laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Leili

Leili on eesti naisenimi. Esimest korda leidub eesnimi Leili Mats Tõnissoni kalendris 1884. aastal (nimepäevaks 24. september). Olulist osa on nime levikus etendanud Andres Saal jutustus liivlaste muistsest vabadusvõitlusest "Leili – üks pagana naine" (1892–1893). Laialdasemalt tuli nimi kasutusele 20. sajandi esimesel kümnendil. Leili Andre (1922–2007), eesti luuletaja ja lastekirjanik Leili Bluumer (1928–2004), eesti näitleja, telerežissöör ja teatripedagoog Leili Iher (1941–2015), eesti kirjandusteadlane ja luulekriitik Leili Järva (1936–2010), eesti mükoloog Leili-Maria Kask (1928–1996), eesti tõlkija ja toimetaja Leili Kuldkepp (1931–2008), eesti ehtekunstnik ja kunstipedagoog Leili Muuga (1922–2016), eesti maalikunstnik Leili Pärnpuu (sündinud 1950), eesti maletaja Leili Saarse (sündinud 1939), eesti füüsiline geograaf ja geoloog Leili Tammel (sündinud 1943), eesti laulja (metsosopran) Edgar Rajandi. Raamat nimedest. Tallinn, 1966, lk. 106
Kuninglik Hašimiidi Pärli Ordu

Kuninglik Hašimiidi Pärli ordu on loodud kõrgeima austusavaldusena isikutele, kellel on teeneid Sulu sultanaadi ees. Ordu asutas 2011. aastal ja juhib tänapäevani Sulu sultani seadusliku järeltulijana Ampuni sultan Muedzul Lail Tan Kiram. Mõned tuntumad ordu liikmed: Duarte Pio, Portugali kuningliku perekonna pea (kuningliku nimega Duarte III) ja 24. Bragança hertsog ertshertsog Josef Karl von Habsburg (Austria) Hohenbergi printsess Margaret (Austria) Chiang Mai printsess Dr. Chao Duangduen (Tai Kuningriik) Lech Wałęsa, Poola endine president ja riigimees Etioopia prints Ermias Sahle-Selassie Gruusia kroonprints David Bagrationi Mukhran Batonishvili Serbia ja Jugoslaavia prints Alexandar Pavlov Karageorgevich Serbia ja Jugoslaavia prints Karl Vladimir Karageorgevich Serbia ja Jugoslaavia printsess Jelisaveta Karageorgevich Serbia ja Jugoslaavia printsess Brigitta Karageorgevich Togbe Osei III (Ghana valitseja) Hyderabadi prints Mohsin Ali Khan (India) Afganistani printsess Luciana Pallavicini Hassan Afganistani printsess Mahera Hassan Don Diego de Vargas-Machuca, Vatolla markii https://web.archive.org/web/20180131200602/http://www.royalhouseofsulu.org/royal-order.html The Royal and Hashemite Order of the Pearl "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. detsember 2019. Vaadatud 28. septembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) ​​The Royal and Hashemite ​Order of the Pearl of Sulu
Vaike

Vaike on eesti naisenimi. Eesnimi Vaike on pärit Andres Saali jutust "Vambola" (1889), kus see on ühe naistegelase nimi. Vaike levik algas 20. sajandi esimese aastakümne lõpul ja teise algul, esialgu kaksiknimedes (Vaike-Rosalinde jt.), alates 1920. aastast aga esmajoones üksiknimena. Nime populaarsus kulmineerus 1920. aastate teisel poolel, ka 1930–1941 püsis Vaike laiatarbenimede seas. Hiljem on nime antud harvem. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Vaike 1910 naisel. Vaike on Eestis populaarsuselt 91. naisenimi. Kõige populaarsem on eesnimi Vaike üle 85-aastaste vanuserühmas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 102,11, ning Järva maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 29,26. Vaike on keskmiselt 75 aasta vanune (mediaanvanus on 77). Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Vaike 2 inimesel. Vaike Hainla, eesti metsateadlane Vaike Hang, eesti looduskaitsetegelane, teadusajaloolane ja harrastusetnograaf Vaike Lapp, eesti kultuuritegelane Vaike Paduri, eesti võimleja, iluuisutaja ja rahvatantsija ning iluvõimlemise ja iluuisutamise treener Vaike Paju, eesti botaanik Vaike Pilvistu, eesti luuletaja Vaike Rannet, eesti kirjanik Vaike Tiik, eesti kunstiteadlane ja muuseumidirektor Vaike Uibopuu, eesti koorijuht ja muusikapedagoog Vaike Vahi, eesti pianist ja muusikapedagoog Edgar Rajandi. Raamat nimedest. Tallinn, 1966, lk. 173 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. oktoober 2017. Vaadatud 2. augustil 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Personvārdu datu bāze
WebKit

WebKit on küljendusmootor veebilehtede visualiseerimiseks veebibrauserites. See on aluseks Apple brauserile Safari ning tarkvara edasiarendatud versiooni kasutavad ka Chromiumil põhinevad brauserid nagu näiteks Google Chrome ja Opera. WebKiti HTML ja JavaScript kood on teekide KHTML ja KJS edasiarendused. WebKit on ka aluseks brauserile, mis on kaasas Amazoni Kindle e-lugeriga. WebKiti C++ rakendusliides sisaldab klasse, millega saab kuvada veebisisu ning teostada erinevaid brauseritoiminguid nagu näiteks linkidele suunamist, kui neile klikitakse ning vaadatud veebilehtede ajaloo haldamist. https://webkit.org/. vaadatud 11.09.2016. "Google Chrome Breaks Up With Apple’s WebKit". www.wired.com. vaadatud 11.09.2016. "Opera confirms it will follow Google and ditch WebKit for Blink, as part of its commitment to Chromium". thenextweb.com. vaadatud 11.09.2016. "What is WebKit?". www.webopas.net. vaadatud 11.09.2016. "E Ink Kindle web browsers". decadecity.net. vaadatud 11.09.2016. "Public C++ API". www.chromium.org. vaadatud 11.09.2016.
Karl Dönitzi poliitiline testament

Karl Dönitzi poliitiline testament on kirjutatud Saksamaa tingimusteta kapitulatsiooni 30. aastapäeval, 8. mail 1975. Erinevalt Adolf Hitleri poliitilisest testamendist ei sisalda see dokument poliitilist ega maailmavaatelist programmi, vaid määrab ainult Saksamaa riigipea ametijärgluse. Pärast kapitulatsiooni jäeti Hitleri määratud ametijärglane riigipresident Karl Dönitz esialgu, kuni vangivõtmiseni 23. mail 1945, täitma Saksamaa riigipea ülesandeid. Nürnbergi protsessil kümneks aastaks vangi mõistetud Dönitz vabanes vangistusest 1. oktoobril 1956. Sel ajal eksisteeris kaks Saksa riiki, mis taotlesid taasühendamist. Saksa Demokraatlik Vabariik loobus sellest eesmärgist põhiseaduse muutmisega 7. oktoobril 1974. Kuna nüüd oli jäänud ainult üks Saksa riigimõtte kandja, Saksamaa Liitvabariik, tahtis Karl Dönitz loovutada Saksamaa riigipresidendi ülesanded Saksamaa Liitvabariigi presidendile: "Olles teadlik mitte lõppevast vastutusest saksa rahva ees, kannan ma Saksa Riigi viimase riigipea ameti sisu ja ülesande üle Saksamaa Liitvabariigi presidendile." Testament jõustus Karl Dönitzi surmaga 24. detsembril 1980 ja selle saatis 30. detsembril 1980 SLV presidendile Karl Carstensile (oli ametis 1980–1984) Otto Kranzbühler, kes oli olnud Dönitzi kaitsja Nürnbergi protsessil. Presidendibüroo nimetas dokumenti õiguslikult tähtsusetuks, see pakkuvat huvi vaid ajaloolastele. Seejärel on Saksamaa Liitvabariigi presidendi ametis olnud Richard von Weizsäcker (1984–1994), Roman Herzog (1994–1999), Johannes Rau (1999–2004), Horst Köhler (2004–2010), Christian Wulff (2010–2012), Joachim Gauck (2012–2017) ja Frank-Walter Steinmeier (alates 2017). Ükski neist pole oluliselt suurema võimuga riigipresidendi omaaegseid ülesandeid vastu võtnud. Dönitzi testamendi sisu Bundesarchiv 40 Jahre: Das Politische Testament von Karl Dönitz
Bertel van Radiver

Bertel van Radiver oli Luua mõisnik 15. sajandil. Ta maeti Palamuse kirikusse, hauaplaat mõõtmetega 180 × 111 cm ja tekstiga begraven bertel van radiver bidd unsen herr got vor sine seele on suuremas osas säilinud, daatum puudub, kuna nurk on ära löödud. Dateering on tuletatud stiili sarnasuse põhjal samasse maetud Anders Tuve (1460) ja Johannes Czoie naise Gertrudi (1458) hauaplaadiga. Hauaplaadil on kujutatud vapp: adratera roosiga kummalgi küljel, kilbi kohal palveränduri riietuses mees, kes toetub parema käega kepile ja vasakus hoiab haamrikujulist eset. Palamuse koguduse õpetaja August Westren-Doll pidas hauakivist ettekande Õpetatud Eesti Seltsis 4. veebruaril 1920. Hauaplaat eemaldati algsest asukohast 1929. aastal seoses Palamuse kiriku remondiga ja müüriti uue läänepoolse eeskoja põrandasse. Hauaplaat pole muinsuskaitse all. Oletatavasti oli Bertel van Radiver Luua mõisnik enne selle nimetamist Ludenite järgi. Tänapäeval eksisteerib Raaduvere küla (Dorf Raddofer).
Clemens Esto

Clemens Esto oli Eestimaa vasall 13. sajandil. Talle kuulusid Vääna poolsaarel neli küla kokku 34 adramaaga: Kienkylæ xii, Seruueræ x, Liqua vii, waſal v (Kiia, Sõrve, Liikva ja Vatsla), kust olid välja aetud Herbarth ja tema kaks venda (concessos Clementi Estonis). Lisanime tõttu on väljaspool kahtlust, et Clemens oli eestlane. Väljaspool Taani hindamisraamatut tema kohta ajaloolised andmed puuduvad. Temast võib põlvneda kaks Eestimaa vasallisuguvõsa, kellel vapil on kujutatud hundipea: Like ja Watzel. Temast võib põlvneda veel Guldene suguvõsa. Sulev Vahtre Kuningamehed ja Jüriöö ülestõus. Vikerkaar nr 4 1993, lk 54-55 Paul Johansen. Die Estlandliste des Liber Census Daniae. Reval, Kopenhagen 1933. S. 875.
Anton thor Helle (Tallinna kaupmees)

Anton thor Helle (sündis Lübeckis, suri Tallinnas) Tallinna kaupmees, samanimelise vaimuliku ja piiblitõlkija isa. Vanemad Lübecki kaupmees ja kodanik Anton thor Helle ja Margaretha Brokes. Sai Tallinna kodanikuks 26. novembril / 6. detsembril 1680, abiellus 30. novembril / 10. detsembril 1680 Wendula Oomiga (sündinud 1662), nende poeg Anton thor Helle (1683–1748) oli Jüri koguduse õpetaja.
Uno Ruus

Uno Ruus (28. veebruar 1926 Tallinn – 9. märts 2000 Toronto) oli eesti õigusteadlane. Ta õppis aastatel 1943–1944 Tartu Ülikoolis matemaatikat, 1945–1949 Kieli Ülikoolis õigusteadust (dr. jur.; "Die staatsrechtliche Stellung des Präsidenten der Republik Estland und ihre Entwicklung"), 1980–1983 Toronto Ülikoolis majandusteadust (M. B. A.), 1983–1991 samas haridusteadust (M. Ed.). Põgenes Suure põgenemise ajal 1944. aastal Nõukogude okupatsiooni eest Saksamaale, siirdus sealt 1949. aastal Rootsi, 1951. aastal Kanadasse. Ta soovis kandideerida 1992. aasta Eesti presidendivalimistel, kuid ei saanud vajalikku 10 000 toetusallkirja kokku. http://www.vvk.ee/arhiiv/vabariigi-presidendi-valimised/vabariigi-presidendi-valimised-1992/ Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Mandle järv

Mandle järv (ka Riiska paisjärv, 2. Riiska paisjärv ja Handle paisjärv) on paisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Mustivere külas. Järve pindala on 2,6 ha, keskmine sügavus 1,16 m, suurim sügavus 1,56 m, valgla suurus 4,8 km², kaldajoone pikkus 0,977 km, vee maht 48 000 m³ ja kõrgus merepinnast 72,5 m. Järv on paisutatud Kavaku ojale, järvest 100 m ülesvoolu asub Riiska järv. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu. Mandle järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 11.09.2016) Mandle järv keskkonnaportaalis (vaadatud 11.09.2016) Mandle järv Eesti looduse infosüsteemis Mandle järv keskkonnaportaalis
Kirikumõisa järv

Kirikumõisa järv (ka Kirikumõisa tiik) on tehisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Pinska külas. Järve pindala on 3,2 ha ja kõrgus merepinnast 66,5 m. Järve läänekaldast voolab mööda Kavaku oja. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu. Kirikumõisa järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 11.09.2016) Kirikumõisa järv keskkonnaportaalis (vaadatud 11.09.2016) Kirikumõisa järv Eesti looduse infosüsteemis Kirikumõisa järv keskkonnaportaalis
Hukkunud Hinged

Hukkunud hinged on Eesti raskemuusikaansambel. Ansambel asutati 2007. Ansamblis on teiste seas kaasa teinud: Janek – vokaal Martin – kitarr Madis – bass Katrina – vokaal 2010 album "Hukkunud Hinged" 2013 album "Puhastustuli" ... http://www.muusika.ee/ansamblid/hukkunud-hinged.html (vaadatud 11.09.2016) Ansamblist muusika.ee andmebaasis
Operatsioon Õ

Operatsioon Õ oli Eesti tantsumuusika ansambel. Ansambel asutati enne 1995. Ansamblis on teiste seas kaasa teinud: Maie Parrik – vokaal, suupill Kaspar Jancis - vokaal, keelpillid/klahvid jms Maur Mere – liikumisseaded, vokaal Toomas Kaljumaa – bass, vokaal Robert Annus – vokaal Priit Ustav – elektrikitarr Henry Tiismaa - puhk/klahv, vokaal, jms Rainer Mere - trummid Kartin Lehemets - Saksofon Andri Volman - vokaal Jaanus Kõuts - elektrikitarr Lauri Lõo - vokaal 1995 MC "S'ahh! Matt!" 1997 singel "Viies ratas" 1999 album "Operatsioon Õ" 2000 album "Pärineb kogemustest" 2003 album "Ei mingit modernismi, ei mingit abstraktsonismi" http://www.muusika.ee/ansamblid/operatsioon-o.html (vaadatud 11.09.2016) Ansamblist muusika.ee andmebaasis
Number Ö

Number Ö on Eesti ansambel. Ansambel asutati 2000. Rakveres sündinud Number Ö idee juba algselt oli teha sellist muusikat, mis peod käima tõmbaks. Õige valem selleks tundus räpi ja roki kokkusegamine. Erinevates koosseisudes tegutseti mõned aastat, kuni ansambliga liitus uus vokalist ning liikmete vahetus lõppes. Praeguses koosseisus on Number Ö tegutsenud 2010. aasta sügisest. Laiemalt sai bänd tuntuks tüüpilist eestlaste peoõhtut kirjeldava looga „Mis eile juhtus“. Dr. Koidu poolt „maksimaalseks peoräpprokiks“ ristitud loole järgnes üliedukas reaggepala „Minu Kuivatatud Sõber“, mille populaarsusele aitas kõvasti kaasa lahe rapsipõllul filmitud muusikavideo. Kaarle Karp - vokaal Meelis Paas - kitarr Priit Lahi - basskitarr Janek Koldekivi - trummid Endised liikmed: Gun - bass (2006-2007) Rainz - vokaal (2006-2010) Kübar - trummid (2006-2008) P. Jaan - trummid (2009-2020) 2012 EP "See ongi see" 2014 EP "Mõeldud jagamiseks, mitte müügiks" 2016 LP "Põhupunk" 2020 LP "NUMBER Ö" http://www.muusika.ee/ansamblid/number-o.html (vaadatud 11.09.2016) magnus@allstarz.ee. "Number Ö". Allstarz.ee | Muusikute Vikipeedia. Vaadatud 26. mail 2023. Number Ö koduleht Number Ö FB leht
Kavaku oja

Kavaku oja (ka Kurika oja ja Kurika peakraav) on peakraav Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas, Raudna jõe parempoolne lisajõgi. Kraavi pikkus on 12,9 km, valgla pindala 40,5 km², langus 61 m ja lang 4,7 m/km. Kraav saab alguse 94 m kõrgusel Pärsti külas, voolab läbi Mustivere, Pinska ja Alustre küla ning suubub Alustre külas 33 m kõrgusel paremalt poolt Raudna jõkke 45 km kaugusel selle suudmest. Kraav läbib Riiska järve, Mandle järve ja Alustre-Päärna veehoidlat ning möödub Kirikumõisa järvest. Kraavi suubuvad Suki kraav ja Sanga oja. Kraav kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Raudna jõgi Riiska järv Mandle järv Sanga oja Kavaku oja Eesti looduse infosüsteemis Kavaku oja keskkonnaportaalis Kavaku oja Eesti looduse infosüsteemis Kavaku oja keskkonnaportaalis
Poks 1924. aasta suveolümpiamängudel

8. suveolümpiamängude võistlused poksis peeti 15.–20. juulini Prantsusmaal Pariisis. Võistluspaik oli Vélodrome d’Hiveri näituse- ja spordihall. Võisteldi kaheksas kaalukategoorias. Ühest riigist või võistkonnast võis olla kuni 16 võistlejat, seega kuni kaks võistlejat ühe kaalukategooria kohta. Kokku osales 27 riigist 181 võistlejat. Vanim võistleja oli Charles Jardine (Austraalia; sündinud 26. veebruar 1889) ja noorim oli Hubertus Baarsgarst (Holland; sündinud 12. jaanuar 1909). Esimest korda osales olümpiamängude poksivõistlusel Eesti, keda esindas kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) Valter Palm. Esimest korda osalesid olümpiamängude poksivõistlusel ka Läti, keda esindas kergekaalus (kuni 135 naela 61,2 kg) Ernests Gūtmanis; Poola, keda esindas 5 võistlejat ning Ungari, keda esindas kergekaalus (kuni 135 naela 61,2 kg) Béla Lőwig. Kokku sai medaleid 9 riigi võistlejad. Kokku said olümpiasüsteemi punkte 16 riigi võistlejad. 19 võistlejat 13 riigist 21 võistlejat 15 riigist 24 võistlejat 17 riigist 30 võistlejat 22 riigist 29 võistlejat 19 riigist 23 võistlejat 15 riigist 20 võistlejat 14 riigist 15 võistlejat 11 riigist Poks 1924. aasta suveolümpiamängudel lehel Sports-Reference. Inglise keeles Poks 1924. aasta suveolümpiamängudel lehel Amateur Boxing Results. Inglise keeles
Tääksi järv

Tääksi järv on paisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Tääksi külas. Järve pindala on 3,6 ha, pikkus 400 m, laius 90 m, valgla suurus 17,82 km², kaldajoone pikkus 2 km, kõrgus merepinnast 48,5 m ja selles asub kolm saart pindalaga 0,58 ha. Järv on paisutatud Tääksi ojale. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu. Tääksi järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 11.09.2016) Tääksi järv keskkonnaportaalis (vaadatud 11.09.2016) Tääksi järv Eesti looduse infosüsteemis Tääksi järv keskkonnaportaalis
Harry Mitchell

Harold James Mitchell (5. jaanuar 1898 – 8. veebruar 1983) oli Inglismaa ja Suurbritannia poksija. Mitchell oli poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) kokku neljakordne harrastajate Suurbritannia meister aastatel 1922-1925. Mitchell võitis 1924. aasta Pariisi olümpiamängude poksivõistlustel poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) kuldmedali ning tuli olümpiavõitjaks. 8. suveolümpiamängude poksivõistlus. Pariis 1924. Tulemused inglise keeles Harry Mitchell veebisaidil Olympedia (inglise)
Tanna saar

Tanna on saar Melaneesias, üks Vanuatu saartest. Kuulub Tafea provintsi. Saare pindala on 550 km². Saar on mägine. Kõrgeim tipp on 1084 m üle merepinna ulatuv Tukosmera, mis on kustunud vulkaan. Aktiivne vulkaan on saare kaguosas asuv 361 m kõrgune Yasur. Tanna elanike arv oli 2009. aastal 28 799. Suurim linn on läänerannikul asuv Lénakel. Tafea provintsi halduskeskus on umbes 1200 elanikuga Isangel. Saarel räägitakse Austroneesia keelte Lõuna-Okeaania haru Lõuna-Vanuatu rühma kuuluvaid lenakeli, kvamera, tanna (põhja- ja edelatanna) ja napuanmeni keelt. Paljud elanikud oskavad ka bislama keelt. Melaneeslased asustasid saare umbes 400 eKr. Eurooplastest külastas saart esimesena 1774. aastal kapten James Cook oma meestega. Elanike seas on levinud kargokultus, milles kummardatakse John Frumi. Saarel toodetakse kavat, kohvi, kookospähkleid ja koprat. Yasuri vulkaan Lapsed Yankeli külas John Frumi kultusrist Yaohnaneni mehed peenisevöödega Lowanatomi küla http://www.spc.int/prism/country/vu/stats/Publications/2009%20Census%20Summary%20release%20final.pdf Jaanus Plaat: Vulkaanid, inimsööjad ja kargokultus, Vanuatust ja Tannast etnoloogi pilguga, Uus-Hebriididest Vanuatu Vabariigiks., Ajalooline Tanna: kannibalid, sõjad ja paganlus, Tänapäeva Tanna: paganad, peenisevööd ja vulkaan, John Frumi kultus, Kava Hendrik Relve: Kuula rändajat: Tanna saarele, Vikerraadio. Hendrik Relve: Kuula rändajat: Tanna loodusretked - sisemaal ja rannikul, Vikerraadio. Hendrik Relve: Retked Tanna saare kuumavee allikatele, Vikerraadio. Hendrik Relve: Kuula Rändajat. Tanna saare külaelu, Vikerraadio. Hendrik Relve: Kuula rändajat: Tanna saare kirev usuelu, Vikerraadio.
Tanna

Tanna võib tähendada mitut asja: Tanna saar, saar Vanuatus Tanna, linn Saksamaal Tüüringi liidumaal Tanna, juudi õpetlase kohta vaata artiklit Tannaim Tanna, 2015. aastal valminud Austraalia mängufilm
Bangalore'i torpeedo

Bangalore'i torpeedo koosneb ühest või mitmest lõhkeainega täidetud torust. Neid kasutavad lahingupioneerid, et hävitada ohutust kaugusest mitmesuguseid takistusi ja kaitserajatisi. Kõnekeeles kasutatakse selle kohta ka nimesid "Bangalore'i miin", "pauguti" või lihtsalt "Bangalore". Bangalore'i torpeedo leiutas 1912. aastal Indias Bangalore'i linnas Briti India Armee kapten McClintock. Nende pikkus võib olla kuni 15 m, koosnedes 1,5 m osadest.
Tjagun

Tjagun (ukraina keeles Тягун) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Illintsi rajoonis. Elanike arv on 563. Pindala on 2,12 km².
Mervõn

Mervõn (ukraina keeles Мервин) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Orativi rajoonis. Elanike arv on 490. Pindala on 1,813 km².
Lõstvõn (Ovrutši rajoon)

Lõstvõn (ukraina keeles Листвин) on küla Ukrainas Žõtomõri oblastis Ovrutši rajoonis. Elanike arv on 1579. Pindala on 3 km².
Hontivka

Gontivka (ukraina keeles Гонтівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tšernivtsi rajoonis. Elanike arv on 1153. Pindala on 3,02 km².
Pavel Anissimov

Pavel Anissimov (15. august / 28. august 1904 Petrajeva-Gorka küla, Belozerski maakond, Vologda kubermang – 26. november 1981 Tallinn) oli Nõukogude Liidu partei- ja riigitegelane, siseteenistuse polkovnik (1964). Aastatel 1913–1917 õppis ta kohalikus külakoolis, 1931–1932 Nadežda Krupskaja nimelises Leningradi Poliithariduse Instituudis (lõpetamata), 1945–1946 Üleliidulise Kommunistliku (bolševike) Partei Keskkomitee (ÜK(b)P KK) juures asuvas kõrgemas partorgide koolis (lõpetamata), Kõrgemas parteikoolis ÜK(b)P KK juures (lõpetas 1954 eksternina). 1924–1926 Jekimovski külanõukogu esimees Belozerski maakonnas Tšerepovetsi kubermangus, 1926–1928 4. suurtükiväebrigaadi reamees Leningradi sõjaväeringkonnas, 1928–1931 tehase "Krasnõi Putilovets" lihvija Leningradis, 1931–1932 Nadežda Krupskaja nimelise Leningradi Poliitharidusliku Instituudi üliõpilane. ÜK(b)P liige 1929. 1932–1933 ÜK(b)P veemajanduse töökollektiivi sekretär Belozerskis Leningradi oblastis, 1933–1936 Loode jõelaevanduse Laadoga-äärse piirkonna parteikomitee instruktor ja sekretär, 1936–1938 Loode jõelaevanduse Tšerepovetsi sadama partorg ja parteikomitee sekretär, 1938–1939 Tšerepovetsi rajoonikomitee 2. sekretär, 1939–1941 1. sekretär, 1941–1945 Vologda oblastikomitee kaadriala sekretär, 1945–1946 ÜK(b)P KK juures asuva Kõrgema partorgide kooli kuulaja Moskvas. Aastatel 1946–1947 ÜK(b)P KK Eesti büroo vastutav töötaja, 1947–1948 Eestimaa Kommunistliku (bolševike) Partei Keskkomitee (EK(b)P KK) kaadriosakonna juhataja asetäitja, 1948–1952 EK(b)P KK administratiivosakonna juhataja. Tema parteilisele karjäärile mõjus halvasti parteiliikmemaksude juhtum, kui kaks kommunisti varastasid kuue aasta jooksul kümneid tuhandeid rublasid parteiliikmemakse. Anissimovi süüdistati kontrolli puudumises ja teda karistati valju noomitusega arvestuskaardile kandmisega.1952–1953 oli ta EKP Tartu oblastikomitee 2. sekretär, 1953–1954 ja 1957–1961 EKP KK tööstuse ja transpordi osakonna juhataja asetäitja, 1954–1957 Eesti NSV kalatööstuse minister, 1961–1962 Eesti NSV siseministri asetäitja, 1962–1967 Eesti NSV ühiskondliku korra kaitse ministri esimene asetäitja. Alates 1967 üleliidulise tähtsusega personaalpensionär Tallinnas. 1948. aastal loodi EKP KK juurde administratiivosakond, mille ülesannete juurde käis muuhulgas ka järelevalve julgeolekuorganite tegevuse üle. Aastatel 1948–1952 oli selle osakonna juhataja Pavel Anissimov. Need oli aastad, kui viidi läbi 1949. aasta märtsiküüditamine ja suruti maha relvastatud vastupanuliikumine Eestis. Pavel Anissimov suri 26. novembril 1981 Tallinnas ja ta maeti 2. detsembril 1981 Metsakalmistule. Meelis Saueauk "Propaganda ja terror. Nõukogude julgeolekuorganid ja Eestimaa Kommunistlik Partei Eesti sovetiseerimisel 1944-1953" Tallinn, 2015. Lk 395-396; "Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee. Organisatsiooniline struktuur 1940-1991." Tallinn, 2002. Lk 424-425 Päring HAUDI-st[alaline kõdulink](andmebaasis nime all Pavel Anisimov)
Nemunėlio Radviliškise vald

Nemunėlio Radviliškise vald (leedu keeles Nemunėlio Radviliškio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Biržai rajooni territooriumil. Vald piirneb põhjas Lätiga. Valla pindala on 200 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1644 inimest. Valla keskus on Nemunėlio Radviliškise alev (aastal 2011 oli seal 566 elanikku). Vallamaja asub aadressil Biržų g. 5, vallavanem on Giedrius Kubilius. Lisaks küladele on vallas ka arvukalt huutoreid. Biržų rajono savivaldybė, vaadatud 12.09.2016. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 12.09.2016.
Søren Petersen

Søren Peter Petersen (6. detsember 1894 Kolding, Taani – 1945 Belgia) oli Taani poksija. Petersen oli kokku kahekordne Taani meister raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1920–1921. Petersen sai raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) hõbemedali 1920. aasta Antwerpeni olümpiamängude poksivõistlustel, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Ronald Rawsonile (Suurbritannia) ning 1924. aasta Pariisi olümpiamängude poksivõistlustel, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Harold Mitchellile (Suurbritannia). Petersen poksis oktoobrist 1924 kuni jaanuarini 1934 elukutselisena ning pidas kokku 30 kohtumist, millest võitis 16 (neist 8 nokaudiga), kaotas 10 (neist 8 nokaudiga) kohtumist ning viigistas 3 kohtumist. Ühel kohtumisel jäi paremus mõlema võistleja diskvalifitseerimise tõttu otsustamata. Taani meistrivõistlused poksis 1915–2000. Tulemused inglise keeles 7. suveolümpiamängude poksivõistlus. Antwerpen 1920. Tulemused inglise keeles 8. suveolümpiamängude poksivõistlus. Pariis 1924. Tulemused inglise keeles Søren Petersen veebisaidil Olympedia (inglise) Søren Petersen lehel BoxRec. Inglise keeles