laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tsooru kolhoosikeskus

Tsooru kolhoosikeskuse administratiivhoone projekteeris arhitekt Toomas Rein. Hoone valmis 1977. aastal Tsooru mõisapargi servale (Antsla vald, Võru maakond). Keskuse tellijaks oli Võru rajooni Jakov Sverdlovi nimeline kolhoos. Praeguseks lagunenud hoone on kantud rahvusvahelise moodsa arhitektuurimälestiste kaitse organisatsiooni DOCOMOMO nimistusse. Arhitektuuriajaloolase akadeemik Mart Kalmu hinnangul on kolhoosikeskused jälg ühest Eesti ajaloo etapist. "Mitmed lagunevad kolhoosikeskused on meie täielik tipparhitektuur, näiteks Toomas Reinu kavandatud Sverdlovi-nimelise kolhoosi keskus Tsoorus või Laeva sovhoosi keskus." Toomas Reinu sõnul projekteeris ta "soome modernismi vaimus ekspressiivse kolhoosikeskuse: põllule avanes hoone täisnurkne asine vaade. Mõisapargi poolse külje tegin põnevalt rombja ja romantilise." "Pidin kokku sulatama kaks erinevat maastikku - rääma lastud vanaromantilise pargi ja lageda põllumaa," meenutas arhitekt. Hoone põhjakülg tuli rangema ilmega, aga parki avanev saaliosa mängulisem, fassaadist eenduvate maast laeni akendereaga. Kuna Tsoorus oli juba rahvamaja, siis suurt saali polnud neil vaja ja koosolekuruumi projekteeris arhitekt voolava ja nooblina. Kuna seinu pole vahel, siis hoonesse sisenejale avaneb läbi saali suurte akende vaade mõisaparki. Huvitava valguslahenduse saavutas arhitekt katuseakende lisamisega. Saal saab otsest päikest vältides valgust nii maja pikiteljel asetsevaist õhtusse suunatud laeakendest kui ka väga madalal olevaist maani akendest, mis kannavad ruumi päikeses kümblevate põlispuude väärikuse. Saalis istujate pilgud on suunatud läbi klaasseina mõisaparki nagu looduse altarile parimas Kaija ja Heikki Sireni Teekkarikylä kabeli (1957) vaimus. Avatud saali ja kaminaruumi ilmele andis palju juurde dünaamiline lagi ja Helle Gansi julgete materjalide ja värvidega tehtud sisekujundus. Gans laskis keskuse valges saalis aknaraamid ja postid värvida punaseks ning kattis massiivsed istmeread tumerohelise kunstnahaga, millega haakus hästi laudpõranda roheline peits. Lisaks olid plekk-kaminad leekivpunased. 2010. aastal linastunud Peeter Brambati dokumentaalfilmis "Ehituskunstnik Toomas Rein" on lähemalt näidatud administratiivhoone lagunemist. Filmis öeldakse, et „siin ehk võib teha ainult õppust, kuidas hoonet normaalsetes tingimustes õhkida”. Rein oli alustanud keskuse vanadekoduks ümber projekteerimist, kuid see ei ole teostunud. Lagunenud hoonest on võimalik pilte vaadata ERR fotopanga kodulehel: Tsooru kolhoosikeskuse välisvaade 1 Tsooru kolhoosikeskuse välisvaade 2 Tsooru kolhoosikeskuse välisvaade 3 Tsooru kolhoosikeskuse sisevaade "Mis tuleks lammutada?" Maaleht, 19. aprill 2012 "Arhitekt lennutab rahva Haanjamaa kohale"[alaline kõdulink] Maaleht, 27. jaanuar 2005 "Eesti 20. sajandi arhitektuur" Mart Kalm, lk 376. Tallinn, 2001. ISBN 9985-9316-2-9 "Toomas Rein - Eesti Alvar Aalto"[alaline kõdulink] Äripäev, 7. märts 2005 "Kangelaste vanapaganastumisest Eestis. Toomas Reinu juhtum"[alaline kõdulink] Sirp, 22. oktoober 2010 Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Võru rajooni J. Sverdlovi nimelise kolhoosi keskusehoone sisevaade. Jaan Klõšeiko 1978
Jorge Illueca

Jorge Enrique Illueca Sibauste (17. september 1918 Panamá – 3. mai 2012) oli Panama poliitik ja diplomaat. Ta oli 13. veebruarist kuni 11. oktoobrini 1984 Panama president. Jorge Illueca õppis Panama ja Harvardi ülikoolis ning sai õigusteaduse doktori kraadi 1955. aastal Chicago ülikoolist. Ta õpetas õigusteadust Panama ülikoolis. 1970. aastatel asus ta tööle ÜRO-s, kus tegeles rahvusvahelise õigusega; aastatel 1976–1981 oli Panama alaline esindaja ÜRO juures ja 1981–1983 Panama välisminister. Aastal 1982 valiti Illueca asepresidendiks ning pärast president Ricardo de la Espriella tagasiastumist 1984. aastal sai temast president. Aastatel 1983–1984 oli ta ÜRO Peaassamblee eesistuja, 1974–1990 Haagi Alalise Vahekohtu liige ning 1982–1986, 1987–1991 ja 1997–2001 ÜRO rahvusvahelise õiguse komisjoni liige. Hiljem tegeles ta ÜRO-s eelkõige keskkonnakaitse teemaga.
Gitarama

Gitarama on linn Rwanda Lõunaprovintsis, Muhanga ringkonna halduskeskus. Gitarama asub ligi 40 km Kigalist edelas. Ta on riigi suuruselt teine linn. Aastal 2002 elas linnas 84 669 inimest. Enne 2006. aasta alguses jõustunud haldusreformi oli Gitarama Gitarama provintsi halduskeskus. Gitaramas tegutseb Kabgayi ülikool, linnas on haigla ja staadion.
Ovarium

Ovarium on ladinakeelne termin, mis võib tähendada munasarja või sigimikku
Manhattani projekt

Manhattani projekt (inglise keeles Manhattan Project) oli teise maailmasõja aegne Ameerika Ühendriikide valitsuse projekt eesmärgiga luua riigi esimene tuumapomm. Projekti alguseks loetakse 1942. aastat, kui seni mitmes kohas töötanud grupid koondati ametlikult nime "Manhattani projekt" alla Los Alamose linnakesse New Mexicos. Ametlikult juhtis projekti armeekindral Leslie R. Groves ja teaduspoolt juhendas professor J. Robert Oppenheimer (1904–1967). Projekti juhi armeekindral Leslie R. Grovesi asetäitja julgeolekuküsimustes oli Robert Furman, kes oli varem olnud Ameerika Ühendriikide Kaitseministeeriumi hoone Pentagoni ehituse juht. 16. juulil 1945 kell 5.29.45 viidi New Mexico kõrbes läbi Trinity tuumakatsetus. Vähem kui kuu pärast kasutas USA tuumarelvi Hiroshimas ja Nagasakis. Key WWII figure kept quiet, denverpost.com, 10/24/2008
Pöörlemissagedus

Pöörlemissagedus (argikeeles ka pöörlemiskiirus või pöörete arv) on täispöörete arv ajaühiku jooksul. Pöörlemissageduse ühik SI-süsteemis on herts. Igapäevaelus kasutatakse sageli ühikut pöörete arv minutis, mida tähistatakse 1/min või rpm (inglise keelest revolutions per minute). Keskkonnasõnaraamat 2004 [1] (vaadatud 06.05.2012)
Balhaši ahven

Balhaši ahven ehk balkaši ahven (Perca schrenkii) on ahvena perekonda kuuluv kalaliik. Ta elab Balkaši järves ja Alakoli järves, samuti mitmes Hiina veekogus. Balhaši ahven sarnaneb väga hariliku ahvenaga.
Ahven (perekond)

Ahven (Perca) on kalade perekond ahvenlaste sugukonnast. Perca flavescens – Põhja-Ameerika ahven ehk kollane ahven Perca fluviatilis – ahven Perca schrenkii – Balhaši ahven
Veli Oliver

"Veli Oliver" on Reet Made lasteraamat, mis ilmus 2005. aastal kirjastuses Tänapäev. Raamat räägib kodutust poisist. Ta tutvub tüdrukuga, kellel erinevalt temast on pere ja kodumaja. Mõlemal on oma unistus, mis paistab täitumatuna.
Autooksüdatsioon

Autooksüdatsioon on aine iseeneslik, enamasti tavalisel temperatuuril õhuhapniku toimel ahelreaktsioonina kulgev oksüdeerumine. Autooksüdatsiooni mõjul nt roostetab raud, moodustuvad bensiinis ja õlis vaigud, rääsuvad rasvad. Autooksüdatsiooni takistatakse antioksüdeerijatega. EE 1. köide, 1985. EE 1. köide, 1985.
Harilik valvik

Harilik valvik (Leucobryum glaucum) on sammaltaim valviku perekonnast. Hariliku valviku levila on Põhja-Ameerikast Jaapanini. Harilik valvik kuulub Euroopa elupaikade direktiivi neljandasse lisasse, mis reguleerib Euroopas veel üsna laialt levinud liikide ülemäärast kasutust ja nende kasvukohtade kahjustamist. 2020. aastal teda valiti Eestis aasta samblaks. Harilik valvik on ainus Eestis kasvav valvikuliik, seda võib leida peamiselt hajusalt Lääne-Eesti ja saarte metsades, sest ta eelistab niisket õhku. Valvik kasvab heledate padjanditena, mille kõrgus võib ulatuda paarist sentimeetrist kuni meetrini ja ulatus ühest ruutsentimeetrist kuni 800 ruutsentimeetrini. Valvik kasvab aastas umbes ühe sentimeetri jagu. Harilikku valvikut ohustavad metsatööd, aga ka mätaste lõhkujad. Valvik kuulub nii Eesti punase raamatu ohualdiste liikide nimestikku kui ka kaitsealuste liikide teise kategooriasse. "Turbasamblad ja valvik" Eesti Loodus 03/2004 Aasta sammal – 2020. Harilik valvik Looduskalender, 19.12.2019 "Samblaid on nüüd kaitse all poole rohkem" Eesti Loodus 2012/12 Harilik valvik andmebaasis eElurikkus Harilik valvik Eesti looduse infosüsteemis
Valvik

Valvik (Leucobryum) on perekond samblaid kaksikhambaliste sugukonnas. Sellesse perekonda kuulub maailmas umbes 150 liiki, enamik neist on levinud troopikas. Eestis kasvab üks liik – harilik valvik (Leucobryum glaucum). ebavalvik (Paraleucobryum)
Ameerika Ühendriikide Transpordiministeerium

Ameerika Ühendriikide Transpordiministeerium (inglise keeles Department of Transportation) on USA ministeerium, mis tegeleb transpordiküsimuste lahendamistega nii juriidiliselt kui ka logistiliselt. Samuti tegeleb ministeerium transpordialaste litsentsidega ning tema alluvuses on ka õhuliiklus ja sellega kaasnevate küsimuste reguleerimine. 2021. aastast on minister Pete Buttigieg. Ameerika Ühendriikide riigiasutused Koduleht
Soojuspaisumine

Soojuspaisumine on keha mõõtmete muutumine soojendamisel. Soojuspaisumise iseloomustamiseks kasutatakse enamasti isobaarilist ruumpaisumistegurit α. Ruumpaisumistegur võrdub keha ruumala V suhtelise muutusega, kui temperatuur T muutub jääval rõhul p ühe kraadi võrra. Tahkiste korral kasutatakse ka joonpaisumistegurit β. Joonpaisumistegur Ruumpaisumistegur EE 8. köide, 1995. EE 8. köide, 1995.
Vitale da Bologna

Vitale da Bologna (umbes 1330 Bologna – 1361 Bologna), tuntud ka kui Vitale di Aimo de' Cavalli või Vitale degli Equi, oli Itaalia vararenessansi maalikunstnik. Ta tegutses peaasjalikult Bolognas, kus ta maalis polüptühhoni San Salvatore kirikus ning freskod Santa Maria dei Servi basiilikas. Ta tegutses ka Pomposas ja Udines. Kunstniku meistriteoseks peetakse Bologna Rahvuslikus pinakoteegis asuvat teost "Püha Georg ja draakon". Märkimisväärne on ka tema "Madonna dei denti" ("Hammaste madonna", 1345). Eugenio Riccomini, La pittura bolognese del Trecento, (I maestri del colore; 245) Fabbri, Milano 1966. Francesco Arcangeli, Pittura bolognese del '300, presentazione di Cesare Gnudi; profili di artisti e schede a cura di Pier Giovanni Castagnoli, Alessandro Conti, Massimo Ferretti. Bologna 1978. Rosalba D'Amico e Massimo Medica, Vitale da Bologna: per la Pinacoteca Nazionale di Bologna, Nuova Alfa, Bologna 1986. Serena Skerl Del Conte, Vitale da Bologna e la sua bottega nella chiesa di Sant'Apollonia a Mezzaratta, (Saggi studi ricerche; 3) Nuova Alfa, Bologna 1993. ISBN 8877793864 Rosalba D'Amico, Vitale in Santa Maria dei Servi e la cultura figurativa della metà del Trecento a Bologna, in "Strenna storica bolognese", 1994, pp. 179-193; Alessandro Volpe, Mezzaratta: Vitale e altri pittori per una confraternita bolognese, Bononia University Press, Bologna 2005. ISBN 8873950922 "Hammaste madonna" "Kummarduv madonna" (1353) "Ristilöömine" (1335) "Püha Antonius" (1340-1345) Vitale da Bologna lühibiograafia ja teosed veebigaleriis (inglise keeles)
Giovanni Battista Trotti

Giovanni Battista Trotti (1555 Cremona – 11. juuni 1619 Parma), hüüdnimega Il Malosso, oli Itaalia hilisrenessansi maalikunstnik, kes tegutses peamiselt Piacenzas, Parmas ja sünnilinnas Cremonas. Cremonas oli ta esialgu manerismi viljeleva Bernardino Campi õpilane. Ta maalis Parma Palazzo dei Giardinos (Aia palees), Cremona katedraalis valmis tal teos "Ristilöömine" ning San Pietros teos "Santa Maria Egiziaca" ('Egiptuse neitsi Maarja'). Üheks tema viimaseks teoseks jäi "Pietà" (1607), mille ta maalis S. Giovanni Novo kirikule Cremonas. Üks Trotti õpilasi oli Cristoforo Augusta. "Kirke" "Karjuste kummardamine" "Püha Ursula märterlus"
Künnimees

Künnimees on eesti kirjastus, mis on spetsialiseerunud emakeele õppekirjanduse väljaandmisele. Kirjastus on asutatud 1996. aastal ja selle juht on Martin Ehala. Kirjastus on seadnud ülesandeks toetada emakeeleõpetuse uuenemist kaasaegsest metoodikast lähtuvate õpikute ja õppematerjalide kirjastamisega. Kirjastuse tegevus on tihedalt seotud Tartu Ülikooli emakeeledidaktikaalase uurimis- ja arendustööga: kirjastuse asutaja Martin Ehala on Tartu Ülikooli emakeele didaktika ja rakenduslingvistika professor. Ilmunud teoseid: Katrin Aava, Ülle Salumäe. Meedia ja mõjutamine (õpik). 2013. Martin Ehala. Identiteedimärgid. Ühtekuuluvuse anatoomia. 2018. (Raamatu autor pälvis 2018. aastal identiteediuuringute eest riikliku teaduspreemia.) Kirjastuse Künnimees koduleht
László Papp (maadleja)

László Papp (4. jaanuar 1905 – 28. jaanuar 1989) oli Ungari maadleja. Ta võitis 1928. aasta suveolümpiamängudel hõbemedali Kreeka-Rooma maadluses. Kuldmedali võitis samadel mängudel soomlane Väinö Kokkinen ja pronksmedali eestlane Albert Kusnets. 1927. aasta Euroopa meistrivõistlustel Kreeka-Rooma maadluses võitis ta Albert Kusnetsi ees kuldmedali. László Papp (maadleja) veebisaidil Olympedia (inglise)
Leslie Groves

Leslie Richard Groves (17. august 1896 – 13. juuli 1970) oli Ameerika Ühendriikide sõjaväelane, kindralleitnant. 1918 lõpetas Ameerika Ühendriikide Sõjaväeakadeemia ja alustas teenistust insenerivägedes (United States Army Corps of Engineers) 1929 osales Nicaraguas ookeane ühendava kanali loomise võimalusi uurides 1931 juhtis peale maavärinat Managua veevärki 1939 Sõjaministeeriumi kindralstaabis 1941 Pentagoni ehitamine Leslie Groves juhtis Manhattani projekti, mille eesmärk oli luua esimene Ühendriikide aatomipomm.
Aasta tegu

Aasta tegu on aunimetus, mille saajat valivad ja kuulutavad välja mitmed Eesti linnad, vallad, maakonnad, asutused ja teised. Aasta tegu (Pärnu) Aasta tegu (Rakvere) Aasta tegu (Tartu) Aasta tegu (Järva maakond) Aasta tegu (Lääne-Viru maakond) Aasta tegu (Rapla maakond) Aasta tegu Eesti lennunduses
Tartu aasta tegu

Tartu aasta tegu on aunimetus, mille Tartu linnavalitsus annab alates 1998. aastast igal aastal ühele Tartu jaoks olulisele sündmusele ja avaldab tänukirjaga tunnustust selle sündmusega seotud inimestele. Linnavalitsus selgitab aunimetuse saaja välja koos ajalehega Postimees ja kõigi tartlaste abiga. Aastast 2014 valib ajaleht Tartu Ekspress konkurenti parodeerides aasta tigu ehk aasta negatiivseimat sündmust või nähtust. 1998 – Vanemuise kontserdimaja 1999 – Jaani kiriku tornikiivri taastamine ning kirikukellad Peetrus ja Paulus 2000 – korvpallimeeskonna Tartu Ülikool-Delta Eesti meistritiitel ja karikavõit 2001 – Aura Keskuse avamine 2002 – Hugo Treffneri Gümnaasiumi renoveerimine 2003 – Turusilla ehitamine 2004 – tunnelkollektori Kesklinna-2 ehitamine 2005 – Jaani kiriku taastamine 2006 – hansalodja Jõmmu ehitamine 2007 – Athena konverentsi- ja kultuurikeskuse ning Volga restorani taastamine 2008 – Tartu Ülikooli Kliinikumi uued ravihooned 2009 – rahvusvahelise lennuliikluse taastamine Tartus 2010 – kopsu siirdamine Tartu Ülikooli Kliinikumis 2011 – teaduskeskuse Ahhaa avamine 2012 – Tartu raudteejaama ootesaali renoveerimine 2013 – Lääneringtee ja Idaringtee esimese etapi valmimine 2014 – Võidu silla renoveerimine 2015 – Ihaste sild ja Idaringtee teine ehitusala 2016 – Eesti Rahva Muuseumi uue hoone ehitamine 2017 – Kaarsilla renoveerimine 2018 – Tartu apell, Emajõe kett ja teiste kodanikualgatused, mis aitasid kaasa puidurafineerimistehase eriplaneeringu lõpetamisele 2019 – Tartu rattaringluse avamine 2020 – Autoralli maailmameistrivõistluste etapp Rally Estonia 2021 – Riia-Vaksali liiklussõlm, sh uus Vaksali kergliiklussild 2022 – Emajõe linnaujula 2014 – bussijaama saaga 2015 – Madruse tänava nimeskandaal 2016 – parkimiskirve teravnemine 2017 – haridusministeeriumi hiilimine tagasi Tallinna 2018 – ülikõrge lasteaiatasu Tartu aasta tegu Aasta tigu
Tembe

Tembe on mitme asja nimi: Tembe, asula Kongo Vabariigis Tembe, asula Mosambiigis Maputo provintsis Tembe, asula Mosambiigis Tete provintsis Tembe, asula Kongo DV-s Lualaba provintsis Tembe, asula Kongo DV-s Põhja-Kivu provintsis Tembe, asula Kongo DV-s Tanganyika provintsis Tembe, mägi Sierra Leones ... Tembe elevandipark Tembé Tembe-Tembe
Brooke Shields

Brooke Christa Shields (sündinud 31. mail 1965 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja modell. Tema tuntumate filmide seas on "Kena tüdruk" ja "Helesinine laguun", teleseriaalidest "Siin Susan", "Kuumad 70ndad" ja "Huulepulgadžungel". Brooke Shields biography. https://web.archive.org/web/20181209135615/https://www.biography.com/people/brooke-shields-9542246. Vaadatud 6. mail 2012
Jaekett

Jaekett on jaeettevõtete ühendus, mis tegutseb ühe nime all ühtse ideoloogia alusel, kaupade sisseost toimub tsentraalselt, ühtlustatud on hinna- ja kaupade asetuse strateegia jne.
William Murdoch

William McMaster Murdoch (28. veebruar 1873 – 15. aprill 1912) oli šoti päritolu I tüürimees laeval Titanic. Ta oli võeti tööle White Star Line'i poolt 1900. aastal ja ta edenes kiiresti tüürimeheks. 1903. aastal suutis ta hoiduda kokkupõrkest laevaga Arabic. 1912. aasta aprillis sai temast esimene tüürimees laeval Titanic. Ta oli üks 1500 inimesest, kes Titanicu õnnetuses hukkus. Murdochist on saanud tuntud Šotimaa kangelane ning ta kodulinnas on mälestusmärk tema auks. Kahes filmis Titanicu kohta võib näha teda tulistamas iseennast ja laeval olevaid inimesi. Paljude pääsenute sõnul see nii oligi, kuid Murdochi kolleegide sõnul läks ta laevaga põhja, üritades avada päästepaati. [1]
Mátyás Rákosi

Mátyás Rákosi (sünninimi Mátyás Rosenfeld; 9. märts 1892 – 5. veebruar 1971) oli Ungari riigitegelane. Ta sündis praeguses Serbias. Ta oli Ungari tegelik riigijuht aastatel 1945–1956: aastatel 1945–1948 oli ta Ungari Kommunistliku Partei Keskkomitee peasekretär ja 1948–1956 Ungari Töölispartei KK peasekretär. Ühtlasi oli ta 1952–1953 Ungari Rahvavabariigi Ministrite Nõukogu esimees. Mátyás sündis Serbias, Vojvodina autonoomses piirkonnas Ada linnas (mis toona kuulus Austria-Ungari keisririigi koosseisu) juudi perekonnas. Esimese maailmasõja ajal teenis Rákosi Austria-Ungari armees ja sattus idarindel sõjavangi. Ungarisse tagasi jõudes oli ta 1919. aastal üks Béla Kuni Ungari Nõukogude Vabariigi kommunistliku valitsuse liikmeid kuni selle langemiseni, siis põgenes Nõukogude Liitu. 1924 tuli Rákosi Ungarisse tagasi ja vahistati, kuid 1940 anti üle Nõukogude Liidule 1848. aasta Ungari revolutsiooni lippude vastu, mille Vene tsaariarmee sõdurid omastasid Világoses (praegune Şiria Rumeenias) 1849. aastal. Nõukogude Liidus sai Rákosist Kominterni juht. 30. jaanuaril 1945 saadeti Rákosi Debreceni Ungarisse korraldama Ungari Kommunistliku Partei tööd. Seal sai Rákosi Ungari Kommunistliku Partei juhiks. Ta nimetas ennast "Stalini parimaks õpilaseks". Kommunismivastase opositsiooni elimineerimiseks leiutas Rákosi "salaamitaktika", kujutades oma rivaale fašistidena. Rákosi väitis, et ta hävitas Ungari antikommuniste nagu "lõikaks salaamivorstist viilusid". Rákosi ümber tekkis tugev isikukultus. Stalinistina korraldas Rákosi tihti näidisprotsesse, hävitades oma vastaseid. Augustis 1952 sai Rákosi Ungari peaministriks, kuid 13. juunil 1953 pidi ta NLKP KK Poliitbüroo otsusega loovutama selle koha Imre Nagyle, jäädes siiski kommunistliku partei peasekretäriks. Juunis 1956 eemaldati NLKP KK Poliitbüroo nõudega Rákosi ka partei peasekretäri kohalt ning asendati Ernő Gerőga. Et eemaldada Rákosi Ungari poliitilisest elust, sunniti ta kolima Nõukogude Liitu. Avalikkusele öeldi, et ta läks ravile. Kogu oma ülejäänud elu veetis Rákosi Kirgiisi NSV-s. Veidi enne surma, aastal 1970, lubati Rákosil Ungarisse naasta tingimusel, et ta ei osale poliitilises tegevuses. Rákosi keeldus, ning jäi Nõukogude Liitu, kus ta aastal 1971 suri Gorkis (tänapäeval Nižni Novgorod) Pärast surma viidi tema tuhk salaja tagasi Ungarisse ning maeti Budapesti Farkasréti kalmistule, kuhu maetakse kõige kuulsamaid ungarlasi. Vandalismi vältimiseks on tema hauakivil ainult initsiaalid.
Antonio Campi

Antonio Campi (1524[küsitav] Cremona – 1587 Cremona) oli Itaalia hilisrenessansi maalikunstnik, historiograaf ja arhitekt. Ta oli Galeazzo Campi teine poeg ning Giulio Campi ja Vincenzo Campi vend. Bernardino Campi, kes oli üks Sofonisba Anguissola ja Giovanni Battista Trotti (il Malosso) õpetajaist, oli Antonio Campi kauge sugulane. Kõik viis Campit olid kunstnikud. Võimalik, et poolvend Antonio Campi lühibiograafia ja teosed veebigaleriis Antonio Campi Artcyclopedias Campi's illustrations for Cremona fidelissima
AMOS

AMOS (lühend inglise keelest Advanced Mortar System) on Soome Patria ja Rootsi Hägglundsi ühisprojektina välja töötatud soomustatud liikurmiinipilduja. Patria töötas välja tagantlaetava 120 mm miinipilduja ning Hägglunds paigaldamiseks mõeldud torni. Tegu on uue põlvkonna miinipildujaga, mis on disainitud suure laskekiiruse saavutamiseks. Soome tellis 24 AMOS süsteemi Patria AMV kerele ning Rootsi 2 CV90 kerele. AMOS on kaheraudne tagantlaetav miinipilduja, mida eristab tavapärastest miinipildujatest suurem tulejõud. Maksimaalne laskekiirus on 24 lasku minutis, mis saavutatakse tänu automaatsele laadimissüsteemile. Lisaks võimaldab süsteem sihtmärki tabada mitme miiniga samaaegselt (MRSI). Ideaaltingimustes saab sellega välja lasta kuni 14 miini ja enne oma asukohta vahetada kui need üheaegselt sihtmärki tabavad. Tavapärastest eestlaetavatest miinipildujatest eristab AMOS-t võimalus ka kuni 1500 m kaugusele otsetrajektooriga tulistada. Lisaks standardsele 120 mm miinidele on AMOS-ga võimalik lasta ka täppisjuhitavaid miine nagu näiteks Saab Bofors Dynamics'i poolt välja töötatud Stryx, millel on 5 km suurune laskekaugus. AMOS on varustatud ka elektrooniliste sihtmärgi tuvastamise ning laskmissüsteemidega. Seetõttu on sellele lühike reageerimisaeg. Tule avamiseks kulub ca 30 sekundit ja positsioonilt lahkumiseks alla 10 sekundi. AMOS torni soomus suudab meeskonda kaitsta mürsukildude ja kergetulirelvade tule eest. Lisaks on sõidukid varustatud ka tuuma-, bioloogiliste- ning keemiarelvade vastase kaitsega. Miinipilduja torni saab paigaldada erinevatele soomustransportööridele ja lahingumasinatele. Rootslased on teinud ka katsetusi nende paigaldamiseks laevadele. NEMO on AMOS'e kergem versioon, millel on ainult üks raud kuid samad ballistilised andmed (laskekiirus ca 10 lasku minutis) ja laskemoon. Versiooni töötas välja Patria ning see on kasutusel praegu Soomes ning Sloveenias. AMOS NEMO
François Hollande

François Gérard Georges Nicolas Hollande (sündinud 12. augustil 1954 Rouenis) on Prantsusmaa poliitik, aastatel 2012–2017 Prantsusmaa president. Ta on Sotsialistliku Partei liige. Hollande oli 1997–2008 Prantsuse Sotsialistliku Partei esimene sekretär. 2008 teatas Hollande, et ei kandideeri enam Sotsialistliku Partei esimeseks sekretäriks tagasi. Ta on olnud Euroopa Parlamendi liige. 2012. aasta presidendivalimistel pääses Hollande teise vooru, kus ta vastaskandidaadiks oli Nicolas Sarkozy. Hollande kogus 52% häältest ja Sarkozy 48%. Oma ametiajal sai ta palju kriitikat, teda peetakse Prantsusmaa halvimaks Viienda Vabariigi presidendiks – 2014. aasta aprillis oli tema populaarsus vaid 18%, novembris oli see vaid 12%. Septembris 2014 korraldatud arvamusküsitluses tahtis 62% prantslastest, et Hollande astuks tagasi. Ta on siiani esimene Prantsusmaa president Viienda Vabariigi ajal, kelle populaarsus on kukkunud alla 20%. Aprillis 2016 oli tema populaarsus vaid 14%, ning arvati, et kui ta kandideeriks teiseks ametiajaks Prantsusmaa 2017. aasta valimistel, kaotaks ta esimeses voorus. 1. detsembril 2016 teatas Hollande, et ta ei kandideeri teiseks ametiajaks. Tema isa oli otorinolarüngoloog ja ema sotsiaaltöötaja. Ta elas koos Ségolène Royaliga ja neil on neli last: Thomas (sündinud 1984), Clémence (1985), Julien (1987) ja Flora (1993). Nad ei abiellunud omavahel ega sõlminud ka tsiviilpartnerlust, mis Prantsusmaal on võimalik kahe täiskasvanu vahel soost olenemata. 2007 kolisid nad lahku. 2010. aastal avalikustas ta oma suhte Valérie Trierweileriga. Ta abiellus 4. juunil 2022 Tulle'is näitleja Julie Gayet'ga. Socialist Francois Hollande wins French presidency BBC News, välja otsitud 6. mai 2012 Prantsuse ekspresident Hollande abiellus näitleja Julie Gayet'ga Blog de François Hollande Son site de député Sa fiche sur le site de l'Assemblée nationale