laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Matrei in Osttirol

Matrei in Osttirol on linn ja vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 975 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 277,8 km². See on pindalalt suurim vald Lienzi ringkonnas. 1. jaanuaril 2016 elas seal 4675 inimest. See paikneb umbes 29 km Lienzist põhjas Kõrg-Tauerni mäestikus Kesk-Ida-Alpides. Valla territooriumile jäävad osaliselt Granatspitze rühm ja Venedigeri rühm, kus kõrgeim tipp on Großvenediger (3657 m). Elanikkond sõltub suuresti turismist, hooajalisest põllumajandusest ja metsandusest. Asulat Matereie on esmamainitud 1170. aasta dokumendis, selle nimi tuleb indoeuroopa sõnast mater ("ema"). 1335. aastal esines see kui Windisch Matrei, siiski ei viita nimetus Wendish pikalt assimileeritud alpislaavlaste populatsioonile, vaid eristab seda Põhja-Tirooli Matrei am Brennerist. See jäi ametlikuks vallanimeks aastani 1921. 8. sajandi keskpaigas liidendas slaavlaste Karantaania vürstkonna saksa Baieri hõimuhertsogkond, mis ise muutus 788. aastal frankide Karolingide impeeriumi osaks. Ida-Tirooli ala Drava jõge pidi alla ristiusustati misjonäride poolt, kes tulid põhjast Salzburgi peapiiskopkonnast, selle mõjusfääri kinnitas keiser Karl Suur 811. aastal. Pärast Karolingide killustumist 9. sajandil kuulus see Lurngaule, taasloodud Baieri hertsogkonna krahvkonnale Ida-Frangi riigis. 976. aastal said maad Kärnteni hertsogkonna osaks, kuigi Salzburgi peapiiskopid valdasid 1207. aastast alates Matrei isandkonda, tehes sellest Salzburgi eksklaavi Alpi veelahkmest lõunas ja okka Tirooli krahvide poolele, kes laiendasid oma valdusi ümbruskonnas. 1252. aastal okupeeris krahv Meinhard I ala, kuid lõpuks pidi loobuma oma nõuetest Matrei mõisale Salzburgi kasuks. Piiskopivalitsuse eest hoolitses Weißensteini lossis resideeriv linnusekrahv. Kuigi Matrei sai turuõiguse, jäi see naabrusesolevatest Tirooli territooriumitest eraldatuks ja ei olnud kergesti saavutatav külgnevast Salzburgi Pinzgau piirkonnast üle Kõrg-Tauerni mäekurude. Kauplemine oli kehvalt arenenud ja maaelanike olukord oli õnnetu, kulmineerudes mitmes vastuhakus piiskopivõimu vastu, alates Saksa talurahvasõjast 1525. aastal kuni 18. sajandini. Napoleoni sõdade ajal põgenes viimane Salzburgi vürstlik peapiiskop krahv Hieronymus von Colloredo 1800. aastal Viini, peapiiskopkond sekulariseeriti 1803. aastal ja läks 1805. aasta Pressburgi rahuga Austria keisririigile. 1814. aastal seadustas keiser Franz I Matrei ühendamise Tirooli kroonimaaga, lõpetades sellega 600-aastase eraldatuse. Sellest hoolimata jäi see maapiirkonnaks, 19. sajandi keskpaigast lisandus alpinismiturism, mida tähistab Großvenedigeri tipu esmavallutus 1865. aastal. Ligipääsetavus paranes, kui 1967. aastal ehitati Felbertauern maanteetunnel. Matrei in Osttirol Weißensteini loss Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019. Matrei in Osttirol - turismiinfo veebileht www.matrei-ost.tirol.gv.at
Ardu Treinbuk

Ardu Treinbuk (22. detsember 1935 Rägavere vald, Virumaa – 10. august 2012 Narva) oli eesti kabetaja. Aastatel 1943–1945 õppis Rägavere algkoolis, seejärel Rakvere Õpetajate Seminari harjutuskoolis, mille lõpetas 1950. aastal. 1954. aastal lõpetas ta Rakvere 1. Keskkooli. Samal aastal asus ta õppima Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsandusteaduskonda metsatööstuse erialale. 1956. aastal jätkas õpinguid Jelgavas, Läti Põllumajanduse Akadeemias, lõpetas 1960. aastal mööblitööstuse insenerina. Pärast kõrgkooli lõpetamist töötas ta 37 aastat Narva mööblikombinaadis algul tehnoloogina, hiljem peadirektori asetäitjana. Eesti meistrivõistlustel kirikabes võitis ta aastatel 1980–2011 (erinevates mänguviisides) 6 kulda, 3 hõbedat ja 4 pronksi. NSV Liidu meistrivõistlustel kirikabes võitis 1978. aastal pronksi. 1998. aastal tuli ta esimestel kirikabe (brasiilia kabe) maailmameistrivõistlustel maailmameistriks, 2000. aastal võitis hõbeda ja 2004. aastal tuli teist korda maailmameistriks. 2001. aastast rahvusvaheline suurmeister kirikabes. Eesti meeste meistrivõistlustel vene kabes võitis ta 1997. aastal pronksi, lisaks võitis 1999. aastal pronksi ja 2000. aastal kulla vene kabe kiirkabes. Eesti meistrivõistlustel brasiilia kabes võitis ta 2007. aastal pronksi ja 2010. aastal kulla. Ando Leps. Kahekordne maailmameister kirikabes Ardu Treinbuk. Virumaa Teataja, 20. september 2012 ESBL sporditulemused. Ardu Treinbuk Eesti spordi biograafiline leksikon. Ardu Treinbuk Ardu Treinbuk Eesti Kabeliidu saidil
Nikolsdorf

Nikolsdorf on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 888 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 33,6 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 879 inimest. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019. www.nikolsdorf.at
Nußdorf-Debant

Nußdorf-Debant on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 713 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 53,44 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 3237 inimest. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019. www.nussdorf-debant.at
U2 (täpsustus)

U2 on: iiri ansambel (U2) Berliini metrooliin (U2) Viini metrooliin (U2) Lennuk U-2 2U
Volosko

Volosko (itaalia keeles Volosco või Volosca) on osa linnast Opatija, mis asub Kvarneri lahe ääres Lääne-Horvaatias. Asulas suri 1890. aastal Ungari peaminister ja hilisem Austria-Ungari välisminister Gyula Andrássy.
Oberlienz

Oberlienz on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 756 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 33,8 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1477 inimest. https://www.statistik.at/blickgem/blick1/g70720.pdf www.oberlienz.at
U2

U2 [j'uut'uu] on iiri ansambel, mis alustas tegevust 1976. aastal. U2 albumeid on maailmas müüdud ligikaudu 170 miljonit eksemplari ning see on üks edukamaid ansambleid läbi aegade. Bono (Paul Hewson) The Edge (Dave Evans) Adam Clayton Larry Mullen, Jr. Ansambel moodustati 25. septembril 1976, kui trummar Larry Mullen pani oma kooli teadetetahvlile kuulutuse, kus otsis liikmeid uude ansamblisse. Kuulutuse peale tulid kohale kuus poissi: Adam Clayton, Dave Evans, Paul Hewson, Evansi vend Dik ning Mulleni sõbrad Ivan McCormick ja Peter Martin. Mõne aja pärast võeti bändi nimeks Feedback. Martin ilmus kohale vaid esimesel kohtumisel ja Ivan heideti grupist välja mõne nädala jooksul, sest ta oli Claytoni arvates liiga noor. Pooleteise aasta pärast muudeti nimi The Hype'iks. Esimest korda jäädi silma ühel talendivõistlusel, mille nad võitsid ja teenisid 500 naela auhinnapreemiat ning lisaks said nad üles võtta oma esimese demo. 1978 lahkus Dik Evans bändist ning grupile pandi taas uus nimi – U2. 1980 allkirjastas U2 lepingu Island Recordsiga ning sama aasta oktoobris anti välja esimene album "Boy". 1981 anti välja teine album "October". Läbimurre õnnestus bändil aga 1983 albumiga "War" ning lugudega "Sunday Bloody Sunday" ja "New Year's Day". Viimane jõudis esimese U2 singlina Suurbritannias esikümnesse. Veel aasta hiljem avaldati album "The Unforgettable Fire" ning 1985 osaleti Bob Geldofi korraldatud Live Aid kontserdil. 1987. aastal avaldati "The Joshua Tree", mis on bändi seni suurima läbimüügiga album ning U2 mängis esimest korda pidevalt väljamüüdud staadionidel. Järgmist albumit "Rattle and Hum" nii suur edu ei saatnud. Kuigi albumit osteti miljoneid, olid kriitikute arvamused üldiselt negatiivsed. Peale seda otsustas bänd teha pausi. 1991. aasta album "Achtung Baby" oli varasematega võrreldes tumedam. Album sai väga hea vastuvõtu osaliseks ja on paljude arvates koos "The Joshua Treega" bändi parim töö. Järgmisi albumeid "Zooropa" ja "Pop" ei saatnud kõige suurem edu, sest olid varasematega võrreldes eksperimentaalsemad. 2000. aasta album "All That You Can't Leave Behind" ja 2004. aastal välja antud "How to Dismantle an Atomic Bomb" sarnanevad bändi varase loominguga ning mõlemad albumid on võitnud auhindu. 1980 "Boy" 1981 "October" 1983 "War" 1984 "The Unforgettable Fire" 1987 "The Joshua Tree" 1988 "Rattle and Hum" 1991 "Achtung Baby" 1993 "Zooropa" 1997 "Pop" 2000 "All That You Can't Leave Behind" 2004 "How to Dismantle an Atomic Bomb" 2009 "No Line On The Horizon" 2014 "Songs of Innocence" 2017 "Songs of Experience" 2023 "Songs of Surrender" U2 on saanud 22 Grammy auhinda. "U2 uus album ilmub 2. märtsil". Publik. 19. detsember 2008.
Andreas Veerpalu

Andreas Veerpalu (sündinud 24. mail 1994 Otepääl) on eesti murdmaasuusataja. Ta on Andrus Veerpalu poeg. Maailma karikasarja debüüdi tegi Veerpalu 17. jaanuaril 2015 Otepää klassikasprindis ja sai 67. koha.  Pikemalt artiklis 2019. aasta veredopinguskandaal 2019. aasta 27. veebruaril korraldas Austria kriminaalpolitsei suusaalade MM-i võistluslinnas Seefeldis dopinguga seotud läbiotsimise, mille käigus peeti kinni Andreas Veerpalu. Kokku vahistati Seefeldis viis sportlast, sealhulgas teine eestlane Karel Tammjärv, kasahh Aleksei Poltaranin ning kaks austerlast – Dominik Baldauf ja Max Hauke. Samal päeval vahistati Saksamaal Erfurdis veel kaks inimest, kellest üks oli spordiarst Mark Schmidt. Viimast on juba varem kahtlustatud veredopingu vahendamises. Veerpalu ja Tammjärv vabanesid vahi alt 28. veebruaril, olles tunnistanud seotust dopinguga. Neile määratud 4-aasta pikkune võistluskeeld lõppes 2023. aasta veebruari lõpus. 2018 Pyeongchangis 38. koht 50 km klassikas 47. koht suusavahetusega sõidus 12. koht 4×10 km teatesõidus 2017 Lahtis 36. koht 15 km klassikas 51. koht 50 km vabatehnikas Tema isa on suusataja Andrus Veerpalu, õde suusataja Anette Veerpalu. "Andreas Veerpalu". FIS. Vaadatud 16.01.2018. "Austria politsei pidas dopingukahtlustuse tõttu kinni kaks Eesti sportlast". "Tammjärv ja Veerpalu said vabaks". Andreas Veerpalu andmed Rahvusvahelise Suusaliidu kodulehel
U3 (Berliin)

U3 on Berliini metrooliin. Kitsavaguniline liin ühendab Nollendorfplatzi Krumme Lankega. Peatused:
Tārgale

Tārgale on küla (lielciems) Lätis Ventspilsi piirkonnas, Tārgale valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 10 meetri kõrgusel, Ventspilsist 13 ja Riiast 185 kilomeetri kaugusel. Seal asuvad põhikool, kultuurimaja, postkontor ja raamatukogu. Külas on Tārgale bussipeatus. Tārgalet mainiti kirjalikult esimest korda aastal 1230. Tänapäevane asula oli varem Tārgale mõisa (Tergeln) keskuseks. Nõukogude ajal sai külast kahe kohaliku kolhoosi (Venta ja Mitšurini nimelise) keskasula, mõisahäärberis asusid kohalik kool ja kolhoosi kontor. Tārgale park on looduskaitse all. Külas asub mälestusmärk Teises maailmasõjas hukkunud valla elanikele ja partisanidele. Küla järgi on nime saanud siluri Ohessaare lademe Tārgale kihistu. Aastal 2017 oli külas 488 elanikku. Vietvārdu datubāze, vaadatud 28. o2 2019 "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 19. mail 2020. Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики "Stratigraafia terminoloogia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. august 2021. Vaadatud 17. septembril 2020.
Obertilliach

Obertilliach on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 1450 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 65,13 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 688 inimest. Vald paikneb Ida-Tiroolis Gaili jõe ülemjooksu kõrges orus Kartitschi sadulast idas, Gailtali Alpid (Lienzi Dolomiidid) jäävad põhja ja Karni Alpid lõunasse. Orust alla idas asub naabervald Untertilliach, mäehari lõunas tähistab piiri Venezia Cadore piirkonnaga Itaalias. Valla territoorium koosneb päris Obertilliachist St Ulrichi kihelkonnakiriku ümber ning väikestest küladest Bergen, Leiten ja Rodarm. Võrreldes Pusteri oruga Kartitschi sadulast läänes, valitseb kõrgemas piirkonnas rohkem Alpi kliima karmide talvedega, kuid rohke päikesepaistega. Algselt põllumajandusliku alana sõltub Obertilliach tänapäeval suuresti turismist ning on populaarne sihtkoht laskesuusatajatele ja murdmaasuusatajatele, suvel ka matkajatele, alpinistidele ja tiibvarjuritele. Bajuvaaride asustust piirkonnas on esmamainitud 11. sajandi lõpus. Varakeskajal kasutasid Itaalia talupojad Cadorest lõunanõlvu veiste karjatamiseks. 8. sajandil loovutas Baieri hertsog Tassilo III ülemise Gaili oru benediktiini munkadele Innicheni kloostrist. Tilliachi ala omandasid Brixeni vürstlikud piiskopid umbes 1075. aastal. Umbes 1100. aastast koondasid Lienzis resideerivad Baieri Meinhardiinid, nimeliselt Brixeni piiskoppide vasallid, oma võimu Tilliachi piirkonna üle, seistes vastu nii Salzburgi vürstlikele piiskoppidele kui ka Sponheimi Kärnteni hertsogitele idas. Kui viimane Görzi krahv 1500. aastal suri, läksid tema valdused Lienzi ümbruses Habsburgist keisrile Maximilian I-le ja liidendati Tirooli krahvkonda. Kauaaegne tüli Venezia vabariigiga lahenes, kui piir Venezia Domini di Terrafermaga rajati piki Karni mäeharja. Brixeni vürstlikud piiskopid rõhusid oma feodaalõigustele Tilliachi orus kuni piiskopkonna sekulariseerimiseni 1803. aastal; kuid kauget piirkonda ei suudetud tõhusalt kontrollida. Tänapäevane vald loodi aastal 1852. St Ulrichi kihelkonnakirik Tilliachi org, vaade Karni Alpidest Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019. www.obertilliach.gv.at
Prägraten am Großvenediger

Prägraten am Großvenediger on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 1312 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 180,36 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1170 inimest. https://www.statistik.at/blickgem/blick1/g70723.pdf www.praegraten.info
U4 (Berliin)

U4 on Berliini metrooliin. U4 on peale U55 lühim metrooliin Berliinis. Liinil sõidavad ainult lühikesed rongid. Ta ühendab Nollendorfplatzi Innsbrucker Platziga.
Sankt Jakob in Defereggen

Sankt Jakob in Defereggen on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 1389 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 186 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 866 inimest. Mario Scheiber, suusataja Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. www.stjakob.at
Sankt Johann im Walde

Sankt Johann im Walde on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 748 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 32,82 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 283 inimest. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. www.st-johann-im-walde.at
Sankt Veit in Defereggen

Sankt Veit in Defereggen on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 1495 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 61,48 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 693 inimest. Sankt Veit asub Defereggeni oru keskosas ja on Ida-Tiroolis kõrgeimal asuv vald. See asub oru päikesepoolsel küljel ning varem kasvatati seal teravilja ja kartulit. Kuid isegi suvekuudel võib seal lund sadada. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
Schlaiten

Schlaiten on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 876 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 36,64 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 474 inimest. Valla nimi on slaavi päritolu, tulles sõnast slatina, mis tähendab mülgast. Vallaosad on Plone, Gonzach, Mesnerdorf, Bacherdorf, Gantschach ja Göriach. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Statistik Austria: Bevölkerung zu Jahresbeginn 2002–2016 nach Gemeinden Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Alberto Gilardino

Alberto Gilardino (sündinud 5. juulil 1982 Piemonte maakonnas Biellas) on Itaalia jalgpallikoondise endine ründaja. Gilardino esimene klubi oli Piacenza Calcio, kus ta mängis 2001. aastani. Siis siirdus ta Hellas Veronasse, kelle särgis mängis 39 mängu ja lõi 5 väravat. Esimesse suurde klubisse siirdus ta 2002. aastal, kui juba Veronas teda treeninud Cesare Prandelli ostis lubava mängija Parmasse. Teine hooaeg klubis oli tal suurepärane, 23 väravaga oli ta Serie A-s (Itaalia jalgpalliklubide kõrgeim liiga) paremuselt teine väravalööja. 2005. aasta juulis ostis AC Milan ta 18 miljoni naelsterlingi eest. Gilardino on alla 21-aastaste Euroopa meister ja 2004. aasta olümpiamängudelt Ateenas on tal ette näidata pronksmedal. Gilardino debüteeris Itaalia rahvuskoondises 4. septembril 2004, kui mängiti Norraga. 2006. aastal tuli ta Itaalia koondisega maailmameistriks. MM-il lõi ta alagrupi teises mängus USA vastu avavärava. Mäng lõppes viigiga 1:1. Gilardino mängis koondises aastatel 2004–2013 kokku 57 korda ja lõi 19 väravat. Alberto Gilardino on 185 cm pikk ja kaalub 78 kg. Jalgpall 2004. aasta suveolümpiamängudel Koduleht Infot 2006 MM-ilt
Krasnoturjinsk

Krasnoturjinsk (vene keeles Краснотурьинск) on linn Venemaal Sverdlovski oblastis, Krasnoturjinski linnaringkonna keskus. Linn asub Sosva jõe parempoolse lisajõe Turja jõe ääres, Jekaterinburgist 425 km põhja pool. Asula tekkis 1758 rajatud vasekaevanduse juurde. Turjinskie Rudniki küla sai 1928 aleviks ja nimetati Turjinskiks. Linnaõigused ja praeguse nime sai asula 1944. aastal. Linnas asub mitu metallurgiatehast, sealhulgas Bogoslovski alumiiniumitehas. Turjinskie Rudnikis sündis Aleksandr Popov. Q126719912 http://adm.krasnoturinsk.ru/
Reichstadti lepe

Reichstadti lepe oli 1876. aasta juulis Austria-Ungari ja Venemaa keisririikide vahel peetud kohtumisel sõlmitud, kuid salastatuses hoitud suuline nõusolek Balkani, Bessaraabia ja Kaukaasia küsimuses. Mõlemad impeeriumid olid samal ajal liidus Saksamaa keisririigiga, liitu teati kui Kolmekeisriliitu (Dreikaiserbund või Союз трёх императоров). Kohtumisel olid kohal mõlemad keisrid koos enda välisministritega: Franz Joseph I ja krahv Andrássy ning Aleksander II koos vürst Gortšakoviga. Suuline koosolek toimus 8. juulil Böömimaa linnas Reichstadtis (nüüdne Zákupy). Nad leppisid kokku Ida-küsimuse (Orientalische Frage või Восто́чный вопро́с) lahendamise ühises lähenemisviisis, mis oli seotud Osmanite impeeriumi rahutuste ja koosolekul osaleva kahe suurriigi huvidega Balkani poolsaarel. Nad arutasid tõenäolise üheksanda Vene-Türgi sõja (peetigi aastatel 1877–1878) teemat, selle võimalikke tulemusi ja mis peaks juhtuma iga stsenaariumi korral. Pool aastat hilisem Budapesti 1877. aasta kokkulepe kinnitas Reichstadti leppe peamised punktid. Kuigi sõda otsustati San Stefano lepinguga 1878. aastal lõpetada, olid selle tingimused varem sõlmitust üsna erinevad. Budapesti konventsioon lubas Austria-Ungaril nõuda rahulepingu tingimuste revideerimist. See tõi kaasa Viini tungiva nõude, et hiljem samal aastal kutsutakse Berliini kongressil kokku revisjon. Need sündmused tõid kaasa järgneva Bulgaaria kriisi aastatel 1885–1888 ning määrasid lõpuks I maailmasõja nii-öelda tausta. Balkani kristlased saavutaksid iseseisvuse mõõtme[küsitav]; Viin lubaks Peterburil kasu saada Bessaraabiast ja Kaukaasiast; Peterburi lubaks Viinil saada kasu Bosniast; Peterburi ja Viin nõustuvad mitte looma suurt lõunaslaavlaste riiki Balkanil. krahv Andrássy keiser Franz Joseph I keiser Aleksander II vürst Gortšakov Budapesti 1877. aasta kokkulepe Vene-Türgi sõda (1877–1878) San Stefano rahuleping
Kustas Põldmaa

Kustas Põldmaa (4. veebruar (22. jaanuar vkj) 1897 Nigula talu, Salutaguse küla, Koluvere vald – 2. august 1977 Tartu) oli eesti õpetaja, kirjanik ja loodushoidja. Käsitles süvendatult loodusõpet, propageeris loodushoidu ja loodusteadusi, korraldas loodusmatku ja metsapäevi, innustas koole rajama kooliaedu ja korrastama kooliümbrust, avaldas ajakirjanduses palju loodusvesteid, kirjutas õppekirjandust ja loodusraamatuid. Õppis Maidla algkoolis, 1916. aastal lõpetas Haapsalu linnakooli ja omandas õpetaja kutse Tartu Ülikooli juures toimunud õpetajate ettevalmistuskursustel. Töötas õpetajana Maidlas, Liivil, Haapsalus, Abjas, Hageris (1928–34) ja Tartus kolmes koolis (1934–58). „Väike elektrimees” (1933) „Minu kodutiik” (1933) „Noor katsetaja” (1933) „Minu mikroskoop” (1933) „Kodu- ja kooliaed” (1934) „James Watt: aurumasina leiutaja” (1935) „Kolm lindu: jutustused lindude elust” (1935) „Mikroobide jahil” (1935) „Vangistatud päike: leiutiste ahel lõkkest elektrini” (1935) „Kodulugu: 1. ja 2. õppeaasta” (1936) „Kodumets” (1937) „Sõnad ja teod: saateainet klassijuhataja-tundideks” (1939) „Koduvetel: veekogude elustikust” (1973) „Nurmelt ja niidult” (1976) "Eesti biograafiline andmebaas ISIK". Originaali arhiivikoopia seisuga 14.01.2018. Vaadatud 14.01.2018. "Geni.com: Kustas Põldmann (Põldmaa)". 19.01.2016. Vaadatud 14.01.2018. "E-KATALOOG ESTER". Vaadatud 14.01.2018. Fotod Kustas Põldmaast Foto: Gustav-Kustas Põldmaa oma 70. sünnipäeval Eesti Filmi Andmebaas: Ringvaade “Nõukogude Eesti” nr 2, 5/5. Pedagoog ja literaat Kustas Põldmaa 80-aastane. (1977) Põldmaa, K. “Ilust meis ja meie ümber". Edasi, 03.08.1977
Mõisaküla mõis (Viljandi)

Mõisaküla mõis (saksa keeles Mousekull) oli rüütlimõis Viljandi kihelkonnas Viljandimaal.. Esimesed teated mõisast on aastast 1487, Liivi sõja järel oli mõis Poola Pärnu vojevoodkonna Pärnu staarostkonna folvark ehk riigimõis. Mõisaküla mõis (Viljandi) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 14.01.2018) Enn Tarvel, Riigimõisate majanduslikust arengust Lõuna-Eestis XVI sajandil lõpul ja XVII sajandi algul, Eesti NSV Teaduste Akadeemia toimetised IX köide. Ühiskonnateaduste seeria 1960 nr 4, lk 386 Mõisaküla mõis (Viljandi) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Eigu mõis

Eigu mõis (saksa keeles Kimmelshof) oli poolmõis Kadrina kihelkonnas Virumaal.. Poolmõisa suurus oli 90 tiinu, eraldati Vohnja mõisast 1858. aastal. Eigu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 14.01.2018) Eigu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Hiienurme mõis

Hiienurme mõis (ka Hiinurme mõis; saksa keeles Idenorm) oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal.. Hiienurme mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 14.01.2018) Hiienurme mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
U3

U3 on: Berliini metrooliin (U3) Viini metrooliin (U3) 3U – püstikuühik (3U), 3U = 5,25 tolli
Ilumäe mõis

Ilumäe mõis (saksa keeles Illomäggi) oli Palmse mõisa kõrvalmõis Kadrina kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Ilumäe küla lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal. Ilumäe mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 14.01.2018) Ilumäe krvms, www.eki.ee Ilumäe mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Järumetsa mõis

Järumetsa mõis (ka Järumetza mõis; saksa keeles Jerwemetz) oli rüütlimõis, hiljem poolmõis Kärla kihelkonnas Saaremaal.. Järumetsa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 14.01.2018) Järumetsa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Matt Bomer

Matthew Staton Bomer (sündinud 11. oktoobril 1977) on Ameerika näitleja, filmitegija ja laulja. Aastatel 2009–2014 mängis ta peaosa teleseriaalis "Valgekrae". Aastal 2023 mängis ta osa filmis "Maestro". "ARVUSTUS | Kirg ja andekus viib maailmas tippu, aga haavab lähedasi. „Maestro" avab ukse suure muusiku eraellu". Eesti Päevaleht. Vaadatud 3. jaanuaril 2024.
Matthew

Matthew on inglise eesnimi. Matthew on perekonnanimi. Matthew on laeva nimi, millega John Cabot seilas Bristolist Ameerikasse. Matthew on räppari Kool Keithi album. Matthew on 2016. aastal Ameerika Ühendriikides Haitil möllanud orkaan. Matthews
Matthew (eesnimi)

Matthew on inglise eesnimi. Nimi Matthew tuleneb heebrea nimest "מתתיהו" (Matityahu), mis omakorda tähendab 'kingitus Jahvelt'. Ühendkuningriigis on see olnud 10 kõige populaarsema eesnime seas alates 1970. aastatest. 2001. aastal oli see populaarsuselt 9. eesnimi, mis lapsele pandi. Nimi on populaarne ka Austraalias, Kanadas ja Ameerika Ühendriikides.
Kool Keith

Kool Keith (kodanikunimega Keith Matthew Thornton (sündinud 7. oktoobril 1963 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide räppar, laulukirjutaja ja muusikaprodutsent. Kool Keith Twitteris
U4

U4 on: Berliini metrooliin (U4) Viini metrooliin (U4) 4U – püstikuühik (4U), 4U = 7 tolli