laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Broadway

Broadway (eesti keele otsetõlkes kui Lai tee) on tee Ameerika Ühendriikides New Yorgi osariigis. Tee pikkus on 53 kilomeetrit. Tänav saab alguse New Yorgis Bowling Greeni pargi juures Manhattani lõunatipu lähedal ajaloolise Uus-Amsterdami asula asupaigas, kunagise Fort Amsterdami lähistel. Tänav kulgeb paralleelselt Hudsoni jõega. Tänava tuntuim osa on 21-kilomeetri pikkune lõik, mis kulgeb täielikult läbi Manhattani linnaosa. Lisaks kulgeb maantee 3,2 kilomeetri ulatuses läbi Bronxi linnaosa ja 29 kilomeetri ulatuses läbi Westchesteri maakonna omavalitsuste Yonkersi, Hastings-On-Hudsoni, Dobbs Ferryi, Irvingtoni ja Tarrytowni. Tänav lõppeb Sleepy Hollow' küla juures Westchesteri maakonnas, kus see jätkub kiirteena U.S. Route 9. See on vanim põhja–lõunasuunaline tee New Yorgis. Juba enne eurooplaste saabumist asus sellel alal indiaanlaste tee. Esimest korda mainis teed 1642. aastal hollandi meresõitja ja kaupmees David Pieterszoon de Vries, kes pani sellele nimeks Heerestraat. Nimi Broadway on inglise keeles otse tõlgitud hollandi nimest Brede weg ('lai tee'). Praeguse nime sai tee alles 19. sajandi lõpus. 1989. aasta lõpus paigutati tee algusse Bowling Green pargi ette pronksskulptuur "Charging Bull". Broadway on laialt tuntud Ameerika teatritööstuse südamena, sest seal paiknevad Broadway teatrid. Broadway 1909. aastal Broadway 2005. aastal Transportation Building St. Paul Building Trinity kirik St. Pauli kabel Columbus Circle 5 Columbus Circle  Broadway – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Minni Kurs-Olesk

Minni (Vilhelmine-Marie-Karoline) Kurs-Olesk (1905. aastani Kurs; 13. märts 1879 Tartu – 20. oktoober 1940) oli Eesti poliitik ja seltskonnategelane. Kurs-Olesk oli Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei liige. Minni Kurs sündis Tartus käsitööliste perekonnas. 1895 lõpetas ta Alfred Grassi tütarlastekooli ning astus seejärel saksa naisõpetajate seminari, mille lõpetas 1898. aastal õpetaja kutsega. 1899 läks ta Chişinău saksa kirikukooli saksa keele õpetajaks. 1901. aastal läks ta Soome saksa keele koduõpetajaks. Soomes olles tutvus ta sealse naisliikumise ja selle juhtidega. 1902 sõitis Kurs-Olesk Inglismaale ning õppis kaks aastat vabakuulajana Londoni Ülikooli poliitiliste teaduste osakonnas. Inglismaal liitus ta sufražettide liikumisega ning sõbrunes nende juhi Emmeline Pankhurstiga. 1904 naasis Minni Kurs-Olesk Tartusse ning abiellus 1905 advokaat Lui Oleskiga. 1918. aasta aprillist novembrini oli ta Saksa okupatsioonivõimude poolt vangistatud nagu ka tema abikaasa. Pärast vanglast vabanemist valiti nad mõlemad Asutava Kogu liikmeks. Ta oli ka Seadusandliku Delegatsiooni liige. Kurs-Olesk asutas mitmeid seltse. Ta oli 1918 asutatud Tartu Naisühingu vaimne juht ja ideoloog ning 1934 valiti ta selle auliikmeks. Aprillis 1920, kui Asutav Kogu seadis sisse tšekisüsteemi alkoholi lubamiseks, millega lubati üle 20-aastastel meestel osta kuus pool toopi piiritust või 1 toobi 40-kraadist viina, tegi Kurs-Olesk parandusettepaneku viinanormi seadmiseks ka naistele. Seepeale imestunud tema parteikaaslane Leopold Johanson, et "miks küll tahavad naised pahedes olla meestega võrdsed". Eelnõu kolmandal lugemisel 27. aprillil tegi Kurs-Olesk uuesti parandusettepaneku, tema abikaasa arvas sealjuures, et "pool toopi piiritust kuus võib "üks haritud ja kultuuriinimene" ka kosmeetika peale tarvitada." Naiste viinanorm lükati aga napilt tagasi, 33-36. 1930. aastal valiti ta Tartu linnanõunikuks. naiste õigused ERR, Elle-Mari Talivee (Underi ja Tuglase kirjanduskeskus, Tallinna Ülikool) | (5. august 2024). "Eesti esinaisõiguslase elukäik sai olulist täpsustust". ERR. Vaadatud 5. augustil 2024. https://www.nlib.ee/index.php?id=15258 "Küllo Arjakas: alkoholikeeldude kehtestamine 1920ndate Eestis". Arvamus. 23. oktoober 2015. Vaadatud 27. märtsil 2024.
Kedahi osariik

Kedah on Malaisia osariik. Piirneb põhjas Taiga. Osariiki kuulub ka Langkawi saarestik Andamani meres. Kedahi keskus on Alor Setar, kuid sultani palee asub Anak Bukitis. http://kedah.gov.my/
Aktiivsusmonitor

Aktiivsusmonitor on enamasti käevõruna (nutivõruna) kantav nutiseade organismi füüsilist aktiivsust iseloomustavate parameetrite näitamiseks ja registreerimiseks nutitelefonis või arvutis. Monitori võib kasutada näiteks liikumisel (käimisel, jooksmisel) tehtud sammude arvu ja pulsisageduse mõõtmiseks, ent ka keha aktiivsusnäitajate edastamiseks kogu ööpäeva kestel, sealhulgas une ajal. Käevõruna kantav aktiivsusmonitor on üks pulsikellade edasiarendusi, ent erinevalt viimasest ei vaja aktiivsusmonitorid pulsivööd, vaid nad mõõdavad pulssi otse randmelt. Aktiivsusmonitori funktsioonid on ka enamikul nutikelladel, kuid nutivõrud on üldiselt kergemad, odavamad ja nende aku peab kauem vastu, sest nad ei pea töötama nutitelefoni „käepikendusena“ (küll aga võivad telefonisse andmeid edastada ja saabuvast kõnest teavitada). Näiteid keskmisse hinnaklassi kuuluvate aktiivsusmonitoride funktsioonidest: salvestab päeva jooksul tehtud sammud, läbitud vahemaa, põletatud kalorid ja aktiivselt liigutud aja; võimaldab jälgida ja muuta treeningukoormust pulsisageduse järgi; registreerib une aega ja hindab une kvaliteeti (peamiselt magamise ajal tehtud liigutuste järgi); võimaldab sünkroonida monitori juhtmevabalt arvuti ja nutitelefoni(de)ga, et kasutaja saaks hiljem näha oma aktiivsusnäitajaid diagrammidelt aja lõikes, samuti läbitud vahemaad ja tõustud kõrgust (GPS-mooduli olemasolul). Aktiivsusmonitorid ja nutikellad Aktiivsusmonitoridest
Day of Defeat: Source

"Day of Defeat: Source" on Teise maailmasõja läänerindel aset leidev meeskonnapõhine FPS-mäng. Mäng on uusversioon (remake) "Day of Defeatist" mis uuendati remake'is GoldSrci mängumootorilt uuemale Source'i mootorile. Mäng ilmus Microsoft Windowsile 2005. aasta 26. septembril Valve'i veebipoe Steami vahendusel. Füüsiliste koopiate levitamisega tegeles Electronic Arts. Mäng kuulutati ametlikult välja 2005. aasta veebruaris. Areduse käigus otsustati loobuda algsest plaanist, mille järgi pidi Day of Defeat: Source olema lihtsalt uuemat tehnoloogiat kasutav port, ning tehti muudatusi ka mängu mängitavusele ning lisati uusi funktsioone. Mäng toimub 1944. aastal Teise maailmasõja läänerindel ning mängijad saavad valida kuue tegelasklassi ja meeskondadena USA armee või Wehrmachti vahel, võideldes erinevates Teise maailmasõja lahingutest inspireeritud stsenaariumites. Mäng sai kriitikutelt üldiselt positiivseid arvustusi, peamiselt oma atmosfääri, taktikalise mängitavuse, heli ja graafika eest. Mäng kogus ilmumisel siiski ka kriitikat, peamiselt kuna ilmumise ajal oli mängul vähe sisu. Valve on siiski hiljem uuendustega lisanud mängule uusi mänguviise ja kaarte. "Day of Defeat: Source for PC Reviews" (inglise keeles). Metacritic. Vaadatud 9. veebruar 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Now on Mac! - Day of Defeat: Source". Steam (inglise keeles). Valve Corporation. 12. juuli 2010. Vaadatud 9. veebruar 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Larabel, Michael (13. märts 2013). "Valve's Day of Defeat Released For Linux". Phoronix (inglise keeles). Vaadatud 9. veebruar 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Koduleht
Teija Toivari

Teija Tuula Marjatta Toivari (sündinud 14. mail 1974 Valkealas) on Soome päritolu Eesti meditsiinitöötaja, hospiitsi arendaja. Ta on õppinud Lahti rakenduskõrgkoolis diakonissiõeks. 2012. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis õendusteaduses magistritööd „Dementsusega inimeste omashooldajate kogemused hooldajaks olemisest ja professionaalse abi saamisest: parim praktika, probleemid ja ettepanekud tulevikuks“ (juhendajad Kai Saks ja Kristi Toode) ja sai terviseteaduse magistri kraadi., 1999. aastal asus ta tööle EELK Tallinna Diakooniahaigla õena, hiljem töötanud hospiitsi õendusjuhi, haigla kvaliteedijuhi, hospiitsi juhi ja hospiitsosakonna vanemõena. Ta on MTÜ Pallium ja Tallinna Soome-kooli juhatuse liige., Ta on ka Eesti Gerontoloogia ja Geriaatria Assotsiatsiooni liige. 2017 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk "Anne Lill. Terve elu Eestit teeninud inimesed on väärt hoolivat eluõhtut. Linnaleht, 20. oktoober 2016". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. veebruar 2017. Vaadatud 9. veebruaril 2017. "Teija Toivari. Dementsusega inimeste omashooldajate kogemused hooldajaks olemisest ja professionaalse abi saamisest: parim praktika, probleemid ja ettepanekud tulevikuks. Magistritöö. Tartu Ülikooli arstiteaduskonna õendusteaduse osakond. Tartu, 2012" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 11. veebruar 2017. Vaadatud 9. veebruaril 2017. "Tartu Ülikooli magistriõppe lõpetanute tähestikuline nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. detsember 2016. Vaadatud 9. veebruaril 2017. "EELK Tallinna Diakooniahaigla". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. veebruar 2017. Vaadatud 9. veebruaril 2017. "MTÜ Pallium juhatus". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. veebruar 2017. Vaadatud 9. veebruaril 2017. Inforegister. Teija Tuula Marjatta Toivari[alaline kõdulink] Eesti Gerontoloogia ja Geriaatria Assotsiatsioon. Liikmed Presidendilt saab teenetemärgi 113 inimest. Postimees, 9. veebruar 2017 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Huvitaja. Millist hoolt vajab inimene elu viimastel hetkedel? Vikerraadio, 27.09.2016 Anne Lill. Terve elu Eestit teeninud inimesed on väärt hoolivat eluõhtut. Linnaleht, 20. oktoober 2016 «Pealtnägija»: Eesti haiglad püüavad suremise muuta väärikaks sündmuseks. Postimees, 16. aprill 2015 Hetlin Villak. Eestis elav soomlane: sotsiaalne turvalisus jätab soovida. Eesti Päevaleht, 7. detsember 2009 Kristiina Vaarik. Eesti on ainuke EL-i riik, kus hospiitsteenus pole riiklikult rahastatud. 60+, 3. juuni 2016
Soosaare

Soosaare on või oli mitme Eesti asula nimi: Soosaare, paikkond Viljandimaal, varem küla Soosaare, endine küla Jõgevamaal Soosaare, endine küla Pärnumaal Soosaare, endise küla Suusaarõ variantnimi ... Soosaare järv Soosaare mõis Soosaare peakraav Soosaare raba Soosaare vald soosaar
Aava

Aava on eesti perekonnanimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Aava 127 mehel ja 134 naisel. Perekonnanimede levikult oli Aava meeste puhul 583. ja naiste puhul 616. kohal. Nimi on levinuim Järva maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 8,38. Ago Aava, sõjaväelane Lehte Aava, orkestri- ja koorijuht ning pedagoog Moonika Aava, odaviskaja Piret Aava, modell Uno Aava, rallisõitja Urmo Aava, rallisõitja Aav https://www.stat.ee/nimed/pere/Aava
Richard Hamilton

Richard William Hamilton (24. veebruar 1922 – 13. september 2011) oli inglise kunstnik. Tema 1955. aasta näituse "Man, Machine and Motion" (Hattoni galerii, Newcastle upon Tyne) tööd ja 1956. aasta kollaaž Just what is it that makes today's homes so different, so appealing? kuuluvad esimeste popkunsti teoste hulka. Livingstone, M., (1990), Pop Art: A Continuing History, New York: Harry N. Abrams, Inc.
Haus Galerii

Haus Galerii on 1997. aastal asutatud Eesti kunstigalerii. Galerii korraldab kunstinäitusi ja -oksjoneid, müüb kunstiteoseid, hindab kunsti ja teeb ekspertiise. Galerii on keskendunud eesti kunstile ja galeriist leiab eesti kunstiteoseid alates 19. sajandi lõpust kuni tänapäevani. Haus Galerii (vaadatud 09.02.2017) Galerii koduleht
Küte

Küte on eluruumide ja esemete temperatuuri tõstmine kõrgemale ümbritseva keskkonna temperatuurist ja hoidmine sellel tasemel. Külma kliimaga aladel tuleb kütta elamuid, kontoreid, koole, lasteaedu, tootmis-, loomapidamis-, kasvuhooneid jms. Kütmiseks kasutatakse erinevaid küttesüsteeme ja soojusallikaid. Küttesüsteemid võivad olla: keskküte (kaug-, lokaalküte) kohtküte (ahi-, põrand-, kiirgus, elekterküte) Kesk­küttesüsteemis köetakse ühest soojusallikast, katlamajast kas paljusid hooneid, siis on tegemist kaugküttega, või katel kütab ühe hoone ruume siis on räägitakse lokaalküttest. Soojuskandja liigist sõltuvalt võivad keskküttesüsteemid olla aur-, vesi- või õhkküttesüsteemid. Aurkütet kasutatakse peamiselt tööstushoonetes, kui tehnoloogilises protsessis on vaja auru kasutada. Aur on siin üle 100 °C temperauuriga ja küttekeha ning aurutorustik peab olema ohutuse tagamiseks inimeste puutepiirkonnast väljaspool, seda on raske tagada eluruumides. See-eest on aga aurkütte torustik väiksema läbimõõduga ja radiaatorid väiksema pinnaga võrreldes vesiküttega. Elamutes ja ühiskondlikes hoonetes on kasutusel peamiselt vesiküte. Soojuskandja (vee) liikumisviisist lähtuvalt on loomuliku või sundringlusega (tsirkulatsiooniga) küttesüsteeme. . Ruumis saadakse soojusenergia küttetekehalt (radiaator, konvektor, kalorifeer), mille ülesandeks on soojuse ülekandmine soojuskandjalt ruumi õhku. Soojus kandub ruumi kiirguse, konvektsiooni ja soojusjuhtivuse teel. Mida siledam on küttekeha, seda enam annab ta soojust ruumi kiirguse teel, kuid seda väiksem on ta kogupind. Küttekehale esitatakse peale tehniliste nõuete ka esteetilisi, hügieeni- ja majanduslikke nõudeid. Küttekeha pinnatemperatuur ei või olla üle 80…90 °C. Konvektorid annavad üle 75% soojusest konvektsiooni teel ja radiaatorid anna­vad üle 25% kiirguse teel. Üldjuhul võivad küttekehad olla toruküttekehad, ribi­torud ja eluruumides ning ärihoonetes kasutamiseks plaat- või ribiradiaatorid. Keskküttesüsteemis reguleeritakse küttevõimsust hoone kogu süsteemis soojussõlmes vastavalt välisõhu temperatuurile ja iga küttekeha võimsust eraldi termostaatventiiliga ruumi temperatuuri järgi. Soojuskandja temperatuuri reguleerimist nimetatakse kvalitatiivseks reguleerimiseks ja soojuskandja hulga reguleerimist kvantitatiiv­seks reguleerimiseks. Kohtküte on selline ruumide kütmisviis, kus kütteseade asub köetavas ruumis. Kohtkütte soojusallikaks (kütteseadmeks) võib olla: ahi, kamin, soemüür, leso, gaasi- või elektrikalorifeer, elektriradiaator (-konvektor), gaasi või elektri soojaõhupuhur, gaasi või elektri infrapunakiirgur, elektriga köetav põrand. Mõni neist loetletud kütteseadmetest on kasutatav ka keskkütte korral, näiteks kalorifeer, konvektor, radiaator, põrandküte, kui soojuskandjaks on küttevesi. Küte, Eesti entsüklopeedia, 5. kd, Tallinn: Kirjastus, Valgus, 1990, lk 341. Tenisberg, V. Küte ja ventilatsioon. Valgus. Tallinn, 1979, lk 360.
Ella Summatavet

Ella Summatavet (sündinud 18. veebruaril 1939) on eesti köite- ja nahakunstnik, emeriitprofessor. 1957 Tartu Kujutava Kunsti Kool 1963 Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituut, nahkehistöö eriala 1967– Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi nahakunsti eriala õppejõud 1993–1998 nahakunsti osakonna professor, Eesti Kunstiakadeemia 1981–1998 nahakunsti osakonna juhataja, Eesti Kunstiakadeemia 1998– emeriitprofessor, Eesti Kunstiakadeemia 2014 Eesti nahakunstnike autoriköited Enn Jaanisoo erakogust Eesti Rahvusraamatukogu peanäitusesaalis, Tallinn 2015 "100 aastat kunstiharidust Tallinnas" EKA emeriitprofessorite looming Adamson-Ericu Muuseumis, Tallinn Tema abikaasa Mait Summatavet on sisearhitekt ja disainer. Tütar Kärt Summatavet on ehtekunstnik, teine tütar Triin Summatavet on graafik ja kunstiõpetaja. 1978 Eesti NSV Kultuuriministeeriumi preemia vabariiklikul köitenäitusel, Tallinn, Eesti NSV 1987 preemia Balti vabariikide köitekunstinäitusel, Tallinn, Eesti NSV 2000 ergutuspreemia Scripta manent II köitenäitusel, Tallinn, Eesti 2007 erialaajakirja Art et Me’tiers du Livre auhind 9. Rahvusvahelisel köitebiennaalil, Saint-Rémy, Prantsusmaa 1974 tarbekunstikvadriennaal, Erfurt, Saksamaa 1978, 1983, 1987, 1990 – vabariiklikud köitekunstinäitused, Tallinn, Eesti 1982 IBA rahvusvaheline raamatukunsti näitus, Leipzig, Saksamaa 1990 rahvusvaheline näitus "Eepose köide" Tarbekunstimuuseum, Eesti 1990 isikunäitus Tarbekunstimuuseumis (koos Mait Summatavetiga), Eesti 1991 perekonna ühisnäitus (nahakunst, disain Mait Summatavet, graafika Triin Summatavet, Kärt Summatavet) galerii "Vognremissen", Oslo, Norra 1995, 2000, 2005, 2010 rahvusvaheline köitekunstinäitus "Scripta manent", Eesti 1998 rahvusvaheline köite- ja objektinäitus "Raamatumäng", Tallinn, Eesti 2001–2005 H. Chr. Andersenile pühendatud köitekunstinäitus "Muinasjutuimed", Kopenhaagen, Odense – Taani; Riia – Läti; Vilnius – Leedu; Tallinn, Pärnu, Viljandi – Eesti 2002 II rahvusvaheline köitekunstinäitus, Assisi, Macerata, Itaalia 2007, 2009 IX ja X rahvusvaheline köitekunsti biennaal, St Remy-les-Chevreuse, Prantsusmaa 2009 rahvusvaheline köitekunstinäitus "Bound for Success", Oxford, Suurbritannia 2009 köitekunstinäitus "Eesti rahvakultuur", Eesti Rahvusraamatukogu, Tallinn, Eesti 2010 köitenäitus "Eesti köide", Tallinna Keskraamatukogu, Eesti alates 1970 – Eesti Kunstnike Liidu liige alates 1970 – Eesti Nahakunstnike Liidu liige alates 1996 – Eesti Köitekunstnike Ühendus, asutajaliige alates 2014 – Eesti Kunstnike Liidu auliige alates 2014 – Eesti Nahakunstnike Liidu auliige "Eesti Nahakunstnike Liidu liikmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. september 2016. "Eesti Kunstnike Liidu liikmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. november 2016. "Eesti Kunstnike Liidu koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. oktoober 2016. Tutvustus Eesti Nahakunstnike veebilehel Tutvustus Adamson-Ericu muuseumi veebilehel
Õueala

Õueala on jalakäijate ja masinate samaaegselt liiklemiseks ettenähtud ala, kus ehituslike või muude vahenditega on vähendatud sõidukite kiirust ning mille sisse- ja väljasõiduteed on tähistatud õueala liiklusmärkidega. Õueala kiiruse piiramiseks on paigaldatud künnised ehk "lamavad politseinikud" ja on tehtud tõkestavaid kurve. Võivad esineda tee tekstuurilised muutused kiiruse vähendamiseks. Õueala liiklus Euroopas on olnud edukalt kasutuses juba mitu aastakümmet. Alguse sai õueala kasutus Euroopas Hollandist Delftist. Põhja-Ameerikas on õueala liiklusõnnetuste ja kiiruse ületamise probleemide tõttu alles hiljuti kasutusele võetud. Õuealal ja lähemal kui kümme meetrit elamust ei tohi peatatud või pargitud sõidukil mootor töötada kauem kui kaks minutit. Parklast, õuealalt, puhkekohast, teega külgnevalt alalt või nende juurdesõiduteelt teele sõites peab juht andma teed igale teel liiklejale, kui teeandmise kohustus pole liikluskorraldusvahenditega reguleeritud teisiti. Jalakäija tohib liikuda ja laps mängida kogu õueala ulatuses, kuid ei tohi juhti põhjendamatult takistada. Mootorsõiduki kiirus õuealal ei tohi ületada käesoleva seaduse § 15 lõike 1 punktis 6 lubatud sõidukiirust. Juht ei tohi õuealal jalakäijat ohustada ega takistada, vajaduse korral tuleb sõiduk seisma jätta. Mootorsõiduk võib õuealale sõita vaid peatumiseks või parkimiseks. Õuealal tohib parkida ainult A- ja B-kategooria ning D1-alamkategooria mootorsõidukit. Seda tohib teha ainult tähistatud parklas, selle puudumisel aga teel kohas, kus parkimine ei takista jalakäijat ega muuda võimatuks teiste sõidukite liiklust. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. veebruar 2017. Vaadatud 9. veebruaril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.riigiteataja.ee/akt/13335732
Ehituskiiver

Ehituskiiver on enamjaolt plastist valmistatud peakaitse, mida töötajad kannavad tööstus- või ehitusplatsidel. Ehituskiivri eesmärk on kaitsta pead võimalike ohtude eest, näiteks kukkuvate esemete, löökide, surve, juukseid pidi masina vahele jäämise, soojuskiirguse ja pritsmete ning elektrilöökide eest. Riskikeskkondades (näiteks ehitusobjektil) on peakaitse kandmine kohustuslik ja eluliselt tähtis. Ameerika Ühendriikide riiklik standardiinstituut (ANSI) on aastal 1986 klassifitseerinud ehituskiivrid kolme klassi: klass E (elektriseadmed), mis annab elektrilise kaitse kuni pingeni 20 000 volti; klass G (üldine), mis annab dielektrilise kaitse kuni pingeni 2200 volti. klass C (juhtiv), mis ei anna elektrilist kaitset. Kiivreid on eri värvi ning enamasti saab värvi järgi eristada ehitusplatsil olevate töötajate rolle: valge kiivri kandjad on kas juhid, arhitektid, insenerid, juhatajad või järelevalveasutuste töötajad; pruunid ehituskiivrid on enamasti töötajatel, kes töötavad kõrgete temperatuuridega; rohelist kiivrit kannavad tööohutusinspektorid ja uued töötajad; kollast kiivrit kannavad üldtöötajad; sinist kiivrit kannavad puusepad ja tehnilised nõustajad; oranži kiivrit kannavad teetöölised, uued töötajad ja külastajad. Kuna ehituskiivri eesmärk on kaitsta kandja pead löökide eest, peavad kiivrid olema valmistatud vastupidavast materjalist. Algselt valmistati neid metallist, siis klaaskiust ning tänapäeval juba plastist. Kiiver TAMREXi peakaitsevahend – ehituskiiver
Konservaator

Konservaator (ka restauraator) on professionaal, kes kaitseb ja hoiab korras mäluasutuste teaduslikke kogusid või teisi kultuuripärandi objekte. "EKSS".
Vaimne kultuuripärand

Vaimne kultuuripärand (ka vaimne pärand, immateriaalne pärand, mittemateriaalne pärand või elav pärand) on kultuuri elava kontekstiga seotud kultuuripärand. Vaimse kultuuripärandi alla kuuluvad kogukonna või rühma teadmised, oskused, kombed ja tavad, mida antakse põlvest põlve edasi ja mis on kogukonnale või rühmale omased ja olulised ka olevikus. Vaimsele kultuuripärandile vastandub aineline kultuuripärand. Kogu maailma vaimse kultuuripärandi selgitamiseks koostatakse vaimse kultuuripärandi nimistut. Vaimse kultuuripärandi kaitsmiseks on koostatud UNESCO vaimse kultuuripärandi kaitse konventsioon. Eestis tegutseb kultuuriministeeriumi juures 2009. aastast vaimse kultuuripärandi nõukogu. Eestis koostatakse Eesti vaimse kultuuripärandi nimistut. "Sült on kahtlemata vaimne kultuuripärand – tuttav kõigile ja põlvkondadeüleselt hinnatud. ... Keskusele saatis vastused 210 tubli eesti süldisõpra. Valminud sissekandes peegeldub süldi roll eesti inimese toidulaual nii hetkel, minevikus kui ka tulevikus. Asjaolu, et nii rohkelt inimesi süldi teema kõnetab näitab, et seda toitu peetakse omaseks ja heaks, vaimseks kultuuripärandiks," on süldi Eesti vaimse kultuuripärandi nimistusse kandmise puhul öelnud Rahvakultuuri Keskuse vaimse kultuuripärandi peaspetsialist Epp Tamm. Pärimuskultuur http://www.muinas.ee/files/sailituskorraldusesonastik.pdf (vaadatud 09.02.2017) https://web.archive.org/web/20170206045320/http://www.rahvakultuur.ee/Vaimne_kultuuriparand_106 (vaadatud 09.02.2017) "Sült kirjutati Eesti vaimse kultuuripärandi nimistusse" kultuur.err.ee, 1. juuni 2018 Vaimsest kultuuripärandist Rahvakultuuri Keskuse kodulehel Eesti vaimse kultuuripärandi nimistu "UNESCO-uurijad: pärandinimistu üllas eesmärk süvendab ebavõrdsust" ERR Novaator, 3. oktoober 2024