laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Emlichheimi ühisvald

Emlichheim on Samtgemeinde ('valdade ühendus') Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Grafschaft Bentheimi kreisis. Selle keskus on Emlichheimi vallas. Samtgemeinde Emlichheim koosneb järgmistest valdadest: Emlichheim Hoogstede Laar Ringe
Neuenhausi ühisvald

Neuenhaus on Samtgemeinde ("valdade ühendus") Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Grafschaft Bentheimi kreisis. Selle keskus on Neuenhausi vallas. Samtgemeinde Neuenhaus koosneb järgmistest valdadest: Esche Georgsdorf Lage Neuenhaus Osterwald
Schüttorfi ühisvald

Schüttorf on Samtgemeinde ("valdade ühendus") Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Grafschaft Bentheimi kreisis. Selle keskus on Schüttorfi vallas. Engden Isterberg Ohne Quendorf Samern Schüttorf
Uelseni ühisvald

Uelsen on Samtgemeinde ("valdade ühendus") Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Grafschaft Bentheimi kreisis. Selle keskus on Uelseni vallas. Samtgemeinde Uelsen koosneb järgmistest valdadest: Getelo Gölenkamp Halle Itterbeck Uelsen Wielen Wilsum
Nullkoht

Kui kahemõõtmelisel koordinaattasandil on (ühe sõltumatu ortogonaal ühikvektori kordaja --) parameeter y defineeritud (teise sõltumatu ortogonaal ühikvektori kordaja --) parameetri x funktsioonina , siis funktsiooni y(x) nullkohtadeks nimetatakse selle funktsiooni selliseid punkte mis on esitatavad üldkujul (x,0) või analüütiliselt pöördfunktsiooni kaudu y(x) = 0 ← sisestab tingimuse pöördfunktsiooni argumendiks → x(0) ← ja leiab nullkoht (või palju ... palju nullkohad , näit. y = Sin(x) või y=0 (y=0·x) , viimasel juhul on kogy x-telg üks suur "nullkoht" ) ┌─────────────────────────────┐ │░░░░░░░░░░░░y░↑░░░░░░░░░/░░░░░░│ │░░░░░░░░░░░░░░│░░░y=x░░/░░░░░░░│ │░░░░░░░üks░░░░░│░░░░░/░░░░░░░░░│ │░░░░░░ühikvektor░_│░░░/░░░teine░░░░░│ │░░░░░░░░░░░░░1░↑░/░░░ühikvektor░░░│ │░←────────────┼→┌─────────→░│ │░░░░░░░░░░░░░/░│\░1░░░░░░░░░░x░│ │░░░░░░░░░░░/░░░│░░░Nullkoht░░░░░░│ │░░░░░░░░░/░░░░░│░░░░(x(0),0)░░░░░│ │░░░░░░░/░░░░░░░│░░░░░░░↑░░░░░░│ │░░░░░/░░░░░░░░░↓░░░░░░░y(x)=0░░░│ └─────────────────────────────┘ märkus : omapärane funktsiooni definitsioon on antud selleks et tagada ühilduvus mitmete teiste matemaatiliste aksioomide ja teoreemidega
Kurevere pank

Kurevere pank (ka Kurevere pangamägi) on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Kurevere külas. Pank jääb Vilsandi rahvuspargi piiridesse. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks. Panga pikkus on 250 m. Pangal paljanduvad Jaagarahu lademe Pangamäe kihistiku kivimid. Kurevere pangamägi Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 16.06.2018) Kurevere pangamägi Eesti looduse infosüsteemis
Märt Roosma

Märt Roosma (kuni 1936 Martin Roosmann; 9. oktoober (vkj)/ 22. oktoober 1904 Põltsamaa – 22. veebruar 1991 Tasmaania) oli eesti karikaturist ja kunstnik. Ta õppis vaheaegadega alates 1923. aastast Pallases maalikunsti ja alates 1939. aastast graafikat. Lõpetas kooli Ado Vabbe õpilasena 1943. aastal. 1944. aastal siirdus Saksamaale, sealt 1945 Augsburgi Hochfeldi põgenikelaagrisse. Arvatavasti alates 1947. aastast elas Rootsis. Hiljem siirdus Austraaliasse. Elas Tasmaanias Hobartis. Kogus kunsti, kinkis 1988. aastal oma kogu (366 teost, enamik Eduard Wiiralti graafika) Eesti Kunstimuuseumile. Ta on joonistanud šarže ja karikatuure, mida avaldati 1924. aastal Üliõpilaslehes, kus tema pseudonüüm oli Matu. 1930. aastatel illustreeris peamiselt lasteraamatuid (John Habbertoni "Helene lapsukesed", 1936; Frances Hodgson Burnetti "Väike lord Fauntleroy", 1937). Varasest vabagraafikast on hinnatavaimad laitmatus peenes tehnikas hästiilmestatud portreed (autoportree, 1942, Karl Eduard Sööt, 1944, Lugeja, 1944; kõik kuivnõel). Loonud ka maastikuakvarelle (Maastik, 1947). MARTIN ROOSMANN perekonnanime muutmine ROOSMA 16.04.1936-09.02.1937. Eesti Rahvusarhiiv, RA ERA.5201.2.12128 "Nimede muutmised". Riigi Teataja Lisa nr 30. 09.04.1936. Lk 2017. Vaadatud 8. aprillil 2024. Rein Loodus. "Roosma, Märt, graafik". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 447 Aavo Kokk, Andres Eilart. Pintsliga tõmmatud linnad. 2012. Lk 12 Eesti biograafiline andmebaas ISIK
Vabadussõjas langenute mälestusehis

Vabadussõjas langenute mälestusehis (ka Vabadussõjas langenute mälestusehitis[viide?]) on mälestusmärk Tallinna Kaitseväe kalmistul. Mälestusehise projekteeris arhitekt Edgar Johan Kuusik ja see avati 21. oktoobril 1928. Paekivist mälestusehis oli kahe sõja vahelisel ajal Eestis ainus tundmatu sõduri haud ja oluline langenud kangelaste mälestamise paik, kuhu viidi ka väliskülalisi. Monumendi hävitasid Nõukogude okupatsioonivõimud 1950. aastal. Mälestusmärk taastati pärast Eesti Vabariigi taastamist võimalikult täpselt ja avati uuesti 27. novembril 2012. Mälestusehis oli üks viimastest taastatud Vabadussõja mälestusmärkidest. Jaan Tamm ja Tiina Linna. (2017). "Tallinna kaitseväe kalmistu kujunemine, selle hävitamine ja taastamine.". Eesti Muinsuskaitse Selts. "Mälestusehise taastamisest ERR-i portaalis". "Mälestusehisest Vikerraadio saatesarjas "Eesti lugu"". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. juuni 2018.
Aive Mõistlik

Aive Mõistlik (kuni 1979 Aive Raamat; sündinud 2. augustil 1957 Valjala vallas Lööne külas) on eesti pedagoog ja munitsipaalpoliitik. Ta lõpetas 1975. aastal Orissaare Keskkooli ja 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Aastatel 1993–2001 oli ta Kahtla Põhikooli direktor ja 2001. aastast on ta Valjala Põhikooli direktor. Ta on õpetajana peale kehalise kasvatuse andnud ka eesti keele ja kirjanduse tunde. Lisaks pedagoogitööle on ta olnud ka Valjala vallavolikogu esimees ning haridus- ja kultuurikomisjoni esimees. 1998 Saaremaa aasta õpetaja Tema tütred on Ave Maria, Astra ja Marja. väljavõte Vabariigi Valimiskomisjoni lehelt "Orissaare Gümnaasiumi 26. lennu lõpetajate nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 5. septembril 2014. "Tartu Ülikooli kehakultuuri teaduskonna lõpetajad (1985)". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. september 2014. Vaadatud 6. septembril 2014. "Valjala ja Kahtla kool alustavad uut aastat uue direktoriga", Meie Maa, 17. august 2001 " Valjala ja Leisi vallas juhivad volikogu naised, Saarlane.ee , 30. oktoober 2002 [1] (doc-fail)[kõdulink] Kristina Kretova, Aive Mõistlik 60: Valjala koolidirektorit motiveerib koolitöö, Saarte Hääl, 3. august 2017
Eesti Fennougristide Komitee

Eesti Fennougristide Komitee on Tartus tegutsev mittetulundusühing, mis on keskendunud soome-ugri temaatikale. Ühing on muu hulgas aitanud korraldada rahvusvahelisi fennougristika kongresse, eriti 2000. aasta oma, mis toimus Tartus (rahvusvaheline fennougristika 9. kongress). Ühing asutati 1990. aastate algul ja 1999. aastast tegutseb see mittetulundusühinguna. 1994–1997 Ago Künnap ... Tõnu Seilenthal Rahvusvaheline Fennougristide Komitee
Paremjõudude Liit (liikumine)

Ülevenemaaline ühiskondlik liikumine "Paremjõudude Liit" (vene keeles Общероссийское общественное движение "Союз Правых Сил"; lühend SPS) on 2011. aastal asutatud ühiskondlik liikumine Venemaal. 21. septembril 2011 toimus Moskvas poliitilise partei Paremjõudude Liit (läks laiali 2008. aastal) endiste tegelaste koosolek. Kohale tuli ka endine partei kaasesimees, nüüdne kõrge riigiametnik Anatoli Tšubais, kes esines sõnavõtuga, milles palus kohaletulnuid jätkata "tegelemist sellise raske asjaga, mida nimetatakse Venemaa poliitikaks". Poliitik Boriss Nadeždini sõnul Tšubais ise selles enam ei osale. Paremjõudude liidu endised liikmed otsustasid taastada SPS-i tegevuse ühiskondliku organisatsioonina. Liikumise "Paremjõudude Liit" president on Leonid Gozman. Liikumine kasutab sama sümboolikat, mis aastatel 2001–2008 eksisteerinud samanimeline partei. Гозман: Мы активируем СПС. graniru.org, 21. september 2011 Союз Правых Сил. пятаяколонна.рф
Ivan Udaltsov

Ivan Dmitrijevitš Udaltsov (vene keeles Иван Дмитриевич Удальцов; 7. märts 1885 Moskva, Venemaa Keisririik – 30. jaanuar 1958 Moskva, Nõukogude Liit) oli Nõukogude Liidu majandusteadlane, professor, Moskva ülikooli rektor (1928–1930), Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi esimene rektor (1944), kahe Lenini ordeni kavaler. Moskvas on tema järgi nimetatud tänav – Ulitsa Udaltsova. Udaltsov oli aadliperekonnast pärit. Tema isa Dmitri Ivanovitš Udaltsov oli Moskva linnahaigla arst. Ivan Udaltsov lõpetas 1903. aastal kuldmedaliga Moskvas gümnaasiumi ja astus samal aastal Moskva ülikooli õigusteaduskonda. 1905. aastal sai temast Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei liige. Osalemise eest revolutsioonilisest liikumisest arreteeriti ta 1907. aastal, heideti ülikoolist välja ja mõisteti asumisele Vologda kubermangu. Asumisele saatmine jäi siiski ära, sest Udaltsov sai loa riigist lahkuda koos keeluga naasta enne 1910. aastat. Udaltsov jätkas õpinguid Saksamaal: õppis Freiburgi, Leipzigi ja Müncheni ülikoolis. Pärast naasmist kodumaale 1910. aastal, teenis ta sõjaväes ja seejärel lõpetas eksternina ülikooli. Ta võttis osa I maailmasõjast. Pärast Oktoobrirevolutsiooni 1917. aastal määrati ta esialgu tööle Hariduse rahvakomissariaati, seejärel võttis ta osa Vene kodusõjast. 1921. aastal suunati ta tööle 1. Moskva Ülikooli, kus sai samal aastal poliitökonoomia professoriks. Aastatel 1928–1929 oli Udaltsov 1. Moskva Ülikooli rektori kohusetäitja. 1929. aasta lõpus reorganiseeriti ülikooli juhtimisstruktuur. Rektoraat kujundati ümber direktsiooniks. Udaltsov jätkas ülikooli juhtimist direktorina (1929–1930). 1934. aastal määrati ta poliitökonoomia kateedri juhatajaks. 1941. aastal rajas ta ülikoolis majandusteaduskonna ja oli selle dekaan aastatel 1941–1955. Kui 1944. aastal reorganiseeriti ülikooli rahvusvaheliste suhete teaduskond iseseisvaks kõrgkooliks – Välissuhete Instituudiks (nüüdne MGIMO) – määrati Udaltsov selle direktoriks (oli selles ametis alla aasta). Ivan Udaltsovi vend medievist Aleksandr Udaltsov valiti NSV Liidu Teaduste Akadeemia kirjavahetajaliikmeks. Ivan Udaltsovi poeg Ivan Udaltsov oli nõukogude diplomaat; lapselapselaps Sergei Udaltsov (sündinud 1977) on vasakpoolsete vaadetega opositsionäär. Ivan Udaltsov on maetud Novodevitšje kalmistule Udaltsovide matmispaigas. Hauasambale on raiutud tema, tema abikaasa Margarita Udaltsova (1887–1964) ja diplomaadist poja Ivan Udaltsovi (1918–1995) nimi. Иван Дмитриевич Удальцов. nature.web.ru
Kaubalaev

Kaubalaev (hol vrachtschip, sks frachtschiff - "prahilaev") on laev, mis on ehitatud kaupade või muu lasti veoks. Kaubalaev on ilmselt vanimaid laevatüüpe koos sõjalaevaga. Tänapäeval ehitatakse järjest rohkem mitte niivõrd universaalseid kaubalaevu, kui eeskätt kindla lastitüübi ja isegi kindla laevaliini jaoks projekteeritud laevu. Erinõuded on mitmesuguse otstarbega ja eri suurusega vedel- ja puistlastilaevade ehitamiseks, aga kasutatakse ka segalastilaevu. Transpordilaev Tanker
Laiuse mustlased

Laiuse mustlased olid Laiuse kihelkonnas elanud mustlased; olid osa Eesti mustlastest. Püsivalt ilmusid mustlased Eestisse 17. sajandil. Nende elukombed olid kohalikele elanikele võõrad ja neid püüti linnast või isegi kogu maalt välja ajada. Et see ei õnnestunud, siis püüti neid teatud kohtadesse kinnistada. 1841 koondati kindralkuberneri korraldusel eestlaste hulgas rändlevad mustlased Laiuse valla hingekirja. Tol korral kirja pandud mustlased kuulusid kuude sugukonda, kelle nimed olid Indus, Maddisson, Lama, Lakak, Guruni ja Welberk. Mustlaste peamised elukohad olid Raaduvere ja Tähkvere küla ning Jõgeva ja selle ümbrus. Laiuse mustlased ei olnud vaid rahvuspõhine grupp, vaid segunesid ka eestlastega. Laiuse mustlaste järglaseks peetakse ka Ado Grenzsteini ja tema venda Tõnist. Rühm kasutas oma segakeelt - Laiuse murrakut. Kui 1910. aastal oli Laiuse hingekirjas 270 mustlast 65 perekonnast, siis enne Teist maailmasõda elas Laiuse piirkonnas 60 mustlast. Teise maailmasõja ajal tapsid sakslased peaaegu kõik Eesti alal olnud mustlased. Teadaolevalt jäi Eesti alal ellu vaid üks mustlane. Dagne Hanschmidt (11.07.2008). "Raaduvere küla – Eestimaa hävitatud mustlaskuningriik". Postimees. Vaadatud 27.11.2018. http://www.eestigiid.ee/?SCat=7&CatID=4&ItemID=1560 (vaadatud 18.06.2018) Eino Veskis (30.03.2007). "Ühest erilisest rahvusest ? mustlastest". Vooremaa. Vaadatud 27.11.2018. Paul Ariste. Laiuse mustlased. Acta Universitatis Tartuensis/Dorpatensis. B; 50.1: Tartu 1940 Laiuse mustlastest eestigiid.ee andmebaasis
August Sarapuu

August Sarapuu (7. aprill 1891 Mõniste vald, Hargla kihelkond, Võrumaa – 27. mai 1957 Kohtla-Järve) oli sõjaväelane Venemaal (lipnik) ja Eestis (kapten). Ta lõpetas õpetajate pedagoogilised kursused Taali ministeeriumikooli juures ja maamõõtjate kursused Peterburis. Ta võttis osa Esimesest maailmasõjast. Lõpetas alalisväe ohvitseride kursused. Ta teenis alates 1918. aasta lõpust Eesti rahvaväes. Formeeris omanimelise “Kapten Sarapuu kaitsepataljoni”, hilisema Võru kaitsepataljoni. Osales lahingutes Koiva-Mustajõe rindel, Riia–Pihkva kiviteel ja Porhovi linna all. Arvati 1. jaanuarist 1934 reservi. Elas Tartus. Sarapuu vahistati 21. novembril 1945, mõisteti 5. veebruaril 1946 VNFSV KrK §58-1a järgi süüdi ja saadeti vangilaagrisse. Naasis 1953. aastal Eestisse. Määrati elama Kohtla-Järvele, kus töötas linna kommunaalosakonnas. 1920 – tasuta maa normaaltalu mõõdus 1925 – Vabadusristi I liigi 3. järk Ants Sild. "Meenutades kuulsat kaptenit August Sarapuud"., Kultuur ja Elu, 2/2002 "Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. juuni 2018. Vaadatud 18. juunil 2018. "Eesti Vabadusristi kavalerid". Koostajad August Traksmann, Voldemar Päts ja Artur Laats. Välis-Eesti & EMP. Stockholm 1984. Lk 284 August Sarapuu andmekogus Eesti ohvitserid 1918-1940 Ants Sild. "Meenutades kuulsat kaptenit August Sarapuud"., Kultuur ja Elu, 2/2002
Hawker Hurricane

Hawker Hurricane oli Briti ühekohaline hävituslennuk, mis võeti Suurbritannia kuninglikus lennuväes (Royal Air Force, RAF) kasutusele 1937. aastal. Lennuki konstrueeris ja ehitas ettevõte Hawker Aircraft. Kuigi Hurricane on tuntuselt jäänud teise Briti hävituslennuki – Supermarine Spitfirei varju, on tähelepanuväärne, et teise maailmasõja õhulahingutes tekitati selle lennukiga 55% kõikidest Luftwaffe lennukite kaotustest 1940. aastal võitluses Inglismaa pärast. Hurricane'e kasutati kõigil suurematel teise maailmasõja rinnetel. Hurricane'i loomisele panid aluse arutelud RAF-i ametnike ja Briti lennukikonstruktori Sydney Cammi vahel. Algselt ei olnud ametnikud vaimustuses monoplaani projektist, mis asendaks Hawker Fury biplaani. Hoolimata sellest, et ministeerium eelistas biplaane, tundmata huvi uue hävitaja vastu, otsustas Hawker Aircraft oma monoplaani eraviisiliselt arendada. Tänu sellele oli aega rakendada mitmeid uusi innovaatilisi ideid, nagu sissetõmmatav maandumistelik ning võimsam mootor Rolls-Royce Merlin. 1934. aasta lõpus andis Briti lennundusministeerium tellimuse ühe Hawkeri monoplaani ehitamiseks. 6. novembril 1935 tegi Hurricane'i prototüüp, tähisega K5083, esmalennu. Juunis 1936 andis ministeerium tellimuse Hurricane'i seeriatootmiseks ning detsembris 1937 jõudis esimene lennuk eskadrilli lennuväljale. Lennuki konveieril ehitamine ja järgnev hooldamine oli lihtsustatud tänu varasemale tavapärasele ehitusviisile, mis võimaldas eskadrillides teha suuri lennukiremonte välise abita. Hurricane'e ehitati kiire tempoga enne teise maailmasõja puhkemist septembris 1939 – selleks ajaks oli neid juba lennuväe 18 eskadrillil. Hurricane'e kasutati Inglismaa kaitses mitut tüüpi Saksa sõjalennukite vastu, kaasa arvatud lähivõitluses Messerschmitt Bf 109-ga mitmel rindel. Hurricane'i täiustati jätkuvalt ning see hakkas täitma nii ründe-, kergpommitaja-, hävitus- kui ka maaväe toetuslennuki ülesandeid. Mereväe jaoks kohandatud lennukid on tuntud Sea Hurricane'i nime all – need olid modifitseeritud nii, et võimaldada opereerimist lennukikandjatel laevadel. Mõned lennukid muudeti nii, et neid sai sõjalaevalt katapulteerida õhku merekonvoi laevade kaitseks. Aastatel 1941–1944 saadeti ca 3000 Hawker Hurricane’i Nõukogude Liidule. Osa neist (ca 50) leiti 2023 aastal Ukrainas demineerimistööde käigus Kiive lähedalt mahamaetuna. Viimane Hurricane ehitati juulis 1944. Selleks ajaks oli Suurbritannias ja Kanadas tehtud 14 487 Hurricane'i. Pikkus: 9,8 m Tiivaulatus: 12,2 m Tiiva pinnakoormus: 122 kg/m² Kõrgus: 4,0 m Tiiva pindala: 23,9 m² Tühikaal: 2605 kg Suurim lennukaal: 3950 kg Tippkiirus (horisontaallennul): 547 km/h (kõrgusel 6400 m) Praktiline lennulagi: 11 000 m Mootor: Rolls-Royce Merlin XX vedelikjahutusega V-12, 883 kW (1185 hj) Relvastus: 4 x 20 mm Hispano Mk II automaatkahurit ja 2 x 230 kg pommi. C. Peter Chen. "Hurricane Fighter". WW2DB. Vaadatud 22.05.2018. Green 1957, p. 24. Taavi Minnik (Delfi Forte Ajalugu) (6. september 2023). "„Ühe teeme kindlasti korda." Ukraina demineerijad sattusid ootamatu aarde peale". forte.delfi.ee. Vaadatud 6. septembril 2023.
Pühapaikade andmekogu

Pühapaikade andmekogu on andmebaas, kuhu on koondatud info Eesti ala hiite, pühade kivide, puude, veekogude ja teiste ajalooliste looduslike pühapaikade kohta. Andmebaasi haldavad Tartu Ülikooli looduslike pühapaikade keskus ja SA Hiite Maja. Andmekogu info pärineb suuresti järgmistest allikatest: Eesti Kirjandusmuuseumi allüksused (Eesti Rahvaluule Arhiiv, Eesti Kultuurilooline Arhiiv ja Arhiivraamatukogu), Eesti Keele Instituudi murdekogud, Tartu Ülikooli arheoloogia kabineti arhiiv, Tallinna Ülikooli ajaloo instituudi arhiiv ning Rahvusarhiivi kaardikogu, samuti Kultuurimälestiste register, Eesti looduse infosüsteem ja Maa-ameti geoportaal. http://andmekogu.hiis.ee/tutvustus (vaadatud 18.06.2018) Pühapaikade andmekogu
Hirving Lozano

Hirving Rodrigo Lozano Bahena (sündinud 30. juulil 1995 Méxicos) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib ründajana Hollandi kõrgliiga klubis Eindhoveni PSV. Lozano alustas klubikarjääri kodumaa klubis Pachuca. Hooajal 2015–2016 tuli ta klubiga Mehhiko liiga Clausura meistriks. Järgmisel hooajal võideti CONCACAF-i Meistrite Liiga. 2017. aasta juunis sõlmis ta lepingu Hollandi kõrgliiga klubiga PSV Eindhoven. Kohe esimesel hooajal tuli ta klubiga Hollandi meistriks ning ta oli 17 väravaga sel hooajal kõrgliigas klubi suurim väravakütt. Suvel 2019 liitus ta ligi 45 miljoni euro eest SSC Napoliga ning esindas Itaalia meeskonda aastani 2023 120 kohtumises. Suvel 2023 naasis ta ligi 15 miljoni euro eest PSV-sse. 2015. aastal tuli ta Mehhiko noortekoondisega Põhja- ja Kesk-Ameerika alla 20-aastaste meistriks. Lozano oli turniiril viie väravaga üks kahest suurimast väravakütist. Debüüdi Mehhiko rahvuskoondises tegi ta debüüdi 10. veebruaril 2016 sõprusmängus Senegali vastu. Esimese värava koondise särgis lõi ta 25. märtsil 2016 MM-i valikmängus Kanada vastu. 2016. aasta suveolümpiamängude olümpiaturniiril kuulus ta Mehhiko olümpiakoondisse. Ta kuulus koosseisu kõigis kolmes alagrupimängus. Mehhiko jäi oma alagrupis kolmandaks ja langes välja. 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiri viimases alagrupimängus 24. juunil lõi ta värava Venemaa vastu. 2018. aasta maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus 17. juunil lõi ta värava valitseva maailmameistri Saksamaa vastu, tuues Mehhikole minimaalse 1:0 võidu. "Valitsev maailmameister Saksamaa põrus Mehhiko vastu". sport.err.ee. 17.6.2018. Vaadatud 17.6.2018 Pachuca Liga MX: Clausura 2016 CONCACAF-i Meistrite Liiga: 2016–17 PSV Eindhoven Eredivisie: 2017–18 Napoli Coppa Italia: 2019–20 Serie A: 2022–23
Terrorist

Terroristiks loetakse isikut, kes poliitilistel või materiaalsetel motiividel paneb toime akte, mille eesmärgiks on materiaalse ja moraalse kahju tekitamine teatud eraisikutele, riikidele või organisatsioonidele. Teatud olukordades on võimatu või keeruline eristada vabadusvõitlejat terroristist. Eesti Vabariigi Karistusseadustiku § 237 järgi on terrorism "tervisekahjustuse tekitamisele, surma põhjustamisele või vara hõivamisele, rikkumisele või hävitamisele suunatud teo toimepanemine sõja või rahvusvahelise konflikti provotseerimise või poliitilisel või usulisel eesmärgil". See on nimekiri isikutest, kes on kuulutatud terroristiks. Abu Nidal Usāmah ibn Lādin Mir Aimal Kansi, kes 25. jaanuaril 1993 tappis LKA Peakorteri juures Langleys 2 Luure Keskagentuuri töötajat. Kansi tabati FBI poolt 15. juuni 1997 Pakistanis, toimetati Ameerika Ühendriikidesse, mõisteti süüdi ja hukati 2002. aastal; Farwaz Younis, kes osales Jordaania Kuningliku Lennukompanii lennu (Royal Jordanian Airlines Flight 402) kaaperdamises. Younis tabati 13. juunil 1987 FBI poolt Küprose lähedal Vahemeres, neutraalvetes operatsiooni "Goldenrod" käigus, toimetati Ameerika Ühendriikidesse, mõisteti süüdi 1989. aastal ning määrati karistuseks 30 aastat vabadusekaotust; Umar Farouk Abdulmutallab (Christmas Day bomber) See on nimekiri riikidest, ühendustest ja organisatsioonidest, mis on kuulutatud terroristlikeks: Jewish Defense League Must September IRA Terrorism Usuline ekstremism
Ivan Gratšov

Ivan Dmitrijevitš Gratšov (vene keeles Иван Дмитриевич Грачёв; sündinud 19. veebruaril 1952 Jakutskis Jakuudi ANSV-s) on Venemaa poliitik, endine Riigiduuma saadik, majandusteaduste doktor. Ta oli Riigiduuma saadik aastatel 1993–2003 ja 2007–2016. Gratšov lõpetas 1973. aastal Uljanov-Lenini nimelise Kaasani Riikliku Ülikooli, seejärel samas aspirantuuri. Pärast aspirantuuri kaitses ta füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi. 2010. aastal sai Gratšov majandusdoktoriks majandusfüüsikas. Gratšov on poliitikas osalenud 1990. aastate algusest. Ta oli aastatel 1990–1993 Tatarstani Vabariigi Ülemnõukogu liige. 1993. aastal pääses ta Riigiduumasse Jabloko nimekirjas. 1998. aastal lahkus ta Jablokost konflikti tõttu partei juhtkonnaga. 2001. aastal kandideeris Gratšov Tatarstani Vabariigi presidendiks. Valimistel sai ta 5,5% valijate häältest ja jäi kolmandaks. 2007. aastal pääses ta Riigiduumasse Õiglase Venemaa nimekirjas. 2012. aastal valiti ta Riigiduuma energeetikakomitee esimeheks. 2016. aastal esitas Kasvupartei ta Riigiduuma saadikukandidaadiks valimistel ühemandaadilises valimisringkonnas. Gratšov jäi kolmandaks ja parlamenti ei pääsenud. Ivan Gratšovi abikaasa Oksana Dmitrijeva on töötanud Venemaa Föderatsiooni ministrina. 2017. aastal kavatses ta kandideerida Kasvupartei poolt esitatuna 2018. aasta Venemaa presidendivalimistel, kuid kaotas sisevalimistel Boriss Titovile. Биография. ivangrachev.ru Оксана Дмитриева заявила о желании стать кандидатом в президенты, не "устраивающим шоу". dp.ru, 30. oktoober 2017 Партия роста выдвинет бизнес-омбудсмена Титова кандидатом в президенты России. tass.ru, 26. november 2017 Koduleht Ivan Gratšov Riigiduuma kodulehel
Kasvupartei

Ülevenemaaline poliitiline partei "Kasvupartei" (vene keeles Всероссийская политическая партия "Партия Роста") on liberaalkonservatiivne poliitiline partei Venemaal. 2011. aasta jaanuaris ilmus meedias teade, et poliitik Boriss Titov kavatseb eelseisvatel Riigiduuma valimistel kandideerida ühe parempoolse partei nimekirja eesotsas. Samal kuul ilmusid teated, et Titov loob mõne olemasoleva partei baasil ettevõtjate partei. Titovi valik langes Pravoje Delole. Sama aasta veebruaris toimunud partei 8. kongressil valitigi Titov partei uueks esimeheks. Titov teatas kohe partei poliitilise kursi muutmisest ja partei rebrändigust. 26. märtsil 2016 nimetati Pravoje Delo ümber Kasvuparteiks. 2011. aasta septembris toimunud Riigiduuma valimistel sai Kasvupartei 1,3% valijate häältest (valimiskünnise ületamiseks oli vajalik 5% hääli). 2018. aasta Venemaa presidendivalimistel esitas Kasvupartei enda kandidaadiks partei esimehe Boriss Titovi. Titov kogus 0,7% valijate häältest, millega jäi 8 kandidaadi seas Jabloko liidri Grigori Javlinski järel kuuendaks. Parteisse kuuluvad teiste seas Dmitri Potapenko, Olga Dmitrijeva, Irina Hakamada ja Sergei Stankevitš. Tuntud loomeinimestest on parteiga ühinenud filmilavastaja Pavel Lungin ja näitleja Leonid Jarmolnik. Омбудсмен Титов возглавил "Правое дело". lenta.ru, 29. veebruar 2016 Бизнес-омбудсмен решил создать оппозиционную правительству партию. rbc.ru, 25. jaanuar 2016 Оксана Дмитриева поможет партии предпринимателей получить места в Госдуме. rbc.ru, 16. veebruar 2016