laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Annika Lall

Annika Lall (sündinud 19. juulil 1962 Tartus) on eesti kriminalist ja kergejõustiklane. Ta on õppinud Tartu 8. Keskkoolis ning lõpetanud 1981. aastal Tallinna Spordiinternaatkooli ja 1989. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. 2007. aastal kaitses kriminalistikateemalist väitekirja Peterburi Siseministeeriumi Akadeemias. Tema treenerid on olnud Tiiu Jurkatamm ja Toomas Merila. Töötas 1983–1991 militsionääri ja politseinikuna (kriminalistikaeksperdina), aastast 1997 politsei juhtivinspektorina[viide?]. Aastatel 1991–2008 oli Kohtuekspertiisi ja Kriminalistika Keskuse komissar ja Põhja Politseiprefektuuri kriminalistikatalituse vanemkomissar. 2008–2009 oli Sisekaitseakadeemia kriminoloogia ja kriminalistika õppetooli juhataja, dotsent, 2010–2011 Sisekaitseakadeemia Politsei- ja Piirivalvekolledži kriminoloogia ja kriminalistika õppetooli juhataja, dotsent ning aastast 2012 süüteomenetluse õppetooli dotsent (politseikolonelleitnant). Tööga seoses on osalenud Soome katastroofiohvrite tuvastamise üksuse liikmena Tais 2004. aasta tsunamiohvrite tuvastamise missioonil. Saanud osa 1990. aastate alguses Eestis vohanud kuritegeliku maailma arveteklaarimiste uurimisest. 2007. aasta aprillirahutuste ajal tegeles kaevetöödega Tõnismäel. Temalt on ilmunud teadusartikleid ja kaks õpikut. Aastatel 1978–1981 võitis Nõukogude Liidu noorte ja juunioride meistrivõistlustel 5 medalit, sealhulgas 2 kulda. Eesti meistrivõistlustel on võitnud 7 medalit (1985. aastal kulla). Isiklik rekord odaviskes – 56.08 – on püstitatud 1985. aastal. Alates 1993. aastast on ta tulnud mitu korda seenioride maailmameistriks politseinike ja tuletõrjujate maailmamängudel. ESBL Biograafia ESBL-is
Murdmaasuusatamine 2002. aasta taliolümpiamängudel

Murdmaasuusatamine 2002. aasta taliolümpiamängudel Finaal: 12. veebruar Võistlejaid: 67 Finaal: 14. veebruar Võistlejaid: 83 Finaal: 9. veebruar Võistlejaid: 78 Finaal: 23. veebruar Võistlejaid: 61 Finaal: 17. veebruar Riike: 15 Olümpiavõitja 1998: Norra (Sture Sivertsen, Erling Jevne, Bjørn Dæhlie, Thomas Alsgaard) Finaal: 19. veebruar Võistlejaid: 71 Finaal: 12. veebruar Võistlejaid: 61 Finaal: 15. veebruar Võistlejaid: 73 5 km vabastiilis osalesid 50 klassikadistantsi paremat Finaal: 9. veebruar Võistlejaid: 60 Finaal: 24. veebruar Võistlejaid: 50 Finaal: 21. veebruar Riike: 13 Finaal: 19. veebruar Võistlejaid: 58
Nõo sovhoos

Nõo sovhoos oli sovhoos Eesti NSV-s. Alates 1970. aastate keskpaigast oli see sovhoos vabariigi 20 suurema riikliku majandi hulgas. 1987. aasta seisuga hõlmas sovhoos 13100 hektarit, sellest haritav maa 7100 hektarit. Majandi keskus oli kuni 1987. aastani Lukel, Tartust 23 km. Alates 1987. aastast peale uue kontor-klubi valmimist oli Nõo sovhoosi keskus Nõos, Tartust 17 km praeguses Nõo vallamajas. Põhilistest põllumajanduslikest tootmisharudest tegeleti Nõo sovhoosis teraviljakasvatuse, kartulikasvatuse, piima- ja lihatootmisega. 1986. aastal alustati sovhoosi juhtkonna poolt sovhoosi muutmist kolhoosiks. Põhjuseks suurem vabadus kolhooside majandustegevuses. Riiklik ettevõte reorganiseeriti kolhoosiks ehk kollektiivmajandiks 1987. aastal. Kollektiivmajandina tegutseti kuni likvideerimiseni 1992. aastal. Eesti sovhooside loend
Püha õhtusöömaaeg

Püha õhtusöömaaeg on evangeeliumites kirjeldatud sündmus, kus Jeesus einestab viimast korda koos oma jüngritega. Püha õhtusöömaaja käigus annab Jeesus jüngritele mõista, et nende hulgas on äraandja (Juudas Iskariot). Jeesus ennustab, et Peetrus teda peatselt maha salgab. Jeesus murrab leiba ja pakub veini, öeldes, et see on tema ihu ja veri. Ja ta võttis leiva, tänas ja murdis ja andis neile, öeldes: "See on minu ihu, mis teie eest antakse. Seda tehke minu mälestuseks!" (Luuka 22:19) Nendel sõnadel põhineb armulaua sakrament.
Ncurses

Ncurses (New Curses) on teek, mis lubab programmeerijal kirjutada tekstipõhiseid kasutajaliideseid (TUI terminaalidele). Pine (Program for Internet News & Email) – e-posti ja uudisegruppide klientrakendus Pico (Pine Composer) – Pine'iga kaasa tulev tekstiredaktor Ncursesi koduleht Ncursesi programmeerimise HOWTO Pine'i ametlik koduleht
Enn Roos

Enn Roos (20. september 1908 Tambovi kubermang – 15. juuli 1990 Tallinn) oli eesti skulptor. Ta kuulus 1939. aastast kunstiühingusse Pallas ja oli 1943. aastal Eesti Nõukogude Kunstnike Liidu üks asutajatest. Enn Roos asus vanematega Eestisse 1912. aastal. Lõpetas 1927. aastal Tallinna Peetri erakooli, õppis aastatel 1926–1928 Ants Laikmaa ateljeekoolis ja 1927–1928 Jaan Koorti ateljees. 1935. aastal astus Pallase Kõrgemasse Kunstikooli, mille lõpetas 1939. aastal skulptorina. Ta mobiliseeriti 1941. aastal Punaarmeesse, tegutses aastatel 1942–1944 skulptorina Moskvas. Enn Roos töötas aastatel 1947–1983 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis õppejõuna klaasehistöö, keraamika ja skulptuuri kateedris. Ta oli aastast 1958 professor ja aastatel 1962–1977 skulptuurikateedri juhataja. Enn Roos on loonud monumentaalskulptuuri ja arhitektuuriplastikat. Viljelenud vabaplastikat, modelleerides portreid, olulistikulisi kompositsioone, naisakte ning loomaskulptuure. Materjalidest eelistas ta pronksi kõrval ka mattglasuuriga keraamikat, šamotti, terrakotat ning hilisemal ajal ka polüestervaiku. 1930. aastatel modelleeris hulgaliselt portreeskulptuure riigitegelastest, sh Jaan Poska, August Rei, Otto Tief ja Artur Sirk. Samas on Enn Roos ka joonistanud ja illustreerinud ajakirja Vallatu Magasin 1937 aasta nr 2 esikaane. Sõja ajal Moskvas viibides võttis ta osa Suure Isamaasõja kunstinäitusest ning 1944. aastal toimunud Jüriöö ülestõusu kunstinäitusest. Sellesse perioodi kuuluvad tema tööd "Eesti partisanid", "Isa ja poeg - rahvatasujad" ning "Granaadiheitja". Pärast sõda valmisid Enn Roosil mitmefiguurilised skulptuurigrupid ("Laulvad lapsed", "Akrobaadid"), portreed kultuuritegelastest ("Richard Sagrits", "Ants Laikmaa") ning hulgaliselt pisiplastikat ("Mängivad karud", "Lammas talledega" jt). Tema tuntumad monumentaalskulptuurid on Tõnismäe haljakul asunud nn Tallinna vabastajate monumendi langetatud peaga sõduri pronksist kuju (nn pronkssõdur; nüüd Kaitseväe kalmistul) ning Harjumäel asunud Viktor Kingissepa pronksfiguur (nüüd Ajaloomuuseumis Maarjamäel). Tema tuntuim teos on nn pronkssõdur aastast 1947 (koostöö Arnold Alasega). "Karu". 1939 "Laulvad lapsed". 1947 "Korea tütarlaps". 1957 "Allikal". 1960 "Mali neegritar". 1960–1965 "Melanhoolne akt". 1973 "A. Laikmaa portree". 1976 "Lamav piison". 1981 "Istuv ilves". 1985 (Tallinna loomaaias) 1947 – Eesti NSV teeneline kunstitegelane P. Ruuge, Meie saadikukandidaate. Skulptor Enn Roos - Õhtuleht, 15.03.1961 Leo Gens, Enn Roos 70, Sirp ja Vasar, 22.09.1978 "Vallatu Magasin". ERB. Originaali arhiivikoopia seisuga 23. september 2018. F.Matt, Skulptor Enn Roos 60-aastane – Rahva Hääl, 20.04.1968 nr 221 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus Eesti NSV teenelise kunstitegelase aunimetuse andmise kohta, Punaväelane: Punaarmee [7. laskurdiviisi] poliitosakonna ajaleht, 7 november 1947 EKABL lk 444 Pronkssõduri looja sajas juubel tõi uhke näituse – Postimees, 14. november 2008.
Pärnu Koidula Gümnaasium

Pärnu Koidula Gümnaasium on riigigümnaasium Pärnus aadressil Metsa tänav 21. Kooli asutas 1918. aastal Pärnumaa Rahvahariduse Selts eestikeelse tütarlaste koolina. Kooli eelkäijaks peetakse Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumi, mille ajalugu ulatub aastasse 1733. Koidula nimi on koolile antud aastatel 1854–1861 Pärnu Linna Kõrgemas Tütarlastekoolis õppinud Lydia Koidula mälestuseks. 1918 Pärnu Eesti Kõrgem Tütarlaste Kool 1919 Pärnu Linna Tütarlaste Keskkool 1920 Pärnu Linna Tütarlaste Reaalgümnaasium 1923 Pärnu Linna Tütarlaste Gümnaasium 1937 Pärnu II Gümnaasium 1940 Pärnu II Keskkool 1941 Pärnu II Gümnaasium 1944 Pärnu Lydia Koidula nimeline II Keskkool 1961 Lydia Koidula nimeline Pärnu 2. Keskkool 1995 Pärnu Koidula Gümnaasium Pärnu Tütarlaste Gümnaasium evakueeriti sügisel 1916 Venemaale Tveri linna ja aastatel 1916–1917 koolitöö Pärnus seisis. Aastatel 1917–1918 töötas venekeelne tütarlaste gümnaasium linnavalitsuse eraalgatusel. Saksa okupatsiooni ajal 1918. aastal töötas Pärnus saksakeelne tütarlaste lütseum. Eestikeelse tütarlastekooli asutas 9. novembril 1918 Pärnumaa Rahvahariduse Seltsi, esimene koolipäev oli 11. novembril 1918. Algul töötas kool Rüütli tänaval kohalikus Kooliseltsi majas. Detsembris 1918 koliti Aadressil Nikolai tänav 26 asunud Pärnu tütarlaste gümnaasiumi hoonesse. Juunis 1919 andis Pärnumaa Rahvahariduse Selts kooli Pärnu linna omavalitsusele üle. 1940. aastal nimetati Pärnu II Gümnaasium Pärnu II Keskkooliks. 19. augustist 1940 vabastati Pärnu I Gümnaasiumi direktori ametikohalt Georg Köösel. Esimene ettepanek anda koolile Lydia Koidula nimi tehti 1943. aastal. Koidula nimi anti koolile 26. detsembril 1944 ENSV Rahvakomissaride Nõukogu määrusega. 1951. aastal alustas koolis tööd üks esimene klass ja 1. septembril 1952 muudeti kool segakooliks. 1966. aastal avati koolis matemaatikakallakuga klass, 1969. aastal asendati see matemaatika-füüsika eriklassiga. 1979. aastal valmis uus koolihoone Pärnu äärelinnas Metsa tänaval. Kooliga liideti Pärnu VIII 8-klassiline kool, mille tõttu suurenes õpilaste ja õpetajate arv oluliselt. Esimene bioloogia-keemia klass moodustati 1989. aastal ja 2005. aastal alustas tööd esimene reaalklass. 2014. aastal korraldati Pärnu linna koolivõrk ümber. Muu hulgas eraldati põhikoolid gümnaasiumiastmest. Seetõttu jätkas kool ilma põhikooliastmeta. 2015. aastal sai koolist riigigümnaasium ja sellega seoses renoveeriti täielikult Metsa tänava koolimaja. Johann Eschstamm (1918–1922) Georg Köösel (1922–1940) Johannes Tavast (1940–1941) Mihkel Linnolt (1941–1944) Jüri Erm (1944–1953) Linda Soovik (1953–1969) Armas Kuldsepp (1969–1980) Rein Eglon (1980–2011) Indrek Kaldo (2011– ) "Kooli ajalugu". "Koidula kooli II sajandi ajalugu". Koidula Press. 29. märts 2019. Vaadatud 05.07.2021. 1103. Vabariigi Presidendi käskkiri nr. 261., Riigi Teataja, nr. 108, 23 august 1940 Kooli koduleht
ATP World Touri auhinnad

ATP World Touri auhinnad on auhinnad, mida annab välja ATP.
Rene Busch

Rene Busch (sündinud 19. juulil 1971 Tallinnas) on Eesti tennisist ja tennisetreener. Ta on Rene Buschi Tennisekooli omanik ja peatreener. Busch omandas keskerihariduse Tallinna Spordikolledžis. Ta on täiendanud end mitmes riigis toimunud koolitustel ja seminaridel. Busch on kuulunud Nõukogude Liidu noortekoondisse ja Eesti koondisse, aastatel 1993–2002 mängis ta Davise karikavõistlustel Eesti koondises. 1995–2002 mängis Busch Saksa klubiliigas eri klubide esinumbrina. Karjääri jooksul on ta osalenud paljudel rahvusvahelistel turniiridel. Mitmekordne noorte Eesti meister seitsmekordne Eesti meister meeste üksikmängus (1990, 1992–1997), veerandfinalist 1998, poolfinalist 1999, finalist 2000 ja 2001 mitmekordne aasta parim tennisemängija Eestis (1993–1997) mitmekornde Eesti parim seeniortennisist (2009, 2012 ja 2013) 2008. aastal seeniorite MM 35+ Türgi 16 esimese hulgas 2009. aastal seeniorite ITF 4 kat AOTK võitja 2009. aastal seeniorite MM 35+ Hispaania 16 esimese hulgas 2009 ITF aastalõpu seeniorite 35+ paremusjärjestuses 45. koht 2009. aastal Eesti Seeniorite meister meeste üksik- ja paarismängus üle 35-aastaste vanuseklassis 2012 Eesti täiskasvanute karikavõistluste võitja 2013 märts seeniorite MM 40+ pronksmedal 2013 mai ITF Seniors 40+ Grade 2 võitja (Jaunmarupe, Läti) 2013 juuli ITF Seniors 40+ Grade 3 võitja (Palanga, Leedu) 2013 juuli ITF Seniors 40+ Grade 3 võitja (Jurmala, Läti) 2013 ITF Seniors aastalõpu 40+ paremusjärjestuses 10. koht 2014. aasta jaanuaris ITF Seniors 40+ Grade 2 võitja (Vilnius, Leedu) 2014. aasta mais seeniorite MM 40+ veerandfinalist (Florida, USA) Busch asus abitreenerina tööle 1991. aastal, olles USA spordiakadeemias praktikal. Alates 1996. aastast on ta treenerina tegutsenud Eestis. 1998 asutas ta tenniseklubi TC 2000 ja samast aastast korraldab tennisekoolitust lastele. 2003. aastal asutas ta omanimelise tennisekooli, kus hakati 2005. aastal tennisekoolitust andma ka täiskasvanutele. Tema õpilased on olnud näiteks Anett Schutting, Anja Maskaljun, Jakov Tsirkin ja Danil Proskura. 2002 – Eesti parim treener 2007 – Eesti parim noortetreener 2009 – aasta parim treener Biograafia ESBL-is Rene Buschi Tennisekool Elulugu Rene Buschi Tennisekooli kodulehel Fännileht
Nivelliir

Nivelliir on instrument, mis tööasendis tagab horisontaalse viseerimiskiire (niitristi keskmine horisontaalniit). Sõltuvalt konstruktsioonist võib eristada elevatsioonikruviga ehk silindrilise vesiloodiga nivelliire ja kompensaatoriga nivelliire. Nivelleerimislattidelt tehtud lugemite vahe (erinevus) annab maastikupunktide (latipunktide) kõrgusliku erinevuse ehk kõrguskasvu. Digitaalnivelliirid on kompensaatori, sisearvuti ja mäluga. Need võimaldavad automaatset lugemite tegemist koodlatilt, kõrguskasvu arvutust ja salvestamist. Lisaks saadakse ka kaugus instrumendist latini, samuti on võimalik automaatne projektkõrguste väljamärkimine. Lasernivelliir on mõõtmistel ja ehitustel kasutatav laseritaseme juhtimisseade, mis koosneb laserkiireprojektorist ja statiivist. Laserkiireprojektor kinnitatakse statiivile vajalikule kõrgusele. Siis lülitatakse seade sisse ja projitseeritakse fikseeritud punane või roheline valgusvihk horisontaal- ja / või vertikaalteljele. Vaade nivelleerimislatile Nivelleerimise näide Digitaalne nivelliir Lasernivelliir kippreegel teodoliit Niveliiriga töötamine
Meie isade lipud

"Meie isade lipud" on filmiauhinnale Oscar nomineeritud 2006. aasta USA sõjafilm. Filmi lavastas Clint Eastwood. Stsenaarium, mille kirjutasid William Broyles, Jr. ja Paul Haggis, põhineb samanimelisel raamatul, mille autorid on James Bradley ja Ron Powers. Film räägib Iwo Jima lahingust ja ajalugu teinud fotost, millel kuus meest püstitavad mäetippu USA lippu. Kolme ellujäänut – John Bradleyt (Ryan Phillippe), Ira Hayesi (Adam Beach) ja Rene Gagnoni (Jesse Bradford) – kasutati kodumaale jõudes propagandavahendina ja moraalitõstjatena, aga sisimas ei suutnud nad sõjakoledusi unustada ning tundsid, et osa nende hingest jäi maha Iwo Jima pinnale. Eastwood lavastas ka Iwo Jima lahingut jaapanlaste vaatenurgast kajastava filmi "Kirjad Iwo Jimalt". Filmi "Flags of Our Fathers" koduleht "Flags of our Fathers" trailer ja arvustused "Flags of Our Fathers Reviews" at Metacritic.com Flags of Our Fathers andmekogus IMDb (inglise)
Glibc

GNU C Library ehk glibc on GNU projekti C standardteek (C Standard Library). Glibc on väga portatiivne, nii tuumade kui ka riistvara vahel. Ametlikult toetatud riistvara: x86, mk68, Alpha, PowerPC, ARM, cris, MIPS, s390 ja SPARC. Töötab tuumade: Hurd, Linux ning FreeBSD ja NetBSD. uClibc dietlibc Newlib Glibci koduleht
Kirjad Iwo Jimalt

"Kirjad Iwo Jimalt" (jaapani keeles 硫黄島からの手紙) on filmiauhindadega Oscar ja Kuldgloobus pärjatud USA sõjafilm, mille lavastas Clint Eastwood. Film räägib Iwo Jima lahingust USA ja Jaapani vahel Teise maailmasõja ajal ja vaatab seda kahe jaapani sõjaväelase vaatenurgast, kes peavad abitult pealt vaatama, kuidas nende kaasvõitlejad üksteise järel lahingus hukkuvad. Jaapani trailer. Letters from Iwo Jima andmekogus IMDb (inglise) Letters from Iwo Jima ametlik koduleht Letters From Iwo Jima Reviews at RottenTomatoes Letter From Iwo Jima Reviews at Metacritic
Mandy Moore

Amanda Leigh Moore (sündinud 10. aprillil 1984 Nashuas New Hampshire'is) on Ameerika Ühendriikide poplaulja ja näitleja. Ta kasvas üles Florida osariigis. Ta pälvis tähelepanu 2000. aastate algupoolel teismelistele orienteeritud popmuusikaalbumitega "So Real", "I Wanna Be With You", "Mandy Moore" ja "Coverage". 2002. aastal mängis ta populaarses noortefilmis "A Walk to Remember", hiljem on ta kaasa teinud vähem tuntud filmides. Filmides "American Dreamz" ja "Saved!" mängib ta võrreldes eelmiste rollidega pahatahtlikumaid tegelaskujusid. 2007. aastal ilmus Moore'i album "Wild Hope". Alates 2016. aastast mängib Mandy Moore NBC draamasarjas "This is Us" ("Meie elu") Rebecca Pearsoni. 2019. aastal sai ta omanimelise tähe Hollywoodi kuulsuste alleel. Moore'i sõprussuhted tennisemängija Andy Roddicki, näitleja Wilmer Valderrama ja Zach Braffiga on meedias palju kõneainet pakkunud. 18. novembril 2018 abiellus ta Taylor Goldsmithiga. Veebruaris 2021 sündis neil poeg. Mandy Moore andmekogus IMDb (inglise)
John McEnroe

John Patrick McEnroe Jr. (sündinud 16. veebruaril 1959 Wiesbadenis Saksamaal) on USA endine tipptennisist. Ta on olnud maailma esinumber nii üksik- kui ka paarismängus. Tema lapsepõlv möödus New Yorgis Queensi linnaosas. Tema nooremast vennast Patrick McEnroest sai samuti elukutseline tennisist. Juba 18-aastaselt jõudis John Wimbledoni poolfinaali. Ta oli tugev nii üksik- kui paarismängus. Karjääri lõpetas ta 104 turniirivõiduga üksikmängus (neist 77 ATP turniirid) ja 71 võiduga paarismängus (viimastest 51 koos Peter Flemingiga). Sealjuures oli Fleming oma rolli suhtes tagasihoidlik. "Maailma parim meespaar on John McEnroe ja keegi teine," ütles ta. Suure slämmi turniiridel jõudis McEnroe üksikmängus 11 korda finaali ja võitis neist 7. Meespaarismängus on ta jõudnud finaali 12 korda ja võitnud neist 9. Korra, 18-aastaselt, on ta finaali pääsenud ka segapaarismängus ja selle võitnud. McEnroe ja Stefan Edberg on ainsad tennisemängijad, kes on saanud maailma esinumbriks nii üksik- kui ka paarismängus. McEnroe on kõige kauem (257 nädalat) paarismängus maailma esinumbriks olnud tennisist. Maailma esinumber on ta olnud 14 korda ja kokku 170 nädalat, millega on maailmas läbi aegade 5. kohal. McEnroe parimaks hooajaks jäi 1984. Ta alustas seda 42 järjestikuse võiduga, mis on tänapäevani maailmarekord, ja kaotas kogu hooaja jooksul üksnes 3 mängu – võiduprotsent 96,5% (82 võidu juures) on samuti tänini maailmarekord. Tennisest loobus McEnroe sportlasena 1992, kuid jäi endiselt tennisega seotuks. 1999–2000 oli ta 14 kuu jooksul USA Davise karika meeskonna kapten, aga astus tagasi pärast 3:2 võite Zimbabwe ja Tšehhimaa üle ning 0:5 kaotust Hispaaniale. Kapteni koha võttis üle noorem vend Patrick. 2006 naasis McEnroe tennisesse mängijana ja osales koos rootslase Jonas Björkmaniga kahel turniiril paarismängus, millest ta ühe võitis. Ta on ainus, kes võitnud ATP turniiri neljal aastakümnel. 2017. aastal valmis film tema ja Björn Borgi ajaloolisest duellist 1980. aasta Wimbledoni turniiril. John McEnroe teenis profitennisistina 12 539 622 dollarit auhinnaraha. "Stefan Edberg biography" (PDF). www.cascade-academy.com (inglise). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 5.03.2016. Vaadatud 27.05.2011. Borg/McEnroe andmekogus IMDb (inglise)
Ryan Gosling

Ryan Thomas Gosling (sündinud 12. novembril 1980 Londoni linnas Ontario provintsis Kanadas) on Kanada näitleja, režissöör, kirjanik ja muusik. Ta karjäär sai alguse lastesarjast "Mickey Mouse Club", kus ta hakkas mängima juba 13-aastaselt. Edasi mängis sellistes koguperesarjades nagu "Are you afraid of dark?", "Goosebumps", "Breaker High" ja "Young Hercules". Esimese peaosa sai ta filmis "Fanaatik" (2001), järgnesid peaosad filmides "Mõrva ABC" ja "Hädatapp". Avalikkuse tähelepanu alla sattus ta rolliga filmis "Päevaraamat", võites kokku viis auhinda. Järgmises filmis, "Halva Haardes" mängis ta narkosõltlasest ajalooõpetajat, ning filmis "Lars ja nukk" sotsiaalselt saamatut erakut – mõlema filmiga oli ta esitatud kandideerima auhindadele, mida ta ei võitnud. Pärast kolmeaastast näitlemispausi mängis ta filmis "Kurb valentinipäev", millega võitis jälle auhinna. Aasta 2011 osutus tema jaoks pöördeliseks: ta mängis peategelast kolmes filmis: romantilises komöödias "Rumal pöörane armastus", poliitilises draamas ja märulis "Ohtlik sõit". Gosling on sündinud Londoni linnas Ontario provintsis Kanadas, kuid kasvas üles hoopis Inglismaal Cornwallis. Tema mormoonidest vanemad lahutasid, kui Ryan oli alles laps, ja ta jäi elama koos emaga. Lapsena ei olnud tal sõpru ning koolikiusamise pärast algkoolis õppis ta aasta aega koduõppes. Esinema hakkas ta noorelt, lauldes oma vanema õe Mandiga pulmades ja arendades juba lapsena välja isikupärase aktsendi. Gosling on hiljem selgitanud: "Lapsena arvasin ma, et Kanada aktsent ei kõla piisavalt karmilt; poisid peaksid kõlama nagu Marlon Brando. Niisiis on mul nüüd võlts aktsent, millest ma lahti ei saa – enam see polegi nii võlts." 17-aastaselt jättis Gosling keskkooli pooleli, et pühenduda näitlejakarjäärile. Gosling elab New Yorgis oma segaverelise koera Georgiga. Aastatel 2003-2004 oli ta suhtes näitleja Sandra Bullockiga, kellega koos ta näitles filmis "Mõrva ABC". Aasta 2005 keskpaigast kuni 2007 keskpaigani käis ta "Päevaraamatu" kaasstaari Rachel McAdamsiga. 2008 avalikustasid nad, et on taas koos, kuid läksid hiljem siiski lahku. Aastast 2011 on ta suhtes näitleja ja modelli Eva Mendesega. 12. septembril 2014 sai paar esimese tütre. Ryan Gosling andmekogus IMDb (inglise)
Peter O'Toole

Peter Seamus O'Toole (sünninimi Peter James O'Toole; 2. august 1932 Iirimaa – 14. detsember 2013) oli Kuldgloobuse ja Emmy auhinnaga pärjatud iiri näitleja. Lisaks nomineeriti ta kaheksal korral filmiauhinnale Oscar osatäitmise eest filmides "Araabia Lawrence" (1962), "Becket" (1964), "Lõvi talvel" (1968), "Hüvasti, mr. Chips" ("Goodbye, Mr Chips", 1969), "The Ruling Class" (1972), "The Stunt Man" (1980), "My Favorite Year" (1982) ja "Venus" (2006). Peter O'Toole andmekogus IMDb (inglise) The Unofficial Peter O'Toole Pages
Will Smith

Will Smith (kodanikunimega Willard Christopher Smith; sündinud 25. septembril 1968 Pennsylvania osariigis Philadelphias) on filmiauhinna Oscar pälvinud USA filminäitleja ja mitu Grammyt saanud hiphoplaulja (räpparina kasutas ta nime The Fresh Prince). Tema tuntuimad rollid on filmides "Mehed mustas", "Mehed mustas 2", "Ali", "Iseseisvuspäev", "Õnne otsinguil", "Ma olen legend" ja "King Richard: kasvatades tšempione", mille eest ta pälvis 2022. aastal parima meespeaosatäitja Oscari. Ta on tuntud ka teleseriaalist "Bel Airi prints". Will Smith oli aastail 1992–1995 abielus Sheree Zampinoga. Neil on poeg Trey Smith (õieti Willard Carroll Smith III, sündinud 1992), kes on kaasa teinud isa muusikavideos "Just the Two of Us". 1997. aastal abiellus Will Smith näitleja Jada Koren Pinkettiga. Neil on poeg Jaden Smith (sündinud 1998) ja tütar Willow Smith (sündinud 2000), kes tegelevad samuti näitlemise ja muusikaga. "Big Willie Style" (1997) "Willennium" (1999) "Born to Reign" (2002) "Lost and Found" (2005) Will Smithi koduleht Will Smith andmekogus IMDb (inglise) Will Smith andmekogus Filmiveeb
Romantik

"Romantikud" suunab siia. Eesti filmi kohta vaata artiklit Romantikud (film). Romantik on romantismi ideaali püüdlev või sellele vastav isiksusetüüp. Romantik võib olla ka romantismi kui kunstistiili ajalooline esindaja. Klassikaline pilt romantikust on suure salliga maailmavalus tuberkuloosihaige ja õrnahingeline luuletaja, kellel pole pennigi raha, aga kes on väga andekas ja hea fantaasiaga. Romantik õhkab taga ja eelistab ulmelist fantaasiailma tegelikule maailmale, mille suhtes ta on irooniline.
Sündimuskordaja

Sündimuskordaja ehk sündimuskoefitsient on mis tahes näitaja, mis saadakse, kui mingi piirkonna kogu rahvastiku või selle osa elussündide arv või sündide arv mingil ajavahemikul jagatakse vastava rahvastiku keskmise suurusega sellel ajavahemikul. Sündimuskordajaid väljendatakse tavaliselt promillides (1000 inimese kohta) ning ajavahemikuks võetakse aasta. sündimuse üldkordaja sündimuse kogukordaja abielusündimuskordaja vallassündimuskordaja standarditud sündimuskordaja sündimuse erikordaja naiste sündimuskordaja meeste sündimuskordaja abielusündimuse erikordaja vallassündimuse erikordaja kõikne sündimuskordaja sündimuse vanuskordaja sündimuse järjestuskordaja abielusündimuse kestuskordaja abielusündimuse vanuskordaja lapsesuskordaja