laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Natalia Trofimova

Dr med Natalia Trofimova on sündinud 8. juunil 1957. aastal Taga-Karpaatias ungari peres. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ning täiendanud end erialaselt Venemaal, Rootsis, Hispaanias, Inglismaal, Saksamaal ja mujal. Suurem huvi loodusravi vastu tekkis dr Trofimoval ülikooliajal, kui ta koges, et leidub hulk nähtusi, mida tavameditsiin ei oska seletada. Pärast töötamist TÜ Kliinikumis otsustas ta 1998. aastal asutada Eestis esimese loodusravikeskuse Loodus BioSpa Tartumaale Luunja valda. 1982. a lõpetas Natalia Trofimova Tartu Ülikooli arst-terapeudina. 1987. a lõpetas Leningradi I Meditsiiniinstituudi dietoloogia erialal. Seejärel alustas dr Trofimova arstipraktikat arst-terapeudina, töötas jaoskonnaarsti, osakonnajuhataja ning arst-konsultandina. Alates 1997. aastast loodusravi- ja puhkekeskuse Loodus BioSpa asutaja ja arst. Alates 2006. aastast Biokliiniku juhataja. Erialased koolitused traditsionaalse ravi, loodusravi, taastusravi ja dieetravi alal: 1993–1994 – Inglismaal; Tervisekasvatuse juhtimine 1993–1995 – Hispaanias; Neijingi kool nõelravi alal 1995–1996 – Rootsis; Stockholm Care AB – haigla juhtimine 2001–2004 – traditsiooniline Hiina meditsiin 2003–2006 – Saksamaal; täienduskursus loodusravi, bioresonants-diagnostika ja taastusravi alal 2006–2010 – Saksamaal; Kneipp-Klinik Bad Wörishofenis, Kneipp-ravi koolitus Osalenud lektorina TÜ valikainete täienduskoolitustel arstidele ja õdedele. Dr Natalia Trofimova on välja töötanud tervendavad ja organismi puhastavad metoodikad ning Läänemere dieedikuuri (The Baltic Sea Diet Cure). 2006 – k.a. Biokliiniku juhataja ning peaarst 2000 – k.a.        Loodusravikeskus BioSpa  peaarst 1994 – 2000       Võru Maakonnahaigla osakonnajuhataja 1986 – 1994       Võru Maakonnahaigla arst – terapeut 1982 – 1986       Tartu Linna Polikliiniku jaoskonnaarst Dr Natalia Trofimova on avaldanud üle 100 artikli ja teaduspublikatsiooni. Ta on ravipaastu kui loodusravi koostisosa esmakasutuselevõtja Eestis ning nüüdseks on tal rohkem kui nelja dekaadi pikkune kogemus ravipaastu ja dieetravikuuride alal ning kümneid tuhandeid patsiente. Ta on Eestis sel teemal enimmüüdud raamatu “Paastuga terveks” autor. 28.06.2019 Internationale Gesellschaft der Mayr Artze – Mayr Arsti Diplom al. 2019 SA Pohja–Eesti regionaalhaigla rehabilitatsiooni seltsi liige al. 2019 Kliinilise toitumise rahvusvahelise seltsi liige al. 2017 Zonta Tartu Klubi liige
Mirzə Bala Məmmədzadə

Mirzabala Mamedzade (aserbaidžaani keeles Mirzə Bala Məmmədzadə, türgi keeles Mirza Bala Mehmetzade; 13. august 1898 Zirə – 8. märts 1959 İstanbul) oli aserbaidžaani publitsist, tõlkija, näitekirjanik, ühiskonnategelane. Ta elas aastast 1927 Türgis, oli aastatel 1955–1959 Müsavati partei juht. Ta sündis 1898. aastal Zirə külas (praeguse haldusjaotuse järele Bakuus Xəzəri rajoonis) kaluri peres. Peagi kolis pere Bakuusse ja asus elama Çəmbərəkəndi piirkonda. 1907. aastal astus ta Bakuu vene-tatari kooli, mille lõpetas 1914. aastal, seejärel jätkas ta hariduse täiendamist Bakuu Tehnilises Tööstuskoolis. Pärast isa surma oli ta sunnitud tegelema kaubandusega. Tema esimene raamat ilmus kooliajal (aastal 1912). Tema lähedane tutvus intellektuaalidega ühenduses "Məhəmmədiyyə" mõjutas tõsiselt tema maailmavaate kujunemist. Aastast 1915 osales ta ühingu ajalehe "Açıq söz", olles ühtlasi iganädalase ajakirja "Bəsirət" peatoimetaja. Oktoobris 1919 sai temast Müsavati partei Bakuu komitee liige. Pärast Aserbaidžaani Demokraatliku Vabariigi okupeerimist 11. Punaarmee üksuste poolt moodustati 28. aprillil 1920 salajane vastupanukomitee, mida juhtis Aserbaidžaani rahvusliku vabastamisliikumise juht ja Müsavati partei esimees Məhəmməd Əmin Rəsulzadə. Selle komitee esimeheks määrati Mirzabala Mammadzade. Toimkonna liikmed asutasid salatrükikoja ja andsid välja ajalehte Isiglal. Koos sellega oli Mammadzade tõlk Rahvamajanduse Ülemnõukogus ja õpetas erinevates koolides. Sel ajal avaldas ta hulga artikleid Aserbaidžaani ajaloost. 1922. aastal ilmus Bakuus tema raamat "Aserbaidžaan-Turk yatbuaty". 1923. aastal avastasid omavalitsusasutused ajalehe Isiglal trükikoja ja Mirzabala Mammadzade arreteeriti. Peagi ta aga vabastati. Mais 1924 emigreerus ta Bandar-e Anzali linna Iraanis. 1927. aastal kolis Mirzabala Mammadzade İstanbuli. Ta astus İstanbuli Ülikooli õigusteaduskonda. Nendel aastatel ilmusid seal tema raamat "Azer misagi-milli - 28. mai stigl beyannamesinin tehlili" ja "Armeenlased ja Iraan". Mirzabala Mammadzade tegi tihedat koostööd ajakirjadega Azeri-Turk (1928-1931) ja Odlu Yurd (1929-1933), mida toimetas Məhəmməd Əmin Rəsulzadə. 1932. aastal kolis Mirza Bala Mammadzade Poola. Nendel aastatel ilmusid Berliinis Rasulzade toimetuse all ajaleht Istiglal (1932-1934) ja ajakiri Gurtulush. Mirzabala Mammadzade ilmus nende väljaannete lehtedel artiklitega, milles ta rääkis Aserbaidžaani iseseisvusest. 1938. aastal ilmus tema raamat "Aserbaidžaani rahvuslik liikumine, rahvusliku Aserbaidžaani Musavati partei ajalugu". Aastal 1939 (pärast Poola okupeerimist) asub ta uuesti İstanbuli. İstanbulis töötab ta Türgi Entsüklopeedia ja Islami Entsüklopeedia toimetuses. 1949. aastal moodustati Ankaras tema osalusel "Aserbaidžaani kultuuriring". 1951. aastal trükiti selle ringi abiga Mammadzade teos "Türgi Albaania Aserbaidžaani ajaloos". 1952. aastal hakkas see ring välja andma ajakirja "Aserbaidžaan". Aastatel 1954–1959 oli ta Ameerika Ühendriikide Münchenis loodud NSV Liidu Uurimise Instituudi Kaukaasia filiaali esimees.
Graham Norton

Graham Norton (kodanikunimega Graham William Walker; sündinud 4. aprillil 1963 Dublini äärelinnas Clondalkinis) on iiri päritolu meelelahutuslikult tuntud koomik, näitleja, kirjanik ning telesaatejuht. Ta töötab alaliselt Ühendkuningriigis, kus juhib 2007. aastast alates rohkelt auhindu võitnud telesaadet “The Graham Norton Show”. Teda iseloomustab mõistaandev ja naljatlev väljendus (vt innuendo) ning toretsev esitlus. Ta on olnud raadiohääl BBC Radio 2-s ja Virgin Radio UK-s 2009. aastast on ta olnud Eurovisiooni lauluvõistluse kommentaator Ühendkuningriigis. Ta võttis töö üle Terry Woganilt, kes oli jõudnud kommenteerida kokku 35 lauluvõistlust. Liverpoolis toimunud 67. lauluvõistlusel oli ta õhtujuhiks finaal-ülekandes (13. mail 2023). Ta on olnud drag queenide võistluslikus telesaates “RuPaul's Drag Race UK” kõigi nelja hooaja vältel žüriiliige. Ta on ülesastuja mitmetes telesaadetes ja filmides, kehastades enamasti iseennast. Ta elab Wappingi linnaringkonnas Tower Hamletsi linnaosas, Londonis. Lisaks on tal korter New Yorgis ning maakodu Iirimaal Corki krahvkonnas Muntervary poolsaarel. Ta on avalikult gei.  Graham Norton – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kontseptualism

Kontseptualismiks nimetatakse filosoofias vaadet, mille kohaselt universaalid küll eksisteerivad, kuid üksnes mõistetena vaimus. Universaalide probleem
Alem-i Nisvan

Alem-i Nisvan (krimmitatari keeles عالم نسوان, eesti keeles Naiste maailm) oli krimmitatari ajakiri, mis oli suunatud naistele ja ilmus aastatel 1906–1912. Selle asutas juhtiv krimmitatari intellektuaal ja ajakirjanik Ismail Gasprinsky ning juhtis kogu selle ilmumisaja tema tütar Şefiqa Gaspıralı. Krimmitatari naistele mõeldud ajakirja kontseptsiooni propageeris juhtiv intellektuaalide ja ajakirjanike juht Ismail Gasprinsky. Kuigi Gasprinsky populaarses Tercimanis tõstatati aeg-ajalt naiste kogukonnale vastavaid küsimusi, leidis Gasprinsky, et spetsiaalselt naistele pühendatud ajakiri on vajalik. Selle tulemusel loodi "Alem-i Nisvan", mille toimetajana töötas Gasprinsky tütar Şefiqa Gaspıralı ja väljaandjana Gasprinsky. Teine oluline isik "Alem-i Nisvani" loomisel oli Gasprinsky naine Zehra Akçurina-Gaspıralı. Akçurina-Gaspıralı oli varem üritanud 1887. aastal edutult luua naistele suunatud krimmitatari väljaannet "Terbiye". Gasprinsky püüdis ka iga kahe kuu tagant ajalehte "Kadın" (eestu keeles "naine") täiendada, kuid Vene Keisririigi võimud olid nende ettevõtmiste vastu kuni 1905. aasta Vene revolutsiooni tagajärgedeni. Hilisemad poliitilised reformid võimaldasid sellist ajakirja välja anda. Ajakirja eesmärk oli harida krimmitatari naisi, kellel tollal krimmitatari ühiskonda juhtinud sotsiaalkonservatiivsuse tõttu haridus üldiselt puudus. Peamised eesmärgid olid kirjaoskamatuse kaotamine, krimmitatari kultuuri kasvatamine ja šariaadi õpetamine. See avaldas nii teavet šariaadiga naiste staatuse kohta kui ka ilmalikke hügieeni-, majapidamis- ja õmblusjuhiseid. Samuti oli teadusele ja kirjandusele pühendatud sektsioon. "Alem-i Nisvani" lehtedel oli kuulsate naiste elulugusid, lugusid välisriikidest ja ilukirjandust. Alates 1906. aastast kuni 1908. aastani töötas "Alem-i Nisvan" iganädalase "Tercimani" tasuta lisana. Aastatel 1908–1909 tegutses see sõltumatu ajalehena, enne kui naasis 1910. aastal "Tercimani". "Alem-i Nisvani" viimane number ilmus 1911. aastal. 2011. aastal toimus Krimmi Inseneri- ja Pedagoogikaülikoolis "Alem-i Nisvani" asutamise 105. aastapäevale pühendatud konverents. Kaasaegne krimmitatari naisteajakiri "Arzı" (eesti keeles "Unistus") peab end "Alem-i Nisvani" otseseks järglaseks. Kosenko, Yury (19. märts 2013). "«Алем-и нисван» - первый женский тюрко-мусульманский журнал в мире" ["Alem-i Nisvan" - esimene naiste moslemite türgi ajakiri maailmas]. Islam Ukrainas (vene). Vaadatud 25. juuni 2022. Chubukchiyeva, Lenara. "Женский вопрос на страницах журнала «Алеми нисван»" [Naistenumber ajakirja "Alem-i Nisvan" lehekülgedel]. Mineviku kajad (vene). Originaali arhiivikoopia seisuga 7. mai 2018. Vaadatud 25. juuni 2022.
Ralph Boston

Ralph Harold Boston (9. mai 1939 – 30. aprill 2023) oli USA kergejõustiklane (kaugushüppaja).
Burt Rutan

Elbert Leander Rutan, ka Burt Rutan (sündinud 17. juunil 1943 Estacadas Oregoni osariigis) on ameerika aerokosmosetehnika konstruktor. Burt Rutan lõpetas 1965. aastal California Polütehnilise Riikliku Ülikooli aerokosmose insenerinduse erialal. 1982. aastal asutas ta California osariigis Mojaves aerokosmosetehnika ettevõtte Scaled Composites (2007. aastast kuulub see Northrop Grummanile). 2011. aastal läks Rutan pensionile. lennuk Rutan Voyager, esmalend 1984, detsembris 1986 lendas esimese õhusõidukina ümber maailma ilma peatumata ja tankimata tandemtiiblennuk Scaled Composites Proteus, esmalend 1998 kosmoselennuk SpaceShipOne, tegi juunis 2004 esimese mehitatud suborbitaalse erakosmoselennu kosmoselennuk SpaceShipTwo, esmalend 2010 1989 – valiti USA Rahvusliku Inseneriakadeemia liikmeks 2000 – Lindberghi auhind 2001 – Reed Aeronautics Award 2005 – Rahvusliku Teaduste Akadeemia NAS Award in Aeronautical Engineering
USA Inseneriakadeemia

Rahvuslik Inseneriakadeemia, ka USA Inseneriakadeemia (inglise keeles National Academy of Engineering; akronüüm NAE) on Ameerika Ühendriikide teaduste akadeemia, valitsusväline teadusorganisatsioon. NAE asutati 1964. aastal. Tänapäeval on NAE-s üle 2000 liikme. Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia Ameerika Filosoofiaselts Rahvuslik Teaduste Akadeemia Rahvuslik Meditsiiniakadeemia About the National Academy of Engineering. nae.edu Koduleht
Lamp (perekonnanimi)

Lamp on eesti perekonnanimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lamp 173 inimesel: 73 mehel ja 100 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lamp meeste puhul 1276. kohal ja naiste puhul 936. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Lamp vanuserühmas 75–79, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,60. Nimi oli õige sagedasem Lääne maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 8,16. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Rannu, Tartu-Maarja, Maarja-Magdaleena, Kambja ja Torma kihelkondades, Virumaal Haljala kihelkonnas, Järvamaal Koeru kihelkonnas ning Läänemaal Ridala kihelkonnas kaheksal korral nimeks Lamp. Aastatel 1935–1937 loobuti Eestis nimest Lamp 3 korral ning uuteks nimedeks võeti Kallaste, Lambi ja Vanema. Üks isik loobus 1937. aastal nimest Lampe ja võttis uueks nimeks Lamp. Annikky Lamp, eesti riigiametnik (1982–) Anu Lamp, eesti näitleja (1958–) Dagmar Lamp, eesti ajakirjanik, kirjanik ja blogija (1984–) Edgar Lamp, eesti sõjaväelane (1915–2004) Elsa Lamp, eesti laulja (sopran) (1913–2009) Enno Lamp, eesti endine sõudja (1942–) Marku Lamp, eesti riigiametnik (1979–) Silja Lamp, eesti tekstiilikunstnik (1950–) Tõnn Lamp, eesti näitleja (1983–) Veljo Lamp, eesti spordielu edendaja, illustraator ja kergejõustiklane (1968–) Agnes Lamp-Mikk, eesti maalikunstnik ja kostüümikunstnik (1910–1981) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 03.05.2023) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Lamp. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Lamp. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Lamp. Lamp statistikaameti andmebaasis
NAS Award in Aeronautical Engineering

NAS Award in Aeronautical Engineering, ka J. C. Hunsaker Award in Aeronautical Engineering, on USA Teaduste Akadeemia teadusauhind väljapaistvate saavutuste eest lennundustehnikas. Auhinna asutas lennundusinsener, professor Jerome Clarke Hunsaker 1968. aastal. 1968 – Leroy Randle Grumman 1973 – Donald Wills Douglas 1980 – James S. McDonnell 1985 – Thornton A. Wilson 1990 – Robert T. Jones 1995 – William R. Sears 2000 – Richard T. Whitcomb 2005 – Elbert L. Rutan 2010 – Norman R. Augustine 2015 – Alan R. Mulally Koduleht
Venemaa õhuvägi

Venemaa õhuvägi (vene keeles Военно-воздушные силы России) on Venemaa õhu- ja kosmosejõudude haru. Tänapäevane Venemaa õhuvägi moodustati 7. mail 1992, kui president Boriss Jeltsin asutas Venemaa kaitseministeeriumi. Venemaa õhuväe eelkäijad on aastatel 1912–1917 tegutsenud Venemaa keiserlik õhuvägi ja aastatel 1918–1991 tegutsenud Nõukogude õhuväed. Venemaa Föderatsiooni kaitseministeeriumi teenetemärgid Venemaa ordenid ja teenetemärgid Venemaa aunimetused Venemaa õhuluure "100 лет ВВС России: взлет или упадок?". BBC News Russian. 3. august 2012. Norwegian Baron (25. juuli 2016). "Russian Federation (1991–****) Military March "Авиамарш"". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. mai 2018. Vaadatud 4. oktoobril 2016 – cit. via YouTube. Sizuoka1987 (29. mai 2016). "【ロシア軍歌】 航空行進曲 Авиамарш 【歌詞付き】". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. november 2018. Vaadatud 4. oktoobril 2016 – cit. via YouTube. La Banda Militare: Italian and International Military Music (22. september 2013). "Авиамарш (Марш Авиаторов) 2". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. oktoober 2015. Vaadatud 4. oktoobril 2016 – cit. via YouTube. Higham, Robin (editor). Russian Aviation and Air Power in the Twentieth Century. Routledge, 1998. ISBN 0-7146-4784-5 Palmer, Scott W. Dictatorship of the Air: Aviation Culture and the Fate of Modern Russia. New York: Cambridge University Press, 2006. ISBN 0-521-85957-3 "Warfare.be" Воздушно-Космические Силы. WARFARE.BE (vene). Originaali arhiivikoopia seisuga 13. mai 2016. Vaadatud 11. mail 2016. Piotr Butowsky. Force Report:Russian Air Force, Air Forces Monthly, August 2007 issue Pyotr Butowski, Air Power Analysis: Russian Federation, Part 2, International Air Power Review, AIRTime Publishing, No.13, Summer 2004 (also Part 1 in a previous issue) the extensive list of sources at [1] Yefim Gordon, Dmitriy Komissarov, Russian Air Power, 2009 and 2011 Kommersant-Vlast, State of Russia's Air Forces 2008 No.33 (786) 25 August 2008 Что такое современная армия России [What is the modern army of Russia]. Vlast (vene). Kommersant. 7 (610). 21. veebruar 2005. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. november 2007. Vaadatud 20. septembril 2008. Aleksandr Stukalin, Mikail Lukin, ‘Vys Rossiyskaya Armiya’, Kommersant-Vlast, Moscow, Russia, (14 May 2002) Russian Air Force Official site (English) Kommersant-Vlast, State of Russia's Air Forces 2008 No.33 (786) 25 August 2008 VVS Order of Battle (scramble.nl) Photos Russian Air Force Russian Military Aviation "Russian Revival" – Russia's technological strategy for post-2010 airpower [alaline kõdulink]
Éloyse Lesueur-Aymonin

Éloyse Lesueur-Aymonin (sündinud 15. juulil 1988 Créteilis) on Prantsusmaa kaugushüppaja. Ta alustas sportlasteed mitmevõistlejana, kuid keskendus juunioride klassis võisteldes kaugushüppele. Ta võitis 2005. aasta noorte maailmameistrivõistlustel Marrakechis kaugushüppes hõbemedali. 2007. aasta Euroopa juunioride meistrivõistlustel Hengelos sai ta tulemusega 6.34 teise koha. 2009. aasta Euroopa U23 meistrivõistlustel Kaunases sai ta pronksmedali tulemusega 6.72. 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel Helsingis võitis ta tulemusega 6.81 kuldmedali. Londoni olümpiamängudel hüppas ta finaalis 6.67 ja sai algselt 8. koha. Pärast kolme konkurendi positiivseid dopinguproove tõusis ta viiendaks. 2013. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Göteborgis oli ta Darja Klišina järel teine. 2014. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Sopotis võitis ta tulemusega 6.85 Katarina Johnson-Thompsoni ja Ivana Španovići ees kuldmedali. Euroopa meistrivõistlustel Zürichis tuli ta Španovići ja Klišina ees 6.85-ga teist korda Euroopa meistriks. Lesueur-Aymoninile kuulub Prantsusmaa siserekord kaugushüppes 6.90, mis on hüpatud 2013. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Göteborgis. Tema isiklik rekord välitingimustes on 6.92, mis on hüpatud 2014. aastal Pariisis. Éloyse Lesueur-Aymonin Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
2004. aasta Sloveenia parlamendivalimised

2004. aasta Sloveenia parlamendivalimised toimusid 3. oktoobril 2004. aastal. Nende olulisem tagajärg oli enam kui 10 aastat ühe lühikese pausiga kestnud LDS valitsemisaja lõppemine. Osales 20 nimekirja ja 3 üksikkandidaati, parlamenti pääses 7 nimekirja; kandidaate oli kokku 1395. Valijaid: 1 634 402 Osales: 991 263 Osalusprotsent: 60,65% Äraantud hääli: 991 123 Kehtetuid hääli: 22 351 Kehtivaid hääli: 968 772 Itaallastes valiti Roberto Battelli, ungarlastest Mária Pozsonec. Rahvusvähemuste valimine toimus eraldi, üldhulka nende hääli ei arvestatud. SDS esines varem nime all Sloveenia sotsiaaldemokraatlik partei (, SDSS). ZLSD võttis juunist 2005 nimeks lihtsalt Sotsiaaldemokraadid (Socialni demokrati). Ametlikud tulemused: https://archive.today/20121225065034/volitve.gov.si/dz2004/html/rez_si.htm Statistikaameti valimisajalugu: [[1]]
Illmitz

Illmitz ([ˈɪlmɪt͡s]) on turulinn (Marktgemeinde) Austria Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas. See asub piirkonnas Neusiedli järvest (saksa: Neusiedlersee; ungari: Fertő tó) idas, mida kutsutakse Seewinkel (järvenurk). Illmitz asub Neusiedler See-Seewinkeli rahvuspargis Neusiedli järve idakaldal. Linn asub merepinnast 117 meetrit kõrgemal. Samas linna lähipiirkond, mis asub 114 meetrit merepinnast kõrgemal, on madalaim koht Austrias. Piirkonnale on iseloomulikud laialdased tasandikud ja sootaimestik, mille ümber on palju väikseid soolajärvi. Lange Lacke ('pikk järv') on umbes neljakümnest selle piirkonna järvest suurim. 1867. aastal kaotati Austria keisririik ja loodi Austria-Ungari eraldi valitsustega Viinis ja Budapestis. Pärast Esimest maailmasõda nimetati Burgenlandi Saint-Germaini ja Trianoni rahulepingus Deutsch-Westungarn (Saksa-Lääne-Ungari) ning anti 1919. aastal Austriale. 1921. aastast on linn Burgenlandi liidumaa osa. 2001. aasta detsembris kanti Neusiedler See-Seewinkeli rahvuspark UNESCO maailmapärandi nimistusse. Illmitzis on peamine tegevusala veinitootmine, mistõttu on linna ümbritsevad viinapuuistandused ka omaette vaatamisväärsus. Kuigi Illmitz on väike, on see veinisõpradele tuntud kogu maailmas. Veinitootjad nagu Alois Kracher, Willi Opitz ja Stefan Tschida ning Salzl on kuulsad oma suursuguste magusate veinide poolest. Oluline tegevusala on ka turism. Iga aasta mais koguneb sinna ornitolooge kogu Euroopast, et näha üsna haruldasi linnuliike. Juba ammu enne rahvuspargi rajamist oli Lange Lacke oluline looduskaitseala. Lange Lacke on linna lähedal asuvast umbes neljakümnest soolajärvest suurim. Seal on juba üle sajandi kogutud linnustiku kohta teadusandmeid. Viinamarjakasvatajatele tekitavad marju söövad linnud aga ka märkimisväärset kahju ning põllumeestel on põldudele üles seatud linde peletavad helikahurid. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Jois

Jois ([jɔɪ̯s]) on väike vald (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas. See asub Neusiedli järve põhjakaldal, mis ületab Ungari piiri. Maaliline veinitootmispiirkond on populaarne turistide seas, kes külastavad Joisi kihelkonnakirikut, kus on 1757. aastast pärit barokkkujud, kohalikku kultuuripärandi muuseumit koos piirkonna koolimuuseumiga, teeäärseid pühamuid, jalgrattaradasid ja veinirada. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Congaree rahvuspark

Congaree rahvuspark (Congaree National Park) on Ameerika Ühendriikide rahvuspark, mis asub Lõuna-Carolina osariigis. Park asub osariigi pealinnast Columbiast 29 km kagus. Congaree rahvuspargi pindala on 108 ruutkilomeetrit ning seal kaitstakse ürgmetsi. Pargist voolab läbi Congaree jõgi. Congaree rahvuspark sai rahvuspargiks 2003. aastal ning 2018. aastal oli see Ameerika Ühendriikide rahvusparkidest kümnes kõige vähem külastatud rahvuspark. "Geology of Congaree National Park". USGS. Vaadatud 3. mail 2023.
Aleksander Kunileid

Aleksander Kunileid (kodanikunimega Aleksander Saebelmann; 22. november 1845 Audru vald – 27. juuli 1875 Poltava) oli eesti helilooja. Teda peetakse üheks eesti rahvusliku muusika rajajaks. Kunileid sündis köstriõpetaja perekonnas. Tema vend oli helilooja Friedrich August Saebelmann. Muusikahariduse omandas ta Valgas Cimze seminaris, lõpetades kooli 1868. aastal. Aleksander Kunileid ja tema vend Friedrich August Saebelmann elasid ja töötasid Paistus sealses kihelkonnakoolis eri aegadel õpetajatena. Aleksander Kunileid aastatel 1865- 1868 ning Friedrich August Saebelmann aastatel 1880 -1911 kuni surmani. Paistuselamise aeg oli tema elu kõrgaeg. Tal oli tolle aja kohta erakordselt kõrge palk, millest sai lahedalt ära elada. Koolimaja juures kirikus oli hea orel, ümberringi ärgas ärkamisaegne seltskond. Paistu perioodil uuenesid Kunileiu ja Jakobsoni sõprussuhted, ta tutvus ka Jannseni ja Koidulaga. Kunileid oli andekas koolmeister, kel tärkasid ka hariduse uuendamisega seotud ideed. Ta tegeles Eesti koolielu teoreetiliste küsimustega ja oli üldse erksa suhtumisega ühiskonnaelu probleemidesse. 1867.a. suvel Paistus kirjutas ta oma esimese koorilaulu "Veel pole kadunud kõik" (sõnad Jakobson). Ta oli üks I üldlaulupeo juhte. Tema "Mu isamaa on minu arm" ja "Sind surmani" olid ainsad Eesti helilooja kirjutatud laulud I üldlaulupeo kavas. Aastatel 1871–1873 oli Kunileid köster ja kooliõpetaja Peterburis, Gattšinas ja Kolppanas. 1873. aastal sõitis tervise halvenemisel Ukrainasse. Seal töötas köster-organistina Poltava saksa koguduse koolis elu lõpuni. Suri 1875. aastal enne 30-aastaseks saamist tiisikuse tagajärjel. Kunileid kirjutas suure osa oma koorilauludest Lydia Koidula ja Carl Robert Jakobsoni tekstidele. "Mu isamaa on minu arm" (sõnad Lydia Koidula) "Sind surmani" (sõnad Lydia Koidula) "Veel pole kadund kõik" (sõnad Carl Robert Jakobson) "Ema ja laps" (sõnad Carl Robert Jakobson) "Mu isamaa nad olid matnud" (sõnad Lydia Koidula) Muusikaajaloolase Elmar Arro sõnul sai Kunileid laulude "Sind surmani" ja "Mu isamaa on minu arm" viisi loomiseks innustust Karl Collani 1854. aastal laulukogumikus avaldatud soome rahvalauludest "Kreivin sylissä istunut" ('krahvi süles istunud') ja "Paremp' olla tyttönä" ('parem olla tüdruk'). Paistu kroonika 1834–1944, ärkamisaja häll. Jaak-Adam Looveer, 2021. "Aleksander Kunileid-Saebelmanni 100 a. sünnipäev". Sirp ja Vasar. 1. detsember 1945. Arro, Elmar (1933). Geschichte der estnischen Musik, Band I. Tartu: Akadeemiline Kooperatiiv. Lk 115–120, Der Fall Kunileid. "Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen". Estofilia. Tallinn: Soome suursaatkond. 2018. Vaadatud 15.05.2018.