laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kirjandusarhiiv

Kirjandusarhiiv on blogiformaadis ilmuv veebiajakiri, mis avaldab peamiselt enne II maailmasõda Eestis ilmunud kirjanduslikku kriitikat, esseistikat, ajaloolisi artikleid ja kirjandustutvustusi. Kirjandusarhiivi ülesanne on tutvustada osaliselt maha vaikitud ajastu vaimu- ja kultuurielu ning võimaldada lugeja jaoks sellele juurdepääs kiiresti kättesaadaval kujul. Väljaandes avaldatakse ajakirjade Looming, Eesti Kirjandus, Ajalooline Ajakiri, Varamu, Akadeemia, väiksemate kultuuriväljaannete ja aastatel 1900–1940 ilmunud koguteoste materjale. Veebiajakiri hakkas ilmuma 2008. aastal ning ilmub aasta läbi, täienedes pea iga kuu artiklitega. Kirjandusarhiivi koduleht
Simmu Tiik

Simmu Tiik (sündinud 19. veebruaril 1959 Tartus) on Eesti diplomaat. Simmu Tiik lõpetas 1977. aastal Tartu 1. Keskkooli (Hugo Treffneri Gümnaasiumi); 1989. aastal Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna ning 1992. aastal Kopenhaageni ülikooli ajalooteaduskonna. 1980–1989 Tartu linna keskraamatukogu 1989–1993 Tartu Ülikool (õpingud) 1993–1996 Välisministeerium, poliitika planeerimise osakond 1997–1999 Eesti suursaatkond Kopenhaagenis 1999–2003 Välisministeerium, Riigikantselei , Peaministri büroo, välisnõunik 2003 Välisministri kantselei direktor 2003–2006 Suursaadik Iirimaal 2006–2008 Välisministeerium, 3. poliitikaosakond, peadirektor 2008–2012 Eesti suursaadik Venemaal, oktoobrist 2011 oktoobrini 2014 suursaadik Usbekistanis 2012–2016 Eesti suursaadik Norras alates 2016 Eesti suursaatkonna Bukarestis nõunik (asukohaga Chișinăus) 2006 Valgetähe III klassi teenetemärk Simmu Tiik on abielus ja tal on tütar. Tema isa oli majandusgeograaf, ajaloolane ja raamatukogundustegelane Leo Tiik. https://vm.ee/et/uudised/eesti-suursaadik-iirimaal-andis-ule-volikirja-0 https://vm.ee/et/uudised/eesti-suursaadik-venemaal-andis-ule-volikirja https://vm.ee/et/uudised/eesti-suursaadik-usbekistanis-andis-ule-volikirja Simmu Tiik: töö Moskvas on mulle nagu puhkus Postimees, 13. mai 2009 Eesti suursaadik: euromündil on tänapäeva Eesti piirjooned, delfi.ee, 05. jaanuar 2011
1692

◄ | 16. sajand | 17. sajand | 18. sajand | ► ◄ | 1660. aastad | 1670. aastad | 1680. aastad | 1690. aastad | 1700. aastad | 1710. aastad | 1720. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1688 | 1689 | 1690 | 1691 | 1692 | 1693 | 1694 | 1695 | 1696 | ► | ►► 1692. aasta (MDCXCII) oli 17. sajandi 92. aasta. ... Eestimaale laienes Rootsis 1686. aastal vastu võetud kirikuseadus, mis jäi Eestimaal kehtima kuni 1832. aastani. (1694. aastal kehtestati seesama seadus ka Liivimaal). 10. juuli (vkj 30. juuni) Tartu lähedal Linseni kõrtsis vahistati viis üliõpilast süüdistatuna toolide, laudade ja akende purukspeksmises ning kõrtsitüdrukuga ebasündsalt käitumises. Ebasündsalt käitumine tähendab seda, et kõrtsitüdruku jutu järgi oli üks üliõpilane teda jälitanud, teinud talle ka sündsusetu ettepaneku ja pakkunud selle eest raha. Üliõpilase jutu järgi tahtis ta vaid õlle eest maksta. Need viis üliõpilast toimetati vahi alla võetuna läbi linna Tartu ülikooli rektori juurde. Rektor aga pidas üliõpilaste avalikku läbi linna toomist juba piisavaks karistuseks ja lasi nad vabaks. ... ... Zera Yacob, Etioopia filosoof Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 86.
Tallinna raemedal

Tallinna raemedal on Tallinna linna autasu, mis antakse füüsilisele isikule linnapoolse tunnustusena linnale osutatud teenete või silmapaistvate saavutuste eest. Tallinna raemedal antakse alates 2004. aastast. Selle on kujundanud Priit Herodes. Raemedali aluseks on keskaegse Tallinna raepitsatid. Medali hõbedasel sõõril on gooti kilbil kolm sammuvat otsevaatavat lõvi. Kilbi kohal on pikkade juustega kroonikandev pea. Medalit ääristab kahe kontuurjoone vahel lehtedest ornament. Kõik kujundid on reljeefsed. Medali tagumine külg on sile. Medali läbimõõt on 32 mm. Raemedal võidakse anda Eesti kodanikule või välismaalasele. Välismaalase all mõeldakse nii välisriigi kodanikke kui ka kodakondsuseta isikuid. Raemedalit kantakse 30 mm laiuse linnavärvides lindi küljes vasakul pool rinnal. Amanda-Matilda Purje Mart Puusepp Raik Saart Kapitolina Bardina Raimund Pundi Vassili Külaots Ain Siimann Nikolai Tšurilin Reet Artemjev Anne-Marie Ivask Ljudmilla Kapatsõna Tamara Kisseljova Jüri Kuuskemaa Hugo Linholm Jüri Nõmmsalu Katrin Paalme Amalia Seeman Mati Kaal Antonina Kerge Elle-Mari Linsmann Meeli Maurus Ülo Märjamaa Ivi Sepp Eino Tikerpuu Ants Värnik Kaie Kiilaspää Arvo Sirel Eve Aser Evald Liivik Ann Mändveer Toots Normann Evald Okas Raimo Pullat Mari-Anna Puskar Ene Annus Reet Oruste Vladimir Fainštein Aino Johanson Sergei Kasatkin Kalle Niinas Natalja Poljakova Niina Safronova Maruta Varrak Kuno Areng Viktoria Ivanova Voldemar Kuslap Natalja Baranova Saima Heinberk Reet Hunt Ene Jakobson Igor Kotjuh Evi Kraan Ando Leps Hilja-Anne Merzin Külli Puhkim Tõnu Raudsepp Naida Toomingas Maile Harik Leelo Nairismägi Ebe Otto Aare Rebane Sirje-Anne Rei Ants Üleoja Kaie Leesment Jussi Pajunen Kaja Palmiste Elle Arusoo Diana Harusoo Gerd Kanter Natalja Lapikova Paul Oberschneider Aide Vare Milena Pogodajeva Sergei Šub Heidi Sarapuu Eha Vain Sergei Kozlov Anna Krõlova Tatjana Lüter Kaarin Reinsalu Andres Vakra 2021 Elvira Liiver Holmström Tiina Jaska Heiki Kiidli Mats Traat Krista Mühlbaum Reet Ojasoo Kalju Orro Tallinna põhimääruse muutmine. Tallinna Linnavolikogu 8. aprilli 1999. a määrus nr 9. Elektrooniline Riigi Teataja Tallinna autasud Raemedali laureaadid Tallinna kodulehel
Surami

Surami on alev Gruusias Šida Kharthli piirkonnas Hašuri rajoonis. Asub Surami aheliku kagunõlval Surami kuru lähedal. Surami on kuurortasula, mis on tuntud ka keskaegse kindluse ja 16.-17. sajandil ehitatud Jumalaema kirikukompleksi asukohana. Surami lähedal asub Bordžomi-Haragauli rahvuspark. Alevis asub seal oma viimased elukuud veetnud Lesja Ukrainkale pühendatud muuseum.
Mustvares

Mustvares (Corvus corone) on liik linde varese perekonnast. Pikka aega käsitleti hallvarest ja mustvarest ühe liigi kahe alamliigina (Corvus corone cornix ja Corvus corone corone), kuivõrd nad kokkupuutealal omavahel ristuvad. Mustvares pesitseb Mandri-Euroopa lääne- ja keskosas ning Suurbritannias. Mustvares sarnaneb välimuselt väga künnivarese noorlinnuga ja nende liikide eristamine on raske. Eesti filmides, teleklippides ja raadioklippides kasutatakse sageli taustahelina mustvarese kraaksumist kuigi Eestis mustvarest ei ela. Mustvarese kraaksumise heli pärineb lihtsalt suurematest helipankadest.
Tallinna Aukodanike Kogu

Tallinna Aukodanike Kogu on Tallinna linnavalitsuse nõuandev organ[viide?], kuhu kuuluvad linna teenetemärgi või vapimärgi pälvinud inimesed. Esmakordselt kogunes Aukodanike Kogu istungit pidama 2002. aastal. Traditsiooniliselt kogunetakse iga aasta 15. mail Tallinna päeval raekotta. Tallinna teenetemärk Tallinna vapimärk Tallinna päeval koguneb Aukodanike Kogu. Tallinn.ee 14. mai 2008
1691

◄ | 16. sajand | 17. sajand | 18. sajand | ► ◄ | 1660. aastad | 1670. aastad | 1680. aastad | 1690. aastad | 1700. aastad | 1710. aastad | 1720. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1687 | 1688 | 1689 | 1690 | 1691 | 1692 | 1693 | 1694 | 1695 | ► | ►► 1691. aasta (MDCXCI) oli 17. sajandi 91. aasta. ... Tartu Ülikool lõi muusikadirektori ametikoha. Sellesse ametisse võeti linnamuusik Walter Böckmann. viljaikaldus Liivimaal ... 25. jaanuar – Albrecht Sutor, Eesti vaimulik 17. juuni – Giovanni Paolo Panini, itaalia maalikunstnik 1. veebruar – Aleksander VIII, Rooma paavst 22. juuni – Süleyman II, Osmanite riigi sultan 22. september – Göran von Sperling, Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane 11. oktoober – Israël Silvestre, prantsuse maalikunstnik ja graafik 30. detsember – Robert Boyle, iiri filosoof, füüsik ja keemik Heino Rannap, Eesti kooli ja pedagoogika kronoloogia
Rahumäe viadukt

Rahumäe viadukt on endine kitsarööpmelise raudtee viadukt üle Tallinna–Keila laiarööpmelise raudtee. See asub Tallinnas Rahumäe kalmistu juures. Kitsarööpmelise raudtee puhul asus viadukt Liiva ja Rahumäe kitsarööpmelise jaama vahel, laiarööpmelise raudtee puhul asub Järve ja Rahumäe peatuse vahel. Algne viadukt ehitati 1913. aastal. See oli valmistatud puidust ning asus kitsarööpmelisel Liiva ja Sõrve vahelisel PSM kindlusraudtee (hiljem tsiviilkasutuses Liiva–Vääna raudtee), mis kulges üle Tallinna–Keila raudtee. Tallinna–Pääsküla raudteelõik elektrifitseeriti 1924. aastal. Seetõttu kasvas reisivajadus ning lõigule hakati ehitama teist rööpapaari. Selleks lammutati vana puitviadukt ning ehitati uus ja pikem raudbetoonviadukt insener Ado Johansoni projekti järgi. 1925. aastal ehitatud betoonviadukt on alles tänapäevani. Kui 1971. aastal võeti lõigul rööpad üles, siis neid viaduktilt ei eemaldatud ja rööpad jäi sinna aastateks. Tänapäeval viib üle Tallinna–Keila raudteelõigu viadukti kergliiklustee (jalakäijatele ja jalgratastele). Carl-Dag Lige, Raudbetoonist puiduni: ehitusinsener Ado Johanson Eesti kitsarööpmelised raudteed: Rahumäe (allikas) Rahumäe viadukt kultuurimälestiste riiklikus registris
1690

◄ | 16. sajand | 17. sajand | 18. sajand | ► ◄ | 1660. aastad | 1670. aastad | 1680. aastad | 1690. aastad | 1700. aastad | 1710. aastad | 1720. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1686 | 1687 | 1688 | 1689 | 1690 | 1691 | 1692 | 1693 | 1694 | ► | ►► 1690. aasta (MDCXC) oli 17. sajandi 90. aasta. 24. august – Asutati India linn Calcutta. 28. august (vkj 18. august) – Tartus avab taas uksed Tartu ülikool (Academia Gustavo-Carolina). Suur osa õppejõude ja õpilasi on rootslased. ... ... ... Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 86
Triin Soomets

Triin Soomets (sündinud 2. märtsil 1969) on eesti luuletaja. Ta debüteeris 1990. aastal luulekoguga "Sinine linn", mis kuulus kogumikku "Luulekassett '90". Samas kassetis debüteerisid ka Elo Vee (Elo Viiding), Liisi Ojamaa, Ats (Aidi Vallik) ja Ruth Jyrjo. „Sinine linn“ Tallinn: Eesti Raamat, 1990 „Randmes unejanu“ Tartu: T. Soomets, 1994 „Janu masinas“ Tartu: T. Soomets, 1994 „Pidurdusjälg“ Tallinn: Tuum, 1999 „Soon“ Tallinn: Tuum, 2000 (valikkogu) „Kaardipakk“ Tallinn: Näo Kirik, 2001 (ühiskogu, kaasautorid Asko Künnap, Jürgen Rooste, Karl Martin Sinijärv ja Elo Viiding) „Leping nr 2: luuletusi 2000–2003“ Tallinn: Tuum, 2004 „Toormaterjal“ Tallinn: Verb, 2004 „Kaamose kiuste“ Tallinn: Verb, 2004 (ühiskogu, kaasautorid Ülar Ploom, fs, Jan Kaus, Leelo Tungal, Kristiina Ehin, Jürgen Rooste, Doris Kareva, Karl Martin Sinijärv ja Lauri Kitsnik) „Teisele poole sinist: luulet kümnelt maalt. Tekste kolmandalt Põhjamaade luulefestivalilt Tallinnas 2003. aasta kevadel“ Tallinn: Eesti Raamat, 2004 (ühiskogu, kaasautorid Marie Lundquist, Pia Tafdrup, Muniam Alfaker, Lars Saabye Christensen, Eva Runefelt, Toroddur Poulsen, Kalev Kesküla, Eugenijus Ališanka, Bragi Ølafsson, Jyrki Kiiskinen, Aleksandr Skidan, Riina Katajavuori, Steinar Opstad, Dace Sparane ja Catharina Gripenberg) „Väljas“ Tallinn: Tuum, 2006 „Kaardipakk Kaks“ Tallinn: Näo Kirik, 2006 (ühiskogu, kaasautorid Asko Künnap, Jürgen Rooste, Karl Martin Sinijärv ja Elo Viiding) „Varjatud ained“ Tallinn: Tuum, 2009 „Kaardipakk Kolm“ Tallinn: Näo Kirik, 2011 (ühiskogu) „Miks sul pole saba?“ Tallinn: Päike ja Pilv, 2012 (lasteluule) „Unerong“ Tallinn: Päike ja Pilv, 2013 (lasteluule) „Asjade omadused“ Tallinn: Verb, 2013 „Hea ja kurja jutud“ Saue: Päike ja Pilv, 2015 „Hulgakesed“ Tallinn: Verb, 2015 „Valitud omadused. Valitud luulet 1990–2015“ Tallinn: Tuum, 2016 (valikkogu) „Kolmteist eesti kirja“ Kultuurileht, 2016 „Targa ja rumala jutud“ Lelle: Allikaäärne, 2017 „Vaba raha“ Tallinn: NyNorden, 2017 „Armukesed. Luulet 2017–2018“ Tallinn: Tuum, 2017 „Pind ajajoone all. Luulet 2019–2021“ Tallinn: Tuum, 2021 2019. aastal toimunud XXVII üldlaulupeol „Minu arm“ esitasid segakoorid Kadri Voorandi laulu „Ära mind lahti lase“ (Triin Soometsa sõnadele), mis on kirjutatud 2018. aastal spetsiaalselt XXVII üldlaulupeo tarbeks. 2000 Juhan Liivi luuleauhind („Sulle ma kingiksin sydame ...“) 2005 Eesti Raudtee ja Sirbi kirjanduspreemia („Toormaterjal“) 2009 Juhan Liivi luuleauhind („Surm ei möödu meist“) 2010 Ivar Ivaski Mälestusfondi stipendium (luulekogu „Varjatud ained“) 2013 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia („Asjade omadused“) 2014 stipendium „Ela ja sära“
Tarmo Teder

Tarmo Teder (sündinud 18. aprillil 1958 Kuressaares) on eesti prosaist, kirjandus- ja filmikriitik. ERSP asutajaliige (20. august 1988). Õppinud Tallinna Polütehnikumis (1973–1976), Kuressaare õhtukeskkoolis (1976–1977) ja ETÜ teatri- ja filmikriitika seminar-laboratooriumis (1982–1985). Töötanud: laadija, öövaht, katlakütja, ajalehe Rahva Hääl ja Eesti Päevaleht kultuuritoimetuses (1994–1998), kultuurilehes Sirp filmi- ja meediakülgede toimetaja (1998-2013). Ajakirjanduses avaldanud peamiselt filmi- ja kirjandusartikleid, ligikaudu 500 arvustust jm. Luuletusi ajalehes Edasi (1980–1981) ja ajakirjas Looming (1984), teatri- ja filmiarvustusi ajalehes Sirp ja Vasar ning ajakirjas Teater. Muusika. Kino (1983–1985), lühiproosat ajakirjades Vikerkaar ja Looming (1986–1990). novellikogu "Tumedad jutud", 1990 romaan "Kurat kargas pähe", 1995 luulekogu "Taevatule valgel", 1995 luulekogu "Angerjapõõsa varjud", 2001 novellikogu "Jutte kambrist 27-1", 2001 novellikogu "Pööningujutud", 2002 novellikogu "Luurejutud", 2004 audioraamat "Rahvusvaheline pasakott. Lunastus" (lood kogumikest "Keldrijutud" ja "Pööningujutud"), 2005 romaan "Onanistid", 2006 esseekogu "Igemest ja abemest", 2008 novellikogu "12 jõulujuttu", 2008 romaan "Vanaisa tuletorn", 2010 jutukogu "Keedetud hinged", 2012 jutustus "Andruse elu ja õnn", 2016 romaan "Kuuskümmend aastat hiljem. Mõtuse Jaani elu ja inimesed", I osa, 2017 novellikogu "Ahistuse jutud", 2018 romaan "Kuuskümmend aastat hiljem. Mõtuse Jaani elu ja inimesed", II osa, 2019 romaan "Kuuskümmend aastat hiljem. Mõtuse Jaani vangid, joodikud ja vargad” III osa, 2020 novellikogu "Surmajutud", 2023 novellikogu "Kärakajutud", 2024 2000 Ajakirja Looming aastapreemia 2001 Ajakirja Teater. Muusika. Kino aastapreemia 2001 Friedebert Tuglase novelliauhind ("Kohtumine") 2002 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (Eesti Filmiajakirjanike Ühingu kriitikapreemia) 2002 Aasta filmiajakirjanik 2005 Friedebert Tuglase novelliauhind ("Viimase idealisti pildid") 2012 Ajakirja Teater. Muusika. Kino aastapreemia Huvid on male, jalgpall, kalapüük. "Kes? Mis? Kus?" 2006, lk. 370 Helju Keskpalu, "Kirjanike tuur tõi Valga lugejate ette neli kirjameest"[alaline kõdulink], Valgamaalane, 15. november 2008 Saarlaste kirjarahvast. Helgi Allik (koostaja). Kuressaare, 2003. Lk 71 Toomas Liiv, "Romantiline ja joovastunud Tarmo Teder", Ärileht, 8. veebruar 1996 Merlin Piirve, "Unenäokoerad singirullide kallal", Sirp, 7. juuni 2012 Olev Remsu, "Lugu kõigest" (retsensioon romaanile "Kuuskümmend aastat hiljem. Mõtuse Jaani elu ja inimesed"), Looming 11, 2017 Tarmo Tederi uus romaan pajatab lapsepõlveloo, Saarte Hääl, 31. august 2017 Katrin Ruus, "Inimsaatuste tragikoomiline paratamatus" (retsensioon kogule "Surmajutud"), Vikerkaar 6, 2024 Eret Kuusk, "Mees ja maja: Tarmo Teder ja Kalamaja Saaremaal", lühifilm, 2024, Saaremaa, (vt. youtube).
Jäähoki maailmameistrivõistlused

Jäähoki maailmameistrivõistlused korraldati esimest korda 1920. aastal. Maailmameistrivõistlusi korraldab Rahvusvaheline Jäähokiföderatsioon (IIHF). Algselt võisid neil osaleda ainult harrastussportlased. Alates 1976. aastast võivad MM-il osaleda ka elukutselised mängijad. Esimesed MM-võistlused toimusid samal ajal Antwerpenis peetud 1920. aasta suveolümpiamängudega. 1983. aastal kinnitas Rahvusvaheline Jäähokiföderatsioon need võistlused ametlikult esimesteks maailmameistrivõistlusteks. Ka 1924. ja 1928. aasta taliolümpiamängudel peetud jäähokivõistlused said 1930. aastal tagantjärele MM-võistluste väärtuse. Samal aastal otsustati, et MM-võistlusi hakatakse korraldama igal aastal. Vahele jäid MM-võistlused aastatel 1940–1946. 1971. aastani ühendati MM olümpiamängude aastal olümpiaturniiriga. 1980.–1988. aastani MM-turniiri olümpiamängude aastal ei korraldatud. 1989. aastast toimub MM-turniir igal aastal. Seisuga 26. mai 2024
Haabersti elutöö preemia

Haabersti elutöö preemia oli Tallinna Haabersti linnaosa autasu, mis anti füüsilisele isikule tunnustuseks Haabersti linnaosale osutatud teenete või silmapaistvate saavutuste eest. Preemia suurus oli 10 000 krooni. 2005 Ilmar Kaiv, korvpallitreener 2006 Aleksei Turovski, zoosemiootik 2007 Herta Laipaik, kirjanik 2008 Andres Lutsar, judotreener (postuumselt) 2009 Mati Kaal, zooloog (terioloog) ja loomaökoloog, Tallinna Loomaaia direktor Haabersti Linnaosa Valitsus ootab ettepanekuid elutööpreemia laureaadi määramiseks, Tallinn.ee (allikas)
Ferdinand von Tiesenhausen

Krahv Berend Gregor Ferdinand von Tiesenhausen (vene: Фёдор (Фердинанд) Иванович Тизенгаузен; 21. mai (vkj) 1782 – 21. november/3. detsember 1805 Austerlitz (praegune Slavkov u Brna Tšehhis Brno lähedal)) oli baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväelane, insenerivägede staabikapten, keiser Aleksander I tiibadjutant ja vürst Mihhail Kutuzovi väimees. Ferdinand von Tiesenhausen sündis Keila-Joa, Sausti, Valtu, Alu, Hertu ja Rapla mõisniku, salanõuniku, ning tõelise kammerhärra Hans Heinrich von Tiesenhauseni (1741–1815) ja Püha Katariina ordenidaami, õuedaam Katharina Friederike von Stackelbergi (1753–1826) pojana. Tema vend, krahv Paul von Tiesenhausen oli kindralmajor, Tallinna komandant ja aastal 1815. lühikest aega Eestimaa rüütelkonna peamees. Krahv Ferdinand von Tiesenhausen sai 02. detsembril 1805. aastal Austerlitzi lahingus surmavalt haavata. Kuna 1773. aastast oli Katariina II käsul kirikutesse matmine Venemaal keelatud, taotles ta isa riigikrahv Hans Heinrich von Tiesenhausen, kes oli tollal katedraali eestseisja, keisrilt luba poja matmiseks perekonnahauda Tallinna Toomkirikus. Luba saabus 18. aprillil 1806 ja matust tähistab tänapäevani klassitsismile väga tüüpiline hauatähis – marmorist obelisk koori põhjaseina ääres. Obeliski ülaosal on lahkunu heatasemeline portreemedaljon, soklil aga kohmakavõitu reljeef surmageeniuse ja raamatut lugeva naisega. Ferdinand von Tiesenhausen abiellus 1802. aastal krahvitar Jelizaveta Kutuzovaga (1783–1839; vene Елизавета Михайловна), kes oli Venemaa kindralfeldmarssal Mihhail Kutuzovi tütar. Abielust sündisid: Katharina (1803–1888; vene Екатерина Фёдоровна), õukonnadaam, Püha Katariina ordenidaam, krahv Felix Sumarokov-Elstoni (1820–1877) vallasema, poja isaks on legendi järgi Friedrich Wilhelm IV, kes oli hilisema keisri suurvürst Nikolai Pavlovitši abikaasa Aleksandra Fjodorovna (1798–1860) vend Dorothea (1804–1863; ka Dolly Tiesenhausen-Ficquelmont, vene Дарья Фёдоровна), õukonnadaam, Püha Katariina ordenidaam , abiellus Austria kindrali ja riigitegelase krahv Karl Ludwig von Ficquelmontiga (1777–1857) Peale Ferdinandi surma abiellus lesk Jelizaveta Tiesenhausen 1811 aastal kindralmajor Nikolai Fjodorovitš Hitrovoga (surn. 1819). Temast ja ta tütardest said vene luuletaja Aleksandr Puškini sõbratarid. Kultuurimälestiste Riiklik Register: F. v. Tiesenhauseni hauamonument-sarkofaag, 19. saj. algus (marmor) Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2: Estland, Band 1" Görlitz. 1930 lk.419 Jevgeni Ptšelov (Евгений Владимирович Пчелов): Монархи России, Olma Media Group (Историческая библиотека «ОЛМА-Пресс»), 2003 ISBN 5-224-04343-3 lk.626 Agnia Kuznetsova (Агния Александровна Кузнецова): Dolly (Долли), Tallinn: Eesti Raamat, 1996 ISBN 9985650530 Norma Mann: «Любезный Фердинанд…» Zeitung RUBEZH 10 oktoober 2007
Maano Männi

Maano Männi (sündinud 23. septembril 1966) on eesti viiuldaja, dirigent kontserdikorraldaja. Ta lõpetas 1985. aastal Tallinna Muusikakeskkooli Tiiu Peäske viiuliklassis ja 1992. aastal Tallinna Konservatooriumi prof. Jüri Gerretzi juhendamisel. Männi oli aastatel 1993–1996 Tallinna Kammerorkestri kontsertmeister, aastatel 1993–2000 Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri. Aastast 2002 on ta Vaasa Linnaorkestri kontsertmeister. Hooajal 2004/2005 oli ta Estonia orkestri külaliskontsertmeister. Männi esineb orkestritöö kõrvalt pidevalt nii solisti kui kammermuusikuna. Ta on Tobiase keelpillikvarteti asutaja ja selle esimene viiul. Ta moodustas aastal 2002 ajastuhõngulise Strauss-orkestri, millega on antud üle 40 kontserdi. Männi on ka Tallinna Kammermuusikafestivali kunstiline juht. Männi on olnud žürii Eesti noorte keelpillimängijate konkurss-festivalil Tartus ja panustanud õppejõuna ning dirigentina Värska noorte keelpillimängijate ja keelpilliõpetajate suvelaager-kursustel. Viiulisolistina on Männi teinud koostööd järgmiste dirigentidega – Neeme Järvi, Arvo Volmer, Andrei Boreiko, Tõnu Kaljuste, Vello Pähn, Anu Tali, Juha Kangas, Aleksander Vedernikov, Jüri Alperten. Maano Männi repertuaar on lai, hõlmates eelkõige klassikalise viiulimuusika tippteoseid, kuid samas esitab ta sageli ka nüüdismuusikat ja džässiainelisi teoseid. Männi on mitmete oopuste esmaesitaja Eestis (Erkki-Sven Tüüri "Conversio", Sergei Dreznin-Issaak Dunajevski fantaasia muusikale filmist "Tsirkus" jt).
Ain Leetma

Ain Leetma (sündinud 8. mail 1972) on eesti katoliku vaimulik, Whitehorse'i piiskopkonna preester. Preestriks pühitsetud 28. mail 2003 Whitehorse'i linna Pühima Südame Katedraalis Kanadas. "Teateid. Uus eestlasest preester". Maarjamaa (Vello Salo ringkiri). Nr. 6 (41), 2003. Originaali arhiivikoopia seisuga 2008-05-05. Vaadatud 2009-05-16. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |Aeg= (juhend)
Inversioon (kirjandusteadus)

Inversioon on keele- ja kirjandusteaduses tavapärasest erineva, ümberpööratud sõnajärje kasutamine teksti rütmistamiseks või muul kunstilisel eesmärgil.[1] Inversiooni kasutatakse lauses kas mingite positsiooniliste tingimuste tõttu (nt. tingib lausealguline määrus öeldise paiknemise enne alust: Majas oli kõik vaikne; vrd. Kõik oli vaikne) või seoses mõne sõna rõhutatud esiletõstmisega (Vaikne oli majas). Inversiooni kasutatakse ka stilistilise võttena; luules sageli värsimõõdust tingitud (nt. üle seitsme soo sinise).[2]
Koptid

Koptid (ⲟⲩⲢⲉⲙ̀ⲛⲭⲏⲙⲓ ̀ⲛ̀Ⲭⲣⲏⲥⲧⲓ̀ⲁⲛⲟⲥ) on peamiselt Egiptuse linnades elav rahvas, muistsete egiptlaste järeltulijad. Nende arvuks hinnatakse ligikaudu 6 miljonit (1992).[viide?] Enne araablaste invasiooni Egiptusesse moodustasid sealse rahvastiku enamiku. Igapäevaelus kasutavad araabia keelt, jumalateenistustel kopti keelt. Enamik neist on kopti kirikusse kuuluvad kristlased. Egypt State Information Services: Coptic Era Coptic Monuments in Cairo Christmas in Egypt Al Akhbar in English: Egyptian Copts - It’s All in the Number, 5,130,000 on väidetav koptide arv ja Egiptuse riigiametnik väidab, et koptikristlaste väljaränne on suurem kui teistel kohalikel.
1615

◄ | 16. sajand | 17. sajand | 18. sajand | ► ◄ | 1580. aastad | 1590. aastad | 1600. aastad | 1610. aastad | 1620. aastad | 1630. aastad | 1640. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1611 | 1612 | 1613 | 1614 | 1615 | 1616 | 1617 | 1618 | 1619 | ► | ►► 1615. aasta (MDCXV) oli 17. sajandi 15. aasta. ... ... ... 4. märts – Hans von Aachen, saksa maalikunstnik
1614

◄ | 16. sajand | 17. sajand | 18. sajand | ► ◄ | 1580. aastad | 1590. aastad | 1600. aastad | 1610. aastad | 1620. aastad | 1630. aastad | 1640. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1610 | 1611 | 1612 | 1613 | 1614 | 1615 | 1616 | 1617 | 1618 | ► | ►► 1614. aasta (MDCXIV) oli 17. sajandi 14. aasta. 5. aprill – Põlisameeriklanna Pocahontas abiellus Virginias Inglise kolonisti John Rolfe'iga. See viis rahuperioodini kohaliku indiaanirahva ja Virginia linna Jamestowni elanike vahel. 30. september – Bengt Skytte, rootsi poliitik 7. aprill – El Greco, kreeka maalikunstnik ja skulptor 21. august – Erzsébet Báthori, ungari aadlik ja väidetav sarimõrvar
Konstantin Trakmann

Konstantin Lembit Trakmann (19. november 1889 Tallinn – 14. oktoober 1939 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel). sõjaväe prokurör Trakmann, Konstantin, 1889-1939. Sõjaväe administratsioon : sõjaväe seadused ja seadlused : loengute kokkuvõte / K. L. Trakman. - Tartu : Akadeemiline Kooperatiiv, 1939 (Tartu : Velox). Trakmann, Konstantin, 1889-1939. Õigusteadus : Sõjaväe ühendatud õppeasutuste aspirantide kursus / K. Trakmann. - [Tallinn : s.n.], 1928 (Tallinn : S.Ü.Õ. kivitrükk). http://prosopos.esm.ee/index.aspx?type=1&id=25853 Ohvitseride andmekogu Riigile lojaalne, võimuladvikule mitte, Eesti Ekspress, 13. märts 2009