laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Albrecht VII (Mecklenburgi hertsog)

Albrecht VII, ka Albrecht Ilus (Albrecht der Schöne; 25. juuli 1486 – 7. jaanuar 1547) oli Mecklenburgi hertsog aastatel 1503–1547. Albrecht oli Magnus II poeg. Isa surma järel jagati võim Albrechti, tema oma vendade Heinrich V ja Erich II ning nende onu Balthasar vahel. Viimased surid aga juba vastavalt 1508. ja 1507. aastal. Tegelikult oli võim aga juba alates Magnus II surmast antud Heinrich V kätte. Albrecht viibis kuni 1510. aastani enamasti välismaal, kuid Mecklenburgi tagasi tulles soovis ta samuti võimust osa saada. Tülid võimupiiride üle kahe venna vahel kestsid 1520. aastani, mil võim Heinrichi ja Albrechti vahel ära jagati, ehkki ametlikult püüti riigivalitsemises ühtsust säilitada. Albrechti residentsiks sai Güstrow (seetõttu on teda nimetatud ka Mecklenburg-Güstrow' hertsogiks), Heinrich V omaks aga Schwerin. Albrecht polnud aga rahul veel sellegi võimujagamise korraga, sest mitmed kohustused ja võimupiirkonnad olid vendadel ühised ja see tekitas tugevaid hõõrumisi. Albrecht soovis riigi täielikult kaheks osaks jagada, kuid Heinrich ja Mecklenburgi maapäeval esindatud seisused olid sellele vastu. Seetõttu uut jagamist Albrechti ja Heinrichi eluajal ei toimunud. Reformatsiooni ajal jäi Albrecht, erinevalt oma vennast, truuks katoliiklusele. Esialgu lubas ta küll teatud määral ka oma piirkondades evangeelsetel jutlustajatel tegutseda ja isegi soosis neid, kuid 1520. aastate lõpuks oli ta selgelt protestantlusevastasel positsioonil. Võimalik, et teda mõjutasid selles ka tema äi, Brandenburgi kuurvürst Joachim I, ja Saksi hertsog Georg. Albrecht püüdis usu-uuendajate mõju oma võimualal piirata. See tal siiski kuigivõrd ei õnnestunud, sest vend Heinrich töötas sellele vastu ja enamik linnadest toetas uut usku. Varsti pärast tema surma muutus kogu Mecklenburgi hertsogiriik evangeelseks. Albrecht VII välispoliitika oli küllaltki ambitsioonikas, aastatel 1533/1534–1536 toimunud Krahvivaenuse (ka Krahvisõja) ajal püüdis ta enda kätte saada Taani ja Rootsi troone. Kuid vastupidi tema lootustele ei sekkunud sõtta Saksa-Rooma keiser, mistõttu tema plaanid ebaõnnestusid. 1542–1543 toetas ta Rootsi-siseses konfliktis, Dacke-vaenuses Gustav I vastast talupoegade juhti Nils Dacket, kuid ka see plaan kukkus läbi. Samuti üritas Albrecht oma pojast Johann Albrechtist teha Liivi ordumeistri koadjuutorit, kuid ordumeister Hermann von Brüggenei vastuseisu tõttu see ebaõnnestus. Pärast Albrecht VII surma sai Mecklenburg-Güstrow' valitsejaks tema poeg Johann Albrecht I, hiljem sai hertsogiks ka tolle noorem vend Ulrich. Tema kolmandast pojast Christophist sai aga hiljem Riia peapiiskopi viimane koadjuutor. Lutz Sellmer. Albrecht VII. von Mecklenburg und die Grafenfehde (1534-1536). Frankfurt am Main: Lang, 1999.
AU8

AU8 oli Urmas Altmere välja töötatud ja 1979. aastast Desintegraatoris toodetud ravivedelik.
Sebeži rajoon

Sebeži rajoon on haldusüksus Venemaal Pihkva oblastis. Piirneb läänes Lätiga ja lõunas Valgevenega. Rajooni pindala on 3110 km², elanike arv on umbes 20 000. Rajoonis on 434 asulat, rajoonikeskus on Sebeži linn. Rajoonis on kaks alevit: Idritsa ja Sosnovõi Bor. https://pskovstat.gks.ru/storage/mediabank/NAS230403_1.htm http://www.sebezh.ru/
LM.C

LM.C (Lovely-Mocochang.com) on Jaapani ansambel, mis mängib hübriidrokki ja elektroonilist poppi. Koosneb kahest liikmest. LM.C asutas Maya, kes oli Miyavi tugikitarrist. Ajal, mil ta veel Miyaviga oli, Maya ja teised tugiliikmed mängisid kontsertidel kui LM.C. Hiljem liitus nendega Aiji Pierro´st. Peale seda kui Maya lahkus Miyavi bändist ja Aiji bänd Pierrot läks laiali, tegi LM.C oma suurema debüüdi 2006 aasta oktoobris, andes välja kaks singlit "Trailers (Gold)" ja "Trailers (Silver)". 2007. aasta alguses tuli bänd välja kolmanda singliga "Oh MY Juliet", mis oli anime "Red Gardeni" teine lõpulugu. 7. märtsil andsid nad välja EP "Glitter Loud Box". Neljas singel "Boys & Girls" anti välja 2007. aasta juunis, see sai anime "Reborn!" alguslooks. Viies singel "Liar Liar/ Sentimental Piggy Romance" anti välja 2007. aasta oktoobris, kuues singel "Bell The Cat" aga sama aasta detsembris. 2008. aastal andis LM.C välja "Johni" talvel ja "88", veel üks alguse lugu "Reborn!" animele, suvel. LM.C debüteeris Põhja-Ameerikas, esinedes Anime Expo´l "Battle of the Bands", 3. juulil 2008, millele järgnes kontsert Crash Mansionis Los Angeleses, Californias 5. juulil. Maya – vokaal, kitarr (stuudios). Pärisnimi Yamazaki Masahito .Varasem esinejanimi: Mayatan. Sündinud 30. juulil 1979. Eelmised bändid: Sinners (kitarrist), Miyavi Support Band (kitarrist). Aiji – kitarr, vokaal (stuudios) Pärisnimi: Mizui Shinji. Varasem lavanimi: Ai Sündinud: 17/11/1974 Veregrupp: A Tähtkuju: Skorpion. Sünnipaik: Nagano Hobbid: Telefoniga rääkimine, videomängud ja magamine. Lemmik värvid: Punane ja lilla. Perekond: Vanemad ja vanem vend. Varasemad bändid: Siam Shade (Roadie), Mona Lisa (Vokalist), Kalen (kitarrist), Pierrot (kitarrist) mACKAz – basskitarr Death-O – trummid JUN – klahvpillid Denki-Man - VJ Glitter Loud Box (7. märts 2007) Gimmical☆Impact!! (5. november 2008) Super Glitter Loud Box (5. november 2008) Wonderful Wonderholic (3. märts 2010) "Trailers (Gold)" (4. oktoober 2006) "Trailers (Silver)" (4. oktoober 2006) "Oh My Juliet." (31. jaanuar 2007) "Boys & Girls" (23. mai 2007) "Liar Liar"/"Sentimental Piggy Romance" (10. oktoober 2007) "Bell the Cat" (12. detsember 2007) "John" (20. veebruar 2008) "88" (4. juuni 2008) "Punky❤Heart" (20. mai 2009) "Ghost†Heart" (4. november 2009) Luna Sea Memorial Cover Album (19. detsember 2007) LM.C The Videos (4. juuni 2008, muusikavideod) LM.C MySpace'is LM.C ametlik koduleht
Meespäev

Meespäev (saksa keeles Manntag) oli Harju-Viru vasallide koosolek keskajal. Liivimaa piiskopkondade meespäevad olid algselt vasallidest koosneva meeskohtu kogunemised. Alates 14. sajandi lõpust hakkasid nendel osalema ka teised territoriaalseisused (Riias ja Saare-Läänes kapiitel, Tartus kapiitel ja linn), misläbi nad muutusid Saksa vürstiriikide maapäevade sarnasteks institutsioonideks. Seisuste kokkukutsumise õigus ja kohustus kuulus maaisandale. Liivimaa piiskopkondades on tõendeid sellest, et seisused avaldasid maaisandale survet kogunemise korraldamiseks. Näiteks teatas 1519. aastal Saare-Lääne piiskop, et kutsub "vasallide palvel ja tungival nõudmisel ning kapiitli ja austatud nõukogu tahtel ja loal kõik selle maa härrad ja seisused üldisele meespäevale (gemeine mandach)". Seisuste surve viis selleni, et Saare-Lääne piiskopkonna ja Riia peapiiskopkonna maaisandad loobusid õigusest kutsuda meespäev kokku oma äranägemise järgi vastavalt vajadusele ning määrasid 1524. aastal kindlaks, et meespäevad hakkavad edaspidi toimuma üks kord aastas. Meespäeva tasandil võisid toimuda eelläbirääkimised, kus kujundati välja territooriumi seisukoht maapäevale esitamiseks. maapäev linnadepäev riigipäev territoriaalpäev Pärtel Piirimäe: "Liivimaa maapäev Wolter von Plettenbergi ajal (1494–1535)" Ajalooline Ajakiri, 2008, 1/2 (123/124), lk 51–53, 65
Berliini konverents (1884–1885)

Berliini konverents oli 15. novembrist 1884 kuni 26. veebruarini 1885 Berliinis toimunud Euroopa koloniaalriikide konverents. Konverents kutsuti kokku selleks, et lahendada koloniaalküsimusi Aafrikas ning see kindlate reeglite järgi Euroopa suurriikide vahel jagada. Kongressil osales 14 riiki, nende hulgas 13 Euroopa riiki (Austria-Ungari, Belgia, Saksamaa, Suurbritannia, Taani, Hispaania, Itaalia, Holland, Portugal, Venemaa, Prantsusmaa ja Rootsi). USA osales vaatlejana. Osalema ei kutsutud ühtki Aafrika esindajat. Konverentsi päevakorras oli: Kongo nõgu jaotamine Laevanduse ja kaubanduse korraldamine Nigeri jõel Edasiste Aafrika koloniaalvallutuste printsiipide kehtestamine Konverentsil fikseeriti: Põhimõte, et Aafrika kuulub eurooplaste ülemvõimu alla Põhimõte, et kellele kuulub rannik, see võib hõivata ka selle ranniku tagamaad vastavalt oma jõule ja võimalustele Põhimõte, et piirid fikseeritakse vallutajate omavaheliste kokkulepetega Koloniaalvalduse loob "efektiivne okupeerimine" ja sellest avalik teatamine. Konverents ei alustanud Aafrika jagamist ega viinud seda lõpule, vaid pani paika reeglid juba alanud protsessi jätkamiseks. Kolooniate piirivaidlused lahendati rahumeelselt. Konverents lõpetas võidujooksu Aafrikale (Scramble for Africa).
Skopin

Skopin on linn Venemaal Rjazani oblastis, Skopini rajooni keskus. Asub Vjorda jõe kaldal, 109 km Rjazanist lõuna pool. 2020. aasta alguses oli linna elanike arv arvestuslikult 25 748.
Sassovo

Sassovo on linn Venemaal Rjazani oblastis, Sassovo rajooni keskus. Asub Tsna jõe kaldal, 184 km kaugusel Rjazanist. Sassovo küla on esmamainitud 1642. aastal. 18. sajandil sai asulast köietootmise keskus. 1926. aastal sai asula linnaõigused. 1945. aastast asub seal Sassovo tsiviillennukool. 2020. aasta alguses oli linnas arvestuslikult 23 786 elanikku.
Jugoslaavia Eurovisiooni lauluvõistlusel

Jugoslaavia osales esimest korda Eurovisiooni lauluvõistlusel 1961. aastal. Riiki esindas Ljiljana Petrović lauluga "Neke davne zvezde" ("Неке давне звезде"), mis saavutas 9 punktiga 8. koha. Kokku on riik osalenud lauluvõistlusel 27 korral. Jugoslaavia Föderatiivne Sotsialistlik Vabariik debüteeris Eurovisiooni lauluvõistlusel 1961. aastal. Riigi rahvusliku eelvooru Jugovizija organiseeris Jugoslaavia ringhääling JRT. Eelvoorus osalenud laulud esitasid võistlusele kohalikud ringhäälingud, mille keskused asusid vabariikide pealinnades: Bosnia ja Hertsegoviina Sotsialistlik Vabariik (RTV Sarajevo), Horvaatia Sotsialistlik Vabariik (RTV Zagreb ja RTV Split), Makedoonia Sotsialistlik Vabariik (RTV Skopje), Montenegro Sotsialistlik Vabariik (RTV Titograd), Serbia Sotsialistlik Vabariik (RTV Belgrad), Sloveenia Sotsialistlik Vabariik (RTV Ljubljana). Osalesid ka autonoomsete provintside ringhäälingud: Kosovo Autonoomne Sotsialistlik Vabariik (RTV Priština) ja Vojvodina Sotsialistlik Vabariik (RTV Novi Sad). Esimesest võistlusest võtsid osa Belgrad, Ljubljana ja Zagreb, teised liitusid järgnevatel aastatel. Aastate jooksul esindasid Jugoslaaviat artistid viiest vabariigist: Bosnia ja Hertsegoviinast, Horvaatiast, Montenegrost, Serbiast ja Sloveeniast. Makedoonia, Vojvodina ega Kosovo ei võitnud kunagi eelvooru. Kõige edukam oli Horvaatia, võites 11 võistlust 27st. Aastatel 1977–1980 ja 1985 ei osalenud Jugoslaavia lauluvõistlusel. Jugoslaavia Föderatiivne Sotsialistlik Vabariik võitis 1989. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse lauluga "Rock Me", mida esindas grupp Riva. Reeglite järgi toimus 1990. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus Zagrebis, kuna esinduslugu oli pärit Horvaatiast. Jugoslaavia on andnud kõige rohkem punkte järgmistele riikidele: Jugoslaavia on saanud kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt: Eurovisioon.ee – Jugoslaavia
Tüpograafia

Tüpograafia on trükise visuaalne teostus.. Kitsamas tähenduses tegeleb tüpograafia trükiks ettevalmistatava materjali − tähtede, sõnade ja tekstimassiivi − korrastamisega, et anda teksti mõtet edasi võimalikult selgelt ja meeldejäävalt. Tüpograafia spetsiifiliseks avaldumisvormiks on kirjatähe ja tähtede süsteemi ehk kirjatüübi konstrueerimine. Tüpograafiat käsitletakse ka osana trükikunstist. Tüpograafia nimetus tuleneb kreekakeelsetest sõnadest typos, ’lööma’ ja graphia, ’kirjutama’. Tüpograafia ajaloolisteks juurteks võib pidada antiikmaailmas (juba 1500 aastat eKr) kasutusel olnud vorme ja templeid, mille abil valmistati raha või vormistati tähtsaid dokumente. Tänapäevase tüpograafia sündi seotakse aga Hiinas 11. sajandil kasutusele võetud algeliste trükimasinatega. 13. sajandil võeti Hiinas kasutusele ka metallist trükitüübid. Euroopas algas trükitüüpidest teksti ladumine (vt kõrgtrükk) ja selle paljundamine trükimasina abil 15. sajandi keskel. Trükitekste hinnatakse tihti nende loetavuse järgi − kui kergesti on tekst loetav ning mõistetav. Loetavuse kohta on tehtud uuringuid, mis käsitlevad nii trükimärkide disaini, suurust kui ka omavahelist seost ning kuidas need mõjutavad näiteks lugemiskiirust või silmade väsimist. Näiteks on täheldatud, et püstkiri on paremini loetav kui kursiivkiri, ka väiketähtedega tekst on paremini haaratav kui suurtähtedega tekst, sest väiketähed on struktuurilt hõlpsamini eristatavad. Kirjatüüp (ingl typeface), digitaalkujul font (ingl font) – ühesuguse kirjapildiga trükikiri. Kirjakraad, kirja kõrgus (ingl body size, type size) – trükitüübi tähepildi kõrgus, mõõdetakse tüpograafilistes punktides või kvadraatides). Kirjalaad (ingl emphasis) – kirja teisendid (nt kursiiv ehk kaldkiri) ja erisused (nt sõrendus) teksti osade (nimed, terminid, definitsioonid jne) esiletõstmiseks. Trükimärk (ingl character, type) – trükkimisel kasutatav kirjamärk (täht, number, kirjavahemärk, sümbol). Pikend (ingl ascender) – trükitähe põhiosast ülespoole (ülapikend) või allapoole (alapikend) ulatuv osa, näiteks tähtedel d, g, k, p jt puhul. Laopind (ingl type area) – küljendatud lehekülje trükiosa; lehekülg koosneb laopinnast ja veeristest. Raamatukujundus (ingl book design) – raamatute kunstilise ja tehnilise trükiettevalmistuse võtete kogum. Inkunaabel Trükimasin Trükindus Trükikunst Trükitehnika EKSS "Trükiettevalmistus" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 15. november 2017. Vaadatud 21. juunil 2017. Richard Hollis, 2007. Graafiline disain: Ülevaatlik ajalugu. EKA. Gavin Ambrose, Paul Harris. The Fundamentals of Typography. Academia series. Heiko Unt. Digitaalne tüpograafia
Okulovka

Okulovka on linn Venemaal Novgorodi oblastis, Okulovka rajooni keskus. Asub Peretna jõe ääres Novgorodist 140 km ida pool. Linn tekkis 1965, kui Okulovka ja Parahhino-Poddubje tööliskülade ühendamisel loodi Okulovka linn. Okulovkat läbib Moskva-Peterburi raudtee. Aleksander Nevski kirik Okulovka raudteejaam Administratiivhoone Paberitehas Бюллетень Ленинградского областного отдела статистики. Вып. 20. 1928 г., апрель — июнь. http://www.okulovka.com/
Siemens LOGO!

Siemens LOGO! on Siemens AG programmeeritav relee. Siemens LOGO!-l on 8 sisendit ja 4 väljundit. Toitepinge poolest jagunevad mudelid 12 V / 24 V alalispingel, 24 V vahelduv- ja alalispingel ja 230 V vahelduvpingel töötavad. Väljundid on kas releega (maksimaalne koormus 10 A väljundile) või transistorväljundid (maksimaalne koormus 0,3 A väljundile). Tööks vajalikku programmi hoitakse EEPROM-püsimälus. Siemens LOGO!-l on mitmesuguseid laiendusmooduleid, digitaalsisendid ja -väljundid (maksimum 24 sisendit ja 16 väljundit), analoogsisendid ja -väljundid, samuti kommunikatsioonimoodulid sideks EIB/KNX ja AS kaudu. Uuemal mudelil (tüübinumbri lõpp 0BA8) on maksimum 24 sisendit ja 20 väljundit. Uuel mudelil on programmeerimiseks ja andmetevahetuseks Etherneti võrguliides, samuti on võimalik ehitada keerukamaid süsteeme mitmest (kuni 8) omavahel suhtlevast baasmoodulist (maksimumkonfiguratsioonis 88 digitaalsisendit, 80 digitaalväljundit, 40 analoogsisendit ja 18 analoogväljundit). Tänu Etherneti-liidesele saab Logo! 0BA8 baasmooduleid ühendada Profinet kaudu erinevate HMI ja näiteks S7-200 ja S7-1200 PLC süsteemidesse. Varasemate mudelite laiendusmoodulid ei ole 0BA8 juures enam kasutatavad. Alates 2016 novembrist täienes baasmoodul uuema revisioniga 0BA8:FS4. Uus baasmoodul toob juurde täis- ja ujukomaarvu teisenduse ning Modbus TCP kasutusvõimaluse. Samuti laiendati baasmooduli lubatud töötemperatuurivahemikku –20 °C ... +55 °C. LOGO! Soft Comfort tarkvara abil lauaarvutist Sõrmistikult ekraaniga mudelite puhul FBD – Functional Block Diagram LD – Ladder Arvutis LOGO! programmi väljatöötamiseks kasutatav graafiline tarkvara, millel on järgmised võimalused: Funktsionaalsete moodulite lisamine ja ühenduste loomine nende vahel Simulatsioon Valmis programmi saatmine LOGO! programmeeritavale releele (demoversioonis keelatud) Reaalajas programmi silumisfunktsionaalsus Aritmeetilised funktsioonid Impulssmodulatsioon (en:Pulse-width modulation) Võrguside LOGO! relee ja arvuti vahel Lisatud Etherneti-liidesega LOGO! (0BA7) programmeerimise võimalus Astronoomiline kell PI-kontroller Lisatud 0BA8 seeria tugi Võimalus luua võrgutopoloogia moodulite vahel Lisatud 0BA8.FS4 seeria tugi LOGO! Siemensi veebisaidil
Avitsennia

Avitsennia (Avicennia) on troopikas ja subtroopikas levinud puude ja põõsaste perekond avitsennialiste sugukonnast (varem paigutati raudürdiliste sugukonda). Avitsennia on ainuke perekond avitsennialiste sugukonnas. Avitsennialiike on praegu teada umbes 15 (arv ei ole kindel, sest liike avastatakse tõenäoliselt veel juurde). On evolutsiooniliselt suhteliselt noor ja ühtne perekond. Madalad, laia võraga puud, noorena põõsad. Lehed sageli kaetud soolakirmega (eritab lehtede kaudu soolade ülejääke; mahla soolasisaldus umbes 10% ookeanivee omast). Lehed suhteliselt väikesed, vastakud. Juurestik tugev ja lai. Moodustab pintselja tipuga hingamisjuuri (pneumatofoore), mis ulatuvad korrapäraste vahemaade järel välja hapnikuvaesest mudast ja kasvavad enamasti ka üle veepinna. Õisikud väikesed ja piklikud. Seemned idanevad puul ja langevad alles hiljem vette, et juurduda. On levinud kõigi mandrite rannaaladel (v.a Antarktis), peamiselt troopikas, eriti ekvatoriaalses piirkonnas. Kõige arvukamad on Lõuna-Aasias ja Kesk-Aafrikas, põhjapoolseim leviala ulatub USA lõunaosariikideni. On üheks neljast peamisest mangroovi perekonnast, kasvab mangroovisoodes troopiliste ja subtroopiliste ookeanide ja merede kaldapiirkonnas, samuti jõgede suudmealadel. Moodustab enamasti kaldale lähima vööndi, mis ainult tõusu maksimumi ajal üle ujutatakse. Avitsenniad kuuluvad kõige kõrgemaid soolakontsentratsioone taluvate taimede hulka. On pesitsuskohaks paljudele linnuliikidele, juurte vahel elutsevad mitmesugused krabiliigid ja limused. On tundlik keskkonna saastatusele, eriti ohustatud on Lähis-Ida piirkonnas ulatusliku naftareostusega aladel. Erinevalt muudest mangrooviliikidest on ka suhteliselt külmataluv. Kasutusel tarbepuiduna paljudes troopikamaades, puit vastupidav termiitidele ja laevaoherdile. Mõnel pool kasutatakse lehti ka naha parkimisel, samuti kütteks. Floridas kasvatatakse kohati tiikides ilutaimena. Omab tähtsust eriti Lõuna-Aasia rannikuhõimude elus.Troopikamaade arheoloogias ja geoloogias on õietolmuanalüüsi kaudu oluliseks abiliseks esemate ja kihtide vanuse määramisel. Avicennia africana Avicennia alba Avicennia bicolor Avicennia eucalyptifolia Avicennia germinans Avicennia integra Avicennia marina Avicennia nitida – harilik avitsennia Avicennia officinalis Avicennia rumphiana Avicennia schaueriana
Andreapol

Andreapol on linn Venemaa Tveri oblastis, Andreapoli rajooni keskus. Asub Tverist 286 km läänes Daugava ülemjooksul, mis jagab tänapäevase linna kaheks. Esimesed teated Andreapoli alalt on 18. sajandist, kui kindralleitnant Andrei Kušeljov rajas 1783. aastal jõe vasakule kaldale, Tveri kubermangu Ostaškovi maakonna Matšihhino kirikuküla maadele, mõisa ja see sai tema järgi nime Andrejano Pole, hiljem Andrianopol. Tema poeg Sergei Kušeljov asutas 1810. aastal sealt umbes 1 km ida poole Venemaa ühe esimese tervisveekuurordi (Mineralnõje Vodõ), mis tegutses kuni 1843. aastani. 1860–1870. aastatel tuli peamisel Tartu- ja Võrumaalt eestlastest asunikke, keda Pihkva kubermangu Toropetsi maakonnas oli 1918. aastaks 2850 inimest. 1906. aastal jõe paremal kaldal Toropetsi maakonna alal Bologoje–Velikije Luki raudteel avatud jaama juurde tekkinud asula nimetati 1907. aastal Andrejapoliks. Asulaga liideti 1928. aastal paremkaldal Dubna kirikuküla (esimesed teated aastast 1489). Kui 1965. aastal moodustati Andreapoli rajoon, sai asulast selle keskus. Linnaõigused sai asula 1967. aastal. Linna vasakalda idaservas asub 1956. aastast lennuväebaas ja sõjaväelinnak (vana linnak). Baasi laiendati 1990. aastate esimesel poolel Ida-Saksamaalt lahkuva Venemaa lennuväe üksuste jaoks. Samuti rajati linna paremkalda loodeserva lennuväelaste ja nende perekondade jaoks uus linnak, mille ehitajate hulgas olid ka Eesti ehitajad. Q126684906 August Nigol. "Eesti asundused ja asupaigad Venemaal". Tartu 1918. Lk 26 http://www.andreapol.ru/
Kevin Jonas

Paul Kevin Jonas II (sündinud 5. novembril 1987) on USA kitarrist, laulja ja näitleja. Ta moodustab koos oma vendade Joe Jonase ja Nick Jonasega bändi Jonas Brothers.
Ōtsu

Ōtsu on linn Jaapanis, Shiga prefektuuri keskus. Asub Biwa järve lõunakaldal. Ōtsus on palju templeid ja pühamuid, neist tuntuim on Mii-dera. Keisrite Tenji ja Kōbuni valitsusajal 667–672 oli nime all Ōmi-kyō Jaapani pealinn. 2006. aastal liideti Ōtsuga Shiga linn. Ōtsus on kellamuuseum. Linnas elas mõnda aega ja on sinna ka maetud luuletaja Matsuo Bashō. Kuigi talle Ōtsus ei meeldinud, ei olnud tal raha, et Ōgakisse tagasi sõita. 毎月人口推計調査｜滋賀県ホームページ, vaadatud 25.03.2021. Ōtsu koduleht
Obama

Obama (小浜 'väike rand') on linn Jaapanis Fukui prefektuuris. Asub Fukuist põhjas Wakasa lahe ääres. Obama linn loodi 1955. aastal. 福井県の推計人口 | 福井県ホームページ, vaadatud 1.04.2021. Obama koduleht
Rakvere–Haljala tee

Rakvere–Haljala tee (registrinumbriga 23) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Pärnu–Rakvere–Sõmeru tee 172. kilomeetril Tõrremäe küla ja Rakvere linna piiril (liiklussõlme kuulub ka Moonaküla ühendustee). Tee pikkus on 8,3 km. Tee lõpeb Tallinna–Narva tee 89. kilomeetril Haljala aleviku ja Kisuvere küla piiril (liiklussõlme kuulub ka Haljala ühendustee). Sildade nimistu pärineb teeregistrist. Rakvere linn, Tõrremäe küla, Päide küla, Kisuvere küla, Haljala alevik.
Fredensborgi loss

Fredensborgi loss, mis asub Fredensborgis Esrumi järve kaldal, on Taani kuningliku perekonna kevad- ja sügisresidents. Lisaks kasutatakse lossi ka ametlike ürituste kohana. Põhjasõja lõpul andis Frederik IV arhitekt Johan Cornelius Kriegerile käsu projekteerida Østrupi talu maadele väike hubane loss. Barokkstiilis lossi ehitati aastail 1720–1726 ning ka kuningas ise osales lossi ja parkide kavandamisel. Tööde kulgemise eest vastutas arhitekt Johan Conrad Ernst, kes oli olnud tegev ka Frederiksbergi lossi ehitamisel. Lossi ehitamise ajal sõlmiti 3. juulil 1720 ehitise läheduses Taani ja Rootsi vaheline vaherahu ning selle järgi hakati valmivat lossi nimetama Fredens Borgiks ('rahu loss'). Lossikompleksi moodustas väike, peaaegu kaarjas pooleteisekorruseline peahoone, mida kaunistasid kuplid ja laternad. Peahoone ees asub kaheksanurkne õu, mida kahest küljest piiravad ühekorruselised majatiivad, kus asusid teenijateruumid. Õuest idas asus ja asub ka praegu ratsutamisplats ning tallid. Idas külgnes lossiga talveaed ja ühekorruseline maja, mida kutsuti Markkrahvi majaks. Talveaia läheduses asub ka lossikabel. Teisel pool kabelit asus nn Õukondlaste tiib (Kavalerfløj), kus asusid õukonnaliikmete eluruumid. Need ruumid valmisid 1724–1726 ning nende puhul on kasutatud Hollandi baroki ja rokokoo elemente. Krieger lõpetas lossikompleksi ehitamise 1731. aastal, mil valmis uus lordkantslerite kantselei hoone. Kuni oma surmani elas seal kuninganna Ingrid ning praegu elavad seal kroonprints Frederik ja kroonprintsess Mary. Barokkstiilis Fredensborgi lossiaiad projekteeris samuti Johan Cornelius Krieger. Aedade põhituumiku moodustab nn Norra org (Nordmandsdalen), kus asub 70 Norra ja Fääri saarte muinasaegseid talunikke ja kalureid kujutavat skulptuuri. Park avati pärast uuendamist 2002. aasta septembris. Lossile lähemad aiad on reserveeritud kuningaperele, kuid on juulis külastajatele avatud. Lisaks iluaedadele asub seal ka köögiviljaaed ja 1995. aastal avatud uus talveaed. Palace and Properties Agency
Tapa–Loobu tee

Tapa–Loobu tee (registrinumbriga 24) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Pärnu–Rakvere–Sõmeru tee 145. kilomeetril Tapa linnas (Tapa linna tänavatena Pikk tänav, Ülesõidu tänav, Valgejõe puiestee). Tee pikkus on 26,0 km. Tee lõpeb Tallinna–Narva tee 70. kilomeetril Loobu külas (liiklussõlme kuulub ka Loobu ramp). Sildade nimistu pärineb teeregistrist. Tapa linn, Ridaküla, Kolu küla, Põima küla, Vaiatu küla, Kõrveküla, Uku küla, Arbavere küla, Loobu küla.
Suveuni

Suveuni ehk estivatsioon on loomade puhkeseisund, mis võimaldab üle elada (erinevalt talveunest) looma elukeskkonnas teatud perioodil vältavat kuuma ja enamasti toiduvaest aega. Suveunes viibivatel loomadel väheneb risk ärakuivamise ja kõrgete õhutemperatuuride tekitatud kahjustuste eest. Suveund esineb nii maismaa- kui ka vee-elulistel selgrootutel ja selgroogsetel. Tüüpilised suveund magavad loomad elavad kõrbetes ja steppides. talveuni talveuinak tardumusuni