laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jigorō Kanō

Dr. Jigorō Kanō (jaapani keeles 嘉納 治五郎 Kanō Jigorō; 28. oktoober 1860 Mikage – 4. mai 1938) on jūdo rajaja. Dr. Jigorō Kanō sündis 28. oktoobril 1860 Jaapani mereäärses linnas Mikages. 1871. aastal lõpetas ta Tokios keskkooli. 17-aastaselt astus ta Kaisei Lütseumi, mis hiljem nimetati ümber Tokio Keiserlikuks Ülikooliks. Ta sooritas eksamid sotsioloogia teaduskonda, kust siirdus pedagoogika teaduskonda. Aasta hiljem kaitses ta filosoofias doktoriväitekirja. Ta lõpetas ülikooli 1881. aastal. 16-aastaselt hakkas J. Kanō tegelema jūjutsuga. Tema esimeseks jūjutsu õpetajaks oli sensei Teinosuke Yagi, kes õpetas talle jūjutsu põhiprintsiipe. Hiljem õppis ta Tenji-Shinyo ryu koolis selliste jūjutsu meistrite käe all nagu sensei Hachinosuke Fukuda ja Masatomo Iso. 1881. aastal siirdus Kanō õppima Kito ryu kooli Tsunetoshi Iikobo juurde. 1882. aastal, pärast Kanō nimetamist instruktoriks ja inspektoriks privilegeeritud Gakusjuini Lütseumis, alustas ta omandatud jūjutsu tehnika ümbertöötamist, analüüsides vanu käsikirju ja süstematiseerides arvukate koolkondade tehnikaid. Ta pidas võimalikuks, et saab ühendada eri koolkondade parimad tehnikad ühtseks süsteemiks ning luua kehalise kasvatuse programmi, mis haarab nii vaimseid kui ka kehalisi oskusi. 1887. aastal tegi ta esimesed märkmed jūdō tehnika alal. Kuid alles 62 aasta vanuselt pidas ta võimalikuks üldistada talletatud kogemused ja kirjutada raamat jūdōst. Kanōst sai Keiserliku Majandusministeeriumi ja Riigi Õpetusministeeriumi esindaja ning 1932. aastal valiti J. Kanō Jaapani kehakultuuriministriks. 1935. aastal sai Kanō Asahi preemia silmapaistva töö ja organiseerimise eest Jaapani spordis. 1938. aastal osales Kanō Kairos Olümpiakomitee kongressil, kus arutati lähenevate olümpiamängude ettevalmistust. 1909. aastal valiti Kanō Jaapani Olümpiakomitee liikmeks. See, et järgmised olümpiamängud pidid toimuma Jaapanis, oli suurel määral professor Kanō teene. Ühtlasi oli Kanō ka esimene Aasiast pärit ROK-i liige. Pöördudes tagasi Kairost professor Jigorō Kanō suri 4. mail 1938.
Art-Ong Jumsai Na Ayudhya

Dr. Art-Ong Jumsai Na Ayudhya on Tai teadlane, pedagoog ja poliitik. Ta on õppinud mehaanikateadusi Cambridge'i Ülikoolis, saanud doktorikraadi suhtekorralduse alal Londoni Ülikoolis ja haridusteaduste alal Chulalongkorni Ülikoolis. Ta on Tai haridusministeeriumi õppekava arenduse nõukogu nõunik, Sathya Sai Kooli tegevjuht, Lobpuri Sathya Sai Haridusinstituudi direktor. Ta esineb külalislektorina paljudes maades üle maailma. Ta on olnud Tai parlamendi ülemkoja liige. Fotoga elulugu (inglise keeles)
Puiatu Erikool

Puiatu erikool oli Viljandimaal Pärsti vallas erirežiimiga internaatkool raskesti kasvatatavatele lastele. Aastatel 1958–2008 õppis koolis 2347 õpilast. Puiatu erikool suleti 31. augustil 2009. Õpilased, kes vajasid kasvatuse eritingimusi, viidi üle Tapa erikooli, kus seni olid õppinud vaid eritingimusi vajavad vene õppekeelega noored. Alates 1. oktoobrist 1958 Puiatu erirežiimiline internaatkool Alates 1. septembrist 1964 Puiatu internaatkool Alates 1. jaanuarist 1965 Puiatu erikool 1. oktoober 1958 – 1. märts 1959 ajutine direktor Kaljula Saare 24. veebruar 1959 – 3. märts 1973 Aleksis Kuut 1. märts 1973 – 4. mai 1973 direktori kohusetäitja Väino Loide 1. mai 1973 – 19. august 1974 Eduard Trull 19. august 1974 – 14. august 2005 Mart Kadaja 15. august 2005 – 6. august 2008 Toivo Luik 7. august 2008 – 31. august 2009 Arvo Reedik Klassiruum 2. korrusel WC teisel korrusel, oktoober 2023 Klassiruum 2. korrusel NSVL-i kaart, Puiatu erikooli klassiruumi seinal, oktoober 2023 Teise korruse plaan, oktoober 2023 3. korruse magamistuba, oktoober 2023 3. korruse magala koridor, oktoober 2023 Klassiruum 2. korrusel, oktoober 2023 Mais, Puiatu erikoolis Valvuriruum sissepääsust vasakul. Võõrkeelte klass 2. korrus õpetajate ruum 1. korruse ruum Vastne direktor lubab Puiatu erikoolis korra majja lüüa – Postimees, 30. juuli 2008. Puiatu õpilased lõhkusid aknaid protesti märgiks – Postimees, 13. oktoober 2008. Kolmest erikoolist jääb järele vaid üks – Postimees, 23. oktoober 2008. Õiguskantsler pole endiselt rahul Puiatu erikooliga – Postimees, 20. november 2008 Õiguskantsleri hinnangul lokkab Puiatu erikoolis endiselt vägivald – Sakala, 21. november 2008. Kahte Puiatu erikooli õpilast karistati sõimamise eest arestiga – Tartu Postimees, 6. jaanuar 2009. Riik suleb Puiatu Erikooli – Postimees, 27. veebruar 2009. Karistamatus kannustab Puiatu kasvandikke mässama – Postimees, 11. mai 2009 Puiatu endine õpetaja süüdistab õiguskantslerit kooli sulgemises – Postimees, 3. august 2009
Mihály Hoppál

Mihály Hoppál (sündinud 31. oktoobril 1942 Kassas) on ungari etnoloog, šamanismi uurija ja semiootik. Shamans and symbols: Prehistory of semiotics in rock art. Budapest: International Society for Shamanistic Research, 2013 Ethnosemiotics: Approaches to the study of culture. Budapest: Hungarian Association for Semiotic Studies, 2014 "Šamaanid Aasias ja Euroopas". Eessõna Åke Hultkrantz, ungari keelest tõlkinud Sander Liivak. Tallinn: Varrak, 2003. ISBN 9985306791 "Etnosemiootika". Tõlge Eda Pomozi, autori eessõna ungari keelest tõlkinud Tõnu Kalvet. Tartu: Eesti Kirjandusmuuseum, 2008 2017 Tartu Ülikooli audoktor semiootika ja folkloristika alal "Tartu Ülikooli audoktorid". Tartu Ülikool. Vaadatud 13. detsembril 2022.
ATTAC

ATTAC (Association pour la Taxation des Transactions pour l' Aide aux Citoyens 'Kodanike Abiks Tehingute Maksustamise Assotsiatsioon') on aktivistide organisatsioon, mis taotleb börsitehingutele maksu kehtestamist. ATTAC, mis algselt oli valuutaspekulatsioonile niinimetatud Tobini maksu kehtestamist nõudev liikumine, pühendub nüüd globaliseerumisega seotud probleemide laiale ringile, seirates Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO), Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF) ja Majandusliku Koostöö- ja Arenguorganisatsiooni (OECD) otsuseid. ATTAC on kohal G8 kohtumispaikades, et mõjutada poliitikute otsuseid. Kuigi ATTAC kritiseerib majandusliku globaliseerumise valdavalt uusliberaalset ideoloogiat, ei ole ta globaliseerumisvastane. Ta toetab globaliseerumispoliitikaid, mis on jätkusuutlikud ja sotsiaalselt õiglased. Üks ATTAC-i juhtlauseid on "Maailm ei ole kaup": ATTAC on ühiskonna kaubastumise vastu. Attac.org
Iren Lill

Iren Lill (sündinud 11. oktoobril 1971 Türil) on eesti klavessiinimängija. Ta on muusikafestivali Türi Kevadfestival asutaja ja kunstiline juht. Iren Lill alustas muusikaõpinguid Paide Lastemuusikakooli Türi filiaalis ning jätkas Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis klaveri erialal. 1995. lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia klaveri erialal (professor Heljo Sepp). Aastatel 1992–2002 töötas Lill klaveriõpetajana Tallinna Muusikakoolis, 2000–2002 õppis klavessiini erialal Eesti Muusikaakadeemias dotsent Imbi Tarumi käe all. Aastatel 2002–2004 õppis Lill Kölni Muusikakõrgkoolis klavessiini professor Ketil Haugsandi ja basso continuo't professor Gerald Hambitzeri klassis. Iren Lill on täiendanud ennast meistrikursustel Eestis, Soomes, Norras, Prantsusmaal, Itaalias ja Saksamaal. 2000. aastal pälvis Lill diplomi interpretatsioonikonkursil "Bach 250" Tallinnas. Ta on esinenud nii solistina kui ka kammeransamblite ja orkestrite koosseisus Eestis, Soomes, Norras, Saksamaal, Venemaal, salvestanud muusikat Eesti Rahvusringhäälingule ja Lääne-Saksa Ringhäälingule (Westdeutsche Rundfunk), olnud heliteoste esmaesitaja. Suvel 2005 osales Lill Euroopa kontserditurneel orkestri Kremerata Baltica koosseisus. Sagedasem koostöö seob teda Marju Riisikampi (klavessiin), Holger Faust-Petersi (viola da gamba, Saksamaa) ja Eva Susanne Kueniga (plokkflööt, Saksamaa). Aastatel 2006–2010 töötas Iren Lill Eesti Interpreetide Liidu kontsertide produtsendina. Tema muusikaartikleid on ilmunud ajalehtedes Sirp, Eesti Ekspress ja Baltische Rundschau ning ajakirjas Muusika. Iren Lill on Türi Kevadfestivali asutaja, produtsent ja kunstiline juht. Festivali korraldatakse alates 2007. aastast, selle üritustega otsitakse looduse ja klassikalise muusika ühisosa. Ta on Eesti Klavessiinisõprade Tsunfti liige 2000. aastast ja Eesti Interpreetide Liidu liige 2004. aastast. Iren Lille muusikaartiklid ajakirjanduses Vaadatud 22.03.2022. Ants Oidekivi. Klavessinist vahendab loodust ja muusikat. Intervjuu Iren Lillega Järva Teataja, 24. mai 2008
Ardatov

Ardatov on linn Venemaal Mordva Vabariigis, Ardatovi rajooni halduskeskus. Asub Alatõri jõe ääres 114 km Saranskist kirdes. Asulat on esmamainitud 1671. aastal. Linnaõigused sai 1780. aastal. 2002. aastal oli 66,23% elanikest venelasi ja 32,12% mordvalasi. http://www.gks.ru/dbscripts/munst/munst89/DBInet.cgi?pl=8006001  Ardatov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
721

721. aasta Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand Kümnendid: 670. aastad 680. aastad 690. aastad 700. aastad 710. aastad - 720. aastad - 730. aastad 740. aastad 750. aastad 760. aastad 770. aastad Aastad: 716 717 718 719 720 - 721 - 722 723 724 725 726 ... ... John Beverleyst, Yorki piiskop
Lavassaare soostik

Lavassaare soostik on suur sooala, mis asub Pärnu madalikul; halduslikult jääb Tori ja Põhja-Pärnumaa valda. Soostiku pindala on 21 868 hektarit. Soostiku moodustavad Laisma, Kõima, Taidra, Maima, Elbu, Põhara ja Nurme raba. Lavassaare soostik on Lihula-Lavassaare soostiku osa. Lavassaare soostik moodustus Litoriinamerest eraldunud laguunist, mis hiljem soostus. Orru, M. (1995). Teatmik: Eesti turbasood. Eesti Geoloogiakeskus. Lk 133–135
Lihula-Lavassaare soostik

Lihula-Lavassaare soostik on soomassiiv Lääne-Eesti madalikul. Soostiku pindala on 37 810 hektarit. Soostiku moodustavad Lavassaare soostik, Lihula raba ja Avaste soo. Neist kaks viimast on melioratsioonitööde käigus soostikust eraldunud. Selles soos pole looduslike vaatamis väärsusi. (2003). EE 12 [Eesti A-Ü]. Tallinn, Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 290
Harald Pärn

Harald Pärn (28. november 1912 Tartu – 26. november 1943 Pihkvamaa) oli eesti poksija. Ta hakkas poksiga tegelema 1931. aastal. Pärn oli 1935. aastal Eesti meister kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg). Ta osales Eesti ja Poola maavõistlusel (sügisel 1938) ning Eesti ja Läti maavõistlusel (1939). Pärn töötas Tartus metallitöölisena. Ta võitles Teises maailmasõjas Saksa sõjaväe politseiüksustes ning langes idarindel. Ta maeti Pihkvasse. Tema haua seisukorrast pole praegu midagi teada. Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 448 Harald Pärna sporditulemused
Suurussoo

Suurussoo (ka Suru-Suurissoo) on soomassiiv Saare maakonnas Saaremaa vallas, Võhma külast 4 km ida pool. Suurussoo pindala on 125 hektarit. Orru, M. (1995). Teatmik: Eesti turbasood. Eesti Geoloogiakeskus. Lk 125–126
AMZ Tur

AMZ Tur (poola keeles 'tarvas') on Poola ettevõttes AMZ Kutno 2007 projekteeritud ja toodetav soomusauto. Soomuk töötati välja Poola välismissioonidel teenivate sõjaväelaste vajaduste rahuldamiseks. See on ette nähtud sõjaväelaste transpordiks ja patrullmasinana ohukolletes, eriti Poola vägedele Iraagis ja Afganistanis. AMZ Tur on 4,87 m pikk, 2,23 m lai ja 2,35 m kõrge. Tühimaass on 4,8, täismass 6,2 tonni. Mootori võimsus on 122 kW ja töömaht 2998 cm³. Sõidukis on ruumi 5 inimesele. Tema katusele saab paigaldada kuulipilduja. Turil on 6 käiku, sealhulgas tagasikäik. Tal on nelikvedu. Kütusepaaki mahub 220 liitrit kütust ja sellega saab sõita 600 km. Ilma ettevalmistuseta saab läbida kuni 70 cm sügavusi veekogusid. Tur on projekteeritud turvalisema ja kaasaegsema alternatiivina NATOs kasutatud HMMWVle. Ta peab vastu plahvatusele, mis vastab 6 kg dünamiidile. Turi mehaanilised osad (mootor, jõuülekanne, pidurid) on valmistatud peamiselt Itaalia ettevõttes IVECO. Hoolimata sõjaväe vajadustest ei olnud 2009. aasta lõpuks tellitud ühtegi Turi. Soomustatud luuresõidukite hankekonkursil ei osaletud. 2008. aasta lõpuks oli valmistatud 5 prototüüpi ja neist 2 oli testide käigus hävitatud. 2008. aastal arendas AMZ Kutno uue suurema versiooni Tur II. Tur II – ametlik veebileht Tur – ametlik veebileht
Vanemuise tänav

Vanemuise tänav on tänav Tartu kesklinnas. Vanemuise tänav on paralleelne Riia tänavaga. See algab Ülikooli tänavalt ja kulgeb edelasse kuni Vaksali tänavani. Tänav ristub Wilhelm Struve, Akadeemia, Pepleri ja Kastani tänavaga. Varem kuulus Vanemuise tänavasse ka lõik Emajõest Ülikooli tänavani, mis tänapäeval kannab Uueturu tänava nime. Vanemuise tänava pikkus on 1100 meetrit, koos Uueturu tänavaga 1350 meetrit. Vanemuise tänava ääres asub rida tähelepanuväärseid hooneid: Vanemuise teatri uus ja vana maja, Tartu Kirjanduse Maja (kus oli Nõukogude okupatsiooni ajal Eesti NSV RJK Tartu osakond, nüüd aga Eesti Kirjanike Liidu Tartu osakond, Tartu NAK ja Eesti Kirjanduse Selts), Tartu Kunstimaja. Jaan Poska Gümnaasium (selles hoones aadressil Aia tänav 35 kirjutati alla Tartu rahuleping, mida tähistab ka majale paigutatud mälestustahvel) Kirjandusmuuseum, Tartu Ülikooli Vanemuise tänava õppehoone (milles paiknevad Tartu Ülikooli Zooloogiamuuseum ja Geoloogiamuuseum), Mart Reiniku Gümnaasium ja korp! Fraternitas Estica konvendihoone. Saksa okupatsiooni ajal asus hoones Eesti kindralkomissariaadi piirkonnakomissari Kurt Meeneni tööruumid. Wilhelm Struve tänava ristumiskohal ulatub Vanemuise tänavani Tartu Ülikooli Raamatukogu esine plats, mida ilmestavad purskkaevud ja Juri Lotmani mälestusmärk. Tartu Ülikooli õppehoone vastas jääb Vanemuise ja Tiigi tänava vahele Vanemuise park, mille Vanemuise tänava poolses küljes seisab Jakob Hurda monument. Vanemuise tänav Kastani ristmikult kesklinna poole Tartu Kirjanduse Maja Vanemuise 19 Tartu Kunstimaja Vanemuise tänav 26 Tartu Herbert Masingu kooli hoone, Vanemuise 33 Tartu Jaan Poska Gümnaasium, Vanemuise tänav 35 Eesti Kirjandusmuuseum, Vanemuise tänav 42 Vanemuise väike maja, Vanemuise tänav 45a Tartu Ülikooli õppehoone, Vanemuise 46 Mart Reiniku Gümnaasiumi hoone, Vanemuise 48 Puithoone, Vanemuise 51 Korporatsioon Fraternitas Estica maja, Vanemuise 54 Vanemuise tänava lõpp, vasemal elamu Vanemuise 64 Tänav on ajalooliselt kandnud nimetusi Aia tn; Thunimäe uulits; Thuni mäe uulits; Gartenstraße; Garten-Straße; Gartenstr; Hohle Gasse; Thunscher Berg; Садовая ул Aia tänav nimetati ümber Vanemuise tänavaks Tartu Linna Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee 16. detsembri 1955. aasta otsusega nr 361. Die Diensträume des Gebietskommissars befinden sich Aia 35, Postimees (1886-1944), nr. 145, 31 detsember 1941 Vanemuise tn, www.eki.ee  Vanemuise tänav – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Vanemuise park

Vanemuise park (ka Hurda park, Tiigi park) on park Tartus Vanemuise tänava ja Tiigi tänava vahel. Pargi servas kulgeb ka Õpetaja tänav. 19. sajandi algul oli Vanemuise park ühtlasi Tartu Ülikooli botaanikaaia esimene asukoht. Pargis asub Vanemuise tiik, mille järgi on nime saanud Tiigi tänav. 1994. aastal valmis pargi keskel asuv Jakob Hurda monument. Mälestusmärk koosneb madalast graniitalusest ning sellel paiknevast toolil istuva ja lahtist raamatut käes hoidva keeleteadlase graniitskulptuurist. Aluse keskmisele osale on raiutud keelemehe nimi, sellest vasakule sünni- ja paremale surma-aasta. Monumendi autorid on skulptor Jaak Soans ja arhitekt Rein Tomingas. 2016. aastal püstitati Tartu linnavalitsuse otsusel parki ka mälestusmärk pikaaegsele Tartu linnapeale Karl Luigele. Büsti autor on Tõnis Paberit, monumendi arhitekt Uku Põllumaa. Mälestusmärgi kohavaliku määras Luige kunagine elukoht Tiigi tänaval hoones 12, kus hiljem on paiknenud Tartu perekonnaseisuamet. Pargi vastas Vanemuise tänava ääres asub Tartu Ülikooli Vanemuise tänava õppehoone. Pargi ääres asub ka Vanemuise teatri väike maja. Kertu Kula. "Tartu linna päeval avatakse kunagise Tartu linnapea auks monument" Postimees, 27. juuni 2016 Jüri Saar. "Tartu plaanib linnapeale ausamba püstitada" Postimees, 17. märts 2016
Tiigi tänav (Tartu)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Tiigi tänav on tänav Tartus. Ta on paralleelne Vanemuise tänavaga, ulatudes Wilhelm Struve tänavast (varem oli see osa Tähe tänavast) kuni Vaksali tänavani. Tiigi tänav ristub Akadeemia tänava, Pepleri tänava, Õpetaja tänava ja Kastani tänavaga. Tänav on umbes 860 m pikkune. Vanemuise tänava ja Tiigi tänava vahelisel alal asub Vanemuise park. Tänav on nime saanud Vanemuise tiigi järgi. Tiigi tänava algusotsas on Eesti Looduseuurijate Seltsi maja, tänava äärde jäävad Tartu Ülikooli Raamatukogu ja Vanemuise park. Tiigi tänav 12 hoone projekteeris 1910. aastal arhitekt Robert Pohlmann, hoone ehitati juugend- ja heimatstiilis kolmekorruseliseks elamuks, kuid hoone hävis 1941. aasta sõjatulekahjus. Maja muudeti taastamisprojektiga Vanemuise teatri abihooneks, kus asusid töötoad ja laoruumid. 20 aastat hiljem kavandati see aga Tartu perekonnaseisuametiks, millega muudeti hoone ruumilahendust ja planeeriti esinduslikumad ruumid abielude registreerimiseks. Tiigi tänav 61 hoones tegutses Eesti NSV ajal Eesti NSV Toiduainetetööstuse Ministeeriumi 2. Tartu Vabriku-Tehase õpilaste Kool, kus valmisti ette järgmistele elukutsetele: leiva-saiatoodete abimeister, jahu- ja leivatööstuse sisseseadete remontlukksepp, õlletööstuse kvalifitseeritud töölised, puusepad. Tiigi 78/80 hoone Tiigi 78 maja osa lasi ehitada arhitekt Carl Beschti projekti järgi ärimees Heinrich Wöhrmann ning osaliselt tubakavabrikuks mõeldud hoone valmis 1896 ning oli tol ajal üks Tartu suuremaid. Peale vabriku tegutsesid hoones tütarlaste gümnaasium ja malmivalutehas ning seal olid projekti järgi ka 5-7 toalised üürikorterid. Pärast II maailmasõda sai sellest hoonest Tartu Ülikooli ühiselamu (Vana Tiigi inter). Hoone, hoovipoolne Tiigi 80 vabrikuhoone ehitati 1911 ümber korteriteks. Puitelamu Tiigi 5 Tiigi 11, Tiigi Seltsimaja Tiigi 12, Tartu Maavalitsuse rahvastikutoimingute talitus Tartu Ülikooli Tiigi tänava üliõpilaselamu, Tiigi 14 Tiigi tänava lõpus ja Vaksali tänava ääres asub Tartu raudteejaama veetorn Tööstushoone, Tiigi 61a Tiigi 78 Perekonnaseisuameti aastapäeva Tiigi tänaval tähistatakse täna näituse ja avatud uste päevaga, tartu.ee, 16. september 2021 Toiduainetetööstuse Ministeeriumi süsteemi: 2. Tartu Vabriku-Tehase õpilaste Kool Tartus, Tiigi tn. 61, Nõukogude Õpetaja, nr. 20, 17 mai 1946 Tiigi 78, info.raad.tartu.ee 50 aastat Vana Tiigi ühiselamu algusest, Universitas Tartuensis: Tartu Ülikooli ajaleht, nr. 32, 26 september 1997 AJALOOTUND R2-S. Üliõpilaselust Tartus. 50 aastat Vana Tiigi ühiselamut, arhiiv.err.ee, 1. september 1997 K6992 Puitelamu Tartus Tiigi 5, 19. saj, register.muinas.ee
Vaksali tänav

See artikkel räägib tänavast Tartus. Samanimeliste tänavate kohta vaata artiklit Vaksali tänav (täpsustus). Vaksali tänav on tänav Tartus Vaksali linnaosas. Tänav algab Riia tänavalt ristmikult, kust vastassuunas kulgeb Kase põik. Vaksali tänav kulgeb paralleelselt raudteega loodesse kuni F. Tuglase tänavani. Tänav on 2070 m pikk. Vaksali tänavaga ristuvad Vanemuise tänav, Tiigi tänav, Julius Kuperjanovi tänav, Jaan Tõnissoni tänav, Vabriku tänav, Näituse tänav, J. Hurda tänav, J. V. Jannseni tänav, Hiie tänav ja A. H. Tammsaare tänav. Kui välja arvata Näituse tänav, mis ületab Vaksali tänava risti, ristuvad kõik ülejäänud nimetatud tänavad Vaksali tänavaga paremalt. Vaksali tänava ääres asub Tartu raudteejaam (sh Tartu jaamahoone, Tartu raudteejaama veetorn ja kaks kultuurimälestiseks arvatud endist raudteetööliste elamut). Vaksali tänav raudteejaama juures vaatega loodesse Vaksali tänav raudteejaama juures vaatega kagusse Töötukassa vastas asub Tartu raudteejaama veetorn, Vaksali tn 2d Vaksali tn 7 Vaksali 2 (2014) Vaksali 4, endine raudteetööliste elamu (2014) Vaksali 8, endine raudteetööliste elamu (2012) Vaksali 8 pärast renoveerimist (2022) Vaksali 12 (2014) Vaksali tn 17a asub Eesti Töötukassa Tartumaa osakond Ekspresskataloog 2005, lk. 54. Tartu kaart mõõtkavas 1:22 000 Regio Tartu kaart
Filosoofi tänav

Filosoofi tänav (saksa keeles Philosophenstraße) on tänav Tartus, Kesklinna ja Vaksali linnaosa piiril. Ta kulgeb Riia tänavast Võru tänavani ja on umbes 380 m pikk. Filosoofi tänava nimi on püsinud muutumatuna väga pikka aega. Sel tänaval on elanud Aleksander Tassa. Tema maja (nr. 15) hävis 1944. a. pommitabamusest. Filosoofi tänaval elas ka Ernst Enno (nr. 21). Tartu ilukirjanduses.
Võru tänav

Võru tänav on üks Tartu peatänavaid, mis on 3,85 km pikkune. See kulgeb Riia tänavast kuni linna piirini. Üldjoontes kulgeb ta lõunasse. Võru tänav ristub algusest lõpu poole minnes Väike-Tähe tänavaga (risti), Era tänavaga (paremalt), Koidu tänavaga (vasakult), Lootuse tänavaga (vasakult), Filosoofi tänavaga (paremalt), Eha tänavaga (vasakult), Õnne tänavaga (vasakult), Kastani tänavaga (paremalt), Vaba tänavaga (vasakult), Sõbra tänavaga (vasakult), Alevi tänavaga (vasakult), Väikese kaarega (paremalt), Side tänavaga (vasakult), Tehase tänavaga (vasakult), Teguri tänavaga (vasakult), seejärel kulgeb üle raudtee. Edasi ristub ta Kabeli tänavaga (paremalt), Ropka tänavaga (vasakult), Rahu tänavaga (vasakult), Aardla tänavaga (risti), Toominga tänavaga (vasakult), Kirsi tänavaga (paremalt), Ploomi tänavaga (paremalt), Aianduse tänavaga (paremalt), Sepa tänavaga (vasakult), Leegi tänavaga (vasakult), Kopli tänavaga (paremalt), Alasi tänavaga (vasakult), Heki tänavaga (paremalt), Sepikoja tänavaga (vasakult) ja nii edasi. Võru tänava ääres, tänavast paremal pool Kabeli ja Aardla tänava vahel on Ropka-Tamme kalmistu. Riia tänavast kuni raudteeülesõidukohani ääristab Võru tänavat pooppuude rida. Võru tänav 50/52 asus 1934. aastal tööd alustanud juudi ärimeeste asutatud Tartu Alumiiniumi Vabrik «Tav», kus valmistati mitmesuguseid majapidamistarbeid. Võru tänav 53a asub 1930. aastate lõpul valminud Tartu Linna Tapamaja tööliste elumaja Võru tänav 55b asub algne Tartu Linna Tapamaja kontorihoone Võru tänav 55c asub algne Tartu Linna Tapamaja lahkamise hoone Võru tänav 55F asuvad 1903. aastal avatud Tartu Linna Tapamaja hooned. Ettevõtte territooriumile pääses Kastani tänava kaudu, 1913. aastal töötas tapamajas 21 inimest. Tapamaja kompleksis oli mitmeid kivi- ja puumaju: säilinud on puust kahekordse rõduga elumaja (Võru tänav 55a), kontorihoone (Võru tänav 55b) ja lahkamise hoone (Võru tänav 55c), Tartu tapamaja valvuri elamu. Arhitekt Reinhold Guleke projekti järgi ehitatud tapamaja tegutses Võru tänavas 1955. aastani, siis ehitati see ümber külmhooneks. 2001. aastal Tartu Külmhoone lõpetas hoones külmatootmise ja rajas kaubanduskeskuse Sõbra Keskus. Teine Tartus asunud tapamaja, Tartu Eksporttapamajad asus Teguri tänaval ja ehitati peale I Maailmasõda. Võru tänav 75a asub Tartu Pauluse kalmistu. Võru tänav 148a asub kiirtoidurestorani 12 Tooli hoone. Tartu tapamaja värav, Võru kinnistu T37. Kultuurimälestis nr 7038. Võru 55. Endine Tartu tapamaja valvuri elamu. Kultuurimälestis nr 7039. Tartu Pauluse kalmistu väravad Võru tänava ääres. Võru tänav 110 Tartu Linna Tapamaja, info.raad.tartu.ee end.Tartu tapamaja valvuri elamu, 1901. a kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 04.12.2021) Tartu linna tapamaja kaudu 62.000 looma turule, Postimees (1886-1944), nr. 166, 21 juuni 1938 Endises tapamajas tegutseb Sõbra Keskus, tartu.postimees.ee, 18. detsember 2002 end.Tartu tapamaja värav ja sissesõidutee, 1901. a kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 04.12.2021)  Võru tänav – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Valmik

Valmik ehk imaago ehk imago on moonde läbi teinud täiskasvanud putukas või ämblikulaadne. Valmikud on paljunemis- ning levimisvõimelised. Paljud putukavalmikud on lennuvõimelised. eelvalmik suguküpsus nukkumine Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009. [1]