laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Eesti Standardiraamatukogu

Eesti Standardiraamatukogu oli aastal 1992 Eesti Standardiameti koosseisu asutatud raamatukogu. Aastast 2000 on raamatukogu Eesti Standardikeskuse struktuuriüksus. Standardiraamatukogu moodustus Standardikomitee infoosakonna, Plaanikomitee ja Eesti NSV Vabariikliku Teadusliku Tehnikaraamatukogu standardite kogudest. 2003. aasta seisuga oli raamatukogus 148 900 arvestusühikut materjali. EE 12. köide, 2003: 99.
Adelaide'i Eesti Meeskoor

Adelaide'i Eesti Meeskoor oli[küsitav] aastal 1948 Adelaide'is asutatud meeskoor. Meeskoori tegevus hakkas hääbuma 1990. aastatel . Meeskoori esimene koorijuht oli Elmar Reebs. 1968. aastal sai koorijuhiks Lembit Härm. Adelaide'i Eesti Maja EE 12. köide, 2003: 10.
Adelaide'i Eesti Seltsi Teater

Adelaide'i Eesti Seltsi Teater oli aastatel 1950–1990 Austraalias Adelaide'is tegutsenud eestlaste teater. Näitetegevus algas Vambola Kuik'i juhatatud näiteringina, mis hiljem formeerus teatriks. Teatrit on juhtinud Voldemar Siska. Adelaide'i Eesti Maja EE 12. köide, 2003: 10.
Alberico da Barbiano

Alberico da Barbiano (hüüdnimega Suur; 1349 Barbiano – 26. aprill 1409 Castello di Pieve del Vescovo) oli Itaalia kondotjeer, esimese itaallastest koosneva palgasõdurite väeosa juht, Cunio krahv. Alberico sai esimesed võitluskogemused Essexi päritolu inglise kondotjeeri Sir John Hawkwoodi palgavägedes. 1377. aastal pani Alberico kokku omaenda väesalga, mille liikmeks võisid olla ainult itaallased. Püha Jüri lipu all võidelnud väeosa kutsuti Püha Jüri kompaniiks. Alberico kompaniis edendati ratsaväe lahinguvarustust ja taktikat, suurt tähelepanu pöörati lahingulisele ettevalmistusele. Algselt paarisajast mehest koosnev väesalk suurenes peagi nelja tuhande võitlejaga väeosaks. Tema kompaniis omandasid kogemusi kondotjeerid Braccio da Montone ja Muzio Attendolo Sforza. Alberico väesalga esimeseks tööandjaks sai 1378. aastal Milano valitseja Bernabò Visconti. Järgmisel aastal abistas ta oma väesalgaga paavst Urbanust tema võitluses vastupaavst Clemens VII vastu. 1380ndatel kuulutas paavst Alberico kiriku vaenlaseks. Pärast 1386. aasta atentaati Napoli kuningas Carlo III-le vandus Alberico truudust Carlo pojale Ladislaole. 1402. aasta 26. juunil alistas ta Visconti vägede ülemjuhatajana Casalecchio lahingus Bologna ja Firenze ühendarmee, mis viis Bologna vallutamisele Milano poolt. Järgmisel aastal naasis ta Napoli kuninga Ladislao I teenistusse. Barbiano, Lugo, Zagonara, Castel Bolognese, Cotignola, Dozza, Tossignano, Granarolo, Trani, Giovinazzo, Conversano, Nogarole Rocca, Montecchio Emilia, Macincollo, Montecatone, Fiagnano, Pieve di Sant'Andrea ja Liano isand Kirikuriigi senaator, Kirikuriigi Gran Gonfaloniere (tiitlid võeti tagasi ekskommunikatsiooniga) Napoli kuningriigi Gran konnetaabel Alberico da Barbiano nime kandis 1930. aastal vettelastud Condottieri-klassi kergeristleja, mis osales II maailmasõja lahingutes. Alberigo da Barbiano, condottiero. David Nicolle. Italian Medieval Armies 1300-1500. Oxford: Osprey Pub Co, 1983. P. 12.[alaline kõdulink] ISBN 0850454778 Vaadatud 2013-01-29 Conti, Domenico (1988), Ricerca storica su Barbiano, Lugo, Walter Berti. Ariodante Fabretti (1842-1846), Biografie dei capitani di ventura dell'Umbria. Filippi, Daniele (1991), Il mio paese : appunti su Barbiano, Cassa rurale ed artigianale di Faenza. Rendina, Claudio (1994), Capitani di ventura, Roma, Newton Compton. Ricotti, Ercole (1898), Storia delle compagnie de venturia in Italia, Torino, UTET. Alberico da Barbiano – Enciclopedia Treccani
Agenda Parva

"Agenda Parva" on aastal 1622 Braunsbergis (praegu Poola linn Braniewo) trükitud raamat, mis on esimene lõunaeestimurdelist teksti sisaldav säilinud teos. Raamat oli kirjutatud Liivimaa preestritele. Raamatus on katoliku liturgia juures vajalikke lauseid läti, eesti, poola ja saksa keeles. Kieveli katekismus Wanradti ja Koelli katekismus https://web.archive.org/web/20160304210414/http://www.murre.ut.ee/vakkur/Korpused/Tekstid/Info/AgendaParva.htm (vaadatud 29.01.2013) A. Saareste, Agenda Parva (1622) keelest. – Eesti Keel 1938 A. Kask, Eesti kirjakeele ajaloost I. Tartu, 1970, lk 59 Vello Helk, Jesuiitide tegevusest Tartus. – Tulimuld 1962, nr 1, lk 14–20 J. Peebo, Wastse Testamendi lugu, Eesti Keele Sihtasutus, 2001, lk 25 Péter Pomozi, „AGENDA PARVA” KULTUURILOOLISEST TAUSTAST, ESUKA – JEFUL 2013, 4–3: 145–156 Eesti entsüklopeedia artikkel "Agenda Parva" kohta (vaadatud 29.01.2013) "Agenda Parva" TÜ vana kirjakeele korpuses (vaadatud 28.12.2022)
Oku Tamm

Oku Tamm (20. oktoober 1927 Tartu – 10. veebruar 2022) oli eesti arst, Eesti NSV tervishoiuministri asetäitja, peasanitaararst ning ajakirja Nõukogude Eesti Tervishoid / Eesti Arst peatoimetaja. Ta lõpetas aastal 1946 Tartu 1. Keskkooli. Aastatel 1946–1952 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna raviosakonnas. Üliõpilasena laulis ta Tartu Akadeemilises Meeskooris. Aastal 1967 kaitses ta väitekirja "Eesti elanikkonna sanitaar-epidemioloogilise teenindamise areng (19. sajandi teisest poolest kuni 1965. a) ja selle edaspidised perspektiivid" ja sai meditsiinikandidaadi kraadi. Aastatel 1952–1954 oli ta Suure-Jaani rajooni sanitaar-epidemioloogiajaama peaarst, aastatel 1954–1964 Tartu linna sanitaar-epidemioloogiajaama peaarst. Aastal 1964 kutsuti ta (minister August Goldbergi poolt) Eesti NSV tervishoiuministri asetäitjaks. Aastatel 1985–1989 oli ta Eesti NSV tervishoiuministri esimene asetäitja, olles ka vabariigi peasanitaararst. Lisaks oli ta aastatel 1965–2000 ajakirja Nõukogude Eesti Tervishoid / Eesti Arst peatoimetaja. 1965 – Eesti NSV riiklik preemia 1978 – Eesti NSV teeneline arst Tema abikaasa Saima Tamm (1926–2004) oli pediaater ja Tallinna Pedagoogilise Instituudi meditsiinikateedri juhataja, professor. Helle Raidla. Elav sõna ravib rohkem kui arstim. Elukiri nr 6/2010
AIDS-i Ennetuskeskus

AIDS-i Ennetuskeskus on aastal 2003 loodud valitsusväline organisatsioon (mittetulundusühing), mis tegeleb HIV-i ja AIDS-i temaatikaga, keskendudes nende leviku tõkestamisele Eestis. Ennetuskeskuse eelkäija oli aastatel 1996–2003 Sotsiaalministeeriumi tervisekaitseinspektsiooni juures tegutsenud osakond (kandis samuti nime: AIDS-i Ennetuskeskus). Aastal 2003 võttis Ennetuskeskuse töö üle Sotsiaalministeeriumi hallatav teadus- ja arendusasutus Tervise Arengu Instituut ning aastal 2003 asutatud AIDS-i Ennetuskeskus. https://web.archive.org/web/20130810204632/http://aids.ee/main_est.php?id=2 (vaadatud 29.01.2013) EE 12. köide, 2003: 13. AIDS-i Ennetuskeskuse koduleht (vaadatud 29.01.2013)
Ajakirjade Kirjastus

Ajakirjade Kirjastus oli kirjastusettevõte, mille asutasid 2000. aastal aktsiaseltsid Eesti Meedia ja Ekspress Grupp. Hiljem sai Ajakirjade Kirjastuse omanikuks Eesti Meedia asemel Suits Meedia. 2018. aasta veebruaris teatasid omanikud Ajakirjade Kirjastuse ümberkorraldamisest. ajakiri Naised http://majandus24.postimees.ee/2594116/ajakirjade-kirjastust-hakkab-juhtima-tonu-vaat "Ekspress Grupi börsiteade".
Laine Trapido

Laine Trapido (aastani 1972 Laine Rettau; sündinud 11. veebruaril 1934 Saaremaal Valjala vallas) on eesti kopsuarst. Ta on õppinud Valjala algkoolis, 1953. aastal lõpetas ta Viktor Kingissepa nimelise Kingissepa Keskkooli, samal aastal astus ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1959 cum laude. 1975. aastal kaitses ta meditsiinikandidaadi väitekirja "Kroonilisi mittespetsiifilisi kopsuhaigusi ja kopsutuberkuloosi põdevate haigete hingamisteede aeroobse floora uurimus". Kõrgharitud spetsialistina suunati ta tööle Kingissepa Tuberkuloosi dispanserisse ftisiaatriks, 1960. aastal viidi ta üle Audaku Laste Tuberkuloosi Sanatooriumi; pärast selle sulgemist aastal 1961 pääses ta sihtaspirantuuri Moskva Ivanovski Viroloogia Instituuti, kuid aspirantuur katkestati tolleaegse Eesti NSV tervishoiuministri dr. August Goldbergi poolt, ta kutsuti tagasi ja määrati Saaremaale vastavatud Sõmera Kopsutuberkuloosi Sanatooriumi arstiks (seda loeb Laine Trapido suurimaks repressiooniks oma isiku kallal). 1962. aastal kolis Tallinna ja töötas algul ftisiaatrina, hiljem laboratooriumi juhatajana Tallinna Vabariiklikus Tuberkuloosi Dispanseris. Seal ta hakkas koos kolleegide Vilbert Harjo ja Lii Jannusega arendama tuberkuloosi bakteriaalset diagnostikat, osaledes ka Ülemaailmse Tervishoiuorganisatsiooni programmis. 1968. aastast töötas ta Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudis pulmonoloogia osakonna nooremteadurina. Aastatel 1976–1982 töötas ta Tallinna Vabariikliku Tuberkuloosi Dispanseri epidemioloogia osakonna juhatajana ja 1982. aastast Eesti NSV Tervishoiu Ministeeriumi IV Valitsuse Vabariiklikus Haiglas, hiljem Tallinna Magdaleena Haiglas, algul laboratooriumi juhatajana ja 1990. aastast arst-bakterioloogina. Ta oli 1972. aastast abielus fotograaf Isi Trapidoga, nende poeg Toomas Trapido on bioloog ja poliitik. Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 1070.
Akadeemiline Hõimuklubi

Akadeemiline Hõimuklubi (lühend: AHK) oli aastal 1920 Eesti-Soome Üliõpilasklubi nime all Tartu Ülikooli juurde loodud akadeemiline ühendus, kuhu kuulusid soome-ugri rahvastest huvi tundvad inimesed. 28. septembril 1923 nimetati see ümber Akadeemiliseks Hõimuklubiks.   Asutajaliikmete seas olid Lauri Kettunen, Harri Moora, August Annist, Oskar Loorits jt. Põhikirja järgi oli AHK-i eesmärkideks "akadeemiliste hõimuhuviliste koondamine ja hõimurahvaste ning -maade tutvustamine, samuti väikehõimude kultuuriline ja majanduslik toetamine". Akadeemiline Hõimuklubi andis koostöös sihtasutusega Fenno-Ugria välja ajakirju Eesti Hõim ja Eesti Hõimu Almanahh ning ajalehte Väliseestlane. Aastal 1935 oli AHK-il 108 liiget. AHK-i tegevus lõpetati sundkorras pärast 1940. aasta juunipööret. Akadeemiline Hõimuklubi taasasutati 1997. aastal. http://www.suri.ee/hs/prozes.html (vaadatud 29.01.2013) EE 12. köide, 2003: 14. Fondiloend (vaadatud 16. juulil 2015) http://www.suri.ee/il/97/1/hoiman.html (vaadatud 16. juulil 2015). Akadeemiline Hõimuklubi Eesti ajakirjanduse analüütiline bibliograafia
Akadeemiline Rahvaluule Selts

Akadeemiline Rahvaluule Selts (lühend: ARS) on 1925. aastal Tartu Ülikooli juures asutatud selts, mis ühendab folkloriste ja teisi rahvaluulest huvitatuid. Seltsi eesmärk on põhikirja järgi "kaasa aidata rahvaluule kogumisele, uurimisele ja tutvustamisele, kirjastada ja levitada rahvaluule-alaseid publikatsioone". Eesti esimesel iseseisvuse ajal tegutses selts asutamisest kuni 1940. aastani. Nõukogude perioodil käis folkloristide töö Emakeele Seltsi rahvaluulesektsioonis. Selts taasasutati 1996. aastal. Alates 2011. aastast annab Akadeemiline Rahvaluule Selts Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali rahalisel toel välja Eesti folkloristika aastapreemiat aasta parimale folkloristile. Preemia eesmärk on tõsta esile preemia saamisele eelnenud aasta jooksul silma paistnud rahvaluuleteadlase tegevust. http://www.folklore.ee/ars/ (vaadatud 19.09.2023) http://www.folklore.ee/ars/pohikiri (vaadatud 19.09.2023) Seltsi koduleht (vaadatud 19.09.2023)
Alexela Oil

AS Alexela Oil oli Eesti kütusemüügiettevõte. Ettevõtte asutati 1993. aastal ja see toimis kuni 2019. aastani, mil see Alexela Energiaga ühinedes moodustas AS Alexela. Ettevõttel oli 2017. aasta seisuga 75 tanklat ja seal töötas umbes 130 inimest. Ettevõtte asutasid 1993. aastal Heiti Hääl, Juhan Kolk, Urmas Past ja Aivar Riisalu. 2012. aasta suvest on Alexela Oil Alexela Groupi tütarettevõte. 2018. aasta mais müüs Ossinovski Alexelale oma ettevõtte 22,4% osaluse Alexela Oilis. 27. mail 2019 ühinesid Alexela grupi ettevõtted Alexela Energia AS ja AS Alexela Oil uueks ettevõtteks AS Alexela. "Alexela tanklaketi käive kasvas 12%". Delfi. 01.08.2017. Ettevõttest. Alexela Oil, vaadatud 21.01.2015. Pressiteade. E24.ee, vaadatud 21.01.2015. "Ossinovski müüs osaluse Alexela Oili tanklaketis". ERR. 25.05.2018. "Alexela Oil ja Alexela Energia ühinesid". Alexela. 29.05.2019.
Seekel (kinnitusvahend)

Seekel on U-kujuline metallist kinnitusvahend, mis üldjuhul valmistatakse roostevabast terasest. tabalukk käerauad karabiinhaak
Lev Tolstoi tänav

Lev Tolstoi tänav on tänav Tartus Karlovas. Ta algab Tähe tänavalt ja lõpeb Kalevi tänaval, millest teisel pool jätkub tänav Jõe tänavana. Tänava pikkus on 335 meetrit. Tänav on saanud nime vene kirjaniku Lev Tolstoi järgi. Puitelamu L. Tolstoi 3 Puitelamu L. Tolstoi 20
Aleksander Elleri tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Aleksander Elleri tänav on tänav Tartus Ihastes. See ühendab Jaan Koorti tänavat Pallase puiesteega 180 meetri ulatuses.
Carl Robert Jakobsoni tänav

See artikkel räägib Tartu tänavast. Samanimeliste tänavate kohta vaata artiklit Carl Robert Jakobsoni tänav (täpsustus). Carl Robert Jakobsoni tänav (ka lihtsalt Jakobsoni tänav) (Tartu linnavolikogu otsus 24. oktoobril 1932) on tänav Tartus Tähtveres. See algab Friedrich Reinhold Kreutzwaldi tänavalt ja lõpeb Ilmatari tänaval ning selle pikkus on 665 meetrit.
Ammukaar

"Ammukaar" oli aastal 1942 (I osa) ja 1943 (II osa) Saksa okupatsiooni ajal Eesti Kirjastuse välja antud kirjanduslik koguteos. Ammukaare toimetaja oli Henrik Visnapuu. Ammukaarest pidi ilmuma 1944. aastal ka III osa, ent Nõukogude vägede Eesti territooriumile jõudmise tõttu jäi avaldamine sinnapaika. Ammukaares oli nii luulet, lühiproosat, esseid kui ka arvustusi. EE 12. köide, 2003: 21.
Tantsustuudio Amrita

Tantsustuudio Amrita (lühemalt: Amrita) on 1984. aastal asutatud tantsustuudio, mis õpetab India tantse (nt bharatanatyam'it). Amrita esimene õpetaja Irina Jankevich. Aastal 1987 hakkas stuudiot juhtima Pille Roosi. Aastast 1997 õpetatakse stuudios ka kõhutantsu. http://www.amrita.ee/index.php?id=10592 (vaadatud 29.01.2013) EE 12. köide, 2003: 21. Tantsustuudio koduleht (vaadatud 29.01.2013)
Rein Andre Teatristuudio

Rein Andre Teatristuudio (ka Rein Andre Stuudioteater) oli aastatel 1955–1961 Kanadas Torontos tegutsenud väliseestlaste teater. Teatri asutaja ja juht oli Rein Andre. Teatristuudio õppijatest on tuntumad teiste seas Alma Oad, Endla Komi, Harri Mürk, Lembit Koorits. Teatristuudiost arenes välja Kanada Eesti Teater[viide?]. EE 12. köide, 2003: 21.
Arsis

Arsis on aastal 1993 asutatud eesti käsikellade ansambel. Ansambli moodustasid samanimelise kammerkoori liikmed. Arsis kasutab maailma paremikku kuuluvaid käsikellakomplekte, mille moodustavad Inglise käsikellad (7+4 oktavi ulatuses) ja chime'e (7 oktavi ulatuses). Ansamblis on 8 liiget. Ansambli kunstiline juht on Aivar Mäe. Arsis on kontserte andnud paljudes riikides ning välja andnud viis CD-plaati. Arsise kellade kool https://web.archive.org/web/20160818111146/http://www.arsis.ee/artiklid (vaadatud 29.01.2013) EE 12. köide, 2003: 25. Ansambli koduleht (vaadatud 29.01.2013)
Autorevüü

Autorevüü oli aastatel 1990–1999 Tallinnas ilmunud autoteemaline ajakiri. Ajakirja peatoimetaja oli 1990–1992 ja 1997–1999 Toomas Tallo, 1992–1997 Vello Kala. Autorevüü pidas ennast aastal 1928 Eesti Autoklubi välja antud ajakirja Auto (1932 liitus ajakirjaga Tehnika Ajakiri, moodustati ajakiri Tehnika Ajakiri ja Auto) jätkajaks. EE 12. köide, 2003: 29.
Eesti NSV jalgpalli kõrgliiga 1987

Eesti NSV Jalgpalli Kõrgliiga 1987 võitis ja tuli seega 1987. aasta Eesti jalgpallimeistriks Tallinna JK Tempo.
Balti muusikateaduslikud konverentsid

Balti muusikateaduslikud konverentsid on aastast 1967 toimuvad Eesti, Läti ja Leedu muusikateadlaste kohtumised. Algul korraldasid konverentse Eesti, Läti ja Leedu Heliloojate Liit. Pärast Balti riikide taasiseseisvumist korraldavad samanimelisi konverentse muusikakõrgkoolid. Konverentside eelkäijateks peetakse aastatel 1937–1940 toimunud Eesti, Läti ja Leedu muusikute nelja ühiskohtumist (nn Balti päevad). https://web.archive.org/web/20160307014834/http://veeb.ema.edu.ee/urveli/baltlugu.PDF (vaadatud 30.01.2013) EE 12. köide, 2003: 34. Urve Lippus "Oma muusikaloo kujutamine nõukogude-aegsetes Baltimaades"
Ajaloo ilu

"Ajaloo ilu" on Viivi Luige 1991. aastal ilmunud romaan. Romaan on uuesti välja antud 2002. aastal (sari "Eesti PEN", kirjastus Tänapäev) ja kolmas, parandatud trükk 2011. aastal (kirjastus Tuum). Romaan on tõlgitud soome, taani, hollandi, vene, rootsi, norra, saksa, läti, islandi, ungari, prantsuse, katalaani, inglise ja albaania keelde. Romaani sündmustik hargneb Lätis ja Eestis 1968. aasta augustis, mil Nõukogude Liidu väed okupeerivad Tšehhoslovakkia (värskelt on möödunud nn Praha kevade aeg). Peategelaseks on 21-aastane naine, kes tutvub Tallinnas noore juudi-vene-läti verd skulptori Levi/Lioniga ning armub temasse. Ta jääb Riias noormehe elukohta ootama tolle naasmist Moskvast, kus too ajab sõjaväeteenistusest pääsemise asju. Selle aja jooksul on tal keelatud ust avada, telefoni vastu võtta ega aknast välja vaadata, sest peab jääma mulje, et korter on tühi – aeg nõuab seda. Teda külastavad Levi välismaal elav isa ja isa õde Olga. Romaani iseloomustab mitmetasandilisus: eri tegevuspaikades ja -aegades (poliitilised pöördeaastad 1968/1991, Praha kevad ja Eesti laulev revolutsioon) toimuvasse on põimitud lapsepõlvemäletused ja viited tulevikku. Romaan mängib dramaatiliste ohutundelisel parallelismil. "Ajaloo ilu" on nimetatud üheks eesti kirjanduse esimeseks sügavalt kosmopoliitseks teoseks. Arne Merilai järgi toetuvad Luige poeetilisele kehtestusele – deklaratiivile (heideggerlikule rajavale kõneteole) juba Emil Tode "Piiririik" (1993) ja Ene Mihkelsoni "Nime vaev" (1994). Arne Merilai "Viivi Luik linnulennul". Keel ja Kirjandus, 2006, nr 9, lk 712 Andres Langemets "Kirjandusilu ja ilus ajalugu: Viivi Luik: "Ajaloo ilu"". Looming, 1991, nr 11, lk 1569–1571 Juhani Salokannel "Isiklikku kogemust otsimas. Viivi Luige romaan "Ajaloo ilu" ilmus Soomes". Sirp, 11. oktoober 1991, lk 6 Ülo Mattheus "... ja pätid kusevad kotta". Eesti Elu / Estonian Life, 17. oktoober 1991, lk 11 A. Väljataga "Kas ajalugu on ilus?". Eesti Elu / Estonian Life, 17. oktoober 1991, lk 11 NN "Gespräch mit Viivi Luik". Baltica 1991, H. 2, lk 34 (saksa keeles) Hannes Varblane "Tahaksin olla Ilmar Trull (V. Luik. Ajaloo ilu. Tln., 1991)". Vikerkaar, 1992, nr 3 Anna Verschik ""Ajaloo ilu" ja juudid". Keel ja Kirjandus, 1992, nr 5, lk 301–302 A. Mägi "Mida teised arvavad: "Ajaloo ilu" vastukajad Soomes ja Rootsis". Sirp, 18. juuni 1993, lk 4 K. Prosa "Worstelen met de nalatenschap: Interview met Viivi Luik". Surplus 1993, Bd. VII, H. 5, lk 26f Gloebetrotter "Viivi Luik taani ja rootsi keeles". Looming 1994, nr 7, lk 1004–1006 Kalev Kesküla "Tema juhatas inglid sisse". Vikerkaar, 1996, nr 10, lk 79–86 H. Stalder "Böse Zeiten, heile Welt: Begegnung mit der estnischen Schriftstellerin Viivi Luik". Neue Züricher Zeitung, 22. august 2003, lk 4 (saksa keeles) T. Pakarinen "Historia, yksilöllisyys ja kieli Viivi Luikin romaanissa Historian kauneus"(raamatus "Viron kirjallisuus vuosituhannen vaihteessa. Postmodernia ja modernia. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2003, lk 172–189 (soome keeles) Arne Merilai "Viivi Luik linnulennul". Keel ja Kirjandus, 2006, nr 9, lk 689–713
Eesti NSV jalgpalli kõrgliiga 1986

Eesti NSV Jalgpalli Kõrgliiga 1986 võitis ja tuli seega 1986. aasta Eesti jalgpallimeistriks Tallinna FC Zvezda.
Eesti NSV jalgpalli kõrgliiga 1985

Eesti NSV Jalgpalli Kõrgliiga 1985 võitis ja tuli seega 1985. aasta Eesti jalgpallimeistriks esmakordselt Pärnu Kalakombinaat/MEK.
AS Balti Sepik

AS Balti Sepik oli aastatel 1992–2008 tegutsenud pagari- ja kondiitriettevõte. Aastal 2008 läks AS-i Balti Sepik tootmistegevus AS Marmitoni kätte, väikeettevõtjana jätkas OÜ Reval Kondiiter, mis toodab ja turustab käsitsi tehtud pagari- ja kondiitritooteid. https://web.archive.org/web/20130323023542/http://www.revalkondiiter.ee/index.php?page=59& (vaadatud 30.01.2013) http://www.marmiton.ee/Marmiton_2.htm (vaadatud 30.01.2013) OÜ Reval Kondiiter koduleht (vaadatud 30.01.2013)
Balti teatrikevad

Balti teatrikevad (üldisema nimega ka: Balti teatrifestival) oli kahel vahemikul (1956–1958 ja 1984–1992) toimunud teatrifestival. Festivalidel osalesid teatrid Eestist, Lätist, Leedust, Valgevenest ja 1984. aastast ka Kaliningradi oblastist. Viimane "Balti teatrikevad" toimus Valgevenes Grodnas. http://www.sirp.ee/index.php?option=com_content&view=article&id=3806:kas-balti-teatrifestival-j-b-kestma&catid=3:teater&Itemid=2&issue=3126[alaline kõdulink] (vaadatud 30.01.2013) EE 12. köide, 2003: 37. Jaak Allik "Kas Balti teatrifestival jääb kestma?". Sirp, 15.09.2006 (vaadatud 30.01.2013)
Aleksandr Dugin

Aleksandr Geljevitš Dugin (vene keeles Александр Гельевич Дугин; sündinud 7. jaanuaril 1962 Moskvas) on vene filosoof, ideoloog, politoloog ja poliitik. Dugin on kaasaegse traditsionalismi, eurasianismi ja natsionaalbolševismi üks peamisi ideolooge. Ta on olnud kolme neid suundi esindava poliitilise liikumise (Natsionaalbolševistlik Partei, Natsionaalbolševistlik Rinne ja Euraasia Partei) asutaja ja liider. Ta on geopoliitika peamine edasiarendaja ja tutvustaja Venemaal. Tema teosel "Geopoliitika alused" ("Основы геополитики", 1997) on olnud väga suur mõju Venemaa poliitilisele ja sõjalisele eliidile ning seda kasutatakse õpikuna Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Sõjaväeakadeemias. "Kaks humanismi: minimalistlik ja maksimalistlik inimesekäsitlus." (tõlkinud Haljand Udam) – Tuna, 2001, nr 1, lk 95–105. Alexander Sternberg (Dug)n) , «Bravo, Marc!». Eduard Parhomenko. Vene Heidegger ja Eesti iseseisvus: filosoofia algus kui geopoliitiline küsimus // X Annual Estonian Philosophy Conference "Disagreements". 25.-27.09.2014, University of Tartu, Department of Philosophy. Abstracts, pp. 41-43. Leo Sands. Darya Dugina: Daughter of Putin ally killed in Moscow bomb - report. BBC News, 21. august 2022
Balti-Ameerika Ühing

Balti-Ameerika Ühing oli aastatel 1956–1985 Endel Kalami juhtimisel tegutsenud ühing. Ühing loodi selleks, et kutsuda Eesti, Läti ja Leedu parimaid pagulasmuusikuid esinema USAsse ja Kanadasse. Esinemised toimusid kontsertidena. Eesti pagulasmuusikuist esinesid teiste seas viiuldajad Carmen Prii-Romanenko, Evi Liivak-Anschuetz, Zeli Aumere-Uhke; pianist Leonid Milk; lauljad Greta Milk, Heinz Riivald, Andrei Christiansen. Pärast Endel Kelami surma lakkas ühing tegutsemast. EE 12. köide, 2003: 31.
Baltische Monatsschrift

Baltische Monatsschrift ('Balti Kuukiri') oli aastatel 1859–1934 pausidega ilmunud baltisakslaste ajakiri, mille sisu moodustasid kultuuri- ja ajalooteemad. 1859–1882, 1898–1914, 1927–1934 ilmus ajakiri Riias, 1883–1897 ja 1914–1915 Tallinnas. Aastal 1914 ühines Baltische Monatsschrift ajakirjaga Deutsche Monatsschrift für Russland, mis ilmus aastani 1926. Pärast seda ilmus Baltische Monatsschrift kuni 1934. aastani (1932–1934 kandis nime Baltische Monatshefte). EE 12. köide, 2003: 36. http://dspace.utlib.ee/dspace/handle/10062/18576 (vaadatud 30.01.2013)