Stabat Mater

"Stabat Mater" on keskaegne ladinakeelne luuletekst, milles kirjeldatakse Jumalaema Neitsi Maarja kannatusi oma poja Jeesus Kristuse ristilöömise ajal. Teksti autor ei ole täpselt teada, kuid autorsust on muuhulgas omistatud paavst Innocentius III-le (1216), Johannes Bonaventurale (1274) ning frantsiskaani mungale Jacopone da Todile (1306). Stabat Materi teksti kasutatakse Maarja kannatuste mälestuspäeval 15. septembril ning suurel reedel nii loetud kui ka lauldud sekventsina. Stabat Materi tekst liideti aastal 1521 Missale Romanumiga, ning seoti Trento kirikukogu otsuse alusel jumalateenistuse tekstidega. Aastal 1727 võeti see Brevieris katoliku liturgiasse ning kuulub sinna tänini. Kuulsaim saksakeelne tõlge pärineb Heinrich Bonelt aastast 1847. Eesti keelde on Stabat Materi tõlkinud näiteks Toomas Siitan. Stabat Materi tekstil on mitu versiooni. Siinsed on toodud uurijate Guido Maria Drevesi ja Clemens Blume põhjal. Vähem oluline ei ole ka katoliku kirikus tänapäeval kasutusel olev versioon, mis leidub Graduale Romanumi 1973/1979. aasta väljaandes. Võrreldes paljude varasemate liturgiliste versioonidega erineb see originaaltekstist suhteliselt vähe. Erinevused on toodud paksus kirjas. Kolmandas veerus leidub sõnasõnaline tõlge eesti keelde. Stabat Mater koosneb kümnest stroofist, millest igaüks on omakorda jaotatud kaheks kolmevärsiliseks osastroofiks. Seetõttu on Stabat Materit võimalik laulda kahe koori poolt, kusjuures teine koor kordab esimese koori meloodiat. Kõigi stroofide aluseks on riimiskeem AABCCB (Schweifreim). Stabat Materi teksti on kasutanud paljud heliloojad. Tihti ei ole käigus kogu tekst, vaid vastavalt heliteose rõhuasetustele on aktsendid erinevatel teemadel: troost, kannatus, kaebus. Vanim Stabat Materi tekstile loodud gregooriuse laulu meloodia pärineb Josquin Desprez'lt. 16. sajandil hakati kirjutama polüfoonilisi Stabat Matereid, kuulsaim neist Giovanni Pierluigi da Palestrina Stabat Mater kahele koorile. Kuulsamaid Stabat Matereid läbi aegade (kronoloogiliselt): 1480 – Josquin Desprez, motett 1585 – Orlando di Lasso, meeskoorile u 1590 – Giovanni Pierluigi da Palestrina, kahele segakoorile 1680 – Marc-Antoine Charpentier 1707 – Emanuele d’Astorga, solistidele, koorile, orkestrile ja orelile 1715 – Domenico Scarlatti, 10-häälsele vokaalansamblile või koorile ja continuole 1723 – Alessandro Scarlatti, sopranile, aldile ja continuole u 1725 – Antonio Caldara, solistidele, koorile, keelpillidele ja kahele tromboonile u 1727 – Antonio Vivaldi, aldile, keelpillidele ja continuole 1727 – Agostino Steffani, solistidele, koorile, keelpillidele ja orelile 1736 – Giovanni Battista Pergolesi, sopranile, aldile, keelpillidele ja tšembalole 1750 – Tommaso Traetta Stabat mater 18. sajand – Giovanni Benedetto Platti 1767 – Joseph Haydn, solistidele, koorile ja orkestrile 1782 – Franz Ignaz Beck, sopranile, aldile, baritonile, koorile ja orkestrile 1781/1800 – Luigi Boccherini, Stabat Mater sopranile ja keelpillidele / aldile, tenorile ja keelpillidele 1799 – Carl Joseph Rodewald, kahele sopranile ja orkestrile 1815 – Franz Schubert solistidele, koorile ja orkestrile 1829 – Friedrich Theodor Fröhlich, saksakeelne Stabat mater 1832/1842 – Gioacchino Rossini, soolokvartetile, koorile ja orkestrile 1849 – Peter Cornelius, solistidele, koorile ja orkestrile 1862–1866 – Franz Liszt, solistidele, koorile ja orkestrile (osana oratooriumist Christus) 1875 – Louis Théodore Gouvy, solistidele, koorile ja orkestrile op. 65 1877 – Antonín Dvořák, soolokvartetile, koorile, orelile ja orkestrile op. 58 Franz Wüllner, 8-häälsele segakoorile op. 45 1890 – Josef Rheinberger, koorile ja orelile 1898 – Giuseppe Verdi, osana teosest Quattro pezzi sacri) koorile ja orkestrile 1925/1926 – Karol Szymanowski, kolmele soolohäälele, koorile ja orkestrile op. 53 1927 – Johann Nepomuk David, 6-häälsele segakoorile (SSATBB) a cappella 1950/1951 – Francis Poulenc, sopranile, koorile ja orkestrile 1898/1962 – Zoltán Kodály, segakoorile 1962 – Krzysztof Penderecki, kolmele segakoorile (3 * SATB) a cappella 1963 – Vincent Persichetti, koorile ja orkestrile op. 92 1967 – Frank Martin, sopranile, viiulile ja orkestrile 1971 – Henryk Mikołaj Górecki, orkestrile soprani ja kooriga 1985 – Arvo Pärt, "Stabat Mater" sopranile, aldile ja keelpillitriole 1986 – Knut Nystedt, segakoorile ja soolotšellole 1990 – Vytautas Barkauskas, segakoorile 1992/2009 – Klaus Michael Miehling, sopranile ja keelpillisekstetile op. 39 (versioon sopranile ja orelile op. 39a, 2009) 1993 – Walter Steffens, 9-häälsele naiskoorile 1994 – Manfred Niehaus, kolmele sega- või samale häälele a cappella, solistidele või koorile (1997/1998 – Lutz-Werner Hesse, soprani- ja aldisolistile, segakoorile, altsaksofonile, löökpillidele ja orelile op. 28 1998 – Javier Busto, segakoorile 1998 – Jaakko Mäntyjärvi, segakoorile ja keelpillidele 2000 – Wolfgang Rihm, metsosopranile, aldile keelpillidele ja harfile 2000 – Salvador Brotons, solistidele, koorile ja orkestrile 2004 – Christophe Looten, neljale häälele a cappella op. 64 2005 – Bruno Coulais, kahele nais- ja kahele meeshäälele, koorile, viiulile, klaverile, kitarrile, keelpillikvartetile ja löökpillidele 2007 – Hristo Tsanoff 2008 – Karl Jenkins Mater dolorosa Guido Maria Dreves, Clemens Blume: Ein Jahrtausend lateinischer Hymnendichtung. Eine Blütenlese aus den Analektika Hymnika mit literarhistorischen Erläuterungen. O.R. Reisland; Leipzig, 1909; Teil I, S. 36–37, 355–377. Gottesdienst. Gebets- und Gesangbuch für das Erzbistum München und Freising. München, Verlag J. Pfeiffer, 1958. Graduale Triplex seu Graduale Romanum Pauli Pp.VI cura recognitum & rhythmicis signis a Solesmensibus Monachis ornatum neumis Laudunensibus (Cod. 239) et Sangallensibus (Codicum San Gallensis 359 et Einsidlensis 121) nunc auctum. Abbaye Saint Pierre de Solesmes (Frankreich) & Desclée, Paris-Tournai, 1979. Paul-Gerhard Nohl 1996: Lateinische Kirchenmusiktexte, Bärenreiter Kassel, ISBN 3-7618-1249-3 Stabat Materi täistekst ja info selle kohta Stabat Materi esimese stroofi viisistus Erwin Pelzigilt The Ultimate Stabat Mater Site, Stabat Materi versioonidest ja taustast Stabat Materi tekst ja tõlge (tõlkija Ernst Kausen, saksa keeles) Stabat Materi sõnasõnaline tõlge (saksa keeles)