laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Cornelius Vanderbilt II

Cornelius H. Vanderbilt II (11. november 1843 – 12. september 1899) oli Ameerika Ühendriikide seltskonnategelane, ettevõtja ja silmapaistva Vanderbilti perekonna liige. Ta oli William Henry Vanderbilti (kes pärandas talle umbes 70 miljonit dollarit) ja Maria Louisa Kissami vanim poeg, kommodoor Cornelius Vanderbilti (kes pärandas talle 5 miljonit dollarit) lemmiklapselaps. Vastutasuks võttis ta 1885. aastal üle New York Central Railroadi ja sellega seotud raudteeliinide juhtimise kompanii esimehe ja presidendina. Cornelius Vanderbilt III Cornelius Vanderbilt IV  Cornelius Vanderbilt II – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Võhma vapp

Võhma vapp on Viljandi maakonnas asuva Võhma linna vapp. Vapp on kinnitatud 30. oktoobril 1995. Vapi autor on Tõnu Kukk. Punasel vapikilbil on kuldne kroonitud härjapea, mille kohal kaks ristatud kirvest. Võhma linnaks kujunemisel on olnud otsustav tähtsus Võhma Eksporttapamajal ja Võhma Lihakombinaadil. Ristatud kirvestega härjapea on käsitööliste ikonograafias lihunike sümbol, kroon sümboliseerib võimu ja edukust. Härg on võrdkujuks kohalike elanike töökusele ja visadusele. Vapi värvid sümboliseerivad tegutsemisrõõmu (punane) ning sellega kaasnevat majanduslikku ja vaimset küllust (kuldne). Võhma lipp Võhma sümboolika linna kodulehel Võhma sümboolika Riigikantselei kodulehel
Funck

Funck on mitme aadlisuguvõsa nimi: Funck (Kuramaa), Kuramaa põlisaadlisuguvõsa Funck (Stralsund), Stralsundist pärit Rootsi aadlisuguvõsa Funcke (täpsustus) Funcken Funk (täpsustus)
Funcke

Funcke on mitme aadlisuguvõsa nimi: Funcke (Braunschweig), Braunschweigist pärit aadlisuguvõsa Funcke (Saksimaa), Saksimaa aadlisuguvõsa Funck (täpsustus) Funcken Funk (täpsustus)
Funk (täpsustus)

Funk on muusikastiil. Funk on ka mitme aadlisuguvõsa nimi: Funk (Lausitz), Lausitzist pärit aadlisuguvõsa Funk (Mecklenburg), Mecklenburgist pärit aadlisuguvõsa Funck (täpsustus) Funcke (täpsustus) Funcken
Rembert von Funcken (täpsustus)

Rembert von Funcken oli mitme Funckeni suguvõsaliikme nimi: Rembert von Funcken (1597−1654) Rembert von Funcken (1632−1709) Rembert von Funcken (1724−1786) Funcken
Võhma lipp

Võhma lipp on Viljandi maakonnas asuva Võhma linna lipp. Lipp on kinnitatud 30. oktoobril 1995. Lipu autor on Tõnu Kukk. Lipu kollasel kangal on must kaldvööt ja keskel linna vapp. Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11, normaalmõõtmetega 105 x 165 cm. Härjapead kujutav vapp lipu keskel sümboliseerib Võhma Lihakombinaadi tähtsust asula linnaks kujunemisel. Kollane lipuväli on küpse viljavälja ja Võhma ümbruse põldude viljakuse sümbol. Must kaldvööt tähistab linna läbivat raudteed, mis on virgutanud Võhma majanduslikku ja kultuurilist arengut. Võhma vapp Võhma sümboolika linna kodulehel
Garuda

Garuda (sanskriti keeles गरुड Garuḍa; paali keeles गरुळ Garuḷa; birma keeles Galon ehk Nan Belu; jaapani keeles Karura) on hinduismis, budismis ja džainismis legendaarne lind või linnulaadne olend.
Vally Ojavere

Vally Ojavere (kuni 1966. aastani Valentina Professorova; sündinud 6. juunil 1941 Valgas) on eesti laulutekstide autor ja laulja. On vähemalt 400 lauluteksti autor. Sealhulgas paljude Vello Orumetsa esitatud lugudel (Kolm kaunist sõna, Maria, Kurzeme, Ära väsi, Näita mulle tähte, Las kallab jne.), Jaak Joala lugudel (Ohe öös, Läks katki naer mu peos), Els Himma lool Millest sa elad ja hingad, Tarmo Pihlapi lugudel (Valgeid roose), Ivo Linna laulul Laintesse heidan end, ans. Laine Ajastu naine, MERL Magab kassipoeg, Tiiu lool Nukuke, Nancy lool Sa muutsid kõik ja paljudel teistelgi. Vally Ojavere: laulutekstide kirjutamine tõi mulle 43-aastaselt infarkti, ERR, 10. juuni 2016 Verni Leivak, Legendaarsete laulutekstide autor Vally Ojavere: „Mina ülbet Jaak Joalat ei tundnud.“, Õhtuleht, 25. september 2019 "Tunnete filigraan", 2018 "Tavatult tavaline", 2021, ISBN 9789916404966
Peeter Riives

Peeter Riives (ka Peeter Riwes); 21. jaanuar vkj 1874 Pangodi mõis, Nõo kihelkond – 12. märts 1925 Tallinn) oli Eesti omavalitsuspoliitik (Tartu maakonnavalitsuse esimees). Peeter Riwes sündis Nõo kihelkonnas Pangodi mõisas mõisarentniku pojana. Õppis Kammeri külakoolis, Kambja kihelkonnakoolis ja Tartu reaalkoolis ning Tartu gümnaasiumis. Tartu kreiskooli lõpetamise järel õppis Tartu Ülikoolis usuteadust, seal astus ta ka Eesti Üliõpilaste Seltsi. 1902. aastal, pärast ülikooli lõpetamist, asus Venemaale, kuid mitte kirikuõpetajana, vaid saksa keele õpetajana. Töötas saksa keele õpetajana Varssavis Suvorovi-nimelises kadettide korpuses, siis Vilno gümnaasiumis, Orjolis ja viimaks Peterburis. Pärast Vene revolutsiooni naasis Riives Eestisse, kus töötas tööstuses ja kaubanduses ning seejärel ostis Kuremaal Malda talu. 1921. aasta algul valiti ta Tartu maakonnanõukogu liikmeks põllumeeste rühma poolt ja astus Tartu maakonnavalitsuse esimehe ja toitlusosakonna ning hiljem majandusosakonna juhataja kohtadele. Teise maakonnanõukogu valimiste järel 1923. aastal sai ta teist korda Tartu maakonnavalitsuse esimeheks. Peeter Riives oli ka Eesti Omavalitsuste kinnitusseltsi „Oma" kauaaegne juhatuse liige ja abiesimees, A/S „Teguri" juhatuse esimees, Tartumaa kaitsemaleva pealiku abi, OÜ Tartu Piimatööstuse asutaja liige ja juhatuse esimees, Tartumaa Panga nõukogu liige, T. E. majanduse ühisuse nõukogu liige. Peeter Riives suri kergekujulise rabanduse tagajärjel 12. märtsil 1925.. Peeter Riwes., Postimees (1886-1944), nr. 72, 14 märts 1925 Omavalitsustegelased. Peeter Riwes, Maaomavalitsus; 6 1925 lk 86-88.
Siiri Mihkelson

Siiri Mihkelson on eesti raadiosaatejuht. Ta töötab Kuku Raadios. "Kaunid naishääled ja näod nende taga" Õhtuleht, 7. veebruar 2001
Soon (perekonnanimi)

Soon on eesti perekonnanimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Soon 310 inimesel (163 mehel ja 147 naisel). Perekonnanimede levikult oli Soon meeste puhul 413. ja naiste puhul 549. kohal. Levinuim on see Saare maakonnas, kus sellenimelisi on 10 000 elaniku kohta 7,14. Mihkel Soon, eesti bioloog (1980–) Villu Soon, eesti entomoloog (1979–) ... https://www.stat.ee/nimed/pere/Soon
Lišov

Lišov (saksa keeles Lischau) on linn Lõuna-Tšehhi maakonnas České Budějovice ringkonnas. Lišov asub České Budějovicest ligi 11 km idakirdes. Lišov asub merepinnast 505 meetri kõrgusel. Lišovit on esmamainitud 1296. aastal. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Lišov Místopisný průvodce po České Republice Lišov Trebonsko.cz
Saeveski järv

Saeveski järv (ka Vihula Saeveski järv või Saeveski paisjärv) on paisjärv Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vihula külas. Veekogu pindala on 0,7 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1056 m. Järve läbib Mustoja. Järvest ülesvoolu asub Vihula veskijärv. Saeveski järv Keskkonnaportaal
Esti Kittus

Esti Kittus (7. aprill 1948 Tartu – 20. november 2023) oli eesti teatrikunstnik ja kunstiõpetaja. Ta õppis aastatel 1963–1966 Tartu Kunstikoolis ning lõpetas 1966. aastal Tartu õhtukeskkooli ja 1972. aastal teatrikunstnik-pedagoogi erialal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi (juhendaja Mari-Liis Küla). Kittus töötas aastatel 1972–2003 Vanemuise teatris kunstnikuna. Ta on kujundanud ka Tartu laulu- ja tantsupidusid. 2004. aastal rajas ta Puka kunstikooli ning töötas seal 2021. aastani. Ta oli Eesti Teatriliidu (1974), Eesti Lavastuskunstnike Liidu (1993; auliige) ja Eesti Kunstnike Liidu liige (1995). Samuti kuulus ta Tartu Kunstnike Liitu. "Noorpaar Hiinas" (2018), õlimaal "Öine Shanghai" (2018), õlimaal "Moonid", siidimaal "Liiliad", siidimaal Horisondi kavand teosele "Maarahvas ehk kui valgus tuli" (1992) "Don Pasquale" lavapilt Vanemuises 1987 2010 – Valgamaa teenetemärk 2021 – Valgetähe V klassi teenetemärk 2022 – Eesti Kultuurkapitali Valgamaa ekspertgrupi elutööpreemia Kittus, Esti Eesti Teatriliit "Puka Kunstikooli direktor Esti Kittus pidas juubelit" Otepää vald, 10.04.2018 "Kooli rajaja paneb ameti maha" Lõuna-Eesti Postimees, 2. juuli 2021 "ESTI KITTUS – auliige". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. september 2021. Vaadatud 21. septembril 2021. Liikmed Tartu Kunstimaja / Tartu Art House (vaadatud 21. septembril 2021) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "Suurte kogemustega õpetaja: kunst rikastab elu" Lõuna-Eesti Postimees, 8. veebruar 2021 "JÕHKRAD SKEEMID: Ameerika „kindral“ tühjendas naise pangakonto ja tema rahakott muutus müügimeeste läbikäiguhooviks" Õhtuleht, 1. aprill 2023
Vittorio Emanuele Orlando

Vittorio Emanuele Orlando (19. mai 1860 – 1. detsember 1952) oli Itaalia riigimees, kes oli tuntud selle poolest, et ta esindas koos välisministri Sidney Sonninoga kuningriiki 1919. aasta Pariisi rahukonverentsil. Kuna ta alistas Esimeses maailmasõjas koos Antantiga Keskriigid, siis tunti teda kui "Võidu Esimeest". Ta oli ka Itaalia Asutava Kogu liige ja president, kes muutis Itaalia valitsemisvormi vabariigiks. Lisaks silmapaistvale poliitilisele rollile on Orlando tuntud ka üle saja kirjutise poolest. Kuna ta oli õigusteaduste professor, kirjutas ta peamiselt juriidilistel ja kohtulikel teemadel.  Vittorio Emanuele Orlando – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Lokāyata

Lokaajata (skr: लोकायत) lokāyata, maailmaõpetus. Tšaanakja (Cāṇakya) teoses Arthaśāstra nimetatakse lokaajatat loogiliste põhjuste uurimiseks. Lokaajata ühendas vanaindia mõttekunstis (filosoofias) materialismi, naturalismi, skeptitsismi ja religioosse ükskõiksuse erinevaid süsteeme (nāstika). Brahmanismi (rituaalide ja kastisüsteemi: varna-ashrama dharma) vastane lokaajata oli materialistlik ja ateistlik mõttesund (eitati jumalat, nirvaanat, moksat, taaskehastumist jms). Elus ei tuleks karta rõõmu ja valu vaheldumist. See maailm on ainus maailm, see elu on ainus elu ja see on parim. Lokaajata mõttekunsti päritolu aja osas on lahkarvamusi. Kuid enamik allikaid viitab, et selle tekkimine toimus 6. sajandi ja 2. sajandi ema vahel. Lokaajata, kui materialistliku mõttesüsteemi kohta leidub kommentaare Mahābhārata, Bhagavadgītā, dzainismi ja budismi raamatutes. Brihaspatit peetakse lokaajata filosoofia esimeseks asutajaiks. Lokaajata alguse natuke rohkem tuntud esindaja on Tsaarvaaka (Cārvāka). Tsaarvaaka järgijad vanandia mõttekunstis toetasid argielu kesksuset ja väitsid end lokaajata pooldajatena. Dzainistid, budistid, vedaanta ja njaaja mõtlejad pidasid Tsaarvaakat peamiseks vastaseks. Need Tsaarvaaka vastased vaidlused on lokaajata peamised allikad, millese tuleks suhtuda kriitiliselt. Ainult lokaajata mõttekunsti kohta on leitud mõned Bārhaspatya suutrad. Jayarashi Bhatta 8. sajandi Tattvopaplavasimha (umbes 8. sajand) on sageli nimetatud ainsaks tõeliselt autentseks lokaajata tekstiks, kuid see sisaldab ka madhjamaka mõju. Shatdarshan Samuchay ja Vidyaranya Sarvadarśanasaṅ̇graha on veel mõned teosed, mis selgitavad lokaajata mõtteid. Üks olulisemaid viiteid lokaajata mõttekunstile on Sarva-darśana-sangraha (etümoloogiliselt: senise filosoofia kogu), 14. sajandi advaita vedaanta õpetlane Mādhava Vidyāraṇya Lõuna-Indiast, mis algab peatükiga lokaajata (või tsaarvaaka) süsteemist. Selles viidatakse charvaka ateistlikule koolkonnale ja Brihaspati õpetusele, et jumaliku olendi austamise asemel tuleb rõõmu tunda enda elust, siin maailmas. Lokaajata süsteem sarnanes Vana-Kreeka Empedoklese, Aristippuse ja Epikurose õpetustega. Lokaajata oli ainus vanaindia ja keskaja India koolkond, mis oli ateistlik (nāstika) selle mõiste kõigis kolmes tähenduses. Lokaajata traditsiooni järjepidevus katkes 12. sajandil. Hedonismi suunitusega lokaajatat peetakse inimsuse tekkimise alguse üheks osaks.
Heinart Sillastu

Heinart Sillastu (kuni 29. detsembrini 1936 Heinart Seidenberg; 1. jaanuar 1929 – 16. september 2021) oli eesti arstiteadlane (ftisiaater-pulmonoloog). Sillastu sündis Tallinnas tööliste perekonnas. 1942. aastal lõpetas ta Tallinna 21. Algkooli, 1947. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1954. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (arstiteaduskonnas). Järgnes aspirantuur. Erilist huvi tundis Heinart Sillastu tuberkuloosi kui ühe maailmas ja Eestis levinuma haiguse vastu. Meditsiiniteaduste kandidaadi väitekirja kaitses ta 1959. aastal ja doktoriväitekirja 1974. aastal. Aastatel 1958–1994 töötas Heinart Sillastu arstiteaduskonnas, algul assistendina, hiljem dotsendina ning alates 1976. aastast professorina. 1966–1973 oli ta TRÜ arstiteaduskonna prodekaan, 1992–1994 ftisiaatria ja pulmonoloogia professor ja kopsukliiniku juhataja. 1994. aastast oli Sillastu Tartu Ülikooli emeriitprofessor. Tema teadusuuringud hõlmavad eeskätt tuberkuloosi ja teiste kopsuhaiguste patofüsioloogiat, diagnostikat ja ravi ning tema trükis avaldatud tööde koguarv on üle 200. Aastatel 1972–2001 oli ta Eesti Kopsuarstide Seltsi esimees, 1982–1991 Nõukogude Liidu esindaja ja nõunik Rahvusvahelise Tuberkuloosi ja Kopsuhaiguste Tõrje Liidu Euroopa regiooni nõukogus ning Maailma Terviseorganisatsiooni tuberkuloosiekspertide rühmas. Eesti NSV riiklik preemia (1981) Soome Kopsuarstide Seltsi auliige (1988) Ungari Kopsuarstide Seltsi auliige (1989) Argentina Meditsiiniühingu välisauliige (1990) Soome kopsuhaiguste seltsi FILHA auliige Severi Savoneni hõbemedali kavaler (Soome, 1997) Eesti Kopsuarstide Seltsi auliige (2005) Venemaa Kopsuarstide Seltsi auliige (2008)
Max Plancki Astrofüüsika Instituut

Max Plancki Astrofüüsika Instituut (saksa keeles Max-Planck-Institut für Astrophysik; lühend MPA) on Max Plancki Ühingu egiidi all tegutsev teadusuurimisinstituut. Max Plancki Astrofüüsika Instituut asutati 1991. aastal Saksamaal Baieri liidumaal Garchingis (Müncheni lähistel) asunud Max Plancki Füüsika ja Astrofüüsika Instituudi reorganiseerimise tulemusena. Instituudis töötab umbes 40 teadurit, kuni 20 külalisteadurit ja umbes 35 doktoranti. Astrofüüsika instituuti juhitakse kollegiaalselt. Tegevdirektori ülesandeid täidavad osakondade direktorid järgemööda paariaastaste perioodide kaupa. 2021. aasta seisuga on tegevdirektor Volker Spingler. Varem on direktorina töötanud teiste seas Briti astrofüüsik Simon White ja Venemaa astrofüüsik Rašid Sjunjajev. Instituut on spetsialiseerunud astrofüüsikale ja kosmoloogiale. Tegeletakse järgmiste uurimisvaldkondadega: tähtede astrofüüsika, arvutuslik astrofüüsika ja kosmoloogia, galaktikate evolutsioon ja galaktikasüsteemid, kosmilised suureskaalalised struktuurid, gravitatsiooniläätsed, kosmiline mikrolaine-taustkiirgus ning füüsikaline kosmoloogia. Forschungsgebiete am MPA. mpa-garching.mpg.de  Max Plancki Astrofüüsika Instituut – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Instituudi koduleht
Sillastu

Sillastu on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel määrati Sillastu uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Ivanov, Seidenberg ja Siilaberg. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Sillastu Eestis 9 mehel ja 7 naisel. Heinart Sillastu (1929–2021), eesti arstiteadlane
Vamberk

Vamberk (saksa keeles Wamberg) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Rychnov nad Kněžnou ringkonnas. Vamberk asub Rychnov nad Kněžnoust umbes 5 km lõunas ja Hradec Královést ligi 35 idakagus. Vamberk asub merepinnast 320 meetri kõrgusel. Asulat on esmamaintud 1341. aastal. Linnaõigused sai Vamberk 1616. aastal. Vamberk on alates 18. sajandist pitsikudumise keskus, seal asub pitsimuuseum. Vamberkis on sündinud tšehhi helilooja, pianist ja organist Jan Václav Voříšek (1791–1825). Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Vamberk Místopisný průvodce po České Republice Vamberk Atlas Česka Muzeum krajky Vamberk Voříšek, Jan Václav Hugo Český hudební slovník osob a institucí
Deûle

Deûle (hollandi: Deule) on jõgi Põhja-Prantsusmaal, mis on põhiosas (Lensist Lille'ini) kanaldatud. Ülesvoolu osa on endiselt osaliselt vabalt voolav ja seda tuntakse Souchezina. Deûle suubub Deûlémont'is Lysi (paremalt). Souchez moodustub kahe väiksema oja, Carency ja Saint-Nazaire'i ühinemisest Souchezi külas. Kanaldatud osa koosneb kahest harust: suure kaliibriga kanal Canal de la Deûle, mis tagab ühenduse kanaldatud Lysi ja Scarpe (Schelde lisajõgi) Douais vahel, Canal de Lens, mida toidab Souchez, mis ühendab Lensi Canal de la Deûle'iga Courrièresis. Vahetult Lensist allavoolu on kanal naaberkallastega võrreldes kaevanduslohkude tõttu ebatavaliselt kõrgendatud. Deûle voolab läbi Pas-de-Calais' ja Nordi departemangu ning Lensi, Winglesi, Loosi, Lille'i, Wambrechiesi ja Quesnoy-sur-Deûle'i linna enne kui see Deûlémontis Lysi suubub. Deûle ei saa veel Schéma d'aménagement et de gestion des eaux'st kasumit.
Bělá pod Bezdězem

Bělá pod Bezdězem (saksa keeles Weisswasser) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Mladá Boleslavi ringkonnas. Bělá pod Bezdězem asub Mladá Boleslavist umbes 12 km põhjaloodes ja Praha kesklinnast ligikaudu 55 km põhjakirdes. Bělá pod Bezdězem on asutatud 1304. aastal. Bělá pod Bezdězemi vanalinn on alates 1992. aasta septembrist ajalooline linnakaitseala. Linnas on sündinud Tšehhoslovakkia ja Saksamaa maletaja, maleliteraat ning poliitaktivist Luděk Pachman (1924–2003). Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Historie města Bělá pod Bezdězem Bělá pod Bezdězem Bělá pod Bezdězem - městská památková zóna Národní památkový ústav Ludek Pachman (1924-2004) The United States Chess Federation
Chaillot' palee

Chaillot' palee (prantsuse keeles Palais de Chaillot) on kolossaalne hoonetekompleks Chaillot' mäel Trocadéro piirkonnas Prantsusmaa pealinna Pariisi XVI ringkonnas. Palee ehitati arhitektide Louis-Hippolyte Boileau, Jacques Carlu ja Léon Azéma projekti järgi 1937. aasta maailmanäituse tarvis. See koosneb kahest tiivast, mis moodustavad laiad kaared, kus asuvad Rahvuslik Merendusmuuseum (Musée national de la Marine) ja Inimese Muuseum (Musée de l'Homme) ning Arhitektuuri ja Pärandi Linnak (Cité de l'Architecture et du Patrimoine). Trocadéro aiad  Chaillot' palee – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Josef Fritzl

Josef Fritzl (sündinud 9. aprillil 1935 Amstettenis) on Austria kurjategija, oma lapse ahistaja, vägistaja, intsesti sooritaja. Ta on populaarne naiste armastuskirjade saaja vanglas, kus ta kannab eluaegset karistust. Ta vangistas oma tütre Elisabethi ja tema 3 last maa-aluses vangikongis ning vägistas regulaarselt oma tütart Elizabethi. Ta saab pidevalt armastuskirju naistelt, kes nt. leiavad et "südamelt on ta hea inimene". https://www.dailymail.co.uk/news/article-1024092/Cellar-monster-Josef-Fritzl-receives-hundreds-love-letters.html [1]
Kristjan Gold

Kristjan Gold (sündinud 25. septembril 1982) on eesti raadiosaatejuht. Ta on töötanud Raadio Elmari saatejuhina. Praegu on ta Kuku Raadio saatejuht, juhtides saateid Filmikägu ja Ärataja. Alates 2. jaanuarist 2024 on ta ka Kanal 2 saate Telehommik saatejuht.
Talvi

Talvi on eesnimi, mis on peamiselt kasutuses naisenimena. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Talvi 154 naisel. Taivi on Eestis levikult 615. naisenimi. Talvi oli keskmiselt 56 aasta vanune (mediaanvanus oli 57). Kõige populaarsem oli eesnimi Taivi vanuserühmas 75–79, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 2,5. Talvi Johani, eesti maalikunstnik ja tekstiilimaalija Talvi Märja, eesti tennisist, treener, sporditegelane, psühholoog, andragoog ja poliitik ... https://www.stat.ee/nimed/Talvi
Sirly

Sirly on eesti naisenimi. 1. jaanuari 2021 seisuga oli Eestis eesnimi Sirly 98 naisel. Sirly oli Eestis populaarsuselt 781. naisenimi. Sirly oli keskmiselt 37 aasta vanune (mediaanvanus oli 38). Kõige populaarsem oli eesnimi Sirly vanuserühmas 40–44, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 2,6 ning Pärnu maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 1,73. Sirly Hiiemäe Sirly Illak-Oluvere Sirly Tiik https://www.stat.ee/nimed/Sirly Sirli
Čukarica

Čukarica (serbia kirillitsas Чукарица) on Serbia pealinna Belgradi linnaosa. 2022 Serbia Census  Čukarica – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Savski Venac

Savski Venac (serbia kirillitsas Савски Венац) on Serbia pealinna Belgradi linnaosa.  Savski Venac – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Novi Beograd

Novi Beograd (serbia kirillitsas Нови Београд, tõlkes 'Uus-Belgrad') on Serbia pealinna Belgradi linnaosa.  Novi Beograd – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Palilula (Belgrad)

Palilula (serbia kirillitsas Палилула) on Serbia pealinna Belgradi linnaosa.  Palilula (Belgrad) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Rakovica (Belgrad)

Rakovica (serbia kirillitsas Раковица) on Serbia pealinna Belgradi linnaosa.  Rakovica (Belgrad) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Surčin

Surčin (serbia kirillitsas Сурчин) on Serbia pealinna Belgradi linnaosa.  Surčin – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Voždovac

Voždovac (serbia kirillitsas Вождовац) on Serbia pealinna Belgradi linnaosa.  Voždovac – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Vračar

Vračar (serbia kirillitsas Врачар) on Serbia pealinna Belgradi linnaosa. Tulistamine Belgradi algkoolis  Vračar – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Zvezdara

Zvezdara (serbia kirillitsas Звездара) on Serbia pealinna Belgradi linnaosa.  Zvezdara – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis {{#coordinates:}}: leheküljel ei saa olla üle ühe põhisildi
Rašid Sjunjajev

Rašid Alijevitš Sjunjajev (vene keeles Рашид Алиевич Сюняев; tatari keeles Рәшит Али улы Сюняев Rəşit Ğali uğlı Sөnəyev; sündinud 1. märtsil 1943 Taškendis) on tatari päritolu Venemaa astrofüüsik, Venemaa Teaduste Akadeemia akadeemik. 2013. aastal oli Sjunjajev Ameerika Ühendriikide uudisteajakirja Time koostatud maailma 25 mõjukama kosmoseteadlase nimekirjas. Ta on andnud suure panuse füüsikalise kosmoloogia ja kõrge energia astrofüüsika valdkonnas. Sjunjajev lõpetas 1966. aastal Moskva Füüsika-Tehnika Instituudi (MFTI) ja seejärel samas instituudis üldise füüsika ja rakendusfüüsika teaduskonna aspirantuuri. Ta sai 1968. aastal füüsika-matemaatikakandidaadi ja 1973. aastal füüsika-matemaatikadoktori kraadi. Sjunjajev sai 1974. aastal MFTI professoriks. 1992. aastal asus ta Venemaa Teaduste Akadeemia Kosmoseuuringute Instituudi peateaduri ametikohale. Aastatel 1995–2018 oli ta Max Plancki Astrofüüsika Instituudi üks direktoreist. Venemaa TA Kosmoseuuringute Instituudi kodulehe andmeil (2021. aasta septembri seisuga) oli ta instituudi kõrge energia astrofüüsika uurimisuuna teaduslik juhendaja ja astrofüüsika laboratooriumi juht. 1995 – Kuningliku Astronoomiaseltsi kuldmedal 2000 – Venemaa Föderatsiooni riiklik preemia 2002 – Venemaa Teaduste Akadeemia Fridmani-nimeline preemia 2003 – Gruberi auhind 2008 – Crafoordi auhind 2008 – Karl Schwarzschildi medal 2008 – Henry Norris Russelli auhind 2011 – Kyoto auhind 2012 – Benjamin Franklini medal 2015 – Eddingtoni medal 2015 – Venemaa Teaduste Akadeemia Zeldovitši kuldmedal 2015 – Oskar Kleini medal 2016 – Venemaa Föderatsiooni riiklik preemia 2019 – Diraci medal 2023 – Max Plancki medal 1984 – NSV Liidu Teaduste Akadeemia (korrespondentliige) 1990 – Academia Europaea (liige) 1991 – USA Rahvuslik Teaduste Akadeemia (välisliige) 1992 – Baškortostani Vabariigi Teaduste Akadeemia (auakadeemik) 1992 – Venemaa Teaduste Akadeemia tegevliige (akadeemik) 1992 – Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia (välisliige) 1995 – Tatarstani Vabariigi Teaduste Akadeemia (auakadeemik) 1997 – Ameerika Astronoomiaselts (auliige) 2003 – Leopoldina (liige) 2004 – Hollandi Kuninglik Teaduste ja Kunstide Akadeemia (välisliige) 2007 – Ameerika Filosoofiaselts (välisliige) 2009 – Londoni Kuninglik Selts (välisliige) Poeg Shamil Sunyaev on Harvardi Ülikooli biomeditsiini professor ja poeg Ali Sunyaev Karlsruhe Tehnoloogiainstituudi informaatikaprofessor. The 25 Most Influential People in Space. lweb.cfa.harvard.edu Астрофизика высоких энергий. iki.cosmos.ru  Rašid Sjunjajev – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rashid Sunyaev. scholar.google.com