laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Punde järv

Punde järv (ka Luiga järv, Punde paisjärv) on Urvaste ürgorus asuv paisjärv. Järve pindala on ligi 30 ha. Punde järv moodustab koos Visela järvega Visula kaksikjärve, millest voolab läbi Visula jõgi. Punde järv keskkonnaregistris
Jää-tormilind

Jää-tormilind (Fulmarus glacialis) on linnuliik tormilindlaste sugukonnast. Linnu üldpikkus on 45–50 cm, tiibade siruulatus 102–112 cm. Jää-tormilind on tavaline Põhja-Atlandi ookeanil. Ta toitub veepinnal ujuvaist kalarappeist. L. Jonsson, 2000. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus
Gongon-tormilind

Gongon-tormilind (Pterodroma feae) on linnuliik tormilindlaste sugukonnast. Linnu üldpikkus on 33–36 cm, tiiva siruulatus 84–91 cm. Ta pesitseb Bugio saarel (Desertase saartest lõunapoolseim, Madeira lähedal) ja Roheneemesaartel 300–400 m kõrgusel kaljulõhedes – Bugiol sügisel ja Roheneemesaartel talvel. Ta viibib kogu aasta pesitsusalade ümbruses. L. Jonsson, 2000. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus
Madeira tormilind

Madeira tormilind (Pterodroma madeira) on linnuliik tormilindlaste sugukonnast. Linnu üldpikkus on 32–33 cm, tiibade siruulatus 78–83 cm. Madeira tormilind on Gongon-tormilinnu väga lähedane sugulasliik. Looduses on nad teineteisest raskesti eristatavad, kuigi madeira tormilind on umbes ühe kolmandiku võrra kergem ja 5–10% lühem. Samuti on madeira tormilinnu nokk tunduvalt peenem, kiird ja laup heledamad. Madeira tormilind on väljasuremisohus liik, mis pesitseb umbes 30 paarina üksnes Madeira peasaare Madeira saare mägedes umbes 1600 m kõrgusel. http://www.iucnredlist.org/details/22698062/0 (vaadatud 8.4.2017) L. Jonsson, 2000. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus
Sini-Must-Valge

Sini-Must-Valge (lühend SMV) oli Tartus aastatel 1946–1950 tegutsenud põrandaalune koolinoorte vastupanuorganisatsioon. Organisatsioonile panid 1946. aastal aluse kuus Tartu 6. Keskkooli õpilast: Vello Illiste, Karl Piir, Ants Zovo, Tõnis Jõgiaas, Ülo Raidma ja Ivar Kurg. Pärast Vello Illiste haigestumist ja surma 1949. aastal asus organisatsiooni tegevust juhtima Karl Piir. Organisatsiooni liikmete arv kasvas umbes 40-ni, valdavalt oli tegu Tartu koolide õpilastega. 1949. aasta oktoobripühadeks valmistati Nõukogude võimu ja Stalinit pilkavad lendlehed, mida levitati Tartu linnas. 5. novembril 1949 lasksid SMV liikmed Tartus Raadi pargis õhku seal asunud Punaarmee monumendi. Operatsioonis osalesid SMV liikmed Tõnis Jõgiaas, Heiki Vaibla, Riita Vint, Miia Saviauk ja Ellen Rander. 1950. aasta maipühade ajal levitas SMV Tartus ja Viljandis taas lendlehti. Samal aastal arreteeriti 36 organisatsiooni liiget ja mõisteti erinõupidamise otsusega süüdi nõukogudevastases tegevuses. SMV liikmetele määrati vabadusekaotus 5–15 aastani. 2001. aastal võtsid SMV endised liikmed Tartus osa KGB Kongide muuseumi rajamisest. Vastupanutegevus Eesti NSV-s Pearu Kuusk. "Punaarmee monumendi plahvatusest ja lendlehtedest Tartus 1949. aastal. Tuna 2002, lk 67–73 KGB Kongide muuseum Tartu Linnamuuseumi lehel
Nõgi-tormilind

Nõgi-tormilind (Bulweria bulwerii) on linnuliik tormilindlaste sugukonnast. Tema üldpikkus on 26–28 cm, tiibade siruulatus 68–73 cm. Ta pesitseb Desertase saartel Madeira lähedal, lõunapoolsematel Assooridel, Kanaari saartel ja Roheneemesaartel. L. Jonsson, 2000. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus
Atlantise tormilind

Atlantise tormilind (Calonectris diomedea) on tormilindlaste sugukonda tormilinnu perekonda kuuluv lind. Teaduslikult kirjeldas atlantise tormilindu esimesena Tiroolis elanud itaallasest arst ja loodusteadlane Giovanni Antonio Scopoli aastal 1769. Tema üldpikkus on 45–56 cm, tiibade siruulatus 100–125 cm. Keha ülapool on pruunikashall, alapool valge ja nokk kollakas. Umbes samamoodi näeb välja tormiliugur Puffinus gravis, kes ka elab umbkaudu samas piirkonnas ja on sama suur. Atlantise tormilind erineb temast selle poolest, et lendab harvade tiivalöökidega ja pikalt planeerides, tema tiivad on alati kumeras ja kergelt tahapoole suunatud, Puffinus gravisel seevastu jäigalt sirged. Neid eristab seegi, et atlantise tormilinnul puuduvad pruun kõhulaik, tumedad tähnid õlgadel ja must lagipea. Atlantise tormilinnul on kaks alamliiki. Tüüpalamliik C.d. diomedea elab Vahemerel. Teine alamliik portugali tormilind (C.d. borealis) elab Atlandi ookeanil Assooridel, eriti Selvagensi saartel, vähem Pürenee poolsaare Atlandi ookeani rannikul. Aasta teisel poolel elab portugali tormilind hulguelu, jõudes vahel isegi Briti saartele. Alamliigid on omavahel väga sarnased, ainult portugali tormilind on suurem ja tugevama nokaga. Minevikus eristati atlantise tormilinnul kolmaski alamliik C.d. edwardsii, kes elab Roheneemesaartel. Esimesena kirjeldas seda alamliiki teaduslikult prantsuse zooloog Émile Oustalet 1883. Sellel on sale ja üleni must nokk ning tumedamad pea ja ülapool. See lendab kiiremate ja jäigemate tiivalöökidega. 1998 eraldati see alamliik omaette liigiks (C. edwardsii), mille eestikeelne nimi on tuhkpea-tormilind. Atlantise tormilind toitub kaladest, krevettidest jms. Sukelduda suudab ta 15 m sügavusele. Ta võib lennata kalalaeva kannul (eriti juhtub seda Biskaia lahes), tehes sealjuures käratsevat häält. Ta on parvelind ja pesitsuskolooniates on öösiti tihti kuulda nende rämedaid kaagatusi. Atlantise tormilinnu pesa on lahtine ja asub kaljusel maapinnal või kivide vahel, harvem urus. Emaslind muneb sinna 1 valge muna. Vanemad külastavad pesa ainult öösiti, et suured kajakad seda ei avastaks ega poega ära sööks. L. Jonsson. "Euroopa linnud". Eesti Entsüklopeediakirjastus 2000 Atlantise tormilind andmebaasis eElurikkus
Šalčininkai rajoon

Šalčininkai rajoon on 1. järgu haldusüksus (omavalitsus) Leedus. Kuulub Vilniuse maakonda. Piirneb lõunas ja idas Valgevenega. Rajooni pindala on 1491 km². 2020. aasta seisuga elas seal 30 502 inimest. Rajoon moodustati 1950. aastal, tänapäevastes piiridest on aastast 1984. Halduslikult jaguneb 13 vallaks (seniūnija): Akmenynė, Baltoji Vokė, Butrimonysi, Dainava, Dieveniškėse, Eišiškėse, Gerviškėse, Jašiūnai, Kalesninkai, Pabarė, Poškonysi, Šalčininkai ja Turgeliai vald. Halduskeskus on Šalčininkai linn. Teised tähtsamad asulad on Eišiškėse ja Baltoji Vokė linnad ning Dieveniškėse, Turgeliai ja Jašiūnai alevid. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Šalčininkai rajooni elanikest poolakaid 77,75%, leedulasi 10,84%, venelasi 5,38%, valgevenelasi 3,36%, ukrainlasi 0,65% ja mustlasi 0,24%. Rajooni suurimad jõed on Merkys ja selle lisajõgi Šalčia; sealt algab ka Gauja jõgi. Rajoonis on 5 järve ja 5 veehoidlat, järvedest suurim on Papis. Rajooni idaosa jääb Ašmiany kõrgustikule, kaguosa Lida lavamaale, lääneosa Kagutasandikule. Kõrgeim koht (265 m) asub Katkuškėmise küla juures, madalaim (129 m) aga Merkysi orus. Rajooni kaguosa jääb Dieveniškėse regionaalparki. Nuolatinių gyventojų skaičius metų pradžioje, vaadatud 12.02.2023. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2015. Vaadatud 27. aprillil 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Šalčininkai rajooni omavalitsuse koduleht
Kim Chŏng-un

Kim Chŏng-un (ka Kim Jong-un [hääld. Kim Džong-õn] või Kim Jong-eun, korea 김정은; sündinud 8. jaanuaril 1984 P'yŏngyangis) on Põhja-Korea poliitik, kes alates 2011. aastast on Põhja-Korea riigipea (tiitliga Ülim Juht) ja alates 2012. aastast Korea Töölispartei esimees. Kim on Põhja-Korea teise juhi Kim Chŏng-ili (1941–2011; valitses 1994–2011)) ja tema abikaasa Ko Yŏng-hŭi (1952–2004) teine laps. Ta vanaisa on Kim Il-sŏng, kes oli Põhja-Korea riigi asutaja ja esimene juht vahemikus 1948–1994. Kim on esimene Põhja-Korea juht, kes sündis pärast riigi asutamist. Alates 2010. aasta teisest poolest peeti Kim Chŏng-un'i Põhja-Korea liidrikoha otseseks pärijaks ning pärast ta isa surma kuulutas Põhja-Korea riiklik televisioon ta "Suureks Pärijaks". Lisaks ametile riigipea ja Korea Töölispartei esimehena on Kim ka Sõjaväe Keskkomisjoni esimees, Riigiasjade Komisjoni esimees, Poliitbüroo Presiidiumi liige ja Korea rahvaarmee ülemjuhataja. 18. juulil 2012 ülendati Kim Korea rahvaarmee marssaliks, tugevdades täiendavalt tema positsiooni riigi relvajõudude ülemjuhatajana. 12. detsembril 2013 lasi Kim "reeturlikkuse" eest hukata oma onu, kõrge Põhja-Korea riigiametniku Jang Song-thaeki. Samuti peetakse laialdaselt tõenäoliseks, et Kimi käsul tehti 2017. aasta veebruar Malaisias atentaat tema poolvennale Kim Chŏng-namile. Anna Fifield (27. mai 2016). "The secret life of Kim Jong Un's aunt, who has lived in the U.S. since 1998". The Washington Post (inglise keeles). Vaadatud 5. augustil 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Malcom Moore (19. detsember 2011). "Kim Jong-un: a profile of North Korea's next leader". The Telegraph (inglise keeles). Vaadatud 5. augustil 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Who is North Korea's secretive Kim Jong Un? Here is what we know". NBC (inglise keeles). 5. aprill 2013. Originaali arhiivikoopia seisuga 27. august 2016. Vaadatud 5. augustil 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Alastair Gale (18. detsember 2011). "North Korea Leader Kim Jong Il Has Died". The Wall Street Journal (inglise keeles). Vaadatud 5. augustil 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "North Korea's Kim Jong-un named marshal". BBC (inglise keeles). 18. juuli 2012. Vaadatud 5. augustil 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Patricia Bauer (28. märts 2017). "Kim Jong-Nam". Encyclopædia Britannica (inglise keeles). Vaadatud 5. augustil 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Jackson, Van (2018). On the Brink: Trump, Kim, and the Threat of Nuclear War (1 ed.). Cambridge University Press. lk 98–99. DOI:10.1017/9781108562225.006. ISBN 9781108562225. Jung H. Pak (veebruar 2018). "The Education of Kim Jong–un" (inglise keeles). Brookings Institution. Vaadatud 5. augustil 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)  Kim Chŏng-un – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Kim Chŏng-un Encyclopædia Britannica (inglise keeles) North Korea's leader Kim reveals his daughter in rare appearance. BBC News, 19. november 2022
Yamato (laev)

Yamato (jaapani keeles 大和) oli Jaapani lahingulaev. Yamato oli esimene laev oma klassist, teine oli Musashi. Oma mõõtmetelt olid Yamato ja Musashi maailma suurimad ja võimsamini relvastatud sõjalaevad. Laevade veeväljasurve ulatus täislastis 72 800 tonnini. Põhirelvastuse moodustasid üheksa 460 mm suurtükki. Laeva üldpikkus oli 263 m, veeliinil 256 m, laius 38,9 m ja süvis 11 m. Laeva veeväljasurve oli 64 000 – 72 800 tonni (täislastis). Laeva suurim kiirus oli 27 sõlme. Tegevusulatus oli 7200 meremiili (13 334) km. Laevade meeskond ulatus 2500–2800 inimeseni. Nimi Yamato pandi laevale iidse Jaapani provintsi järgi. USA väed uputasid Teises maailmasõjas mõlemad laevad: nii Yamato kui ka Musashi. World War II: Battleship Yamato
Suur Aias

Suur Aias on vanakreeka mütoloogias Trooja sõja kangelane, Salamise valitseja Telamoni ja Periboia poeg, Teukrose vend. Suur Aias oli Trooja sõjas Achilleuse järel tugevaim ja vapraim Kreeka kangelane. Ta haavas kahevõitluses Hektorit, tema juhtimisel tõrjusid kreeklased tagasi troojalaste rünnaku laevadele, ta aitas päästa lahinguväljalt käest Patroklose ja Achilleuse surnukehad. Pärast Achilleuse surma pidasid nii Aias kui Odysseus end tema relvade vääriliseks. Athena saadetud hullushoo tõttu tappis Aias hulga kreeklaste kariloomi, pidades neid oma vaenlasteks. Mõistusele tulnuna heitis ta end oma mõõga otsa ja suri. Etruski mütoloogias on ta tuntud nimega Aivas Tlamunus. Väike Aias
Väike Aias

Väike Aias (ka Lokrise Aias) on vanakreeka mütoloogias üks Trooja sõja väejuhtidest, Lokrise valitseja Oileuse poeg. Trooja vallutamisel vägistas ta Kassandra, ehkki naine otsis kaitset Athena kuju juurest. Sellega tõmbas ta endale jumalanna viha, ent koduteel kaitses Aiast Athena põline rivaal Poseidon. Pärast pääsemist hooples Aias, et kuigi jumalad olid tahtnud tema surma, jäi ta siiski ellu. Seepeale vihastas ka Poseidon, purustas kalju, millel Aias lebas, ja mees hukkus. Suur Aias
Periboia

Nime Periboia (ladinapäraselt Periboea) kannavad mitu vanakreeka mütoloogia tegelaskuju: Periboia (Oineuse naine) Periboia (Polybose naine), tuntud ka kui Merope Periboia (Telamoni naine), tuntud ka kui Eriboia
Vladimir Uspenski

Vladimir Andrejevitš Uspenski (Владимир Андреевич Успенский, 27. november 1930 Moskva – 27. juuni 2018 Moskva) oli vene matemaatik, loogik ja keeleteadlane. Ta oli Andrei Kolmogorovi õpilane. Ta on olnud strukturalistliku lingvistika arendajaid Venemaal. Ta osales ka esimeses Tartu-Moskva semiootikakoolkonna suvekoolis Käärikul 1964. aastal. Tema vend on semiootik Boriss Uspenski.
Rouen

Rouen on linn Prantsusmaa põhjaosas Seine'i alamjooksul, Normandia halduskeskus. Linnas asub Roueni ülikool. Seal asub ka üks NEOMA Business Schooli osakond. Hannover, Saksamaa Salerno, Itaalia Gdańsk, Poola Norwich, Suurbritannia Ningbo Shi, Hiina Carmignano, Itaalia Jeju, Lõuna-Korea Wejherowo, Poola Koblenz, Saksamaa Rouen ja seda ümbritsevad vallad Roueni katedraal Populations légales 2021
Rubaii

Rubaii on Lähis- ja Kesk-Ida rahvaste luulevorm, nelikvärss. Klassikalises pärsia luules on rubaii neljarealine luuletus riimiskeemiga AABA või AAAA. Levinuim värsimõõt on – – u u – u – u – – u u –.
Jaak Mae

Jaak Mae (sündinud 25. veebruaril 1972 Tapal) on eesti endine murdmaasuusataja. Ta on osalenud viitel olümpiamängudel ja kümnetel maailmameistrivõistlustel. 2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys võitis ta 15 km klassikas pronksmedali ja 2003. aasta maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes 15 km klassikas hõbemedali. Maailma karikasarjas on ta jõudnud poodiumile seitsmel korral. Parim koht MK-sarja lõplik paremusjärjestuses on 2001.–2002. aasta hooajal saadud kuues koht, kuigi ta jõudis sel hooajal poodiumile vaid korra. Pärast sportlaskarjääri lõpetamist on ta olnud Eesti Suusaliidu juhatuse liige ja Otepää MK-etappide korralduskomitee juht. 2013. aastast on ta Suusaliidu peasekretär. Jaak Mae treener oli Mati Alaver. 1994 Lillehammeris 11. koht 4×10 km teatesõidus 35. koht 10 km klassikas 40. koht 15 km jälitussõidus 59. koht 30 km vabastiilis 1998 Naganos 6. koht 10 km klassikas 10. koht 4×10 km teatesõidus 11. koht 30 km klassikas 15. koht 15 km vabastiili jälitussõidus 2002 Salt Lake Citys pronksmedal 15 km klassikas 9. koht 10 klassikas + 10 km vabastiilis 9. koht 4×10 km teatesõidus 2006 Torinos 5. koht 15 km klassikas 8. koht 4×10 km teatesõidus 2010 Vancouveris 14. koht 4×10 km teatesõidus 30. koht 50 km klassikas 1993 Falunis 15. koht 4×10 km teatesõidus 56. koht 30 km klassikas 61. koht 10 km klassikas 63. koht 15 km vabastiili jälitussõidus 1995 Thunder Bays 11. koht 4×10 km teatesõidus 55. koht 30 km klassikas 57. koht 50 km vabastiilis 1997 Trondheimis 11. koht 4×10 km teatesõidus 31. koht 50 km klassikas 33. koht 15 km vabastiilis jälitussõidus 34. koht 10 km klassikas 1999 Ramsaus 5. koht 15 km vabastiili jälitussõidus 7. koht 10 km klassikas 18. koht 50 km klassikas 10. koht 4×10 km teatesõidus 2001 Lahtis 8. koht 4×10 km teatesõidus 9. koht 10 km klassikas 10. koht 15 km klassikas 12. koht 10 km vabastiilis jälitussõidus 2003 Val di Fiemmes hõbemedal 15 km klassikas 10. koht 10 km klassikas+10 km vabastiilis 8. koht 4×10 km teatesõidus 2005 Oberstdorfis 9. koht 4×10 km teatesõidus 29. koht 15 km klassikas+15 km vabastiilis 32. koht 50 km klassikas 2007 Sapporos 67. koht 15 km klassikas 8. koht 50 km klassikas 12. koht 4×10 km teatesõidus 2009 Liberecis 5. koht 15 km klassikas 36. koht 15 km klassikas+15 km vabastiilis 8. koht 4×10 km teatesõidus 2011 Oslos 14. koht 15 km klassikas 10. koht 4×10 km teatesõidus Jaak Mae osales karjääri jooksul 180 MK-etapil ja jõudis esikolmikusse seitsmel korral, neist kolmel korral oli ta teine ja neljal korral kolmas. Jaak Mae tuli aastatel 1990–2012 Eesti meistriks 16 korda. Kokku on ta Eesti meistrivõistlustelt võitnud 67 medalit. 2002 – Järvamaa vapimärk 2002 – Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk 2012 – Albu valla aukodanik Jaak Mae FIS-i (fis-ski.com) kodulehel Biograafia ESBL-is Veiko Visnapuu: Jaak Mae: tippsport pole õnneks elutähtis valdkond, EPL, 25. oktoober 2008
Dezső Kosztolányi

Dezső Kosztolányi [d'äžöö k'ostolaanji] (29. märts 1885 Szabadka (tänapäeva Subotica Serbias) – 3. november 1936 Budapest) oli ungari kirjanik, ajakirjanik ja tõlkija. Kosztolányi sündis Austria-Ungari riigis Szabadkas (praegu Subotica Serbias). Tema isa Árpád Kosztolányi (1859–1926) oli gümnaasiumi matemaatika-füüsikaõpetaja ja hiljem direktor, ema oli prantsuse päritolu Eulália Brenner (1886–1948), kes põlvnes apteekriperekonnast. Ta käis koolis oma sünnilinnas, ent konfliktide tõttu õpetajaga visati ta koolist välja ning ta lõpetas õpingud eraõpetaja juures. 1903. aastast õppis ta Budapesti Ülikooli filosoofiateaduskonna ungari-saksa eriharus. Pärast esimest aastat jätkas õpinguid Viinis, kuid naasis mõne kuu pärast pettunult Szabadkasse ja hakkas ajalehe Báckai Hírlap kaastööliseks. 1905. aastal naasis ta Budapesti, kus tutvus mitme hiljem tuntud kirjaniku ja luuletajaga (Mihály Babits, Gyula Juhász, Frigyes Karinthy, Milán Füst). Õpingud ülikoolis jäid siiski lõpetamata, temast sai Budapesti ajalehe Budapesti Napló kaastööline. 1913. aastal abiellus ta näitleja Ilona Harmosiga, 1915. aastal sündis poeg Ádám. 1920. aasta Trianoni rahulepingu tulemusel ei olnud tema sünnilinn enam Ungari territooriumil ning ta oli lahutatud oma vanemaist. 1931. aastal sai ta Ungari PEN-klubi esimeseks presidendiks. Kosztolányi suri 1936. aastal suulaevähki. Kosztolányi oli väga viljakas kirjanik. Ta ka tõlkis inglise, saksa ja prantsuse keelest ungari keelde. "Nero, verine luuletaja" ("Nero, a véres költő", tõlkinud Edvin Hiedel), Varrak 2000, ISBN 9985302176 "Häälitsev loodus. Sulejoonistused" (tõlkinud Ene Asu-Õunas ja Kaur Mägi), Loomingu Raamatukogu 16–17, 2002, ISBN 9985853113 "Kornél Esti paljastamine" (tõlkinud Edvin Hiedel), Varrak 2004, ISBN 9985309006 "Anna Édes" (tõlkinud Reet Klettenberg, Loomingu Raamatukogu 16–19, 2014, ISBN 9789949514571 Zoltán Hafner, Järelsõna. – Nero, verine luuletaja. Tallinn: Varrak, 2000, lk 227. Zoltán Hafner, Järelsõna. – Nero, verine luuletaja. Tallinn: Varrak, 2000, lk 228. Dezső Kosztolányi (info ungari keeles) "Nero, a véres költő" ("Nero, verine luuletaja", ungarikeelne täistekst)
Sergei Maljutin

Sergei Vassiljevitš Maljutin (Сергей Васильевич Малютин; 4. oktoober 1859 Moskva – 6. detsember 1937 Moskva) oli vene maalikunstnik ja arhitekt. Ta õppis aastatel 1883–1886 Moskva maalikunsti-, skulptuuri ja arhitektuurikoolis, teiste seas ka Illarion Prjanišnikovi ja Vladimir Makovski käe all. Maljutin maalis esimese matrjoška, mille 1890. aastal treis välja Vassili Zvjozdotškin. Esimesed matrjoškad Olga Knipper-Tšehhova portree (1925) Dmitri Furmanovi portree (1922) Pertsova maja Moskvas (kaasautor Nikolai Žukov) МАЛЮТИН Сергей Васильевич
Erkki Jallai

Erkki Jallai (sündinud 18. detsembril 1981 Võrus) on Eesti endine murdmaasuusataja. Ta lõpetas aastal 2000 Võru Kreutzwaldi Gümnaasiumi. 2009. aastast oli Erkki Jallai treener Jaanus Teppan. Jallai esindas spordiklubi Sparta. 2003 Val di Fiemmes: 33. koht vabastiili sprindis 2005 Oberstdorfis: 12. koht vabastiili teatesprindis 80. koht klassikasprindis (kukkus eelsõidus) 12. koht paarissprindis (Priit Naruskiga) Parim tulemus rahvusvahelisel võistlusel individuaalarvestuses on 2004. aasta oktoobris Düsseldorfis peetud vabatehnikasprindi MK-etapi 5. koht. Õde Kerttu Jallai on korvpallur. Kuidas sprinter Erkki Jallai tagasi tippsporti ronib. Postimees, 19. november 2009. Biograafia ESBL-is Endine suusaäss jäi lõpuks varguses süüdi, Delfi, 18. oktoober 2016 Endine Eesti tippsuusataja mõisteti varguste ja naise peksmise eest reaalselt vangi, Delfi, 4. mai 2018 Korduvalt süüdi mõistetud Eesti endine suusasprinter jäi taas varastamisega vahele, Delfi, 8. jaanuar 2019
Kruuv

Kruuv on 2007. aastal loodud Eesti ansambel. Ansambel viljeleb eestikeelset ja rõõmsameelset pop-folk muusikat. Aastal 2015 osales Kruuv Eesti Laulu poolfinaalis looga "Tiiu talu tütreke". Allan Kasuk (laul, kitarr, ukulele) Heiki Luts (laul, trompet, parmupill) Silver Solnask (trummid) Valmar Kasuk (kitarr) Villem Rootalu (bass) Lehar Lepler (helitehnik, torupill) Liisa Tali (helikunstnik, flööt) "Tiiu talu tütreke" CD, 2015 "Lihtsalt jee!" CD, 2012 "Muusika muutub" CD, 2010 Tüdruk pika kleidiga (2019) Tiiu talu tütreke (2015) Suvelaul (2012) Tantsida on hea (2011) Sõprade laul (2010) Koduleht Facebooki fännileht Youtube kanal
Claudio Marchisio

Claudio Marchisio (sündinud 19. jaanuaril 1986 Torinos) on Itaalia endine jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängis pikka aega Torino Juventuses, mille noortesüsteemiga liitus ta 1993. aastal, vahepeal mängis laenul olles Empolis. Hooajal 2018–2019 mängis ta Peterburi Zenitis. Debüüdi Itaalia rahvuskoondises tegi ta 12. augustil 2009 sõprusmängus Šveitsi vastu. Esimese värava rahvuskoondises lõi ta 7. oktoobril 2011 EM-i valikmängus Serbia vastu. 2014. aasta maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus lõi ta värava Inglismaa vastu. Ta on kuulunud Itaalia koondisse veel 2010. aasta maailmameistrivõistlustel, 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistlustel. Ta kuulus 2008. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Itaalia olümpiakoondisse. Juventus Serie A (7): 2011–12, 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18 Serie B (1): 2006–07 Supercoppa Italiana (3): 2012, 2013, 2015 Coppa Italia (4): 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18 Peterburi Zenit Premjer Liga: 2018–19 "Marchisio: "Italia, spero di avere altre occasioni". Tuttosport. 12.8.2009. Vaadatud 31.5.2017 "Andrea Pirlo the pass master stars in his own film to hurt England". The Guardian. 15.7.2014. Vaadatud 31.5.2017  Claudio Marchisio – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
925. Laskurpolk

925. Laskurpolk oli Teise maailmasõja ajal NSV Liidu Punaarmee koosseisus formeeritud jalaväeväeosa, mis kuulus 249. Eesti Laskurdiviisi koosseisu. Polgukomandörid alampolkovnik Ferdinand Tõnso alampolkovnik Heinrich Neggo alampolkovnik Hans Virit Polgu staabiülem Polgu staabiülem, major Jaan Ristisoo Polgukomissar, komandöri asetäitja poliitalal vanempoliitjuht Vladimir Kin, polgukomissar; major Albert Palm, polgukomandöri asetäitja poliitalal; komandöri asetäitja rivi alal major Jaan Rooma 1. pataljon, ülem: vanemleitnant E. Raia (1942); vanemleitnant Rudolf Ernesaks († 21. september 1944 Porkuni lahing) pataljoni luurerühm, ülem leitnant Georg Soo 2. pataljon, ülem kapten Aleksei Irihin 3. pataljon (talvel suusapataljon), ülem kaptem Dimitri Nemšonov. polgu suurtükiväeülem, kapten Robert Väli. 925. Laskurpolgus teenisid Nõukogude Liidu kangelased Nikolai Matjašin ja Albert Repson. 1942. aasta detsembris alanud Velikije Luki operatsiooni käigus 21. ja 22. detsembril toimus 249. Eesti Laskurdiviisi 921. ja 925. Laskurpolgu sõjameeste suurim vangilangemine või vabatahtlik nõukogude poolelt sakslaste poolele ületulek. Teises maailmasõjas osalenud eesti väeosade loend F. Sepp, Porkuni lahing, Punane Täht, 9. mai 1965 Белов Александр Михайлович, командир стрелкового батальона 925 сп 249 сд, www.pobeda1945.su
Juudapuu

Juudapuu (Cercis) on heitlehiste lehtpuude ja -põõsaste perekond liblikõieliste sugukonnast. Juudapuu 7 liiki kasvavad Lõuna-Euroopast Ida-Aasiani ja Põhja-Ameerikas. Lehed on südajad või neerjad, roosad õied paiknevad kimpudes või kobarates, asuvad okstel ja isegi tüvel. Vili on kaun. Cercis griffithii – Griffithi juudapuu Cercis siliquastrum – harilik juudapuu Cercis chinensis – Hiina juudapuu Cercis canadensis – Kanada juudapuu Cercis occidentalis – Lääne-juudapuu