laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Juhan Ottas

Juhan Ottas (ka Johann Ottas, 6. september 1870 Karlova vald, Tartumaa – 25. jaanuar 1941 Tartu) oli eesti psühhiaater ja silmaarst. Juhan Ottas oli talurentniku poeg. Ta lõpetas 1891. aastal Tartu Kroonugümnaasiumi ja 1896. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinidoktor (1903, TÜ), väitekiri "К вопросу об отмене веществ при прогрессивном параличе помешанных". Oli 1896–1904 Tartu Ülikoolu närvikliiniku assistent, 1905–1911 Tartu Ülikoolu silmakliiniku ja Pimedate Kuratooriumi silmaarstliku lendsalga arst, I maailmasõja ajal vanemarst, Vabadussõja ajal vabalt praktiseeriv silmaarst, 1919–1936 Tartu maakonna arst ja silmaarst, võttis vastu ka psühhoneuroloogilisi haigeid. Ta oli esimene eesti rahvusest psühhiaater Tartu Ülikoolis. Uurimusi psühhoneuroloogia ja silmahaiguste alalt. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Silma marjad (trahoma) ja nende vastu võitlemine. Tartu, 1909 Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997, 274–275 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Karin Otter

Karin Otter (sündinud 5. novembril 1970 Tallinnas) on eesti arstiteadlane ja farmakoloog. Karin Otter on Margareete-Helge Otteri tütar. Lõpetas 1988 Tallinna 7. Keskkooli, 1994 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna raviosakonna, 1994–1995 Kieli Ülikooli Farmakoloogia Instituudi doktorant, meditsiinidoktor (1999, Kieli Ülikool), väitekiri "Aspekte der Biotransformation und Gewebebindung von Dihydropyridin-Calciumantagonisten". Oli 1996–99 Kieli Ülikooli Farmakoloogia Instituudi teadur, 2000–2002 Tallinna Meditsiinikooli farmakoloogia ja farmakoteraapia õppejõud, aastast 2001–2011 AstraZeneca Eesti meditsiiniosakonna juhataja. Töötas AstraZeneca onkoloogia meditsiini-ala juhina Brüsselis (2011–2012), juhatas AstraZeneca Meditsiini- ja ravimite registreerimise osakonda Venemaal (2012–2014) ja Lõuna-Koreas (2014–2017). Aastail 2017–2018 oli AstraZeneca Meditsiiniakadeemia juht Inglismaal Cambridge'is. Aastast 2019 geeniravi- ja biotehnoloogia firma BioMarin meditsiiniala juht Euroopa, Lähis-Ida ja Aafrika piirkonnas. Töid farmakoloogia, günekoloogia ja meditsiiniajaloo alalt. 1991–1992 osalenud teadusprojektides Tampere Ülikooli Farmakoloogia Instituudis, korraldanud 1991–1993 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna üliõpilaste teaduskonverentse, 1992–1994 teinud tervisesaateid Tartu Raadios ja Tartu Televisioonis. Aastast 1994 osalenud ravimite kliinilistes uuringutes. Koostanud (kaasautor A. Ziegler) uute ravimite ülevaateid kogumikku "Neue Arzneimittel" (kd 10–14; Stuttgart 1999, 2000, 2002, 2003, 2004). Üle 20 teaduspublikatsiooni. Professor Georg Kingissepp – esimene eesti rahvusest Tartu Ülikooli farmakoloogia kateedri juhataja. // TÜ ajaloo küsimusi XXIV. Tartu, 1989 Iseeneslike abortide tekkepõhjused. // Eesti Arst (1993) 3 Ainult soovitud lapsed. Tallinn, 1994 Comparison of metabolism of different dihydropyridine calcium channel blockers in rabbit liver microsomes. // Naunyn-Schmiedeberg's Archives of Pharmacology 352 (1995) (Suppl.) Differences in tissue binding may influence the oral bioavailability of nifedipine and felodipine. // Naunyn-Schmiedeberg's Archives of Pharmacology 353 (1996) (Suppl.) Determination of pravastatin in human plasma by high-performance liquid chromatography with ultraviolet detection (kaasautor C. Mignat). // Chromatogr. B Biomed. Sci. App. 708 (1998) 1–2 Pharmacokinetics of morphine 3-esters after oral administration in rabbits (kaasautor). // Pharmazie 56 (2001) 6 Farmakokineetika ja seda mõjustavad tegurid (kaasautor M. Otter). Tallinn, 2001 Acinetobacter baumannii, Pseudomonas aeruginosa ja Klebsiella pneumoniae tähtsus ja antibiootikumitundlikkus Eesti haiglate intensiivravi osakondades. (Kaasautor) // Eesti Arst (2004) 8 Invasiivsete patogeenide struktuur ja antibiootikumitundlikkus: Olukord Eestis 2004 (kaasautor). // Eesti Arst (2005) 8 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Karin Otter Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Richard August Eduard Ottow

Richard August Eduard Ottow (aastani 1900 Otto; 22. aprill 1851 Kursk – 15. jaanuar 1931 Hildesheim, Saksamaa) oli baltisaksa päritolu Eesti arstiteadlane ja ajaloolane. Richard August Eduard Otto oli baltisakslane, pastori poeg ja Benno Richard Ottowi isa. Lõpetas 1870 Tartu Kubermangugümnaasiumi, õppis aastatel 1871–1876 ja 1877–1878 Tartu Ülikoolis arstiteadust, dr. med. (1881, TÜ), väitekiri "Pharmacologische Studien über Amylnitrit, Aethylnitrit, Nitropentan Pikrinsäure, Ortho- und Paranitrophenol". Oli aastatel 1878–1880 Sindi ja 1881–1885 Hiiu-Kärdla kalevivabriku arst, 1885–1918 eraarst ja kõrva-nina-kurguhaiguste spetsialist Tartus. 1918. aastal põgenes Saksamaale ja töötas aastatel 1918–1927 arstina Hildesheimis. Arstiameti kõrval uuris Tartu ajalugu, määras Tartu linnaarhiivi andmete põhjal kindlaks linna kinnisvaraomanikud 16. ja 17. sajandil ning kandis saadud andmed skemaatilistele kaartidele, mida säilitatakse Tartu Ülikooli raamatukogus. Über salicylsäure inhalationen bei Tussis convulsiva. // St. Petersburger medizinische Wochenschrift (1877) 22, 23 Über einen congenitalen behaarten Rachenpolypen. // Virchows Archiv, 115 (1889). Ueber die Dorpater Klöster und ihre Kirchen. // Verhandlungen der GEG XXII, 2. Dorpat, 1910 Ortsbeschreibung und Entstehungsgeschichte von Burg und Stadt Dorpat. // Aus Dorpat Vergangenheit. Dorpat, 1918 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710–1960. Köln, Wien, 1977, 569–570 Eesti biograafiline leksikon. Trt, 1926–1929, 356–357 Brennsohn, I. Die Aerzte Livlands von den ältesten Zeiten bis zur Gegenwart. Riga, 1905, 308 Album Livonorum. Lübeck, 1972, 250 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Sergei Ovsjannikov

Sergei Ovsjannikov (sündinud 31. juulil 1951 Luhanskis Ukrainas) on ukraina päritolu Eesti tehnikateadlane. Sergei Ovsjannikov on teenistuja poeg. Lõpetas 1968 Rovenki 4. Keskkooli, 1973 Novotšerkasski PI mäeinsener-mehaaniku erialal, 1981–84 Moskva Mäeinstituudi aspirant, tehnikakandidaat (1984, samas), väitekiri "Выбор параметров механизированных крепей оградительно-поддерживающего типа целью повышения скорости крепления". Oli 1973–81 ja 1984–86 Novomoskovski (Tuula oblast) tõste- ja transpordimasinate projekteerimis-konstrueerimis- ja tehnoloogiainstituudi insener-konstruktor ja juhtivkonstruktor, 1986–92 A. Skotšinski nimelise Mäeinstituudi Eesti filiaali vanemteadur, aastast 1992 RE Eesti Põlevkivi teaduskeskuse mehhaniseerimisinsener. Uurinud allmaakaevandamise tehnoloogiat, uut mäetehnikat ja selle juurutamist kaevandustes. Üle 20 teadustrükise, 5 autorit. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Исследование и выбор оптимальных решений при разработке посадочной крепи (kaasautorid A. Graf, Z. Djatšenko). // Совершенствование технологии и комплексной механзации на сланцевых шахтах и разрезах. Кохтла-Ярве, 1988 Об использовании погрузочно-транспортных машин типа ПД-8 для добычи сланцев (kaasautor). // Горный ж. (1994) 2 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Albert Paabo

Albert Paabo (3. detsember 1907 Kastre-Võnnu vald, Tartumaa – 1. detsember 1985 Hawks Nest (Sydney lähedal), Austraalia) oli eesti loomaarstiteadlane. Albert Paabo oli talupidaja poeg. Lõpetas 1927 Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumi, 1932 Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna, dr. med. vet. (1939, TÜ), väitekiri "Kunsttehislikust pneumotooraksist hobuste kroonilise kopsu-alveoraalemfüseemi ravimisel". Täiendas end 1942 stipendiaadina Hamburgi Veterinaariaülikoolis. Oli 1932–1935 TÜ loomaarstiteaduskonna sisekliiniku noorem- ja 1935–1941 vanemassistent, 1942 parasitoloogia ja veterinaaria-zooloogia alal õppeülesande täitja, 1942–1944 professor ja väikeloomakliiniku juhataja. Alates 1929. aastast Korp! Fraternitas Tartuensis liige ja hilisem auliige. 1929–1930 Akadeemilise Loomaarstiteaduse Seltsi esimees, kogus rahvaveterinaaria ainestikku. Põgenes 1944 Saksamaale, oli esialgu Giesseni ja Leipzigi Ülikooli veterinaaria-patoloogia instituudis, 1946–1948 Balti Ülikooli veterinaariaosakonna prodekaan ning veterinaaria-zooloogia ja zoohügieeni professor. Siirdus 1949 Austraaliasse, oli 1949–1969 Sidney piirkonnas ehitustööline ja ehitusettevõtja. Uurinud loomade, eriti hobuste sisehaigusi. Avaldanud umbes 20 teadus- ja aimetrükist. Rinnutuse diagnoosimisest hobustel ühenduses kohtu juhtumitega. // Eesti Loomaarstlik Ringvaade (1933) 7 Erütrotsüütide settereaktsioon, tema normaal-väärtus ja diagnostiline kasutatavus mitmesuguste haiguste puhul hobustel (kaasautorid A. Laas, L. Tammemägi). // Eesti Loomaarstlik Ringvaade (1934) 1 Lentiin seedeorganite ravimina hobustel. Tartu, 1937 Sooltepuhitus hobustel ja selle raviviise. Tartu, 1938 Terapeutilise pneumotooraksi toimest vereringesse ja muid tähelepanekuid hobuste kroonilise kopsu-aalveolaaremfüseemi ravimisel. // Eesti Loomaarstlik Ringvaade (1940) 1 Põllumehe loomatervishoiu käsiraamat (kaasautor). Tartu, 1942 Ein Beitrag zum Vorkommen der Lungenwürmer beim Pferd. // Contrib. of Baltic University 6 (1946) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II, 490 Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 86 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 132 Albert Paabo. // Fraternitas Tartuensis. I. Toronto 1956, 147–148 Kukk, J. Albert Paabo. // Fraternitas Tartuensis. V. Toronto, 1992, 207 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Albert Paabo TLÜAR väliseesti isikud Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Maya Paabo

Maya Paabo (kuni 1933 Maya Gehrke; aastani 1951 Maya Lannesto; 11. juuni 1929 Võru – 17. veebruar 2013) oli eesti keemik. Maya Paabo oli juuksuri tütar. Põgenes 1944 Saksamaale. Lõpetas 1949 Augsburgi Eesti Gümnaasiumi, siirdus samal aastal USA-sse. Lõpetas 1956 George Washingtoni Ülikooli Washingtonis, keemiamagister (1962, samas). Oli 1956–1990 Riiklike Standardite ja Tehnoloogia Instituudi (Gaithersburg) ja aastani 1988 Riiklike Standardite Büroo uurimiskeemik. Oli The Estonian Fund for Economic Education üks asutajaliikmeid. Tema abikaasa oli Gunnar Paabo. Uurinud happelisuse skaala väljaarendamist vee/alkoholi ja raske vee lahustes, identifitseerinud sünteetiliste materjalide põlemisel tekkinud toksilisi produkte. Phi Beta Kappa, Ameerika Keemiaseltsi jt teadusühingute liige. Üle 75 teadusartikli. Standardization of analytical data obtained with silver-silver chloride (kaasautor). // Anal. Chem. 37 (1965) Standards for practical scale of pD in heavy water (kaasautor). // Anal. Chem. 41 (1969) Generation of hydrogen cyanide from flexible polyurethane foam under different combustion conditions (kaasautor). // Fire and materials 9 (1985) 3 Toxikological intreactions between carbon monoxide and carbon dioxide (kaasautor). // Toxikology 47 (1987) A standard reference material for calibration of the cup furnace smoke toxicity method for assessing the acute inhalation toxicity of combustion products (kaasautor). // J. Res. Natl. Inst. Standard Technol. (1991) 96 https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:107266/109311/page/85 http://www.ra.ee/dgs/_purl.php?shc=EAA.1268.1.439:9 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Estonian American Fund in Review Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 86 American Men and Women of Science, 20th ed. (1998–99, vol. 5, 1016 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Valdur Paakspuu

Valdur Paakspuu (16. aprill 1934 Kuressaare – 31. jaanuar 1991 Tallinn) oli eesti ornitoloog ja looduskaitsja. Valdur Paakspuu lõpetas 1958. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia osakonna. Ta oli aastatel 1958–1965 ja 1968–1972 Matsalu Riikliku Looduskaitseala vanemteadur, 1965–1968 juhataja ning aastast 1972 teadusdirektor. Ta on uurinud vee- ja rannikulindude rännet, pesitsemist ja sulgimist. Ta oli aastast 1971 ilmuma hakanud Matsalu Riikliku Looduskaitseala teadustööde kogumiku "Loodusvaatlusi" koostaja (1971–1972) ja kaasautor, Eesti Looduse toimetuskolleegiumi liige (aastast 1985), üks Eesti Looduskaitse Seltsi asutajaliikmetest (1966) ja Lihula osakonna juhataja, Eesti TA Looduskaitse Komisjoni liige (1971–1974) ning Rahvusvahelise Veelindude Uurimise Büroo (IWRB) töörühma liige. Valdur Paakspuu on välja andnud üle 60 teadustrükise. Hallhane ökoloogiast Matsalu lahel. // Loodusuurijate Seltsi aastaraamat 56 (1964) Matsalu Riikliku Looduskaitseala haudelinnustikust aastail 1963–1969. // Loodusvaatlusi 1971 (1972) Kajaklaste kolooniate dünaamikast Matsalu Riiklikul Looduskaitsealal. // Matsalu maastik ja linnud. Ornitoloogiline kogumik VI (1973) Matsalu roostikes, randadel ja vetel. Tallinn, 1980 Matsalu looduskaitseala zooloogiast 3 (1982) Matsalu loodusest. // Eesti NSV riiklike looduskaitsealade tead tööd 4 (1984) Lindude ränne Matsalu alal (kaasautor T. Kastepõld). // Matsalu – rahvusvahelise tähtsusega märgala. Tallinn, 1985 Hanede arvukusest Väinamere saartel 1958–1992 (kaasautorid E. Mägi, T. Kastepõld). Loodusvaatlusi 1992 (1993) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti entsüklopeedia 14, 349 V. Paakspuu ornitoloogiline bibliograafia (koost L. Rootsmäe). // Loodusvaatlusi 1991 (1993), 99 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Agu Paal

Agu Paal (22. juuni 1937 Tartu – 3. jaanuar 2014) oli eesti majandusteadlane. Agu Paal oli kooliõpetajate poeg. Ta lõpetas 1955. aastal Saku Maakorraldus- ja Maaparandustehnikumi, 1960 Eesti Põllumajandusakadeemia insener-hüdromelioraatori erialal; 1973–79 EMMI aspirant ja nooremteadur, majanduskandidaat (1979, Läti Põllumajanduse Akadeemia), väitekiri käsitles tööviljakuse tõstmist ekskavaatoritöödel maaparandusehituses (Eesti NSV näitel). Oli 1955–73 Võru Maaparandusvalitsuse projekteerija, Eesti Põllumajandustehnika Võru osakonna turbajaosakonna juhataja, Eesti Põllumajandustehnika ning 1980–92 Põllumajandusministeeriumi Tehnoloogia ja Konstrueerimise Büroo maaparandusehituse normeerija, 1992– sama ministeeriumi Maaparanduse Ehitusjärelevalve- ja Ekspertiisibüroo peatehnoloog. Tegevusvaldkond: maaparandusehituse ökonoomika, sh töönormide analüüs ja koostamine, eri tehnoloogiate majanduslik analüüs ja ehitajatele soovituste koostamine, uue tehnika efektiivsuse uurimine, tööde omahinna analüüs ja hinna prognoosimine, normatiivide väljatöötamine eelarvehinnete koostamiseks. Maaparandussüsteemide kalkulatiivsed ehitus- ja hoiukulud ning maksumused (kaasautorid E. Rahuvarm ja G. Vassiljev). Tallinn, 2001 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti Maaviljeluse Instituut 1946–2006. Saku, 2006, 30 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Arthur Paal

Arthur Paal (11. aprill 1902 Meeri vald, Tartumaa – 25. aprill 1978 Perth, Austraalia) oli eesti õigusteadlane. Arthur Paal oli talupidaja poeg. Lõpetas 1921. aastal Tartu Õhtugümnaasiumi, 1925. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, Aastatel 1925–1926 õppis filosoofiateaduskonnas, õigusteaduse doktor (1948, Tübingeni ülikool). Võttis osa Vabadussõjast. Oli 1922–1924 Elva Alevi Algkooli ja 1925–1928 Tartu Õhtugümnaasiumi õpetaja, 1925–1929 Tartu-Võru rahukogu kohtuameti kandidaat, 1929–1932 Rakvere jaoskonna ja 1932–1935 Tartu 4. jaoskonna kohtu-uurija, 1935–1937 Tartu ringkonnakohtu abiprokurör,1940-41 marksismi-leninismi propageeriv rändlektor Lõuna-Eesti kultuurimajades, 1944 kohtuametniku kandidaat. Läks 1944 Saksamaale, sealt 1949 Austraaliasse, kus oli 1955–1967 tervishoiuministeeriumi ametnik. Uurinud pärilikkuse, sotsiaalse keskkonna ja muude tegurite osa kuritegelikus käitumises. Pärilikkus ja kurikalduvus. // Austraalia eestlased sõnas ja teos. EV Tartu Ülikooli 50. a. juubeli 1919–1969 tähisteos. Sidney, 1969 Kuritegevust põhjustavaid tegureid. Belmonth, Berth, 1973 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide AAUT II, 177 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Harry Paal

Harry Paal (27. juuni 1927 Aru vald, Tartumaa – 20. juuli 1993 Tartu) oli eesti metsateadlane. Harry Paal oli talupidaja poeg. Lõpetas 1943 Tartu Kaubanduskooli, 1946 Tartu Arve- ja Plaanindustehnikumi, 1951 TÜ metsandusteaduskonna metsamajandusinsenerina (Kõvade lehtpuude kasvatamise võimalusi Elva metsamajandis). Oli 1951–1952 Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsatakseerimise kateedri tehnik, 1952–1953 metsamajanduse ökonoomika ja metsakorralduse kateedri assistent, 1953–1956 vanemõpetaja, 1956–1963 Võru metsamajandi peametsaülem, 1963–1975 Viljandi metsamajandi direktor, 1975–1983 EMI metsataimekasvatuse sektori metsaselektsiooni labori juhataja, 1988–1993 teadur. Õpetas metsamajanduse ökonoomikat ja organiseerimist. Tegeles okaspuuseemlate rajamise ja majandamisega, uuris okaspuuseemlate viljakandvuse dünaamikat ja kvaliteeti ning nende tunnuste muutlikkust. Organiseeris metsainseneride klubi Silva, mis kujunes metsateadlaste ja praktikute kokkupuutekeskuseks. Oli Akadeemilise Metsaseltsi taasloojaid, AMS-i aseesimees. Üle 100 teadus- ja aimeartikli. Ebatsuuga introduktsioon ja aklimatiseerumine Eestis. // LUS-i aastaraamat 71. Tallinn, 1989 Число семядолей у сосны и ели в Эстонской ССР. // Metsanduslikud uurimused XXIII. Tallinn, 1989 О закономерностях плодоношения вегетативных семенных плантаций сосны. // Metsanduslikud uurimused XXIII. Tallinn, 1989 Paberipoti taimed Eesti metsades. // Eesti Mets (1991) 5 Männiseemnete kvaliteet sõltuvalt käbide kogumise ajast. // Metsanduslikud uurimused XXV. Tartu, 1992 Võõrpuuliikide vegetatiivne seemla Kaarepere Metsakatsejaamas. // Eesti Mets (1992) 1 Metsakultiveerimine Eestis. // AMS Toim V. Tartu, 1996 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Trt, 1981, 101 Tamm, Ü. In memoriam. Harry Paal. // Eesti Mets (1993) 5–6, 47 TRÜ Metsandusteaduskond 1946–1951. Tartu, 2000, 21 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Harry Paalberg

Harry Paalberg (20. detsember 1927 Tallinn – 26. aprill 1993 Tallinn) oli eesti majandusteadlane. Harry Paalberg oli talupidaja poeg. Lõpetas 1948 Tallinna 9. Keskkooli, 1953 TPI, majanduskandidaat (1967, Eesti TA), väitekiri "Eesti NSV linnade peamised arengusuunad ja neid mõjutavad tegurid". Oli 1961–67 MI teadur, 1967–78 vanemteadur, 1978–92 TPI majandusteaduskonna tööstuse planeerimise ja juhtimise (hiljem juhtimise ja plaanimise) kateedri vanemõpetaja, aastast 1980 dotsent. Lugenud peamiselt majanduse ja sotsiaalse arengu planeerimise kursusi. Uurimisvaldkond: linnastumine, territoriaalne planeerimine ja ratsionaalse asustussüsteemi kujundamine. Majandus. Tööstus ja põllumajandus (kaasautor E. Vint). Tallinn, 1973 Tallinna arengu probleeme (koost, kaasautor). Tallinn, 1978 Territoriaalne planeerimine. 1. Tallinn, 1987 Smithist Friedmanini. Lääne majandussüsteemi kujunemisest. Tallinn, 1990 Lääne majandussüsteemi kujunemisest. Tallinn, 1992 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 346, 347, 498 Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 345 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Vilma Paalma

Vilma Paalma (10. aprill 1928 Tallinn – 8. mai 2022) oli eesti muusika- ja teatriteadlane. Vilma Paalma oli majandusteadlase tütar. Lõpetas 1946 Tallinna Arve- ja Plaanindustehnikumi, õppis 1946–1950 TPI majandusteaduskonnas ja ühtlasi 1948–1950 Tallinna Muusikakoolis muusikateooriat, lõpetas 1956 Moskva Konservatooriumi muusikateaduse erialal. Oli 1956–1957 TRK muusikaajaloo õppejõud, 1957–1958 Üleliidulise Raadio ja 1958–1971 Eesti Raadio muusikasaadete toimetaja, 1971–1973 ja 1978–1984 Estonia teatri kirjandusala juhataja, 1973–1976 Ajaloo Instituudi teadur, 1976–1978 toimetaja, 1984–2008 arhivaar. Koostanud raadio- ja telesaateid. Uurinud peamiselt Eesti muusikateatri ajalugu, kirjutanud muusikateatriarvustusi ja -ülevaateid. Koostanud ja toimetanud teatri- ja muusikateoseid, sh koguteos ""Estonia" lauluteatri rajajaid" (kaaskoost M. Vaitmaa, U. Heinapuu; Tallinn, 1981), "Estonia Selts" (koost, Tallinn, 1990), K. Leichter, ""Estonia" muusikalise arengu keskusena" (toim, Tallinn, 1992); ""Estonia" "Luikede järv" läbi aegade" (koost, Tallinn, 2002) jt. Ta oli Eesti Heliloojate Liidu (1962) ja Eesti Teatriliidu (1973) liige. 2001 Priit Põldroosi nimeline auhind 2004 Valgetähe V klassi teenetemärk Eesti heliloojad ja muusikateadlased (kaasautor). Tallinn, 1966 Eesti muusika I (kaasautor). Tallinn, 1968 Elsa Maasik. Tallinn, 1973 E. Tambergi "Joanna tentata" muusikast. // Teatrimärkmik 1970/71. Tallinn, 1973 Эстонский театр (kaasautorid K. Kask, L. Tormis). Tallinn, 1978 "Estonia". Tallinn, 1978 Kohtumine Prokofjevis. // Teatrielu 1982. Tallinn, 1985 Традиции и обновление в опере театра "Эстония". // Прибалтийский музыковедческий сборник. III. Рига, 1987 Estonia muusikateatriks kujunemine. // Teatrielu. Tallinn, 1997 "Eesti teatri biograafiline leksikon" (kaaskoost K. Haan, H. Aassalu). Tallinn, 2000 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn, 1990, 172–173 Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 460 Eesti entsüklopeedia 14, 350 Vastab Vilma Paalma. // Teater. Muusika. Kino 1998, 4 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.