laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Wilhelm Lexis

Wilhelm Hector Richard Lebrecht Lexis (17. juuli 1837 Eschweiler, Preisimaa kuningriik – 24. august 1914 Göttingen) oli saksa majandus- ja statistikateadlane. Lõpetas 1855 Kieli gümnaasiumi, õppis 1855–1859 Bonni ülikoolis õigus- ja kameraalteadusi, matemaatikat ja loodusteadusi; filosoofiadoktor (1859, Bonni ülikool). Täiendas end Pariisi ülikoolis sotsiaalteaduste ja poliitökonoomika alal. Töötas 1872–1874 Strasbourgi Ülikoolis riigiteaduste ning 1874–1876 Tartu Ülikoolis geograafia, statistika ja etnograafia erakorralise professorina. Luges Tartus kõiki põhilisi statistikakursusi. Oli 1876–1883 Freiburgi ülikooli majandusprofessor, 1883–1887 Breslau (Wrocławi) ülikooli kateedrijuhataja, 1887–1907 Göttingeni ülikooli õppejõud. Teoseid
Blaise Compaoré

Blaise Compaoré (sündinud 3. veebruaril 1951 Ouagadougous) on Burkina Faso sõjaväelane ja poliitik, kes oli 15. oktoobrist 1987 kuni 31. oktoobrini 2014 Burkina Faso president. Ta tuli võimule pärast 1987. aasta riigipööret ning valiti presidendiks 1991. aastal. 1998., 2005. ja 2010. aastal valiti ta ametisse tagasi. Oktoobris 2014 püüdis Burkina Faso valitsus muuta seadust, mis ei oleks lubanud Compaorél enam 2015. aastal presidendiks kandideerida. Valitsuse kava kindlustada talle veel üks ametiaeg vallandas pealinnas Ouagadougous massilised rahvarahutused. Kuigi president saatis 30. oktoobril 2014 valitsuse laiali ja kehtestas erakorralise seisukorra, ei suutnud see rahutusi peatada ning järgmisel päeval astus Compaoré ametist tagasi.
Étienne Laspeyres

Ernst Louis Étienne Laspeyres (28. november 1834 Halle – 4. august 1913 Gießen) oli saksa majandusteadlane. Lõpetas Halle gümnaasiumi ning õppis 1853–1859 Tübingeni, Berliini, Göttingeni ja Heidelbergi ülikoolides õigusteadust ja kameraalteadusi; õigusteaduse doktor (1857, Halle ülikool), filosoofiadoktor (1860, Heidelbergi ülikool). Töötas 1860–1864 Heidelbergi ülikoolis eradotsendina, 1864–1866 Baseli ülikoolis ja 1866–1869 Riia Polütehnikumis poliitökonoomia professorina, 1869–1873 Tartu Ülikoolis, 1873–1874 oli Karlsruhe Polütehnikumi ja 1874–1900 Giesseni ülikooli professor. Sai tuntuks agregaatindeksite teooria loojana. Ta oli Tartu Ülikooli geograafia, etnograafia, statistika ja poliitökonoomia professor 1869–1873. Wechselbeziehungen zwischen Volksvermehrung und Höhe des Arbeitslohns Die Kathedersocialisten und die statistischen Congresse
Batüpelagiaal

Batüpelagiaal on maailmamere ökoloogiline sügavusvöönd, pelagiaali osa. Selle vööndi sügavusvahemik on 750–1000 kuni 2500–3500 m[viide?]. Batüpelagiaali peal lasub mesopelagiaal, all aga abüssopelagiaal; selle all olevat bentaali osa nimetatakse batüaaliks. Batüaal
Batüaal

Batüaal on maailmamere ökoloogiline sügavusvöönd, bentaali osa. See asub merepõhja sügavusel 500...1000 (3000) m[viide?]. Geomorfoloogilisest aspektist vaadatuna asub see bentaali osa maailmamere mandrinõlval. Batüaali ei ulatu valgus ning seetõttu puudub seal ka floora. Batüaali kohal lasuvat veemassiivi nimetatakse batüpelagiaaliks. Abüssaal Batüpelagiaal
Neriitiline vöönd

Neriitiline vöönd (ka neriitiline pelagiaal, neriitiline ala) on maailmamere ökoloogiline horisontaalne sügavusvöönd, mis ulatub mõõnavee alapiirist mandrilava ääreni (umbes 200 m sügavuseni). Neriitiline vöönd lasub sublitoraali kui bentaali osa peal. Neriitilist vööndit iseloomustab hapnikurikas vesi, madal rõhk ja suhteliselt stabiilne veetemperatuur ja soolsus. Kuna neriitilisse vööndisse jõuab alati päikesevalgus, toimub seal (aktiivne) fotosüntees. Neriitilises vööndis (koos sublitoraaliga) on maailmamere kõige külluslikuma elustikuga ala. Sublitoraal Ookeaniline vöönd
Soojuskihistus

Soojuskihistus (ka soojuskihitus) on mingi veekogu veemassiivi jaotumus temperatuuri alusel kihtideks (veekogude stratifikatsioon). Soojuskihistus sõltub eelkõige vee erinevast tihedusest kraaditi ja veekogu laiuskraadist Maal. Kuna Eesti asub parasvöötmes, saab eristada veekogude (järvede ja veehoidlate) 2 stratifikatsiooni- ja 2 tsirkulatsiooniperioodi: suvine ja talvine stratifikatsioon ning kevadine ja sügisene tsirkulatsioon; sellest tulenevalt nimetatakse parasvöötme veekogusid dimiktiliseks. Epilimnion Hüpolimnion Termokliin Veekogude stratifikatsioon Dimiktiline veekogu
Dimiktiline veekogu

Dimiktiline veekogu on parasvöötmes olev veekogu (tavaliselt järv), kus aasta ringi esineb 2 veekogu stratifikatsiooniperioodi (suvine ja talvine) ning 2 tsirkulatsiooniperioodi (kevadine ja sügisene); holomiktilise veekogu erijuht. Et Eesti järved on valdavalt suhteliselt madalad, on nad dimiktilised. Meromiktiline veekogu Holomiktiline veekogu
Manolo Fábregas

Manolo Fábregas (kodanikunimega Manuel Sánchez Navarro; 15. juuli 1921 Vigo, Hispaania – 4. veebruar 1996 México, Mehhiko) oli hispaania päritolu Mehhiko filmi- ja teatrinäitleja ja -lavastaja. Ta on mänginud rohkem kui 50 mehhiko mängufilmis. Ta võttis esinejanime oma vanaema Virginia Fábregasi järgi, kes oli nii Hispaanias kui Mehhikos tuntud näitleja. "La barraca" (1945) "La Mujer Legitima" (1947) "El mártir del calvario" (1952) "Two Mules for Sister Sara" (1969) "Mecánica nacional" (1971) "Lagunilla, mi Barrio" (1979) IMDB sissekanne
Piibliatlas

Piibliatlas on eraldi raamatuna välja antud või mingi raamatu (näiteks Piibli-väljaande) osana esitatud Piibli tegevuspaiku kujutavate kaartide kogumik. Eesti keeles andsid Eesti Piibliselts ja kirjastus Logos 1994. aastal välja 34-leheküljelise John Strange'i piibliatlase, mille on saksa keelest tõlkinud Elmi-Johanna Pata. (ISBN 9985-9027-0-X) "Piibli-Atlas : Kõige uema ja parema teaduste järel kokupandud" Jaan Nebokati piibliatlas 1872. aastast
Jaani-Tooma suurkivi

Jaani-Tooma suurkivi on kaheks osaks lõhenenud rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Kuusalu vallas Kasispea külas. Tegemist on kujult püramidaalse rahnuga. Rahnu poolitav lõhe on alt 10-20 cm lai ja ülespoole laieneb. Rahnu suurema, läänepoolse osa ümbermõõt maapinnal on 27,6 m, maksimaalselt 31,8 m, pikkus on 11,8 m, laius 8,6 m, kõrgus 7,5 m ja maapealse osa maht 274 kuupmeetrit. Idapoolse, väiksema osa ümbermõõt maapinnal on 19,3 m, maksimaalselt 21,0 m, pikkus, 7,8 m, laius, 5,6 m, kõrgus 5,0 m ning maapealse osa maht 53 kuupmeetrit. Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all ning jääb Lahemaa rahvuspargi territooriumile. Jaani-Tooma suurkivi on kirjeldatud kui Lahemaa rahvuspargi omapäraseima kujuga rändrahnu, mis meenutab maasse löödud hiidkivikirvest kadakasel karjamaal. Eesti hiidrahnude loend "Jaani-Tooma Suurkivi". EELIS Infoleht. Vaadatud 26.12.2022. "Jaani-Tooma suurkivi". Keskkonnaportaal. Vaadatud 28.12.2022. Jaani-Tooma Suurkivi. Eesti Loodus, juuni 1986, lk 360 Jaani-Tooma Suurkivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis Jaani-Tooma suurkivi keskkonnaportaalis
Painuva rändrahn

Painuva rändrahn ehk Painuva kivi on rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Kuusalu vallas Turbuneemel Eru lahes. Rahnu ümbermõõt on 34,1 m, pikkus 12,2 m, laius 11,0 m ja kõrgus 5,2 m ja maht 340 kuupmeetrit. Rahnu küljed on järsud, kusjuures merepoolne külg on kumer. Kivi lagi on läänepoolses osas lame ja tasane, idapoolne osa kallak nagu tee mäkke, kumerusega kellaosuti liikumise suunas. Kivisse on puuritud augud ja nendesse löödud kaks umbes 70 cm pikkust raudora, mille külge olevat vanasti jaanipäeviti kased kinnitatud. Rahnu peale edelapoolse nurga lähedale on raiutud ankru kujutis. Merepoolne külg on lainete mõjul muutunud nii krobeliseks, et sealt on võimalik üles ronida. Rahvapärimuse järgi on see üks Kalevipoja viskekividest. Kalevipoeg olevat tahtnud sellega Vanapaganat visata, kuid see olevat tal ebaõnnestunud, ja ta torisenud seetõttu: "Osudin Odakivesse, paiskasin aga Painuvasse". Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all ning jääb Lahemaa rahvuspargi territooriumile. Tiirukivi ehk Painuva suurkivi Eesti hiidrahnude loend Pirrus, Enn (2009). Eestimaa suured kivid. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus. "Painuva kivi Turbuneemel". EELIS Infoleht. Vaadatud 26.10.2022. Kalle Suuroja (mai 2011). "Kivihiidude maa". Eesti Loodus. Vaadatud 23.11.2022. "Painuva rändrahn". Keskkonnaportaal. Vaadatud 28.12.2022. Painuva kivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis Painuva rändrahn keskkonnaportaalis
Elton

Elton (vene Эльтон) on soolajärv Venemaal Volgogradi oblastis, Kasahstani piiri lähedal. Elton on Euroopa suurim soolajärv. Järve pindala on 150 kuni 182 km² ja sügavus 0,3 kuni 0,6 m, kevadel kuni 1,5 m.
Abdulino

Abdulino on linn Venemaal Orenburgi oblastis Baškortostani piiri lähedal. Abdulinot on esmamainitud 1795. aastal. Linnaõigused sai 1923. aastal. Abdulino on raudteesõlm Moskva-Tšeljabinski raudteel. Народная энциклопедия «Мой город». Абдулино
Max Runge

Max Heinrich Runge (2. september 1849 Szczecin – 27. juuli 1909 Göttingen) oli saksa arstiteadlane, günekoloog. Ta õppis Jenas, Bonnis, Leipzigis, Viinis ja Strasbourgis arstiteadust, promoveeriti 1875 ja habiliteerus 1879 Berliini ülikooli juures sünnitusabi ja günekoloogia alal. Ta oli professor Tartu Ülikoolis 1883–1888 ja 1888–1909 Göttingenis. Sünnitusabi ning naiste- ja lastehaiguste professorina kaasajastas ta Tartu naistekliiniku, rajades sellele juurdeehitise. Ta avas uuesti Tartu ämmaemandate kooli. Ta tõi günekoloogiasse kirurgilise suuna. Tema ajal tehti Tartu naistekliinikus esimesed tolle aja kohta keerulised kõhuõõneoperatsioonid ja seati esmakordselt Venemaal sisse rasedate polikliiniline sünnitusabi. Teoseid
Hüppekiht

Hüppekiht on suhteliselt sügavate veekogude (järved, mered jne) veekiht, enamasti õhuke, kus vee füüsikalised ja/või keemilised omadused kiiresti muutuvad. Hüppekiht on näiteks termokliin, kus temperatuur võrreldes muu veemassiiviga hoopis järsemini muutub.
Carl Wilhelm von Kupffer

Carl (Karl) Wilhelm von Kupffer (2. / 14. november 1829 Lestene, Kuramaa – 16. detsember 1902 München) oli baltisaksa arstiteadlane. Ta omandas üldhariduse kodus ja lõpetas 1853 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna meditsiinidoktori kraadiga. Oli aastatel 1856–1857 Tartu Ülikooli prosektori abi, 1858–1865 prosektor ja erakorraline anatoomiaprofessor. Luges Tartu Ülikoolis kirjeldavat anatoomiat, tundeorganite anatoomiat ja füsioloogiat, füsioloogilist optikat jm. Läks 1865 Kieli ülikooli histoloogia eradotsendiks, 1867 oli anatoomia- ja histoloogiaprofessor, 1872–1874 rektor. Aastatel 1875–1880 töötas professorina Königsbergi ülikoolis ning 1880–1897 Müncheni ülikoolis. On tuntud kui võrdleva embrüoloogia rajaja. Maie Toomsalu, "Tartu Ülikooli Vana Anatoomikumi professorid". - Tartu, 2002, lk. 72-75 (Sisaldab ka bibliograafiat) Teoseid
Johann Georg Dragendorff

Johann Georg Noël Dragendorff (20. aprill 1836 Rostock – 26. märts 1898 Rostock) oli saksa farmatseut. Dragendorff sooritas Rostocki ülikoolis 1856 apteekriabilise- ja 1858 apteekrieksami. Ta õppis Heidelbergi ja Rostocki ülikoolis loodusteadusi ning kaitses 1861 doktoriväitekirja. Ta asus 1862 tööle Peterburi Farmaatsiaseltsi väljaande "Pharmaceutische Zeitschrift für Russland" toimetajana, seltsi labori juhatajana ja farmaatsiakooli õpetajana. Dragendorff oli 1864–94 Tartu Ülikooli farmaatsiaprofessor, 1883–1887 ka prorektor ning 1888–1893 arstiteaduskonna dekaan. Ta oli 1890–93 Eesti Loodusuurijate Seltsi president. Ta läks 1894 tagasi Saksamaale. Dragendorff uuris põhjalikult Turkestani, Tiibeti, Hiina ja Aafrika ravimtaimi. 1898 avaldas ta suurteose "Kõigi aegade ja rahvaste ravimtaimed: kasutamine, toimeained ja ajalugu" ("Die Heilpflanzen der verschiedenen Völker und Zeiten. Ihre Anwendung, wesentlichen Bestandtheile und Geschichte"). Dragendorff pani aluse ravimtaimede fütokeemiale. Ta töötas välja ravimtaimede toimeainete tundmaõppimise põhimõtted ja 1882 avaldas vastava käsiraamatu "Ravimtaimede kvalitatiivne ja kvantitatiivne analüüs ("Die qualitative und quantitative Analyse von Pflanzentheilen"). Suurt tähelepanu pööras ta seostele ravimtaimede keemilise koostise ja bioloogiliste tunnuste vahel ning pani sellega aluse fülogeeniale. Tema järgi on nimetatud Dragendorffi reaktiiv. See on kaaliumvismutjodiidi K2BiI5 vesilahus, mida kasutatakse alkaloidide olemasolu kindlakstegemiseks. Samuti töötas ta välja vastava Dragendorffi testi: see on kvalitatiivne test, mida kõigepealt kasutati sapi uurimiseks. Kui testitav lahus sisaldab alkaloide, siis reageerivad need Dragendorffi reaktiiviga ja tekib oranž või punakasoranž sade. Ain Raal. 160 – lähedaselt kauge (Farmaatsia instituudi aastapäevast). – Eesti Rohuteadlane, 2002: 5, lk. 2–3. Toivo Hinrikus, Hain Tankler, Ain Raal. Farmaatsiaprofessor G. Dragendorffi poolt aastatel 1864–1894 juhendatud meditsiinidoktori väitekirjad. – Eesti Arst, 2003: 9, lk. 622. Prof. Dr. G. Dragendorff'i elulugu. – Eesti Rohuteadlane, 1926: 1, lk. 6–12. Prof. Dr. Georg Dragendorff. – Eesti Rohuteadlane, 1928: 5, lk. 87–90. Nikolai Kromer. Prof. Dr. Georg Dragendorff. – Eesti Rohuteadlane, 1927: 3, lk. 45–49. Prof. Dr. Georg Dragendorff 1936. – Eesti Rohuteadlane, 1927: 4, lk. 70–74. Rudolf Wallner. Tartus mälestatakse kuulsat rohuteadlast : Georg Dragendorffi 100-aastane sünnipäev. – Uus Eesti, 1936, nr. 112. Margareete-Helge Otter. Toksikoloogiaalane teadustegevus 19. sajandi Tartu Ülikoolis. – Eesti Arst, 2002: 9, lk. 576. Teoseid
Karl Dehio

Karl Gottfried Constantin Dehio (27. mai (vkj 15. mai) 1851 Tallinn – 26. veebruar 1927 Tartu) oli baltisaksa arstiteadlane, Tartu Ülikooli rektor 1918. aastal. Dehio lõpetas 1869 Tallinna kubermangugümnaasiumi ja 1876 Tartu Ülikooli meditsiinidoktori kraadiga. Arstina osales Dehio 1876 Serbia-Türgi sõjas ja 1877 Bulgaarias Vene-Türgi sõjas; uuris sisehaigusi ja malaariat. 1879–83 töötas ta Peterburis. 1883–1886 oli Dehio Tartu Ülikooli dotsent, 1886 valiti ta ülikooli polikliiniku erakorraliseks ning 1888 eripatoloogia ja kliiniku korraliseks professoriks. 1903. aastani juhatas ta Tartu Ülikooli hospitaalsisehaiguste kliinikut, 1888–98 ja 1903–17 teaduskonnasisehaiguste kliinikut (polikliinikut). Karl Dehio oli Tartu Ülikooli (Landesuniversität Dorpat) ainus rektor Saksa okupatsiooni ajal 1918. aastal, ühtlasi oli ta ülikooli viimane sakslasest rektor.[viide?] 1899–1901 oli Dehio Eesti Looduseuurijate Seltsi president. Eesti Vabariigi ajal tegutses ta eraarstina. Eriti silmapaistev on tema osa leepra uurimises ja selle tõrje korraldamises. Dehiole kuulus maja Toomemäel aadressil Oru 2, kus 1955–2000 tegutses Tartu linnamuuseum.[viide?] Karl Dehio teine abikaasa Olga Anna Elisabeth Treffner oli pedagoog Hugo Treffneri vennatütar.[viide?] Tema tütar oli ajakirjanik Adelina Augusta Dehio (1894–1949).[viide?] Beiträge zur pathologischen Anatomie der Lepra 1877 Experimentelle Studien über das bronchiale Athmungsgeräusch und die auscultatorischen Cavernensymptome 1885 In der Dorpater Poliklinik gebräuchliche Recepte und Verordnungen 1888 Die Infectionskrankheiten und ihre Heilung 1892 Finnländische Reiseerinnerungen 1906 Vitalismus und Mechanismus : vorgetragen auf dem 13-ten Ärztetag der Estländischen Deutschen ärztlichen Gesellschaft in Dorpat am 6. Juni 1926 1926 Arnold Hasselblatt: "Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat", Dorpat: C. Mattiesen, 1889, (Matrikkel nr.8710 lk.639) Nimekad teadlased Tartu Ülikoolis[alaline kõdulink]
Jääkate

Jääkate on parasvöötme ja külmvöötme veekogudele tekkiv jääst moodustuv kiht. Jää tekib veekogudele üksnes sellistel atmosfääritingimustel, kui veetemperatuur veesamba pinnakihil on 0 oC või alla selle. Parasvöötme järved on jääga kaetud enamasti talvel, külmvöötme veekogud sageli aga aasta ringi. Sellist jääkatet, mis püsib kogu aasta, nimetatakse igijääks. Jääkatte tõttu aeglustub tunduvalt veekogude jahtumine. Eesti veekogud on tavaliselt jääga kaetud detsembrist aprillini, ehkki esineb küllaltki suuri kõrvalekaldeid. Viimasel ajal[millal?] on peamiselt globaalsest soojenemisest tingituna veekogude jääkatte all olev ajavahemik lühenenud.
Carl Claus

Carl Ernst Claus (11./22. jaanuar 1796 Tartu – 12./24. märts 1864 Tartu) oli baltisaksa keemik, botaanik ja farmatseut, kes on ennekõike tuntud ruteeniumi avastajana. Ta sündis maalermeistri peres. Kaotas varakult vanemad ning siirdus Peterburi apteekriõpilaseks. Õppis vabakuulajana Tartu Ülikoolis botaanikat, keemiat ja muid aineid, õiendas 1816 samas proviisorieksami. Oli seejärel Peterburis ja Saratovis apteeker, 1821–1829 pidas Kaasanis, 1830–1831 Saratovis oma apteeki. 1827. aastal osales teadusekspeditsioonil (koos E. Eversmanniga) Uurali ja Volga vahelisel alal, täites botaaniku, kunstniku ja tõlgi ülesandeid. Ta naasis 1831. aastal Tartusse ja täiendas end keemia alal, töötas keemiakabineti assistendina. Osales 1834. aastal professor Carl Christoph Göbeli juhitud ekspeditsioonil Volga steppides. Ühiselt koostatud ekspeditsiooniaruanne pälvis Demidowi preemia. 1835 cand. phil., 1837 kaitses magistritöö ja siirdus Kaasani ülikooli adjunktprofessoriks. 1838 sai Kaasani ülikoolis doktorikraadi keemias. Oli 1839–1852 Kaasani, 1852–1864 Tartu ülikooli farmaatsiaprofessor ja ühtlasi Farmaatsiainstituudi direktor. Töötas peamiselt keemilise analüüsi ja plaatinametallide keemia alal. Uuris Uurali plaatinamaake eelkõige nende tööstusliku kasutamise vaatenurgast. Ruteeniumi (Ru) avastaja 1844. Peterburi Teaduste Akadeemia liige (1861) ja Preisi Teaduste Akadeemia korrespondentliige (1863). Kavandatud suurtöö plaatinametallidest jäi lõpetamata, säilinud käsikirjade järgi koostatud "Fragment einer Monographie des Platins und der Platinmetalle" avaldamine katkes, osa käsikirju läks kaduma. 1883. aastal ilmus säilinud materjalide põhjal sama pealkirja all monograafia, mille koostas professor Butlerov. Nimekad teadlased Tartu Ülikoolis[alaline kõdulink] Teoseid Carl Schmidt. Lebensbild von Professor Dr. Carl Claus (nekroloog)
Sumeri kuningate nimistu

Sumeri kuningate nimistu on Isini dünastia ajal koostatud loetelu Sumeris valitsenud kuningatest ja dünastiatest koos nende valitsusaegadega. Osa nimetatud kuningatest on täiesti müütilised, lõpuosa aga ajaloolised. Tekst on säilinud mitmes versioonis. Enne veeuputust 10 kuningat, kokku 453 600 aastat Peale veeuputust Kiš I: 24 510 aastat 3 kuud 3 pool päeva (23 kuningat). Uruk I (Enna): 2310 aastat (12 kuningat). Ur I: 171 aastat (5 kuningat). Avan: 356 aastat (3 Kuningat). Kiš II: 8 3195 aastat (8 kuningat). Hamazi: 360 aastat (1 kuningas). Uruk II: - Ur II: 108 aasta (4 Kuningat). Adab: 90 a (1? kuningas). Mari: 136 a (6 kuningat). Akšak: 99 a (6 kuningat). Kiš: III+IV: 192 (või 266) a (9 kuningat). Uruk III: 25 a (1 kuningas). Akkad: 197 a (12 kuningat).
Army of the Pharaohs

Army of the Pharaohs (AOTP) on Ameerika Ühendriikidest, Philadelphiast pärinev hiphopi ja hardcoreräpi bänd. Bändi asutas 1998. aastal Jedi Mind Tricks MC Vinnie Paz. AOTP sarnaneb paljude liikmete ja muusika poolest legendaarse Wu-Tang Claniga. "The Five Perfect Exertions" Väljastatud: 1998 Plaadifirma: Superegular Recordings B-Side: "War Ensemble" Rare Shit, Collabos and Freestyles (kogumikalbum) Väljastatud: 2003 Plaadifirma: N/A The Torture Papers Väljastatud: 21. märts 2006 Plaadifirma: Babygrande Records Singlid: "Tear It Down"/"Battle Cry" Ritual of Battle Väljastatud: 25. september 2007 Plaadifirma: Babygrande Records Singlid: "Bloody Tears" The Unholy Terror (2010) In Death Reborn (2014) Heavy Lies the Crown (2014) MySpace
Laura Nõlvak

Laura Nõlvak (sündinud 19. mail 1980) on eesti näitleja. Ta on lõpetanud Haljala Keskkooli 1998. aastal, Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli näitleja eriala (XX lend, juhendaja Elmo Nüganen) 2002. aastal ja Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli nukukunsti magistriõppe 2004. aastal. 2002. aastast on ta Eesti Noorsooteatri näitleja. Iludus – I. Põllu “Tulipunane lilleke” (lav. V. Keller) 2002 Tüdruk – A. Byström “Suur ime” (lav. F. Poulsen) 2002 Maarja – A. Dvinjaninov “Päkapikutajad” (lav. A. Dvinjaninov) 2002 Anna – J. Upton “Ashes and Sand” (lav. A. Comyn) 2003 Neiu Redis, kass, sidrunikeste rügement, sajajalgne – G. Rodari – E. Spriit “Cipollino” (lav. E. Spriit) 2003 Kunksmoor – A. Pervik – A. Dvinjaninov “Kunksmoor” (lav. A. Dvinjaninov) 2003 Koor – W. Casey – J. Jacobs "Grease" (lav. A. Dvinjaninov) 2004 Jutustaja – O. Wilde – M. Usk "Isekas Hiiglane" (lav. M. Usk) 2004 Hera, Kuningas Eurystheus jt – T. Voorel – A. Roosileht "Herakles" (lav. A. Roosileht) 2004 Pamina, daam Und, Vares Villem – W. A. Mozart – R. Laasi “Võluflööt” (lav. V. Keller) 2005 Tippsportlane – V. Keller "Kilplaste Klubi" (lav. V. Keller) 2006 Pabra – W. Shakespeare – E. Liitmaa – J. Kreem – A. Dvinjaninov "Romeo ja Julia" (lav. A. Dvinjaninov) 2006 Valge Haldjas – M. Usk "Värvid" (lav M. Usk) 2006 Lepatriinu Mia – J. Põldma "Lepatriinude jõulud" (lav. J. Põldma / H. Ernits) 2006 Lehm Ehapuna – M. Lado "Väga lihtne lugu" (lav. J. Ibragimov) 2007 Britta – A. Lindgren "Bullerby lapsed" (lav. V. Keller) 2007 Britta – A. Lindgren – V. Keller "Bullerby jõulud" (lav. A. Dvinjaninov) 2007 Švohnjov – N. Gogol "Mängurid" (lav. J. Ibragimov) Kurat, Konn – A. Tolstoi – E. Nüganen "Burattino" (diplomilavastus, 2000) Eeva Marland – E. Vilde "Tabamata ime" (diplomilavastus Linnateatris, 2001) Lisabette – J. Martin "Tšehhov ja šõubisnis" (diplomilavastus Linnateatris, 2001) Vaibakaupmehe naine – B. Brecht “Hea inimene Sezuanist” (diplomilavastus Vanalinnastuudios, 2002) Silvia – A. Vallik "Mis teha, Ann?" (Raadioteater, 2003) Nukuteatri koduleht Noorsooteatri koduleht [1] [https://www.ohtuleht.ee/141763 [https://www.ohtuleht.ee/147810
Gluuon

Gluuon on elementaarosake , mis vahendab tugevat vastasmõju ehk värvusjõudu kvarkide vahel. Nagu footonid kuuluvad ka gluuonid vaheosakeste hulka ja nad on bosonid (nende spinn on 1). Teooria järgi on gluuoni mass 0 (katseliselt pole seda veel tõestatud, kuid kui gluuonil on mass, siis jääb see alla paari MeV/c2). Kuna gluuon ei osale elektromagnetilises vastasmõjus, siis on tema elektrilaeng 0. Eksisteerib kaheksa võimaliku "värvuskombinatsiooniga" gluuonit. Kui kvargid kannavad positiivset ja antikvargid negatiivset värvilaengut, siis gluuon kannab korraga ühte värvilaengut ja ühte antivärvilaengut. Et osa värvilaengu ja antivärvilaengu kombinatsioone pole gluuoni jaoks võimalikud, siis reaalselt eksisteeribki kaheksa gluuoni tüüpi. (Seda nimetatakse ka gluuonite oktektiks). Et erinevalt footonist (mis on ise elektriliselt neutraalne) omab gluuon ise värvilaengut, siis osaleb ta ka ise tugevas vastasmõjus, mitte ainult ei vahenda seda. Gluuoni nimi tuleneb ingliskeelsest sõnast glue ('liim'). Gluuon vahendab tugevat vastastikmõju nukleoni (prootoni, neutroni) sees ega osale nukleonidevahelises vastastikmõjus. Nukleone kooshoidev jõud aatomi tuumas teostub läbi mesonite.
Kalandus

Kalandus ehk kalamajandus on (majandus)haru, mis on seotud kalade ja teiste veeorganismide (krabide, veetaimede jpt) püügiga, töötlemisega (kalatööstus) ja valmistoodangu turustamisega. Samuti arvatakse kalanduse alla kalakasvatus ja kalakaitse, viimane hõlmab ka kalavarude ratsionaalse ja jätkusuutliku kasutamise ning liigilise mitmekesisuse säilimise. Kalanduse mõisteid Akvakultuur Kalapüük Kalakasvatus Säästev kalandus Vetemaa, M. 2009. Kalandus ei ole Eesti Nokia! Eesti Loodus 11: 26. [1]
Nähtus

Nähtus on konkreetne sündmus, omadus või protsess, mis väljendab reaalsuse väliskülgi ja esitab mingit olemuse avaldamise ja väljendamise kuju. Keemiliste nähtuste puhul muutub üks aine teiseks või teisteks uue koostisega aineteks(muundumine, keemiline reaktsioon). Näiteks: pulbrilise raua ja alumiiniumi põlemine, kütuste põlemine, metallilise tsingi reageerimine soolhappega (tekib vesinik, mis põleb), sinisesilmakivi (CuSO) lahus reageerib seebikivi (NaOH) lahusega (tekib sinine sültjas sade). Füüsikaliste nähtuste puhul muutub keha kuju või aine olek. Näiteks: klaasi purunemine, väävli purustamine, vee aurustumine või jäätumine. Peamine erinevus keemilise protsessiga võrreldes on see, et aine ise ei muutu teiseks aineks. Enamasti kulgevad keemilised ja füüsikalised nähtused koos. Näiteks raua sulatamine on füüsikaline protsess, kuid kuumutamisel kuni sularaua tekkeni reageerib raud pinnalt õhuhapnikuga ja raua pinnale moodustub raudoksiidi kiht. Oksiidi tekkimine on keemiline nähtus. Fenomen Keemia koduõpetaja, autor Hergi Karik, kirjastus Ilo 2003" lk 20 Keemia koduõpetaja, autor Hergi Karik, kirjastus Ilo 2003" lk 20