laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Matīši kihelkond

Matīši kihelkond (saksa keeles Kirchspiel St. Matthäi, läti keeles Matīšu draudzes novads) oli haldusüksus Liivimaal Volmari kreisis. Kihelkond moodustati 1678. aastal Astijärve ja Väike-Salatsi kihelkonna maadest. Patronaadiõigus kuulus riigile, pastori valis ametisse kirikukonvent ning kinnitas kindralkuberner. Bauņi (Bauenhof) rüütlimõis, fideikomiss Braslava (Breslau) rüütlimõis Matīši (St. Matthäi Pastorat) kirikumõis Mīlīte (Neuhall) rüütlimõis, fideikomiss Pučurga (Galandfeld) rüütlimõis Vilzēni (Wilsenhof) rüütlimõis, fideikomiss Matīši Matteuse kirik ja Burtnieki kihelkonna Jaunburtnieki mõisa tuuleveski Matīši Matteuse kirik. Johann Christoph Brotze kogu Materialen zur Kirchengechichte, E. H. von Busch lk 526. Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: bei Deubner, 1826. Lk 245 [1]. Hagemeister, Heinrich von. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen, 1836. Lk 172-174 [2]. Hupel, August Wilhelm. Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 92-93 [3]. Richter, Adolf. Baltische Verkehrs- und Adressbücher. Bd I. Livland. Riga, 1909.
Joseph Olita

Joseph Olita (31. märts 1944 – 1. juuni 2014) oli Keenia näitleja. Ta sai tuntuks Idi Amini rolliga filmides "Rise and Fall of Idi Amin" ja "Mississippi Masala". Joseph Olita andmebaasis IMDb Joseph Olita andmebaasis IMDb 'Idi Amin actor' passes on aged 70
Eesti vallavanemate loend

Eesti vallavanemate loend (1939) Eesti vallavanemate loend (1940) Eesti vallavanemate loend (2012)
Erkki Helamaa

Erkki Ilmari Helamaa (11. oktoober 1924 Kärkölä – 4. juuni 2014 Helsingi) oli soome arhitekt. Ta oli aastatel 1971–1988 Tampere tehnikaülikooli professor Enne seda oli ta aastatel 1969–1971 professori kohusetäitja. Aastast 1976 oli ta ülikooli rektori asetäitja. Aastal 1988 jäi ta pensionile. Erkki Helamaa projekteeris büroo- ja ärihooneid, aga koostas ka muu hulgas Aleksis Kivi, Akseli Gallen-Kallela ja Emil Wikströmi majamuuseumide renoveerimisprojektid. Koos arhitektist abikaasa Kirsti Helamaaga asutas ta 1951. aastal oma arhitektuuribüroo. Aastatel 1955–1969 töötas ta ka koos Veijo Martikaisega loodud büroos Arkkitehtitoimisto Helamaa ja Martikainen. Tampere ülikooli haigla, 1961 Keski-Pohjanmaa haigla, koos Veijo Martikaisega "Vanhan rakentajan sanakirja", SKS "Alvar Aalto summer homes" "Kiuas: Saunan sydän" Uppslagsverket Finland[alaline kõdulink] Aamulehti, 15.6.2014 Facta2001, WSOY 1982, 5. osa, veerg 628 WSOY Iso Tietosanakirja 3. osa, s. 198, WSOY 1995 Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org) "Järelehüüe Helsingin Sanomates". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. juuli 2014. Vaadatud 10. juulil 2014. Järelehüüe Helsingin Sanomates
Saatse kalmistu

Saatse kalmistu on kalmistu Setumaal, Saatse külas Setomaa vallas. Saatses asutati õigeusu kogudus vähemalt 1766. aastal, siis ehitati puukirik ning kiriku kõrvale rajati ka kalmistu tõenäoliselt samal ajal. Vana kirik lammutati (praegu on selle kunagise altari kohal rist) ning nüüd ehitati kalmistule uus Saatse Suurmärter Paraskeva kirik, mis pühitseti 1801. aastal. Kalmistu on kasutuses ja hooldatud. Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002 Värska vallavolikogu määrus nr 5, 23.02.2012. "Kalmistute kasutamise eeskiri"
Podmotsa kalmistu

Podmotsa kalmistu on kalmistu Setumaal Podmotsa külas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Setomaa vallas Võru maakonnas. Kalmistu rajamise lugu pole teada. Kunagine külakalmistu on säilinud tänaseni, on kasutuses ja hooldatud. Eestis üldiselt hääbusid külakalmistud lõplikult 18. sajandil, ka Setumaal asuvad kalmistud enamasti kirikute juures. Podmotsa kalmistu on seega haruldane mälestis kunagisest kalmistukultuurist. Podmotsa tsässon (Kultuurimälestis nr 4214 "Puust kabel (tsasson)") Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002 Podmotsa kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Värska vallavolikogu määrus nr 5, 23.02.2012. "Kalmistute kasutamise eeskiri" Podmotsa kalmistu ja tsässon Podmotsa kalmistu Kivirist kalmistul (Kultuurimälestis nr 5596 "Rist, 14- 16.saj. (liivakivi)") Kivirist kalmistul (Kultuurimälestis nr 5598 "Rist, 14- 16.saj. (liivakivi)") Kivirist kalmistul (Kultuurimälestis nr 5599 "Rist, 14- 16.saj. (liivakivi)") Kivirist kalmistul (Kultuurimälestis nr 5600 "Rist, 14- 16.saj. (liivakivi)")
Aruküla kalmistu

Aruküla kalmistu on kalmistu Jüri kihelkonnas Harjumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Pajupea külas Rae vallas Harju maakonnas. Aruküla õigeusu kogudus rajati 1871. aastal. Õigeusu kirik ehitati 1873. aastal lähedalasuvasse Luime külla. Kalmistu rajati tõenäoliselt samuti sellel ajajärgul ning see asub kirikust linnulennult umbes poolteist kilomeetrit edela suunas. Praegu (juuli 2014) on kalmistu väheses kasutuses ja üldiselt hooldatud. Pindala on 1 ha. Praeguse asukoha järgi tuntakse seda ka Pajupea kalmistuna. Taavi Pae. "Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused". Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Aruküla kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Slovakkia vapp

Slovakkia vapp on Slovakkia riigivapp. Slovakkia vapi veebileht (slovaki ja inglise keeles)
Remedios Circle

Remedios Circle (ka Plaza de la Virgen de los Remedios, Remedios Rotonda, või Rotary Circle) on ringtee Filipiinide pealinna Manila Malate rajoonis. Ringteel kohtuvad Remediose tänav, Jorge Bocobo tänav ja M. Adriatico tänav. Ringteele andis nime lähedal asuva Malate kiriku kaitsepühak neitsi Maarja – Nuestra Señora de los Remedios. Remedios Circle on üks kahest suuremast väljakust Malates, teine on Plaza Rajah Sulayman. Koloniaalvalitsuse aegadel asus ringtee kohal surnuaed, tänapäeval on see aga Manila ööelu keskus ning populaarne kohtumispaik geidele, kes otsivad seksuaalsuhteid. Esimese ringtee rajasid surnuaia ümber juba Hispaania koloniaalvõimud. Teises maailmasõjas toimunud Manila lahingu ajal 1945. aastal pommitati see aga maatasa. Pärast sõda andis katoliku kirik maa üle Filipiinide valitsusele, surnud maeti ümber Manila Lõunakalmistule ja ringtee taastati. 30. augustil 2009 tõi Filipiinide Ajakirjanike Liit sinna mälestusmärgi 19. sajandi ajakirjanikule Marcelo H. del Pilarile. Remedios Circle on filmi "The Bourne Legacy" üks tegevuspaiku, kus toimub jälitusstseen. "Larry serves up music". Philippine Daily Inquirer. Philippine Daily Inquirer, Inc. 18. jaanuar 2001. Vaadatud 10. juuli 2014. Santos, Tina G. (24. juuni 2006). "Manila's 'redeveloped' parks now open to public". Philippine Daily Inquirer. Philippine Daily Inquirer, Inc. Vaadatud 4. juuni 2014. The Philippines, Pearl of the Orient. Manila: Islas Filipinas Publishing Company. 1988. Lk 205. Dalton, David (2007). The Rough Guide to the Philippines. Penguin Books. Lk 100. ISBN 9781843538066. Garcia, J. Neil C. (2009). Philippine Gay Culture: Binabae to Bakla, Silahis to MSM. Hong Kong: Hong Kong University Press. Lk 231. ISBN 9789622099852. Alcazaren, Paulo (14. juuli 2001). "Rotundas: Circles of urban life". The Philippine Star. PhilStar Daily, Inc. Vaadatud 10. juuli 2014. Mora, MG; Santos Jr., Reynaldo (2. november 2013). "Cemetery trivia: What now lies above former burial grounds?". Rappler. Rappler, Inc. Vaadatud 10. juuli 2014. "MetroBriefs: Journalists honor Del Pilar". Philippine Daily Inquirer. Philippine Daily Inquirer, Inc. 1. september 2009. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. juuli 2014. Vaadatud 10. juuli 2014. Tiu, Cheryl (20. august 2012). "Thrilla in Manila: On location with 'The Bourne Legacy'". CNN. Vaadatud 10. juuli 2014.
Ezequiel Garay

Ezequiel Marcelo Garay González (sündinud 10. oktoobril 1986 Rosarios) on Argentina jalgpallur, keskkaitsja. Alates 2016. aastast mängib Garay Hispaania La Liga klubis Valencia. Debüüdi Argentina rahvuskoondises tegi Garay 22. augustil 2007 sõprusmängus Norra vastu. Ta on kuulunud Argentina koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2011. ja 2015. aasta Copa Américal. 2008. aasta suveolümpiamängudel jalgpalliturniiril võitis Garay Argentina olümpiakoondisega kuldmedali. Newells Primera División: 2004 Apertura Real Madrid Copa del Rey: 2010–11 Benfica Primeira Liga: 2013–14 Taça de Portugal: 2013–14 Taça da Liga: 2011–12, 2013–14 Zeniit Premjer Liga: 2014–15 Venemaa karikas: 2015–16 Venemaa superkarikas: 2015, 2016 Valencia Copa del Rey: 2018–19  Ezequiel Garay – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Virve Pedari

Virve Pedari (16. juuli 1951 – 7. juuli 2014) oli eesti metallikunstnik. Ta sündis Virumaal ja lõpetas Kunda Keskkooli. 1970. aastast õppis ta Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis metallehistööd (juhendaja Leili Kuldkepp), ülikooli lõpetas ta 1975. aastal. Seejärel töötas ta rahvatööndusettevõttes Kodu. Samal ajal hakkas ehteid kavandama ARS-Juveelile, kus töötas 1988. aastast autoriehete kunstnikuna. Näitustel hakkas ta esinema viimase kursuse üliõpilasena. Tema teoseid on eksponeeritud ühisnäitustel Eestis ja mujal ning viiel isikunäitusel Eestis. Ta kuulus Eesti Kunstnike Liitu ja Eesti Metallikunstnike Liitu. Tema ehteid on muuseumide kogudes Eestis ja välismaal, neid kingiti ka president Lennart Meri riigivisiidil Rootsi kuninganna Silviale. In Memoriam Virve Pedari
Burchard

Burchard (Burchard von Bellawary de Sycava ; ka Burchard-Bélavary) on baltisaksa aadlisuguvõsa, mis pärineb Ungarist. Johann Burchart I (sündinud Both Bélaváry de Sykava; 1546, Pressburg, Ungari kuningriik – 1616, Tallinn), sõdur, apteeker. Johannes Burchart II (1583(5)–1636), Tallinna arst ja apteeker, Tallinna Suurgildi vanem. Johannes Burchart III (–1671), Tallinna arst ja apteeker. Johannes Burchart IV (~1651 – ~1691), Tallinna arst ja apteeker. Johannes Burchart V (1683–1738), Tallinna arst ja apteeker. Johannes Burchart VI (1718–1756), Tallinna arst ja apteeker. Johannes Burchart VII (1748–1808), Tallinna arst ja apteeker. Johannes Burchart VIII (1776–1838), Tallinna arst ja apteeker, Eesti esimese muuseumi asutaja (Eesti Ajaloomuuseum). Johannes Burchart IX (1808–1869), Tallinna arst ja apteeker. Johannes Burchart X (1843–1891), Tallinna arst ja apteeker. Moritz Burchart, apteeker. Caspar Burchart Belavary (1689-1770), kaupmees, Tallinna Suurgildi oldermann (Aelt. der gr. G.). Johann Berendt Burchart Belavary († 1776), kaupmees, Tallinna Suurgildi oldermann, abikaasa Elisabeth Christiana Riesenkampff († 1763), poeg Carl Philipp († 1769), Tallinna bürgermeister (1757-1767)[viide?]. György Both de Sykava ja Bélavár või Bélaváry (†1588), magistraat, prefekt, linnusekuberner Dávid Bélaváry (16. sajand – 17. sajand). Provintsikuberner, Gábor Bethleni lähedane nõunik, Ungari ja Ülem-Ungari Kohtukoja president. Miklós Bélaváry (circa 1611–1670), Suurlaekur ja sõjakuberner Ülem-Ungaris. Jan Konrad Burchard Bélaváry de Sycava (1748, Tallinn - 1828, Poola), kindral Kosciuszko kaptenadjutant, diplomaat, apteeker, Radomi linnapea. Conrad Burchard von Bélavary (kuni 1790 – 19. sajand). Ohvitser Vene impeeriumis, siis kindralmajor Egiptuses ja kuberner Nuubias. Konrád Burchard-Bélaváry (1837–1916), Ungari tööstuse suurärimees, diplomaat. Istvan Burchard-Bélaváry (1864–1933), maalikunstnik. Erzsébet Burchard-Bélaváry (1887–1987), õpetaja, teadlane. Raeapteek Burchardi mõis Burchardi suvemõis (Narva maantee 89, 91) Palu mõis Prandi mõis Georg Adelheim, „Die Genealogie der alten Familien Revals" (Tallinn, 1925), Heinrich Laurenty (surn. 1692) koostatud materjali ümbertöötatud väljaanne, lk 15 J. Burchardti hauaplaat tekstitahvlitega rullisornament-raamistuses, 1636 kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 19.12.2020) Isidor Brennsohn: Die Aerzte Estlands vom Beginn der historischen Zeit bis zur Gegenwart : ein biografisches Lexikon nebst einer historischen Einleitung über das Medizinalwesen Estlands, Hirschheydt, 1922, [1] Marcel Burchard-Bélavary : Récits de famille, Histoire de la Famille Burchard-Bélavàry, Berger-Levrault&Cie, Nancy, 1906; La Hulpe, Bruxelles, 2001. Georg Adelheim: Das Revaler Bürgerbuch 1710-1786, Estländische Druckerei, Tallinn, 1934
Laossina kalmistu

Laossina kalmistu on kalmistu Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Laossina külas Setomaa vallas Võru maakonnas. Kalmistu rajamislugu pole teada, kuid sellest on andmeid juba 15. sajandist. Eestis üldiselt hääbusid külakalmistud seoses uute kihelkonnakalmistute rajamisega 18. sajandil, ka Setumaal võis vana tsässona juures paiknev külakalmistu hääbuda, kui ehitati uus kirik ja selle juurde rajati uus kalmistu. Laossina kunagine külakalmistu on säilinud tänaseni, on kasutuses ja hooldatud ning on seega haruldane mälestis kunagisest kalmistukultuurist. Laossina tsässon Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Laossina kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Kultuurimälestis nr 4193 "Puust kabel (tsasson)" Kivirist kalmistul (Kultuurimälestis nr 5113 "Rist, 14- 16.saj. (graniit)") Kivirist kalmistul (Kultuurimälestis nr 5114 "Rist, 14- 16.saj. (graniit)") Kivirist kalmistul (Kultuurimälestis nr 5115 "Rist, 14- 16.saj. (graniit)") Raudrist kalmistul (Kultuurimälestis nr 5116 "Rist, 19.saj. (malm)") Laossina kiviristid ja kääpad
Erich I (Braunschweig-Calenberg-Göttingen)

Erich I (16. veebruar 1470 – 30. juuli 1540), kutsutud Vanemaks, oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Calenbergi vürst 1495. aastast kuni surmani. Erichil oli oma teise naise Elisabethiga poeg ja kolm tütart: Elisabeth Erich II Anna Maria Katharina
Erich II (Braunschweig-Calenberg-Göttingen)

Erich II (10. august 1528 – 17. november 1584) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Calenbergi vürst aastast 1545 kuni oma surmani. Erich II oli kaks korda abielus. Mõlemad abielud olid lastetud.
Regorafeniib

Siin tutvustatakse ravimit või ravimeetodit, kuid kirjutatu pole arstlik nõuanne ja see ei asenda arsti konsultatsiooni. Vikipeedia ei vastuta iseravimise tagajärgede eest. Regorafeniib (BAY 73-4506, Stivarga) (ladina regorafenibum) on keemiline aine, mis kuulub proteiini kinaasi inhibiitorite hulka. Regorafeniib leiab rakendust metastaatilise soolevähiga täiskasvanud patsientide ravis (suukaudne tablett), keda on eelnevalt olemasolevate ravimeetoditega ravitud või keda ei peeta nende ravide jaoks sobivaks. Regorafeniib on ravimi geneeriline nimetus. Ravimi tootenimi on STIVARGA. STIVARGA on retseptiravim. IUPAC-nimetus: 4-[4-({[4-Chloro-3-(trifluoromethyl)phenyl]carbamoyl}amino)-3-fluorophenoxy]-N-methylpyridine-2-carboxamide hydrate CAS-i registreerimisnumber on 755037-03-7. PubChemi number on 11167602. Farmakoterapeutiline rühm : kasvajavastased ained, proteiini kinaasi inhibiitor, ATC-kood on L01XE21. Stivargat tohib Euroopa Liidus välja kirjutada. Stivarga® (regorafenibum) on registreeritud Eesti ravimiregistris: ravimiomaduste kokkuvõte (SPC) pakendi infoleht (PIL). Soovitatav regorafeniibi annustamine on ravikuurina: 160 mg (4 tabletti, igaühes 40 mg) üks kord ööpäevas kolme nädala vältel, millele järgneb üks ravivaba nädal. Ühe ravikuuri tablettide maksumus on Eestis apteekides ligi 4600 eurot (kuus). Stivarga võib põhjustada verejookse, südameisheemiat, infarkti, arteriaalset hüpertensiooni ja harva ka surmlõppest maksakahjustust. Regorafeniib võib loodet kahjustada. European public assessment report for Stivarga, European Medicines Agency, veebiversioon (vaadatud 11.07.2014) (inglise keeles) [1][alaline kõdulink] Vähiravifond Kingitud Elu toetab 58-aastase vanaema võitlust vähiga, www.DELFI.ee 10. juuli 2014, veebiversioon (vaadatud 11.07.2014) Alison Bryant, Timeline on regorafenib (Stivarga) development, 27. september 2012, veebiversioon (vaadatud 11.07.2014) (inglise keeles) Grothey A, Van Cutsem E, Sobrero A, Siena S, Falcone A, Ychou M, Humblet Y, Bouché O, Mineur L, Barone C, Adenis A, Tabernero J, Yoshino T, Lenz HJ, Goldberg RM, Sargent DJ, Cihon F, Cupit L, Wagner A, Laurent D; CORRECT Study Group., Regorafenib monotherapy for previously treated metastatic colorectal cancer (CORRECT): an international, multicentre, randomised, placebo-controlled, phase 3 trial. Lühikokkuvõte., Lancet., 26. jaanuar 2013;381(9863):303-12. doi: 10.1016/S0140-6736(12)61900-X. veebiversioon (vaadatud 11.07.2014) (inglise keeles) Stivarga Prices, Coupons and Patient Assistance Programs, veebiversioon (vaadatud 11.07.2014) (inglise keeles) Vähiravifond Kingitud Elu toetab 58-aastase vanaema võitlust vähiga, www.DELFI.ee 10. juuli 2014, veebiversioon (vaadatud 11.07.2014) Ameerika Vähiliit, Regorafenib, veebiversioon (vaadatud 11.07.2014) (inglise keeles) „Kingitud elu” toetab kahte meest võitluses soolevähiga, 30. märts 2015 Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Regorafenib seisuga 11.07.2014.
Georg (Braunschweig-Calenberg)

Georg (17. november 1582 Celle – 2. aprill 1641 Hildesheim) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Calenbergi vürst aastast 1635 kuni oma surmani. Georg abiellus aastal 1617 Hessen-Darmstadti maakrahvi Ludwig V tütre Anna Eleonorega. Nad said järgmised teadaolevad lapsed: Christian Ludwig Georg Wilhelm Johann Friedrich Sophie Amalie von Braunschweig-Calenberg Ernst August
Kastilaid

Kastilaid on poolsaareline sopistus Saaremaa lõunarannikul, Vätta poolsaare edelaosas. Kastilaid on sopilise rannajoonega, varem on see olnud saar. Halduslikult jääb Kastilaid Saaremaa valla territooriumile, seal asub Laheküla küla. Poolsaarele ulatub ka Kasti maastikukaitseala. http://entsyklopeedia.ee/artikkel/v%C3%A4tta_poolsaar
Sandla poolsaar

Sutu poolsaar ehk Nässuma poolsaar on poolsaar Saaremaal Sutu lahe idaküljel. Seal asuvad Nässuma hoiuala, Sandla hoiuala ja Sääretuka tuletorn. 11.07.2014 Eesti entsüklopeedia veebiversioonis
Rubene kihelkond

Rubene kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Papendorf, läti keeles Rubenes draudzes novads) oli haldusüksus Liivimaal Volmari kreisis. Ümera alade ristimisel ehitati esimene kirik lätlaste aladele just Rubenesse ja üks sealse koguduse vaimulikke oli Läti Henrik. Patronaadiõigus oli jagatud Ķieģeļi ja Podzēni rüütlimõisate omanike vahel, kes osalesid pastori valimisel vaheldumisi. Brieži (Palmhof) riigimõis Ķieģeļi (Kegeln) rüütlimõis Pāpēni (Rosenblatt, varem Papendorf) rüütlimõis, hiljem Ķieģeļi kõrvalmõis Podzēni (Podsem) rüütlimõis Rubene (Papendorf Pastorat) kirikumõis Sprēstiņi (Spurnal) rüütlimõis Vaidava (Waidau) rüütlimõis Veļķi (Welkenhof) rüütlimõis Rubene kirik. Johann Christoph Brotze kogust "Rubenē norisināsies Livonijas Indriķa dienas pasākumi". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. märts 2017. Vaadatud 6. septembril 2018. Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826. Lk 252-253 [1]. Büsching, Anton Friedrich. Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt, 1773. Lk 370 [2]. Hagemeister, Heinrich von. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen, 1836. Lk 100-104 [3]. Hupel, August Wilhelm. Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 113-115 [4]. Richter, Adolf. Baltische Verkehrs- und Adressbücher. Bd I. Livland. Riga, 1909.
Liepupe kihelkond

Liepupe kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Pernigel, läti keeles Liepupes draudzes novads) oli haldusüksus Liivimaal Volmari kreisis. Kihelkonda mainiti esimest korda aastal 1403. Kihelkonnale allus ka Skulte kihelkond, mis asus küll Riia kreisis. Patronaadiõigus kuulus kihelkonna rüütlimõisate omanikele. Blome (Kulsdorf) rüütlimõis Dunte (Ruthern, ka Rutershof) rüütlimõis, fideikomiss Liepupe (Pernigel Pastorat) kirikumõis Liepupe (Pernigel) rüütlimõis, fideikomiss Mētaka (Metakshof) rüütlimõis Sproģi (Owerbeck, varem Lepsern ja Lobzeem) rüütlimõis, hiljem Liepupe kõrvalmõis, fideikomiss Stiene (Ulpisch) rüütlimõis Tūja (Taubenhof) rüütlimõis, fideikomiss Vecmuiža (Sussikas, varem Wottelibecke) rüütlimõis Kihelkonda jäi ka osa Ķirbiži (Kürbis) rüütlimõisa maadest, samuti ka sealne mõisasüda, mis on kihelkonna kaardil tähistatud numbriga 36, ehkki mõisa ennast loeti kuuluvaks Salatsi kihelkonda. Liepupe kirik 1817. aastal. Johann Christoph Brotze Liepupe kirik 1817. aastal (1) Liepupe kirik ja kirikumõis 1817. aastal. (2) Limbaži kirik. 1817. aastal Vaade Liepupe rannale Vaade Liepupe kihelkonnale Liepupe kirik ja kirikumõis 1817. aastal Kihelkond "Liivimaa atlases" (1798) Materialen zur Kirchengechichte, E. H. von Busch lk 518. Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: bei Deubner, 1826. Lk 247-8 [1]. Büsching, Anton Friedrich. Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt, 1773. Lk 368 [2]. Hagemeister, Heinrich von. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen, 1836. Lk 151-6 [3]. Hupel, August Wilhelm. Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 90-2 [4]. Richter, Adolf. Baltische Verkehrs- und Adressbücher. Bd I. Livland. Riga, 1909.
Ida Schöpfer

Ida Schöpfer (22. oktoober 1929 Flühli – 7. juuni 2014 Flühli) oli Šveitsi mäesuusataja. Ida Schöpfer võitis 1954. aastal Åres peetud maailmameistrivõistlustel kiirlaskumises ja Alpi kahevõistluses kuldmedali ning slaalomis hõbemedali. Ski-Weltmeisterin Jda Schöpfer verstorben, Entlebucher Anzeiger 10.6.2014 "Ida Schöpfer Biography and Olympic Results - Olympics at Sports-Reference.com". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. november 2012. Vaadatud 11. juulil 2014. Ida Schöpfer FIS-i kodulehel (inglise) Skilegende Ida Schöpfer ist tot
Zelenopillja

Zelenopillja on küla Ukrainas Luhanski oblastis Sverdlovski rajoonis, umber 10 km kaugusel Venemaa piirist. Zelenopillja asutati 1925. aastal. Küla asub 217 meetri kõrgusel merepinnast. 2001. aasta 1. jaanuaril elas külas 147 inimest, asustustihedus 9,75 inimest ruutkilomeetri kohta. 2014. aasta 11. juulil hukkus Venemaa piiri suunalt, umbes 15 km kauguselt lähtunud Grad raketirünnakus Ukraina vägedele vähemalt 19 valitsusvägede sõdurit, 93 sai haavata. Zelenopillja raketirünnak "Ukraine conflict: Many soldiers dead in 'rocket strike'". www.bbc.com (inglise). BBC News Online. 11. juuli 2014. Vaadatud 11. juuli 2014.