laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Marseille Olympique

Olympique de Marseille on 1899. aastal Marseilles asutatud Prantsusmaa jalgpalliklubi, mis mängib Prantsusmaa kõrgliigas Ligue 1-s. On tulnud kaheksa korda Prantsusmaa meistriks ja võitnud kümme karikat. Klubi edukaim periood oli 1990. aastate alguses, kui neljal aastal tulid Prantsusmaa meistriks. Meistriks tuldi ka viiendat korda, kui see otsus tühistati, kuna klubi juht Bernard Tapie oli segatud skandaali vastasmeeskonna mängijate äraostmises. 1993. aastal võitis klubi ka UEFA Meistrite Liiga. Aasta hiljem klubi langes nõrgemasse liigasse finantsraskuste tõttu. Sealt tõusti siiski kiiresti kõrgliigasse tagasi. 1991. aastal võitis Jean-Pierre Papin Marseille Olympique'is mängides Ballon d'Ori ja 1971. aastal Josip Skoblar Euroopa Kuldsaapa. Marseille Olympique'i ja Paris Saint-Germaini vaheline derbi on tuntud nimega Le Classique. Seisuga 13. jaanuar 2021 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Prantsusmaa meister: 9 korda (1937, 1948, 1971, 1972, 1989, 1990, 1991, 1992, 2010) Prantsusmaa esiliiga võitja: 1 kord (1994–95) Prantsusmaa karika võitja: 10 (1924, 1926, 1927, 1935, 1938, 1943, 1969, 1972, 1976, 1989) Liigakarika võitja: 3 korda (2009–10, 2010–11, 2011–12) Prantsusmaa superkarika võitja: 3 korda (1971, 2010, 2011) UEFA Meistrite Liiga võitja: 1 kord (1993) UEFA Intertoto karika võitja: 1 kord (2005) Olympique de Marseille. "Equipe professionnelle 2020–2021". OM.net. Koduleht OM-Passion OM Vista
Rahvusvaheline soome-ugri tudengite konverents

Rahvusvaheline soome-ugri tudengite konverents (inglise keeles International Finno-Ugric Students' Conference; IFUSCO) on iga-aastane soome-ugri üliõpilasi ühendav konverents. IFUSCO põhilised teemavaldkonnad on keeleteadus, etnograafia, folkloristika, ajalugu, kirjandus, tõlketeooria, haridus ja majandus. IFUSCOt on korraldatud alates aastast 1984 ning igal aastal toimub konverents uues kohas. Aastal 2018 toimus IFUSCO Tartus. "IFUSCO 2018". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. märts 2018. "34. RAHVUSVAHELINE SOOME-UGRI TUDENGITE KONVERENTS (IFUSCO) TARTUS". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. mai 2018.
Poľana

Poľana (ungari keeles Polyána) on mäestik Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi ka Slovaki keskmäestikust. Selle regiooni kõrgeim tipp on Poľana (1044 m). Poľana võtab enda alla 183 km². Mäestik moodustab aastast 1981 Poľana kaitstava maastiku. Mäestiku võib jagada kaheks alampiirkonnaks. Kõrgemad tipud asuvad mäestiku põhjaosas, mis kannab nime Vysoká Poľana. Lõunapoolsem madalam piirkond kannab Detva eelmäestiku nime. Seal asub ka kaks piirkonna linna: Detva ja Hriňová. Sealne regioon on valdavalt metsane, kuigi kõrgemates piirkondades paiknevad alpiaasad (kohalikus keeles polany), mille järgi on mägismaa ka nime saanud. Seal elutseb nii hunte kui ka karusid (2010. aastal hinnati reproduktiivses faasis karude arvuks 24). Tähtsaim turismikeskus on Hrbi mäe all paiknev Poľana mägihotell. Poľana piirneb edelas Zvoleni nõo ja kirdes Vepori mäestikuga. Sealne mägismaa on tugevasti erodeerunud jäänuk kihtvulkaanist. Selle kaldeera läbimõõt oli 6 kilomeetrit ja sügavus 600 meetrit. Tänapäeval on see Slovakkias asunud vulkaanidest kõrgeim, kuigi hinnanguliselt oli neist varem kõrgeim Štiavnica mäestiku kohal paiknenud vulkaan. Varem kaldeeras asunud kraatrijärve põhi moodustab tänapäeval oru, kus asub Hačava küla. Sealseteks kivimiteks on püroklastilise materjali kivistumisel tekkinud tuff ja laavaväljade tardumisel tekkinud andesiit, kõrgeimate tippude koostises on ka rüoliiti. KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. Geomorfologické členenie Slovenska Konečný, V., 2008, Etapy vývoja štiavnického stratovulkánu. Enviromagazín, 6, lk. 18 - 19 Infot piirkonna kohta; fotod (tšehhi keeles)
Jaapani toitude loend

Aburaage Akashiyaki Amazake Anmitsu Anpan Arare Asazuke Beni shouga Bento Chanpuruu Chawanmushi Chazuke Chikuwa Daifuku Dango Dashi Dorayaki Dorome Ekiben Funazushi Furikake Gari Gyuudon Gyuutan Hayashi Raitsu Ikizukuri Imagawayaki Kabayaki Kamaboko Karaage Karasumi Karee Kastela Katemeshi Katsudon Katsukaree Katsuobushi Kazunoko Kinako Kompeitou Konowata Koshihikari Kushikatsu Kyaraben Makiyakinabe Manjuu Matsumaezuke Meibutsu Melonpan Mirin Miso Miso-katsu Misosuppe Mochi Monjayaki Nabemono Nattō Nikujaga Obuku Oden Odori ebi Okinawa soba Okonomiyaki Omurice Onigiri Onsen tamago Osechi ryouri Panko porphyra R Ramen Jaapani ris Sashimi Sejrogn Sembei Shabu-shabu Shiokara Shirataki Shiruko Soba Sōmen Sukiyaki Surimi Sushi Taiyaki Takikomi gohan Takoyaki Takuan Tamago kake gohan Tamagoyaki Tarako Tempura Teppanyaki Teriyaki Tirol-Choco Tokoroten Tonjiru Tonkatsu Tsukemono Umeboshi Unagi Uni Wagashi Wasabi Yakiimo Yakisoba Yakitori Yatsuhashi Youkan Youshoku Yuba Zouni Zundamochi
Puulõige

Puulõige on vanim graafikatehnika. Tegemist on kõrgtrükiga ja trükkimisel kasutatakse puuplaati. Kuulub koos puugravüüriga ksülograafia tehnikate hulka. Trükivormiks võetakse piki süüd lõigatud puuplaat. Trükivormile joonistatakse kujutis. Joonistatud kontuuri ääred lõigatakse välja noaga, suuremate pindade puhul kasutatakse peitlit. Kontuur kaetakse trükivärviga ja kokkupuutes paberiga jätab puuplaat musta (oleneb kasutatud trükivärvi värvist) trükijälje. Võimalik on kasutada mitut plaati ja erinevaid trükivärve, et saavutada mitmevärviline ja detailirohke teos. Iseloomulikuks on tugevad jooned ja pindade kontrastid. Suuremate pindade puhul jätab tõmmisele jäljed ka puusüü. Puulõikeplaat annab ligi 1000 tõmmist. Puulõige võeti kasutusele paberi tootmise algusega samal ajal. Hiinas praktiseeriti ksülograafiat piltide ja tekstide paljundamisel juba 7. sajandil, seitsesada aastat varem kui Euroopas. Puulõikes raamatu kuldajastu oli Hiinas 10.–12. sajandil. Hiljem tekkis seal värviline puulõiketehnikas raamat, millest vanim teadaolev eksemplar pärineb aastast 1340. Värvilise puulõike õitseag kestis Hiinas 16. sajandini. Hiinast levis puulõikeraamat Jaapanisse ja Koreasse. Euroopas valmistati puulõiketehnikas kõigepealt usulisi pilte ja mängukaarte. Algus tehti 6. sajandil Hiinas, kus seoses budismi levikuga hakati palvetekste puutemplite abil paljundama. 14. sajand. Puulõikekunst jõudis seoses paberivalmistamise oskuse levikuga Euroopasse. 15. sajand. Sai alguse raamatute illustreerimine puulõigetega ning sajandi lõpuks arenes tehnika juba iseseisvaks kunstivormiks. Puulõike kõrgaeg oli 15. ja 16. sajandi vahetus, mil puuplaadil paljundamise vastu hakkasid huvi tundma mitmed nimekad maalikunstnikud – Albrecht Dürer (1471–1528), Lucas Cranach vanem (1472–1553), Hans Holbein noorem (1497–1543). 16. sajandi II pool. Uued graafikamenetlused (vaselõige, ofort) surusid puulõike odavate rahvaväljaannete piltideks. Luksuslikes raamatutes kasutati puulõiget vaid vinjettide ja initsiaalide tarbeks, illustreerivaid tahvleid hakati valmistama vaselõikes. Graafika Kõrgtrükk Linoollõige Ukiyo-e
Elizabeth Haynes

Elizabeth Haynes (sündinud 25. juulil 1971) on Suurbritannia kriminaalromaanikirjanik. Elizabeth Haynes kasvas üles Seafordis Ida-Sussexis. Ta õppis Leicesteri Ülikoolis inglise keelt, saksa keelt ja kunstiajalugu. Tema kirjanduslooming on osaliselt inspireeritud tööst politsei luureanalüütikuna Kentis. Kirjanduslikke katsetusi hakkas tegema siis, kui jäi 2006. aastal koduseks, et pühenduda perele – ta elab koos abikaasa ja pojaga endiselt Kentis. Seejärel õppis ta loovkirjutamise kursusel West Dean College'is, kus teda julgustati avaldama oma debüütromaani "Into the Darkest Corner". 2011. aasta veebruaris see kirjastuse Myriad Editions väljaandel Suurbritannias ilmuski. Elizabeth Haynes võitis sellega Amazon UK auhinna "2011 Rising Stars", samuti kuulutati see Amazon UK 2011. aasta parimaks raamatuks. Kui HarperCollins avaldas selle 2013. aastal USA-s, siis sai sellest ka The New York Timesi bestseller. Eesti keeles ilmus see romaan 2014. aastal pealkirjaga "Nurka aetud" (tõlkija Marge Paal, kirjastus Pegasus). Suur menu innustas vabakutselist kirjanikku kirjutama järgmisi teoseid. "Under a Silent Moon" (2013) "Behind Closed Doors" (2015) "Into the Darkest Corner" (2011) "Revenge of the Tide" (2012); USA-s pealkirjaga "Dark Tide" (2013) "Human Remains" (2013) "Never Alone" (2016) "The Murder of Harriet Monckton" (2018) "Promises to Keep" (2014) "Myriad signs new Elizabeth Haynes thriller", Myriad Editions. Ametlik koduleht Elulugu Elizabeth Haynesi teoste kronoloogia ja loomingu iseloomustus veebilehel Bookseriesinorder.com
Vozni

Vozni (armeenia keeles Ոզնի 'siil') on huumori- ja satiiriajakiri, mis ilmub Armeenias alates 1954. aastast. Toimetus asub Jerevanis. Ajakirja asutaja ja toimetaja oli Armeenia kirjanik, publitsist, NSV Liidu riikliku auhinna esimene laureaat ja NSVL Kirjanike Liidu liige Hrachya Kochar. Aastatel 1955–1981 oli ajakirja peatoimetaja Armeenia NSV kunstnik, NSVL kirjanike liidu liige Grigor Ter-Grigoryan. Aastatel 1982–2013 juhtis ajakirja armeenia kirjanik ja satiirik Aramayis Sahakyan. Pärast tema surma jätkas Vozni avaldamist tema lesk Astghik Sahakyan. Kaastöötajaid: Ler Kamsar, Eduard Khojik, Ashot Palanjian, Demirchyan, N. Zaryan, Suren Vahagn, Sergei Arutchyan, Valentin Podpomogov, Ara Bekaryan, Aramayis Sahakyan jt.
26. detsember

26. detsember on Gregoriuse kalendri 360. päev (liigaastal 361. päev). Juliuse kalendri järgi 13. detsember (1901–2099). 1922 – Estonia teatrimajas algasid Eesti esimesed meistrivõistlused males. 1805 – Austria ja Prantsusmaa sõlmisid Saksa-Rooma riigi lõppu tähistava Pressburgi rahu. 1825 – Peterburi Senati väljakul toimus Dekabristide ülestõus. 1862 – Lincolni veresaun: 39 siuu indiaanlast hukati Abraham Lincolni käsul USA Minnesota osariigis. Põhjuseks toodi jahipidamine väljaspool reservaati. 1898 – Marie ja Pierre Curie teatasid raadiumi eraldamisest. 1925 – asutati India Kommunistlik Partei. 1925 – Türgi rahvuskogu otsustas 1. jaanuarist 1926 üle minna Gregoriuse kalendrile. 1933 – patenteeriti sagedusmodulatsiooniga raadio. 1957 – Šveitsi psühhiaater Roland Kuhn avastas esimese antidepressandi Imipramini. 1982 – ajakirja Time aasta persooniks osutus esimest korda mitte inimene, vaid arvuti. 1991 – ametlikult lakkas eksisteerimast NSV Liit. 2003 – Iraanis toimunud maavärinas hukkus 43 000 ning kodutuks jäi umbes 90 000 inimest. 2004 – India ookeani maavärinas ning sellele järgnenud tsunamis hukkus Sri Lankal, Indias, Indoneesias, Tais, Malaisias, Maldiividel ja mujal India ookeani äärsetel aladel kokku 230 000–280 000 inimest.  Pikemalt artiklis Sündinud 26. detsembril 1194 – Friedrich II, Saksa-Rooma keiser 1803 – Friedrich Reinhold Kreutzwald, eesti kirjanik ja rahvaluule töötleja 1852 – Juhan Kunder, eesti näitekirjanik, luuletaja ja pedagoog 1862 – Karl Eduard Sööt, eesti luuletaja 1885 – Johannes Käis, eesti pedagoog 1891 – Henry Miller, USA kirjanik 1893 – Mao Zedong, hiina juht 1901 – Elmar Muuk, eesti keeleteadlane 1936 – Peep Jänes, eesti arhitekt 1945 – Arder Väli, Eesti omavalitsustegelane 1949 – José Ramos Horta, Ida-Timori president aastast 2007, Nobeli rahuauhind 1996 1953 – Toomas Hendrik Ilves, Eesti president 2007–2016 1963 – Lars Ulrich, taani päritolu ameerika trummar (Metallica) 1971 – Jared Leto, USA näitleja ja laulja 1975 – Marcelo Ríos, tšiili tennisist 1986 – Kit Harington, inglise näitleja 1989 – Yohan Blake, Jamaica kergejõustiklane 2000 – Isac Elliot, Soome laulja  Pikemalt artiklis Surnud 26. detsembril 1931 – Melvil Dewey, USA raamatukoguhoidja 1933 – Eduard Vilde, eesti kirjanik 1933 – Anatoli Lunatšarski, NSV Liidu riigitegelane 1972 – Harry Truman, USA 33. president 1977 – Howard Hawks, USA filmirežissöör 1980 – Hans Reedi, Eesti pillimeister 1990 – Cisse Häkkinen, Soome muusik (Hurriganes) 1999 – Shankar Dayal Sharma, India president 1992–1997 1999 – Karel Houba, tšehhi kirjanik ja tõlkija 2006 – Gerald Ford, USA 38. president 2009 – Yves Rocher, prantsuse ettevõtja 2018 – Üllar Jörberg, eesti laulja 2021 – Károlos Papoúlias, Kreeka jurist ja poliitik, riigi president aastatel 2005–2015 2021 – Desmond Tutu, Lõuna-Aafrika Vabariigi vaimulik ja inimõiguslane 2023 – Boriss Rodoman, vene geograaf 2023 – Wolfgang Schäuble, Saksamaa poliitik Teine jõulupüha Sloveenia iseseisvuspäev ... ESBL veebis (vaadatud 02.01.2015)
Kõrgtrükk

Kõrgtrükk on trükitehnika, mille puhul paberile jätavad jälje värviga määritud trükiplaadi kõrgemad osad. Teisaldatava tüübi leiutas Hiinas keraamilise trükikirja abil aastal 1040 pKr Põhja-Songi dünastia ajal leiutaja Bi Sheng (990–1051). Siledast plaadist uuristatakse välja need osad, mis paberil peavad paberikarva jääma. Olulisemad tehnikad on linool- ja puulõige (nimetus vastavalt trükiplaadi materjalile). Puuduseks loetakse peente ja täpsete joonte saamise keerukust. Graafika Sügavtrükk Lametrükk Puugravüür Puulõige Needham, Joseph (1994). The Shorter Science and Civilisation in China, Volume 4. Cambridge University Press. Lk 14. ISBN 9780521329958.
John Krasinski

John Burke Krasinski (sündinud 20. oktoobril 1979 Bostonis) on Ameerika Ühendriikide filminäitleja, filmirežissöör, stsenarist ja produtsent. John Krasinski tuntuim roll on Jim Halpert telesarjas "Kontor" ("The Office"). Ta lavastas filme "Brief Interviews with Hideous Men" (2009), "The Hollars" (2016), ja "A Quiet Place" (2018).
Katja Krasavice

Katja Krasavice (õieti Katrin Vogelová; sündinud 10. augustil 1996) on Saksamaa Webvideo tootja ja sama nimega YouTube'i kanali pidaja. Krasavice elab Leipzigis. Tema ema on pärit Tšehhist. Nimega Krasavice, mis pärineb tšehhi keelest ja tõlgitakse kui 'ilu' või 'ilus naine', teeb ta videoid elustiili ja seksuaalsuse teemadel. Katja välisteks tunnusjoonteks on tema kirurgiliselt suurendatud rinnad, provokatiivne riietumisstiil ja tugevalt meigitud nägu. Tavaliselt video alguses tervitab ta publikut sõnadega: "Tere, mu väiksed armsad hiired, see olen jälle mina, sinu Katja." Oma videotega tahab ta pöörduda 16–25-aastaste vanuserühma poole. Ta lõbustab oma truud vaatajaskonda oma seksuaalelust rääkimisega ja veebikaamera striptiisiga või alasti fotode saatmisega. Paljud tema videote pealkirjad jätavad mulje, et ta peab oma lubadusi. Nii ka videos "My first porn shoot", kus Katja ei seisnud kaamera ees, kuid juhtis seda. Asjaolu, et tema nina ja rinnad on ebaloomulikud, tunnistas Krasavice ka ühes videos. 2018. aastal avaldas ta enda fotodega modellikalendri. 2018. aasta märtsi keskel oli Krasavice YouTube'i kanalil üle miljoni jälgija. Tema 157 videot on vaadatud üle 300 miljoni korra. Krasavice avaldas oma esimese singli "Doggy" 2017. aasta novembri lõpus, mis jõudis 1. detsembril Saksamaa singlite edetabelis 7. kohale. Fännid, kes oli selle laulu ette tellinud ja saatsid Katjale tellimist tõendava ekraanipildi, võisid võita naise mobiiltelefoni numbri. 6. aprillil 2018 avaldas ta oma teise laulu "Dicke Lippen". Pealauljana: 2017 – "Doggy" 2018 – "Dicke Lippen" 2018 – "Sex Tape" 2019 – "Gucci Girl" 2019 – "Sugar Daddy" 2019 – "Wer bist du" 2019 – "Casino" 2020 – "Rodeo" 2020 – "Million Dollar A$$" (feat. Fler) 2020 – "Ich seh" 2020 – "Alles schon gesehen" 2021 – "Highway" (feat. Elif) 2021 – "Friendzone" 2021 – "Crush" (Amazon Exclusive) 2021 – "Pussy Power" 2021 – "Raindrops" (feat. Leony) 2021 – "Narben" (feat. Marwin Balsters) 2022 – "Onlyfans" 2022 – "You're My Heart, You're My Soul" (feat. Dieter Bohlen & Pietro Lombardi) 2023 – "Frauen" 2023 – "Ich hab den schönsten Arsch der Welt" Külalismuusikuna: 2021 - "Best Friend [Remix]" (Saweetie feat. Doja Cat & Katja Krasavice) 2021 - "Bad Bitch" (Eunique feat. Katja Krasavice)
Mähu ots

Mähu ots (kohalikus keelepruugis Mähü ots) on neem Harju maakonnas Kuusalu vallas Pärispea poolsaarel; ühtlasi selle poolsaare üks põhjatippudest (teine tipp on Purekkari neem). Neeme koordinaadid on 59° 40′ N, 25° 43′ E.
Ninaots

Ninaots on neem Saare maakonna kaguosas. Neeme koordinaadid on 58° 21′ N, 23° 2′ E.
Ninaots (Hiiu maakond)

Ninaots on neem Hiiu maakonnas Ninametsa poolsaare tipus. Neeme koordinaadid on 59° 0′ N, 22° 26′ E.
Puuhalgmassiivsavi seinakonstruktsioon

Puuhalgmasiivsavi seinakonstruktsiooni ehitamiseks on kasutatud puuhalgusid ja savimörte. Peamiselt on levinud kahte tüüpi seinakonstruktsioone: lisasoojustusega ja ilma lisasoojustuseta seinakonstruktsioonid. Mõlema täitematerjaliks on puuhalud ja sideaineks on kasutatud erinevaid savimörte. Seinte paksus varieerub tavaliselt 30–60 cm vahel, kuid Põhja-Kanadas leidub ka seinu, mis on 90 cm paksud. Seinu jaotatakse ka kandvateks ja mittekandvateks. Kandvateks puuhalgmassiivsavi seinakonstruktsioonideks kutsutakse seinu, kus puuhalgmassiivsavi seinakonstruktsioon on kandev element. Mittekandvateks puuhalgmassiivsavi seinakonstruktsioonideks kutsutakse seinu, kus kandvateks elementideks on eraldi postid ja talad. Puuhalgmassiivsavist seinte eeliseks on ilus välimus. Seinu saab laduda ringikujuliselt, mistõttu on põrandapinna ja välisseinapinna suhe optimaalsem, kui näiteks ristkülikukujulise põhiplaaniga hoonel. Puuhalgmasiivsavist seinte puuduseks on seina väike soojapidavus, mis ei vasta tänapäeval projekteeritavate hoonete nõuetele. Peale selle käituvad konstruktsioonis kasutatavad materjalid õhuniiskuse muutudes erinevalt, mistõttu tekivad ajapikku seintesse praod. Lisasoojustuseta seinakonstruktsioonis asetsevad puuhalud läbivalt ühes reas. Paremaks soojapidavuseks on savimörtidesse lisatud halva soojusjuhtivusega täiteaineid (näiteks saepuru). Puuhalud on laotud kahes reas ning nende vaheline tühimik on täidetud isolatsioonimaterjaliga (näiteks saepuru). Sideainena kasutatavale mördile ei ole tavaliselt lisatud halva soojusjuhtivusega täitematerjale. Seinakonstruktsiooni lihtsuse tõttu ei ole teada, kes on selle kasutusele võtja. Seepärast on ka ilmselt nii palju erinevaid tehnikaid. Tänapäeval on puuhalgmassiivsavi peamiselt kasutatud Põhja Ameerikas. Euroopas ja mujal maailmas leidub puuhalgmassiivsavi seinu võrdlemisi vähe. R. Mouterde, J.C. Morel, V. Martinet, Fre´de´ric Sallet. The mechanical performance of cordwood. 2011 Biosystems Engineering. Kättesaadav: http://www.sciencedirect.com/ 03.05.2018 Clark Snell and Tim Callahan. Building Green. – New York: Lark Books, 2005.- 615 lk.
Sääreots (Lääne-Saare vald)

Sääreots on neem Saare maakonnas lääneosas Vahase saarel. Neeme koordinaadid on 58° 8′ N, 22° 28′ E.
Pärsi nina

Pärsi nina (rootsi keeles Pärs) on neem (maanina) Saare maakonnas Ruhnu valla lääneosas. Nina koordinaadid on 57° 48′ N, 23° 13′ E.
Holma poolsaar

"Holma" suunab siia. Selle poolsaare tipu kohta vaata artiklit Holma nina. Holma poolsaar (rootsi keeles Holma) on poolsaar Saare maakonnas Ruhnu valla lääneosas. Poolsaare tipus on Holma nina. Poolsaare koordinaadid on 57° 47′ N, 23° 13′ E.
Holma nina

Holma nina (rootsi keeles Holma) on neem (maanina) Saare maakonnas Ruhnu valla lääneosas Holma poolsaare tipus. Nina koordinaadid on 57° 47′ N, 23° 13′ E.
Kunsudden

Kunsudden (rootsikeelne nimi; ka Kuunsi nina) on neem (maanina) Saare maakonnas Ruhnu vallas. Nina koordinaadid on 57° 50′ N, 23° 14′ E.
Ringsudden

Ringsudden (rootsikeelne nimi; ka Rinksu neem) on neem Saare maakonnas Ruhnu vallas. Neeme koordinaadid on 57° 47′ N, 23° 16′ E.
Sjustackudden

Sjustackudden (rootsikeelne nimi; ka Süstaku nina) on neem (maanina) Saare maakonnas Ruhnu vallas. Nina koordinaadid on 57° 47′ N, 23° 15′ E.
Audru sovhoosi söökla-haldushoone

Audru sovhoosi söökla-haldushoone on hoone Audrus aadressil Pärna allee 7. Hoone on projekteerinud Valve Pormeister 1973. aastal, valmis 1977. aastal. Hoone tähistab uut etappi Pormeistri loomingus ning on hea neofunktsionalismimõjuline näide maa-arhitektuuris. Praegu kasutab hoonet Audru vallavalitsus. Kolm ebakorrapärast murdnurkset tahukat on liidetud nii, et kesksesse osasse jääb vestibüül ja söökla. Kahepoolne katuselatern annab hajutatud valgust üheaegselt nii söögisaali (50 kohta) kui kööki. Vasakule jääb koosolekute saal (175 kohta) suurte klaaspindadega, paremale kahekorruselisse mahtu võõrastetoad ja külaliskorterid. Mitmel tasapinnal komponeeritud mahud on plaanistruktuurilt kompaktsed. Neofunktsionalismi mõju avaldub skulpturaalses ja monumentaalses vormis. Fassaadidel vahelduvad massiivsed tummseinad koosolekusaali ja peasissepääsu suurte klaaspindadega, mujal üksikakendega. Samaaegselt seovad klaasseinad ja vestibüüli klaaspiirded hoonet ka orgaanilise arhitektuuri traditsioonidega. 2008. aastal vahetati aknad ning hoone soojustati. Audru söökla, vaade Eesti Arhitektuurimuuseumi fotokogu. 1978 Audru söökla, eestvaade Eesti Arhitektuurimuuseumi fotokogu. 1980. aastad. Mart Kalm (2001). Eesti 20. sajandi arhitektuur. Tallinn: Prisma Prindi Kirjastus. Lk 401. Liina Jänes (2005). Valve Pormeister. Eesti maa-arhitektuuri uuendaja. Tallinn: Eesti Arhitektuurimuuseum. Lk 52. Villem Raam (1996). Eesti arhitektuur, 2. köide. Tallinn: Valgus. Lk 142. Epp Lankots. "Eesti 20. sajandi arhitektuuri kaitse programm. Pärnu maakonna välitööd ja hinnang ehituspärandile" (PDF).
Sügavtrükk

Sügavtrükk on trükitehnika, mille puhul kujutis kantakse trükiplaadilt paberile trükipressi abil. Kujutise jätab trükiplaadi uuretes olev trükivärv. Joonistus kraabitakse või söövitatakse metallplaadile. Joonistusele kantakse värv ja pühitakse uuesti puhtaks (värv jääb uuretesse alles). Joonistus pannakse trükipressi alla, mille tugeva surve tõttu pundub niiske ja pehme paber uuretesse ja võtab sinna jäänud trükivärvi kaasa. Sellise viisi suureks plussiks on väga peente ja täpsete joonte saamise võimalus. Pikka aega kasutati sügavtrükki raamatute illustreerimisel. Tähtsamad tehnikad on vasegravüür, kuivnõel, ofort, akvatinta, pehmelakk ja metsotinto. Graafika Gravüür Trükitehnika Kõrgtrükk Lametrükk Reljeeftrükk
Valeri Povedski

Valeri Povedski (29. oktoober 1901 Tveri kubermang Rževi maakond – 13. märts 1973 Tallinn) oli Eesti õigeusu preester. Ta sündis aastal 1901 Tveri kubermangu Rževi maakonna Zbojevo küla kiriku preestri pojana. Ta lõpetas aastal 1919 Rževi gümnaasiumi, mille järel lõpetas ta Jegorjevski Elektromehaanika tehnikumi. Seejärel alustas ta õpinguid Moskva Kõrgemas Tehnikakoolis, kust ta heideti välja neljandalt kursuselt, kuna astus julgelt välja religioonivastases dispuudis. Seejärel hakkas ta ennast intensiivselt harima kiriklikel teemadel ja ka tegutsema kirikus (laulis, luges jne). Aastal 1933 saatsid võimud ta koos perekonnaga Moskvast välja Orjoli, kus ta asus konstruktorina tööle ühte linna ettevõttesse. Aastal 1938 pühitseti ta ühepäevase vahega piiskop Manuili poolt Kalinini lähistel metsakolkas diakoniks ja preestriks. Ta oli aastal 1942 preestriks Orjoli oblastis Poslovos. Aastal 1943 sattus ta sõja tõttu ümberasustatute laagrisse Eestisse, tänu preester Mihhail Ridigeri eestkostele vabanes ta laagrist. Ta oli aastatel 1943–1944 abipreestriks Tallinna Kopli Püha Nikolause koguduses, aastatel 1944–1947 abipreestriks Tallinna Jumalaema Kõikide Kurbade Rõõmu Ikooni Koguduses.