laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Litosfäär

Litosfäär (kreeka keeles λίθος 'kivi' + σφαῖρα 'kera') on Maa väline tahke kivimkest. Litosfäär ja maakoor ei ole sünonüümid, sest litosfäär hõlmab ka ülemist osa vahevööst kuni astenosfäärini. Litosfäär koosneb suurtest laamadest, mis liiguvad üksteise suhtes väga aeglaselt, moodustades või hävitades maakoort. Litosfääri all asub astenosfäär, ülemise vahevöö plastsem, kuumem ja alumine osa. Litosfääri ja astenosfääri piiri määrab käitumine suurel rõhul: litosfäär jääb jäigaks väga pika geoloogilise aja jooksul, mille jooksul ta deformeerub elastselt ja üksnes aeg-ajalt tekivad hapramatesse kohtadesse rikked, aga astenosfäär deformeerub plastselt ja sel moel annab ülemiste kihtide survele järele. Astenosfäär ei jagune laamadeks. Litosfääri ülemist osa, milles kokkupuutel atmosfääri, hüdrosfääri ja biosfääriga toimuvad keemilised protsessid, mille tulemusena tekib muld, nimetatakse pedosfääriks. Litosfääri mõiste töötas 1914. aastal välja USA geoloog Joseph Barrell. See kontseptsioon põhines suurte gravitatsioonianomaaliate olemasolul mandrilises maakoores, millest ta järeldas, et maakoores peab olema kõva ülemine kiht, mis saab voolata mööda pehmemat alumist kihti. Tema võttis kasutusele ka terminid "litosfäär" ja "astenosfäär". Kui 1960. aastatel töötati välja laamtektoonikateooria, olid kõva litosfäär ja mehaaniliselt nõrgem ning plastselt käituv astenosfäär selles kesksel kohal. Nagu maakoort, nii ka litosfääri on kaht liiki: ookeaniline litosfäär, mis on seotud ookeanilise maakoorega, ja mandriline litosfäär, mis on seotud mandrilise maakoorega. Litosfääri paksus määratakse harilikult isotermiga 1000 °C. Sellel temperatuuril hakkab oliviin, mida peetakse vahevöö kõige nõrgemaks mineraaliks, viskoosselt deformeeruma. Ookeaniline litosfäär on tavaliselt 50–100 km paks, aga ookeani keskahelike all ei ole ta maakoorest paksem. Mandrilise litosfääri paksus on umbes 40–200 km, millest ülemised 30–50 km on maakoor. Maakoore ja vahevöö piiri, milleks on Mohorovičići eralduspind, määrab muutus kivimite keemilises koostises. geosfäär pedosfäär file:///C:/Documents%20and%20Settings/Administrator/My%20Documents/Downloads/5730-9820-1-SM%20(1).pdf – Beno Gutenberg (1959) "The asthenosphere low-velocity layer".
Retentsiooniindeks

Retentsiooniindeks ehk Kovatsi indeks on orgaanilist ühendit iseloomustav suurus, mis arvutatakse välja selle aine gaasikromatograafilise kolonni läbimise suhtelise aja (suhtelise retentsiooniaja) põhjal. Põhineb see asjaolul, et süsiniku aatomite arv molekulis on lineaarselt seotud log(t’r) väärtusega. Isotermilise gaasikromatograafia korral määratava komponendi (x) Kovatsi retentsiooniindeks (I) on leitav järgmisest võrrandist: I = 100 ∗ [ n + ( N − n ) l o g ( t r ( x ) ′ ) − l o g ( t r ( n ) ′ ) l o g ( t r ( N ) ′ ) − l o g ( t r ( n ) ′ ) ] {\displaystyle I=100*\left[n+(N-n){\frac {log(t_{r(x)}')-log(t_{r(n)}')}{log(t_{r(N)}')-log(t_{r(n)}')}}\right]} , kus n – määratava komponendi ees väljuva alkaani süsiniku aatomite arv N – määratava komponendi järel väljuva alkaani süsiniku aatomite arv t’r – retentsiooniaeg alates nullpiigi väljumisest Gaasikromatograafilise kolonni temperatuuri programmeerimise korral on retentsiooniindeks (I) leitav järgmisest võrrandist: I = 100 z + 100 ∗ [ t r ( x ) − t r ( n ) ) t r ( N ) − t r ( n ) ] {\displaystyle I=100z+100*\left[{\frac {t_{r(x)}-t_{r(n)})}{t_{r(N)}-t_{r(n)}}}\right]} , kus tr(x) - määratava komponendi retentsiooniaeg tr(n) – määratava komponendi ees väljuva alkaani retentsiooniaeg tr(N) – määratava komponendi järel väljuva alkaani retentsiooniaeg z – määratava komponendi ees väljuva alkaani süsiniku aatomite arv Ainete identifitseerimiseks võrreldakse retentsiooniindeksite (soovitatavalt määratuna nii mittepolaarse kui ka polaarse kolonniga) väärtuste vastavust kirjanduses esitatud andmetega ja standardühenditele saadud väärtustega. Ainete identifitseerimiseks on need andmed vajalikud, kuid tihti mitte piisavad. Kromatograafia
Tõnis Loit

Tõnis Loit (10. detsember 1929 Tallinn – 25. mai 2006) oli eesti filosoof. Ta lõpetas 1948. aastal Tallinna 2. Keskkooli hõbemedaliga ning 1953. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geoloogia osakonna. Ta töötas õppejõuna Tartu Riiklikus Ülikoolis ja Eesti Põllumajanduse Akadeemias, kus ta oli ka filosoofia kateedri juhataja ja maasotsioloogia uurimisrühma juht. Ta avaldas rea kirjutisi bioloogia filosoofia vallas. "EFA.392.0.109811". www.ra.ee. Vaadatud 30. juulil 2023. "EGS aastaraamat 2016" (PDF).
Vahevöö

Vahevöö (ka vahekest) on kiht Maa sisemuses, mis asub allpool maakoort ja ülalpool tuuma. Vahevöö ülemiseks piiriks, mis lahutab teda maakoorest, on Mohorovičići eralduspind. Alumiseks piiriks aga vedel välistuum. Vahevöö kõige ülemiseks osaks on litosfääri alumine osa. Litosfääri all paikneb osaliselt ülessulanud kiht ehk astenosfäär. Vahevöö ulatub ligikaudu 2900 km sügavusele. Vahevöö jagatakse ülavahevööks ning alavahevööks. Esimene ulatub 660 kilomeetri sügavuseni, kus toimub oluline hüpe seismiliste lainete levikukiiruses. Vahevöö jaguneb kaheks: 1) Ülemine vahevöö - astenosfäär ehk ülamantel 2) alumine vahevöö - süvavahevöö ehk alusmantel Vahevöö kiil Vahevöö pluum
Ühikkuup

Ühikkuup on kuup, mille serva pikkus on 1 pikkusühik. Sellise kuubi ruumala on üks kuupühik, külgede kogupindala 6 ruutühikut, tahu diagonaal on √2 ja kuubi diagonaal on √3. Kuubi läbilõige mööda tahu diagonaali annab A4-formaadi proportsioonidega ristküliku.
Abaton

Abaton on kreeka kultuuriruumis püha koht, kuhu kõigile või enamikule inimestele on sissepääs keelatud. Vana-Kreeka templis olid abatoniks adüüton, kuhu võis siseneda ainult preester. Vana-Kreekas oli ka vabas õhus paiknevaid abatone, kuhu inimestel oli minek keelatud kas koha rüvetamise vältimiseks või kaitseks jumalate viha eest. Kreeka õigeusu kirikus nimetatakse abatoniks altariruumi, kuhu võivad siseneda ainult vastava pühitsuse saanud inimesed ning meessoost ristitavad.
Maa tuum

Maa tuum on Maa sisemine, peamiselt rauast ja niklist koosnev osa. Maa tuum paikneb umbes 2900–6378 km sügavusel. Tuuma ümbritseb vahevöö. Vahevöö ja tuuma piiri nimetatakse Gutenbergi eralduspinnaks. Tuum jaguneb vedelaks välistuumaks ja tahkeks sisetuumaks. Vedela välistuuma liikuv, peamiselt rauast koosnev materjal genereerib Maa magnetvälja. Tahke sisetuuma raadius on umbes 1300 km. "Millest koosneb Maa tuum?" Novaator, 19. november 2012 "Kuhu pöörleb Maa tuum?" ERR Novaator, 18. september 2013 "Maakera tuumast lekib rasket rauda" ERR Novaator, 15. aprill 2020
Lambivari

Lambivari ehk abažuur on valgusti osa – elektripirni, harvem küünlaid või muid valgusallikaid ümbritsev kate, mille peaülesanne on silmade kaitse otsese valguse eest. Lambivari peegeldab valgust tagasi, suunab seda, vähendab valgusallika soojuskiirguse mõju ning tasakaalustab selle domineerivat värvust. Lambivarjudel on ka dekoratiivne tähtsus. Lambivarju kuju võib olla väga mitmesugune. Levinud on kellukese-, taldriku- või lehtrikujulised, samuti koonuse-, kera- või silindrikujulised lambivarjud. Lambivarje valmistatakse mitmesugusest materjalist, peamiselt mattklaasist, piimklaasist, vilgust, plastist, paberist, tekstiilist ja metallist. Esimesed avalikud õlilambid paigaldati Milanosse 1785. Neid rahastati riiklikest loteriidest. Need laternad koosnesid õlilambist ja mitmest tahist. Lambi peal oli poolkerakujuline peegel, mis suunas valguse allapoole, ning teine, mis paiknes otse lambi all ja oli pisut nõgus, suunas valguse külgsuunas laiali. Valgusreostus
Walter Bauer

Walter Bauer (4. november 1904 Merseburg – 23. detsember 1976 Toronto) oli saksa kirjanik. Natside võimuletulekuga Saksamaal keelati tema luule ning ta hakkas algkooliõpetajaks. 1953. aastal emigreerus ta Kanadasse, kus järgmisel aastal sai saksa keele professoriks Toronto Ülikoolis. Ta kirjutas kuus romaani, kaks luulekogu, neli biograafiat, näidendeid ja esseid.
Hanns Heinz Ewers

Hanns Heinz Ewers (3. november 1871 Düsseldorf – 12. juuni 1943 Berliin) oli saksa proosakirjanik, luuletaja, filmitegija, maailmarändur ja filosoof. Tänapäeval teatakse Ewersit peamiselt tänu tema õudusjuttudele ja romaanidele, neist tuntuim "Alraune" (1911, e.k. 1929 ja 1994). Tema kirjanduslikeks eeskujudeks olid Heinrich Heine, E. T. A. Hoffmann ja Oscar Wilde. Filosoofidest mõjutas teda enim Max Stirner.
Antiklinaal

Antiklinaal on stratigraafiliste kihtide kurd, milles kihid on kõige kõrgemal kurru keskosas. Antiklinaali keskosa koosneb seega vanematest kihtidest kui ääreosad. Antiklinaal ei pruugi moodustada positiivset pinnavormi, sest keskosa võib olla ära kulutatud. Sellisel juhul on antiklinaali keskel vanemate ja ääreosades nooremate kivimite avamusalad. Antiklinaali vastand on sünklinaal.
Valipe mõis

Valipe mõis (ka Vallipää mõis) oli keskaegne mõis Hiiumaal Valipes. Valipe mõisahoone rajati tõenäoliselt 15. sajandi alguses ja see täitis ka kaitsefunktsiooni, olles seega üks väheseid Hiiumaa teadaolevaid keskaegseid kaitserajatisi. 16. sajandi alguses on seda ka kirjalikes allikates mainitud kindlustatud kohana. Siiski olid selle müürid tunduvalt õhemad kui vasallilinnustel, olles vaid 1–1,5 meetri paksused. Seetõttu pole seda linnuste hulka otseselt arvatud. Valipe mõisahoonet uuriti arheoloogilistel kaevamistel aastatel 1974–1975. Selle tulemusel selgus, et hoone oli kasutusel 15.–18. sajandini. On oletatud, et Valipe mõisahoone kohal võis varem asuda muinaslinnus, kuid see pole leidnud kinnitust. Kalvi Aluve. Eesti keskaegsed linnused. Tallinn: Valgus, 1993. Lk 57. Valipe mõis kultuurimälestiste riiklikus registris
Sünklinaal

Sünklinaal on stratigraafiliste kihtide kurd, milles kihid on kõige kõrgemal kurru ääreosas. Sünklinaali keskosa koosneb seega noorematest kihtidest kui ääreosad. Juhul kui maapinnani ulatuva sünklinaali keskosas olevad kihid on ära kulutatud, võib sünklinaal moodustada negatiivse pinnavormi. Tekkinud vagumus võib aga olla ka setteid täiskantud ning sünklinaalist võib moodustuda ka positiivne pinnavorm, kui sünklinaali ääreosade kihid on pehmemad ehk alluvad paremini kulutusele. Eristatakse sümmeetrilisi ja mittesümmeetrilisi sünklinaale, kastikujulisi (tasase alusega) ja kiilukujulisi sünklinaale. Oluline eristamise alus on veel see, kas kihid kujunesid sünklinaalina algusest peale või muutus nende asend kaldseks alles pärast kujunemist. Sünklinaal esineb sageli kõrvuti antiklinaaliga, kus kihid on kõige kõrgemal kurru keskosas.
Damasus II

Damasus II (Poppo Brixenist, Poppo von Brixen) oli paavst juulist augustini 1048. Ta oli 151. paavst. Poppo sündis Alam-Baieris Eringi lähistel Pildenaus. Tema isa oli kas Rotti krahv Poppo II või Benediktbeuerni kloostri foogt Chuno. Poppot on mainitud 16. jaanuaril 1040 dateeritud ürikus Brixeni piiskopina. Ta läks 1046 koos Saksa kuninga Heinrich III-ga Itaaliasse ning osales Pavias toimunud sinodil ja 5. jaanuaril 1047 Roomas toimunud sinodil. Mais 1047 läks ta tagasi Saksamaale. Heinrich III sai Clemens II surmast teada Pöhldesse saabunud Rooma saadikutelt. Liège piiskop Wazon (Wazo) soovitas tal paavstiks määrata pagenduses viibinud Gregorius VI, Rooma saadikud pakkusid paavstina Lyoni piiskoppi Halinardi, kuid Heinrich III määras ametisse Poppo. Poppo siirdus Itaaliasse, kuid Roomas oli taas võimul Benedictus IX ja Toscana krahv Bonifacio ei lubanud Poppot Rooma. Alles Heinrich III nõudmisel tagandas Bonifacio 16. juulil 1048 Benedictus IX ja pühitses 17. juulil Poppo Damasus II nime all ametisse. Ta võttis nime Damasus I järgi. Damasus II määras Salvador Miranda andmetel kardinaliks preester Altwini. Damasus II siirdus suvekuumuse eest Palestrinasse, kus ta 9. augustil 1048 suri malaariasse, kuid on kahtlustatud ka, et ta võidi mürgitada. Ta maeti Rooma San Lorenzo fuori le Mura kirikusse. Damasus II valitses 23 päeva. See oli lühim valitsemisaeg pärast Theodorus II. Pärast teda on veel vähem valitsenud vaid Urbanus VII, Coelestinus IV ja Marcellus II. Wilhelm Dies. Papst Damasus II. Ein bairischer Papst des 11. Jahrhunderts. Festgabe für Wilhelm Hausenstein. München, 1952: 160–169. Hans Göttler. Spurensuche nach Papst Damasus II. in Pildenau am Inn. Tiefenbach, 2005. J. N. D. Kelly. The Oxford Dictionary of Popes. 1996. Artikkel Damasus II kohta. (inglise keeles) Damasus II määratud kardinal. Artikkel Heinrich III kohta. (inglise keeles) Artikkel Benedictus IX kohta. (inglise keeles)
Põhikooli ja gümnaasiumi riiklik õppekava

Põhikooli ja gümnaasiumi riiklik õppekava on Vabariigi Valitsuse poolt 25. jaanuaril 2002 kinnitatud õppekava, mis määrab kindlaks põhikooli ja gümnaasiumi õppe- ja kasvatustegevuse eesmärgid, riikliku õppekava põhimõtted, omandatavad pädevused, õppekorralduse alused, kohustuslikud õppeained ja tunnijaotusplaani, nõuded kooliastmete ja kooli lõpetamiseks ning kooliõppekava ülesehituse ja koostamise põhimõtted, olenemata kooli õiguslikust seisundist. Riikliku õppekava alusel koostab iga kool kooliõppekava, mille alusel koostatakse omakorda klassiõppekavad. Riiklik õppekava koosneb üldosast, ainekavadest ja õppeaineid läbivatest teemadest. ainekava algkool gümnaasium kasvatusteadus kool põhikool õppekava Põhikooli ja gümnaasiumi riiklik õppekava
Hoolduskool

Hoolduskooliks nimetatakse kooli, kus õpetatakse raske ja sügava vaimse alaarenguga lapsi. Tervikuna hoolduskoole Eestis praegu ei ole. On olemas hooldusklassid, mis on integreeritud toimetulekukooli, abikooli või tavakooli juurde. Praegu ei toimu õppetöö ka riiklikult kinnitatud õppekava järgi, vaid Tartu Ülikooli Õppekavade Arenduskeskuse välja töötatud tööversiooni järgi katseprojektina. Eripedagoogika hooldusklass hooldusõpe toimetulekuõpe Vaimupuudepedagoogika Kati Kiiver, Maret Lill, Viivi Neare, Riina Vikman, Hoolduskoolide RÕK (tööversioon), Tartu Ülikooli Õppekavade Arenduskeskus 2002
Nigeeria jalgpallikoondis

Nigeeria jalgpallikoondis on Nigeeria rahvuskoondis jalgpallis. Nigeeria jalgpallikoondis 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. Väravavahid: Ikechukwu Ezenwa, Francis Uzoho, Daniel Akpeyi Kaitsjad: Kenneth Omeruo, Shehu Abdullahi, William Troost-Ekong, Leon Balogun, Ola Aina, Jamilu Collins, Chidozie Awaziem Poolkaitsjad: John Obi Mikel (kapten), Ahmed Musa, Alex Iwobi, Wilfred Ndidi, Peter Etebo, Moses Simon, John Ogu, Henry Onyekuru, Samuel Kalu, Samuel Chukwueze Ründajad: Odion Ighalo, Victor Osimhen, Paul Onuachu Olümpiamängude kuldmedal: 1 (Atlanta 1996) Aafrika rahvaste karikavõistlused jalgpallis: 3-kordne meister (1980, 1994, 2013) Nigeeria jalgpallikoondis 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel Nigeeria jalgpallikoondis 2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel
Simon von der Borch

Simon von der Borch (surnud 22. oktoobril 1492) oli Tallinna piiskopkonna piiskop aastatel 1477–1492. Simonit on esmamainitud 1445. aastal, mil ta polnud veel vaimulik. 1452. aastal oli ta saanud Hildesheimi toomhärraks, aastatel 1476–1477 on teda nimetatud aga Saare-Lääne ja Lippe toompraostiks, Hildesheimi skolastikuks ja Tartu toomhärraks. 1477. aastal valiti ta aga Tallinna piiskopiks ning kinnitati Rooma paavsti poolt sama aasta 16. juunil. 1479. aastal esitas Liivimaa ordu Simoni enda kandidaadiks Riia peapiiskopi kohale, kuid Rooma paavst eelistas piiskopiks teha Stefan Grube. Siiski oli ka Borch paavsti soosikuks: 1487. aastal reisis ta Rooma ning sai järgmisel aastal paavsti legaadiks Skandinaavias, Vestfaalis ja Preisimaal. Mõni aeg hiljem tõi Borch Tallinna 4 nunna, et panna alus uuele nunnakloostrile. Sellest plaanist ei saanud siiski asja: 1498. aastaks oli üks nunn surnud ja ülejäänud 3 pöördusid tagasi Saksamaale. Simon von der Borch on tuntud Porkuni piiskopilinnuse väljaehitajana, see sai tema järgi ka nime (Borkholm). Liivimaa ordu maameister Bernhard von der Borch oli tema nõbu. Sellest hoolimata ei astunud Borch kunagi Saksa ordu liikmeks. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Lk 131. Leonid Arbusow vanem. Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert. Tiina Kala, Bulla confraternitatius, Tuna, 1999 nr. 1
Hooldusõpe

Hooldusõppeks nimetatakse raske ja sügava intellektipuudega lastele orienteeritud õpet. Kuni aastani 2010 toimus õppetöö Tartu Ülikooli Õppekavade Arenduskeskuse välja töötatud tööversiooni alusel, mis toimis pilootprojektina. Aastal 2010 kinnitati hooldusõppe õppekava põhikooli lihtsustatud riikliku õppekava osana. Hooldusõppe põhiülesanne on sügava ja raske intellektipuudega lapsel olemasolevate funktsioonide ja oskuste säilitamine ja arendamine, et tagada harjumuspärases keskkonnas tema potentsiaalile vastav järjest iseseisvam toimimine. Erinevalt olemasolevatest õppekavadest ei jagune hooldusõppe õppekava ainekavadeks. Õppeaineid ei ole. Seatud on eesmärgid kooliastmeti ning arenguvaldkonniti: kommunikatsioon, motoorika, igapäevaoskused, sotsiaalsed oskused ja kognitiivsed oskused. basaalkommunikatsioon basaalstimulatsioon Eripedagoogika hooldusklass hoolduskool toimetulekukool vaimupuudepedagoogika https://www.riigiteataja.ee/aktilisa/1281/2201/0014/VV182_lisa3.pdf Kati Kiiver, Maret Lill, Viivi Neare, Riina Vikman, Hoolduskoolide RÕK (tööversioon), Tartu Ülikooli Õppekavade Arenduskeskus 2002 Põhikooli lihtsustatud riiklik õppekava (2010). Riigi Teataja I, 28.12.2010, 14.
Hooldusklass

Hooldusklass on klass raske- ja sügava vaimse alaarenguga õpilaste õpetamiseks. Hooldusklass võib asuda toimetulekukooli, abikooli või tavakooli juures. basaalkommunikatsioon basaalstimulatsioon Eripedagoogika hoolduskool hooldusõpe toimetulekukool vaimupuudepedagoogika Kati Kiiver, Maret Lill, Viivi Neare, Riina Vikman, Hoolduskoolide RÕK (tööversioon), Tartu Ülikooli Õppekavade Arenduskeskus 2002
Šani mägismaa

Šani mägismaa on mägismaa Euraasia kaguosas Myanmari idaosas, osaliselt ka Hiina, Laose ja Tai territooriumil. Pindala umbes 150 000 km². Koosneb gneisist, kiltkivist ja lubjakivist. Mägismaa lääneosas on lainjad tasandikud kõrgusega umbes 900 m, idaosas kurdpangasahelikud kõrgusega kuni 2693 m, mida eraldavad Salweeni, Mekongi jt jõgede kitsad orud ja kanjonid. Šani mägismaal kasvavad heitlehised ja igihaljad metsad ning on levinud savannid.
Välisriikide aukonsulid Eestis (1938)

Välisriikide aukonsulite loendis on riikide kaupa loetletud välisriikide aukonsulid Eestis 1938. aastal: Asekonsul (hon) Richard Rank, Valli tänav 10 Tallinn Konsul Michel Edouard Nicaise, Jüri Vilmsi tänav 11 Tallinn Asekonsul (hon) Hugo Vihalem, Ülikooli tänav 30 Tartu Konsul (hon) Erich Rosenberg, Riia maantee 16 Pärnu Konsul (hon) Nikolai Wöhrmann-Hill, Väike-Karja tänav 1 Tallinn Peakonsul Arie van den Bosch, Tallinn Peakonsul (hon) Gerhard Lukk, Peeter Süda tänav 1 Tallinn Asekonsul (hon) Iemke Greve, Tallinn Asekonsul (hon) Victor Lange, Kauba tänav 6 Kuressaare Konsul Adolf Alexander Rodde, Pärnu Asekonsul (hon) Johann Peter Dorff, Suur-Jõe tänav 40 Pärnu Asekonsul Jan Bok, Tartu Asekonsul Willem Westenberg, Narva Asekonsul Willem Nicolaas Heyink, Narva Asekonsul Rudolf Peltzer, Narva Asekonsul Napoleon Heinrich Hermann Peltzer, Narva Asekonsul kandidaat Emil Eduard Bruno Luchsinger, Narva Peakonsul (hon) Oskar Kerson, Suur-Karja tänav 18 Tallinn Peakonsul Romulus Aavakivi, Tallinn Asekonsul Jaan Salmann, Tallinn Konsul August Pahla, Narva Asekonsul Aleksander Schmidt, Pärnu Konsul (hon) Richard Kinghorn, Pärnu maantee 6 Tallinn Asekonsul (hon) Reinhold Schmidt, Kuninga tänav 28 Pärnu Konsul (hon) August Merits, Paldiski maantee 19 Tallinn Asekonsul (hon) Peeter Varest, Kuressaare Konsul (hon) Oskar Tuisk, Narva Konsul (hon) Johan Sepp, Tartu Konsul (hon) Richard Uritam, Lydia Koidula tänav 17 Tallinn Konsulaaragent (hon) Boris Dultz, Narva Konsulaaragent (hon) Jaan Leesment, Pärnu Konsulaaragent (hon) August Jõudu, Tartu Asekonsul (hon) Reinhold Buxhoeveden, Tolli tänav 2 Kuressaare Asekonsul (hon) Jakob Simenson, Kreenholmi tänav 42 Narva Asekonsul (hon)Heinrich Rambach, Kuninga tänav 28 Pärnu Asekonsul (hon) Julius Lill, Aleksandri tänav 44 Tartu Peakonsul Arthur Hüüs, Tallinn Aukonsul (hon) Hellmuth Witte, Suur-Olevimägi 14, Tallinn Konsul (hon) Otto Hermann (konsul), Tähe tänav 16 Tartu Konsul (hon) Robert Schmidt, Kalda tänav 6 Pärnu Konsul (hon) Ernst Bertram, Narva Konsul (hon) Aleksander Allik, Turu tänav 2 Kuressaare Peakonsul (hon) Joakim Puhk, Vabaduse plats 5 Tallinn Konsul (hon) Alfred Kõva, Tartu Konsul (hon) Taavet Akermann, Wiedemanni tänav 15 Haapsalu Konsul (hon) Carl Bergmann, Lossi tänav 5 Kuressaare Konsul (hon) Jaan Lust, Vestervalli tänav 35 Narva Konsul (hon) Aleksander Treugut, Paldiski Konsul (hon) A. Martinson, Hospidali tänav 22 Pärnu Konsul (hon) Karl O. Uibopuu, Valga Konsul (hon) Charles Bosshardt, August Weizenbergi tänav 14, Tallinn Asekonsul Theodor Hansen, Narva ja Narva-Jõesuu Asekonsul (hon) Jaak Jakobson, Jänesselja tänav 8 Pärnu Konsul (hon) Juhan Nihtig, Pikk tänav 40 Tallinn Peakonsul Märt Raud, Valli tänav 4 Tallinn Välisriikide esindajad Eestis 1938 Nimetati Bulgaaria konsuliks., Päewaleht, nr. 1, 1 jaanuar 1935 Aadressraamatud > Eesti aadress-raamat 1938-1939 = Directory for Estonia 1938-1939 = Adressbuch für Estland 1938-1939 = Адресный указатель Эстонии 1938-1939. Välisriikide esindajad Eestis, lk 110–113
Noor-Eesti

Noor-Eesti oli kirjanduslik rühmitus Eestis. Esindab 20. sajandi alguse kultuurimurrangut ja tekkis noore haritlaskonna eneseotsingu tulemusena. Rühmitus Noor-Eesti sai alguse 20. sajandi alguses loodud salajastest õpilasringidest. 1903. aastal loodi Tartu õpilaste kirjanduslik-poliitiline ring Eesti Ühisus, mille nimi muutus, kui rühmituse poolt välja antud albumite senine nimi "Kiired" asendati "Noor-Eestiga". 1905. aastal ilmus esimene "Noor-Eesti" album ning selle ümber kogunenud inimesi hakati nimetama nooreestlasteks. Tähtsamatest ja tuntumatest kuulusid sellesse rühmitusse Gustav Suits, Friedebert Tuglas, Johannes Aavik, Bernhard Linde ja Villem Grünthal-Ridala. Vähemal määral on sellega seotud olnud ka Anton Hansen Tammsaare. Kaastööd tegid kunstnikud Nikolai Triik, Kristjan Raud ja Konrad Mägi, kelle kujundused illustreerivad väljaandeid. Noor-Eesti jaguneb kolme ajajärku: kujunemisperiood (2 esimest albumit, looming seotud rahvusromantika ja realismiga); esteetiline kõrgperiood (süvenemine kunsti, filosoofiasse, looming kaldub impressionismi, sümbolismi); hilisperiood (loomingus avaldub modernism). Noor-Eesti rühmitus taunis vene ja saksa kirjanduse mõju. Soome, rootsi ja norra kirjandusest võttis üle uusi jooni. Nooreestlased tõid unustuse hõlmast välja Kristjan Jaak Petersoni luule ning hoolitsesid haiglase luuletaja ja proosakirjaniku Juhan Liivi eest majanduslikult. Rühmituse Noor-Eesti tegevus vaibus kantult Esimese maailmasõja tunnetest, edasi tegutses vaid kirjastus Noor-Eesti. Noor-Eesti elavdas 1905.–1919. aasta kultuurielu; tõstis kirjanduse vormi- ja stiilikultuuri; viis kirjanduskriitika paremale tasemele; tõstis raamatukujunduse taset; elavdas kunstielu; arendas eesti keelt ja rikastas sõnavara; tutvustas Eesti lugejaskonnale maailma filosoofilisi suundi; sellest kasvas välja rühmitus Siuru; rühmituse ridades alustas oma keeleuuendaja tööd Johannes Aavik; nooreestlased hoolitsesid Juhan Liivi eest. Noor-Eesti 100. Kriitilisi ja võrdlevaid tagasivaateid. Koostanud ja toimetanud Elo Lindsalu. Tallinna Ülikooli Kirjastus, Tallinn 2006. Noor-Eesti 1908–1915 Noor-Eesti väljaanded ja tutvustus Noorte püüded., Noor-Eesti I, 1905 Bernhard Linde, Eesti intelligents., Noor-Eesti V, 1915 Peeter Ruubel, Noor-Eesti ja poliitika., „Kümme aastat. Noor-Eesti 1905–1915″ Friedebert Tuglas, Noor-Eesti 1903—1905., „Kümme aastat. Noor-Eesti 1905–1915″ Johannes Semper, Noor-Eesti ja kunst, „Kümme aastat. Noor-Eesti 1905–1915″ Juhan Vilms, Noor-Eesti ja teadus, „Kümme aastat. Noor-Eesti 1905–1915″ Friedebert Tuglas, Noor-Eesti algajult, Looming 1933, nr. 9 Juhan Luiga, Noor-Suomi-Eesti., kogumik "Päevamured", II osa, 1934