laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Daizen Maeda

Daizen Maeda (jaapani keeles 前田 大然 Maeda Daizen; sündinud 20. oktoobril 1997 Taishis) on Jaapani jalgpallur, kes mängib äärepooliki või ründajana Šotimaa kõrgliigaklubis Celtic ja Jaapani jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Matsumoto Yamagas, mille meeskonnas debüteeris ta Jaapani esiliigas 2016. aastal. 2017. aastal oli ta laenul teises esiliigaklubis, Mito HollyHock, ning lõi seal 13 väravat. Hooajal 2019/20 oli ta laenul Portugali kõrgliigaklubis Marítimo ning lõi seal 23 mänguga kolm väravat. 2020. aasta augustis läks Maeda Matsumoto Yamagast laenule Jaapani kõrgliigaklubisse Yokohama F. Marinos. Hooaja lõpus sõlmis ta Marinosiga püsiva lepingu. 2021. aastal lõi Maeda Jaapani kõrgliigas 23 väravat, millega oli Kawasaki Frontale'i mängija Leandro Damião kõrval liiga suurim väravakütt. Lisaks valiti Maeda selle hooaja liiga sümboolsesse koosseisu. 2021. aasta detsembris läks Maeda Marinosist laenule Celticusse ning Celticul oli kohustus temaga hooaja lõpus sõlmida püsiv leping.. Celticu meeskonnas debüteeris Maeda esimeses mängus pärast talvise pausi lõppu 17. jaanuaril 2022 Hiberniani vastu ning lõi kohe neljandal minutil selles mängus värava. Sel hooajal lõi ta liigas veel viis väravat ning tuli klubiga Šotimaa meistriks. Hooaja lõpus sõlmis ta Celticuga püsiva nelja-aastase lepingu. Hooajal 2022/23 lõi Maeda Šotimaa meistriks kaheksa väravat ning tuli taas klubiga Šotimaa meistriks. 2023. aasta juulis sõlmis ta klubiga uue nelja-aastase lepingu. 2018. aasta Aasia mängude jalgpalliturniiril võitis Maeda Jaapani võistkonnaga hõbemedali. Jaapani jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 2019. aasta Copa América esimeses alagrupimängus Tšiili vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. juunil 2022 mängus Ghana vastu. 2022. aasta maailmameistrivõistluste kaheksandikfinaalis lõi ta värava Horvaatia vastu. 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Jaapani olümpiameeskonda. Viimases alagrupimängus lõi ta värava Prantsusmaa vastu. Celtic Scottish Premiership: 2021–22, 2022–23 Scottish Cup: 2022–23 Scottish League Cup: 2022–23 Individuaalsed Jaapani kõrgliiga suurim väravakütt: 2021 Jaapani kõrgliiga sümboolne koosseis: 2021 co.,Ltd, FromOne. "横浜FM、松本からFW前田大然を完全移籍で獲得！ DF前貴之の完全移籍も発表". サッカーキング (jaapani). Vaadatud 6. novembril 2021. Cuddihy, Pauk (31. detsember 2021). "Celtic delighted to welcome three new signings". Celtic F.C. Cassidy, Peter (23. mai 2022). "Celtic sign loan-star Daizen Maeda on permanent deal". STV Sport. Vaadatud 23. mail 2022. "Celtic winger Maeda signs new four-year deal". www.skysports.com. Sky Sports. Vaadatud 6. juulil 2023.
London on langenud

"London on langenud" (originaalpealkirjaga "London Has Fallen") on 2016. aasta märulifilm. Film esilinastus Eestis 1. aprillil 2016. Filmi režissöör on Babak Najafi. London on langenud IMDb-s
Inter Miami CF

Inter Miami CF on Ameerika Ühendriikide jalgpalliklubi, mis tegutseb Florida osariigis Fort Lauderdale'is. See mängib Major League Socceri (MLS) Idakonverentsis. Klubi on asutatud 29. jaanuaril 2018. MLS-is debüteeris see 2020. aastal. 2023. aastal võitis Inter Miami MLS-i ja Mehhiko kõrgliiga Liga MX-i klubide vahelised karikavõistlused Leagues Cup. Klubi kodustaadion on 2020. aastal avatud Chase Stadium (varem tuntud kui DRV PNK Stadium), mis mahutab 21 500 pealtvaatajat. Klubi president ja üks omanik on David Beckham. Seisuga 23. veebruar 2024 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Gonzalo Higuaín (2020–2022) Blaise Matuidi (2020–2022) Rodolfo Pizarro (2020–2021, 2023) Kieran Gibbs (2021–2023) Diego Alonso (2019–2021) Phil Neville (2021–2023) Javier Morales (2023, ajutine) Gerardo Martino (2023–) "Inter Miami CF roster". intermiamicf.com. Inter Miami CF. Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2021. Vaadatud 2. augustil 2021. Ametlik koduleht
Põhjanarmik (perekond)

Põhjanarmik (Climacodon) on klassi Agaricomycetes torikulaadsete seltsi kuuluv seente perekond. Perekond sai eestikeelse nime aprillis 2024 komisjoni kaudu, kuhu kuuluvad Eesti juhtivad mükoloogid, sh Irja Saar. Climacodon pulcherrimus — kaunis põhjanarmik Climacodon septentrionalis — kobar-põhjanarmik Põhjanarmik andmebaasis eElurikkus.
Kobar-põhjanarmik

Kobar-põhjanarmik (Climacodon septentrionalis) on klassi Agaricomycetes torikulaadsete seltsi kuuluv seen. Liik sai eestikeelse nime aprillis 2024 komisjoni kaudu, kuhu kuuluvad Eesti juhtivad mükoloogid, sh Irja Saar. Kobar-põhjanarmik andmebaasis eElurikkus.
Robert Karunga

Robert Johannes Karunga VR I/3 (9. september 1880 Ambla vald, Järvamaa – 20. veebruar 1951 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1920). Tema poeg oli nooremleitnant Robert Karunga (1911–1976)
Glāznieki

Glāznieki on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonna Suntaži vallas. Küla asub valla lääneosas merepinnast 48-53 meetri kõrgusel Urdziņa jõe kaldal. Glāznieki jääb valla keskusest Suntažist 9 ja piirkonna keskusest Ogrest 12 kilomeetri kaugusele. Külla jäävad Glāznieki ja Ozoli bussipeatused. Asula on tekkinud sinna XVIII sajandil rajatud väikese klaasitööstuse juurde. Vabriku sulgemise järel jäid sinna Glāznieki nime kandvad talud. Teise maailmasõja aegadel tegutsesid küla ümbruse soisel ja metsasel maastikul nõukogude partisanid. Partisanidele toimetati regulaarselt medikamente ja toiduaineid, mida need siis kohalikele elanikele jagasid. 19. mail 1943 langes seal võitluses sakslaste vastu partisan Mārtiņš Rudzītis. Aastal 1988 rajati sinna Glāznieki aianduskooperatiiv, millele eraldati 45 hektarit maad. Aianduskooperatiivile rajati põhiliselt aiamajakesi, elumajaks sobilikke hooneid ehitai vähe. Aianduskooperatiivis olid põhiliselt Ogre linna kortermajade elanikud. Aastal 2000 oli külas viis elanikku, aastal 2011 oli elanikke 27, aastal 2022 aga 49. Autotransporta direcija Autotransporta direcija Jānis Strēlnieks "Ogre, Ceļvedis 2", Ogres Tūristu klubs, 1998, 150.lk ISBN 9984-9259-0-0 Vietvārdu datubāze
Alincthun

Alincthun on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Väike põllumajanduslik vald koosneb 12 asundusest, asub u. 16 km Boulogne'ist idas, teede D238e2 ja D137 ristumiskoha ümbruses. Liane'i jõgi voolab läbi valla. St. Denis' kirik, pärineb 17. sajandist. 17. sajandi Fresnoy' loss. Kolm 17. sajandi häärberit La Guilbauderie's, Le Fay's ja Bois-du-Coq's. Vesiveski. Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Trametopsis

Trametopsis on klassi Agaricomycetes kuuluv kandseente perekond. Trametopsis cervina Trametopsis andmebaasis eElurikkus.
Trametopsis cervina

Trametopsis cervina on klassi Agaricomycetes kuuluv kandseente liik. Trametopsis cervina andmebaasis eElurikkus.
Secession

Secession (saksa keeles varem Secessionsgebäude, baieri keeles Weana Secessionsgebaide; otsetõlkes 'setsessioonihoone') on 19. sajandi lõppedes la belle époque'i ideedest valminud näitusehall, mis asub Austria pealinnas Viinis. Innere Stadti piiril Wiedeni ja Mariahilfi linnaringkondade alguses paiknev juugendstiilis ehitis on arhitektuurne austusavaldus Viini Setsessioonile. Rühmitus liitis austria mässulisi graafilisi kunstnikke, maalijaid, skulptoreid ja arhitekte (kelle hulgas olid Josef Hoffman, Koloman Moser, Otto Wagner ja Gustav Klimt). Nad hakkasid eralduma kaua kestnud kujutava kunsti institutsioonist. Õitsengut väljendava ehitise tähelepanuväärsuse tõttu on see kujutatud Austria 50sendise euromündi tagaküljel. Hoone ehitamist rahastas Austria-Ungari terasetööstur Karl Wittgenstein, kes oli päritolult sakslane. Kuldsed dekoorid moodustavad katusel kupli ja seintel kaunistusi. Peaukse kohal on kujutatud reljeefselt kolme gorgot ehk vanakreeka mütoloogia koletistütreid Euryalet, Medusat ja Sthennot. Peasissekäigu kohal on kaherealine kiri, mis eesti keelde tõlgitult tähendab: “Igale ajastule oma kunst. Igale kunstile oma vabadus”. „Der Zeit ihre Kunst. Der Kunst ihre Freiheit“ Ver Sacrum (ladina keele otsetõlkes 'Püha Kevad') vasemal peafassaadi seinal märgib rühmituse ajakirja, mida trükiti vaid aastail 1898–1903. Külgedel on märgatavad öökullide ja taimestike sümmeetrilised motiivid, kuplil on kujutatud puulehti. Keldrikorrusel on alaliselt nähtav Klimti friis “Beethoven Frieze”. Setsessiooni rühmituse hoone on tänapäeval kunstnike juhitav nn kunsthalle, mis rahvusvaheliselt keskendub kaasaegsele kunstile. Ehitis toetub 8-meetrilistele betoonsammastele, mis ulatuvad keldrikorruse kaudu alla Viini jõeni. Steggasse tänavast alates voolab see pikalt maa-aluses kollektoris, mis hoone esiselt kulgeb kaarjalt edasi Stadtparki poolitavasse Wientali kanalisse. Ümbruskonnas asuvad MuseumsQuartier, Maria-Theresien-Platz, Wiener Staatsoper, Karlskirche ja Naschmarkt. Kleines Haus der Kunst Karlsplatz https://www.theartstory.org/movement/vienna-secession https://wien.orf.at/v2/news/stories/2934157 https://www.theviennasecession.com/vienna-secession https://www.visitingvienna.com/footsteps/secession https://www.geschichtewiki.wien.gv.at/Secession_(Geb%C3%A4ude) Koduleht
Jimmy Vicaut

Jimmy Vicaut (sündinud 27. veebruaril 1992 Bondys) on Prantsusmaa sprinter. Ta võitis 2010. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel 100 meetri jooksus pronksmedali. Euroopa meistrivõistlustel Barcelonas võitis ta Prantsusmaa meeskonna koosseisus kuldmedali 4 × 100 meetri teatejooksus. 2011. aasta juunioride Euroopa meistrivõistlustel Tallinnas võitis Vicaut kuldmedali 100 meetri jooksus ja 4 × 100 meetri teatejooksus. Maailmameistrivõistlustel Daegus pääses ta 100 meetri jooksus finaali ja sai ajaga 10,27 kuuenda koha. Sellega sai temast Darrel Browni järel teine alla 20 aastane sportlane, kes jooksnud meeste 100 meetri jooksu MM-finaalis. 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel Helsingis võitis Vicaut 100 meetri jooksus kaasmaalase Christophe Lemaitre'i järel hõbemedali ajaga 10,12 ja jooksis pronksmedali võitnud Prantsusmaa teatemeeskonnas. Londoni olümpiamängudel lõpetas Vicaut 4 × 100 meetri teatejooksu koos Prantsusmaa nelikuga neljandana, kuid tõusis pärast Tyson Gay positiivset dopinguproovi ja Ameerika Ühendriikide diskvalifitseerimist pronksmedalile. 2013. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Göteborgis tuli Vicaut 60 meetri jooksus Euroopa meistriks ajaga 6,48. 2015. aastal jooksis Vicaut Pariisis 100 meetri jooksus isikliku rekordi 9,86, millega kordas 2004. aastast Francis Obikwelule kuulunud Euroopa rekordit. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis oli ta 100 meetri jooksus kaheksas ja 4×100 meetri teatejooksus Prantsusmaa meeskonnaga viies. 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel võitis Vicaut 100 meetri jooksus pronksmedali, kaotades kuldmedali võitnud Churandy Martinale ja hõbemedali võitnud Jak Ali Harveyle ühe sajandikuga. 4 × 100 meetri teatejooksus oli Prantsusmaa nelik Suurbritannia järel teine. Olümpiamängudel Rio de Janeiros oli Vicaut 100 meetri jooksus ajaga 10,04 seitsmes. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis sai ta 100 meetri jooksus ajaga 10,08 6. koha ja oli Prantsusmaa meeskonnaga teatejooksus viies. 2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis jooksis Vicaut 100 meetri jooksu poolfinaalis võistluste rekordi 9,97. Finaalis ta vigastuse tõttu ei startinud. 2022. aasta Euroopa meistrivõistlustel Münchenis võitis Viacaut 4 × 100 meetri teatejooksus Prantsusmaa võistkonnaga hõbemedali. Väljas Sees Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit Jimmy Vicaut' isa on prantslane ja ema Elevandiluuranniku päritolu. Jimmy noorem vend on kuulitõukaja Willy Vicaut. "Jimmy Vicaut". www.eurosport.com. Vaadatud 10. juulil 2023. "Willy Vicaut veut faire le poids". lemonde.fr. Vaadatud 10. juulil 2023. Jimmy Vicaut Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Marc Augé

Marc Augé (2. september 1935 – 24. juuli 2023) oli prantsuse antropoloog. Augé, Marc 2012 [1992]. Kohad ja mittekohad: Sissejuhatus ülimodernsuse antropoloogiasse. (Tõlkinud Anti Saar.) (Bibliotheca controversiarum.) Tallinn: TLÜ Kirjastus. Kangro, Maarja 2012. Vabadusemaigulised mittekohad. Sirp 16. nov.
Kunsthalle

Kunsthalle (eesti keeles kui kunstihoone) on kunstigaleriiga sarnane ehitis, kus korraldatakse ajutisi kunstinäitusi. Kunstimuuseumist eristab seda püsikollektsiooni puudumine. Mandri-Euroopa valdavalt saksakeelses kultuuriruumis haldavad kunsthallen-eid üldjuhul kunstilised mittetulundusühingud ehk kunstverein-id. Nad teevad sealjuures kaastööd kunstnikega, sümpoosionitega, stuudiotega ja töökodadega. Neid kutsutakse vahel ka kunsthaus-ideks. Hamburgi Kunstihall Kunstimuuseum Kunstigalerii Jori Finkel (8. juuli 2007). "A Museum That Lives Within Its Means" (inglise). Vaadatud 26. juuli 2023.  Kunsthalle – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kaunissaari

Kaunissaari (rts Fagerö, eesti keeli ka Vagrina) on saar Soome lahes Uusimaa maakonnas Sipoo vallas. Saar paikneb Helsingi lähistel ja on populaarne puhkusepaik. Seal asub 60 kohaga paadisadam. Saare rannad on kivised ja kaljused. Kaunissaaril on viis laagriplatsi, mujal on lõkke tegemine keelatud. Suvisel ajal peab mandri ja saare vahel ühendust laev Christina. 1728. aastal omandas Fagerö Magnus Otto Nordenberg. Koos oma venna Carl Fredrikuga rajasid nad saarele, mis oli seni olnud hülgepüügi keskus, seebivabriku. Nad asutasid sinna ka laevatehase, lubjavabriku, trükikoja, veski ja rauasulatusahju. Samuti valmis korralik sadam. Vennad unistasid sellest, et rajada saarele vabakaubandustsoon, kuid Helsingi linna vastuseisu tõttu see ei teostunud. Teise maailmasõja ajal oli saar üks Eesti pagulaste Soome toimetamise tugipunkte, mis seetõttu sai ka pagulastelt eestikeelse nime Vagrina. Eero Haapanen, Põgenemine üle Soome lahe, lk. 122 Kaunissaari Mikko Huhtamies: ”Utopian koordinaatit”, Pohjolan Atlantis: uskomattomia ideoita Itämerellä, lk. 70–87. John Nurmisen säätiö, 2014. ISBN 978-952-9745-42-5.
Neja jõgi

Neja (vene keeles Нея) on jõgi Venemaal Kostroma oblastis, Unža parempoolne lisajõgi. Jõe pikkus on 253 km, valgala pindala 6060 km². Jõe ääres asuvad Neja ja Parfenjevo. "Поиск по данным государственного водного реестра". Vaadatud 26. juulil 2023.  Neja jõgi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Black Hornet Nano

Black Hornet Nano on militaarotstarbeline mehitamata õhusõiduk, mille on välja töötanud Norra ettevõtja Prox Dynamics AS ja mida kasutavad Norra, Ameerika Ühendriikide, Prantsusmaa, Ühendkuningriigi, Saksamaa, Alžeeria, Iirimaa, Austraalia, Madalmaade, Poola, Uus-Meremaa, India, Türgi, Lõuna-Aafrika Vabariigi, Ukraina ja Maroko relvajõud. Mike Stone; Patricia Zengerle (26. juuli 2023). "US military aid for Ukraine for first time includes Black Hornet spy drone" [USA sõjaline abi Ukrainale hõlmab esmakordselt ka luuredrooni Black Hornet]. reuters.com (inglise). Reuters. Vaadatud 26. juulil 2023. "Eye in the sky: NSG acquires Black Hornet Nano – world's smallest spy cam UAV | India News" (Briti inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 18. oktoober 2018. Vaadatud 18. oktoobril 2018. Desk, iHLS News (8. juuni 2017). "Stealth Micro UAV for the Army, Police and Special Forces". iHLS (Ameerika inglise). Vaadatud 22. aprillil 2022.
Mihhail Muraško

Mihhail Muraško (vene keeles Михаил Альбертович Мурашко; sündinud 9. jaanuaril 1967 Sverdlovskis) on Venemaa arst-günekoloog ja riigitegelane. Ta on 21. jaanuarist 2020 Venemaa tervishoiuminister. Ta lõpetas aastal 1984 Sverdlovskis keskkooli. Samal aastal astus ta Sverdlovski Riiklikku Meditsiiniinstituuti. Aastatel 1986–1988 viibis ta ajateenistuses sisevägedes. Pärast meditsiiniinstituudi lõpetamist töötas ta aastatel 1992-1996 arst-internina ja akušöör-günekoloogina Komi vabariigis Sõktõvkaris. Aastal 1996 sai ta peaarsti asetäitjaks, hiljem aga peaarstiks Komi Vabariiklikus Perinataalkeskuses. Aastal 2006 asus ta riigiteenistusse, saades Komi Vabariigi tervishoiuministriks. Lisaks juhtis ta aastatel 2011–2012 Kirovi Meditsiiniakadeemia Sõktõvkari filiaali günekoloogia ja ämmaemanda kateedrit.
Anel Ahmedhodžić

Anel Ahmedhodžić (sündinud 26. märtsil 1999 Malmös) on Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Sheffield United ja Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallikoondises. Ta sündis Rootsi Bosnia päritolu vanemate perekonnas. Aastatel 2004–2016 kuulus ta Malmö FF-i noortesüsteemi. Seejärel liitus ta Inglismaa klubiga Nottingham Forest. Ainsal korral mängis ta Nottingham Foresti põhimeeskonnas 30. detsembril 2016, kui Inglismaa esiliigamängus kohtuti Newcastle Unitediga. 2019. aasta jaanuaris naasis ta Malmösse, kellega sõlmis kolmeaastase lepingu.. Ametliku debüüdi tegi ta Malmö meeskonnas 30. juunil 2019 mängus AIK-i vastu. Hooaja 2019/20 esimeses pooles mängis ta Malmöst laenul Taani kõrgliigaklubis Hobro. Alates 2020. aastas hooajast mängis Ahmedhodžić Sheffield Unitedi põhimeeskonnas. Aastatel 2020 ja 2021 tuli ta Malmöga Rootsi meistriks. 2020. aastal valiti Ahmedhodžić Rootsi kõrgliiga hooaja parimaks kaitsjaks ja parimaks nooreks mängijaks. Hooaja 2021/22 teises pooles mängis ta Malmöst laenul Prantsusmaa kõrgliigaklubis Bordeaux' Girondins. 2022. aasta juulis siirdus ta Sheffield Unitedi. 2023. aastal kindlustas ta Sheffield Unitediga pääsu Inglismaa kõrgliigasse, lisaks valiti ta hooaja 2022/23 Inglismaa esiliiga sümboolsesse koosseisu. Aastatel 2014–2019 mängis Ahmedhodžić Rootsi noortekoondistes. Rootsi jalgpallikoondises debüteeris ta 9. jaanuaril 2020 sõprusmängus Moldova vastu. Seejärel otsustas ta Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallikoondise kasuks ning debüteeris 8. oktoobril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Põhja-Iirimaa vastu. Bosnia ja Hertsegoviina koondises lõi ta esimese värava 12. oktoobril 2021 MM-i valikmängus Ukraina vastu. Malmö FF Allsvenskan: 2020, 2021 "Anel Ahmedhodžić novi igrač Malmöa, potpisao ugovor do 2022. godine". avaz.ba (bosnia). 28. jaanuar 2019. Vaadatud 30. jaanuaril 2019. "Ahmedhodžić zvanično u Sheffield Unitedu, otkrio i zbog koga je došao među Oštrice". scsport.ba (bosnia). 5. juuli 2022. Vaadatud 5. juulil 2022.  Anel Ahmedhodžić – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Anis Ben Slimane

Anis Ben Slimane (araabia keeles أنيس بن سليمان; sündinud 16. märtsil 2001 Kopenhaagenis) on Taanis sündinud Tuneesia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Sheffield United ja Tuneesia jalgpallikoondises. Ta kuulus noorena paljudesse Taani klubidesse. 2018. aastal debüteeris ta Taani tugevuselt kolmanda liiga klubis AB. 2019. aasta juunis liitus ta Brøndby IF-iga. Brøndby meeskonnas debüteeris ta Taani kõrgliigas 16. veebruaril 2020 mängus OB vastu. Taani kõrgliigas lõi ta esimese värava sama aasta 8. märtsil mängus FC Nordsjællandi vastu. 2020. aasta juulis sõlmis ta Brøndbyga uue lepingu. Hooajal 2020/21 tuli ta Brøndbyga Taani meistriks. 2023. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud Sheffield Unitediga. 2019. aastal mängis Ben Slimane Taani kuni 19-aastaste koondises. Seejärel otsustas ta Tuneesia koondise kasuks. Tuneesia jalgpallikoondises debüteeris ta 9. oktoobril 2020 sõprusmängus Sudaani vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava. Tuneesia koondisega osales ta 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel. "Brøndby IF forlænger med Jobbe og Anis". brondby.com. Brøndby IF. 3. juuli 2020. Vaadatud 3. juulil 2020. https://www.transfermarkt.com/anis-slimane/profil/spieler/546712 (vaadatud 26.7.2023)
Kunsthaus

Kunsthaus tähendab Mandri-Euroopas levinud saksa kultuuriruumis sõna-sõnalt kunstimaja, millest on esinduslikumad: Kunsthaus Tacheles (Berliinis) Kunsthaus Zürich Kunsthaus Graz KunstHausWien Kunstigalerii Kunsthalle
Punajalg-sametpuravik

Punajalg-sametpuravik (Xerocomellus chrysenteron) on puravikulaadsete seltsi puravikuliste sugukonda kuuluv liik seeni. Varem arvati see sametpuraviku perekonda. Punajalg-sametpuravik andmebaasis eElurikkus.
Andrus Muld

Andrus Muld (muusikunimega Hunt; sündinud 23. märtsil 1987 Põlvamaal Mustajõel) on eesti laulja ja helilooja. Andrus Muld pälvis 2023. aastal Kuldse Plaadi aasta meesartisti[viide?] ja aasta albumi auhinna.[viide?] Andrus Muld on ettevõtte Muusik Hunt OÜ juhatuse liige. Ta on 204 cm pikk. Tema harrastus on jooksmine. Nostalgia 2022 Suvi on käes 2018 Legendid 2023 Milleenium 2023 Opelimees 2023 Suhkur 2023 Suvesangar 2023 (koos Rauno Jyrisega) MUUSIK HUNT OÜ andmed Inforegister, vaadatud 26.07.2023. Kadi-Maarja Võsu "Geniaalne: Eesti muusik teenis inimeste lohakuse arvelt aastaga mõnusa summa: aitäh selle raha eest, kuid see paneb mõtlema." Sky.ee, 23.03.2022. Koduleht Helen Reinhold "ÕL VIDEO | PÄEV RAHVALEMMIKUGA | „Kes ta on?“ Privaatsust armastav popmuusik paotab esmakordselt oma kodutalu väravad: vaata, milline näeb välja üks päev Hundi elus!" Õhtuleht 21. august 2022 12:46
Ikšķile lennuväli

Ikšķile lennuväli on lennuväli Ogre piirkonnas Ikšķiles. Lennuvälja haldab ettevõte Classic Air ning see on üldotstarbeline. Lennuväli on sertifitseeritud visuaalseks maandumiseks ööpäeva valgel ajal. Lennuväli rajati sinna piirkonda aastal 1993 lihtsate kuni 5700 kg. kaaluvate sportlennukite tarbeks. See sertifitseeriti aastal 2003. Aastal 2006 hävis seal porgandipõldu lennuväljaks pidanud piloodi eksimuse tõttu lennuk Cessna 512, mille järel lennuraja suunda muudeti. http://cesis.pilseta24.lv/katalogs/info/cesu-lidlauks Deniss Kolosovs. Skrejceļu pārvietos tuvāk Daugavai. diena.lv, 30. juuni 2006.
Tavalehtrik

Tavalehtrik (Infundibulicybe gibba) on kandseente hulka kuuluv seeneliik. Tavalehtrik andmebaasis eElurikkus.