laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Angeliño

José Ángel Esmorís Tasende (enam tuntud lihtsalt kui Angeliño; sündinud 4. jaanuaril 1997 Coristancos) on Hispaania jalgpallur, kes mängib vasakkaitsja või vasakpoolkaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Istanbuli Galatasaray (laenul Saksamaa kõrgliiga klubist RB Leipzig). Aastatel 2007–2013 kuulus ta Deportivo La Coruña noorteakadeemiasse. 2013. aastal liitus ta Manchester Cityga. 2015. aasta hooajal mängis ta Manchester Cityst laenul Major League Socceri klubis New York City FC. Manchester City põhimeeskonnas debüteeris Angeliño 30. jaanuaril 2016 karikamängus Aston Villa vastu. Samal aastal pääses ta Manchester City põhimeeskonnas veel väljakule 24. augustil UEFA Meistrite Liiga play-off-ringimängus Bukaresti Steaua vastu ja 21. septembril liigakarikamängus Swansea City vastu. Hooaja 2016–17 teises pooles mängis ta Manchester Cityst laenul Hispaania esiliiga klubis Mallorca. Hooajal 2017–18 mängis ta laenul Hollandi kõrgliiga klubis NAC Breda. 2018. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu PSV Eindhoveniga, kuid siirdus järgmise aasta tagasi Manchester Citysse. Pärast seda, kui ta oli hooaja 2019–2020 esimeses pooles Manchester City meeskonnas Inglismaa kõrgliigas väljakule saanud vaid kuues mängus, suundus ta laenule Leipzigi. 13. augustil 2020 andis ta UEFA Meistrite Liiga veerandfinaalimängus Madridi Atlético vastu väravasöödu Leipzigi võiduväravale. Sellega jõudis Leipzig esimest korda Meistrite Liiga poolfinaali. Hooaja 2020–21 alagrupimängus lõi Angeliño kaks väravat İstanbuli Başakşehiri vastu. Manchester City FA Community Shield: 2019  Angeliño – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Dayot Upamecano

Dayotchanculle Oswald Upamecano (sündinud 27. oktoobril 1998 Évreux's) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Müncheni Bayern ja Prantsusmaa jalgpallikoondises. 2015. aastal liitus ta Austria kõrgliiga klubiga Salzburgi Red Bull. Ta asus esmalt mängima klubi reservmeeskonnas FC Liefering Austria esiliigas. Hooajal 2015–16 debüteeris ta ka Red Bull Salzburgi meeskonnas. 2017. aasta jaanuaris siirdus ta umbes 10 miljoni euro eest Saksamaa kõrgliiga klubisse RB Leipzig, kellega sõlmis nelja ja poole aasta pikkuse lepingu. 2021. aasta veebruaris sõlmis ta viieaastase lepingu Bayerniga. Leping jõustub 2021. aasta juulis. 2015. aastal võitis Upamecano Prantsusmaa kuni 17-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistrivõistlused. Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 5. septembril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Rootsi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta kolm päeva hiljem oma teises koondisemängus Horvaatia vastu.  Dayot Upamecano – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
József Szájer

József Szájer (sündinud 7. septembril 1961 Sopronis) on Ungari poliitik, ta kuulub erakonda Fidesz. Ta oli aastatel 2004–2020 Euroopa Parlamendi liige. Ta sai õigusteaduste doktorikraadi Loránd Eötvösi Ülikoolis 1986. aastal ja töötas seal kuni 1992. aastani dotsendina. Aastatel 1990–1994 oli ta Ungari parlamendi Fideszi parlamendirühma asepresident. Aastatel 1994–1997 ja 1998–2002 juhatas ta Fideszi parlamendirühma ja aastatel 2002–2004 Rahvuskogu (parlamendi) asespiiker. 2004. aastal sai temast Euroopa Parlamendi liige, ta kuulus Euroopa Rahvapartei fraktsiooni. 1. detsembril 2020 tunnistas hr Szájer, et osales 27. novembril 2020 peol, rikkudes koroonapandeemia raames kehtestatud piiranguid, mida meedias kirjeldati kui "orgiat". Politsei kohtus peoruumis 25 alasti mehega, sealhulgas ka mõned diplomaadid. Szájer üritas põgeneda, ronides välja aknast ja kasutades vihmaveetoru laskumiseks. Tema seljakotist leiti narkootikume. Järgmisel päeval teatas ta, et lahkub Euroopa Parlamendist ja Fideszist. Brüsselis arreteeriti illegaalsel peol osalenud tuntud Ungari poliitik, ERR, 2. detsember 2020 Brüsseli illegaalsel peol osalenud Ungari poliitik lahkus ka võimuparteist, ERR, 3. detsember 2020
Pieniążkowice

Pieniążkowice on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas Czarny Dunajeci vallas. Pieniążkowice asub Nowy Targist umbes 10,5 km lääneloodes. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/011216911032-0422095?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022.
Jalgpall 1984. aasta suveolümpiamängudel

Jalgpall 1984. aasta suveolümpiamängudel toimus 29. juulist kuni 11. augustini Ameerika Ühendriikides Los Angeleses. See oli kaheksateistkümnes kord, kui jalgpall oli olümpiamängude programmis. Jalgpalliturniiril osales 16 rahvuskoondist, kes loositi neljaks nelja meeskonnaga alagrupiks, ning iga alagrupp mängis omavahel. Eelvooru alagrupiturniiri lõpus pääsesid iga alagrupi kaks parimat meeskonda väljalangemisturniirile, alustades veerandfinaalist ja jätkates poolfinaaliga. Poolfinaali võitjad mängisid hiljem finaalis ja kaotajad selgitasid pronksmedali saaja. Mitmed idabloki riigid boikoteerisid 1984. aasta olümpiamänge. Kõik 1980. aasta jalgpalliturniiri medaliriigid Ida-Saksamaa, Nõukogude Liit ja Tšehhoslovakkia loobusid jalgpalliturniirilt. Need asendati Lääne-Saksamaa, Itaalia ja Norraga. Los Angelese olümpiamängudel lubati jalgpalliturniiril osaleda ka elukutselistel jalgpalluritel. FIFA oli teinud ettepaneku avada turniir kõigile alla 23-aastastele jalgpalluritele, olenemata sellest, kas nad on profid või mitte. See ei sobinud Ida-Euroopa riikidele, kes olid varasematel olümpiaturniiridel domineerinud. Nende riikide meeskonnad koosnesid peamiselt amatööridest ja nende sõnul rikuti reformiga ROK-i vanusepiirangute ja professionaalsuse põhimõtteid. Olümpiakulla võitis Prantsusmaa, võites finaalis 2:0 Brasiiliat. Norra v Tšiili Prantsusmaa v Katar Norra v Prantsusmaa Tšiili v Katar Katar v Norra Tšiili v Prantsusmaa Kanada v Iraak Jugoslaavia v Kamerun Kamerun v Iraak Jugoslaavia v Kanada Kamerun v Kanada Iraak v Jugoslaavia Saksa FV v Maroko Brasiilia v Saudi Araabia Brasiilia v Saksa FV Maroko v Saudi Araabia Saudi Araabia v Saksa FV Maroko v Brasiilia USA v Costa Rica Itaalia v Egiptus Egiptus v Costa Rica Itaalia v USA Egiptus v USA Costa Rica v Itaalia Itaalia v Tšiili Prantsusmaa v Egiptus Brasiilia v Kanada Jugoslaavia v Saksa FV Prantsusmaa v Jugoslaavia Itaalia v Brasiilia Jugoslaavia v Itaalia Prantsusmaa v Brasiilia Jalgpall olümpiamängudel
Sadama peakomandör

Sadama peakomandör (vene keeles главный командир порта) oli Venemaa keisririigis aastatel 1722−1917 olulise sõjasadama ülem. Sadama peakomandöri ametikoht loodi 1722. aasta mereväereglemendiga. Nad nimetati ametisse ainult suurtesse sadamatesse, mille olulisuse tingisid sõjalised, poliitilised või muud olud. 1722. aastal olid sellisteks sadamateks ainult Kroonlinn ja Tallinn, millele 1725. aastal lisandus Astrahan ja 1732. aastal Arhangelsk. Alguses valiti peakomandörid laevastiku juhatajate hulgast ja nad vahetati välja igal aastal. XX sajandi algul oli sadama peakomandöri ametikoht säilinud veel ainult Kroonlinnas ja Sevastopolis. Esimene neist kaotati Ajutise Valitsuse ajal 1917. aasta juunis Kõrgema ülemjuhatuse merestaabi ülema otsusega. Sevastopoli sadam langes 1918. aasta mais Saksamaa vägede kätte. Kroonlinn (1722−1917) Tallinn (1722−1858) Astrahan (1725−1737 ja 1780−1867) Arhangelsk (1732−1862) Sveaborg (1808−1856) Peterburi (1867−1882) Amburger, Erik. Geschichte der Behördenorganisation Russlands von Peter dem Grossen bis 1917. − Studien zur Geschichte Osteuropas. Bd X. Leiden: E. J. Brill, 1966. Lk 361 [1]. Главный командир порта saidil imha.ru
Vahemere idaosa

Vahemere idaosa hõlmab Levandi mere rannikualasid Kagu-Euroopas, Lääne-Aasias ja Põhja-Egiptuses. Vahemere idaossa jäävad järgmised riigid: Kreeka, Küpros, Türgi, Süüria, Liibanon, Jordaania, Palestiina, Iisrael ja Egiptus. Levant Viljakas poolkuu Vahemere nõgu
Emil Forsberg

Emil Peter Forsberg (sündinud 23. oktoobril 1991 Sundsvallis) on Rootsi jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis RB Leipzig ja Rootsi jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis GIF Sundsvall, mille koosseisus debüteeris ta 2009. aastal Rootsi esiliigas. Rootsi kõrgliigas mängis ta esimest korda sama klubiga 2012. aastal. 2013. aasta jaanuaris liitus ta Rootsi kõrgliiga klubiga Malmö FF. Aastatel 2013 ja 2014 tuli ta Malmöga Rootsi meistriks. 2014. aasta hooajal lõi Forsberg Rootsi kõrgliigas 14 väravat. Samal hooajal valiti ta Rootsi kõrgliiga hooaja parimaks poolkaitsjaks. 2015. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Leipzigiga, mis mängis sel ajal veel Saksamaa esiliigas. Alates hooajast 2016–17 on ta klubiga mänginud Saksamaa kõrgliigas. Hooajal 2016–17 lõi Forsberg Saksamaa kõrgliigas kaheksa väravat ja andis 19 väravasöötu (väravasöötude arvestuses oli sel hooajal liigas esimesel kohal). Rootsi jalgpallikoondises tegi Forsberg debüüdi 17. jaanuaril 2014 sõprusmängus Moldova vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 14. novembril 2015 EM-i play-off-mängus Taani vastu. Ta kuulunud Rootsi koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. Malmö FF Allsvenskan: 2013, 2014 Svenska Supercupen: 2013, 2014  Emil Forsberg – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Michal Jordán

Michal Jordán (sündinud 17. juulil 1990 Zlínis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Soome kõrgliigaklubis Lahti Pelicans. Aastatel 2007–2010 mängis ta Ontario Hockey League'i klubides Windsor Spitfires ja Plymouth Whalers. 2008. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Carolina Hurricanesi poolt 105. valikuna. Hooajal 2010–11 debüteeris ta American Hockey League'is Hurricanesi noorteklubis Charlotte Checkers. NHL-is debüteeris Jordán Hurricanesi meeskonnas hooajal 2012–13. NHL-is mängis ta veel kahel hooajal. 2016. aastal siirdus ta KHL-i, liitudes Kaasani Ak Barsiga. Aastatel 2017–2022 mängis ta Habarovski Amuris. 2022. aasta detsembris liitus ta Šveitsi kõrgliigaklubiga SC Rapperswil-Jona Lakers. 2023. aasta juunis siirdus ta Lahti Pelicansi. 2022. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Jordán Tšehhi jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. Michal Jordán NHL.com lehel Michal Jordán hockeydb.com lehel
Ülari Kirsipuu

Ülari Kirsipuu (sündinud 25. septembril 1968 Tallinnas) on eesti muusik. Ta on õppinud Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis aastatel 1983–1987 Hendrik Nagla saksofoniklassis. Ülari Kirsipuu on lõpetanud personalijuhtimise eriala aastal 2000. Lapsepõlves mängis ka lastefilmides "Nukitsamees" ja "Keskpäev".
Lachowice

Lachowice on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Sucha maakonnas Stryszawa vallas. Lachowice asub Slovakkia piirist 11,5 km kaugusel, Sucha Beskidzkast umbes 8,5 km läänes. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/011216915072-0069144?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022.
Podwilk

Podwilk (slovaki keeles Podvlk, ungari keel Podvilk) on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas Jabłonka vallas. Podwilk asub Slovakkia piirist umbes 12 km kaugusel. Wieś Podwilk w liczbach Polska w liczbach
Transilvaania saksid

Transilvaania saksid (saksa keeles Siebenbürger Sachsen, Transilvaania saksi keeles Siweberjer Såksen, rumeenia keeles Sași ardeleni, sași transilvăneni/transilvani, ungari keeles Erdélyi szászok) on saksa päritolu inimesed, kes asusid Transilvaaniasse (saksa keeles Siebenbürger) elama lainetena 12. sajandi keskelt kuni 19. sajandi keskpaigani. Nad tulid Transilvaaniasse toonase Saksa-Rooma riigi loodeosast: Flandriast, Hainaut' krahvkonnast, Brabanti maakrahvkonnast, Liège'st, Zeelandi krahvkonnast, Moseli jõe äärest, Lotringi hertsogkonnast ja Luksemburgi krahvkonnast. Aastal 1918 kadus Austria-Ungari ning 1920 sõlmiti Trianoni rahuleping, millega Transilvaania läks Rumeenia Kuningriigi koosseisu. Transilvaania saksidest sai ühes teiste äsja suurenenud Rumeenia sakslastega (peamiselt Banaadi švaabid, Satu Mare švaabid, Bessaraabia sakslased, Bukoviina sakslased, Dobrudža sakslased ja Zipseri sakslased) osa riigi piiril elavast sakslaste vähemusest. Tänapäeval on Rumeenias endiselt arvestatav saksa vähemus, 2011. aasta rahvaloenduse ajal elas riigis 36 042 sakslast, kellest 11 700 oli Transilvaania saksi päritolu. Transilvaania sakside elupaigad olid peamiselt Nösnerland ja Burzenland. Sakslased Rumeenia sakslased Transilvaania kindlustatud kirikutega külad Transilvaania kindlustatud kirikute loend Transilvaania saksi asulate loend Transilvaania sakside loend Transilvaania saksi dialekt "Siebenbürgenlied" Transilvaania muuseum Tool (territoriaalne haldusüksus) "Hamelni rotipüüdja" on väidetavalt ainest saanud sakside rändest Transilvaaniasse. Sakslaste põgenemine ja väljasaatmine (1944–1950) Väiksem arv on Transilvaania sakside arv Transilvaanias, suurem on üle maailma. Nowotnick, Michaela (30. detsember 2016). "Herbst über Siebenbürgen". Neue Zürcher Zeitung. Rumeenia 2011. aasta rahvaloendus Prof. Jan de Maere: FLANDRENSES, MILITES ET HOSPITES" A HISTORY OF TRANSYLVANIA (2013) Link: [1] http://www.recensamantromania.ro/rezultate-2/, table no. 8 Wolfgang Mieder. The Pied Piper: A Handbook. Greenwood Press, 2007. lk 67. Unsere Deutsche Wurzeln/Our German Roots - Namensemantik (Deutung) der Siebenbürgisch-Sächsiche Familliennamen (perenimed) (saksa keeles) Map and list of Transylvanian Saxon villages (inglise keeles) An Outline of Transsilvanian-Saxon History by Klaus Popa, MA (inglise keeles) The History of Transylvania and the Transylvania Saxons by Dr. Konrad Gündisch (inglise keeles) Transylvanian Saxon surnames (inglise keeles) Transylvanian placenames in different languages (saksa keeles) General site on the Transylvanian Saxons (saksa keeles) General forum for the Transylvanian Saxons (saksa keeles) Alliance of Transylvanian Saxons (inglise keeles) 'Hover & Hear' pronunciations in the Transylvanian Saxon language as spoken in Honigberg (Hărman), and compare with equivalents in English and other Germanic languages. (inglise keeles) Article in the academic journal Nationalities Papers on Transylvanian Saxon identity between 1933 and 1944 (inglise keeles)
AI-2

AI-2 on vene individuaalne keemiavastane esmaabikomplekt mõeldud kasutuseks olukordades, kus esineb inimestele ohtlik või surmav radiatsioon. Komplekti kasutati ning toodeti enamalt Nõukogude Liidus nii sõjaväe- kui tsiviilotstarbetel (näiteks jaotati esmaabikomplekt tuumareaktorite töölistele või nende ümbruses elavatele tsiviilisikutele). Alates 2012. aastast ei ole AI-2 toodangus või kasutuses, kuid selle uuendatud järeltulijat, AI-4, toodetakse ning seda kasutavad tuumareaktorite töölised ka tänapäeval Venemaal. AI-2 sisaldab mitmesuguste otstarvetega ravimeid. Antibiootikum Nr. 1 – kloortetratsükliin (6 mg, 2 lühikest hoidikut 5 tabletiga, kokku 10 tabletti) Antibiootikum Nr. 2 – sulfadimetoksin (200 mg, 1 piklik hoidik, 15 tabletti) Radioaktiivsusvastane ravim Nr. 1 – tsüstamiin (200 mg, 2 lühikest hoidikut 6 tabletiga, kokku 12 tabletti) Radioaktiivsusvastane ravim Nr. 2 – kaaliumjodiid (125 mg, 1 lühike hoidik, 10 tabletti) Oksendusvastane ravim etaperatsiin (6 mg, 1 lühike hoidik, 5 tabletti) Valuvaigisti promedol (2%, 1 mL, 1 süstal) Närvigaasi vastumürk TAREN (25 mg, 1 lühike hoidik, 6 tabletti) "Аптечка индивидуальная АИ-2". Химкомплектзащита. Vaadatud 7. oktoobril 2022. "1. Индивидуальные медицинские средства защиты, профилактики, используемые для оказания помощи и лечения пораженным ОВ, ИИ (АИ, ИПП, ППИ), назначение и порядок пользования). Назначение и правила пользования ИПП-8, ИПП-10 - Лекция 43 - Военная медицина - Лекции 6 курс - Medkurs.ru - медицинский сервер". Medkurs.ru (vene). 19. oktoober 2007. Vaadatud 7. oktoobril 2022.
Transilvaania saksi murre

Transilvaania saksi murre (transilvaania saksi murdes Siweberjesch-Såksesch või Såksesch, saksa keeles Siebenbürgisch-Sächsisch või siebenbürgisch-sächsische Sprache, ungari keeles Erdélyi szász nyelv, rumeenia keeles Limba săsească või dialectul săsesc) on Transilvaania sakside kõneldav saksa keele murre. Võrdleva keeleteaduse mõttes sarnaneb Transilvaania saksi keel kesklääne saksa keele Moseli-Frangi keelele. Sõnavaraliselt on ühisosa letseburgi keelega. See murre arenes välja Transilvaanias (tänapäeva Rumeenia keskosas) 12. sajandil Ungari Kuningriiki elama kolinud sakslaste, flaamide ja valloonide ringkondades. Hilisemal ajal emigreerusid paljud Transilvaania saksi keelt emakeelena kõnelejatest esmalt Saksamaale ja Austriasse ning hiljem USA-sse, Kanadasse ning muudesse Lääne-Euroopa riikidesse, kus suudeti enda emakeelt vähemalt esialgu alles hoida. Enne 1989. aasta Rumeenia revolutsiooni elas suurem osa Transilvaania saksidest endiselt Transilvaanias. Nicolae Ceaușescu kommunistliku diktatuuri ajal maksis Lääne-Saksamaa sotsialistlikule Rumeeniale tuhandete sakside Saksamaale toimetamise eest. Aastaks 1990 oli Transilvaanias elavate sakside arv tublisti vähenenud. Pärast kommunismi lõppu otsustasid paljud allesjäänutest aastatel 1991–1994 Saksamaale kolida, Transilvaania sakse jäi Rumeeniasse 15 000 – 16 000. Tänapäeval on üle maailma umbes 200 000 Transilvaania saksi keele emakeelena kõnelejat. Transilvaania saksi keel on praeguse Rumeenia presidendi Klaus Iohannise emakeel. Siebenbürgisch-Sächsisches Wörterbuch. A. Schullerus, B. Capesius, A. Tudt, S. Haldenwang et al. (saksa keeles) Band 1, Buchstabe A–C, 1925, de Gruyter, ASIN: B0000BUORT Band 2, Buchstabe D–F, 1926, de Gruyter, ASIN: B0000BUORU Band 3, Buchstabe G, 1971, de Gruyter, ASIN: B0000BUORV Band 4, Buchstabe H–J, 1972 Band 5, Buchstabe K, 1975 Band 6, Buchstabe L, 1997, Böhlau Verlag, ISBN 978-3-412-03286-9 Band 7: Buchstabe M, 1998, Böhlau Verlag, ISBN 978-3-412-09098-2 Band 8, Buchstabe N–P, 2002, Böhlau Verlag, ISBN 978-3-412-12801-2 Band 9: Buchstabe Q–R, 2007, Böhlau Verlag, ISBN 978-3-412-06906-3 SibiWeb: Die Sprache des siebenbürgisch-sächsischen Volkes von Adolf Schullerus (saksa keeles) Verband der Siebenbürgersachsen in Deutschland: Sprachaufnahmen in siebenbürgisch-sächsischer Mundart - Audiosamples (saksa keeles) Siebenbürgersachsen Baden-Württemberg: Die Mundart der Siebenbürger Sachsen von Waltraut Schuller (saksa keeles) Hörprobe in Siebenbürgersächsisch (Mundart von Honigberg - Hărman) und Vergleich mit anderen Germanischen Sprachen (saksa keeles)
Grigori Wevell von Krüger

Grigori Aleksandrovitš Wevell von Krüger (20. märts 1823 − 27. märts (ukj 8. aprill) 1881) oli Venemaa keisririigi mereväelane, viitseadmiral. Aastatel 1872−1874 oli ta Tallinna sadama komandör. Põlvnes baltisaksa aadlisuguvõsast. Tema isa oli Riia Suure Gildi vanema Eberhard Wevell von Krügeri poeg Alexander Gustav Wevell von Krüger (1787−1830), kes teenis Kaspia flotillis ja tõusis kaptenleitnandiks. Ema oli venelanna, kelle eesnimi oli Jevdokia Vassiljevna. Peagi pärast isa surma − ta suri koolerasse − asus noor Grigori 1831. aastal õppima Peterburi mereväe kadetikorpuses. 1836. aastal lõpetas ta selle mitšmanina. Alates 1835. aastast teenis ta Balti mere laevastikus. 1839. aastal viidi ta üle Musta mere laevastikku. Järgmisel aastal nimetati ta Musta mere laevastiku ja sadamate peakomandöri admiral Lazarevi adjutandiks. 1844. aastal arvati ta kaardiväeekipaaži koosseisu. 1845−1848 oli ta kuunari "Drotik" komandör, seejärel anti tema juhatuse all korvett "Kalipso". 1851. aastal määrati ta hüdrograafiadepoo ajutiseks juhatajaks. Seejärel teenis laevastiku staabis. 1855. aastal sai temast viitseadmiral Metlini abi, kellena vastutas Nikolajevi sadamalinna kindlustuste rajamise ja kaitsmise eest. Samal aastal nimetati tiibadjutandiks. 1856. aasl ülendati 1. järgu kapteniks ning temast sai Musta mere hüdrograafiaosakonna juhataja ja hüdrograafiadepoo ülem. 1860. aastal määrati mereministeeriumi hüdrograafiadepartemangu viitsedirektoriks. Järgmisel aastal ülendati kontradmiraliks. 1861−1863 oli ta Kovno linna sõjakuberner ja Kovno tsiviilkuberner, seejärel kuni 1865. aastani Jekaterinoslavi linna sõjakuberner ja Jekaterinoslavi tsiviilkuberner. Aastast 1869 oli mereväeõppeasutuste komitee liige. 1872. aastal nimetati Tallinna sadama komandöriks ja Balti tuletornide direktoriks. 1874−1881 oli mereministeeriumi hüdrograafiadepartemangu direktor. Püha Stanislavi ordeni III klass (1842) Püha Anna ordeni III klass (1845) Püha Stanislavi ordeni II klass (1850) Püha Vladimiri ordeni III klass (19. veebruar 1861) Püha Stanislavi ordeni I klass (27. märts 1866) Püha Anna ordeni I klass (20. aprill 1869) Püha Vladimiri ordeni II klass (4. aprill 1876) Valge Kotka orden (1. aprill 1879) Kreeka Lunastaja orden (1850) Erik Amburgeri andmebaas. Nr 80848 [1]. Веселаго, Феодосий Фёдорович. Общий морской списокь. Часть X. Царствование Николая I. Д−М. − Санкт-Петербург: Тип. В. Демакова, 1898. Lk 453-455 [2].
Kamil Krofta

Kamil Krofta (17. juuli 1876 Plzeň – 16. august 1945 Vráž) oli tšehhi ajaloolane ning Tšehhoslovakkia diplomaat ja poliitik. 1894. aastal lõpetas ta Plzeňis reaalgümnaasiumi ja õppis seejärel Prahas Karli ülikooli filosoofiateaduskonnas (1894–1896) ja Viini ülikoolis (1896–1899). Aastatel 1899–1901 täiendas ta end Roomas Vatikani arhiivis. Seejärel töötas ta kuni 1911. aastani Tšehhi provintsi arhiivis. 1911 aastal sai temast Karli ülikool Austria ajaloo erakorraline professor. 1919. aastal nimetati ta Karli ülikooli Tšehhi ajaloo professoriks. Samal aastal liitus Krofta ka diplomaatilise teenistusega. Ta oli Tšehhoslovakkia suursaadik Vatikanis (1919–1921), Viinis (1921–1925) ja Berliinis (1925–1927). Alates 1927. aastast oli ta välisministeeriumi presiidiumi juhataja. Alates 29. veebruarist 1936 kuni 4. oktoobrini 1938 oli ta Tšehhoslovakkia välisminister. Prof. PhDr. Kamil Krofta Česká televize Czechoslovakia. Ministries, etc. rulers.org
Mässuliste liit

Mässuliste allians on liit George Lucas "Star Warsi" ulmemaailmast.
Krista Kaer

Krista Kaer (sündinud 20. juulil 1951) on eesti tõlkija ja toimetaja. Krista Kaer on õppinud Tartu ülikoolis inglise filoloogiat. Tõlkijana on ta töötanud alates 1978. aastast. Alates aastast 1995 on ta kirjastuse Varrak peatoimetaja. Ta on kirjandusfestivali HeadRead korraldaja. Krista Kaer on tõlkinud ligi 70 raamatut. Kõige tuntumad tema eestindatud teostest on "Harry Potteri" sarja kuuluvad raamatud. Seitsmest sarja raamatust kuus on ta tõlkinud koos tütar Kaisaga. Ise peab ta lugu ulme- ja fantaasiakirjandusest ning on eesti keelde tõlkinud selliseid ulmekirjanikke nagu Terry Pratchett ja Ursula K. Le Guin. Muu hulgas on Krista Kaera tõlgitud Oscar Wilde'i "Õnnelik prints" ja "Esseed. Readingi vangla ballaad", Arthur Conan Doyle'i "Sherlock Holmesi seiklused" ja "Sherlock Holmesi memuaarid", Doris Lessingu "Kuldne märkmeraamat", "Hea naabri päevik", "Ellujäänu mälestused" ja "Kui vanad suudaksid" ning Peter Ackroydi "Oscar Wilde'i viimane testament". 2000 – Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (ilukirjanduslik tõlge võõrkeelest eesti keelde: Doris Lessing "Kuldne märkmeraamat" ja J. K. Rowling "Harry Potteri lood" (I-IV)) 2001 – Valgetähe V klassi teenetemärk 2008 – Paabeli Torni auhind (koos Kaisa Kaeraga, J. K. Rowlingu "Harry Potter ja surma vägised" tõlge eesti keelde) 2019 – Tallinna teenetemärk 2023 – Aleksander Kurtna nimeline auhind (iiri ja muu ingliskeelse näitekirjanduse paremiku kauaaegne vahendaja, paljude viimistletud tõlgete autor, kes tunneb hästi teoste kultuurikonteksti, tajub originaali huumorit ja keelemängu mõnu, väljendades seda rikkas emakeeles, ning on aastaid olnud teatrite usaldusväärne koostööpartner) Krista Kaera abikaasa on luuletaja Peep Ilmet. Krista Kaeral on tütar Kaisa ja poeg Kaaren. Krista Kaer – tõlkija suure algustähega. Äripäev, 29. aprill 2005. Kaisa Kaer: töö "Potteriga" on mind tõlkijana kahtlemata arendanud. Eesti Päevaleht, 9. november 2007. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Krista ja Kaisa Kaer pälvisid lastekirjanduse preemia. Õhtuleht, 13. november 2008. Eesti Entsüklopeedia, 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk. 127. Krista Kaer: sünge lugu Postimees, 20. veebruar 2009 Andres Pulver. Persoon: Krista Kaer pakub hädavajalikku luksust Virumaa Teataja, 13. oktoober 2010 Jaak Urmet. "Tõlkija Krista Kaer: Potteri maailm oli lõbus" Maaleht, 21, juuli 2016
Delware'i laht

Delaware'i laht on Delaware'i jõe suudmeala Ameerika Ühendriikide idarannikul, mis lahutab New Jersey ja Delaware'i osariiki.