laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lieģi

Lieģi (nõukogude perioodil Jaunlieģi) on küla (vidējciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas, Tadaiķi valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 47 meetri kõrgusel Trumpe jõe kaldal maantee A9 ääres. Lisaks administratiivkeskusele asuvad külas veel lasteaed, raamatukogu, Lieģi bussipeatus ja Tadaiķi kultuurimaja ning postkontor. Küla tekkis endise Lieģi mõisa (Leegen) keskuse juurde, toona jäi see Aistere valda. Aastal 1900 avati Lieģi aladel Durbe raudteejaam. Nõukogude perioodil oli seal kohaliku sovhoosi keskasula. Aastani 2021 kuulus küla Durbe piirkonda, olles selle halduskeskuseks. Küls kasvav tamm ümbermõõduga 4.08 meetrit ja kõrgusega 22 meetrit on looduskaitse all. Aastal 2005 oli külas 557 elanikku. Aastal 2018 oli elanikke 415, aastal 2020 aga 405. Vietvārdu datubāze, vaadatud 18. oktoober 2020 https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/publiska-biblioteka/pasvaldibu "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 18. oktoobril 2020. Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
872

872. aasta Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand Aastakümned: 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad - 870. aastad - 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad 920. aastad Aastad: 867 868 869 870 871 - 872 - 873 874 875 876 877 ... Ki no Tsurayuki, jaapani luuletaja ...
DEA (andmebaas)

DEA (akronüüm fraasist "digiteeritud eesti ajalehed") on kolme Eesti raamatukogu projekt, mille käigus koostatakse vanade eesti ajalehtede andmebaasi, mis sisaldab nende ajalehtede digitaalseid pildifaile. Andmebaasist on leitavad paljud eesti ajalehed, mis ilmusid 1821–1944, samuti mitmed väliseesti ajalehed, mis on ilmunud või ilmusid alates 1944. Projekti koordinaator on Eesti Rahvusraamatukogu. Projektis osalevad ka Eesti Kirjandusmuuseumi Arhiivraamatukogu ja Tallinna Pedagoogikaülikooli Akadeemiline Raamatukogu. Projekti algas 2002. 2018. aasta lõpu seisuga oli projektis avalikult kättesaadavaks muudetud 474 nimetust (ligi 1,33 miljonit lehekülge), mille maht koos varukoopiatega oli ligi 4,3 TB. Töötaja poolelt oli DEA maht aga 554 nimetust ja 1 455 324 lehekülge, sest nimekirja haldamislihtsuse huvides oli peamiselt välja jäetud lühiajaliselt (1–2 numbrit) ilmunud väljaandeid. Rahvusraamatukogu sulges DEA 2020. aasta aprillis pärast selle sisu ümbertõstmist andmekogusse DIGAR. Projekti on toetanud Kultuuriministeerium, samuti Sorosi Fond. Projekti juhib Krista Kiisa. http://dea.nlib.ee/dea_proj.html (vaadatud 27.11.2018) http://dea.nlib.ee/index.html (vaadatud 01.12.2018) DIGITEERITUD EESTI AJALEHED (DEA) ELNET (vaadatud 9. juunil 2023) "KRISTA ARU ⟩ Kultuuripärandi talletamine on digiajastu «isamaa kohus»" Postimees, KRISTA ARU ⟩ Kultuuripärandi talletamine on digiajastu «isamaa kohus» dea.digar.ee
Nelson Mandela Bay linnaringkond

Nelson Mandela Bay linnaringkond on Lõuna-Aafrika Vabariigi Ida-Kapimaa provintsis asuv 2. järgu haldusüksus. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Nelson Mandela Bay linnaringkonna elanikest mustanahalisi aafriklasi 60,13%, värvilisi 23,56%, valgeid 14.36%, India või Aasia päritolu inimesi 1,11% ja teisi 0,84%. Koosa keelt pidas emakeeleks 53,92% inimesi, afrikaani keelt 29,34% ja inglise keelt 13,46% inimesi. https://census2011.adrianfrith.com/place/299
Lembri Uudu

"Lembri Uudu" on eesti 2017. aasta dokumentaalfilm, mis jutustab Saaremaa Pähkla küla elanikest. Kuni Eesti Vabariigi taasiseseisvumiseni 1991. aastal tegutses Pähkla külas Saaremaal kolhoos, mis andis tööd peaaegu kõigile külaelanikele. Kolhoosis töötas traktoristina ka Lembri Uudu. Pärast kolhoosi lagunemist kaotas suurem osa külaelanikest töökoha ja Uudu suri. Vahel aga juhtub nii, et inimese tegelik elujõud tuleb välja alles pärast tema surma. Lembri Uudu suri nii õigel ajal, et temast sai kangelane, kes hoiab siiani külaelul hinge sees ja kolhoosi koos. Stsenaristi ja režissööri Eeva Mägi vanaema ning Pähkla külast pärit Helga-Niina Kukke ning teiste külaelanike elust jutustava teose filmimine toimus 2016. aasta aprillis Alasti Kino vahendusel. Film esilinastus 27. jaanuaril 2017 Kuressaare kultuurikeskuses, 31. jaanuaril Tallinna kinos Artis, 15. veebruaril Eesti Televisioonis sarjas "Eesti Lood" ning 28. märtsil YLE TV (Soome) ekraanil. Dokumentaalfilm on osalenud mitmel rahvusvahelisel filmifestivalil. Uudo Lember (fiktiivse Uudu vaimuna), Helga-Niina Kukk, Herta Pitk, Kalev Pitk, Jaanis Niit, Lembi Arro, Regina Sai, Rein Sai, Arvo Kald Stsenarist ja režissöör – Eeva Mägi Produtsent – Edina Csüllög Operaator – Heiko Sikka Helirežissöör – Tanel Kadalipp Monteerija – Jette-Krõõt Keedus Toimetaja – Liis Nimik Droonivõtted – Valmar Voolaid Lembri Uudu, Eesti Filmi Andmebaas Eesti Lood: Lembri Uudu, ERR Arhiiv Esilinastub “Lembri Uudu”, Saarte Hääl 27.01.2017 Alasti Kino, loomingulise kollektiivi koduleht "Eesti lood", ETV sarja koduleht Uudo Lember (paremal) koos venna Sulev Lembriga, foto ajalehes Saarte Hääl, 27. jaanuar 2017
Filmikaameraga läbi Eesti

"Filmikaameraga läbi Eesti" oli Eestit tutvustav dokumentaalfilmide sari. Sarja tegi 1924. aastal Estonia-Film. 1926. aastal sarja täiendati. Sarja operaator oli Rudolf Unt. Sari valmis välisministeeriumi initsiatiivil ja ülikooli soovitatud teemaderingist lähtuvalt. Sarja näidati ka mitmes Euroopa riigis – Saksamaal, Ungaris, Rootsis ja Lätis – ja sellest sai Eesti visiitkaart välisriikides. https://www.filmi.ee/filmid/eesti-filmiajalugu (vaadatud 26. oktoobril 2018) Espenberg, Allan (koostaja). Esimene Eestis. Tammerraamat, 2017. ISBN 978-9949-616-08-4 Sarja filme EFISes
871

871. aasta Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand Aastakümned: 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad - 870. aastad - 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad 920. aastad Aastad: 866 867 868 869 870 - 871 - 872 873 874 875 876 ... ... ...
Tantsuõpetaja

Tantsuõpetaja on õpetaja, kes annab tantsutunde. Eesmärk on toetada õpilase arengut teoreetilise ja praktilise õppe kaudu, mis haarab nii vaimu kui ka keha. Tantsuõpetajad töötavad peamiselt üldhariduskoolides, huvikoolides, tantsukoolides ja tantsustuudiotes. Veel näiteks lasteaedades, repetiitoritena teatrites, treeneritena, koreograafidena, tantsijatena või seltskonnatantsude õpetajatena mitmesugustel üritustel. Renessansiaja õukonnas võis olla tantsumeistriks näiteks kohalik muusik. Meistrid sõitsid linnast linna või jäid pikemaks ajaks ühe koha peale. Tantsuõpetaja palkaja oli tavaliselt kuningas, kuninganna või keegi, kes sai lubada meistrit pikemaajaliselt. Meister õpetas tantsusamme ning ka õiget kehahoiakut. Alates 20. sajandi algusest on tantsu õpetatud üldhariduskoolides kehalise kasvatuse tundides. Enamasti keskendus õpetus rahvatantsule, seltskonnatantsule või esteetilisele tantsule, kuna need žanrid olid kehalise kasvatuse õpetajatele tuttavad. 20. sajandi lõpus hakati tantsu määratlema eraldi kehalisest kasvatusest ja pigem käsitlema kunstialana. Eesti üldhariduskoolide kehalise kasvatuse ainekavas on tantsutunde tavaliselt üks kord nädalas. Konkreetsetele tantsudele ja tantsusammudele lisaks annab õpetaja õpilastele teadmisi erinevate tantsustiilide ning Eesti tantsupidude ja tantsukultuuri traditsioonide kohta. Tantsuõpetaja abiga omandab õpilane teadmisi keha arengu seaduspärasustest ja liikumisviiside mitmekesisusest. Eesti ja maailma tantsukultuure tutvustades arendab tantsuõpetaja õpilase silmaringi ja sotsiaalkultuurilisi väärtushinnanguid. Tantsuõpetaja ühitab tunnis nii kehalise eneseväljenduse, kunstiloome, kõne, muusika, rütmi kui ka mängu. Tantsu kaudu arendab õpetaja õpilase isikupära, oskusi tegutseda üksi ja koos, suhtlemis- ja koostöövõimet, ühtekuuluvustunnet ja sallivust. Alates 2011. aastat annab Eesti Tantsukunsti ja Tantsuhariduse Liit välja tantsija, tantsulavastaja ja pedagoog Gerd Neggo nimelise tantsuõpetaja stipendiumi. Stipendiumi peamine eesmärk on tunnustada oma tööle pühendunud Eestis töötavat tantsuõpetajat. http://www.streetswing.com/histmain/z3court1.htm Gayle Kassing, Danielle M. Jay (2003) „Dance teaching methods and curriculum design“ https://www.riigiteataja.ee/akt/12888846?leiaKehtiv http://tyg.edu.ee/documents/5247200/5341111/Lisa+9+Tantsu%C3%B5petus+PK.pdf/b082711b-16ac-40b5-b0f4-0fb4df10ac16 https://tantsuliit.ee
Geoloogia sügiskool

Geoloogia sügiskool on Eestis korraldatav geoloogiahuviliste kokkusaamine. Ürituse loomisel võeti malli teoreetiliste bioloogide kevadkoolist ja eesmärk oli korra aastas Eesti geoloogid kokku tuua, et kuulata loenguid, arutleda põletavatel teemadel ja ühiselt aega veeta. Esimene sügiskool toimus 28.-30. oktoobrini 2005 Võrumaal Ala-Kiidi turismitalus. Sügiskool annab välja kogumikku "Schola Geologica", mida kirjastab Eesti Looduseuurijate Selts. 28.–30. oktoober 2005, Võrumaa, Ala-Kiidi turismitalu. "Teadus geoloogias" 2006, "Vasaraga tähtede poole" 2007, "Mudelid ja modelleerimine" 2008, "Suured teooriad" 2009, "Piirideta geoloogia" 2010, "Globaalsed muutused" 2011, "Maa ressursid" 2012, "Katastroofid Maa ajaloos" 2013, "Aeg" 2014, "Fosfor – aegade algusest tänapäevani" 2015, "195 aastat geoloogiat Eestis" 2016, "Meri" 2017, "Maa Varad" 12.–14. oktoober 2018, Viljandimaa, Kopra talu. "Maapõuevisioon" 18.–20. oktoober 2019, Hiiumaa, Kärdla kultuurikeskus. "Kliima" 25.–27. september 2020, virtuaalselt. "Tihedalt kooselamise teooria" (koos 46. Teoreetilise Bioloogia Kevadkooliga) 17. september 2021, Tartu, Lodjakoda. "Vaatame edasi!" 16.–18. september 2022, Kohtla-Järve, Tallinna Tehnikaülikooli Virumaa Kolledž. "Ida-Virumaa geoloogia" https://web.archive.org/web/20181201180820/http://sygiskool.ee/2014/?page_id=122 (vaadatud 01.12.2018) https://web.archive.org/web/20181118121527/http://sygiskool.ee/2014/ (vaadatud 01.12.2018) Koduleht
Melnupe raudteepeatus

Melnupe raudteepeatus on endine raudteepeatus Ieriķi–Gulbene–Abrene raudteel Gulbene piirkonna Stradi vallas. Peatus asus Riia jaamast 103,8 km kaugusel. Peatus avati aastal 1933. See suleti raudtee sulgemisel aastal 2001. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 125. lk. ISBN 978-9984-38-698-0 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles) Peatus vanal kaardil
870

870. aasta Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand Aastakümned: 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad - 870. aastad - 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad 920. aastad Aastad: 865 866 867 868 869 - 870 - 871 872 873 874 875 ... ... ...
Stradi raudteepeatus

Stradi raudteepeatus on endine raudteepeatus Ieriķi–Gulbene–Abrene raudteel Gulbene piirkonna Stradi vallas Antani külas. Peatus asus Riia jaamast 105,4 km kaugusel. Peatus avati aastal 1937. Teise maailmasõja ajal see suleti ja hiljem seda uuesti ei avatud. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 125. lk. ISBN 978-9984-38-698-0 Peatus vanal kaardil
Uudo Lember

Uudo "Uudu" Lember (1. august 1941 Suur-Pahila küla, Saaremaa – 12. aprill 1995 Suur-Pahila küla) oli populaarne Saaremaa külamees, kellega on seotud 2017. aastal valminud dokumentaalfilm "Lembri Uudu". Uudo Lember sündis Saaremaal Suur-Pahila külas Allika talus kooliõpetaja ja -juhataja Oskar Lemberi noorima pojana. Uudo oli tuntud hea huumorisoone, sõbraliku loomuse ja seltskondlikkuse poolest. Pähkla kolhoosis traktoristina töötatud kahekümneaastast perioodi kajastab külaelanike mälestuste põhjal tehtud ja 2017. aastal linastunud dokumentaalfilm "Lembri Uudu" (režissöör Eeva Mägi). Elu viimased aastad veetis Uudo Lember kodutalus Allikal elades. Ta on maetud oma vanemate ja vendade kõrvale Jaani kalmistul. Lembri Uudu pääseb peagi kinolinale, Meie Maa 1. detsember 2016 Udo Lember (paremal) koos vend Sulev Lembriga, foto Saarte Hääles, 27. jaanuar 2017
Medņi raudteepeatus

Medņi raudteepeatus on endine raudteepeatus Ieriķi–Gulbene–Abrene raudteel Lätis Gulbene piirkonna Stāmeriena vallas Medņi küla juures. Peatus asus Riia jaamast 109 km kaugusel. Peatus avati esimese maailmasõja ajal kui rongide möödasõidukoht. Toonase haldusjaotuse järgi jäi see Gulbene kihelkonda Stāmeriena mõisa maadele. Läti keeles oli sealse peatuskoha nimi Lāču m (lühendatud Lāču muiža). Medņi nime hakkas see kandma 1935. aastal. 1950. aastatel peatus suleti. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 125. lk. ISBN 978-9984-38-698-0 Peatus vanal kaardil
Ezermala raudteepeatus

Ezermala raudteepeatus on endine raudteepeatus Ieriķi–Gulbene–Abrene raudteel Gulbene piirkonna Litene vallas. Peatus asus Riia jaamast 110,9 km kaugusel. Peatus avati aastal 1938. Teise maailmasõja ajal see suleti ja hiljem seda uuesti ei avatud. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 125. lk. ISBN 978-9984-38-698-0
Litene raudteepeatus

Litene raudteepeatus on endine raudteepeatus Ieriķi–Gulbene–Abrene raudteel Gulbene piirkonna Litene vallas, Litenest veidi maad lõuna pool. Peatus asus Riia jaamast 114 km kaugusel. Peatus avati aastal 1920. Tegemist oli tähtsaima peatusega Gulbene-Sita raudteelõigul. Peatus suleti seoses raudtee sulgemisega aastal 2001. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 125. lk. ISBN 978-9984-38-698-0 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles) Peatus vanal kaardil
Pededze raudteepeatus

Pededze raudteepeatus on endine raudteepeatus Ieriķi–Gulbene–Abrene raudteel Gulbene piirkonna Litene vallas, Litenest veidi maad lõuna pool Pedetsi jõe kaldal. Peatus asus Riia jaamast 115,8 km kaugusel. Peatus avati aastal 1935. Teise maailmasõja ajal see suleti ja hiljem seda uuesti ei avatud. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 125. lk. ISBN 978-9984-38-698-0 Peatus vanal kaardil
Sesto San Giovanni

Sesto San Giovanni on vald Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas città metropolitana di Milanos. Olles kuni 1800. aastate alguseni vaid väike külake, kasvas Sesto San Giovanni 19. sajandi vältel suureks tööstusasulaks. Pärast Teist maailmasõda meelitasid töökohad siia tuhandete kaupa immigrante Lõuna-Itaaliast. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Sesto San Giovanni valla ametlik koduleht (itaalia keeles)
Antsla linna lasteraamatukogu

Antsla linna lasteraamatukogu oli lasteraamatukogu Võrumaal Antslas. Raamatukogu tegutses iseseisvana aastatel 1951–1974. Seejärel oli see 2004. aastani Antsla linnaraamatukogu osakond. http://lib.werro.ee/images/trykised/vqrumaa_raamatukogud_2011.pdf (vaadatud 01.12.2018)
Asumiselts

Asumiselts on mingis geograafilises piirkonnas tegutsev vabaühendus, mille eesmärk on parandada selle piirkonna elukeskkonda. Tallinnas on asumiseltsid koondunud katusorganisatsiooni Tallinna Asumiseltside Liitu. Tartus tegutsevad näiteks Karlova Selts ja Supilinna Selts. https://web.archive.org/web/20190103001557/http://asumiseltsid.kohalikkoostoo.ee/ (vaadatud 01.12.2018)
Tammeka Cup

Tammeka Cup (varasema nimega Peipsi Cup) on Tartus toimuv rahvusvaheline noorte jalgpalliturniir. Turniiri peakorraldaja on JK Tammeka.[viide?] Turniir toimub järgmistele vanuseklassidele: tüdrukutele U9–U13 ja poistele U8–U15. https://soccernet.ee/artikkel/tammeka-cup-pakkus-mangulusti-ligi-uheksasajale-noorele (vaadatud 01.12.2018) https://www.tammekacup.com/ (vaadatud 01.12.2018) Koduleht
Gorleben

Gorleben on väike vald (Gemeinde) Gartow piirkonnas Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüchow-Dannenbergi kreisis. Valla pindala on 21,25 km². 31. detsembril 2017 elas seal 600 inimest. Piirkond on tuntud ka kui Wendland. Gorlebenit on linnana esmamaininud Dannenbergi valitsejad 1360. aastal; paigas oli linnus. Nimi "Gorleben" tuleb arvatavasti sõnadest Goor ("muda"; kuid slaavi keeles tähendab Gor "mäge") ja leben ("pärand"). Gorleben on tuntud kui vastuoluline radioaktiivsete jäätmete lõppladustamise koht, mida praegu kasutatakse vahehoidlana, kuid mida kavatsetakse Gorlebeni soolakupliga kasutada tulevase sügava lõpphoidlana jäätmetele tuumareaktoritest. Alates 1970. aastast on see põhjustanud keskkonnakaitsjate sagedasi proteste. Väikelinn asub otse Elbe vasakul kaldal, umbes 20 m üle merepinna. Elbe maastik ulatub itta, põhja ja loodesse, kaitstuna kui Alam-Saksi Elbe oru niitude biosfääri kaitseala. Lõunasse jääb suur männimetsa ala, Gartower Tannen. Saksamaal on see suurim jätkuv eraomanduses mets, mille omanik on Gartowi krahv Bernstorff, ja see on suurel künklikul alal, mis kasvas periglatsiaalses protsessis tuule poolt kokku puhutud liivaga. Kogu piirkond kuni Drawehni mäeahelikuni läänes jääb Elbe liustikutekkelisse orgu, viimase jääaja liustiku sulavee peamisesse äravoolu. Biogeograafiliselt kuulub ala Kirde-Saksa madalikule. On mõned loodusajaloo huvipunktid, sealhulgas Höhbecki otsamoreen Saale jääajast, mis kerkib lameda Elbe oru keskosas kui pleistotseeni "saareke". Bundesamt für Strahlenschutz Radioaktiivsed jäätmed Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.gorleben.de
Unna

Unna on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Unna kreisis. Unnat on ürikutes esmamainitud 1032. aastal. 1278. aastal sai linnaõigused. Unna asub vana soolakaubatee Hellwegi ääres. Linnas peetakse üle aasta itaalia festivali "Un(n)a festa Italiana". Unna koduleht
Höhbeck

Höhbeck on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüchow-Dannenbergi kreisis. Valla pindala on 19,4 km². 31. detsembril 2017 elas seal 642 inimest. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Prezelle

Prezelle on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüchow-Dannenbergi kreisis. Valla pindala on 41,51 km². 31. detsembril 2017 elas seal 429 inimest. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Tsetserleg

Tsetserleg (mongoli keeles Цэцэрлэг 'aed') on linn Mongoolias, Arhangaj aimaki keskus. Tsetserleg on asutatud 1616. aastal. Tsetserleg on vana kaubandus- ja kultuurikeskus. Linnaõigused sai 1961. aastal. [1][alaline kõdulink] Horseback Mongolia
Kultuuriteaduste ja kunstide doktorikool

Kultuuriteaduste ja kunstide doktorikool (lühend KTKDK) on nelja Eesti ülikooli projekt, mille eesmärk on nende koolide doktorante ja õppejõude kaasates edendada Eestis kultuuriteaduste ja kunstiga seotut. KTKDKs osalevad Tallinna Ülikool, Tartu Ülikool, Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia ning Eesti Kunstiakadeemia. KTKDK sai alguse 2009. KTKDKd rahastatakse Euroopa Liidu struktuurifondidest. http://ktkdk.edu.ee/info/ (vaadatud 01.12.2018) Koduleht
Epic Games

Epic Games, Inc. (varem Potomac Computer Systems ja seejärel Epic MegaGames, Inc.) on Ameerika Ühendriikide videomängude tootja, mis paikneb Põhja-Carolina osariigis Cary linnas. Ettevõtte asutas programmeerija Tim Sweeney 1991. aastal. Töö toimus algul ta vanemate kodus Potomacis Marylandi osariigis. Ettevõtte esimene avaldatud mäng oli "ZZT" (1991). 1992. aastal muudeti nimi Epic MegaGamesiks ning ettevõtte ostis ära ärimees Mark A. Rein, kes on siiani selle asepresident. 1999. aastal koliti Carysse ja nimi lühendati Epic Gamesiks. Epic Games on loonud mängumootori Unreal Engine, mis 2014. aastal nimetati Guinnessi rekordite raamatus "maailma kõige õnnestunumaks mängumootoriks". Nende kuulsate videomängude hulka kuuluvad "Fortnite" ning mängusarjad "Gears of War" ja "Infinity Blade". "Most successful videogame engine". Guinnessi rekordite raamat (inglise keeles). 16. juuli 2014. Vaadatud 1. detsember 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)  Epic Games – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ametlik koduleht (inglise keeles)
Lääne-Biarezina

Lääne-Biarezina (Zachodniaja Biarezina) on jõgi Valgevenes Minski ja Hrodna oblastis, Nemunase parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Заходняя Бярэзіна (ka lihtsalt Бярэзіна), vene keeles Березина. Jõe pikkus on 226 km, valgla on 4000 km². Jõe langus on 0,8 meetrit kilomeetri kohta, keskmine vooluhulk suudmes on 30 m³/s. Jõe laius suudmes on 35 meetrit. Zachodniaja Biarezina algab Maładziečna rajoonist merepinnast 300 meetri kõrguselt. Jõgi voolab algul loodesse ja siis lõunasse, läbib Vałožyni rajooni ja suubub Iŭje rajoonis Nemunasesse. Jõgi on laevatatav Bakšty külani, mis asub 45 kilomeetri kaugusel jõe suudmest. Jõe org on ülemjooksul 0,5–3 kilomeetri laiune, alamjooksul 3–4 kilomeetri laiune. Jõe lamm on alamjooksul 0,3–3 km laiune, ülem- ja keskjooksul ulatub selle laius kahesajast meetrist poole kilomeetrini. Suuremalt jaolt on see kuivendatud, ent keskosas asub 9400 hektari suurune soo. Laiust on jõel ülemjooksul 5–20 meetrit, alam- ja keskjooksul 25–30 meetrit, suudme lähedal 50 meetrit. Jõe keskjooksul asub 1937. aastal rajatud Sakaŭščyna veehoidla, mille juures tegutseb 2008. aastast hüdroelektrijaam. Selle võimsus on 225 kW. Беларуская энцыклапедыя: Kd. 3: Беларусы — Варанец / Рэдкал.: Г. П. Пашкоў і інш. — Мн.: БелЭн, 1996.
Orbiit

Orbiit (ladina keeles orbita 'rööbas') on kõver, mida mööda looduslik või tehislik taevakeha tiirleb ümber massiivsema keha või kehade süsteemi gravitatsiooniväljas. Näiteks võib keha tiirelda ümber Galaktika keskme või Maa ja Kuu ühise raskuskeskme. Kahe keha probleemile vastaval juhul on orbiit ringjoon või ellips, muudel juhtudel orbiidid ei sulgu, vaid moodustavad spiraalitaolisi keerde. Kolmandate kehade mõju orbiidi kujunemisele saab enamasti määrata nende põhjustatud häiritusega. Orbiiti geomeetriliselt iseloomustavad suurusi – pikemat pooltelge, ekstsentrilisust, kallet, sõlmi ja apsiide – nimetatakse orbiidi elementideks. Tehiskehade orbiite uurib astrodünaamika, looduslike taevakehade omi uurivad taevamehaanika ja stellaardünaamika.  Pikemalt artiklis Geotsentriline orbiit Geotsentrilised orbiidid on orbiidid ümber planeet Maa. Kuigi teoreetiliselt on lõputult palju erinevaid orbiite, on nad jagatud kasulikkuse ja omaduste järgi rühmadeks.  Pikemalt artiklis Maa-lähedane orbiit Maa-lähedased orbiidid on 200–3000 km kõrgusel. Maa-lähedastel orbiitidel kaitseb Maa magnetväli tehiskaaslasi kosmilise kiirguse ja päikesetuule eest. Maa lähedal saab teha hea resolutsiooniga pilte, seepärast kasutatakse Maa-lähedasi orbiite kaugseireks ja kosmoseluureks. Enim kasutatud Maa-lähedane orbiit on polaarorbiit. Polaarorbiidi kalle on 90° lähedal. Polaarorbiidil satelliit lendab üle pooluste ja ekvaatorist risti üle. Satelliidi all maakera pöörleb ja nii on võimalik ilma orbiiti muutmata ära katta kogu maapind.  Pikemalt artiklis Geostatsionaarne orbiit Geostatsionaarne orbiit on 35 786 km kõrgusel asuv 0° kaldega orbiit, millel asuvad tehiskaaslased on Maalt vaadates alati sama koha peal. Satelliidid on ekvaatori kohal ja nende tiirlemisperioodiks on ~24 tundi. Üks geostatsionaarse orbiidi plusse on see, et seal olevate tehiskaaslastega sidepidamiseks ei pea antenni suunda muutma. Orbiiti kasutatakse satelliittelevisiooni edastamiseks ja satelliitsideks. Keskmised kõrgusega orbiidid asuvad maalähedaste orbiitide ja geostatsionaarse orbiidi vahel, umbes 20 000 km kõrgusel. Orbiitidel olevate satelliitide tiirlemisperiood on umbes 12 tundi. Kasutatakse peamiselt satelliitnavigatsiooni satelliitide, näiteks GPS-i, GLONASS-i ja Euroopa Galileo satelliitide jaoks.  Pikemalt artiklis Selenotsentriline orbiit Selenotsentriline orbiit on ümber Kuu tiirleva keha orbiit. Kuu-lähedased orbiibid, mis on vähem kui 100 kilomeetri kõrgusel, on kõige huvipakkuvamad Kuu pinnase uurimisel. Selenotsentrilistel orbiitidel on probleeme orbiidi püsivusega ning ainult vähesed "jäätunud" orbiidid võimaldavad pikka aega Kuu ümber tiirelda. Orbiidi kalle Orbiidi ekstsentrilisus Kaupo Voormansik. "Orbitaalmehaanika I" (PDF). Vaadatud 28.01.2013. Kaupo Voormansik. Orbitaalmehaanika I