laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kõrgalpinism

Kõrgalpinism (inglise keeles high altitude climbing) on mägironimine üle 6000 meetri kõrguste mägede tippu. Alpinistide tõusmist üle 6000 m kõrguse mäe tippu eesmärgiga tippu jõuda nimetatakse kõrgtõusuks. Kõrgalpinism on kõige vähema-arvulisem harrastajaskonnaga mägironimise vorme. Suurel kõrgusel õhurõhu ja hapniku osarõhu langusest tingituna tekib inimese organismis hapniku puudujääk (hapnikuvaegus). Kõrgusvahemikku 6000–7000 m nimetatakse adaptatsioonitsooniks, kus inimorganism kohaneb vaid ajutiselt: kahe-kolme nädalaga kurnatakse kohanemismehhanismid välja. Kõrgusvahemikku 7000–8000 m nimetatakse osalise adaptatsiooni tsooniks, kus inimesel on võimalik viibida kuni nädal, kusjuures hapnikku ei jätku isegi elutähtsate organite küllaldaseks varustamiseks. 8000 m kõrgusel algab surmatsoon, kus ilma täiendava hapnikuta on võimalik viibida vaid 2–3 päeva. Hapnikuvaeguse kompenseerimiseks hingab alpinist sisse sageli lisahapnikku, mida ta saab hapnikumaski kaudu kaasaskantavast hapnikuballoonist. Vähesed suudavad tõusta lisahapnikku kasutamata isegi Džomolungma (8848 m) tippu (esimestena Reinhold Messner ja Peter Habeler 1978. aastal). Andide kõrgmägede uurimine ja tipuronimised algasid 1879–1880, kui briti mägironija Edward Whymper ronis Chimborazole (6268 m) ja uuris Ecuadori mägesid. Lõuna-Ameerika kõrgeima mäe Aconcagua (6960 m) tippu üritas 1883. aastal jõuda saksa geoloog ja mägironija Paul Güßfeldt, kuid edutult. Tipputõus õnnestus alles 1897. aastal šveitslasel Matthias Zurbriggenil mitu kuud kestnud Edward FitzGeraldi juhitud ekspeditsiooni käigus. Himaalaja ja Karakorami kõrgmägesid uurisid esimestena britid sõjalis-strateegilistel kaalutlustel. 1892. aastal uuris Karakorami mägesid inglane Martin Conway ja jõudis 7000 meetri kõrgusele. 1895. aastal üritasid Himaalajas inglise mägironijad Albert F. Mummery ja John Norman Collie ronida kaheksatuhandelise Nanga Parbati (8125 m) tippu. Tipputõus nurjus kui Mummery ja kaks gurkhat hukkusid lumelaviinis. 1899. aastal uuris briti mägironija Douglas Freshfield esimesena Kangchenjunga (8586 m) läänenõlva; selle mäe tippu üritas esimesena jõuda 1905. aastal inglise okultist ja mägironija Aleister Crowley, kuid tipputõus nurjus.  Pikemalt artiklites Eesti kõrgalpinism ja Eesti alpinistlike tõusude ülevaade Eesti kõrgalpinismi alguseks võib lugeda 1960. aastat, kui rühm eesti alpiniste võttis ette Peeter Varepi juhtimisel mägiekspeditsiooni Pamiiri mäestikus kuuetuhandelise mäe tippu (vallutati Estonia tipp). Baltikumi aasta parim kõrgtõus Mägironimine. firn.ee Eesti Matkaliit. Väike matkaterminoloogia sõnastik. funholiday.org How Messner and Habeler climbed Mount Everest together. 15.08.2015. ft.com Nanga Parbat: 9th Highest Mountain in the World. climbing.about.com
Vadja alamlade

Vadja alamlade on lokaalne kronostratigraafiline üksus, Narva lademe kõige alumisem alamlade. Litostratigraafiliselt vastab sellele Vadja kihistu. Selle stratotüübiks on lõik Narva karjäärist 10 kilomeetrit Sirgalast kagus. Selle vanem stratotüüp oli ühine Narva lademega – Narva jõe vasak kallas Gorodenka jõe suudme piirkonnas. Alamlademe kivimid paljanduvad Kirde-Eesti põlevkivikarjäärides ning Narva jõe ja selle lisajõgede kallastel. Väljaspool Eestit on alamlade eristatav Valgevene idaosani. Alamlademe moodustab põhiliselt dolomiitne mergel, tumehall kuni must savi ja kollakashall dolomiit, mis sisaldab püriidi, kaltsedoni või sfaleriidi druuse. Fossiilidest on sellest leitud taimede eoseid, mis on Narva lademe alamlademete seas ainulaadne. Lademest moodustava dolomiidialumised kihid on muutunud bretšaks. Valiukevičius & Karatajūtė-Talimaa Комплекс чешуй акантодов из основания среднего девона Прибалтики и Белоруссии kogumikus Биофации и фауна силурийского и девонских бассейнов Прибалтики. Zinatne 1986 Narva Stage by A. Kleesment & E. Mark-Kurik. Geology and Mineral Resources of Estonia. Raukas, A., Teedumäe, A. (eds). 1997. Estonian Academy Publishers, Tallinn. 436 pp. ISBN 9985-50-185-3.
Leivu alamlade

Leivu alamlade on lokaalne kronostratigraafiline üksus, Narva lademe keskmine alamlade. Litostratigraafiliselt vastab sellele Leivu kihistu. Selle stratotüübiks on Luutsniku 451. puurauk. Alamlademe kivimid avanduvad vähesel määral Poruni ja Narva jõe ümbruskonnas, paljandid sel alamlademel puuduvad. Kirde-Eestis on selle paksus kuni viis meetrit, Kagu-Eestis aga kohati üle 60 meetri. Väljaspool Eestit on alamlade eristatav Valgevene idaosani. Alamlademe moodustab põhiliselt dolomiitne mergel, mis moodustab bretšat. Ülemisest osast võib leida ka kiltkivi ja liivakivi kihte, alamlademe ülemiseks piiriks on aga tihe punaka tooniga dolomiit. Alamlademe alumises osas sisaldub märkimisväärses koguses titaniiti ja korundi. Fossiilidest on sellest leitud suures koguses brahhiopoodide jäänuseid, erinevalt teistest Narva lademe kivimitest puuduvad selles aga peaaegu täielikult kalade jäänused. Valiukevičius & Karatajūtė-Talimaa Комплекс чешуй акантодов из основания среднего девона Прибалтики и Белоруссии kogumikus Биофации и фауна силурийского и девонских бассейнов Прибалтики. Zinatne 1986 Narva Stage by A. Kleesment & E. Mark-Kurik. Geology and Mineral Resources of Estonia. Raukas, A., Teedumäe, A. (eds). 1997. Estonian Academy Publishers, Tallinn. 436 pp. ISBN 9985-50-185-3.
Kernavė alamlade

Kernavė alamlade on lokaalne kronostratigraafiline üksus, Narva lademe kõige ülemisem alamlade. Litostratigraafiliselt vastab sellele Kernavė kihistu. Selle stratotüübiks on Ledai puurauk, nime on alamlademele andnud aga Kernavė alev Leedus. Alamlade Eestis ei avandu. Kagu-Eestis on selle paksus 17–28 meetrit, Viljandimaa lõunaosas aga kuni 70 meetrit. Väljaspool Eestit on alamlade eristatav Valgevene idaosani. Alamlademe moodustab põhiliselt pruunikaspunane liivakivi, millel on kiltkivi, savi ja mergli vahekihte, alamlademe ülemiseks piiriks on aga tihe punaka tooniga dolomiit. Fossiilidest on sellest leitud suures koguses kalade jäänuseid (tegemist on Narva lademe fossiilide poolest kõige rikkalikuma alamlademega). Sellest on leitud ka halvasti säilinud ja raskesti määratletavaid taimejäänuseid. Valiukevičius & Karatajūtė-Talimaa Комплекс чешуй акантодов из основания среднего девона Прибалтики и Белоруссии kogumikus Биофации и фауна силурийского и девонских бассейнов Прибалтики. Zinatne 1986 Narva Stage by A. Kleesment & E. Mark-Kurik. Geology and Mineral Resources of Estonia. Raukas, A., Teedumäe, A. (eds). 1997. Estonian Academy Publishers, Tallinn. 436 pp. ISBN 9985-50-185-3.
Georg Friedrich von Creuz

Georg Friedrich von Creuz (Creutz, Georg Friedrich von Kreutzen), 31. oktoober/10. november 1619 – 3/13. mai 1670), Mõntu (Mento) mõisnik, Jämaja kihelkonnas. Rootsi sõjaväelane, rittmeister. 11/21. augustil 1661 doneeris Carl XI talle (Georg Friedrich von Kreutzen) Mõntu mõisa koos Kaavi (Kavi) külaga. Tema lesk abiellus kolonelleitnant Claus Kräftingiga, kellele 7/17. augustil 1673 konfirmeeriti ka Mõntu. Epitaaf Jämaja kirikus. [1]
Leho Muldre

Leho Muldre (sündinud 23. märtsil 1940 Tallinnas) on eesti orkestrijuht, metsasarvemängija ja muusikapedagoog. 1958. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakooli, 1963. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi metsasarveklassi. Orkestridirigeerimise alal täiendas end Neeme Järvi ja Gunars Ordelovskise juures. Aastatel 1962–2002 oli ta Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli dirigeerimisõpetaja, aastatel 1989–2000 sama kooli direktor. Aastatel 1980–1989 oli ta puhkpilliorkestri Tallinn peadirigent, aastatel 1962–2002 Tallinna Georg Otsa nimelise Muusikakooli puhkpilliorkestri ja 1967–1992 puhkpilliorkestri Kalev dirigent. Ta on juhtinud ka Vabariiklikku Orkestrijuhtide Puhkpilliorkestrit. Aastatel 1977–1990 oli ta Eesti Kooriühingu puhkpillimuusika sektsiooni juhatuse esimees. Aastatel 1980–2004 oli ta üldlaulupidude puhkpilliorkestrite üldjuht. 1975 Eesti NSV teeneline kunstitegelane 2009 Wirkhausi-nimeline puhkpillimuusika stipendium "Laulupeomuuseum. Leho Muldre". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. märts 2016. Vaadatud 28. jaanuaril 2017. Leho Muldrele anti üle Wirkhausi elutööpreemia. ERR uudised, 5.07.2009
Piret (parvlaev)

Piret on reederile TS Laevad kuuluv parvlaev, mis on tellitud Virtsu–Kuivastu liini jaoks. Piret ehitati 2017. aastal Gdanskis Remontowa laevatehases. Laeva ristiema on Mareli Ots ja kodusadam Kuivastu sadam. Piret alustas liiniliiklust 14. aprillil 2017.
Tiiu (parvlaev)

Tiiu on reederile TS Laevad kuuluv parvlaev, mis telliti Rohuküla–Heltermaa liini teenindamiseks. Tiiu ehitati Türgis Sefine laevatehases 2017. aastal. Laeva ristiema on Helen Kõmmus ja kodusadam Heltermaa. Tiiu alustas liiniliiklust 9. aprillil 2017. TS Laevad. Türgi laevatehases lasti vette parvlaev „Tiiu“[alaline kõdulink]
Karen Pryor

Karen Pryor (sündinud 14. mail 1932 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide kirjanik, käitumispsühholoog, mereloomade bioloog ja loomatreener (peamiselt delfiinid, koerad ja hobused). Karen Pryor lõpetas Cornelli ülikooli. Taylor A. Pryor ("Tap" Pryor), K. Pryori esimene abikaasa, asutas mereloomade keskuse Hawaii's Sea Life Park and Oceanic Institute ning 1963. aastal alustas Karen Pryor seal treenerina. Karen Pryor pooldas B. F. Skinneri ja Konrad Lorenzi vaateid ning jõudis delfiinidega töötades positiivse kinnistamise ja klikkertreeningu põhimõteteni. Ta on kirjutanud loomade käitumisest ja treenimisest, alates 1987. aastast pidanud koerte treenimise seminare ja loenguid ülikoolides ning olnud USA valitsuse mereimetajate spetsialist ja konsultant . Lisaks on ta loomatreenerite koolitamise keskuse Karen Pryor Academy for Animal Training & Behavior (KPA) rajaja. Karen Pryor kirjutas ülikooliaastatel näidendeid, luulet ja artikleid ajakirjadele, hiljem teadusartikleid ja väga populaarseid raamatuid loomade psühholoogiast, käitumisest ja treenimisest. "Don't Shoot the Dog", 1984, tõlgitud ligi 20 keelde, eesti keeles "Ära koera maha lase" (Tänapäev, 2008, ISBN 9789985626160). Raamat käsitleb positiivset kinnistamist laiemalt, mitte ainult koerte või loomade treenimist. „Minu raamat räägib sellest, kuidas ükskõik keda – inimest või looma, noort või vana, ennast või teisi – treenida tegema asju, mida saab teha ja mida on vaja teha. Kuidas võõrutada kass köögilaual käimisest või su oma vanaema sinu kallal näägutamisest. Kuidas mõjutada oma lemmikloomade, põngerjate, ülemuse ja sõprade käitumist. Kuidas parandada tennisemängu oskust, golfilööke, matemaatikast arusaamist, mälu. Kõike seda kinnistava treeningu põhimõtete abil. “ – Karen Pryor, Ära koera maha lase. Eessõna. "Clicker Training for Dogs", 1999, eesti keeles "Klikkerkoolitus koertele" (ISBN 9985007042, ISBN 9789985007044) Karen Pryor. Sea Life Park and the Oceanic Institute.Wiley Online Library (vaadatud 28.01.2017) Peter Young. Tap. Balanced Trainers. Karen Pryor. (vaadatud 28.01.2017) Karen Pryor Academy for Animal Training & Behavior (vaadatud 28.01.2017) NYPets.com: Meet the Experts.(vaadatud 28.01.2017) The Authors Guild. Profile: Karen Wylie Pryor (vaadatud 28.01.2017) Clickertraining Clicker Training Basics - Getting Started With Clicker Training (video klikkertreeningu põhialustest)
Jumdžaagijn Tsedenbal

Jumdžaagijn Tsedenbal (mongoli Юмжаагийн Цэдэнбал; 17. september 1916 Uvsi aimakk – 20. aprill 1991 Moskva) oli Mongoolia kommunistlik partei- ja riigitegelane. Ta oli aastatel 1939–1940 rahandusminister. 8. aprillist 1940 kuni 4. aprillini 1954 oli Jumdžaagijn Tsedenbal Mongoolia Rahvarevolutsioonilise Partei Keskkomitee peasekretär, 22. novembrist 1958 kuni 30. maini 1981 Keskkomitee esimene sekretär. 30. maist 1981 kuni 24. augustini 1984 Keskkomitee peasekretär. 28. maist 1952 kuni 11. juunini 1974 oli Tsedenbal Mongoolia Rahvavabariigi Ministrite Nõukogu esimees, 11. juunist 1974 kuni 24. augustini 1984 Suure Rahvahuraali Presiidiumi esimees. Pärast võimult kõrvaldamist 1984. aasta augustis (ametlikult tervislikel põhjustel) asus Jumdžaagijn Tsedenbal koos oma venelannast abikaasa Anastassija Tsedenbal-Filatova ning poegade Vladislavi ja Dzorigiga elama Moskvasse. Uued võimulolijad ei lubanud tal enam Mongooliat külastada. Tema matustel Ulaanbaataris 1991. aastal olid ainult sugulased ja lähimad sõbrad. Countries Me-My. Mongolia rulers.org Легендарные люди Монголии. Цеденбал Юмжагийн (1916-1991) legendtour.ru
Toomas Liivak (vehkleja)

Toomas Liivak (30. juuli 1941 Tallinn – 25. jaanuar 2017) oli eesti vehkleja ja vehklemistreener. Vehklemisega hakkas tegelema 1958. aastal treener Helga Kala juhendamisel. Aastail 1961–1962 oli tema treener Klavdi Jadlovski. Liivak võitis individuaalselt hõbemedali 1960. aasta ja 1962. aasta Eesti meistrivõistlustel. Individuaalse pronksi võitis ta 1961. aasta Eesti meistrivõistlustel. Meeskondlikult tuli ta Eesti meistriks 1959 ja 1966. Aastail 1960–1964 kuulus Eesti epeekoondisse. Tema käe all on teiste seas treeninud Meelis Loit, Viktor Zuikov, Merle Esken, Anatoli Jasnov ja Viktor Kirpu. Treenerina osales 2000. aasta Sydney olümpiamängudel. Biograafia ESBL-is (vaadatud 29.01.2017) Biograafia ESBL-is
Get Heavy

"Get Heavy" on ansambli Lordi stuudioalbum. Album andis 1. novembril 2002 välja BMG Finland Oy. The End Recrodsi kaudu ilmus Ameerika Ühendriikides levitatud albumil boonuslugu "Don't Let My Mother Know". Albumi salvestamine ei möödunud probleemideta, sest Lordi ja T.T. Oksala vahel esines pidevalt lahkarvamusi, muuhulgas ei peetud kinni kokkulepitud ajakavadest. Bändi liikmed olid täpselt kokkulepitud ajal stuudios ega soovinud salvestusele hilineda, seevastu produtsent hilines pidevalt. Album salvestati Helsingi Finnvoxi stuudios. 2003. aastal müüdi albumit 30 000 eksemplari ning see saavutas plaatinaalbumi staatuse. Aastaks 2013 oli albumit müüdud üle 68 000 eksemplari, millega on see pälvinud topeltplaatinaalbumi staatuse. Mr. Lordi – vokaal Kita – trummid Amen – kitarr Magnum – bass Enary – klahvpillid "Scartic circle gathering" (1:02) "Get heavy" (3:00) "Devil is a loser" (3:29) "Rock the hell outta you" (3:07) "Would you love a monsterman?" (3:04) "Icon of dominance" (4:35) "Not the nicest guy" (3:12) "Hellbender turbulence" (2:46) "Biomechanic man" (3:22) "Last kiss goodbye" (3:08) "Dynamite tonite" (3:14) "Monster monster" (3:23) "13" (1:08) Boonuslugu: "Don't Let My Mother Know"
Eugene Galanter

Eugene Galanter (27. oktoober 1924 Philadelphia – 9. november 2016 New York) oli ameerika psühholoog. Ta õppis Swarthmore College'is ja Pennsylvania Ülikoolis. Ta tegeles matemaatilise psühholoogiaga ja kirjutas ka mitu raamatut programmeerimisest. Miller, George; Galanter, Eugene; Pribram, Karl 1960. Plans and the Structure of Behavior. New York: Holt, Rinehart and Winston.
Park Bo-gum

Park Bo-gum (korea keeles 박보검; sündinud 1993 Seoulis) on Lõuna-Korea näitleja. http://koreatimes.co.kr/www/news/culture/2016/10/135_217003.html http://www.koreatimes.co.kr/www/news/culture/2016/12/386_219957.html "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. jaanuar 2017. Vaadatud 29. jaanuaril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://kpopherald.koreaherald.com/view.php?ud=201610261822403810188_2 http://kpopherald.koreaherald.com/view.php?ud=201610261828233918856_2 Twitter Sina Weibo Park Bo-gum (Blossom Entertainment) Ametlik Korea Fansite Ametlik Jaapani Fansite IMDB Park Bo-gum
Team Fortress Classic

"Team Fortress Classic" on 1999. aastal ilmunud, Valve Corporationi loodud ja avaldatud, tiimipõhine mitmikmängul põhinev esimese isiku vaates tulistamismäng. Mäng põhineb 1996. aasta "Quake'i" modifikatsioonil "Team Fortress" ning see porditi Valve'i poolt GoldSrc mängumootorile Half-Life'i tarkvaraarenduskomplekti propageerimiseks. 2013. aasta 12. augustil ilmus mäng ka MacOS-ile ja Linuxile. Videomänguarvustuste agregaator GameRankings andis Team Fortress Classicule 85,43% reitingu. "Team Fortress Classic" on kantud 2010. aastal ilmunud raamatu "1001 Video Games You Must Play Before You Die" loendisse. "Team Fortress Classic for PC" (inglise keeles). GameRankings. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. november 2013. Vaadatud 29. jaanuar 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) ALFRED (12. august 2013). "Team Fortress Classic update released". Steam (inglise keeles). Valve Corporation. Vaadatud 29. jaanuar 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Mott (2010), lk 414 Mott, Tony (2010). 1001 Video Games You Must Play Before You Die. London: Quintessence Editions Ltd. ISBN 978-1-74173-076-0.
Klikker (loomade treenimise vahend)

Klikker (ehk plõksuti) on väike mehaaniline treeninguvahend loomade käitumise kujundamiseks. Klikkeri metallribale vajutamisel kostab metalne klõks, mis on looma jaoks muudest häältest ja helidest hästi eristatav ja seda saab seostada positiivse kinnitajaga. Klikkerite kasutamisele treeningul ehk klikkerkoolituse alusepanijaks peetakse Karen Pryorit ja tema raamatut "Klikkerkoolitus koertele". Klikkertreening järgib Burrhus Frederic Skinneri kirjeldatud operantse tingimise põhimõtteid. Põhjalikumalt käsitletakse positiivseid ja negatiivseid kinnitajaid (kasutatakse ka terminit "sarrustus") Karen Pryori raamatus "Ära koera maha lase!" . „Kinnitaja ei ole absoluutse, vaid suhtelise väärtusega. Vihm on partidele positiivne kinnitaja, kassidele negatiivne kinnitaja ning lehmad jätab täiesti ükskõikseks, vähemasti sooja ilmaga. Toit ei ole positiivne kinnitaja, kui sul parajasti kõht täis on. Naeratus ja kiitus võivad kinnitajana kasutud olla, kui subjekt sind parajasti välja vihastada püüab. Kinnitaja on kinnitaja ainult siis, kui valitud on midagi niisugust, mida subjekt tahab. “ – Karen Pryor raamatus "Ära koera maha lase!" ("Kinnistamine: parem kui preemia" "Plõksuti" (koeratreenimisvahend). Väljavõte ÕS 2006-st ja Keelenõuvakast (2004) EKI e-keelenõu veebilehel. (Vaadatud 09.09.2019.) Mis on klikker ja kuidas selle abil koer hästi käituma panna? Lemmikloom.ee, 8. juuli 2016 (vaadatud 29.01.2017) Karen Pryor. Klikkerkoolitus koertele. Koer.ee (vaadatud 29.01.2017) "Ära koera maha lase". Tänapäev, 2008, ISBN 9789985626160 Kristina Mägi koertekoolitus
1000 meetri jooks

1000 meetri jooks on kergejõustiku keskmaajooksu ala. Seda distantsi joostakse suurtel ametlikel spordivõistlustel harva. Pigem võib see olla kavas kommertslikel spordivõistlustel. Seda ala pole kunagi olnud olümpiamängude, maailmameistrivõistluste ega Euroopa meistrivõistluste kavas. 1000 m jooksu maailmarekordi omanik on keenialane Noah Ngeny (2.11,96), kes püstitas selle 5. septembril 1999 Rietis. Naiste maailmarekord kuulub venelanna Svetlana Masterkovale (2.28,98), kes jooksis selle 23. augustil 1996 Brüsselis. 800 meetri jooks 1500 meetri jooks
60 meetri tõkkejooks

60 meetri tõkkejooks on kergejõustiku ala (üks tõkkejookse). 60 meetri tõkkejooks on sisekergejõustiku ala, mis on kavas nii meestel kui ka naistel. 60-meetrisel rajal on viis tõket. 60 meetri tõkkejooksu maailmarekordi omanik on Grant Holloway (7,27), kes püstitas selle 16.veebruaril 2024 Albuquerques. Naiste maailmarekord kuulub Devynne Charltonile (7,65), kes jooksis selle 3.märtsil 2024 Glasgowis. 80 meetri tõkkejooks 110 meetri tõkkejooks
80 meetri tõkkejooks

80 meetri tõkkejooks on endisaegne kergejõustiku ala (üks tõkkejookse). 80 meetri tõkkejooksu on jooksnud vaid naised. 80-meetrisel rajal on kaheksa tõket ja tõkke kõrgus on 76,2 cm. 80 meetri tõkkejooksu joosti esimest korda ametlikult 1926. aastal. Aastast 1949 oli see tõkkejooks naiste viievõistluse kavas. Aastatel 1932–1968 oli see tõkkejooks suveolümpiamängude kavas. 1972. aastal asendati see 100 m tõkkejooksuga. 60 meetri tõkkejooks 100 meetri tõkkejooks 110 meetri tõkkejooks
Potsdami päev

Potsdami päev (saksa keeles Tag von Potsdam) oli Potsdami Garnisonikirikus 21. märtsil 1933 toimunud pidulik tseremoonia, milles osalesid 5. märtsil 1933 valitud uue Riigipäeva liikmed. Sotsiaaldemokraadid keeldusid osalemast, kommunistidel oli osalemine keelatud. Uue Riigipäeva koosseisu esimene päris istungjärk toimus sama päeva pärastlõunal Berliinis Krolli ooperimajas. Potsdami päev pidi sümboliseerima konservatiivsete jõudude ja natsionaalsotsialistide liitu ja teineteisemõistmist. Joseph Goebbelsi juhtimisel tehti Potsdami päevast oluline propagandasündmus, mille kandsid üle kõik Saksa raadiojaamad. Der "Tag von Potsdam" Lebendiges Museum Online Tag von Potsdam Als Hitler und Hindenburg zusammenfanden, Der Tagesspiegel, 21.03.2013 Isabel Fannrich-Lautenschläger. Deutungen des Tages von Potsdam : symbolischer Handschlag von Hitler und Hindenburg vor 80 Jahren Deutschlandfunk Sven Felix Kellerhoff, GARNISONKIRCHE 21. MÄRZ 1933,Hitlerbesuch war für Potsdams Garnisonkirche Gift, 09.05.2014
Émile Allais

Émile Allais (25. veebruar 1912 Megève – 17. oktoober 2012 Sallanches) oli Prantsusmaa mäesuusataja. Allais oli neljakordne maailmameister. Ta tuli maailmameistriks kiirlaskumises, slaalomis ja Alpi kahevõistluses 1937. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlustel ja 1938. aasta maailmameistrivõistlustel Alpi kahevõistluses. 1936. aasta Garmisch-Partenkircheni olümpiamängudelt võitis ta Alpi kahevõistluses pronksmedali.
Osman I

Osman I Gazi (osmanitürgi keeles عثمان غازى Osmān Gazi, tuntud ka kui Osman Bei ja Osman Alp; 1258 – 1. august 1326) oli Osmanite riigi esimene bei aastatel 1299–1326, Osmanite dünastia ja Osmanite riigi rajaja. Osman oli Ikonioni sultanaadi piirimaakonna valitseja, türkmeeni hõimupealiku Ertuğruli poeg. Ta sai isa surma järel 1281 selle maakonna (beilik'i) valitsejaks ning Ikonioni sultanaadi lagunedes Osmanite beiks. Osmani esivanemad pärinevad oguusi turkidest, kes olid pärit Kayi suguharust. 27. juulil 1302 võitis Osman I juhitud armee Konstantinoopoli lähedal toimunud Bapheuse lahingus ülekaalukalt Bütsantsi sõjaväge. Selle lahinguga langes enamik Bitüüniast – Anatoolia poolsaare Bosporuse väinade poolsest loodeservast – lõplikult Osmanite kätte. Konstantinoopol koos lähiümbrusega jäi siis veel kristliku riigina püsima. Türgi riigipeade loend
Franz Zingerle

Franz Zingerle (11. detsember 1908 Axams – 12. juuni 1988 Axams) oli Austria mäesuusataja. Zingerle tuli maailmameistriks kiirlaskumises 1935. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlustel.
Anton Seelos

Anton Seelos (4. märts 1911 – 1. juuni 2006) oli Austria mäesuusataja, neljakordne maailmameister.
Suur aruhein

Suur aruhein (Festuca gigantea) on rohttaimeliik kõrreliste sugukonna aruheina perekonnast. Suure aruheina pööris on kuni 30 cm pikk, tipust longus, hõre, laiuv, hallikasroheline. Pähikud 10–15 mm pikad, 3–5 õiega. Libled 4–5 mm pikad, teravatipulised ja kileja servaga. Välissõklad pikaohtelised, ohe 2–3 korda sõklast pikem. Keeleke tömp, kuni 1 mm pikk, kõrvakesed suured, sirpjalt kõrt ümbritsevad. Lehelaba kuni 15 mm lai, sügavroheline ja alt läikiv. Suur aruhein kasvab kuni 150 cm kõrguseks. Taimed õitsevad juunist augustini. Suur aruhein kasvab leht-ja segametsades, vanades parkides, võsastikes ja veekogude kallastel. Tavaline üle Eesti. Suur aruhein, joonis Suure aruheina õisik Kõrvakesed lehe laba alusel Leht, M. (toim.). 2010. Eesti taimede määraja. EMÜ, Eesti Loodusfoto, Tartu Suur aruhein andmebaasis eElurikkus Liigikirjeldus e-taimemäärajas
Kõrvakesed

Kõrvakesed on taime vart ümbritsevad väikesed hõlmakesed lehelaba alusel (lehetupe üleminekul lehelabaks). keeleke
Sõkal

Sõkal on kõrreliste õie soomusjas leheke, mis ümbritseb tolmukat või emakat. Sõklad jaotuvad välisõklaks ja sisesõklaks.
Fernando Ocáriz Braña

Fernando Ocáriz Braña (sündinud 27. oktoobril 1944) on Hispaania päritolu Rooma Katoliku Kiriku vaimulik. Ta on 23. jaanuarist 2017 Püha Risti Preestrite Ühingu ja Opus Dei prelaat. Fernando Ocáriz Braña sündis Prantsusmaal Pariisis Hispaania kodusõja põgenike peres viimase lapsena. Ta õppis Barcelona ülikoolis füüsikat, omandas 1969 Paavstlikus Lateraani Ülikoolis litsentsiaadikraadi teoloogias ja 1977 Navarra ülikoolis doktorikraadi teoloogias. Ta ordineeriti 1977 preestriks. Ocáriz Braña on alates 1986 Usudoktriini kongregatsiooni nõunik, 2003. aastast Vaimulikkonna Kongregatsiooni ja 2011. aastast Uue Evangelisatsiooni Paavstliku Nõukogu liige. Ta on ka Paavstliku Teoloogia Akadeemia liige ja tegutsenud Rooma Paavstlikus Püha Risti Ülikoolis fundamentaalteoloogia professorina. Ocáriz Braña oli 1994. aastast Opus Dei generaalvikaar ja 2014. aastast abivikaar. Tema hobiks on tennis. Elulugu. Opus Dei eestikeelne veebileht