laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Vassõl Makuhh

Vassõl Omeljanovõtš Makuhh (ukraina keeles: Василь Омелянович Макух; 14. november 1927 – 6. november 1968) oli II maailmasõja veteran, poliitvang ja ukraina aktivist ja Ukraina ülestõusuarmee liige. Olles kutsutud Punaarmeesse, vahetas Makuhh 1944. aasta novembris poolt ja liitus rahvusliku Ukraina ülestõusuarmeega. Veebruaris 1946 sai ta haavata ja vahistati pärast tulevahetust Nõukogude Liidu ja Poola piirivalvuritega Nõukogude-Poola piiril (tänapäeval Poola-Ukraina piir). 15. veebruaril 1946 viidi Makuhh MVD (NSV Liidu Siseministeerium) rajooni jaoskonda Velõki Mostõs ja hiljem Lvivi vanglasse nr 4 (tuntud kui "Brõhidki"). 11. juulil 1946 mõistis Lvivi garnisoni sõjatribunal talle 10 aastat sunnitööd (katorga) koos viieaastase asumisele saatmisega ("kodanikuõiguste piirang"), millele lisandus kogu tema vara konfiskeerimine. Makuhh kandis karistust Dubravlagis Mordva ANSV-s ja teistes Siberi GULAG-i laagrites. 18. juulil 1955 ta vabastati ja pagendati kohalikku asulasse, kus tutvus naisega, kes oli samuti kandnud kümneaastast vangistust. 1956. aastal õnnestus mõlemal naasta Ukrainasse, ja kuna neil oli keelatud oma piirkonda naasta, asusid nad elama Dnipropetrovskisse (tänapäeval Dnipro), kus nad abiellusid ja Makuhh sai tööd kooliõpetajana. 5. novembril 1968 süütas Makuhh enda Kiievi peatänaval Hreštšatõkul, protesteerides nii Nõukogude võimu vastu Ukrainas, venestamise kui ka Nõukogude sissetungi vastu Tšehhoslovakkiasse. Enne enesesüütamist hüüdis Makuhh: "Elagu vaba Ukraina!" Ta suri järgmisel päeval. 6. novembril 1968 algatas Kiievi linna Lenini rajooni prokuratuur tema vastu enesetapu tõttu kriminaalasja, mille tulemust mitte kunagi teatavaks ei tehtud. 26. novembril 2015 nimetati Dnipro linnas tänav tema auks. 26. jaanuaril 2017 paigaldati Kiievis Hreštšatõku tänavale mälestustahvel Vassõl Makuhhile. Alates 2018. aasta maist on Prahas vastvalminud sild üle Botitši jõe kandnud Vassõl Makuhhi nime. Sellest algab Ukraina tänav. 5. novembril 2018 avati Ukraina dissidendi auks sild ja mälestustahvel. 2019. aastal nimetati Kiievis tänav Vassõl Makuhhi auks. Romas Kalanta Jan Palach The Ukrainian who set himself on fire protesting the Soviet invasion of Czechoslovakia Euromaidan Press "For our and your freedom!" - The feat of Vasyl Makukh Museum “Jewish Memory and Holocaust in Ukraine" "Український герой – палаючий смолоскип Василь Макух". Радіо Свобода (ukraina). Vaadatud 11. novembril 2018. "Smuga sadzy". rp.pl. 16. märts 2013. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. november 2013. Vaadatud 9. septembril 2013. "Makukh, Vasyl". Internet Encyclopaedia of Ukraine. Vaadatud 16. juulil 2015. "Dnipropetrovski linnapea korraldus nr 897 26.11.2015 "Dnipropetrovski linna toponüümide ümbernimetamise kohta"". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. detsember 2015. Vaadatud 27. novembril 2015. Prahas saab sild Ukraina dissidentliku suursaadiku järgi Arhiiviversioon seisuga 17. mai 2018 "Ukraina Pravda", 17. mai 2018 Prahas nimetati sild Ukraina dissidendi Vassõl Makuhhi järgi Arhiiviversioon "Vabadusraadio", 5. novembril 2018
Frauenkirchen

Frauenkirchen on linn (Stadtgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas. Frauenkirchenit kui asulat on esmamainitud 1324. aastal nimega Szent Maria. Viini piiramise (1529) ja Viini lahingu ajal purustati küla ja kirik Osmanite vägede poolt. Vürst Pál Esterházy ajal algas küla taastamine. Aastatel 1695–1702 ehitatud basiilika ja frantsisklaste kloostri ümber arenes 17. sajandi lõpust järk-järgult peamiselt saksakeelne linn, mis on ka kaubanduskeskus. 1897. aastast on Frauenkirchen Neusiedler Seebahniga ühendatud Austria-Ungari raudteevõrku. 1898. aasta järel kasutati madjariseerimispoliitika tagajärjel sunniviisiliselt ungarikeelset nime Fertőboldogasszony (või lihtsalt "Boldogasszony"). Frauenkircheni kogukond, nagu ka ülejäänud Burgenland, kuulus 1920/1921. aastani Ungarile (Saksa-Lääne-Ungari). Pärast Esimese maailmasõja lõppu anti Saksa-Lääne-Ungari territoorium Saint-Germaini ja Trianoni rahulepingutega Austriale. 1921. aastast alates kuulub linn Burgenlandi liidumaa koosseisu. Frauenkirchen oli kunagi üks nn seitsmest juutide kogukonnast (Siebengemeinden) Burgenlandis. Burgenlandi juute (koos romade ja sintidega) kiusasid taga ja hävitasid aastatel 1938–1945 natsid. Juudi kalmistu külas meenutab juudi kogukonna kohalolekut seal enne holokausti. Frauenkirchen on 1982. aastast vald. Mihály Mosonyi, helilooja Schalom Ullmann, juudi rabi Hans Niessl, endine Burgenlandi kuberner Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
Vallavõti

Vallavõti (Gemeindeschlüssel) on Saksamaal ja Austrias kasutatav geograafiline numbriline indekseerimiskood, mis antakse valdadele. On võrreldav näiteks Prantsusmaa INSEE koodi või Itaalia ISTAT koodiga. Saksamaal kasutatakse ametlikku vallavõtit (Amtliche Gemeindeschlüssel, AGS) statistilistel eesmärkidel liidumaade statistikaametites. Vallavõti tuleb lisada mõningatele dokumentidele, näiteks elukohavahetuse korral lahkumisavalduses või registreerimisdokumentides, mida tehakse linnavalitsuse vastavas büroos. Esimest korda katsetati vallakoode Schleswig-Holsteini liidumaal 1953. aastal, peale nende edu laiendati see 1955. aastaks riiklikule tasemele. Esimesed 9 liidumaad, lisaks 1957. aastal liidendatud Saarimaa ja Lääne-Berliin kasutasid liidumaa koode 01–11, peale taasühinemist 1990. aastal said Ida-Saksamaa liidumaad endale koodid 12–16. Vallavõti on kaheksakohaline, formaadis 12 3 45 678, millest: 1.–2. numbrid – Liidumaa 3. number – Ringkond - kui liidumaal ei kasutata ringkondi, siis 0, samas liidumaadel kus ringkondi varem kasutati (v.a. Saksi-Anhalti) on ringkonnavõti endiselt kasutusel 4.–5. numbrid – Kreis või kreisivaba linn 6.–8. numbrid – Vald Näiteks Garmisch-Partenkirchen = 09 1 80 117: 09 – Baieri liidumaa 1 – Ülembaieri ringkond 80 – Garmisch-Partenkircheni kreis 117 – Garmisch-Partenkircheni alev Kui tegu on kreisivaba linnaga, siis on kolm viimast numbrid nullid, näiteks Frankfurt = 06 4 12 000: 06 – Hesse liidumaa 4 – Darmstadti ringkond 12 – Frankfurt Maini ääres kreisivaba linn 000 – (kreisivaba linn) Hamburg ja Berliin on mõlemad linn-liidumaad ning ei oma ringkondi ega kreise, seega kasutavad nad vastavalt 02 0 00 000 ja 11 0 00 000 vallavõtmeid. Bremeni liidumaa ei oma ringkondi ja koosneb kahest kreisivabast linnast: Bremen (04 0 11 000) ja Bremerhaven (04 0 12 000). Austria vallavõtmed on viiekohalised, formaadis 1 23 45, millest: 1. number – Liidumaa tähestiku järjekorras (1 Burgenland, 2 Kärnten, 3 Alam-Austria (Niederösterreich), 4 Ülem-Austria (Oberösterreich), 5 Salzburg, 6 Steiermark, 7 Tirool, 8 Vorarlberg, 9 Viin (Wien)) 2.–3. numbrid – Statuutlinnad või ringkond (Statuutlinnad tähestiku järjekorras, seejärel ringkonnad tähestiku järjekorras; Viini puhul linnaringkonnad numbrilises järjekorras) 4.–5. numbrid v Vald tähestiku järjekorras Näiteks Lienz = 7 07 16: 7 – Tirooli liidumaa 07 – Lienzi ringkond 16 – Lienzi vald Statuutlinnade puhul on vallakood alati 01, näiteks Salzburg = 5 01 01: 5 – Salzburgi liidumaa 01 – Salzburgi statuutlinn 01 – (statuutlinn) Samas ei pruugi 01 alati märkida statuutlinna, näiteks Bleiburg = 2 08 01: 2 – Kärnteni liidumaa 08 – Völkermarkti ringkond 01 – Bleiburgi vald Viini koondvallavõti on 90001, kuid ringkonnavõtit kasutatakse linnaringkonna märkimiseks numbrilises järjekorras, näiteks Innere Stadt (1. ringkond) = 9 01 01, Favoriten (10. ringkond) = 9 10 01, Liesing (23. ringkond) = 9 23 01. "Amtlicher Gemeindeschlüssel (AGS)". Statistisches Bundesamt (saksa). Vaadatud 1. mail 2023. Saksamaa valdade otsing Austria vallavõtmed (Exceli formaadis)
Macapá

Macapá on linn ja omavalitsusüksus Brasiilias, Amapá osariigi pealinn. Asub Amazonase suudmealal, vasakkaldal. Linn asub ekvaatoril. Linnal on maanteeühendus vaid osariigi mõne teise linnaga ja Prantsuse Guajaanaga. Brasiilia teiste osadega on linnal lennuühendus. 1970. aastal avatud Macapá Alberto Alcolumbre rahvusvaheline lennujaam asub 3 km kaugusel kesklinnast. Belémiga on linnal parvlaevaühendus. Macapá tekkis 1738. aastal loodud Portugali sõjaväelaagri juurde ja sai 1758. aastal ametliku staatuse Vila de São José de Macapá asulana. 1764. aastal hakati samasse ehitama São José de Macapá kindlust, mis valmis 1782. aastal. https://www.ibge.gov.br/estatisticas/sociais/populacao/22827-censo-demografico-2022.html?edicao=37225, vaadatud 24.10.2023. https://fortalezas.org/?ct=fortaleza&id_fortaleza=46 http://www.macapa-ap.com.br/
Tom Lockyer

Thomas Alun Lockyer (sündinud 3. detsembril 1994 Cardiffis) on Walesi jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa kõrgliigaklubis Luton Town ja Walesi jalgpallikoondises. Aastatel 2006–2011 kuulus ta Cardiff City noortesüsteemi. Seejärel liitus ta Inglismaa klubiga Bristol Rovers ning debüteeris hooajal 2012/13 Inglismaa tugevuselt neljandas liigas. Aastatel 2016–2019 mängis ta kolm hooaega klubiga Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas. 2019. aasta juunis sõlmis ta lepingu äsja Inglismaa esiliigasse tõusnud Charlton Athleticuga. Charlton Athletic langes hooaja lõpus liigast välja ning siirdus 2020. aasta septembris teise Inglismaa esiliigaklubisse, Luton Towni. Hooajal 2022/23 valiti Lockyer Inglismaa esiliiga sümboolsesse koosseisu. 2023. aastal tõusis ta Luton Towniga Inglismaa kõrgliigasse. 2023. aasta mais kukkus ta Inglismaa esiliiga üleminekumängu ajal kokku. Pärast seda tehti talle südameoperatsiooni ning juba sama aasta juunis võis ta platsile naasta. 16. detsembril 2023 kukkus ta Inglismaa kõrgliiga kohtumises Bournemouthi vastu taas kokku ning mäng jäeti pooleli. Walesi jalgpallikoondises tegi Lockyer debüüdi 14. novembril 2017 mängus Panama vastu. Ta on kuulunud Walesi koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel. "Charlton Athletic: Chuks Aneke and Tom Lockyer join on two-year contracts". BBC Sport. 28. juuni 2019. Vaadatud 14. septembril 2020. Simmonds, Mike (1. september 2020). "Town chief thrilled to sign 'ambitious' Lockyer from Addicks". Luton Today. JPIMedia Publishing. Vaadatud 14. septembril 2020. "Inglismaa kõrgliigaklubi kapten kukkus mängu ajal kokku, matš jäeti pooleli". sport.err.ee. 16.12.2023. Vaadatud 16.12.2023 "Luton captain Lockyer collapses on pitch". BBC Sport (Briti inglise). Vaadatud 16. detsembril 2023.  Tom Lockyer – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Profiil Luton Town FC kodulehel
Marvelous Nakamba

Marvelous Nakamba (sündinud 19. jaanuaril 1994 Hwanges) on Zimbabwe jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Luton Town ja Zimbabwe jalgpallikoondises. Nakamba alustas jalgpallimängimist kodumaal. 2012. aasta juulis läks ta katsetele Prantsusmaa klubi Nancy juurde. Klubiga liitus ta ametlikult sama aasta detsembris. Ta asus mängima Nancy reservmeeskonnas Prantsusmaa tugevuselt neljandas liigas. 2014. aasta mais debüteeris ta Nancy põhimeeskonnas Prantsusmaa esiliigas. Aastatel 2014–2017 mängis Nakamba Hollandi kõrgliigaklubis Vitesse. 2017. aastal võitis ta Vitessega Hollandi karikavõistlused. 2017. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Belgia kõrgliigaklubiga Club Brugge, kellega tuli hooajal 2017/18 Belgia meistriks. 2019. aasta augustis siirdus Nakamba 12 miljoni euro eest Inglismaa kõrgliigaklubisse Aston Villa. 2023. aasta jaanuaris läks ta Aston Villast hooaja lõpuni laenule Luton Towni. Zimbabwe jalgpallikoondises debüteeris Nakamba 13. juunil 2015 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Malawi vastu. Ta on kuulunud Zimbabwe koondisse 2017. ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. "Transfer news: Aston Villa sign Marvelous Nakamba". Aston Villa F.C. 1. august 2019. https://www.transfermarkt.com/marvelous-nakamba/nationalmannschaft/spieler/324882 (vaadatud 1.5.2023)
Gustav Teng

Gustav Teng (5. november 1866, Kaleste küla (Reigi kihelkond) – 18. september 1930) oli eesti laevaehitaja, kapten ja laevandustegelane. Gustav Teng sündis oma vanemate, mõisa karjamehe Tõnise ja tema naise Kreeda neljanda pojana. Koolihariduse andis tollane Kõpu külakool. Tema algselt teenis külameeste purje­laevadel küttepuude veol Hiiu randade ja Tallinna vahel. Oma säästetud palgarahaga Teng ise ostis põletuspuid ja viis neid koos teistega Tallinna, makstes laevas veoraha. Kui rahakott juba lubas, ostis ta omale põhjarannikult kaljase Alvine, hiljem soetas Loviisa, et laiendada halupuude vedu. 1891. aasta tormi tõttu tekkis saarel palju metsamurdu. Gustav tegi kohalike mõisnikega lepingud, sai raiumise ja veo enda kätte, laiendades oma äri. Tagasiteel aga tõid tema laevad Tallinnast kaupu Hiiumaa kaupmeestele. 1893. aastal alustas ta laeva­ehitusega kodurandades. Esimene oli Sigtuna 1983. aastal, seejärel Salme. Sigtuna põhitööks oli liiprite vedu Riiga raudtee ehituseks ja tagasiteel tõi see villa Kärdla kalevivabrikule. 1896. aastal asutas Gustav Teng oma laevaehitusette­võtte. Mõned aastad hiljem ostis ta koos saarlase Jaen Teäriga ja kuulsa Kihnu Jõnniga (Enn Uuetoa) parklaeva Lilly, mis enne seda kuulus tulevasele admiralile Johannes Pitkale. Gustav Teng oli osanik mitmetes saarlaste ostetud parklaevades ja koos Kärdla paruniga omas purjelaeva Adam. 20. sajandi algul ehitas ta juba kolmemastilisi purjelaevu: Immameeli, mille ta ostis Lätist ja ehitas lõpuni, 1902. Aliide, 1904. Ada ja 1908. Meeta. Kõikide tema laevade ehitusmeister oli kohalik mees Paavel Pihel. 1905. aastal sooritas Gustav Teng Riias eksternina eksamid ja sai kaptenidiplomi. 1920. aastal sai Gustav Teng kätte kindlustusraha hukkunud Meeta eest ja ehitas 1921. aastal purje­laeva Dione, mida peeti omal ajal Eesti ilusaimaks purje­laevaks. Dione hakkas Tengi juhtimise all sõitma Taani vahet. Gustav Teng suri oma laeva Dione pardal Harsensi sadamas Taanimaal 1930. aasta 18. septembril. Koos abikaasa Ann Tengiga jäid teda leinama viieteistkümnest lapsest seitse poega ja neli tütart. Väärib märkimist, et Gustav Tengi neljast pojast, Jakobist, Johannesest, Richardist ja Augustist, said kaugesõidu­kaptenid. Kokku ehitasid või ostsid isa ja pojad 13 laeva. "Oluline jälg Hiiumaa mereajaloos". 8. november 2016. "Lääne Hääl: maarahva häälekandja". 27. september 1930.
2023. aasta 28. aprilli õhurünnak Umani korterelamule

2023. aasta 28. aprilli õhurünnak Umani korterelamule on 2023. aasta 28. aprilli varahommikul Venemaa Ukrainasse sissetungi käigus toimunud õhurünnak Umani üheksakorruselisele korterelamule; hukkus vähemalt 23 inimest, sh kuus last. Hävingu põhjustajaks olid Kaspia mere piirkonnas lennanud strateegiliselt pommitajalt Tu-95 välja lastud tiibraketid Kh-101/X-101. Venemaa teatas, et "sihtisime Umanis reservüksusi ja kasutasime ülitäpseid relvi", kuid hukkunute hulgas ei registreeritud ühtegi sõjalist kaotust. Õhurünnakule järgnes kiiresti Venemaa kaitseministeeriumi telegrammi postitus pildil raketi väljalaskmisest koos pealkirjaga "otsetabamus sihtmärki". Kuna Umanis asub Breslovi rabi Nachmani haud, mis on populaarne hassiidi juutide palverännakute koht, mõistis Iisrael selle Venemaa rünnaku hukka. Ukraina välisminister Dmõtro Kuleba ütles, et pommitamine näitab, et Kreml ei taha rahulepingut. Kiievis ametlikul visiidil viibiv Tšehhi president Petr Pavel järeldas, et pommitamine näitab, et Venemaa on tahtlikult sihikule võtnud Ukraina tsiviilelanikke. Matthew Hollingworth ÜRO Humanitaarasjade Koordinatsioonibüroost mõistis hukka rünnaku, milles hukkusid rindejoonest kaugel linnas oma kodudes maganud tsiviilisikud. Andrea Rosa (1. mai 2023). "23 killed in Uman missile attack, including 6 children, laid to rest" (inglise). The Times of Israel. Vaadatud 1. mail 2023. Sergiy Karazy; Dan Peleschuk (28. aprill 2023). "Russia kills 25 in biggest Ukraine air strikes for nearly two months". Reuters. Vaadatud 1. mail 2023. Officials said at least 23 civilians were killed, including four children, with an estimated 109 people living in the part of the block that was hit and 27 flats completely destroyed. "Cherkasy: 23 killed and nine injured in Russian air strike on Uman, 28 April". OCHA. 28. aprill 2023. Vaadatud 3. mail 2023. "Russia-Ukraine WarRussian Missile Strikes on Civilian Buildings Kill at Least 25 in Ukraine". nytimes.com (inglise). The New York Times. 1. mai 2023. Vaadatud 1. mail 2023. "Sõja 429. päev: Venemaa tegi varahommikul Ukrainale raketirünnaku". err.ee. ERR uudised. 28. aprill 2023. Vaadatud 1. mail 2023. Nic Robertson; AnneClaire Stapleton; Maria Avdeeva (29. aprill 2023). "Children among at least 23 killed in early-morning Russian strike on Ukrainian apartment block". CNN. Vaadatud 3. mail 2023. "Ukraine war: 25 dead as Russian missiles hit cities". BBC News. 28. aprill 2023. Vaadatud 3. mail 2023. Rosa, Andrea; Arhirova, Hanna; Rising, David (28. aprill 2023). "Venemaa raketi- ja droonirünnakus Ukrainas hukkus 23 inimest". Associated Press. Associated Press (28. aprill 2023). "Venemaa raketirünnakus Ukraina Umani vastu sai surma 21 inimest". Times of Israel. Vaadatud 3. mai 2023. "ÜRO mõistab hukka "vabandamatud" surmaga lõppenud õhurünnakud Ukrainas". UN News. 28. aprill 2023. Vaadatud 3. mai 2023. 'Night Of Russian Terror': Deadly Missile Attacks Target Ukrainian Cities. RFE/RL, 28. aprill 2023
Pehmeveelised eutroofsed järved

Pehmeveelised eutroofsed järved ehk toitaineterikkad järved on kujunenud vähetoitelistest järvedest, kuhu on lisandunud mineraalaineid ja mida on tugevalt mõjutanud inimtegevus. Jaotatakse: kihistunud (sügavad) pehmeveelised rohketoitelised järved ja kihistumata (madalad) pehmeveelised rohketoitelised järved. Pehmeveelised eutroofsed järved on inimmõjust tingitud kõrvalekalle looduslikust arengust, kuna üldjuhul kulgeb looduslik eutrofeerumine koos mineraalainete lisandumisega. Pehmeveelised eutroofsed järved, mis on väikese valgala ja vähese veevahetusega pisikesed veekogud, paiknevad maastikus hajusalt. Sagedamini võib neid leida Lõuna-Eestist. Pehmeveelistes järvedes on taimse hõljumi biomass ligi kaks korda suurem kui kalgiveelistes eutroofsetes järvedes, kuid liikide arv on väiksem ja liigiline koosseis küllaltki erinev. Biomassis domineerivad sinivetikad (Cyanophyta) (enamasti niitjad vormid), olulisel kohal on ka vaguviburvetikad (Dinoflagellata) ja väikesed rohevetikad (Chlorophyta). Pehmeveelistes järvedes on suurtaimestik, eriti veesisene, vähene ja liigivaene. Kõige levinum on kanada vesikatk (Elodea canadensis) ning ujulehtedega taimedest kollane vesikupp (Nuphar lutea). Mineraalsuse kasvades lisanduvad ujuv penikeel (Potamogeton natans) ja vesi-kirburohi (Polygonum amphibium). Kaldaveetaimestik on samuti liigivaene või puudub sageli sootuks. Viitna Linajärv Viitna Linajärv järv (4,2 ha) on pehmeveeline ja eutroofne ehk rohketoiteline järv, mis asub Viitna maastikukaitsealal. Linajärv pakub head elupaika kiilide vastsetele ning siit võib leida ka haruldasi kiililiike. Samuti kuulub järveasukate sekka tähnikvesilik (Triturus vulgaris). Veetaimede hulgast torkavad silma valged vesiroosid (Nymphaea alba). Ott, I., Timm, H. (2020) Siseveekogud: Õpik kõrgkoolidele Eesti Loodusfoto. Lk-d 171, Kalapeedia, Eesti järvede tüübid https://www.kalapeedia.ee/3167.html Eesti Maaülikool Kas Eesti järved vajaksid tervendamist? https://dspace.emu.ee/bitstream/handle/10492/3838/Ptk.2.pdf?sequence=4&isAllowed=y Kotter, R. (2010) Viitna maastikukaitseala: järved mägede vahel Eesti Loodus 2010,2
Kookla

Kookla on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Kuni 2013. aastani kuulus küla Pärsti valda. Külast saab alguse Polli oja. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 8.06.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Nõukogude Liidu Kommunistlik Partei (1992)

Nõukogude Liidu Kommunistlik Partei (vene keeles Коммунистическая партия Советского Союза) on registreerimata partei Venemaal, mida juhib Sergei Skvortsov (Скворцов, Сергей Борисович). Partei juhib kommuniste üle endise Nõukogude Liidu. Partei rajati juulis 1992 Puškinos nii-öelda 29. taastaval NLKP kongressil ja sh visati välja Mihhail Gorbatšov. Partei nõuab Nõukogude Liidu taastamist. Parteil on mitu organisatsiooni: Ülevenemaaline Kuriilide Kaitse Komitee, Sotsiaalse Kaitse Survegrupp ja Regioonidevaheline Streigikomitee. Partei propagandaleht on Narodnaja Gazeta (Народная газета). Skvortsov on partei juhina ka Rahvalehe peatoimetaja. Naltšiki kriisi ajal süüdistas partei Venemaa valitsust ebaregulaarses regioonide probleemide lahendamises sotsiaalpoliitikas, mis pidavat põhjustama terrorismi. Eestis pole partei registreeritud, kuna Eesti valitsus keelustas NLKP 23. septembril 1991. Kui NLKP lagunes, siis keelustati partei ka Nõukogude Liidu territooriumil. Taastamine toimus äärmuslaste juhtimisel (kellel polnud õigust parteid taastada). Partei "taastamisega" läks kaasa ka Eestis keelustatud Eestimaa Kommunistlik Partei (NLKP). Partei registreeriti Venemaal (1993)[küsitav][viide?] ja Moldovas (Transnistrias, kus tegutseb selle iseseisev allorganisatsioon Transnistria Kommunistide Partei). Partei veebisait (vene keeles)
Edward Teller

Edward Teller (ungari keeles Teller Ede; 15. jaanuar 1908 Budapest – 9. september 2003 Stanford, California) oli Ungarist pärit Ameerika Ühendriikide füüsik. Juudi perekonnas sündinud Teller lahkus 1926. aastal Ungarist seal kehtinud numerus claususe piirangu tõttu. Ta õppis Saksamaal aastatel 1926–1928 Karlsruher Technische Hochschules keemiatehnoloogiat ja 1928–1929 Müncheni ülikoolis Arnold Sommerfeldi juures füüsikat. 1930. aastal sai ta Leipzigi Ülikoolist doktorikraadi füüsikas (väitekirja juhendaja Werner Heisenberg). 1942. aastal kutsuti Teller osalema Manhattani projektis. 1943. aasta alguses loodi Los Alamoses salajane Labor Y, kus Robert Oppenheimeri juhtimisel hakati välja töötama aatomipommi. Märtsis 1943 asus Teller seal tööle Hans Bethe juhitud teoreetilises osakonnas (osakond T). 1944. aasta juunis määras Oppenheimer Telleri vesinikupommi uurimisrühma Super juhiks. Rühma kuulusid teiste seas ka Stanislaw Ulam ja Maria Goeppert Mayer. Teller oli üks neid teadlasi, kes 1945. aasta juulis viibis Trinity tuumakatsetusel. Los Alamosest lahkus Teller veebruaris 1946, et naasta Chicago Ülikooli. Teller naasis Los Alamosesse 1950. aastal, et töötada vesinikupommi loomise kallal. 1951. aastal tegid Teller ja Stanislaw Ulam läbimurde ja töötasid välja uue, megatonnise võimsusega pommi konstruktsiooni, mis pakuti välja märtsis 1951 salajases 20-leheküljelises teadusartiklis "On Heterokatalytic Detonations I: Hydrodynamic Lenses and Radiation Mirrors" (Telleri–Ulami konstruktsioon). Tellerit ei määratud vesinikupommi projekti juhtima. 1952. aasta sügisel lahkus ta Los Alamosest ja asus tööle Livermore'is vastvalminud Lawrence'i Livermore'i Riiklikus Laboris. 1952. aasta novembris toimus Enewetakil esimese vesinikupommi katsetus (koodnimega Ivy Mike), kus lõhatud pommi konstruktsioonis rakendati Telleri-Ulami lahendust. Teller ise katsetusel ei osalenud, kuid meedias sai ta varsti tuntuks "vesinikupommi isana". 1948 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks 1954 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks 1958 – Albert Einsteini auhind 1960 – Time'i aasta inimene (koos 14 teise teadlasega) 1962 – Enrico Fermi auhind 1982 – National Medal of Science (füüsika valdkonnas) 2003 – USA Presidendi Vabadusmedal