemed, mille ümber asub mõisale kuulunud park. Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Koikse raudteejaam

Koikse raudteejaam oli raudtee pooljaam Rapla–Virtsu raudteel 12,1 km kaugusel Rapla raudteejaamast. Koikse jaamahoone ehitati 1930. aastatel ning suleti pärast Rapla–Virtsu raudteeliikluse sulgemist 1968. aastal. Eesti kitsarööpmelised raudteed Koikse raudteejaam kultuurimälestiste riiklikus registris Koikse
Sinsemilla

Sinsemilla on kanepiõisikud seemnevabadelt emastaimedelt, mis on spetsiaalselt hooldatud hoidmaks ära tolmlemist, saamaks kõrgemat vaigusisaldust. hašiš hašišiõli kanep (mõnuaine)
Hudahaj

Hudahaj (transkribeerituna Gudagai, valgevene keeles Гудагай) on alevik (endine alev) Valgevenes Hrodna oblastis Astravieci rajoonis, Hudahaj külanõukogu halduskeskus. Asulas oli 1995. aastal 975 elanikku, aastal 2009 aga 1009 elanikku. Hudahajs on keskkool, raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsuseks on aastal 1764 ehitatud katoliku kirik. Asula nimi tuleb Valgevene geograafi Vadzim Žučkieviči meelest vanast leedukeelsest sõnast gud, mida kasutati valgevenelaste kohta. Esimest korda mainitakse Hudahajd XVI sajandil kui Astravieci mõisale kuulunud küla. Külal on läbi aegade olnud palju omanikke. Aastal 1764 rajas toonane mõisnik Juzef Vojna asulasse kloostri, selle juurde ehitati ka katoliku kirik. Hudahaj sai tuntuks oma ikooni poolest, millele omistati imettegev võime. Poola jagamisel läks Hudahaj aastal 1795 Venemaa koosseisu. Aastal 1832 sulgesid Poola ülestõusu maha suruma tulnud Vene väed kloostri, kirik ja kloostri hooned anti kohalike juutide käsutusse. Ikoon viidi Ašmianysse. Aastal 1856 sunniti juudid asulast lahkuma, tühjaks jäänud kiriku võtsid katoliiklased aga mõne aja pärast taas kasutusele. Aastal 1884 avati Hudahajd läbiv Liepaja-Romnõ vaheline raudtee. Aastal 1909 tagastati ikoon Hudahaj kirikule. Kuni 1917. aastani oli Hudahaj Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 oli Nőukogude Liidu koosseisus. Hudahaj ikoon Hudahaj kirik "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Hudahaj YouTube'is
Gilbert du Motier de La Fayette

Marie-Joseph Paul Yves Roch Gilbert du Motier de La Fayette ehk markii de La Fayette (ka Lafayette; 6. september 1757 – 20. mai 1834) oli Prantsuse aristokraat ja sõjaväelane, kes osales kindralina Ameerika iseseisvussõjas ja juhtis Suure Prantsuse revolutsiooni ajal rahvuskaarti. Revolutsiooni järel välismaale põgenenult oli ta vangis Austria-Ungaris Olomoucis kuni Napoleoni sõlmitud Campo Formio rahulepinguni. Napoleoni režiimi tegevuses ta ei osalenud ning kui USA president Thomas Jefferson pakkus talle Louisiana kuberneri kohta, Lafayette keeldus, soovides elada rahus ja tagasitõmbunult maal. Napoleoni Saja päeva ajal 1815. aastal valiti ta siiski Esindajatekotta, mis pärast Waterloo lahingut kutsus Napoleoni troonist loobuma. Lafayette kuulus ka Prantsusmaal Juulirevolutsiooni järel 1830. aastal võimule tulnud ajutisse valitsusse. Sõjaliste teenete eest pälvis ta eluajal USA kodakondsuse, 2002. aastal anti talle postuumselt aukodakondsus.
Starostõntsi

Starostõntsi (ukraina keeles Старостинці) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pogrebõštše rajoonis. Elanike arv on 619. Pindala on 0,304 km².
Stopper

Stopper on ajavahemike mõõtmise seade, mida saab soovitud ajal käivitada ja seisata. Aega mõõdab mehaaniline või elektrooniline kell. Tänapäeval on selleks peamiselt numbernäiduga kvartskell, mille nuppudega saab ajalugemist käivitada, seisata (või ka ainult peatada) ja näitu nullida. Osutinäiduga mehaanilise stopperi skaalajaotis on harilikult 0,1 sekundit, elektrooniline stopper võib anda numbernäidu tuhandikes sekundites. Üldjuhul saab mõõta nii „ringiaega” kui ka „üldaega”. Stopperitoiming võib olla ka käekelladel, samuti nutitelefonidel. Kronomeeter Digitaalne stopper Kvartskell Nutikell Taimer Taskukell Äratuskell Stopper. EE, 1995, 8. kd, lk 658. Onlain-stopper
Kõrgusmõõtur

Kõrgusmõõtur ehk altimeeter on mõõteriist, millega mõõdetakse kõrgust lähtetasandist. Kõrgust mõõdetakse baromeetrilisel või raadiotehnilisel meetodil ning laserseadme abil. Absoluutset kõrgust mõõdetakse merepinna keskmisest tasemest, millel õhurõhk on 760 mm Hg (1013 hPa). Baromeetriline mõõtmine põhineb sellel, et kõrguse suurenedes väheneb õhurõhk kindla seadusärasuse järgi. Baromeetrilises kõrgusmõõturis kasutatakse rõhutundliku elemendina aneroidkarpi, mis toimib samal põhimõttel nagu aneroidbaromeeteris, kusjuures näidiku skaala on jaotatud rõhuühikute asemel pikkusühikutega (kilomeetrid, -meetrid, lennukõrguse näidikutes ka jalad). Kaasaskantavates digitaalseadmetes mõõdetakse õhurõhku kalibreeritud ja temperatuurkompenseeritud baromeetriline sensoriga, mille mõõtesignaal siseneb mikrokontrollerisse. Mõõtetäpsus ulatub baromeetrilistel mõõturitel ühe meetrini. GPS-seade vajab kõrguse määramiseks signaale vähemalt neljalt GPS-satelliidilt. Mõõtetäpsus ei ületa tavaseadmetel kümmet meetrit. Lennunduses mõõdetakse kõrgust lisaks vaadeldud meetoditele ka radari põhimõttel, s.t võrreldakse aega, mis kulub elektromagnetlaine impulsi väljasaatmisest kuni selle peegeldunud vastuvõtuni maastikult. Meteoroloogias kasutatakse laserkõrgusmõõturit maapinnalt pilvisuse täpse alusekõrguse mõõtmiseks.
Sammuloendur

Sammuloendur ehk sammulugeja ehk pedomeeter on kaasaskantav mehaaniline või elektrooniline seade astutud sammude loendamiseks. Mehaanilisi pedomeetreid on valmistatud juba mitusada aastat. Sammuloendurite tootmine ja kasutamine hoogustus, kui Jaapanis tuli 1965. aastal müügile loendur Manpo-kei („10 000 sammu loendur“) . Seda päevast sammumäära peetakse tänini orientiiriks füüsilise vormi hoidmisel. Loendur fikseerib sammu tavaliselt negatiivse kiirenduse järgi hetkel, mil tald maad puudutab. Mehaanilises seadmes annab pendlitaoliselt võnkuv või kiikuv detail sel hetkel tõuke hammasratasmehhanismile, mis kannab selle edasi sammunäidu osutitele numbrilaual. Elektroonilises seadmes loeb samme MEMS-kiibina teostatud elektrooniline kiirendusandur, mille inertsiaalandurid mõõdavad kiirendusi kahe või kolme ristuva telje sihis. Mehaanilise rütmianduriga loendur näitab kõige täpsemalt vertikaalasendis, tavaliselt kinnitatuna piha kõrgusele. Elektroonilise anduriga loendurit võib kanda suvalises asendis ja kohas keha lähedal. Võrreldavate andmete saamiseks on siiski soovitatav kanda loendurit ühes kindlas kohas (näiteks põuetaskus või tagataskus), sest vaatamata sellele, et anduri protsessor töötleb inertsiaaltajurite andmeid keeruka programmi järgi, võivad kiirenduse lähteandmed olla erinevad. Elektroonilised loendurid võivad näidata LCD-näidikul järgmisi andmeid: astutud sammude arv; arvesse lähevad ainult rütmiliselt astutud sammud; läbitud teepikkus (näiteks 10 meetri täpsusega); mõnel seadmel tuleb selleks ette anda keskmine sammupikkus; jooksmise või käimise kestus; aktiivse, aeroobilise liikumise aeg ja sammude arv; kulutatud energia (kilokalorites); lähteandmeiks võivad siin olla kehakaal, pikkus ja vanus. Sammuloenduri funktsiooni võib sisaldada ka nutitelefon, spordikell ja meediapleier. Pedomeeter aastast 1590 Mehaaniline pedomeeter Elektrooniline sammuloendur "Manpo-kei: Art and Science of Step Counting". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. veebruar 2014. Vaadatud 20. jaanuaril 2014. 10,000 Steps website Sammulugeja- funktsionaalne abimees
Pool tundi veel

"Pool tundi veel" on Ott Leplandi esimene singel tema neljandalt stuudioalbumilt "Siinpoolne". Loo viisi ja sõnad on loonud Kaspar Kalluste. Video: "Pool tundi veel" Youtube.com Sõnad: "Pool tundi veel" Sasslantis.ee