laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
November Rain

"November Rain" on Guns N' Rosesi ballaad 1991. aasta albumilt "Use Your Illusion I". Singel avaldati 18. veebruaril 1992. Loo kirjutas bändi laulja Axl Rose. Laul sisaldab orkestrielemente. Laul on ligi üheksa minutit pikk ning on Guns N' Rosesi üks pikemaid laule. Laul anti albumi kolmanda singlina välja aastal 1992 ning see jõudis kolmandale kohale edetabelis Billboard Top 100, olles samas ka kõige pikem laul, mis on jõudnud selle edetabeli esikümnesse. Pärast ilmumist on singlit ostetud üle miljoni eksemplari. Laulu video läks maksma umbes miljon dollarit ning see on üks kallimaid muusikavideoid, mis iial tehtud. Guns N' Rosesi laulja Axl Rose alustas laulu loomist aastal 1983. Kuigi laul oli 1987. aastaks valmis, ei andnud Rose laulu veel välja, kuna tal puudus selline elukogemus, millele saaks selles laulus vihjata. Kuid 1991. aastal, pärast lahutust Erin Everlyst, sai Rose mõtte kätte ja hakkas laulu lindistama. Esimest korda esitati laulu Indiana osariigis Noblesville'is 29. mail 1991. Rose väitis enne laulu esimeste akordide mängimist, et nad ei ole seda veel avalikult esitanud ja tema ise pole seda laulu kaua aega mänginud. Esitus oli äärmiselt pealiskaudne – algusest olid puudu mõned avataktid, kitarrist Slash oli sügavas heroiiniuimas ning orkestrielemendid puudusid täielikult. 1991. aasta detsembris hakati laulu kontserdil esitama orkestrielementidega, mida oli ka albumiversioonil kuulda. 1993. aastal esitati laulu põhiosa akustiliselt - Axl Rose klaveril, Slash akustilisel kitarril ning Matt Sorum timpanitel, kuid lõpuosa esitati nagu tavaliselt - Slash lülitus ümber elektrikitarrile, Sorum trummidele, lisandusid Duff McKagan bassil, Dizzy Reed klahvpillidel ning Gilby Clarke või Izzy Stradlin rütmikitarril. Aastatel 2001–2014, kui bändi koosseis oli peaaegu täielikult vahetunud, mängiti igat soolot erineva kitarristiga. Esimest soolot mängis 2001. aastast 2002. aasta 22. novembrini Robin Finck, 24. novembrist 2002 kuni 2014. aastani Richard Fortus. Teist soolot mängis 2001–2007 samuti Finck, kuid 2009–2014 DJ Ashba. Lõpusoolot mängis 2001–2002 Buckethead ning 2006–2014 Bumblefoot. Soolode mängimisviis erines märgatavalt Slashi omast, eriti tugevasti moonutas meloodiaid Finck. 2016. aastast mängib kõiki soolosid Slash üksi, nagu ka aastail 1991–1993. 2001. aastast laulab Rose laulu viimaseid ridu kõrgemas oktavis. 8. augustil 2016 Houstonis läks Rose'i klaver laulu ajal väga tugevalt häälest ära. Rose märkas seda juba esimese salmi ajal. Teise salmi alguses, tundes end häirituna, peatas ta laulu mõneks ajaks. "Stopp! Mis kuradi asi see on?!" karjus Rose käsi laiutades. Ta jätkas, kuid mitte enam vihaselt: "Kas me võiksime ... selle vähemalt peatada?" Seejärel ütles ta iseendale: "Ei, see ei ole." ning kohe valjemalt publikule: "Aa, hoopis klaver on rikkis. Pärast publiku naeru küsis Rose: "Nii ... on teil mingi soovitus siis?" Publiku ovatsioonide peale jätkas Rose laulu, olles ilmselgelt lõbustatud sellest intsidendist, samas, kui 1990ndatel oleks ta palju vihasemalt reageerinud ning kontserdi isegi katkestanud. Arvatakse, et mõni lavatehnik tahtis Rose'iga nalja teha.
Kunstirevolutsioon Eestis

Kunstirevolutsiooniks Eestis nimetatakse eesti kunsti jaoks pöördelist 1966. aastat, kui modernistlik kunst jõudis laiemalt ametlikele näitustele. Tartu kunstnike kevadnäitus, noorte kunstnike näitus Tallinna Kunstihoones, näitus “Maal. Graafika. Foto” Eesti Teaduste Akadeemia Raamatukogu fuajees ja Ilmar Malini isikunäitus Kunstisalongis tõid mastaapselt avalikkuse ette esmajoones juba nõukogude oludes hariduse saanud kunstnikepõlvkonna uuenduslikud pürgimused. Eelmainitutele lisandus sõjaeelse Pallase koolkonna kasvandiku Elmar Kitse näitus Tartu Kunstnike Majas, kus vaatajale avanes enneolematult vaba abstraheeriv maalilisus. Nende sündmuste koosmõju võrdlemine revolutsiooniga on selles mõttes õigustatud, et Hruštšovi sula vabanemismeeleoludest alguse saanud, paljuski 20. sajandi moodsa kunsti mõtestamisele ja omandamisele suunatud nooremate eesti kunstnike otsingud olid selleks ajaks saavutanud arvestatava ulatuse ja kvaliteedi. Ametlik aktsept neile oli küll ajutine ja piiratud. “Revolutsiooni” keskmes olid noorema põlvkonna kunstnikud, kes olid elanud kogu elu või suurema osa elust Nõukogude Liidus ning sattusid 1960. aastate keskpaigas olukorda, kus seni kunstile kehtinud ranged ametlikud reeglid olid muutunud mõnevõrra leebemaks. 2015. aastal toimus Kumu kunstimuuseumis ulatuslik näitus “Kunstirevolutsioon 1966”, millega kaasnes ka samanimeline raamat. “Kunstirevolutsiooni” kirjeldava näituse kunstnike ringis olid: Jüri Arrak, Tatjana Dobrovolskaja, Andrei Dobrovolski, Kristiina Kaasik, Elmar Kits, Raivo Korstnik, Tõnis Laanemaa, Malle Leis, Ilmar Malin, Olav Maran, Boris Mäemets, Enno Ootsing, Tiiu Pallo-Vaik, Jüri Palm, Enn Põldroos, Kaljo Põllu, Henn Roode, Evi Tihemets, Peeter Tooming, Aili Vint, Tõnis Vint. Lisaks olulisematele muuseumidele on murrangulisele 1966. aastale ja piirnevatele aastatele ulatuslikumalt keskendunud ka mitmed kunstikogujad, s.h Mart Lepp, Margus Punab ja Andres Eilart, kes on korraldanud oma erakogude põhjal ka temaatilisi näitusi. Anu Liivak, “Kunstirevolutsioon 1966”, 2015 Anu Allas, “Kunstirevolutsioon 1966”, 2015 Kunstirevolutsioon 1966 Kumu Kunstirevolutsioon 1966. Eesti Kunstimuuseum: 2015. ISBN 9789949485406
Kose Karskusselts "Aade"

Kose Karskusselts "Aade" oli Harjumaal Kosel 1901–1908 tegutsenud karskusselts. Seltsis tegutsesid ka mitmed kirjanikud, näiteks Jakob Mändmets (1871–1930), Ernst Peterson-Särgava (1868–1958) ja ajakirjanik Johannes Reinthal. Selts üüris 1904. aastal eraseltsimaja Roobul, kus peeti kõnesid ka 1905. aasta revolutsiooni päevil ning seetõttu põletasid karistussalklased maja maha. 1907 moodustati karskusseltsi ja Kose Muusikaseltsi ühendamisel uus organisatsioon: Kose Haridusselts.
Golfi suurturniirid

Golfi suurturniirid (inglise keeles Major Championships) on elukutseliste meesgolfimängijate tähtsaimad iga-aastased golfivõistlused. Sarnaselt tennisega toimub ka golfis igal aastal neli suurturniiri ning need on elukutseliste golfimängijate prestiižseimad individuaalvõistlused. Neli suurturniiri ajalises järjestuses on järgmised: Masters Tournament – alates 1934. aastast, toimub aprilli teisel nädalal Augusta National Golf Clubi väljakul Georgia osariigis USA-s. Ainuke Mastersi turniir, mis peetakse alati ühel ja samal väljakul. US Open – alates 1895. aastast, toimub juuni kolmandal nädalal ning peetakse erinevatel USA golfiväljakutel. The Open Championship e British Open – vanim suurturniir, mida peetakse aastast 1860. Toimub juuli kolmandal nädalal ning peetakse alati links-tüüpi väljakul Suurbritannias. PGA Championships – alates 1916. aastast, peeti varem augustis, kuid alates 2019. aastast mai kolmandal nädalal. Võisteldakse erinevatel USA väljakutel. Algselt kuulusid suurturniiride hulka kaks Briti turniiri (The Open Championships ja The Amateur Championships) ning kaks USA turniiri (The U.S. Open ja The U.S. Amateur). Muutuse tõid Mastersi turniiri alustamine 1934. aastal ning elukutseliste golfi populaarsuse kiire kasv 1940.–1950. aastatel. Pole täpselt teada, millal täpselt muutus toimus, kuid üks võimalik pöördepunkt on 1960. aasta ning Arnold Palmeri edu aasta alguses. Pärast võite Mastersil ja US Openil viitas Palmer, et kui tal õnnestuks võita ka British Open ja PGA Championships samal aastal, siis teeks ta sarnaselt Bobby Jonesiga (ainuke, kes on võitnud neli suurturniiri samal aastal – 1930) suure slämmi. Sestpeale on suurturniiride tähtsus meeste elukutseliste golfis järjest kasvanud ning seal saavad neli korda aastas kokku ala absoluutsed tipud. Üks elukutseliste tippgolfimängijate edu näitajaid on suurturniiride võitude arv.
Kosmonaut (arvutimäng)

"Kosmonaut" oli 1989. aastal avalikustatud arvutimäng, mille programmeerisid Jaan Tallinn, Ahti Heinla ja Priit Kasesalu. See oli esimene eestlaste tehtud arvutimäng, mida turustati ka välismaal. Mängu turustas Rootsi ettevõte Scandinavian PC Systems. Mängus tuli hüpates läbida takistusradu. Mängu järg "SkyRoads" toodi turule 1992. aastal. http://www.tnp.ee/wp-content/uploads/2017/02/Head-Eesti-asjad.pdf (vaadatud 14.03.2018) https://web.archive.org/web/20220111141508/http://dan.bmonde.net/failid/esitlused/eesti_oma_m2ngud.pdf (vaadatud 14.03.2018)
Kariibi mänd

Kariibi mänd (Pinus caribaea) on männiliste sugukonda männi perekonda kuuluv okaspuu. Kariibi mänd kasvab 20–35 meetri, mõnikord kuni 45 meetri kõrguseks. Koor on kare ja kestendav ning on murenenud ebakorrapärasteks osadeks. Võra on laia ja koonilise, avatud või ebakorrapärase kujuga. Okkad on 15–26 cm ja käbid 5–12 cm pikad. Kariibi mänd on levinud Kesk-Ameerikas, Kuubal, Bahama ning Turksi ja Caicose saartel. Ta kasvab troopilistes ja subtroopilistes okaspuumetsades, mis hõlmavad nii madalmaa savanne kui ka mägimetsi. Metsatulekahjud mängivad suurt rolli selle liigi levikul, kuigi on teatatud, et see puu taastub kiiresti ja agressiivselt, asendades lehtpuid. Piirkondades, kus metsatulekahjusid eriti ei esine, kasvab troopiline mets jõudsalt. See liik kasvab kõige paremini külmavabades ja viljakatel aladel, kuni 700 m kõrgusel, kus on hea aluspinnase äravool ning aastane sademete hulk 2000–3000 mm. Kariibi mänd, eriti tema varieteet hondurensis, on oluline majandatav puuliik. Selle tõttu kasvatatakse teda laialdaselt väljaspool tema looduslikku levilat ning inimtekkelisi populatsioone võib tänapäeval leida Jamaicalt, Colombiast, Lõuna-Aafrikast, Sri Lankalt, Fidžilt ja Hiinast. Tugevalt vaigust puitu kasutatakse ehitusmaterjalina ning laudkastide, kaubaaluste, laevatekkide, teivaste, postide, puitlaastplaatide, vineeri ja paberi valmistamiseks. Kuigi liik tervikuna ei ole ohustatud, on raie tulemusena liik Kuubal märgatavalt vähenenud, mistõttu on Rahvusvaheline Looduskaitseliit määranud selle ohustatud liikide hulka. "Caribbean pine". "World Agroforestry Centre's Tree Database Pinus caribaea". "Pinus caribaea".
VideoCV

VideoCV on lühikese videosalvestuse vormis enesetutvustus, mida võidakse kasutada tööle kandideerimisel tekstilise CV asemel või täiendusena. Soovitusi VideoCV koostamiseks
Wiedemanni fond

Wiedemanni fond on Eesti Rahvuskultuuri Fondi (ERKF) allfond, mille asutasid Ferdinand Johann Wiedemanni keeleauhinna laureaadid eesmärgiga toetada eesti keele õpet ja rahvuslikku kasvatust. Wiedemanni fond asutati 4. detsembril 2005, mil Eesti Rahvuskultuuri Fondi nõukogu esimees Eri Klas ja tollal elus olnud Ferdinand Johann Wiedemanni keeleauhinna laureaatide nimel Tiiu Erelt allkirjastasid Wiedemanni fondi asutamise lepingu. Hiljem on fondiga liitunud kõik edasised auhinnasaajad. Fondi asutajad olid Nikolai Baturin, Tiiu Erelt, Mati Hint, Rudolf Karelson, Eduard Leppik, Uno Liivaku, Viivi Maanso, Uno Mereste, Lennart Meri, Mari Must, Valdek Pall, Juhan Peegel, Huno Rätsep, Ellen Uuspõld, Helju Vals, Ülle Viks ja Haldur Õim. Hiljem on fondiga liitunud Mati Erelt, Ain Kaalep, Valve-Liivi Kingisepp, Ilse Lehiste, Heldur Niit, Kristiina Ross, Mari Tarand, Tiit-Rein Viitso, Arvo Krikmann, Leelo Tungal, Uno Laur, Marja Kallasmaa, Reet Kasik, Krista Kerge ja Helle Metslang. Wiedemanni fond on stipendiumiga toetanud rahvapärimust, noorte kirjandustegevust, eesti keele õpinguid kõrgkoolis, eesti keele uurijaid, eesti keele riigieksami arendust ja emakeeleõpetajaid. Stipendiumi saamise taotlused vaatab üle halduskogu. Valge, Jüri. Wiedemanni fond 10. Õpetajate Leht, 4. detsember 2015. Wiedemanni fond. Eesti Rahvuskultuuri Fond.
Selge sõnumi auhind

Selge sõnumi auhind on selge sõnumi algatuse raames väljaantav auhind. Sellega tunnustatakse neid ettevõtteid ja organisatsioone Eestis, kelle avalik info lähtub kõige rohkem eelkõige kasutaja vajadustest. Võistlust korraldab ja võistlustöid hindab Eesti Keele Instituut, Euroopa Komisjoni Eesti Esindus, Eesti Keeletoimetajate Liit ning nende koostööpartnerite esindajatest koosnev komisjon, kes kontrollib, kas auhinnale esitatud tekstid vastavad nõuetele. Hinnatakse kümnepallisüsteemis. Auhinna saab oma kategoorias kõrgeima hinde saanud võistlustöö. Selge sõnumi auhinda antakse välja neljas kategoorias: parim selge sõnumiga tarbetekst – näiteks kliendikiri, kasutusjuhend, leping, raadiosaade, avalik dokument või käsiraamat; parim selge sõnumiga tarbepilt – näiteks suunav märk, piltjuhis, plakat, transpordiskeem või majajuht; parim selge sõnumiga tarbetekst koos tarbepildiga – näiteks veebileht, telesaade, reklaam, õppevideo või plakat; parim selge sõnumi edendaja – selle auhinnaga tunnustatakse eraisikut või organisatsiooni silmapaistva ja tulemusliku töö eest selge ühiskondliku suhtluse edendamisel. Sobivatesse kategooriatesse jagab võistlustööd hindamiskomisjon. Selge sõnumi auhinda on välja antud alates 2014. aastast. Võistluse patroon on õiguskantsler Ülle Madise. "Selge sõnumi auhinna statuut". "Selge sõnumi auhind 2017". Ülle Madise. Ülle Madise: jurist, ametnik ja ilus eesti keel. Kõne Wiedemanni konverentsil «Emakeelne Eesti, emakeelne Euroopa» 24. aprillil 2018 Rakvere reaalgümnaasiumis. Postimees/Arvamus, 26. aprill 2018
Haldi sadam

Haldi sadam on väikesadam Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Haldi külas. Sadam on kasutusel peamiselt kalasadamana. Sadamapidaja on MTÜ Haldi Sadam. Veesõidukite lubatud suurim süvis on 0,8 m. Kaide ääres on vee sügavus 1,2 m. 2017. aastal lossiti Haldi sadamas 6,6 tonni kala, millest 2,5 tonni moodustas lest ja 1,5 tonni tuulehaug. Haldi sadam Sadamaregister "2017. aasta püügiandmed". Maaeluministeerium. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. märts 2018.
Arved Jakobi

Arved Jakobi (24. veebruar 1914 – 25. november 2011) oli eesti viiuldaja. Õppis Tallinna Reaalkoolis, mille lõpetas 1932. 1932–1933 läbis kohustusliku sõjaväeteenistuse sõjaväeorkestris muusikuna. 1935–1940 töötas Eesti Maapangas arveametnikuna, mida võimaldas tema Reaalkoolis omandatud haridus. 1928. aastal astus Tallinna Konservatooriumi õpetaja Alfred Papmehli viiuliklassi. Konservatooriumi lõpetas Jakobi helikunstniku diplomiga 1937. aastal koos Vladimir Alumäe ja Zelia Aumerega. Konservatooriumis omandatud erialal sai ta tööd Estonia teatris 1. detsembril 1940. Alates 1946. aastast töötas kolmanda kontsertmeistrina. Esimene kontsertmeister oli Hugo Schütz ja teine kontsertmeister Rudolf Milli. 1966. aastast kuni pensionini 1974. aastal oli RAT Estonia orkestri kontsertmeister. Juba pensionil olles töötas Jakobi Estonia teatri orkestris veel vaheaegadega kuni 1985. aastani. Arved Jakobi töötas ka viiuliõpetajana: 1950–1957 Tallinna Pioneeride Palees ja 1951–1956 Tallinna Lastemuusikakoolis. Tema õpilasteks olid ka hilisem ERSO vioolamängija Svjatoslav Zavjalov ja viiuliõpetaja Ivi Tivik. Tema poeg Peeter Jakobi oli teatri- ja filminäitleja. A. Jakobi "Muusika ei tule sinu juurde, sa pead tema juurde minema". Intervjueerinud 15.10.2004. viiuliõpetaja, A.Jakobi õpilane, Ivi Tivik. Garderoobijutud VIII ERR arhiiv 2006.a.
Pierluigi Giombini

Pierluigi Giombini (sündinud 11. detsembril 1956 Roomas) on Itaalia laulukirjutaja ja muusikaprodutsent. Tema kirjutatud lauludest tuntumad on "I Like Chopin" (esitaja Gazebo) ja "Dolce Vita" (Ryan Paris). Ta on pärit muusikute perekonnast. Ta isa oli sekulaar- ja filmimuusika helilooja Marcello Giombini. Ta vanaisa oli muusikaprofessor, kes oli spetsialiseerunud oboele, ja orkestrimuusik. Giombini õppis konservatooriumis klaverit ja kompositsiooni.
Mitmeplatvormsus

Termin mitmeplatvormne (multi-platform) märgib tarkvara või funktsionaalsuse sõltumatust riist- ja tarkvaraplatvormist. Mitmeplatvormseks nimetatakse meetodit, funktsionaalsust või tarkvara, mille tarkvara disain arvestab riist ja tarkvara ökosüsteemide vaheliste erinevustega, mistõttu seda tarkvara saab kasutada erinevatel arvutiplatvormidel. Keerukuse põhjuseks on asjaolu, et arvutite riist- ja tarkvaraplatvormid erinevad omavahel oluliselt - näiteks protsessorite käsustike, programmeerimisliideste (nn API) kirjelduste, operatsioonisüsteemi või saadaolevate programmeerimiskeelte poolest. Mitmeplatvormsust saab saavutada järgmistel viisidel: mitme (täielikult või osaliselt) paralleelse tarkvarakoodi arendamisega kirjutada keeltes, millel juba on mitme platvormi (riistvara või OS) tugi kirjutada nn interpreteeritavas baitkoodis (ntx keeles Java), eeldab vastava virtuaalmasina olemasolu sihtsüsteemis kasutada keskkonnatoena veebisirvikut Mitmeplatvormsus on eriti oluline mobiiliajastul, kui küsimus sellest, kas konkureerivaid platvorme toetada, pigem enam ei tõusetugi, vaid on juba disainiülesandeks ning lahendada tuleb vaid toe otstarbekaim viis (native, cross-platform, hübriid). Mitmeplatvormsuse mõiste kuulub informaatika ja arvutitehnika valdkonda. AKIT esitab termini : cross-platform - platvormist sõltumatu (meetod või tarkvara). Platvormide sisemine semantika võib siiski erineda nii oluliselt, et teatud funktsionaalsusi on kõigil arvutustehnika platvormidel väga raske saavutada. Mõnikord on probleemiks hoopis tavad või juriidika. Eesti ID-kaardi tarkvara on loodud töötamaks kolmel eri platvormil: Linux, Apple Macintosh, Microsoft Windows. Arvutimäng GTA on saadaval viiele eri platvormile: XBox 360, XBox One, PS3, PS4, WindowsPC, kuid eri platvormide mängurid omavahel ei kohtu sest eri platvorme teenindavatel serveritel puudub koostalitlusvõime "What is the difference between cross platform, multi platform and platform independent?". Quora. Carliss Y. Baldwin, C. Jason Woodard. "The Architecture of Platforms: A Unified View" (PDF). Harvard Business School. "Cross-Platform vs. Native App App Development: Pros and Cons". BussinessOfApps. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. märts 2018. Luis Corral, Andrea Janes, Tadas Remencius. "Potential advantages and disadvantages of multiplatform development frameworks – A vision on mobile environments" (PDF). Elsevier.{{netiviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)[alaline kõdulink] AS Cybernetica. "cross-platvorm - platvormist sõltumatu". AKIT. Jack Wallen. "5 fundamental differences between Windows 10 and Linux". TechRepublic. Anto Veldre. "ID-kaardi tarkvara paigaldamisest". RIA blogi. "Is GTA Online cross-platform?". Stack Exchange. AS Cybernetica. "interoperability - koostalitlusvõime". AKIT.
Töövõime

Töövõime on inimese võime teha tööd. Töövõimetus
Eesti Laskesuusatamise Föderatsioon

Eesti Laskesuusatamise Föderatsioon (lühend ELSF) on mittetulundusühing, mis edendab ja koordineerib nii talvist kui ka suvist laskesuusatamist Eestis. ELSF asutati 11. november 1992. Eesti Laskesuusatamise Föderatsioon on Rahvusvahelise Laskesuusatamise Liidu (IBU) liige. Eesti laskesuusatamise koondis Laskesuusatamise Föderatsiooni koduleht
Lloydi algoritm

Lloydi algoritm ehk Voronoi iteratsioon on arvutiteaduses ja elektrotehnikas kasutatav algoritm, mis leiab eukleidilises ruumis asuvate punktide puhul neile vastavad kumerad alamhulgad. Algoritm sarnaneb k-keskmise klasterdamise algoritmiga. Kahe algoritmi vahe seisneb selles, et k-keskmise klasterdamise algoritm töötab lõpliku hulga punktide peal, aga Lloydi algoritm põhineb pidevatel hulkadel. Algoritm on nime saanud selle koostaja Stuart P. Lloydi järgi. Tegu on Lloydi tuntuima teadustööga. Algoritm aitas parandada sideühendust satelliitidega, suurendada krediitkaartide turvalisust ja edendada arvutigraafikat. University of Chicago Magazine. Jaanuar-veebruar 2008.
Pildiraamat

Pildiraamat on raamat, kus leidub nii sõnalist kui ka visuaalset sisu, kuid kus kaalukam osa on piltidel. Enamik pildiraamatuist on mõeldud lastele, kuid järjest enam ilmub ka kogupere- või üksnes täiskasvanutele loodud pildiraamatuid. Pildi ja sõna osakaal võib suurel määral varieeruda, kusjuures pildi-sõna kombinatsioonid võivad olla põhimõtteliselt lõputud. Pildiraamatuga on lähedalt seotud koomiks ja graafiline romaan. Esimeseks lasteraamatuks peetakse 1658. aastal ilmunud entsüklopeedilist pildiraamatut "Orbis sensualium pictus" ("Nähtav maailm piltides"), mille autor oli tšehhi pedagoog ja õpetlane Jan Amos Komenský. Pildiraamatud hakkasid laiemalt levima alates 18. sajandi lõpust, mil hakati üllitama spetsiaalselt lastele mõeldud kirjandust. Pildiraamatu areng on tugevalt sõltunud trükitehniliste võimaluste arengust. Esialgu kasutati raamatute illustreerimiseks puu- ja vaselõikeid ning puugravüüre. Siis oli piltide ja sõnalise osa ühendamine leheküljel suhteliselt keerukas. Esimesed värvipiltidega raamatud ilmusid 1830. aastatel. 1930. aastatel kasutusele võetud ofsettrükk andis olulise tõuke tänapäevaste pildiraamatute väljakujunemisele. 21. sajandil on pildiraamatud kasvav trend, ulatudes kommertseesmärgil masstiražeeritud väljaannetest kõrge kunstilise tasemega innovatiivsete trükisteni. Tuntumad pildiraamatute autorid ajaloos on olnud näiteks Heinrich Hoffmann, Wilhelm Busch, Beatrix Potter ja Maurice Sendak. 19. sajandil kasutati nii eesti algupäraste kui tõlkeliste lasteraamatute illustratsioonidena trükikodades leiduvaid anonüümseid klišeesid. Esimeseks eesti lasteraamatute illustraatoriks peetakse Karl August Hindreyd, kellelt ilmus 1906. aastal kolm pildiraamatut: "Pambu Peedu", "Piripilli Liisu" ja "Seene-Mikk". Sõjaeelses Eesti Vabariigis oli 75% lasteraamatutest illustreeritud, kõige viljakamaks illustraatoriks kujunes Richard Kivit. Raamatuillustraatoritena olid tuntud ka Hando Mugasto, Natalie Mei, Karl August Hindrey jt. Pärast sõjaaegset ja -järgset kiratsemist ilmus 1950. ja 1960. aastatel juba uus illustraatorite põlvkond: Asta Vender, Silvi Väljal, Edgar Valter, Heldur Laretei jt. Kitsamas mõttes pildiraamatuid ilmus Nõukogude perioodil suhteliselt vähe[viide?], nende sekka kuulusid näiteks Silvi Väljali enda teksti ja piltidega "Jussikese seitse sõpra" (1966) ning Jaan Tammsaare illustreeritud pildiraamatud. Alates 20. sajandi lõpust ja 21. sajandi algusest on hulk autoreid keskendunud pildiraamatute loomisele või illustreerimisele, nende seas Edgar Valter, Henno Käo, Piret Raud, Katrin Ehrlich, Marja-Liisa Plats jpt. Rikkalikult on ilmunud pildiraamatuid väikelastele, aimeraamatuid, eksperimenteerivaid pildiraamatuid ning koguni pilteepos "Kalevipoeg". Krusten et al, 2006: 60. Lewis 2001: 3. Lewis 2001: 140. Krusten et al, 2006: 61. Krusten 1995: 77. Krusten, R., Kumberg, K., Müürsepp, M., Niitra, M., Ojala, H., Palm, J., Reidolv, M., Tarrend, A. 2006. Lastekirjanduse sõnastik. Tallinn, Eesti Lastekirjanduse Teabekeskus. Krusten, Reet, 1995. Eesti lastekirjandus. Tartu, Elmatar. Lewis, David, 2001. Reading Contemporary Picturebooks. London & New York, Routledge. Eesti Lastekirjanduse Keskus
Boskett

Boskett on väike salu; barokkpargis või -aias kunstiliselt kujundatud põõsastik või salu. Enamasti pügatud ja sageli topiaarlõikusega kunstiliselt kujundatud puuderida, hekk või salu renessanss- ja barokkpargis või -aias, tavaliselt parteri lähedal. Bosketide kujundamisel kasutati rida- ja quincunx'i-kujulist istutamist. Peamiselt oli kasutusel harilik pärn ja valgepöök, harvem sarapuu. Istutatud taimed tekitasid visuaalse raamistiku, mille vahel jalutusteedest moodustusid kitsad vaatekoridorid ehk vistad olulisematele kompositsiooni elementidele näiteks skulptuurid, purskkaevud, paviljonid jne. Suuremate boskettide sisse võidi kujundada väikesed suletud privaatsed aiakesed – cabinet de verdure'id. Eesti mõisaparkides võis boskette leida 18. sajandist. Boskettide ruumilist paigutust võib näha näiteks Palmse mõisa 1753. aasta plaanil ning paljudes mõisaparkides (Luke mõis, Vääna mõis, Rasina mõis jt) on tänapäevani säilinud pügamisjälgedega puuderidu. Eesti Entsüklopeedia, boskett Sulev Nurme, Nele Nutt. Pargiterminite seletussõnaraamat.ISBN 9789949920174