laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Indrek Vainu

Indrek Vainu (sündinud 18. detsembril 1980) on eesti keskkonnaaktivist. Ta juhib sihtasutust Keskkonnateabe Ühendus. Ta on korraldanud metsade ja randade prügist koristamist, metsakaitse protestiaktsioone ja meeleavalduskontserti "Meeleavardus", looduskaitselisi koosviibimisi, arutelusid, seminare, konverentse ning korraldab "Metsalaulupidu" Soomaa rahvuspargis. Peeter Võsa. Võsavinkel Soomaal Kanal 2, 10. märts 2023 Erki Tangsoo. Kolmedok - Rohepoliitikast ausalt ja keerutamata TV3, 30. november 2022 Sirje Eesmaa. Sirjega külla - Soomaal TV3, 5. november 2022 Rainer Kerge. Perega sügaval metsas elav Indrek Vainu: keerake kodus korgid välja ja vesi kinni ning vaadake, kaua suudate elektri ja veeta vastu pidada Õhtuleht, 12. november 2022 Indrek Vainu. Kohanemine tulevikuga Ööülikool, Vikerraadio, 30. juuli 2022 Petri Pöntinen. Kylässä Soomaalla Suomen Kuvalehti, 14. juuli 2022 Win Schumacher. Einmal der Wildnis in die Augen schauen Frankfurter Allgemeinen Zeitung, 12. august 2021 Hommik Anuga, Perekond Vainu ETV, 4. oktoober 2020 Merle Rallmann. Vainu: lihtne elu teeb õnnelikuks Pärnu Postimees, 26. september 2020 Gerd Eston Sepp. Lendoravaid ohustab Eestis väljasuremine Postimees, 28. november 2019 Mari Kartau. Metsaaktivist Indrek Vainu metsaonn pälvis keskkonnainspektsiooni tähelepanu Maaleht, 20. november 2018 Argo Ideon. Metsaaktivist Indrek Vainu: ma ei tahtnud ministritele hirmu nahka ajada, soovisin vaid küsimustele vastuseid saada Maaleht, 11. november 2018 Erik Moora "„Käpiknukk“ Janek Mäggi elu kohutavaim koosolek: metsakaitsja šokeeris nii ministrit kui kogenud riigiametnikke" Eesti Ekspress, 31. oktoober 2018 Hans Alla. Miks jäeti neljapäevasel metsa arengukava töökoosolekul lõviosa metsakaitsjaid ukse taha? Postimees, 14. september 2018 Kristjan Väli. Looduskaitsja on nördinud: kas tõesti ei sobi RMK-l MTÜ koordinaatoriga ühes raadiosaates osaleda? Õhtuleht, 15. veebruar 2018 Indrek Vainu „Pealtnägijas“: RMK puidutarneleping lõhnab sama halvasti nagu tselluloos Õhtuleht, 31. jaanuar 2018 "Metsamees Indrek Vainu: mootorsaag teeb häält ja võtab bensiini" ETV "Maahommik", 14. oktoober 2017 Maahommiku lood: Kui mets kutsub
Brõlevitšõ

Brylevičy (vene keeles Brilevitši, transkribeerituna Brõlevitšõ) on Minski linnaosa, mis asub linna lõunaosas Maskoŭski rajooni territooriumil. Linnaosa läbivad bussid ja trollid, seal asub ka esimese metrooliini Malinaŭka peatus ja raudteel Kurasoŭščyna raudteepeatus. Brylevičy koosneb kolmest mikrorajoonist. Haridust annavad kaks keskkooli, seal on ka üks raamatukogu. Brylevičy eraldati Ryłaŭščyna külast 1577. aastal, mil sellest sai iseseisev maavaldus. Hiljem kujunes see taas Ryłaŭščyna küla osaks, mis hakkas 1964. aastal kandma nime Družba. 1989. aastal arvati Družba küla Minski koosseisu. 2005. aastal hakati uut linnaosa rajama; ühtlasi kavandati ka vanade külahoonete lammutamist, mis lõpetati 2015. aastal. Algul plaaniti uus linnaosa nimetada Družbaks, ent 2006. aastal võeti Minski linnanõukogus vastu otsus, et uue linnaosa nimeks saab Brylevičy. Указ Президиума Верховного Совета Белорусской ССР от 10 октября 1989 г. № 2896-XI О включении деревни Дворище и части деревни Дружба Щомыслицкого сельсовета Минского района Минской области в городскую черту города Минска Аб прысваенні назваў вуліцы, скверам і мікрараёнам г. Мінска — Решение 22-й сессии Минского городского Совета депутатов 24-го созыва № 274 от 22.12.2006
Malinavka

Malinaŭka (vene keeles Malinovka, transkribeerituna Malinavka) on Minski linnaosa, mis asub linna edelaosas Maskoŭski rajooni territooriumil. Linnaosa läbivad bussid ja trollid, Brylevičy piiril asub ka 2014. aastal avatud Minski metroo 29. jaam – Malinaŭka metroojaam. Malinaŭka koosneb viiest mikrorajoonist; lisaks on veel neli mikrorajooni, mida ühed loevad kuuluvat selle linnaosa koosseisu, aga teised peavad neid Paŭdniovy Zachadi osaks. Minski ümberringtee ääres asub garaažide piirkond. Linnaosas on kümme kooli, neist neli on gümnaasiumid. Piirkonna varasemast asustusest annavad tunnistust XI sajandist pärit kurgaan ja üks muinasasula, mis avastati aastal 1986. See oli kasutusel X–XII sajandil. Linnaosa asuti rajama 1980. aastatel. Pärast 1986. aastat asus sinna elama massiliselt Tšornobõli katastroofi järel ümber asustatud inimesi. https://www.svaboda.org/a/25408864.html http://ato.by/rajony/yugo-zapad
Sigmund Jähn

Sigmund Werner Paul Jähn (13. veebruaril 1937 – 21. september 2019) oli Saksamaa õhuväelane ja kosmonaut. Ta liitus 1955. aastal Ida-Saksamaa õhuväega, kus temast sai lendur. 1976. aastal valiti Jähn ning Eberhard Köllner Interkosmose programmi ning 1978. aastal sai Jähnist esimene sakslane kosmoses. Jähn lahkus õhuväest 1990. aastal kui Ida-Saksa õhuvägi Saksamaa ühinemisel laiali saadeti. Pärast seda töötas ta DLR-is ja Euroopa Kosmoseagentuuris kuni 2002. aastani, mil ta jäi pensionile. "Sigmund Jähn: the first german in space". ESA. Vaadatud 26. august 2018.
Simone Beneventi

Simone Beneventi (sündinud 1982. aastal Reggio Emilias) on itaalia löökpillimängija ja performansi-kunstnik, kes esitab põhiliselt 20. ja 21. sajandi muusikat. Ta on esinenud festivalidel nagu "Aperto di Reggio Emilia", "Arsenale di Treviso", "Varssavi sügis", Veneetsia biennaal, Zagrebi biennaal, "Espace sonore" Baselis, "Gaida" Vilniuses, Huddersfield Contemporary Music Festival, "Manca" Nizzas, "Milano Musica", "Parco della Musica di Roma", "Samtida" Stockholmis ning paljudes nüüdiskunsti galeriides ja muuseumides. Tema töö heliuurija, uute muusikainstrumentide ehitaja ja löökpillide uute mänguvõtete kasutuselevõtjana on viinud teda kokku selliste nüüdismuusika suurkujudega nagu Pierluigi Billone, Peter Maxwell Davies, Ivan Fedele, Heinri Goebbels, Helmut Lachenmann, David Lang, Riccardo Nova, Fausto Romitelli, Salvatore Sciarrino, ansamblitega nagu Klangforum Wien, Neue Vocalsolisten Stuttgart, Ensemble Prometeo, mdi ensemble ja kunstnikega nagu PanSonic, Matmos, Ennio Morricone, John Malkovich, Sainkho Namtchylak, Massimo Zamboni. Oma stiili defineerb ta kui loovat soleerimist (creative soloism). 2010. aastal on teda teose "Repertorio Zero Project" eest tunnustatud Veneetsia muusikabiennaali Hõbelõviga. Simone Beneventi koduleht
Ulf Merbold

Ulf Dietrich Merbold (sündinud 20. juunil 1941) on Saksamaa füüsik ja endine Euroopa Kosmoseagentuuri (ESA) astronaut ning teine sakslane kosmoses. Merbold sündis Greizi linnas, mis asub 40 kilomeetri kaugusel Morgenröthe-Rautenkranzist, kus sündis Sigmund Jähn, esimene sakslane kosmoses. Merbold valiti astronaudiks 1978. aastal ja ta esimene lend oli 1983. aastal toimunud STS-9, mille ajal sai ta teiseks sakslaseks kosmoses, esimeseks mitte-ameeriklaseks kosmosesüstiku pardal ja esimeseks ESA astronaudiks. 1992. aastal osales ta missioonil STS-42. 1994. aastal osales ta Euromiri programmis, külastades esimese Euroopa astronaudina Miri. Merbold lõpetas astronaudikarjääri 1998. aastal. "Why isn't This Man a Hero?". Zeit Online. Vaadatud 27. august 2018. "Ulf Merbold". ESA. Vaadatud 27. august 2018. "STS-9". NASA. Vaadatud 27. august 2018. "Ulf Dietrich Merbold". Space Facts. Vaadatud 27. august 2018.
Pamela Melroy

Pamela Anne Melroy (sündinud 17. septembril 1961) on Ameerika Ühendriikide endine õhuväelane, katselendur ja NASA astronaut. Ta liitus 1983. aastal õhuväega ja õppis lenduriks ning hiljem katselenduriks. Melroy valiti astronaudiks 1994. aastal. Ta osales kolmel Space Shuttle'i missioonil, olles missioonide STS-92 ja STS-112 piloot ning missiooni STS-120 komandör. Pamela Melroy oli Eileen Collinsi järel teine kosmosesüstiku naiskomandör. Melroy lahkus õhuväest 2007. aastal ja NASA-st 2009. aastal. Ta töötas seejärel Föderaalses Lennuametis ja DARPA-s. 21. juunil 2021 määras president Joe Biden Melroy NASA asepeadirektoriks. "2nd Woman Shuttle Commander Recounts Spaceflight Joys, Challenges". Space.com. Vaadatud 27. august 2018. "NASA's 2 Female Space Shuttle Commanders". Space.com. Vaadatud 27. august 2018. "Pamela Ann Melroy". NASA. Vaadatud 27. august 2018.
Tallinna Koolinoorte Spordiringide Ühing

Tallinna Koolinoorte Spordiringide Ühing (ka Tallinna Keskkoolide Spordiringide Ühing[viide?], Tallinna Koolinoorsoo Spordiringide Ühing[viide?], lühendatult TKSÜ) oli 1922-1940 Tallinnas tegutsenud noorteorganisatsioon. TKSÜ asutati 1. aprillil 1922. Eesti sport läbi aegade. Tallinn: Inreko Press, 1996. Lk 190
Tallinna Linna Politsei Spordiring

Tallinna Linna Politsei Spordiring oli 1923-1940 Tallinnas spordiga tegelenud politseinike huvialaring. Ring asutati 17. veebruaril 1923. 1933 kuulus ringi 300 liiget. Eesti sport läbi aegade. Tallinn: Inreko Press, 1996. Lk 190 https://dea.digar.ee/cgi-bin/dea?a=d&d=kaja19330303-1.2.64 (vaadatud 27.08.2018)
Jõgeva Spordiselts Kalju

Jõgeva Spordiselts Kalju oli 1923–1940 ja 1942–1944 Jõgeval tegutsenud spordiselts. Selts asutati aprillis 1923. Jõgevamaa Spordiliit Kalju
Suur Jumal Sa

"Suur Jumal Sa" (rootsi keeles "O store Gud") on Rootsi kirikulaul (hümn). Laulu meloodia baseerub rootsi rahvaviisil. Laulu sõnad kirjutas Carl Boberg ja esimest korda avaldati need 13. märtsil 1886 väljaandes Mönsterås-Tidningen. See laul on üks maailma tuntumaid kirikulaule. "Suur Jumal sa" Kiriku laulu- ja palveraamatus
Rootsi loodusmuuseum

Rootsi loodusajaloo muuseum (rootsi keeles Naturhistoriska riksmuseet) on loodusmuuseum Rootsis Stockholmis. Muuseumi juhib Joakim Malmström. Selle muuseumi hoone on Rootsi muuseumihoonetest suurim. Muuseum asutati 1819. 2017 külastas muuseumi 670 820 inimest. Muuseumi koduleht
Tšõžovka

Čyžoŭka (vene keeles Tšižovka, transkribeerituna Tšõžovka) on Minski linnaosa, mis asub linna lõunaosas Zavodski rajooni territooriumil Čyžoŭka veehoidla kaldal. Linnaosa läbivad bussid ja trollid. Haridust annavad viis keskkooli ja gümnaasium, lisaks asub seal Minski kõrgem lennunduskolledž. Linnaosas on kino ja kaks raamatukogu. Čyžoŭka koosneb seitsmest mikrorajoonist, Čyžoŭka veehoidla kaldal asub 33,4 ha suurune park, seal asub ka linnaosa põhjaosas Minski loomaaed. Linnaosa kohal asus varem Čyžoŭka küla, mis liideti Minskiga aastal 1967. Küla hooned lammutati ja nende asemele rajati Čyžoŭka viies mikrorajoon. Ehitustöid oli seal alustatud juba aastal 1964. Peamiselt rajati sinna korterelamuid; tegemist on ühe esimese Minskisse kavandatud magalarajooniga. Erandiks on seitsmes mikrorajoon, kuhu ehitati individuaalelamud. Linnaosa rajati minski suurtehaste - traktoritehase, autotehase ja mootoritehase tööliste tarbeks. Algselt oli see üks Minski kuritegelikumaid piirkondi. Минск : энциклопедический справочник, 1983, lk. 439
Angarskaja

Anharskaja (vene keeles Angarskaja, transkribeerituna Angarskaja) on Minski linnaosa, mis asub linna kaguosas Zavodski rajooni territooriumil. Linnaosa läbivad bussid ja trollid, selle lõunaservas asub ka Mahiloŭskaja metroojaam. Anharskaja koosneb viiest mikrorajoonist. Haridust annavad viis keskkooli, internatkool ja gümnaasium. Linnaosas on kaks raamatukogu. Linnaosa on nime saanud Angara jõe järgi. Paljud linnaosa tänavad on nime saanud Siberi paikade järgi. Linnaosa kohal asus varem Małoje Scikleva küla. See liideti Minskiga aastal 1931, ent aastal 1934 liideti küla maad taas Minski rajooniga. Uuesti liideti küla Minskiga aastal 1981. Anharskaja esimeses mikrorajoonis algasid ehitustööd aastal 1965 ja lõppesid aastal 1970; hiljem rajati sinna veel individuaalelamute kvartal. Teine mikrorajoon rajati aastatel 1974–1981. Kolmas ja neljas mikrorajoon ehitati aastatel 1982–1989. Viimasena rajatud viies mikrorajoon valmis XX sajandi lõpus ja XXI sajandi alguses. Sinna rajati 6–12-korruselisi individuaalprojektide järgi ehitatud telliskivihooneid. Минск : энциклопедический справочник, 1983, lk. 224
Moltke

Moltke on saksa-taani aadlisuguvõsa, mis pärineb Saksamaalt Mecklenburgist. Suguvõsast on teateid alates 13. sajandist. Suguvõsa esindajad on Taani aadlimatriklites alates 16. sajandi keskpaigast.
Terast mis hangund me hinge 10218

"Terast mis hangund me hinge 10218" on Metsatölli teine stuudioalbum, mis ilmus 11. novembril 2005. Albumi tootis Nailboard Records. Varasem peaaegu samanimeline album "Terast mis hangund me hinge" ilmus 1999. Aastal 2005 ilmunud albumi laulud on samad, ent uutes seadetes. Arv, täpsemalt aastaarv, "10218" vastab muinas-eesti rahvakalendri järgi aastale 2005. Sissejuhatus - 01:47 Veresulased - 6:13 Hundiraev - 06:07 Terasetuli - 04:38 Mõõk - 04:00 Terast mis hangund me hinge - 04:53 Metsaviha 1 - 03:40 Metsaviha 2 - 05:05 Põhjatuulte pojad ja tütred - 07:47 Oma laulu ei leia ma üles - 03:52
Üleliiduline Kehakultuuri- ja Spordiselts Dünamo

Üleliiduline Kehakultuuri- ja Spordiselts Dünamo lühemalt Spordiselts Dünamo oli spordiklubi NSV Liidus, mis asutati 1923. aastal, kui reorganiseeriti GPU spordiklubi ja nimeks pandi Moskva proletaarne ühing Dünamo (Московское пролетарское общество «Динамо»). Spordiselts oli ka hiljem seotud OGPU, NKVD, KGB ja MVD-ga История страны - история Динамо
Aleksandr Komarovski

Aleksandr Nikolajevitš Komarovski (vene keeles Александр Николаевич Комаровский; 20. mai (vkj 7. mai) 1906 Peterburi, Venemaa Keisririik – 19. november 1973 Moskva, Nõukogude Liit) oli Vene sõjaväelane (armeekindral). 1963. aastast oli ta NSV Liidu kaitseministri asetäitja ehituse ja vägede majutamise alal. Ühtlasi oli ta 1958. aastast kuni surmani Moskva ehitusinseneride instituudi kateedrijuhataja ja professor. Tehnikadoktori kraadi kaitses ta 1956. aastal. Komarovski oli ainus Nõukogude armee sõjaväeinsener, kes ülendati armeekindraliks. 1940. aastate teisel poolel oli Komarovski seotud NSV Liidu aatomiprojektiga. Kaks kuud pärast nõukogude aatomipommi katsetust, 29. oktoobril 1949, sai ta NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi kinnise seadlusega erakordsete teenete eest eriülesande täitmisel sotsialistliku töö kangelase aunimetuse. Komarovski lõpetas Moskvas 1923. aastal Nanseni-nimelise näidiskooli ja 1928. aastal Dzeržinski-nimelise Moskva Transpordiinseneride Instituudi. Pärast lõpetamist projekteeris ta hüdrotehnilisi ehitisi Alam-Sviri hüdroelektrijaama ehitusele. Ta tegeles ka teadustööga – 1930. aastatel avaldas mitu uurimust jää mõjust hüdrotehnilistele ehitistele. 1931. aastal saadeti ta NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures asuva Ühendatud Riikliku Poliitvalitsuse töötajana Moskva-nimelisele kanalile. 1937. aasta mais määrati ta kanali ekspluatatsioonivalitsuse ülemaks ja kanali peainseneriks. Pärast Moskva-nimelise kanali ehituse käikuandmist määrati ta 1937. aasta septembris Kuibõševi hüdrosõlme peainseneri esimeseks asetäitjaks. 1939. aasta mais määrati Komarovski NSV Liidu merelaevastiku rahvakomissari asetäitjaks ehituse ja sadamate mehhaniseerimise alal. Sama aasta septembris sai ta uue määramise – NSV Liidu sõjalaevastiku rahvakomissari asetäitjaks ehituse alal, kus tema vastutusalaks jäi mereväebaaside ja hüdrotehniliste ehitiste ehitamine. Suures Isamaasõjas juhatas Komarovski sapööriarmeed (1941. aasta oktoobrist 1942. aasta jaanuarini); seejärel juhtis ta NKVD Tšeljabmetallurgstroid, mille ülesanne oli lühikese ajaga rajada Tšeljabinski piirkonnas metallurgiakombinaat (Tšeljabinski metallurgiakombinaat). Ühtlasi oli ta NKVD parandusliku töö laagri valitsuse ülem. 1944. aasta mais määrati Komarovski NKVD tööstusehituse laagrite peavalitsuse ülemaks. Aastatel 1948–1953 juhtis ta Moskva Riikliku Ülikooli kompleksi väljaehitamist. 1. järgu sõjaväeinsener (28. juuni 1938) brigaadiinsener (1939) insenertehnilise teenistuse kindralmajor (22. veebruar 1943) kindralleitnant (1963) insenertehnilise teenistuse kindralpolkovnik (1965) armeekindral (1972) Комаровский Александр Николаевич. warheroes.ru
Puitmaja

"Puumaja" suunab siia. Puu otsa ehitatud maja kohta vaata artiklit Maja puu otsas‎. Puitmaja (ka puumaja) on puidust tehtud maja. Palkmaja Puitehitis Puukirik
Looduspõhised lahendused

Looduspõhised lahendused (inglise nature-based solutions) on looduslikel protsessidel põhinevate või loodusest inspireeritud kontseptsioonide kasutamine keskkonna ja ühiskonnaga seotud väljakutsete ja probleemide lahendamiseks. Sellisteks väljakutseteks on näiteks kliimamuutused, vee- ja toiduturvalisus, reostus, (loodus)katastroofide riskid ja inimtervis. Looduspõhised lahendused aitavad inimkonnal kohaneda kliimamuutustega, vähendada looduskatastroofidega seotud riske, luua tervisliku elukeskkonnaga linnu lahendada veevarustuse ja toidu kindlustatusega seotud probleeme jmt. Looduspõhised lahendused kasutavad ökosüsteemide omadusi ja funktsioone, et tagada inimestele vajalike keskkonnakaitseliste, sotsiaalsete ja majanduslike hüvede toimimine. Sageli on looduspõhised lahendused kulutõhusamad kui puhttehnilised lahendused, sest pakuvad inimestele peale ühe probleemi lahenduse tasuta ka muid loodushüvesid ehk ökosüsteemiteenuseid. Näiteks rohelised katused ja seinad linna hoonetel aitavad hoida kuumadel perioodidel temperatuuri madalamal, koguda tormivett, vähendada õhu saastatust ja tõsta inimeste heaolu, suurendades samal ajal elurikkust. Looduspõhist lähenemist saab kasutada linnades sademevee immutamiseks, sademete äravoolu aeglustamiseks. Säästva arengu sõnaseletusi "NBS2017". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuli 2018. Vaadatud 27. augustil 2018.
Nikolai Popov (sõjaväelane)

Nikolai Mihhailovitš Popov (vene keeles Николай Михайлович Попов; 5. aprill (vkj 24. märts) 1903 Temrjuk, Kubani oblast, Venemaa Keisririik – 1. veebruar 1985 Moskva, Nõukogude Liit) oli vene sõjaväelane (kindralpolkovnik), Vene NFSV teeneline ehitaja (1968). Ta oli aastatel 1940–1941 Balti sõjaväeringkonna vägede majutamise osakonna ülem. Suures Isamaasõjas oli ta aastatel 1942–1945 oli erinevate rinnete sõjalis-ehitusvalitsuse ülem. 1956. aastast oli ta NSV Liidu Kaitseministeeriumi ehituse ja vägede majutamise valitsuse ülema asetäitja. 29. augustil 1969 sai Popov NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega väljapaistvate teenete eest eriülesande täitmisel sotsialistliku töö kangelase aunimetuse. 3. järgu sõjaväeinsener (1936) 2. järgu sõjaväeinsener (1939) 1. järgu sõjaväeinsener (1942) insener-polkovnik (1943) insenertehnilise teenistuse kindralmajor (1949) insenertehnilise teenistuse kindralleitnant (1958) insenertehnilise teenistuse kindralpolkovnik (1965) kindralpolkovnik (1984) Николай Михайлович Попов. warheroes.ru
Georg Luts

Georg Luts (eesnimi ka Jüri; 11. aprill 1918 Viciebsk – 1. mai 2004 Lund) oli eesti päritolu Rootsi farmatseut. Ta sündis Oskar Lutsu pojana Esimese maailmasõja ajal Viciebskis, kus isa Oskar teenis Vene sõjaväes. Perekond tuli 1918. aasta varasügisel Eestisse. Ta õppis Tartu Linna 15. Algkoolis ja Hugo Treffneri Gümnaasiumis, lõpetas selle 1938. aastal. Aastatel 1938–1942 õppis ta Tartu Ülikoolis farmaatsiat. Akadeemiliselt kuulus ta Korporatsioon Fraternitas Liviensisesse. Sarnaselt isa Oskar Lutsuga oli ka Georg kirjandushuviline. Muu hulgas kirjutas ta enne isa käsikirjade trükkiminekut neid puhtalt ümber. Esimese kursuse üliõpilasena pani 20-aastane Georg väsinud isale lubadust täites tema asemel koguni kirja följetoni "Saamuel Pliuhkam Tartu näitusel" (Postimees nr 231, 27. august 1938. Lk 9). Teise maailmasõja ajal teenis ta Saksa sõjaväes ning vahetult enne Eesti langemist Nõukogude kolmanda okupatsiooni alla põgenes ta Soome oma lelle Theodor Lutsu juurde ning sealt koos lelle perega Rootsi. Ta töötas edaspidi Lundis farmaatsiaettevõtetes. Tema vanemad said alles oktoobris 1948 teada, et Georg on Rootsis elus. Kuni surmani ei külastanud ta kunagi Eestit ega kodulinna Tartut. Tema isa oli kirjanik Oskar Luts ja ema oli Valentina Luts (sündinud Krivitskaja; 1892–1982). Abielust rootslanna Ruth Ohlssoniga sündis Georg Lutsul 1959. aastal poeg Anders Erik Ohlsson, kes töötab samuti farmaatsia alal. Aivar Kull. "Oskar Luts". Ilmamaa. Tartu 2007. Lk 76 Aivar Kull. "Oskar Luts". Ilmamaa. Tartu 2007. Lk 285 Alo Lõhmus. "Oskar Lutsu järeltulijad on truud apteegiteadusele ning kirjandusele". Maaleht nr 51, 22. detsember 2011. Lk 2...3 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Aivar Kull. "Georg Lutsu nähtamatu elulugu". Postimees, 3. september 2004
Moskva 24

Moskva 24 (Vene keeles Москва 24) on Venemaal asuv ööpäevaringselt programmi edastav telekanal, mis kuulub Moskva meediumite allikate "Moskva meedias" toimetuse osakonda ja viitab Venemaa riiklikule televisiooni- ja raadiolevivõrguettevõttele (VGTRK). Kanali peakorter asub Moskvas oma tootmisvõimalustega ja operaatsioonidega ning on saadaval Moskvas ja Moskva oblastis. Edendatakse kui peamist linna telekanalit, mis on loodud selleks, et sihtida kõiki Moskva kodanikke ja külastajaid, kes on huvitatud linna uudistest, elust ja võimalustest. Umbes 50 protsenti sisust on pühendatud elavate uudiste edastamise ja teavitamise programmidele. Kanal pakub ka mitmesuguseid meelelahutuslikke ja tarbijale orienteeritud näiteid. Kanal on asutatud Moskva valitsuse algatusel TV-kanali "Stolitsa" (1997-2011) alusel ja käivitati 5. septembril 2011, alustades kanali elava esitusega Moskva linnapeale Sergei Sobjanini. Aastal 2016 tähistas kanal viieaastast sünnipäeva, teatas tegelikkusega televisioonist oma mitte-informatiivse programmeerimise praeguse suuna.
Šabanõ

Šabany (vene keeles Šabanõ, transkribeerituna Šabanõ) on Minski linnaosa, mis asub linna kaguosas Zavodski rajooni territooriumil. Linnaosa jääb väljapoole Minski ringteed. Linnaosa on osaliselt tööstusrajoon, osaliselt aga korterelamute rajoon. Sinna rajati aastal 1965 Minski heitveepuhastusjaam, seal on ka linna prügikäitluskeskus. Uuematest ettevõtetest asub seal külmkapitehas Atlant, mis hakkas tegutsema aastal 2006. Elumajade piirkond koosneb kahest mikrorajoonist. Piirkond oli varem suhteliselt kuritegelik,, seal olid levinud ka autovargused. Linnaosas on probleeme heakorraga ja sealne elukeskkond on halb. Vastavalt on sealsed elamispinnad ka ühed odavaimad Minskis. Minski südalinnaga ühendavad linnaosa bussid, seal asub ka Šabany raudteejaam. Šabany on rajatud samanimelise küla kohale, mille asemele aastal 1965 rajati Minski heitvete aereerimise jaam. Teise maailmasõja ajal jäi linnaosa territooriumile Mały Traścianieci koonduslaager. Pärast aastat 1986 asus sinna elama massiliselt Tšornobõli katastroofi järel ümberasustatud inimesi. Tööstuspiirkonna vanad kraanad Šabany tänav Šabany tööstuspiirkond https://naviny.by/rubrics/economic/2006/12/08/ic_news_113_263551 В Минске в минувшем году раскрываемость убийств превысила девяносто процентов 23 juuli 2011 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. veebruar 2017. Vaadatud 27. augustil 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Самый загрязненный воздух в Минске — на улице Тимирязева, Белорусские новости (03.06.2009).
Õllejäätis

Õllejäätis on jäätis, mille üheks komponendiks on õlu. Võrreldes heleda õllega annavad tumeda laagriõllega maitsestatud jäätised rohkem spetsiifilist maitset, mida otsitakse. Seetõttu kasutatakse enamasti õllejäätise valmistamiseks just tumedat õlut. Alkoholisisaldus tootes oleneb valmistamise meetodist. Lõppsaaduses võib esineda alkoholi, kuid mitte ilmtingimata. Teatud retseptid nõuavad kuumutamist, mistõttu alkoholi aurumise tõttu seda valmis jäätises enam pole. Õllejäätises kasutatakse peale õlle samu komponente, mida kasutatakse tavalise jäätise tegemiseks. Eri maitseid saab anda edasi vastavalt kasutatud õlle liigile. Kui tume porter annab edasi karamelli ja linnase maitset, siis pilsner, pale ale ja indian pale ale võivad jäätisele anda mõru maitse. Nisuõlut ja laagrit kasutatakse samuti jäätiste valmistamisel, kuid heledad õlled, näiteks laagriõlled, ei anna maitsele nii suurt erinevust. Kõige paremat ja spetsiifilisemat maitset annavad edasi humal ja linnased, mida esineb just tumedates õlledes. Jäätisele lisatakse muude maitsenüansside saamiseks näiteks šokolaadi, kirsse või karamelli. Magustoiduks võib õlut lisada ka juba valmis jäätisele või teha kogu õllega magustoit täiesti algusest. Mõned jäätisepoed Ameerika Ühendriikides valmistavad õllejäätisi ja osalevad nendega suurel Ameerika õllefestivalil. Üks maailmakuulus jäätisebränd Ben and Jerry's on koostöös New Belgium Brewing Companyga loonud piiratud koguses New Belgium Brown Alest valmistatud õllejäätise. Morris, Chris (21. oktoober 2015). "Ben & Jerry's is making craft beer ice cream". Fortune.