laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Enn Kraam

Enn Kraam (õieti Enn Kram; 20. juuli 1943 Uusküla, Rapla – 18. juuni 2001 Viljandi) oli eesti näitleja. Enn Kraam lõpetas 1961. aastal Rapla Keskkooli ja 1965. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (2.lend). Ta on mänginud kuuldemängudes, telelavastustes („Ukse taga”, 1966, „Plekkmehed”, 1984, „Romulus Suur”, 1988, „Andke neile andeks”, 1998) ja filmides (Keskpäevane praam, 1967, „Valge laev”, 1971, „Metskapten”, 1972, „Surma hinda küsi surnutelt”, 1978, „Vana mees tahab koju”, 1991, „Surmatants”, 1991). 1965–1992 Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri näitleja 1993 Eesti Nukuteatri näitleja 1993 Vanalinnastuudio näitleja 1994–2001 Ugala näitleja Kolmekrooniooper (Pihkum) Suvi ja suits (reverend Winemiller) Ehitusmeister Solness (doktor Herdal) Meie linnake (professor Willard) Salemi nõiad (asekuberner Danforth) Kolm päeva parun von Münchauseni elust (linnapea) Köietantsija lugu (Julius Schmittolini) Poolearuline Jourdain (du Croisy) Draakon (arhivaar Charlemange) Proovireisija surm (onu Ben) Saabastega kass (kuningas) Loojang (Mendl Krik) Maria Stuart (George Talbot) Elav laip (teenija) Ainult unistus (majaperemees Rõõmuoks) Õnne, Leena! (kunstnik Hagen) Sõbrad, kurikaelad ja muud elukad (hiidkilpkonn) Naiste naljad, meeste mängud (Antti Coveen) Don Carlos (kardinal-suurinkvisiitor) Kuum süda (Kuroslepov) Tom Sawyeri seiklused (mister Robbins) Vabaduse rist (Pjotr Morozov) 1975 – Eesti NSV teeneline kunstnik On olnud abielus Karin Karmiga. 2009. aastal paigaldati Enn Kraami sünnikoju Raplas Uuskülas Ott Herodese kujundatud mälestuskivi. http://teatritasku.ee/naeitleja-enn-kraamil-on-maelestuskivi-rapla-uuskuelas/ Uuskülas asub Eesti ainus korstenmonument ja palju muudki huviväärset. Külauudis.ee, 13. juuli 2016. Haud Viljandi Metsakalmistul Näitleja Enn Kraamil on mälestuskivi Rapla Uuskülas
Johann Karl Girard de Soucanton

Parun Johann Karl Girard de Soucanton (2. juuli 1785 Tallinn – 22. detsember 1868 Tallinn) oli Tallinna raehärra ja bürgermeister, Venemaa parun aastast 1862 ning firma Thomas Clayhills and Son omanik ja juhataja. Talle kuulusid Kunda ja Röa mõis. Tallinna raehärra 1805–1864, bürgermeister 1837–1864, kaubafirma Thomas Clayhills and Son omanik, kommertsnõunik, prantsuse viitsekonsul. Sai 10. detsembril 1862 Vene keisririigi parunitiitli (aadlidiplom väljastati 2. aprillil 1865) kui parun Girard de Soucanton, immatrikuleeriti Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse 13. märtsil 1865. 10. juunil 1810 abiellus Eleonora Christina Johanna von Scheurmanniga (1786 Nuckü–1861 Tallinn), kes oli Vahakõnnu mõisaomaniku leitnant Karl von Scheurmanni (1752–1826) ja Augusta Dorothea von Buddenbrocki (1757–1839) tütar, ning kelle vennad Friedrich ja Wilhelm teenisid ohvitseridena Vene keisririigi sõjaväes. Abielust sündisid: Edmund (1810–1861), Thomas Clayhills & Son juhataja, raehärra, Tallinna Suurgildi vanem, inglise konsul, 1837 abiellus Henriette Pauline Gahlnbäckiga (sündinud 1817), Jõhvi mõisnik Moritz Girard de Soucantoni (1846–1898) isa, uppus Prangli saare lähedal. Theodolph (1812–1878 Peterburi), Venemaa sõjaväelane, Semjonovski kaardiväepolgu ooberst Arthur (1813–1884), Tallinna raehärra ja bürgermeister, Thomas Clayhills & Son juhataja Lydia Eleonore (1814–1883), 1834 abiellus meditsiinidoktor Gustav Hieronymus Ehrenbuschiga (1809–1869) Herda Dorothea (1816–1895), 1847 abiellus meditsiinidoktor Gustav Anton Iverseniga (1816–1866) Anna Charlotte (1818–1879), 1838 abiellus Carl Ferdinand Gahlnbäckiga (1812–1892), kes oli Tallinna Suurgildi oldermann, Lübecki, Bremeni ja Hamburgi konsul ning kaubandusfirma Carl F. Gahlnbäcki omanik Johanna (Jenny) Eleonore (1821–1895), 1851 abiellus Franz Schrutek von Monte Selvaga (surnud 1861), kes uppus Prangli saare lähedal. Augusta (1822–1825) John (1826–1896), Kunda tsemenditehase asutaja, Kunda ja Selja mõisnik Girard de Soucanton Scheurmannid "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2, 3: Estland" Görlitz. 1930. lk.299–300 Girard, Johann Karl, seit 1862 Bar. G. de Soucanton (1785-1868), Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710-1960 (DBBL) Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust 1930 Parandused Eestimaa rüütelkonna genealoogilises käsiraamatus 1930 Aadlivapid Ajalooarhiivis. Johann Karl Girard de Soucanton
Tiina Kukli

Tiina Kukli (sündinud 1. oktoobril 1945 Tallinnas) on endine eesti näitleja; töötas hiljem ligi 30 aastat Tallinna Linnateatris inspitsiendina. Ta lõpetas 1964. aastal Tallinna 46. Keskkooli ja 1968. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (3.lend). 1969–1970 õppis Leningradi Teatrikoolis LGITMiK lavalist liikumist. 1968–1976 Rakvere Teatri näitleja 1976–1977 Ugala näitleja 1979–1982 Riia Ooperiteatri kostüümikunstnik 1985–2014 Noorsooteatri näitleja ja inspitsient 1986–2006 Tallinna Pedagoogikaülikooli lavalise liikumise õppejõud 1976–1977 "Kaluri poeg" (Zenta) "Idioot" (Katja) "Rõõmu tee" (Maia) "Lood Viljandi paadimehe aegadest" (osaline)
Paul Kuusik

Paul Kuusik (23. aprill 1912 Pärnu – 3. juuni 1989 Võru) oli eesti näitleja. Ta oli aastatel 1932–1941 kaubandustööline ja 1943–1945 Abhaasias kolhoositööline. 1946–1948 Narva Teatri näitleja 1949–1950 Narva Teatri direktor 1957–1959 Ugala näitleja 1959 Ugala näitleja ja näitejuhi abi 1961–1971 Ugala näitejuhi abi 1957–1958 Torm (kasakaohvitser) Kuigi on sügis (Genimin Linar) Kriidiring (kohtuametnik) Maja mere ääres (seersant) 1958–1959 Aladini imelamp (valvur; kodanik) Naiste kool (Oronte) 1962–1963 Münchhauseni kosjad (kabinetiülem Saltõkov) 1963–1964 Veli Henn ja Hennu veli (sulane Ants) Helepunane lilleke (Anton) 1964–1965 Rops (onu Magnus) 1965–1966 Rops aitab kõiki (onu Magnus) 1967–1968 Hulkur Rasmus (politseinik Andersson) Vajatakse valetajat (Vrasidas) 1969–1970 Kindral Kriuh minestab (kindral Kriuh)
Alfred Kütt

Alfred Kütt (4. mai 1924 – 12. juuni 1962) oli eesti näitleja. Ta töötas aastatel 1952–1962 näitlejana Ugalas. 1957–1958 Kodu (professor Beckmann) Kriidiring (Su-Shun) Vastumürk (insener Heikki Norenius) 1958–1959 Aladini imelamp (haaremivaht Bambu) Naiste kool (teener Alain) Cornelia (tööline) 1959–1960 Lootus õnnistusele (Clemens Boss) Põikpead (Mauricio) 1960–1961 Kosjasõit (Volmer Vomm) Mauruse kool (isand Mäeberg) 1961–1962 Vanapoiss (Alkibiades Sozomenos) Vaaraod (Aristarh)
Arne Laos

Arne Laos (15. juuni 1933 Tallinn – 28. veebruar 1989 Tartu) oli eesti näitleja. 1949–1951 õppis Tallinna Elektromehaanika Tehnikumis. 1951–1952 õppis Kehakultuuri Tehnikumis. 1960–1973 töötas Ugalas näitlejana. 1973–1989 töötas treiali ja ehitustöölisena. 1960–61 "Kosjasõit" (Kägu) "Mrs Warreni elukutse" (Frank) "Mauruse kool" (Tigapuu) 1961–62 "Elavad õied" (don Karlos) "Põuavälgud" (Egil) "Olime kord samasugused poisikesed" (Volodja Maksimov) "Lumekuninganna" (nõunik) 1962–63 "Kajakad saadavad" (Juozas Vaišvila) "Viimane öö" (õpilane) "Tanja" (Herman) 1963–64 "Katrina" (Villem) "Tõrksa taltsutus" (teener Tranio) 1964–65 "Vigased pruudid" (sulane Joosep) "Kuu on loojunud" (Alex Morden) "Öised mõtted" (Ivar) 1965–66 "Äripäev" (Joosep Toots) "Poolteist päeva muret" (Ilmar Kartau) "Kõik oleneb meist" (Leo Tekkel) "Kippari unerohi" (Mait Näkisaar) 1966–67 "Karjäär Itaalia moodi" (Celestino) "Püsti, kohus tuleb!" (Kaalu) "Mees on mees" (Jesse Mahoney) 1967–68 "Kõige lühem öö" (Matvejev) "Hulkur Rasmus" (Lif) "Vajatakse valetajat" (Vrasidas) 1968–69 "Veidrikud" (Konstantin Mastakov) "Kuidas jaotada kuldjumalannat?" (Kristap Krone) "Hooaeg mere ääres" (Geza) 1968–70 "Juudit" (Olovernes) "Homsed tähed" (V. I. Lenin) "Hüva leili!" (Mihhail) 1970–71 "Kajakas" (Ilja Samrajev) "Püve Peetri riukad" (Jaan Jalakas) 1971–72 "Viirastused" (doktor Hans Lepik) 1972–73 "Kes päästab külapoisi?" (mees) "Võõrastemaja perenaine" (tänavamuusik)
Asta Lees

Asta Lees (23. jaanuar 1924 Aravete – 28. juuni 2013) oli eesti näitleja. Asta Lees lõpetas aastal 1941 Tallinna Tütarlaste Kaubanduskeskkooli. Ta töötas aastatel 1941–1948 raamatupidajana, 1948 Noorsooteatri etteütlejana ja 1952 Draamateatri administraatorina. Lõpetas aastal 1955 Draamateatri õppestuudio ning töötas seejärel aastani 1959 sealsamas administraatorina. Aastatel 1963–1967 ja 1972–1998 töötas Ugalas (1983–1998 laohoidjana). Ta on teinud kaasa estraadiprogrammides. Lees on maetud Viljandi Metsakalmistule. 1962–1963 Tanja (arst) 1963–1964 Münchhauseni kosjad (vanem õuedaam) Vika esimene ball (Paula Valdman) Veli Henn ja Hennu veli (Reet Tedremets) Helepunane lilleke (Kapa) 1964–1965 Vigased pruudid (Leena) Kuu on loojunud (kokk Annie) Noorukid omapead (tädi) 1965–1966 Rops (kooliõpetaja) Äripäev (Purtsli Liisa) Kasuema (kasvataja) Kippari unerohi (teenija Leenu) 1966–1967 Puhu, tuul! (ema) Pulmad kogu Euroopale (Jevdokia Ivanovna) 1971–1972 Trooja hobune (Varvara Jagodka) 1972–1973 Valentin ja Valentina (ema) Matk naeratuse eest (laagriülem) Tootsi pulm (Purtsli lesk) 1973–1974 Enne, kui kukk saab laulnud (apteekriproua) Luiskaja (Zoe) 1974–1975 Naiste sõda saatanaga (proua Piiber) Niskamäe noorperenaine (Juse) 1975–1976 Kaluri poeg (Klava naine; Kate) 1976–1977 Idioot (Darja Aleksandrovna) 1977–1978 Lunastus (proua Köögertal) Pahupidi-polka (peaminister) Niskamäe Heta (Nikkilä perenaine) 1978–1979 See maailm või teine (õpetaja) Pärand oma rahvale (Fransesca) Otsustav hetk (Angelina) 1979–1980 UFOd (restorani külastaja) Kohtunik Di. Libarebaste mõrvad (Huangi naine) 1980–1981 Naljapäev (Teodora) Pühak ja patune (Dasha) 1981–1982 Rahva sõda (episoodid) Jane Eyre (missis Reed; Grace Poole) Puhh ja pusad. Teised ka (öökull; pusa; elevants) Suveõhtu valss (Hilja Häyrynen) 1982–1983 1983–1984 Mare ja ta poeg (vanem naine) Diletantide teekond (õuedaam) Valge katk (ema) 1984–1985 Tuled sa tagasi? (Anu) Vennad Lautensackid (teener Ali) 1987–1988 Side (ostja) 1988–1989 Becket ehk Jumala au (prantsuse parun) 1990–1991 Südamete murdumise maja (amm Guinnes) 1993–1994 Kolmekrooniooper (kerjus) "In memoriam: ASTA LEES" Sirp, 26.07.2013 Foto Draamateatri administraatorina Foto etenduse vaheajal
Aleksander Laas

Aleksander Laas (18. märts 1889 Aru mõis, Tartumaa – 15. oktoober 1957 Tartu) oli eesti loomaarst. Õppis Moskva Veterinaarinstituudis 1919–1921 (lõpetas 1921), Tartu Ülikooli veterinaaria vabakuulaja 1922, õppis veterinaariat 1924–1925 (lõpetas 1925), 1926–1928 õppis Viini Veterinaarülikoolis, dr, med. vet 1927 (Bestimmung der Alkalireserve des Pferdeblutes bei Lungenerkrankungen und Paralytischer Haemoglobinanemie), 1928 Utrechti Ülikoolis veterinaariat. Fraternitas Tartuensise vilistlane. Tartu Ülikooli ja Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppejõud (1932 erakorraline, 1934 korraline professor), Tartu üliõpilaskonna kuraator (1940).
Frank Lloyd Wright

Frank Lloyd Wright (sünninimi Frank Lincoln Wright; 8. juuni 1867 Richland Center, Wisconsin – 9. aprill 1959 Phoenix, Arizona) oli Ameerika Ühendriikide arhitekt, sisekujundaja, kirjanik ja lektor. Ta projekteeris oma 70-aastase karjääri jooksul üle tuhande ehitise, millest 532 ehitati valmis. Tema loomingusse kuuluvad isikupärased ja uuenduslikud näited paljudest hoonetüüpidest, sh kontorihooned, kirikud, koolid, pilvelõhkujad, hotellid ja muuseumid. Ta kavandas oma hoonetele ka rohkesti sisekujunduselemente, näiteks mööblit. Ta lähtus oma töös põhimõttest, et arhitektuur peab olema harmoonias inimlikkuse ja keskkonnaga, ning nimetas selle vaate orgaaniliseks arhitektuuriks. Selle mõtteviisi parimaks näiteks on 1939. aastal valminud elamu Fallingwater, mida on nimetatud Ameerika kõigi aegade parimaks arhitektuuriteoseks. Ta kirjutas 20 raamatut ja palju artikleid ning pidas loenguid nii Ameerika Ühendriikides kui ka Euroopas. Ta oli juba eluajal väga tuntud ja populaarne. 1991. aastal nimetas Ameerika Arhitektide Instituut ta kõigi aegade suurimaks Ameerika arhitektiks. Tartus asuv Eesti Üliõpilaste Seltsi maja on suures osas lähtutud ajakirjas The Architectural Review 1900. aastal avaldatud noore ameerika arhitekti Frank Lloyd Wrighti joonistest. 1941 – Briti Arhitektide Kuningliku Instituudi kuninglik kuldmedal 1947 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks 1949 – Ameerika Arhitektide Instituudi kuldmedal 1953 – Frank P. Brown Medal Fallingwater Guggenheimi muuseum Arthur Heurtley House, Oak Park, Illinois 1902. Taliesin, Spring Green, Wisconsin 1902. Darwin D. Martin House, Buffalo, New York 1904. Frank Lloyd Wright Home 1898. Charles Weltzheimer Residence, Oberlin, Ohio 1948. Wright's Johnson Wax headquarters complex, Racine, Wisconsin 1939. The Walter Gale House, Oak Park, Illinois 1893. Brewster, Mike (July 28, 2004). "Frank Lloyd Wright: America's Architect" Business Week (The McGraw-Hill Companies) Ants Hein. Maja kui sümbol. Tallinn, Hattorpe, 2007, lk. 60–61. Arnt Cobbers. Frank Lloyd Wright. Tallinn: Koolibri, 2008, ISBN 9789985020401
Valfried Lehtmets

Valfried August Lehtmets (5. juuni 1900 Tallinn – 1984 Ulricehamn, Rootsi) oli eesti loomaarst. Lõpetas 1918. aastal Rakvere Poeglaste Gümnaasiumi. Õppis 1919–1919 Varssavi ülikoolis (evakueeritud Rostovisse Doni ääres) ja 1920–1926 Tartu Ülikoolis arstiteadust, 1926–1932 Tartu Ülikoolis loomaarstiteadust. Ta oli aastatel 1928–1932 Tartu Ülikooli Loomaarstiteaduskonna sisehaiguste kliiniku assistent, 1932–1938 Vaivara, 1938–1944 Antsla jaoskonna loomaarst. Osales Vabadussõjas. 1944 põgenes Saksamaale, 1948 läks Rootsi. "Rakvere Gümnaasiumi vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2014. Vaadatud 29. augustil 2014.
Harald Oert

Harald Oert (ka Harald Öört; 11. veebruar 1895 Roobe vald, Viljandimaa – 4. november 1943 Petseri) oli eesti jurist. Lõpetas 1917. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, õppis 1917–1918 ja 1920–1926 Tartu Ülikoolis õigusteadust. Osales Vabadussõjas, 1920–1923 Viljandi-Pärnu rahukogu kohtuameti kandidaat, 1923–1929 Jõgeva, 1929–1940 Võru 2., 1940 Valga jaoskonnakohtunik. NKVD püüdis Harald Oertit küüditada 1941, kuid tal õnnestus pääseda. okupatsioon.ee
Taliuinak

Taliuinak on homöotermsete (püsisoojaste) loomade eriline puhkeseisund ebasoodsate keskkonnatingimuste üleelamiseks. Tõelise talveune ja taliuinaku vahe on nendega seotud füsioloogiliste protsesside ulatus: nii iseloomustab talveund tunduvalt aeglasem pulss ja madalam ainevahetuskiirus, hingamissagedus ja kehatemperatuur kui taliuinaku korral. Taliuinak sarnaneb lihtsalt väga sügava unega, looma elulised näitajad taliuinaku ajal väga suurel määral ei muutu. Eestis elavatest imetajatest teevad taliuinakut karu, kährik ja mäger. diapaus suveuni talveuni tardumusuni
Reet Mägedi

Helgi Reet Leissar-Mägedi (11. juuni 1934 Tallinn – 10. mai 2024) oli eesti näitleja ja luterlik vaimulik. Ta sündis näitlejate perekonnas: isa Aadu Leissar, ema Johanna-Marie Leissar. Ta õppis aastatel 1951–1955 koos kaksikõe Mall Leissariga Draamateatri õppestuudios. Reet Leissar oli aastatel 1955–1962 Ugala ja 1962–1976 Endla näitleja. Aastal 1976 jättis ta teatri, käis leeris EELK Treimani koguduses ja läks õppima EELK Usuteaduse Instituuti. 1. detsembril 1978 ordineeriti ta EELK diakonõpetajaks ja määrati teenima Häädemeeste ja Treimani kogudusi. Aastal 1980 määrati ta teenima EELK Varbla Urbanuse kogudust, kus teenis kuni aastani 2002. Aastatel 1984–1992 oli ta paralleelselt ka EELK Tõstamaa koguduse hooldajaõpetaja. Aastal 1989 oli ta Varbla piirkonna Kodanike Komitee osakonna juhataja. Ta oli abielus näitleja Lembit Mägediga, nende poeg oli animaator Leho Mägedi (1968–2021). 1990 Eesti Kodanike Komiteede mälestusmärk 2010 EELK Teeneteristi III järk 1956–1957 Ibsen "Kummitused" (Regine Engstrand) 1957–1958 Hermann Sudermann "Kodu" (Marie) "Kuigi on sügis" (Ligita) "Kriidiring" (lapsehoidja) Stefan Zweig "Maja mere ääres" (Christine) "Karin ja Indrek" (Tiina) 1958–1959 "Aladini imelamp" (printsess Budur; naisori) Molière "Naiste kool" (Agnes) "Cornelia" (Anneta) 1959–1960 "Lootus õnnistusele" (Clementine) "Viimased nelgid" (Anuš) 1960–1961 "Kosjasõit" (Liisi) "Mauruse kool" (Miralda) 1961–1962 "Elavad õied" (ettekandja) "Põuavälgud" (Aivi) "Olime kord samasugused poisikesed" (Lida) 1962–1963 "Kajakad saadavad" (Mirta Vaišvilene) Gunārs Priede "Vika esimene ball" (Edith) 1963 "Jumalik komöödia" (Eeva) 1966 "Verine pulm" (mõrsja) 1967 "Varssavlanna" (Helja) "Viru laulik ja Koidula" (Koidula) 1969 "Alarm" (naine) 1970 "Armunud lõvi" (Nell) 1972 "Suvekool" (Elviira) 1973 "Naine merelt" (Ellida) "Kohvioad" (Salme) 1974 "Uksed pauguvad" (ema) 1976 "Pisuhänd" (Matilde) Eesti teatri biograafiline leksikon Tallinn 2000
Andres Lepik

Andres Lepik (sündinud 27. aprillil 1957 Haapsalus) on eesti näitleja ja lavastaja. Ta lõpetas aastal 1975 Haapsalu 1. Keskkooli ja 1982 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (10.lend). 1982–1994 Ugala näitleja 1989–1995 Viljandi Kultuurikolledži õppejõud 1994–1995 vabakutseline lavastaja 1995–1999 Ugala peanäitejuht 1999–2000 Ugala lavastaja 2000–2003 Endla lavastaja ja näitleja 2003– vabakutseline lavastaja 1982–1983 Maa ja päikese nimel (Ion Skutaru) Üle lääne kangemees (Christopher Mahon) Põhjas (näitleja) Jason (Jason) 1983–1984 Mare ja ta poeg (Imant) Kass, kes kõndis omapead (koer) Diletantide teekond (Sergei Trubetskoi) Pikk päevatee kaob öösse (Edmund Tyrone) 1984–1985 Üle läve (Dragun) Hamlet (Hamlet) Kolm põrsakest ja hea hunt (Niff-Niff) Vennad Lautensackid (kabareeagent Joseph Mantz) Naljahammas (Henry Apjohn) 1985–1986 Nora (doktor Rank) Kuldrannake (J.Luik) 1986–1987 Othello (Jago; episoodid) Häda mõistuse pärast (Repetilov) Seitse venda (Eero) Lihtsalt liha (noor mees; Jim) 1987–1988 Androkles ja lõvi (Androkles) Giljotiin Dantonile (Camille Desmoulins) Side (Padar) 1988–1989 Becket ehk Jumala au (kuningas) 1989–1990 Kihnu Jõnn (kõrtsmik Vallin) Kuningas Lear (narr) Hullumeelne ja nunn (osaline) 1990–1991 Südamete murdumise maja (kapten Shotover) 1991–1992 Ühe kire lugu (Joaquin Monegro) 1992–1993 Equus (Frank Strang) Dorian Gray portree (lord Henry Wotton) 1993–1994/1995–1996 Tsehhov Jaltas (Anton Tsehhov) Kadunud sõrmus (preester) 1996–1997 Timm Thaler ehk Müüdud naer (parun Taruk) 1997–1998 Loojang (musjöö Bojarski) 1998–1999 Elav laip (Fjodor Protassov) 2001–2002 Roheline muna (K) 2007–2008 Runar & Kyllikki (Jaakko Laiho) 2008–2009 Grafiti (härra Bouvier) 1984–1985 Tšehhovi naljad 1988–1989 Salome Greenfingersi saladus 1989–1990 Kojutulek Hullumeelne ja nunn 1991–1992 Kui me, surnud, ärkame 1992–1993 Salakavalus ja armastus Surnud liblikate tants Krahv Monte-Cristo 1994–1995 Salemi nõiad 1996–1997 Oidipuse kompleks Kosjasõit 1997–1998 Maria Stuart Tantsutund 1998–1999 Appi, Korupid! Vigased pruudid 1999–2000 Noad kanade sees 2001–2002 Roheline muna 2003–2004 Lõika maha ja lase jalga 2008–2009 Linnapea 1991 Ants Lauteri nimeline auhind
Karl Liigand

Karl Liigand (16. veebruar 1918 Petrogradi kubermang – 27. juuli 1997 Pikasilla) oli eesti näitleja. Aastal 1935 lõpetas Viljandi Poeglaste Gümnaasiumi.[viide?] Töötas 1937–1944 elektrikuna ja 1944–1973 Ugala teatris näitlejana. 1957–58 "Kodu" (doktor von Keller; von Klebs) "Kuigi on sügis" (Genimin Linar) "Vastumürk" (kohtunik Arvin Katra) "Karin ja Indrek" (Indrek) 1958–59 "Kaks abielu" (Vello Tuiskam) "Naiste kool" (Chrysalde) "Cornelia" (Nino) 1959–60 "Perekondlik pidu" (Tomas Merkis) "Viimased nelgid" (Ašot Asratjan) 1960–61 "Vika esimene ball" (Alfred Graud) "Mauruse kool" (Timusk) 1961–62 "Elavad õied" (Ilmetu) "Vaaraod" (Kornei) "Olime kord samasugused poisikesed" (mees) 1962–63 "Münchhauseni kosjad" (Semjon Narõškin) "Viimane öö" (Fosco) "Tanja" (noormees) 1963–64 "Veli Henn ja Hennu veli" (kokk Beersing) "Tõrksa taltsutus" (Gremio) 1964–65 "Vigased pruudid" (Jaak) "Kuu on loojunud" (George Corell) "Noorukid omapead" (miilits) 1965–66 "Äripäev" (Aaberkukk) "Rops aitab kõiki" (isa) "Kippari unerohi" (arst) 1966–67 "Karjäär Itaalia moodi" (Alberto) "Pulmad kogu Euroopale" (Ivan Glotov) "Mees on mees" (Jeraiah Jip) 1967–68 "Kõige lühem öö" (Matvejev) "Hulkur Rasmus" (Oskar) "Vajatakse valetajat" (Panagis Derevisis) 1968–69 "Veidrikud" (Nikolai Potehhin) "Suvi" (köster) "Hooaeg mere ääres" (Wadysaw Zetemski) 1969–70 "Madalrõhkkond" (Hugo Tibar) 1970–71 "Silm silma vastu" (Gerassim Grumov) "Kajakas" (Ilja Samrajev) "Püve Peetri riukad" (Kütise Jaak) 1971–72 "Metsade taga" (Harald Penniman) "Prints ja kerjus" (röövel Nahkhiir) 1972–73 "Kes päästab külapoisi?" (doktor) "Valentin ja Valetina" (Volodja) "Matk naeratuse eest" (asjalik autojuht) "Tootsi pulm" (õpetaja; kaupmees) 1964–65 "Vigased pruudid" "Liigand, Karl - Eesti Entsüklopeedia". entsyklopeedia.ee.
Theodor Vinnal

Theodor Vinnal (25. september 1898 Karula vald, Võrumaa – 12. oktoober 1945 Saksamaa) oli eesti notar. Lõpetas 1918 Rakvere Poeglaste Gümnaasiumi. Õppis 1918 Tartu Ülikoolis arsti- ja 1920–1940 õigusteadust (lõpetas 1940). Osales Vabadussõjas, oli notar Kuressaares, 1944 Saksa sõjaväes, langes 1945 prantslaste kätte sõjavangi, anti Nõukogude Liidule välja, suri põgenemiskatsel saadud haavadesse. Korp! Fraternitas Estica, coetus 1918/1919
Karl Ipsberg

Karl Ipsberg (3. jaanuaril 1870 Suure-Kambja vald – 27. juunil 1943 Vjatlagi vangilaager, Kirovi oblast) oli eesti majandustegelane, ehitusinsener ja poliitik, mitme valitsuse liige. Kambja kihelkonnakool 1888 Tartu Reaalkool 1897 Riia Polütehniline Instituut, ehitusinseneri diplom 1898–1911 töötas Venemaal Rjazani–Uurali ja Taga-Baikali raudtee ehitustööde juhatajana ning Smolenski raudteepiirkonna ülemana 1911–1913 oli "Estonia" teatrihoone ja Tallinna Krediidipanga hoone ehitustööde vastutav juhataja 1913 asutas ehitustehnilise kontori ja tegutses kuni 1917 mitme Tallinna tehase projekteerija ning ehitajana alates 16. augustist 1918 Eesti Tehnika Seltsi Tehniliste Erikursuste juhataja. Seetõttu loetakse Karl Ipsbergi tänapäeval Tallinna Tehnikaülikooli esimeseks rektoriks 1918–1919 Eesti raudteede ülem 1921–1924 teedeminister 1928 uute Eesti raudteede ehitustööde juhataja Raudteede Talituse Nõukogu liige Korporatsioon Vironia asutajavilistlane ja ainus auvilistlane (astus 1940. aastal korporatsioonist välja). Eesti Tehnika Seltsi asutaja 1917 ja juhatuse liige; tegutses eestikeelse insenerikooli asutamise nimel, kuulus 1917–1918 ka kooli programmi ja õppekavade koostamise komisjoni. 1920 ekspert Tartu rahukonverentsil Asutava Kogu ning I ja II Riigikogu liige Eesti Inseneride Ühingu ja Insenerikoja aktiivne tegevliige Tehnilise Hariduse Edendamise Seltsi esimees 1930. aastail. Toetas tehnikakõrgkooli rajamist Tallinna. Valgetähe II klassi teenetemärk, 1938 Püha Stanislavi orden (III klass) Püha Anna orden (I klass) Soome Valge Roosi Ordu suurrist Karl Ipsberg küüditati 14. juunil 1941. Ta hukati 27. juunil 1943 Vjatka vangilaagris. Tehniline haridus vaeslapsena oma kodus (artikkel). Päevaleht 8. november 1933; uustrükk – Tallinna Tehnikaülikooli aastaraamat 2000, Tallinn 2001, lk 287–288 Katkendeid mälestustest (1899–1919: Hiina piiril, Venemaal ja Eestis). Eessõna: Küllo Arjakas. Looming 1990, nr 10, lk 1382–97 Kas väärtuslik muinasvara või vana kolu? [Tallinna vaekojast]. Uus Eesti, 18. detsember 1937, nr 344, lk 6 Tema abikaasa Angelika Kindsvater oli pärit ühest vanast volgasakslaste perekonnast (sündinud Saraatovi lähedal), poeg Aleksander Ipsberg oli skulptor. Tema kälimees oli eesti kirikuõpetaja Voldemar Sibbul. K. Ipsberg. Mispärast ma "Vironiast" lahkusin. Rahvaleht, 29. märts 1940, nr. 74, lk. 2. "Altkäe maksu kunstnikud". Rahvaleht nr 43, 11. aprill 1933. Lk 4 Karl Ipsberg. Ühe sirge mehe elukäik. Eesti Päevalehe AS 2010. ISBN 9789949452958 Toomas Hiio arvustus. "Eesti mälu: Karl Ipsberg "Ühe sirge mehe elukäik"". Eesti Päevaleht, 1. oktoober 2010 Eesti kommunismiohvrid 1940–1991