laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Eesti teadussüsteem

Eesti teadussüsteemi organisatsioonilise struktuuri ja toimimise aluseks on teadus- ja arendustegevuse korralduse seadus, millest annab ülevaate kõrvalolev joonis. Eesti teadussüsteemi osadel on täita järgnevad rollid: riigikogu ja valitsus kujundavad poliitika. Riigikogu kinnitab teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni alased strateegiadokumendid ja riigieelarves teadustegevuseks ettenähtud vahendid; kord aastas peab peaminister riigikogu saalis ettekande teadustegevuse strateegia täitmisest; Eesti Teadus- ja Arendusnõukogu 12 liiget suunavad rahvuslikku teadus-, arendus- ning innovatsioonisüsteemi arengut ning annavad neil teemadel valitsusele nõu; ministeeriumid valmistavad ette ning rakendavad valdkondlikud poliitikad; haridus- ja teadusministeeriumi nõustab teaduspoliitika komisjon; haridus- ja teadusministeerium ning majandus- ja kommunikatsiooniministeerium on põhilisteks teadust finantseerivateks ja toetavateks organisatsioonideks, kelle vastutusalas töötavad teadust rahastav Eesti Teadusagentuur ja innovatsioonitegevust rahastav Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus; teadus- ja arendustegevust viivad ellu avaliku sektori teadusasutused (sh ülikoolid) ning erasektori teadusasutused; korralise hindamise on positiivse tulemusega läbinud 20 teadusasutust, kelle hulgas on nii ülikoolid kui avalik-õiguslikud ülikoolid, riigi teadusasutused, avalik-õiguslikud (st oma seaduse alusel tegutsevad) teadusasutused ja era-teadusasutused; lõviosa Eesti akadeemilistest töötajatest on koondunud ülikoolidesse, kus tehakse ka enamik teadustööst; oma seaduse alusel tegutseb Eesti Teaduste Akadeemia, mis sõltumatu kõrge tasemega teadlaste ühendusena aitab kaasa Eesti teaduse ning riigi sotsiaalse ja majandusliku arengu küsimuste lahendamisele. Riigi Teataja. Teadus- ja arendustegevuse korralduse seadus "Eesti teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni strateegia 2014-2020 „Teadmistepõhine Eesti"" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 16. juuni 2018. Vaadatud 10. augustil 2018. Eesti teadusagentuur. Korraline evalveerimine Eesti Teaduste Akadeemia koduleht Eesti Teadusagentuuri koduleht Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse koduleht
Greifswaldi sadam

„Greifswaldi sadam“ on saksa kunstniku Caspar David Friedrichi (1774–1840) teos. "Der Greifswalder Hafen". www.smb-digital.de (saksa). Staatliche Museen zu Berlin | SMB-digital | Online-Datenbank der Sammlungen. Originaali arhiivikoopia seisuga 15.01.2021. Vaadatud 5.08.2018.
Saaremaa immatrikuleeritud aadlisuguvõsade loend

Selles nimekirjas on loetletud Saaremaa rüütelkonna matriklisse immatrikuleeritud aadlisuguvõsad. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Aderkas | Adlerberg | Agthe Baer Edle von Huthorn | Baranoff | Bartholomäi | Beklešov | Bellingshausen | Berg (Kaarma) | Berg (Kandla) | Bradke | Bruemmer | Bruiningk | Buhrmeister | Buxhoeveden Cube Dahlen | Dannenstern | Dellingshausen | Derfelden | Ditmar (Paju) Eck | Ekesparre | Essen Fleming | Freymann (Nursi) | Freytag von Loringhoven Gavel | Gortšakov | Grass | Grotenhielm | Guillemot de Villebois | Güldenstubbe | Gużkowski | Gyldenstubbe Hahn | Harten | Heller | Helmersen | Hoyningen gen. Huene Italiiski Knorring | Kraemer | Krook | Kräfting | Krüdener | Kursell Leps | Lieven | Lilienfeld | Lingen | Lode | Luce | Ludewig Minckwitz | Moeller | zur Mühlen Nolcken Osten gen. Sacken Pahlen | Palm | Patkul | Pauffler | Peetz | Pilar von Pilchau | Poll | Preis Radingh | Rechenberg | Rehren | Rennenkampff | Richter | Riesenkampff gen. Rehekampff | Rubusch | Rungen | Römlingen Samson-Himmelstjerna | Sass | Schmidt | Schulmann | Sege von Laurenberg | Sengbusch | Stackelberg | Stiernschantz | Strukov Šuvalov Zoege von Manteuffel Tideböhl | Tiesenhausen | Toll | Totleben | Transehe | Tunzelmann Ungern-Sternberg Vegesack | Vietinghoff Wardenburg | Wettberg | Weymarn | Wilcken (Vestli) | Wolff | Wrede Saaremaa rüütelkond Saaremaa rüütelkonna aadlimatrikkel Mühlendahl, Ernst von. Hoyningen-Huene, Baron Heiner von. Die Baltischen Ritterschaften. – Aus dem Deutschen Adelsarchiv. Band 4 der Schriftenreihe. Limburg/Lahn: C. A. Starke Verlag, 1973.
Gustavo Henrique

Gustavo Henrique Vernes (sündinud 24. märtsil 1993 São Paulos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Corinthians. Gustavo Henrique alustas klubikarjääri Santoses, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2007. aastal. Santose meeskonnas tegi ta Brasiilia kõrgliigas debüüdi 2012. aasta juunis. Esimese värava Brasiilia kõrgliigas lõi ta 27. oktoobril 2013 mängus Corinthianse vastu. 2020. aastal liitus ta valitseva Brasiilia meistri Flamengoga, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu. Ka 2020. aasta hooajal tuli Flamengo Brasiilia meistriks. 2022. aasta juulis läks ta Flamengost laenule Türgi kõrgliigaklubisse Fenerbahçe, kellega sõlmis aasta hiljem püsiva kaheaastase lepingu. Sellest hoolimata sõlmis ta juba 2023. aasta augustis lepingu Hispaania esiliigaklubiga Valladolidi Real. Sinna jäi ta ka vaid pooleks hooajaks, sest 2024. aasta jaanuaris naasis ta Brasiilia kõrgliigasse, kui sõlmis kaheaastase lepingu Corinthiansega. Ta kuulus Brasiilia meeskonda 2015. aasta Panameerika mängudel, kus võideti pronksmedal. Santos Campeonato Paulista: 2015, 2016 Flamengo Campeonato Brasileiro Série A: 2020 Recopa Sudamericana: 2020 Supercopa do Brasil: 2020, 2021 Campeonato Carioca: 2020, 2021 "Walter e a trave garantem empate nos 100 anos de Corinthians x Santos". Globo Esporte. 27.10.2013. Vaadatud 10.8.2018 "Gustavo Henrique assina com o Flamengo por quatro anos". CR Flamengo. 3.1.2020. Vaadatud 10.8.2020 "Fenerbahçe'de Gustavo Henrique'nin bonservisi alındı!" (türgi). Fenerbahçe S.K. 24. juuni 2023. Vaadatud 7. juulil 2023. "Flamengo: Gustavo Henrique assinará em definitivo com o Fenerbahçe" (Brasiilia portugali). TNT Sports. 23. mai 2023. Vaadatud 1. juulil 2023. "Gustavo Henrique 2026" (hispaania). Real Valladolid. 22. august 2023. Vaadatud 22. augustil 2023. "Corinthians anuncia a contratação de Gustavo Henrique" (Brasiilia portugali). ge. 15. jaanuar 2024. Vaadatud 15. jaanuaril 2024.
Jaana Heeringson

Jaana Heeringson-Loot (sündinud 21. veebruaril 1981) on eesti telesaatejuhi assistent, kes oli aastatel 2011–2017 Eesti mängus saatejuhi Gaute Kivistiku assistent. Lapseootele jäämise tõttu asendas teda 2018. aasta Eesti mängus (välja arvatud viimasel nädalal) Britt Kõrsmaa.
Renato

Renato Dirnei Florêncio Santos (mängijanimega Renato; sündinud 15. mail 1979 Santa Mercedeses) on Brasiilia endine jalgpallur, poolkaitsja. Renato alustas klubikarjääri 1996. aastal kodumaa klubis Guarani. Seejärel mängis ta aastatel 2000–2004 Santoses. Aastatel 2002 ja 2004 tuli ta Santosega Brasiilia meistriks. Suurema osa klubikarjäärist, aastatel 2004–2011, mängis ta Hispaania kõrgliiga klubis Sevilla. Sevillaga võitis ta muuhulgas kahel korral Hispaania karika, kahel korral UEFA karika ja korra UEFA Superkarika. 2011. aastal suundus ta tagasi Brasiiliasse, liitudes Botafogoga. Santoses mängis ta taas alates 2014. aastast. Aastatel 2015 ja 2016 tuli ta Santosega São Paulo osariigi meistriks. Ta teatas karjääri lõpetamisest 2018. aasta hooaja lõpus. Tema viimaseks mänguks jäi 24. novembril toimunud kohtumine Atlético Mineiro vastu. Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi Renato debüüdi 2003. aastal. Ta kuulus Brasiilia koondisse 2004. aasta Copa Américal ja 2005. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril. Kokku mängis ta Brasiilia koondises aastatel 2003–2005 27 kohtumises. Santos Campeonato Brasileiro Série A: 2002, 2004 Campeonato Paulista: 2015, 2016 Sevilla Copa del Rey: 2006–07, 2009–10 Supercopa de España: 2007 UEFA Cup: 2005–06, 2006–07 UEFA Super Cup: 2006 Botafogo Campeonato Carioca: 2013 "Em despedida de Renato na Vila Belmiro, Santos FC vence Atlético-MG pelo Campeonato Brasileiro". Santos FC. 24.11.2018. Vaadatud 6.1.2019
Kaidor Kahar

Kaidor Kahar (sündinud 28. jaanuaril 1980 Paides) on eesti tele- ja raadioajakirjanik. Kahar on lõpetanud 1995 aastal Peetri Põhikooli, 1998 aastal Viljandi Maagümnaasiumi ja 2002 aastal Tallinna Pedagooikaülikooli telerežii eriala. Kaidor Kahari tootedud saated 2017 – "Elusäde" (autor ja režissöör) 2021 – "Vladislav - matemaatik sule ja õngega" (saatejuht, režissöör ja produtsent) 2021 – "Kodukäijad" (produtsent) Vidrik Võsoberg (5. september 2016) ÜHE VUNTSI LUGU: telemees Kaidor Kahar harrastab habemeajamissalongi-turismi. Õhtuleht. Kaidor Kahari koduleht
France Prešeren

France Prešeren (3. detsember 1800 Vrba, Sloveenia – 8. veebruar 1849 Kranj, Sloveenia) oli Sloveenia rahvuspoeet. Prešereni peetakse sloveeni luule juhtkujuks, kes on saanud rohkesti tunnustust nii kodumaal kui ka mujal Euroopas. Teda peetakse ka üheks Euroopa parimatest romantismi perioodi kirjanikest. Mõnikord kirjutatakse tema nime saksapäraselt kujul "Franz Prescheren", eriti dokumentides, mille koostamise ajal oli Sloveenia osa Austriast. France Prešeren sündis 3. detsembril 1800 talupoja perekonnas Sloveenias Vrba külas. Ema soovis, et pojast saaks preester, aga tulevane luuletaja tegi teistsuguse valiku. Ta õppis Viini ülikoolis filosoofiat ja hiljem õigusteadust. Pärast õigusteaduse doktori kraadi kaitsmist sai Prešeren ühte Ljubljana õigusbüroosse assistendi koha. Ta unistas oma õigusbüroost, kuid see unistus sai teoks alles 1846. aastal, kui Prešeren asus elama Kranji. Prešeren suri Kranjis 8. veebruaril 1849. France Prešeren kirjutas luuletusi vabal ajal. Tema tuntuim teos "Sonetni venec" ("Sonetipärg") on inspireeritud Prešereni õnnetust armastusest jõuka kaupmehe tütre Julija Primici vastu (saksapäraselt "Julia Primita") ning Prešereni filoloogist ja luuletajast sõbra Matija Čopi ("Matthias Tschop") surmast. Iga soneti viimane värss kordub järgmise soneti esimese värsina. Kõigi 14 soneti esivärsid moodustavad magistraali ehk meistersoneti, mille värsside esitähed moodustavad sõnad "Primicovi Julji" ehk "Julija Primicile" (akrostihhon). Prešeren kirjutas lisaks sloveeni keelele ka saksa keeles. Tema kui luuletaja keelelisest andekusest annab tunnistust fakt, et kui Prešereni luuletusi esmakordselt ajakirjanduses avaldati, ilmusid need paralleelselt nii saksa kui sloveeni keeles. Prešereni luuletuse "Zdravljica" ("Toost") seitsmes stroof on 1991. aastast Sloveenia hümn. Prešereni surma-aastapäev 8. veebruar on sloveeni kultuuri päev, mida kutsutakse ka Prešereni päevaks. Tema pilt oli ka tuhandetolarilisel rahatähel ja on alates 2007. aastast Sloveenia 2-eurosel mündil. Ljubljanas Prešereni väljakul asub France Prešereni ausammas, mis silmitseb väljaku teisel serval asuvat Julija Primici reljeefi. Elulugu ning enamik luuletusi sloveeni, inglise ja saksa keeles
Taurus-Littrow

Taurus-Littrow on Kuu Maa-poolse külje org, mis asub Mare Serenitatise kagunurgas. Taurus-Littrow paikneb Tauruse mäestikus ja jääb Littrow kraatrist lõunas. NASA astronaudid Eugene Cernan ja Harrison Schmitt nimetasid oru nende kahe pinnavormi järgi ning 1973. aastal kinnitas Rahvusvaheline Astronoomiaunioon selle ametlikuks nimeks. Org koosneb peamiselt päevakivi-rikkast bretšast, mis paikneb suurtes orgu ümbritsevates mäemassiivides. Oru põhi koosneb basaldist, mis on kaetud mitmete geoloogiliste sündmuste tagajärjel tekkinud mittetervikliku regoliidikihiga. Taurus-Littrow org oli Apollo programmi viimase mehitatud missiooni Apollo 17 maandumispaik. "The Valley of Taurus-Littrow". NASA. Vaadatud 10. august 2018. "Approach to Taurus Littrow Valley". LROC. Vaadatud 10. august 2018.
Tõnis Kipper

Tõnis Kipper (sündinud 25. novembril 1962 Orissaares) on ajakirjanik, lavastaja ja munitsipaalpoliitik. Kipper on lõpetanud 1981. aastal Orissaare Keskkooli. 1985. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuuritöötaja ja taidlusteatri režissööri erialal. 1985 Hellamaa maakultuurimaja kunstiline juht, hiljem direktor. 1985 Muhu 8-kl kool, õpetaja 1987 -88 Kingissepa rajooni kultuurimaja kunstiline juht. 1988 Saaremaa rahvateatri režissöör. 1992  Kuressaare kultuurikeskuse (endise nimega Kingisepa rajooni kultuurimaja) kunstiline juht. 1994 -95 Kuressaare kultuurikeskuse juhataja. 1995-97 Raadio Kadi AS, saatejuht. 1997-99 AR-Meedia AS, saatejuht. 1999 OÜ Raadio Kadi, saatejuht. 2000-01 Kuressaare linnateater, administraator. 2001 - tänaseni OÜ Raadio Kadi. 2001- saatejuht- toimetaja, 2002 - programmi vastutav toimetaja, 2008 - vastutav toimetaja. 2008 - tänaseni SH lisalehe Oma Kodu peatoimetaja. (Lisaks eelnevale ajavahemikul 2010 -2011 ajalehe Saarte Hääl kultuuritoimetaja) Kipper on lavastanud Saaremaa Rahvateatris, Kuressaare Linnateatris, Kuressaare Teatris. Kokku umbes 35 lavastust. Lavastusi Liivese Suudlus enne koitu (1985) Saja Polüglott (1988) Saint-Exupéry ja Kipperi Väike prints (1988) O’Neilli Sealpool silmapiiri (1990) Mälgu Neitsid lampidega (1990) Braginski Lakeilikud mängud (1991) Väli ja Kipperi Veri mullal (1992) Tammsaare ja Kipperi Villu ja Anna (1993) Sagalovi Isadora (1994) Vetemaa Roosiaed (1996) Kipperi Täiesti tavaline muinasjutt ehk Hunt Hainrichi südamevalu (1999 Kuressaare Linnateatris) Nicolaj Põgenemine (2002) Ostrovski Äike (2003, koostöös Saare Vene Seltsi, Kuressaare Linnateatri ja Kolmanda Noorusega) Goldmani Lõvi talvel (2005) Uustulndi ja Kipperi Juubelipidu (2005) Merežko Naistelaud „Jahisaalis” (2006) Murrelli Mälu (2007) Kipperi Pöörane päev Karumustika vallamajas (2008) Tammsaare ja Kipperi Põrgupõhja uus Vanapagan (2008) Teinud näitlejana kaasa Saaremaa Rahvateatri, Kuressaare Linnateatri lavastustes. Osi: John (Shakespeare’i Kuningas John, 1998) Nisse (Lassila Igiliikur, 2000 Kuressaare Linnateatris) Jack (Thomase ja Undi Charley tädi, 2001 Kuressaare Linnateatris) Mihhaila Aleksandrovitš Rakitin (Turgenevi Kuu aega maal, 2006 Kuressaare Linnateatris) Kuuldemängud "Kohaliku tähtsusega lahingud”. Autor: Vjatšeslav Kondratjev. Tõlkija ja raadiole seadja: Aili Lemmik. Režissöör: Tanel Lään. (Roll - sõdur), eetris 23. veebruar 1985. "Don Carlos". Autor Friedrich Schiller. Režissöör Härmo Saarm. Salvestatud novembris-detsembris 1984. Eetris 31.12.1984. (Roll - Mercado). Kuuldemäng lastele "Elevant katusel", autor Vallo Raun, režissöör Aare Toikka. Salvestatud detsember 1987. Eetris 31.01.1988. (Roll - Helesiniste elevantide pealik). Ta on olnud ka Kuressaare linnavolikogu kultuurikomisjoni liige. Tõnis Kipper oli aastatel 1999–2017 Keskerakonna liige. Keskerakonna nimekirjas osales ta 2002. aasta kohalike omavalitsuste valimistel, kogudes Kuressaare linnas 18 valija toetuse. 2005. aasta kohalike omavalitsuste valimisel toetas teda 33 valijat. 2008 Hendrik Krummi nimeline kultuuristipendium 2016 Saare maakonna teenetemärk 2018 Kuldmikrofon
Aknool (ansambel)

Aknool on eesti ansambel, mis viljeleb omanäolist ja kordumatut agressiivselt kakofoonilist sügava sõnumiga ühiskonnakriitilist underground-punk-fuck stiilis muusikat. Ansambel loodi 2001. aastal Keilas. Bändi tuumik koosneb neljast persoonist: meesvokaal - Aknool, soolokitarr või trummid - Olku, basskitarr või soolo - Verine Svente, trummid - Alaealine Tarvi. Läbi aegade on grupist läbi käinud veel teisigi kuulsaid punkrockareid nagu Macaron, Ergo (Noa Jofe), Möllu (Jaanika), Merit. Kõigil kollektiivi liikmeil puudub täielikult muusikaline haridus. Enamikul on jäänud lõpetamata ka kesk- või põhikool. Ansambli lavaline tegevus on alati olnud ettearvamatu, šokeeriv ja kaootiline. Tihti on kontserdid lõppenud kaosega, kus on lõhutud instrumente ja helitehnikat, vigastatud ennast ja solvatud publikut. Skandaalid on saatnud Aknooli alates esimesest kontserdist Vasalemmas ("Jaani - Punk 2001"), kus tulid koos bändiga lavale ka hardcore stripparid. Bänd on esinenud üle Eesti pea poolesajal korral, on käidud ka Helsingi klubis "Factory", kus korraldati laval kaklus, millest kogu kollektiiv osa võttis. 2005. aastal Harjumaal Kosel toimunud "Solkmuusikal" ärritas korraldajat "perfoomentsi" osa kus vabatahtlik vastassugupooltest koosnev inimeste paar laval seksuaalvahekorda üritas. Ansamblil on ilmunud ka väikesetiraažiline (100 tk) MC nimega "Anti Natsi" aastal 2003. Teine kogumik (CD, 200 tk) ilmus 2006. aasta alguses ja kandis nime "Paanikaosakond". Kumbagi üllitist ei ole olnud võimalik, teatud põhjustel, osta "kaubandusmonopolist". Bändi üks eeskujudest on GG Allin.
Jüri Suurhans

Jüri Suurhans (16. detsember 1921 Hänga, Torgu vald Jämaja kihelkond, Saaremaa – 11. märts 1984 Torgu, Kingissepa rajoon Saaremaa, Eesti) oli Eesti NSV poliitik ja riigiametnik. Jüri Suurhans lõpetas 1941. aastal Kuressaare Keskkooli. Teise maailmasõja, 1941 mobiliseeriti Punaarmeesse ja ajal teenis Punaarmees ja partisanisalgas Leningradis, 8. Eesti laskurkorpuse 249. Eesti Laskurdiviisis võttis osa Velikije Luki, Eesti ja Kuramaa lahingutest, 25.12.1942 sai Velikije Luki all haavata. NLKP liige 1944. aastast. Demobiliseeriti 1946. aastal 370. kaardiväe Eesti Punalipulisest laskurpolgust, majorina. Jüri Suurhans oli 1946. aastast EK(b)P Saaremaa Komitee instruktor, seejärel Vabariikliku Parteikooli kuulaja. 1948. aastal EKP Saaremaa Komitee propaganda- ja agitatsiooniosakonna juhataja. Aastatel 1948–1950 Saare Maakonna TSN Täitevkomitee esimees, aastatel 1950–1952 EKP Orissaare Rajoonikomitee esimene sekretär, 1952. aastal Pärnu Oblasti TSN Täitevkomitee kaubandusosakonna juhataja, aastatel 1953–1955. Tõrva Rajooni TSN Täitevkomitee esimees ja 1955–1959 EKP Tõrva Rajoonikomitee esimene sekretär. Aastatel 1959–1974 Kingissepa Rajooni TSN Täitevkomitee esimees, aastatel 1974–1982 EKP Kingissepa Rajoonikomitee I sekretär ja aastatel 1978–1982 Eesti NSV Ülemnõukogu esimees. Jüri Suurhans oli Eesti NSV Ülemnõukogu V, VII, VIII, IX koosseisu saadik. Saaremaa Ühisgümnaasiumi teeneline vilistlane Jüri Hindriku p. Suurhans, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 156 Teenelised vilistlased. Saaremaa Ühisgümnaasiumi veebisait. Bruno Pao, "Igal majakal oma tuli". Saaremaa Merekultuuri Selts, 2006. ISBN 4741231481843; ISBN 9949136644
Insenertehnilise teenistuse kindralleitnant

Insenertehnilise teenistuse kindralleitnant (vene keeles генерал-лейтенант инженерно-технической службы) oli NSV Liidu relvajõududes aastatel 1943–1971 kehtinud sõjaväeline auaste (alates 1951. aastast kõigi väeliikide) tehnilise teenistuse juhtivkoosseisule. 1950. aastal kaotati suurtükiväe inseneriteenistuse kindralleitnandi ja tankiväe inseneriteenistuse kindralleitnandi ning 1951. aastal lennuväe inseneriteenistuse kindralleitnandi auaste. Kõigile auastme kaotamise ajal elus olnud aukraadi omanikele anti insenertehnilise teenistuse kindralleitnandi auaste. Insenertehnilise teenistuse kindralleitnandist kõrgem auaste on insenertehnilise teenistuse kindralpolkovniku ja madalam insenertehnilise teenistuse kindralmajori auaste. 1971. aastal insenertehnilise teenistuse kindralleitnandi auaste kaotati ja selle asemel seati sisse kindralleitnant-inseneri auaste. Kõigile auastme kaotamise ajal elus olnud aukraadi omanikele anti kindralleitnant-inseneri auaste. 1944 – Mihhail Pervuhhin (1904–1978), keemiatööstuse rahvakomissar, hiljem ministrite nõukogu esimehe esimene asetäitja 1944 – Mihhail Hrunitšev (1901–1961), lahingumoona rahvakomissari esimene asetäitja, hiljem lennukitööstuse minister 1944 – Sergei Iljušin (1894–1977), lennukikonstruktor, ülendati 1967 insenertehnilise teenistuse kindralpolkovnikuks 1950 – Žozef Kotin (1908–1978), tankikonstruktor (1944–1950 tankiväe inseneriteenistuse kindralleitnant), ülendati 1965 insenertehnilise teenistuse kindralpolkovnikuks 1951 – Andrei Tupolev (1888–1972), lennukikonstruktor (1944–1951 lennuväe inseneriteenistuse kindralleitnant), ülendati 1967 insenertehnilise teenistuse kindralpolkovnikuks 1954 – Nikolai Duhhov (1904–1964), tankikonstruktor, kolmekordne sotsialistliku töö kangelane 1961 – Mihhail Mišuk (1913–1982), õhuväe teadustehnilise komitee esimees, ülendati 1968 insenertehnilise teenistuse kindralpolkovnikuks 1963 – Aleksandr Komarovski (1906–1973), kaitseministri asetäitja, ühtlasi Moskva ehitusinseneride instituudi kateedrijuhataja, varem juhtinud riikliku tähtsusega suurehitusi, ülendati 1965 insenertehnilise teenistuse kindralpolkovnikuks 1963 – Artjom Mikojan (1905–1970), lennukikonstruktor, ülendati 1967 insenertehnilise teenistuse kindralpolkovnikuks 1965 – Artšil Gelovani, strateegilise raketiväe ülemjuhataja asetäitja ehituse alal, hilisem inseneriväe marssal 1967 – Kərim Kərimov, üldise masinaehituse ministeeriumi kosmose peavalitsuse ülem, Lenini preemia laureaat Mihhail Pervuhhin, riigitegelane Andrei Tupolev, lennukikonstruktor Artjom Mikojan, lennukikonstruktor Kərim Kərimov, kosmoseprogrammi rajajaid Духов Николай Леонидович. warheroes.ru
West Coasti ringkond

West Coasti ringkond on Lõuna-Aafrika Vabariigi Lääne-Kapimaa provintsis asuv 2. järgu haldusüksus. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli West Coasti ringkonna elanikest värvilisi 66,58%, mustanahalisi aafriklasi 16,36%, valgeid 15,71%, India või Aasia päritolu inimesi 0,56% ja teisi 0,79%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 83,67% inimesi, koosa keelt 8,58%, inglise keelt 3,98% ja sotho keelt 1,25%. https://census2011.adrianfrith.com/place/101
Lisa Nowak

Lisa Marie Nowak (sündinud 10. mail 1963) on endine mereväelane ja NASA astronaut. Ta liitus 1985. aastal mereväega, kus õppis lenduriks. 1996. aastal valiti Nowak astronaudiks. Nowak osales juulis 2006 missioonil STS-121, kus ta vastutas süstiku ja Rahvusvahelise Kosmosejaama robotkäe juhtimise eest. 5. veebruaril 2007 vahistas politsei Nowaki kahtlustatuna inimröövikatses. Märtsis vallandati Nowak NASA-st ja saadeti tagasi mereväkke. Ta on esimene astronaut, kelle NASA on vallandanud. 2009. aastal tunnistas ta kokkuleppel prokuröriga end süüdi autosse sissemurdmises ja kallaletungis ning prokurör loobus inimröövikatse süüdistusest. Nowak kuulus mereväkke augustini 2010, mil kolmest admiralist koosnev komisjon otsustas ta auastet alandada ning mereväest erru saata. "US astronaut Lisa Nowak: a short biography". New Scientist. Vaadatud 10. august 2018. "Lisa M. Nowak". NASA. Vaadatud 10. august 2018. "Astronaut first to be fired by NASA". The Seattle Times. Vaadatud 10. august 2018. "Former astronaut who attacked 'love rival' pleads guilty". The Telegraph. Vaadatud 10. august 2018. "Former Astronaut Lisa Nowak's Navy Career Is Over". Space.com. Vaadatud 10. august 2018.
Lathen

Lathen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis. Valla pindala on 38,02 km². 31. detsembril 2015 elas seal 6235 inimest. Vallas on Emslandi katseüksus, Transrapid maglev-rongide katsetuskoht. Latheni rongikokkupõrge Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Niederlangen

Niederlangen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis. Valla pindala on 29,37 km². 31. detsembril 2015 elas seal 1215 inimest. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.Niederlangen.de
Oberlangen

Oberlangen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis. Valla pindala on 22,12 km². 31. detsembril 2015 elas seal 938 inimest. Valla territooriumil asus sõjavangilaager Stalag VI-C. Seal on kalmistu Nõukogude vangide ühishaudadega ning Poola ja Itaalia vangide üksikhaudadega. Stalag VI-C Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.oberlangen.de Esterwegeni mälestusmärk – Emslandi laager
Renkenberge

Renkenberge on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis. Valla pindala on 18,98 km². 31. detsembril 2015 elas seal 732 inimest. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.Renkenberge.de
Sustrum

Sustrum on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis. Valla pindala on 35,59 km². 31. detsembril 2015 elas seal 1291 inimest. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.