laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tõnu Lume

Tõnu Lume (sündinud 2. märtsil 1944 Tallinnas) on Eesti endine maadleja, treener, spordijuht ja näitleja. Ta lõpetas 1962. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1968. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi laevaehitusinsenerina. Töötas aastatel 1968–1974 Tallinna Polütehnilise Instituudi arvutuskeskuses grupijuhina, 1974–1992 Põllumajandusministeeriumi arvutuskeskuse asedirektorina ja 1993 AS Pauligis, oli 1994–2007 AS Abestocki tegevdirektor, alates 2007. aastast nõunik. Sportima hakkas 1956. aastal koolis. Alates 1959. aastast harrastas sambo- ja vabamaadlust Vladimir Mahhovi, Arnold Väli ja Sergei Kaškini juhendamisel. Tuli 1963–1970 üheksa korda sambomaadluses Eesti NSV meistriks ning sai vabamaadluses Eesti NSV meistrivõistlustel 1966. aastal hõbe- ja 1967. aastal pronksmedali. Võitis aastatel 1965 ja 1970 Balti NSV-de meistrivõistlustel kuldmedali. Oli aastatel 1990–1994 Eesti Spordi Keskliidu aseesimees, 1992–2014 Eesti Olümpiakomitee liige ja 2008–2016 Eesti Olümpiakomitee esindajate kogu liige. Juhtis 1992. aasta suveolümpiamängudel Eesti delegatsiooni ning 2000. ja 2004. aasta suveolümpiamängudel Eesti judomeeskonda. Kuulus 1966–1972 Eesti NSV Samboföderatsiooni presiidiumi, oli 1972–1975 nii Eesti NSV Džuudo- kui ka Samboföderatsiooni esimees, 1975–1978 aseesimees ning 1978–2005 Eesti NSV Džuudoföderatsiooni/ Eesti Judoliidu president. Oli Eesti Olümpiakomitee judotreenerite kutsekomisjoni esimees, tegutsenud ka kohtunikuna (sai 1968. aastal vabariiklik kategooria). Ta on mänginud näitlejana üheksas filmis, sealhulgas: 1984 peaosa Georg Lurichi elu käsitlevas filmis "Lurich" 1986 "Sajandi võidusõit" (Gonka veka; Mosfilm; radist) 1987 "Keskea rõõmud" (naaber hotellis) "Eesti judo 40". Kaasautor; koostanud Tiit Lääne. Tallinn 2010 1965 NSV Liidu meistersportlane 2001 riiklik spordipreemia 2005 Eesti Judoliidu aupresident 2005 Paul Kerese ausa mängu auhind "Suur Mõõk" 2006 Valgetähe V klassi teenetemärk 2014 Eesti Olümpiakomitee auliige 2015 Eesti Olümpiakomitee teenetemärk Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Allar Viivik. "Kes oleks vääriline mängima Lurichit?". Õhtuleht, 19. aprill 2003 "Eesti judo 40". Koostanud Tiit Lääne. Tallinn 2010. Lk 114–119 Biograafia ESBL-is Eesti Filmi Andmebaas IMDb
Kriminaalhooldus

Kriminaalhooldus on riigi järelevalve all tingimisi vabastatud kriminaalkurjategija taasühiskonnastamine. Eesti kaasaegne kriminaalhooldussüsteem rakendus 1. mail 1998. Kriminaalhoolduse põhieesmärk on muuta ühiskond turvalisemaks, rakendades vangistuse asemel teisi variante. Selline eesmärk tugineb eeldusele, et kuriteo sooritanud inimese võib jätta vabadusse, kui lisaks järelevalvele tema üle tehakse ka tööd tema kuritegeliku käitumise muutmiseks. Kriminaalhooldustöö koosneb seega kahest poolest: järelevalvest ja taasühiskonnastavatest tegevustest. Need meetmed aitavad vähendada korduvkuritegevust ja sedakaudu suurendada ühiskonna turvalisust. Kriminaalhooldusametniku töö on selgitada välja uue kuriteo toimepanemise riskid ning koos hooldusalusega kavandada ja ellu viia tegevused, mis aitavad vältida uut kuritegu ning soodustavad süüdimõistetu iseseisvat ja seaduskuulekat toimetulekut. Karistusseadustiku kohaselt peab kriminaalhooldusalune täitma järgmisi nõudeid: elama kohtu määratud alalises elukohas; ilmuma kriminaalhooldaja määratud ajavahemike järel kriminaalhooldusosakonda registreerimisele; alluma kriminaalhooldaja kontrollile oma elukohas ning esitama talle andmeid oma kohustuste täitmise ja elatusvahendite kohta; saama kriminaalhooldusametnikult loa lahkuda elukohast Eesti territooriumi piires kauemaks kui viieteistkümneks päevaks; taotlema kriminaalhooldusametnikult luba elu-, töö- või õppimiskoha vahetamiseks; saama kriminaalhooldusametnikult loa lahkuda Eesti territooriumilt ja viibida väljaspool Eesti territooriumi. Kohus võib isikule katseajaks määrata lisakohustusi: heastama kuriteoga tekitatud kahju kohtu määratud ajaks; mitte tarvitama alkoholi; mitte omama või tarvitama narkootilisi või psühhotroopseid aineid; mitte omama, kandma ja kasutama relva; otsima endale töökoha, omandama üldhariduse või eriala kohtu määratud tähtajaks; alluma ettenähtud ravile, kui ta on selleks eelnevalt nõusoleku andnud; täitma ülalpidamiskohustust; mitte viibima kohtu määratud paikades ega suhtlema kohtu määratud isikutega; osalema sotsiaalprogrammis; alluma elektroonilisele valvele, kui ta on selleks eelnevalt nõusoleku andnud. Kui inimene katseaja nõudeid rikub, teeb kriminaalhooldaja hoiatuse või koostab ettekande kohtule. Kohus otsustab katseaja tingimuste muutmise või muutmata jätmise. Kohus võib pöörata karistuse täitmisele ehk saata isiku vanglasse, pikendada katseaega või määrata uusi täiendavaid kohustusi. Kriminaalhooldusest Eesti Vabariigi vanglate lehel Kriminaalhoolduse seadus
Peeter Metsar

Peeter Metsar (15. aprill 1940 Narva – 16. detsember 2003 Tallinn) oli eesti korvpallur. Ta lõpetas 1965. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna. Peeter Metsari pikkus oli 190 cm, tema treenerid olid Märt Sepik ja Heino Krevald. Peeter Metsar võitis NSV Liidu koolinoorte spartakiaadil 1957. ja 1958. aastal Eesti võistkonna koosseisus pronksmedali. Ta mängis aastatel 1959–1971 Eesti korvpallikoondises ja 1963–1972 NSV Liidu meistrivõistlustel Tartu Kalevi (Eesti esindusmeeskond) koosseisus, kellega võitis mitu 6. kohta. NSV Liidu rahvaste spartakiaadil 1967. aastal sai ta Eesti meeskonnaga hõbemedali, 1969. aastal tuli NSV Liidu ametiühingute meistriks, meistersportlaseks sai 1961. aastal. Peeter Metsar tuli Eesti meistriks kolmel korral, lisaks võitis viiel korral hõbemedali. Ta oli ka Eesti meister käsipallis (1960). Hiljem osales ta kahel korral veteranide maailmamängudel, saavutades kahel korral 2. koha. Juhendas "Ehitaja" ja "Standardi" korvpallimeeskondasid ning tuli treenerina neljal korral Eesti meistriks. Lisaks töötas Metsar Tallinna Merekoolis kehalise kasvatuse õpetajana, oli Tallinna Pedagoogilises Instituudis õppejõud (1967-1973) ning aastaid mööblivabrikus Standard peainseneri asetäitja ohutustehnika alal. Peeter Metsar, ESBL Peeter Metsar, šarž Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum Peeter Metsar – korvpalli Meistriliigas
Tairi Rõõm

Tairi Rõõm (sündinud 15. veebruaril 1972 Tallinnas) on eesti majandusteadlane ja professor. BA, rahvusvaheline majandus, Tartu Ülikool, Eesti 1994 ; MA, rahvusvaheline majandus ja rahandus, Brandeis University, USA 1998; Ph.D., majandusteadus, Boston College, USA 2004;. Doktorikraad, 2004, (juh) Peter Ireland, Essays on Labor Markets and Empirical Finance, Boston College, USA; erakorraline dotsent 2008; külalisprofessor 2010; kaasatud professor 2018. Spetsialist, ettevõtete haldamise ja restruktureerimise osakond, Eesti Erastamisagentuur 1993–1994; Federal Reserve Bank of Boston, uurimisassistent (1,00) 2000; Eesti Pank, juhtivspetsialist (1,00) 2002–2003; Eesti Pank, uurimistööde juhendaja (1,00) 2003–2011; Eesti Pank, majandusuuringute allosakonna juhataja (1,00) 2011–…; TTÜs 2008–…: majandusteaduskond, rahanduse ja majandusteooria instituut, majandusteooria õppetool, erakorraline dotsent (0,25) 2008–2010, külalisprofessor (0,25) 2010–2013, külalisprofessor (0,40) 2013–2016; majandusteaduskond, majandusanalüüsi ja rahanduse instituut, külalisprofessor (0,30) 2017–2018, kaasatud professor (0,25) 2018, kaasatud professor (0,65) 2019–…; Ühiskonnateadused ja kultuur. Majandusteadus, tööturg. Avaldanud üle 40 teaduspublikatsiooni, juhendanud ühe magistritöö. Tairi Rõõm Eesti Teadusinfosüsteemis Tairi Rõõm Eesti Teadusinfosüsteemis
Young Thug

Jeffery Lamar Williams (tuntud kui Young Thug; sündinud 16. augustil 1991) on Ameerika Ühendriikide räppar, laulja ja laulukirjutaja.
Jüri Tarmak

Jüri Tarmak (21. juuli 1946 – 22. juuni 2022) oli eesti endine tippkõrgushüppaja, 1972. aasta suveolümpiamängude võitja kõrgushüppes. Võistlustel esindas ta Nõukogude Liitu. Jüri Tarmak tegeles lapsena paljude spordialadega, kuid tema kehalised võimed olid keskpärased. Pikaks kasvas ta alles keskkooli lõpuklassis. Kergejõustikuga hakkas ta tegelema 11-aastaselt.[viide?] Alates 1963. aastast harjutas ta Viktor Vaiksaare juhendamisel kõrgushüpet. Ta lõpetas 1965. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja tuli siis tulemusega 2.00 Eesti NSV meistriks. Tarmak oli astronoomiahuviline ja läks 1965. aastal õppima Leningradi ülikooli astronoomiat. Seal hakkas ta Leonid Kuznetsovi juures harjutama kõrgushüpet. Pärast kolmeaastast õppimist Eesti NSV-le ette nähtud kohal[viide?] hakkas Jüri Tarmak õppima Leningradi ülikooli majandusteaduskonnas, mille lõpetas 1975. aastal. Alates sellest ajast ei loetud teda enam Eesti NSV sportlaseks.[viide?] Tuli 1972. aasta Müncheni olümpiamängudel kõrgushüppes olümpiavõitjaks, võites kuldmedali tulemusega 2.23. Sise-EM-il 1971 võitis hõbeda ja 1972 pronksi, Nõukogude Liidu meistrivõistlustel 1970 pronksi ning Nõukogude Liidu sisemeistrivõistlustel 1972 kulla, 1973 hõbeda ja 1968 pronksi. Tuli 1966 Nõukogude Liidu juunioride meistriks. Eesti NSV meistriks tuli aastatel 1965–1967 ja sisemeistrivõistlustel 1966. Tema isiklikuks rekordiks jäi aastal 1972 hüpatud 2.25, mis oli maailmas tolle aasta parim tulemus. Hiljem on tegelenud orienteerumise ja mägimatkamisega. Maetud Tallinna Metsakalmistule, sportlaste kvartalisse. 1972 – NSV Liidu teeneline meistersportlane orden Austuse märk 1997 – Eesti Olümpiakomitee auliige 2001 – Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk 2005 – Eesti Orienteerumisliidu aasta tegija 2006 – Eesti Olümpiakomitee teenetemärk 2007 – Kergejõustikuliidu auliige 2010 – Eesti Vabariigi spordipreemia (elutööpreemia - silmapaistvate tippsaavutuste eest kergejõustikus ja olulise panuse eest liikumisharrastuse edendajana) 2016 – Tallinna teenetemärk Jüri isa oli kettaheitja Aadu Tarmak. Üliõpilasseltsi Liivika Tallinna vilistlaskogu liige. Biograafia ESBL-is Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). https://liivika.ee/liikmed/ Tiit Lääne (koostaja). "Jüri Tarmak". Tallinn: Eesti Olümpiakomitee 2006. ISBN 9949-13-712-8 Biograafia ESBL-is Jüri Tarmak Olümpiavõitjate Kogu lehel Suri olümpiavõitja Jüri Tarmak. ERR, 22. juuni 2022
Keloid

Keloid, tuntud ka kui armkasvaja, on arm, mis ulatub üle algse haava servade. Keloid moodustub haava parandava kollageeni liigtootmise mõjul. Keloidid on tunduvalt rohkem levinud Aafrikas, Aasias ja Lõuna-Ameerikas kui Euroopas ja Põhja-Ameerikas. Alla kümneaastaste laste hulgas on keloidid vähe levinud. Rapini, Ronald P.; Bolognia, Jean L.; Jorizzo, Joseph L. (2007). Dermatology: 2-Volume Set. St. Louis: Mosby. Lk 1499. ISBN 978-1-4160-2999-1.
Säilenõtkus

Säilenõtkus (ka resilientsus) tähistab psühholoogias vastupidavust, kohanemisvõimet ja toimetulekut rasketes oludes. Külli-Riin Tigasson. Psühholoog Merike Sisask: „Aiatöö kuulub hea elu juurde“. Eesti Ekspress, 9.06.2021 Anastassia Heinvere. Psühholoogiline vastupidavus – oluline liitlane raskustega toimetulekul.
Deutsch-Griffen

Deutsch-Griffen (sloveeni: Slovenj Grebinj) on omavalitsus Austria Kärnteni liidumaa Sankt Veit an der Glani ringkonnas. Deutsch-Griffen asub Kärnteni põhjaosas, u. 30 km Klagenfurdist loodes. See asub Nocki mägede idaosas, Gurki jõe vasakpoolse lisajõe Griffnerbachi oja orus. Omavalitsusala ulatub Gurkist Steiermargi liidumaa piirini põhjas. Põhjaservas on hõredalt asustatud ala piki Paalbachi, mis on ülejäänud omavalitsusest ära lõigatud ja sinna pääseb ainult väga suure ringiga. Seetõttu peetakse seda kohapeal Flattnitzi platoo juurde kuuluvaks, mis on osa naaberomavalitsusest Glödnitzist. Läänes külgneb Deutsch-Griffen Albeckiga Feldkircheni ringkonnas. Paikkonda Kärnteni margis nimega Grivinne mainiti juba 927. aasta dokumendis. 1043. aastal kinkis krahvinna Hemma von Gurk sellele alale kabeli, tänapäevane Püha Jaakobuse kihelkonnakirik, mis läks 1157. aastal Gurki piiskopkonnale. Romaani stiilis hoone ehitati 15. sajandil ümber kindluskirikuks, kui see oli Osmanite sõdade ajal külaelanikele varjupaigaks. Tänapäevane omavalitsus tekkis 1850. aastal. Hiljem nimetati see Deutsch-Griffeniks, et eristada seda Griffenist Völkermarkti ringkonnas. 1973. aasta haldusreformi käigus liideti see koos Glödnitzi ja Weitensfeldiga suureks omavalitsuseks, kuid taasiseseisvus pärast kohalikku referendumit 1991. aastal. Utenbach, Apolda osa, Saksamaa, aastast 1993 Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Frauenstein (Kärnten)

Frauenstein (sloveeni: Ženji Kamen) on vald Austria Kärnteni liidumaa Sankt Veit an der Glani ringkonnas. See asub Sankt Veit an der Glanist otse loodes, Kärnteni künklikus keskosas. Kraigist lõunas on Kraigi järv. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Savka

Savka on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Üheotsapilet

Üheotsapilet on Eesti telesari. Osades: Klaudia Tiitsmaa, Uku Suviste. Üheotsapilet sarjas on 12 episoodi.[viide?] Telesari Üheotsapilet loodi 2015 ja lõpes 2016 lõpp.
Mattias Janmark

Mattias Bertil Janmark-Nylén (sündinud 8. detsembril 1992 Stockholmis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Edmonton Oilers. Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2011–12 AIK-i meeskonnas. Hooajal 2014–15 mängis ta Rootsi kõrgliigas Frölunda võistkonnas. 2013. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i draft '​is 79. valikuna, kuid NHL-is debüteeris ta hooajal 2015–16 Dallas Starsi ridades. Hooaeg 2016–17 jäi tal põlvevigastuse tõttu täielikult vahele. Pärast seda mängis ta Starsis veel kolm hooaega. Tema kõige silmapaistvam hooaeg oli 2017–18, mil ta lõi 19 väravat ja andis 15 väravasöötu. 2020. aasta oktoobris sõlmis Janmark üheaastase lepingu Chicago Blackhawksiga. 2021. aasta aprillis kaubeldi ta Vegas Golden Knightsi. 28. mail 2021 tegi ta Stanley karika esimese ringi otsustavas seitsmendas mängus Minnesota Wildi vastu kübaratriki, aidates Golden Knightsi järgmisesse ringi. 2022. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Edmonton Oilersiga. 2018. aastal tuli Janmark Rootsi jäähokikoondisega maailmameistriks. "Oilers sign Janmark to one-year contract". Edmonton Oilers. 17. juuli 2022. Vaadatud 17. juulil 2022. Mattias Janmark NHL.com lehel Mattias Janmark hockeydb.com lehel
Patrik Nemeth

Patrik Geza Nemeth (sündinud 8. veebruaril 1992 Stockholmis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Arizona Coyotes. Hooajal 2008–09 debüteeris ta Rootsi esiliigas AIK-i meeskonnas. Aastatel 2010–2012 mängis ta klubiga Rootsi kõrgliigas. 2010. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i draft '​is 41. valikuna. 2011. aasta aprillis sõlmis ta Starsiga kolmeaastase lepingu. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima järgmisel aastatel, mängides aastatel 2012–2014 peamiselt American Hockey League'is Dallas Starsi noorteklubis Texas Stars, kellega võitis 2014. aastal Calder Cup'i. NHL-is debüteeris Nemeth Dallas Starsi meeskonnas 1. aprillil 2014 mängus Washington Capitalsi vastu. Regulaarseks põhikoosseisu mängijaks Nemeth Dallas Starsis ei kujunedki, saades põhihooajal kirja maksimaalselt 40 mängu (hooajal 2016–17). 2017. aasta oktoobris liitus ta esimest korda Colorado Avalanche'iga. 2. novembril 2017 lõi ta mängus Carolina Hurricanesi vastu oma esimese värava NHL-is. 2019. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Detroit Red Wingsiga. 2021. aasta aprillis naasis ta Avalanche'i, kus mängis hooaja lõpuni. 2021. aasta juuli sõlmis ta kolmeaastase lepingu New York Rangersiga. 2022. aasta juulis kaubeldi Nemeth Rangersist Arizona Coyotesi. 2012. aastal tuli Nemeth Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Turniiril andis ta kõikidest kaitsemängijatest enim väravasööte (kokku viis). "Rangers Agree to Terms with Free Agent Defenseman Patrik Nemeth". NHL.com. 28.7.2021. Vaadatud 23.10.2021 "Coyotes Acquire Nemeth & Two Draft Picks from Rangers for Emberson". NHL.com. 13. juuli 2022. Vaadatud 13. juulil 2022.  Patrik Nemeth – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Patrik Nemeth NHL.com lehel Patrik Nemeth hockeydb.com lehel
Disenchantment

Disenchantment on täiskasvanutele suunatud USA päritolu animeeritud situatsioonikomöödia imeulme žanris, mille Matt Groening lõi Netflixile. Sari on Groeningi esimene lavastus, mis ilmus ainult voogedastusteenuses; varem lõi ta Fox Broadcasting Company jaoks Simpsonid ja Futurama. Dreamlandi keskaegses fantaasiariigis asuv sari järgib mässumeelse ja alkoholilembese printsessi, tema naiivse päkapikukaaslase Elfo ja tema hävitava "isikliku deemoni" Luci lugu. Oma hääled annavad tegeleskujudele Abbi Jacobson, Eric Andre, Nat Faxon, John DiMaggio, Tress MacNeille, Matt Berry, David Herman, Maurice LaMarche, Lucy Montgomery ja Billy West. Esimesed kümme osa ilmusid 17. augustil 2018 ja järgmised kümme jagu 20. septembril 2019. Oktoobris 2018 tellis Netflix sarja veel 20 jagu. Neist kümme esimest avaldati 15. jaanuaril 2021 ja järgmised 9. veebruaril 2022. Bean on teismeline printsess Dreamlandist. Tema täielik nimi on printsess Tiabeanie Mariabeanie de la Rochambeau Grunkwitz. Ta naudib joomist ja on mässulise loomusega. Tegeleaskujule annab hääle Abbi Jacobson. Luci on Beani isiklik deemon. Tegelaskujule annab hääle Eric André, kes annab hääle ka kuningas Zøgi rüütlite pealikule Pendergastile. Elfoks on 18-aastane päkapikk Elfwoodist. Ta on optimistlik ja armastab komme. Talle annab hääle Nat Faxon. Kuningas Zøg on Beani isa ja Grunkwitzi kuningakoja Dreamlandi valitseja. Talle annab hääle John DiMaggio. Kuninganna Oona, kuningas Zøgi endina abikaasa ning Beani kasuema. Ta on humanoidna kahepaikne olend Dankmire'ist, kes abiellus perekonda kuningriikide vahelise liidu raames. Tegelaskujule annab hääle Tress MacNeille, kes annab hääle ka prints Derekile, kes on Oona ja Zøgi poeg ja Beani poolvend. Bentwoodi kuningriigist pärit prints Merkimer, kes pidi abielluma Beaniga, kuid muudeti seaks. Talle annab hääle Matt Berry. Dreamlandi kolme silmaga peaminister Odval, kellele annab hääle Maurice LaMarche. Kuninganna Dagmar, kes on Beani ema ja kuningas Zøgi esimene naine, kes on ühtlasi kuri nõid ja türann. Talle annab hääle Sharon Horgan.
Ilmar Taluste

Ilmar Taluste (sündinud 8. jaanuaril 1939 Jõhvi vallas Virumaal) on Eesti endine maadleja, treener ja sporditegelane. Lõpetas 1958. aastal Kohtla-Järve Põlevkivikeemia Tehnikumi ja 1968. aastal Tallinna Pedagoogilises Instituudis kehakultuuri eriala. Oli aastatel 1963–1965 Kohtla-Järve Põlevkivitöötlemise Kombinaadis lukksepp. Sportima hakkas 1953. aastal Illuka 7-klassilises Koolis, maadlustreeninguid alustas 1955. aastal Kohtla-Järve Laste- ja Noorte Spordikoolis Eino Niineste juhendamisel. Tuli aastatel 1965, 1967–1968, 1970–1971 ja 1973 kuus korda vabamaadluses ning 1960. aastal sambomaadluses Eesti NSV meistriks. Oli aastatel 1965–1968 Kohtla-Järve Laste- ja Noorte Spordikooli instruktor, õppealajuhataja ja vabamaadluse treener ning 1968–1976 direktor, 1986–1996 Kohtla-Järve Raskejõustikukooli direktor ja 1996–2001 Kohtla-Järve Spordikooli direktor, hiljem ka Kohtla-Järve Spordikeskuse direktori asetäitja. On olnud Spordihuvi Klubi juhataja. Oli aastatel 2008–2016 Kohtla-Järve Spordiselts Kalevi juhatuse esimees. Kuulus aastatel 2002–2004 Eesti Maadlusliidu ning 1998–2003, 2005–2012 ja 2014–2018 Ida-Virumaa Spordiliidu juhatusse. Oli 1981. aastal Avo Talpase mälestusvõistluse algataja ja korraldaja. 1967 NSV Liidu meistersportlane vabamaadluses 1976 Kalevi auliige 2007 Kultuurkapitali Ida-Viru maakonna aastapreemia 2009 Kohtla-Järve aukodanik 2020 Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemia Biograafia ESBL-is
Sipelga

Sipelga on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Smith & Wesson Model 3

Smith & Wesson Model 3 on Ameerika Ühendriikide revolver, mida Smith & Wesson tootis alates 1860. aastate lõpust. Relvast oli mitu varianti, sealhulgas n-ö Vene mudel, mida tarniti Venemaa Keisririiki (1871. aastal tellis Vebe keiserlik armee 41 000 revolvrit M3), ning Schofieldi mudel, mis nimetati major George W. Schofieldi järgi, kes ehitas revolvri ümber ratsaväes kasutamiseks. S&W võttis need muudatused oma ametlikku disaini 1875. aastal. Algselt olid Model 3-s kasutusel padrunid .44 S&W American või .44 Russian, hiljem hakati neid revolvreid tootma ka muude kaliibritega. McNab, Chris (2009). Firearms. Queen Street House, 4th Queen Street, Bath BA1 1HE, UK: Parragon. Lk 62. ISBN 978-1-4075-1607-3.{{cite book}}: CS1 hooldus: koht sisaldab numbrit (link) Boorman, Dean K. (2002). The History of Smith & Wesson Firearms. Guilford, Conn.: Globe Pequot Press. Lk 31–33, 37. ISBN 978-1-58574-721-4.[alaline kõdulink]
Piiri (Tartu)

Piiri on küla Tartu maakonnas Tartu vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Piirissaare valda. Küla asub Piirissaare kirderannikul. Küla vana venekeelne nimi on Межа ('Piir'). Omal ajal nimetati selle küla järgi kogu Piirissaart.. Tsaariajal kuulus küla Liivimaa kubermangu Jurjevi (Tartu) maakonda. 1768. aastal asutati külas külakool. Piiri küla vanausuliste palvemaja on esmamainitud 1802. aastal. Teise maailmasõja ajal põles palvemaja maha. 1913. aastal oli külas 145 majapidamist. 1922/1923. õppeaastal oli Piiri 4-klassilises vene algkoolis 126 õpilast ja 2 õpetajat ning 3-klassilises eesti algkoolis 36 õpilast ja üks õpetaja. Piiri külas asub endise Piirissaare kooli hoone ja pood, mille hoone ehitati 1902. aastal ja mis on saare üks vanimaid maju. Poe telliskivimaja elas üle 1923. aasta suure tulekahju, kui Piirissaarel põles maani maha 93 maja. 2000. aasta rahvaloenduse andmeil elas külas 57 inimest. 2011. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanike arv 31. Külas asuvad Piiri vanausuliste kalmistu ning luterlik Piirissaare kalmistu. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Piirissaare ajaloost. Ajalehes Peipsi Rannik, 6/2012. Lk 4 Uudiseid Piirissaarelt: jääolud on kehvad, kuid toitu jätkub Postimees, 10.04.2012 21:47 Piirissaare 360° aeropanoraam / aerofoto
Nicolò Barella

Nicolò Barella (sündinud 7. veebruaril 1997 Cagliaris) on Itaalia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Milano Internazionale ja Itaalia jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Cagliari Calcio, millega liitus 2006. aastal. Cagliari meeskonnas debüteeris ta Itaalia kõrgliigas 2015. aasta mais. Hooaja 2015–16 teises pooles mängis ta laenul Itaalia esiliiga klubis Como. Cagliari põhikoosseisu kuulus Barella alates hooajast 2016–17. Esimese värava Itaalia kõrgliigas lõi ta 17. septembril 2017 mängus S.P.A.L.-i vastu. Samal hooajal lõi ta Itaalia kõrgliigas kokku kuus väravat. 2019. aasta juulis läks ta laenul Internazionalesse, kellega sõlmis 2020. aastal nelja-aastase lepingu. Hooajal 2020–21 tuli ta klubiga Itaalia meistriks. Hooaegadel 2018–19 ja 2019–20 on Barella valitud Itaalia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Hooajal 2020–21 valiti ta Itaalia kõrgliiga hooaja parimaks poolkaitsjaks. 2016. aastal saavutas Itaalia kuni 19-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistrivõistlustel teise koha ja võitis 2017. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Itaalia kuni 20-aastaste koondisega pronksmedali. Itaalia jalgpallikoondises tegi Barella debüüdi 10. oktoobril 2018 sõprusmängus Ukraina vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 23. märtsil 2019 EM-i valikmängus Soome vastu. Ta kuulub Itaalia koondisse 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Milano Inter Serie A: 2020–21 UEFA Euroopa Liiga: Teine koht 2019–20
Taisi

Taisi on eesti naisenimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Taisi 107 naisel. Taisi on Eestis populaarsuselt 737. naisenimi. Taisi oli keskmiselt 39 aasta vanune (mediaanvanus oli 36). Kõige populaarsem oli eesnimi Taisi vanuserühmas 30–34, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 1,72 ning Tartu maakonnas. Taisi Rosenberg https://www.stat.ee/nimed/Taisi