laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jelena Bonner

Jelena Bonner (vene keeles Елена Георгиевна Боннэр; 15. veebruar 1923 Mary, Turkestani ANSV – 18. juuni 2011 Boston) oli vene ühiskonnategelane, dissident ja publitsist, akadeemik Andrei Sahharovi abikaasa. Tema isa oli armeenlane Levon Kotšarjan, kasuisa Gevork Alihanjan oli parteitöötaja; ema oli juuditar Ruth Bonner. 1940. aastal asus Bonner õppima Leningradi pedagoogilises instituudis vene keele ja kirjanduse teaduskonnas. Teises maailmasõjas oli Bonner vabatahtlikult meditsiiniõena rindel. 1953 lõpetas ta Leningradi Esimese Meditsiiniinstituudi, töötades seejärel jaoskonnaarsti ja lastearstina. 1965 astus Bonner Nõukogude Liidu Kommunistlikku Parteisse. 1972 lahkus ta parteist poliitiliste veendumuste tõttu. Samal aastal abiellus ta Andrei Sahharoviga. 1975. aastal võttis Bonner Oslos Sahharovi nimel vastu Nobeli rahuauhinna, kuna Sahharovil oli keelatud Nõukogude Liidust lahkuda. 1980. aastast elas ta Gorkis koos sinna asumisele saadetud Sahharoviga. 1987 aitasid Bonner ja Sahharov rajada ühinguid Memoriaal ja Moskva Tribüün. Bonner kuulus president Boriss Jeltsini inimõiguste komisjoni, kuid lahkus sealt 1994. aasta lõpul, pärast Esimese Tšetšeenia sõja algust. Jelena Bonner pälvis oma tegevuse eest 2008. aastal Maarjamaa Risti III klassi teenetemärgi, mis anti talle üle aasta hiljem Washingtonis. Bonneri surma järel nimetas USA välisministeerium tema tööd inimõiguste kaitsel erakordseks. Euroopa Komisjoni president José Manuel Barroso tunnustas Bonneri julgust. Jürgen Tamme "Suri Maarjamaa Risti kavalerist dissident" Postimees, 19. juuni 2011 Jürgen Tamme "Dissidendi surm ei pälvinud Kremli tähelepanu" Postimees, 19. juuni 2011 Heikki Aasaru "Suri akadeemik Sahharovi lesk Jelena Bonner" ERR, 19. juuni 2011
Tuttlõoke

Tuttlõoke (Galerida cristata) on linnuliik värvuliste seltsist lõolaste sugukonnast. Tuttlõoke on Eestis väga haruldane haudelind, arvukusega 0–5 paari. BirdLife International (2009). Galerida cristata. IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN 2011. "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2003–2008" (PDF). Hirundo. Eesti Ornitoloogiaühing. 2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2011. Vaadatud 27. oktoobril 2011. Tuttlõoke andmebaasis eElurikkus
Saksi-Wittenberg

Saksi-Wittenbergi hertsogkond (sks Herzogtum Sachsen-Wittenberg) oli aastatel 1296–1356 Saksa-Rooma riigi osastisriik, mille keskus oli Wittenbergis. Algne Saksi hertsogkond lagunes aastal 1180 paljudeks väikeriikideks. Järelejäänud Saksi hertsogkond koosnes alates aastast 1212 kolmest eraldiseisvast väikevaldusest Elbe jõe ääres Wittenbergi, Belzigi ja Lauenburgi (Land Hadeln) ümbruses. Aastal 1295 otsustati Saksi hertsogkond jagada Saksi-Lauenburgi ja Saksi-Wittenbergi hertsogkonnaks. Jagamine toimus 20. septembril 1296. Esimeseks Saksi-Wittenbergi hertsogiks sai Albrecht II Askania dünastiast. Talle järgnes poeg Rudolf I, kelle valitsemisajal aastal 1356 ülendas keiser Karl IV hertsogkonna kuldbullaga Saksimaa kuurvürstiriigiks. Askania dünastia
Nõmmelõoke

Nõmmelõoke (Lullula arborea) on linnuliik värvuliste seltsist lõolaste sugukonnast. Tema levila ulatub üle kogu Lõuna- ja Kesk-Euroopa, põhja pool kuni Skandinaavia ja Briti saarte lõunaosani[viide?]. Pikkus on 15 cm. Eestis hinnatakse nõmmelõokese pesitsusaegset arvukust 10 000 – 20 000 paarile. Nõmmelõoke on võetud Eestis kaitse alla. BirdLife International (2009). Lullula arborea. IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN 2011. "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2003–2008" (PDF). Hirundo. Eesti Ornitoloogiaühing. 2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2011. Vaadatud 27. oktoobril 2011. "III kaitsekategooria liikide kaitse alla võtmine". Riigi Teataja. Mai 2004. Nõmmelõoke andmebaasis eElurikkus
Välja-väikelõoke

Välja-väikelõoke (Calandrella brachydactyla) on linnuliik värvuliste seltsist lõolaste sugukonnast. Ta on rändlind. Ta pesitseb Lõuna-Euroopas, Aasias ja Aafrikas[viide?]. Elupaigana eelistab ta stepitasandikke[viide?]. Eestis on teda korra nähtud mererannas[viide?]. Pikkuseks on 14–16 cm[viide?]. BirdLife International (2009). Calandrella brachydactyla. IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN 2011. Välja-väikelõoke andmebaasis eElurikkus
Ringtee

Ringtee ehk ringristmik on ringliiklusega ristmik. Ringtee on ka mitme tänava ja maantee nimi. Tänavad Ringtee tänav (Paide) Ringtee (Tartu) Ringtee (Tõrvandi) Maanteed Kuressaare ringtee Põlva ringtee Tallinna ringtee Muid tähendusi "Ringtee" on ühe Eestis tehtud filmi pealkiri
Ringtee tänav (Tartu)

Ringtee tänav on tänav Tartus Ropka tööstusrajoonis, peamiselt asuvad selle ääres kontori- ja tööstushooned. Tänav kulgeb Võru tänavast kuni Turu tänavani ja on umbes 1,5 km pikk. Ringtee tänav rekonstrueeriti Idaringtee projekti raames aastatel 2012–2013 kogu ulatuses neljarealiseks. Kuni 2022. aastani kandis Ringtee nime ka Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee lõik Ilmatsalu ringist kuni Postimaja liiklussõlmeni, kuid kohanimede korrastamise käigus anti sellele lõigule nimeks Lääneringtee. "Tartu linna idapoolne ringtee". tartu.ee. Vaadatud 31.01.2023. "Kohanimede määramise eelnõu avalikustamisel". tartu.ee. 20. mai 2022. Vaadatud 31.01.2023.  Ringtee tänav (Tartu) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ringtee (Tõrvandi)

Ringtee on tänav Tõrvandis. Ringtee tänav algab ja lõpeb Aia tänaval ning on umbes 1 km pikk. Selle tänava ääres asub mitu 5-korruselist korterelamut.
Ellen-Vivian Orgmets

Ellen-Vivian Orgmets (29. aprill 1927 Tallinn – 22. juuni 2011) oli eesti keeletoimetaja. Aastatel 1946–1949 töötas Ellen-Vivian Orgmets kaadriinspektorina Tallinna Kalakombinaadis. 1949. aasta detsembris kutsuti ta tööle Eesti Riiklikku Kirjastusse, kus töötas korrektorina 1953. aastani. Samal aastal asus Orgmets korrektorina tööle lasteajakirja Pioneer, mille juurde loodi 1960. aastal ajakirja Täheke toimetus. Töötas lasteajakirja toimetuses kuni 1976. aastani ning 1982. aastani, pensionieani ajakirja Nõukogude Naine vastutava sekretärina. Pensionieas töötas Orgmets 1997. aastani Tallinna Kiirabihaiglas Tartu Riikliku Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudis. Aastatel 1966–1971 käis ta Teataja Eesti grupi liikmena Moskvas NSVL Ülemnõukogu istungjärkude materjalide õigekeelsust toimetamas. Tema isa Hugo-Johannes Möldre oli Eesti Vabariigi sõjaväelane ja Politsei Peavalitsuse ülem 1924–1925.
Orsent TV

Orsent TV on Eesti venekeelne telekanal. See tegutseb 1992. aasta oktoobrist. Esialgu toimusid saated põhiliselt öösel, kuid alates 2003. aasta jaanuarist hakkas ORSENT TV osaliselt tegutsema ööpäev läbi. 2005. aasta novembris läks ORSENT TV täielikult üle digitaalsetele ööpäevastele saadetele. Orsent TV koduleht
Toropetsi rajoon

Toropetsi rajoon on haldusüksus Venemaal Tveri oblastis. Piirneb põhjas Novgorodi oblastiga ja läänes Pihkva oblastiga. Rajoonis on Toropetsi linn ja 11 külaasundust. Q126684906 Rajooni koduleht
Andreapoli rajoon

Andreapoli rajoon (alates 2019 Andreapoli munitsipaalringkond) on haldusüksus Venemaal Tveri oblastis. Piirneb põhjas Novgorodi oblastiga. Rajoonis oli 2019. aastani Andreapoli linn ja 7 külaasundust. Q126684906 Andreapoli munitsipaalringkonna koduleht
Rannar Sillard

Rannar Sillard (9. mai 1985) on eesti helilooja ja muusikaprodutsent. Ta on kirjutanud peamiselt treilerimuusikat.[viide?] Ta on õppinud Stockholmi Kuninglikus Tehnoloogiainstituudis[viide?]. 2009. aastal asutas Sillard Rootsis produktsiooniettevõtte Clearspeaks Music[viide?] ja on selle juhtiv helilooja[viide?]. Päring inforegister.ee andmebaasist Clearspeaks Music
Jutta Urpilainen

Jutta Pauliina Urpilainen (sündinud 4. augustil 1975 Lapuas) on Soome ja Euroopa Liidu poliitik. Ta on alates 1. detsembrist 2019 von der Leyeni komisjonis Euroopa Komisjoni volinik. Ta on hariduselt õpetaja ja lõpetas 2002 Jyväskylä Ülikooli magistrikraadiga pedagoogikas. Seejärel töötas õpetajana, kuni valiti 2003. aastal parlamenti. Alates 2001 oli Urpilainen organisatsiooni Noored Euroopa Föderalistid Soome osakonna esimees. Samast aastast oli ta Kokkola linnanõukogu liige. Alates 19. märtsist 2003 oli ta Eduskunna liige. Ta valiti sinna Vaasa valimisringkonnast. Ta kuulus Eduskunna haridus- ja kultuurikomisjoni ja oli rahanduskomisjoni asendusliige. Ühtlasi on ta Soome Välissuhete Instituudi nõunike kogu liige. 2008. aasta juunis valiti Urpilainen Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei kõigi aegade esimeseks naisliidriks. Ta vahetas sellel kohal välja endise rahandusministri ja peaministri asetäitja Eero Heinäluoma. Ta võitis valimised teises voorus, edestades endist välisministrit Erkki Tuomioja 218 häälega 132 vastu. Ta oli Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei esimees aastatel 2008–2014. 22. juunist 2011 kuni 6. juunini 2014 oli Jutta Urpilainen Jyrki Kataineni valitsuses rahandusminister, alates 27. aprillist 2011 ühtlasi peaministri asetäitja. 2024. aasta Soome presidendivalimistel kogus Jutta Urpilainen esimeses voorus 4,5% häältest ja teise vooru edasi ei pääsenud. 1997 avaldas Urpilainen raamatu "Kaiken maailman koulutusta" ja 2002 sünnipäevalaulude CD-albumi "Jouluisia ajatuksia". Tema isa oli valitsusnõunik Kari Johannes Urpilainen, ema oli õpetaja Pirjo Riita Urpilainen. Tulospalvelu Presidentinvaalit 2024. Vaadatud 3. veebruaril 2024
Sergei Andrejev

Sergei Andrejev (16. oktoober 1897 Tallinn – 12. veebruar 1930 Kirgiisia) oli Eesti tööline ja kommunist. Andrejev oli alates 1917. aastast VSDT(b)P liige ning aitas organiseerida Punakaarti. 1920. aasta sügisest oli ta Tallinna Ametiühisuste Kesknõukogu asjaajaja ja sama aasta detsembris osales Noorproletaarlaste Ühingu loomisel. 1921. aastal toimunud valimistel pääses Tallinna Linnavolikogusse. Ta suunati ühena esimestest EISTP-sse parteid õõnestama. Arreteeriti 1921. aasta kevadel. Asendas I Riigikogus 15. märtsist 1922 Johannes Soansi. Ta mõisteti 1922. aasta mais 115 protsessi sõjaringkonnakohtus 6 aastaks sunnitööle, pärast mida läks põranda alla ja asus tööle Kominterni Eesti sektsiooni juurde Moskvas. Alates 6. detsembrist 1922 asendas teda Riigikogus Alfred Maurer. Andrejev oli EKP Keskkomitees 1922–1923 ja 1928–1929. Ta langes punaarmeelasena lahingus Kirgiisias Sõrdarja ringkonnas ülestõusnud talupoegade vastu. I Riigikogu, 20.12.1920 – 30.05.1923 Mari-Leen Tammela: Kommunistlik töölisterühm I Riigikogus (1920-1923) Riigikogu Toimetised Eesti biograafiline andmebaas ISIK. Andrejev, Sergei
Emma Petersen

Emma Petersen (kuni 1921 Emma Asson, 1921–1938 Emma Peterson; 13. juuli 1889 Vaabina vald, Võrumaa – 1. jaanuar 1965 Tallinn) oli Eesti pedagoog, haridustegelane ja poliitik. Kuuludes Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Parteisse, valiti ta nende esindajana Asutavasse Kogusse ja I Riigikogusse. Ta aitas kaasa Eesti iseseisvuse akti ja esimese põhiseaduse väljatöötamisele ning tegeles eelkõige haridus- ja naisküsimustega. Ta koostas Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Keskkooli jaoks vanaaja õpiku, mis ilmus 1912. aastal. Kokku ilmus tema sulest aga üle 30 ajalooõpiku (koos kordustrükkidega) ning need olid ühed esimestest Eesti algupärastest ajalooõpikutest. Emma Asson sündis Võrumaal vallakooliõpetaja peres ning kodust sai ta kaasa ka algõpetuse. 1899–1904 õppis ta Võru linna-tütarlastekoolis ning 1904–1907 Tartu A. S. Puškini Tütarlastegümnaasiumis, mille lõpetas kuldaurahaga. Pärast gümnaasiumi lõpetamist asus ta õppima Peterburi, kus lõpetas 1910. aastal O. Bestuževi kõrgemad naiskursused üldajaloo alal. 1910. aastal kutsuti ta Tartusse Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Keskkooli ajalooõpetajaks, kuhu ta jäi 1919. aastani. Ta valiti kooli kuratooriumisse (1912–1916) ning ta kuulus ka laste koduse lugemise korralduse põhimõtete väljatöötamise komisjoni. Töö kõrvalt õppis ta Tartu Ülikoolis aastatel 1912–1913 keskkooliõpetajate kursustel ja 1916. aastal sooritas samas eksamid ning sai 1917 ajaloo-keeleteaduskonnast ajalooõpetaja kutse. 1917 valiti Emma Asson kirjatoimetajana Tartu Rahvaülikoolide Seltsi ajutisse juhatusse, aga seltsi tegevus katkes peatselt. Ta valiti ESDTP ühe esindajana Asutavasse Kogusse ja I Riigikogusse. Samaaegselt oli ta tegev Eesti Naisorganisatsioonide Liidus ja mitmesugustes komisjonides, kus arutati haridus- ja sotsiaalküsimusi. Lisaks valiti ta Tallinna Linnavolikogusse. I Riigikogus esitas ta koos Alma Ostra-Oinasega perekonnaseaduse eelnõu, millest küll seadust ei saanud aga üks selle paragrahv liideti Vabariigi Valitsuse eelnõuga. 1919. aasta jaanuarist aprillini töötas Emma Asson Tartu Õpetajate Seminaris ajalooõpetajana, 1919–1921 Haridusministeeriumi rahvahariduse osakonna juhatajana. 1926–1935 oli ta Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi õpetaja. 1925. aastal valiti ta Eesti Naisorganisatsioonide Liidu (1930. aastast Eesti Naisliit) juhatusse, 1925–1940 oli ta selle organisatsiooni sekretär ja kasvatus-hariduskomitee juhataja. 1940–1948 oli ta Tallinna 2. Keskkoolis ja 2. Poeglaste Kommertskoolis ajalooõpetaja, 1948–1950 Tallinna 1. Keskkoolis vene keele õpetaja. 1921. aastal abiellus Emma Asson töösturi ja poliitiku Ferdinand Petersoniga, kes oli Ajutises Valitsuses teedeminister. Neil sündis kolm poega, esimene surnult, üles kasvatati Hillar-Ferdinand ja Ivar-Heldur. Ferdinand Petersoni esimesest abielust pärinenud kahe tütre kasvatamine jäi samuti Emma õlule. Abielu lahutati 1941. aastal. Emma Petersen Eesti Rahvusraamatukogu andmekogus Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 551, märksõna "Petersen, Emma"
Carl Intelmann

Carl Intelmann on olnud mitme tuntud isiku nimi: Carl Albert Intelmann, Eesti vaimulik (1859–1921) Carl Helmut Intelmann, Eesti vaimulik (1904–1990)
Frank Packard (arhitekt)

Frank L. Packard (1866 – 26. oktoober 1923) oli USA arhitekt, kes tegutses Ohio osariigis. Frank L. Packard. International Architecture Database
Integreeritud paisuga suletav türistor

Integreeritud paisuga suletav türistor (inglise keeles integrated gate-commutated thyristor või insulated gate-commutated thyristor, lühend IGCT) on paisu kaudu suletava türistori (GTO-türistori) edasiarendus. Nagu GTO-türistor, nii on ka IGC-türistor täielikult tüüritav jõupooljuhtlüliti, mis tähendab, et seda saab tüürelektroodist lülitada nii sisse kui ka välja. Selleks on IGC-türistorisse sisse ehitatud spetsiaalne tüürlülitus. IGC-türistori paisuga integreeritud tüürlülituse kaasabil toimub türistori sisselülitamine märksa energiasäästlikumalt ja kiiremini kui tavalises GTO-türistoris. Väljalülitamiseks vajab see transistor anoodvoolust tugevamat paisuvoolu impulssi. Nii saavutatakse lühike väljalülituskestus, ent sellise vooluimpusi samiseks on tarvis transistori läheduses suurt akupatareid. IGC-türistor on kasutatav jõuelektroonikas võimsusel kuni 20 MVA ja kilohertsides mõõdetavatel sagedustel. Üksainus IGCT-moodul on näiteks võimeline lülitama kiloampritesse ulatuvatuvat voolu vastupingel 4500 volti. Türistor GTO-türistor IGCT. Insulated Gate Commutated Thyristor IGCT Technology-A Quantum Leap
Johann Adam Klein

Johann Adam Klein (1744–1805) oli Tartu justiitsbürgermeister aastail 1799–1805. Ta oli majaomanik Laial tänaval, sai sündikuks, raehärraks ja linnakonsistooriumi assessoriks 1784. Ta oli abielus Magdalena Dorothea Fickiga (1762 – 9/21. märts 1816 Anseküla).
Bernhard Frederking

Bernhard Christian Ernst Frederking (18/30. juuli 1819 Arnstadt – 24. detsember 1899/5. jaanuar 1900 Tartu) oli Tartu raehärra aastail 1877–1889. Ta tuli Liivimaale 1849. aastal ja sai Tartu kodanikuks. Seal oli ta kaupmees, Suurgildi vanem (1877) ja vabrikant. 22. oktoobril/4. novembril 1850 abiellus ta Tartus Alwine Hoffmanniga (4/16. jaanuar 1822 Tartu – 24. mai/6. juuni 1900).
Guido Block

Guido Block (24. märts/5. aprill 1843 Ceraukste, Bauska lähedal– 21. jaanuar/2. veebruar 1889 Tartu) oli Tartu justiitsbürgermeister aastail 1886–1889. Ta abiellus 1876. aastal Olga Wieleriga (surnud 1921).
Constantin Julius Falckenberg

Constantin Julius Falckenberg (1821 Kudling – 9/21. jaanuar 1893 Tartu) oli Tartu kaupmees, raehärra aastail 1874–1889.
Emil Musso

Ernst Emil Musso (2/14. mai 1857 Tartu – 11. juuli 1936 Rakvere) oli Tartu raehärra ja maalikunstnik. Lõpetas 1876 Tartus gümnaasiumi. Õppis kodulinnas Woldemar Friedrich Krügeri ja Julie Wilhelmine Hagen-Schwarzi juures õli- ja akvarellmaali. Jätkas kunstiõpinguid Viinis William Ungeri juures ning Berliinis Gustav Richteri juures. Aastatel 1880–1897 pidas Tartus pruulikoda. Sai 1881 Tartu kodanikuks ning oli kuni 1897. aastani linnavolinik. 1888–1889 oli Tartu raehärra. 1898–1920 töötas pangaametnikuna Pihkvas, Łódźis, Šiauliais ja Riias. Maalinud õli ja akvarelltehnikas maastikke. Esinenud näitustel Tartus, Riias, Peterburis ja Moskvas. Abiellus 14/26. septembril 1880 Elisabeth Ammoniga (22. august/3. september 1857 Tartu – 4. juuli 1924 Tartu). Andres Sepp. Õllelinn Tartu. Tartu 2007. Lk. 50–57: A. D. Musso õlletehas, hilisem ASi A. Le Coq Jaani tänava osakond. Julius Genss, Eesti Kunsti materjale, Ernst Musso käsikirjaline autobiograafia
Carl Helwig

Carl Wilhelm Helwig (11/22. oktoober 1797 Jēkabpils – 31. august/12. september 1865 Tartu) oli Tartu justiitsbürgermeister aastail 1831–1865. Ta oli ka Tartu linnakonsistooriumi president ja titulaarnõunik. 1830. aastal abielus ta Sophie Charlotte von Hankega. Die Feier des 25jährigen Amts-Jubiläums des Herrn Justizbürgermeister Carl Wilhelm Helwig in Dorpat am 12ten Mai 1856. Dorpat, 1856 (Dorpat : Schünmanns W-we & C. Mattiesen) Zum Andenken an Carl Wilhelm Helwig, weil. Justizbürgermeister in Dorpat. Dorpat, 1865 (Dorpat : E. J. Karow)
Karl August Baars

Karl (Kaarel) August Baars (13. märts 1875 Iigaste mõis – 27. veebruar 1942 Kirovi oblast) oli eesti advokaat ja poliitik. Baars lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna 1900. aastal. 1903. aastast alates oli tema alaline elukoht Viljandi, kus ta töötas vandeadvokaadina. Karl August Baars oli 1917. aasta märtsist Viljandi miilitsaülem, Ajutise Viljandi Maakonnanõukogu abiesimees 27. novembrist 1918–1919, Viljandi linnavolinik 1917. aastast, Viljandi Maakonnanõukogus aastast 1921. Karl Baars kuulus Maanõukogusse, Asutavasse Kogusse ning oli I, II, III, IV ja V Riigikogu liige. Valitsuse tööst võttis Baars osa rahaministrina, pidades seda ametit 26. oktoobrist 1920 kuni 25. jaanuarini 1921 ja 1. aprillist kuni 14. maini 1924. Samuti oli ta 1921. aastal 14. jaanuarist kuni 25. jaanuarini kohtuministri kohusetäitja. Baars kuulus Tööerakonda ja alates 1932. aastast Rahvuslikku Keskerakonda. Ta oli Sakala Panga juhatuse esimees ja ajalehe Sakala peatoimetaja. Karl August Baars arreteeriti NKVD poolt Viljandis 1941. Suri 1942. aastal Kirovi oblastis enne surmaotsuse täideviimist. "Meie parlament ja aeg : okupatsiooniaastad". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. september 2012. Vaadatud 20. juunil 2011. Kirjed biblioserveri andmebaasis Karl August Baars Eesti biograafilises andmebaasis ISIK Tulihingeline eesti asja ajaja, Karl (Kaarel) August Baarsi abikaasa Frieda Sangernebo suri vaesuses ja üksilduses, sobranna.elu24.ee, 29. august 2017
Jaan Eigo

Jaan Eigo (19. oktoober (vkj)/ 31. oktoober 1866 Parveotsa talu, Vana-Võidu vald, Viljandimaa – 30. oktoober 1946 Viljandi vald) oli eesti põllumees, poliitik ja omavalitsustegelane. Kuulus Põllumeestekogude liikmena I Riigikogu ja alates 8. oktoobrist 1923 (Hans Sootsi asemel) II Riigikogu koosseisu. EELK Viljandi Pauluse koguduse personaalraamat A-V XXI (Uue- ja Vana-Võidu) 1877-1899. Eesti Rahvusarhiiv, RA EAA.1290.1.532 EELK Viljandi Pauluse kogudus. elk.55.0.24 "Jaan Eigo 60-aastane". Järva Teataja nr 85, 5. november 1926. Lk 2 Haud Viljandi vanal kalmistul
IMI Negev

Negev ka Negev NG-5 on kergekuulipilduja NATO standardpadrunile 5,56 mm. Iisraeli relvatööstuse loodud Negev on ka Iisraeli sõjaväe relvastuses. Negev on automaatne käsitulirelv, mille vintrauas surve all olev püssirohu põlemisgaas käitab eraldi kanali kaudu lühikäigulise juhtraamiga gaasikolvi ja pöördluku lukumehhanismi vintraua all. Lukul enesel on 4 lukuhõlma, mis haakuvad vintraua pikendusega. Luku pöörlemist juhib riivi sees olev nõel, mis liigub lukukandurile paigaldatud nukijuhiku sees. Lukul on padrunikesta väljaheitmise seadis, mis toimib vedrustatud hoova abil ja mida pöörab lukukandur. Negevi gaasirõhuregulaatoril on kolm asendit: padruni etteandmine salvest, etteandmine padrunilindilt või kui tulistamine toimub tolmustes, poristes ja märgades tingimustes. Kõigis surveregulaatori asendites on kuulipilduja laskekiirus 850–1150 lasku minutis. Negevi konstrueerimist alustati 1985, Iisraeli sõjaväe relvastusse võeti see relv 1997. Negevi tootmisega asendati kergekuulipilduja Galil, mille raud võis kestva tulistamise käigus kergesti üle kuumeneda. Kuulipilduja Negev on ka Eesti Kaitseväe relvastuses. Lisaks Iisraelile ja Eestile on Negev 2011. aasta seisuga, relvastuses veel Gruusia, Colombia, Costa Rica ja Tai sõjaväes. Kaliiber: 5,56 mm Padrun: 5,56×45 Kuuli algkiirus: 950 m/s Tehniline laskekiirus: 850–1150 lasku minutis Tõhus sihtimiskaugus: 500 m Pikkus: 1020 mm Kaal: 7,3 kg (tühjalt) Moona lindikonteineri maht: 150 padrunit Salve maht: 35 padrunit, moonalinti mahub kuni 150 padrunit Negev NG-7, 7,62×51 mm NATO
Karl Ellis

Karl Ellis (1888 – 1. detsember 1924 Tallinn) oli eesti tööline ja poliitik. Kuulus EISTP liikmena I Riigikogu koosseisu vahemikus 16. detsember 1921 (asendades Aksel Brehmi) kuni 10. märts 1922, kui astus tagasi ja tema kohale asus Paula Järv.
Johann Daniel von Berthold

Johann Daniel von Berthold (14. november 1656 Waldeck-Wildungeni vürstiriik – 5. november 1710 Tallinn) oli Eesti vaimulik. Berthold sündis Saksamaal Waldeck-Wildungeni vürstiriigis (praeguse haldusjaotuse järgi Hesseni liidumaal). Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti veebruaris 1680) Rostocki Ülikoolis. Ta oli juba aastast 1678 seotud Liivimaaga. Ordineeriti 1. novembril 1685 õpetajaks. Ta oli aastatel 1685–1689 Pilistvere Andrease koguduse adjunktõpetaja ja 1689–1710 sama koguduse õpetaja. Ta suri aastal 1710 Tallinnas katku. Berthold oli seotud piibli eesti keelde tõlkimise katsetega. Tema äi Cristian Pankow oli Pilistvere Andrease koguduse õpetaja. Tema poeg Reinhold Christian von Berthold oli Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977 VEEL TÄIENDUSI VANA TESTAMENDI TÕLKELOOLE. Kai Tafenau
2011. aasta Eesti presidendivalimised

2011. aasta Eesti presidendivalimised toimusid Riigikogus 2011. aasta 29. augustil. Riigikogu erakorraline istungjärk, mille päevakorras oli Vabariigi Presidendi valimine, toimus 29. augustil kell 13.00. President valiti salajasel hääletusel, kus igal Riigikogu liikmel oli üks hääl. Presidendiks valituks saamiseks pidi kandidaat koguma Riigikogu koosseisu vähemalt kahekolmandikulise toetuse ehk vähemalt 68 Riigikogu liikme hääle. Presidendikandidaatideks seati üles ametis olev president Toomas Hendrik Ilves, kelle kandidaadiks registreerimist toetasid Reformierakonda, Isamaa ja Res Publica Liitu ning Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda kuulunud 75 parlamendiliiget, ja tema vastaskandidaat Indrek Tarand, kes sai oma kandidatuurile 26 Keskerakonna liikme toetuse. Riigikogus kell 13.00 alanud presidendivalimiste esimeses voorus osutus valituks Toomas Hendrik Ilves, kes kogus 73 häält, Indrek Tarand sai 25 häält ning 3 hääletussedelit osutusid kehtetuks, kahele neist oli märgitud toetus mõlemale kandidaadile ning üks sedel oli jäänud tühjaks. Toomas Hendrik Ilves Indrek Tarand Kuulus enne presidendiks asumist Sotsiaaldemokraatliku Erakonda.
Reinhold Christian von Berthold

Reinhold Christian von Berthold (? Pilistvere – 3. mai 1714 Laiuse) oli eesti vaimulik. Berthold sündis Pilistvere pastori pojana, tema sünniaastat ei ole teada. Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 14. novembril 1703) Jena Ülikoolis ja (immatrikuleeriti 21. mail/1. juunil 1704) Academia Gustavo-Carolinas (Pärnus). Ta oli usuteaduse magister. Aastatel 1710–1714 oli ta Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja. Tema isa Johann Daniel von Berthold ja vanaisa Cristian Pankow olid Pilistvere Andrease koguduse õpetajad. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977