laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aktaprint

AS Aktaprint on 2000. aastal asutatud Eesti kapitalil põhinev ofsettrükikoda, mis asub Tallinnas Männikul. Trükikoja müügimaht on 2,5 miljonit eurot aastas. Töötajate arv Aktaprindis on 33. Trükistest moodustavad märkimisväärse osa järeltöötlusmahukad tooted: postkaardid, klamber-, liim-, kammköited, stantsitud tooted jne. Aktaprindis valmistatakse palju fotograafiaalaseid trükiseid (fotoajakirjad Cheese, Lofo, Positiiv). Aktaprint on asutamise algusest toetanud trükistega selliseid üritusi nagu Jazzkaar, FISi MK-etapid Otepääl, Juu Jääb, Sõru Jazz. AS Aktaprinti veebileht
L'Amour de loin

"L'amour de loin" (Kauge armastus) on Prantsusmaal elava soome nüüdishelilooja Kaija Saariaho esimene ooper. Teos jõudis lavale 2000. aastal Salzburgi festivalil ning võeti kiiresti mitme maailma ooperiteatri mängukavva. Kaija Saariaho võitis teosega 2003. aastal Grawemeyeri preemia. Peter Sellarsi lavastusest Soome Rahvusooperis valmis ka DVD (2005). Ooperi helisalvestis (dirigent Kent Nagano) pälvis 2011. aastal parima ooperisalvestisena klassikalise muusika Grammy (Gramophone Award). Libreto autor on Liibanoni kristlaste hulgast pärinev ja 1976. aastast alates Pariisis elav literaat Amin Maalouf. Ooperi süžee põhineb ühe esimese kuulsa trubaduuri 12. sajandil elanud Blaye aadliku Jaufre Rudeli (nime oksitaani kuju) vidal ehk legend-elulool. Clémence, Tripoli krahvinna (sopran) Palverändur (metsosopran) Jaufré Rudel, Blaye prints ja trubaduur (bariton) Koor Tegevus toimub 12. sajandi Akvitaanias (Blayes), Tripolis ja merel. I vaatus Jaufré Rudel, Blaye prints, on lõbust ja meelelahutustest küllastunud. Ta igatseb kättesaamatut ja kauget armastust. Kui ta oma ideaali kirjeldab, naeravad sõbrad Jaufré unistused välja, öeldes, et sellist daami pole olemas. Sekkub Hommikumaalt saabunud Palverändur ja kinnitab, et on niisugust daami ise kohanud. Sellest päevast peale mõtleb Jaufré üksnes oma kaugest daamist ja pühendab end temale. II vaatus Palverändur on taas Hommikumaal. Ta kohtab Tripoli krahvinnat Clémence'i ja jutustab talle, et kaugel Õhtumaal ülistab üks trubaduurist prints teda oma lauludes, nimetades Clémence'i oma kaugeks armastuseks. Daami pahandab taoline häbematus, kuid ometi hakkab ta sellest kummalisest ja kaugest armastajast unistama. Ta küsib endalt, kas tema, Clémence, on tõesti niisugust pühendumist väärt. III vaatus Esimene stseen. Tagasi Akvitaanias, kohtab Palverändur Jaufréd ja jutustab talle, et daam teab nüüd Jaufrést, kes teda oma lauludes ülistab. Seepeale otsustab Jaufré rännata üle mere ja daamiga kohtuda. Teine stseen. Tripoli. Clémence ei taha elada pidevas ootuses ega kannatada. Ta näib eelistavat, et armastus jääks niisuguseks, nagu see praegu on, kaugeks armastuseks. IV vaatus Merereisil ootab Jaufré kannatamatult kohtumist oma kauge armastusega, kuid samas kardab eelseisvat kokkusaamist. Ta kahetseb otsust teele asuda, ning tema äng on nii suur, et ta haigestub. Mida lähemale jõuab laev Tripolile, seda haigem on Jaufré. Kui laev sadamasse jõuab, on Jaufré suremas. V vaatus Laev randub. Palverändur kiirustab Clémence'ile teatama, et Jaufré jõudis pärale, kuid on suremas, ja palub võimalust Clémence'i näha. Meelemärkusetu trubaduur kantakse kindlusesse. Clémence'i juuresolekul tuleb ta pikkamisi teadvusele. Nad tunnistavad oma armastust. Kui Jaufré sureb, on Clémence meeleheitel. Ta peab end Jaufré surma põhjustajaks ja otsustab kloostrisse leinama tõmbuda. Viimane stseen näitab Clémence'i palvemõtiskluses, kuid pole selge, kelle poole ta pöördub: kas oma kauge Jumala või oma kauge armastuse poole.
Per Gunnar Evander

Per Gunnar Henning Evander (25. aprill 1933 Ovansjö – 16. mai 2022) oli rootsi kirjanik. Evander lõpetas 1954. aastal Sandvikenis kooli ning sooritas 1958. aastal Gävles kooliõpetajate seminari eksami. Pärast seda töötas ta kooliõpetajana. Ta õppis edasi Uppsala ülikoolis, mille lõpetas 1963. aastal magistrikraadiga. 1966. aastal alustas ta tööd dramaturgina raadioteatris ning 1969. aastal Stockholmis Rootsi Televisiooni produtsendina. Kirjanikuna debüteeris Evander 1965. aastal ning on praeguseks avaldanud üle 30 raamatu. 1969. aastal pälvis ta Svenska Dagbladeti kirjandusauhinna ning 1975. aastal suure romaanipreemia (Litteraturfrämjandets stora romanpris). 1965 – "Tjocka släkten" 1966 – "Ny engelsk dramatik" 1967 – "Bäste herr Evander" 1968 – "Fysiklärarens sorgsna ögon" 1969 – "Uppkomlingarna – en personundersökning" 1970 – "Tegelmästare Lundin och stora världen" 1971 – "Sista dagen i Valle Hedmans liv" 1971 – "En kärleksroman" 1972 – "Berättelsen om Josef" 1973 – "Det sista äventyret" 1974 – "Måndagarna med Fanny" (eesti keeles "Esmaspäevad Fannyga", tõlkinud Ülev Aaloe; Tallinn: Eesti Raamat, 1982) 1975 – "Härlig är jorden" 1976 – "Anteckningar från ett obekvämt privatliv" 1976 – "Två komedier" (komöödiad "Och alla min levnads dagar" ja "Guldfiskarna") 1977 – "Fallet Lillemor Holm" 1978 – "Judas Iskariots knutna händer" 1980 – "Se mig i mitt friska öga" 1980 – "Ängslans boningar: en dagboksroman" (eesti keeles "Ängi eluasemed: päevikromaan", tõlkinud Arnold Ravel; Loomingu Raamatukogu 25–26, 1986) 1981 – "Ensam på vinden med Pelle Kohlberg" 1982 – "Hundarnas himmel" 1983 – "Orubbat bo" 1986 – "Himmelriket är nära" 1987 – "Mörkrets leende" 1988 – "Fritt fall" (luuletused) 1989 – "Människas glädje" 1989 – "Medan dagen svalnar" 1991 – "Fuskaren" 1993 – "Veronikas vrede" 2000 – "Samma sol som vår" 2002 – "Anmärkningar om saknaden" 2002 – "Plötsligt medan dimman lättar" 2005 – "I min ungdom speglade jag mig ofta" Evandersällskapet
Aristippos

Aristippos Küreenest (umbes 435 eKr – umbes 356 eKr) oli vanakreeka filosoof, kürenaikute koolkonna rajaja. Ta oli Sokratese õpilane, kuid omandas hoopis teistsugused filosoofilised vaated, õpetades, et elu eesmärk on naudingute poole püüdlemine. Aristippos sündis Küreenes umbes 435 eKr. Ta tuli Kreekasse, et olla seal kohal olümpiamängudele, kus ta kohtus Ischomachosega, kelle kirjeldused Sokratesest tekitasid Aristipposes suure soovi Sokratesega kohtuda, mistõttu ta läks Ateenasse ning jäi Sokratesega peaaegu kuni tema hukkamiseni 399 eKr. Ta oli Sokratese õpilane, aga ta kaldus oma õpetajast kaugele nii teoorias kui praktikas. Ta elas luksuslikult ja õnnelikult, otsis meelelisi naudinguid ja tuntud hetääri Laisi seltskonda. Ta küsis õpetamise eest raha, olles Sokratese õpilastest esimene, kes seda tegi.. Anekdootlikud jutustused Aristipposest, mida leiab Diogenes Laertiose tekstidest ohtralt, ei jäta meile Aristipposest kuidagi sellist muljet, nagu ta oleks kõigest oma ihade ja kirgede ori. Pigem näib ta nende juttude põhjal olevat keegi, kes uhkusega leiab naudingut kõikvõimalikest erinevatest olukordadest ning suudab kontrollida nii ebaõnne kui ka jõukuse hetki. Need illustreerivad ja kinnitavad kaht Horatiuse ütlust, et Aristippose ettekirjutuste järgmine tähendab, et „ma püüan kohandada olukordi iseendale sobivaks, mitte kohandada iseennast vastavalt olukorrale" , ja et "iga elu pale, iga peatuspaik ja seik oli ta vastu helge". Kui Aristipposele heideti ette tema armastust kehaliste himude rahuldamise vastu, siis ta vastas, et "parim pole mitte naudingutest täielik hoidumine, vaid oskus nendega meisterlikult toime tulla, ilma et need kunagi sind kahjustaks". Kui Sürakuusa türann Dionysios tundis end Aristippose märkustest solvatuna, käskis ta Aristipposel istuda kõige madalamale kohale laua ääres, ent Aristippos vastas rahulikult: "sa soovid sellele pingile au osutada". Ta võis olla valitseja juures vang, kaasõpilased võisid teda sõimata truudusetuse eest Sokratese vastu, türann võis teda jämedalt solvata, tema peale võidi sülitada, ent Aristippos olevat kõigest hoolimata jäänud sama rahulikuks, nagu ta oleks olnud mõnd pidusööki nautides. Ta andis oma õpetused edasi oma tütrele Aretele, kes andis need omakorda edasi oma pojale Aristippos nooremale, kes väidetavalt süstematiseeris vanaisa õpetuse. Plutarchos, de curiositate 2. Diogenes Laertios, 2.65 Diogenes Laertius, 2.65 jj. Horatius, Ep. 1.1.18 Horatius, 1.17.23. Diogenes Laertios, 2.75 Diogenes Laertios, 2.73 Durant, Will (1967). The Story of Philosophy (2nd ed.). New York: Simon & Schuster. Fuller, Benjamin A. G. (1955). A History of Ancient and Medieval Philosophy (Rev ed.). New York: Holt. Hamlyn, D. W. (1987). A History of Western Philosophy. London and New York: Viking. Kenny, Anthony, toim (1994). The Oxford History of Western Philosophy. Oxford and New York: Oxford University Press.
Alberto Moravia

Alberto Moravia (kodanikunimi Alberto Pincherle; 28. november 1907 Rooma – 26. september 1990 Rooma) oli itaalia kirjanik ja ajakirjanik. Moravia teoste peamised teemad on moodne seksuaalsus, sotsiaalne võõrandumine ja eksistentsialism. Tema tuntuimad romaanid on debüütteos "Gli indifferenti" (Ükskõiksed, 1929) ja antifašistlik "Il Conformista" (Konformist, 1961). Viimasel põhineb Bernardo Bertolucci 1970. aasta samanimeline film. Filme on tehtud ka mitme teise Moravia teose põhjal. Moravia oli Itaalia Kommunistliku Partei liige. Aastatel 1984–1988 oli ta Euroopa Parlamendi liige. "Rooma novelle" ("Racconti romani", tõlkinud Aleksander Kurtna; Loomingu Raamatukogu 7, 1957): sisaldab novelle "Ära murra pead" ("Non approfondire"), "Pajats" ("Il pagliaccio"), "Veoauto juht" ("Il camionista"), "Mõtleja" ("Il pensatore"), "Tossikesed" ("Scorfani"), "Maimuke" ("Il pupo"), "Neiu Ciociariast" ("La ciociara"), "Vargad kirikus" ("Ladri in chiesa"), "Sina oled mängus kull" ("Precisamente a te") ning "Romulus ja Remus" ("Romolo e Remo"). "Ükskõiksed" ("Gli indifferenti", tõlkinud Ülar Ploom; Tallinn: Eesti Raamat, 1984) "Paradiis" ("Il paradiso", jutustused, valinud ja tõlkinud Anne Kalling; Loomingu Raamatukogu 9, 1986) "Konformist" ("Il conformista", tõlkinud Ülar Ploom; Tallinn: Eesti Raamat, 1990) "Põlgus" ("Il disprezzo", tõlkinud Paul Raud; Postimees, 2022)
Maimu Ohanian

Maimu Ohanian (aastani 1943 Salur, 1944–54 Lillep; 23. juuni 1923 Tallinn – 2. september 2011) oli eesti päritolu USA arstiteadlane, radioloog. Maimu Ohanian astus 1942 TÜ matemaatikateaduskonna ja 1943 arstiteaduskonna, põgenes 1944 Saksamaale, õppis 1946–50 Heidelbergi Ülikoolis, lõpetas arstina, meditsiinidoktor (1950, Heidelberg). 1951 emigreerus Ohanian USA-sse, läbis internatuuri ja residentuuri New Jersey haiglates, töötas 1951–62 haiglaarstina New Jerseys, täiendas end kirurgias ja röntgenoloogias. Oli 1963–94 Veteranide Administratsiooni East Orange'i (New Jersey) meditsiinikeskuse radioloogiateenistuse juht, 1966–94 ka New Jersey Meditsiini ja Hambaravi Kolledži (Newark, New Jersey) radioloogia õppejõud. Maimu Ohaniani uurimisvaldkonnad on kliiniline onkoloogia ja kiiritusravi. American Medical Assoc., Ameerika Kliinilise Onkoloogia Seltsi, Põhja-Ameerika Radioloogia Seltsi jt ühingute liige. Survival with inoperable lung cancer. Controlled National Veterans Administration study of radiation and chemotherapy (kaasautor). // New York State J Medicine (1976) 76 Clinical report on the treatment of locally advanced lung cancer. Final report of VALG Protocol 13 Limited (kaasautor). // Cancer (1978) 42 The narrow fat cell: response to X-ray induced aplasia (kaasautor). // Life Sciences (1979) 25 Combined therapy in advanced squamous cell carcinoma of the head and neck (kaasautor). // Am. Surgeon (1982) 48 The incidence of metastases after multimodal therapy for cancer of the head and neck (kaasautor). // Cancer (1984) 54 Multimodality preoperative treatment for advanced cancer of the head and neck (kaasautor). // Am J Surgery (1984) 148 Advanced carcinoma of the nasopharynx. 2. Pattern of failure in 256 patients (kaasautor). // Radiotherapy&Oncology (1985) 4 Management of squamous cell carcinoma of unknown origin in cervical lymph nodes (kaasautor). // Am Surgeon (1986) 52 Use of the 90Sr applicator for intraoperative radiation therapy in a mouse tumor model (kaasautor). J Surgical Oncology (1987) 34 Multimodality preoperative treatment for advanced stage IV (MO) cancer of the head and neck (kaasautor). //Am J Surgery (1990) 160 https://www.wrhsb.com/obituaries/Maimu-Ohanian/ Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. Trt, 1994, III, 425 Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997, 541 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Kaija Saariaho

Kaija Anneli Saariaho (sünninimi Laakkonen; 14. oktoober 1952 Helsingi – 2. juuni 2023 Pariis) oli soome helilooja. Ta lõpetas Helsingi Waldorfi kooli ja õppis Sibeliuse Akadeemias kompositsiooni. Seejärel täiendas Saariaho end Freiburgis ja Pariisis, kuhu 1982. aastal ka elama asus. Helilooja varasem looming koosnes peamiselt kammermuusikast, kuid alates 1990. aastate keskpaigast hakkas ta kasutama suuremaid esituskoosseise ning jõudis sajandivahetusel ooperižanrini (esimene Saariaho viiest ooperist "L'Amour de loin" ('Kauge armastus') esietendus 2000. aastal Salzburgi festivalil). L'Amour de loin (2000) Adriana Mater (Amin Maalouf, 2006) Émilie (Amin Maalouf, 2010) Only The Sound Remains (Ezra Pound, 2016) Innocence (Sofi Oksanen, 2020) 2005 – Pro Finlandia teenetemärk 2011 – Léonie Sonningi muusikaauhind 2017 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia välisliikmeks Vastab Kaija Saariaho. TMK 1999/6 http://www.saariaho.org/
Leo Africanus

Leo Africanus (ka al-Ḩasan ibn Muḩammad al-Wazzān al-Fāsī, araabia keeles حسن ابن محمد الوزان الفاسي; umbes 1494 Granada – umbes 1554?) oli mauri diplomaat ja kirjanik, keda tuntakse eelkõige ta 1550. aastal Veneetsias ilmunud raamatu "Della descrittione dell'Africa et delle cose notabili che iui sono, per Giovan Lioni Africano" ("Aafrika kirjeldus") järgi, mis kirjeldab Põhja-Aafrika geograafiat. Amin Maalouf "Leo Africanus" Tallinn: Eesti Raamat, 2005 Leo Africanus; A Man Between Worlds - BBC
Soovin, et Sa oleksid siin

"Soovin, et Sa oleksid siin" on Rosanna Lintsi teine singel, mis ilmus 2012. aasta mai lõpus ja mille autor on Jaagup Kreem. Stiililt on tegu rokiga. "Soovin, et Sa oleksid siin" YouTube
Peterburi konservatoorium

Peterburi Rimski-Korsakovi-nimeline Riiklik Konservatoorium (vene keeles Санкт-Петербургская государственная консерватория имени Н. А. Римского-Корсакова) on Peterburis asuv kõrgem muusikaõppeasutus, Venemaa vanim konservatoorium. Konservatoorium asutati 1862. aastal pianist Anton Rubinsteini initsiatiivil Vene Muusikaühingu muusikaklasside baasil. Rubinsteinist sai ka konservatooriumi esimene direktor ja klaveriprofessor. Konservatooriumi esimene lõpetaja oli Pjotr Tšaikovski 1865. aastal. 1871. aastal kutsuti kompositsiooniteooria ja orkestratsiooni professoriks Nikolai Rimski-Korsakov, kelle harmoonia- ja kompositsiooniteooria õpikud pole tänini väärtust kaotanud. Rimski-Korsakov pani aluse nende erialade õppekavadele. Aastatel 1905–1928 oli konservatooriumi rektori ametis helilooja Aleksandr Glazunov. 1918. aastast on Peterburi konservatoorium riiklik õppeasutus. Tänapäeval on Peterburi konservatooriumil 7 osakonda: klaveri orkestri laulu lavastamise dirigeerimise ja kompositsiooni rahvamuusika muusikateaduse Konservatoorium allub Venemaa Föderatsiooni kultuuriministeeriumile. Konservatooriumi hoone ehitati 1896. aastal. 1912. aastal tehti sellele juurdeehitus ja ehitati ümber suur saal. Peterburi konservatooriumis on õppinud mitmed väljapaistvad eesti heliloojad ja muusikud: Juhan Aavik, Miina Härma, Mihkel Lüdig, Artur Kapp, August Topman, Rudolf Tobias, Cyrillus Kreek, Peeter Süda, Konstantin Türnpu, Raimund Kull, Mart Saar, Heino Eller. 1986 Kalju Treufeldt. "Peterburi konservatooriumi algaastatest". // Kalender 1987. Koostanud Gondo Olevsoo. Eesti Raamat. Tallinn 1986. Lk 137–143 Koduleht
Jenni Haukio

Jenni Elina Haukio (sündinud 7. aprillil 1977 Poris) on soome luuletaja. Ta on president Sauli Niinistö abikaasa. Haukio on välja andnud kolm luulekogu. Ta esimene luulekogu "Paitasi on pujahtanut ylleni" võitis Runo-Kaarina võistluse. Tema seni viimane luulekogu "Sinä kuulet sen soiton" ilmus 2009. 2007. aasta augustist 2012. aasta jaanuarini oli ta Rahvusliku Koonderakonna kommunikatsioonijuht. 2012. aasta veebruarist on ta Turu raamatumessi programmijuht. 2014 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk 3. jaanuaril 2009 abiellus ta Sauli Niinistöga, neil on 2018. aastal sündinud poeg. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. september 2018. Vaadatud 29. mail 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Jõhvikad (heliplaat)

"Jõhvikad" on 1998. aastal ilmunud Tarmo Pihlapi CD. Selle andis välja Hitivabrik. 1 helikassett (43:12) Salvestatud Eesti Raadio stuudios novembris 1998. [1]
Sillad

"Sillad" on 1994. aastal ilmunud Tarmo Pihlapi CD/MC. Selle andis välja Valindo. 1 CD (36:07) + 1 voldik Lindistatud: Linnahalli stuudios aprillis 1994 Helirežissöör: Indrek Patte Said: Tiit Koha Kunstnik: Mare Koha Produtsent: Aarne Valmis Esitavad: Margus Kappel (klaver ja Hammondi orel), Margus Minn (bass), Ain Varts (kitarr), Ivo Varts (trummid), Andres Peetson (trompet), Mart Sork (tromboon), Raul Sööt (tenorsaksofon). Kaasa aitas: Karl Olaf Kappel ja Hammond Leslie-Box. Taustavokaal: Novella Hanson, Hedvig Hanson, Tarmo Pihlap. "Hüljatud mees" / Chris Andrews; Heldur Karmo. "Võta mind kaasa" / L. Haslewood; sõnad Kustas Kikerpuu. "Born with a song" / Tarmo Pihlap; sõnad M. Haab. "Bella-Bella" / The Roosters; sõnad Vello Salumets. "Jälle koos" / B. Owens; Heldur Karmo. "Sillad" / Tarmo Pihlap; sõnad Heldur Karmo. "Tütre küsimus" / H. Middlebrooks; Vello Salumets. "I have still brave" (beating in my chest) / Tarmo Pihlap; sõnad A. Raid. "Kas mu peale mõtled veel" / B. Burnett; sõnad M. Smotherman ja Heldur Karmo. "Me vanad sõbrad ju" / B. Ulveaus; Heldur Karmo. [1]
Piigandi Ahijärv

Ahijärv (ka: Piigandi Ahijärv, Mädajärv) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Ahja jõe paremal kaldal. Ahijärve pindala on 2,3 ha[viide?] ja sügavus kuni 2 m. Ahijärve voolab sisse Peravalla jõgi. Ahijärves leidub ahvenat, särge, haugi, kiiska, latikat, linaskit, säinast jt.
Meelva järv

Meelva järv ehk Mulva järv (ka Miilva järv) asub Meelva maastikukaitsealal, Räpinast 8 km loode pool. Järve pindala on 78,7 ha, suurim sügavus 3,2 meetrit, pikkus 2650 m ja laius 550 m. Meelva järve ümbritseb lääne ja lõuna pool raba, põhjas ja idas on maapind kõrgem. Meelva järvest voolab välja Võhandusse suubuv Toolamaa oja. Meelva järve keskel on väike saar (0,4 ha). Eesti järvede loend
Jarosław Jakszto

Jarosław Jakszto (leedupäraselt Jaroslavas Jakšto; sündinud 7. augustil 1980 Vilniuses) on Leedu endine poksija, rahvuselt poolakas. Ta oli kokku kahekordne Leedu meister üliraskekaalus (üle 91 kg) aastatel 2007 ja 2009. Jakszto osales üliraskekaalus (üle 91 kg) 2004. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Mohamed Alyle (Egiptus) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale David Price'ile (Suurbritannia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Jakszto osales üliraskekaalus (üle 91 kg) 12. maailmameistrivõistlustel (Bangkok, 2003), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Sebastian Köberile (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja, 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang, 2005), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 14. maailmameistrivõistlustel (Houston, 2007), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Vjatšeslav Hlazkovile (Ukraina) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Jakszto sai üliraskekaalus (üle 91 kg) 35. Euroopa meistrivõistlustel (Pula, 2004) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Aleksandr Povetkinile (Venemaa). Ta osales raskekaalus (kuni 91 kg) 34. Euroopa meistrivõistlustel (Perm, 2002), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Vjatšeslav Hlazkovile (Ukraina) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 28. suveolümpiamängude poksivõistlus. Ateena 2004. Tulemused inglise keeles 29. suveolümpiamängude poksivõistlus. Peking 2008. Tulemused inglise keeles 12. maailmameistrivõistlused poksis. Bangkok 2003. Tulemused inglise keeles 13. maailmameistrivõistlused poksis. Mianyang 2005. Tulemused inglise keeles 14. maailmameistrivõistlused poksis. Houston 2007. Tulemused inglise keeles 35. Euroopa meistrivõistlused poksis. Pula 2004. Tulemused inglise keeles 34. Euroopa meistrivõistlused poksis. Perm 2002. Tulemused inglise keeles Jarosław Jakszto veebisaidil Olympedia (inglise)
Hando Põldmäe

Hando Põldmäe (sündinud 13. mail 1971 Elvas) on eesti trombonist ja dirigent. Ta oli aastatel 2014–2021 Politsei- ja Piirivalveorkestri peadirigent. Ta on õppinud trombooni Tallinna Muusikakeskkoolis, Eesti Muusikaakadeemias (lõpetas 1996. aastal) ja Stockholmi Kuninglikus Muusikaakadeemias (lõpetas 1999. aastal). Ta on töötanud Eesti Raadio Kontsertorkestris ja Bigbändis, Tallinna Filharmoonias. Ta oli XI noorte laulupeol puhkpilliorkestrite liigijuht. 2001 – Jaan Paku auhind "Paku viiul"
Lehtninalased

Lehtninalased (Phyllostomidae) on sugukond käsitiivalisi. Nende levila ulatub Mehhikost Põhja-Argentinani. See on käsitiivaliste hulgas ökoloogiliselt kõige mitmekesisem sugukond. Enamik neist on putuktoidulised, kuid leidub ka puuviljadest, nektarist, aga ka väiksematest selgroogsetest ning isegi verest toituvaid liike. Enamik lehtninalasi on pruuni, halli või musta värvi, kehapikkusega 4–13 cm ja kaaluga 7–200 g. Tavaliselt elavad nad väikestes gruppides, kuid mõned liigid moodustavad mitmesajast isendist koosnevaid kolooniaid. Sugukonda kuulub üle 50 perekonna ligi 200 liigiga. alamsugukond vereimejalased (Desmodontinae) liik suur-vampiir (Vampyrum spectrum)
Tony Leondis

Anthony Leondis (sündinud 24. märtsil 1972 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide animaator, animafilmirežissöör ja dublaažinäitleja.
Randall Duk Kim

Randall Duk Kim (sündinud 24. septembril 1943) on päritolu USA teatri-, tele- ja filminäitleja. Alates 18. eluaastast ja suurema osa oma karjäärist on ta näidelnud teatrilaval. Tema tuntuim filmiroll on filmis "The Matrix Reloaded".
Nicanor Parra

Nicanor Parra Sandoval (sündinud 5. septembril 1914 San Fabián de Alico – 23. jaanuar 2018 Santiago) oli Tšiili füüsik ja luuletaja. Parra sündis kooliõpetaja pojana mitmekülgsete kunstiannetega perekonnas. Tema õde Violeta Parra oli kuulsamaid Tšiili rahvalaulikuid. 2011 Miguel de Cervantese auhind Nicanor Parra ametlik koduleht Nicanor Parra koduleht Tšiili Ülikooli saidil
Russiini keel

Russiini keel on idaslaavi keelte hulka kuuluv keel, mida kõneldakse Ukrainas Taga-Karpaatias ning sellele lähedastes piirkondades Slovakkias, Poolas ja Ungaris. што "mis", ко, хто "kes", як "kuidas", де "kus", кідь, кедь, коли "millal", якый "milline", котрый "kumb". Ethnologue
Lloyd Sherr

Lloyd Michael Sherr (sündinud 24. märtsil 1959 Los Angeleses) on Ameerika Ühendriikide näitleja. Ta on saanud tuntuks USA telekanali History saadete tekstilugejana. Tema häält on kuulda ka mõnes videomängus ja telesarjas.
Bob Joles

Robert Joles (sündinud 16. juulil 1959 Glendoras Californias) on Ameerika Ühendriikide näitleja. Alates 1981. aastast on ta lugenud dublaaži paljudele animafilmide, -sarjade ja videomängude tegelastele.
Cornelius Gallus

Gaius Cornelius Gallus (u 70 eKr Forum Julii – 26 eKr) oli vanarooma luuletaja, oraator ja poliitik. Alates sellest, kui Rooma riik 30 eKr Egiptuse vallutas, kuni oma surmani 26 eKr oli Cornelius Gallus Egiptuse kuberner.
Greg Baldwin

Greg Baldwin (sündinud 13. septembril 1960 Grantsis New Mexico osariigis) on Ameerika Ühendriikide näitleja. Ta on näidelnud teatrilaval ning dubleerinud animafilme ja videomänge.[viide?]