laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Viietine mungapipar

Viietine mungapipar (Vitex negundo) on mungapipra perekonna taimeliik. APG III süsteemis liigitatakse viietine mungapipar iminõgeselaadsete seltsi huulõieliste sugukonda. Viietise mungapipra varieteedid: Vitex negundo var. cannabifolia (Siebold & Zucc.) Hand.-Mazz. Vitex negundo var. microphylla Hand.-Mazz. Vitex negundo var. negundo Vitex negundo var. thyrsoides C.Pei & S.L.Liou. Viietise mungapipra looduslikud kasvukohad on Ida- ja Lõuna-Aafrika regioonis ja Aasias. Viietise mungapipra kasvualade hulgas on ka Afganistan, Bangladesh, Bhutan, Kambodža, Hiina, India, Indoneesia, Jaapan, Korea, Keenia, Madagaskar, Malaisia, Mosambiik, Myanmar, Nepal, Pakistan, Filipiinid, Sri Lanka, Taiwan, Tansaania, Tai ja Vietnam. Kultuurtaimena on ta levinud veel mitmes riigis. In vitro ja in vivo katsetes on täheldatud taime juureekstrakti antagoniseerivat toimet Daboia russelii ja Naja kaouthia mürkide surmavale toimele. Mitmed viietise mungapiprast valmistatud ekstraktid evivad tuberkuloosi mükobakteri laboriisolaadile inhibeerivat toimet. Viietine mungapipar, veebiversioon (vaadatud 13.06.2015)(inglise keeles) Vitex negundo L., CoL, veebiversioon (vaadatud 13.06.2015)(inglise keeles) M.I Alam, A Gomes, Snake venom neutralization by Indian medicinal plants (Vitex negundo and Emblica officinalis) root extracts, Journal of Ethnopharmacology, 86. väljaanne, nr 1, mai 2003, lk 75–80, veebiversioon (vaadatud 13.06.2015)(inglise keeles) Mrs. Padma. L. Ladda, Dr. Chandrakant, S. Magdum, Dr. Nilofar, S.Naikwade, Screening of anti-tubercular activity of Vitex negundo Linn. by proportion, NRA and BacT/Alert Methods., Journal of Pharmacy Researchm 2012, 5(1),327-330, veebiversioon (vaadatud 13.06.2015)(inglise keeles) Taimravi A. S. Vishwanathan ja R. Basavaraju, A Review on Vitex negundo L. – A Medicinally Important Plant, EJBS 3 (1), aprill-juuni 2010: 30-42 Teadusuuringutes M.G Dharmasiri, J.R.A.C Jayakody, G Galhena, S.S.P Liyanage, W.D Ratnasooriya, Anti-inflammatory and analgesic activities of mature fresh leaves of Vitex negundo, Journal of Ethnopharmacology, 87. väljaanne, nr 2–3, august 2003, lk 199–206
Tartu Linnavalitsuse avalike suhete osakond

Tartu linnavalitsuse avalike suhete osakond on Tartu linnavalitsuse osakond, mis tegeleb Tartu linna avalike suhete ja välissuhete, linnakodanike kaasamise (sh Tartu kaasava eelarve), turismiarenduse, mainekujunduse ning linnavalitsuse sisekommunikatsiooniga. Osakond haldab linna kodulehte ja kontosid suhtlusvõrgustikes, koostab ja avaldab linna pressiteateid, suhtleb ajakirjandusega ning tegeleb kaasamisküsimustega; tegeleb linna mainekampaaniate ja turismiarendusega ning korraldab linnavalitsuse pidulikke üritusi; korraldab linna rahvusvahelisi suhteid (sh koostööd sõprus- ja partnerlinnadega). Avalike suhete osakonna alla kuulub ka Tartu raekojas tegutsev Tartu linna infokeskus. 2019. aasta märtsist juhib avalike suhete osakonda Kadri Saarepuu-Lees. Varem on osakonda juhatanud 2006–2007 Andero Uusberg ja 2007–2018 Indrek Mustimets. Osakond asub aadressil Jaani tänav 7 Uppsala majas. Tartu linnavalitsuse avalike suhete osakond linna kodulehel Linnavalitsuse avalike suhete osakonnal uus juhataja Postimees, 26. detsember 2007
2007. aasta juunioride Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus

2007. aasta juunioride Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus toimusid 19.– 22. juulini Hollandis Hengelos. Võistlustest võttis osa üle 900 sportlase 44 riigist. Eesti sportlastest saavutas parima tulemuse kolmikhüppaja Kaire Leibak, kes võitis tulemusega 14,02 kuldmedali.
Heldur Jakon

Heldur Jakon (12. veebruar 1939 – 13. aprill 1987) oli eesti akordionist. Lõpetas 1962. aastal Tallinna Muusikakooli akordioniklassi Leopold Vigla õpilasena. 1968. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi puhkpilliorkestri dirigeerimise eriala Jaan Kääramehe õpilasena. Esines soolokontsertidega ning koos Uno Veenre rahvapilliansambli ja Emil Laansoo ansambliga. 1964. aastast õpetas akordionimängu Tallinna Pedagoogilises Instituudis, Tallinna Pedagoogilises Koolis ja üldhariduskoolides. Maetud Pärnu Metsakalmistule. Valter Ojakäär. Muusika ABC. Kultuur ja Elu. Veebruar 1981
Peeter-Pauli kirik

Peeter-Pauli kirik on mitme kiriku nimi. Eesti Tallinna Peeter-Pauli katedraal Elva Peeter-Pauli kirik Leedu Šiauliai Peeter-Pauli katedraal Varniai Peeter-Pauli kirik Läti Riia Peeter-Pauli katedraal Valgevene Ružany Peeter-Pauli kirik Venemaa Peterburi Peeter-Pauli katedraal Peterburi Peeter-Pauli kirik Suurbritannia Peeter-Pauli kirik (Mottistone), kirik Wighti saarel Inglismaal Peetrusele ja Paulusele pühitsetud kirikute loend
Burduri provints

Burduri provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Edela-Türgis. Provintsi keskus on Burdur. Ağlasun Altınyayla Bucak Burdur Çavdır Çeltikçi Gölhisar Karamanlı Kemer Tefenni Yeşilova Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019. Burduri provintsi koduleht (türgi keeles)
Tartu kindlus

Tartu kindlus oli Rootsi võimu ajal 17. sajandil Tartus välja ehitatud kaitserajatiste süsteem, mis hävis Põhjasõjas. 17. sajandi lõpus alustas Rootsi riik uute kaitseehitiste püstitamist piirivööndis Moskva tsaaririigiga, fortifikatsioonide direktor ja hilisema Liivimaa kindralkuberneri Erik Dahlberg jooniste järgi parandati ning täiustati mitmeid Rootsi impeeriumi kindlusi, sealhulgas Tallinnas, Narvas, Tartus ja Riias. Üks olulisemaid allikaid Põhjasõja ajal hävitatud Tartu kaitserajatiste kohta on krahv Erik Dahlbergi Tartu kindluse mudel, mille kohaselt ümbritsesid Tartut linnamüür ja tornid.
Çankırı provints

Çankırı provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Põhja-Türgis. Provintsi keskus on Çankırı. Atkaracalar Bayramören Çankırı Çerkeş Eldivan Ilgaz Kızılırmak Korgun Kurşunlu Orta Şabanözü Yapraklı Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019. Çankırı provintsi koduleht (türgi keeles)
Sinopi provints

Sinopi provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Põhja-Türgis. Provints asub Musta mere ääres. Provintsi keskus on Sinop. Ayancıki ringkond Boyabati ringkond Dikmeni ringkond Durağani ringkond Erfeleki ringkond Gerze ringkond Saraydüzü ringkond Sinopi ringkond Türkeli ringkond Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019. Sinopi provintsi koduleht (türgi keeles)
Hans Treumann

Hans Treumann (7. mai 1905 Tallinn – 1. mai 1974 Tallinn) oli eesti kunstnik ja raamatuajaloolane. Õppis 1922–1925 Hansa Köite- ja Trükikojas ning töötas samas 1940. aastani. 1930. aastatel hakkas koos kunstnik Märt Laarmaniga kujundama kunstipäraseid, bibliofiilseid väiketiraažis raamatuid. Raamatuaasta (1935) tähistamise algatajaid. 1947. aastast Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi graafika kateedri tüpograafia eriala õppejõud, 1965. aastast Eesti Riikliku Kunstiinstituudi graafika kateedri dotsent. Üks esimese eestikeelse raamatu, Wanradti ja Koelli katekismuse avastajatest. Tallinna Ajaloo Seltsi liige. Maetud Tallinna Siselinna kalmistule. Hans Treumann. Vanemast raamatukultuuriloost. Tallinn: Eesti Raamat, 1977 Eesti Entsüklopeedia, 14. köide. Tallinn, 2000 Kalendrileht'80 mai. Kultuur ja Elu, mai 1980 Kalmistute register HAUDI. Hans Treumann (1905-1974). Trükigraafik ja raamatuajaloolane
Kui homme on sõda

"Kui homme on sõda" on 1938. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm. Tegemist on propagandistliku sõjafilmiga. Üks imperialistlik riik tungib Nõukogude Liidule kallale. Vaenlase sõjaväelased kannavad identifitseerimatuid mundreid ja kõnelevad saksa keelt. Kuid piirivalvurid tõkestavad vaenlase edasitungi, samuti tõrjutakse tagasi vastase lennuväe rünnakud linnadele. Peagi saabuvad kohale Punaarmee põhijõud ja vastavalt tolleaegsele Nõukogude sõjalisele doktriinile lüüakse vaenlane puruks tema enda territooriumil. Sõda on filmis kujutatud suhteliselt ebarealistlikult, praktiliselt veretult. Vsevolod Sanajev – Punaarmee võitleja Inna Fjodorova – komandöri naine Serafim Kozminski – lennubrigaadi komandör
Tartu akadeemiline gümnaasium

Tartu akadeemiline gümnaasium oli luterlik õppeasutus, mis tegutses Tartus 1630–1632. 1632. aastal muudeti see Rootsi kuninga Gustav II Adolfi kinnitatud asutamisürikuga Tartu Ülikooliks. Mitmed gümnaasiumi õppejõud jätkasid õpetamist ülikoolis, näiteks ülikooli esimene retoorikaprofessor Heinrich Oldenburg.
Me oleme Kroonlinnast

"Me oleme Kroonlinnast" on 1936. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm. Filmi tegevus toimub 1919. aasta oktoobris. Kindral Nikolai Judenitši juhitud valgekaartlaste väed piiravad Petrogradi. Linna kaitsjatele saabub Kroonlinnast appi madruste salk. Grupp madruseid sellest salgast langeb valgekaartlaste kätte vangi ja hukkub. Pääseda õnnestub ainult madrus Artjom Balašovil. Kui ta Kroonlinna tagasi pöördub, siis tehakse talle ettepanek hakata juhtima uut meremeeste dessanti valgekaartlaste vastu. Georgi Bušujev – madrus Artjom Balašov Vassili Zaitšikov – komissar Martõnov Nikolai Ivakin – punaarmeelane Oleg Žakov – laskuritepolgu komandör Raissa Jessipova – komandöri naine Pjotr Kirillov – madrus Valentin Besprozvannõi Ernst Gunn – madrus Anton Karabaš Mihhail Gurinenko – junga Fjodor Seleznjov – valgekaardi sõdur Pjotr Sobolevski – von Witten
Aerograd

"Aerograd" on 1935. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm. Filmi tegevus toimub 1930. aastate algul. Nõukogude valitsus kavatseb ehitada Kaug-Itta Vaikse ookeani rannikule tulevikulinna Aerogradi. Kuid reaktsiooniliste jõudude esindajatele ei ole utoopilise tulevikulinna ehitamine meeltmööda ja nad asuvad selle vastu võitlusesse. Stepan Šagaida – Stepan Glušak, endine partisan Sergei Stoljarov – Vladimir Glušak, lendur Stepan Škurat – Vassil Hudjakov, kütt Boriss Dobronravov – Aniki Šabanov, bandiit Vadim Gussev – vanausulise poeg Jelena Maksimova – Maria Kudina, vanausulise lesk Vassili Novikov – partisan Štšerban Vladimir Uralski – Jefim Kossa, partisan-kolhoosnik Maria Kljutšarjova – Anisja Šarapova Jekaterina Kortšagina-Aleksandrovskaja – vanausuline naine Nikon Tabunassov – noor tšuktš
Genua (puri)

Genua on väikese jahi eespuri, mis ulatub mastist tahapoole või mööda. Genua on pinna poolest grootpurjest sageli suurem. Spetsiaalset suurt genuat võidakse nimetada ka drifteriks. Genuast väiksem eespuri on foka või fokk-taaksel.
Tallinna Püha Piiskop Nikolause kirik

Tallinna Püha Piiskop Nikolause kirik on õigeusu kirik, mis asub Tallinnas Kopli linnaosas Treiali tänav 6. Kirikuhoone valmis 1936. aastal arhitekt Aleksander Wladovsky (1876–1950) projekti järgi endise Vene-Balti laevatehase tuletõrjedepoo kohale, Tallinna Kopli Püha Piiskop Nikolause koguduse kirikuks, preester Dionissi Samoni ettevõtmisel. Algne kirikuhoone hävis täielikult 1934. aasta jõulude ajal kirikus puhkenud tulekahjus. Kiriku pühitses 13. novembril 1936 Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Aleksander. Praegu kasutab kirikut Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku (MPEÕK) Tallinna Kopli Püha Nikolause kogudus. Varem Tallinna linnale kuulunud kiriku kinnistu anti vastavalt Tallinna linnavolikogu otsusele 27. novembril 2012 üle MPEÕK Tallinna Kopli Püha Nikolause koguduse omandisse. tallinn.ee: Kopli Püha Nikolause kirik anti kogudusele tagasi, 28.11.2012 Tallinna Püha Piiskop Nikolause kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
Andreas Weide (purjelaev)

Andreas Weide oli 19. sajandi lõpul Eestis ehitatud neljamastiline barkantiin. See oli ühtlasi suurim Eestis ja eestlaste ehitatud purjelaev. Laev ehitati aastatel 1888–1891 Heinastes tuntud Saaremaa laevaehitusmeistri Mattis Hohensee juhtimisel. Barkantiinile pandi nimi omanik Andreas Weide (Veide) järgi ja selle kodusadamaks sai Riia. Et laev ehitati Eesti-Läti ala piiril ja kodusadamaks (nagu paljudel Liivi lahe ääres ehitatud eesti laevadel) pandi Riia, loevad Andreas Weidet oma suurimaks ehitatud purjelaevaks ka lätlased. Barkantiiniga purjetati sageli Lõuna-Ameerika, Aafrika ja Euroopa sadamatesse. Algul olid kaptenid Veidede perekonnast, hiljem lätlased. Olles 1901. aasta sügisel teel söelastiga Inglismaalt Brasiiliasse, hakkas laev Lääne-Aafrika rannikul tormis lekkima ja sõitis uppumisest pääsemiseks Dakari sadamasse. Seal müüdi ta 1902. aasta algul päästekulude katteks oksjonil itaallastele. Neljamastilise barkantiini pikkus oli 47,6 m, laius 9 m, maksimaalne süvis 4,9 m ning kogumahutavus 583 brutoregistertonni. Meeskonda kuulus 12 inimest. Tormilind
Karl-Friedrich Haas (jooksja)

Karl-Friedrich Haas (28. juuli 1931 Berliin – 12. august 2021) oli Saksamaa kergejõustiklane (jooksja). Helsingi olümpiamängudel 1952 võitis ta Saksamaa võistkonna koosseisus koos Hans Geisteri, Günther Steines ja Heinz Ulzheimeriga pronksmedali 4×400 m teatejooksus ajaga 3.06,6. Kulla võitis tookord Jamaica võistkond ja hõbeda USA võistkond. Melbourne'i olümpiamängudel 1956 võitis ta 400 m jooksus tulemusega 46,8 hõbemedali. Kulla võitis Charlie Jenkins ajaga 46,7. Tema poeg Christian Haas oli samuti jooksja.
Heinz Ulzheimer

Heinz Ulzheimer (27. detsember 1925 – 18. detsember 2016) oli Saksamaa kergejõustiklane, jooksja. Helsingi olümpiamängudel 1952 võitis ta 800 m jooksus pronksmedali ja Saksamaa võistkonna koosseisus koos Hans Geisteri, Günther Steines'i ja Karl-Friedrich Haasiga samuti pronksmedali.
Claudio Bravo

Claudio Andrés Bravo Muñoz (sündinud 13. aprillil 1983 Vilucos) on Tšiili jalgpallur, kes mängib väravavahina Hispaania kõrgliiga klubis Real Betis ja Tšiili jalgpallikoondises. Aastatel 2009 ja 2015 on ta valitud Tšiili aasta jalgpalluriks. Claudio Bravo on mänginud sellistes klubides nagu Colo-Colo, Real Sociedad, Barcelona ja Manchester City. Barcelonaga võitis ta 2014–15 hooajal nii La Liga, Copa del Rey kui ka Meistrite Liiga. Samal hooajal pälvis ta Ricardo Zamora auhinna ja valiti La Liga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2016. aastal tuli Bravo Kataloonia klubiga taas Hispaania meistriks ja võitis ka karikavõistlused. Aastatel 2016–2020 mängis ta Inglismaa kõrgliiga klubis Manchester City. Debüüdi Tšiili rahvuskoondises tegi Bravo 11. juulil 2004 Copa América teises alagrupimängus Paraguayga. Veel on ta mänginud ka Tšiili U17, U20 ja U23 koondises. Pärast Marcelo Salase lahkumist sai Bravo Tšiili rahvuskoondise kapteniks. Ta on esindanud Tšiilit jalgpallikoondises 2010. ja 2014. aasta maailmameistrivõistlustel. 10. oktoobril 2014 sai temast Tšiili rekordinternatsionaal, kui mängis sõprusmängus Peruuga oma koondisekarjääri 85. mängu, möödudes sellega Leonel Sánchezest. Claudio Bravo aitas Tšiili koondisel võita 2015. aasta Copa América ja Copa América Centenario, mis olid Tšiili koondise jaoks ajaloo esimesed karikad. Mõlemal korral valiti ta ka turniiri sümboolsesse koosseisu. 28. juunil tõrjus ta 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistluste poolfinaalis penaltiseerias Portugali mängijate kõik kolm penaltit ja aitas Tšiilil jõuda finaali. 2. juulil toimunud finaalmängus kaotati Saksamaale tulemusega 0:1. Bravo valiti turniiri parimaks väravavahiks. Colo-Colo Campeonato Nacional: 2006 Apertura Real Sociedad Segunda División: 2009–10 Barcelona Meistrite liiga: 2014–2015 La Liga: 2014–15, 2015–16 Copa del Rey: 2014–15, 2015–16 Hispaania superkarikas: 2016 Euroopa superkarikas: 2015 Jalgpalliklubide maailmameistrivõistlused 2015 Manchester City Premier League: 2017–18 EFL Cup: 2017–18, 2019–20 FA Community Shield: 2018, 2019 Tšiili jalgpallikoondis Copa América: 2015, 2016 "Claudio Bravo fue homenajeado por alcanzar 85 partidos con la Roja". La Cuarta. 11. oktoober 2014. Originaali arhiivikoopia seisuga 8. juuli 2015. Vaadatud 14. juuni 2015.
Projekt 1328 Baltika

Projekt 1328 Baltika (ka MRTK - малый рыболовный траулер с кормовым тралением) on Nõukogude Liidus valmistatud ja massiliselt toodetud väiksem kalapüügilaev. On tänaseni kasutuses, sealhulgas Eestis. Baltika on mõeldud traalpüügiks ja püütud kala külmutamiseks (külmutustraaler). Iseloomulik kõrge vööriosa tagab parema kindluse Läänemere teravas lainetuses. Ahtris on slipp kalatraalile. Mõnikord on ümberehitusena keskel püügiteki kohal parrast kõrgendatud. Laevatüübi pikkus on 25,5 m, laius 7 m ja süvis kuni 2,37 m. 300 hj peamasin annab kiiruseks 9,5 sõlme. Laeval on kaks abimasinat võimsusega 20 hj. Külmutuslaadruumi maht on 64 m³ ja hoitav temperatuur 0° C lähedal. Koikohti on viiele laevapereliikmele. Väidetavalt projekteeriti see kalatraaleri tüüp, nii et seda oleks sõjaseisukorras võimalik hõlpsalt kohandada ka kergeks miinitraaleriks. Esimene Baltika-tüüpi laev valmis Sosnovski laevatehases 1971. aastal ja nende tootmine lõpetati alles 2010. aastal. Kokku on ehitatud umbes 400 seda tüüpi laeva, millest üks läks ka Nõukogude Liidu mereväe kasutusse. Laevu on kasutatud peamiselt Läänemeres ja Põhjameres, seejuures laialdaselt Eestis ja Lätis. Samuti on osa eksporditud ja 20 laeva on ehitatud Rumeenias. Neid on kasutatud ka Bulgaarias ja Jugoslaavias. 1980. aastail ehitatud Baltika-tüüpi laevu on Eestis veel käigus, näiteks Veere, Ermistu, Hiiesaare, Illuste, Kuressaare, Ramsi, Pringi, Lavassaare, Narvia, Pedassaare jm. Lingvistiliselt iseäralikuna võib välja tuua, et ühe aastail 1976-2007 Lätis Riias teenistuses olnud Baltika-tüüpi traaleri nimi oli Perse. Soviet-Trawler - Baltika Saartehääl - Kalalaev Veeret pukseeriti sadamasse Delfi.ee - Muhu rannikul sõitis kalalaev madalikule
SU-100

SU-100 oli Nõukogude Liidu liikursuurtükk, mis põhines tankil T-34/85 ja oli relvastatud 100 mm tankikahuriga D-10. Lahingupraktika näitas, et Vene 85 mm kahur on jäi Saksa tankide Tiger I ja PzKpfw V Panther vastu nõrgaks. Seetõttu hakati 1944. aasta veebruaris katsetama uue tanki T-34/85 veermikule ehitatud liikursuurtükki, mille esikilpi oli monteeritud 100 mm merekahur. Teine selline masin sai valmis sama aasta mais ja kui liikursuurtükk sama aasta septembris Uurali Masinatehases tootmisse läks, sai selle nimeks SU-100. SU-100 oli tootmises 1945. aasta oktoobrini ja seda ehitati 2495 masinat.  SU-100 – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Marija Farnossova

Marija Farnossova (aastani 2014 Marija Savinova; sündinud 13. augustil 1985 Tšeljabinskis) on Venemaa kergejõustiklane, jooksja.
Elise-Eretria koolkond

Elise-Eretria koolkond on vanakreeka filosoofiakoolkond, mille rajas lühikest aega Sokratese tutvusringkonda kuulunud Phaidon Elisest Phaidon on ka Platoni ühe dialoogi nimitegelane, kuid sellest hoolimata ei ole tema ja esialgse Elise koolkonna õpetusest palju teada. Ka Phaidoni õpilase, Elise Pleistanose kohta ei ole teada nimest enamat. Elise koolkonna tegevust jätkasid Megara koolkonna esindaja Stilponi juures õppinud Menedemos Eretriast ja Asklepiades Phleiusist, kes kolisid kooli Elisest Eretriasse, misjärel hakati Diogenes Laertiose tunnistuse kohaselt varem Elise koolkonnaks nimetatut Eretria koolkonnaks nimetama. Kuna mõlemast koolkonnast on võrdlemisi vähe teada ning ilmselt oli nendel koolidel tugev seos, siis nimetatakse neid tavaliselt koos Elise-Eretria koolkonnana. Kuna Eretria koolkonna esindajad olid Stilponi õpilased, siis enamasti nähakse tugevat seost nende ja Megara koolkonna õpetuse vahel, mis väljendus usus ühtsesse hüvesuse ideese ning hea ja tõese teatavasse kokkukuuluvusse.[viide?] Cicero ütleb oma Academicas, et Eretria koolkonna esindajad arvasid hea asupaigaks olevat vaimu (ladina mens) ning seetõttu oli nende jaoks vaimuteravus see, mis tõde mõista ja muust eristada suudab. Diogenes Laertiose väitel arvas koolkonna esindaja Menedemos, et tõde ei saa väljendada eitavate (vanakreeka ἀποφατικὰ) ega ka liidetud (vanakreeka συνημμένα) ning põimitud (vanakreeka συμπεπλεγμένα) väidetega, nõudes selle asemel kinnitavate (vanakreeka ἀποφατικὰ) ja ühetimõistetavate (vanakreeka τὰ οὐχ ἁπλᾶ) väidete kasutamist. Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 105 Cicero, "Academica" II raamat, lõik 42 Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 135
Perejaslavli vürstiriik

Perejaslavli vürstiriik oli osastisvürstiriik Vana-Vene riigis ja Vene aladel aastatel 1054–1239. Perejaslavli vürstiriigi koosseisu kuulusid maa-alad tänapäeva Ukrainas, Tšernigivist lõunas, Donetskist põhjas, Kiievist idas, Tšerkassõst idas ning Dniprost, Poltavast ja Harkivist idas. Vürstiriik piirnes läänes Dnepri ja Desna jõega läänes asuva Kiievi vürstiriigi, põhjas Osteri jõega Tšernigovi vürstiriigi, lõunas aga Musta mere põhjarannikul nomaadidest kumaanide ja petšeneegide asualadega. Vürstiriik moodustati 1054. aastal Kiievi suurvürst Jaroslav Targa valitsetavatest aladest tema pojale Vsevolod Jaroslavitšile, kes seejärel valitses Kiievi suurvürsti Vsevolod I-na (1078–1093) nii Kiievit kui ka Perejaslavli vürstiriiki. Vsevolod Jaroslavitš (1054–1073) Rostislav Vsevolodvitš (1078–1093†) Vladimir Vsevolodovitš (1094–1113) Svjatoslav Vladimirovitš (1113–1114) Jaropolk Vladimirovitš (1114–1132) Vsevolod Mstislavitš (1132) Juri Dolgoruki (1132) Izjaslav Mstislavitš (1133) Vjatšeslav Vladimirovitš (1134) Juri Vladimirovitš Dolgoruki (1135) Andrei Vladimirovitš Lahke (1135–1141) Izjaslav Mstislavitš, 2. korda (1141–1146) Mstislav Izjaslavitš (1146–1149) Rostislav Jurjevitš (1149–1151) Mstislav Izjaslavitš (1151–1154) Gleb Jurjevitš (1154–1169) Vladimir Glebovitš (1169–1187) Jaroslav Mstislavitš Krasnõi (1187–1199) Jaroslav Vsevolodovitš (1200–1206) Mihhail Vsevolodovitš (1206) Vladimir Rjurikovitš (1206–1213) Vladimir Vsevolodovitš (1213–1215) Vsevolod Konstantinovitš (1227) Svjatoslav Vsevolodovitš (1228–?).
Audun Boysen

Audun Boysen (10. mai 1929 Bjarkøy – 2. märts 2000 Oslo) oli Norra kergejõustiklane, jooksja.
Harilik sinepiliblikas

Harilik sinepiliblikas (Leptidea sinapis) on põualibliklaste sugukonda kuuluv päevaliblika liik. Valmiku tiivad on üldtoonilt valged, ebamääraste tumedamate laikudega eestiibade ülakülje tipuosas. Pisem kui väike-kapsaliblikas. Leptidea sinapis ♂ Leptidea sinapis ♂△ Alles 2000. aastail on seda liiki hakatud eristama mitmest välimuselt väga sarnasest lähisliigist. Neist esineb Eestis üks – niidu-sinepiliblikas (Leptidea juvernica). Harilik sinepiliblikas andmebaasis eElurikkus
Thamar Berutšašvili

Thamar Berutšašvili (gruusia keeles თამარ ბერუჩაშვილი; sündinud 9. aprillil 1961 Thbilisis) on Gruusia poliitik, diplomaat ja kõrgkoolipedagoog. Ta oli 11. novembrist 2014 kuni 1. septembrini 2015 Gruusia välisminister. Ta õppis aastatel 1978–1985 Patrice Lumumba nimelises Rahvaste Sõpruse Ülikoolis ja lõpetas selle keemia erialal, samuti õppis ta seal prantsuse keelt. Aastatel 1996–1998 õppis ta USA-s Bloomingtonis Indiana Ülikoolis rahvusvaheliste suhete võrdlevate uuringute alal ja sai aastal 1998 MPA kraadi (Master of Public Administration). Aastatel 2002–2006 õppis ta Thbilisi Riikliku Ülikooli majandusteaduskonnas kraadiõppes ja sai majandusteaduste doktori kraadi. Ta töötas aastatel 1998–2000 Gruusia väliskaubandusministrina ja aastal 2004 Gruusia euroatlantilise integratsiooni ministrina. Aastatel 2000–2003 ja 2013–2014 oli ta Gruusia asevälisminister. Lisaks oli ta aastatel 2000–2010 Thbilisi Riikliku Ülikooli õppejõud. 11. novembrist 2014 kuni 1. septembrini 2015 oli ta Gruusia välisminister.
Aigars Kalvītise valitsus

Aigars Kalvītis on juhtinud kaht Läti valitsust. Aigars Kalvītise esimene valitsus (2004–2006) Aigars Kalvītise teine valitsus (2006–2007)
Mardini provints

Mardini provints (araabia keeles ‏ماردين, Mardīn; kurdi keeles Mêrdîn, aramea keeles ܡܪܕܝܢ Merdin) on 1. järgu haldusüksus (provints) Kagu-Türgis. Provintsist lõunasse jääb Süüria. Provintsi keskus on Mardin. Artuklu ringkond Dargeçiti ringkond (aramea: ܟܪܒܘܪܢ "Kerboran", kurdi Kerboran) Deriki ringkond (aramea: ܖܪܝܟܐ Dêrike, kurdi Dêrik) Kızıltepe ringkond (kurdi Qoser) Mardini ringkond (aramea: ܡܶܪܕܺܝܢ Mardin) Mazıdağı ringkond (kurdi Şemrex) Midyati ringkond (aramea: ܡܕܝܕ Mëḏyaḏ, kurdi Midyad) Nusaybini ringkond (aramea: ܢܨܝܒܝܢ Niṣībīn, kurdi Nisêbîn; ajalooliselt Nisibis) Ömerli ringkond (aramea: ܡܐܥܣܪܜܐ Ma'asarte, kurdi Mehsertê) Savuri ringkond (kurdi Stewr) Yeşilli ringkond (kurdi Rişmil) Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019. Mardini provintsi koduleht (türgi keeles)
Pavel Maslák

Pavel Maslák (sündinud 21. veebruaril 1991 Havířovis) on Tšehhi kergejõustiklane, sprinter. Tema isiklik rekord 400 meetri jooksus välitingimustes on 44,79, mis on püstitatud 9. mail 2014 Dohas. Sisetingimustes on tema rekord 45,24, mis on joostud 8. märtsil 2014 Sopotis. Pavel Maslák. european-athletics.org. Vaadatud 4.3.2018 Pavel Maslák Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)