Vesikirbulised

Vesikirbulised ehk kladotseerid (Diplostraca/Cladocera) on selts väikeseid vähke lõpusjalgsete klassist. Vesikirbulisi on umbes 400 liiki. Eestis 80 liiki. Vesikirbuliste sagedasimad esindajad on perekonnast vesikirp (Daphnia). Vesikirpu kasutatakse sageli vees olevate kemikaalide toksilisuse testimiseks ning on seetõttu kõige uuritum rühm vesikirbuliste seltsis. Kui välja arvata kaks äärmuslikku liiki, siis jääb nende suurus vahemikku 0,2–3,0 mm. Vesikirbulistel on (nagu ka teistel vähkidel) peas kaks paari tundlaid. Neist esimesed on väikesed, teised aga suured ja kaheharulised, mis lükkavad vähi keha ujumisel edasi. Vees on vesikirbuliste liikumine neile ainulaadselt hüppeline, millest ka nimetus "vesikirp". Pea alumisel küljel paikneb suu, mida ümbritseb eest ülahuul, tagant alalõuad ja külgedelt ülalõuad. Vesikirbud võivad olla kas punakad või pruunid. Nende värvus on tingitud kehas paiknevatest värvilistest rasvakerakestest, mis vähendavad looma erikaalu ning aitavad seetõttu vees paremini hõljuda. Vesikirbulised on lahksugulised: on olemas nii isased kui ka emased loomad. Kui elutingimused on vesikirbulistele veekogus soodsad, leidub seal ainult emaseid loomi, kes munevad viljastamata mune. Sellist paljunemisviisi, kus ei osale isane loom, nimetatakse partenogeneesiks ehk neitsisigimiseks. Emane vesikirp paigutab munetud munad oma seljal asuvasse haudetaskusse, kus juba kolme-nelja päeva pärast arenevad noored vesikirbud. Heades elutingimustes on ka munadest koorunud loomad kõik emased, kes saavad 8–10 päeva pärast suguküpseks. Tavaliselt toimub järglaste sünnil ka emaslooma kestumine. Munadest koorunud loomad arenevad täiskasvanuks vahepealsete kestumistega nagu kõik vähid – heidavad aeg-ajalt ära kitsaks jäänud kesta ja kasvatavad uue. Vesikirbulised on jagatud 4 alamseltsi, 11 sugukonda, 80 perekonda. Siin on toodud üks võimalik vesikirbuliste süstemaatika: Selts Cladocera Latreille, 1829 Alamselts Anomopoda Sugukond Daphniidae Straus, 1820 Ceriodaphnia Dana, 1853 Daphnia Müller 1785 Daphniopsis Sars, 1903 Megafenestra Dumont & Pensaert, 1983 Simocephalus Schödler, 1858 Scapholeberis Schödler, 1858 Sugukond Moinidae Goulden, 1968 Moina Baird, 1850 Moinodaphnia Herrick, 1887 Sugukond Bosminidae Baird, 1846 Bosmina Baird, 1846 (sealhulgas Bosmina longirostris) Bosminopsis Richard, 1895 Sugukond Macrothricidae Norman & Brady, 1867 Acantholeberis Lilljeborg, 1846 Bunops Birge, 1893 Drepanothrix Sars, 1862 Grimaldina Richard, 1892 Guernella Richard, 1892 Iheringula Sars, 1900 Ilyocryptus Sars, 1862 Lathonura Lilljeborg, 1853 Macrothrix Baird, 1843 Ophryoxus Sars, 1862 Parophryoxus Doolittle, 1909 Pseudomoina Sars, 1912 Streblocerus Sars, 1862 Wlassicsia Daday, 1904 Sugukond Neothricidae Dumont & Silva-Briano, 1998 Neothrix Gurney, 1927 Sugukond Chydoridae Stebbing, 1902 Acroperus Baird, 1843 Alona Baird, 1843 Alonella Sars, 1862 Alonopsis Sars, 1862 Anchistropus Sars, 1862 Archepleuroxus Smirnov & Timms, 1983 Armatalona Sinev, 2004 Australochydorus Smirnov & Timms, 1983 Australospilus Smirnov, 2001 Bryospilus Camptocercus Baird, 1843 Celsinotum Frey, 1991 Chydorus Leach, 1816 Dadaya Sars, 1901 Disparalona Sars, 1862 Dunhevedia King, 1853 Ephemeroporus Frey, 1982 Euryalona Sars, 1901 Eurycercus Baird, 1843 Graptolebris Sars, 1862 Karualona Dumont & Silva-Briano, 2000 Kurzia Dybowski & Grochowski, 1894 Leberis Smirnov, 1989 Leydigia Kurz, 187 Miralona Sinev, 2004 Monope Smirnov & Timms, 1983 Monospilus Sars, 1862 Notoalona Rajapaksa & Fernando, 1987 Oxyurella Dybowski & Grochowski, 1894 Paralona Šráhek-Hušek, 1962 Picripleurocus Frey, 1993 Phrixura P. E. Müller, 1867 Planicirclus Frey, 1991 Pleuroxus Baird, 1843 Plurispina Frey, 1991 Pseudochydorus Fryer, 1968 Pseudomonospilus Smirnov, 2001 Rak Smirnov & Timms, 1983 Rhynchotalona Norman, 1903 Spinalona Ciros-Perez & Elias-Gutierrez, 1997 Tretocephala Frey, 1965 Sugukond Sayciidae Frey, 1967 Saycia Sars, 1904 Alamselts Ctenopoda Sugukond Sididae Baird, 1850 Diaphanosoma Fischer, 1850 Latona Straus, 1820 Latonopsis Sars, 1888 Penilia Dana, 1849 Pseudosida Herrick, 1884 Sarsilatona Korovchinsky, 1985 Sida Straus, 1820 Sugukond Holopedidae Sars, 1865 Holopedium Zaddach, 1855 Alamselts Onychopoda Sugukond Polyphemidae Baird, 1845 Polyphemus Linnaeus, 1758 Sugukond Cercopagidae Mordukhai-Boltovskoi, 1966 Bythotrephes Leydig, 1860 Cercopagis Sars, 1897 Sugukond Podonidae Mordukhai-Boltovskoi, 1968 Caspievadne Behning, 1941 Cornigerius Mordukhai-Boltovskoi, 1967 Evadne Lovén, 1836 Pleopsis Dana, 1852 Podon Lilljeborg, 1853 Podonevadne Gibitz, 1922 Alamselts Haplopoda Sugukond Leptodoridae Lilljeborg, 1861 Leptodora Lilljeborg, 1861 Eestis elab 80 liiki vesikirbulisi. Neid leidub kõigis veekogudes. Eesti järvedes on teada 70, jõgedes 55, lompides 51, tiikides 34, turbaaukudes 32, rabalaugastes 26, allikates 19 ja meres 18 liiki. Alonella – pisilestik Bosmina – nokik Ceriodaphnia – mütsik Daphnia – kiivrik Evadne – rübik Podon – paunik Scapholeberis – sarvik Simocephalus – ebakiivrik Alonella excisa – viiruline pisilestik, elab kõikjal mageveekogudes Alonella nana, elab rabajärvedes Bosmina coregoni longispina – järve nokik, rabajärvedes Bosmina coregoni maritima – meri-nokik, elab meres Bosmina longirostris – väike nokik, elab järvedes ja tiikides Cercopagis pengoi – sabaloom, Pärnu lahes, võõrliik Ceriodaphnia reticulata – võrkjakojaline mütsik, elab lompides Chydorus sphaericus – tavaline lestik, elab kõikjal mageveekogudes Daphnia cucullata – järve kiivrik, elab järvedes Daphnia longispina hyalina – suuresilmane kiivrik, elab järvedes Daphnia magna – suur kiivrik, elab lompides Daphnia pulex – lombi kiivrik ehk kammkiivrik Evadne nordmanni – nordmanni rübik, elab meres Podon leuckarti – meri-paunik, elab meres Podon polyphemoides – tavaline paunik, elab meres Scapholeberis aurita, elab lompides Scapholeberis mucronata – tavaline sarvik, elab kõikjal mageveekogudes Simocephalus exspinosus, elab allikates Wetzel, R. G. (1983). Limnology [Second Edition]. Saunders College Publishing. Lk 414. Vesikirbulised Eestis.