laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kukk

Kukk ehk kikas on täiskasvanud isane kodukana. Kukeks võidakse nimetada ka teiste kanaliste täiskasvanud isaslindu. Kuni 30-päevane isane tibu on kukktibu. Vaatamata maailmas laialdaselt ehitatud töönduslikele linnukasvatusfarmidele, leidub ka kohti, kus kukkesid peetakse koos sugukanadega karjana, ka vabapaarituse eesmärgil. Neil on paarilised neerud ja kusejuha, kuid puuduvad kusiti ja kusepõis. Kuke suguelund koosneb munanditest, munandimanustest ning paaritust sugutuselundist.Valminud seemnerakud liiguvad seemnejuhades kloaagini. Kukkedel on esileulatumatu suguti (phallus nonprotrudens), st. neil peaaegu puudub kopulatsiooniks väljasopistuv suguti, mis ulatuks paaritumisel emaslinnu kloaaki. Teadlaste meelest on kukkedel suguti puudumine seotud ühe teatud geeniga - Bmp4. Kukkedel täitub suguti erektsiooni korral lümfiga. Kukkede spermat kasutatakse ka tõuaretuses, selleks kogutakse kukkedelt sperma, neile spetsiaalset massaaži tehes. Kukelt saadakse korraga 0,4-1,6 ml ejakulaati. Saadud spermat kasutatakse emaslindude kunstlikuks seemenduseks. Eesti rahvausundis on kuke kujul ilmumist märgitud kuradi ja katku puhul. Punane kukk on pärimuses olnud tuledeemoni kehastus ja ka tänapäeval räägitakse "punasest kukest" siis, kui mõni hoone põleb. Kabun Kana Kukeaabits Enn Ernits, Esta Nahkur, Koduloomade anatoomia, Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 423, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8. Carrie Arnold,Single Gene Explains How the Rooster Lost His Penis , June 6, 2013, Veebiversioon (vaadatud 03.11.2013) (inglise keeles) Petzholdt, L. & R. Hiiemäe, 2010. Väike deemonite ja vaimuolendite leksikon. Tartu, Eesti Kirjandusmuuseumi folkloristika osakond, Eesti Folkloori Instituut. Lk 119 Harald Tikk, Matti Piirsalu, Viive Tikk, Liisa Hansson, LINNUKASVATUSE TERMINID, Tartumaa Põllumeeste Liit, Eesti Maaülikool, Tartu, 2011, Veebiversioon (vaadatud 03.11.2013)
Brown Deer

Brown Deer on küla USA-s Wisconsini osariigis Milwaukee maakonnas. Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 11 999. Aastal 2000 oli 12 170. Linn moodustati 1955 endise Granville'i linna osast. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Brown Deeris 11 999 inimest, 5275 leibkonda ja 3199 perekonda. Rahvastiku tihedus oli 1694,5 in/km². Elamuühikuid (housing units) oli 5579 (keskmine tihedus 787/km²). Rassiline koosseis oli: valgeid 61,90% mustanahalisi 28,60% põlisameeriklasi 0,04% aasialasi 4,90% Vaikse ookeani saarte rassist 0,10% teistest rassidest 0,10% kahest või enam rassist 3,10% Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 3,90%. Brown Deeri koduleht (inglise keeles)
Prata di Principato Ultra

Prata di Principato Ultra on vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis. 310 meetri kõrgusel merepinnast asuva Prata di Principato Ultra asustustihedus on keskmiselt 276 inimest ruutkilomeetri kohta. Halduskeskus asub Prata di Principato Ultras. Prata di Principato Ultra piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Altavilla Irpina, Grottolella, Montefredane, Montemiletto, Pratola Serra, Santa Paolina, Tufo. Prata di Principato Ultra halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Ponte Sabato, Tavernanova. Varakristlik basiilika https://demo.istat.it/?l=it  Prata di Principato Ultra – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Muedzul Lail Tan Kiram

Muedzul Lail Tan Kiram (sündinud 28. augustil 1966 Jolol) on Sulu sultanaadi kuningakoja pea. Ta on Sulu sultani Moh. Mahakuttah A. Kirami (valitses 1974–1986) vanim poeg. Muedzul Lail Tan Kiram elab Sulu saarestiku keskuses Jolol. 24.05.1974. aastal oma isa Sultan Moh. Mahakuttah A. Kirami kroonimise päeval sai seadusliku Sulu Sultani järeltulijana 8-aastane Datu Muedzul Lail Tan Kiram Raja Mudaks (kroonprintiks). Sultani kroonimist ja Raja Muda (kroonprintsi) ametisse pühitsemist tunnustas ka Filipiinide President Ferdinand Marcos (Memo Order 427[4][8). Filipiinide Presidendi Ferdinand Marcose 427. memorandumi tekst: “The Government has always recognised the Sultanate of Sulu as the legitimate claimant to the historical territories of the Republic of Philippines”. Raja Muda Muedzul Lail Tan Kiram krooniti Sulu Sultaniks 16.09.2012. Muedzul Lail Tan Kiram on õppinud Zamboanga ülikoolis. Ta on abielus Ampun Babai Mellany S Kiramiga ja tal on seitse last : Maharaja Adinda Moh . Ehsn S. Kiram Datu Nizamuddin S. Kiram Dayang - Dayang Rahela S. Kiram Datu Jihad S. Kiram Datu Mujahid S. Kiram Dayang - Dayang Redha S. Kiram Datu Mahakuttah S. Kiram Grand_Cross, Order of the Eagle of Georgia and the Seamless Tunic of Our Lord Jesus Christ (Georgia) Grand Cordon, Imperial Order of the Dragon of Annam (Vietnam)[viide?] Grand Cordon, Order of the Ethiopian Lion[viide?] Royal_Order_of_the_Engabu (Kingdom of Bunyoro-Kitara - Uganda) Grand Cross, Royal Order of the Elephant of Godenu (Ghana)[viide?] Honorary Cross, Royal and merciful Society of Belgium US President's Lifetime Achievement Award[viide?] Order of Primus inter Pares by the Scientific Consortium of Moscow State University[viide?] Honorary Professor of Leadership from the Central American Institute of Asia Pacific Studies[viide?] "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. jaanuar 2018. Vaadatud 29. mail 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Distinguished Members of the ORDER OF THE EAGLE OF GEORGIA AND THE SEAMLESS TUNIC OF OUR LORD JESUS CHRIST (Royal House of Georgia)". Royal House of Georgia. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.10.2011. Vaadatud 8.10.2011. "Members of The Order of the Engabu". ARKBK CLBG Official Website. Vaadatud 8.10.2011.
1427

1427. aasta Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand Aastakümned: 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad 1420. aastad 1430. aastad - 1440. aastad - 1450. aastad 1460. aastad 1470. aastad 1480. aastad 1490. aastad Aastad: 1420 1421 1422 1423 1424 1425 1426 1427 1428 1429 ... 8. november – Tallinna kaupmees Hans Droghe sõimas ja ähvardas Kuressaare kõrtsis Saaremaa piiskoppi (piiskopi kiri Tallinna raele selle kohta 11. novembrist on esimene Kuressaare mainimine kirjalikes allikais). Alustas Liivi ordu Vasknarva linnuse ehitamist (taastamist). Koluvere lossi (Schlosse Lode) märgiti esimest korda ajaloodokumentides. ... ...
Paternopoli

Paternopoli on asula ja vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis. 501 meetri kõrgusel merepinnast asuva Paternopoli asustustihedus on keskmiselt 136 inimest ruutkilomeetri kohta. Paternopoli piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Castelfranci, Castelvetere sul Calore, Fontanarosa, Gesualdo, Luogosano, Montemarano, San Mango sul Calore, Torella dei Lombardi, Villamaina. 1980. aasta 23. novembri Irpinia maavärin tekitas piirkonnas suuri purustusi. DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 30. oktoober 2013) https://demo.istat.it/?l=it  Paternopoli – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles) Paternopoli OnLine – online ajakiri (itaalia keeles)
Bramberģe mõis

Bramberģe mõis (saksa keeles Brandenburg, läti keeles Bramberģes muiža) oli riigimõis Kuramaal Miitavi kreisis Jelgava kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Jelgava piirkonnas Glūda vallas Bramberģes. Bramberģe mõisa algusaastaks on 1645. Mõis oli Kuramaa hertsogitele kuuluv riigimõis, mille esimeseks omanikuks oli Jakob Kettler. Brandenburgist pärit naise Luise Charlotte järgi sai mõis oma saksakeelse nime. Mõis jäi riigimõisaks ka pärast seda, kui Kuramaa hertsogiriik Venemaaga liideti. Vahepeal valla ja kohaliku kolhoosi kasutuses olnud mõis on nüüdisajal eravalduses. Peahoone rajati ilmselt samuti 16. sajandil, aga arvatavasti aastal 1743 renoveeriti barokkstiilis hoonet põhjalikult. Väravatorn ja ait on ilmselt pärit aastast 1864. Mõisa inglise park rajati 19. sajandil. Parki ehib mitu tiiki. Sissekanne ja fotod Läti mõisaportaalis (läti keeles)
Aleks Sats

Aleks Sats (õieti Aleksander Sats; 21. august 1914 Mariinsk, Tomski kubermang – 15. mai 1992 Viljandi) oli eesti lavastaja ja näitleja. Ta lõpetas 1933. aastal Tartu Poeglaste Gümnaasiumi ja 1937. aastal Tartu Näitekunsti Stuudio. Ta töötas aastatel 1938–1940 Tallinnas ehituse alal ning mängis Draamateatri noorsoo- ja nukulavastustes, oli aastatel 1940–1941 Draamateatri näitleja, 1941–1944 Vanemuise näitleja ja 1944–1949 Ugala näitleja. Aastatel 1949–1952 oli ta Ugala direktor ja kunstilise juhi kohusetäitja, 1952–1971 Ugala peanäitejuht ja 1971–1979 samas lavastaja. Ta on olnud Ugala õppestuudios pedagoog ja mänginud filmis "Jäljed" (1963, Tallinnfilm). 1958 Eesti NSV teeneline kunstitegelane 1964 Eesti NSV rahvakunstnik 1970 Nõukogude Eesti preemia 1945 Anton Tšehhov "Kosjas" 1949 Aleksandr Ostrovski "Mets" 1950 Vadim Sobko "Teise rinde taga" 1951 Ernst Peterson-Särgava / Alfred Mering "Rahvavalgustaja" 1952 Ivan Franko "Varastatud õnn" 1953 Eduard Vilde / Erich Pihlakas "Vigased pruudid" 1954 Nazım Hikmet "Legend armastusest" 1955 Marcel Pagnol "Eluaabits" 1957 Hermann Sudermann "Kodu" 1957 Gunārs Priede "Kuigi on sügis" 1957 Hugo Raudsepp "Vedelvorst" 1958 Stefan Zweig "Maja mere ääres" 1959 Hermann Heijermans "Lootus õnnistusele" 1959 Gunārs Priede "Nordmundi tütarlaps" 1960 Venta Vīgante "Igavesti haljad palmid" 1960 Gunārs Priede "Vika esimene ball" 1962 Martins Ziverts "Münchhauseni kosjad" 1964 Shakespeare "Tõrksa taltsutus" 1965 Oskar Luts / Andres Särev "Äripäev" 1966 Janis Rainis "Puhu tuul!" 1966 Merle Karusoo "Kõik oleneb meist" 1967 Ardi Liives "Mürgi perenaine" 1969 Juozas Grušas "Armastus, džäss ja kurat" 1969 Tammsaare "Juudit" 1971 Lillian Hellman "Metsade taga" 1972 Frank D. Gilroy "Kes päästab külapoisi?" 1973 Carlo Goldoni "Võõrastemaja perenaine" 1973 Oskar Luts "Tootsi pulm" 1977 Tammsaare "Lunastus" 1983 Aino Kallas "Mare ja ta poeg" 1941 Jevgeni Švarts "Lumekuninganna" (Ronk) 1942 Carlo Goldoni "Kahe isanda teener" (Florindo) 1945 Carlo Goldoni "Mirandolina" (markii de Forlipopoli) 1945 Lydia Koidula "Säärane mulk" (Erastu Enn) 1947 August Jakobson "Elu tsitadellis" (Richard Miilas) 1949 Aleksandr Ostrovski "Süüta süüdlased" (Neznamov) Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn 2000
Abilinnapea

Abilinnapea on üks linnavalitsuse juhte. Abilinnapea on Eestis linnavalitsuse liige, kelle esitab linnapea ning kinnitab linnavolikogu. Tavaliselt lepitakse abilinnapeade kohtade arv ja abilinnapeade isikud kokku omavalitsuse valimiste järel koalitsioonipartnerite vahelistel läbirääkimistel, abilinnapea koht on poliitiline. 2013. aasta oktoobris oli Tallinnas kuus abilinnapead, Tartus neli.
Punane tamm

Punane tamm (Quercus rubra, varem ka põhjatamm) on liik tamme perekonnast. Eestisse on see sisse toodud võõrpuuliigina ilmselt üle Euroopa Põhja-Ameerikast, täpsemalt Kanadast 18. sajandil. Oma nimed on ta saanud sügiseks erkpunaseks värvuvatest lehtedest ja põhjapoolkera levilast. Tõrudel ja puudel palju vaenlasi: pasknäärid, hiired, mügrid, jänesed, metssead, mägrad, metskitsed ja põdrad. 2007. aasta aprillis Marek Vahula eestvõttel alanud projekt "Punase tamme otsijad" selgitab meie punaste tammede levikut ja arvukust ning eesmärgiks on välja anda teos "Punase tamme sõbrad". Teda on hajusalt üle Eesti ja puude arv pidevalt kasvab. Teda on nii aedades, alleedel, parkides kui haljasaladel, Eestis kokku umbes 2000 puud. Suurim (300 puuline) selle liigi salu Eestis asub Neeruti maastikukaitsealal. Selle istutas mais 1918. aastal Neeruti mõisa viimane parun. Ivar Etverk. Punane tamm ja selle kasvatamine Rakvere metsamajandis. Diplomitöö, Tartu, 1955. Ain Alvela. Neeruti mõisnik tõi sajandi eest meile punase tamme. Maaleht 44/1412, 30.oktoober, 2014. Marek Vahula. Punase Tamme Otsijad . Voldik-ühe kampaania kokkuvõte. Tallinn, 2015.  Punane tamm – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Punane tamm andmebaasis eElurikkus
Kihtsilikaadid

Kihtsilikaadid (inglise phyllosilicates, sheet silicates) on kihilise struktuuriga silikaatsed mineraalid. Kihtsilikaadid koosnevad vahelduvaist tetraeedrilistest ja oktaeedrilistest kihtidest. Tetraeedrilise kihi korral on üks katioon koordineeritud nelja aniooni, oktaeedrilise korral aga kuue aniooni poolt. Tetraeedriline kiht koosneb kahest hapniku ioonide O2– tasandist, mille vahel on katioonid Si4+ või Al3+. Hapnikuioonid on moodustunud tetraeedri tippudes. Oktaeedrilised kihid koosnevad kahest hüdroksiidioonide tasandist OH–, mille vahel on enamasti katioonid Fe2+ või Mg2+, aga vahel ka Fe3+ või Mg3+. Katioonid oktaeedrilistes kihtides on koordineeritud kuue aniooni poolt, mis asuvad oktaeedri tippudes. Kui katioonid on kahevalentsed, on kõik katioonidele mõeldud positsioonid hõivatud, kui aga katioonid on kolmevalentsed, saab laengu tasakaalustamiseks olla hõivatud vaid kaks kolmandikku võimalikest positsioonidest. Esimesel juhul nimetatakse oktaeedrilist kihti trioktaeedriliseks, teisel juhul aga dioktaeedriliseks. Tetraeedrilised kihid on seotud oktaeedrilise kihiga ühise O2–/OH– kihi läbi. Kui moodustub struktuur, kus on koos üks tetraeedriline ja üks oktaeedriline kiht, on tekkinud ühendkihis kolm anioonidest moodustunud tasandit ning nende vahel kaks katioonidest moodustunud tasandit. Sellist kihtsilikaadi ehitust nimetatakse TO-struktuuriks. Üksteisele järgnevad TO-struktuuriga kihid (TO–TO) on seotud nõrkade van der Waalsi sidemetega. TO-struktuuriga mineraalid on näiteks kaoliniit ja talk, neist esimene on dioktaeedriline ning teine trioktaeedriline. Peale TO-struktuuri on olemas ka TOT-struktuur (TOT–TOT). Sellise struktuuriga on vilgud muskoviit ja biotiit, neist esimene dioktaeedriline ning teine trioktaeedriline. TOT-kihtide vahel võib olla lisaks täiendavalt katioone, mille laengu tasakaalustamiseks on osad tetraeedrilise kihi katioonide positsioonid tühjad. On olemas ka struktuur, kus kahe TOT kihi vahel on lisaks veel üks oktaeedriline kiht. Selline on näiteks trioktaeedriline kloriit ning ta struktuur näeks välja umbes järgnev: TOT–O–TOT. TO-struktuuriga kihtsilikaate nimetatakse ka 1:1 ning TOT-struktuuriga kihtsilikaate 2:1 kihtsilikaatideks. TO kihi paksus on 7Å, TOT kihil 9...10Å ning TOT–O kihil 14Å. Seega, kui me suudaksime näiteks biotiiti ideaalselt lõhestada, saaksime 1 cm paksusest biotiidi kristallist teoreetiliselt kuni 10 miljonit biotiidi lehekest. Kihtsilikaate iseloomustab ülitäiuslik ühesuunaline lõhenevus, mis tuleneb kihtidevahelistest nõrkadest Van der Waalsi sidemetest, mida on kerge lõhkuda. Räni ja hapniku suhe kihtsilikaatides on 2:5. Kihtsilikaatide hulka kuuluvad enamik savimineraale ning kõik vilgud.
Madupea

Madupea (Channa ehk Ophicephalus) on kalaperekond. Osa madupeasid võivad nagu maod mööda maismaad ühest veekogust teise liikuda. Madupeade perekonda liigitatakse järgmised kalaliigid: Channa amphibea (McClelland, 1845) Channa argus (Cantor, 1842) [Ophiocephalus (Channa) argus] (tähniline madupea) Channa asiatica (Linnaeus, 1758) Channa aurantimaculata (Musikasinthorn, 2000) Channa bankanensis (Bleeker, 1852) Channa baramensis (Steindachner, 1901) Channa barca (Hamilton, 1822) Channa bleheri (Vierke, 1991) Channa burmanica (Chaudhuri, 1919) Channa cyanospilos (Bleeker, 1853) Channa gachua (Hamilton, 1822) Channa harcourtbutleri (Annandale, 1918) Channa lucius (Cuvier, 1831) Channa maculata (Lacépède, 1802) (lapiline madupea) Channa marulioides (Bleeker, 1851) Channa marulia (Hamilton, 1822) (hiid-madupea) Channa melanoptera (Bleeker, 1855) Channa melasoma (Bleeker, 1851) Channa micropeltes (Cuvier, 1831) Channa nox (Zhang, Musikasinthorn et Watanabe, 2002) Channa orientalis (Shneider, 1801) Channa panaw (Musikasinthorn, 1998) Channa pleurophthalma (Bleeker, 1851) Channa punctata (Bloch, 1793) Channa stewartii (Playfair, 1867) Channa striata (Bloch, 1797). Loomade elu 4:408. Ranier Froese ja Daniel Pauly, FishBase 2013 versioon: Channa, Veebiversioon (vaadatud 30.10.2013) (inglise keeles)
Madusuu

Madusuu (Echiostoma barbatum) on kalaliik. Madusuudel paikneb silma taga nääre, mille helendumist saab kala juhtida. 1979 klassifitseeriti madusuu mustnõelsuulaste sugukonda; alates 2013 klassifitseeritakse madusuu nõelsuulaste (Stomiidae) sugukonda. Encyclopedia of Life veebiversioon (vaadatud 30.10.2013) (inglise keeles) Loomade elu 4:157. Ranier Froese ja Daniel Pauly, FishBase 2012 versioon: Echiostoma-barbatum, Veebiversioon (vaadatud 30.10.2013) (inglise keeles)
Madulõugkala

Madulõugkala (Idiacanthus) on kalaperekond. 1979 klassifitseeriti madulõugkala perekond madulõugkalalaste sugukonda; 2013 klassifitseeritakse madulõugkala nõelsuulaste (Stomiidae) sugukonda. Madulõugkala perekond liigitatakse kalaliikideks: harilik madulõugkala (Idiacanthus fasciola W. K. H. Peters, 1877) ida-madulõugkala (Idiacanthus antrostomus C. H. Gilbert, 1890) must madulõugkala (Idiacanthus atlanticus A. B. Brauer, 1906) Loomade elu 4:158. Madulõugkala andmebaasis eElurikkus Ranier Froese ja Daniel Pauly, FishBase 2012 versioon: Idiacanthus, Veebiversioon (vaadatud 30.10.2013) (inglise keeles)
Pago del Vallo di Lauro

Pago del Vallo di Lauro on vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis. Halduskeskus asub Pago del Vallo di Lauros. 130 meetri kõrgusel merepinnast asuva Pago del Vallo di Lauro asustustihedus on keskmiselt 459 inimest ruutkilomeetri kohta. Pago del Vallo di Lauro piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Domicella, Lauro, Marzano di Nola, Taurano, Visciano (NA). Pago del Vallo di Lauro halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Pernosano, Sopravia. AA. VV., Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani, Milano, GARZANTI, 1996, p. 467. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Pago del Vallo di Lauro – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Mugnano del Cardinale

Mugnano del Cardinale on asula ja vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis. 250 meetri kõrgusel merepinnast asuva Mugnano del Cardinale asustustihedus on keskmiselt 428 inimest ruutkilomeetri kohta. Mugnano del Cardinale piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Baiano, Mercogliano, Monteforte Irpino, Quadrelle, Sirignano, Visciano (NA). Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Mugnano del Cardinale – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Moschiano

Moschiano on asula ja vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis. 276 meetri kõrgusel merepinnast asuva Moschiano asustustihedus on keskmiselt 132 inimest ruutkilomeetri kohta. Moschiano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Forino, Lauro, Monteforte Irpino, Quindici, Taurano. DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 30. oktoober 2013) Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Moschiano – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Kitiin

Kitiin (C8H13NO5)n on pikk biopolümeer, polüsahhariid, glükoosi derivaat. Looduses laialt levinud polümeer on peamiseks komponendiks seente rakukestas ning putukate, lülijalgsete ja vähilaadsete välisskeletis. Struktuurilt sarnaneb kitiini molekul tselluloosiga. Kitiini leidub ka käsnades, molluskites, ainuõõssetes ja rõngussides[viide?]. Looduslikult laguneb kitiin teadaolevalt üksnes mõnede ensüümide mõjul, millest tuntum on kitinaas. Urmas Kokassaar, Kitiini mitu rolli, veebiversioon (vaadatud 29.09.2014)
Gulnara Samitova-Galkina

Gulnara Iskanderovna Samitova-Galkina (sündinud 9. juulil 1978) on Venemaa kergejõustiklane (1500–5000 m jooksud ja 3000 m takistusjooks). Gulnara Samitova-Galkina on 174 cm pikk ja kaalub 55 kg.
Juha (täpsustus)

Juha on mitmetähenduslik sõna: Juha on torujas elund. Juha on soome mehenimi: Juha Matti Pellervo Kankkunen (sündinud 1959) on endine soome rallisõitja; Juha Vuorinen (sündinud 1967) on soome kirjanik; Juha, Juhani Aho 1911. aastal ilmunud romaan; Ooperid Juha, Aarre Merikanto (1893 – 1958) ooper (1922); Juha, Leevi Antti Madetoja (1887 – 1947) ooper (1935); Filmid Juha (Johan), filmirežissöör Mauritz Stiller (1883 – 1928) (1921); Juha, filmirežissöör Nyrki Tapiovaara (1911 – 1940) (1937); Juha, filmirežissöör Toivo Särkkä (1890 – 1975) (1956); Juha, filmirežissöör Aki Kaurismäki (sündinud 1957) (1999); Album Juha, Anssi Matti Tikanmäki (sündinud 1955) album (1999).
Hajatalu

Hajatalu on teistest taludest eraldi asuv talu, mille maavaldused (eeskätt põllud) on terviklikult taluõue ümber. Hajatalu maavaldused olid enne kruntimiseelset aega külakogukonna sarasest eraldi. Alates 18. sajandi lõpust on hajatalusid arvestatud ka eraldi asustusüksustena. Hajatalusid on ajalooliselt rohkem olnud Lõuna-Eestis (kohati 90–100%), Põhja-Eestis alla 10%. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 28 Eesti põllumajandusentsüklopeedia 1. köide. 1998. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 224
Seemnejuha

Seemnejuha (ductus deferens; vas deferens) on paljude selgroogsete isasloomade paariline sisesuguelund. Seemnejuha (vas deferens) on ka paljudel putukatel. Seemnejuha puudub lõuatutel kaladel. Isasel kasvavad seemnejuhad Wolffi juhadest. Seemnejuha morfoloogia võib liigiti ja indiviiditi ning füsioloogilistest eripäradest lähtuvalt erineda. Kumbki seemnejuha algab munandikotis (scrotum) munandimanuse jätkuna – munandimanusesaba otsast – ja läheb üle purskejuhaks (ductus ejaculatorius). Seemnejuha sein koosneb limas-, lihas- ja adventitsiaalkestast. Seemnejuha on spermatosoidide viimajuha. Seemnejuhades talitlevad vere- ja närvivarustus ning lümfivool. Seemnejuha võib esineda ka mõlemasoolistel madudel. seemnejuhaampull seemneväät vasektoomia Wolffi juha "Meditsiinisõnastik", tõlkijad Katrin Rehemaa, Sirje Ootsing, Laine Trapido, lk 680, 2004, ISBN 9985-829-55-7 Arne Lepp. Inimese anatoomia, I osa. Liikumisaparaat, siseelundid, Tartu Ülikooli Kirjastus, lk 416, 2013, ISBN 978-9949-32-239-8. Laurence M. Hardy (september 1970). "Intersexuality in a Mexican Colubrid Snake (Pseudoficimia)". Herpetologica, 26. köide, nr 3, lk 336-343 (inglise). Vaadatud 09.09.2014. Meeli Roosalu. Inimese anatoomia, Kirjastus Koolibri, lk 138-139, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9.
Maade vahetus

Maade vahetus on maakasutuspuuduste (nt maavalduste tükeldatus) vähendamiseks või kõrvaldamiseks, maakasutustingimuste parandamiseks ja maa tulukuse suurendamiseks tehtavad maakorraldustööd . Eesti ajaloos on maade vahetust tehtud nt 19. sajandil talude kruntimise ajal . Eesti maaelu entsüklopeedia (L–Ü), 2009. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 76
Katastriüksuse sihtotstarve

Katastriüksuse sihtotsarve (ka: maakasutuse sihtotstarve) on mingi maa-ala (katastriüksus) otstarve või otstarbed, mis on määratud õigusaktidega ja mida rakendab maaomanik või maavaldaja. Eesti määruses "Katastriüksuse sihtotstarvete liigid ja nende määramise kord" on eristatud 13 katastriüksuse sihtotstarbe liiki. Eesti NSV ajal kasutati maatüki sihtotstarbest rääkides terminit maakategooria. Eesti maaelu entsüklopeedia (L–Ü), 2009. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 77 https://www.riigiteataja.ee/akt/13108441?leiaKehtiv (vaadatud 31.10.2013) Katastriüksuse sihtotstarvete liigid ja nende määramise kord
Katastriüksus

Katastriüksus (lühend kü) on katastris iseseisva üksusena registreeritud maatükk. Igale katastriüksusele on antud unikaalne numbriline kood – katastritunnus. katastriüksuse sihtotstarve https://www.riigiteataja.ee/akt/12899836?leiaKehtiv (vaadatud 31.10.2013) Maaomaniku meelespea Maa-ameti geoportaal
Maakataster

Maakataster on laiemas tähenduses infosüsteem (kataster), kus on ära toodud kogu riigi kinnisvarade õiguslik, majanduslik ja looduslik seisund. Kitsamas tähenduses on see mingi riigi hallatav maavaldusi kajastav ametlik register, millel on enamasti kaks osa: maade register ja katastrikaardid. Eesti katastriandmetega on võimalik tutvuda katastri infosüsteemis. Eesti maaelu entsüklopeedia (L–Ü), 2009. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 77 "Maakataster". Maaamet.