laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Buire-le-Sec

Buire-le-Sec on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Buire-le-Sec asub u. 8 km Montreuil-sur-Merist kagus tee D139 ääres. Kirik on üks ilusamaid ja vanimaid Montreuil' ringkonnas. See ehitati 12. sajandil, kuigi tollest kirikust on alles vaid vundament. Mõned 13. sajandi tunnused on säilinud, kuid enamasti on see 16. sajandi ehitis (lööv ja transept). See on ladina risti kujuline ja ehitatud kriidist. Mõõdud: 32 m pikk, sealhulgas 19 m löövil ja 7 m kooril. Koori ja löövi laius on 6 m, transept kokku 15,5 m. Verandal on ribivõlv. Vallamaja ja kool Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Campagne-lès-Hesdin

Campagne-lès-Hesdin on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Tee D138 ääres, Hesdini ja Montreuil' vahel ning Canche'i ja Authie jõeorgude vahel on linn ümbritsetud lamba- ja piimakarjakasvatusest. Adisham, Ühendkuningriik Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
2024. aasta suveolümpiamängude avatseremoonia

2024. aasta suveolümpiamängude avatseremoonia toimus 26. juulil Pariisis algusega kell 19:30 (Kesk-Euroopa suveaeg, 17:30 UTC). Olümpiaharta kohaselt hõlmas avatseremoonia (vt olümpiamängude ava- ja lõputseremoonia) kunstilist programmi, mis tutvustab korraldajamaa ja -linna kultuuri, sportlaste paraadi ja olümpiatule süütamist. Mängud avas ametlikult Prantsusmaa president Emmanuel Macron. 2024. aasta suveolümpiamängud Pariisis tähistavad esimest korda, kui avatseremooniat ei peeta staadionil – selle asemel toimus ekstravagantne show Seine'i jõe ääres ning pealtvaatajad ääristasid Prantsusmaa pealinna südames tänavaid ja sildu. Plaan pole riskideta ja korraldajad avalikustasid ulatuslikud turvakontrollid. Olümpiamängude avatseremoonia algas, kui pealinna idaosast väljus Seine'i jõele esimene paat, mis kandis Kreeka delegatsiooni. Laev juhtis mängudel osalevaid sportlasi 6 kilomeetrit läänes läbi Prantsusmaa pealinna südame, kuulsate vaatamisväärsuste ja pealtvaatajate hulgast mööda sõitvat paatide flotilli. Viimane paat, mille pardal oli Prantsuse delegatsioon, saabus Eiffeli torni, kus sportlased ja teised pealtvaatajad said tunnistajaks ametliku tseremoonia kunstilisele ja muusikalisele vaatemängule koos olümpiatule süütamisega. Nii ürituse ulatus kui ka avatud lavastus seadsid ainulaadsed logistilised ja turvalisuse väljakutsed. Korraldajad on lubanud, et tseremoonia on "suurim mängude ajaloos läbi aegade toimunud" ning arvud on kolossaalsed: osales umbes 10 500 sportlast, 100 000 maksvat külalist, kuni 400 000 tasuta pileti omanikku ja 200 riigipead. Otseülekandeid näidati 80 hiigelekraanil ja pealinna kerkisid ulatuslikud helisüsteemid.
1. division

1. division (sponsornimega NordicBet Ligaen) on Taani jalgpalli tugevuselt teine liiga. Liiga asutati 1945. aastal ja see oli algselt Taani kõrgeim liiga. Hooajal 2024–25 mängivad liigas järgmised 12 klubi: https://1-division.dk/
Burchard Ernst von Trautwetter

Burchard Ernst von Trautwetter (sündinud 1679) oli Trautwetterite aadlisuguvõsast pärit Rootsi major ning Vene kindralmajor, kes osales Põhjasõjas. Burchard Ernst von Trautwetter sündis 1679. aastal Ērgļi kihelkonnas Cirsti mõisniku Hermann Georg ja Anna Elisabeth Trautwetteri (sünninimega von Franck) perekonda. Burchard Ernst abiellus Barbara Hedwig von Völkersahmiga. Abielust sündis kaks last. 1697. aastal oli Trautwetter musketär Riia garnisonirügemendis. 1700. aastal edutati ta Albedyhli tragunirügemendis kornetiks. Samal aastal ülendati ta seal leitnandiks. Hiljem läks ta rittmeistri auastmes edasi Östgöta ratsarügementi. 1703. aastal sai ta Stenbocki tragunirügemendis majoriks. 1709. aastal alistus ta Perevolotšna all ning läks 1724. aastal armeest erru. Hiljem astus ta Venemaa teenistusse ning sai kindralmajori auastme. Burchard Ernst von Trautwetter suri hiljemalt 1739. aastal. "Von Trautwetter No. 1096". TAB 2. Vaadatud 22.07.2024. "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Von Trautwetter, Burchard Ernst. Vaadatud 22.07.2024.
August Voldemar Georg Brinkmann

August Woldemar Georg Brinkmann (8. oktoober 1875 Tallinn – 16. mai 1928 Tallinn) oli eestimaalasest Vene sõjaväelane. Ta lõpetas Tallinna Peetri Reaalkooli 1892. aastal. Astus reamehena teenistusse vabatahtlikult Krimmi 73. jalaväepolku 1895, edutati allohvitseriks 1896, saadeti õppima Tšuhujivi jalaväekooli, kus ta lõpetas kooli 2. järgu 1898, mil ta nimetati lipnikuks ja saadeti polku. Ta edutati alamlipnikuks 1899. aastal, viidi üle 89. jalaväepolku Belomorskis 1902, edutati leitnandiks 1903, staabikapteniks 1907, komandeeriti Võtegrasse 1913, et täita maakonna sõjaväeülema kohustusi, edutati kapteniks 1914. Ta osales esimeses maailmasõjas, kus sai ajupõrutuse ja langes Austria-Ungari keisririigis vangistusse 14. augustil 1915 Zolotaja Lipa jõe ääres. Sealt pääses ta koos invaliidide grupiga 30. juunil 1917 ja elas pärast seda Oranienbaumis. Brinkmann opteerus Eestisse 1920. aastal, kannatas närvihaiguse all ja sooritas enesetapu, lüües endale pussiga kaks haava rindu. Püha Stanislavi ordeni III järk (1906) Püha Anna ordeni III järk (1909) Püha Stanislavi ordeni II järk koos mõõkadega (1914) Püha Anna ordeni II järk koos mõõkadega (1915) Püha Vladimiri ordeni IV järk koos mõõkade ja paelaga (1915) Püha Anna ordeni IV järk koos kirjaga "Vapruse eest" (1915) Tema vend oli Vene sõjaväelane Aleksander Brinkmann. "Бринкман Вольдемар Августович — Russian Estonia". russianestonia.eu. Vaadatud 22. juulil 2024. "Päewaleht 18 mai 1928 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 22. juulil 2024.
Capelle-lès-Hesdin

Capelle-lès-Hesdin on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Capelle-lès-Hesdin asub u. 27 km Montreuil-sur-Merist kagus tee D134 ääres. Vallamaja Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Caumont (Pas-de-Calais)

Caumont on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Caumont asub u. 32 km Montreuil-sur-Merist kagus tee D101 ääres. Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Cavron-Saint-Martin

Cavron-Saint-Martin on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Cavron St. Martin asub Planquette'i orus, mis on Canche'i jõe väike lisajõgi. St. Walloy kirik, pärineb 15. sajandist. Mittekasutatav vesiveski restorani taga. Kohvik ja 'La Planquette' restoran. Estaminet 'Chès Deux Agaches'. Siit võib leida (omaniku tehtud) traditsiooniliste puidust pubimängude reproduktsioone, mida saab pubis mängida. Kirik Vesiveski Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Kollakaspruun kärbseseen

Kollakaspruun kärbseseen (Amanita fulva) on kärbseseeneliste sugukonda kärbseseene perekonda kuuluv seeneliik. Kollakaspruun kärbseseen andmebaasis eElurikkus.
Teenuse kool

Teenuse kool alustas tegevust 1845. aastal Teenuse mõisas. Pärast 15 tegutsemisaastat mõisas koliti kool 1860. aastal uutesse ruumidesse Urevere külas, kuid hoone hävis tulekahjus 1923. aastal. Uuesti alustas Teenuse kool mõisahoones tegutsemist 1924. aastal. Kool suleti laste vähesuse tõttu 1970. aastal, kuid Loodna valla toel ja lastevanemate algatusel avati kool mõisas uuesti 1990. aastal. Kool suleti 1996. aastal. Raidma, Maie. Jõeäärsed jutud. Teenuse, Luiste, Tolli ja Urevere talude ja perede lood läbi aegade. Rajakaar. Lk 99.
Läänesadam (Maarianhamina)

Läänesadam (rootsi keeles Västerhamn) on üks kahest sadamast Läänemere saarestikus asuvas Ahvenamaa pealinnas Mariehamni sadamas. Enamik Soome ja Rootsi lõunapoolse mandriosa ning Eesti ja Rootsi vahelisi parvlaevade marsruute peatub Mariehamnis. See on suuresti tingitud sellest, et Ahvenamaa ei kuulu ELi tollirežiimi alla, mis võimaldab Ahvenamaa sadamates peatuvatel laevadel müüa tollimaksuvabalt kaupu. Läänesadama laevatee maksimaalne sügavus on 9,2 meetrit ja minimaalne laevatatav laius 200 meetrit. Sadam on enamikul talvedest jäävaba või on ainult õhukese jääga kaetud. Muuseumilaev Pommern, 1903. aastal ehitatud neljamastiline rauast purjelaev, on Ahvenamaa Meremuuseumi eksponaadina sildunud läänesadamas. Mariehamni teine sadam, Idasadam (rootsi keeles Österhamn, soome keeles Itäsatama), on peamiselt väiksemate lõbusõidulaevade ja jahtide jaoks ning on üks Põhjamaade suurimaid lõbusõidusadamaid.
Loigu-sametpuravik

Loigu-sametpuravik (Xerocomellus ripariellus) on puravikulaadsete seltsi puravikuliste sugukonda kuuluv liik seeni. Seen kasvab enamasti kaskede läheduses. Loigu-sametpuravik andmebaasis eElurikkus.
AC Horsens

AC Horsens (täisnimega Alliance Club Horsens, lühemalt AC Horsens; lühend ACH) on Taanis Horsensi linnas tegutsev jalgpalliklubi. Klubi asutati 1. jaanuaril 1994 pealisehitusena Horsens fSi ja FC Horsensi vahel. 2024. aastast on klubi peatreener Martin Retov. "Om AC Horsens (Alliance Club Horsens) | AC Horsens". arkiv.achorsens.dk. Vaadatud 23. juulil 2024. "AC Horsens-scoop: Kaptajnen vender tilbage". achorsens.dk (taani). 22. juuli 2024. Vaadatud 23. juulil 2024. Klubi koduleht
Chériennes

Chériennes on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Chériennes asub u. 32 km Montreuil-sur-Merist kagus tee D134E3 ääres. Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Contes (Pas-de-Calais)

Contes on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Planquette suubub Contes'i juures Canche'i. Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Planquette

Planquette [plɑ̃kɛt] on väike oja, mis voolab Lõuna-Boulonnais' ja Picardie' lavamaalt Canche'i. Oja saab alguse Planques'is, läbib Fressini, Wambercourti ja Cavron-Saint-Martini ning suubub Contes'i juures Canche'i.
Võimlemine 2024. aasta suveolümpiamängudel

Võimlemises 2024. aasta Pariisi suveolümpiamängudel võisteldakse kolmes kategoorias: sportvõimlemises, iluvõimlemises ja trampoliinvõimlemises. Sportvõimlemises (27. juuli kuni 5. august) ja trampoliinvõimlemine (2. august) võistlused toimuvad Bercy Arenal, iluvõimlemise võistlused toimuvad Porte de La Chapelle Arenal 8.–10. augustini. Riistvõimlemisvõistlus algab kvalifikatsioonivoorudega, et teha kindlaks, kes liigub võistkondade mitmevõistluse, individuaalse mitmevõistluse ja individuaalsetes alade finaalidesse. Punktid, mille iga sportlane on teeninud iga võistluse eest ühe esinemise eest (kaks individuaalses võlvkonnas), otsustavad, kas nad jätkavad. Võistkondlikul mitmevõistlusel hinnatakse iga võistkonna liiget eraldi (4) ja medalid jagunevad vastavalt koondhindele. Individuaalsel mitmevõistlusel võistleb igal võistlusel üks sportlane (meestel kuus ala, naistel neli), nende koguhinne määrab nende lõppseisu ja medalite saajad. Individuaalsetel võistlustel võistlevad sportlased omavahel parima tulemuse saavutamiseks. Kvalifikatsioonivoorude tulemusi ei võeta arvesse, medalistide määramisel arvestatakse ainult need punktid, mis on saavutatud viimases etapis.   *   Korraldajariik (Prantsusmaa) Finaal: 29. juuli Osavõtjaid: 12 võistkonda (kvalifikatsioonis) Olümpiavõitja 2020: ROC Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 31. juuli Osavõtjaid: 24 (kvalifikatsioonis 33) Olümpiavõitja 2020: Daiki Hashimoto, Jaapan Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 3. august Osavõtjaid: 8 (kvalifikatsioonis 11) Olümpiavõitja 2020: Artem Dolgopyat, Iisrael Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 3. august Osavõtjaid: 8 (kvalifikatsioonis 11) Olümpiavõitja 2020: Max Whitlock, Suurbritannia Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 3. august Osavõtjaid: 8 (kvalifikatsioonis 12) Olümpiavõitja 2020: Liu Yang, Hiina Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 4. august Osavõtjaid: 8 (kvalifikatsioonis 18) Olümpiavõitja 2020: Shin Jea-hwan, Lõuna-Korea Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 3. august Osavõtjaid: 8 (kvalifikatsioonis 12) Olümpiavõitja 2020: Zou Jingyuan, Hiina Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 5. august Osavõtjaid: 8 (kvalifikatsioonis 11) Olümpiavõitja 2020: Daiki Hashimoto, Jaapan Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 30. juuli Osavõtjaid: 12 võistkonda (kvalifikatsioonis) Olümpiavõitja 2020: ROC Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 1. august Osavõtjaid: 24 (kvalifikatsioonis 34) Olümpiavõitja 2020: Sunisa Lee, USA Ametlikud tulemuses: Finaal Finaal: 3. august Osavõtjaid: 8 (kvalifikatsioonis 12) Olümpiavõitja 2020: Rebeca Andrade, Brasiilia Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 4. august Osavõtjaid: 8 (kvalifikatsioonis 11) Olümpiavõitja 2020: Nina Derwael, Belgia Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 5. august Osavõtjaid: 8 (kvalifikatsioonis 11) Olümpiavõitja 2020: Guan Chenchen, Hiina Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 5. august Osavõtjaid: 9 (kvalifikatsioonis 15) Olümpiavõitja 2020: Jade Carey, USA Ametlikud tulemused: Finaal Sportvõimlemise ametlik veebileht Pariisi OM-il Iluvõimlemise ametlik veebileht Pariisi OM-il Trampoliinvõimlemise ametlik veebileht Pariisi OM-il
Douriez

Douriez on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Douriez asub u. 48 km Montreuil-sur-Merist kagus tee D119 ääres, Authie jõe kaldal, Somme'i departemangu piiril. 16. sajandi Nativité-de-Notre-Dame kirik 13. sajandi lossi jäänused Vesiveski Douriez' kirik Valloires'i loss Douries' loss (Manoir) l'Estaminet Restaurant Douriez' osa ja üks seitsmest looduslikust orust Douriez, parun & paruness Guibali kodu l'Auberge du gros tilleul (parim ***** ) Douriez' keskus Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Éclimeux

Éclimeux on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Éclimeux asub u. 8 km Hesdinist idas teede D105 ja D106 ristumiskoha ümbruses. 18. sajandi Notre-Dame kirik 17. sajandi lossi jäänused Éclimeux' keskus Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Henry Wellesley, esimene Cowley krahv

Henry Richard Charles Wellesley, 1. Cowley krahv (KG, GCB, PC; aastatel 1847–1857 Lord Cowley; 17. juuni 1804 – 15. juuli 1884) oli Briti diplomaat. Ta oli aastatel 1852–1867 Suurbritannia suursaadik Prantsusmaal.
Lee Trevino

Lee Buck Trevino (mehhiko päritolu tõttu The Merry Mex või Supermex; sündinud 1. detsembril 1939) on Ameerika Ühendriikide endine golfimängija. Teda peetakse üheks golfi ajaloo parimaks mängijaks, aastal 1981 lisati ta World Golf Hall of Fame'i. Trevino võitis oma karjääri jooksul kuus golfi suurturniiri ning 29 PGA Touri võistlust. Ta on üks neljast golfarist, kes on võitnud kaks US Openit, The Open Championshipi ja PGA Championshipi. Suurturniiridest jäi tal seega võitmata vaid Masters Tournament. Kõige rohkem PGA Tour Championseid võitnud golfarite loend Kõige rohkem TGA Toure võitnud golfarite loend Meeste golfi suurturniiri võitjate loend Lee Trevino's Fighting Golf Mall:Lee Trevino profile Golf Legends February 4, 2012 "20 Greatest Golfers of All Time (Updated)". Athlon Sports. 11. juuni 2013. Vaadatud 1. jaanuaril 2015. "Ranking the 25 Best American Golfers of All Time". Bleacher Report. 9. oktoober 2012. Vaadatud 1. jaanuaril 2015. "5 Great Hispanic Golfers". Bleacher Report. 15. september 2010. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. veebruar 2015. Vaadatud 1. jaanuaril 2015.
Grossulaar

Grossulaar (ladina grossularia 'karusmari') on granaadi kaltsiumi sisaldav erim, kollakasrohelise, punakaspruuni või musta värvusega silikaatmineraal. Poolvääriskivideks loetakse läbipaistvaid erksavärvilisi eksemplare. hessoniit ehk kaneelikivi, Fe3+-ioonide külla tõttu oranžpunane kuni hüatsindipunane grossulaar; nimetus on tuletatud vanakreeka sõnast ἣσσων hēssōn 'alam', mis võib tähistada kivi vähemväärtuslikkust hüatsindi või teiste granaatidega võrreldes. leukogranaat (vanakreeka λευκός leukós 'valge') on grossulaari värvitu erim; smaragdrohelist värvi tsavoriit, avastati ja kirjeldati alles 1974. aastal Tsavoriit koos grafiidikristallidega Vaarikpunane grossulaar koos vesuvianiidiga Hessoniit diopsiiditükil Fassettlihviga hessoniit
Magenta lahing

Magenta lahing oli Itaalia teise iseseisvussõja lahing, mis leidis aset 4. juunil 1859 Magenta linna lähedal Lombardia-Veneetsia Kuningriigis, mis kuulus Austria Keisririigi koosseisu. Keiser Napoleon III-l õnnestus juhtida Prantsuse-Sardiinia koalitsioon Austria marssali Ferenc Gyulay vastu võidule. Napoleon III sõjavägi ületas Ticino jõe ning ründas taganema sunnitud Gyulay Austria armeed paremalt küljelt. Maastik polnud avar ning puud ja niisutuskanalid tegid keerukate manöövrite kordasaatmise võimatuks. Austerlased seadsid kohalikes taludes üles kaitsepunkrid. Põhiosa Prantsuse väest moodustasid 5000 keiserliku kaardiväe grenaderi, kes kandsid endiselt Esimese Keisririigi stiilis mundreid. Magneta lahing ei olnud mastaabilt eriliselt suur, kuid Prantsuse-Sardiinia liidu jaoks kujunes võit otsustavaks. Lahinguteenete eest tehti Patrice de Mac Mahonist Magneta hertsog ning aastal 1873 sai temast Prantsusmaa president. Ambès, Intimate Memoirs of Napoleon III: Personal Reminiscences of the Man and the Emperor, 1912, p. 148. Brooks, R. (2009). Solferino 1859: The Battle for Italy's freedom. Osprey Publishing. ISBN 978-1-84603-385-8.
Villafranca vaherahu

Villafranca vaherahu oli vaherahu, mille sõlmisid 11. juulil 1859 Prantsusmaa keiser Napoleon III ja Austria keiser Franz Joseph I. Sellega lõppes Itaalia teine iseseisvussõda. Prantsusmaa, kes sõdis koalitsioonis Sardiiniaga, otsustas rahulepingu sõlmida, kuna kartis sõja laienemist Kesk-Euroopasse. Sardiinia Kuningriigi peaminister Camillo Cavour astus rahulepingu tõttu tagasi, kuna pidas seda Prantsuse ja Sardiinia vahelise liidulepingu rikkumiseks. Liidulepinguga pidi Sardiinia saama kogu Lombardia-Veneetsia Kuningriigi, kuid vaherahuga sai Sardiinia vaid Lombardia (praeguste piiridega, v.a Mantua provints). Sardiinia kuningas Vittorio Emanuele II allkirjastas rahuleppe 12. juulil ning see ratifitseeriti Zürichi lepinguga sama aasta novembris. Zürichi leping Itaalia teine iseseisvussõda Villafranca di Verona Alfredo Panzini, Il 1859 da Plombières a Villafranca, Treves, Milano, 1909. Alan John Percival Taylor, The Struggle for Mastery in Europe 1848-1918, Oxford, Clarendon Press, 1954 (Ediz. Ital. L'Europa delle grandi potenze. Da Metternich a Lenin, Laterza, Bari, 1961). Ettore Anchieri (a cura di), La diplomazia contemporanea, raccolta di documenti diplomatici (1815-1956), Cedam, Padova 1959. Rosario Romeo, Vita di Cavour, Laterza, Bari, 2004 ISBN 88-420-7491-8. AA.VV. (Ottavio Bartié, Massimo de Leonardis, Anton Giulio de'Robertis, Gianluigi Rossi), Storia delle relazioni internazionali. Testi e documenti (1815-2003), Monduzzi, Bologna, 2004 ISBN 978-88-323-4106-5. Renato Eugenio Righi, Sulla via dell'unificazione italiana. La lega militare (1859-60), Tamari, Bologna, 1959.
Teine Schleswigi sõda

Teine Schleswigi sõda (taani keeles Den anden slesvigske krig; saksa keeles Deutsch-Dänischer Krieg ehk Saksa-Taani sõda; ka Preisi-Taani sõda) oli sõda 1864. aastal, sajandi teine Schleswig-Holsteini küsimuse lahendamiseks peetud sõda. Konflikt algas kui Saksa Liidu ehk Preisi ja Austria väed Taanile kuulunud Schleswigi hertsogkonda tungisid. Nagu ka esimese Schleswigi sõja (1848–1852) puhul oli küsimus Schleswigi, Holsteini ja Lauenburgi hertsogkondades. Taani kuningas oli surnud ning tal ei olnud Saksa Liidule sobivat pärijat. Enne sõja algust võeti Taanis vastu 1863. aasta novembri põhiseadus, mis sidus Schleswigi Taani Kuningriigiga tihedamalt. Sakslased pidasid seda Londoni protokolli rikkumiseks. Sõda lõppes 30. oktoobril 1864 Viini lepinguga. Taani loovutas Austriale ja Preisimaale Schleswigi (v.a Ærø saare), Holsteini ja Saksi-Lauenburgi. Preisimaa sõdade ja lahingute loend Berliini võidusammas 1864 (telesari) Ameerika Ühendriikide kodusõda Esimene Schleswigi sõda [1] Peter Yding Brunbech (3. november 2014). "Krigen i 1864" [The War in 1864]. danmarkshistorien.dk (taani). Aarhus University. Vaadatud 20. detsembril 2014. Bond, Brian (1998). War and Society in Europe, 1870–1970. Montreal: McGill-Queen's University Press. ISBN 9780773517639. Clodfelter, Micheal (2017). Warfare and Armed Conflicts: A Statistical Encyclopedia of Casualty and Other Figures, 1492–2015 (4th ed.). Jefferson, North Carolina: McFarland. ISBN 978-0-7864-7470-7. Davis, John (2000). Threats and Promises. The Pursuit of International Influence. Baltimore: Johns Hopkins University. ISBN 978-0801862960. Gerwarth, Robert (2005). The Bismarck Myth Weimar Germany and the Legacy of the Iron Chancellor. Oxford: Clarendon Press. ISBN 9780199281848. Kissinger, H. (2012). Diplomacy. Simon & Schuster UK. ISBN 978-1-4711-0449-7. Vaadatud 29. mail 2024. Taylor, A.J.P. (1967). Bismarck: The Man and the Statesman. New York: Vintage Books. ISBN 978-0394703879. Embree, Michael (2005). Bismarck's First War: The Campaign of Schleswig and Jutland, 1864. Helion. ISBN 978-1-874622-77-2. Taylor, A. J. P. (1954). The Struggle for Mastery in Europe: 1818–1918. London: Folio Society. Lk 142–155. OCLC 49987625.
B.93

B.93 (taanikeelse täisnimega Boldklubben af 1893, lühemalt B1893; ka B.93) on Taanis Kopenhaagen linnas Østerbro linnaosas tegutsev jalgpalliklubi. Klubi asutati 19. mai 1893. Jalgpallis on klubi üheksa korda tulnud Taani meistriks: 1916, 1927, 1929, 1930, 1934, 1935, 1939, 1942, 1946. Klubis on tenniseosakond ja varem oli kriketiosakond. 2022. aastast on klubi peatreener Kim Engstrøm. "Historie". Boldklubben af 1893 (taani). Vaadatud 23. juulil 2024. "Trænerprofiler". Boldklubben af 1893 (taani). Vaadatud 23. juulil 2024. Klub koduleht
Rahva Võimu Partei (Lõuna-Korea)

"Ühise Tuleviku Partei" suunab siia. Uus-Meremaa erakonna kohta vaata artiklit Ühine Tulevik. Rahva Võimu Partei (korea keeles 국민의힘; varem Ühise Tuleviku Partei (미래통합당)) on Lõuna-Korea paremkonservatiivne erakond. Parteisse kuulub mh alates 2022. aastast Lõuna-Korea president olnud Yoon Suk Yeol. RVP-l on parlamendi suuruselt teine fraktsioon. RVP ja selle ajalooline konkurent Korea Demokraatlik Partei on riigi kaks suurimat erakonda. Erakond asutati Ühise Tuleviku Parteina 17. veebruaril 2020 kui liitusid Korea Vabaduse Partei, Uus Konservatiivne Partei, Edasi Tulevikku 4.0 ning veel mõned väiksemad poliitilised liikumised. Nimi vahetati 31. augustil 2020. "자료공간 | 선거/법규/정당 | 자료공간 | 중앙선거관리위원회". www.nec.go.kr (korea). Vaadatud 26. märtsil 2024.[alaline kõdulink] ""'어대한' 이변 없었다‥한동훈, 103일 만에 사령탑 복귀"". 23. juuli 2024. Vaadatud 23. juulil 2024. Shim, Elizabeth (28. veebruar 2020). "South Korea president voices concern about Chinese reprisal". United Press International (UPI). Vaadatud 16. märtsil 2020. Hwang Kyo-ahn, leader of the conservative United Future Party, the main opposition, told Moon it might not be too late to implement a ban to prevent a further increase in cases of COVID-19. Sang-Hun, Choe (19. veebruar 2020). "Ex-North Korean Diplomat Runs for South Korean Parliament". The New York Times. Vaadatud 16. märtsil 2020. South Korea's main conservative political opposition, the United Future Party, selected him to run in National Assembly elections in April. Si-young, Choi (2. märts 2020). "Public divided over expanding China entry ban". The Korea Herald. Vaadatud 16. märtsil 2020. Almost 9 out of 10 supporters of the conservative main opposition United Future Party favored a wider ban that covers all of China. Ju-min, Park (2. märts 2020). "Wristwatch overshadows South Korea sect leader's coronavirus apology". Reuters. Vaadatud 16. märtsil 2020. United Future Party, a conservative political movement formerly headed by Park, denied Lee and the party had any political connections. "'의석 113석' 미래통합당 출범…오늘 의원총회서 상견례". 18. veebruar 2020. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. veebruar 2020. Vaadatud 18. veebruaril 2020.