laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Bengt Gottfried Forseliuse medal

Bengt Gottfried Forseliuse medalit annab välja B. G. Forseliuse Selts alates aastast 1991. Medalit antakse isikutele, koolidele, asutustele või ühingutele, kas Eesti kultuuri- ja hariduselu edendamise või eesti kooli ja haridustraditsioonide järjepidevuse hoidmise eest. Medali kujundust on aastate jooksul muudetud kolm korda. 1991 – Ferdinand Eisen, Aleksander Elango, Johannes Käisi Selts 1993 – Viivi Luik 1994 – Heino Rannap, Kambja Laulukoor 1996 – Lembit Türnpuu, 1997 – Kambja Ignatsi Jaagu Kool, Padise Põhikool, Unipiha Algkool 2000 – Risti Põhikool 2002 – Arnold Rüütel 2003 – Mati Hint, Hans Lepp, Heino Mägi, Endel Eduard Taniloo 2004 – Piret Hiisjärv, Ain Kaalep, Rein Veidemann 2005 – Peeter Olesk, Helmut Piirimäe 2006 – Aleksander Loit, Nõo Põhikool 2007 – Otepää Gümnaasium, Rakvere Gümnaasium, Suure-Jaani Gümnaasium, Türi Gümnaasium 2008 – Olav Aarna, Toomas Tenno, Inge Unt, Carl Robert Jakobsoni nimeline Torma Põhikool, Hargla Kool, Tõstamaa Keskkool 2009 – Lembit Andresen, Peeter Kreitzberg, Jaan Laidmets, Aadu Must, Ülo Vooglaid, Leo Võhandu, Paide Gümnaasium 2010 – Tiiu Kuurme, Tiit Rosenberg, Järva-Jaani Gümnaasium, Mõniste Kool 2011 – Mai Raud-Pähn, Kolga-Jaani Põhikool, Laiuse Põhikool, Nõo Reaalgümnaasium, Rõngu Keskkool 2012 – Arno Almann, Peeter Sadam, Haljala Gümnaasium, Puhja Gümnaasium, Võru Kesklinna Gümnaasium 2013 – Marika Mikelsaar ja Raik-Hiio Mikelsaar 2014 – Aivar Põldvee "B. G. FORSELIUSE MEDALI LAUREAADID". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. veebruar 2015. Vaadatud 13. oktoobril 2009. B. G. Forseliuse Seltsi lehekülg: B. G. Forseliuse medali laureaadid
Haavakivi jõgi

Haavakivi jõgi on jõgi Tartu- ja Jõgevamaal, Kääpa jõe parempoolne lisajõgi. Tuntakse ka Aavakivi, Kiisli, Väike-Kääpa või Ojajõena. Jõgi saab alguse Kallastest 9 km edelas ja suubub Kääpa jõkke. Jõe pikkus on 25,1 km ja valgla pindala 75,9 km². Haavakivi jõgi keskkonnaportaalis
Gong

See artikkel räägib pillist. Ansambli kohta vaata artiklit Gong (ansambel). Gong on löökpill, mis koosneb suurest sissepoole painutatud servaga pronkskettast, mida lüüakse nuiaga. Gong on pärit Kaug-Idast. Rahvakeeli tuntud kui tamtamm. Aasia rahvaste muusikas leidub ka määratlemata helikõrgusega gonge, kuid tänapäeva sümfooniaorkestrites kasutatavad gongid on kindla helikõrgusega.
Mustallikas

Mustallikas on loodusmälestis ja ohvriallikas Paekülas Raplamaal. Mustallikas on suurim Üüste allikate rühmast. Allikast väljavoolav vesi suubub Pühajõe oja kaudu Kasari jõkke. Allika pikkus on 20 meetrit, laius 7-8 meetrit. Maksimaalne sügavus 1,5 meetrit. Läheduses asub 4-5 väiksemat allikat. Allikas asub Posti talust (endine postikõrts) 200 meetrit lääne suunas ja on lihtsasti ligipääsetav. Kultuurimälestiste riiklikus registris on see registreeritud kui arheoloogiamälestis.[1] Rahvausundite ja muistendite andmebaasis [2] on Mustallika kohta kirjas järgnevad lood: "Mustallikas olla ämbri täis kulda varjul. Korra tahtnud keegi seda kätte saada, lasknud nööri põhja, et sääl pidatud kullaämber otsa pandama. Tõmmand nööri välja ja sääl otsas olnud verine veise pää." "Enne olnud Mustallikas põhjata. Korra künnud tüdruk härgadega Kõrtsi ees, härjad hakand kiili jooksma ja jooksnud kõige adra ja tüdrukuga allikasse, kuhu nad ka kadund." "Kunagi Kõrtsus sõnikuveo ajal hakand hobune lõhkuma ja jooksnud kõige vankriga allikasse, kuhu ta ka kadund." "Korra tahtnud keegi ka katsuda, kui sügav Mustallikas on pannud paja raskuseks köie otsa ja lasknud põhja. Välja tõmmates pole pada enam otsas olnud: selle asemele olnud verine härja pää." Mustallikas kultuurimälestiste riiklikus registris
Biarritz

Biarritz on linn Prantsusmaal Nouvelle-Aquitaine'i piirkonnas Pyrénées-Atlantiquesi departemangus. Asub Biskaia lahe kaldal. Biarritz on asutatud viikingite külana 9. sajandil. Biarritz on populaarne kuurortlinn. Linnast 4 km kaugusel asub lennujaam – Aéroport de Biarritz-Anglet-Bayonne. Populations légales 2021  Biarritz – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis http://www.ville-biarritz.fr/ Biarritz For Ever - Ressources & Informations
Vladimir Ljahhov

Vladimir Platonovitš Ljahhov (20. juuni 1869 – 30. aprill 1920) oli Pärsia ja Venemaa sõjaväelane (polkovnik). Ta oli Pärsia kasakabrigaadi ülem, kui Pärsia šahh oli Mohammad Ali-šahh Kadžaar. Ta saavutas märgatava tuntuse pärast Pärsia parlamendi (Majlis) hoone pommitamist ja mitme konstitutsioonilise revolutsiooni liidri hukkamist 24. juunil 1908. Tänutäheks osutatud teenete eest määras Mohammad Ali-šahh Kadžaar ta Teherani sõjalise kuberneri kohale.
Bayonne

Bayonne on linn Prantsusmaal Pyrénées-Atlantiquesi departemangus. Bayonne on Põhja-Baskimaa suurim linn ja ajaloolise Lapurdi provintsi keskus. Asub Adouri jõe suudmes Biskaia lahe kaldal. Bayonne'is on sündinud René Cassin. Populations légales 2021 http://www.ville-bayonne.fr/
Ojamaa vapp

Ojamaa vapp pärineb aastast 1560, kui saar kuulus Taani võimu alla. Vapp loodi esimese teadaoleva Ojamaa vapi järgi, mis põhines 1280. aastast pärit pitseril. Vappi kasutati 1560. aastal Gustav Vasa matuserongkäigul. Vapil on kujutatud hõbedast jäära sinisel taustal koos kuldse ristikujulise sauaga, mille küljes lehvib kuldse äärise ja narmastega punane lipp. Ojamaa vapi ja lipu motiivid on samad, kuigi esinevad kolm väiksemat erinevust. Ojamaa
Diestrid

Diestrid (inglise diesters) on väikese viskoossusega sünteesõli, mida kasutatakse masinate ja aparaatide laagrite määrimiseks. On väga heade määrimisomadustega temperatuurivahemikus -60...+120 °C. Viskoossus sõltub temperatuurist vähe.
Fluoritud õli

Fluoritud õli (inglise fluorinated oil) on masinaehituses üks määrdeõli liik. Ta on erakordselt kõrge lubatava töötemperatuuriga, kuni 250 °C. Parandab tunduvalt pindade korrosioonikindlust ja sööbekindlust. Kasutamist piirab kõrge hind.
Grafiitmääre

Grafiitmääre on must hõbedase läikega kaltsiummääre süntees- või silindriõli baasil, sisaldab umbes 10% grafiiti. Kasutatakse raskelt koormatud lahtiste hammasülekannete, vintsilaagrite ja lehtvedrude määrimiseks.
Hangumistemperatuur

Hangumistemperatuur on temperatuur, mille juures mineraalõli kaotab oma vedeluse ning lakkab voolamast raskusjõu mõjul. Hangumistemperatuur on tavaliselt 2...5 kraadi kõrgem tahkumistemperatuurist.
Immutusõli

Immutusõli (saksa imprägnieröl) on õli, mis kaitseb puitelemente mädanemise ja kahjurite vastu.
Kesktemperatuuriline määre

Kesktemperatuuriline määre ehk MT-määre on määre, mis on ette nähtud tööks temperatuurivahemikus –30...+120 °C.
Antimon

Antimon on keemiline element järjenumbriga 51. Tal on kaks stabiilset isotoopi massiarvudega 121 ja 123. Omadustelt on antimon poolmetall. Normaaltingimustel on ta hõbehall, habras, halvasti elektrit juhtiv tahke aine tihedusega 6,7 g/cm3, mis sulab temperatuuril 630 Celsiuse kraadi. Varaseim teadaolev kirjeldus läänes pärineb 1540. aastast Vannoccio Biringuccio sulest. Vana-Egiptuses kasutati antimoni kosmeetikas. Keskajal tarvitati antimonist valmistatud kuulikesi kõhukinnisuse raviks. Kurioosne on, et kuulike läbis organismi muutumatult ning see pesti puhtaks ja kasutati uuesti. Lisaks pärandati seda edasi kuna tegemist oli haruldase metalliga. Samuti kasutati antimoni rasestumisvastase vahendina (morning after pill). BBC televiktoriini "QI XL"-i 9. hooaja, 9. episood "Illness"
Kastoorõli

Kastoorõli ehk riitsinusõli on riitsinuse seemnetest saadav kollakas kuivamatu õli. Kasutatakse enamasti meditsiinis, kosmeetikas või keemiatööstuses (plastifikaatorite tootmiseks). Tehnikas kasutuses määrdeõlina, hüdroõlide ja mõnede õlivärvide koostisosana ning mootoriõlina võidusõiduautodes. Näiteks pidurivedeliku BSK üheks põhikomponendiks on kastoorõli. Kuigi traditsioonilises meditsiinis kasutatakse ritsinusõli rasedate sünnituse esilekutsumiseks, puuduvad kliinilised tõendid selle tõhususe kohta emakakaela laiendamisel või sünnituse esilekutsumisel. Ritsinoolõli kasutatakse suukaudselt kõhukinnisuse leevendamiseks või soole tühjendamiseks enne sooleoperatsiooni. Ritsinoolõli lahtistavat toimet omistatakse ritsinoolhappele, mis tekib hüdrolüüsi teel peensooles. Ritsinoolõli kasutamine lihtsa kõhukinnisuse korral ei ole meditsiiniliselt soovitatav, kuna see võib põhjustada rasket kõhulahtisust. Ritsinoolõli ei ole meditsiiniliselt soovitatav, kuna see võib põhjustada rasket kõhulahtisust. Ritsinusõli kasutamine lahtistajana on tõendatud Ebersi papüüruses umbes 1550. aastal eKr ning seda kasutati juba mitu sajandit varem. "Castor oil, bath and/or enema for cervical priming and induction of labour". www.ncbi.nlm.nih.gov. Vaadatud 6. septembril 2023. "Can Castor Oil Induce Labor?". www.beingtheparent.com. Vaadatud 6. septembril 2023. "Раскрываем секреты касторового масла и использования его лечебных свойств для ног". yavitrina.ru. Vaadatud 6. septembril 2023. "Castor Oil (Monograph)". www.drugs.com. Vaadatud 6. septembril 2023. "Fact Check: Castor Oil Compresses NOT Proven To 'Heal' Colon, Treat Diarrhea and Constipation". leadstories.com. Vaadatud 6. septembril 2023. "The Science of 35 Ancient Medical Practices Still In Use Today". sciencesensei.com. Vaadatud 6. septembril 2023.
Hüpoidõli

Hüpoidõli (saksa Hypoidöl) on sööbekindel õli, mis leiab kasutust peamiselt hüpoidülekandega autodes tagasillaõlina.
Solidool

Solidool ehk kaltsiummääre on veekindel ja hea mehaanilise stabiilsusega määre. Solidooli maksimaalne töötemperatuur on 60 °C.
Kellaõli

Kellaõli (saksa Uhrenöl) on väikese viskoossusega, pikaajalise oksüdatsioonikindlusega ning ülipuhas määrdeõli. Tavaliselt kasutatakse kellaõlina kondiõli või vaseliiniõli.
Karastusõli

Karastusõli (inglise quenching oil) on kõrge süttimistemperatuuriga õli, mida kasutatakse karastamisel jahutusvedelikuna.
Kompressoriõli

Kompressoriõli (inglise compressor oil) on hästi puhastatud õli tööstuslike rotatsioon- ja tsentrifugaalkompressorite tihendamiseks, määrimiseks ja jahutamiseks. Viskoossus ν100=10...30 mm2/s.
Tehneetsium

Tehneetsium on keemiline element järjenumbriga 43. Kõik selle isotoobid on radioaktiivsed. Pikima elueaga on isotoop 97, mille poolestusaeg on 4,2 miljonit aastat. Isotoobi 98 poolestusaeg on 2,6 miljonit aastat ja isotoobil 99 on see 210 000 aastat. Levinuim on isotoop 99, sest seda tekib uraani lõhustumisel tuumareaktorites ja väikesel hulgal ka looduses. Omadustelt on tehneetsium metall. Tema tihedus normaaltingimustel on 11,5 g/cm3 ja sulamistemperatuur on 2157 Celsiuse kraadi.
Pärna

Pärna on kahe küla nimi: Pärna, küla Hiiumaa vallas Hiiu maakonnas Pärna, küla Viru-Nigula vallas lääne-Viru maakonnas ja perekonnanimi: Pärna (perekonnanimi). Pärna allee Pärna puiestee Pärna põik Pärna tee Pärna tänav
Pärna (Hiiumaa)

Pärna on küla Hiiu maakonna, Hiiumaa valla lõunaosas, Soela väina põhjakaldal. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda. Pärna piirneb põhjas ja läänes Reheselja, kirdes Viiri ja idas Lepiku külaga. Marja Kallasmaa arvates võis koha algne nimi olla Peremaa, mis rahvaetümoloogia järel muutus Pärnaks. Kohanime on 1614. aastal mainitud kui Perma, 1615 Perema, 1622 Pärema ja 1636 Perna. Pärna kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa alla, kus 1614 mainiti talunikku Perma Matz. Külas asus enne Emmaste kiriku valmimist Sõru kabel. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel oli Perna külas neli talu, mille peremehed olid Perna Mart, Wieta Siemo, Wieta Matz ja Lasse Erich. 1835 oli külas seitse talu, mille elanikud said omale perekonnanimeks nimed Kuik, Lepik, Link, Põllo, Pärn (Pern), Seppel, Toompuu (Thompu), Umb, Vaim (Waim) ja Voo. Pärna kuulus 1977–1997 Sõru koosseisu. Küla läbib Emmaste–Tohvri tee, mille ääres on Pärna ja Sõru bussipeatus. Külas asuvad Sõru sadam ja jahisadam. Pärna külas asuvad Sõru muuseum, Sõru piirivalvekordon ja Sõru kabeliaed. Sõru sadama paadikuuris peetakse alates 2008. aastast dzässmuusika festivali Sõru Jazz ja on peetud Sõru käsitöö- ja kunstipäevi. Sadamas asub maailmas ainus autentsena säilinud Teise maailmasõja eelne puidust mootorpurjekas Alar. Külas asus varem Sõru kool. Pärna külas tegutseb Sõru pood, Sõru kõrts ning asuvad Kaluri Puhkemaja ja Sõru puhkeküla. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 11.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Pärna" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Käina kihelkonna perekonnanimede panemise raamat; EAA.1864.2.VIII-196; 183
Muda küla

Muda on Hiiumaal, Hiiumaa valla lõunaosas asuv küla. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda. Muda piirneb põhjas Aadma, Kuriste ja Ligema külaga, läänes Emmaste-Kurisu, lõunas Harju, Ulja ja Valgu külaga ning idas Jausa külaga. Küla on alguse saanud talust ja kohanime lähtekohaks on eestikeelne sõna muda. Kohanime on esmamainitud 1609. aastal kujul Muta. Küla läbivad Prassi kraav ja Muda oja. Muda küla asus ajalooliselt Emmaste kihelkonnas Agapäe vakuses ja kuulus Emmaste mõisa alla. Rahvapärimuse järgi tuli esimene asukas Muda külla Saaremaalt Mujaste külast. 1609 oli vakuses Muta Siemeni talu. 1687 mainiti talunikku Muda Adam. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel elas Tärkma külas taluperemees Muda Jüri ning vabadikud Muda Ado ja Muda Pawell. 1798. aastaks oli taludest moodustunud küla. 1835 said külaelanikud perekonnanimedeks Muda (Mudda), Sein ja Treisalt. Muda küla läbib Valgu–Lelu–Leemeti tee, kus asub bussipeatus. Muda kool asutati 1901. aastal kolmetalvelise vallakoolina. Anupõllu talus (tänapäevase nimega Männiku talus) elas torupillimängija Juhan Maaker ehk Torupilli-Juss. Pillimeestena olid tuntud ka samas külas elanud Juhani vend Priidu ja poeg Aleksander Maaker. Muda, Ulja, Valgu ja Harju küla elanikud on moodustanud külaseltsi MUHV, mille nimi tuleb nelja küla esitähtedest. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 7.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Muda" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. EELK Käina koguduse personaalraamat (Käina, Putkaste, Kõrgessaare, Suuremõisa, Vaemla, Orjaku, Emmaste, Kassari, Aadma). Rahvusarhiiv RA,EAA.3171.1.54 1836-1843 Pärandkultuuri objekt: Muda kool (175:KOO:002) Eesti looduse infosüsteemis
Mänspe

Mänspe (ka Mänspäe) on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda. Mänspe piirneb läänes Läänemerega, põhjas Õngu, idas Pärnselja ning lõunas Kaderna ja Haldi külaga. Kohanimi lähtub arvatavasti isikunimest Magnus, rootsipäraselt Måns. Kohanime on 1587 mainitud kujul Menspa ja 1639 Mens Pehe. Mänspet läbib Liigi jõgi. Külas kasvavad kaitsealused Jaaksoni tamm ja Mänspe pihlakas. Mänspe on ajalooliselt kuulunud Putkaste mõisale, Orjaku mõisale ja Emmaste mõisale. 1587 elas talunik Menspa Simon ja 1639 Mens Pehe Hans. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel elas Putkaste mõisa alal kunagises Liiva külas Menspe Knuti Peter. 1835 oli Mänspes 4 talu, elanikud said omale perekonnanimedeks nimed Blank, Ella, Klaar, Klink, Koppel, Mets, Mäns Pahtmann, Sakla, Sard ja Tanaur. Küla lääneosa läbib Emmaste–Luidja maantee ja idaosa Valgu–Lelu–Leemeti tee, mida ühendab Mänspe–Lelu tee. Külas asub bussipeatus. Külas asuvad Mänspe kirik ja kalmistu. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 7.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Mänspe" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Käina kihelkonna perekonnanimede panemise raamat; EAA.1864.2.VIII-196; 1835
Nurste

Nurste on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lääneosas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda. Nurste küla piirneb põhjas Metsapere, läänes Kitsa, lõunas Külaküla ja Leisu ning idas Kuusiku külaga. Kohanimi tuleneb sõnast nurm ja ste-liitest ning on arvatavasti pärit mandrilt. Kohanime on 1583. aastal mainitud kujul Normyste, 1605 Nurmiste, 1648 Nurmbste ja 1798 Nurste. Nurstet läbib Leetselja peakraav. Nurste tammik asub Kitsa külas. Nurste kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa alla ja asus Agapäe vakuses. 1565–1576 oli vakuses täisadrik Hinrich Wstalle (Ustall). Liivi sõja ajal toimunud venelaste rüüsteretke järel oli talu 1577 tühi. 1583 on kohal mainitud uut peremeest nimega Normyste Knutt. 17. sajandil asus piirkonnas ratsurimõis (Hoflägret Nurmis). Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjonis elas Putkaste mõisa alal talunik Nurmeste Knuth. 1835. aastal oli külas 15 talu ja elanikud said perekonnanimedeks nimed Baam, Eisdrath, Haldrik, Herm, Jesmin, Kaasik, Kilm, Kuik, Kühr, Küla, Laak, Leesma, Liik (Lieg), Lukk, Lund, Metsalo, Nurs, Oja, Rist, Saar, Tenn, Tomberg, Väljas ja Vööl. Nurste koosseisu kuulus 1977–1997 Kuusiku küla. Küla läbib Emmaste–Luidja maantee, kust algab Nurste–Kuriste tee. Külast algab Tallinna suunduv kaugbussiliin. Nurstes asub baptisti kabel. Nurstes asub Coop Eesti tarbijate ühistu kauplus. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 9.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Nurste" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Käina kihelkonna perekonnanimede panemise raamat; EAA.1864.2.VIII-196; 1835
Ole

Ole on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda. Ole küla piirneb põhjas Prähnu, lõunas Vanamõisa, kagus Sinima ja idas Emmaste-Selja külaga. Leo Tiik on kohanime aluseks pakkunud isikunime Olav, aga ka rootsikeelse sõna håll 'jahimehe luurepaik' ja soomekeelse sõna hollimies 'postipoiss'. Kohanime on 1583 mainitud kujul Hollo, 1712 Hole ja 1798 Holle. Ole on ajalooliselt kuulunud Kassari mõisa alla. 1835 oli külas kaks talu ja külaelanikud said omale perekonnanimedeks Erik, Holberg ja Hollmann. Ole kuulus 1977–1997 Külaküla koosseisu. Ole küla piirneb idas Emmaste–Luidja maanteega. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 9.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Ole" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Pühalepa kihelkonna perekonnanimede panemise raamat. Rahvusarhiiv; RA,EAA.1864.2.VIII-198; 1835
Prassi

Prassi on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lõunaosas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda. Küla piirneb põhjas Harju, läänes Metsalauka ja Kõmmusselja ning lõunas Tilga külaga, idas aga Väinamerega. Marja Kallasmaa arvates lähtub kohanimi mehenimest Ambrosius. Leo Tiik pakkus nime lähtekohaks varasema elaniku lisanime, mis võis lähtuda nimisõnast "prass". Kohanime on esmamainitud 1565 kujul Brasz. Osa külast kuulub Tilga looduskaitseala koosseisu. Küla lääneossa jäävad Prassi hoiuala, Prassi karjäär ja Prassi järv. Küla läbib Prassi kraav. Prassi on ajalooliselt kuulunud Vaemla mõisa alla. 1565 elas Hagapäe vakuses talunik Thomas Brasz. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel olid mõisas talunikud Prassi Jüri, Prassi Matz ja Prassi Andres Hans. 1835 kuulusid Prassi talud Harju küla koosseisu. Pererahvas sai perekonnanimedeks nimed Tüll ja Vahtra (Wahtra), sulasrahvas Mänd, Sobtüll, Tänavsuu (Tännawsu) ja Värav (Werraw). Eesti Vabariigi president Konstantin Päts külastas 28. augustil 1938 Ainola väiketalu. Prassi koosseisu kuulusid 1977–1997 Kõmmusselja ja Tilga külad. Küla läbib Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee, kust saavad alguse Prassi–Tülli tee ja Harju–Tülli tee. Külas asub endine asulakoht ja külakalmistu. Prassi järv Prassi soo Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 12.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Prassi" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Käina kihelkonna perekonnanimede panemise raamat; EAA.1864.2.VIII-196; 1835
Rannaküla (Hiiumaa)

Rannaküla on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lõunaosas, Soela väina põhjakaldal. See on Hiiumaa lõunapoolseim küla. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda. Rannaküla piirneb idas Tärkma, põhjas Emmaste ja läänes Lepiku külaga ning lõunas Soela väinaga. Kohanimi tuletub mereäärse talu nimest ja oli algselt Ranna. Küla põhjaosas asub Puksu piirkond. Küla idaosa läbib Ollima kraav. Külas asuvad Emmaste - Sõru rannarahnud. Rannaküla piirkond kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa alla. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel elas Agapäe vakuses Tärkma külas talunik Ranna Jack. Küla tekkis 1920. aastatel Emmaste mõisa maale. Rannaküla kuulus 1977–1997 Emmaste küla koosseisu. Küla põhjaosa läbib Mõisa–Lepiku tee ja idaosa Kanala–Lundi–Mõisa tee. Rannakülas asub Emmaste ülemine tulepaak. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 14.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Rannaküla" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Reheselja

Reheselja on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lõunaosas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda. Reheselja piirneb põhjas Kabuna ja Sepaste, läänes Tohvri ja Sõru, idas Viiri ja kagus Pärna külaga ning lõunas Soela väinaga. Kohanimi koosneb sõnadest rehi ja seljandik. Nime aluseks on loodusnimi, mis talunime vahendusel on saanud külanimeks. Kohanime on mainitud 1577 kui Resel, 1622 Rihieselck ja 1844 Rehheselj. Küla alale jäävad Sõru küla metsarahnud. Reheselja kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa alla. 1577 elas Agapäe vakuses talunik Resel Jürgen. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel oli külas kuus talu, mille peremehed olid Wieta Proos, Siemo Peter, Siemo Mart, Siemo Claus, Perdi Matz ja Pauli Matz. 1835 oli külas üheksa talu, mille elanikud said omale perekonnanimedeks nimed Alter, Dorfland, Kaljo, Kirs, Kõrva, Köster, Luup, Mäh, Pohl, Purro, Sau, Sööl, Treisalt, Vaim ja Voo. Külas asus Sõru kalurikolhoosi kontor. Reheselja kuulus 1977–1997 Sõru küla koosseisu. Küla lõunaosa läbib Emmaste–Tohvri tee, kust algab Reheselja tee. Küla teedevõrgu moodustavad veel Püta tee ja Antstooma tee. Külas asub Sõru kalurikolhoosi kontori hoone. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 14.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Reheselja" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Käina kihelkonna perekonnanimede panemise raamat; Rahvusarhiiv RA,EAA.1864.2.VIII-196; 1835
Riidaküla

Riidaküla on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lõunaosas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda. Riidaküla piirneb põhjas Metsalauka, läänes Viiri, lõunas Emmaste, idas Tilga ja kirdes Kõmmusselja külaga. Kohanime päritolu on selgusetu. Kohanime on 1922 mainitud kujul Riida. Küla kaguosa läbib Ollima kraav. Ala kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa alla ja mõisa likvideerimisel 20. sajandil kujunes küla. Riidaküla kuulus 1977–1997 Metsalauka koosseisu. Riidaküla läbib Emmaste–Luidja maantee, kust algab Viiterna–Mõisa tee. Küla piirneb idas Tilga–Ollima teega. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 15.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Riidaküla" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.