laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kaukaasia Albaania Apostlik Kirik

Kaukaasia Albaania Apostlik Kirik oli tänapäeva Aserbaidžaani aladel tegutsenud kohalik kirik, üks vanimaid kristlikke kogukondi. Mõnda aega oli see autokefaalne, seejärel tegutses aga Armeenia Apostliku Kiriku osana (metropoliitkonnana). Kiriku liturgiliseks keeleks oli udi keel. Kaukaasia Albaania Apostliku Kiriku pea oli katoolikos. Pärimuse kohaselt pani kirikule aluse püha Elisæus, üks apostel Juudas Taddeuse õpilastest, juba I sajandil. IV sajandil võttis kuningas Urnayr Armeenia kirikult vastu kristluse, see tõi kaasa udide usuvahetuse ja kristluse laiema leviku piirkonnas. Kuna kuninga usuvahetuse tõi kaasa Armeenia kiriku tegevus, pidasid nad endid Albaania kiriku protežeeks, piirkonna elanikud aga pidasid oma kirikut armeenlaste omast vanemaks. V sajandil tõlgiti udi keelde Piibel. Vanimad säilinud piiblitõlked pärinevad siiski VII sajandist ja neis on tunda märkimisväärseid armeenia mõjusid. Sajandi alguses levis piirkonnas Pärsia mõjul zoroastrism. Sajandi lõpus saabus aga kristluse kuldaeg, mil kiriku struktuur formaliseeriti. VI sajandil saabusid piirkonda hunnid ja kirik alustas nende seas misjonitööd. Aastal 705 otsustasid piirkonna riigijuhid, et lasevad edaspidi kiriku katoolikose määrata armeenia kirikul, mis tõi edaspidi kaasa kiriku autokefaalia kadumise. VIII sajandil tõi araablaste invasioon kaasa ka selle, et suur osa piirkonna elanikest võttis vastu islami. Piirkonna rahvad, kes islamit vastu ei võtnud, sulasid kas ühte armeenlastega või konsolideerusid ühtseks udi rahvaks. Kahhethi alade asukad liitusid aga Gruusia Õigeusu Kirikuga. Aastaks 1434 oli kirik saanud Armeenia kiriku osaks ja kaotanud oma autokefaalia. Lisaks Aserbaidžaani aladele haldas see ka Armeenia Õigeusu Kiriku piiskopkonda, mille aladeks olid Kuldhordi maad ja mille keskuseks oli Sarai-Batu. XVIII sajandil haldas see ka armeenlaste kogukonda Astrahanis. Aastal 1815 lasi Venemaa keiser Nikolai I Kaukaasia Albaania Apostliku Kiriku võimuorganid likvideerida. Aastal 1836 keelustas ta selle tegevuse täielikult ja kõik selle kogudused võttis üle Armeenia Apostlik Kirik. M.L. Chaumont, “Albania,” Encyclopædia Iranica, I/8,lk. 806-810 Movses Kaghankatvatsi. The History of the Country of Albania. II.XLVIII Babian, Archbishop Gorun (2001). The Relations between the Armenian and Georgian Churches: According to the Armenian Sources, 300-610. Armenian Catholicosate of Cilicia, Antelias, Lebanon: Kevork Melidi Netsi Literary Award. Hacikyan, Agop Jack; Basmajian, Gabriel; Franchuk, Edward S.; Ouzounian, Nourhan (2002). The Heritage of Armenian Literature: From the sixth to the eighteenth century. Wayne State University Press. lk. 169. ISBN 978-0-8143-3023-4. Kaghankatvatsi, I.XXVI "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. veebruar 2021. Vaadatud 23. mail 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.pravenc.ru/text/64030.html http://www.pravenc.ru/text/76124.html http://baku.eparhia.ru/history/albania/after_viii_centure/
Purku Samaaria koda

Purku Samaaria koda on EELK Rapla Maarja-Magdaleena koguduse kuulutuspunkt Valli külas Rapla vallas. Purku Samaaria koja rajamise idee algataja oli Lea Särekanno. Valli küla Sipelga talu pühitseti Lääne-Harju praosti Jüri Vallsalu poolt Rapla koguduse filiaaliks 19. juunil 1994. Samaaria koja perenaine. Eesti Kirik, 16.10.2010 Valli küla Samaaria koda on tegutsenud 20 aastat
Bugeac

Budžak (rumeenia Bugeac, ukraina ja bulgaaria Буджак, gagauusi ja türgi Bucak, poola Budziak, saksa Budschak) on piirkond Euroopas Moldova lõuna- ja Ukraina edelaosas. Moldovas pole Budžaki ala täpselt määratletud, Ukrainas hõlmab see Odessa oblasti osa, mis jääb Dnestri jõest edelasse. Budžaki nimi on pärit turgi keeltest ning tähendab 'ääremaad', 'nurka' või 'kolmnurka'. Viimane moodustub kolme linna – praeguste nimedega Bilgorod-Dnistrovskõi, Benderi ja Izmajili – mõtteliste ühendusjoonte järgi. Budžaki ala on kuulunud 7.–14. sajandini erinevate Bulgaaria riikide alla. Kuni 15. sajandini oli see Moldaavia osa Vana-Bessaraabia. Alates 1484. aastast oli see Osmanite riigi osa ning oma erilise kuju tõttu sai see riigi ääreala nime 'Budžak'. Venemaa liitis 1812. aastal endaga Pruti ja Dnestri jõe vahelise ala ning sellele kandus lõunast üle nimi Bessaraabia. Vana-Bessaraabia jäi sisuliselt uue Bessaraabia lõunaosaks. Osa Budžakki (Vana-Bessaraabia lõunaosa) kuulus aastatel 1856–1878 Rumeeniale, 1918. aastal sai terve Vana-Bessaraabia Rumeenia Kuningriigi osaks. 1940. aastal okupeeris ja annekteeris Nõukogude Liit Bessaraabia ning see sai Moldaavia NSV ja Ukraina NSV osaks. Budžak tähendas nüüd Ukraina NSV alla läinud Vana-Bessaraabia osa. Aastatel 1941–1944 oli Budžak taas tervenisti osa Suur-Rumeeniast. Kuulus Bessaraabia kubermangu, mille pealinn oli Chișinău. Alates 1944. aastast (ametlikult 1947. aastast) oli Budžak taas Nõukogude Liidu (Moldaavia NSV ja Ukraina NSV) osa. Alates 1991. aastast on Budžak Moldova (Vana-Bessaraabia põhjaosa) ja Ukraina osa (kitsamas mõistes Budžak). Moldovas pole Budžaki ala tänapäeval täpselt määratletud, osa ajaloolist Budžakki jääb Transnistria alale. Ukrainas hõlmab see Odessa oblasti edelaosa. Sellel on kasutusel eri nimetusi: "Lääne-Odessamaa" (ukraina: Західнa Одещина, Zahidna Odeštšõna), "Bulgaaria Bessaraabia" (ukraina: Болгарська Бессарабія, Bulgarska Bessarabija), "Akkermanimaa" (ukraina: Аккерманщина, Akkermanštsõna – Bilgorod-Dnistrovskõi linna ajaloolise türgi nime 'Akkerman' järgi). Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse järgi oli Budžaki (Odessa oblasti rajoonid, mis jäävad Budžaki alale) rahvastik 617 200 inimest, neist umbes 40% ukrainlasi, 21% bulgaarlasi, 20% venelasi, 13% moldaavlasi, 4% gagauuse ja 2% muid rahvusi. Ukraina Budžaki pindala on umbes 13 200 km². Odessa oblasti rajoonide rahvuslik koosseis 2001. aasta rahvaloenduse järgi. Inglise keeles
Linda Simm

Linda Simm (sünninimi Linda Kaart; 16. detsember (vkj 4. detsember) 1882 Tartu – 8. detsember 1958 Tallinn) oli ühiskonnategelase Ants Simmi abikaasa. Linda Simm oli üks kahest Eesti Üliõpilaste Seltsi naisliikmest (c 1906-I). Ta maeti 13. detsembril 1958 Tallinna Metsakalmistule (kvartal 8, plats 2699). Simmi talu kalmistul Tarvastu vallas Kivilõppe külas, kuhu on maetud Ants Simm, asub Linda Simmi mälestuskivi.
Timothy Kopra

Timothy Lennart Kopra (sündinud 9. aprillil 1963) on Ameerika Ühendriikide insener ja endine NASA astronaut. Kopra teenis USA maaväes, kust lahkus 2010. aastal koloneli auastmes. Ta oli 46. ekspeditsiooni ajal Rahvusvahelise kosmosejaama meeskonnaliige ning 47. ekspeditsiooni ajal oli ta 2. märtsist 18. juunini 2016 jaama komandör. Kopra on sündinud Texase osariigis Austinis. Ta on abielus ja tal on kaks last. Timothy Kopra on isa kaudu Soome juurtega. Isapoolne vanaema oli pärit Helsingist ja vanaisa Karjalast ning nad emigreerusid USAsse 1914. aastal. Timothy Kopra isa oskas soome keelt, kuid Timothy seda ei oska. Kopra lahkus NASAst 2018. aastal. "Timothy L. Kopra (Colonel, U.S. Army, Ret.) NASA Astronaut". NASA. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. juuni 2017. Vaadatud 5. oktoober 2018. "Tim Kopra". Spaceflight 101. Originaali arhiivikoopia seisuga 5. oktoober 2018. Vaadatud 5. oktoober 2018. "Astronaut Tim Kopra Leaves NASA". NASA. Vaadatud 7. jaanuar 2020.
Lõuna-Dobrudža

Lõuna-Dobrudža on (bulgaaria Южна Добруджа, Južna Dobrudža; rumeenia Dobrogea de Sud, aga ka Dobrogea Nouă ('Uus-Dobrudža'), Cadrilater ('nelinurk')) on ajalooline piirkond tänapäeva Bulgaarias, ajaloolise Dobrudža osa. Selle pindala oli 7565 km2. Ala kuulus kuni 1913. aastani Bulgaariale. Pärast Bulgaaria kaotust Teises Balkani sõjas anti Lõuna-Dobrudža Bukaresti rahulepinguga 1913. aastal Rumeeniale. Nii Esimese maailmasõja eel kui ka järel toimus Lõuna-Dobrudžasse suur rumeenlaste kolonisatsioon. Teise maailmasõja aegsete Balkani riikide piiride ümberkorraldamisega anti see ala 7. septembril 1940 Craiova lepinguga Bulgaariale tagasi. Lepinguga käivitus ka suur rahvastevahetus – Rumeeniast lahkus Bulgaariasse umbes 77 000 bulgaarlast, samal ajal kui Bulgaariast lahkus Rumeeniasse umbes 110 000 rumeenlast, sealhulgas Lõuna-Dobrudžast umbes 80 000 inimest. Ehkki Pariisi konverentsi otsustega üldiselt tühistati Balkani riikide aastatel 1940–1944 toimunud piiride ümberkorraldus, jäeti ala ametlikult 1947. aastal Bulgaariale. Lõuna-Dobrudža ala kuulub tänapäeval Dobrichi ja Silistra piirkonda. Põhja-Dobrudža
Anatoolia suusamaraton

Anatoolia suusamaraton (türgi keeles Anadolu Kayak Maratonu) oli suusamaraton Türgis. Murdmaasuusatamine on Türgis vähetuntud spordiala, kuigi riigis on piirkondi, kus lumeolud ja maastik on suusatamiseks sobivad. Esimene suusamaraton Türgis toimus 2008. aastal Arkuti mägedes Anatoolias, täpsemalt Bolu provintsis Gerede linna lähedal. Võistluse korraldasid Eesti saatkond Türgis ja tollal Türgi murdmaasuusatamise koondist juhendanud Jaanus Teppan. Ürituse idee oli tutvustada Eestit ja murdmaasuusatamist türklastele ning saada meediatähelepanu nii kohalikus kui ka rahvusvahelises pressis. Sellel Eesti Vabariigi 90. juubeliaasta puhul korraldatud üritusel viibis arvukalt Eesti ja teiste riikide diplomaate, kellest mitmed ka läbisid raja. Maratonist võttis osa Eesti peaminister Andrus Ansip, kes on Eestis tuntud kui visa harrastussportlane. Võitis Martti Himma, Eesti peaminister oli 11. Kuid paremusjärjestuse selgitamine ei olnud sellel maratonil peamine – kõige olulisem oli soov tuua suuskadele inimesed, kes teevad seda harva või esmakordselt ja pakkuda neile rõõmu liikumisest suusarajal. Korraldajad pakkusid lisaks suusatamisele ka liulaskmist, hõõgveini, sütel grillitud liha ja rahvatantsuansamblite etteasteid. Maratoni pikkus oli 35–42 km, lühematel radadel 10–20 km ning seda sõideti klassikalises stiilis. See oli üritus harrastajatele, kus osavõtjate arv jäi alla 100 ja suusamaailma tipud ei tulnud võistlema. Maraton ei kuulunud ühegi rahvusvahelise maratonisarja hulka. Teadaolevalt on Anatoolia maraton toimunud 3 korda: 2008, 2009 ja 2010. Järgnevatel aastatel keskendus Eesti saatkonna spordisuunaline tegevus kepikõnnile. [1] Turkish State Meteorological Service (inglise keeles) "Eesti Suursaatkond Ankaras - Eesti ja Türgi kahepoolsed suhted". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. oktoober 2016. Vaadatud 25. mail 2016. Eesti spordi biograafiline leksikon Eesti Päevaleht, 16. märts 2008 Worldloppet members (inglise keeles) Nädala tegijad: Türgi suusamaratonil osalenud eestlased Eesti Rahvusringhäälingu uudised Kayakçı diplomatlar Arkut Dağı’nda Türgi uudisteportaal Hürriyet (türgi keeles) Turkish Delight – 2009 Anatolian Ski Marathon on March 8 North America's Nordic Ski Magazine Skitrax (inglise keeles) Eestlaste algatatud Anatoolia maraton teeb Türgist suusariigi Kanal2 Reporter, 26. veebruar 2010
Parkett

Parkett on puidutükkidest laotud geomeetriline mosaiik, mida kasutatakse dekoratiivsel eesmärgil. Parketi mustrid on täielikult geomeetrilised - ruudud, kolmnurgad, rombid. Kõige populaarsem parkettpõrand on kalasaba mustriga. Parketi materjalina kasutatakse enamasti erineva värvuse ja tekstuuriga puitu, näiteks tamm, pähklipuu, kirsipuu, mänd, vaher ja paljud teised. Kallima puumaterjalina kasutatakse ka rikkaliku tooniga mahagoni või muud välismaist puitu. Ka bambusparkett on tänapäeval väga populaarne, olguni et see pole otseselt puit. Parkettpõrandaid liimiti vanasti kuuma bituumeniga, kuid tänapäeval kasutatakse tavapärast liimi. Puidust põrandaid võib pühkida harjaga või vajaduse korral pesta vee ja lapiga. Mõningad tolmuimejad võivad parketti kriimustada või kulutada, kui puidu osakesed jäävad tolmuimeja harjakeste vahele. Parkettpõrandad püsivad väga kaua ja ei vaja suurt hoolitsust. Kulunud või lahti tulnud põrandalaudu on lihtne välja vahetada uuesti liimides või bituumenit kasutades. Parkettpõrandaid kasutatakse peamiselt magamistubades, eluruumides ja koridorides. Puidust põrandaid peetakse paremaks, sest need on jala all soojemad kui tavalised keraamilised plaadid. Samas on puidust põrandad vähem helikindlad ja need võivad tekitada probleeme korterelamutes. Puit Puitmaterjal
Hommik männimetsas

"Hommik männimetsas", rahvasuus tuntud ka kui "Kolm karu", on vene kunstnike Ivan Šiškini ja Konstantin Savitski 1889. aastal valminud õlimaal. Maalil kujutatud karud maalis Konstantin Savitski. Teos oli lausa kultuslikult moes 20. sajandi algul Venemaal ning hiljem Nõukogude Liidus 1950. ja 1960. aastatel. Maalilt tuntud kolm karupoega on Riho Undi ja Andrus Kiviräha nukufilmi “Vennad Karusüdamed” kangelasteks. Andres Eilarti ja Aavo Koka koostatud reisijuht "Pintsliga tõmmatud Eesti" annab teada, et suure tõenäosusega maalis Ivan Šiškin pildil kujutatud männimetsa Eestis Narva-Jõesuu lähistel, kus teda inspireeris linnaserval, üsna autotee ääres kasvav suur ja mitmeharuline vana mänd, mida kutsutakse "Šiškini männiks". Maali on sageli peetud üksnes Šiškini teoseks, sest selle omandanud Vene kaupmees, metseen ja kunstikoguja Pavel Tretjakov oli Savitski signatuuri maalilt kõrvaldanud, leides, et alates ideest ja lõpetades teostusega kõneleb kõik Šiškinile omasest maalimisviisist. Konstantin Savitski on siiski Šiškini motiivi ligipääsmatust metsast igiroheliste hiigelpuude, pehme samblaga kaetud rändrahnu ja sajandivanuste männiokste vahel hõljuva uduvinega täiendanud esialgu kahe ja hiljem veel kahe karuga. Maal kuulub Tretjakovi galerii püsikollektsiooni. Vaata: Publik esitleb: legendaarne animafilm "Vennad karusüdamed" täispikkuses, 12. detsember 2012, www.Publik.ee Filmipühapäeval ekraanil Riho Undi animafilmid, Eesti ajaloomuuseum, 16.juuni 2013. Eesti kunstniku maal teenis omanikku kringlikandikuna, Katrin Lust, Õhtuleht, 16. juuni 2011. Narva-Jõesuu saab taas Euroopa kaardile, Urmas Vahe, Õhtuleht, 1. juuli 2006. Imelisel Ida-Virumaal 2., 20. august 2010. Шишкин, Иван Иванович. Утро в сосновом лесу. 1889. ГТГ artclassic.edu.ru (Vaadatud 24.05.2016) I. Šiškini maal ”Kolm karu” (”Hommik männimetsas”) kirjeldus. (vene keeles; Описание картины ”Три медведя” (”Утро в сосновом лесу”) И. Шишкина). (Vaadatud 24.05.2016)
Pagiriai

Pagiriai (žemaidi keeles Pagėrē) on alev Leedus Kėdainiai rajoonis Šėta vallas. Alev asub Rudekšna jõe kaldal. Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1944 valminud katoliku kirik ja surnuaial asuv aastal 1823 valminud kabel. XVI sajandil mainiti esimest korda Pagiriai mõisa. Aastal 1626 ehitasid kolm venda Pagiriaisse kiriku. Põhjasõja ajal põles see maha ja asula jäi praktiliselt inimtühjaks. Kirik taastatui aastal 1742. Aastal 1777 hakkas selle juures tegutsema kihelkonnakool. Aastal 1823 rajasid kohalikud mõisnikud Montvilad surnuaiale kabeli, millest sai nende suguvõsa rahula. Aastal 1876 ehitati vana asemele uus kirikuhoone. Tsaari ajal olid asula venekeelsed nimekujud Погары ja Погиры. Aastal 1909 hakkas Pogiriais tegutsema esimene ühistule kuuluv meierei Leedu aladel. XX sajandi alguses kasutati küla kohta nimekuju Pagirys. Aastal 1944 põles küla maha, tules hävis ka kirik. Nõukogude ajal oli Pagiriai kohaliku sovhoosi keskasula. Asulast sai alev aastal 1972. Pagiriai kirik Pagiriai Koolimaja Pagiriai kabel Torn Pagiriais [1] Погары. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 4 (Павастерортъ — Сятра-Касы). СПб, 1868, 135 lk. Alev portaalis vietoves.Lt
Uus tüdruk

"Uus tüdruk" (inglise keeles "New Girl") on Ameerika Ühendriikide komöödiasari, mis oli esmakordselt eetris 20. septembril 2011 Ameerika telekanalil Fox. Sarja looja on Elizabeth Meriwether. Eestis on sari nähtav telekanalil TV6. Zooey Deschanel – Jessica Christopher Day (Jess) Jake Johnson – Nicholas Miller (Nick) Max Greenfield – Schmidt Lamorne Morris – Winston L'Andre Bishop Hannah Simone – Cecilia Parekh (Cece) Damon Wayans, Jr. – Treener Uus tüdruk andmekogus IMDb (inglise)
Pernarava

Pernarava on alev Leedus Kėdainiai rajoonis, Pernarava valla halduskeskus. Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on aastal 1815 valminud katoliku kirik. Pernaravast on leitud seitse kivikirvest. Külas asub muinaskalme, mis võeti kasutusele II sajandil ja kuhu maeti veel XIII sajandil. Aastal 1371 mainiti Pernaravat esimest korda kirjalikult (Parvern). XVI sajandil mainiti esimest korda Pernarava mõisa. Aastal 1671 ehitati asulasse esimene kirik, mille juures hakkas XIX sajandil tegutsema ka kihelkonnakool. Nõukogude ajal oli alev kohaliku kolhoosi keskasulaks. Pernarava kirik Koolimaja [1] Pernarava. Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. 355 lk. Alev portaalis vietoves.Lt
Paberžė

Paberžė on küla Leedus Kėdainiai rajoonis Gudžiūnai vallas. Küla asub Liaudė jõe kaldal. Vaatamisväärsusteks on aastal 1851 valminud katoliku kirik ja Paberžė mõisa hoonetekompleks. Küla kalmistule on maetud lahingus langenud jaanuariülestõusus osalejad. Küla ümbruses asub Paberžė maastikukaitseala. Ülestõusnute haud Liaudė Antanas Mackevičius – Leedu vaimulik, üks Jaanuariülestõusu juhte Vincas Svirskis – leedu ristimeister Antanas Mackevičiuse elust romaani kirjutades peatus külas mõnda aega ka kirjanik Vincas Mykolaitis-Putinas. [1] [2] Infot küla kohta]
Register (heliallikate rühm)

Register on klaviatuuriga õhkpillide, nagu näiteks oreli, harmooniumi või akordioni sarnaste tämbriliste omadustega heliallikate (näiteks orelivilede) rühm.  Pikemalt artiklis Oreliregister Diapasoon on oreliregister, vastab printsipaalile - oreli pearegister.  Pikemalt artiklis Register (akordion) Akordionil on klaviatuuri registrid ja bassiregistrid. Registrite arv oleneb pilli suurusest.
Fuad Quliyev

Fuad Quliyev (aserbaidžaani keeles Fuad Quliyev Xəlil oğlu; sündinud 6. juulil 1941 Bakuus) on Aserbaidžaani poliitik, ta oli aastatel 1995–1996 Aserbaidžaani peaminister. Ta lõpetas 1963. aastal Aserbaidžaani Tööstusinstituudi naftatööstuse insenerina. Aastatel 1963–1965 töötas ta administratiivtööl Kryčaŭs Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Pärast tagasipöördumist Aserbaidžaani töötas ta mitmetel juhtivatel kohtadel naftatööstuse alastes uurimisinstituutides. Aastatel 1977–1982 oli ta Bakuu õhukonditsioneeride tehase peainseneriks, aastatel 1982–1994 sama tehase direktoriks. Aastal 1994 (kui Heydər Əliyev oli saanud Aserbaidžaani presidendiks) sai tast Aserbaidžaani asepeaminister. Ta oli 2. maist 1995 kuni 20. juulini 1996 Aserbaidžaani peaminister. Ta lahkus peaministri ametist tervislikel põhjustel.
Paberžė mõis

Paberžė mõis (leedu Paberžės dvaras) on endine mõis Leedus Kėdainiai rajoonis Gudžiūnai valla Paberžė külas. Paberžė küla kuulus XVI sajandil Schillingite suguvõsale. 1793. aastal rajasid nad mõisa peahoone. Kuna mõisa omanik osales jaanuariülestõusus, siis pagendati ta Siberisse ja mõisa uuteks omanikeks said Tihhejevid. Nood rentisid mõisa Becheri nimelisele sakslasele välja. Hiljem lasid nad asulasse rajada kooli. Enne Esimest maailmasõda hakkasid Tihhejevid mõisa maad oma endistele pärisorjadele müüma ja sõja puhkedes oli kogu mõisa valdus taludeks müüdud. Mõisakompleksist on säilinud puidust peahoone. Suurem osa säilinud hooneid asub peahoonest veidi maad eemal: seal asuvad muuseumihoone, hospidal, kirik, kellatorn, pastoraat ja kaks mõisaaegset risti. Harukordse nähtusena on säilinud ka mõisa puukuur. Üks mõisa hoonetest on muudetud jaanuariülestõusu muuseumiks, praegu on muuseum ka mõisa peahoones. Ka mõisa pargis on Genrikas Galvanauskase loodud puuskulptuurid, millega mälestatakse ülestõusnuid. Mõis muudeti muuseumiks 1993. aastal, sellega seoses mõis ka restaureeriti. Kiriku kohale rajasid Schillingid esimese kabeli 1787. aastal. 1858. aastal põles see maha, praegune hoone valmis 1859. aastal. Hoone on klassitsistliku portikuse ja barokkstiilis torniga. Apsiid on kolmnurkne. Hoonest eendub käärkamber. Kiriku juures on XIX sajandil valminud puidust kellatorn. Kiriku juures on pastoraat; nii seal kui ka kirikus on kuulsa leedu ristimeistri Vincas Svirskise loodud ristid. 1856. aastal sai seal vaimulikuks Antanas Mackevičius, kes osales jaanuariülestõusus, juhtides 250-mehelist väesalka. Ülestõusu käigus ta tapeti. 1970. aastal sai seal vaimulikuks Stanislovas Dobrovolskis (isa Stanislovas). Ta korrastas kiriku ja pani mitme hoone külge vaatamiseks välja vanad metallist ristid. Kellatorn Pastoraat Paberžė // Paberžės krašto smulkioji tautosaka. Kėdainių rajono savivaldybės Švietimo skyrius, 1997 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. mai 2016. Vaadatud 24. mail 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Grzegorz Rąkowski: Ilustrowany przewodnik po zabytkach kultury na Litwie. Warszawa: Burchard Edition, 1999-10-16, lk. 200-201. ISBN 83-87654-07-8. Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; skeem (leedu keeles) Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (leedu keeles) Muuseumi koduleht (leedu keeles) Video Paberžė mõisast Fotoreportaaž Paberžė mõisast (leedu keeles)
Montenegro keel

Montenegro keel (montenegro keeles crnogorski jezik, црногорски језик) on üks lõunaslaavi keeltest. Keel ei erine väga serbia ja horvaadi keelest, mistõttu nende keelte kõnelejad saavad üksteisest hästi aru. Montenegro 2007. aasta põhiseaduse järgi sai Montenegro esimeseks ametlikuks keeleks montenegro keel, mida senini tunti serbia keele ijekavski variandina. Aastal 2008 loodi Montenegro Keele Standardiseerimise Nõukogu, mille eesmärgiks oli luua ühtne kirjakeel. Esimene keelestandard anti välja aastal 2009. Uues kirjakeeles olid ühendid sj ja zj asendatud kahe uue tähega ⟨ś ning ź⟩. Neid tähti kasutas ka Montenegro parlament, kuid 2017. aasta veebruaris loobus nende kasutamisest. Aastal 2011 korraldatud rahvaloendusel märkis 36,97% riigi elanikest (229 225) oma emakeeleks montenegro keele, sellal kui 44,28% vastanuist pidas oma emakeeleks serbia keelt. Lisaks montenegrolastele pidasid montenegro keelt oma emakeeleks ka paljud riigis elavad Montenegro muslimid. Montenegro keeles on kasutusel kaks tähestikku: - kirillitsa ja ladina kiri. Kuna vanale tähestikule lisatud uued tähed on ladina kirjas olemas, aga kirillitsas need puuduvad, siis soovitavad sealsed keelekorraldajad kasutada ladina kirja. А Б В Г Д Ђ Е Ж З З́ И Ј К Л Љ М Н Њ О П Р С С́ Т Ћ У Ф Х Ц Ч Џ Ш A B V G D Đ E Ž Z Ź I J K L LJ M N NJ O P R S Ś T Ć U F H C Č DŽ Š Tähtede järjekord on kummaski tähestikus erinev: Kirillitsa (азбука): А Б В Г Д Ђ Е Ж З З́ И Ј К Л Љ М Н Њ О П Р С С́ Т Ћ У Ф Х Ц Ч Џ Ш Ladina kiri (abeceda): A B C Č Ć D Dž Đ E F G H I J K L Lj M N Nj O P R S Š Ś T U V Z Ž Ź Serbia-horvaadi keel "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. veebruar 2021. Vaadatud 24. mail 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. detsember 2017. Vaadatud 13. juulil 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.monstat.org/userfiles/file/popis2011/saopstenje/saopstenje%281%29.pdf https://web.archive.org/web/20151102101253/http://www.maticamuslimanska.me/mcg/
Kit Harington

Christopher Catesby Harington (Kit Harington; sündinud 26. detsembril 1986 Londonis) on inglise näitleja. Eelkõige on ta tuntud tänu Jon Snow rollile HBO draamasarjas "Troonide mäng". Harington on lõpetanud kõne- ja näitekunstikooli Central School of Speech and Drama. http://www.cssd.ac.uk/content/high-profile-alumni  Kit Harington – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Kit Harington andmekogus IMDb (inglise)