laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aron Jóhannsson

Aron Jóhannsson (sündinud 10. novembril 1990 Mobile'is Alabama osariigis) on USA jalgpallur. Ta mängib Islandi kõrgliigaklubis Valur ründajana. Jóhannsson sündis USA-s Islandi päritolu perekonnas. Kolmeaastaselt kolis ta perekonnaga tagasi Islandile. Suurema osa lapsepõlvest veetis ta Islandil. Jóhannsson alustas klubikarjääri Islandi klubis Fjölnir. 2010. aasta augustis liitus ta Taani klubiga AGF Aarhus. Ta aitas meeskonnal jõuda Taani kõrgliigasse. Taani kõrgliigas Superligaen tegi ta debüüdi 18. juulil 2011 mängus Lyngby Boldklubiga. Esimese värava lõi ta kõrgliigas 7. novembril 2011 võõrsil mängus SønderjyskE-ga. 27. augustil 2012 lõi ta 4:1 võidumängus AC Horsensiga 3 minuti ja 50 sekundiga kõige kiirema kübaratriki Taani kõrgliigas. Lisaks lõi ta ka mängus neljanda värava. Nelja värava löömiseks kulus tal ainult 16 minutit, mis oli samuti rekord. 2013. aasta jaanuaris liitus ta Hollandi klubiga AZ. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas 14. aprillil 2013. Sama aasta mais võitis ta meeskond Hollandi karika. 2015. aasta augustis sõlmis ta Saksamaa klubiga Bremeni Werder nelja-aastase lepingu. Ülemineku summa oli 5 miljonit eurot. Debüüdi Saksamaa kõrgliigas tegi ta 15. augustil 2015 mängus Schalkega. Esimese värava lõi ta 30. augustil 2015 penaltist Mönchengladbachi Borussia vastu. 2019–2020 mängis ta Rootsi kõrgliigaklubis Hammarby IF. 2020. aasta hooajal lõi ta Rootsi kõrgliigas 12 väravat. 2021. aasta novembris naasis Jóhannsson Islandile, sõlmides lepingu Valuriga. Debüüdi USA jalgpallikoondises tegi ta 14. augustil 2013 sõprusmängus Bosnia ja Hertsegoviinaga. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 15. oktoobril 2013 maailmameistrivõistluste valikmängus Panamaga. Ta valiti USA koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlusteks. 2015. aasta CONCACAF Gold Cupil lõi ta värava 18. juulil veerandfinaalimängus Kuubaga. Ta on mänginud kümnel korral ka Islandi U21 jalgpallikoondises. Ferdinand, Poul (27. august 2012)."Historisk målshow sænkede Horsens". Ekstra Bladet. Vaadatud 26.12.2015 "AGF sælger Aron Jóhannsson til AZ Alkmaar". Dr.dk. Vaadatud 26.12.2015 "Fréttir | Holland | Jóhann Berg lagði upp fyrsta mark Arons Jó fyrir AZ.". 433.is. 14. aprill 2013. Vaadatud 26.12.2015 "Aron Johannsson completes move to Werder Bremen from AZ Alkmaar". 5. august 2015. Vaadatud 26.12.2015 "Clint Dempsey scores hat trick as U.S. puts six goals past Cuba". ESPN. 18. juuli 2015. Vaadatud 26.12.2015. Ametlik koduleht
DaMarcus Beasley

DaMarcus Lamont Beasley (sündinud 24. mail 1982 Fort Wayne'is Indiana osariigis) on endine USA jalgpallur (kaitsja). Debüüdi USA rahvuskoondises tegi ta 27. jaanuaril 2001 mängus Hiinaga. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 2002. aasta CONCACAF Gold Cupil esimeses alagrupimängus 19. jaanuaril Lõuna-Koreaga. Ta esindas USA-d rahvuskoondises 126 mängus. Ta on ainus USA meesjalgpallur, kes on koondises mänginud neljadel maailmameistrivõistlustel. Chicago Fire Lamar Hunt U.S. Open Cup: 2000, 2003 Supporters' Shield: 2003 PSV Eindhoven Eredivisie: 2004–05, 2005–06 KNVB beker: 2004–05 Rangers Scottish Premier League: 2008–09, 2009–10 Scottish Cup: 2007–08, 2008–09 Scottish League Cup: 2007–08, 2009–10 Houston Dynamo Lamar Hunt U.S. Open Cup: 2018
Fabian Johnson

Fabian Marco Johnson (sündinud 11. detsembril 1987 Münchenis) on USA jalgpallur (kaitsja). Debüüdi USA rahvuskoondises tegi ta 11. novembril 2011 mängus Prantsusmaaga. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 1. juunil 2014 mängus Türgiga. Ta on esindanud Saksamaad ka noortekoondistes.
Knjaz Potjomkin-Tavritšeski

Knjaz Potjomkin-Tavritšeski (vene Князь Потёмкин-Таврический) (ka Potjomkin), oli Venemaa Keisririigi, Venemaa Vabariigi, Vene SFNV ja Nõukogude Liidu Musta mere laevastiku soomuslaev. Laev kandis aja jooksul erinevaid nimesid: 1900–1905 Knjaz Potjomkin-Tavritšeski. 1905–1917 Panteleimon 1917 Potjomkin-Tavritšeski 1917–1925 Borets za svobodu Soomuslaev Potjomkin ehitati 1898–1905 aastail Mõkolajivis. Sai nime Tauria vürsti Grigori Potjomkini järgi. Tuntuks sai äsja lõplikult valminud laev 27. juunist – 7. juulini 1905. a pardal toimunud meeskonnaliikmete mässu tõttu, millest aastaid hiljem tehti ka nõukogude propagandafilm. Mäss algas eeldatavalt probleemidest toiduga (liha sees olid ussid) ja sellest tekkinud vastasseisust laeva juhtkonnaga ning kulmineerus poliitilisel tasemel. Mässu mahasurumine osutus võimudele keerukaks, kuid lõpuks lõppesid mässajatel varud ja nad olid sunnitud sõitma laevaga Rumeeniasse pakku. Pärast mässu tagasi Venemaale toodud laev nimetati ümber Panteleimoniks. Osales 1. maailmasõjas Musta mere laevastiku koosseisus brigaadi lipulaevana. Vene kodusõja päevil käis laev sadamas seisvana käest kätte ja jäi lõpuks vähekõlblikuna 1920. a bolševike valdusse. Arvati teenistusest välja ja lammutati 1923–1925. Veeväljasurve – 12500 ... 12900 t Pikkus – 115,4 m Laius – 22,3 m Süvis – 8,2 m Masinate võimsus – 7900 kW Kiirus – 16 sõlme Sõidukaugus – 3200 meremiili Relvastus – 2 × 2-305 mm, 16 × 152 mm, 14 × 75 mm, 6 × 47 mm kahurid; 5 × 381 mm torpeedoaparaati. Soomuskaitse – 51 ... 254 mm Meeskond – 731 inimest
Sõsarlaev

Sõsarlaev on laev, mille ehitamiseks on kasutatud teiste laevadega sama projekti. Tänapäeval on laevade ehitamine sama projekti järgi üldlevinud, sest seetõttu kulub laeva ehitamiseks vähem raha. laevaklass laevatüüp Klassifikatsiooniühing ja IACS Sõsarlaev Merevikis (vaadatud 26.12.2015) "World War II: The Liberty Ship Program". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. jaanuar 2016. Vaadatud 26. detsembril 2015. Klassifikatsiooniühing @ MereWiki Sõsarlaev Merevikis
Postilaev

Postilaev on endisaegne reisi- või kaubalaev, mis oli kohandatud postisaadetiste ühest kohast teise viimiseks. Enamasti sõitis postilaev kindlal laevaliinil. Esimesed postilaevad sõitsid 1630. aastatel Läänemerel ja vedasid postisaadetisi Stockholmi ja Saksamaa sadamalinnade vahel. 1647-1710 sõitsid postilaevad Tallinna-Stockholmi liinil ja aastast 1701 ka Pärnu-Stralsundi liinil. Postilaev Merevikis (vaadatud 26.12.2015) Postilaev Merevikis
Tunnus (täpsustus)

Tunnus (inglise keeles feature) on mitmetähenduslik sõna: tunnus ehk tunnusjoon ehk erijoon on asjade või nähtuste iseloomulik omadus, mille alusel saab neid omavahel võrrelda ja üksteisest eristada tunnus on loogikas mõiste oluline, eristav omadus tunnus ehk tundemärk on äratundmist võimaldav märk, miski, mis millelegi viitab või mille järgi midagi järeldatakse või oletatakse. Näiteks kuriteo tunnus, haiguse tunnus ehk sümptom, auastme tähis, millegi sümbol tunnus on keeles grammatilist tähendust kandev afiks tunnus on matemaatikas arvuliste või mittearvuliste väärtustega muutuja tunnus on matemaatikas teoreem, mis annab tarviliku ja piisava tingimuse vaadeldava olukorra tekkimiseks tunnus on raalprojekteerimises näiteks mulk (hole), eend (pocket) või sälk (notch) tunnus on arvutisimulatsioonis (computer vision) näiteks serv (edge), nurk (corner) või kämp (blob) tunnus on tarkvaraarhitektuuris (software design) tarkvaraobjekti intentsionaalne käitust (performance), teisaldatavust (portability) või funktsionaalsust (functionality) eristav karakteristik tunnus on statistikas vaadeldava nähtuse iseseisvalt mõõdetav omadus
Meremisjon

Meremisjon on meremeeste usuliste, kõlbeliste ja majanduslike vajaduste rahuldamiseks korraldatud kiriklik tegevus. Meremisjon hõlmab jumalateenistuste korraldamist sadamais, usukirjanduse levitamist, meremeeste hooldamist haiglates ja vanglates, vaesunud meremeeste abistamist, meremeeste vara hoidmist, teenistuskohtade vahendamist, meremeeste kodude asutamist, enesetäiendusvõimaluste loomist, samuti väljarändajate eest hoolitsemist. Meremisjoni alguseks peetakse 1828. aastat, kui asutati Ameerika Merimeeste Sõprade Ühing. Tallinnas asutati Uus-sadamas 1891. aastal Meremisjoni Selts. Nõukogude ajal meremisjonit ei olnud. Meremisjoni töö taastati Eestis septembris 1993, meremisjoni hoone asub Muuga sadamas. Meremisjon Merevikis (vaadatud 26.12.2015) Meremisjon Merevikis
Lossimine

Lossimine (hollandi sõnast lossen) on laevast lasti mahalaadimine. Lasti laevale pealelaadimist nimetatakse lastimiseks. Lossimine toimub enamasti sadamas või reidil, kalalasti võidakse teisele laevale lossida ka merel. Lossimine Merevikis (vaadatud 26.12.2015) Lossimine Merevikis
Käilakuju

Käilakuju on purjelaeva vööriosas asuv reljeefne kaunistus. Käilakujusid kasutati 16.-20. sajandini[viide?]. Käilakuju Merevikis (vaadatud 26.12.2015) Käilakuju Merevikis
Jõesadam

Jõesadam on sadam siseveekogu laevateel, kus reisijad saavad minna laevale või seal maabuda või kus tehakse laadimis- ja lossimistöid. Väikesadam Tartu jõesadam Jõesadam Merevikis (vaadatud 26.12.2015) Jõesadam Merevikis
Manuel Agujetas

Manuel Agujetas (kodanikunimi Manuel de los Santos Pastor; lavanimed Agujetas, Agujetas de Jerez; 17. mai 1939 Las Tablas, Jerez de la Frontera vald – 25. detsember 2015 Jerez de la Frontera) oli Hispaania mustlaspäritolu flamenkolaulja. Ta laulis cante jondo stiilis. Ta esines Carlos Saura filmis "Flamenco". Dominique Abel tegi temast dokumentaalfilmi "Agujetas cantaor".
Korstnamärk

Korstnamärk on mittesõjalaeva korstnal olev tähtedest ja/või kujunditest tunnusmärk, mis viitab laevaomanikule. Mõni reeder kasutab korstnamärgina ettevõtte logo. Korstnamärk Merevikis (vaadatud 26.12.2015) Korstnamärk Merevikis FUNNEL ON SHIPS, portofolden.com
St. Mary kirik (Carisbrooke)

Maarja kirik on kirik Suurbritannias Inglismaal Wighti saarel Carisbrooke'is. Kirikut kasutab Inglismaa Kiriku kogudus. Normannide ajal rajatud pühakoja kirikutornis on kümme kella, millest kaheksa valati 1921. aastal ja kaks viimast 2002. aastal. Kiriku 1908. aastal valminud orel on kantud riiklikku orelite registrisse. The Buildings of England, Hampshire and the Isle of Wight. Nikolaus Pevsner National Pipe Organ Register[alaline kõdulink]
Elb-Link

Elb-Link Reederei on Saaremaa Laevakompanii 2015. aastal asutatud tütarettevõte, mis opereerib Elbe jõel Cuxhaveni-Brunsbütteli laevaliinil. Liinil sõidavad Saaremaa Laevakompanii laevad Anne-Marie ja Grete. Elb-Link Merevikis (vaadatud 26.12.2015) Ettevõtte koduleht Elb-Link Merevikis
Eesti Loots

AS Eesti Loots oli aastatel 2000-2023 tegutsev laevandusettevõte, mis pakkus Eesti vetes lootsiteenust. Ettevõte kuulus Eesti riigile. Ettevõte asutati 2000 Laevaliikluse Juhtimiskeskuse järglasena. Ettevõttel oli kaheksa lootsilaeva nimedega Ahto-01, Ahto-02, Ahto-03 jne. Ettevõte maksis 2020. aastal Eesti riigile 1,5 miljonit eurot dividende. Eesti Loots Merevikis (vaadatud 26.12.2015) "Riigi äriühingud maksavad eelarvesse 121,6 miljonit eurot dividende" ERR, 18. juuni 2020 Eesti Loots Merevikis
Aivar Rumvolt

Aivar Rumvolt (sündinud 1957 Võrus) on eesti kunstnik. Ta tegutseb Võrumaal keraamiku ja maalijana. Temalt on 1991. aastal ilmunud luulekogu "Kaldalseisja" (ISBN 5450011725). "Poeet voolib savist sinilindu" Õhtuleht, 20. mai 2000 "Mõtõlus: Aivar Rumvolt" ETV 2005
Laevapere

Laevapere (varasemas kirjanduses ka laeva meeskond) on laeval töötavad inimesed, kes alluvad laevakaptenile ja kes on sisse kirjutatud nimestikku (munsterrolli). Laevapere moodustavad kapten, juhtkond (sealhulgas tüürimehed, laevamehaanikud, pootsman, varem ka laevaarst, radist), masina- ja tekimeeskond (sealhulgas madrused, motoristid, masinistid), teenindajad (sealhulgas kokad, koristajad). Laevapere Merevikis (vaadatud 26.12.2015) Laevapere Merevikis
Rein Albri

Rein Albri (sündinud 9. veebruaril 1946 Järva-Jaanis) on Eesti merendustegelane, õppejõud. Aastatel 1993–1996 õppis ta eksternina Eesti Mereakadeemia külmatehnika insener-mehaaniku erialal ning töötas Eesti Mereakadeemia külmatehnika õppetooli lektorina. 2014. aastast on ta Tallinna Tehnikaülikooli Eesti Mereakadeemia külmatehnika lektoraadi assistent. 2015 aasta mereharija 2024 Valgetähe V klassi teenetemärk Rein Albri Merevikis (vaadatud 26.12.2015) Rein Albri Merevikis Rein Albri publikatsioone
Kustav-Olimar Laigna

Kustav-Olimar Laigna (sünninimi Kustav-Olimar Pae; 12. november 1932 Paide – 6. veebruar 2006 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane. Ta lõpetas aastal 1960 Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia-mäeteaduskonna mäeosakonna cum laude. 1980–1992 oli ta Informatsiooni Instituudi osakonnajuhataja ja direktor. 1995–2001 oli ta Eesti Mereakadeemia hüdrograafia ja meteoroloogia instituudi juhataja ja professor. Kustav-Olimar Laigna suri 6. veebruaril 2006 Tallinnas ja ta maeti 10. juulil 2008 Metsakalmistule. Tema naisevend on medievist, endine vaimulik ja sõjaväelane Einar Laigna. Kustav-Olimar Laigna Merevikis (vaadatud 26.12.2015) https://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=83746 Kustav-Olimar Laigna Merevikis
Jaan Lutt

Jaan Lutt (25. november 1945 Rimmu vald Viljandimaa – 13. detsember 2018) oli eesti meregeoloog ja hüdrograaf. Aastatel 1972–1990 oli ta Geoloogia Instituudi noorem- ja vanemteadur, 1990–1992 juhtivteadur, meregeoloogia töörühma juht. Aastatel 1993–2003 oli ta Veeteede Ameti hüdrograafiaosakonna mereuuringute talituse juhataja. 2004. aastast on ta Veeteede Ameti hüdrograafiaosakonna juhataja. 2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk Jaan Lutt Merevikis (vaadatud 26.12.2015) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Jaan Lutt Merevikis
Enn Kreem

Enn Kreem (sündinud 2. juulil 1939 Kuressaares) on Eesti ajakirjanik ja merendustegelane, Antarktika-uurija. 1965 alustas ta ENSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi vaatlusprogrammi Antarktises, mis kestis vaheaegadega üle 20 aasta. 1971. aastal võttis ta vastu pakkumise Eesti Televisioonilt. Kreemist sai ETV teadussaadete vanemtoimetaja. 1974–1976 oli “Aktuaalse kaamera” peatoimetaja rollis. Järgnevatel aastatel töötas ta TASS-i, ETA, ERV ja ER-i korrespondendina Soomes ja Rootsis. Ta on olnud ka tele-raadiokomitee teadusdirektor meediauuringute alal ja juhtinud pressiagentuuri APN Eesti bürood. Ta on Polaarklubi liige. Ta on Eesti Ajakirjanike Liidu liige. Aastast 1994 on ta "Eesti laevanduse aastaraamatu" koostaja. Tema abikaasa on näitleja ja muuseumiteadur Anni Kreem, nende pojad on ajaloolane Juhan Kreem ja muusik Jaagup Kreem. Enn Kreem Merevikis (vaadatud 26.12.2015) Enn Kreem Merevikis
Vangaži raudteejaam

Vangaži raudteejaam on raudteejaam Valga–Riia raudteeliinil Sigulda piirkonnas Vangaži linna lähistel. Jaam jääb Inčukalnsi valda Meža miersi külla. Iga päev peatub seal 15 reisirongi, tööpäeviti 17. Jaamas võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine. Jaam asub Riiast 34,2 km kaugusel. Piletihinnalt kuulub jaam B-tsooni. Jaam avati aastal 1915. Avamisajal jäi see Riia kreisi Allaži kihelkonda Inčukalnsi mõisa maadele. Algselt kandis see nime Stoke, aastal 1919 hakkas see kandma nime Stoķi. Tänapäevast nime hakkas jaam kandma aastal 1927. Teise maailmasõja eel rajati sinna uus jaamahoone, mis aga sõjas hävis. Vangaži raudteejaama ja Sigulda raudteejaama vahel on Valga-Riia raudtee kaheteeline. http://www.pv.lv/lv/zonas/ ""Līnijai Rīga-Valka 120 gadi"". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. september 2018. Vaadatud 27. detsembril 2015. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 78. lk. http://railwayz.info/photolines/rwpart/9/A2 Infot jaama kohta; fotod (vene keeles) Jaam vanal kaardil
Tiit Saare

Tiit Saare (1. september 1956 Väike-Pungerja küla, Pagari külanõukogu, Jõhvi rajoon – 24. september 2017) oli eesti ajaloolane, heraldik ja ajalooõpetaja. Aastatel 1963–1972 õppis ta Pagari 8-klassilises koolis ja 1972–1975 Iisaku Keskkoolis. 1991. aastal lõpetas ta kaugõppes Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna. Ta oli Avinurme Eesti Kodanike Komitee esimees ja Eesti Kongressi liige. Aastatel 1991–1994 oli ta Iisaku Muuseumi juhataja. 1994–1999 Mäetaguse Põhikooli direktor ning 1999. aastast sama kooli ajaloo-, ühiskonnaõpetuse- ja füüsikaõpetaja. Kujundas Kohtla valla vapi ning osales Maidla ja Mäetaguse valla vapi loomises. Ta on korrastanud eesti vapikeelt. Lõi Eesti vapi ajaloo allikapõhise käsitluse. Avaldas artikleid vapi- ja lipuajaloost ajakirjades Horisont, Akadeemia, Tuna, Keel ja Kirjandus ja Heraldisk Tidsskrift. 1998 "Lipud enne ja nüüd" 2000 "Kas Eestil on oma heraldika?". Sirp, 14. jaanuar 2000 2001 "Sümboolikaleksikon" 2005 "Eesti lipp, Eesti vapp" 2006 "Eesti mõisnike vapid". ISBN 9949415608 2012 "Kas Narva linnal oli neli vappi?". Iisaku Muuseumi Toimetised I. Iisaku. Lk 184–204 2013 "TEA Eesti omavalitsuste taskuentsüklopeedia" 2006 Mäetaguse valla aukodanik 2010 aasta õpetaja 2017 Mäetaguse valla teenetemärk "In memoriam. Tiit Saare 01.09.1956 – 24.09.2017". Põhjarannik, 28. september 2017. Lk 6 Haud Iisaku kalmistul
Ernst Masik

Ernst Masik (ka Ernst Maasik; 1. detsember 1890 Helme – 18. detsember 1949 Tavda, Sverdlovski oblast) oli eesti laevaehitusinsener. 1914 lõpetas ta Kroonlinna mereinseneride kooli laevaehitusinsenerina. 1914–1916 töötas ta Petrogradis Balti laeva- ja mehaanikatehases. 1916–1918 töötas ta Helsingis Läänemere miinikaitsestaabis, kus juhendas sõjalaevade ehitamist. 1923–1929 oli ta ASi Näitus tegevdirektor ja ühtlasi juhatuse liige. Aastast 1925 oli ta ettevõtte Det Norske Veritas tehniline inspektor ja esindaja Eestis. Aastast 1927 oli ta laevaühingu The Baltic & International Maritime Conference asedirektor Eestis. 1923-1926 oli ta II Riigikogu liige. Ernst Masik Merevikis (vaadatud 27.12.2015) Ernst Masik Merevikis
Utsjoki vald

Utsjoki vald (põhjasaami keeles Ohcejoga gielda) on 3. järgu haldusüksus (vald) Soome Lapi maakonnas. Naabervald on Inari vald. Utsjoki on Soome põhjapoolseim vald. See on ka vald, mille elanike hulgas on Soomes enim saami keelte emakeelena kõnelejaid. 2011. aastal oli valla elanikest saamikeelseid 47 protsenti. Utsjoki vald piirneb Inari vallaga ja põhjas Norraga. Nuorgam (põhjasaami keeles Njuorggán) Utsjoki kirikuküla (põhjasaami keeles Ohcejohka) Nuvvus Dalvadas Outakoski (põhjasaami keeles Vuovdaguoika) Rovisuvanto (põhjasaami keeles Roavesavu) Karigasniemi (põhjasaami keeles Gáregasnjárga) Kaamasmukka (põhjasaami keeles Gámasmohkki) Area of Finland's municipalities 2023-01-01 Population growth biggest in nearly 70 years  Utsjoki vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Utsjoki koduleht
Laiaküla kalmistu

Laiaküla kalmistu on kalmistu Jõelähtme kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Pirita linnaosas Tallinnas aadressil Muuga tee 2. Praegu on Laiaküla kalmistu Pärnamäe kalmistu osa. Nehatu valla Iru ja Muuga küla jaoks võeti 1930. aastatel Laiakülas (tänapäevase Laiaküla asumi alal) kalmistuna kasutusele maatükk Käära talu aladelt, mis ametlikult nimetati "Kalmistu 132" kinnistuks. Selle algne pindala oli 2,07 ha. 1959. aastaks oli kalmistu suurenenud ja selle pindala oli 2,75 ha. 1950. aastatel rajati kalmistust põhja poole liivakarjäär, mistõttu kalmistu põhjaosa on olulisel määral hävinenud. Praeguseks on sealsed hauad olulisel määral maetud üle. Seoses uue suurkalmistu (praeguse Pärnamäe kalmistu) asutamisega eraldati kalmistu idaküljel maa-ala Iru vanadekodule uue kalmistu jaoks. Esimene matus toimus seal 11. mail 1962. Tänapäeval on mõlemad kalmistud kasvanud kokku Pärnamäe suurkalmistuga ning need kolm ei ole omavahel eraldatud mingite piiretega. Iru vanadekodu uus kalmistu Pärnamäe kalmistu Karl Laane. Pärnamäe kalmistu. - Tallinna kalmistud. Tallinn 2002. Lk 320 Skemaatiline 1:10000 katastrikaart 1930-1944 Maa-ameti Geoportaalis Nõukogude topograafiline 1:10000 kaart 1959. aastast Maa-ameti Geoportaalis Karl Laane. Pärnamäe kalmistu. - Tallinna kalmistud. Tallinn 2002. Lk 319-320 Pärnamäe kalmistu plaan (vaadatud 27. detsembril 2015) Kultuurimälestis nr 1190 "Pärnamäe kalmistu" (vaadatud 27. detsembril 2015)
Näitleja Joller

"Näitleja Joller" on 1960. aastal valminud Eesti Telefilmi mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Voldemar Panso samanimelisel jutustusel. Toomas Joller on näitleja olnud juba kakskümmend aastat. Joller on populaarne ja talle on antud rahvakunstniku aunimetus. Ent tasapisi hakkab Jolleri täht tuhmuma. Ta muutub egoistlikuks ja enesekeskseks, tema osatäitmised jäävad pealiskaudseks. Näitleja sisemine põlemine nõuab tulivett, mida Joller koos oma sõbra komöödianäitleja Rutsiga ka ohtralt tarvitab. Tekivad probleemid ja vastuolud teatris. Kui Joller saab purjuspäi etendusele ilmumise eest käskkirja, siis esitab ta lahkumisavalduse. Joller läheb maale. Ta külastab endist näitlejat Augustit, kellega nad õitsvate õunapuude all istudes vestlevad olulistest asjadest. Sööklas saab Joller tuttavaks kraavihall Johannesega, kellega ta töötab kuu aega turbarabas kraavikaevajana. Seejärel elab Joller sovhoosis oma õe juures, kus ta tegeleb kohaliku näiteringi juhendamisega. Siis saab Joller telegrammi, milles teda kutsutakse teatrisse tagasi. Eneses selgusele jõudnuna pöördub ta teatritööle tagasi. Voldemar Panso – näitleja Toomas Joller Jüri Järvet – Ruts Linda Rummo – Maia Ruts Bauman – vana August Ester Pajusoo – Sirje Aksel Orav – Tagamaa Kulno Süvalep – Mõtlik Franz Malmsten – Ärps Rudolf Nuude – Johannes Tõnis Kask – teatridirektor Kalju Karask – korstnapühkija Evi Rauer – Toomas Jolleri õde Inna Taarna – kolleeg teatris Sulev Nõmmik – näitleja Peterson Valter Soosõrv – joodik õllebaaris Grigori Kromanov – kolleeg teatris Tiiu Kaldma – Sirje sõbranna Eri Klas – muusik bändis Arved Haug – muusik bändis Endel Pärn – restoranikülastaja Kaarel Toom – kolleeg teatris Lembit Anton – mees sööklas Silvia Reitel – arst "Näitleja Joller" on kahtlemata üks nurgakivi eesti kultuurile iseloomulikus näitlejaameti mütologiseerimise ja heroiseerimise vundamendis. DVD "Näitleja Joller" ümbris. Tallinn, 2012.
Kent (täpsustus)

Kent võib tähenda järgmist: Kent, krahvkond Inglismaal Kent, linn USA-s Connecticuti osariigis Kent, linn USA-s Ohio osariigis Kent, linn USA-s Washingtoni osariigis Kent, ansambel Kent, sigaretimark Kenti kuningriik
Johannes Diderik van der Waals

Johannes Diderik van der Waals (23. november 1837 Leiden – 8. märts 1923 Amsterdam) oli hollandi füüsikateoreetik ja termodünaamik, kes on tuntud eeskätt gaaside ja vedelike olekuvõrrandi tõttu. 1910. aastal anti talle selle eest Nobeli füüsikaauhind. Van der Waalsi gaas Van der Waalsi jõud
Nicolaas Bloembergen

Nicolaas Bloembergen (11. märts 1920 Dordrecht – 5. september 2017 Tucson, Arizona) oli hollandi päritolu USA füüsik. 1938. aastast õppis ta Utrechti ülikoolis füüsikat. 1945. aastal lahkus ta Hollandist ja astus Ameerika Ühendriikides Harvardi ülikooli. 1948. aastal sai ta Leideni ülikoolist doktorikraadi. Hiljem oli ta Harvardis rakendusfüüsika professor. 1958. aastal sai ta USA kodakondsuse. 1981. aastal anti talle, Arthur Schawlowle ja Kai Siegbahnile Nobeli füüsikaauhind töö eest laserspektroskoopias. 1984 – valiti USA Inseneriakadeemia liikmeks
Sheldon Lee Glashow

Sheldon Lee Glashow (sündinud 5. detsembril 1932 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide füüsikateoreetik. 1979. aastal anti talle Nobeli füüsikaauhind. 1994 – valiti Venemaa Teaduste Akadeemia välisliikmeks
Peaminister (raamat)

"Peaminister" on Edgar Savisaare 2004. aastal ilmunud aimeraamat, mis kirjeldab Savisaare tegevust Eesti peaministrina aastatel 1990–1992 ning tema seisukohti Eesti poliitika, majanduse ja ajaloo teemal. 2005. aastal ilmus teos soome keeles pealkirjaga "Viron vaaran vuodet", selle tõlkisid Jouko Vanhanen ja Raija Hämäläinen.
Kai Siegbahn

Kai Manne Börje Siegbahn (20. aprill 1918 Lund – 20. juuli 2007 Ängelholm) oli rootsi füüsik. Tema isa oli füüsik Manne Siegbahn, kes sai Nobeli füüsikaauhinna 1924. aastal. 1944. aastal sai ta Stockholmi ülikoolis doktorikraadi. 1981. anti talle, Nicolaas Bloembergenile ja Arthur Schawlowle Nobeli füüsikaauhind töö eest laserspektroskoopias. 1994 – valiti Venemaa Teaduste Akadeemia välisliikmeks