laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Antonín Novotný

Antonín Josef Novotný (10. detsember 1904 Letmany Praha lähedal – 28. jaanuar 1975 Praha) oli tšehhi päritolu Tšehhoslovakkia poliitik ning Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei peasekretär aastatel 1953–1968. Antonín Novotny sündis 1904. aastal Praha lähedal müürsepa neljalapselises peres. Pärast 8-klassilise elementaarkooli lõpetamist asus ta õppima mehaanikakooli ning töötas Prahas asuvates käitistes, olles aktiivne vasakpoolsetes noorte spordiseltsides. Antonín Novotny astus 17-aastaselt Tšehhoslovakkia Kommunistlikku Parteisse kohe selle moodustamise 1921. aastal. 1920. aastail töötas ta kommunistide toetatud spordiseltsides, kuni 1929. aastal nimetati Praha kohaliku kommunistliku organisatsiooni usaldusisikuks. Alates 1929. aastast oli Antonín Novotny KP funktsionäär, aastatel 1930–1935 oli Novotny Praha piirkonna KP juhataja ning esindas ka organisatsiooni 1935. aastal 7. Kominterni kongressil Moskvas. Pärast seda edutati Novotny juba Praha KP linnaorganisatsiooni instruktoriks ja seejärel sekretäriks. Aastatel 1937–1938 tegutses ta TSKP piirkondliku sekretäri ja kommunistliku ajalehe Moravske Slovacko toimetajana Moraavias Hodoninis. Pärast 1938. aastal Tšehhoslovakkia okupeerimist Saksa Kolmanda Riigi poolt ja kommunistliku partei tegevuse keelustamist tegutses Novotny Prahas illegaalse parteiorganisaatorina. Saksa poliitiline politsei Gestapo vahistas ta poliitilise tegevuse pärast 8. septembril 1941. Ta saadeti Mauthauseni koonduslaagrisse Austrias, kust vabanes 1945. aastal. Pärast naasmist Tšehhisse 1945. aasta mais määrati Antonín Novotný TSKP Praha piirkonna sekretäriks, kellena osales 1948. aasta kommunistliku riigipöörde ettevalmistamisel. Pärast 1948. aastal alanud poliitilisi repressioone Tšehhoslovakkias säilitas Novotný oma positsiooni ning valiti ka 1951. aasta septembris TS KP KK sekretäriks ja kolm kuud hiljem ka KK Poliitilisse sekretariaati (KK Poliitbüroo ja Presiidiumi eelnev juhtorgan). 1953. aasta jaanuaris arvati ta välja TSKP KK sekretariaadist ja määrati ta Tšehhoslovakkia Ministrite Nõukogu esimehe asetäitjaks, kuid kaks kuud hiljem toimunud Klement Gottwaldi surma tõttu määrati uuesti KP aparaati ning TSKP KK kesksekretariaadi tegevjuhiks. 1953. aasta septembris valiti ta TSKP kongressil TSKP KK esimeseks sekretäriks ning valiti tagasi ametikohale ka 1958. ja 1964. aastal. 1957. aastal valiti ka Tšehhoslovakkia presidendiks. 1968. aasta jaanuaris lahkus ta TSKP KK esimese sekretäri kohalt ja asendati Alexander Dubčekiga ning 1968. aasta märtsis loobus ta ka presidendi ametikohast, mais aga loobus kohast TSKP Keskkomitees. 1971. aastal valiti ta uuesti TSKP KK, kuid ei omanud enam poliitilist mõjuvõimu. Ta suri 28. jaanuaril 1975 Prahas.
Albrecht II

Albrecht II nime on kandnud mitu valitsejat: Albrecht II, Saksa kuningas 1438–1439 Albrecht II, Saksi-Wittenbergi hertsog aastani 1298 Albrecht II, Saksi-Lauenburgi hertsog 1322–1344 Albrecht II Tark ehk Lombakas, Austria hertsog 1330–1358 Albrecht II, Brandenburgi markkrahv 1205–1220 Albrecht II, Weimar-Orlamünde krahv 1206–1245 Albrecht Mandunu, Meißeni markkrahv 1288–1292 Albrecht II Paks, Wolfenbütteli vürst (1279–1291 ja 1292–1318) ja Göttingeni vürst (1286–1318) Albrecht II, Brandenburg-Kulmbachi markkrahv 1527–1554, on tuntud Albrecht Alkibiadese nime all Albrecht II, Grubenhageni vürst (1464–1485) Albert II Albrecht I Albrecht III Albrecht IV Albrecht V Albrecht VI Albrecht VII
Albrecht V

Albrecht V nime on kandnud mitu valitsejat: Albrecht V, Mecklenburgi hertsog 1412–1423 Albrecht V der Großmütige, Baieri hertsog 1550–1579 Albrecht V, Austria hertsog 1404–1439, oli Saksa kuningas Albrecht II 1438–1439 Albrecht I Albrecht II Albrecht III Albrecht IV Albrecht VI Albrecht VII
Los Angelese Filmikriitikute Ühendus

Los Angelese Filmikriitikute Ühendus (inglise keeles Los Angeles Film Critics Association; lüh LAFCA) on 1975. aastal Los Angeleses moodustatud filmikriitikute ühing. Ühing annab välja auhindu järgmistes kategooriates: Parim meespeaosatäitja Parim naispeaosatäitja Parim animafilm Parim lavastaja Parim dokumentaalfilm Parim film Parim võõrkeelne film Parim meeskõrvalosatäitja Parim naiskõrvalosatäitja Ametlik koduleht (inglise)
Manfred Mölgg

Manfred Mölgg (sündinud 3. juunil 1982 Brunicos Bolzano provintsis) on Itaalia mäesuusataja. Mölgg võitis slaalomi maailma karika 2008. aastal. Maailma karikasarjas osales ta esimest korda 12. jaanuaril 2003 Bormios slaalomis. Esimest korda jõudis ta 30 parema hulka ehk punktikohale 15. detsembril 2003 Madonna di Campiglios slaalomis, kus ta sai 5. koha. Poodiumile pääses Mölgg esimest korda 27. jaanuaril 2004 Schladmingis slaalomis, kus oli teine. Esimese MK-võistluste etapivõidu sai ta 9. märtsil 2008 Kranjska Goras slaalomis. 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Åres sai Mölgg slaalomis hõbemedali. Võistluste võitja Mario Matt oli tookord ülivõimas, kui võitis Mölggi ligi kahe sekundiga. 2011. aasta MM-il Garmisch-Partenkirchenis oli ta slaalomis kolmas. 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris sai Mölgg slaalomis 7. koha. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta suurslaalomis pronksmedali. Tema õde Manuela Mölgg on ka edukas mäesuusataja. 2007 Åres hõbemedal slaalomis 2011 Garmisch-Partenkirchenis pronksmedal slaalomis 2013 Schladmingis pronksmedal suurslaalomis Slaalomikarikas 1. koht: 2008 3. koht: 2017 Suurslaalomi karikas 3. koht: 2008 Manfred Mölgg on osalenud (seisuga 23. märts 2015) 261 MK-etapil ja jõudnud poodiumile 20 korda, millest kolmel korral kõige kõrgemale astmele. Manfred Mölgg FIS-i kodulehel (inglise) Manfred Mölgg Alpine Ski Database'is
Los Angelese Filmikriitikute Ühenduse parima meespeaosatäitja auhind

Los Angelese Filmikriitikute Ühenduse parima meespeaosatäitja auhind (inglise keeles Los Angeles Film Critics Association Award for Best Actor) on filmiauhind, mida annab 1975. aastast välja Los Angelese Filmikriitikute Ühendus. Enim ehk kolm korda on auhinna võitnud Daniel Day-Lewis. Kaks korda on võitnud Robert De Niro, Robert Duvall, Michael Fassbender ja Jack Nicholson. Los Angelese Filmikriitikute Ühendus Los Angelese Filmikriitikute Ühenduse parima naispeaosatäitja auhind "PREVIOUS WINNERS" (inglise). Los Angelese Filmikriitikute Ühendus. Vaadatud 10. juuni 2022. Los Angeles Filmikriitikute Ühingu ametlik koduleht (inglise)
Johannes Haller

Johannes Haller (16. oktoober 1865 Käina – 24. detsember 1947 Tübingen) oli baltisaksa päritolu saksa ajaloolane. Haller õppis aastatel 1883–1888 Tartu Ülikoolis ajalugu, olles õpingute ajal korporatsioon Estonia seenior. Töötas pärast ülikooli lõpetamist koduõpetajana Eestimaal ja Liivimaal. Aastatel 1890–1891 õppis ta Berliini ja Heidelbergi ülikoolides. Aastal 1901 sai ta erakorraliseks professoriks Marburgi Ülikoolis, aastal 1904 sai ta samas ülikoolis korraliseks professoriks (ja arheoloogiainstituudi direktoriks). Aastal 1904–1913 oli ta Gießeni Ülikooli professor. Aastatel 1913–1932 oli ta Tübingeni Ülikooli professor. Ta oli ka Tübingeni Ülikooli rektor. Eduard von Stackelberg. Ühe baltlase võitlustee. Püüdlused, võidud ja kaotused. Eesti Päevaleht, Akadeemia 2010 Johannes Haller: "Elumälestused: Nähtu— kuuldu— mõeldu." Tõlkinud Hanna Miller. Akadeemia 2021/1: 52–132. Kalev Kask: "150 a. Johannes Halleri sünnist." Hiiu Leht, 16. oktoober 2015 Hanna Miller: "Hiiumaal sündinud mees, kellest sai 20. sajandil enim loetud saksa ajaloolane". Akadeemia 2021/1: 133–136.
Lisp

Lisp (ka LISP) on pika ajalooga programmeerimiskeelte perekond. Lisp-tüüpi keeltele on omane täielikult sulgudega eraldatud eesliidenotatsioon ja makrode laialdane kasutamine. Lisp on väga ühtse süntaksiga keel: andmed, funktsioonid, programmid on kõik loendid. Sellest tuleneb ka keele nimi List processing language (loendite töötlemise keel). Keele autor on John McCarthy, kes leiutas selle 1958. aastal. Võimalus programme käigupealt muuta teeb Lispist võimsa keele.[viide?] Tuntuimad üldotstarbelised Lispi dialektid on Common Lisp ja Scheme. Üks uuemaid dialekte on Clojure. Mitmed dialektid on kasutusel aga muude programmide koosseisus. Näiteks tekstiredaktor Emacs on laiendatav Emacs Lispi abil ning AutoCAD AutoLISPiga. Lispi dialekte saab jaotada Lisp-1 ja Lisp-2 dialektideks. Lisp-1 dialektid kasutavad sama nimeruumi nii funktsioonide kui ka muutujate väärtuste jaoks, samas kui Lisp-2 dialektid kasutavad kahte eri nimeruumi, ühte funktsioonide ning teist muutujate väärtuste jaoks. Tuntumatest dialektidest Scheme, Racket ja Clojure on Lisp-1 dialektid ning Common Lisp on Lisp-2 dialekt. "Lisp FAQ". paulgraham.com. Vaadatud 26. septembril 2017. Richard P. Gabriel; Kent M. Pitman (juuni 1988). "Technical Issues of Separation in Function Cells and Value Cells". Lisp and Symbolic Computation. 1 (1): 81–101. DOI:10.1007/bf01806178. ISSN 0892-4635. S2CID 26716515. Ingliskeelne Wikiraamat Lispist Lispi koomiks
Everett

Everett on linn Ameerika Ühendriikides Washingtoni osariigis, Snohomishi maakonna halduskeskus. Linn kuulub Seattle'i suurlinnastusse ja asub Seattle'i kesklinnast umbes 40 km põhjas. Ta piirneb loodes Pugeti lahe sopi Possessioni lahega ning idas ja põhjas Snohomishi jõe ja selle suudmega. Linn asutati 1893. aastal Great Northern Railway raudteede rajamise käigus. Everett on ajalooliselt olnud puidutööstus-, kaubandus- ja sadamalinn. Everettis asub Boeingu lennukite 747, 767, 777 ja 787 koostetehas, mis on kubatuurilt (13,3 miljonit m³) maailma suurim hoone. Lisaks lennukitööstusele on olulised ka elektroonika- ja kommunikatsiooniettevõtted, seal tegutseb OceanGate. Linna läbib idas kiirtee Interstate 5, mille liiklussõlmest Riverside'i linnajaos algab ülipikk kiirtee U.S. Route 2. 2016 U.S. Gazetteer Files 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. Koduleht
Canterbury piirkond

Canterbury piirkond (maoori keeles Waitaha) on 1. järgu haldusüksus Uus-Meremaal Lõunasaare idaosas. Piirkonna põhjapiir jookseb mööda Conway jõge ja lõunapiir mööda Waitaki jõge. Läänepiiril kõrguvad Lõuna-Alpid. Piirkonna halduskeskus on Christchurch. Canterbury piirkonna pindala on 45 346 km². Ta on pindalalt Uus-Meremaa suurim piirkond. Aastal 2010 oli hinnanguline elanike arv 565 800.
Ivanuški International

Ivanuški International (vene keeles Иванушки International) on vene ansambel. Andrei Grigorjev-Apollonov Kirill Andrejev Oleg Jakovlev Igor Sorin (1994–1998) Koduleht
Behgjet Pacolli

Behgjet Isa Pacolli (sündinud 30. augustil 1951) on Kosovo poliitik ja ärimees, Kosovo president 22. veebruarist kuni 30. märtsini 2011. Pacolli sündis kümnelapselises peres teise lapsena. Nagu enamik Kosovo elanikke, kasvas ta üles suhtelises vaesuses. Ja nagu tuhanded teisedki Kosovo albaanlasi, lahkus ta Lääne-Euroopasse tööd otsima. Ta töötas Austrias ja Saksamaal, sealhulgas müügiesindajana endise Jugoslaavia, Bulgaaria, Poola ja Venemaa turu jaoks. 1990 kolis ta Šveitsi ning asutas projekteerimis- ja tsiviilehitusettevõtte Mabetex. Ta on tänini selle ettevõtte president ja tegevdirektor. Pacolli sai Kosovo väikeerakonna Uue Kosovo Allianss juhiks. Erakond kogus kiiresti populaarsust ja 2007. aasta parlamendivalimistel tuli kolmandaks. Pacolli ise sai koha Kosovo assambleesse (parlamenti) ning sai selle eelarve- ja rahanduskomisjoni liikmeks. Ta oli üks Kosovo iseseisvusdeklaratsiooni allkirjastajatest 2008. aastal. 30. märtsil 2011 võttis Kosovo Põhiseaduskohus vastu otsuse, mille kohaselt tema valimine ei olnud põhiseaduspärane. Pacolli teatas, et austab konstitutsioonikohtu otsust ega astu ametist tagasi, vaid lahkub ametist alates 30. märtsist. Pärast seda sai Pacolli Hashim Thaçi valitsuses esimeseks asepeaministriks. 9. septembrist 2017 kuni 3. veebruarini 2020 oli ta Kosovo välisminister. 2007 teatas ta oma varanduse suuruseks 420 miljonit eurot.[viide?] Usutavasti on ta maailma kõige rikkam albaanlane.[viide?] Pacolli oli 1999–2002 abielus albaania päritolu Itaalia laulja Anna Oxaga (sündinud Iliriana Hoxha), kes 1989. aastal esindas Itaaliat Eurovisioonil. Oxa oli temast 10 aastat noorem. Seejärel abiellus ta venelase Maria Sitškovaga (abielus Masha Pacolli). Behgjet Pacollil on poeg ja neli tütart. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. aprill 2011. Vaadatud 30. märtsil 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Leaders of Kosovo zarete.eu
Guajaav

Guajaav on hariliku guajaavipuu (Psidium guajava, kuulub mürdiliste sugukonda) vili. Guajaavid on marjalaadsed viljad, mis meenutavad väliskujult pirni. Tooreste guajaavide väliskest on roheline, valminud viljadel aga kollakasroheline. Viljaliha on valkjas või punakas ning sisaldab palju kareda koorega seemneid. Värskete guajaavide maitse on meeldivalt hapukas ja väga aromaatne. Nende tähtsus tõusis puuviljade hulgas oluliselt pärast seda, kui avastati, et viljad sisaldavad rohkesti C- jaA-vitamiini. Peale värskelt tarbimise valmistatakse guajaavidest mahla, džemmi, marmelaadi jm. Heino Kiik. "Maailma viljad", Tallinn: Valgus, 1989. ""USDA National Nutrient Database"". www.nal.usda.gov (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 3.03.2015. Vaadatud 23.02.2011.
Leopold II (täpsustus)

Leopold II nime on kandnud mitu valitsejat: Leopold II, Saksa-Rooma keiser 1790–1792 Leopold II, belglaste kuningas 1865–1909 Leopold II, Anhalt-Dessau vürst 1747–1751 Leopold II, Lippe vürst 1802–1851 Leopold II Ilus, Austria markkrahv 1075–1095 Leopold II Habsburg, Austria hertsog 1328–1344 Leopoldo II, Toscana suurhertsog 1824–1859 Leopold I Leopold III Leopold IV Leopold V
Müokardiit

Müokardiit on südamelihasepõletik. Müokardiiti põhjustavad kõige sagedamini viirusnakkused (näiteks parvoviirus B19, mumpsiviirus), kuid põhjuseid on ka teisi. Müokardiit on sageli autoimmuunreaktsioon. Müokardiidi tagajärjed võivad olla väga erinevad. See võib kulgeda ilma tajutavate sümptomiteta ja laheneda iseenesest, kuid võib põhjustada valu rinnus, südamepuudulikkust või isegi surma.
Tõva

Tõva Vabariik on 1. järgu haldusüksus (vabariik) Venemaal Siberi föderaalringkonnas. Oli aastatel 1921–1944 formaalselt sõltumatu rahvavabariik. Piirneb põhjas Krasnojarski krai ja Irkutski oblastiga, läänes Hakassia Vabariigiga ja Altai Vabariigiga, idas Burjaatia Vabariigiga ja välisriikidest Mongooliaga lõunas. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas vabariigis 307 930 inimest, kellest olid 82,0% tõvad ja 16,3% venelased. Linnades elas 52,0% rahvastikust. Ainuke suurem linn on pealinn Kõzõl. Venelaste osakaal on alates 1959. aasta rahvaloendusest (40 protsenti) pidevalt langenud. Suurem väljaränne järgnes 1990. aastal toimunud etnilistele rahutustele, milles hukkus ligi 90 venelast. Vabariigi koosseisus on järgmised kožuunid: Bai-Taiga kožuun (Бай-Тайгинский кожуун) Barun-Hemtšiki kožuun (Барун-Хемчикский кожуун) Dzun-Hemtšiki kožuun (Дзун-Хемчикский кожуун) Erzini kožuun (Эрзинский кожуун) Kaa-Hemi kožuun (Каа-Хемский кожуун) Kõzõli kožuun (Кызылский район) Mongun-Taiga kožuun (Монгун-Тайгинский кожуун) Ovjuri kožuun (Овюрский кожуун) Pii-Hemi kožuun (Пий-Хемский кожуун) Sut-Holi kožuun (Сут-Хольский кожуун) Tandinski kožuun (Тандинский кожуун) Tere-Holi kožuun (Тере-Хольский кожуун) Tess-Hemi kožuun (Тес-Хемский кожуун) Todža kožuun (Тоджинский кожуун) Tšaa-Holi kožuun (Чаа-Хольский кожуун) Tšedi-Holi kožuun (Чеди-Хольский кожуун) Ulug-Hemi kožuun (Улуг-Хемский кожуун) 17. aprill 1914 – 1921 Urjanhai krai 14. august 1921 – 1926 Tannu-Tuva Rahvavabariik 24. november 1926 – 1944 Tuva Rahvavabariik 13. oktoober 1944 – 1961 Tuva autonoomne oblast (Vene NFSV koosseisus) 10. oktoober 1961 Tuva ANSV Tõva riigipeade loend "2010. aasta rahvaloenduse andmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. juuni 2012. Vaadatud 1. jaanuaril 2012.  Tõva – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Tõva Vabariigi koduleht
Kiusamine

Kiusamine on väärkohtlemise (agressiivse ja negatiivse käitumise) vorm, mis seisneb oma tegevuse või käitumisega kellelegi sihilikult ebameeldivuste (füüsilise valu või ebamugavuse, vaimse alaväärsustunde, hirmu jne) tekitamises. Sarnaste tunnustega käitumist mitmete teiste loomade vahel võidakse nimetada vihkamiseks (inglise keeles mobbing). Kiusamine on nüüdisajal mitmete teadusharude teadlaste uurimisaines. Kuigi probleemi on pikka aega uuritud, ei ole uurijad teaduslikult päris kindlat definitsiooni kiusamisele välja kujundanud. Kiusamine võib olla sõnaline (narrimine, norimine, pilkamine, mõnitamine, ähvardamine jne), füüsiline (tõukamine, togimine, näpistamine, löömine jne) või psüühiline (üleolev käitumine, ignoreerimine, kõrvalejätmine, millegi tegema sundimine vms). Kiusamine võib hõlmata korduvaid tegusid aja jooksul, mille eesmärk on luua või jõustada ühe isiku (või grupi) võimu teise isiku (või grupi) üle. Kiusamise eesmärgiks võib olla ka soov saada kas ohvri või kellegi teise tähelepanu. Kiusamise põhjuseks või ajendiks võivad olla kadedus, viha, madal enesehinnang, võimu kuritarvitamine, vale arusaam üldkäibivatest käitumisnormidest, asotsiaalsus jne. Kiusamine võib toimuda kõigis situatsioonides, kus inimesed üksteisega lävivad: töökohas, koolis (koolikiusamine), kodus, tänaval, perekonnas ka veebis (veebikiusamine ja -vägivald) jne. Kiusamine liigitatakse ebaeetilise käitumise hulka. Vajadusel eristatakse kooli-, küber- ja töökiusamist jne. Kerstin Kiigemaa, Bakalaureusetöö: LÄÄNE-VIRUMAA KAHE KUTSEHARIDUSKOOLI ÕPILASTE KOKKUPUUDE ENDA HINNANGUL KÜBERKIUSAMISE JA TAVAKIUSAMISEGA NING SUHTUMINE NENDESSE, Tartu 2015, veebiversioon (vaadatud 13.012016)
Inta Soms

Inta Soms (sündinud 1958) on eesti tõlkija. 1994. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli filosoofiaosakonnas magistritöö "Kahest lähenemisviisist keeleanalüütikas seoses Saul A. Kripke nimeteooriaga". William Somerset Maugham "Inimorjusest" (Canopus, 2002) William Somerset Maugham "Värisev leht" (Canopus, 2003) William Somerset Maugham "Catalina" (Canopus, 2004) William Somerset Maugham "Kaug-Ida jutte" (Canopus, 2004) William Somerset Maugham "Kokkuvõtteks" (Canopus, 2005) Peter Cheyney "Kutsuge Callaghan" (Katariina, 2005) Juri Lotman "Kultuurisemiootika" (Olion, 2006) James Hadley Chase "Äratage surnu" (Katariina, 2009) Philosophieren im Ostseeraum: Beiträge des Nord- und osteuropäischen Forums für Philosophie Greifswald. Wiesenbaden, 2004, lk. 268 Kaitstud 4+2 magistritööd Tartu Ülikooli filosoofia ja semiootika instituut (vaadatud 4. mail 2015)
Avram Grant

Avraham Grant (ka Avram Grant; sündinud 6. veebruaril 1955 Petaẖ-Tikvas) on Iisraeli jalgpallitreener. Ta juhendas Chelsea klubi 2007. aasta septembrist 2008. aasta maini. Avrav Grant töötas ka Iisraeli jalgpallikoondise, Portsmouthi ja West Ham Unitedi peatreenerina. Enne Inglismaale minemist töötas ta Iisraeli jalgpalliklubides. Aastatel 2014–2017 oli ta Ghana jalgpallikoondise peatreener.
Wilhelm I

Wilhelm I ehk Wilhelm Suur (saksa Wilhelm der Große; 22. märts 1797 Berliin – 9. märts 1888 Berliin) oli Preisimaa kuningas 1861. aastast kuni surmani (regent 1859–1861) ja esimene Saksamaa keiser 1871. aastast kuni surmani. Wilhelm I oli konservatiivne, kindlate harjumuste ja militaristliku eluviisiga sihikindel mees, kes tõi Preisi poliitikasse Otto von Bismarcki. Ta tegi palju ära Saksamaa ühendamiseks ning kuulutati Saksa keisriks (Versailles' peeglisaalis). Sel puhul ütles ta: Me võtame keisrivõimu üle täie teadmisega kohustusest kaitsta saksa truuduses Riigi ja selle osade õigusi, hoida rahu ja kaitsta Saksamaa sõltumatust, toetudes tema rahva ühendatud jõule. Me võtame selle vastu lootuses, et saksa rahvale saab olema antud nautida tasu oma ägedate ja ohvrimeelsete võitluste eest kestvas rahus ja nendes piirides, mis kindlustavad isamaale aastasadade jooksul puudunud turvalisuse Prantsusmaa uute kallaletungide suhtes. Tema vanemad olid Friedrich Wilhelm III ja Mecklenburg-Strelitz hertsoginna Augusta Wilhelmine Amalie Luise. Tema vend oli Preisi kuningas Friedrich Wilhelm IV . Ta abiellus Sachsen-Weimar-Eisenachi hertsogiriigi hertsoginna Marie Luise Augusta Katharinaga. Nende järglased olid Friedrich III, hilisem Saksa keiser, Friederike Wilhelmine Alexandrine Marie Helene.
Benghazi

Benghazi on linn Liibüas, Benghazi ringkonna ja Kürenaika keskus. Asudes Vahemere kaldal on Benghazi tähtis sadamalinn ja Liibüa suuruselt teine linn Tripoli järel. Linna rajasid Kreeka kolonistid 5. sajandil eKr. Veebruaris 2011 toimusid linnas massimeeleavaldused (2011. aasta Liibüa rahutused) Mu‘ammar al-Qadhdhāfī režiimi vastu ja linn läks opositsiooni valdusse. Linnas on 1955. aastal asutatud ülikool.
Harilik guajaavipuu

Harilik guajaavipuu (Psidium guajava) on mürdiliste sugukonda kuuluv puuliik. Guajaavipuu vili on söödav – guajaav. Harilik guajaavipuu on looduslikult levinud Ameerika troopikavöötmes, mis ulatub Brasiiliast kuni Mehhikoni. Lisaks kasvatatakse guajaavipuude erinevaid kultivare Aasia lõuna- ja kaguosas (Indias, Bangladeshis, Tais, Vietnamis, Malaisias, Taiwanis), LAVis, Egiptuses, Austraalias, Kuubas, Puerto Ricos, Hawaii saartel ja mujal. Harilik guajaavipuu lehed mai alguses Amasoonias Hariliku guajaavipuu õied Toored guajaavid puus Heino Kiik. "Maailma viljad", Tallinn: Valgus, 1989. S. Mohan Jain, P.M. Priyadarshan. "Breeding Plantation Tree Crops: Tropical Species", Springer, 1 edition, p 91, 2008. ISBN 978-0387711997.
Ernst von Kügelgen

Ernst von Kügelgen (ka Ernst Otto Gerhard von Kügelgen; 14. märts/26. märts 1871 Tallinn – 13. november 1948 München) oli Eesti psühhiaater, Seewaldi vaimuhaigla peaarst. Kügelgen õppis aastatel 1880–1890 Tallinna Toomkoolis ja 1890–1897 Tartu ülikoolis arstiteaduskonnas. Ta oli arst Riia ja Venemaa vaimuhaiglates (1897–1898 oli Riias doktor Valentin von Holsti assistent, 1898–1899 oli assistent Rothenbergi Vaimuhaiglas Riia lähedal; 1899–1901 oli ordinatuuris Peterburi Udelnaja Vaimuhaiglas). Valiti 1900. aastal vastavatud Seewaldi vaimuhaigla peaarstiks. Täiendas end aastatel 1901–1902 Saksamaal Heidelbergis endise Tartu ülikooli psühhiaatriaprofessori Emil Kraepelini kliinikus. Oli aastatel 1900–1915 Seewaldi vaimuhaigla peaarst. Saadeti 1915. aastal asumisele Jenisseiskisse. Elas aastatel 1916–1918 Jaapanis. Aastatel 1918–1938 oli taas Seewaldi vaimuhaigla peaarst. Aastatel 1938–1939 pidas erapraksist. Siirdus 1939. aastal Saksamaale. Praktiseeris aastatel 1939–1945 Posenis. Suri Münchenis. Tema tütar oli baltisaksa naisskulptor Natalie Lindenberg. 1938 Valgetähe III klassi teenetemärk Album Academicum Universitatis Tartuensis. Toimetanud R. Kleis. Tartu 1986 Eduard von Stackelberg. Ühe baltlase võitlustee. Püüdlused, võidud ja kaotused. Eesti Päevaleht, Akadeemia 2010 Deutschbaltisches Biographisches Lexikon 1710-1960. 1970. Böhlau Verlag Köln Wien http://www.postimees.ee/luup/98/09/pdf/top.pdf ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Joe Hart

Charles Joseph John Hart (sündinud 19. aprillil 1987 Shrewsburys) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib väravavahina Šotimaa kõrgliiga klubis Celtic Aastatel 2006–2018 kuulus Hart Manchester City ridadesse. Hart valiti Premier League'i hooaja 2009–2010 parimaks väravavahiks. Ta mängis selle hooaja laenul Birmingham Citys. Manchester Cityga tuli ta kahel korral Inglismaa meistriks (2011–12 ja 2013–14), võitis korra FA Cupi (2010–11) ja kahel korral Football League Cupi (2013–14 ja 2015–16). 2016. aastal liitus ta laenulepingu järgi Itaalia kõrgliiga Serie A klubiga Torino FC. 2016–17 hooaja mängis Hart laenumängijana klubis West Ham. Aastatel 2018–2020 mängis Hart Inglismaa kõrgliiga klubis Burnley. 2020. aasta augustis siirdus ta Tottenham Hotspuri. Hooajal 2020–21 sai ta klubi põhimeeskonnas väljakule ainult Inglismaa karikamängudes ja UEFA Euroopa Liiga kohtumistes. 2021. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Celticuga. Manchester City Premier League: 2011–12, 2013–14 FA Cup: 2010–11 Football League Cup: 2013–14, 2015–16 "Hart". Transfermarkt. Vaadatud 6. september 2017.  Joe Hart – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Lyttelton

Lyttelton on sadamalinn Uus-Meremaal Lõunasaare idaosas Lytteltoni lahe põhjarannikul 12 km kaugusel Christchurchi linnast. 22. veebruaril 2011 toimus tugev inimohvritega maavärin, mille epitsenter oli sellest linnast 5 km kaugusel.