laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Eerik Kumari looduskaitsepreemia

Eerik Kumari looduskaitsepreemia on auhind, mida antakse välja alates 1989. aastast. Alates 2010. aastast antakse koos preemiaga üle ka looduskaitse kuldmärk. Preemiat antakse välja eesti ornitoloogi ja looduskaitsetegelase Eerik Kumari (1912–1984) auks. Preemiat annab välja Kliimaministeerium pikaajalise väljapaistva tegevuse eest looduse uurimisel, looduskaitse korraldamisel, looduskaitseteadmiste levitamisel, säästva looduskasutuse põhimõtete propageerimisel. 1989 – Fred Jüssi 1990 – Aare Mäemets 1991 – Rein Maran 1992 – Viktor Masing 1993 – Mari Reitalu 1994 – Madis Aruja 1995 – Ilse Rootsmäe, Lemming Rootsmäe 1996 – Arvi Järvekülg, Linda Metsaorg 1997 – Hella Kink, Juhan Lepasaar 1998 – Vaike Hang, Anto Raukas 1999 – Vilju Lilleleht 2000 – Veljo Ranniku 2001 – Ann Marvet 2002 – Edgar Valter 2003 – Jaan Eilart 2004 – Tiit Leito 2005 – Enn-Aavo Pirrus 2006 – Tiit Randla 2007 – Loit Reintam 2008 – Erast Parmasto 2009 – Hans Trass, Tiit Petersoo 2010 – Rein Einasto 2011 – Jaan Riis 2012 – Taivo Kastepõld 2013 – Gennadi Skromnov 2014 – Aivar Leito 2015 – Tiit Sillaots 2016 – Mati Kaal 2017 – Agu Leivits 2018 – Eerik Leibak 2019 – Marju Kõivupuu 2020 – Tiit Maran 2021 – Kalev Sepp 2022 – Hendrik Relve Eesti looduskaitsemärgid Erik Kumari looduskaitsepreemia. Kliimaministeeriumi veebisait. Selle aasta Kumari looduskaitsepreemia pälvis ornitoloog Aivar Leito Kumari looduskaitsepreemia pälvis Tiit Sillaots. Maaleht, 11. mai 2015 Looduskaitsepreemia pälvis Mati Kaal Erik Kumari looduskaitsepreemia. Kliimaministeeriumi veebisait
Kurss

Kurss on nurk meridiaani põhjasuuna ja sõiduki liikumissuuna vahel mõõdetuna kraadides. Kursijoon
Põlluvahi maja

Põlluvahi maja on 18. sajandi lõpus ehitatud väike hoone Kuressaare linna Põllu alevis Kitsa ja Kitzbergi tänava nurgal. Kahekorruseline viilkatusega kivimaja oli mõeldud põlluvahi elamuks. Praeguse Kitsa tänava joonelt algasid Suuremõisa põllud. Valvuri ülesandeks oli tõenäoliselt jälgida, et linna loomad ei pääseks põldudele. Teiselt korruselt oli seda parem teha. Kultuurimälestiste riiklik register
Klark

Keemilise elemendi klark näitab tema keskmist sisaldust maakoores. Omadus on nimetatud Ameerika Ühendriikide geokeemiku Frank Wigglesworth Clarke'i järgi.
Lõunapoolus

Lõunapoolus ehk geograafiline lõunapoolus on lõunapoolkera punkt, kus Maa pöörlemistelg lõikub Maa pinnaga. See asub Antarktise keskosas 2835 m kõrgusel merepinnast, kus jää paksus on umbes 2700 m, nii et kui kõik see jää sulaks, oleks lõunapoolus allpool merepinda. Lähim meri, McMurdo laht, on umbes 1300 km kaugusel. Lõunapoolust ei tohi segamini ajada magnetilise lõunapoolusega. Lõunapooluse koordinaatideks märgitakse tavaliselt lihtsalt 90° S. Kõik pikkuskraadid saavad lõunapoolusel kokku ja sellepärast ei ole lõunapooluse pikkuskraad defineeritud. Kui siiski on tarvis ka pikkuskraadi anda, siis kasutatakse selleks 0 °W. Ükskõik mis suunas lõunapooluselt liikuda, on see ikka põhjasuund. Ent lõunapoolusel kasutatakse siiski kokkuleppeliselt ka ilmakaari; sel juhul tähendab nullmeridiaan põhjasuunda. Lõunapoolusel on 6 kuud aastas polaaröö ja 6 kuud aastas polaarpäev. Polaarpäeva ajal on päike küll kogu aeg näha, ent on madalal ega soojenda. Lõunapoolus on alati kaetud jää ja lumega, mis peegeldavad tagasi peaaegu kogu päikesekiirguse. Seetõttu on lõunapoolus üks kõige karmima kliimaga kohti maailmas. Lõunapoolusest külmem koht on polaarjaam Vostok, mis asub veelgi kõrgemal ja merest veelgi kaugemal. Juulis on keskmine õhutemperatuur –63 °C, jaanuaris –23 °C. Registreeritud kõrgeim õhutemperatuur on –13,6 °C (27. detsember 1978) ja madalaim –82,8 °C (23. juuni 1982). Aasta keskmine sademehulk on 2,5 mm. Rohkem toovad lund tuuled, paarkümmend sentimeetrit aastas. Õhuniiskus on praktiliselt 0. Lõunapoolus on palju külmem kui põhjapoolus. Esiteks asub põhjapoolus meretasemel, lõunapoolus kõrgmägedes. Teiseks asub põhjapoolus merel, mis toimib soojareservuaarina, lõunapoolus maismaamassiivi keskel, kus soojusallikat pole. Lõunapoolusel olev jää liigub kiirusega kümmekond meetrit aastas Weddelli mere suunas. Seetõttu tuleb lõunapooluse tähist aeg-ajalt nihutada. Seda tehakse kord aastas, aastavahetusel. Tähiseks on metallvai, mille juures oleval metallsildil on Roald Amundseni ja Robert Scotti lõunapoolusele jõudmise kuupäevad. 14. detsembril 1911 jõudis esimese inimesena lõunapoolusele norra polaaruurija Roald Amundsen, edestades vaid ühe kuuga Briti maadeuurija Robert Scotti ekspeditsiooni. 29. novembril 1929 lendas USA kontradmiral Richard Byrd esimesena üle lõunapooluse. 1956. aastal asutati lõunapoolusel Amundseni-Scotti polaarjaam, mis kuulub Ameerika Ühendriikidele. Põhjapoolus Amundseni-Scotti polaarjaama veebikaamera video
Marly masin

Marly masin oli aastatel 1681–1688 Prantsuse päikesekuninga Louis XIV korraldusel rajatud veetõsteseade Versailles' lossi purskkaevude ja veevärgi jaoks. Viiekilomeetrises torustikus pumbati 200 m² vett tunnis Seine'i jõest 163 meetri kõrgusele. Selleks kasutati 221 pumpa, mida käitas 13 kaheksameetrise läbimõõduga vesiratast. Seadme käigushoidmine nõudis kuuekümne mehe pidevat tööd. Tihti esines tõrkeid ning oli vaja kulukaid parandustöid. Seade hävis Prantsuse revolutsiooni päevil.
Käharpea mänd

Käharpea mänd on kunagisel Käharpea talu asemel jäänukmärgina kasvav üksik looduskaitsealune põlispuu Rapla maakonnas Kohila vallas Pahkla lähedal. See on Raplamaa jämedaim mänd. Käharpea mänd Keskkonnaregistris
Jaanimäe mänd

Jaanimäe mänd on Meegaste Jaanimäe tipus kasvav looduskaitsealune põlispuu Valga maakonnas Otepää vallas Meegaste külas. Puu kõrgus on 17 m, ümbermõõt 1,8 m, hinnanguline vanus 200–230 aastat. Jaanimäe mänd Keskkonnaregistris
Meriküla mänd

Meriküla mänd on looduskaitsealune põlispuu Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Merikülas Narva – Narva-Jõesuu – Hiiemetsa maantee ääres (22. kilomeetril). Mänd on harva esineva põõsast meenutava võraga paljuharuline puu. Ümbermõõt 4,1 m, kõrgus 19 m (1997). Rahvasuus on mänd tuntud kui Musumänd või Šiškini mänd. Legendi järgi armastanud Vene maalikunstnik Ivan Šiškin selle männi alla istuda. Lähivaade (2021) Vaade idast (2008) Vaade läänest (2008) Vaade pisut kaugemalt (2005) Legend räägib, et armunud, kes selle puu all suudlevad, jäävad igavesti ühte. Marju Kõivupuu. 101 Eesti pühapaika. Tallinn: Varrak, lk 112. Maalikunstnik Ivan Šiškin, Meie Leht, nr. 9, 29. november 2017 Meriküla mänd keskkonnaportaalis
Ojasoo männid

Ojasoo männid on looduskaitsealused põlispuud (männid) Harju maakonnas Kose vallas Ojasoo küla põllul. Ühe puu ümbermõõt on 3,1 m ja kõrgus 22 m. Teisel puul (praeguseks kuivanud) vastavalt 3,0 ja kõrgus 24 m. Ojasoo männid Keskkonnaregistris
Tagasauna mänd

Tagasauna mänd on looduskaitsealune põlispuu Harju maakonnas Anija vallas Voose külas Paunküla–Vetla tee ääres, Tagasauna talu lähedal. Puu ümbermõõt on 2,4 m ja kõrgus 25 m, võra kõrgus 8,5 meetrit. Seda ümbritseb 50 meetrine kaitsevöönd. Läheduses on ka kultusekivi ja Voose ohvriallikas. Voose "Voose vaatamisväärsused, Tagasauna mänd". Voose.ee. Vaadatud 02.04.2021. Tagasauna mänd Keskkonnaregistris
Ihamaru Palojärv

Palojärv (ka Ihamaru Palojärv, Ihamaru Palujärv, Palujärv) on puhtaveeline metsajärv Põlvamaal Kanepi vallas Ihamarust põhjas. Tuntud ka puhke- ja supluspaigana. Suurus 8,2 ha, sügavus 10 m. Palojärv keskkonnaportaalis
Väikene Palojärv

Väikene Palojärv (ka: Väike Palojärv, Väike Palu järv, Kogrejärv, Ihamaru Kogrejärv) on väike metsajärv Põlva maakonnas Kanepi vallas Ihamaru külas põhja pool ja suurest Palojärvest lääne pool. Väikene Palojärv keskkonnaportaalis
Palojärv

Palojärv on mitme Eesti järve nimi: Kanepi Palojärv asub Põlva maakonna Kanepi vallas Ihamaru Palojärv asub Põlva maakonna Kanepi vallas Lutsu Palojärv asub Põlva maakonna Põlva vallas Haavapää Palojärv asub Põlva maakonna Räpina vallas Kääpa Palojärv asub Võru maakonna Võru vallas Preeksa Palojärv asub Võru maakonna Rõuge vallas Ando Palojärv asub Võru maakonna Võru vallas Väikene Palojärv asub Põlva maakonna Kanepi vallas
Mega-

Mega- (tähis M) on SI-süsteemi ühikunimetuste detsimaaleesliide. Selle eesliitega moodustatud ühik on alusühikust 106 korda suurem. Näiteks võimsus 1 megavatt (MW) on 106 = 1 000 000 vatti ehk miljon vatti (ehk 1000 kilovatti). Eesliite nimetus tuleneb kreeka keele sõnast megas (suur) ja võeti ametlikult kasutusele 1960. aastal koos SI-süsteemiga; oli kasutusel ka juba varem meetermõõdustiku ühikutes, näiteks CGS-süsteemis. Informaatikas ja infotehnoloogias kasutatakse samuti eesliidet mega- (nagu ka eesliiteid kilo- jt), mis aga ei väljenda enamasti mitte detsimaalset kordsust 1000, vaid binaarset kordsust 210 = 1024. Näiteks andmehulk 1 megabait on 1024 kilobaiti ehk 220 = 1 048 576 baiti. Küll aga on andmekiiruse ehk bitikiiruse ühikus "megabitti sekundis" (tähis Mbit/s) mega- detsimaalses tähenduses: 1 Mbit/s = 1 000 000 bit/s.
Volkswagen Scirocco

Volkswagen Scirocco on väike sportauto, mida tootis Volkswagen kahe põlvkonna vältel 1974–1992 ning mille kolmandat põlvkonda aastatel 2008 kuni 2017. 1970. aastate alguses kavandasid Volkswagen ja Porsche ühisprojekti Project 425 Volkswagen Karmann Ghia järeltulija jaoks, lisaks soovis Porsche välja vahetada oma mudeli 914. Alanud naftakriisi tõttu otsustas Volkswagen projektist loobuda ja selle asemel arendas välja Golfi põhjal Scirocco, mille esmaesitlus toimus 1973. aastal Genfi autonäitusel. Vaatamata sellele, et auto kasutas Volkswagen Golfi tehnikat ja Volkswageni A1 platvormi, siis disainer Giorgetto Giugiaro kujundas Scrirocco Golfist oluliselt sportlikumaks. Mudel oli müügi poolest edukas. Teise põlvkonna kujustas Volkswageni disainimeeskond Herbert Schäferi eestvedamisel ja vaatamata oluliselt muudetud disainile, jäi endiselt kasutusele Volkswageni A1 platvorm. Auto esmaesitlus toimus 1981. aasta Genfi autonäitusel. Sciroccot toodeti 1992. aastani ning Scirocco vahetas välja järk-järgust algselt kõrgemasse klassi mõeldud Volkswagen Corrado, mis oli tootmises alates 1988. aastast ning mis kasutas juba uuemat A2 platvormi. Corrado oli tootmises 1995. aastani. Scirocco nimi võeti uuesti kasutusele 2008. aastal kui hakati tootma kolmanda põlvkonna Sciroccot. Uus Scirocco baseerus VW Golfi 5. põlvkonna mudelil ja kasutas PQ35 platvormi. Scirocco tootmine lõppes 2017. aastal ning järeltulijat 3. põlvkonna Sciroccole ei valmistatud. Uriostegui, Fernando. "The History of the Mk1 Scirocco". "A VW Scirocco Is the Discerning Driver's Golf". 25. jaanuar 2017.
Schlössli

Schlössli on linnus Šveitsi linnas Aaraus. Ta paikneb vanalinna loodeserval, pärineb 13. sajandist ning on linna vanim säilinud hoone. Ehitise tuuma moodustab hästi säilinud 25 m kõrgune keskaegne elutorn. See koosneb kihiti laotud jämedalt välja raiutud rändrahnudest (megaliitmüür). Sellele on peale ehitatud 14. sajandi algusest pärinev palatium, 16. sajandist pärinev elukompleks ning 1790. aastast pärinev trepikoda. Kunagisest linnusekraavist sissekäigu juurde viib varikatusega puusild. Schlösslis paikneb Aarau linnamuuseum. See tutvustab linna ajalugu, näitab mineviku käsitööd ja elamiskultuuri. Üks osa muuseumist on pühendatud mõõteriistadele ja fotograafiale. Üksikud ruumid on pühendatud Aarauga seotud isikutele. Schlössli lähedal on Haus zum Schlossgarten, kus 1798 oli Helveetsia Vabariigi valitsuse residents.
Linda (täpsustus)

Linda võib tähendada mitut asja: Linda on levinud naisenimi. Linda on tegelane eesti rahvuseeposes: Kalevipoja ema. Linda oli 1887–1905 ilmunud eesti esimene naisteajakiri. PVL-108 Linda on Eesti Piirivalve endine laev. "Linda" on skulptuur Tallinnas Lindamäel. Linda on küla Gruusias Abhaasias. Linda on küla Baškiirias. Troopiline torm Linda (1997). Orkaan Linda (1997). Linda tänav on mitmes Eesti asulas. Linda on[küsitav] laevasõiduselts. "Linda" oli kolhoos. Linda-nimeline selts Suhhumis (Suhhumi Eesti Selts Linda) Nahkgalanteriikombinaat Linda Linda (koor), Pärnu naiskoor Linda, Peterburi ansambel Linda park Linda põik Linda tee
Android

Android on inimesesarnane tehisintellektiga robot. Kuigi tänapäeval ei suudeta tehisintellektiga androide veel valmistada, on loodud mitmeid inimesesarnaseid roboteid, mis teatud olukordades käituvad sarnaselt inimesega.
Fovism

Fovism on 20. sajandi alguses välja kujunenud kunstivool, mis on omane foovide rühmitusse kuulunud prantsuse kunstnikele. Foovide esimene ühisnäitus toimus 1905. aasta Pariisi Sügissalongis. Nime võlgnevad foovid kunstikriitik Louis Vauxcelles'i märkusele, kes arvas end olevat nende teoste keskel kui "metsikute loomade seas" (pr k "parmi les fauves"). Foovid hülgasid pea täielikult senise kunsti põhitõed, näiteks valguse ja varjuga modelleerimise ning objektidele ainuomaste värvide kujutamise. Nende peaeesmärgiks sai kunstniku enese tunnete ja meeleolude, mitte nähtavate asjade jäljendamine. Eeskuju said nad Vincent van Goghi elamuslikest teostest. Foovid moodustasid üsna kindlapiirilise rühmituse, kes pidevalt suhtles ja kunstiprobleeme arutas. Sellest peale said ühesuguste veendumuste ja kujutamislaadiga kunstnike seltskonnad 20. sajandi kunstis üsna tavalisteks. Foovid püsisid suhteliselt ühtsed 1907. aastani, mil enamik senistest liikmetest haarasid kinni uutest väljakutsetest ja läksid edasi teist teed. Fovismil on 20. sajandi kunstile suur mõju. Foove peetakse ekspressionismi eelkäijateks, kuid näiteks Georges Braque pöördus hoopis kubistliku stiili poole. Henri Matisse (1869–1954) oli rühmituse keskne kuju. Ta arvas, et kunstnikul ei ole vaja loodust kopeerida, vaid tal tuleb lasta tegelikkusel endale mõjuda ja püüda neid tekkinud meeleolusid väljendada. Samuti arvas ta, et kunstiteos peaks vaimselt väsinud inimesele mõjuma samamoodi nagu tugitool kehaliselt väsinud inimesele. Nii ongi ta teosed vaatamata väga erksatele ja kontrastsetele värvidele harmoonilised ja kaunid. Ta jäi fovismile truuks elu lõpuni. André Derain (1880–1954) oli rühmituse teine juhtfiguur. Ta kasutas kriiskavaid ja puhuti toorelt kokkusobitatud värve. Deraini hilisem looming on kubistlik. Maurice de Vlaminck (1876–1958) oli rühmituse kolmas alusepanija. Tema loomingule on omased tugevad ja kohati toorelt kokku sobitatud värvid. Tema eeskujuks oli van Goghi looming. Albert Marquet (1875–1947) oli rühmituse neljas alusepanija. Loomingus väljendus fovism mõningates elementides, näiteks kontrasti kasutamises, hilisem looming on pigem impressionistlik ja naturalistlik. Raoul Dufy (1877–1953) teostes on sageli muusika motiive. Georges Braque (1867–1956) kuulus foovide hulka kaks aastat. 1907. aastal jõudis ta koos Picassoga kubistliku stiilini. Foovide hulgas oli erandlik kunstnik Georges Rouault (1871–1958), keda teistega sidusid ainult mõned välised tunnused. Nooruses oli ta töötanud keskaegsete kirikute vitraažide taastamisel. Tema töödele on iseloomulikud jõulised mustad piirjooned ja otsekui hõõguvad värvid. Tema tööde teemad on sageli pärit piiblist, teoste üldine vaim süngevõitu ja moraliseeriv. Kunstileksikon, Kunst, 2000, lk 156 Jaak Kangilaski "Üldine kunstiajalugu"
Grillmaja

Grillmaja on tavaliselt kas kuusnurkne või kaheksanurkne aiapaviljon suurte klaasitud uste ja akendega. Maja keskel on laud koos grilliga ja selle kohal korsten.
Kambja ristimänd

Kambja ristimänd (ka Kaatsi ristimänd II) on looduskaitsealune mänd (ristipuu) Prangli laanes. Puu asub Tartumaal Kambja vallas. Ümbermõõt 3 m, kõrgus 39 m (1999). Männi tüvesse on sellest möödunud matuserongid kuni nelja meetri kõrgusele lõiganud riste. Puu tüvel on spiraalne koorevigastus, mis on tekkinud välgulöögist. Relve, H., 2000. Eesti põlispuud. Tallinn, lk 58. Ülevaade Kambja vallast[alaline kõdulink] (valla arengukava 2007–2017 lisa). Kambja 2007, lk 12. Kambja ristimänd keskkonnaportaalis Kaatsi Prangli laane ristimänd pühapaikade andmekogus
Prangli laas

Prangli laas on segametsa ala Tartu maakonnas Kambja vallas Prangli külast põhja pool. Seal kasvab ka Kambja ristimänd.
Meenemünt

Meenemünt on mingi sündmuse või isiku mälestuseks valmistatud münt. Meenemündid võib jagada kaheks – n-ö tavakäibesse mõeldud mündid ja kollektsionääridele mõeldud mündid. Viimased on reeglina valmistatud väärismetallist proof-kvaliteediga. Eesti Vabariigi meenemündid Olümpiamündid
Eesti Vabariigi meenemündid

[zipedit] Eesti Vabariigis on käibele lastud järgnevad meenemündid Euroalal vermitakse meenemündid (collector coins) väärismetallist, et jäädvustada tähtsaid isikuid ja sündmusi. Meenemündid ei ole mõeldud ringlusse laskmiseks ja need kehtivad seadusliku maksevahendina üksnes mündi emiteerinud riigis. Väärismetallist meenemüntide müügihind on enamasti kõrgem mündi nimiväärtusest. 1 münt on mõeldud kasutamiseks igapäevases käibes. Eestis on võimalik meene- ja mälestusmüntide kohta ka ise ettepanekuid esitada. Ideekavandite ettepanekuid kogub Eesti Pank, kes emiteerib meenemünte Eesti olulisemate sündmuste, objektide ja mälestuspäevade tähistamiseks Kahekroonine münt (1992) Eesti euromeenemündid Meenemündid Eesti Panga kodulehel Meene- ja mälestusmüntide ideede esitamine Eesti Pangale
Ühe skandaali märkmed (film)

"Ühe skandaali märkmed" (originaalpealkiri Notes on a Scandal) on Oscarile nomineeritud 2006. aasta Suurbritannia draamafilm, mille lavastaja on Richard Eyre. Film põhineb 2003. aastal ilmunud Zoë Helleri romaanil "Ühe skandaali märkmed". See räägib noore kunstiõpetaja Sheba Harti (Cate Blanchett) salajasest armusuhtest oma õpilasega ning sõprusest range ajalooõpetaja Barbara Covettiga (Judi Dench), kes saab afäärist teada ja näeb selles võimalust veelgi süvendada oma sõprust Shebaga. Judi Dench – Barbara Covett Cate Blanchett – Bathsheba (Sheba) Hart Bill Nighy – Richard Hart Andrew Simpson – Steven Connolly Juno Temple – Polly Hart Max Lewis – Ben Hart Michael Maloney – direktor Sandy Pabblem Joanna Scanlan – Sue Hodge Philip Davis – Brian Bangs Notes on a Scandal andmekogus IMDb (inglise)
Ühe skandaali märkmed

"Ühe skandaali märkmed" (inglise keeles "Notes on a Scandal; Ameerika Ühendriikides "What Was She Thinking? Notes on a Scandal") on Zoë Helleri 2003. aastal ilmunud romaan, mis räägib kauni noore keraamikaõpetaja Sheba Harti ja tema õpilase Steve Connolly keelatud armastusest. Romaan jõudis 2003. aasta Bookeri kirjandusauhinna ja Briti Raamatuauhinna lõppvalikusse ning kandideeris Orange Prize'ile. Eesti keeles ilmus teos 2006. aastal kirjastuse Pegasus väljaandel Katrin Markovi tõlkes. Raamatul põhinev linateos "Ühe skandaali märkmed" esilinastus 2006. aasta detsembris, seal mängisid peaosi Judi Dench ja Cate Blanchett. Lisa Zeidner. The School for Scandal. NYTimes.com, 17. august 2003 Tõnu Kaalep. Zoe Heller "Ühe skandaali märkmed". Eesti Ekspress, 2. august 2006 Grimmiproov, Ühe skandaali märkmed ja Syrrealistid. Danzumees, 14. august 2006 Ühe skandaali märkmed. Kirjastus Pegasus Ühe skandaali märkmed. Raamatukoi raamatupood
Patrick Marber

Patrick Albert Crispin Marber (sündinud 19. septembril 1964 Londonis Suurbritannias) on inglise näitekirjanik, režissöör ja näitleja. Ta on kirjutanud stsenaariumi filmidele "Closer" ("Tule lähemale"; 2004) ja "Notes on a Scandal" ("Ühe skandaali märkmed"; 2006) ning olnud viimase eest Oscarile nomineeritud. Patrick Marber andmekogus IMDb (inglise)
Peter Morgan

Peter Morgan (sündinud 10. aprillil 1963 Londonis) on Oscarile nomineeritud ja Kuldgloobusega pärjatud inglise stsenarist ja näitekirjanik. Ta on kirjutanud stsenaariumi 2006. aasta filmile "Kuninganna" ja aidanud kirjutada stsenaariumi ka filmile "Šotimaa viimane kuningas". Peter Morgan andmekogus IMDb (inglise)
BR

Br on broomi keemiline sümbol. Valgevene rubla sümbol. br on bretooni keele ISO 639-1 kood .br, Brasiilia interneti tippdomeen
Vampiiritapja Buffy

"Vampiiritapja Buffy" (originaalpealkiri "Buffy the Vampire Slayer") on aastatel 1997–2003 toodetud USA draamasari, mille looja on Joss Whedon. Sari räägib fiktiivses Sunnydale'i linnas California osariigis elavast noorest koolitüdrukust Buffy Summersist (Sarah Michelle Gellar), kelle ülesanne on võidelda linnas elutsevate vampiiride, deemonite ja mustade jõududega. Selle juures on talle abiks vaatleja Rupert Giles (Anthony Stewart Head) ning sõbrad Willow (Alyson Hannigan) ja Xander (Nicholas Brendon). Sarjast said alguse ka mitmed Buffy-teemalised tooted, näiteks raamatud, koomiksid ja videomängud. Lisaks loodi 1999. aastal sarjast spin-off-seriaal pealkirjaga "Angel" Sarah Michelle Gellar – Buffy Summers Nicholas Brendon – Xander Harris Alyson Hannigan – Willow Rosenberg Anthony Head – Rupert Giles James Marsters – Spike Emma Caulfield – Anya Michelle Trachtenberg – Dawn Summers Kristine Sutherland – Joyce Summers Charisma Carpenter – Cordelia Chase David Boreanaz – Angel Amber Benson – Tara Maclay Seth Green – Oz Marc Blucas – Riley Finn Eliza Dushku – Faith Alexis Denisof – Wesley Wyndam-Pryce Armin Shimerman – Direktor Snyder Juliet Landau – Drusilla Mercedes McNab – Harmony Kendall Julie Benz – Darla Clare Kramer – Glory Harry Groener – Major Richard Wilkins "Angel" Vampiiritapja Buffy andmekogus IMDb (inglise) Ametlik koduleht Buffyworld.com Buffyverse Dialogue Database
Caseyri neem

Caseyri neem (varasem nimi Guardafui neem; ka Guardafui, Gees Gwardafuy, Ras Asir) on 275 m[viide?] või 244 m[viide?] kõrgune kaljuneem Somaali poolsaare (Aafrika Sarve) kirdetipus. Araabia mere poolt vaadatuna algab selle juurest Adeni laht (neemest põhja pool). Lõuna poole jääb India ookean. Tema koordinaadid on 11° 50' N, 51°17' E. Teda nimetatakse mõnikord Aafrika mandri kõige idapoolsemaks tipuks (tavaliselt peetakse selleks Xaafuuni neeme, mis asub Caseyri neemest 100 km kaugusel lõunas pisut ida pool). Ta asub Bereeda (62,1 km) ja Jeemenile kuuluvate Sokotra saarte (umbes 100 km) vahel. Neem asub Somaalia Bari ringkonna territooriumil, kuid faktiliselt kuulub rahvusvaheliselt tunnustamata riigile Puntlandile. Neemel on majakas, mis rajati 1924. Itaalia okupatsiooni ajal nimetati seda Faro Francesco Crispi. Seal oli ka raadiojaam. Neemest lõuna pool on Sennarefi neem, mida meresõitjad ajasid udu tõttu sageli segi Caseyri neemega. See on põhjustanud sagedasi laevahukke. Antiikajal hüüti seda neeme Aromatum Promontorium 'vürtside neem', samuti Elevandineemeks. Hiljem sai ta laevasõidu ohtlikkuse tõttu nimeks Guardafui. See nimi tähendab Levandi meremeeste lingua franca's 'ole valvas ja põgene'. Neeme kohal kõrguvat mäge hüüavad kohalikud Gardaf või Jardaf, neeme ennast Azor. Araabiakeelset nime Jard Hafūm ja nime Guardafui seostatakse mäe nimega. Neeme mainitakse Luís de Camõesi "Lusiaadides", laul X, 97: "O Cabo vê já Arómata chamado, E agora Guardafú, dos moradores, Onde começa a boca do afamado Mar Roxo, que do fundo toma as cores; Este como limite está lançado Que divide Asia de Africa; e as milhores Povoações que a parte Africa tem Maçuá são, Arquico e Suaquém." Adeni laht Xaafuuni neem Roheneem Nõelaneem Lionel Casson. The Periplus Maris Erythraei: text, translation, and commentary, Princeton University Press: Princeton 1989, lk 37.
Endre Ady

Endre Ady (22. november 1877 – 27. jaanuar 1919) oli ungari luuletaja.
Xaafuuni neem

Xaafuuni neem (Ras Hafun, Raas Xaafuun; varasem eestikeelne nimi Hafuni neem) on neem Somaalia kirdeosas (faktiliselt Puntlandi territooriumil). Neeme geograafilised koordinaadid on 10°26′38" N 51°23′ E (teistel andmetel 51°24′40"). Tegu on Aafrika mandri kõige idapoolsema punktiga. (Mõnikord on idapikkuseks arvatud 51°16′ E ning 150 km põhja pool asuvat Caseyri neeme peetud idapoolsemaks.) Neem on kaljune ning 180 m kõrgune. Neem asub Xaafuuni poolsaarel. Ta on Aafrika mandriga 20 km pikkuse, 1..3 km laiune ja kuni 5 m kõrgusele ulatuva liivase maasääre (tombolo) kaudu. Xaafuuni neemel arvatakse olevat asunud antiikajal mainitud kaubanduskeskus Opone. Michigani Ülikooli arheoloogid tegid Xaafuuni neemel arheoloogilisi väljakaevamisi ning leidsid Vana-Egiptuse, Vana-Rooma ja Pärsia lahe äärsete maade keraamikat. 2 km maasäärest ida pool on kalurite asula Xaafuun. 26. detsembril 2004 jõudis neemele 2004. aasta India ookeani maavärinast põhjustatud tsunami. See paik sai Aafrikas kõige rohkem kannatada. Peaaegu kõik hooned hävisid, üle 100 inimese sai surma.