laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Puuboa

Puuboa (Corallus) on maoperekond. Puuboade perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Corallus annulatus (Cope, 1876) Corallus batesi (Gray, 1860) Corallus blombergi (Rendahl & Vestergren, 1941) Corallus caninus (Linnaeus, 1758) – koerpea-puuboa Corallus cookii (Gray, 1842) Corallus cropanii (Hoge, 1953) Corallus grenadensis (Barbour, 1914) Corallus hortulanus (Linnaeus, 1758) Corallus ruschenbergerii (Cope, 1876). Need kägistajamaod elavad Kesk- ja Lõuna-Ameerikas ning Antillidel. Loomade elu 5:257. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Corallus Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 22.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Corallus seisuga 22.12.2013.
Silehuulboa

Silehuulboa (Epicrates) on maoperekond. Silehuulboade perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Epicrates alvarezi Abalos, Baez & Nader, 1964 Epicrates assisi Machado, 1945 Epicrates cenchria (Linnaeus, 1758) – viker-silehuulboa Epicrates crassus Cope, 1862 Epicrates maurus Gray, 1849. Need kägistajamaod elavad Antillidel ning Kesk- ja Lõuna-Ameerikas. Loomade elu 5:257. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Epicrates Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 22.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Epicrates seisuga 22.12.2013.
Sanzinia

Sanzinia on maoperekond. Perekonda Sanzinia klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik: Sanzinia madagascariensis (DUMÉRIL & BIBRON, 1844). Need kägistajamaod elavad Madagaskaril. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Sanzinia madagascariensis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 22.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Sanzinia madagascariensis seisuga 22.12.2013.
Costa Viola

Costa Viola ('viola kallas') on geograafiline piirkond Lõuna-Itaalias Calabria maakonnas Reggio Calabria provintsis. Türreeni mere ääres asuv umbes 35 kilomeetri ulatuses kulgev Costa Viola piirneb lõunas Messina väina ja põhjas Basso Tirrenoga. Costa Viola hõlmab järgmiste omavalitsusüksuste maa-ala: Piirkonnas asuvad Marina di Palmi ja Lido di Palmi supelrand. Tähtsamad loodusobjektid on muu hulgas Capo Barbi neem ja Scoglio dell'Ulivo saar. Costa Viola rannikul on Palmi, Bagnara Calabra, Scilla ja Villa San Giovanni sadam. Vana kalurite linnaosa ja Castello Ruffo (Scilla) Tonnara di Palmi rand ja Ulivo kalju AA.VV., Calabria, ed. Istituto Geografico De Agostini (Novara 1997), pag. 16; Franco Oliveri, Un mare di meraviglie, ed. Polieditor (Milano 1991), pag. 46;
Värkraud

Värkraud on hobuse rautamisel kasutatav tööriist, millega voolitakse (lõigatakse ja silutakse) kapja. Värkraud koosneb pika säärega nõgusast terast ja S-kujulisest raudvarrest, mille tipuosas on puust nupp. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 368 Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 246 Värkraud Eesti Muuseumide Infosüsteemis
Võrguhark

Võrguhark on kalavõrgu kinnitamiseks vanasti kasutatud vahend, mille abil kalavõrke kooti või parandati. Võrguhark koosneb väikeste harkjalgadega tallast ja talla ühte otsa vertikaalselt kinnitatud hargist. Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 245 Võrguhark Eesti Muuseumide Infosüsteemis
Vurrpuur

Vurrpuur on vanaaegne, kedervarrega sarnanev puur, mida kasutati võrgukividesse aukude puurimiseks ning malm- ja savipottide parandamiseks. Vurrpuur koosneb kedrast, mille allosas on puuritera ja ülaosas põikpuu, mille mõlemas otsas on puuri varrele kinnitatud nöör. Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 243 Vurrpuur Eesti Muuseumide Infosüsteemis
Chowchilla

Chowchilla on linn Ameerika Ühendriikides California osariigis Madera maakonnas. Asub Maderast 24 km kaugusel loodes 73 m kõrgusel merepinnast. Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 18 720 ja 2000. aasta rahvaloenduse järgi 11 127. Esimene postkontor avati Chowchillas 1912. aastal. 7. veebruaril 1923 sai Chowchilla linnaõigused. Chowchillas on lähistroopiline vahemereline kliima. Seal on kuivad ja kuumad suved ning jahedad ja vihmased talved. Novembrist märtsini on sageli tihe udu. Jaanuaris on keskmine temperatuur 8 °C. Suvel võib temperatuur tõusta kuni 43 °C-ni. Sajab 312 mm aastas. Kõige sademeterohkem kuu on veebruar, kui sajab 57 mm. Suvekuudel ei saja peaaegu üldse. Lumi on Chowchillas haruldane. Chowchillas on sündinud stsenarist ja teleprodutsent Ronald D. Moore. 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. "Avarage Weather for Chowchilla, CA - Temperature and Precipitation". weather.com. Vaadatud 22. detsembril 2013. Chowchilla koduleht
Plastiliin

Plastiliin (itaalia keeles plastilina) on tehislik kergesti modelleeritav elastne mass. Plastiliini põhiosaks on vaha või pehme parafiin, millele on lisatud täiendavaid aineid, nagu erinevad kaltsiumisoolad ja alifaatsed karboksüülhapped, savi, jms. Plastiliini kasutatakse peamiselt kavandite tegemiseks.
Kendrick Lamar

Kendrick Lamar (kodanikunimega Kendrick Lamar Duckworth; sündinud 17. juunil 1987 Comptonis Californias) on USA räppar. Paljud kriitikud ja kaasaaegsed peavad Lamari üheks oma põlvkonna mõjukamaks artistiks, sageli nimetatakse teda ka kõige aegade parimaks räppariks. Lisaks oma soolokarjäärile on Lamar tuntud hiphopi supergrupi Black Hippy liikmena (koos oma TDE plaadikaaslaste Ab-Souli, Jay Rocki ja Schoolboy Q-ga). Kasvades üles California osariigis Comptonis, hakkas Lamar muusikaga tegelema teismelisena, kasutades esinejanime K-Dot. Ta avaldas mixtape'i, mis äratas kohalikku tähelepanu, ning pärast seda sõlmis lepingu indie-plaadifirmaga Top Dawg Entertainment (TDE). 2010. aastal, mil ilmus "Overly Dedicated", pälvis Lamar suurt tähelepanu. Järgmisel aastal avaldas ta iseseisvalt oma esimese stuudioalbumi, "Section.80", millelt pärineb tema debüütsingel "HiiiPoWeR". Albumi avaldamise ajaks oli Lamaril tekkinud internetis märkimisväärne jälgijaskond ning ta oli teinud koostööd selliste tuntud artistidega nagu The Game, Busta Rhymes ja Snoop Dogg. Lamari esimene plaadifirmaga koostöös avaldatud stuudioalbum "good kid, m.A.A.d city" ilmus 2012. aastal TDE, Aftermathi ja Interscope Recordsi koostööst. See debüteeris USA Billboard 200 edetabelis teisel kohal ning hiljem sai see plaatinaplaadiks. Album sisaldas edetabelites esi-40-sse jõidnud singleid "Swimming Pools (Drank)", "Bitch, Don't Kill My Vibe" ning "Poetic Justice". 56. Grammy auhinnagalal nomineeriti see aasta albumi ja aasta räpialbumi kategoorias. Tema 2015. aastal avaldatud kolmas stuudioalbum "To Pimp a Butterfly" debüteeris USA ja Suurbritannia edetabelites kõrgetel kohtadel. 58. Grammy auhinnagalal nomineeriti see aasta albumiks, võidu sai aga parima räpialbumi kategoorias. Aastal 2016. avaldas Lamar albumi "Untitled Unmastered". See koosneb varem välja andmata demodest, mis pärinevad "To Pimp a Butterfly" salvestamise ajast. Oma neljanda stuudioalbumi "DAMN." avaldas Lamar aastal 2017. Kendrick Lamar Duckworth sündis California osariigis Comptonis 17. juunil 1987. Tema isa Kenny Duckworth kuulus tänavajõugu Gangster Disciples koosseisu. Eesnime pani talle tema ema Paula Oliver ameerika laulja-laulukirjutaja Eddie Kendricksi auks. Lamar kasvas üles sotsiaalabiga ning Sektsioon. 8 eluaseme alal. Aastal 1995, kaheksa-aastaselt oli Lamar tunnistajaks oma iidolitele, Tupac Shakurile ning Dr. Dre'le, kes filmisid muusikavideot nende hittsinglile "California Love". See osutus oluliseks hetkeks tema elus. Lapsena käis Lamar McNairi põhikoolis ning Vanguardi õppekeskuses, Comptoni Ühendatud Koolipiirkonnas. Ta on tunnistanud, et koolis oli ta vaikne ning häbelik. Ema kinnitas, et kuni seitsmenda eluaastani oli ta "üksildane". Teismelisena õppis ta Comptoni Centennial keskkoolis, kus ta oli viieline õpilane. "Section.80" (2011) "good kid, m.A.A.d city" (2012) "To Pimp A Butterfly" (2015) "DAMN." (2017) “Mr. Morale & the Big Steppers” (2022) Lamar on saanud 12 Grammy auhinda. 2013. aasta alguses nimetas MTV ta aasta parimaks räppariks. 2016. aastal valiti ta ajakirja Time 100 kõige mõjukama inimese sekka.
Veimevakk

Veimevakk (ka mõrsjavakk, pulmavakk; murdekeeles ka: annivakk, pruudivakk) on ümar või ovaalne puust nõu (vakk), mille sees hoiti vanasti veimesid ja millest neid pulmades jagati. Veimevaka läbimõõt oli kuni 40 cm ja kõrgus 20–30 cm. Veimevakad nagu ka mitmesugused ehte- ja tanukarbid kuuluvad eesti rahvapärase ornamentika kaunimate näidete hulka. Kõige tavalisem kaunistusviis oli põletuskiri, mis on mõnikord omapäraselt kerge ja õrn. Saaremaa vakkadel on harilikult geomeetrilised lõiked, mille taustaks on tihti tagasihoidlik värvitoon. Mõningate vakkade juures on kasutatud ka õlginkrustatsiooni jäljendamist. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 346 Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 235 Eesti talupoja käsitööd. Eesti Rahva Muuseumi näituse kataloog. Teaduslik kirjandus, Tartu, 1945, lk 6
Jonah Hill

Jonah Hill Feldstein (sündinud 20. detsembril 1983 Los Angeleses) on USA filminäitleja. Tema rollide hulka kuuluvad osatäitmised filmides "Superbad", "Lapsehoidja", "21 Jump Street", "Wall Streeti hunt", "Edu valem" ja "Naabrivalve".
Kabli tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Kabli tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Pikaliiva asumis. Kabli tänav algab Pikaliiva tänavalt, ristub Reha tänavaga ja lõpeb Vigla tänaval. Eramutega hoonestatud Kabli tänav on enam-vähem idakirde-lääneedelasuunaline ja ligikaudu 185 meetri pikkune. Kabli tänav sai nime 25. septembril 1998. Tänav on nime saanud põllutööriista kabli järgi (kabli – kõblas). Tallinna tänavanimed. KNAB. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 270
Tallinn (raskeristleja)

Tallinn (Таллинн) oli Teise maailmasõja alguseks kõigepealt Saksamaal osaliselt valmis ehitatud ja seejärel Nõukogude Liidu poolt ostetud viimane Admiral Hipper klassi raskeristleja, mis ei valminud ja mida rakendati teistes ülesannetes. Oma ajaloo jooksul jõudis see kanda mitut nime: Lützow (1939–1940), Petropavlovsk (1940–1944), Tallinn (1944–1953), Dnepr (1953–1956) ja PKZ-112 (1956–1958). Laeva ehitamist alustati Saksamaal Bremenis firmas DeSchiMAG 2. augustil 1937. Vettelaskmine toimus 1. juulil 1939. 23. augustil 1939 sõlmisid Saksamaa ja Nõukogude Liit Moskvas vastastikuse abistamise pakti, mis pani aluse kahe vastandliku võimu suhete paranemisele ja edasisele koostööle. 11. veebruaril 1940 müüdi Lützow 104 miljoni riigimarga eest Nõukogude Liidule ja pukseeriti (laevast oli valmis vaid kereosa) 31. maiks Leningradi. Uueks tähistuseks oli esialgu projekt 83 ja laeva ehitustööd jätkusid. Planeeriti ka meeskonna koolitust, kuid see kulges vaevaliselt, sest takistuseks oli keelebarjäär ja sakslased soovisid õpetada pigem Venemaal, aga venelased õppida Saksamaal. Kaugemad plaanid siiski tehti, kuid võimalik, et sakslased venitasid teadlikult. Nimeks sai laev hiljemalt septembris Petropavlovsk. Vaata ka: Idarinne (Teine maailmasõda) Kui Vene-Saksa sõda 22. juunil 1941 algas, oli Petropavlovskist valmis kuni 70%, kuid palju olulist oli puudu. 15. augustil 1941 heisati laeval mereväe lipp ja ta võeti ujuvpatareina Balti laevastikku. Komandöriks sai 2. järgu kapten A. G. Vanifatjev. Laeva 2 valminud peakaliibri tornist tulistati septembris Leningradi kaitseks välja umbes 700 mürsku 40 kogupauguna. 17. septembril uppus ujuvpatarei Kroonlinna juures põhjale madalikule aetuna päras 53 mürsutabamust Wehrmachti raskesuurtükiväe vastutulest. 4. aprillil. 1942 sai laev lisaks raskeid vigastusi Luftwaffe kontsentreeritud rünnakus Balti laevastikule. 17. septembril 1942 tõsteti laev siiski madalikult üles ja viidi Neeva jõele remonti. Laev 1943. aastal sai uueks nimeks Tallinn ja toetas suurtükitulega Leningradi blokaadi murdmist 1944. aasta alguses. Pärast sõda laeva ehitust enam ei jätkatud, vaid seda kasutati seisva õppelaevana. See nimetati 11. märtsil 1953 ümber Dnepriks ja laev kohandati ujuvkasarmuks. Viimast korda nimetati laev 27. detsembril 1956 ümber PKZ-112-ks ja kustutati 3. aprillil 1958 laevastiku nimekirjast. Endine ujuvkasarmu lõigati 1958–1960 Leningradi kaubasadamas vanarauaks. Pikkus veeliinil 199,5 m Laius 21,8 m Soomuskaitse 40–160 mm Kiirus 32 sõlme Relvastus 4x2-203 mm peakaliibri kahurit (valmisid 2x2-203 mm), 6x2-105 mm õhutõrjekahurit (ei valminud), 6x2-37 mm õhutõrjekahurit (vaimis 1x2-37 mm), 10x20 mm õhutõrjekahurit (valmis 8x20 mm), 4x3-533 mm torpeedoaparaati (ei valminud), 3–4 vesilennukit (ei valminud). Tallinn (suur allveelaevahävitaja) Tallinn (laev) Rus.Delfi.ee - Таллин на Неве. Как крейсер, носивший название столицы Эстонии, помогал прорвать блокаду Ленинграда
Tallinn (suur allveelaevahävitaja)

Tallinn (vene keeles Таллин) oli Nõukogude Liidu mereväe Kara-klassi (projekt 1134-B Berkut-B) suur allveetõrjelaev ehk praktiliselt allvee- ja õhutõrjeristleja. Kandis pardanumbreid 711 (1979. a), 730 (1981. a), 584 (1984. a), 597 (1984. a), 547 (1985. a), 531 (1987. a), 541 (1990. a), 578 (1993. a). Tegemist oli viimase oma klassi laevaga seitsmelaevalisest seeriast. Laeva hakati ehitama 1975. aastal Nikolajevis ja laev lasti vette 1976. aastal. Merekatsetused algasid 1979. aasta novembris ja kestsid detsembrini. Laevastiku nimekirja arvati 31. detsembril 1979 ja mereväe lipp heisati 23. veebruaril 1980. 28. märtsil 1980 arvati Tallinn Vaikse ookeani laevastiku 175. brigaadi koosseisu. Laeval oli esmakordselt selles laevaklassis kasutusel uus allveelaevatõrje raketisüsteem Rastrub-B, mis võimaldas peale allveelaevade hävitada ka pealvee vaenlast. Tallinn tegi teenistuse ajal järgmisi ametlikke ja mitteametlikke välisvisiite: 1981 – Angola (Luanda), 1981 – Mosambiik (Maputo), 1982 – Mauritius (Port Louis), 1982 – Šeišellid (Victoria), 1982 – Jeemen (Aden), 1984 – Etioopia, 1985 – Hawaii, 1985 – Põhja-Korea Wonsan, 1986 – Džibuuti, Dahlaki saar, Socotra, 1987 – Põhja-Korea, Najin. 1990. aastal oli kapitaalremondis ja sai septembris 1992 uue nime Vladivostok (ilmselt ei sobinud enam isepäise riigi pealinna nimi). Edasi teenis 48. allveelaevahävitajate laevadiviisis. 5. juulil 1994 kustutati laevastiku nimekirjast ja 1997. aastal lõigati Indias vanarauaks. Pikkus (maksimaalne) – 173,4 m Veeväljasurve (maksimaalne) – 8533 t Kiirus – 33 sõlme Meeskond – 422/433 (neist 49/52 ohvitseri) Relvastus – 2 x 4 allvee- ja pealvee laevavastast raketiseadet Rastrub-B [ka tuumalõhkepeadega] (8 tk, rakett 55 km + torpeedo 8 km), 2 x 2 raketiseadet Štorm õhutõrjeks ja pealveelaevade vastu (80 tk, kaugus 33 km, kõrgus 25 km), 2 x 2 õhutõrjeraketiseadet 'Osa M' lähimaa õhutõrjeks ja pealveelaevade vastu (40 tk, kaugus 10 km, kõrgus 5 km), 2 RBU 6000 (144 tk, 6 km, hiljem 12 km) süvaveepommiheitjat, 2 RBU 1000 (48 tk, 1 km) süvaveepommiheitjat, 2 x 5 torpeedoaparaati, 2 x 76,2 mm АK-726 kahurit (4800 tk, kõrgus 13 km, kaugus 15 km, 90*/min), 4 x 6-torulist 30 mm АК-630M automaatkahurit (8000 tk, kõrgus 5 km, kaugus 8 km, kuni 5000*/min), 2 x 45 mm 21-KМ saluutkahurit, 2 x ЗИФ-121 kahurit passiivhäirete tekitamiseks, varustusega pardahelikopter Ka-25PL (aviatorpeedod 6 tk, pommid PLAB-250-120 4 tk, pommid PLAB-50 8 tk, pommid ОМАБ-25-12Д, 2 tuuma-süvaveepommi RJU-2). nashflot.ru Täpsemalt vene keeles 1134-B klassi laevadest: https://ru.wikipedia.org/wiki/%D0%91%D0%BE%D0%BB%D1%8C%D1%88%D0%B8%D0%B5_%D0%BF%D1%80%D0%BE%D1%82%D0%B8%D0%B2%D0%BE%D0%BB%D0%BE%D0%B4%D0%BE%D1%87%D0%BD%D1%8B%D0%B5_%D0%BA%D0%BE%D1%80%D0%B0%D0%B1%D0%BB%D0%B8_%D0%BF%D1%80%D0%BE%D0%B5%D0%BA%D1%82%D0%B0_1134-%D0%91#%D0%97%D0%B5%D0%BD%D0%B8%D1%82%D0%BD%D0%BE-%D1%80%D0%B0%D0%BA%D0%B5%D1%82%D0%BD%D0%BE%D0%B5_%D0%B2%D0%BE%D0%BE%D1%80%D1%83%D0%B6%D0%B5%D0%BD%D0%B8%D0%B5
Hoburaua tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Hoburaua tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Tiskre asumis. Eramutega hoonestatud Hoburaua tänav algab Rannaniidu tänavalt, kulgeb kaarekujuliselt ja lõpeb samal tänaval. Hoburaua tänav on ligikaudu 325 meetri pikkune. Hoburaua tänav sai nime 24. septembril 2003. Tänav on nime saanud oma hoburauataolise kuju järgi. Tallinna tänavanimed. KNAB. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 268
Uurdesaag

Uurdesaag on saag, mis koosneb pidemest ja sellest risti läbipandud pulgast, mille allotsas on väike saeleht. Saelehel on 3–6 hammast ja saeleht ulatub pulgast välja umbes poole cm ulatuses. Eestis on uurdesaage kasutatud Mandri-Eestis ja Hiiumaal. Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 228 Uurdesaag Eesti Muuseumide Infosüsteemis
Otto Sillapere

Otto Sillapere (kuni 1938 Otto Silber; 17. märts (5. märts vkj) 1893 Kehtna vald, Rapla kihelkond, Harjumaa – 23. detsember 1940 Saue vald, Harjumaa) oli Eesti sõjaväelane (kapten), jalgpallur ja sporditegelane. Ta võitles Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. Aastail 1920–1926 võistles ta Eestit koondises 20 korral, sealhulgas 1924. aasta suveolümpiamängude jalgpallivõistlusel Pariisis. Ta oli Eesti koondise kapten esimeses maavõistlusmängus Soomega 1920. aastal. Ta oli üks Tallinna JK asutajaliikmeid ning kuulus nii TJK kui ka Eesti Jalgpalli Liidu juhatusse. Ta tegutses ka jalgpallikohtunikuna. Ta hukkus liiklusõnnetuses 23. detsembril 1940 Saue vallas ja maeti Tallinna Kaitseväe kalmistule. 1936 Kotkaristi V klassi teenetemärk Ta vend oli jalgpallur August Sillapere. Eesti jalgpallikoondislaste loend "Kõik Eesti internatsionaalid". Eesti Jalgpalli Liit. Vaadatud 23. detsembril 2013. "Silber, Otto". Eesti spordi biograafiline leksikon. Vaadatud 23. detsembril 2013. Eesti ohvitserid 1918-1940 Biograafia ESBL-is Haud Tallinna Kaitseväe kalmistul
Julius Kaljo

Julius Kaljo (4. jaanuar 1910 Tallinn – 12. mai 1954 Tallinn) oli eesti jalgpallur. Aastail 1931–1938 mängis Kaljo Eesti koondises 17 korral ja lõi kaks väravat. Teise maailmasõja ajal mobiliseeriti ta Punaarmeesse. Eesti jalgpallikoondislaste loend "Kõik Eesti internatsionaalid". Eesti Jalgpalli Liit. Vaadatud 23. detsember 2013. "Kaljo, Julius". Eesti spordi biograafiline leksikon. Vaadatud 23. detsember 2013. Biograafia ESBL-is
Harald Kaarmann

Harald Kaarmann (alates 1935. aastast Harald Kaarma; 14. detsember (vkj)/ 27. detsember 1901 Paide – 19. august 1942 Sverdlovski oblast) oli eesti jalg- ja jääpallur. Aastail 1921–1926 mängis ta Eestit koondisega 17 mängu, sealhulgas 1924. aasta suveolümpiamängudel Pariisis. Kaarma töötas politseis ning arreteeriti NKVD poolt 1941. aasta suvel. Ta hukati vangistuses Sverdlovski oblastis 1942. aastal. Tallinna ESS Kalev Eesti meister (1): 1923 Tallinna JK Eesti meister (1): 1926 Tallinna Kalev Eesti meister (1): 1926 Eesti jalgpallikoondislaste loend "Kõik Eesti internatsionaalid". Eesti Jalgpalli Liit. Vaadatud 23. detsembril 2013. "Kaarma, Harald". Eesti spordi biograafiline leksikon. Vaadatud 23. detsembril 2013. Harald Kaarma elugu ja sporditulemused Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Pille Lehis

Pille Lehis (1980–1988 Pille Hirv; sündinud 21. juulil 1958) on eesti akvarellist. Õppinud 1980–1986 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis nahkehistöö erialal. Näitustel esinenud 1980. aastast, peamiselt akvarellidega. Looming koosneb peamiselt abstraktsetest ja poolabstraktsetest kompositsioonidest. Pille Lehise isa oli kunstnik Enno Lehis ja ema nahakunstnik Aino Lehis. Olnud abielus luuletaja ja kunstniku Indrek Hirvega, nende tütar on laulja ja kirjanik Tui Hirv. 1987 isikunäitus Tallinna Kinomaja 1990 Pille Lehis Hirv. Akvarellid. Adamson-Ericu muuseum 2010 Pille Lehis akvarellid “Jalutades kaugetes parkides” Aedvilja Tänava Galerii 2013 Enno ja Pille Lehis. Akvarellmaastikud. Jõhvi Kunstikool
Johannes Brenner

Johannes Brenner (16. jaanuar 1906 Mäo – 9. september 1975 Tallinn) oli eesti jalgpallur ja sõjaväelane (kapten). Ta mängis karjääri jooksul Tallinna Kalevis ja Tallinna Jalgpalliklubis, kellega tuli Eesti meistriks vastavalt ühel ja kahel korral. Aastail 1923–1930 mängis Brenner Eesti koondises 16 korda ja lõi 4 väravat. Kuni Jarmo Ahjupera debüüdini Eesti koondises 2001. aastal oli Brenner 17 aasta ja 159 päeva vanuselt noorim Eesti koondises mänginud jalgpallur. Alates 1925. aastast oli Johannes Brenner kaitseväes. Ta lõpetas 1928. aastal Sõjakooli ja ülendati nooremleitnandiks. Samal aastal asus õppima Sõjaväe Lennukoolis, mille lõpetas 1930. aastal. Määrati teenistusse Tartus asunud Üksikusse Lennuväedivisjoni nr. 2, kus teenis 1940. aastani. 1940. aasta sügisel jäeti ta teenima 22. territoriaalse laskurkorpuse üksikusse lennuväeeskadrilli. Sõja puhkedes evakueeriti 1941. aasta suvel Venemaale. Teenis Eesti laskurkorpuses. Eesti meister (1): 1923 Eesti meister (2): 1926, 1928 Eesti jalgpallikoondislaste loend "Kõik Eesti internatsionaalid". Eesti Jalgpalli Liit. Vaadatud 23. detsember 2013. "Brenner, Johannes". Eesti spordi biograafiline leksikon. Vaadatud 23. detsember 2013. Toivo Kitvel, Toomas Türk, Arvo Vercamer. "Põhjakotkad" Külim, Tallinn 2011 Biograafia ESBL-is Ohvitseride andmekogu
Juho Matsalu

Juho Matsalu (kuni 1936. aastani Joan Matson; 22. august 1911 Sindi – 1. august 1987 Tartu) oli eesti jalgpallur ning jalgpallitreener ja -kohtunik. Ta alustas karjääri Pärnu SS Tervises 1929. aastal ja aitas meeskonnal 1935. aastal tõusta Meistriliigasse. 1936. aastal liitus ta Tallinna JS Estoniaga, kellega tuli Eesti meistriks kolmel korral. Ta kuulus 15 mängus Eesti koondisse ning kuulus ka 1938. aastal Balti turniiri võitnud meeskonda. Hilisemas elus tegutses Matsalu jalgpallikohtuniku ja -treenerina. Tema juhendamisel tuli Tartu Kalev 1947. aastal Eesti meistrivõistlustel kolmandaks. Meeskonda kuulus ka hilisem korvpallur Ilmar Kullam. Eesti meister (3): 1936, 1937–1938, 1938–1939 Balti turniiri võitja (1): 1938 Eesti jalgpallikoondislaste loend "Kõik Eesti internatsionaalid". Eesti Jalgpalli Liit. Vaadatud 23. detsembril 2013. "Matsalu, Juho". Eesti spordi biograafiline leksikon. Vaadatud 23. detsembril 2013. Biograafia ESBL-is
Archelaphe

Archelaphe on maoperekond. Perekonda Archelaphe klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik: Archelaphe bella (Stanley, 1917). Peter Uetz & Jakob Hallermann, Archelaphe Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 23.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne ReptileDB-s Klaus-Dieter Schulz, Wolfgang Böhme, Frank Tillack, Hemipenis Morphology of Coronella bella Stanley, 1917 with Comments on Taxonomic and Nomenclatural Issues of Ratsnakes (Squamata: Colubridae: Colubrinae: Elaphe auct.), Russian Journal of Herpetology, vol. 18, n. 4, p. 273–283, Veebiversioon (vaadatud 23.12.2013) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Archelaphe bella seisuga 23.12.2013.