laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kureküla linnamägi

Kureküla linnamägi on muinaslinnus Põlva maakond, Räpina vald, Mägiotsa külas, Vahevälja maadel. Linnamäe pikliku, algselt ligikaudu 300 m pikkuse ja jalamil umbes 50 m laiuse põhja-lõunasuunalise seljaku pealispind oli 15–20 m laiune. Mäe põhjapoolses otsas on madal 6–7 m laiune vallitaoline kuhjatis. Mäe lõunapoolne ots on kruusavõtmisega hävitatud. Linnus on dateeritud I aastatuhande algusse. (E. Tõnisson raamatus Linnamäed ja maalinnad. Tallinn 1966 lk 72) (E. Tõnissoni raamatus Eesti muinaslinnad. 2008. lk 321) Kureküla linnamägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Luhte linnamägi

Luhte linnamägi on muinaslinnus Võru maakonnas Võru vallas Luhte külas, Saareniidu talus. Linnuse järsude raskesti ligipääsetava 15 m kõrguste nõlvadega, veidi ovaalse kujuga õueala ümbritseb muldvall ja vallikraav. Õueala läbimõõt 120 m pindalaga 6000 ruutmeetrit. Muldvallist on leitud puust kaitserajatiste jäänuseid, mille kaudu on linnuse kasutusaega määratud I aastatuhandesse prk. (Valk 2007) Luhte linnamägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Varese

Varese [itaalia hääldus: vaˈreːze ( kuula)] on linn Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas, Varese provintsi halduskeskus. Asub 56 km Milanost põhjas. Vareses asub Milanot teenindav Malpensa lennujaam. Linn tekkis tänu jalatsitööstusele, mis tänapäevaks on küll hääbunud. Linna lähedal asub Varese järv. Palazzo Estense barokkstiilis raekoda. Itaalia stiilis linnapark (Giardini Pubblici), kus asub 18. sajandil ehitatud Villa Mirabello. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it
Juhtumianalüüs (õppemeetod)

Juhtumianalüüs või juhtumi analüüs on õppemeetod, milles mingi toimunud sündmuse kirjeldust analüüsitakse grupis ja pakutakse lahendusi.
Keedika linnus

Keedika linnamägi on Kalevipoja sängi tüüpi muinaslinnus Lääne maakonna Lääne-Nigula valla Keedika küla Siimumetsa talus, Palivere–Keedika tee ääres. Linnuse nõlva kõrgus kirde poolt on 4–5 m, edela- ja lääneküljelt 8–9 m. Õueala pindala on 900 ruutmeetrit. Nii kagu- kui ka kitsenevas loodeotsas asuvate vallide kõrgus sisenõlvalt on 0,5–1 m, välisnõlvalt, kraavi põhjast 4–5 m. Kagupoolne vall on tugevasti lõhutud. Linnuse oletatav ehitusaeg jääb vahemikku 6.–10. sajand. vaade linnamäele maanteelt läänepoolne nõlv linnamäe siseõu keedika linnamäe vallikraav (J. Jung. Muinasajateadus eestlaste maalt III. Tartu, 1910, lk 227) (H. Moora. Läänemaa muinasaeg. Tartu, 1942, lk 22. (Selgub, et linnus on asunud Lepa ja Siimu talude karjamaal, Nööri talust ¼ km loode pool) (A. Veitmann. Lääne-Nigula kihelkonna antikvaar-topograafiline kirjeldus. 1927 (käsikiri Ajalooinstituudi arhiivis), lk 26-27) Keedika linnus veebiportaalis eestigiid.ee Keedika linnus kultuurimälestiste riiklikus registris http://laanemaa.arheoloogia.info/muistised/keedika-linnus
Nurkse linnamägi

Nurkse linnamägi on neemiklinnuse tüüpi muinaslinnus Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Nurkse külas Linnuse talu maadel. Linnus asetseb mäeseljaku kõrgemas kirdepoolses osas. Linnuseala pikkus on kirde-edela suunas 200 m, laius 20–30 m. Õueala pindala 5000 ruutmeetrit. Linnuseala on muust mäeseljakust eraldatud 1,3 m kõrguse kividest ehitatud valliga. Loode poolses otsas asuva valli kõrgus on 1,7 m, laius 4–5 m. Ka see vall on ehitatud kividest. Linnuse kasutusaeg I aastatuhande teine pool. (Evald Tõnisson Eesti arhitektuur III. Üldtoimetaja V. Raam. Tln., 1997) http://www.eestigiid.ee/?SCat=56&CatID=6&ItemID=419 Nurkse linnamägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Liepāja piiskopkond

Liepāja piiskopkond (Dioecesis Liepaiensis) on katoliku kiriku diötsees, mis allub Riia peapiiskopkonnale. Piiskopi residents on Liepājas ja katedraaliks on Liepāja Püha Joosepi katedraal. Diötsesaanpiiskop on 2013. aastast Viktors Stulpins. Liepāja piiskopkond asetseb Lätis Kuramaal riigi lääneosas. Ta piirneb idas Jelgava piiskopkonnaga, mis eraldati Liepāja piiskopkonnast aastal 1995. Piiskopkonna pindala on 13 210 km². Seisuga 2004 oli piiskopkonnas 33 000 katoliiklast, kes moodustasid piiskopkonna elanikest 10,5%. Piiskopkonna territooriumil on 39 kogudust. Praegune Liepāja piiskopkond asutati 8. mail 1937. Aastail 1965–1991 oli piiskopkond ilma piiskopita, seda haldasid apostellikud administraatorid. Tänapäeval kuulub piiskopkonda 32 kogudust. Liepājas asuvad peale katedraali veel Māra kirik, Püha Dominicuse kirik ja püha Meinhardi kirik. Ülejäänud kirikud asuvad Aizputes, Alsungas, Bārtas, Ezeres, Grobiņa, Gudeniekis, Jūrkalnes, Kalnis, Kandavas, Kolkas, Kuldīgas, Lēnases, Pāvilostas, Rojas, Salduses, Talsis, Ugāles, Vaiņodes, Vecpilsis ja Ventspilsis, kabelid aga Brocēnis, Lutriņis, Priekules, Šķēdes ja Zirņis. Dundaga kogudus peab oma jumalateenistusi Dundaga piiskopilinnuses. Antonijs Urbšs (1938–1965) Jānis Bulis (1991–1995) Ārvaldis Andrejs Brumanis (1995–2001) Vilhelms Lapelis (2001–2012) Viktors Stulpins (aastast 2013) http://www.katedrale.lv/index.php?id=414 Koduleht
Jelgava piiskopkond

Jelgava piiskopkond (Dioecesis Ielgavensis) on katoliku kiriku diötsees, mis allub Riia peapiiskopkonnale. Piiskopi residents on Jelgavas ja katedraaliks on Jelgava Süüta Neitsi Maarja katedraal. Diötsesaanpiiskop on 2011. aastast Edvards Pavlovskis. Jelgava piiskopkond asetseb Lätis Zemgale ja Sēlija ajaloolistes piirkondades riigi lõunaosas. See piirneb läänes Liepāja piiskopkonnaga, millest Jelgava piiskopkond aastal 1995 eraldati. Põhjas piirnevad piiskopkonnaga Rēzekne-Aglona piiskopkond ja vahetult Riia peapiiskopi haldusalas olev piirkond. Piiskopkonna pindala on 13 620 km². Seisuga 2004 oli piiskopkonnas 80 520 katoliiklast, kes moodustasid piiskopkonna elanikest 24,4%. Piiskopkonna moodustavad 58 kogudust. Jelgava piiskopkonna territoorium jaguneb seitsmeks dekanaadiks keskustega Bauskas, Dobeles, Grīvas, Jēkabpilsis, Jelgavas, Ilūkstes ja Tukumsis. Kirikud asuvad Aknīstes, Auces, Bauskas, Bebrenes, Brunavas, Budbergas, Demenes, Dobeles, Dunavas, Dvietes, Eglaines, Elernes, Grendzes, Grīvas, Iecavas, Ilūkstes, Jaunbornes, Jaunjelgavas, Jaunsaules, Jēkabpilsis (Krustpils kuulub Rēzekne-Aglona piiskopkonda), Kalnciemsis, Kurmenes, Lamiņis, Laucesas, Līvbērzes, Medumis, Neretas, Ozolaines, Rubeņis, Silenes, Skaistkalnes, Subates, Sventes, Tukumsis, Varnavičis ja Zemgales; lisaks kuuluvad piiskopkonnale veel Dāviņi vallas asuv Janči kirik ja Kraslava Sēlija poolele jääv Priedaine kirik. Mazzalve vallas asub Kankaļi kabel, lisaks asuvad kabelid veel Kaplavas, Kumbuļis ja Vecumniekis. Bārbele, Bēne, Daudzeva, Eleja, Ērberģe, Gārsene, Glūda-Nākotne, Īslīce, Penkule, Ruba, Sala, Sece, Sēlpilsi, Sproģi, Staļģene, Zalve, Zaļenieki, Zasa ja Viesīte kogudusel puudub oma hoone ja nad kasutavad renditud ruume. Daudzevas ja Valles tegutsevad misjonipunktid. Antons Justs (1996–2011) Edvards Pavlovskis (aastast 2011) Koduleht
Eliminativism

Eliminativism mingi mõiste või mõistestiku suhtes on seisukoht, et selle mõistestiku kasutamisest tuleb täielikult loobuda ning asendada see fundamentaalsema mõistestikuga. Eliminativism vaimufilosoofias ehk eliminatiivne materialism on seisukoht, mille kohaselt tavapärane mentalistlik mõistestik (ehk rahvapsühholoogia ehk intentsionaalne mõistestik) on olemuslikult ebatäiuslik ja kuulub tulevikus asendamisele neuroteadusliku mõtlemisega. Sellised omistused nagu 'usub', 'loodab', 'arvab' jne pole vaimu juures olulised ega efektiivsed. Selle asemel tuleb opereerida niisuguste mõistetega nagu neuronite aktivatsioonimustrid ja -vektorid, sünapsid, impulsid jne. Eliminatiivse materialismi tuntud esindajad on Paul ja Patricia Churchland. Reduktsionism Analüütiline biheiviorism
Alma Kadastik

Alma Kadastik (neiuna Alma Matsik; 26. jaanuar 1925 Haapsalu – 20. oktoober 2014) oli eesti lastepsühhiaater. Ta õppis Haapsalu 6. Algkoolis ja lõpetas aastal 1943 Haapsalu Gümnaasiumi. Aastal 1944 astus ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1951 arstina, kuuludes viimasel kursusel pediaatriaringi. Ta töötas aastatel 1951–1955 Tartu Kliinilise Haigla Sünnitusmajas, aastatel 1955–1970 samas haiglas vastsündinute osakonna juhatajana ning aastatel 1970–1991 Vabariiklikus Kliinilises Psühhoneuroloogia Haiglas lastepsühhiaatrina. Ta oli aastast 1950 abielus psühhiaater Heiti Kadastikuga (1926–1992); neil oli kaks poega: Tiit on arst, Mart on ajakirjanik. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. detsember 2008. Vaadatud 31. oktoobril 2014.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Foto
Air Mauritius

Air Mauritius on Mauritiuse rahvuslik lennufirma. Selle peakorter asub saare pealinnas Port Louis's. Air Mauritius asutati 14. juunil 1967. Esimene lend oli Réunioni. Air Mauritiuse lennusihtkohad on 2010. aasta jaanuari seisuga järgmised: Keenia Nairobi – Jomo Kenyatta rahvusvaheline lennujaam Madagaskar Antananarivo – Ivato lennujaam Mauritius Plaisance – Sir Seewoosagur Ramgoolami rahvusvaheline lennujaam (kodulennujaam) Rodrigues – Sir Gaëtan Duvali lennujaam Réunion Saint-Denis – Roland Garrosi lennujaam Saint-Pierre – Pierrefondsi lennujaam Lõuna-Aafrika Vabariik Kaplinn – Kaplinna rahvusvaheline lennujaam Durban – King Shaka rahvusvaheline lennujaam Johannesburg – OR Tambo rahvusvaheline lennujaam Hongkong Hongkong – Hongkongi rahvusvaheline lennujaam India Bangalore – Bengaluru rahvusvaheline lennujaam Chennai – Chennai rahvusvaheline lennujaam Delhi – Indira Gandhi rahvusvaheline lennujaam Mumbai – Chhatrapati Shivaji rahvusvaheline lennujaam Malaisia Kuala Lumpur – Kuala Lumpuri rahvusvaheline lennujaam Pakistan Karachi – Jinnahi rahvusvaheline lennujaam Singapur Singapuri Changi lennujaam Prantsusmaa Pariis – Pariisi Charles de Gaulle'i lennujaam Saksamaa Frankfurt – Frankfurdi lennujaam München – Müncheni lennujaam Itaalia Milano – Malpensa lennujaam Hispaania Madrid – Barajase lennujaam (hooajaline) Šveits Genf – Genfi rahvusvaheline lennujaam Ühendkuningriik London – Londoni Heathrow' lennujaam Austraalia Melbourne – Melbourne'i lennujaam Perth – Perthi lennujaam Sydney – Sydney lennujaam Air Mauritiuse lennukipark koosneb 2009. aasta 18. novembri seisuga järgmistest lennukitest:
A-Rosa Flora

A-Rosa Flora on Saksamaa jõereisilaev, mis kuulub laevakompaniile A-ROSA Flussschiff GmbH. See ehitati Neptun Werfti laevatehases Rostockis 2014. aastal. Kiil pandi 12. aprillil 2013. Laev lasti vette 2013. aastal. Ta sai valmis novembri viimasel nädalal ja talvitas Meyer Werftis Viking River Cruisese laevade kõrval Papenburgis. 3. aprillil 2014 ristiti laev Mainzi Adenauer Uferi ääres, kus toimus pidulik tseremoonia. Ristiemaks sai Yvonne Catterfeld, A-Rosa brändi saadik. 5. aprillil 2014 asus laev esmareisile Kölnist Trieri. Laeva kasutatakse Euroopa jõgedel sõitudeks Reini-, Maini-, Moseli-, Doonau-äärsete linnade vahet. Jõereisilaevade loend Alles im Fluss: A-ROSA FLORA bei der NEPTUN WERFT auf Kiel gelegt (saksa keeles) A-ROSA Flora (saksa keeles) SPJ Pump Jet (saksa keeles) A-ROSA Flora überwintert in Papenburg (saksa keeles) Herzlich willkommen: Neues elftes Schiff A-ROSA FLORA wird heute feierlich in Mainz getauft (saksa keeles)  A-Rosa Flora – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Laev Arosa kodulehel
Tammiku linnamägi

Tammiku linnamägi ehk Rahaaugumägi on linnamägi Lääne-Viru maakond, Väike-Maarja vald, Tammiku külas Tammiku mäel, Tammiku järvedest veidi ida pool endisest Tammiku mõisast umbes 1 km idas. Arvatavasti Pudiviru muinaskihelkonda kuulunud loodusliku objekti kohta puuduvad kindlad andmed, et kas tegu oli kindla linnusega või nõrkade kaitserajatistega pelgupaiklinnusega. Looduslik objekt asub põhja- lõunasuunalise lameda mäeseljaku põhjapoolses tipus. Idas ja põhjas kaitsevad linnamäge järsud looduslikud nõlvad, kõrguseks 20–25 m. Läänekülg on madal ja laugjas. Lõuna suunas jätkuvast mäeseljakust eraldab linnuseplatood 0,7–1 m sügavune kraav ning selle taha kuhjatud kuni 1 m kõrgune otsavall. Kuna läänepoolse neemikuserva ebamäärasuse tõttu on linnuseõue pindala raske täpselt määratleda. Aga ligikaudsel hinnangul vôiks see olla 3000–3500 m². Dateering ebaselge. On võimalik, et linnus jäi mingil põhjusel lõpuni välja ehitamata. (E. Tõnisson. Linnamäed ja maalinnad) Linnus "Rahaaugumägi" kultuurimälestiste riiklikus registris
Surnud 23. oktoobril

Siin loetletakse 23. oktoobril surnud tuntud isikuid. 1867 – Franz Bopp, saksa keeleteadlane 1872 – Théophile Gautier, prantsuse luuletaja, proosakirjanik, ajakirjanik ning kunsti- ja kirjanduskriitik 1929 – Joosep Meeri, eesti luteri vaimulik 1933 – Märt Jänes, eesti suurkaupmees ja majandustegelane 1943 – André Antoine, Prantsuse näitleja, näitejuht, režissöör, kirjanik ja kriitik 1945 – Rudolf Hippius, baltisaksa psühholoog 1946 – Ernest Thompson Seton, Kanada kirjanik 1946 – Juhan Tuuling, Eesti ja saksa sõjaväelane 1949 – Jakob Teder, eesti haridus- ja kultuuritegelane 1950 – Al Jolson, USA laulja ja näitleja 1956 – August Kubizek, austria muusik ja ametnik, Adolf Hitleri noorpõlvesõber 1957 – Christian Dior, prantsuse moekunstnik 1959 – Gerda Lundequist, rootsi näitleja 1964 – Frank Luther Mott, USA ajaloolane ja ajakirjanik 1970 – Leo Edgar Oras, eesti arstiteadlane ja terapeut 1976 – Alfrēds Vinters, Läti helilooja 1983 – Jaan Pärnik, eesti arhitekt 1984 – Oskar Werner, Saksa-Austria näitleja 1986 – Edward Adelbert Doisy, USA biokeemik 1987 – Helga Maranik, eesti moekunstnik 1989 – Anatoli Lutikov, vene maletaja 1994 – Robert Lansing, USA näitleja 1997 – Bert Haanstra, hollandi filmirežissöör 1998 – Johannes Uiga, Eesti maalikunstnik 1999 – Maija Karma, soome graafik ja raamatuillustraator 2001 – Laine Peep, eesti psühholoog ja bibliograaf 2001 – Helgi Sildever, eesti rahvamuusik, koorijuht ja muusikapedagoog 2002 – Marianne Hoppe, saksa näitleja 2003 – Ivan Dimitriev, vene näitleja 2004 – Robert Merrill, USA laulja 2005 – Stella Obasanjo, Nigeeria esimene leedi 1999. aastast kuni surmani 2006 – Rein Strickwerda, rahvusvaheliselt tuntud hollandi ortopeed 2006 – Bruno Lauzi, itaalia laulja ja helilooja 2007 – Ursula Vaughan Williams, Briti proosakirjanik ja luuletaja, Ralph Vaughan Williamsi abikaasa 2007 – Lim Goh Tong, hiina päritolu Malaisia ettevõtja ja miljardär 2007 – David Kendall, Briti matemaatik 2008 – Ivo Pukanić, Horvaatia ajakirjanik ja poliitik 2009 – Lou Jacobi, Kanada päritolu USA näitleja 2009 – Trevor Denning, Briti kunstnik 2009 – Ron Sobieszczyk, USA korvpallur 2010 – Juta Põldme, eesti keemik 2011 – Herbert A. Hauptman, USA keemik 2011 – Bronislovas Lubys, Leedu ettevõtja ja poliitik 2011 – Marco Simoncelli, itaalia motoringrajasõitja 2012 – Wilhelm Brasse, Poola fotograaf, viimane elus olnud Oświęcimi koonduslaagri vang 2013 – Anthony Caro, Briti skulptor 2014 – Ramiro Pinilla, hispaania kirjanik 2014 – David Redfern, Briti fotograaf 2014 – Alvin Stardust, Briti laulja 2016 – Khalīfah ibn Ḩamad Āl Thānī, Katari emiir 2018 – Rein Põder, eesti kirjanik ja kirjastustöötaja 2021 – Vjatšeslav Vedenin, Nõukogude Liidu suusataja 2022 – Andres Veske, eesti geeniteadlane
Niue lipp

Niue lipp on Uus-Meremaaga assotsieerunud ala Niue lipp. Lipp võeti kasutusele 15. oktoobril 1975. Lipp koosneb kollasest plagust, mille vasakus ülanurgas (moodustab veerandi kogu lipu pinnast) on Suurbritannia lipp, mida on täiendatud viie ristikujuliselt asetseva viisnurkse kollase tähega. Suurbritannia lipu selline kombinatsioon kollase tausta ja täiendustega on väga ebatavaline. Lipu küljepikkuste suhe on 1:2. Suurbritannia lipu kasutamine sümboliseerib Niue olekut Suurbritannia kaitse all, kollane värvus sümboliseerib Niue eredat päikest ning viisnurksed tähed seotust Uus-Meremaaga. William Crampton (1994) The World of Flags, Rand Mcnally ISBN 0528837206
Ándrose saar

Ándros ehk Ándro (kreeka keeles Άνδρος) on Kreekale kuuluva Küklaadide saarestiku põhjapoolseim saar. See paikneb Euboia saarest umbes 10 km kagus ja Tínose saarest umbes 3 km põhjas. Saare pikkus on 40 km ja suurim laius 16 km. Saare suurima osa pinnamood on mägine, on ka palju hästi niisutatud orge viljaka muldkattega. Ándrose saare pindala on 379,7 km². Suurimad linnad on Ándros, Gávrio, Bátsi ja Órmos Korthíou. Ándrose saar on Lõuna-Egeuse piirkonda kuuluv piirkonnaüksus ja selle piirkonnaüksuse ainus vald. Kallikratise valitsuse reformi käigus moodustati Ándrose piirkonnaüksus endise Küklaadide maakonna osast. Sama reformi tulemusena moodustati nüüdisaegne Ándrose vald kolmest endisest vallast: Ándros Korthio Ydrousa  Ándrose saar – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Busto Arsizio

Busto Arsizio on linn Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis. Asub 25 km Milanost loodes Olona jõe ääres. 20. sajandil on Busto Arsizio teinud tööstuslikus arengus suure hüppe ning saanud oluliseks tekstiilitööstuse (eriti puuvillatööstuse) keskuseks. Santa Maria di Piazza kirik (1515–1523), arhitekt Donato Bramante; renessanss. San Giovanni Battista kirik (1617); barokkstiil. Kiriku kõrval seisab 13. sajandist pärinev kampaniil. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Busto Arsizio valla koduleht (itaalia keeles)
Vialacičy

Vialacičy (valgevene-eesti transkriptsioonis Vjaljatsitšõ) on agrolinnake Valgevenes Minski oblastis Barysaŭ rajoonis, Vialacičy külanõukogu halduskeskus. Vialacičy asub merepinnast 157 meetri kõrgusel. Asulas on keskkool ja muusikakool, seal asuvad ka raamatukogu ja kultuurimaja. Vialacičy on linnukasvatusega tegeleva sovhoosi keskus; seal toodetakse linnuliha ja piima. Vialacičy praegune kirik on valminud 1990. aastatel, vaatamisväärsus on vana kabel (valmimisaeg teadmata). Vialacičy asulat on esimest korda mainitud aastal 1562. See paik on siiski ka varem asustatud olnud, sealt on leitud leide nii kiviajast kui ka pronksiajast. Aastal 1936 uuriti sealset muinaslinnust; selgus, et see oli kasutusel aastast 500 enne Kristuse sündi kuni aastani 500 pärast Kristuse sündi. Ka asuvad agrolinnakeses kääpad, mis olid kasutusel XI sajandini, neist kolm on tänapäevani puutumatult säilinud. Asula omanike kohta on vähe teada. XVII sajandil kuulus sealne maa riigile, XIX sajandi alguses olid asula omanikeks Tyszkiewiczid, aga sajandi keskel oli sealne mõis taas riigimõis. Aastal 1869 läks mõis Zancewiczite valdusse, kuuludes neile kuni aastani 1917. Mõisakompleks oli tagasihoidlik, selle juurde kuulusid peale häärberi veel valitsejamaja, vesiveski ja park. Ainsana on säilinud mõisa juurde viinud allee. Enne 1812. aastat oli see uhkem, aga mõisakompleks sai sõjas kannatada. Vialacičys on asunud kaks kirikut. Üks neist rajati vana kloostri koha peale. Kloostri enda asutamisaeg on teadmata, aga tegevuse lõpetas see aastal 1706, mil sealsed mungad siirdusid Kiievisse. Teise maailmasõja ajal kolis kogudus remontimata hoonest ümber tühjaks jäänud poodi Vialacičy keskel. Vana kloostri juures asus kolm kabelit, neist kaks surnuaial ja kolmas tee ääres. Üks surnuaial asunud kabel (ainus kivihoone) on tänapäevani säilinud. Teine kirik asus küla keskel, see suleti pärast teist maailmasõda. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2015. Vaadatud 29. juunil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Vialacičy Agrolinnake Valgevene fotoentsüklopeedias
Ánna Víssi

Ánna Víssi (Άννα Βίσση; tuntud ka kui Anna Vishy; sündinud 20. detsembril 1957 Pýla külas Küprosel) on Küprosel sündinud Kreeka laulja ja näitleja. Ta võitis Thessaloniki Laulufestivali 1977. aastal lauluga "As kanoume apopse mian arhi". Ta esindas 1980. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kreekat lauluga "Autostop", 1982. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Küprost lauluga "Móno i agápi" ja 2006. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel jälle Kreekat lauluga "Everything". 2007. aasta algul kolis ta Los Angelesse. Ta on üks tuntumaid Kreeka poplauljaid. Ta on andnud välja 26 stuudioalbumit. Tema vanem õde on Lía Víssi. Ametlik koduleht
Frankenberg

Frankenberg on mitme koha nimi: Frankenberg (Hessen), linn Saksamaal Hesseni liidumaa Waldeck-Frankenbergi kreisis Frankenberg (Saksimaa), linn Saksamaal Saksimaa Kesk-Saksimaa kreisis
Hruzke

Hruzke on mitme koha nimi: Ukrainas Hruzke (Makarivi rajoon), küla Kiievi oblastis Makarivi rajoonis Hruzke (Haissõni rajoon), küla Vinnõtsja oblastis Haissõni rajoonis
Kórinthose maakitsus

Kórinthose maakitsus ehk Isthmose maakitsus (kreeka keeles Ισθμός της Κορίνθου) on Kreekas Kórinthose linna lähedal asuv maakitsus, mis ühendab Peloponnesose poolsaart Balkani poolsaarel paikneva Kreeka keskosaga. Läänest ümbritseb maakitsuse rannikut Kórinthose laht, idast Saroni laht. Maakitsust läbib kanal. Maakitsuse kreekakeelne nimi Isthmos pärineb vanakreeka keelest. See tähendab tõlkes kaela ja viitab maismaa kõige kitsamale kohale. Kórinthose maakitsust teati antiikajal kui maamärki, mis eraldas Peloponnesost Kreeka mandriosast. 1. sajandil kirjeldas geograaf Strabon maakitsusel asuvat steeli, mille peal oli kaks pealdist. Üks neist osutas ida poole Atikas asuva Megara linna suunas ning kandis kirja „See pole Peloponnesos, vaid Joonia“ (kr k „τάδ᾽ οὐχὶ Πελοπόννησος, ἀλλ᾽ Ἰωνία“). Teine osutas lääne poole ehk Peloponnesose suunas ja sellele oli kirjutatud „See on Peloponnesos, mitte Joonia“ (kr k „τάδ᾽ ἐστὶ Πελοπόννησος, οὐκ Ἰωνία“). Antiikaja kirjaniku Plutarchose sõnul oli kivisamba püstitanud Atika kangelane Theseus teekonnal Ateenasse. 1893. aastal avati Kórinthose maakitsust läbiv 6,4 km pikkune Kórinthose kanal, mistõttu võib Peloponnesose poolsaart tinglikult nimetada saareks. Praegu ühendavad kanali kaldaid kaks maanteesilda, kaks raudteesilda ja kaks liftsilda. Kanali lääneosas on militaarsel otstarbel kasutatav sild.
Łošnica

Łošnica (valgevene-eesti transkriptsioonis Lošnitsa, poola keeles Łosznica, leedu keeles Lošnicė) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Minski oblastis Barysaŭ rajoonis, Łošnica külanõukogu halduskeskus. Łošnica asub merepinnast 166 meetri kõrgusel. Asulas on keskkool, kunstikool ja muusikakool, seal asuvad ka raamatukogu, kino ja kultuurimaja. Łošnica asub Moskva ja Minski vahelise maantee ääres, seal on mitmed teelisi teenindavad ettevõtted. Lisaks asub seal suur seafarm 108 000 seaga. Łošnica asulat on mainitud esimest korda aastal 1563. Toona oli see Viciebski vojevoodkonda kuuluv alev. Juba siis asus alev tähtsa Minskist itta viiva tee peal, seega on seal peatunud paljud kroonitud pead. Aastal 1627 sai Łošnica Zygmunt III Wazalt õiguse pidada igal laupäeval laata. Vastavalt on Orša maakonda kuulunud alev ka korduvalt rüüsteretkede all kannatanud, aga Uputuse ajal hävis see peaaegu täielikult. Łošnica jäi siiski kuni aastani 1776 aleviks, kuigi selle endine suurus ei taastunud. Kuigi vana alevi kohta pole kuigi palju materjale, on välja kaevatud leidude põhjal siiski võimalik järeldada, et enne hävingut paiknes Łošnica praeguse asula lääneservas, ümber künka, kuhu hiljem ehitati küla veski. Poola jagamisel hakkas Łošnica aastal 1793 kuuluma Venemaa Keisririigi koosseisu. Küla hakkas kuuluma Minski kubermangu. Selle juurde rajati postijaam. 1812. aasta sõjakäigu ajal peatus Łošnicas Napoleon I. Selle asemel, et Vene vägede poolt hõivatud Barysaŭ poole edasi minna, pööras ta seal aga suurest teest põhja poole, ületades Biarezina jõe insenerväeosade poolt rajatud sildade abil. Väidetavalt olla ta Łošnica lähedal asuvasse järve jätnud enamiku oma väeosade kotkamärgid, et need vaenlase kätte ei langeks. Kindel on see, et külast edasi need ei jõudnud, nende täpne saatus on teadmata. Łošnica hakkas taas kasvama XIX sajandi lõpus ja XX sajandi alguses. Aastaks 1919 oli seal juba 2597 elanikku. Sajandi keskel langes aga repressioonide tõttu elanike arv, nii elas seal aastal 1960 vaid 1776 elanikku. Teise maailmasõja ajal langes 53, Saksamaale küüditati aga 49 küla elanikku. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2015. Vaadatud 27. juunil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)  Łošnica – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Łošnica kunstikool YouTube'is