laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Emil Kursk

Emil Aleksander Kursk VR I/3 (31. august 1893 Tallinn – 19. detsember 1944 Berliin, Saksamaa) oli Eesti sõjaväelane (kolonel, 1929). Ta lõpetas 1911. aastal Tallinna Reaalkooli. Emil Kursk alustas sõjaväelase karjääri Venemaa keisririigi armees, kus teenis välja alamkapteni auastme. Eesti Vabadussõja alguses tegutses E. Kursk Kaitseliidu organiseerimisel, 1919. aasta märtsis määrati ta Soomusrongide Divisjoni Tagavarapataljoni ülemaks ja jätkas ka divisjoni ümbernimetamisel Soomusrongide Diviisi Tagavarapataljoni ülemana. Pärast Vabadussõja lõppu jätkas E. Kursk teenistust Eesti Rahvaväes ja kaitseväes, 1. Diviisi Staabiülemana 1. veebruarini 1925, siis Eeski sõjaväe esindajana Venemaal. 1927. aastal nimetati E. Kursk 2. Soomusrongirügemendi ülemaks. E. Kursk juhtis 2. Soomusrongirügementi kuni 1934. aastani. 1934. aastast nimetati E. Kursk Lääne-Saare Sõjaväeringkonna ülemaks, 1936. aasta 1. juunist kuni 1939. aastani oli ta Narva Sõjaväeringkonna ülem ja 1939. aastal Pärnu-Viljandi Sõjaväeringkonna ülem. Lahkus 1939. aasta oktoobris sõjaväeteenistusest, vabastati Eesti kodakondsusest ning siirdus koos perega Saksamaale. Sõja puhkemise järel võeti Saksa armeesse ning võitles idarindel. Suri 19. detsembril 1944 Berliin-Weissensee haiglas tiisikusse. Matmispaik teadmata. E. Kursk oli tasemel maletaja. Tuli aastal 1933 Eesti meistrivõistlustel hõbemedalile. Jaak Pihlak, "Karutapjad ja Vabaduse Risti vennad". Jaak Pihlak ja Viljandi Muuseum, 2010, lk 132-133 Jaak Pihlak, "Viljandi linn ja Vabaduse Risti vennad" Viljandi Muuseum, 2008, lk 112. Ohvitserida andmekogu Karutapja ordeni kavalerid (läti keeles)
Paul Hanson

Paul Hanson VR II/3 (30. august 1893 Kahkva vald, Võrumaa – 17. juuli 1942 Stupino) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1940). Teenis aastatel 1936-1940 Võru-Petseri Sõjaväeringkonna staabis, staabiülema kohusetäitjana. Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941. Hukati. Siberi karm kool: küüditatute koolilood. Eesti Memento Liit, Eesti Represseeritute Abistamise Fond (toimetaja Ainu Purje, eessõna: Toomas Liivamägi), Tallinn: Eesti Represseeritute Abistamise Fond, 2011. Kannatuste aastad 1940-1991. 2. raamat. (toimetajad Ülo Ennuste, Enn Tarvel, Peep Varju). Sihtasutus Valge Raamat, Tallinn: Valge raamat, 2012, lk 26. Ohvitseride andmekogu
Gotthard Wilhelm von Budberg-Bönninghausen

Vabahärra Gotthard Wilhelm von Budberg-Bönninghausen (vene бар. Богдан Васильевич (Готтард Вильгельм) Будберг; 28. juuni 1766 Riia — 29. juuli 1832 Riia) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi riigitegelane. Ta oli salanõunik, kammerhärra ja Eestimaa kuberner 23. detsembrist 1818 kuni 27. juulini 1832. Talle kuulus Volmari kreisis Turaida kihelkonnas Vidriži (saksa Widdrisch; läti Vidrižu muiža) mõis. Tema vanemad olid brigadir ja vabahärra Ludwig Otto von Budberg (1729–1797) ja Elisabeth Sophia von Löwenstern (1748–1811). Tema vabahärradest vanaisa Gotthard Wilhelm von Budberg (1685–1749) ja onu Leonhard Johann von Budberg (1727–1796) olid Liivimaa maamarssalid. Ta abiellus 1801. aastal vabapreili Charlotte Dorothea Henriette von Campenhausenga (1778–1831), kes oli Liivimaa kuberneri ja senaatori Balthasar von Campenhauseni (1745–1800) ja Sophie Eleonore Woldeck von Arneburgi tütar. Abielust sündisid: Elisabeth Sophie Virginie (1802–18..), abiellus 1823 kindral Nikolai Okunjeviga Alexander Gotthard Wilhelm Ludwig Balthasar Leopold (1804–1879), kindralleitnant, Vidriži pärushärra Prascovia Charl. Aimee (1812–1839), hilisema Soome kindralkuberneri parun Platon Rokassovski (1800–1869) abikaasa. Biografija.ru: Будберг барон Богдан Васильевич Heinrich von Hagemeister, F. von Buxhoveden: Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands T. 1, Riga, E. Frantzen, 1836, lk.162-164 Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1,2,: Livland, Bd.:2, Görlitz, 1929, lk.656 Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1,1,: Livland, Bd.:1, Görlitz, 1929, lk.25
Mihkel Uudla

Mihkel Uudla (kuni 1935. aastani Mihkel Lossmann; 24. oktoober 1907 – 5. oktoober 1956 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1940). Kirje ohvitseride andmekogus
Mihkel Hennoste

Mihkel Hennoste (kuni 1935. aastani Mihkel Endrikson, 10. oktoober 1905 Pärnu – 10. aprill 2002 Queensland) oli Eesti sõjaväelane (leitnant). Maapealse luure korraldamine väekoondises. Sõdur, 21. juuni 1940, nr. 24–26, lk. 587–594.
August Hint

August Hint (11. august 1902 Kavastu vald, Tartumaa – 24. märts 1944 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten). Teenis 2. Suurtükiväegrupis. August Hint kaotas Tallinna pommitamisel Nõukogude lennukite poolt parema käe ja suri haavadesse. Kapten August Hint. Eesti Sõna nr 72, 28. märts 1944. Lk 4 Ohvitseride andmekogu
Adolf Herm

Adolf Herm (18. november 1909 Tartu – 5. veebruar 1945 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (leitnant, 1934). 9 aastaselt läks kooli, 1926. aastani õppis Hugo Treffneri eragümnaasiumis. Samal aastal asus õppima Sõjakooli, mille lõpetas 1929, auastmelt nooremleitnant. 1934-1936 õppis Kõrgemas Sõjakoolis, peale seda asus tööle Võru-Petseri sõjaväeringkonna 1. osakonna ülema abina, kus teenis 1940. aastani. 20. juulil 1941 asus Saksa SD üksusesse. 1943 astus omal soovil Eesti Leegioni. Arreteeriti 30. novembril 1944 NKVD poolt, mõisteti süüdi KrK § 581b järgi ja hukati. 1992 veebruaris rehabiliteeriti A. Herm postuumselt. Ohvitseride andmebaas
Karl Kool

Karl Aleksander Kool VR I/3 (20. märts 1891 Tartu – 1. november 1934 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel). Karl Kool alustas sõjaväelase karjääri Venemaa keisririigi armees, kus ta omandas suurtükiväelase eriala. K. Kool osales suurtükiväelasena Ukraina Rahvavabariigi relvajõududes ja Eesti Vabadussõjas, 1919. aasta veebruarist 2. Suurtükiväepolgus, patarei nr. 2 patareiülemana. 1921. aasta oktoobrini oli Sõjakooli suurtükipatarei ülem ja 1921. aasta oktoobrist kuni 1923. aasta juulini oli Karl Kool Soomusrongide brigaadi ülema abi. Aastatel 1925–1927 õppis ta Kõrgemas Sõjakoolis. 1928. aasta jaanuarist detsembrini oli ta 1. Soomusrongirügemendi ülema kohusetäitja. Kaitseväe varustusvalitsuse tehnilise asjanduse juhataja kolonel Karl Kool hukkus 1. novembril 1934 õnnetusjuhtumi tagajärjel Tallinnas (sai kodus relva puhastades surma) ning on maetud Tartu Peetri koguduse vanale kalmistule. Kol. K. Kooli põrm sängitati Tartus maamulda. Viimsed austusavaldused kadunule. // Postimees, 05.11.1934, nr. 303, lk. 5. EESTI SÕJAMUUSEUM - KINDRAL LAIDONERI MUUSEUM. EESTI OHVITSERID 1918-1940.
Aleksander Häelme

Aleksander Häelme VR I/3 (30. märts 1891 Ropka, Tartumaa – 20. juuli 1942 Norilsk, Venemaa) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). 3. Üksiku Jalaväepataljoni ülem. Arreteeriti NKVD poolt 15. juunil 1941 Elvas. Surmaotsus, hukati. Ohvitseride andmekogu
Äkässaivo

Äkässaivo on Soome mandrijää ihutud kanjonijärv Saivonsuvanto jõe lähedal Muonio vallas. See on Pakasaivo järve sarnane, kuid laugemate kallastega. Äkässaivo rannal kõrgub umbes 20 meetri kõrgune seidakivi. Järve äärde minekuks tuleb sõita umbes kolm kilomeetrit mööda Äkäskero teed, pöörata ristmikul paremale ja siis liikuda veel umbes üks kilomeeter edasi. Sinna pääseb ka mööda tähistatud Saivonkierrose matkarada ja Äkässaivo loodusrajalt, mis algab Äkäslompolo-Kittilä teelt Äkäsjoki silla juurest. Saamidele on järv olnud püha paik, mistõttu julgesid seda vaatama minna vaid vähesed. "Matkailu Muonio". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. jaanuar 2009. Vaadatud 3. juulil 2009. Ylläse koduleht "Samuli Paulaharju, 1922". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. august 2008. Vaadatud 3. juulil 2009.
Karl Prees

Karl Eduard Prees (kuni 1935. aastani Karl Eduard Preisberg; 4. jaanuar 1893 Paldiski – 21. august 1969 Olympia, Washingtoni osariik, USA) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1935). Karl Eduard Preisberg omandas algkooli hariduse Tallinnas, kus jätkas samas ka õpinguid gümnaasiumis. 1912. aastal siirdus ta Venemaa keisririigi sõjaväeteenistusse sundaega teenima, lõpetades sõjaväeteenistuse lipniku auastmes. Võttis osa Esimesest maailmasõjast 7. kütipolgu koosseisus, Poolas, Galiitsias ja Rumeenias, kus ta staabikapteni aukraadis tegutses pataljoniülemana. 1917. aasta detsembris tuli staabikapten Preisberg Eestisse rahvusväeosadesse, Eesti polku Viljandisse. Võttis osa Vabadussõjast. Peale Vabadussõja lõppu määrati ta Tallinna Vahipataljoni ülema kohale, millisel ametkohal ta püsis kuni 1925. aastani, mil ta määrati pataljoni ülemaks Tallinna Kalevi üksikusse jalaväepataljoni. Alates 1. mai 1928. aastast kuni 1940. aastani Kaitseliidu Järva maleva pealik. Eesti Vabadussõja mälestusmärk, 1922 Kotkaristi III klassi teenetemärk, 1935 Georgi ordeni Eestlastest kavaleride elulood Kolonel K. Prees 50-aastane, Järva Teataja (1926-1944), nr. 2, 9 jaanuar 1943 Ohvitseride andmekogu
Joachim von Sievers

Vabahärra Joachim Christian von Sievers (Venemaal tuntud kui Jefim Hristianovitš, vene keeles Ефим (Иоахим) Христианович фон Сиверс) (6. aprill (vkj) 1719 Moskva – 29. detsember (vkj) 1778 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväelane ja riigitegelane. Põlvnes nimekast aadlisuguvõsast. Tema isa oli Rootsi teenistusest ooberstleitnandi auastmes erru läinud Christian Peter von Sievers (suri pärast 1727), ema Anna Magdalena von Bruemmer (suri pärast 1746). Sündis Moskvas, kus tema isa oli sõjavangis. Astus noorelt Holsteini teenistusse. Alates 1740. aastast teenis Venemaa sõjaväes. Osales Seitsmeaastases sõjas, kus oli 3. grenaderipolgu komandör. Sai Zorndorfi lahingus (1758) raskelt haavata ja langes Preisimaa sõjavangi. Alates 1762. aastast oli Uglitši jalaväepolgu šeff. 1773−1778 oli Eestimaa viitsekuberner ja Eestimaa kuberneri kohusetäitja. Püha Anna orden Püha Aleksander Nevski orden Ta abiellus 1763. aastal Tallinnas Natalie Margarethe von Tiesenhauseniga, kes oli Lautna mõisniku kindralleitnant ja Tallinna komandant Fabian Georg von Tiesenhauseni (1715–1769) ja Böömimaalt pärit vabaproua Anna Josephine Hildprandt von und zu Ottenhauseni tütar. Abielust sündisid: Peter Karl (1765–1801), alampolkovnik Jakob Fabian (1768–1784/86), adjutant Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd III. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930, lk 391, 393. Lenz, Wilhelm. Deutschebaltisches biographisches Lexikon 1710-1960. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1970, lk 732−733. Erik Amburgeri andmebaas. Nr 77955. Lenz, Wilhelm. Deutschebaltisches biographisches Lexikon 1710-1960. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1970, lk 733. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd III. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930, lk 416. ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" Erik Amburgeri andmebaas. Nr 77955 [1]. Paucker, Carl Julius Albert. Die Civil- und Militär-Oberbefehlshaber in Ehstland: zur Zeit der Kaiserlich Russischen Regierung von 1704 bis 1855. Dorpat: Gedruckt bei Heinrich Laakmann, 1855. Lk 20 [2]. ‎
Hans Wachtmeister

Hans Wachtmeister (surnud 1590), Aunaku mõisnik, Rootsi feldmarssal ning vägede ülemjuhataja Eestimaal Hans Wachtmeister (1609–1652), eelmise pojapoeg, Björkö vabahärra, Eestimaa maanõunik, ratsaväekindralmajor ja riiginõunik. Hans Wachtmeister (1641–1714), eelmise poeg, Johannishusi krahv, Lagedi mõisnik, kindraladmiral. Hans Wachtmeister, eelmise vennapoeg, Mälsåkeri krahv, kindraladjutant.
Speleoloogia

Speleoloogia ehk koopateadus (kreeka keeles σπήλαιον 'koobas') on geoloogia haru, mis uurib koopaid, nende tekkimist, arenemist, ehitust, otsimist ja elustikku. Eesti koopad Speleomatkamine
Kiviõli FC Irbis

Kiviõli FC Irbis on 1998 asutatud Eesti jalgpalliklubi, mille kodulinn on Kiviõli ja -väljak Kiviõli linnastaadion. Kuni 2012. aasta hooaja lõpuni oli klubi nimeks Kiviõli Tamme Auto. 2012. aasta hooaja lõpul kuulutati välja, et Kiviõli Tamme Auto meeskond ühineb kohaliku noorteklubiga FC Irbis ning hakkab tulevikus kandma ka nende nime. 31. august 2013 seisuga. Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Eesti jalgpalliklubide loend Kohtla-Järve SK Järve Kiviõli JK Irbis http://soccernet.ee/kivioli-seab-lati-madalamale "KIVIõLI FC IRBIS (2013)". Klubi koduleht (link kättesaamatu alates 2013) Kiviõli Tamme Auto EJL-i kodulehel Kiviõli FC Irbis EJL-i kodulehel
Merike Vardja

Merike Vardja (sündinud 7. mail 1969 Viljandis) on eesti kirjandusteadlane ja koolitaja. Merike Vardja lõpetas aastal 1993 Tallinna Pedagoogikaülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal cum laude. Aastal 2002 omandas ta filosoofialitsentsiaadi kraadi ja 2006 filosoofiadoktori kraadi Soomes Jyväskylä Ülikoolis. Tema väitekirja teema oli "Tegelaskategooriad ja tegelase kujutamise vahendid Väinö Linna romaanis "Tundmatu sõdur"". Aastail 1993–2006 õpetas ta Tallinna Ülikoolis eesti kirjandust ja kultuurilugu ning soome keelt ja kirjandust. Aastast 2009 vabakutseline, FIE. Merike Vardja blogi Merike Vardja Eesti raamatukogude e-kataloogis ESTER Merike Vardja Eesti artiklite andmebaasis ISE "Kulttuurinen monimuotoisuus synnyttää ajatusten geenipankkeja", Karjalan Kuvalehti, 2013, nr 16, lk 68–71 ""Tundmatu sõdur" uuel semantilisel väljal", Teater. Muusika. Kino, 2009, nr 6/7, lk 39–46 "Lugemine. Lugemisstrateegiad ja nende kujundamine" "Lugemismapp Leo Lionni raamatu "Väike Sinine ja väike Kollane" juurde" (koos Kaider Vardjaga) "Luulevalimik "Päev on aja aken"" (koos Kaider Vardjaga) "Väitös: Tuntemattoman sotilaan ihmiskuva on yhä tuore (Vardja)" "Merike Vardja väitles doktoriks", Postimees, 1. detsember 2006 Katriina Kajannes "Merike Vardja ja virolaisnäkökulma Väinö Linnan romaaniin"
TJK Legion

Tallinna JK Legion (ametlikult Tallinna Jalgpalli Klubi Legion) on 2008 asutatud Eesti jalgpalliklubi, mille kodulinn on Tallinn ja -väljak Wismari staadion. Võitnud Esiliiga 2019. aasta hooaja, mängib klubi 2020. aasta hooajal Meistriliigas. Klubi moodustati 2008. aastal Tallinna Jalgpalli Klubi ja Tallinna SK Legion ühinemisel. Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Esiliiga Võitjad (1): 2019 Esiliiga B Võitjad (1): 2018 II liiga Võitjad (1): 2017 2. koht (1): 2008 Eesti jalgpalliklubide loend Koduleht TJK Legion Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel
Malta jalgpallikoondis

Malta jalgpallikoondis on Malta jalgpalluritest moodustatud riigi esindusmeeskond, mille liikmed valib välja koondise peatreener ning mida haldab Malta Jalgpalliliit. Peamine kodustaadion on Attardis asuv Ta' Qali staadion. Pole kordagi pääsenud maailma- ega Euroopa meistrivõistlustele. Kõige edukamates valiktsüklites on kogutud üks võit ja kaks viiki (2008. aasta EM-i valiktsükkel ja 2022. aasta MM-i valiktsükkel). Alates 2019. aastast on Malta koondise peatreener Devis Mangia.
Burromeeter

Burromeeter (< hispaania burro 'eesel' + kreeka metreō 'mõõdan') on multifunktsionaalne instrument, mille eesmärk on heita nalja meteoroloogiliste vaatluste üle. Burromeetri põhiosaks on puust, metallist või mõnest muust materjalist eesel. Eesli sabaks võib olla näiteks pikk nöör. Saba on eriti oluline, sest selle järgi valitsevaid ilmastikutingimusi määrataksegi. Ühe kirjelduse järgi on instrumendi ehituse juures tähtis, et teivas, mille otsa "eesel" kinnitatakse, oleks täpselt 71 cm sügavusele maa sisse löödud ning eesli kõrvad peavad olema 59,5 cm kaugusel teiba ülemisest otsast. Saba liikumine annab tunnistust tuulisest ilmast. Tuulevaikuse korral saba ei liigu. Vihma korral hakkab saba otsast vett tilkuma. Päikesepaistelise ilma korral heidab saba varju. Kui saba on härmas, on õhutemperatuur alla 0 °C. Udu korral pole saba näha. 1948. aastal kirjastuselt Prentice-Hall ilmunud raamatus Neuberger, H.H. ja Stephens, F.B. "Weather and Man" kirjeldatakse burromeetrit kui hästi tuntud meteoroloogilist instrumenti. Ilmakivi Eeselmeeter mõõdab oma sabaga ilma. Vallo Nuust, Tartu Postimees, 21. märts 2002. Burromeetri valmistamisõpetus
Vokaalteos

Vokaalteos on heliteos vokaalmuusika valdkonnas. Vokaalteos võib olla tekstiga või tekstita. Muusikalide loend Ooperite loend heliloojate kaupa
Sisekaitse Operatiivrügement

Sisekaitse Operatiivrügement ehk SOR oli Eesti Vabariigi sõjaväestatud politseiüksus Siseministeeriumi valitsemisalas, mis tegutses ajavahemikul 1. detsember 1991 – 1997. Asus Jõelähtme vallas Koogi kasarmutes. Märtsis 1992 koliti Tallinna Rahumäe tee 6, kus varem asus Eestis asunud NSV Liidu Siseministeeriumi sisevägede 357. konvoipolk ja seejärel Narva-Jõesuu kasarmutes, Narva piirkonna turvalise tagamisel ning Tallinnas. Rügemendi komplekteerimisel kasutati ajateenijaid, selle isikkoosseis ulatus kuni 300 meheni. Sisekaitseüksused: Sisekaitse Operatiivrügement ja Sisekaitse Valverügement moodustati Eesti Vabariigi kaitsejõudude koosseisus, Vabariigi Valitsuse määrusega Nr. 65 5. märtsil 1992. Sisekaitse Operatiivrügement, Eesti Vabariigi kaitsejõudude koosseisus allus otseselt ja vahetult Eesti Vabariigi Riikliku Politseiameti peadirektorile ja viimase kaudu Eesti Vabariigi siseministrile. Rügemendi funktsioonid oliod vastavalt Sisekaitse Operatiivrügemendi ajutisele põhimäärusele: posti- ja patrullteenistusest avaliku korra kaitsel ning kuritegude ja muude õiguserikkumiste tõkestamisel; avaliku korra ja ühiskondliku julgeoleku tagamisest massiüritustel, epideemiate, epizootiate, tulekahjude, katastroofide, loodusõnnetuste ja muude erakorraliste sündmuste puhul; massiliste või grupiliste korrarikkumiste ärahoidmisest ja tõkestamisest; võitluseks organiseeritud kuritegevuse ja terrorismiga, pantvangide vabastamiseks ning relvastatud ja muude ohtlike kurjategijate kinnipidamiseks korraldatavatest politseioperatsioonidest; suurte tulekahjude, katastroofide, loodusõnnetuste ja muude erakorraliste sündmuste tagajärgede likvideerimisest. SOR likvideeriti, kuna selle käigushoidmine ja väljaõpe oli kallis ning ajateenijate kasutamine igapäevase sisekorra tagamisel ei ole Euroopa õigusruumis levinud. SOR-i esimene ülem oli Georg Ambach, kes lahkus ülema kohalt 1992. aasta lõpus Alates 1993. aastast kuni rügemendi likvideerimiseni juhtisid Sisekaitse Operatiivrügementi rügemendiülem Peet Kall ja rügemendiülema asetäitja Arne Sirel. Juhtkonda kuulusid veel ka Andres Seepter, Erki Nelis, Rein Laid, Vladimir Meri, Viljar Leisalu ja Enn Kask. Ajateenijate kasutamine Siseministeeriumi valitsemisalas olevas Sisekaitse Operatiivrügemendis lõpetati 1. novembrist 1997. aastal ja Sisekaitse Operatiivrügement liideti Tallinna Politseiprefektuuriga. Ants Sild, SEE OLI TÄNA 21 AASTAT TAGASI.., www.eesti.ca, 09 Dec 2012 Sisekaitse Operatiivrügement viidi Kohtla-Järvelt ära, Sõnumileht : SL, nr. 3, 6 jaanuar 1997 Tõnis Erilaid, Kuidas ajateenijad protestiks koju marssisid, Õhtuleht, 5. august 2021 Ants Sild, SEE OLI TÄNA 21 AASTAT TAGASI.., www.eesti.ca, 09 Dec 2012 Sisekaitseüksuste moodustamise ja nende ajutise põhimääruse kinnitamise kohta, RT 1992, 10, 155 Sisekaitse operatiivrügemendi ülem vallandatud, Ajavahemikus detsember 1991 - oktoober 1992 kasutas Ambach oma alluvaid isikliku suvemaja ehituskrundil Kaberneemes erinevate tööde tegemiseks., Eesti Päevaleht, 27.11.1992 Siim Randla, Georg Ambachi läbipaistvad valed, www.ohtuleht.ee, 19. mai 1997 Sisekaitse Operatiivrügemendi ümberformeerimine, RT I 1997, 57, 949
Billy Talent III

"Billy Talent III" on kolmas täispikk stuudioalbum Kanada punk-rokkansamblilt Billy Talent. "Devil On My Shoulder" "Rusted From The Rain" "Saint Veronika" "tears Into Wine" "White Sparrows" "Pocketful Of Dreams" "The Dead Can't Testify" "Diamond On A Landmine" "Turn Your Back" "Sudden Movements" "Definition Of Destiny" "Bloody Nails and Broken Hearts (digital pre-order bonus track)" Benjamin Kowalewicz Ian D'Sa Jonathan Gallant Aaron Solowoniuk
Billy Talent II

"Billy Talent II" on ansambli Billy Talent teine album. See ilmus 2006. aasta juunis. "Devil in a Midnight Mass" – 2.52 "Red Flag" – 3.16 "This Suffering" – 3.57 "Worker Bees" – 3.44 "Pins and Needles" – 3.11 "Fallen Leaves" – 3.19 "Where Is the Line?" – 3.49 "Covered in Cowardice" – 4.12 "Surrender" – 4.06 "The Navy Song" – 4.31 "Perfect World" – 3.06 "Sympathy" – 3.18 "Burn the Evidence" – 3.40 Benjamin Kowalewicz - laul Ian D'Sa - kitarr, laul Jonathan Gallant - bass, taustalaul Aaron Solowoniuk - trummid
Deadache

"Deadache" on soome ansambli Lordi neljas stuudioalbum, mille andis Soomes välja 29. oktoobril 2008 plaadifirma BMG Finland Oy. Album ilmus sama nädala jooksul umbes 30 riigis. Plaadiesitluskontsert toimus 31. oktoobril Helsingis Tavastia klubis. Esimene singel "Bite It Like A Bulldog" sellelt albumilt ilmus 3. septembril 2008. Novembri lõpuks oli plaati müüdud Ameerika Ühendriikides 1700 eksemplari. Laulu "Missing Miss Charlene" jaoks on salvestatud lastekoori laul, mille lõpus kuuleb laulmas väikest last, kes kuuleb laulmas 1986. aastal 12-aastast Mr. Lordit. Plaadil teevad kaasa: Mr. Lordi – vokaal Kita – trummid Amen – kitarr Ox – bass Awa – klahvpillid SCG IV – 00:42 Girls Go Chopping – 04:02 Bite It Like a Bulldog – 03:29 Monsters Keep Me Company – 05:28 Man Skin Boots – 03:42 Dr. Sin Is In – 03:47 The Ghosts of the Heceta Head – 03:38 Evilyn – 04:00 The Rebirth of the Countess – 01:59 Raise Hell in Heaven – 03:32 Deadache – 03:28 The Devil Hides Behind Her Smile – 04:12 Missing Miss Charlene – 05:10 Boonuslood iTunesi versioon – "Dead Bugs Bite" – 3:48 Digipaki versioon – "Hate At First Sight" – 3:33 Soome versioon – "The House" (Dingo kaver) – 4:15 Jaapani versioon – "Where's The Dragon" – 3:10 Soome versioonil ilmunud "The House" on Soome rokkansambli Dingo kaver, mille jaoks kirjutas uued sõnad mr. Lordi. 20. oktoobril teatas Lordi, et nad lisavad MySpace'i keskkonda iga päev uue loo kuni 24. oktoobrini, mis oli albumi ilmumiskuupäev Saksamaal. Ilmunud lood olid järgmised: esmaspäev (20. oktoober) – "Man Skin Boots" – 3:42 teisipäev (21. oktoober) – "Evilyn" – 4:00 kolmapäev (22. oktoober) – "Dr. Sin Is In" – 3:47 Neljapäeval ja reedel ei lisatud ühtegi uut laulu.
Kirp (Sirbi lisaleht)

Kirp oli aastatel 2006–2007 kultuurilehe Sirp lisana ilmunud huumorileht. Selle peatoimetaja oli Raul Sulbi. Sirbi peatoimetaja Kaarel Tarandi sõnul oli lisalehe eesmärk anda noortele, andekatele ja hea huumoritajuga inimestele võimalus oma annet teiste inimestega jagada. Kiis, Margus "Sõnamull, mitte Kirp", Postimees, 2. november 2006 Parve, Ralf R. "“Sirp” levitab kirpe" - Kesknädal, 8. november 2006 Põhjala, Priit "Muhvi sündroom ", Eesti Päevaleht, 19. oktoober 2007 Tarand, Kaarel "Kirp? Kirp. Kirp!"[alaline kõdulink] - Sirp, 13.10.2006.
Hendrik Vosman

Hendrik Vosman sündinud 12. novembril 1982) on eesti ajakirjanik. Lõpetas 2001. aastal Tallinna Inglise Kolledži ja 2007. aastal Tartu Ülikooli politoloogia erialal. Alates 2007. aastast töötab ta ajalehes Postimees välisuudiste toimetajana. Kirjutanud uudiseid ja artikleid peamiselt Ameerika Ühendriikide ja rahvusvahelise poliitika teemadel. Alates 2002. aastast kuulub Hendrik Vosman Eesti Üliõpilaste Seltsi. "Majandus on minu jaoks nagu hollandi keel. Öeldakse, et see on loogiline, kuid mina pole selles veel veendunud". Jonnipunn Hillary, Postimees, 21. mai 2008 Obama sisustab kabineti veteranidega, Postimees, 24. november 2008 Obama esimesed sada päeva maailma raskeimas ametis Postimees, 17. jaanuar 2009 Täna algab USAs Barack Obama ajastu Postimees, 20. jaanuar 2009 Uus riigipea kutsus USAd üles raskel ajal eri meelsusi unustama Postimees, 21. jaanuar 2009 Obamade esimene päev tipnes meeletu tantsumaratoniga Postimees, 22. jaanuar 2009 Päring Äriregistri teabesüstseemist[alaline kõdulink] "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. juuli 2009. Vaadatud 5. juulil 2009.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. aprill 2016. Vaadatud 26. märtsil 2016.
Mets-seahernes

Mets-seahernes (Lathyrus sylvestris) on seaherne perekonda kuuluv taimeliik. Taime kõrgus on 50–150 cm. Lehed on ühe paari sulglehtedega. Abilehed on väiksed, süstjad ja poolkuujad; varred kahe laia tiivaga. Õied on roosad või punakaslillad. Õitseb juulis-augustis. Kaunad on kuni 6 cm pikad ja sisaldavad keskmiselt 10 seemet . Eestis on hajusalt levinud hõredamates metsades, nõlvadel, metsasihtidel ja raiesmikel, vahel ka mererannal. Kukk, T., (2004) Eesti taimede kukeaabits, Varrak, lk 164 Valsiner, A., (1977) Õppekäigud salumetsa, Tallinn: Valgus, lk 75 Mets-seahernes andmebaasis eElurikkus