laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Marju Länik

Marju Länik (sündinud 7. septembril 1957) on eesti poplaulja. Lapse- ja varase kooliaja elas Truuta külas. Marju Länik alustas laulmist 1970. aastate algul kodupaigas Otepääl. 1975. aastal lõpetas ta Otepää Keskkooli ja sama aasta suvel sai temast Eesti Riikliku Filharmoonia solist. Suurem tuntus saabus kümnendi lõpus ETV laulukonkursil "Kaks takti ette" ja osalemisega muusikafilmis "Suveviisid Võrtsjärvel". Samal ajal oli ta Tallinna Filharmoonias orkestri Vana Toomas solist, lauldes ka koos õdede Ele ja Kaja Kõlariga. Kontserte anti Moskvas, Kiievis, Leningradis, Riias ja mujal. 1977–1979 laulis ta Otepääl ansamblis Nustago ja trios Sarm. 1980. aastatel esines ta ansamblitega Vitamiin, Mobile, Music Seif, Kontakt, Mahavok jt, millega saabus tuntus Nõukogude Liidus. Ta on solistina osalenud mitmel rahvusvahelisel konkursil, sh "Intertalent" ja "Vilniuse Tornid". Kontsertreisid on teda viinud ka Soome, Kuubale, Jugoslaaviasse ja Tšehhoslovakkiasse. 1985. aastal osales ta koos ansambliga Mahavok Moskvas Ülemaailmsetel Noorsoo- ja Üliõpilaspäevadel Gorki pargis peetud kultuuriprogrammis. 1986. aasta Tšornobõli tuumakatastroofi järel külastas ta koos ansambliga Mahavok suletud piirkonda Ukrainas, kus päästetöödel osalenud tuhandetele, sealhulgas Eesti töölistele anti mitu väga emotsionaalseks kujunenud kontserti. Ta on osalenud suvetuuridel, andnud välja albumid "Naerdes ja naeratades" (1997), "Ti Amo" (2002), "Best of Marju Länik 1" (2007) ja "Best of Marju Länik 2" (2007) ning osalenud telesaadetes. Marju Länik õppis Tallinna Ülikoolis 2001–2005 omandades bakalaureuse cum laude kultuurinõuniku erialal kultuuri-ja kunstimänedžeri lisaerialaga. 2005–2007 omandas sealsamas magistrikraadi (cum laude) kultuurikorralduses. Suur osa Marju Läniku loomingust koosneb originaallugudest, mida on talle kirjutanud eelkõige Mikk Targo, Heini Vaikmaa, Lauri Laubre ja Ivar Männik. Tema tuntuimad hitid on "Karikakar", "Ikka jälle", "Ma olen ju naine", "Head uut aastat", "Suvekuninganna", "Päikesemaa", "Kui sul on raske", "Varjude mäng", "Naerdes ja naeratades", "Aeg ootab", "Jää kauaks mu juurde", "Ma tulen, sa lähed", "On nii vähe õnneks vaja", "Ei võrdset sulle", "Tea siis vaid", "Teed me ümber", "Täheõis", neist osa ka vene keeles. Ta on eri koosseisudega salvestanud umbes 150 laulu. Ise on ta kirjutanud mõne üksiku lauluteksti ("Rokk on popp", "Ükskõik"), muusikat ta endale ise loonud ei ole. Marju Länik oli valitud Reformierakonna nimekirjas Tallinna linnavolikokku aastatel 2005–2010. 2007. aasta Riigikogu valimistel kogus Länik 201 häält ega osutunud valituks. 1986 Medal Töövapruse eest 1987. aastal sai ta koos helilooja Mikk Targo ja laulusõnade kirjutaja Aleksei Olginiga NSV Liidu sõjaväelaulupeo “Kui sõdurid laulavad” laureaadiks laulu “Sõdurid kõnnivad maa peal” esituse eest 2020 Valgetähe V klassi teenetemärk 2024 Eesti muusikaauhinnad elutööpreemia „Panus Eesti muusikasse“. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Sissekanne Eesti ansamblite andmebaasis
Väike-Loosalu järv

Väike-Loosalu järv (ka Väike Loosalu järv) on järv Raplamaal Rapla vallas Loosalu rabas. Järve võib pidada Eesti suurimaks laukajärveks. Kõnnumaa maastikukaitseala Väike-Loosalu järv Eesti looduse infosüsteemis
Karitsa järv

Karitsa järv (ka Salutaguse paisjärv, Karitsa paisjärv) on paisjärv Raplamaal Rapla vallas. Järves leidub linaskit, haugi ja särge. Karitsa järv Eesti looduse infosüsteemis
Eesti Loodus

Eesti Loodus on Eestis ilmuv populaarteaduslik ajakiri, mille esiknumber anti välja 1933. aastal. Eesti Loodusel on olnud aja jooksul mitu väljaandjat: 1933–1941 Loodusuurijate Selts, 1958–1995 Eesti (ENSV) Teaduste Akadeemia (1964–2000 ühtlasi Eesti NSV Metsamajanduse ja Looduskaitse Ministeerium / 1989. aastast Keskkonnaministeerium), 2001. aastast MTÜ Loodusajakiri, mida toetab Keskkonnainvesteeringute Keskus. Aastatel 1942–1957 ajakirja ei ilmunud.[viide?] Väljaandes avaldatakse loodusteemalisi originaalartikleid, reisikirju, loodushuviliste tähelepanekuid jpm. See on Eesti loodusajakirjanduse keskne väljaanne.[viide?] Eesti Loodus pole alati olnud kuukiri, 1933. aastal ilmus see neli korda, 1940. aastani viis korda, 1958–1966 kuus korda ja alates 1967. aastast kaksteist korda aastas.[viide?] Alates 2023. aastast ilmub 6 korda aastas. Alates 2000. aastast korraldatakse Eesti Looduse fotovõistlust. 2002. aastal oli ajakirja tiraaž 5000.[viide?] 1933–1935 Karl Orviku 1936–1937 Harald Haberman 1938 Ants Laasi 1938–1939 Armin Öpik 1940 August Vaga --- 1958–1960 Erast Parmasto 1960–1984 Linda Poots 1984–1990 Ants Paju 1990–1995 Ain Raitviir 1995–2001 Uno Siitan 2001– Toomas Kukk Ajakirja toimetajatena on pikka aega töötanud Ilmar Kask, Ann Marvet, Vello Paatsi, Tiiu Keskpaik jt. Eesti Looduse fotovõistlus loodusajakirjandus Ajakiri Eesti Loodus ilmub paberil harvem ja paneb suuremat rõhku veebiväljaandele Keskkonnainvesteeringute Keskus, 10. veebruar 2023 "Kolmveerand sajandit Eesti Loodust" Eesti Loodus, veebruar 2008. lk 14–15. Koduleht Vana koduleht
Rahutegija

"Rahutegija" on USA 1997. aasta film, kus peaosades on George Clooney ja Nicole Kidman. Venemaal põrkavad kokku kaks rongi. Asja muudab traagilisemaks asjaolu, et üks rongidest veab demonteerimisele viidavaid tuumalõhkepäid. Ent kui selgub tõsiasi, et rongist on enne õnnetust üks tuumalõhkepea varastatud, läheb kogu maailm häireseisundisse. Lõhkepea röövija ei esita mingeid nõudmisi ja on nagu maa alla vajunud.
Maloje Kuzjomkino

Maloje Kuzjomkino ehk Pieni-Narvusi (vene keeles Малое Куземкино) on küla Kurgolovo poolsaare lõunaosas Venemaal, ajaloolisel Ingeri- ja Vadjamaal (Kosemkina kihelkond). Praeguse haldusjaotuse järgi kuulub Leningradi oblasti Kingissepa rajooni Kuzjomkino külaasundusse (vene keeles Куземкинское сельское поселение). Küla paikneb Lauga jõe läänekaldal, Bolšoje Kuzjomkino külast põhjas. Maloje Kuzjomkino on asutatud 1880. aastate keskel pärast suurt tulekahju Bolšoje Kuzjomkino külas. Külas elas Vene lastekirjanik Aleksei Leonov (1929–2005). "Куземкинское сельское поселение". Кингисеппский муниципальный район (vene). Originaali arhiivikoopia seisuga 28.09.2007. Vaadatud 15.01.2008. "Тройной праздник деревни Малое Куземкино". Вести (Peterburi) (vene). Vaadatud 19.01.2008. "Деревня Малое Куземкино - известному писателю". Вести (Peterburi) (vene). Vaadatud 19.01.2008. Kaart: Kurgolovo poolsaare kesk- ja lõunaosa (vene keeles) Aleksei Leonov (vene keeles)
Mitu suve ja kevadet

"Mitu suve ja kevadet" on Jaan Kaplinski üheteistkümnes luulekogu. See ilmus Tallinnas 1995. aastal. "Mitu suve ja kevadet" ilmus kirjastuselt Vagabund pehmes köites väljaandena, mille kujunduses on kasutatud hiina kalligraafiat. Pealkirjaks on esimese luuletuse esimesed sõnad. Tiitellehel pealkirja kõrval seisab: "Kai Pu lini ja Su Dong po luulet ja märkmeid. Kirjutas, tõlkis ja pani kokku Jaan Kaplinski. Kalligraafia Peng Lin." Raamatus on 64 Kaplinski luuletust eesti keeles, 20 Su Dungpo (Su Shi) luuletust Kaplinski eestikeelses tõlkes, kolm Kaplinski luuletust autori hiinakeelses tõlkes ja kolm Su Dungpo teksti hiina keeles. Kõik Kaplinski tekstid on dateeritud, hõlmates ajavahemikku 1992–1995. Su Dungpo tekstid on pärit 11.-12. sajandist. Kriitikas märkis Andres Langemets, et Kaplinski luule on "juba mõnda aega olnud esijoones filosoofiline", aga seejuures mitte hämar, vaid "selge ja mägijõelikult läbipaistev". "See on luulepäevik Kaplinski poliitilise tegutsemise kõrgpäevilt ja ime küll, et niisugune tegutsemine ta luulevõimet ei moonutanud ega halvanud... Põhitoon on kogu aeg üks. See ei ole palavikuline prohvetihääl, mida ehk ajuti katsetas noor Kaplinski, vaid üsna didaktiline ja kanooniline eluõpetus meile, mõistmatuile ja äraeksinuile Eestimaa lugejaile. Muistse Hiina eeskujul." Luuleülevaates kirjutas Paula Sering, et "Kai Pu lini ja Kaplinski eluloo ühisjooned lubavad eeldada isikute samasust" ning et Kai Pu lin näib kõnelevat "eemalolijatega, kellega ilmsi kokku ei saa; ta nagu saadaks neile – liblikaile, ammusurnud hiina luuletajaile, esimestele inimestele Aafrikas – sõnumeid siitpoolt." Hasso Krull leidis, et Kaplinski kirjutab selles kogus "uuesti ümber Kaplinskit... ta kirjutab iseenda teksti palimpsestile enese teksti uuesti", justkui kirjutades "ennast vähemaks". "Kaplinski vaatab end Hiinast, asetab end Hiina teljestikku ja võrdleb Su Dong po'ga – kuid sellega ei muutu ta "hiinlaseks", vaid vastupidi, veelgi rohkem endaks, on korraga hiina Kaplinski, eesti Kaplinski ja kaplinski Kaplinski." Kaplinski ise seletab oma luulekogu kahe pooluse suhet sama raamatu saatesõnas: "Selles raamatus on kahe autori tekste, kelle eluaega siin põrmuilmas lahutab 900 aastat ja elupaiku ligi 6000 kilomeetrit ehk üle 10 000 lii." Kai Pu lini sünniajaks määrab ta Geng cheni (lohe-) aasta 12. kuu 20 päeva, sünnikohaks Tartu linna. Võrreldes Kai Pu lini hiina luuletaja Su Dong poga, arvab ta, et Kai Pu lini "kirjanduslikud ja poliitilised saavutused on olnud palju tagasihoidlikumad kui hiinlasel, kuigi ka tema on olnud kõrges rahvaesindaja ametis". Hiinas reisides olevat ta ühes Guangzhou templis näinud ka hiinlase käega kirjutatud märke. Peale luuletamise ühendavat mõlemat kiindumus zen-budismi. Andres Langemets, "Kai Pu lini luulepäevik". Looming 1996, nr 2, lk 274. Paula Sering, "Luuletaja läheb ära". Looming 1996, nr 4, lk 518-519. Hasso Krull, "Kaplinski liikumine". Vikerkaar 1996, nr 7, lk 79.
Elupaik

Elupaik ehk eluase ehk habitaat on liigi (populatsiooni) olemasoluks ja ontogeneesi läbimiseks vajalike abiootiliste ja biootiliste tingimuste kogum; ka selliste tingimustega ala. Enamasti kasutatakse mõistet "elupaik" loomade kontekstis. Taimede ja seente puhul räägitakse kasvukohast. Bioloogilise mitmekesisuse konventsioonis defineeritakse elupaika kitsamalt: "Elupaik on koht või kohatüüp, kus mingi organism või populatsioon looduslikult esineb." Eestis on tähtsamateks elupaikadeks metsad, rohumaad ja sood. Eesti keeles on ingliskeelse mõiste habitat vastena zooloogias kasutatud sõna "elupaik" ja botaanikas "kasvukoht" (harvem ka "kasvukohatüüp"[viide?]). biotoop elupaiga fragmenteerumine elupaigatüüp kasvukoht vääriselupaik Ökoloogialeksikon. Koost. Masing, V. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus 1992. Bioloogilise mitmekesisuse konventsioon Artikkel 2 “Loodusdirektiivi” elupaigatüüpide käsiraamat
Vjatka jõgi

Vjatka jõgi (vene Вятка, mari Ильна-вӱд, Виче, tatari Nokrat, tšuvaši Веткӗ) on jõgi Euroopa idaosas Venemaa Udmurtias, Kirovi oblastis ja Tatarstanis. Pikkus 1314 km. Algab Ülem-Kama kõrgustikult. Suubub paremalt Kamasse. Jõe ääres on Kirovi, Kotelnitši, Sovetski ja Sosnovka linn. Suuremad lisajõed on Kobra, Letka, Velikaja, Moloma, Pižma, Tšeptsa, Bõstritsa, Voja ja Kilmez.
Aasta puu

Aasta puu on Eestis laiemale üldsusele lähemalt tutvustatav puu, mille valimist korraldatakse igal aastal ajakirja Eesti Loodus eestvedamisel. Aasta puuks on tavaliselt mõni pärismaine puittaim või puittaimede perekond - näiteks on olnud aasta puu harilik kadakas (liik), aga ka paju (perekond). Sellele puule pööratakse aasta jooksul suuremat tähelepanu. Puu kohta saab lugeda artikleid ajakirjas Eesti Loodus, aga seda kajastab ka muu meedia, keskkonnaasutused jne. Aasta puu valimise idee algatas professor Viktor Masing ja seda ettevõtmist alustati 1996. aastal. Kui Eesti aasta puuks valitakse liik või perekond, siis Euroopa aasta puu on konkreetne puu (üksiktaim). 1996 – kadakas 1997 – kuusk 1998 – tamm 1999 – kask 2000 – pihlakas 2001 – mänd 2002 – pärn 2003 – vaher 2004 – lepp 2005 – haab 2006 – paju 2007 – saar 2008 – jugapuu 2009 – sarapuu 2010 – toomingas 2011 – jalakas (harilik jalakas ja künnapuu) 2012 – õunapuu 2013 – lodjapuu 2014 – türnpuu ja paakspuu 2015 – kukerpuu ja kikkapuu 2016 – kuslapuu (harilik kuslapuu ja sinine kuslapuu) 2017 – viirpuu 2018 – laukapuu 2019 – kibuvits 2020 – kuusk 2021 – kadakas 2022 – pihlakas 2023 – harilik mänd (Pinus sylvestris) 2024 – harilik tamm 2001. aastast valitakse aasta puud Lätis. Eesti pärismaised puud Eesti pärismaised põõsad Euroopa aasta puu Euroopa puupealinn Aasta puu "Aasta puud on türnpuu ja paakspuu". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. jaanuar 2014. Vaadatud 12. jaanuaril 2014. Selge pilt: Eesti juubeli aasta puu on laukapuu, ev100.postimees.ee Aasta puu on kibuvits Loodusajakiri, 16. jaanuar 2019 2021. aasta puu on kadakas Järve teataja, 08.01.2021 (vaadatud 10.01.2021) Pihlakas on aasta puu 2022 Tartu Postimees, 28.12.2021 (vaadatud 28.12.2021) 2023. aasta looduses - haruldane lind, tavaline puu ja teised tegijad Postimees, 31.12.2022 (vaadatud 02.01.2023) Selgus Eesti 2024. aasta puu Õhtuleht, 22.12.2023 Aasta olendite valimine meie lähisriikides ja maailmas. Eesti Loodus, nr 7, 2019 Aasta puud ja puudutused Eesti Loodus, 1/2011
Bart Simpson

Bartholomew "Bart" JoJo Simpson on üks joonissarja "Simpsonid" peategelastest. Bart on Marge ja Homer Simpsoni poeg. Tal on kaks õde: Lisa ja Maggie. Bart on hea rulaga sõitja ja lolluste tegija. Oma sõprade Milhouse'i ja Nelsoniga mõtlevad nad aina uusi vempe välja. Bart vihastab pidevalt oma isa Homeri välja. Selle peale hakkab Homer Barti kägistama.Ta on ka agent agentuuris PTVÜ (PopiTegijate Vastane Üksus), mis loodi Skinneri poolt. Bartile annab hääle näitleja Nancy Cartwright, kes proovis algselt anda häält Lisale.
Silver Haugas

Silver Haugas (sündinud 18. aprillil 1989) on ansambel Mushy basskitarrist. Elab Pärnus. Ta on lõpetanud Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi. Saavutasid bändiga Mushy Proovikas 2006 esikoha, Noortebänd 2006 esikoha, Coca Cola Soundwave 2007 esikoha. On ansambli Shanon liige .
Visconti

Visconti on itaalia aadlisuguvõsa, kelle esindajad valitsesid Milanos vaheaegadega 1277–1447. Visconti suguvõsa esindajad kandsid alates 1378. aastast Milano hertsogi tiitlit. 1277–1294 Ottone Visconti 1294–1302 ja 1311–1322 Matteo I Visconti 1322–1327 Galeazzo I Visconti (Matteo I poeg) 1329–1339 Azzone Visconti (Galeazzo I poeg) 1339–1349 Lucchino Visconti (Matteo I poeg) 1349–1354 Giovanni Visconti (Lucchino vend) 1354–1355 Matteo II Visconti (Giovanni vennapoeg) 1354–1378 Galeazzo II Visconti (Matteo II vend) 1354–1385 Bernabò Visconti (Galeazzo II vend) 1378–1402 Gian Galeazzo Visconti (Galeazzo II poeg) 1402–1412 Giovanni Maria Visconti (Giovanni Galeazzo poeg) 1412–1447 Filippo Maria Visconti (Giovanni Maria poeg) Viscontid said 11. sajandi alguses vikonditiitli (sellest ka nende nimi). 1262 nimetas paavst Otteone Visconti Milano peapiiskopiks. 1277 võitis Otteone Desio lahingus gvelfid ja pani aluse Milanos Viscontide sinjoriiale. Matteo I kindlustas oma võimu Saksa kuninga toel ja laiendas oma mõjuala Põhja-Itaalias, kuid sattus vastuollu paavstiga. Tema valitsusajal kuulusid Viscontidele lisaks Milanole juba ka Alessandria, Asti, Como, Navara, Vercelli, Bergamo, Brescia, Pavia ja Cremona. Gian Galeazzo Visconti sai 1395 Milano hertsogi ja 1397 Lombardia hertsogi tiitli; tema valdusse kuulus suurem osa Põhja-Itaaliast. Pärast seda, kui Filippo Maria 1447 meesjärglasteta suri, hakkasid Milanos valitsema Sforzad.
Suktsessioon

Suktsessioon ehk kooslusejärgnevus ehk koosluste järgnevus on koosluste vahetumine ja teisenemine ökosüsteemi arengus. Sõltuvalt muutusi tingivate faktorite päritolust eristuvad allogeenne suktsessioon, mille korral kooslused teisenevad väliste tingimuste (nt kliima, sademete koostise, põhjavee taseme jm) muutumise tõttu; autogeenne suktsessioon, mille korral koosluste vahetumise põhjuseks on senise koosluse enda mõjul toimunud tingimuste muutumine ökosüsteemis. Sõltuvalt moodustuva koosluse liikide päritolust eristuvad primaarne suktsessioon, see on kasvukoha hõivamine (nt merest kerkinud laiu kattumine elustikuga; ka koosluse hävimise tagajärjel vabanenud koha koosluse taastumine); sekundaarne suktsessioon, see on koosluse taastumine (nt peale raiet) samas alles olevate diaspooride kaudu. Koosluste suktsessiooni lõppjärguks on koosluste ökoloogiline tasakaal ehk kliimaks.
Marajó

Marajó [maraž'oo] on saar Lõuna-Ameerikas Amazonase suudmes. Saar jääb Pará osariiki Brasiilias. Kirdes piirneb saar Atlandi ookeaniga. Loodest piirab teda Amazonase jõgi. Lõunas on Pará jõgi ja Marajó laht, läänes Brevese jõgi. Saare pindala on umbes 40 100 km². Saarel elab umbes 250 000 inimest.
Sirkjärv

Sirkjärv (ka Tsirkjärv, Sirgjärv, Umbjärv, Väike Umbjärv) asub Tartu maakonnas Luunja vallas. Järv asub Peipsiveere looduskaitsealal. https://infoleht.keskkonnainfo.ee/default.aspx?state=4;572247461;est;eelisand;;&comp=objresult=veekogu&obj_id=-196358547
Tsirkjärv

Tsirkjärv (ka Ruusmäe Tsirkjärv) on looduslik järv Eestis Rõuge vallas Pausakunnu külas. Järve pindala on 2,2 hektarit, pikkus 350 m ja laius 90 m. Tsirkjärv keskkonnaportaalis Tsirkjärv Eesti looduse infosüsteemis
Essen

Essen on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Ruhri linnastus. Essen on rahvaarvult Saksamaa suuruselt kuues linn. Linn asub Reini-Herne'i kanali ja Ruhri jõe vahel jäädes Saksamaa pealinnast Berliinist 540 kilomeetrit läände ja Belgia pealinnast Brüsselist 230 kilomeetrit kirdesse. Essen on asutatud 845. aastal, kuid oli sajandeid väike põllumajanduslinn. Söe- ja rauamaagi kaevandamisega 19. sajandi alguses algas linna kasv. Perioodil 1923-1925 okupeeris linna Prantsusmaa. Linn sai Teises maailmasõjas Saksamaa sõjatööstuse keskusena tugevat kannatada. Linna elanike arv oli 2021. aastal 579 432. 16% elanikest on välismaalased. Perioodil 1959-1969 elas linnas rohkem kui 700 000 inimest. Elanike arv langes alla 600 000 aastal 2000. Perioodil 2014-2024 ei ole linna elanike arv oluliselt muutunud. Alfred Kruppi projekteeritud Villa Hügel ja Zeche und Kokerei Zollverein. 1986. aastal suletud Bauhaus-stiilis söekaevandus (UNESCO maailmapärandi nimistus) Esseni raekoda (Saksamaa kõrgeim, 106 m) Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. "Population of Cities in Germany 2024". Vaadatud 15.06.2024. "Essen". Vaadatud 15.06.2024. "ESSEN". Vaadatud 15.06.2024. "Essen, Germany Metro Area Population 1950-2024". Vaadatud 15.06.2024. Esseni koduleht
Arumetsa paisjärv

Arumetsa paisjärv on Häädemeeste vallas Pärnu maakonnas asuv paisjärv. Arumetsa paisjärv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 30. aprillil 2015)
Hundissaare järv

Hundissaare järv (ka Hundisaare järv, Riisa järv, Kikepera järv) on järv Pärnumaal Tori vallas Kikepera rabas. Jõhve oja Hundissaare järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 8. veebruaril 2015)
Jäärja Järveotsa järv

Järveotsa järv (ka Jäärja Järveotsa järv) on umbjärv Pärnumaal Saarde vallas. Järv asub Järveotsa maastikukaitsealal. Järve keskmine sügavus on 1,2 m. Järv on kinnikasvav ja väheneva veepeegliga. Idakaldal kasvab madalsoomets, mujal ümbritseb järve õõtsik- ja siirdesoo. Järveotsa maastikukaitseala kaitsekorralduskava 2012–2021 Järveotsa järv Eesti looduse infosüsteemis
Diaspoor

Diaspoor ehk levis on igasugune organismide (eriti taimede ja seente) levimisalge, ka organismi osa, mille abil organismid levivad. Leviseks võib olla näiteks eos, seeme, vili, vilikond, sigipung, risoomi osa jm. Levimisviisid jagunevad kaheks: autohooria ehk iselevi (peamiselt paiskviljade) abil ning allohooria ehk tegurlevi. Anemohooria ehk tuullevi Hüdrohooria ehk vesilevi Antropohooria ehk inimlevi Zoohooria ehk loomlevi Mürmekohooria ehk sipelglevi Ornitohooria ehk lindlevi Teriohooria ehk imetajalevi Epizoohooria Endozoohooria Sünzoohooria levi Wagenitz, Gerhard 1996. Wörterbuch der Botanik: Morphologie, Anatomie, Taxonomie, Evolution. Die Termini in ihrem historischen Zusammenhang. Jena: G.Fischer.
HansaWorld

HansaWorld on ärihaldustarkvarale spetsialiseerunud tarkvaraarendusfirma. Grupi tütarettevõtete ja edasimüüjate võrgus Euroopas, Ladina-Ameerikas, Põhja-Ameerikas, Aafrikas, Aasias ja Lähis-Idas töötab üle 300 inimese. Ettevõttel on 19 kontorit kõigil suurematel mandritel ning firma tarkvaralahendused on kasutusel enam kui 110 riigis. HansaWorldi tooted on tõlgitud 29 keelde ning tarkvara töötab enamuse arvutite ja operatsioonisüsteemidega. HansaWorldi tarkvara on paigaldatud rohkem kui 74 000 ettevõttes, millest suurem enamus on väikesed ja keskmise suurusega ettevõtted, kuid kasutajate seas on ka mitmed rahvusvaheliste firmade tütarettevõtted. HansaWorldi graafiline kasutajakeskkond loodi algselt 1988. aastal Apple Macintosh arvutitele. 1994. aastal tuli välja esimene HansaWorld Windowsi versioon. Selleks ajaks oli tarkvaral juba tuhandeid kasutajaid. HansaWorldi tarkvara sisaldab laia valikut e-äri võimalusi, nagu näiteks võimalust saata ja võtta vastu e-kirju, mitmeid veebilahendusi ja võimalust kasutada tarkvara pihuarvutil, tahvelarvutil ja mobiiltelefonil. HansaWorldi tooted on kirjutatud C++ programmeerimiskeeles, andmebaasi tehniline lahendus ja võrguühendus põhineb firma oma tehnoloogial. Kõik see võimaldab tarkvara kasutada erinevatel operatsioonisüsteemidel. HansaWorldi tarkvara on saadaval Windows 2000–XP, Vista, Windows CE, Mac OS X ja Unix, Linux, AIX, ning Symbian S60, iPhone operatsioonisüsteemidele. Enterprise by HansaWorld on integreeritud ärihaldusplatvorm kõigi ettevõtte äriprotsesside haldamiseks. Enterprise'is on ligi 50 moodulit k.a. finantsarvestus, logistika, kassamüük, projektiarvestus, tootmine, rendiarvestus, hooldusteenindus, hotellijuhtimine, restoran, kliendihaldus, e-post ja e-äri lahendused. Kasutajate arv ühes süsteemis võib olla 1-1000+. Alates 2016. aastast asendab Enterprise paketi Standard ERP. HansaRaama by HansaWorld on integreeritud äritarkvara väikese ja keskmise suurusega Eesti ettevõtetele (kasutajate piirang puudub). HansaRaama sisaldab finantsarvestuse ja logistika mooduleid, põhivara, kulutusi, kliendihaldust ja lihtustatud tootmist. Alates aastas 2015 ei saa HansaRaamat enam soetada, selle asendas pakett Standard Books. Standard Books on väikesele ja keskmise suurusega ettevõttele mõeldud ärihaldustarkvara. Vastavalt ettevõtte spetsiifikale saab raamatupidamise põhipaketile lisada erinevaid mooduleid nagu Ladu, Kassamüük (POS), Kliendihaldus (CRM), Põhivarad, Palgaarvestus, Korteriühistu raamatupidamine jne. Kasutajate arv süsteemis ei ole piiratud. SmartApps on lahendus andmete kogumiseks ja vaatamiseks sõltumata informatsiooni sisestamise ajast ja kohast. Alates 2015 aastast on HansaWorldi toodete ainus ametlik esindaja Eestis Excellent Business Solutions. Kõik HansaWorldi tooted on pilves majutatavad, kasutaja vaatenurgast algab töö alati Põhiaknast. Corporate Website HansaWorld auhinnad Winners of European IT Excellence Awards announced 2011
Kamali järv

Kamali järv (ka Kamali paisjärv) on paisjärv Pärnumaal Saarde vallas. Asub Tõlla jõel. Kamali järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 8. veebruaril 2015)
Kiissa järv

Kiissa järv on Lääneranna vallas Pärnu maakonnas asuv järv. Kiissa järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 8. veebruaril 2015)
Heini Vaikmaa

Heini Vaikmaa (sündinud 5. juulil 1958) on eesti muusik ja helilooja. Ansambli Mahavok üks asutajaid ja heliloojaid, Magnetic Bandi liige, teinud koostööd ansambliga Duubel+. Lisaks levimuusikale on ta kirjutanud rokkoopereid ("Hing ja iha", "Võti paradiisi"). Ta osales võistlusel Eesti Laul 2010. Tema tütar on Mahavoki laulja ja klahvpillimängija Anet Vaikmaa. "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. september 2020. Vaadatud 5. augustil 2017. Heini Vaikmaa andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles) Heini Vaikmaa: "Üksi pulma mängima ka ei taha minna", Rada7, 22. juuli 2013
Duubel+

Duubel+ (või eri aegadel ka Double+) oli eesti diskoansambel, mis tegutses aastatel 1994–1997. Trio, mille moodustasid Tõnis Kiis, Anneli Tõevere ja Evelin Samuel, kutsus kokku helilooja Heini Vaikmaa, hiljem jätkas duetiks vähenenud ansambliga tööd plaadifirma O.K. Records. Suuremad hitid oli "Sel tänaval", "On läinud aastad", "Sind ei püüa", "Numbri valin" jm. 1996. aastal avaldati album "Piparkoogimix". "Kaotan ja võidan" Youtube "Kuskil kaugel" Youtube "Numbri valin" Youtube