laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ulila raamatukogu

Ulila raamatukogu on rahvaraamatukogu Elva vallas Tartu maakonnas. Raamatukogu asub endise Ulila põhikooli ruumides aadressil Pargi 1. Raamatukogu kasutab e-kataloogi URRAM. Puhja valla koduleht Tartu Maakonna keskraamatukogu Kultuurimälestiste riiklik register
Kvintetiino

"Kvintetiino" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1964. aastal loodud teos puhkpillikvintetile. Muusikateose pikkus on 5 minutit. Teose kandis esimest korda ette 1964. aastal Tallinnas Eesti NSV Riikliku Filharmoonia puhkpillikvintett. http://www.emic.ee/?sisu=heliloojad&mid=32&id=61&lang=est&action=view&method=teosed (vaadatud 22.06.2015)
Kollaaž teemal B-A-C-H

"Kollaaž teemal B-A-C-H" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1964. aastal loodud teos kammerorkestrile. Muusikateose pikkus on 8 minutit. Teose kandis esimest korda ette Tallinna Kammerorkester (dirigent Eri Klas) 4. novembril 1964 Tallinnas Estonia kontserdisaalis. http://www.emic.ee/?sisu=heliloojad&mid=32&id=61&lang=est&action=view&method=teosed (vaadatud 22.06.2015)
Viies elevant

"Viies elevant" on Terry Pratchetti 24. Kettamaailma romaan ja viies romaan, mis räägib Ankh-Morpoki Linnavahtkonnast. Raamatus tutvustatakse esmakordselt klakse ehk Kettal sidepidamiseks kasutatavat semaforisüsteemi. Ankh-Morpoki hertsog ja linnavahtkonna komandör Sam Vimes saadetakse Ankh-Morpoki suursaadikuna Überwaldi, kus on aset leidmas päkapikkude Alumise Kuninga kroonimine. Vimesi teadmata suundub isiklikel põhjustel sinna ka Angua ja teda koos rääkiva koera Gaspode abil jälitav kapten Porgand. Kui Vimes saabub Überwaldi, avastab ta, et tema eelkäija on teadmata kadunud ja Kivikook, mis on Alumise Kuninga kroonimisel äärmiselt oluline, on varastatud. Vimes saab teada, et libahundid plaanivad mässu, ja kui lahendust kiiresti ei leita, on Überwald kaose äärel. Samal ajal suudab Ankh-Morpoki Linnavahtkonda juhtima jäänud seersant Colon põhjustada korraliku kaose nii vahtkonnas kui ka linnas.
Kebes

Kebes Teebast (kreeka Κέβης; 5.–4. sajand eKr) oli vanakreeka filosoof, Sokratese lähikondlane, kes oli pärit Teeba linnast Boiootias. Kebes on peamiselt tuntud Platoni teoste läbi, kus teda on põgusalt nimetatud XIII kirjas ja "Kritonis" ning ta on koos oma Teeba kaaslase Simmiasega Sokratese vestluspartner "Phaidonis". Kebese kohta pole palju teada ning ilmselt ta ka kirjutas vähe. Diogenes Laertios loetleb oma teose "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" Kebesele pühendatud peatükis kolme Kebese kirjutatud dialoogi. Sama kinnitab ka Suda. Need dialoogid on "Tahvel" (kreeka Πίναξ), "Seitsmes päev" (kreeka Ἑβδόμη) ja "Phrynichos" (kreeka Φρύνιχος). Seejuures on "Tahvel" säilinud, kuid tänapäeval arvatakse, et selle autor ei olnud Sokratese lähikondlane Kebes ning tekst pärineb 1. sajandist pKr. Kebese õpetuse ja arutlusstiili kohta võib teha oletusi Platoni dialoogi "Phaidonile" tuginedes, kuid selles kontekstis on raske eristada Kebese enda tegelikke väiteid ning Platoni kirjanduslikke täiendusi. Platoni dialoogis "Kriton" on väidetud, et Teebast pärit sõbrad Simmias ja Kebes soovisid tasuda tarviliku summa Sokratese vangistusest vabastamiseks.. Xenophon, "Mälestusi Sokratesest" I raamat, 2. peatükk, lõik 48 Platon, "Kirjad" XIII kiri, 363a Platon, "Kriton" 45b Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 125 "Suda", artikkel "Kebes" K 1215, tõlkinud David Whitehead Vt nt "Die Bildtafel des Kebes: Allegorie des Lebens". Eingeleitet, übersetzt und mit interpretierenden Essays versehen von Rainer Hirsch-Luipold, Reinhard Feldmeier, Barbara Hirsch, Lutz Koch, Heinz-Günther Nesselrath. (SAPERE, Bd. 8.) Darmstadt: Wissenschaftliche Buchgesellschaft, 2005, lk. 29
Pro et contra

"Pro et contra" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1966. aastal loodud teos tšellole ja orkestrile. Teos on pühendatud Mstislav Rostropovitšile. Muusikateose pikkus on 9 minutit. Teose kandsid esimest korda ette Toomas Velmet (tšello) ja Eesti Raadio Sümfooniaorkester (dirigent Neeme Järvi) 3. novembril 1967 Tallinnas Estonia kontserdisaalis. http://www.emic.ee/?sisu=heliloojad&mid=32&id=61&lang=est&action=view&method=teosed (vaadatud 22.06.2015)
Kanon pokajanen

"Kanon pokajanen" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1996. aastal loodud a cappella teos segakoorile. Selle tekstiks on kirikuslaavikeelne "Patukahetsuse kaanon meie Issandale Jeesusele Kristusele". Teose tellis KölnMusic GmbH Kölni katedraali 750. aastapäeva tähistamiseks. See on pühendatud Tõnu Kaljustele ja Eesti Filharmoonia Kammerkoorile. Teose viimase osa "Palve pärast kaanonit" pühendas helilooja 1997. aasta veebruaris lahkunud Eesti õigeusu preestri Vladimir Zalipski mälestusele. Muusikateose pikkus on 90–110 minutit. Teose kandis esimest korda ette Eesti Filharmoonia Kammerkoor (dirigent Tõnu Kaljuste) 17. märtsil 1998 Saksamaal Kölni katedraalis. http://www.emic.ee/?sisu=heliloojad&mid=32&id=61&lang=est&action=view&method=teosed (vaadatud 22.06.2015) Канон покаянный ко Господу нашему Иисусу Христу (Kaanoni tekst kirikuslaavi keeles ja siin kürillilises kirjas) Kanon Pokajanen www.eclassical.com (vaadatud 24.04.2018)
Dopo la vittoria

"Dopo la vittoria" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1996. aastal loodud kantaat segakoorile. Muusikateose pikkus on 12 minutit. Teose kandis esimest korda ette Rootsi Raadio koor (dirigent Tõnu Kaljuste) 6. detsembril 1997 Itaalias Milanos Basilica di San Simpliciano kirikus. http://www.emic.ee/?sisu=heliloojad&mid=32&id=61&lang=est&action=view&method=teosed (vaadatud 22.06.2015)
Como cierva sedienta

"Como cierva sedienta" (originaalpealkiri "Como anhela la cierva") on eesti helilooja Arvo Pärdi 1998. aastal loodud teos sopranile või koorile ja sümfooniaorkestrile. Muusikateose pikkus on 30 minutit. Teose esmaettekanne oli 15. Kanaari saarte muusikafestivali lõppkontsertil 3. veebruaril 1999 Teatro Guimerás Santa Cruzis Tenerifel, kus seda esitasid sopran Patricia Rozario ja Kopenhaageni Filharmooniaorkester dirigent Okko Kamu juhendamisel. 1999. aastal loodi ka samanimeline muusikadokumentaal Arvo Pärdi teose "Como cierva sedienta" esitamisest Estonia kontserdisaalis 29. märtsil 1999. Eesti Muusika Infokeskuse andmetel oli teose esmaettekanne Eestis küll hoopis 30. märtsil 1999, kui Vanemuise kontserdimajas esitasid seda sopran Patricia Rozario ja Tallinna Kammerorkester dirigent Tõnu Kaljuste juhendamisel. ARVO PÄRT Eesti Muusika Infokeskus (viimati vaadatud 5. jaanuaril 2023) Como cierva sedienta (1999) Eesti Filmi Andmebaas
Cantique des degrés

"Cantique des degrés" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1999. aastal loodud teos segakoorile ja orkestrile. Muusikateose pikkus on 7 minutit. Teose kandsid esimest korda ette Monte Carlo Ooperiteatri koor ja Monte Carlo Filharmooniaorkester (dirigent Tõnu Kaljuste) 19. novembril 1999 Itaalias Monte Carlo katedraalis. http://www.emic.ee/?sisu=heliloojad&mid=32&id=61&lang=est&action=view&method=teosed (vaadatud 22.06.2015)
Kaaliumpäevakivi

Kaaliumpäevakivid ehk K-päevakivid on leelispäevakivide hulka kuuluvad kaaliumirikkad kivimit moodustavad mineraalid. Ideaalse kaaliumpäevakivi keemiline valem on K[AlSi3O8]. Osa kaaliumist on küll peaaegu alati asendunud naatriumiga, kuid kaaliumpäevakivis on kaaliumi alati rohkem kui naatriumi. Kaaliumpäevakivide hulka kuuluvad näiteks sanidiin, ortoklass, mikrokliin ja adulaar. K-päevakivi on tüüpiline graniidi koostismineraal.
I Am the True Vine

"I Am the True Vine" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1996. aastal loodud teos segakoorile. Pärt kirjutas muusikateose Suurbritannia Norwichi katedraali 900. aastapäevaks. Muusikateose pikkus on 6-8 minutit. Teose kandis esimest korda ette Norwichi katedraali koor (dirigent David Dannett) 22. juunil 1996 Suurbritannias Norwichi katedraalis. http://www.emic.ee/?sisu=heliloojad&mid=32&id=61&lang=est&action=view&method=teosed (vaadatud 22.06.2015)
Missa brevis

"Missa brevis" on eesti helilooja Arvo Pärdi 2009. ja 2010. aastal loodud teos. Muusikateose pikkus on 9 minutit. Teose kandis esimest korda ette Tšellooktett Amsterdam 29. augustil 2010 Rakvere kirikus. http://www.emic.ee/?sisu=heliloojad&mid=32&id=61&lang=est&action=view&method=teosed (vaadatud 22.06.2015)
Nate Ruess

Nathaniel Joseph Ruess (sündinud 26. veebruaril 1982 Iowa Citys) on USA laulja, ansambli fun. asutaja ja solist. Juunis 2015 ilmus tema sooloalbum "Grand Romantic".
Fun.

fun. on Ameerika Ühendriikide ansambel, mis tegutseb 2008. aastast. Bändi liikmed on Nate Ruess (asutaja ja solist), Andrew Dost ja Jack Antonoff. Ansambli debüütalbum "Aim and Ignite" ilmus 2009. aastal. Teine stuudioalbum "Some Nights" ilmus 2012. aasta veebruari lõpus. Albumi esimene singel "We Are Young" valmis koostöös Janelle Monáe'ga ja tõusis mitmete riikide edetabelite tippu, sh USAs ja Suurbritannias. 2013. aasta Grammy auhindade jagamisel võitis lugu aasta parima loo auhinna ja bänd uustulnuka Grammy-auhinna. Raadio 2 Aastahiti 2012. aasta muusikaküsitlusel valiti laul 11. kohale ja laul "Some Nights", mis oli selle albumi teine singel, 27. kohale. Koduleht
Fumarool

Fumarool on vulkaanilisi gaase ja veeauru eraldav avaus maapinnas. Fumaroolid paiknevad sageli vulkaanide jalamil, olles nn fumaroolse staadiumi ehk hääbuva vulkanismi ilminguks. Fumaroolid esinevad sageli rühmadena, moodustades fumaroolivälja. Fumaroolides tekivad gaasid siis, kui maa all suure rõhu all ülekuumenenud vesi jõuab maapinnale, kus tema rõhk langeb atmosfäärirõhu tasemele. Selle tulemesena muutub vesi otsekohe auruks. Tekkivad gaasid sisaldavad tavaliselt suures koguses süsinikdioksiidi, vääveldioksiidi, vesinikkloriidhapet ja vesiniksulfiidi. Väävlirikkaid fumaroole nimetatakse solfataarideks, booririkkaid fumaroole aga soffionideks. Fumaroolid võivad esineda nii väikeste pragudena kui pikkade lõhedena. Nad võivad moodustada kaootiliselt paiknevate fumaroolidega fumaroolivälju, nad võivad esineda laavavoolude pinnal ja lõõmpilvega kaasneva püroklastilise voolu paksudes lademetes. Fumarool võib avaneda veekogu põhja ja seda võidakse nimetada kuumaveeallikaks. Pinnavee vaatekohast võibki fumarooli nimetada kuumaveeallikaks, milles kogu vesi aurub maapinnale jõudmise hetkel. Yellowstone'i rahvuspargis on umbes 4000 fumarooli. Hochstein, M. P. & Browne, P. R. (1999). Surface Manifestations of Geothermal Systems with Volcanic Heat Sources. Kogumikus H. Sigurdsson (Toim.), Encyclopedia of Volcanoes. Academic Press. Lk 851. ISBN 012643140X
Viktor Sinjukajev

Viktor Sinjukajev (vene Виктор Николаевич Синюкаев; sündinud 9. septembril 1941) on Eestis tegutsev kunstnik ja raamatukujundaja. Ta on Eesti Kunstnike Liidu liige. https://web.archive.org/web/20150626181154/http://www.eaa.ee/indexa43f.html?section=196&class=register_data&action=view&id=5476 (vaadatud 26.06.2015)
Delta Force (videomäng)

"Delta Force" on 1998. aastal avaldatud FPS-mängu tüüpi taktikaline arvutimäng, mille on loonud NovaLogic. Mängija astub USA eriüksuse Delta Force sõduri rolli, kelle ülesandeks on sooritada erinevaid missioone. Mängus on kokku 40 missiooni, mis sisaldavad näiteks militaarkonvoide varitsemist, vaenlase baasi ründamist ja vaenlase liidri(te) mõrvamist.
Carole King

Carole Joan King (sündinud 9. veebruaril 1942 New Yorgis Manhattanil) on USA laulja ja paljude tuntud laulude autor. 1990. aastal lisati ta koos abikaasa Gerry Goffiniga Rock'n'rolli Kuulsuste Halli. Aastal 2013 pälvis ta Grammy elutööauhinna. Enne lauljakarjääri algust kirjutas Carole King kahasse Goffiniga palju edetabeleid vallutanud laule. Näiteks tüdrukutebänd The Shirelles laulis tuntuks laulu "Will You Love Me Tomorrow", Bobby Vee laulu "Take Good Care of My Baby", Little Eva loo "The Loco-Motion". Ühtekokku kirjutasid nad ligi 100 edetabelihitti. 1970 – "Writer" 1971 – "Tapestry" 1971 – "Music" 1972 – "Rhymes and Reasons" 1973 – "Fantasy" 1974 – "Wrap Around Joy" 1975 – "Really Rosie" 1976 – "Thoroughbred" 1977 – "Simple Things" 1978 – "Welcome Home" 1979 – "Touch the Sky" 1980 – "Pearls – Songs of Goffin and King" 1982 – "One to One" 1983 – "Speeding Time" 1989 – "City Streets" 1993 – "Colour of Your Dreams" 1994 – "In Concert" 1994 – "Time Gone By" 1996 – "Carnegie Hall Concert – June 18 1971" 1997 – "Time Heals All Wounds" 1998 – "Goin’ Back" 2000 – "Super Hits" 2001 – "Love Makes the World" 2002 – "Crying in the Rain" 2005 – "The Living Room Tour (Live)"
Paul Lettens

Paul Lettens (3. oktoober 1927 – 14. september 1981 Tallinn) oli Eesti insener ja filatelist. Ta lõpetas 1943. aastal Tallinna 2. Gümnaasiumi. Peale kooli lõpetamist astus ta Tallinna Polütehnilisse Instituuti, mille lõpetas 1952. aastal tööstuse ökonoomika erialal. Ta tegi ka filateeliaalaseid saateid Eesti Raadios. Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Paul Lettens (diplomaat)

Paul Lettens (sündinud 22. jaanuaril 1949 Tallinnas) on Eesti diplomaat ja arst. Ta lõpetas 1967. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1974. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Seejärel töötas ta muuhulgas Tallinna Vabariiklikus Haiglas. 1994. aastal suundus Lettens tööle Eesti välisteenistusse. 2002–2006 oli ta Eesti Vabariigi suursaadik Ukrainas. 2003. aastast oli ta ühtlasi Eesti suursaadik Moldovas ja 2004. aastast Eesti suursaadik Gruusias. 2022. aastal andis Lettens välja raamatu "SUURSAADIKU MEMO. 70 AASTAT RAHU KOOS NATOGA". Eesti suursaadik Gruusias andis üle volikirja Välisministeerium, 2004 Eesti suursaadik Moldovas andis üle volikirja Välisministeerium, 2003 "SUURSAADIKU MEMO. 70 AASTAT RAHU KOOS NATOGA". Rahva Raamat. 15.02.2022. Vaadatud 07.06.2022. "Seenioride erakonda moodustab endine diplomaat Paul Lettens" Pealinn, 6. detsember 2017
Siseminister

Siseminister on valitsuskabineti liige, kes juhib siseministeeriumi. Ameerika Ühendriikide siseminister Eesti siseminister Eesti NSV siseminister NSV Liidu siseminister Prantsusmaa siseminister
Solfataar

Solfataar ehk väävliallikas on väävlirikkaid gaase eraldav fumarool. Nimetus "solfataar" viitab Napoli lähedal asuvale Solfatara vulkaanile, mis tegutses viimati aastal 1198. Solfatara vulkaani ja selle fumaroolide ümber sadestunud väävlikogumeid kirjeldas esimesena Plinius Vanem. Lääne-India vulkaanilistel saartel nimetatakse solfataare soufrière'ks. Sama nime kannavad selles piirkonnas ka mitu vulkaani ja asulat. Solfataarigaaside peamiseks koostisosaks ei ole väävliühendid, vaid sarnaselt teiste fumaroolidega veeaur. Muud levinud gaasid on süsinikdioksiid (CO2), divesiniksulfiid ehk väävelvesinik (H2S), vesinik (H2), süsinikmonooksiid (CO), vääveldioksiid (SO2), metaan (CH4), vesinikkloriid (HCl) ja vesinikfluoriid (HF). Solfataari peamiseks väävlirikkaks komponendiks on väävelvesinik. Kuna praktiliselt kõik fumaroolid eraldavad väävliühendeid, siis ei moodusta solfataarid selgelt eristuvat rühma. Enamasti on solfataaride ümbrusse sadenenud väävlit, sest väävelvesinik oksüdeerub õhuhapnikuga kokku puutudes veeks ja väävliks. Solfataarid tekivad peamiselt plahvatusliku pursketüübiga vulkaanide nõlvadele, sest selliste vulkaanide magma gaasisisaldus on suurem kui valdavalt basaltse koostisega magmat purskaval vulkaanil. Jackson, J. A. (1997). Glossary of Geology (4. trükk). Alexandria, Virginia: American Geological Institute. Lk 605. ISBN 0922152349 Gates, A. E. & Ritchie, D. (2006). Encyclopedia of Earthquakes And Volcanoes (3. trükk). Facts on File. Lk 198–199. ISBN 0816063028 Bodvarsson, G. (1990). Solfatara. Entsüklopeedias D. R. Bowes (Toim.), The Encyclopedia of Igneous and Metamorphic Petrology (Encyclopedia of Earth Sciences Series). Springer. Lk 543–544. ISBN 0442206232 Hochstein, M. P. & Browne, P. R. (1999). Surface Manifestations of Geothermal Systems with Volcanic Heat Sources. Kogumikus H. Sigurdsson (Toim.), Encyclopedia of Volcanoes. Academic Press. Lk 837. ISBN 012643140X
Pari intervallo

"Pari intervallo" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1976. aastal loodud teos. Muusikateose pikkus on 6 minutit. Teose kandis esimest korda ette 27. oktoobril 1976 Estonia kontserdisaalis Rolf Uusväli (orel). http://www.emic.ee/?sisu=heliloojad&mid=32&id=61&lang=est&action=view&method=teosed (vaadatud 22.06.2015)
Rolands Freimanis

Rolands Freimanis (sündinud 21. jaanuaril 1988) on läti korvpallur. 2014-2015 mängis ta Eesti klubis Kalev/Cramo. Aastast 2015 mängib ta klubis Kaasani UNICS
Mikk Mäe

Mikk Mäe (sündinud 19. augustil 1996 Tallinnas) on eesti poplaulja. Mikk Mäe lõpetas 2015. aastal Tallinna 21. Kooli, kus tema muusikaõpetaja oli Lydia Rahula. Lydia Rahula käe all laulis ta aastaid ka Tallinna Poistekooris, kus oli vahel ka solist. Sama aasta sügisel jätkas ta õpinguid Tallinna Ülikoolis informaatika erialal. 2015. aastal osales ta telesaates "Eesti otsib superstaari", kus jäi neljandaks. Sügisel 2015 osales ta ka telesaates "Su nägu kõlab tuttavalt". 2022. aasta kevadel lõpetas Mikk Mäe Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituudi (BFM) nüüdismeedia magistriõppekava telemooduli suuna. Juunis 2015 ilmus Mikk Mäel debüütsingel "Lõkke ääres" (viis – Hendrik Sal-Saller ja sõnad – Berit Sal-Saller, produtsent Tomi Rahula). 17. septembril 2015 ilmus teine singel "Rahutu". 19. novembril 2015 ilmus kolmas singel "Meie aeg on käes" (viis – Tomi Rahula, sõnad – Anni Rahula ja Kristjan Vardja, produtsent Tomi Rahula). 3. detsembril 2015 ilmus Mikk Mäe omanimeline debüütplaat. Plaadil on kokku 12 laulu. 24. märtsil 2016 ilmus neljas singel "Dilemma". See oli esimene lugu, millele tehti ka muusikavideo (näitleja Ajjar Ausma) (viis – Tanel Padar, sõnad – Maian Kärmas, produtsent Tomi Rahula). 18. mail 2016 ilmus viies singel "Nüüd püüa päeva". 2018. aastal avalikustas ta enda esituses laulu "Kuu". Mikk Mäe on teinud kaasa Cartooni ja Futuristiku laulus "C U Again", mis avaldati 2016. aasta lõpus. Mikk Mäe isa on Aivar Mäe. Mikk Mäe debüütplaat Seitse on koos: näosaates osaleb sel hooajal ka staarisaatest muusikamaastikule tõusnud Mikk Mäe Mikk Mäe avaldas esimese singli http://elu24.postimees.ee/3405101/kuula-mikk-mael-ilmus-kaasahaarav-singel-meie-aeg-on-kaes Mikk Mäel ilmus kaasahaarav singel http://elu24.postimees.ee/3405101/kuula-mikk-mael-ilmus-kaasahaarav-singel-meie-aeg-on-kaes Mikk Mäe uus singel "Staarisaate finalisti Mikk Mäe isa Aivar Mäe: ma ei arva, et Miku lauluvalikud on alati õiged olnud". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. juuli 2015. Vaadatud 16. juulil 2015.
Paul Kangur

Paul Kangur (29. november 1926 – 23. mai 2015) oli eesti arhitekt. Ta õppis mitmes koolis, kuid lõpetas aastal 1945 Tallinna 2. Keskkooli. Seejärel astus ta Tallinna Polütehnilisse Instituuti, mille lõpetas aastal 1952[küsitav] arhitektina. Pärast Instituudi lõpetamist läks ta aastal 1952 sundsuunamist eirates Tartusse, kus asus tööle RPI Eesti Projekti Tartu osakonnas vanemarhitekti ametikohale. Tema töölaual valmisid kauplus-söökla, lasteaed-sõim, staadion ning administratiivhooned üle Eesti. Võites Eesti Projektis usalduse, sai ta Tartu Kliinilise Haigla projekteerijaks. Kuna aastal 1966 pakuti talle EKE Projekti Tartu osakonna juhataja ametikohta, jäi haigla projekti lõpetamine arhitekt Maie Hansmannile. EKE Projekti Tartu osakonnas töötas Kangur pensionile jäämiseni, aga pensionipõlves lõi kaasa Tareke Projekti töödes, koostades peamiselt eramute projekte. Lisaks oli Kangur väga hea fotograaf. Ta oli kirglik sportlane, eriti südamelähedased olid talle suusatamise alad – murdmaa, slaalom ja mäehüpped, veel vanas eas sõitis ta Kuutsemäel slaalomit. Paul Kangur suri 23. mail 2015 ja ta maeti 13. juunil 2015 Pärnamäe kalmistule. http://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=114463 Lahkunud on arhitekt Paul Kangur (Eesti Arhitektide Liidu kodulehel)
Lõhnav madar

Lõhnav madar (Galium odoratum) on madara perekonda kuuluv rohttaim. Lõhnava madara levila hõlmab enamiku Euroopast: Hispaaniast ja Iirimaast kuni Venemaani, sh Lääne-Siber. Seda leidub ka Türgis, Iraanis, Hiinas ja Jaapanis. Seda on introdutseeritud ka mõnda kohta USA-s ja Kanadas. Lõhnav madar kasvab 30–50 cm pikkuseks, tihti lamab maas või toetub teistele taimedele. Lõhnav madar andmebaasis eElurikkus
Bias

See artikkel räägib filosoofist. Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Bias (täpsustus). Bias Prienest (kreeka Βίας ὁ Πριηνεύς; 6. sajand eKr) oli vanakreeka mõtleja, kes oli pärit Priene linnast Joonias. Biast on tavapäraselt nimetatud seitsme targa hulgas. Biasest ei ole kuigi palju teada ning olemasolevastki teabest moodustab suure osa Diogenes Laertiose kirjutatu teoses "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest", mille I raamatus on Biasele pühendatud eraldi peatükk, milles on esitatud mitmeid Biasega seotud anekdoote. Muuhulgas on väidetud, et Bias oli väga osav kohtukaitsmisel ning seejuures kasutas oma annet heade eesmärkide saavutamiseks. Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" I raamat, lõik 82 Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" I raamat, lõigud 82–87 Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" I raamat, lõik 84
Egiptuse keel

Egiptuse keel on Vana-Egiptuses kasutatud keel. (Mõnikord arvatakse egiptuse keele alla ka kopti keel, mida kasutavad jumalateenistustel koptid (Egiptuse kristlased).) Egiptuse keel koos kopti keelega (Egiptuse keeled) moodustavad haru afroaasia keelte seas. Egiptuse keele kirjalikud mälestised pärinevad umbes 5000 aasta pikkusest ajavahemikust; selle pikkuse poolest on egiptuse keel esikohal. Kopti keelest on mälestisi kuni uusajani välja, koptieelne egiptuse keel aga sai loetavaks alles tänu 1799. aastal leitud Rosetta kivile. See on suur steel, millel on kirjas ühe Ptolemaioste dünastia dekreet vanakreeka keeles kreeka kirjas ning egiptuse keeles hieroglüüfkirjas ja demootses kirjas. Neid tekste võrreldes pani Jean-François Champollion aluse egiptuse keele mõistmisele.
Nieharełaje

Nieharełaje (valgevene Негарэлае, transkribeerituna Negarelaje, poola keeles Niehorele) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Minski oblastis Dziaržynski rajoonis Nieharełaje külanõukogus. Asulas on jaam Minski ja Baranavičy vahelisel raudteel. Asulas valmistatakse tarusid ja mööblit. Nieharełajes on keskkool ja muusikakool, tegutsevad kino ja raamatukogu. Aastast 1988 asub aastal 1871 valminud raudteejaama hoones muuseum, säilinud on ka teisi XIX sajandist pärinevaid hooneid. Nieharełajet on mainitud esimest korda XVI sajandil. Asula kuulus toona Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda, seal asus Minski ja Navahrudaki vahelisel postiteel postijaam. Aastal 1588 läks asula Radziwillide valdusse. Poola jagamisel läks Nieharełaje aastal 1793 Venemaa koosseisu. Aastal 1794 asus seal kaks veskit ja kolm piiritusevabrikut. Pärast 1831. aasta ülestõusu konfiskeeriti asula Radziwillidelt. Aastal 1871 valmis asulat läbiv Mokva–Varssavi raudtee, jaama juurde kujunes uus asustuskeskus, millest kujunes tänapäevane Nieharełaje. Vana osa asulast kannab tänapäeval nime Enierhietykaŭ. Aastal 1879 sai asula omanikuks Emeryk Hutten-Czapski. Pärast Esimest maailmasõda kuulus Nieharełaje Valgevene NSV koosseisu. Aastatel 1821–1939 asus seal piiripunkt. 27. septembril 1938 sai asulast alev. Teise maailmasõja ajal asus seal koonduslaager. 30. oktoobril 2009 muudeti alev alevikuks. Aastal 2012 muudeti alevik agrolinnakeseks. http://www.pravo.by/pdf/2009-307/2009-307%28002-019%29.pdf
Enierhietykaŭ

Enierhietykaŭ (transkribeerituna Energetõkav) on alevik Valgevenes Minski oblastis Dziaržynski rajoonis, Nieharełaje külanõukogu halduskeskus. Asulas on Enerhietyki peatus Minski ja Baranavičy vahelisel raudteel. Alevik asub Pieratući jõe kaldal. Alevikus on õigeusu kirik. Nieharełajet on esimest korda mainitud XVI sajandil. Asula kuulus toona Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda, seal asus Minski ja Navahrudaki vahelisel postiteel postijaam. Aastal 1588 läks asula Radziwillide valdusse. Poola jagamisel läks Nieharełaje aastal 1793 Venemaa koosseisu. Aastal 1794 asus seal kaks veskit ja kolm piiritusevabrikut. Pärast 1831. aasta ülestõusu konfiskeeriti asula Radziwillidelt. Aastal 1871 valmis asulat läbiv Mokva-Varssavi raudtee, jaama juurde kujunes uus asustuskeskus, millest kujunes tänapäevane Nieharełaje. Vana osa asulast kannab tänapäeval nime Enierhietykaŭ. Aastal 1879 sai asula omanikuks Emeryk Hutten-Czapski. Aastal 1937 rajati alevikku MTJ. Aastal 1958 asus selle hoonetesse Valgevene elektritrasside ehitus- ja hooldusmeeskonna masinabaas, selle juurde kujunes aga tööliste asula.