laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
String

Stringid on stringiteooria järgi ühemõõtmelised elementaarobjektid, mille võnkumisolekud on elementaarosakesed. Aegruumis moodustavad nad maailmalehed ehk maailmapinnad. Stringi võnkumise energia tekitab osakese massi. Massita osakesed vastavad kõige "rahulikumatele" võnkumisolekutele. Võnkumisolek määrab ka osakese teised omadused, sealhulgas spinni ja elektrilaengu. Üks ja seesama string saab anda kõik standardmudeli osakesed. Keerukamatel osakestel on suurem mass, sest vastav võnkumisolek vajab rohkem energiat. Stringi pinge on pöördvõrdeline tema pikkuse ruuduga. Lühemal stringil on suurem pinge ja ta vajab kõige lihtsamate võnkumisolekute realiseerimiseks rohkem energiat. Stringi minimaalne pikkus on 10–35 m. On erinevaid stringiteooriaid, paljusid neist ühtsustab M-teooria. Stringi saab kirjeldada mitmel samaväärsel moel. Ruumiline joon, mille iga punktiga on seotud harmooniline kvantostsillaator. Algebraline joon. Multilokaalne kvantfunktsionaal, stringi iga punkti funktsioon. Stringi ergastuste Hilberti ruumis on see stringide kõigi võimalike konfiguratsioonide superpositsioon. Parametriseerimata punkt stringide kõigi võimalike füüsikaliste (koordinaadistikust sõltumatute) konfiguratsioonide ruumis (aasruum). Kinnine string on otsteta, lahtine string on kahe otsaga. I tüüpi stringiteooria järgi on olemas ainult lahtised stringid. Stringil on orientatsioon, mis määrab tema võnkumissuuna. Stringi, mille mõlemad orientatsioonid annavad ühesuguse võnkumise, nimetatakse mitteorienteeritud stringiks, teistsugust stringi orienteeritud stringiks. Kui stringi kirjeldav funktsionaal sõltub ainult bosonmuutujatest, nimetatakse seda bosonstringiks, kui ainult fermionmuutujatest, siis fermionstringiks. Kui funktsionaal sõltub nii boson- kui ka fermionmuutujateks, nimetatakse seda supersümmeetria korral supersümmeetriliseks stringiks ehk superstringiks. Kui supersümmeetria nõue on osaliselt mittetäidetav, nimetatakse seda heterootiliseks stringiks. Topoloogilise kuju muutumise seisukohast jagunevad stringide teoreetilised võimalikud elementaarsed lokaalsed vastastikmõjuaktid viieks klassiks ja nende pöördprotsesside klassideks: Lahtine string võib punktis rebeneda kaheks lahtiseks stringiks. Kinnine string võib sisemises puutepunktis lõheneda kaheks kinniseks stringiks. Kinnine string võib punktis rebeneda ja muutuda lahtiseks. Kaks lahtist stringi võivad vahetada lõigud. Lahtine string võib sisemises puutepunktis kaotada lõigu, millest saab kinnine string. Must string Braan Bosonstringide teooria Superstringiteooria M-teooria Jaak Lõhmus, Leo Sorgsepp, "Sammuke kõiksuse teooria poole? Mateeria stringistruktuurist" – Tähetorni Kalender 1989, Valgus, Tallinn 1988, lk 54–89 Piret Kuusk, "Mis on string?" – Horisont 1989, nr 10, lk 15–17 Horisont 1998, nr 3 (mikromaailma erinumber) "Universumi mikromaailm" (artiklite kogumik). Koostanud-toimetanud Jaak Lõhmus ja Rein Veskimäe. Reves Grupp, Tallinn 2003, 416 lk (artikkel: Piret Kuusk, "Stringidest ja stringiteooriast") Sissejuhatus stringiteooriasse
Häätaru

Häätaru (kohalik hääldus Häätarõ) on küla Põlva maakonnas Kanepi vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kõlleste valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Ihamaru

Ihamaru on Põlvamaal Kanepi vallas asuv küla. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kõlleste valda. Küla lähistel paikneb Ihamaru Palojärv ja Väikene Palojärv ning voolab Ihamaru oja. Küla lähedal asub 154 ha suurune Ihamaru ürgmetsa kaitseala, mis loodi 1981. Ihamaru esmamainiti (juba külana) 1617 kujul Ehamah. Edaspidi mainiti nimekujusid Ihammar kylla (1684), Ihamar (1723), Ihhoma Körtsi Peter (1783) ja Ihama (1798). Küla kuulus Karaski mõisale. 19. sajandil taanduski Ihamaru külanimi Karaski nime ees ja Ihamaruks kutsuti üksnes Ihamaru kõrtsi lähiümbrust. Näiteks 1839. aasta Rückeri kaart esitab Ihamaru kohal suure hulga väikekülasid, tänapäeva mõistes talurühmi nende nimedega. 1861 nimetati Ehamarro kõrtsitalu. Alles 1930. aastatel sai Ihamaru taas ametlikuks külanimeks. Ihamaru peamised oma nimega kohad on Juusa, Runi, Täikülä, Valgõmõisa ja Viia. 1977 liideti Ihamaruga Täikülä, mis varem oli Hilba osa, Viia, mis seni oli omaette küla, ning Varbuse mõisa väikekülad Lukatsi ja Sõra. Läbi aegade on külanime kirjutatud kahel kujul: Ihama ja Ihama + aro. Tänapäevane külanimi tuleb neist viimasest. Ihama on läänemeresoome isikunimi, mida karjalased kasutasid veel 16. sajandil. Keskajal on eestlastelt ja liivlastelt teada selle nime s-lõpuline vorm: Ihamas, Jamas, Yemas. Nimevariandis Ihamaru on liitunud sõna "aru" ("aro"), mis tänapäeval tähendab kuiva rohumaad, aga veel Wiedemanni ajal lihtsalt viljakat kuiva maad. Seda järelosa esineb eriti Põlva ja Kanepi vahelistes kohanimedes sageli. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti kohanimeraamat, lk. 109–110
Karilatsi (Kanepi)

Karilatsi on küla Põlva maakonnas Kanepi vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kõlleste valda. Külas asub Karilatsi Vabaõhumuuseum. Külas asub Karilatsi ristimänd. Juuriku Kindsi Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Krootuse

Krootuse on küla Põlva maakonnas Kanepi vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli küla Kõlleste valla halduskeskus. Küla kuulus Kanepi kihelkonda ja külas oli Krootuse mõis. Külas asub Krootuse Kõrveläte. Küla lähistel voolab Krootuse oja. Endises Krootuse külakoolis (kultuurimälestis 4191) elas ja töötas aastatel 1872-83 külakoolmeister ning kohalik kultuuri- ja seltskonnategelane Hans Kann. Katlamaja Korvpalliväljak Viljaladu Viljakuivati Viljakuivati Viinavabriku tiik Pärna 8 Pärna 7 Pärna 6 Pargi 5 Pargi 3 Orupedastik Mitmepere elamu Külasaun Kõlleste valla jäätmejaam Krootuse veetorn Krootuse mõisa suitsurehi Krootuse mõisa peksuküün Krootuse mõisa park Krootuse mõisa pargitee Krootuse mõisa pargisild Krootuse mõisa laut Krootuse mõisa moonakatemaja Krootuse mõisa kelder Krootuse bussipeatus Voldemar Sassi nimeline sovhoos Kõlleste mänd Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Palutaja

Palutaja on küla Põlva maakonnas Kanepi vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kõlleste valda. Palutaja küla asub Põlva maakonna lääneosas. Küla piirneb põhjas Veski, idas Piigaste, lõunas Tuulemäe külaga ning läänes Valgjärve valla Abissaare, Saverna ja Tiido külaga. Küla loodeosas kulgeb piir Abissaare külaga suuremas osas mööda Leevi jõge. Küla paikneb Otepää kõrgustiku lääneservas, kõrgeim punkt 145 meetrit üle merepinna. Küngaste vahel on mitmeid väiksemaid soid (Kitsõsuu, Lakõssuu, Pirrupuusuu, Putsipurisuu, Ruusuu, Sassisuu). Küla kuulus Kanepi kihelkonda. Küla läbib Põlva–Saverna maantee. Külas tegutsevad Käbliku puhketalu ja bussireise korraldav OÜ Tuuliku reisid. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Piigaste

Piigaste (kohalik hääldus Piigastõ, kasutatakse ka nime Vana-Piigaste asula) on küla Põlva maakonnas Kanepi vallas. Küla lähistel voolab Piigaste oja. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kõlleste valda. Küla kuulus Kanepi kihelkonda. Küla territooriumile on jäänud Piigaste mõis. Piigaste mõisas tegutseb Piigaste pansionaat. Piigaste külaga on 1977 liidetud Tiksi küla, varasema nimega Janokjärve (nt 1582 Janoter, 1638 Jennetjerwe kyllo). Külas asub Vana-Piigaste mõisa kalmistu. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. "Piigaste pansionaat. Tutvustus". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. jaanuar 2016. Vaadatud 8. september 2015.
Prangli küla

Prangli on küla Põlva maakonnas Kanepi vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kõlleste valda. Küla kuulus Kambja kihelkonda. Külas olid Vana-Prangli mõis ("Alt"-Wrangelshof) ja Vastse-Prangli mõis (Neu-Wrangelshof). 1977. aastal liideti Prangli külaga Aiaküla. Prangli laas Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Enn Ernits: artikkel "Prangli1" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Hagemeister, Heinrich von; F. von Bulhovden (1836). Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands T. 1–2. Riga: E. Frantzen. Lk 35.
Tuulemäe

Tuulemäe (kohalik hääldus Tuulõmäe) on küla Põlva maakonnas Kanepi vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kõlleste valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Tõdu

Tõdu on küla Põlvamaal Kanepi vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kõlleste valda. Küla kuulus Põlva kihelkonda. Praeguse küla põhjaosa kuulus Tõdu mõisale. Tõdu ja Häätaru küla piiril on varem asunud Kõrista küla. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Veski (Kanepi)

Veski (kohalikus kõnepruugis Veskimõisa) on küla Põlva maakonnas Kanepi vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kõlleste valda. Küla kuulus Kambja kihelkonda ja külas oli Veski mõis. Küla on nime saanud ilmselt vesiveskite rohkuse tõttu. Küla läbib Leevi jõgi. Veski mõisa lähedal suubub Leevi jõkke Sulaoja. Veski mõisa peahoone vastas (üle tee) asub bussipeatus. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Voorepalu

Voorepalu (kohalik hääldus Voorõpalo) on küla Põlva maakonnas Kanepi vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kõlleste valda. Küla kuulus Põlva kihelkonda. Palu talu Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Mikojan-Gurevitš MiG-23

Mikojan-Gurevitš MiG-23 (vene keeles МиГ-23; NATO koodnimega Flogger) on Nõukogude Liidus Mikojan-Gurevitši konstrueerimisbüroos aastatel 1964–1966 projekteeritud ülehelikiirusel lendav hävituslennuk, millega hakati välja vahetama vananevaid MiG-21-sid. Aastal 1967 tegi MiG-23 prototüüp esmalennu, esimesed sarjana ehitatud MiG-23-d jõudsid väeosadesse 1973. aastal[viide?]. Nõukogude Liidus ehitati kokku üle 4000 seda tüüpi lennuki (eri versioonides, sh MiG-27) ning eri riikides litsentsi alusel ehitatutega kokku ligikaudu 11 000 lennukit. Nõukogude Liidus valmistati viimased lennukid (MiG-23UB) 1985. aastal. Tähtsaim MiG-23 uuendus oli võimalus ka lennu ajal muuta tiiva noolsust, suurema kiiruse saavutamiseks sai tiiva noolsust muuta vahemikus 16–72 nurgakraadini. Tiiva noolsuse vähendamisel 16 nurgakraadini lühenes õhkutõusmiseks ja maandumiseks vajalik teepikkus oluliselt. MiG-23 sai täiesti uue mootori ja ajakohasema avioonika, radari ja infrapunaandurid. MiG-23MLD on väljas ka Eesti Lennundusmuuseumis. Väljaspool Varssavi pakti riike kasutati MiG-23 ka Liibüas, Süürias, Egiptuses, Indias, Kuubas, Alžeerias, Iraagis, Afganistanis, Jeemenis ja Põhja-Koreas. Mitmes riigi lennuväes on MiG-23 veel kasutuses, enamasti viimased MLD modifikatsioonid. Ameerika Ühendriikide õhujõudude eriüksuses kasutatakse väheseid MiG-23, tähisega YF-113, "agressori" rollis. Lennukiehitusfirma MiG-MAPO pakub tänapäevani nende lennukite moderniseerimis- ja täiustamisprogramme. Meeskond: 1 Pikkus: 16,70 m Tiivaulatus: 13,97 m (nurk 16°) ja 7,8 m (nurk 72°) Kõrgus: 4,82 m Tühimass: 9,6 tonni Täislaadungiga mass: 15,7 tonni Maksimaalne stardikaal (MTOW): 18,0 tonni Mootor: 1 × 83,6 kN Hatšaturov R-35-300, turboreaktiiv, järelpõlemisega 127 kN Kiirus: 2500 km/h (Mach 2,35) optimaalsel kõrgusel, madallennul 1370 km/h Tegevusraadius: 1150–2820 km Lennulagi: 18 500 m Tiiva- ja kerealustele püloonidel: kuni 3,0 tonni rippkonteinereid või/ja pomme.
Karilatsi (Põlva)

Karilatsi on küla Põlva maakonnas Põlva vallas. Jääb Vastse-Kuuste alevikust lõunasse. Aastatel 1990–2017 oli küla Vastse-Kuuste valla koosseisus. Külast voolab läbi Leevi jõgi. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kelmikülä

Kelmikülä on paikkond Põlvamaal Karilatsi külas. Karilatsi Eesti kohanimeraamatus
Koorvere

Koorvere (kohalik hääldus Kuurvere) on küla Põlva maakonnas Põlva vallas. Aastatel 1945–1990 kuulus Koorvere küla Vastse-Kuuste külanõukogu koosseisu. Aastatel 1990–2017 kuulus küla Vastse-Kuuste valda. Külas asub Öpiku talu ristipuu. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Leevijõe

Leevijõe on küla Põlva maakonnas Põlva vallas Leevi jõe ääres. Küla kuulus Võnnu kihelkonda. 1978. aastani oli küla nimi Leevi. Aastatel 1945–1990 kuulus küla Vastse-Kuuste külanõukogu koosseisu. Aastatel 1990–2017 kuulus küla Vastse-Kuuste valda. Küla läbib Põlva–Reola maantee. Idas piirneb küla Tartu–Koidula raudteega. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Logina

Logina on küla Põlva maakonnas Põlva vallas. Küla kuulus Võnnu kihelkonda. 1978. aastani oli küla nimi Alaküla. Aastatel 1945–1990 kuulus küla Vastse-Kuuste külanõukogu koosseisu. Aastatel 1990–2017 kuulus küla Vastse-Kuuste valda. Külas asus kuni 2001. aastani Laane raudteepeatus. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Lootvina

Lootvina on küla Põlva maakonnas Põlva vallas. Küla lähistel paikneb Lootvina soo ja voolab Lootvina peakraav. Küla kuulus Võnnu kihelkonda ja külas oli Lootvina kõrvalmõis. Aastatel 1945–1990 kuulus küla (1978. aastani Lootvina asundus) Vastse-Kuuste külanõukogu koosseisu. Aastatel 1990–2017 kuulus küla Vastse-Kuuste valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Padari

Padari on küla Põlva maakonnas Põlva vallas. Küla kuulus Võnnu kihelkonda. Aastatel 1945–1990 kuulus küla Vastse-Kuuste külanõukogu koosseisu. Aastatel 1990–2017 kuulus küla Vastse-Kuuste valda. Padari küla idapiiril voolab Kotiku oja, küla läänepiiril kulgeb Tartu–Koidula raudtee. Küla läbib Ahja–Vastse-Kuuste tee. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Popsiküla

Popsiküla (kohalik hääldus Popsikülä) on Leevijõe küla osa Põlva maakonnas Põlva vallas.
Vooreküla

Vooreküla ehk Voore küla on küla Põlva maakonnas Põlva vallas. Vooreküla on nimetatud ka Liiva külaks. Enne Põlva rajooni moodustamist 1950. aastal kuulus Tartumaa koosseisu. Voorekülas on sündinud kirjanik Villem Buk, kes õppis Voore külakoolis ja töötas aastatel 1898–1900 samas koolis õpetajana. Aastatel 1990–2017 kuulus küla Vastse-Kuuste valda. Küla läbib Põlva–Reola maantee. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Jaan Kappo. Põlva rajoon. Siin- ja sealpool maanteed. Tallinn: Eesti Raamat, 1989, lk 54
Karilatsi

Karilatsi on kahe Eesti küla nimi: Karilatsi on küla Kanepi vallas Põlva maakonnas Karilatsi on küla Põlva vallas Põlva maakonnas Ajaloos (aastatel 1919–1939) on eksisteerinud ka Karilatsi vald.
Gavrilo Princip

Gavrilo Princip (serbia kirillitsas Гаврило Принцип; 25. juuli 1894 Obljaj Bosansko Grahovo lähedal; okupeeritud Austria-Ungari poolt, vormiliselt Osmanite riik – 28. aprill 1918 Terezín, Austria-Ungari) oli Bosnia serblasest vandenõulane, kes tappis 28. juunil 1914 Austria-Ungari troonipärija, ertshertsog Franz Ferdinandi, ja tema naise, Hohenbergi hertsoginna Sophie. Princip kuulus Bosnia revolutsioonilise liikumise Mlada Bosna (eesti keeles 'Noor Bosnia') valdavalt kooliõpilastest liikmete hulka. Mlada Bosna, ka Princip, oli omakorda seotud Serbia salaorganisatsiooniga Must Käsi, mis oli juba varem tuntuks saanud terroristlike operatsioonidega: 1903. aastal tapeti Serbia kuningas Aleksandar Obrenović ja ta naine, kuninganna Draga, ning võimule aidati Karađorđevićide dünastia (Petar I Karađorđević). Karađorđevićid hakkasid peagi ajama Suur-Serbia poliitikat, ihates saada kogu Balkani slaavlaste valitsejaks. Selles toetas neid ka Venemaa, kes finantseeris suures osas Musta Käe tegevust. Princip oli üks paljudest vandenõulastest, kes soovis oma kodumaale, Austria-Ungari poolt okupeeritud ja annekteeritud Bosniale, võimalikult suurt iseseisvust, lootes, et Serbia Kuningriigi koosseisus on see võimalik. See, et just Princip tappis Franz Ferdinandi, oli suuresti juhuslik, sest vandenõuga seotud võimalikke mõrtsukaid oli ertshertsogi korteeži teekonnale Sarajevos paigutatud mitu. Pärast ertshertsogi tapmist nabiti Princip kohe kinni. Et ta oli seaduste järgi alaealine (19-aastane), siis mõisteti talle surmanuhtluse asemel 20-aastane vangistus. Principi tervis, mis oli juba varemgi vilets olnud, halvenes vanglas veelgi ja 1918. aasta kevadel suri ta tuberkuloosi. 28. juunil 2014 avati Sarajevos serblaste kvartalis nende rahvuskangelase Gavrilo Principi pronkskuju. Bosnian Serbs in their half of Sarajevo erect statue of 'hero' assassin who triggered WWI as divided city marks 100th anniversary Daily Mail, 28. juuni 2014. Sisaldab fotosid, kaarte ja plaane
Kolodavitsa

Kolodavitsa on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Eesti-Venemaa piiri ääres. Küla lõunapiiri märgib Piusa jõgi. Matsuri külast idas eraldab seda Piiroja. Külas saavad kokku Valga–Petseri raudtee ja Tartu–Petseri raudtee. Samuti jääb väike osa Koidula raudteejaama alast Kolodavitsa külla. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Endise Veski raudteepeatuse asukoht Kolodavitsas Koidula raudteejaama ala Kolodavitsa poolt Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 3.01.2024.
Korela

Korela (ka Suurõ-Korela, Suure-Korela, Suur-Korela, Savina-Suur) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla kuulub Tsätski nulka. Küla territooriumi lääneosa jääb Mustoja maastikukaitsealale. Seal asub ka Poogandi järv. Küla idapiiri märgib Piusa jõgi. Küla läbib Matsuri–Sesniki tee. Korelas asunud kunagi tsässon. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Poogandi järve puhkeala Metsatee Mustoja maastikukaitsealal Korela külas Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Pärandkultuuri objekt: Korela tsässonakoht (934:TSA:004) Eesti looduse infosüsteemis
Kostkova

Kostkova (ka: Kostkuva, Kostkovo, Kosu, Tamme) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Eesti-Vene ajutise kontrolljoone ääres. Küla kuulub Tsätski nulka. Külas asub Kostkova Umbjärv. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 3.01.2024.
Kremessova

Kremessova (kohalik hääldus Kremmessüvä ja Kremmessova; kasutatakse ka nimesid Kremesova, Laane, Laanevälja) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla kuulub Tsätski nulka. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 3.01.2024.
Kundruse

Kundruse (ka: Kundrusõ, Kondrašova, Kundrutse) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Piusa jõe ääres. Küla kuulub Saatserinna nulka. Küla läbib põhja-lõuna suunas vene sõjavangide kaevatud kaitsekraav. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Pärandkultuuri objekt: Kaitsekraav (934:MMS:001) Eesti looduse infosüsteemis
Mool

Mool (tähis mol) on ainehulga mõõtühik ja üks seitsmest SI-süsteemi põhiühikust. Mooli määratlemisel on aluseks võetud Avogadro arvu fikseeritud arvväärtus 6,022 140 76 · 1023, ühik mol−1.  1 mool on ainehulk, milles sisaldub Avogadro arvuga võrdne arv elementaarseid objekte; nendeks võivad olla aatomid, molekulid, ioonid, radikaalid, elektronid, mingid teised osakesed või nimetatud osakeste kindlalt määratletud grupid. Mooli kehtestas 1971. aastal 14. Kaalude ja Mõõtude Peakonverents. Mooli väärtus valiti otstarbekusest lähtuvalt nii, et aine aatommass või molekulmass ja 1 mooli aine mass grammides (molaarmass) oleksid arvuliselt võrdsed. Näiteks 1 mool süsinikku kaalub 12 g ja 1 mool vett 18 g. (Täpsemad arvväärtused on süsinikul 12,011 g ja veel 18,0153 g.) Mooli määrangut täpsustas 26. Peakonverents 2018. a. Ainehulk Aatommassiühik Molaarmass Euroopa Liidu direktiiv 2019/1258, 23. juuli 2019
Litvina

Litvina (ka: Litvinna, Litvinovo, Paljulaane, Pajulaane) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Eesti-Venemaa piiri ääres Saatse ja Pattina vahel. Küla kuulub Saatserinna nulka. Külas asuvad kõrvuti Süväoro lomp ja Pattina järve põhjaosa. Litvinas on sündinud näitleja Arvo Kukumägi. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Lobotka

Lobotka (ka: Slobotka, Lobodka, Slobodka) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla kuulub Poloda nulka. Külas tegutses üks piirkonna vanimaid koole. Küla lõunaosas asus Petseri Põhjalaagri suurtükiväe laagriala. Küla idapiirile jääb Mustoja üleminekuala Värska laheks. Teisel pool seda asub Värska alevik. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024. Pärandkultuuri objekt: Lobotka kool (934:KOO:011) Eesti looduse infosüsteemis
Lutepää

Lutepää (seto keeles Lutõpää, Lutõbä; kasutusel ka nimed Laiuste, Lutepea, Luteba) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Eesti-Venemaa piiri ääres. Küla kuulub Tsätski nulka. Lutepää läänepoolne osa jääb Mustoja maastikukaitseala territooriumile ja idapoolne osa on suuresti ümbritsetud Venemaast. Sesniki külast lahutab seda Saatse saabas. Lutepääl asuvad kaks suuremat liivikut – Tinaliiv ja Lutepää liivik. Neist esimene on Mustoja maastikukaitseal ja teine jääb suures osas Venemaa territooriumile. Külas asus vanasti Lutepää tsässon Külast voolab läbi Mustoja. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024. Pärandkultuuri objekt: Lutepää tsässona arvatav koht (934:TSA:002) Eesti looduse infosüsteemis