laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Pitrags

Pitrags (liivi keeles Pitrõg, vanas liivi kirjaviisis Pytro̤g) on küla (mazciems) Lätis Kuramaal Talsi piirkonnas Kolka vallas. Ajalooliselt oli see küla liivlaste asualal. Küla on esimest korda mainitud aastal 1582 (Pudteraggen). Legendi kohaselt asutasid selle neli Saaremaalt tulnud venda. Aastal 1826 oli külas 190 elanikku. Aastal 1902 ehitati sinna baptistide palvemaja, aastal 1938 rajati sealne muul. Kuni Läti iseseisvumiseni kuulus küla Dundaga mõisale. Külas kasvavad Jaunvalki pihlakas (liigilt pooppuu), Sīmi kadakas, Pitragsi mänd (kõrgus 23.5 m), rannas kasvav nimetu mänd kõrgusega 10 m ja jõe ääres kasvav nimetu mänd (kõrgus 16.5, ümbermõõt 2.7 m) on looduskaitse all. Külas asuv Pitragsi keskaegne kalmistu on kohaliku mälestisena muinsuskaitse all. Kohaliku legendi kohaselt on sinna kalmistule maetud lahingus hukkunud võõramaa laevnikud. Tänapäeval on kasutusel Pitragsi ja Košragsi vahel asuv Pitragsi-Košragsi kalmistu. Kuigi külakeskus pole otseselt muinsuskaitse all, on omavalitsus tunnistanud külasüdame kultuuriväärtuslikuks piirkonnaks. Väärtuslikeks loetakse põllumajandusega tegelenud kalurite Saknese talu, kuhu aastail 1920-1930 püstitati elumaja, laudake, pisike küün, suitsutuskoda ja garaaž. Jaunvalki rajas mõis 19. sajandi viimasel veerandil külavahtide tarbeks. Ēdrumi rajati aastal 1907 osana karjalautade kompleksist; säilinud on elumaja ja majapidamishoone. Delnieki talust on säilinud kolm elumaja, mis tänapäeval kannavad eri nimesid - Sapņukalni, Delnieki ja Indriksoni. Viimane oli kaugsõidukaptenite eluase on kalurite elumaja. Kurgati elumaja rajati projekti järgi; säilinud on veel majandushoone varemed ja maakividest kelder. 1935. aasta rahvaloenduse põhjal elas külas 210 elanikku. Aastal 2010 oli elanikke 39. Aastail 2009–2021 kuulus küla Dundaga piirkonda. Vietvārdu datubāze, vaadatud 19.02 2019 Kolkas pagasta teritorijas plānojums ar grozījumiem 2010. a lk. 28-29 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. juuni 2019. Vaadatud 23. juunil 2019. "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 17. mail 2020. Kolkas pagasta teritorijas plānojums ar grozījumiem 2010. a lk. 29 Kolkas pagasta teritorijas plānojums ar grozījumiem 2010. a lk. 49 Küla kaart
Saunags

Saunags (ka Saunagciems, liivi keeles Sǟnag) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Kuramaal Talsi piirkonnas Kolka vallas. Ajalooliselt oli see küla liivlaste asualal. Küla on esmamainitud 1310. aastal. Aastal 1582/1583 oli külas Sonnagen Piltene vakuraamatu järgi kaheksa talu, millest neli olid rendile antud. Aastal 1836 oli külas 60 elanikku. Kuni Läti iseseisvumiseni kuulus küla Dundaga mõisale. Saunagsis asub keskaegne kalmistu ehk Vanakalmistu mägi, mis on arheoloogiline mälestis. Külas kasvavad Saunagsi sanglepp (kõrgus 15.5 m) ja Saunagsi pärn (kõrgus 19.5 m) on looduskaitse all. Kuigi külakeskus pole otseselt muinsuskaitse all, on omavalitsus tunnistanud külasüdame kultuuriväärtuslikuks piirkonnaks. Väärtuslikeks loetakse Jūrnieki meremeeste ja kalurite majapidamist, kus vahepeal tegeleti ka käsitööga. Sealsed elumaja, ait ja laut valmisid aastal 1910, saun ja suitsutuskoda aastal 1911. Druvnieki oli põllumajandusega tegelenud kalurite-uusmaasaajate majapidamine, millest on säilinud küüni ja tõllakuuriga tall, elumaja, ait, kelder, suitsutuskoda, saun ja aiad. Vecvalki oli põllumajandusega tegelenud kalurite majapidaminemillest on säilinud aastal 1926 ehitatud elumaja, aastal 1928 rajatud laut, lehmade varjualusega küün ja tõllakuur, aastal 1935 valminud küün, aastal 1910 rajatud kartulikelder, aastal 1945 vana sauna asemele rajatud uus saun ja aastal 1957 vana aida asemele rajatud uus ait. 1935. aasta rahvaloenduse põhjal elas külas 146 elanikku. Aastal 2010 oli elanikke 17. Aastal 2015 oli külas 15 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Dundaga piirkonda. Vietvārdu datubāze, vaadatud 19.02 2019 Kolkas pagasta teritorijas plānojums ar grozījumiem 2010. a lk. 29-30 "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. juuni 2019. Vaadatud 23. juunil 2019. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Kolkas pagasta teritorijas plānojums ar grozījumiem 2010. a lk. 30 Kolkas pagasta teritorijas plānojums ar grozījumiem 2010. a lk. 49 Küla kaart
Copterline

Copterline oli Eesti-Soome lennufirma, mis lendas kopteriliinil Tallinnast Helsingisse. Lennud toimusid helikopteriga AgustaWestland AW139; varem on kasutanud ka helikopterit Sikorsky S-76. Copterline OÜ oli Eestis registreeritud lennuoperaator, FastClass Oy Soomes registreeritud asutajaettevõte, kes vastutas kopterite hoolduse eest. Copterline läks esimest korda pankrotti 2010. aastal ja tõi põhjuseks majandusraskused. 2011. aastal taastas ettevõte oma lennuliikluse Tallinna ja Helsingi vahel. 2013. aastal ei opereerinud ettevõte Eesti-Soome vahelisi lende, vaid oli keskendunud Põhjamere sektorile. 2016. aastal läks Copterline teist korda pankrotti ja lõpetas tegevuse.  Pikemalt artiklis Copterline'i lennuõnnetus "Copterline läks pankrotti". ERR Uudised. Vaadatud 10. mai 2021. "Copterline hakkab uuesti Helsingi ja Tallinna vahet lendama". ERR Uudised. Vaadatud 10. mai 2021. Tallinna ja Helsingi vahel Copterline niipea ei lenda. ERR uudised, 18. september 2013 "Copterline läks taas pankrotti". Postimees. Vaadatud 10. mai 2021. Ettevõtte koduleht
Dolgorukov

Dolgorukov ehk Dolgoruki, ladinapäraselt Dolgoruky (vene keeles Долгоруков ehk Долгорукий) on vene vürstisuguvõsa, üks Obolenski suguvõsa kõrvalharu. Suguvõsast on pärit mitmed tuntud Venemaa riigitegelased ja sõjaväelased. Suguvõsa rajajaks peetakse vürst Ivan Andrejevitš Obolenskit, kes oli Rjuriku 17. põlve järeltulija. Ta sai XV sajandil oma valdusse Dolgoruki-nimelise asula. Maria Dolgorukaja (surnud 1580), tsaar Ivan IV abikaasa Maria Dolgorukova (surnud 1625), tsaar Mihhail I Fjodorovitši esimene abikaasa Vassili Vladimirovitš Dolgorukov (1667–1746), Venemaa kindralfeldmarssal, ülemsalanõukogu liige Vassili Lukitš Dolgorukov (1672–1739), Venemaa diplomaat, ülemsalanõukogu liige Vladimir Petrovitš Dolgorukov (1696–1761), Venemaa riigiametnik, Liivimaa ja Eestimaa kuberner Ivan Aleksejevitš Dolgorukov (1708–1739), keiser Peeter II soosik, Jekaterina Dolgorukova vend Jekaterina Dolgorukova (1712–1747, keiser Peeter II kihlatu, Ivan Aleksejevitš Dolgorukovi õde Vassili Mihhailovitš Dolgorukov-Krõmski (1722–1782), Venemaa sõjaväelane, Moskva kuberner Juri Vladimirovitš Dolgorukov (1740–1830), Venemaa sõjaväelane, Moskva sõjakindralkuberner Mihhail Petrovitš Dolgorukov (1780–1808), Venemaa sõjaväelane Dmitri Ivanovitš Dolgorukov (1797–1867), Venemaa diplomaat Vassili Andrejevitš Dolgorukov (1804–1868), Venemaa sõjaväelane ja riigiametnik Vladimir Andrejevitš Dolgorukov 1810–1891, Venemaa sõjaväelane, Moskva kindralkuberner Pjotr Vladimirovitš Dolgorukov (1816–1868), vene ajaloolane Pjotr Dmitrijevitš Dolgorukov (1866–1951), Venemaa liberaalne poliitik Vassili Aleksandrovitš Dolgorukov (1868–1918), keiser Nikolai II õukondlane Долгоруков, Пётр Владимирович. Российская родословная книга. Частъ первая. С. Петербургь: Печатано вь типографии Эдуарда Веймара, 1854. Долгоруков, Пётр Владимирович. Сказания о роде князей Долгоруковых. СПб., 1840 [1]. Dolgorukovi suguvõsa genealoogia saidil angelfire.com
Harry Karro

Harry Karro (10. aprill 1930 Tallinn – 24. jaanuar 2009) oli eesti näitleja ja stsenarist. Ta lõpetas 1944. aastal Tallinna 9. algkooli ja 1953. aastal GITISe eesti stuudio. 1945. aastast töötas ta Estonia teatris jumestajaõpilasena, aastatel 1946–1948 oli Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri näitleja. Aastatel 1953–1956 töötas ta näitlejana Draamateatris, 1961–1963 näitlejana Nukuteatris ja 1964–1972 teatris Vanemuine. Aastatel 1956–1961 töötas ta Eesti Televisioonis režissööriabina. Ta on teinud stsenaristi ja režissöörina telefilme näitlejatest ("Teatrihetked Lia Laatsiga", 1976; "Einari Koppel rollideprismas", 1976), kirjutanud laste- ja nukunäidendeid ("Talvetaadi jääpalee", 1974), estraadipalu ja följetone. Ta oli abielus Lia Laatsiga. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 19. märtsil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Eesti teatri biograafiline leksikon". Tallinn 2000
Tõnismägi (mägi)

Tõnismägi on Tallinna keskosas asuv Keskkõrgendiku keskosa. See on 30,9 m üle merepinna. Kõrgendikul paikneb Tõnismäe asum. Tõnismäeks võib pidada üsna lauget maatõusu umbes Toom-Kuninga ja Õllepruuli tänava vahelises lõigus, kus Suur-Ameerika tänava joonelt tõuseb maapind 17,5 meetrilt umbes 100 meetrit põhja suunas 27,5 meetrini merepinnast. Edasi jätkub maatõus kirde suunas ja Tõnismäe kõrgeim „tipp“ (31–31,7 meetrit) asub Läti Vabariigi saatkonna hoovis, Tõnismägi 10. Varasemal ajal on kasutatud ka nime Antoniuse mägi, Tõnismägi olnud tunduvalt kõrgem kui praegu, kuid kõrgendikku on Tallinna kaitse huvides mitme sajandi kestel madalamaks kaevatud. Tõnismäe Antoniuse kabel Tallinna entsüklopeedia. II köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 277-280 KÄOMÄGI, linnaarhiiv.wordpress.com, 20 juuni 2017 (vaadatud 22.09.2020) Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk 103
Ida-Virumaa Valgevene Kultuuriselts Bez

Ida-Virumaa Valgevene Kultuuriselts Bez on Ida-Virumaal Jõhvis aastast 1989 tegutsev Eesti valgevenelaste selts. Seltsi juhataja on Zinaida Klõga . Selts asutati 1989. aastal Vladimir Dehteruki (Владимир Дехтерук) eestvõttel . http://www.etnoweb.ee/bez (vaadatud 19.03.2015) Seltsist Etnowebi kodulehel
Fljuza Hairullina

Fljuza Hairullina (baškiiri Флүзә Хәйруллина, vene keeles Флюза Тимергазимовна Хайруллина; sündinud 7. veebruaril 1960 Baškiirias Novo-Kurutšjovo külas) on baškiiri päritolu ühiskonnategelane, kes edendab ja tutvustab Eestis baškiiri kultuuri. Ta sündis aastal 1960 Novo-Kurutšjovo külas Bakalõ rajoonis Baškiirias. Ta on Tallinna Baškiiri Kultuuri Ühenduse Agizel esimees ja Baškortostani Vabariigi teeneline kunstnik. "ЭСТОНИЯ ПОМНИТ: САЛАВАТ ЮЛАЕВ". Благотворительный фонд «УРАЛ» (vene). Vaadatud 18.04.2019. Babin, Andrei (4. oktoober 2008). "Baškiiri naine õpetab vene lastele eesti keelt". Postimees. Vaadatud 18.04.2019.
Sekundomer.ee

Sekundomer.ee on venekeelne Eesti sporti ja märkimisväärselt Ida-Virumaa sporti kajastav veebisait. Veebisaidi lõi 2005. aasta maikuus Aleksandr Komšin. Veebisaidilt on leida spordiuudiseid, intervjuusid sportlastega, fotosid ja videomaterjali. Sekundomer.ee
Lighthouse

"Lighthouse" on eesti helilooja Erkki-Sven Tüüri 1997. aastal keelpilliorkestrile loodud teos. Muusikateose pikkus on 9 minutit. Teose kandis esimest korda ette 5. augustil 1997 Saksamaal Ansbachis orkester Bachwoche Ansbach Ensemble (dirigent Thomas Hengelbrock). http://www.emic.ee/?sisu=heliloojad&mid=32&id=95&lang=est&action=view&method=teosed (vaadatud 15.03.2015)
Rindesõprade päevad

Vabariiklikud rindesõprade päevad olid peamiselt Eesti Laskurkorpuses võidelnud Punaarmee sõjaveteranide kokkutulekud Eesti NSVs. Kokkutulekutel esinesid sõjaveteranide ansamblid. 1987. aasta päevade märk Foto 1987. aasta päevadelt
Laeva viimne ohe

"Laeva viimne ohe" (ka "Hukkuva laeva viimne ohe") on Amandus Adamsoni 1899. aastal modelleeritud skulptuur. Skulptuuri mõõtmed on 81,2 × 41,8 × 40 cm. Kipskuju valmis 1899, biskviitportselanist kujud 1901–1902 ning 1926 marmorist autorikoopia. Teosed asuvad Peterburis Ermitaažis ning Tartu Kunstimuuseumis. Paldiski projekti algatas rühmitus Johnson ja Johnson (Taavi Talve ja Indrek Köster) 2006. aastal. 2008. kevadel korraldati Paldiskis hääletus: milline Amandus Adamsoni skulptuur sobiks kaunistama Paldiskit ja meenutama skulptori sidet selle linnaga. Hääletuse võitis "Laeva viimne ohe". 19. oktoobril 2013 avati linna keskuses teose suurendatud koopia, mille valmistasid skulptorid Mare Mikof ja René Reinumäe. Skulptuuri valmimist toetasid Eesti Kultuurkapital, Kaasaegse Kunsti Eesti Keskus ja Paldiski Linnavalitsus, raha saadi ka Adamsoni skulptuuri suveniirkoopiate müügist. Kuju võeti aga juba samal aastal maha. Vahepeal mitu aastat laoruumis seisnud skulptuurile leiti uus koht Pakri poolsaarel Paldiski restorani Pakri Parun ja tuletorni läheduses. Skulptuur sallitati ja avati uuesti 2018. aastal Eesti Vabariigi sajandal aastapäeval. Skulptuuri kõrgus on 3,3 meetrit ning see on valmistatud klaaskiudplastist. Tartu Kunstimuuseum: Adamson Reet Varblane: Intervjuu. Johnson ja Johnson., Sirp 24. oktoober 2013 Paldiski linnaskulptuuri avamine, kultuur.info Hukkuva laeva viimne ohe Pakri poolsaarel rootsijaamgallery.blogspot.com (vaadatud 19.12.2018)
Määratlemata kodakondsusega isikud Eestis

Määratlemata kodakondsusega isikud Eestis on tüüp kodakondsuseta isikuid Eestis, kellel pole Eesti kodakondsust ja kes ei ole pärast NSV Liidu lakkamist kasutanud võimalust, et saada endale NSV Liidu järglasriigi Venemaa Föderatsiooni kodakondsust, kuigi neil on olnud selleks võimalus. 2020. aasta 1. juuli seisuga elas Eestis 69 993 määratlemata kodakondsusega isikut. Nende arv on olnud pidevas langustrendis. Näiteks 2011. aastal elas Eestis 84 494, 2006. aasta lõpul aga 125 799 määratlemata kodakondsusega isikut. Kodakondsuseta isikute arv Eestis väheneb Eesti kodakondsuse omandamise, mõne teise riigi kodakondsuse omandamise ja inimeste surma tõttu. 2021. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 31. detsembri 2021 seisuga 66 592 määratlemata kodakondsusega isikut (35 486 meest ja 31 106 naist). Neist 60 olid alla 15-aastased, 1138 15-29-aastased, 24 068 30-49-aastased, 22 096 50-64-aastased ja 19 230 65-aastased ja vanemad. Määratlemata kodakondsusega isikute arv on viimase kümne aastaga vähenenud 30 000 isiku võrra. Uusi määratlemata kodakondsusega noori lisandub vähe. Kui aastal 2010 elas 1. juuli seisuga 1914 määratlemata kodakondsusega inimest, kel oli vanust 15 eluaastat või vähem, siis 2020. aasta 1. juuli seisuga elas Eestis vaid 133 määratlemata kodakondsusega inimest, kel vanust 18 eluaastat või vähem. 2024. a. alguse seisuga moodustab määratlemata kodakondsusega inimeste arv Eesti elanikest 4,5%. REL 2011: Loendatud põliselanikud kodakondsuse ja soo järgi, Statistikaamet Kodakondsusstatistika, Rahvastikuminister, Arhiiv "Hallipassimeeste arv väheneb jõudsalt" ERR, 20.06.2018 https://andmed.stat.ee/et/stat/rahvaloendus__rel2021__rahvastiku-demograafilised-ja-etno-kultuurilised-naitajad__kodakondsus/RL21422/table/tableViewLayout2 Arhiiv: Citizenship estonia.eu 14.01.2016 Kodakondsus ja ränne, Siseministeerium Eestis elab 147 riigi kodanikke, ERR "Määratlemata kodakondsusega elanike arv on langenud alla 70 000". ERR Uudised. 03.07.2020. "Это просто позорище". Читатель рассказал о том, как житель Эстонии с серым паспортом не попал в Австралию Delfi, 29. juuli 2023. Vaadatud 29. juulil 2023 "RV068: Rahvastik kodakondsuse ja elukoha järgi, 1. jaanuar". Statistikaameti andmebaas. Vaadatud 3. oktoobril 2024. "SN11: Säästva arengu näitajad ÜRO eesmärkide põhjal". Statistikaameti andmebaas. Statistikaamet:Tõetamm Määratlemata kodakondsusega isikud Kurioosne lugu: endine hallipassinaine protesteerib kohtus Eesti kodakondsuse vastu Delfi Uudised, 07.11.2018 Hall pass, millal sa ükskord kaod? Margarita Konrõševa, Euroopa Parlamendi liikme Yana Toomi Eesti büroo, 18.11.2019
Lina Fjodorova

Lina Aleksejevna Fjodorova (vene keeles Лина Алексеевна Фёдорова; sündinud 20. detsembril 1997 Moskvas) on Venemaa iluuisutaja. Iluuisutamist tutvustas talle vanaema, kui Lina oli 4-aastane. Esialgu osales Lina naiste üksiksõidus, kuid 2009. aastast Maksim Miroškiniga paarissõidus. Miroškiniga saavutas ta 2012. aasta noorte taliolümpiamängudel teise koha ja 2015. aasta juunioride iluuisutamise maailmameistrivõistlustel pronksi.
Maksim Miroškin

Maksim Romanovitš Miroškin (vene keeles Максим Романович Мирошкин; sündinud 22. mail 1994 Jekaterinburgis) on Venemaa iluuisutaja. Lina Fjodorovaga saavutas ta paarissõidus 2012. aasta noorte taliolümpiamängudel teise koha ja 2015. aasta juunioride iluuisutamise maailmameistrivõistlustel pronksi.
Assuani kubernerkond

Assuani kubernerkond on 1. järgu haldusüksus Egiptuses. https://www.citypopulation.de/Egypt-Cities.html
Henri Pirenne

Henri Pirenne (23. detsember 1862 Verviers – 22. oktoober 1935 Uccle) oli Belgia ajaloolane. Ta oli 1886–1930 Genti ülikooli keskaja ajaloo ja Belgia ajaloo professor. Ta väitis, et islami sissetung tekitas Lääne- ja Põhja-Euroopa ühiskondlikus ja majanduslikus arengus suurema katkestuse kui suur rahvaste rändamine (Pirenne'i tees). Ta kinnitas, et Belgia territoorium on keskajast saadik olnud poliitiliselt ühtne ning oli romaani ja germaani rahvaste vaimse ja kaubandusliku läbikäimise tulipunktis. Ta uuris ka keskaegse linna elu. Ta oli üks Annaalide koolkonna inspireerijaid. Esimese maailmasõja ajal oli ta Saksa okupatsiooni aegse vägivallatu vastupanu üks juhtkujusid. Histoire de la constitution de la ville de Dinant au moyen âge, 1889 Histoire de Belgique, kd 1–7, 1900–1932 Les Villes du moyen âge, 1927 Mahomet et Charlemagne, 1937
Pierre Goubert

Pierre Goubert (25. jaanuar 1915 Saumur – 16. jaanuar 2012 Issy-le-Molyneaux) oli prantsuse ajaloolane. Beauvais et le Beauvaisis de 1600 à 1730, 1960 Louis XIV et vingt millions Français, 1965. Mazarin, 1990 Un parcours d'historien. Souvenirs, 1915-1995, 1996.
2015. aasta juunioride iluuisutamise maailmameistrivõistlused

2015. aasta juunioride iluuisutamise maailmameistrivõistlused toimusid 2.–8. märtsini 2015 Tallinnas Tondiraba jäähallis. Võistlusel tehti kindlaks 2014.–2015. hooaja juunioride maailmameistrid meeste (Shoma Uno Jaapanist) ja naiste üksiksõidus (Jevgenija Medvedeva Venemaalt), paarissõidus (Yu Xiaoyu ja Jin Yang Hiinast) ning jäätantsus (Anna Janovskaja ja Sergei Mozgov Venemaalt). Eestit esindasid Samuel Koppel meeste üksiksõidus, Kristina Škuleta-Gromova naiste üksiksõidus ja Marina Elias Denis Korelinega jäätantsus.
Servač

Servač ehk Servatš on jõgi Valgevenes, Nerise parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Сэрвач, vene keeles Сервечь (Servetš). Jõe pikkus on 85 km ja valgla on 1105 km². Jõe lang on 0.2 m/km. Servači jõgi algab Valgevenest Viciebski oblasti Dokšycy rajoonist Servači järvest. Jõgi voolab edelasse Minski oblastisse, läbides seal Miadziełi rajooni ja suubudes Vilejka rajoonis Vilejka veehoidla lähistel Vilijasse. Ülemjooksul ja kohati ka keskjooksul org puudub, alamjooksul on selle laiuseks 1,5-2,5 kilomeetrit. Lamm on ülemjooksul soostunud ning turbane, allpool aga liivane. Keskjooksul on jõesängi 1,8 kilomeetri ulatuses maaparandustööde käigus õgvendatud. Ülemjooksul on jõgi kohati kinni kasvanud, selle laius on 2-5 meetrit, kesk- ja alamjooksul 15-25 meetrit, kohati ka kuni 40 meetrit. Servači jõe kaldal asuvad Budsłaŭ agrolinnake ja Kryvičy alev.
Eestimaa Rammumees

Eestimaa Rammumees on iga-aastane spordivõistlus, kus selgitatakse Eesti tugevaim mees. Võistlust korraldab Eesti Professionaalsete Rammumeeste Ühing.
Terroriakt Bardo rahvusmuuseumis

Terroriakt Bardo rahvusmuuseumis oli Tuneesia pealinnas Tunises 18. märtsil 2015 toimunud terrorirünnak, mille käigus hukkus 24 inimest ja sai vigastada 42 inimest. Tegemist oli Tuneesia ajaloo seni ohvriterohkeima terrorirünnakuga. Alguses püüdsid kolm Kalašnikovi automaatide ja käsigranaatidega relvastatud meest tungida muuseumi kõrval asuvasse parlamendihoonesse, katse ebaõnnestumisel aga suunasid rünnaku muuseumi ja selle külastajate vastu. Hukkunud turistide seas oli lisaks kolmele Tuneesia kodanikule välisturiste Itaaliast (4), Jaapanist (3), Suurbritanniast (1), Poolast (3), Colombiast (2), Hispaaniast (2), Prantsusmaalt (4), Belgiast (1) ja Venemaalt (1); kahe hukkunu kodakondsus oli teadmata. Umbes kolm tundi kestnud vastasseisu käigus tapsid Tuneesia korrakaitsejõudude esindajad kaks ründajat, kolmas kurjategija oli 22. märtsi seisuga veel tabamata. Korrakaitsejõudude poolel hukkus tulevahetuses üks korrakaitsja ja üks politsei teenistuskoer. Hukkunud koera eemaletoimetamist tervitasid lähedalseisjad "kangelaskoerale" austuse avaldamiseks aplausiga. 19. märtsi õhtuks oli juhtumiga seoses arreteeritud üheksa kahtlusalust. Üks ründajaist oli oma islamistlike äärmusvaadete poolest riigi korrakaitsejõududele teada juba eelnevalt. Järgmisel päeval võttis rünnaku eest vastutuse terrorirühmitus Islamiriik, rünnakuga võis olla aga seotud ka Al-Qā‘idah Tuneesia haru. Mõningatel andmetel võis rünnaku korraldajaks olla ka džihadistlik terrorirühmitus Katībat ʿUqba ben Nāfiʿ (pataljon ʿUqba ben Nāfiʿ). Riigi president Muḩammad al-Bājī Qā‘id as-Sabsī kinnitas 22. märtsil 2015 prantsuse telekanalile antud intervjuus, et hukkunute mälestuseks püstitatakse monument. Port El Kantaoui terroriakt "Third Tunis Bardo Museum attacker 'on the run'". BBC News Online. 22. märts 2015. "Tunisia Museum Attack Is Blow to Nation's Democratic Shift". New York Times. 18. märts 2015. Vaadatud 19. märtsil 2015. Death toll rises to 23, msn.com; vaadatud 19. märtsil 2015. "Tunis museum attack: President urges unity to fight terror". BBC News Online. 20. märts 2015. Tunisian president says third suspect in museum attack on the run Reuters, 22.03.2015 (vaadatud 22.03.2015) "Hero police dog killed in Tunisia siege receives ovation". YouTube. 19. märts 2015. Ramdani, Nabila (19. märts 2015). "Gunmen behind museum attack were suspected Al-Qaeda terrorists who had spent 'a great deal of time' in Tunisian region ruled by jihadists". Daily Mail. Vaadatud 19. märtsil 2015. "Tunis museum attack: Gunman Laabidi was known to security services, says PM". BBC News Online. 19. märts 2015. "Islamic State says it killed tourists in Tunisia". Reuters. 20. märts 2015. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. märts 2015. Vaadatud 20. märtsil 2015. "Tunisia arrests more than 20 suspects after deadly museum attack". Reuters. 21. märts 2015. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. märts 2015. Stabile, Giordano (19. märts 2015). "Quei killer giovanissimi appena tornati dall'Iraq. Tunisia, la pista porta all'alleato locale dell'Isis". La Stampa.
Rahvamuusikapidu

Rahvamuusikapidu on kontsert, kus esinevad paljud rahvamuusikakollektiivid. Eestis hakati üleriigilisi rahvamuusikapidusid korraldama üldlaulu- ja -tantsupidude eeskujul. Selle mõtte autor ja paljude üleriigiliste rahvamuusikapidude kunstiline juht on olnud Ahto Nurk. Rahvamuusikapeod toimuvad Eesti eri paigus ja mitte igal aastal. Üleriigiline rahvamuusikapidu kestab kaks päeva. Esimesel päeval mängitakse rahvapillidel võistu ja esinevad üksikkollektiivid. Teisel päeval on koondorkestri kontsert. Koondorkester koosneb paljudest rahvamuusikaorkestritest. Eraldi esinevad kandleorkester, viiulikoorid ja rahvapillisolistid. Alates 2011. aastast toimub ka laulu- ja tantsupeo osana suur rahvamuusikapidu ehk pillipidu. Idee autoriks peetakse Els Roodet ning formaadiks ammutati inspiratsiooni 2009. aastal Tallinnas Raekoja platsil toimunud pillipeost, mida juhtisid Tarmo Kivisilla ja Juta Helilaid. 2011. aastal oli laulu- ja tantsupeo rahvamuusika kontserdi liigijuht Ando Kiviberg ning esineti laulukaare all. 2014. aastal Tallinna Lauluväljakule püstitatud eraldi laval, 2017. aastal Kalevi staadioni kõrval Poolamäel toimunud ja 2019. aastal Vabaduse väljakul aset leidnud rahvamuusikapidusid juhtis Juhan Uppin, kes oli ka 2023. aasta rahvamuusikapeo juht. Pillipeol astuvad üles eri pilliliigid (nt akordionid, mandoliinid, kandled, lõõtspillid jt) ning esineb ka koondorkester. Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 458. Leanne Parbo (2020). "Kui oled ja teed, siis kõik õitsebki". Muusika. Vaadatud 29.12.2022. "Pillipidu 2014: rahvamuusika ei ole muuseumieksponaat". Maaleht. 2014. Vaadatud 29.12.2022.
Miss Valentine

Miss Valentine on Eestis toimuv rahvusvaheline iluvõimlemisvõistlus. 2013. aasta võistlus oli järjekorras 19. ja toimus Tartus. Võistluse koduleht