laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Uchte

Uchte on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Nienburgi kreisis. Valla pindala on 90,69 km². 31. detsembril 2017 elas seal 4952 inimest. Vald asub umbes 25 km Nienburgist edelas ja 25 km Mindenist põhjas. Sourdeval, Prantsusmaa, aastast 1992 Ząbkowice Śląskie, Poola, aastast 2005 Uchter Moori tüdruk Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.uchte-online.de
Warmsen

Warmsen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Nienburgi kreisis. Valla pindala on 81,61 km². 31. detsembril 2017 elas seal 3256 inimest. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.warmsen.de
Tööõigus

Tööõigus (ingl labour law) on õigusnormide kogum, millega reguleeritakse töötaja ja tööandja töölepingulisi töösuhteid ning töötingimuste kollektiivset kujunemist. Tööõigus jaotub kaheks suureks valdkonnaks: individuaal-tööõiguseks ja kollektiiv-tööõiguseks. Individuaalse töölepingu alus on poolte sõlmitud tööleping ning kollektiivsete töösuhete alus on töötajate esindusorganisatsiooni sõlmitud kollektiivleping. Tööõigus reguleerib töötaja ja tööandja suhet. Tööõigus on töötajat kaitsev õigus: kuna töötaja on majanduslikult nõrgem pool, tagab tööõigus minimaalsed töötamiseks vajalikud tingimused. Tööõiguse põhimõtted: õigus vabalt valida tegevusala, elukutset ja töökohta; riigi kaitse all olevad töötingimused; riigi poolt reguleeritud töösuhted subjektide koostöö tagamiseks sotsiaalse partnerluse alusel ja töötajate kui majanduslikult nõrgema poole huvide kaitseks; töösuhete stabiilsus; õigus töötasule; õigus puhkusele; töötaja suhtes soodsama sätte kohaldamine. Tööõigus sisaldab nii avaliku õiguse kui ka eraõiguse norme. Eraõigus reguleerib üksikisikute suhteid ja tehinguid. Avalik õigus reguleerib riigi ning riigi ja üksikisiku vahelisi suhteid. Tööõigus asetseb Eestis eraõiguse all iseseisva õigusharuna. Masstootmise tekkimisega XIX sajandi lõpul hakkas arenema ka tööõigus. Vajadus tööõiguse järele tekkis olukorrast, kus vaesemad inimesed tegid tööd rikkamate jaoks, et end ja oma perekonda üleval pidada, kuid ei suutnud end seejuures ise kuidagi kaitsta ning see maksis neile tihti tervise. Seega tuli sekkuda riigil, et mõlemal poolel oleksid töösuhtes mõistlikud tingimused. Tööõiguse allikad on järgmised: Eesti Vabariigi põhiseadus; Vabariigi Valitsuse ja ministrite määrused; Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsioonid; kollektiivlepingud; seadused. Orumaa, E. (2010). Tööõigus. Tallinn: Sisekaitseakadeemia. Haljasmäe, R. (2010). Majanduslikult sõltuv töötegija ja tema õiguste kaitse. Tartu. Küngas, M. (2002). Tööõigus. Tallinn: Sisekaitse Akadeemia kirjastus.
Charles Hayteri värvisüsteem

Charles Hayteri värvisüsteem avaldati inglise portreemaalija Charles Hayteri raamatus "A New Practical Treatise on the Three Primitive Colours Assumed as a Perfect System of Rudimentary Information", mis ilmus 1826. aastal Londonis. Värvisüsteemi geomeetriline kuju oli ringidest kokku pandud ümarat kolmnurka meenutav kujund, mida autor ise nimetas kompendiumiks (compendium). Süsteem põhineb subtraktiivsel värvisünteesil. Kunstnik valis primaarvärvideks gummiguti (gamboge, kollane), karmiinlaki (Lake, punane) ja Preisi sinise (Prussian-Blue). Kujund esitles kolme värvi segamisel saadavaid teise ja kolmanda astme segusid, vastavalt sekundaarvärve oranži, rohelist ja violetset ning tertsiaarvärve oliivrohelist (olive), pruuni (brown) ja kiltkivihalli (slate). Kompendiumi keskel oli must värv. Sama kujundit kasutades lõi Hayter edasiarendusi, milles lisaks puhastele värvidele ja segudele oli sisemistes ringides lisatud musta lisamisel tekkivaid tumedaid värvivarjundeid (shades), varjunditest järjestas ta tumeneva värvispiraali (spiraali keskosa poole väheneb heledus ja kromaatilisus), kus on ära tuntav spektrivärvide järgnevus. Charles Hayteri teos ilmus must-valgena ja illustratsioonid on käsitsi koloreeritud. Seepärast pole võimatu, et igas trükises võivad illustratsioonid veidi erineda. Nii on veebiportaalis archive.org asuvas raamatus frontispissi kompendiumi punase värv soojatooniline kinaverpunane, mitte karmiin, nagu näeb ette teooria. Keskel asuva musta suunas tumenevad varjundid esinevad ka Moses Harrise 20-osalises "prismaatilises värviskaalas", samuti Matthias Klotzi värvidiagrammis. Ka James Sowerby kromaatiline skaala näitab lisaks puhastele värvidele (ja heledatele varjunditele) mitme astme segusid ja tumedaid varjundeid. Kõik eelnimetatud isikud olid praktiseerivad kunstnikud või illustraatorid ja nende värvisüsteemid olulise praktilise suunitlusega. Nii Hayter kui ka Sowerby olid tuttavad Thomas Youngi teosega "Theory of Trichromatic Vision". https://archive.org/details/newpracticaltrea00hayt/page/12 https://archive.org/details/newpracticaltrea00hayt/page/14 https://www.colorsystem.com/wp-content/uploads/16hay/01hay.jpg https://www.colorsystem.com/wp-content/uploads/16hay/02hay.jpg https://archive.org/details/newpracticaltrea00hayt/page/n7 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. detsember 2018. Vaadatud 27. detsembril 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. detsember 2018. Vaadatud 27. detsembril 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) C. Hayteri värvisüsteem ajaloolisi värvisüsteeme tutvustaval veebilehel colorsystem.com A new practical treatise on the three primitive colours, assumed as a perfect system of rudimental information ... London, 1826
Elmar Korko

Elmar Korko (26. jaanuar (vkj) / 8. veebruar 1908 Tartu – 10. juuli 1941 Tartu) oli Eesti sõudja ja jääpallur ning politseinik ja kaitseliitlane. Lõpetas 1928. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Mõrvati koos abikaasa Enega Tartus Suvesõja ajal ujula juures vahetult enne Vabadussilla õhkulaskmist, kui Emajõe vasak kallas oli jäänud Tartu ülestõusu aegu Nõukogude poole kätte. Sportima hakkas ta Tartu Kalevis. Alates 1922. aastast harrastas spordiklubis Taara sõudmist. Tuli 1932. aastal jääpalli Eesti meistrivõistlustel Tartu Kalevi meeskonnas 2. kohale. 1936. aastal oli ta Berliini suveolümpiamängude sõudevõistlustel ühepaadil eelsõidus ja lohutussõidus kolmas, kokkuvõttes 13. kohal. Tegutses kergejõustiku-, ujumis-, maadlus- ja poksivõistlustel kohtunikuna. Töötas Kaitseliidu Tartu maleva staabis kirjutajana ja teenis politseis. Kergejõustiklasena saavutas parimaid tulemusi jooksus: 1500 m 4.20,0 ja 3000 m 9.29,5 (1928). 1938, 24. veebruar Kotkaristi kuldrist * "Sportlase Elmar Korko ja ta naise mõrvariks oli Tartu poksija Evald Lukkin, kes punaste tulekul läks miilitsa teenistusse ja hiljem hävituspataljoni. Ta oli üks sadistlikumaid terroriste. Korkode laibad lebasid tänaval". Vaba Eesti Sõna nr 28, 16. juuli 1981. Lk 5 Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid Biograafia ESBL-is Elmar Korko sporditulemused Elmar Korko veebisaidil Olympedia (inglise) Eesti kommunismiohvrid 1940–1991 Haud Tartu Maarja kalmistul
Vesikringel

Vesikringel (saksa keeles Brezel) on Saksamaal populaarne väike pärmitainast kringel, mida on algselt vees keedetud ja hiljem küpsetatud. Vesikringlid on tavaliselt soolased, kuid võivad olla ka magusad, sageli tarvitatakse neid suupistena. Algul paastutoiduna populaarsetest vesikringlitest, mille 13. sajandil tõid Taani katoliku mungad, arvatakse pärinevat muud Põhja-Euroopas levinud kringlitüübid. Luksemburgis on suure paastu neljas pühapäev Bretzelsonndeg ehk "vesikringlipühapäev", mil poisid kingivad tüdrukutele magusaid vesikringleid. Saksamaal, kus vesikringleid süüakse sageli tavalise leiva või saia asemel toidu kõrvale, leidub samuti ohtralt vesikringlitega seotud traditsioone. Nii tähistatakse Speyeri linnas juuli teisel nädalavahetusel Brezelfesti, mis on Reini ülemjooksul suuruselt teine õllefestival ja toob igal aastal linna umbes 300 000 külalist. Ameerika Ühendriikides tutvustasid vesikringleid 18. sajandil Saksa ja Šveitsi sisserändajad. Nüüdseks on USA vesikringlitööstuse väärtus kasvanud üle 550 miljoni dollari. Keskmiselt tarvitab iga ameeriklane aastas umbes 700 grammi vesikringleid. 1993. aastal avati Philadelphias vesikringlimuuseum. 2003. aastal kuulutas Pennsylvania kuberner Ed Rendell 26. aprilli riiklikuks vesikringlipäevaks, tunnustamaks vesikringlite tähtsust osariigi ajaloos ja majanduses. 2002. aasta jaanuaris meenutas USA president George W. Bush pressikonverentsil, kuidas ta vesikringli tõttu lämbuma hakkas, ning hoiatas: "Kui te sööte vesikringleid, närige enne neelamist. Kuulake oma ema." Vesikringel, "Eesti keele seletav sõnaraamat" "Reuters top ten news". Reuters.com. 1. oktoober 2008. Originaali arhiivikoopia seisuga 25.09.2009. {{cite web}}: eiran teksti "18. august 2010" (juhend) "Lancaster, Pa. Newswire". Reuters.com. 1. oktoober 2008. Originaali arhiivikoopia seisuga 25. september 2009. Vaadatud 18. august 2010. "The Pretzel Museum". Ushistory.org. Vaadatud 18. august 2010. "National Pretzel Day, April 26th". Reuters.com. 24. aprill 2008. Originaali arhiivikoopia seisuga 10. jaanuar 2009. Vaadatud 18. august 2010. "Bush press conference". YouTube. Vaadatud 7. veebruar 2012. Moskin, Julia (25. mai 2010). "Making Soft Pretzels the Old-Fashioned Way". The New York Times. Vaadatud 18. august 2010. "Machine Speeds Pretzel Bending", August 1949, Popular Science
Aasta prokurör

Aasta prokurör on Eesti aunimetus, mida antakse prokuröridele nende silmapaistvate töötulemuste eest. Aasta prokuröre valitakse aastast 2002. Aasta prokuröri valivad välja juhtivprokurörid ja riigi peaprokurör. 2002 riigiprokurör Alar Kirs, Tallinna prokuratuuri prokurör Dilaila Nahkur ja Pärnu prokuratuuri prokurör Anne Sillaots 2003 riigiprokurör Norman Aas 2004 riigiprokurör Andres Ülviste 2005 ringkonnaprokurör Aro Siinmaa 2006 ringkonnaprokurör Marge Püss 2007 ringkonnaprokurör Innokenti Menšikov 2008 ringkonnaprokurör Kaire Hänilene 2009 riigiprokurör Triin Bergmann 2010 ringkonnaprokurör Maria Sutt 2011 ringkonnaprokurör Toomas Liiva 2012 eriasjade prokurör Antti Aitsen 2013 eriasjade prokurör Kadri Väling 2014 riigiprokurörid Inna Ombler ja Laura Feldmanis 2015 riigiprokurör Piret Paukštys 2016 eriasjade prokurör Kalmer Kask 2017 juhtiv riigiprokurör Steven-Hristo Evestus 2018 riigiprokurör Vahur Verte 2019 abiprokurör Maarja-Liisa Kõiv 2020 juhtiv riigiprokurör Taavi Pern 2021 vanemprokurör Sirje Merilo https://web.archive.org/web/20181227163402/https://www.prokuratuur.ee/et/huvitavat-prokuratuurist/aasta-prokurorid (vaadatud 25.12.2018) Aunimetusest Eesti Prokuratuuri kodulehel
Northeimi kreis

Northeim on kreis Saksamaal Alam-Saksi liidumaal. Kreisi pindala on 1267 km². 31. detsembril 2017 elas seal 133 046 inimest. Kreis külgneb (loodest ja päripäeva) Holzmindeni, Hildesheimi, Goslari ja Göttingeni kreisidega ning Hesseni liidumaaga (Kasseli kreis). Keskajal oli piirkond Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonna osa. Hiljem kuulus enamus sellest Hannoveri kuningriiki ja siis Preisi kuningriiki. 1885. aastal lõi Preisi valitsus äsjaomandatud provintsides kreisid. 1884. aastal loodi Einbecki, Northeimi ja Uslari kreisid. Northeim ja Uslar ühendati 1932. aastal ja 1974. aastal ühendati nendega veel Einbeck. Kreisi pindala laiendati veelgi 1977. aastal, kui mõned naaberkreiside vallad (Gandersheim ja Osterode am Harz) ühendati Northeimi kreisiga. Kreis paikneb Weserberglandi mägedes. Weser moodustab kreisi läänepiiri. Veel üks jõgi, Leine, voolab läbi kreisi lõunast põhja. See ühineb Rhume jõega, mis voolab läbi Northeimi linna, ja Ilme jõega, mis voolab läbi Einbecki linna. Inkorporeerimata alad: Solling Hannoveri-Braunschweigi-Göttingeni-Wolfsburgi metropolipiirkond GeoNames https://www1.nls.niedersachsen.de/statistik/ Kreisi veebileht
Niamey

Niamey [njam'ee] on Nigeri pealinn ja riigi suurim linn. Asub Nigeri jõe kaldal. Linn asutati 18. sajandil. 1890. aastatel rajasid prantslased sinna oma sõjaväeposti. 1926. aastast alates on Niamey Nigeri pealinn. Niameys asuvad Nigeri Rahvusmuuseum, loomaaed ja vabaõhumuuseum. Institut National de la Statistique
Saulkrasti vald

Saulkrasti vald (läti keeles Saulkrastu pagasts) on vald Lätis Saulkrasti piirkonnas Liivi lahe kaldal. Vald piirneb sama piirkonna Saulkrasti linna ja Sēja vallaga, Limbaži piirkonna Skulte vallaga ning Ādaži piirkonna Carnikava ja Ādaži vallaga. Valla pindala on 41,7 km². 2016. aasta seisuga elas seal 2952 inimest. Valla keskus on Saulkrasti linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Valda läbib Via Baltica. 1967. aastal liideti Skulte külanõukogu Zvejnieksi kalurikolhoosi maad Saulkrasti aleviga, nii et moodustus Saulkrasti alevi maaterritoorium. 1974. aastal liideti sellega osa Pabaži külanõukogust, ent 1977. aastal arvati osa sellest Sēja külanõukogu koosseisu. 2009. aastal moodustati Saulkrasti alevist ja selle maaterritooriumist Saulkrasti piirkond, mille koosseisu hakkas kuuluma ka maaterritooriumist moodustatud Saulkrasti vald. Tähtsaimaks jõeks on Aģe jõgi. Looduskaitse all on arvukalt nimetuid põlispuid. Valla lõunaosa mererand asub Piejūra looduspargis. 2011. aastal elas vallas 2298 lätlast, 319 venelast, 42 valgevenelast, 35 ukrainlast, 30 poolakat ja 13 leedulast. Vallas on järgmised külad. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās. Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde, vaadatud 01.01.2016. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS, vaadatud 27.12 2018 Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze, vaadatud 27.12 2018  Saulkrasti vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Zvejniekciems

Zvejniekciems on küla (lielciems) Lätis Saulkrasti piirkonnas Saulkrasti vallas. Zvejniekciems asub merepinnast 7 meetri kõrgusel paigas, kus Aģe jõgi Liivi lahte suubub, piirkonna keskusest Saulkrastist 6 ja Riiast 55 kilomeetri kaugusel. Riia-Skulte raudteeliinil asub küla lähistel Zvejniekciemsi raudteepeatus. Külas asuvad Koklītese, Meteo stacija, Enkuru iela, Jaunsaulese, Ostas iela, Zvejniekciemsi ja Robežu iela bussipeatus. Külas kasvab looduskaitsealune sanglepp. Küla rajati XIX sajandil kalurikülana. Skulte mõis eraldas hiljem seal maata sulastele ja käsitöölistele 0,5–1 hektari suurusi maalapikesi. Aģe suudmesse rajati 1939. aastal Zvejniekciemsi, Skulte ja Pabaži kalurite kooperatiivi käsutuses olev sadam, mille juurde tekkis Zvejniekciemsi aladele kalakonserve valmistav vabrik. Kasvama hakkas küla XX sajandi teisel poolel, mil sellest sai kohaliku kalurikolhoosi keskasula. Toona rajati sinna keskkool, muusikakool ja kunstikool, postkontor, kultuurimaja ja raamatukogu (tänapäeval suletud, raamatukogu on vaid sealse kooli juures). Aģe suudmesse rajati sadam. 2017. aastal oli külas 1881 elanikku, 2019. aastal 1963 ja 2019. aastal 1980. Läti Ruumiandmete Agentuur Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Vietvārdu datubāze Skulte osta
Avangard (rakett)

Avangard (vene keeles Авангард; NATO koodnimetus SS-X-31) on Venemaal arendamisel olev raketivägede tuumalaengut (kuni 2 MT) kandev, juhitava lauglemistrajektooriga hüpersooniline (20–27 Mach) lendkeha, mis viiakse Maa-lähedasele madalale orbiidile (LEO H = 100 km) kaheastmelise mandritevahelise ballistilise kanderaketiga. Selle kolmnurkse kujuga hüpersoonilise lendkeha pikkus on 5,4 meetrit, kaal umbes 2 tonni. Lendkeha viiakse orbiidile kaheastmelise modifitseeritud vedelkütusmootoritega kanderaketiga UR-100N. Sihtmärgile lähenemisel madalates õhukihtides väheneb lendkeha kiirus 14 kuni 15 Machini ning on siis paremini juhitav. Väidetavalt kahekümnekordset helikiirust arendav lendkeha võeti Venemaa strateegiliste raketivägede teenistusse 2019. aastal. "Первый ракетный полк "Авангарда" заступил на боевое дежурство". TASS (vene). 27. detsember 2019. Vaadatud 27. detsembril 2019. "Kompleks RS-26 Rubež / - KY-26 / SS-X-31" (vene). MilitaryRussia.Ru. Vaadatud 30.06.2017. "Borissov: Avangard kompleksi katsetamine..." TASS, 27. detsember 2018 (vene keeles). "Putin Lauds Successful Test Of Hypersonic Missile System" (inglise). Vabadusraadio. 26. detsember 2018. Vaadatud 27.12.2018. "Venemaal läks Avangard seeriatootmisse ..." RBK, 19. juuli 2018 (vene keeles).
Rhume

Rhume on 48 km pikk jõgi Alam-Saksimaal, Saksamaal. See on Leine parempoolne lisajõgi. Selle lähe on karstiallikas Rhumequelle Rhumspringes, Harzi mägedest lõunas. Vesi voolab suure rõhu all maapinnast lehtrikujulisse süvendisse, mis on tuntud oma türkiissinise värvi poolest. Rhume valgla on 1187 km². Rhume voolab edasi loodesuunas läbi Gieboldehauseni, Katlenburg-Lindau ja Northeimi valdade. Northeimist läänes suubub see viimaks Leine jõkke. Eller Hahle Oder Söse Düne
Kairit Lindmäe

Kairit Lindmäe (sündinud 12. märtsil 1974 Kuressaares) on sotsiaaltöötaja, valdkonna ekspert, vaimse tervise-, kriisi- ja kogemusnõustaja, koolitaja, mentor, naiskodukaitsja ja poliitik. 2012 Tallinna Ülikool, sotsiaalteaduste magister 2001 Tallinna Pedagoogiline Seminar, kutsekõrgharidus sotsiaaltöö erialal 1995 Tallinna Pedagoogiline Seminar, kutsekeskharidus sotsiaalpedagoogika erialal 1992 Kuressaare 2. Keskkool Eesti töötukassa partner, kogemusnõustaja (03.2020-..) Kuressaare Haigla Sihtasutus, sotsiaalse rehabilitatsiooni teenuse kogemusnõustaja (03.2020-..) OÜ Eneseteadvus omanik (01.2020-..) Sotsiaalkindlustusamet, Ohvriabi vabatahtlik tugiisik ja vaimse tervise nõustaja (07.2019-..) Invicta ja Marketing Instituut, koolitaja, mentor (09.2019-..) MTÜ Koolitus- ja nõustamiskeskuse KENA juhatuse liige (02.2019-...) MTÜ Pärnu Naiste Tugikeksus, Saaremaa nõustaja-juhtumikorraldaja (01.2019–12.2020) Saaremaa Vallavolikogu liige (11.2018–...) Saaremaa Vallavalitsuse liige, abivallavanem (11.2017–11.2018) Kuressaare Linnavalitsuse liige, sotsiaalosakonna juhataja (04.2015–11.2017) Eesti Töötukassa juhtumikorraldaja, teenusekonsultant (05.2009–04.2015) Tööturuameti Saaremaa osakond, konsultant (03.2006–04.2009) Kuressaare Vanalinna Kooli toimetulekuklass, pedagoog (08.1995–11.2006) 03.2019 Eesti Sotsiaaltöö Assotsiatsiooni juhatuse liige 01.2019 Saaremaa Vallavolikogu Sotsiaal- ja tervishoiukomisjoni liige 15.02.2018 Naiskodukaitse Saaremaa ringkonna Akadeemilise jaoskonna tegevliige 09.06.2016 Sotsiaaldemokraatlik erakonna liige 09.2015 Saaremaa Ühisgümnaasiumi hoolekogu liige 09.2015 MTÜ Naiskogu Kadri Saaremaa piirkonna liige 28.07.2015 Eesti Sotsiaaltöö Assotsiatsiooni liige 15.03.2011 MTÜ Saaremaa Vähiühing asutaja, juhataja KOV 2021, Saaremaa vallavolikogu ... Riigikogu valimised 2019, 248 häält (ei osutunud valituks) KOV 2017, Saaremaa vallavolikogu, 119 häält (osutus valituks) KOV 2013 Kuressaare linnavolikogu 53 häält (osutus valituks) KOV 2009 Kuressaare linnavolikogu, 29 häält (ei osutunud valituks)
Maidla valla vapp

Maidla valla vapp on Ida-Viru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Maidla valla vapp. Vapp oli kasutusel 11. veebruarist 1994 kuni 27. oktoobrini 2013, mil vald ühines Püssi linna ja Lüganuse vallaga ühtseks Lüganuse vallaks. Uue valla vapina võeti kasutusele Maidla valla vapp. Vapi autor on Tiit Saare. Kuldsel kilbil sinine ärastala kolme hõbedase kalaga. Vallale nime andnud Maidla küla nimi pärineb vanaeestikeelsest sõnast "maidel", millega tähistati Purtse jões elavat mageveekala rünti ehk hürilast. Esimest korda Taani Hindamiseraamatus mainitud Maidla nimi oli 14. sajandil aluseks arvatavasti eesti päritoluga vasallisuguvõsa Maydelli suguvõsanimele. Maidla ja Maydelli nime seost kaladega väljendab selgesti Maydelli perekonnavapp, mis on ajaloos esimene "eesti keelt kõnelev vapp". Algsel, 14. sajandist pärineval vapil olid kujutatud ainult kalad (kolm), 16. sajandil lisati seitse kuldset sõõri, mis sümboliseerisid leibasid. Vappi seostati Evangeeliumi nende kohtadega, kus räägitakse Kristust kuulama tulnud rahva toitmisest kolme kala ja seitsme leivaga (igas evangeeliumis on erinevad arvud). Valla vapi kinnitamisel võeti aluseks Maydelli suguvõsavapi algne kujundus, mis pärineb 1389. aasta pitsatilt ning väljendab kõige ehedamalt seost Maidla ja sellelt laenatud suguvõsanime vahel. Et pitsatil puudus vapivärvide tähistus, lähtuti värvide valikul järgmisest: kuldne taust sümboliseerib küpse viljaga põlde, iidset põlluharimise traditsiooni ja maapõue rikkusi; sinine ärastala on Purtse jõgi, mis valda poolitab; kalad on vapil kõigepealt kõnelevad elemendid, ühtlasi sümboliseerivad nad puhta vee elustavat jõudu, viljakust ja küllust. Maidla valla lipp Lüganuse valla vapp Püssi vapp Ida-Viru maakond Maidla valla sümboolika valla kodulehel Maidla valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Ilme jõgi

Ilme on Leine vasakpoolne lisajõgi Alam-Saksimaal Saksamaal. See on 33 km pikk. Selle valgla on 393 km². Parempoolsed lisajõed: Wolfsbach, Hülsebach, Lummerke, Riepenbach, Dieße, Rotte, Rebbe. Vasakpoolsed lisajõed: Abbecker Bach, Repkebach, Schlingenbach, Spüligbach, Bewer, Krummes Wasser. Jõgi saab alguse Neuer Teichi tiigist Sollingi mägedes, kõrgusel 340 m üle merepinna ja voolab esialgu põhja Dasselisse, siis ida suunas läbi Markoldendorfi Einbecki, pärast seda suubub see Volkseni juures kõrgusel 105 m Leinesse.
Ben Gibson

Benjamin James Gibson (sündinud 15. jaanuaril 1993 Nunthorpe'is) on Inglismaa jalgpallur. Ta mängib kaitsjana Premier League'i klubis Norwich City. Ta alustas karjääri Inglismaa esiliiga klubis Middlesbrough. Ta sõlmis klubiga esimese profilepingu 1. juulil 2010. Klubi põhimeeskonnas tegi ta debüüdi 25. aprillil 2011 mängus Coventry City vastu. See jäi tema ainsaks mänguks hooajal 2010–11 Inglise esiliigas. Järgmised kaks hooaega mängis ta laenul madalamate liigade klubides Plymouth Argyle, York City ja Tranmere Rovers. Hooajaks 2013–14 naasis Gibson Middlesbrough'sse ning ta murdis sel hooajal klubi põhimeeskonda. Hooajal 2015–16 saadi liigas teine koht ja tõusti Premier League'i. Hooajal 2016–17 jäi Middlesbrough Inglismaa kõrgliigas aga eelviimaseks ja langes tagasi esiligasse. Gibson lõi Premier League'is ka ühe värava: 24. septembril mängus Tottenham Hotspuri vastu. 2017. aastal valiti ta Middlesbrough' aasta mängijaks. 5. augustil 2018 sõlmis ta nelja-aastase lepingu Premier League'i klubiga Burnley. Üleminekusumma oli 15 miljonit naelsterlingit. Debüüdi klubi meeskonnas tegi ta 26. detsembril 2018 Evertoni vastu ja lõi selles mängus kohe värava, kuid Burnley kaotas lõpuks 1:5. Pärast seda, ta Burnley meeskonnas Inglismaa kõrgliigas väljakule ei pääsenudki ning hooajal 2020–21 osales ta vaid ühes mängus. 2020. aasta septembris läks ta Burnleyst laenule Inglismaa esiliiga klubisse Norwich City. Hooajal 2020–21 võitis ta klubiga Inglismaa esiliigas. 2021. aasta juulis sõlmis Gibson Norwich Cityga püsiva kolmeaastase lepingu. Aastatel 2009–2015 mängis Gibson Inglismaa noortekoondistes. 2010. aastal tuli ta Inglismaa kuni 17-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. York City FA Trophy: 2011–12 Norwich City EFL Championship: 2020–21 "Ben Gibson". Middlesbrough F.C. Vaadatud 27.12.2018 "Ben Gibson: Burnley sign Middlesbrough centre-back for joint club record fee". BBC Sport. 5.8.2018. Vaadatud 27.12.2018 Burnley 1-5 Everton. bbc.com. 26.12.2018. Vaadatud 27.12.2018 "Norwich complete Ben Gibson deal to end Burnley nightmare". Lancashire Telegraph. 1.7.2021. Vaadatud 18.12.2021  Ben Gibson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Profiil Norwich City F.C. kodulehel