laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Erki Ohmann

Erki Ohmann (sündinud 15. septembril 1978) on eesti DJ ja produtsent. Ta on mänginud plaate mitmes Eesti suuremas ööklubis (Club Hollywood, Angel, Club Von Überblingen, Sunset, Atlantis, Sugar jne). Ohmann on töötanud raadiojaamades Sky Plus ja Energy FM. Alates 2004. aastast töötab Raadio Uunos. Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink] Tutvustus Raadio Uuno lehel Ines loobus purjus DJ tõttu kontserdist, elu24.ee, 16. oktoober 2007 Karoliina Vasli. Raadio Uunol kuraditosin täis. – SL Õhtuleht, 5. november 2007, lk 20.
Meelis Michelson

Meelis Michelson (esinejanimega Mike Sun; sündinud 8. septembril 1970) on eesti raadiotöötaja ja diskor. Diskorina on Michelson tegutsenud alates aastast 1985. Ta on mänginud muusikat mitmes Eesti ööklubis ja olnud pikka aega klubi Atlantis alaline DJ. 1989. aastal lõi ta Tartus põrandaaluse raadiojaama Sunlight. Raadiotööd alustas Michelson Raadio Tartus, kus tegutses DJ-na 1991–2000. Juulist detsembrini 2007 töötas ta raadios Ring FM. Tema hobideks on raadioamatörism ja raadiosidevahendid. Aastatel 1997–2009 oli ta Eesti Keskerakonna liige. Alates 4. juunist 2010 on ta Eesti Reformierakonna liige. "Inforegister: "Meelis Michelson"". www.inforegister.ee. Vaadatud 6. juulil 2018.[alaline kõdulink] "Kohalikud valimised 2017: Meelis Michelson". www.reform.ee. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. juuli 2018. Vaadatud 6. juulil 2018. Jaan Olmaru (28. september 2011). "Raadio Tartu – 69,6 ja 100,2 MHz". Tartu Postimees. Originaali arhiivikoopia seisuga 21. aprill 2018. Vaadatud 6. juulil 2018. "Äriregister: erakonna liikme otsing seisuga 06.07.2018". ariregister.rik.ee. Originaali arhiivikoopia seisuga 7.07.2018. Vaadatud 6. juulil 2018.
Web Hypertext Application Technology Working Group

Web Hypertext Application Technology Working Group (WHATWG) on veebitehnoloogiate arendamisest huvitatud inimesi koondav rühmitus. WHATWG asutati 2004. aastal ettevõtetesse Apple, Mozilla Foundation ja Opera Software kuuluvate isikute poolt. WHATWG moodustati vastukaaluks W3C aeglasele veebistandardite arendusele ning otsusele hüljata HTML-i arendus XML-il baseeruvate tehnoloogiate kasuks. 10. aprillil 2007 tegid Mozilla Foundation, Apple ja Opera Software W3C-le ettepaneku võtta WHATWG poolt arendatud HTML5 aluseks uue HTML-i töögrupi tööle, ning nimetada loodav spetsifikatsioon nimega "HTML5". 9. mail 2007 otsustaski W3C HTML-i töögrupp nõnda toimida. World Wide Web Consortium HTML5 What is the WHATWG? – WHATWG FAQ. 26 aprill, 2010 Maciej Stachowiak. Proposal to Adopt HTML5. W3C public-html arhiiv. 9 aprill 2007. Dan Connolly. results of HTML 5 text, editor, name questions. W3C public-html arhiiv. 9 mai 2007. WHATWG koduleht
Opera Software

Opera Software on 22. juunil 1995 asutatud Norra tarkvaratootja, mis tegeleb peamiselt Opera brauseri arendamisega. Opera Software
Natsionaalbolševism

Natsionaalbolševism on sünkretistlik ideoloogia, mis rajaneb bolševismil ja fašismil. Natsionaalbolševism tugineb vasakul tiival Karl Marxi ja Vladimir Lenini, paremal tiival Julius Evola ja Benito Mussolini ideedele. See ideoloogia üritab ühitada sotsiaalse võrdsuse, korporatiivse majandusmudeli, geopoliitika ja impeeriumi idee. Sageli peavad natsionaalbolševikud oma ideoloogiat kolmandaks teeks sotsialismi ja kapitalismi vahel (analoogselt sotsiaaldemokraatide ja fašistidega). Natsionaalbolševismi ei tohi samastada natsionaalsotsialismiga, kuna kahe liikumise rõhuasetused ning rahvuse ja rassi kontseptsioonid on väga erinevad. Natsionaalbolševismi jaoks ei ole rahvuse või rassi geneetiline aspekt oluline, tähtsustatakse hoopis nende geopoliitilist ja kultuurilist mõõdet. Nii on näiteks Natsionaalbolševistlik Partei alati rõhutanud, et venelane on sõltumata oma päritolust iga inimene, kes tunnetab ennast ise venelasena ja samastub vene kultuuriga. Seega ei ole natsionaalbolševism kui ideoloogia rassistlik ega antisemiitlik, kuigi osa natsionaalbolševismi teoreetikuid on isiklikult selliseid seisukohti evinud. Natsionaalbolševismi ühe juhtiva teoreetiku Aleksandr Dugini hinnangul on seda poliitilist suunda kõige lihtsam määratleda Karl Popperi avatud ja suletud ühiskonna teooriat kasutades. Natsionaalbolševism näeb ennast avatud ühiskonna vaenlasena. Lihtsustatult on Popperi teooria kohaselt avatud ühiskonna vaenlased need, kes esitavad üksikisikule ja tema kesksele rollile vastukaaluks erinevad Absoluudil põhinevad mudelid. Natsionaalbolševism juhindub idealismist, vastandades ennast materialismile, individualismile ja subjektivismile ning nendega seotud ideoloogiatele (liberalism, sotsialism, sotsiaaldemokraatia, jpt). Natsionaalbolševismi teooria kujunes peaasjalikult välja 1920. aastatel Venemaal ja Saksamaal. Selle teoreetikute hulka loetakse Ernst Niekisch, Otto Strasser, Nikolai Ustrjalov, teatud määral ka Ernst Jünger oma konservatiivse revolutsiooni teooriaga. Tänapäeval on silmapaistvamad natsionaalbolševismi idee kandjad olnud Aleksandr Dugin, Eduard Limonov, Jean-Francois Thiriart ja Thomas Sutter. Liikumise mõjutajateks filosoofias on Georg Wilhelm Friedrich Hegel, Julius Evola, René Guénon ja Georges Sorel. Paljud natsionaalbolševikud peavad natsionaalbolševistlikule riigimudelile kõige lähemale jõudnud riigiks Nõukogude Liitu Jossif Stalini valitsuse ajal. Natsionaalbolševistlikke jooni on nähtud ka Mu‘ammar al-Qadhdhāfī režiimis Liibüas. Natsionaalbolševistlik Partei Natsionaalbolševistlik Rinne Aleksandr Dugini teksti "Natsionaalbolševismi metafüüsika" tõlge (eesti keeles) Artikleid natsionaalbolševismi teooriast (vene keeles) Christian Bouchet' ülevaade Venemaa natsionaalbolševismi ajaloost (inglise keeles) Google Books: David Brandenbergeri raamat "National Bolshevism: Stalinist Mass Culture and the Formation of Modern Russian National Identity, 1931–1956" (inglise keeles)
Hugo Annast

Hugo Annast (7. jaanuar 1908 Pala vald, Kursi kihelkond – 23. veebruar 1943 Ambla) oli eesti vaimulik. Ta lõpetas aastal 1927 Hugo Treffneri Gümnaasiumi, õppis aastatel 1927–1933 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, ordineeriti 25. veebruaril 1934, oli 1934–1943 Ambla Maarja koguduse õpetaja. Ta kandideeris I Riigivolikogu valimistel 19. valimisringkonnas. Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
August Arumäe

August Arumäe (kuni 1939 August Grünberg; 11. august 1895 Heimtali vald, Paistu kihelkond, Viljandimaa – 26. september 1976 Pärnu) oli eesti vaimulik. Ta lõpetas Pärnu Aleksandri Gümnaasiumi 1916. aastal ja Tartu Ülikooli usuteaduskonna 1924. aastal. Prooviaasta pidas ta Tartu Peetri koguduses. Arumäe ordineeriti 1. jaanuaril 1925. Ta oli Pärnu Eliisabeti 2. pihtkonna õpetaja aastatel 1925–1940, Pärnu Niguliste koguduse õpetaja 1940–1941 ja Pärnumaa praost aastatel 1930–1941. 1939. aastal oli ta Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Hooldusnõukogu liige. Arumäe küüditati NKVD poolt 1941. aastal. Pärast Siberist naasmist teenis ta aastatel 1958–1964 Pindi kogudust ja seejärel aastani 1969 Häädemeeste kogudust. Arumäe oli EELK Usuteaduse Instituudi praktilise usuteaduse õppejõud. Ta on paljude 1930. ja 1940. aastatel välja antud usuõpetuse õpikutele autor või kaasautor. Kuidas hindasid eestlased ja liivlased ristiusku "Läti Hindreku kroonika" järele (auhinnatöö, Tartu Ülikool, 1922) Kiriku ülesanded laste usulises kasvatustöös (magistritöö, Tartu Ülikool, 1934) Hiiobi õnnistus: mälestused (Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2005) Muudatused praostkondade juhtimises., Eesti Kirik (1923-1940), nr. 37, 14 september 1939 Päring raamatukogude ühiskataloogist[alaline kõdulink]
Antifašism

Antifašism on fašismi (sealhulgas natsionaalsotsialismi) vastane ühiskondlik liikumine, mis tekkis vastukaaluks fašismile. Pärast II maailmasõda on antifašistide püüdeks fašismi (natsionaalsotsialismi) ja antisemitismi taassünni vältimine, mis pole aga siiski õnnestunud. Rahvusvaheline antifašistlik liikumine ühendab paljusid erineva maailmavaatega inimesi. Antifašistlik liikumine jaguneb traditsiooniliselt liberaalseks antifašismiks ja võitlevaks antifašismiks, mis aktsepteerib võitluse meetodina ka vägivalda ning muid ebaseaduslikke meetodeid. Liberaalne antifašism kasutab võitluses ainult vägivallatuid ja seaduslikke meetodeid. Mõlemat on kritiseeritud oma meetodite tõttu – paljud peavad vägivaldseid meetodeid sobimatuks, kuid samas kritiseeritakse liberaalse antifašismi liigset sõltuvust võimudest. Mordechaj Anielewicz Jean de Boe Willy Brandt (SAP/SPD) Albert Camus Emil Carlebach (1914–2001) Buenaventura Durruti Karl Einstein Walter Fisch David Frankfurter Etty Gingold Peter Gingold Kurt Goldstein Wilhelm Hammann Alfred Hausser (1912–2003) Walter Hochmuth (1904–1979) Erich Honecker Ernst Kirchweger Jakob Kindinger Eugen Kogon Johann Koplenig Uno Laht Agustin Remiro Manero Jean Moulin Oskar Müller George Orwell Anti Pathique Adrien Perrissaguet Christian Pineau Jean-Paul Sartre Hannie Schaft Richard Scheringer Emil Schmidt Lotte Schmidt Willy Schmidt (1911–2003) Kurt Schumacher Fritz Selbmann Josip Broz Tito Allan Vainola Walter Vielhauer Nancy Wake Eleonore Wolf Antikommunism
Christoph Beermann

Christoph Wilhelm Beermann (20. juuli 1864 Põltsamaa – 26. november 1939 Paide) oli eesti vaimulik. Lõpetas aastal 1882 Tallinna Kubermangugümnaasiumi ning õppis Tartu ülikooli usuteaduskonnas aastatel 1883–1888. Ta hoidis sini-must-valget Eesti Üliõpilaste Seltsi lippu selle esmakordsel väljatoomisel 1884. aastal Otepääl ning pidas seal kõne lipu ja selle värvide tähtsusest. Ordineeriti 20. novembril 1888. Teenis 9 aastat Tbilisis Gruusias adjunkt-pastorina, 1897. aastast kuni 1916. aastani Venemaal, Peterburi lähedal Strelna koguduse õpetajana. Järva Peetri koguduse õpetaja aastatel 1916–1937, Järva praostkonna praost aastatel 1929–1935. Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk, 1938 Christoph Beermanni isa Gustav Heinrich Beermann oli Põltsamaa kooliõpetaja ja kirikute ehitaja. Tema vend Gustav Johannes Beermann (1870–1945) oli Kadrina Katariina koguduse õpetaja, teine vend Johannes Immanuel Beermann (1878–1958) oli 1934–1945 Danzigi piiskop. Christoph Beermann abiellus 1897. aastal Tbilisi kirikuõpetaja tütre, sakslanna Maria Sara Hüsemann'iga (2./14. märts 1868 Tbilisi – 12. märts 1938 Järva-Peetri). Suri esimene Eesti lipuhoidja. Päewaleht, 27. november 1939 "Teenetemärkide kavalerid". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. jaanuar 2022. Vaadatud 6. jaanuaril 2022. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. märts 2009. Vaadatud 5. mail 2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) LEXIKON deutschbaltischen Theologen seit 1920; Bearbeitet von Wilhelm Neander Verlag Harro v. Hirschheydt Hannover-Döhren CHRISTOPH WILHELM BEERMANN
Roderich Bidder

Roderich Bidder (21. november 1886 Laiuse – 20. detsember 1970 Kiel) oli Eesti vaimulik. Ta õppis 1907–1914 Tartu ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Risti, Lääne-Nigula ja Viru-Nigula kogudustes. Ordineeriti õpetajaks 24. novembril 1915. Oli aastatel 1916–1923 Risti koguduse õpetajaks. Oli aastatel 1923–1929 Nissi Maarja koguduse õpetaja. Aastatel 1930–1939 teenis õpetajana Tallinna Peeteli kogudust. Ta pidas jumalateenistusi ka Audaku leprosooriumis. Läks aastal 1939 Saksamaale. Aastal 1939 oli vikaarpastoriks Brombergis (praegu Bydgoszcz, Kujawy-Pomorze vojevoodkonna üheks keskuseks, kus on vojevoodi residents; teises, Torunis asub vojevoodkonna volikogu), 1940–1945 pastoriks Brombergi Kristuse kirikus. 1945–1951 tegutses asepastorina Schleswig-Holsteini kogudustes (Flensburgi Mürwiki linnaosa koguduses, Flensburgi Maria kirikus, Querni koguduses Schleswig-Flensburgi maakonnas). Aastal 1951 jäi emerituuri. Tema isa, praost Paul Roderich Bidder oli Laiuse koguduse õpetaja. Vend Alfred Bidder oli vaimulikuks Tallinna Toomkoguduses. Tema vanaisa Georg Friedrich Karl Heinrich von Bidder oli baltisaksa füsioloog ja anatoom, Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professor ja Tartu Ülikooli rektor aastatel 1858–1865. Tema onu Friedrich Ernst Bidder oli samuti arstiteadlane. "Hospidalitõbi". Rahvaleht, 19. veebruar 1936, nr. 22, lk. 4. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann
Eitav kõneliik

Eitav kõneliik ehk negatiiv on kõneliik, mis väljendab öeldisverbiga kirjeldatava tegevuse eitust, nt Kati ei läinud poodi. Eitusvormid on liitvormid, milles eitus väljendub eitussõnas ei või ära. Eitussõna ei kasutatakse kindlas, tingivas ja kaudses kõneviisis, nt ei ela, ei elaks, ei elavat, eitussõna ära kasutatakse käskivas ja möönvas kõneviisis, nt ära ela, ärgu elagu. Täis-, enne- ja üldmineviku vormide korral, mis koosnevad abisõna olema vormist ja põhisõna mineviku kesksõnast, võib eitussõna ei liituda abisõna ette eitavaks eesliiteks p, nt ei ole elanud ~ pole elanud, ei ole elatud ~ pole elatud, ei olnud elanud ~ polnud elanud, ei oleks elanud ~ poleks elanud, ei olevat elanud ~ polevat elanud. Niisugust eesliitelist eitusvormi võib käsitleda omaette vaegmuutelise tegusõnana. Ka eitussõna ära võib vaadelda vaegmuutelise pöördsõnana, sest olenevalt kõneviisist ja pöördest liidab ta endaga kõneviisi- ja pöördetunnuse. Käskiva kõneviisi mitmuse 1. pöördes on kõnekeeles tavalisem (ja ka stiililt neutraalsem) ilma kõneviisitunnuseta eitusvorm (är/me ela/me); veelgi kõnekeelsema kasutuse korral võib põhivormis puududa ka pöördetunnus (är/me ela). Eitusvormi teiseks osaks võib olla kas vastav jaatusvorm (ela/vat : 'ei ela/vat), tunnuseta tüvi (ela/n : 'ei ela), kõneviisitunnusega tüvi (ela/ksi/n : 'ei ela/ks), umbisikulise tegumoe tunnusega tüvi (ela/takse : 'ei ela/ta) või mineviku kesksõna (ela/si/n : 'ei ela/nud, ela/t/i : 'ei ela/tud). eitus jaatav kõneliik
Christfried Brasche

Christfried Brasche (10. juuni 1875 Tallinn – 18. aprill 1949 Würzburg) oli Eesti vaimulik. Ta õppis 1887–1889 Eestimaa Rüütli- ja Toomkoolis (Tallinnas) ja 1889–1894 Keiserlikus Nikolai I Gümnaasiumis. Aastatel 1894–1901 õppis Brasche Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, ülikooli lõpetas cand. theol. astmega. Prooviaastal oli ta Hageri (praost Konstantin Thomsoni) ja Ambla koguduses (õpetaja Johannes Theodor Willbergi juures). Õpetajaks ordineeriti Brasche 26. augustil 1901. Teenis aastatel 1901–1902 Ambla kogudust ja 1902–1903 Tallinna Kaarli kogudust kui abiõpetaja. Ta oli Juuru koguduse õpetaja aastatel 1903–1939 ja lisaks Ida-Harju praost 1929–1935. Siirdus 1939. aastal Saksamaale, oli aastatel 1940–1941 Danzigi õpetaja ja 1941–1945 Zoppoti emeriitõpetaja. Isa Johann Heinrich Brasche oli Saarde ja Tallinna Toompea Kaarli koguduste õpetaja. Emapoolne vanaisa Heinrich Ferdinand Hoffmann oli Koeru koguduse õpetaja. Tema vend oli arst, maletaja ja purjesportlane Ernst Brasche, poolvend oli Kullamaa ja Piirsalu koguduse õpetaja Arvid Leopold Brasche, lellepoeg oli Harju-Madise koguduse õpetaja Johannes Brasche. Väimees Leo Gustav Treumann oli Vaivara koguduse õpetaja. https://eelk.ee/elulood/brasche_christ.html http://eheluba.havike.eenet.ee/muuseum/?Vaimulikud
Leonhard Brunovsky

Leonhard Brunovsky (6. august 1895 Peterburi – 30. aprill 1968 Waldbüttelbrunn, Baieri liidumaa) oli Eesti vaimulik. Ta õppis 1913–1918 Tartu ülikooli usuteaduskonnas, ordineeriti 16. septembril 1923. Ta oli 1926–1939 Visusti saksa koguduse õpetaja, läks 1939 Saksamaale. Oli aastatel 1940–1945 õpetaja Poznanis. 1947–1963 oli pastor Fechheimis (Coburgi kreisis, Baieri liidumaal). Jäi aastal 1963 emerituuri. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998
1485

◄ | 14. sajand | 15. sajand | 16. sajand | ► ◄ | 1450. aastad | 1460. aastad | 1470. aastad | 1480. aastad | 1490. aastad | 1500. aastad | 1510. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1481 | 1482 | 1483 | 1484 | 1485 | 1486 | 1487 | 1488 | 1489 | ► | ►► 1485. aasta ... ... Thomas Cromwell, inglise riigimees (ligikaudne aeg) Hernán Cortés, hispaania maadeavastaja, Mehhiko vallutaja Clément Janequin, prantsuse helilooja (ligikaudne aeg) 22. august – Richard III, Inglismaa kuningas
Samuel Eberhard

Samuel Eberhard (4. veebruar 1905 Mustjala – 1945) oli Eesti vaimulik ja teoloog. Ta õppis aastatel 1924–1931 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Täiendas end Leipzigis, Tübingenis ja Königsbergis. 1931–1933 töötas Königsbergis ja Herrnhutis. Ordineeriti 10. veebruaril 1935. Aastatel 1935–1939 oli ta Kunda koguduse õpetaja. Läks 1939. aastal Saksamaale. Oli Schwetzis, Lääne-Preisimaal (praegu Świecie, Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas, Poolas) pastor. Aastast 1941 Wehrmachtis. Jäi 1945. aastal Posenis sõjas kadunuks. Isa Johannes Eberhard oli (aastatel 1913–1919) Kadrina Katariina koguduse õpetaja, vanaisa August Eberhard oli Mustjala Anna koguduse õpetaja, vanavanaisa Paul Eberhard oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja. Die Weltanschauung des Buches Koheleth = Koguja raamatu ilmavaade (auhinnatöö, käsikiri, Tartu Ülikooli usuteaduskond, Tartu 1926) Die Christusmystik Bernhards von Clairvaux = Clairvaux Bernhardi Kristuse müstika (auhinnatöö, käsikiri, Tartu Ülikooli usuteaduskond, Tartu 1928) Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 LEXIKON deutschbaltischen Theologen seit 1920; Bearbeitet von Wilhelm Neander Verlag Harro v. Hirschheydt Hannover-Döhren
Paul Ahyi

Paul Ahyi (15. jaanuar 1930 Abomey – 4. jaanuar 2010 Lomé) oli Togo kunstnik, kirjanik ja pedagoog. Ta omandas kunstialase hariduse Lyonis ja Pariisis. Paul Ahyi tegeles nii maalikunsti (pastellmaali), skulptuuri, keraamika, disaini kui ka metallikunstiga. Ta lõi palju massiivseid monumentaalskulptuure, mille puhul kasutas materjalina sageli puitu, kuid ka marmorit, metalli (eelkõige messingit), betooni ja keraamilisi materjale. Puitesemete kujundamisel viljeles ta palju põletustehnikat. Ta valmistas ka reljeefe ja mosaiike. Ta valmistas ka ehteid ja tarbeesemeid. Paul Ahyi kujundas 1960. aastal äsja iseseisvunud Togo riigilipu. Ta osales ka Togo iseseisvusmonumendi tegemisel. Tema valmistatud skulptuure leidub mitmel pool Aafrikas, New Yorgis, Pariisis, Kanadas, Lõuna-Koreas, Itaalias, Vatikanis ja Jaapanis jm. Paul Ahyi kirjutas ka luuletusi, mis ilmusid näiteks luulekogus "Togo, mon cœur saigne". Ta kirjutas teadus- ja aimeraamatuid ka kunstist ja Aafrika rahvapärandist. Ta õpetas paljudes Aafrika maades kunsti ja arhitektuuri. 2009. aastal nimetas UNESCO Paul Ahyi oma rahusaadikuks (UNESCO Artist for Peace). "Koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. juuli 2011. Vaadatud 5. mail 2010. Paul Ahyi of Togo joins roster of UNESCO Artists for Peace Koduleht Iseseisvusmonumendi pilt
Marcel Lefebvre

Marcel Lefebvre (29. november 1905 Tourcoing – 25. märts 1991 Martigny) oli prantsuse vaimulik, Pius X Vennaskonna asutaja.
August Grünberg (kunstnik)

August Grünberg (september 1911 Türi – aprill 1947 Tallinn) oli eesti klaasikunstnik.
Janar Kiivramees

Janar Kiivramees (sündinud 12. oktoobril 1981) on Eesti elukutseline pokkerimängija. Ta jõudis esimese eestlasena WPT finaali ning võitis viienda koha eest 90 835 USA dollarit. Ta võitis esimese eestlasena FTOPS-i turniiri. Auhinnaraha tõi Eesti läbi ajaloo suurim online-turniirivõit 300 000 USA dollarit. Olympic-Online sõlmis sponsorlepingu Janar Kiivramehega Janak Kiivramees valiti 2009. aasta parimaks pokkerimängijaks Eestlane võitis FTOPSi turniiri ja $300 000! Küprose WPT võitis Thomas Bichon. Janar Kiivramees viies.
Carl Friedrich Clemens

Carl Friedrich Clemens (meistrimärk CFC; 1738 Tallinn – 9. juuli 1793 Tallinn) oli Tallinna kullassepp. Ta ristiti 1. mail 1738, oli 1752–1758 Sven Herlingi õpilane, 1768–1793 meister, 1784–1787 Tallinna kullasseppade tsunfti vanem. Hermann Clemensi isa.
Sven Herling

Sven Herling (meistrimärk SH; 1701 – 1771 Tallinn) oli Tallinna kullassepp. Ta sündis Rootsis, oli alates 1733. aastast Tallinna kullassepp ja 1753–1765 Tallinna kullasseppade tsunfti vanem. Maeti 12. septembril 1771.
Johann Gottfried Exner

Johann Gottfried Exner (19. juuni 1791 Narva lähedal – 17. oktoober 1874 Tallinn) oli Tallinna kiviraidur. Ta sai 1821. aastal Tallinna kodanikuks. Exner valmistas Tallinna (Oleviste, Niguliste) ja Eestimaa pühakodade (Keila kirik, Ilumäe kabel, Esku kabel) ja mõisahoonete (Keila-Joa) raiddetaile ning hauasambaid, kasutas peamiselt Orgita paekivi. Exner, Johann Gottfried – kujur ja kiviraidur Virumaa Entsüklopeedia (vaadatu 27. mail 2015) "Johann Gottfried Exner. 19. VI 1791 - 17. X 1874" Järva Teataja, nr. 47, 20 apr. 1944
SH

SH või Sh või sh on lühend, mis võib tähendada järgmist: ISO 639-1 Serbia-horvaadi keel Tallinna kullassepa Sven Herlingu meistrimärk sovhoos (lühendatult ka svh ja sv) Kest (informaatika); PWB shell(Mashey shell), Thompson shell, sh(Bourne shell, unix shell), csh, bash, tcsh, ksh, pdksh Royal Dutch Shell ... AKIT shell
Voldemar Lender

Voldemar Lender (18. veebruar 1876 Tallinn – 30. september 1939 Tallinn) oli eesti insener, Tallinna linnapea aastail 1906–1913. Ta oli esimene eestlasest Tallinna linnapea (esimene eestlasest linnapea praeguse Eesti aladel oli aga Valga linnapea Johannes Märtson, 1902-1917. Siis oli see küll veel Liivimaa kubermang). Voldemar Lender sündis ehitusettevõtja perekonnas. Ta lõpetas 1896. aastal Tallinna Aleksandri Gümnaasiumi, hiljem õppis ta Peterburi ülikooli füüsika- ja matemaatika osakonnas (1896–1897) ning Peterburi Tehnoloogia Instituudis (1897–1902). Ta oli EÜS Põhjala vilistlane. Töötas pärast lõpetamist aastani 1906 Tallinna vagunitehases Dvigatel. Aastal 1904 valiti ta linnanõunikuks. Aastail 1906–1913 oli ta Tallinna linnapea, juhtides samal ajal ka linnavalitsuse ehitusosakonda. 1903–1914 omas ta ehitus- ja tehnikakontorit, kus alustas enda ehitusinseneri karjääri ka Anton Uesson (töötas Lenderi büroos aastatel 1909–1912), büroo tegutses tema linnapeaks olemise ajal edasi. Harju Panga nõukogu liige 1919–1925. Tema looming olid valdavalt ühe ja kahekorruselised puidust agulimajad, kuid Lenderi allkirja kannab ka mõni arhitektuurselt küpsema maja projekt (Pärnu mnt 6 üürimaja, 1908, ehitamata; Müürivahe 41, 1910; Paldiski mnt 3, 1910–11; Kaarli pst 6, 1911). Tõenäoliselt ei projekteerinud ta neid ise, vaid üksnes vormistas ja tegi ehitusjärelevalvet. Voldemar Lenderi järgi on nime saanud Lenderi maja – 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses Tallinna äärelinnas laialdaselt ehitatud puidust üürimajatüüp. Voldemar Lender Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Jakob Vende

Jakob Vende VR I/3 ja II/3 (17. aprill 1890 Esna vald, Järvamaa – 26. detsember 1941 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonel). Vabadussõja ajal teenis ta 4. Jalaväepolgus, hiljem 10. Jalaväerügemendis, Viru-Järva ja Valga Sõjaväeringkonna ülem. Vabastati tegevteenistusest 8. novembril 1939. I liigi 3. järgu Vabadusristi sai ta teenete eest ja II liigi 3. järgu vahvuse eest 11. jaanuaril 1919 Kermo ja Sausti mõisa joonel toimunud lahingus. Arreteeriti NKVD poolt 15. juunil 1941. Suri eeluurimise ajal. Tema esimene abikaasa oli kunstiajaloolane Ella Vende, nende poeg oli insener ja koduloolane Valdeko Vende. Teisest abielust oli tema poeg tõlkija Kullo Vende. Ohvitseride andmekogu