laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Eino Leino

See artikkel räägib luuletajast. Maadleja kohta vaata artiklit Eino Leino (maadleja). Eino Leino (sünninimega Armas Einar Leopold Lönnbohm; 6. juuli 1878 Paltamo vald – 10. jaanuar 1926 Tuusula vald) oli soome kirjanik, tõlkija, ajakirjanik ja kriitik. Ta tõlkis soome keelde nii proosat kui ka luulet, muu hulgas Dante "Jumaliku komöödia". Tema sünniaastapäeval, 6. juulil tähistatakse Soomes Eino Leino päeva. Selle tähtpäeva auks heisatakse ka Soome riigilipp. Ta õppis aastast 1895 Helsingi ülikoolis, kuulus vabameelsesse ringkonda Nuori Suomi; tegutses kirjandus- ja teatriarvustajana ning ajakirjanikuna; reisis välismaal, käis 1921. aastal Eestis. Leino on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule. Aastal 1921 Leino kirjutas Konstantin Pätsile ja palus saada Eesti kodanikuks. Samal ajal taotles ta Soome kodakondsusest vabastamist K. J. Ståhlbergilt. Kogude "Püha kevad" (1901) ja "Kangastusi" (1902) traagilise optimismi kaudu areneb looming kõrgjärku, mille meistrisaavutus on rahvalaulupäraste ballaadide kogu "Helkavirsiä" (1903) ja "Helkavirsiä. Toinen sarja" (1916), eesti keeles August Anni tõlkes "Helkalaulud" (1922). Hilisemas luules rohkenevad sünged toonid ning filosoofilised ja teosoofilised elamused. "Kaunimad laulud" (luule valikkogu). Koostanud August Annist ja Debora Vaarandi; soome keelest tõlkinud August Annist, Ellen Niit, Ants Oras, Gustav Suits, Debora Vaarandi. Eesti Raamat, Tallinn 1972 "Päikesepoeg: valitud luulet". Koostanud Debora Vaarandi (samad tõlkijad kes eelmisel valikkogul), Eesti Raamat, Tallinn 1998 "Hing". Ajakiri Romaan, nr 8, II aastakäik, lk 247, 1923 Eino Leino auhind "Kas teadsid: millal ja miks heisatakse Soomes riigilipud?". maailm.postimees.ee. 25.2.2017. Vaadatud 6.7.2024 "Irja Alakivi: Soome mäletab oma suurkujusid". tartu.postimees.ee. 6.12.2019. Vaadatud 6.7.2024 Soome Suursaatkond Tallinnas. "Eino Leino". Hannu Mäkelä, "Meister: Eino Leino elu ja surm" (biograafiline romaan). Soome keelest tõlkinud Piret Saluri, luuletused tõlkinud Leelo Tungal. Sinisukk, Tallinn 2003, 535 lk Aino Thauvón-Suits, "Minu mälestuste Eino Leino: kannatav inimene". Soome keelest tõlkinud Ene Kaaber ja Mari Maasik, värsid tõlkinud August Annist jt, järelsõna: Rutt Hinrikus. Ilo, Tallinn 2005, 272 lk Heldur Niit, "Eino Leino taas Eestis" (valikkogu "Kaunimad laulud" arvustus) – Looming 1973, nr 1, lk 160–167 Nigol Andresen, "Eino Leino hinnanguid eesti kirjandusele" (Gustav Suits, luulekogu "Elu tuli"; Friedebert Tuglas, soomekeelne novellivalimik "Vilkkuva tuli") – Keel ja Kirjandus 1975, nr 10, lk 616–619 Eino Leino "Eesti muljed". Tõlkinud ja kommenteerinud Sirje Ruutsoo (= Sirje Kiin) ja Heldur Niit – Keel ja Kirjandus 1978, nr 8, lk 491–499 Hella Wuolijoki, "Mälestusi Leinost". Soome keelest tõlkinud Linda Viiding – Looming 1986, nr 7, lk 938–953 August Anni, Kolm Eino Leino hõimuballaadi., Looming nr. 10/1926 "Eino Leino". Estofilia. Tallinn: Soome suursaatkond. 2018. Vaadatud 04.05.2018.
Julius Seljamaa

Julius Friedrich Seljamaa VR III/2 (8. aprill 1883 Sindi – 17. juuni 1936 Tallinn) oli eesti ajakirjanik, riigitegelane ja diplomaat, Eesti Ajutise Maanõukogu sekretär ja abiesimees ning I Riigikogu liige. Ta õppis 1899–1902 Riias õpetajate seminaris, oli 1902–1905 Taali ministeeriumikoolis õpetaja ja 1905–1909 selle juhataja, 1909–1914 Rakvere eestikeelse haridusseltsi III järgu algkooli juhataja. Ta siirdus 1914 Peterburi, õppis 1915–1918 Peterburi ülikoolis õigusteaduskonnas, töötas Pealinna Teataja toimetuses ja Venemaa IV Riigiduumas ajakirjanikuna. Kuulus Venemaa asutava kogu koosseisu ning võttis selle lühikese tegutsemisa ajal eestlastest ainsana sõna. Ta oli 1917 Eesti Vabariiklaste Liidu ja Ajutise Maanõukogu liige, 1918–1921 Vaba Maa peatoimetaja. Ta alustas diplomaatilist karjääri veebruaris 1918 Eesti esimese välisdelegatsiooni (1917–1918) liikmena, esindades koos Johan Laidoneriga Eestit Nõukogude Venemaal (esitaja). Ta osales 1919–1920 Eesti-Vene rahuläbirääkimistel. 1922–1928 oli ta saadik Lätis, 1925–1926 Leedus ja 1928–1933 Nõukogude Liidus. Oktoobrist 1933 kuni juunini 1936 oli ta välisminister (1934. aastal lühikest aega ka peaministri asetäitja). Seejärel nimetati ta saadikuks Rooma, kuid suri maksavähki enne ametisse asumist. Maeti Tallinna Rahumäe kalmistule, peaallee äärde. Vabadusristi III liigi 2. järk, 1920 Eesti Punase Risti I järgu II astme mälestusmärk, 1932 Kotkaristi I klassi teenetemärk, 1934 http://www.ra.ee/dgs/browser.php?tid=68&iid=110700242453&img=era0031_005_0000369_00003_t.jpg&tbn=1&pgn=1&prc=30&ctr=0&dgr=0&lst=2&hash=df08f4a95199a33a7466e7b466300bed http://www.ra.ee/dgs/browser.php?tid=68&iid=110700242453&img=era0031_005_0000369_00014_t.jpg&tbn=1&pgn=1&prc=30&ctr=0&dgr=0&lst=2&hash=d6c686a2ec616d6937a0b6ed60473bd3 Julius Seljamaa Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Mut

Mut oli raisakotkas-jumalanna valitseva vaarao jumalik ema vanaegiptuse mütoloogias (Teebas) jumalanna, Amoni naine.
Elin Pelin

Elin Pelin (sünninimega Dimitǎr Ivanov Stojanov ; 8. juuli 1877 Bajlovo – 3. detsember 1949 Sofia) oli bulgaaria kirjanik, kes on eelkõige tuntud maaelu kujutavate jutustustega. "Kirjandus puhastab hinge ja sunnib mõtlema ülevatele asjadele, juhib mõistuse kõrgematele ideelistele ja moraalsetele radadele, kutsub laiemalt ja sügavamalt haarama elu ja selle salapärast ilu, kinnitab inimese usku sellesse, mida me nimetame ideaaliks," - selline on Elin Pelini kirjanikukreedo. "Kloostri viinapuu all" (Под манастирската лоза; mõistujutud, legendid). Bulgaaria keelest tõlkinud ja järelsõna: Mare Zaneva. Sari Klassikalised lood, Eesti Raamat, Tallinn 1987, 102 lk Elin Pelin, Kloostri viinapuu all (Tallinn: Eesti Raamat, 1987), lk 101, Mare Zaneva järelsõna. Lühijutt Pihtimus mõistujuttude-legendide tsüklist Kloostri viinapuu all, tõlkinud Mare Zaneva – Sari Klassikalised lood, Eesti Raamat, Tallinn 1987, lk 33-42
Palo

Palo (ka: Paloveerige) on küla Võrumaal Setomaa vallas. Küla kuulub Koolina nulka. 2000. ja 2011. aasta rahvaloenduse andmetel külas püsielanikke ei olnud. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2023.
Miku

Miku (ka: Mikumäe, Mikkumäe) on küla Võrumaal Setomaa vallas. Küla kuulub Mokornulka. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Asulate rahvaarv soo ja 3 peamise vanuserühma järgi, vaadatud 18.10.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024.
Mäeküla (Põhja-Sakala)

Mäeküla on küla Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 20.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Päraküla (Põhja-Sakala)

Päraküla on küla Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Külast voolab läbi Lõhavere oja, küla lääneosas voolab Ängi oja, mis läänepiiril suubub Lõhavere ojasse. Lõhavere järv Haldus- ja asustusjaotus, vaadatud 1.03.2023. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 22.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 29.12.2020.
Tällevere

Tällevere on küla Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Küla edelapiiril voolab Ängi oja, külast saab alguse Lõhavere oja. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 25.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Taevere

Taevere on küla Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Taevere mõis Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 24.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Riiassaare

Riiassaare on küla Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas. Küla paikneb 15 km kaugusel Suure-Jaanist ja 20 km kaugusel Viljandist. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. 2006. aastal oli külas 35 elanikku, 2012. aastal 28. Ametlikku valitud külavanemat Riiassaares pole. Aastaid on koostööd tehtud Aimla külaga. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 22.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Reegoldi

Reegoldi on küla Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Külast saab alguse Papioru oja. Reegoldi mõis Paala kolhoos Paala rahvamaja Paala raamatukogu Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 22.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Charles Augustin de Coulomb

Charles Augustin de Coulomb (prantsuse [kulɔ̃]; 14. juuni 1736 Angoulême – 23. august 1806 Pariis) oli prantsuse teadlane, kes on tuntud oma elektri- ja magnetismialaste töödega. Ta uuris ka hõõret ja liugehõõret, mida nimetatakse mõnikord tema nimega Coulombi hõõrdeks, Coulombi sõnastatud liugehõõrde seadusi aga Amontonsi-Coulombi seadusteks. Lisaks laetud kehade vahelisele vastasmõjule uuris ta ka pikkade magnetite pooluste vastasmõju. Tema järgi on nimetatud elektrilaengu ühik kulon ja Coulombi seadus. Coulomb õppis ühes parematest tollase Prantsusmaa koolidest, Nelja rahvuse kolledžis ehk Mazarini kolledžis. Seejärel astus ta Charleville-Mézières' sõjainsenerikooli, mis oli üks 18. sajandi paremaist tehnikakoolidest. Selle lõpetas ta 1761 leitnandi auastmega. Ta suunati Bresti, kus tegeles rohkem kui aasta kartograafiaga. Seejärel teenis ta mitu aastat Martinique'il insenerivägedes. Ta oli korduvalt raskelt haige. Tervislikel põhjustel pidi ta emamaale naasma ning teenis La Rochelle'is ja Cherbourgis. Alates 1781. aastast elas ta Pariisis. Tema ametinimetus oli purskkaevuvee järelevaataja, aga jälgima pidi ta teistegi avalike veekogude, sealhulgas Seine'i jõe vee kvaliteeti. Pärast Prantsuse revolutsiooni puhkemist astus ta ametist tagasi ja kolis Blois'sse, kus tal oli väike kinnisvara. Prantsusmaa revolutsiooniline valitsus kutsus ta Pariisi tagasi, sest soovis välja töötada uut kaalude ja mõõtude süsteemi. Coulombist sai üks Prantsuse Rahvusinstituudi esimesi liikmeid ja ta määrati aastal 1802 avalike juhiste inspektoriks. Neli aastat hiljem ta suri.
Kristjan Arro

Kristjan (Christian) Arro (25. jaanuar 1885 Polli vald, Viljandimaa – 21. aprill 1942 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast, hukati) oli põllumajandustegelane ja Eesti Ajutise Maanõukogu ning I ja II Riigikogu liige.
Newtoni teine seadus

Newtoni teine seadus ütleb, et kehale mõjuv jõud F → {\displaystyle {\vec {F}}} võrdub keha massi m {\displaystyle m} ja selle jõu poolt kehale antud kiirenduse a → {\displaystyle {\vec {a}}} korrutisega: F → = m a → {\displaystyle {\vec {F}}=m{\vec {a}}} . Sageli kasutatakse seda seadust keha kiirenduse leidmiseks, kui on teada keha mass ja kehale mõjuv jõud (või mitme mõjuva jõu resultantjõud): a → = 1 m F → {\displaystyle {\vec {a}}={\frac {1}{m}}{\vec {F}}} . Klassikalise füüsika raamidesse jäädes tuleb täpsustada, et Newtoni teise seaduses massi rollis on keha inertne mass, mitte raske mass (viimane iseloomustab gravitatsioonilise vastastikmõju tugevust). Seda seadust võib käsitleda kui jõu definitsiooni. Erinevate kehade inertsiaalseid masse saab võrrelda, kui mõõta nende kehade kiirendusi ühe ja sama reprodutseeritava jõu toimel. Kuna a → = d v → d t {\displaystyle {\vec {a}}={\frac {d{\vec {v}}}{dt}}} ja korrutis m v → {\displaystyle m{\vec {v}}} annab keha impulsi p → {\displaystyle {\vec {p}}} , siis Newtoni II seaduse võib kirja panna ka kujul F → = d p → d t {\displaystyle {\vec {F}}={\frac {d{\vec {p}}}{dt}}} . Sellisel üldisemal kujul jääb see seadus kehtima ka erirelatiivsusteoorias. Rahvusvahelises mõõtühikute süsteemis on jõuühikuks njuuton (N). 1 N on jõud, mis annab kehale massiga 1 kg kiirenduse 1 m/s2. Newtoni seadused
Jüri Parik

Jüri Parik (16. aprill 1889 Uue-Võidu vald, Viljandimaa – 21. mai 1929 Tallinn) oli jurist, poliitik, tulundustegelane ja Eesti Ajutise Maanõukogu liige. Ta õppis Kolga-Jaani kihelkonnakoolis ja Hugo Treffneri eragümnaasiumis ning oli abituuriumis Peterburi kadettide korpuses. 1909. aastal astus Tartu Ülikooli õigusteaduskonda, mille lõpetas 1914. aastal. Ta oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. Ülikooli lõpetamise järel töötas mõnda aega ajakirjanikuna ajalehe Postimees toimetuses. Aastatel 1914–1919 tegutses advokaadina Tartus ja Tallinnas. 1919. aastast tegutses ärialal. Ta oli üks AS Silva asutajaid ja selle ettevõtte juht kuni surmani. Lisaks oli ta Eesti Kommertspanga nõukogu esimees, AS Asserini juhatuse esimees ja AS Eesti Tulitikumonopol juhatuse liige. Ta oli Eesti Maarahva Liidu liige, 1918 novembrist Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu liige, 3. veebruarist 23. aprillini 1919 Maanõukogu juhatuse sekretäri I abi. Aastatel 1920–1923 oli ta Põllumeeste Kogude saadikuna I Riigikogu liige. Hiljem loobus poliitikast. Ta oli Kreeka aupeakonsul Eestis kuni surmani 1929. aastal. Tema abikaasa Linda Parik (20.10.1893–3.10.1942) oli Villem Reimani tütar. Neil oli 7 last. Jüri Parik †. Postimees, 22. mai 1929 Jaan Toomla. Valitud ja valitsenud: Eesti parlamentaarsete ja muude esinduskogude ning valitsuste isikkoosseis aastail 1917–1999. Tallinn, 1999. Lk. 38 Eesti suursaatkond Ateenas. Eesti ja Kreeka kahepoolsed suhted. "Eesti Stinnes". Vaba Maa, 23. mai 1929, nr 116, lk 5.
Berthe Morisot

Berthe Marie Pauline Morisot (14. jaanuar 1841 – 2. märts 1895) oli prantsuse maalikunstnik, impressionismi esindaja.
Eesti Entsüklopeedia

"Eesti Entsüklopeedia" oli esimene eestikeelne üldentsüklopeedia, mis ilmus aastail 1932–1937 ja viidi põhiosas lõpule. "Eesti Entsüklopeedia" ilmus kaheksas köites Tartus kirjastusühisuse Loodus väljaantuna. Selle peatoimetaja oli Richard Kleis. 7. augustil 1930 võttis kirjastusühisuse Loodus juhatus (Paul Kogerman, Hans Männik, Johannes Voldemar Veski) vastu otsuse anda välja "Eesti Entsüklopeedia". Esimene "Eesti Entsüklopeedia" sisaldab 75 754 artiklit ja selle väljaandmisega tegeles eri aegadel kokku 417 inimest. Kaarte ja tahvleid oli 509, neist värvilisi 77. Teatmeteose tellijaid registreerus 6888, kuid kogu teose ostis välja 5205 tellijat. Esimene "Eesti Entsüklopeedia. Täiendusköide" otsustati välja anda aastatel 1937–1939, kui selgus, et täiendused ei mahu VIII köitesse, nagu algul oli planeeritud. Täiendusköitesse oli kavandatud kaheksa vihku. 1938. aasta algul ilmus ka lisaköite esimene vihk. Välja jõuti anda lisaköite neli vihku kuni sõnani Kongolo. Nõukogude okupatsioonivõimud peatasid väljaandmise. 1936. aastal otsustas kirjastusühisus Loodus juhatus anda välja "Väikese entsüklopeedia" kahes köites mahuga 30 000 artiklit, mille esimene vihk ilmus detsembris 1937. Kogu "Eesti Entsüklopeedia" trükiti Carl (Karl) Gottlieb Mattiesenile kuulunud o/ü K. Mattieseni trükikojas. Entsüklopeedia trükkimiseks sisseveetav paber (16 250 kg neto) vabastati Vabariigi Valitsuse otsusega sisseveotollimaksust. Eesti rahvaleksikon entsüklopeedia Eesti entsüklopeedia Eesti nõukogude entsüklopeedia Väike entsüklopeedia Vabariigi Valitsuse otsus 23. septembrist 1931 nr. X-1 Eessõna 1932–1937 väljaantud Eesti Entsüklopeediale. (terviktekst) O. Liiv. Eesti Entsüklopeedia I. Päevaleht, 2. november 1931, nr 299, lk 6. "Eesti Entsüklopeedia" valmis. Uus Eesti, 1. mai 1937, nr 118, lk 7.
Sademete hulk

Sademete hulk ehk sademehulk on kliimanäitaja, mis näitab mingi ajavahemiku jooksul spetsiaalse seadmega (tavaliselt sadememõõturiga) mõõdetud veekihi paksust mingis kohas. Tavaliselt kasutatakse kliima iseloomustamiseks kuu keskmist sademete hulka ja/või aasta keskmist sademete hulka. Harvem kasutatakse ka ööpäevast, kuist, aastast sademete hulka ning selle jaotust maakeral, aastane ja ööpäevane käik jne. Sademete hulka mõõdetakse tavaliselt sadememõõturiga. Maailmas on keskmine sademete hulk umbes 1000 mm aastas, kõrbedes ja kõrglaiustel see on vähem kui 250 mm aastas. Suurim ööpäevane sademete hulk maailmas – 1870 mm – on registreeritud 15.-16. märtsil 1952 Réunioni saarel India ookeanis. Suurim kuune sademete hulk maailmas – 9300 mm – on registreeritud Cherrapunjis Indias. Suurim aastane sademete hulk 26 460 mm – on registreeritud ka Cherrapunjis Indias. Väikseim aastane sademete hulk on registreeritud Atacama kõrbes. Seal 400 aastat kuni 1971. aastani sademed puudusid. Suurim ööpäevane sademete hulk Eestis – 148 mm – registreeriti 4. juulil 1972. Metsküla (Saaremaa). Suurim aastane sademete hulk Eestis – 1157 mm – registreeriti 1990. aastal. Nääri (Raplamaa). Väikseim aastane sademete hulk Eestis – 309 mm – registreeriti 1941. aastal. Pärnu. Aasta keskmine sademete hulk Eestis on 500–800 mm. Aasta keskmine sademete hulk Kliimadiagramm Uputus ja põud: sademete režiimi kaks äärmust Eesti loodus, 2009, nr 5 Sademetega seotud rekordid Eestis Riigi Ilmateenistuse koduleht
Wladimir Köppen

Wladimir Peter Köppen (vene Владимир Петрович Кёппен; 25. september 1846 Peterburi – 22. juuni 1940 Graz, Austria) oli Venemaalt pärit geograaf, meteoroloog, klimatoloog ja botaanik. Peaaegu kogu oma elu elas ja töötas ta Saksamaal ja Austrias. Tema kõige olulisem panus teadusele oli laialdaselt kasutatava Köppeni kliimaklassifikatsiooni arendus. Köppen oli üks viimastest teadlastest, kes töötas edukalt mitmes teadusharus. Wladimir Köppeni isa Peter Köppen oli tuntud geograaf, ajaloolane ja vanade vene kultuuride etnograaf. Wladimir käis koolis Krimmis Simferopolis ja alustas taimede uurimist 1864. aastal Peterburi Ülikoolis. Ta sõitis tihti Peterburist oma pere juurde Krimmi poolsaare rannikule, samuti Simferopolisse. 1908. aastal nimetati ta Tartu Ülikooli audoktoriks. "Tartu Ülikooli audoktorid". Tartu Ülikool. Vaadatud 13. detsembril 2022. Wladimir Köppeni portree
Puurmani

Puurmani on alevik Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Puurmani valla halduskeskus. Puurmani asub Jõgevast 27 km lõunas Pedja jõe ääres, Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee lähedal. Puurmanis tegutseb põllumajandusühistu. Seal asub Puurmani Mõisakool ja Puurmani mõisahoone koos liigirikka pargiga. Puurmani lähistel kasvab praegune Eesti jämedaim mänd – Jaani-Hansu mänd. 1977. aastal liideti Puurmani alevikuga Hirveaia küla. Puurmani sild Puurmani Mõis Puurmani liiklussõlm Kursi kalmistu "Rahva Hääl", kolhoos Puurmani kalatiigid Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Peeter Päll: artikkel "Puurmani" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. http://eestigiid.ee/?CatID=92&ItemID=1043
Anna Leetsmann

Anna Leetsmann (12. oktoober 1888 Kalvi vald, Virumaa – 5. märts 1942 NSV Liit, hukkus vangistuses) oli Kunda koolis pedagoog, poliitik ning Eesti Ajutise Maanõukogu ainus naissoost ja bolševikust liige. Tuntud ka hüüdnimega Punane Anna. Anna Leetsmann sündis Virumaal külakoolmeistri paljulapselises peres. Alghariduse omandas oma isa käe all Rannu külakoolis. 1904. aastal lõpetas Rakveres tütarlastekooli, sooritas Rakvere linnaalgkooli juures algkooliõpetaja kutseeksamid ja asus tööle õpetajana Aseri tsemenditehase koolis. 1911. aasta suvel õppis Peterburi ülikooli naiskursustel, sooritades eksamid keskhariduse omandamise kohta. Liitus VSDTP Aseri organisatsiooni liikmeks 1917. aasta revolutsioonipäevil, peagi valiti ta kohepealse parteiorganisatsiooni sekretäriks ja Virumaa Töörahva Nõukogu liikmeks. Suvel 1917 valiti Anna Leetsmann esimese ja ainsa naisena Eestis Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu liikmeks, ta oli VSDTP bolševike suuna esindaja. Osales Maapäeva koolide ja töö- ning hoolekande komisjoni töös ja 5. augustil 1917 moodustatud Kurista sündmuste (kus miilitsa käe läbi hukkus Kurista rentnik) uurimise erikomisjonis. Nõudis Maapäeva laialisaatmist, seetõttu heideti ta 5. veebruaril 1919. aastal Maapäevast välja. Töötas seejärel abiõpetajana Aseri koolis. R. Oras. 90 aastat Anna Leetsmanni sünnist. Kodumaa 11. oktoober 1978 Piret Viljamaa. "Anna Leetsmann". Eesti naised riigikogus 1917-1940. Eerik Selli, Anna Leetsmanni elust ja tegevusest. Tartu Riiklik Ülikool, Tartu, 1966 Oras, R. 90 aastat Anna Leetsmanni sünnist // Kodumaa, 11. okt. 1978 Anna Leetsmann, 12.10.1888 Kalvi v., Virumaa – 1942 NSVL (vangistuses)
Kolga-Jaani

Kolga-Jaani on alevik Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) oli alevik Kolga-Jaani valla halduskeskus. Kolga-Jaani asub Viljandist 32 km kirdes. Kolga-Jaanis tegutseb Kolga-Jaani Kool. Kolga-Jaani kirik on ehitatud 14. sajandi teisel poolel. Seal tegutses kirikuõpetajana Villem Reiman. Kolga-Jaani kihelkond Kolga-Jaani kirik ja Kolga-Jaani kirikuaed Kolga-Jaani kalmistu Kolga-Jaani voorestik Kolga-Jaani kolhoos Niilusoo Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 25.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Kolga-Jaani veebiportaalis eestigiid.ee
Eesnurga

Eesnurga on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Kolga-Jaani vallas. Külas asub Eesnurga Silmaallikas. Kaubi kuusk Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 1.06.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Možaisk

Možaisk on linn Venemaal Moskva oblastis, Možaiski rajooni keskus. Asub Moskva jõel asuva paisjärve lähedal, Moskvast 110 km läänes. Linnas on arenenud tekstiili- ja toiduainetetööstus. "Rahvaloenduse andmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2011. Vaadatud 20. augustil 2011. Možaiski ning Možaiski rajooni koduleht Možaiski linna ühiskondlik sait
TEL

TEL on lühend, mis võib tähendada järgmist: (Eesti) Telekommunikatsiooniettevõtete Liit Tallinna Eesti Liit (tegutses 1917-1918) The European Library
Mercurius

Mercurius on vanarooma kaubanduse-, kasu- ja ärijumal. Tema nimi on nähtavasti tuletatud ladinakeelsest sõnast merx – 'kaup' või mercator – 'kaupmees'. Ta sarnaneb väga vanakreeka jumala Hermesega ja etruskide Turmsiga. Mercuriuse tempel Aventinuse mäel rajati 495 eKr. 15. mail toimusid Mercuriuse auks merkuraalid (Mercuralia). Kaupmehed piserdasid tema pühast kaevust Porta Capena lähedal endale vett pähe. Rooma impeeriumi vallutatud rahvaste seas sai Mercurius väga populaarseks. Keldid austasid teda ning germaanlased samastasid teda Wodaniga. Teda nimetati ka Alipes ('tiivuliste jalgadega'). Tema järgi on nimetatud planeet Merkuur. Teda on tihti kujutatud caduceus'ega käes.
Järtsaare

Järtsaare on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Kolga-Jaani vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 2.06.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Vissuvere

Vissuvere on kahe Eesti küla nimi: Vissuvere on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas Vissuvere on küla Järva maakonnas Türi vallas Vissuvere järv Vissuvere karjamõis Vissuvere raba
Vissuvere (Viljandi)

Vissuvere on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Kolga-Jaani vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 29.06.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.