laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kolmas sektor

Kolmas sektor (ka valitsusväline sektor, mittetulundussektor, vabasektor, vabakond) on väljend, mida kasutatakse mitteriiklike organisatsioonide ja mittetulundusühingute kohta. Eestis määratletakse kodanikuühiskonda kui kõiki inimesi huvide ja võimete kohaselt kaasavat osalusühiskonda, mis hõlmab inimeste omaalgatuslikku koostööd oma huvide järgimiseks ning avalike asjade arutamises ja otsustamises osalemiseks, samuti seda koostööd võimaldavaid ühendusi, võrgustikke ja institutsioone. Kodanikuühiskond tähendab suutlikku avalikku sektorit, tugevat erasektorit ja aktiivset kolmandat sektorit. Eestis toimub kodanikuühiskonna arendamine vastavalt Eesti kodanikuühiskonna arengu kontseptsioonile. Kodanikuühiskond on laiem mõiste kui kolmas sektor; termin põhineb järgneval loogikal: Ühiskonda saab jaotada kolmeks koostoimivaks sektoriks. Avalik ehk riiklik sektor tegeleb üldiste ja rahvuslike hüvede kaitsmise, vastavate poliitikate kujundamise, seadusandluse jms nii üleriigilisel kui kohalikul tasandil. Ärisektor, mis tegeleb kasumi tootmisega ettevõtluse kaudu (osa erasektorist). Kolmas sektor, mis viimase aja arengute põhjal on omakorda jagunenud kaheks segunenud osaks(osa erasektorist): professionaalne mittetulundussfäär, kus inimesed palgatööd tehes tegelevad peamiselt avaliku huvi esindamisega, eestkostega, teenuste pakkumisega jne, puhtalt vabatahtlik tegevus, kus teiste sektorite esindajad oma kodanikualgatust vabatahtlikkuse alusel ellu viivad. Kolmandas sektoris tegutsevate organisatsioonide õiguslikeks vormideks on mittetulundusühing (MTÜ); sihtasutus (SA); seltsing. Need ei tegutse kasumi teenimise eesmärgil, vaid aitavad kaasa mitmesuguste ühiskonnaprobleemide lahendamisele, toetudes kodanikualgatusele. Kõneledes kodanikuühiskonnast, tuleb vahet teha avalikes huvides tegutsevate kodanikuühenduste ja teiste vahel. Juriidiliselt saab kodanikuühendusi luua ka avalik- ja ärisektor, mis ei ole otseselt kodanikuühendused, ehkki tegutsemisvormina mahuvad kolmanda sektori alla. Ühistegevus seltsides ja klubides oli esimese ärkamisaja edu aluseks. Eesti Mittetulundusühingute ja Sihtasutuste Liit Mikko Lagerspetz, Kodanikuühiskonna lühisõnastik, Tallinn, 2004 Avatud Eesti Fond Kodanikuühiskonna teema Siseministeeriumi veebis Mis vahe on kolmandal sektoril ja kodanikuühiskonnal? Kodanikualgatus ja kolmas sektor estonica.org Aimar Altosaar: Jaan Tõnissoni otsimas ehk kuhu kadus julgus?, 21. aprill 2011. delfi.ee
Mart Saare majamuuseum

Mart Saare majamuuseum on aastal 1964 avatud muuseum; Viljandi muuseumi filiaal. Muuseum asub Karjasoo külas Hüpassaare talus. Muuseumis saab tutvuda helilooja Mart Saare elukäigu ja loometööga. Praegune püsiekspositsioon pärineb aastast 1982, mil tähistati helilooja 100. sünniaastapäeva. Muuseumil on kokku 512 säilikut, millest 153 on eksponeeritud, 117 on inventeeritud. http://muuseum.viljandimaa.ee/?op=body&id=205 (vaadatud 14.02.2013) http://muuseum.viljandimaa.ee/static/body/files/5.hypassaare_arengukava.pdf (vaadatud 14.02.2013) EE 12. köide, 2003: 500. Muuseumist Viljandi muuseumi kodulehel (vaadatud 19.05.2023)
AS Saaremaa Piimatööstus

AS Saaremaa Piimatööstus on Saaremaal asuv piimandusettevõte. Ettevõtte alguseks loetakse aastat 1886, mil avati Kuressaare linnutapamaja. Pärast Eesti taasiseseisvumist ettevõte erastati (1995). Aastast 1996 tegutses Saaremaa Liha- ja Piimaühistu omanduses, hõlmates ka lihatööstust (AS Saaremaa Liha- ja Piimatööstus). Aastast 2007 on ettevõte eraldiseisev, kandes nime AS Saaremaa Piimatööstus. EE 12. köide, 2003: 499. https://web.archive.org/web/20111104165342/http://www.saarejuust.ee/index.php?page=4 (vaadatud 14.02.2013) Ettevõtte koduleht (vaadatud 14.02.2013)
Salme Teater

Salme Teater on aastast 1947 Tallinnas Salme kultuurikeskuses tegutsev harrastusteater. 1957. aastal anti Jaan Tombi nimelise kultuurihoone juures tegutsevale draamaringile isetegevusliku teatri nimetus. Hiljem nimetati teater ümber Jaan Tombi nimeliseks rahvateatriks. Selle nimega tegutses teater kuni 1987. aastani, mil trupp nimetati ümber Salme Teatriks. Teatril on oma õppestuudio. Esimesed lavastused valmisid Kaarli Aluoja ja Leo Kalmeti käe all. Aastatel 1967–1971 juhtis näitetruppi Nikolai Kraus. 1971–1982 juhtis peanäitejuhina kollektiivi tööd Ellu Puudist ning 1984–2013 oli kollektiivi juht ja lavastaja Aime Lutsar. 2016. aastast juhib Salme Teatrit Kristjan Arunurm. Etendused toimuvad Salme Kultuurikeskuse mängusaalides (Salme 12 Tallinnas) ja mujal. Teatritrupp on osalenud paljudel rahvusvahelistel festivalidel. EE 12. köide, 2003: 504. Salme Teatri koduleht Teatri koduleht
Salong-Teater

Salong-Teater on Tallinnas tegutsev erateater, mis annab etendusi koos Tallinna Lasteteatriga "Trumm". Teatri ajalugu ulatub aastasse 1992, mil Dajan Ahmetov asutas teatritrupi Ahmetov Management. Aastal 1993 sai lasteetendusi andev trupp nime Trumm ja aastal 1994 täiskasvanutele etendusi andev trupp nime Salong-Teater. EE 12. köide, 2003: 505. Teatri koduleht
Seitsmes Meel

Seitsmes Meel oli aastatel 1986–1990 tegutsenud Eesti rokkansambel. Ansambli eestvedaja ning ühtlasi solist, kitarrist, laulude muusika ja sõnade autor oli Henry Laks. Ansamblisse kuulusid veel Kalle Vilpuu (kitarr), Imre Eenma (basskitarr), Tõnu Väärtnõu (klahvpillid) ja Toomas Leemets (löökpillid). 1987. aastal olid ansambli liikmed ka Tarmo Adson (kitarr) ja Ilmar Laisaar (klahvpillid). Ansambli loomise mõte tekkis Tartu muusikapäevadel 1984. aastal, kui Henri Laks ja Kalle Vilpuu sattusid juhuslikult juttu ajama. 1987. aastal pälvis ansambel Tartu muusikapäevadel ajakirjanike preemia ja publiku lemmikansambli auhinna. 1988. aasta suvel liitus ansambliga stuudiotegevuses ka Alo Mattiisen. Esimesel Rock Summeril 1988. aastal oli Seitsmes Meel viimane esineja. Rokkfestivali külastas toona Tallinna Lauluväljakul umbes 100 000 inimest. Miks ansambel 1990. aastal kuulsuse tipul olles tegevuse lõpetas? Imre Eenma: "Need olid huvitavad ja natuke skisofreenilised ajad. Kõik sai vabaks ja kõigil tekkis äkki väga palju tegemist." Kalle Vilpuu: "Toonane lahkuminek oma kuulsuse tipul oli ainuõige. Muidu oleks meistki saanud iseenda haledad varjud." 2013. aasta suvel tuli ansambel uuesti kokku, et esineda Käsmu kontsertidel. Kontserte anti ka 2014. ja 2015. aastal. Lavale naasmiseks andis tõuke kurb sündmus: klahvpillimängija Tõnu Väärtnõu oli õnnetu kukkumise tagajärjel surma saanud. Tõnu oli aastaid proovinud bändikaaslasi uuesti kokku tuua, kuid eri põhjustel polnud see õnnestunud. Ansambli tuntumad lood on "Tule kui leebe tuul", "Salaja", "Õpetaja", "Hoia mu poole", "Tuisueit", "Kingitus" jt. "Tule kui leebe tuul” valiti 2009. aastal telesaates "Eesti otsib lemmiklaulu" kõigi aegade parimate armastuslaulude hulgas 4. kohale. Seitsmenda Meele loomingust on jäädvustatud väike osa ja seegi vaid 1989. aastal välja antud kassetil. Mõned lood on Henri Laksi sooloplaatidel. Seitsmes Meel (Cassette, Album, Misprint), Levimuusikute Klubi "Muusik", 1989 Seitsmes Meel (LP, Album, Ltd, Num, RE, Turquoise), Akord Records, 2024 Seitsmes Meel (LP, Album, RE, Black Vinyl, Band Edition), Akord Records, 2024 Lood: A1 Break The Window A2 Õpetaja A3 "Tule kui leebe tuul" A4 Kannatus A5 Kõrbes A6 Pärl B1 Hoia Mu Poole B2 Unesnõiduja B3 Sõna B4 Suhted B5 Pagemine (Kontsert) EE 12. köide, 2003: 509. Ruja. Teema 46. Kitarrist Kalle Vilpuu meenutab Henry Laksi: selliseid inimesi ei sünni palju. kultuur.postimees.ee, 11. mai 2023. Noortena võlusime ära terve Eesti. Õhtuleht, 21. mai 2013 80ndate rokitäht Seitsmes Meel teeb sel suvel come backi, Õhtuleht, 11. märts 2013 Seitsmes Meel on tagasi. Tartu Ekspress nr. 4, 30 jaanuar 2014. Seitsmes Meel. Discography. Ansamblist ruja.ee veebilehel (vaadatud 14.02.2013). Tartu muusikapäevad: Seitsmes Meel ja Henry Laks. Esmaeeter 20. august 1987. Tartu levimuusikapäevad 1988. Esmaeeter 22. mai 2009. Kaja Roomets. Seitsmenda Meele muusiku Tõnu Väärtnõu pill vaikis igaveseks. Õhtuleht, 9. jaanuar 2013.
Obinitsa muuseum

Obinitsa muuseum on 1995. aastal Obinitsas avatud muuseum. Alates 2019. aastast kuulub muuseum Setomaa Muuseumide koosseisu. Muuseumis on väljapanekud Setumaa ajaloo ja kultuuri kohta. Nende seas on näiteks setu naiste käsitööloomingut, arheoloogiaväljapanek, tsässon. Muuseumi eesmärk on koguda ja säilitada eelkõike Meremäe valla piirkonna külade ajalugu, esemeid ja kultuuripärandit. 2012. aasta seisuga on muuseumi kogudes ligi 2000 eksponaati. Valdav osa muuseumi esemetest on ajavahemikust 1910–1940. Esindatud on talumajapidamise esemed: voodirõivad, käterätikud, pühaserätid, põranderiided, laudlinad, kööginõud, puutööriistad, mööbel. Esinduslik on ka setu rahvarõivaste kogu: hammed, sukmanid, räbikud, vööd, peavööd, kaatsad, pealinikud, põlled, sukad, kasukad, saapad, vildid jne. Praeguses muuseumihoones asus enne 1994. aastat Obinitsa raamatukogu, selle juhataja oli Liidia Sillaots. Aprillis 1994 kolis raamatukogu uutesse ruumidesse Obinitsa lasteaia hoones. Sama aasta augustis oli tühjaks jäänud raamatukogu hoones I Setu kuningriigi päevade raames pühaserättide näitus. Sellest sai alguse Liidia Sillaotsa soov luua Obinitsasse väike koduloomuuseum. 3. juunil 1995 pühitseti sisse Obinitsa muuseumitarõ. Samal päeval viidi Seto lauluema kuju juurde maakive, millele panna mälestustahvlid kohalikele suurleelotajatele: Hemmo Mastile, Nasta Lustile, Okse Luigele ja Tepa Vahvikule. Muuseumitarõ all orus olev Obinitsa paisjärv pühitseti Obinitsa koguduse preestri Rafael Hindrikuse poolt. Setomaa Muuseumid Värska talumuuseum Saatse muuseum Reegi maja Paloveere talu Luikjärve talu Seto Tsäimaja EE 12. köide, 2003: 510. Viitamistõrge: Vigane <ref>-silt. Viide nimega obinitsamuuseum.ee on ilma tekstita. Vaiko Tigane. Võrumaa vaatamisväärsused Sillaots, Liidia Obinitsa ajast aega, Hilanamoro, 2006. Obinitsa muuseumi koduleht
Sideamet

Sideamet oli 1. augustil 1998 Eesti Vabariigi Elekterside Riigi Inspektsiooni (kasutati ka nime Riigi Elekterside Inspektsioon (lühend REI)) baasil asutatud Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi valitsemisalas olnud valitsusasutus. 2007. aastal liideti Sideameti üksused Tehnilise Järelevalve Ametiga. Sideamet esindas Eestit mitmes rahvusvahelises organisatsioonis (näiteks ITU, CEPT, UPU).. EE 12. köide, 2003: 511. Rahvusarhiiv. "Arhiivimoodustaja. Sideamet". Vaadatud 2102.2020. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |vaadatud= (juhend)[alaline kõdulink] Sideameti põhimäärus (vastu võetud 11.02.2003)
SP Muusikaprojekt

OÜ SP Muusikaprojekt (ka: SP Muusika) on 1994. aastast tegutsev Eesti muusikakirjastus. Kirjastus on keskendunud Eesti süvamuusika väljaandmisele. Välja on antud näiteks Eesti uuema koorimuusika salvestisi, Cyrillus Kreegi "Reekviem". EE 12. köide, 2003: 524. Kirjastuse koduleht (vaadatud 14.02.2013)
Laius-Tähkvere mõis

Laius-Tähkvere mõis (ka Tähkvere mõis; saksa keeles Flemmingshof) oli riigimõis Tartumaal Laiuse ja Torma kihelkonnas. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Jõgeva maakonna Jõgeva valda. Varasemal ajal kuulus Laius-Tähkvere Laiuse lossi lääni. 1623. aastal läänistas Rootsi kuningas Gustav Adolf Laiuse lossi maad ooberst Henrik Flemingule. 1650. aastal päris lääni tema poeg Erik Henriksson Fleming. Mõisamaade reduktsiooniga tükeldati endise Laiuse lossi maad ning osa lossi alla kuulunud mõisaid riigistati, nende hulgas ka Laius-Tähkvere mõis. 1865. aastal jagati suur osa mõisa maast kasutamiseks väikerentnikele, kellest enamiku moodustasid vene õigeusklikud. Talude müümine algas Tähkveres 1877. aastal, esimesena osteti päriseks Aosilla ja Veia hajatalud. Mõis likvideeriti lõplikult 1904. aastal, kui selle maad anti 14-liikmelise rentnikkude ühingu kätte. 19. sajandil kuulusid Laius-Tähkvere mõisapiirkonda järgmised külad: Kasepää, Kilbavere, Kodismaa, Koimula, Ookatku, Mustvee, Näduvere, Pedasi, Sadala, Tuimõisa, Tõreda. Omaaegne mõisasüda jäi Laiuse kihelkonda, nagu ka Kodismaa, Pedasi ja Tuimõisa külad, ülejäänud külad jäid Torma kihelkonda. Laius-Tähkvere vald Johan Kõpp, Laiuse kihelkonna ajalugu. Tartu, 1937, lk 328-329 Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 250 [1].
Fotogrupp Stodom

Fotogrupp Stodom oli aastal 1964 loodud fotograafide rühmitus. Rühmitusse kuulusid teiste seas Peeter Tooming, Rein Maran, Andrei Dobrovolski, Kalju Suur, Tatjana Dobrovolskaja, Boris Mäemets. Rühmitus korraldas aastal 1966 Eesti NSV esimese foto- ja kujutava kunsti ühisnäituse. Aastal 1972 korraldasid nad Eesti NSV esimese audiovisuaalse näituse. Fotogrupi töödest on tehtud mitu retrospektiivnäitust (nt 1991, 1994). EE 12. köide, 2003: 525. https://web.archive.org/web/20131004230001/http://www.estonica.org/et/Kultuur/Fotograafia/Tagasivaade/ (vaadatud 14.02.2013)
Stuudio 22

Stuudio 22 (ka Studio 22) on aastal 1972 loodud kunstiinimeste rühmitus; Eesti Kunstnike Liidu alaliit. Rühmituse asutas Tõnis Vint. Rühmitus tegevus on seotud eriti vanade kultuuride ja Kaug-Ida kunsti teemaliste loengute ja aruteludega. Rühmitusse kuulub erinevate kunstialade inimesi: maalijaid, fotograafe, muusikuid, filmiloojaid jne. Rühmituse esimene ühisnäitus oli aastal 1989 Tallinna Kunstihoone galeriis. Näituse pealkiri oli "Hermeetria 22". EE 12. köide, 2003: 525. https://web.archive.org/web/20070609170350/http://www.eaa.ee/196?sortby=user11&sort_order=asc&ft_page=14 (vaadatud 14.02.2013) Studio 22 koduleht
Lepo Sumera Ühing

Lepo Sumera Ühing (ka: Sumera Ühing) on aastal 2000 asutatud ühing, mille põhitegevus on Lepo Sumera loomingu tutvustamine ja jäädvustamine. Ühingu eestvõttel algatati Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumis asuva Lepo Sumera arhiivi korrastamine. Ühing korraldab 2003. aastast rahvusvahelist Lepo Sumera heliloomingukonkurssi, mille eesmärk on Lepo Sumera pärandi ja originaalse orkestriloomingu väärtustamine. Noortele, alla 35-aastastele heliloojatele mõeldud konkursile oodatakse 9–13 minutit kestvaid uusi orkestriteoseid. EE 12. köide, 2003: 526. Lepo Sumbera heliloomingukonkursi finalistid teada. Eesti Muusika Infokeskus, 1. veebruar 2006. Lepo Sumerale pühendatud veebileht (vaadatud 14.02.2013)
Denominazione di Origine Controllata

Denominazione di Origine Controllata ehk DOC on Itaalia veinide klassifikatsiooni tähis; Prantsuse AC ja Portugali DOC ekvivalent. DOC süsteemi arendatakse ka Argentinas. DOC- ja DOCG-klassifikatsioonisüsteemi ranged ja täpsed reeglid loodi 1963. aastal, kuid süsteem osutus suhteliselt ebaõnnestunuks, kuna kvaliteedinõuded jäid nõrgalt piiritletuks. Süsteemi reformiti 1992. aastal eesmärgiga suurendada selle usaldusväärsust. DOC-klassi kuuluvad ajaloolistes piirkondades algupärastest marjadest toodetud veinid. Itaalias on DOC-piirkondi üle 200, veine ligikaudu 800. Veel kõrgema kvaliteediga on DOCG-klassi veinid.
Sõleke

Sõleke on 1976. aastal asutatud laste ja noorte tantsukollektiiv. Kollektiivi asutas Ene Jakobson Tallinna 44. Keskkooli rahvatantsurühmana. 1978. aastast tegutseb kollektiiv Tallinna Huvikeskuses Kullo. 2000. aastal loodi kollektiivi juurde ka laste tantsuteater Päikeselapsed. Kollektiiv viljeleb eriti eesti tantse, samuti show-tantsu. 2013 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (rahvatantsu populariseerimise ning kultuuripärandi rikastamise eest) https://web.archive.org/web/20150220042953/http://www.kullo.ee/index.php?page=479& (vaadatud 14.02.2013) EE 12. köide, 2003: 530. Tantsukollektiivist Tallinna Huvikeskuse Kullo kodulehel
Uus Kunstnikkude Koondis

Uus Kunstnikkude Koondis oli aastatel 1930–1940 Tallinnas tegutsenud kunstnike ühendus, kuhu kuulusid peamiselt saksa ja vene päritolu kunstnikud. Need kunstnikud olid 1930. aastal lahku löönud Eesti Kunstnikkude Liidust. Aastatel 1930–1936 korraldas ühendus 4 näitust. Ühendusse koondusid peamiselt Eestis elavad teistesse rahvustesse kuuluvad kunstnikud. 1932. aastal kuulus koondisse 15 kunstnikku: M. Ananitš, Aleksander Eller, Osvald Eslon, Erwin Foerster, A. Heftler, M. Kalašnikov (Root), Sergei Nedler, Boris Ottenberg, August Roosileht, E. Rotberg, N. Roth, B. Smirnov, Jenny Uttar, Arnold Vihvelin. EE 12. köide, 2003: 626. Eestis üle 125 kunstniku - Eesti Päevalehe lisa Kratt, 14.03.1932 nr 11
Seyðisfjörður

Seyðisfjörður on vald Islandi idaosas Austurlandi piirkonnas. Valla peamised sissetulekuallikad on turism ja kalandus. Sellel on üks sõpruslinn, Vantaa (Soome). https://www.citypopulation.de/en/iceland/towns/m%C3%BAla%C3%BEing/UA0900__sey%C3%B0isfj%C3%B6r%C3%B0ur/ http://www.sfk.is
Eesti Turismiamet

Eesti Turismiamet oli valitsusasutus, mis tegutses aastatel 1990–2000 mitme Eesti ministeeriumi valitsemisalas. 2001. aastal võttis Turismiameti ülesanded üle Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse Turismiagentuur. Amet tegeles eeskätt Eesti turismipoliitika valdkonnaga ja turismi arendamisega. Eesti NSV riiklike ametite moodustamise kohta, Vabariigi Valitsuse määrus 16.01.1990 EE 12. köide, 2003: 610. https://www.riigiteataja.ee/akt/33030 (vaadatud 14.02.2013) Turismiameti põhimääruse kinnitamine Turismiameti põhimäärus. RTL 1997, 127, 963 (vaadatud 14.02.2013)
Johann Gustav Stockenberg

Johan(n) Gustav Stockenberg (u 1660 – u 1710 Tallinn) oli Rootsi kujur ja kiviraidur. Stockenberg rändas Kopenhaagenist Tallinna umbes 1683. aastal. Ta elas Tõnismäel. Fabian von Ferseni ja tema abikaasa Sabina Elisabeth von Westerhageni hauamonument Tallinna toomkirikus (1670. aastad) Otto Reinhold Taube hauamonument (17. sajandi IV veerand) Tallinna toomkirikus Otto Wilhelm von Ferseni hauamonument (18. sajandi algus) Tallinna toomkirikus Otto Wilhelm von Ferseni hauamonument Tallinna toomkirikus Otto Wilhelm von Ferseni hauamonument Tallinna toomkirikus Otto Reinhold von Taube hauamonument Tallinna Toomkirikus Fabian von Ferseni hauamonument Tallinna toomkirikus Tema pojapojapoeg Gustav Emmanuel Stockenberg oli Eesti vaimulik. Waldén, Bertil. Nicolaes Millich och hans krets: studier i den karolinska barockens bildhuggarkonst, Stockholm: Saxon & Lindström, 1942 Marquard, Emil. "Abraham Cæsar Lamoureux". Fra arkiv og museum, Serie 2. Kopenhaagen: Arnold Busck, 1925, Lk 245–247. EAA.1.2.483: 21 Tallinna müürseppade tsunft protestiga Tõnismäel elava kiviraidur Gustaff Stockenbergi vastu seoses ainult tsunftimeistritele lubatud ehitustööde ettevõtmisega Maardu mõisa akende, uste ja trepi juures, Rahvusarhiiv F. v. Ferseni hauamonument-sarkofaag kultuurimälestiste riiklikus registris O. R. Taube hauamonument-sarkofaag kultuurimälestiste riiklikus registris O. W. v. Ferseni hauamonument kultuurimälestiste riiklikus registris  Johann Gustav Stockenberg – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Mäeväli, Sulev. Ajaloo- ja ehitusmälestisi Tallinnas, Tallinn: Perioodika, 1981 (Johann Gustav Stockenberg E-kataloogis ESTER) Mäeväli, Sulev. Ehitus- ja kunstimälestisi Tallinnas, Tallinn: Perioodika, 1986 (Johann Gustav Stockenberg E-kataloogis ESTER) Karling, Sten Ingvar. Holzschnitzerei und Tischlerkunst der Renaissance und des Barocks in Estland – Verhandlungen der Gelehrten Estnischen Gesellschaft, nr. 34 [1], Tartu: Õpetatud Eesti Selts, 1943 (Johann Gustav Stockenberg E-kataloogis ESTER) Karling, Sten Ingvar. Narva: Eine Baugeschichtliche Untersuchung – Kungl. Vitterhets- historie- och antikvitets akademien. Archäologische Monographien, nr. 25, Stockholm: Wahlström & Widstrand, 1936 (Johann Gustav Stockenberg E-kataloogis ESTER) Tuulse, Armin. Zur Baugeschichte der Tallinner Burg – Sitzungsberichte der Gelehrten Estnischen Gesellschaft 1935 [2], Tartu: Õpetatud Eesti Selts, 1937 (Johann Gustav Stockenberg E-kataloogis ESTER)
Sihtasutus

Sihtasutus on mittetulundusühendus, mis on asutatud mitteärilisel otstarbel ning registreeritud sihtasutuste seaduse kohaselt. Erinevalt mittetulundusühingust ei ole sihtasutusel liikmeid. Sihtasutuse organid on juhatus ja nõukogu. Sihtasutus on eraõiguslik juriidiline isik. Sihtasutust ei ole lubatud ümber kujundada teist liiki juriidiliseks isikuks. Mittetulundusühing Seltsing Organisatsioon Kõve, Villu Mittetulundusühingute ja sihtasutuste seadustest, Juridica, 1996, nr 10, lk 555–559. (Tellijatele siit.) Ines Metsalu. Sihtasutuste loomine vajab selgeid sihte ja põhimõtteid. Eesti Maksumaksjate Liidu ajakiri MaksuMaksja juuni/juuli 2014 (nr 6/7). Sihtasutuste seadus Sihtasutuste statistika äriregistris. Sihtasutuse asutamine.
Filippo Maria Visconti

Filippo Maria Visconti (1392–1447) oli Milano hertsog 1412–1447. Hertsogi tiitli päris ta peale oma venna Giovanni Maria Visconti surma. Agnese del Maino'ga (?–1447) tütar Bianca Maria Visconti. Filippo Maria oli julm ja ääretult tundlik oma inetu välimuse suhtes. Sellest hoolimata oli ta tugev poliitik, kellel õnnestus selliste võimsate kondotjeeride nagu Francesco Sforza, Carmagnola ja Piccinino toel taastada oma võim Lombardia üle. Filippo Maria surmaga 1447 katkes Viscontide otsene meesliin ning Milano hertsogi tiitel läks üle Francesco Sforzale, kes oli 1441 abiellunud Filippo Maria tütre Biancaga.
VAT Teater

VAT Teater on Eesti teater, mis on asutatud 1987. aastal Tallinnas. See on Eesti vanim kutseline erateater.[viide?] Teatrile panid 1987. aastal aluse Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise eriala lõpetajad, kelle eesotsas olid Aare Toikka (alates 1993 teatri kunstiline juht), Tiina Rebane (alates 1995 teatri juhatuse esimees) ja Peeter Jalakas. Teatri loomisel võeti eesmärgiks viljeleda ja arendada kultuurialast tegevust, pidades sihtrühmana silmas eelkõige lapsi ja noori. Teater tegutseb 2022. aasta jaanuarist Tallinnas aadressil Sakala 3 asuvas teatrimajas. Teater asutati nimega VAT Tudengiteater, 1988. aastast kannab see nime VAT Teater. Teatri nimes sisalduval akronüümil VAT pole kindlat tähendust. See võeti kasutusele reklaamitrikina, parodeerides Nõukogude ajal riiklike teatrite nimedes olnud lühendit RAT ('riiklik akadeemiline teater'). Naljatamisi on välja VAT tähenduseks pakutud variante "Väike Aga Tubli", "Väga Akadeemiline Tallinna [Teater]", "Volli, Aare ja Teised", "Vängete Aumärkidega Tunnustamata" ja "Väga Armas Teater". VAT Teatri truppi kuulub 2023. aasta novembri seisuga 16 inimest. Tiina Rebane – teatrijuht Aare Toikka – kunstiline juht Tanel Saar – näitleja ja lavastaja Margo Teder – näitleja ja lavastaja Meelis Põdersoo – näitleja Ago Soots – näitleja ja lavastaja Karolin Jürise – näitleja Mihkel Seeder – dramaturg Rasmus Järvesaar – korraldus- ja kommunikatsioonijuht Eva Naruskberg – müügi- ja reklaamijuht Johanna Tamm – lavastusala juht Piret Soosaar-Maiberg – haridustegevuste juht Sander Põllu – tehnikajuht Martin Koldits – tehnik-lavameister Terje Kähr – tehnik Raul Õitspuu – lavameister-bussijuht 2010. aastate algusest alates moodustavad olulise osa VAT Teatri tööst nii lastele kui ka täiskasvanutele suunatud hariduslikud töötoad, mis on seotud mõne kindla lavastusega või teatrieluga üldiselt. Publikut kaasatakse mitmesuguste rakendusteatri võtetega, näiteks foorumteatri meetodil. Haridustegevused hõlmavad lisamaterjale, mängulisi töötube ning muid algatusi, projekte ja üritusi. Teatriskäiku käsitletakse tervikliku protsessina: toimub eelhäälestus, mõtestatud kohalolek teatris ja tagasiside, mille käigus ei teadvustata teatrit pelgalt nähtusena, vaid analüüsitakse nähtut nii üksikisiku (iseenda) seisukohalt kui ka suuremasse pilti (maailma tasand) paigutatult. Paljude lavastuste jaoks koostatud lisamaterjalid on abiks nii enne kui pärast etendust kogetu kirjeldamisel ja analüüsimisel. "Ajalugu". VAT Teater. Vaadatud 13. novembril 2023. ERR (27. mai 2021). "VAT Teater kolib Rahvusraamatukogu rekonstrueerimise ajaks Sakala 3 teatrimajja". ERR. Vaadatud 13. novembril 2023. OKIA. "Esimene uus teater". Sirp. Vaadatud 13. novembril 2023. "Vatikad". VAT Teater. Vaadatud 16. novembril 2023. "VAT". VAT Teater. Vaadatud 13. novembril 2023. "Mis on haridustegevused?". VAT Teater. Vaadatud 17. novembril 2023. Teatri koduleht (vaadatud 13.11.2023)