laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tihendamine

Tihendamiseks nimetatakse masina sisu eraldamist väliskeskkonnast. Tihendamine on lähedane hermetiseerimisele, kuid erinevalt viimasest, mis nõuab õhukindlust, on tihendamise nõuded on leebemad (veekindlus, tolmukindlus jne). tihend
Kasutajaprogramm

Kasutajaprogramm on programm, mis tuleb kasutajal endal programmeerida ja protsessorisse laadida. Kasutajaprogramm on kindla protsessi juhtimiseks, mis tähendab seda, et selles programmis saab määrata reaktsioonid vastavatele katkestustele, töödelda protsessist tulevaid andmeid, määrata tingimused protsessori lülitamiseks talitlusse ning programmi talitluskõrvalekallete töötlemiseks. Kasutajaprogrammi võib omakorda jaotada lineaarseks ja jaotatud programmiks. Siit tulenevalt eristatakse ka lineaarset ja jaotatud programmeerimist.
Lineaarne programmeerimine

Lineaarseks programmeerimiseks nimetatakse programmi koostamist, milles kõik programmikäsud on üksteise järel reas ning nende täitmine toimub samas järjekorras. Lineaarset programmeerimist kasutatakse lihtsate automaatikaseadmete puhul. lineaarne programm jaotatud programmeerimine jaotatud programm
Iriidium

Iriidium on keemiline element järjekorranumbriga 77. Tal on 2 stabiilset isotoopi, massiarvudega 191 ja 193. Omadustelt on iriidium plaatinametall ja sellisena väärismetall. Ta on hõbedane, kõva ja rabe metall, mille tihedus normaaltingimustel on 22,65 g/cm³. See on mõõtmistäpsuse piires võrdne osmiumi tihedusega, ja üks neist kahest on tihedaim lihtaine ja metall. Iriidiumi sulamistemperatuur on 2466 Celsiuse kraadi.
Jaotatud programmeerimine

Jaotatud programmeerimiseks nimetatakse sellist programmi koostamist, milles koostaja jaotab juhtimisprotsessi operatsioonideks ja osaülesanneteks, mis on omavahel seotud kindlate tingimustega. Jaotatud programmeerimist kasutatakse näiteks programmeeritavate kontrollerite ja muude kõrgkeeles programmeeritavate seadmete juures. Jaotatud programmeerimise eelisteks on programmeerimise lihtsus, alamprogrammide korduva kasutamise võimalus, programmi lugemise hõlpsus, programmi muutmise lihtsus, programmi testimise lihtsus, sest programmi erinevaid osi ehk plokke saab testida eraldi, protsessi määratlemise ja programmeerimise lihtsus.
Kes? Mis? Kus?

"Kes? Mis? Kus?" on raamatusari, mis ilmus aastatel 2000–2009. Sarja peatoimetaja oli Enno Tammer. Raamatute kujunduslik eripära oli, et kaantel oli pealkirjas aga raamatus käsitletud aastast järgmine aasta (2001–2010). Igas raamatus on 480–500 lehekülge, mis kajastavad sündmusi maailmas ja Eestis septembrist augustini (välja arvatud 2001. aasta raamat, kus käsitleti sündmusi alates jaanuarist 2000). "Õhumüümise taga tekib tava". arileht.ee. 6. oktoober 2000. Originaali arhiivikoopia seisuga 7.06.2014. Vaadatud 26.01.2010. Otsing REaD veebipoest
Samaarium

Samaarium (sümbol Sm) on keemiline element järjekorranumbriga 62, haruldane muldmetall. Ta esineb looduses 7 isotoobina. Nende massiarvud on 144, 147, 148, 149, 150, 152 ja 154. Omadustelt on samaarium lantanoid. Tema tihedus normaaltingimustel on 7,35 g/cm³. Sulamistemperatuur on 1072 Celsiuse kraadi ja keemistemperatuur 1800 °C.
Max von Laue

Max Theodor Felix von Laue (9. oktoober Pfaffendorf 1879 – 24. aprill 1960 Berliin) oli saksa füüsik. Üks tema olulisemaid avastusi oli röntgenikiirte difraktsioon kristallidelt, mille eest ta pälvis 1914. aastal Nobeli füüsikaauhinna. Max von Laue korraldatud eksperimendid (mis algasid aprillis 1912 ning mille viisid läbi Walter Friedrich ja tema assistent Paul Knipping) ja nende tulemused avasid tee röntgenikiirguse ja kristallide aatomstruktuuri täpsemale, selgemale mõistmisele, samuti tõid teadusse uue uurimismeetodi – röntgendifraktsioonanalüüsi. 1914 – Matteucci medal 1924 – valiti NSV Liidu Teaduste Akadeemia välisliikmeks 1932 – Max Plancki medal 1944 – valiti Baieri Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks 1949 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks "Sümmeetria", autor Hermann Weyl, tõlkinud Laurits Leedjärv. Ilmamaa, 2021, ISBN 9789985777251 (Max von Laue kristallide röntgenikiirgusega saadud interferentspiltidest (alates lk 122)) Max von Laue Nobeli auhinna lehel Max-von-Laue-Gymnasium Koblenz Max-von-Laue-Schule Berlin Max von Laue katsetusest Max von Laue katsetusest ja selle ajaloolisest kontekstist Max von Laue, 1879-1960 - Journals|Royal Society Röntgenikiirte difraktsiooni katse tagamaadest räägib eksperimendi teostaja Walter Friedrich 1963. aastal antud intervjuus
Rannajoon

Rannajoon on merede ja suurte järvede veepinna ning maismaa vaheline piir. Eestis peetakse kokkuleppeliselt suurteks järvedeks Peipsi järve ja Võrtsjärve. Rannajoone pikkus ei ole üheselt kindlaksmääratav, sest see sõltub valitud punktide tihedusest, mille vahel mõõdetud kauguste summana rannajoone pikkust väljendatakse. Kui punkte on tihedamalt, siis on ka rannajoon pikem. Matemaatiliselt on rannajoon fraktal. Rannajoone asukoht ei ole püsiv. See võib muutuda loodete, tuule või muude lühiajalise mõjuga tingimuste toimel, polaaraladel olulisel määral liustike liikumise tagajärjel. Pikemaajalist mõju rannajoone asukohale avaldavad isostaasia, eustaasia, settimine, abrasioon jne. Loode- ja Lääne-Eestis muutub rannajoon peamiselt maakerke toimel, kuid neiks muutusteks (uute laidude tekkeks ja saarte kokkukasvamiseks mandriga) kulub aastakümneid. Väikese järve veepinna ja maismaa vahelist piiri nimetatakse kaldajooneks. Kaldajoon
Einbi

Einbi ehk Enby on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Küla mainiti aastal 1540 Einbwͤ, aastal 1547 Enbue, aastal 1560 Embü, aastal 1565 aga Ehneby nime all. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda. Looduskaitselisi kitsendusi põhjustab rannaalale ulatuv Väinamere hoiuala. Küla territooriumile jääb ka looduskaitsealune Sturesten ehk Lambakivi. Rootsi keelest tuleneva nime algusosa koosneb sõnast en ehk kadakas, kohalikus häälduses ein, ain Tagumine osa by tähendab rootsi keeles küla. Küla keskosast loodes on külaosa Väike-Einbi. Veel kaugemal loodes asub Voose (aastal 1798 mainitakse seal Osö kõrtsi), mille järgi on nime saanud Voosi kurk. Pulmakivid Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 13.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Maa-ameti kaardiserver Eesti kohanimede leksikon
Höbringi

Höbringi ehk Höbring on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Küla kohta kasutati aastal 1540 nime Hobrinck, aastal 1565 Hogbrincka, Houbrinck, aastal 1613 Hocbringk, aastal 1653 Haubring ja aastal 1689 Hebbring. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda. Küla nimi on rootsikeelne, selle vanimad kujud on aga sakslaste kirja pandud. Nimes peituvad eestirootsi sõnad hau (kirjakeele hög, kõrge) ja bring (kirjakeele brink, küngas). Kõnekeeles on ühesilbiline hau lühenenud hu-ks ja lõpu -k nõrgenenud g-ks. Nimi oli tõenäoliselt algselt loodusnimi, mille panid peaküla Riguldi asukad idapoolsele liivakünkale. Kui sinna tekkis asustus, kandus sellele ka üle künka nimi. Höbringi piiresse kuulub ka endise Valive ehk Valipää küla alad. Aastal 1535 mainiti Wallipu talu, aastast 1694 pärineb Wallipä nimi, aastal 1844 pandi kirja Wallipae. Küla hääbus pärast 1940. a-id. Osa külast kuulub Leidissoo looduskaitseala koosseisu. Külas on Höbringi bussipeatus, Höbringi ja Riguldi piiril ka Vanaküla bussipeatus. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 14.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti kohanimede leksikon Maa-ameti kaardiserver https://xgis.maaamet.ee/xgis2/page/app/maanteeamet
Kudani

Kudani ehk Gutanäs on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Küla kohta kasutati aastal 1540 nime Guthnis, aastal 1557 kasutati nimekujusid Gutna ja Gottenysz. Aastast 1563 pärineb nimekuju Guthanes, aastal 1565 pandi kirja kujud Gottanes, Gotthenes, Guttanus ja aastal 1798 Gutnäs. Aastal 1977 liideti külaga Vööla mõisa juurde tekkinud Vööla asundus. 2009. aastal läks osa küla territooriumist vast moodustatud Telise külale. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda. Eestikeelne nimi on mugand rootsikeelsest. Rootsikeelse nimekuju algusosa on raske tõlgendada, kuid nime tagumises pooles on rootsi sõna näs ehk neem. Carl Russwurm ja Per Wieselgren ühendavad algusosa rahvanimetusega gute ehk ojamaalased. Nimi viitaks nõnda ojamaalaste (ehk "gotlandlaste") viibimisele neemel. E. Lagman seevastu näeb algusosas idaskandinaavia sõna gut, millele vastab islandi ja norra got (kalamaim, kudu). Külas asub looduskaitsealune rändrahn Järvekivi. Osa Kudanist kuulub Silma looduskaitseala koosseisu. Külas on Kudani bussipeatus. Kudani järv Statistikaamet, vaadatud 16.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 7.07.2022. Eesti kohanimede leksikon Maa-ameti kaardiserver https://xgis.maaamet.ee/xgis2/page/app/maanteeamet
Normaalrõhk

Normaalrõhuks ehk standardrõhuks nimetatakse õhurõhku 101 325 Pa. Sageli kasutatakse normaalrõhu ligikaudset väärtust 100 000 Pa ehk 100 kPa. Varem peeti normaalrõhuks 760 mm Hg ehk 101,3 kPa.
Osmussaare

Osmussaare ehk Odensholm on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Osmussaarel. Küla territoorium võtab enda alla terve saare. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda. Eestikeelset külanime Osmussaare on esimest korda kasutatud 1922. aastal. Enne viimaste rannarootslaste põgenemist Nõukogude okupatsioonijõudude eest 1944. aastal asus Osmussaarel üksainus seitsme taluga sumbküla Bien. Seega võib Bieni küla samastada ka Osmussaare külaga.[viide?] Osmussaare kalmistu ja kabel on muinsuskaitse all. Osmussaare maastikukaitseala Osmussaare kabel Osmussaare kalmistu Neugrundi kraater Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 19.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti kohanimede leksikon Maa-ameti kaardiserver
Gadoliinium

Gadoliinium (sümbol Gd) on keemiline element järjekorranumbriga 64, lantanoid ja haruldane muldmetall. See esineb 7 isotoobina. Nende massiarvud on 152, 154, 155, 156, 157, 158 ja 160. Gadoliiniumi tihedus normaaltingimustel on 7,9 g/cm³ ja sulamistemperatuur 1312 Celsiuse kraadi. Gadoliinium on nimetatud soome keemiku Johan Gadolini järgi.
Paslepa

Paslepa ehk Pasklep on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Osa külast jääb Väinamere hoiualale. Külas on kolm bussipeatust: Paslepa teerist, Paslepa tr ja Sääse. Esimesed teated külast pärinevad aastast 1540 (Passelep), aastal 1679 pandi kirja nimekuju Pasklep. Aastal 1679 loodi külla Paslepa mõis. Küla paiknes aja jooksul ümber ida poole. Aastal 1798 asus see veel vanal kohal mõisast lõunas, koht kandis nime Gamlas Gardarna, st vanad talud. Aastal 1844 kandis see paik nime Gamlas; aastal 1871 oli küla uuel kohal mõisast kagus. Mõisa maadele tekkis maareformi järel asundus, mis aastal 1977 liideti Paslepa külaga. 2009. aastal läks osa küla territooriumi vast moodustatud Telise külale. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda. Paslepa nime lähtekohaks võib olla liitsõna pasklepp (hall lepp) või pask : pasa + lõpp : lõpe, mis eestirootsi aladel on andnud e-lise lepa. Paslepa asunduse lääneosa nimetatakse Siidikülaks (rootsi keeles Sideby). Paslepa seminar Paslepa Vaba Evangeeliumi Kogudus Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 19.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 7.07.2022. Maa-ameti kaardiserver https://xgis.maaamet.ee/xgis2/page/app/maanteeamet Eesti kohanimede leksikon
Riguldi

Riguldi ehk Rickul on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Riguldi nimi on mugandatud rootsi nimest Rickull. Rootsi nimi on kaheosaline ja seda on seletatud mitmeti. Esmauurija Carl Russwurm pakkus välja sõnaühendit ria (rehi) + kulle (küngas), seega Rikullen, nagu koha peal seda mõisteti. Sakslaste tõlgendus nimest oli Russwurmi järgi Rickholz (rikas mets). Paul Johansen ei välistanud saksa algupära, ent pakkus seletuseks alamsaksa rick (latt, teivas) + holt (metsasalu). T. E. Karsten ja Per Wieselgren pöörasid tähelepanu esisilbi täishäälikule y ja pidasid võimalikuks lähtenimeks Rygg-hult (mäeseljaku salu). E. Lagman oletas lähtumist Lõuna-Rootsist, kust ta leidis üle 400 näite nimedest, mille lõpus oli -hult või mis olid kujul Hult või Hylte. Küla kohta kasutati aastal 1557 nime Ryckholdt, aastal 1560 Ryckholt, aastal 1565 Richwlth, Richulth, aastal 1613 Ricolt, aastal 1627 Rykold, aastal 1653 Richholtz ja aastal 1688 Rickholts, Rickholz. 22. juunist kuni 10. juulini 1933 toimus Riguldis Saksa vähemusrahvuse kultuuriomavalitsuse ja Saksa Klubi korraldusel Saksa vähemusrahvuse töölaager. 1920. aastatel tekkisid Riguldi mõisa maale kaks asundust, Norrby (Põhjaküla) ja Söderby (Lõunaküla), mis 1977. aastal liideti Riguldiga. Riguldiga liideti aastal 1977 veel Haversi ja Luksi külad, Riguldi põhjaotsas on sellega koos Haversiga liidetud endine küla Pöia. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda. Küla aladele jäi Riguldi mõisa süda. Mõisa peahoone, park, ait, tõllakuuri varemed, kelder, sepikoda, piirdemüürid ja kuivati on ehitismälestistena kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse. Külas on Riguldi ja Söderby bussipeatus, Höbringi ja Riguldi piiril ka Vanaküla bussipeatus. Luksi Pöia Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 20.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti kohanimede leksikon Eesti sakslased hitlerlaste jälgedes. Vaba Maa, 29. juuli 1933, nr. 175, lk. 3. Riguldi mõis. Inventariseerimine. Muinsuskaitseameti digiteeritud arhivaalid, vaadatud 23.05.2015. https://xgis.maaamet.ee/xgis2/page/app/maanteeamet
Rooslepa

Rooslepa ehk Roslep on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Küla kohta kasutati aastal 1540 nime Rotzlep, aastal 1564 Roszelepp, aastal 1565 Rodzläp, Rotslep, Rotzlep ja aastal 1798 Roslep. Aastail 1977–1999 oli küla osa Dirhami külast. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda. Rooslepa nimi on eesti päritolu ja päritolult sarnane analoogsete kohanimedega Paslepa, Sutlepa, Aulepa. Nime aluseks on rahvanimetus rootsi + lõpp : lõpu või lõpp : lõpe (laht). Osa külast kuulub Nõva maastikukaitseala koosseisu. Rooslepa kalmistu on ajaloomälestisena kaitse all. Kalmistul asub Rooslepa kabel. Külas on Rooslepa bussipeatus, Rooslepa ja Elbiku piiril ka Spithami tee bussipeatus. Külas asuvad Rooslepa Laevarahn ja Rooslepa Põhjarahn. Statistikaamet, vaadatud 19.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti kohanimede leksikon Maa-ameti kaardiserver Maa-ameti kaardiserver https://xgis.maaamet.ee/xgis2/page/app/maanteeamet
Saare (Lääne-Nigula)

Saare ehk Lyckholm on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Saare oli ajalooliselt Noarootsi ja mandri vaheline Läänemere saar, rootsikeelse nimega Lyckholm, mandriga ühines umbes 19. sajandil. Küla on esmamainitud rootsikeelse nimega 1627. aastal; toona oli tegemist väikese saarega Noarootsi ja mandri vahelises väinas, kus elas kolm peret. 1662. aastal rajati saarele mõis. Külaks sai 1977. aastal. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda. Eestikeelne nimi pärineb sõnast "saar". Rootsi nime lähtekohaks on pakutud sõna lycka, muinasrootsi lykkja (tarastatud, aiaga piiratud) + holm (väike saar, kõrgendik, küngas). Külas endises Saare mõisas asub Lyckholmi muuseum. Mõisa peahoone varemed, park, tõllakuur, tall ja kaev on ehitismälestistena kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse. Saare territooriumile jäävad looduskaitsealused Truumanni ehk Kalevipoja kivid. Osa külast kuulub Silma looduskaitseala koosseisu. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 20.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti kohanimede leksikon Maa-ameti kaardiserver Maa-ameti kaardiserver
Tahu

Tahu ehk Skåtanäs on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda. Tahu territooriumile jääb osa Österbi hoiualast. Osa külast kuulub Silma looduskaitseala koosseisu. Tahu mõis Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 21.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Maa-ameti kaardiserver
Terbium

Terbium (sümbol Tb) on keemiline element järjekorranumbriga 65, lantanoid ja haruldane muldmetall. Tal on 1 stabiilne isotoop, mille massiarv on 159. Terbiumi tihedus normaaltingimustel on 8,22 g/cm³ ja sulamistemperatuur 1356 Celsiuse kraadi.
Vanaküla (Gambyn)

Vanaküla ehk Gambyn on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda. Küla asub valla põhjapoolsemas osas ning on pindalalt kõige suurem küla vallas (5788,1 ha). Küla territooriumil asub 18 elamut-suvilat. 1944. aastal oli külas 124 elanikku. Haapsalu jääb 30 km ja vallakeskus Pürksi 17 km kaugusele. Küla läbivad Höbringi–Aulepa tee, Vanaküla–Kivimäe tee ja Höbringi–Viluvere tee. Külas asub kolme tuulikuga Vanaküla tuulepark, mille koguvõimsus on 9 MW, ning küla territooriumile jäävad ka kaks Aulepa tuulepargi tuulikut koguvõimsusega 6 MW. Osa külast kKüla lõunaosas Karumäel asub muistne pelgupaik, mis on muinsusmälestisena kaitse all. Küla lõunapiiril voolab Riguldi jõgi, küla idapoolne osa aga asub Leidissoo looduskaitsealal. Samasse kanti jäävad ka looduskaitsealused rändrahnud – Ramsikivi, Klaanemaa Laanekivi, Klaanemaa nõmme rändrahn, Metsküla idapoolne Suurkivi ja Metsküla läänepoolne Suurkivi. Vanaküla külanõukogu Statistikaamet, vaadatud 21.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. "Külad - Noarootsi Vallavalitsus". 15.03.2012. Vaadatud 07.01.2014. Maa-ameti kaardiserver
Österby

Österby (rahvakeeles ka Eistrepa) on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda. Noarootsi poolsaare lõunaosas asuva Österby küla pindala on 833,7 ha ning küla jääb Haapsalust 37 km ja endise Noarootsi valla keskuseks olnud Pürksist 2 km kaugusele. Küla territooriumil on 32 elamut-suvilat. Külas on Österby bussipeatus. Österby on tüüpiline ahelküla, kus õued paiknevad mõlemal pool küla läbivat Nõmmküla–Aulepa–Österby riigimaanteed, mis lõpeb Österby sadamas. Sadamast algab talvine üle Haapsalu Tagalahe kulgev ligikaudu 2,5 km pikkune jäätee. Küla rootsikeelne nimi tähendab tõlkes "idaküla" ja see on ilmselt antud külale naabruses oleva Einbi küla poolt vaadates. Küla on esimest korda mainitud 1450. aastal, mil allikates esineb küla nimena Österbu. Ajalooliselt on küla kuulunud Noarootsi kihelkonna Saare mõisale, kuid 1620. aasta paiku mõnda aega ka Haapsalu lossile. 19. sajandi keskpaigas oli külas väike sadam Koggham (kogg "hansalaev" + hamn "sadam"), kõrts ja seitse tuulikut. Külas oli 17 taluperet, millest viis olid eestikeelsed. Aastal 1868 rajati külla kakskeelne rahvakool, kus õpetati nii rootsi kui ka eesti keeles. Vahel käis küla sadama kaudu ka postipaat Rootsi. Kohalik vaatamisväärsus Österby sadamamuul on rajatud raudkividest 20. sajandi alguses kohalike talumeeste poolt ja on ca 265 meetrit pikk. Sealtkaudu toimus regulaarne paadiühendus Haapsaluga kuni aastani 1994. Suplusperioodil on Österby rand üks poolsaare populaarsemaid ujumiskohti, samuti sobib piirkond lohesurfaritele. Mere äärest avaneb vaade Haapsalu siluetile ja näha on ka Hobulaidu ning Vormsi saart. 2013. aasta juulis paigaldati sadamamuuli otsa ujumissild ja sadam sai ujuvkai. Vaatamisväärsustest on külas veel 1930. aastatel ehitatud ja 1998. aastal taastatud Österby pritsikuur. Looduskaitselisi kitsendusi põhjustab rannaalale ulatuv Väinamere hoiuala, samuti puisniidu kaitseks moodustatud Österbi hoiuala. Osa külast kuulub ka Silma looduskaitseala koosseisu. Eestirootslasest maadleja ja maadluskohtunik Axel Brun (1930–2020). Eestirootslaste ajaloo ja kultuuri uurija Viktor Aman (1912–2009). Statistikaamet, vaadatud 14.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. [KNR Eesti kohanimeraamat]. Vaadatud 11.10.2023. "Külad". 15.03.2012. Vaadatud 06.02.2014. https://xgis.maaamet.ee/xgis2/page/app/maanteeamet Baltisches historisches Ortslexikon. Teil I. Estland (Einschliesslich Nordlivland). Begonnen von Hans Feldmann, herausgegeben von Heinz von zur Mühlen, bearbeitet von Gertrud Westermann. Böhlau Verlag Köln - Wien, 1985. Lk 403. "Noarootsi". Originaali arhiivikoopia seisuga 25.10.2014. Vaadatud 06.02.2014. Kaire Reiljan (11.07.2013). "Österby sadam sai ujuvkai ja ujumissilla". Lääne Elu. Originaali arhiivikoopia seisuga 21.02.2014. Vaadatud 06.02.2014. "Österby sadamamuul ja pritsikuur". Originaali arhiivikoopia seisuga 22.02.2014. Vaadatud 06.02.2014. Maa-ameti kaardiserver
Düsproosium

Düsproosium (sümbol Dy) on keemiline element järjekorranumbriga 66. Tal on 7 stabiilset isotoopi massiarvudega 156, 158, 160, 161, 162, 163 ja 164. Omadustelt on düsproosium lantanoid ja sellisena haruldane muldmetall. Tema tihedus normaaltingimustel on 8,55 g/cm³ ja sulamistemperatuur 1407 Celsiuse kraadi. Esimesena eraldas düsproosiumi Paul Emile Lecoq de Boisbaudran 1886. aastal. Ka Eestis toodetakse düsproosiumit, kuigi üksnes väheses koguses. Tootmine toimub Sillamäel, ettevõttes NPM Silmet.
İzniki keraamika

İzniki keraamika on Türgis 15.–18. sajandil valmistatud keraamika, mis sai nimetuse keraamikakeskuse İzniki (Nikaia) linna järgi. Keraamika oli kaunistatud värviküllase ja lopsaka taimdekooriga. Kujutatavatest taimedest domineerisid roos, tulp ja hüatsint. Kasutati heledaks põlevat savi, mis kaeti kvaliteetse läbipaistva glasuuriga. Maalingud tehti põhiliselt siniste, punaste ja roheliste värvitoonidega. İzniki keraamika abil püüti imiteerida Hiina portselani. Siiski ei ole tegemist portselani, vaid frittkeraamikaga. Selle koostises oli 80% ränidioksiidi, 10% fritti ja 10% valget savi. Põlemistemperatuuri alandamiseks lisati ka pliid ja soodat. Islami keraamika