laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Pokaal

Pokaal on jalaga, enamasti klaasist anum, millest juuakse või ka süüakse (nt salatit, jäätist jne). Ajalooliselt on pokaaliks nimetatud kaanega karikat, nagu ananasspokaal, kurekellpokaal või nautiluspokaal (viimatinimetatut esineb ka kaaneta). Šampanjapokaal Veinipokaal Vaarikašerbett pokaalis Nautiluspokaal Karikas Peeker https://register.muinas.ee/public.php?menuID=en_monument&action=view&id=14291
Lakewood (täpsustus)

Lakewood on mitme USA linna nimi: Lakewood on linn New Jersey osariigis Lakewood on linn California osariigis Lakewood on linn Colorado osariigis Lakewood on linn Ohio osariigis Lakewood on linn Washingtoni osariigis ...
Anşār ash-Sharī‘ah

Ansar al-Šaria (araabia keeles|أنصار الشريعة Anşār ash-Sharī‘ah, 'Islami seaduse järgija') on mitmesuguste islamistlike terroriorganisatsioonide nimetus Lähis-Idas ja Põhja-Aafrikas. Ideoloogiliselt sarnased al-Qaidaga. Rühmitused on tekkinud Araabia kevadeks nimetatud revolutsioonides. Ansar al-Scharia (Liibüas), 17.02.2011 Ansar al-Scharia (Tuneesias), asutatud aprillis 2011, salafide organisatsioon. Tuneesia valitsus nimetas neid alates augustist 2013 terrorirühmituseks. Ansar al-Scharia (Jeemenis) alates aprill 2011; al-Qaida Jeemenis või al-Qaida Araabia poolsaarel (AQAP). Islami seaduse järgijad on levinud veel Malis, Egiptuses, Mauritaanias, Marokos ja Süürias.
Andri Lõssenko

Andri Lõssenko (sündinud 4. novembril 1968 Donetskis) on Ukraina sõjaväelane, sõjaajakirjanik. Ta on alates 2013. aasta detsembrist Ukraina presidendi pressiteenistuse juhataja, Rahvusliku Julgeoleku ja Kaitse Nõukogu Info-analüütilise keskuse pressiesindaja. "Свобода слова". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. august 2014. Vaadatud 1. detsembril 2014.
Lomonossov

Lomonossov on linn Venemaal Peterburi haldusalas Petrodvoretsi rajoonis. Linn on külgneva Lomonossovi rajooni halduskeskuseks, kuid ise sinna rajooni ei kuulu. Asub Soome lahe kaldal, Peterburist 30 km läänes. 18. sajandi alguses rajas vürst Menšikov Ingerimaale Rambova küla juurde paleedekompleksi, millele andis nimeks Oranienbaum (Ораниенбаум, saksa Orangenbaum 'apelsinipuu' järgi, kui lihtsalt ilus sõna). Oranienbaum sai linnaõigused sai 1780. aastal, Oranienbaum oli ka Peterburi kubermangu Oranienbaumi maakonna maakonnalinn. 1882. aastast asus seal Oranienbaumi sõjakool. 1948. aastal nimetati linn ümber Lomonossoviks Mihhail Lomonossovi auks, kes oli 1754. aastal läheduses rajanud värvilise klaasi tehase. Lomonossovis on sündinud Igor Stravinski. Lomonossovi koduleht [1]
Eeskoda

Eeskoda ehk tuulekoda ehk vöörus on ruum kohe välisukse ees, mille kaudu pääseb siseruumidesse ja mis kaitseb siseruume külma välisõhu eest. Palkehitise eeskoda võib olla kerge konstruktsiooniga eraldi juurdeehitis.
AS Pakett

AS Pakett on aastast 1992 tegutsev Eesti trükiettevõte. Ettevõte trükib peamiselt raamatuid ja brošüüre. Ettevõtte toodangust 25% eksporditakse. Ettevõte on Eesti Trükitööstuse Liidu liige. Ettevõtte juures tegutseb kirjastus Hotger. [1] pakett.ee (vaadatud 01.12.2014) Ettevõtte koduleht
Wallenberg

Wallenberg võib tähendada järgmist: "Wallenberg", Erkki-Sven Tüüri ooper Wallenberg (perekonnanimi) Wallenbergid, Rootsi suguvõsa Raoul Wallenberg (1912–1947), Rootsi diplomaat
Poolkoks

Poolkoks on tahkekütuse utmisel saadav tahke jääkaine. Selle omadused ja koostis sõltuvad kütuse tüübist ja utmisprotsessi meetodist. Tavaliselt kasutatakse kütuseks turvast, kivisütt, pruunsütt või põlevkivi. Koks Kuivdestillatsioon Põlevkivi poolkoks
Konsool (arhitektuur)

Konsool (prantsuse keeles console, saksa keeles Konsole) on seinast (seinakonsool) või mujalt eenduv tugi simsi, karniisi, frontooni, katuse, skulptuuri vm kandmiseks. Ka võlvid ja kaared võivad toetuda konsoolidele. Klassikalises antiikarhitektuuris olid konsoolid ornamentaalsed tugikivid, mis liigendusid pealisplaadiks ehk tallaks ja kandeosaks, mis koosnes sageli kahest vastassuunalisest S-kujulisest voluudist. Antiigis, keskajal ja hiljem kaunistati konsoolid stiilikohaste figuuride või reljeefornamendiga (kapiteelidega sarnaselt). Sageli asendati konsoolid ka lühikese sambakesega ehk rippkolonnetiga või kärbitud liseeniga ehk rippliseeniga. Konsool esineb ka mööblikunstis. Eksterjööris eristatakse seinaäärseid konsoolriiuleid ja konsoollaudu. Nüüdisajal on konsool igasugune eenduv kandetarind. Eesti arhitektuur. Oskussõnastik., Tallinn: Valgus 1993. Kunstileksikon, Tallinn: Eesti Klassikakirjastus 2001. Kunstileksikon, Tallinn: Kirjastus Kunst 2000.
Kõlakoda

Kõlakoda on katusega vabaõhulava, mis on tavaliselt kaarekujulise konstruktsiooniga. Kõlakoja külg- ja tagaseinad ning katus suunavad heli, sealt ka ehitise nimetus. Ühtlasi kaitseb katus esinejaid mingil määral vihma eest. Eriti hea akustikaga väga suur kõlakoda on Tallinna laululava. Sageli paikneb kõlakoda sadamakail, pargis, aias või mõnel muul haljasalal.  Kõlakoda – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Domikaalvõlv

Domikaalvõlv on kuplitaoliselt kõrge ristvõlv, ehituselt kupli ja ristvõlvi vahepealne vorm, mis on jaotatud neljaks või enamaks võlvisiiluks ja kus võlvikivid on laotud kontsentriliselt. Võlvitüüp esineb 12. sajandi Lääne-Prantsusmaal, Vestfaalis, Lõuna-Saksamaal ja ka Eesti keskaegses kirikuarhitektuuris. Domikaalvõlvil ristuvad võlvikivid üksnes all nurkades (võlvikandades), kuid põhiosas on need laotud kontsentriliste ringidena, mille tõttu servjooned on jälgitavad ka ainult nurkades (võlvikandades). Nelinurkse põhiplaaniga domikaalvõlvi diagonaalide ristumiskohas asuv lagipunkt asub märgatavalt kõrgemal vööndkaarte lagipunktidest. Sageli on domikaalvõlv dekoratiivsete roietega. Domikaalvõlv ilmus ehitistesse 12. sajandil Lääne-Prantsusmaal (nn angeviini gootikas) ja levis sealt itta ja põhja. Saksamaal levis see eriti Vestfaali, Alam-Saksi ja Mecklenburgi piirkonnas, sealt ulatus traditsioon ka Eestisse (Kesk-Eesti ja Saare-Lääne piiskopkonna kirikud). Haapsalu toomkiriku interjöör Pöide kirik Valjala kirik Ambla kirik Nõo kiriku külglööv rõdult vaadatuna Domikaalvõlv Paistu kirikus Domikaalvõlv -- R. Paris, E. End. Kunstileksikon Domikalgewölbe. - Wissen Digital Eesti arhitektuur. Oskussõnastik, Tallinn: Valgus 1993. Kunstileksikon, Tallinn: Eesti Klassikakirjastus 2001.
Generaadio

Generaadio on apoliitiline Tartu kogukondade internetiraadio, mis toodab jutusaateid ja keskendub põhiliselt uuemale Eestis loodud muusikale. Generaadio toimetus ning stuudio asuvad Kultuurikvartalis Genialistide klubi ruumides aadressil Magasini 5, Tartu. Generaadio peatoimetaja on alates 27. oktoobrist 2014 Sven Paulus. Raadiojaama tööd haldab MTÜ Generaadio, mille asutasid 24. märtsil 2014 tollane Generaadio peatoimetaja Kärt Rebane ning saatejuhid Mihkel Vinogradov ja Greete Palmiste. Generaadio läks esmakordselt eetrisse 6. veebruaril 2014 kell 18:00 teatrisaatega "Elusamus". Generaadio on praegu kuulatav vaid Generaadio veebisaidil, tulevikus on kavas osta sagedusluba Tartus ja selle lähiümbruses.[viide?] Mõte Genialistide klubis tegutsevast raadiost sündis klubi programmijuhi Ahto Külveti peas. Sellest rääkis Ahto lõpuks Sigrid Saluteele, kes on ajakirjandust õppinud. Kuna Sigridil endal sellise uue tegevuse ellu viimiseks aega nappis, otsustas ta sellest omakorda 2013. aasta augustikuus Uues Õues Kärt Rebasele rääkida. Kärt võttis viimaks nõuks raadiole elu sisse puhuda. Temast sai ka Generaadio esimene peatoimetaja. Generaadio peatoimetaja on Raik Sõster, programmijuht Mari-Liis Leis, kommunikatsioonijuht Kaspar Aug, süsteemiadministraator Umar Zarip. Sügisel 2016 kuuleb Generaadios järgmiseid saateid: Kaks kaptenit Tõe monopol Olukorrast konnatiigis Koi ja täi Genklubis Meelepakend Eesti raadiojaamade loend Genialistide Klubi Genialistide klubis alustas tööd raadiojaam Tartu Postimees, 11. veebruar 2014 Generaadio: Raadiost generaadio.ee Generaadio veebisait
MTÜ Generaadio

MTÜ Generaadio on Eesti mittetulundusühing, mis juhib Tartu kogukondade raadiojaama Generaadio. MTÜ asutasid 24. märtsil 2014 kolm ajakirjandusliku taustaga Generaadio loojat: Greete Palmiste, Mihkel Vinogradov ja Kärt Rebane. Viimasest sai ka Generaadio esimene peatoimetaja. Põhikirja järgi on MTÜ põhivaldkondadeks saadete tootmine ning edastamine internetiraadio kaudu, teadlikkuse tõstmine Eesti muusikast ning muusikaliste kontsertide, ürituste ja pidude korraldamine. Alates 2015. aastast võtab MTÜ Generaadio üle ka Genialistide klubi plaadipoe, mis on sisuliselt Eesti suurim ainult Eesti muusika salvestisi müüv plaadipood.[viide?] "Põhikiri" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27. august 2016. Vaadatud 1. detsembril 2014. MTÜ Generaadio koduleht
Galerii

Sõnal galerii on mitu tähendust: Galerii (prantsuse keeles galerie, itaalia keeles galleria) on pikk käik või piklik ühendusruum lossiarhitektuuris, mille üks, vahel ka kaks külge on kujundatud kaarte- või akendereana. Esimene galerii ehitati Bury lossis 1520. aasta paiku, hiljem muutus see hooneosa pidude ja vastuvõttude korraldamisel hädavajalikuks. Soodsa külgvalgustuse tõttu sobis selline ruum kunstiteoste eksponeerimiseks, mistõttu terminit „galerii” hakati üldiselt kasutama kunsti eksponeerimiseks mõeldud ruumide kohta. Galerii ehk kunstigalerii on kunstinäituste eksponeerimiseks mõeldud ruum või hoone. Galerii ehk kunstimuuseum Galerii on lahtine kaarkäik (sageli arkaadiga) hoone küljes või sees. Galerii on sammaskäik. Galerii on linnuse või linnamüüri kaitsekäik. Galerii on empoorilaadne sisseehitis (väär) kirikus või teatrisaalis. Galerii on mitme rõduga teatrisaalis ülemine rõdu. Galerii on klaaskatusega äritänav ehk passaaž. Kunstileksikon, Tallinn: Eesti Klassikakirjastus, 2001. Kunstileksikon, Tallinn: Kirjastus Kunst, 2000. Gloriette Paviljon
Pergola

Pergola (itaalia keeles pergola) on tunnelilaadne lehtla, kus sammastele toetuval või kaarsõrestikul kasvavad vään- või ronitaimed moodustavd kaetud käigu. Samuti nimetatakse pergolaks rõdu haljasseina, lihtsalt taimedega kaetud eralduvat seina või seinaäärset toestikku. Termin on pärit Itaalia pargiarhitektuurist. Moodsas arhitektuuris on pergola väga kitsaste hõredasti asetatud tugede vahele jääv kaetud käik. Eesti arhitektuur. Oskussõnastik, Tallinn: Valgus, 1993. Eesti õigekeelsussõnaraamat ÕS 2013, Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2013. R. Paris, E. End. Kunsti leksikon, Stockholm: Eesti Keele ja Kirjanduse Instituut, 1986. [1]
Harkelundiveenid

Harkelundiveenid (ladina keeles venae thymicae) on koondnimetus osadel suletud südame-veresoonkonnaga loomadel tüümusest lähtuvate paljude väikeste veenide kohta, mis juhivad verd vasaku õlavarre peaveeni, sisemiste rindkereveenide ja alumise kilpnäärmeveeni kaudu südame suunas. Väikeste harkelundiveenide areng, anatoomia, morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti. Harkelundiveenid on kantud kehtivasse anatoomianomenklatuuri "Terminologia Anatomica". Geoffrey Keynes, The Thymic Vein, 11. märts 1967, British Medical Journal, Sissekanne Terminologia Anatomicas A12.3.04.005: Vv. thymicae. Harkelundiveenid Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Thymic veins seisuga 02.12.2014.a
PIN

PIN ehk PIN-kood (inglise keeles personal identification number, 'isiklik tuvastamisnumber') on numbriline parool, mida autentimiseseme valdaja kasutab enda volituse tõestamiseks infosüsteemis. Tavaliselt kaasneb ainult isikule ja süsteemile teada oleva PIN-iga mittekonfidentsiaalne identifitseerimisnumber, -nimi või muu tunnus, või autentimisese (panganduses näiteks kiipkaart, mobiilsides SIM-kaart, lukusüsteemides esemeline võti). Kui inimene sisestab süsteemi identifitseerimistunnuse ja PIN-i, võrdleb süsteem seda vastava identifitseerimistunnuse juures talletatud koodiga ja annab ligipääsu, kui sisestatud ja talletatud kood on identsed. PIN koosneb tavaliselt neljast või rohkemast numbrist. PIN-is ei sisaldu tähti ega muid kirjamärke peale kümnendsüsteemi numbrite. Mida lühem on kood, seda lihtsam on seda nii inimestel kui ka masinatel ära arvata. Eesti isikutunnistusel on kaks PIN-i: PIN1 pikkusega 4–12 numbrit ja PIN2 pikkusega 5–12 numbrit. Lukustunud PIN-i muutmiseks kasutatakse PUK-i (inglise keeles PIN unlocking key) või PUC-i (inglise personal unblocking code). PIN-kalkulaator
Soome Kirjanduse Selts

Soome Kirjanduse Selts (soome keeles Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, lühend SKS) on soome keeles kirjutatud kirjandust toetav selts. Selts asutati 1831. Seltsi üks esimesi välja antud trükiseid oli soome rahvuseepos "Kalevala". http://www.finlit.fi/
Halland

Halland on ajalooline maakond (landskap) Lõuna-Rootsis. See piirneb Skåne, Smålandi, Västergötlandi ja Östergötlandi maakonnaga ning Kattegati väinaga.
Kaltsiit

Kaltsiit on kaltsiumkarbonaadist koosnev kivimit moodustav mineraal. Keemiline valem: CaCO3. Kaltsiit on värvuselt enamasti valge, hallikas, kollakas või sinakas. Puhas kaltsiit on värvitu. Kaltsiit on Mohsi astmiku etalonmineraal – tema kõvadus on 3. Lõhenevus on täiuslik, lõheneb romboeedrilisteks kristallideks. Kristalliseerub trigonaalse süngoonia kristallidena. Kristallidel on klaasiläige. Puhta kaltsiidi erikaal on 2,7. Kaltsiidil on tugev kaksikmurdumine. Kaltsiit on tavaline ning väga laialt levinud mineraal. Kaltsiit on lubjakivi ning marmori põhiline koostismineraal. Kaltsiidist koosneb allikalubi, stalaktiidid koobastes, kriit, travertiin jne. Kaltsiiti leidub ka tardkivimites, mõnedes karbonatiitides on ta peamine mineraal. Samuti esineb kaltsiiti koos maakmineraalidega ning liivakivides tsemendina. Paljud merelised organismid ehitavad oma koja kaltsiidist või selle polümorfsest erimist aragoniidist. Kaltsiidi kristallid sarnanevad kvartsi kristallidega, kuid kaltsiit on eristatav kvartsist tuhmima läike ning väiksema kõvaduse poolest. Samuti on kaltsiit hapete toimel lahustuv, kvarts aga mitte. Samamoodi happetestiga saab eristada kaltsiiti ka teisest levinud karbonaatkivimeid moodustavast mineraalist dolomiidist. Kaltsiidist koosnevaid kivimeid kasutatakse ehitusmaterjalidena, metallurgias, paberitööstuses ja mujal. Karbonaadid (mineraloogia)
Kapten (täpsustus)

Vanakreeka keeles κατεπάνω (katepánō), latiniseerituna capetanus ja/või catepan. Hilisladina capitaneus. Ladina keeles caput märgib pead. Tuletised Capitan, Capitaine, Capitano, Capitão, Kapitan, Kapitän, Kapitein, Kapteeni, Kapten, kapitány, Kapudan Pasha, Kobtan jne Kapten tähendab mitut asja. Kapten on sõjaväeline auaste, leitnandist kõrgem ja majorist madalam. Kapten on laevajuht. Sadamakapten Kapten on kosmoselaeva juht. Kapten on spordis võistkonna juht. Kapten jalgpallis Kapten on perekonnanimi. Aivo Kapten, kaitseliitlane Helin Kapten, pianist Toomas Kapten, dirigent Kapten Irv, soomusrong Kapten Nemo, tegelane Jules Verne'i romaanides
Juuru vald (Juuru kihelkond)

Juuru vald (saksa keeles Jörden) oli vald Juuru kihelkonnas Harju kreisis ja Harju maakonnas 1866–1939. Valla pindala oli 205 km² ja elanikke 2990 (1922. aasta seisuga). Vallamaja asus Juuru külas. Juuru kihelkonna Juuru valda kuulusid Atla mõis, Hiiru mõis, Härgla mõis, Hõreda mõis, Juuru mõis, Juuru kirikumõis, Järlepa mõis, Mahtra mõis, Maidla mõis, Pae mõis, Pirgu mõis, Purila mõis, Saaremõisa mõis, Umbru mõis. Juuru kihelkonna Juuru vallaga liideti Atla vald (1866–1891), Härgla (Härgküla) vald (1866–1891), Hõreda-Pae vald (1866–1891), Järlepa vald (1866–1891), Mahtra vald (1866–1891), Maidla vald (1866–1891), Pirgu vald (1866–1891), Purila vald (1866–1891). Vallas sündisid Eduard Riisna, Kaljo Kivi, Aleksander Arro, Hans Vanaveski, Helmut Vaag, Lennart Maurer. 1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Juuru valla koosseisu, välja arvatud Röa küla, mis läks Kohila valda, ja Purila-Ülejõe küla, mis läks Rapla valda. Juuru vald (Juuru kihelkond) Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 Eesti Entsüklopeedia. 4. köide: Jaapan–Käolina. Tartu: Loodus, 1934, lk 149. Maa-ameti kaardirakendused Härgla (Härgküla) Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 Hõreda-Pae vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 Järlepa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 Pirgu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 Purila vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Kaarli vald

Kaarli vald (saksa keeles Karlsberg) oli 1887-1939[küsitav] vald Viljandimaal, mis kuulus Pärnumaa Halliste kihelkonda. Hiljem läks see Viljandimaa koosseisu. Vallamaja asus Rimmu külas. Valla pindala oli 56 km² ja elanikke 1205 (1922. a seisuga). Sissekanne Eesti Riigiarhiivi andmebaasis "Eesti ala valdade register 1866–1917" (vaadatud 01.12.2014) Eesti Entsüklopeedia. 4. köide: Jaapan–Käolina. Tartu: Loodus, 1934, lk 245. Maa-ameti kaardirakendused
Karula vald (Karula kihelkond)

Karula vald (saksa keeles Karolen) oli vald Võrumaal Karula kihelkonnas ja Valga maakonnas. Vald moodustati 1866. aastal. 1921. aastal arvati Karula vald Valga maakonna koosseisu. Valla pindala oli 159 km² ja elanikke 2837 (1922. a seisuga). Vallamaja asus tänapäeva Käärikmäe küla aladel. 1939. aasta vallareformiga moodustati senise Karula valla maa-alast, välja arvatud Kõrtsi, Muhkva, Muhkva-Hansu, Ussi, Päästu-Andu, Päästu-Jakob — Mangu, Suur-Kõrtsi, Piiri, Päästo-Mango, Paluotsa, Orandu, Sikamäe, Ujametsa ja Mäesika talude maa-alad; senise Kaagjärve valla Mürgi talu maa-alast Karula vald. Senise Karula valla Kõrtsi, Muhkva, Muhkva-Hansu, Ussi, PäästuAndu, Päästu-Jakob — Mangu, Suur-Kõrtsi, Piiri ja Päästo-Mango talude maa-aladest; senise Tõlliste valla maa-alast; senise Laatre valla maa-alast; senise Sooru valla maa-alast; senise Sangaste valla maa-aladest; senise Keeni valla maa-alast Tõlliste vald. Senise Karula valla Paluotsa, Orandu, Sikamäe, Ujametsa ja Mäesika talude maa-aladest; senise Kaagjärve valla maa-alast; senise Tõlliste valla maa-aladest; senise Laanemetsa valla maa-aladest; senise Sooru valla maa-aladest Kaagjärve vald. Eesti ala valdade register 1866–1917 (vaadatud 01.12.2014) Eesti Entsüklopeedia. 4. köide: Jaapan–Käolina. Tartu: Loodus, 1934, lk 510. Maa-ameti kaardirakendused Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938
Kõo vald (Pilistvere kihelkond)

Kõo vald (saksa keeles Wolmarshof) oli 1866–1939 üks Pilistvere kihelkonna valdadest (olid veel Kabala ja Imavere vald). Valla pindala oli 139 km² ja elanikke 3523 (1922. a seisuga). Vallamaja asus Kõo külas. Sissekanne Eesti Riigiarhiivi andmebaasis "Eesti ala valdade register 1866–1917" (vaadatud 01.12.2014) Eesti Entsüklopeedia. 4. köide: Jaapan–Käolina. Tartu: Loodus, 1934, lk 1376. Maa-ameti kaardirakendused
Polli vald

Polli vald (saksa keeles Pollenhof) oli vald Karksi kihelkonnas aastatel 1866–1939. Valla pindala oli 98 km² ja elanikke 1594 (1934). Vallamaja asus tänapäeva Äriküla küla aladel. 1939. aasta vallareformiga moodustati senise Karksi valla maa-alast; senise Polli valla maa-alast; senise Pöögle valla maa-alast, Karksi vald. Karksi vald Polli vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 26.02.2016) Eesti Entsüklopeedia. 6. köide: Muther–Rakitse. Tartu: Loodus, 1936, lk 864. Maa-ameti kaardirakendused Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
Vana-Antsla vald

Vana-Antsla vald (saksa keeles Alt-Anzen) oli vald Võrumaal Urvaste ja Karula kihelkonnas ning Võru maakonnas aastatel 1866–1939. 1934. aasta seisuga oli valla pindala 217 km² ja elanike arv 3230. Vallamaja asus tänapäeva Oe küla aladel. 1939. aasta vallareformiga Vana-Antsla vald likvideeriti. Vana-Antsla valla Litsmetsa, Maasiksaare, Metova ja Latiku küla arvati Lepistu valla koosseisu, muud alad Antsla valla koosseisu Vana-Antsla (vaadatud 01.12.2014), Eesti ala valdade register 1866-1917 Eesti Entsüklopeedia. 8. köide: Tanulane–Yvon. Tartu: Loodus, 1937, lk 746. Maa-ameti kaardirakendused 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938
Vana-Põltsamaa vald

Vana-Põltsamaa vald (saksa keeles Oberpahlen) oli aastatel 1866–1939 vald Põltsamaa kihelkonnas. Valla pindala oli 241 km² ja elanikke 1919. aasta seisuga 2466 ja 1934. aasta seisuga 3159. Vallamaja asus Põltsamaal. 19. sajandi keskpaigas oli Vana-Põltsamaa mõisavallas kaheksa küla: Annikvere, Kamari, Lebavere (asus Kolga-Jaani kihelkonnas), Paduvere, Räsna, Umbusi, Viruvere ja Vitsjärve. Talusid oli neis kokku 195. Esimesed talud osteti Vana-Põltsamaa vallas päriseks 1872. aastal. 1913. aastaks oli loodud Vana-Põltsamaa mõisa talumaadele 148 talu. Vana-Põltsamaa vald oli talude arvu poolest rikkaim ning ka pindalalt suurim Põltsamaa kihelkonnas. Suurim talu vallas oli 99,03 tiinu ning kõige väiksem vaid 1,8 tiinu suurune. Anne Ütt, Põltsamaa vanadel fotodel: 1932. aastal valmis üks esinduslikumaid vallamaju selle aja Eestis, Põltsamaa Valla Sõnumid 14.03.2024 Eesti ala valdade register 1866-1917 (vaadatud 1. detsember 2014) Kadri Tael "1919. aasta maareform Vana-Põltsamaa vallas", Tartu Üliooli Ajaloo ja arheoloogia instituudi magistritöö, 2013 Eesti Entsüklopeedia. 8. köide: Tanulane–Yvon. Tartu: Loodus, 1937, lk 749. Maa-ameti kaardirakendused
Alfred Wegener

Alfred Lothar Wegener (1. november 1880 Berliin – november 1930 Gröönimaa) oli mitmekülgne saksa loodusteadlane. Ta tegeles meteoroloogia, geofüüsika, astronoomia ja geoloogiaga. Wegeneri tuntuim saavutus on mandrite triivi hüpoteesi püstitamine. Wegener kaitses 1905. aastal Berliini Ülikoolis doktoriväitekirja astronoomia alal, kuid huvitus hiljem peamiselt paleoklimatoloogiast. Ta töötas põhiliselt Saksamaa ülikoolides meteoroloogia ja geofüüsika professorina. 1918. aastal töötas ta lühikest aega ka Tartu ülikoolis. 1927. aastal külastas Wegener Eestit, uurides Kaali kraatrit, ja pidas Tallinnas ettekande mandrite liikumise teooria kohta. Wegener võttis osa mitmest ekspeditsioonist Gröönimaale, kus ta 1930. aastal ka hukkus. Wegener on tuntud peamiselt mandrite triivi (Verschiebung der Kontinente) hüpoteesi püstitajana. Wegeneri, nagu ka paljusid teisi enne teda, paelus Atlandi ookeani vastasrannikute hämmastav sarnasus, mis viis ta mõttele, et mandrid on kunagi moodustunud ühtse hiidmandri, mis on hiljem väiksemateks mandriteks lagunenud. Sellele hiidmandrile pani ta nimetas Pangaea. Wegener esitas oma ideed aastal 1912 suusõnaliselt ning 1915. aastal oma kõige tähtsamas töös "Die Entstehung der Kontinente und Ozeane" ("Mandrite ja ookeanide teke") ka kirjalikult. Ta üritas leida geoloogilist materjali oma hüpoteesi tõestuseks. Selleks olid peamiselt sarnased fossiilid Atlandi ookeani vastaskaldalt, kuid sellest ei piisanud geoloogilise üldsuse veenmiseks. Mandrite triiv tundus ebausutavana, sest ei tuntud sellist jõudu, mis suudaks mandreid liikuma panna. Mandrite triivi hüpotees jäi mitmeks aastakümneks unustusse, et elustuda taas 1960. aastail osana laamtektoonikast, mis on tänapäeval geoloogias üldtunnustatud teooria.
Väinjärve vald (Koeru kihelkond)

Väinjärve vald (vananenud nimega Veinjärve vald; saksa keeles Weinjerwen) oli vald Koeru kihelkonnas 1866–1939. Vallamaja asus Koeru külas. Aastal 1882 vald kaotati ja moodustati uuesti. Aastal 1895 vald kaotati ja moodustati uuesti. Valla pindala oli 242 km² ja elanikke 4153 (1934). 1939. aasta vallareformiga moodustati senise Väinjärve valla maa-alast, välja arvatud Ramma küla, Pädaniku asunduse ning Huuksi metskonna Norra metsandiku kvartalite nr. 42–48 maa-alad; senise Kapu valla Puhmu ja Kaarli küla ning Kapu asunduse maa-aladest; senise Võhmuta valla Liivaku, Salu, Kuristiku, Klda, Lombi, Kivimäe, Koli, Lipumäe, Pusuotsa, Tammiku, Vilja, Tammrääga ja Mullamaa talu, talude nr. A-2–A-9 juurdelõigete ja Varangu metskonna Karinu metsandiku kvartalite nr. 196–209 maa-aladest Väinjärve vald. Sissekanne Eesti Riigiarhiivi andmebaasis "Eesti ala valdade register 1866–1917" (vaadatud 01.12.2014) Maa-ameti kaardirakendused Eesti Entsüklopeedia. 8. köide: Tanulane–Yvon. Tartu: Loodus, 1937, lk 749. Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938