laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sipa mõis

Sipa mõis (saksa keeles Sipp, Libell) oli rüütlimõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Rapla maakonda Märjamaa valda. Mõis asutati keskajal. Mõisa on esmakordselt nimetatud 1414. aastal, Sipa mõis olla eraldatud Loodna mõisast. Jaan Jungi arvates läänistati Sipa koos Loodna ja paljude teiste küladega juba 1196 aastal Taani rüütlile Odward von Lodele ja 1222 aastal kinnitati need maad Odwardi pojale Heinrichile ja 1238 kinnitas Saare-Lääne piiskop maade kuulumist Lodedele. 15, sajandi lõpul või 16. sajandi algul olevat Kukruse mõisnik Hans Lode müünud Sipa mõisa von Tülenile. 1510. aastal sõlmisid Sipa mõisniku Diedrich Tule lese Anne võlausaldajad omavahel lepingu, mille järgi Anne pidi Ellamaa küla üle andma Claus Holsteverile, mille vastu pidi Anne saama 550 marka. Tucke küla pidi Anna andma Peter Ixkull 600 marga eest. 1527. aastal müüsid Jürgen Lieve pärijad mõisa koos 18 taluga Johan Hattorpile. Johanni poeg Aleff Hattorp valdas mõisa veel Liivi sõja ajal. Rootsi ajal kingiti mõis Ake Bengtsonile ja Rootsi sõjaväelasele, admiralile ja riigitegelasele, kes aastatel 1564–1565 oli ka Eestimaa asehaldur, Herman Persson Flemingile ( (u. 1520–1583) igaveseks. Hermann Flemmingilt päris mõisaosa Klas Hermansson Fleming (u. 1550–1616). 1595. aastal oli pool mõisast immiteeritud Klas/Claus Flemingile, pool Anna Hattorpile ja ta kaaspärijatele. 1591. aastal mõis jagati Flemmingite ja Anna Hattorpi vahel. 1617. aastal ostis Libelli (Sippa) mõisa Reinhold Fabian von Fersen, 1678. aastal müüs endine Liivimaa kuberner, kindral ja maanõunik Hans von Fersen (1625–1683) müüs Herman von Fersenile (1630–1709) Nõmmkülast. Hermann von Fersenilt (surn. 1708) päris mõisa poeg Gustav Wilhelm Fersen (1673–1739) ja temalt, poeg kapten Georg Johann von Fersen (surn. 1752), siis Eestimaa maanõunik, kammerhärra Gustav Wilhelm von Fersen (1742–1811). 1813. aasta pärandavara jagamise lepinguga sai ooberstleitnant Gotthard Johann von Fersen, Mõraste, Sipa koos karjamõisaga Libbel, kes aga 1816. aastal müüs Sipa mõisa kreisikohtunik Gustav Jakob Ferdinand von Rosenthalile (1789–1853). 1858. aasta pärandavara jagamise lepinguga sai Sipa mõisa koos Kronenthali karjamõisaga, haagikohtunik Heinrich Johann Alexander von Rosenthal (1820–1899), kes 1891. aastal kinkis Sipa mõisa oma pojale Ernst von Wetter-Rosenthalile (1861–1930). 1919. aastal mõis riigistati 1919. aasta maareformiga. Mõisa barokne peahoone ehitati 18. sajandi II poolel. Pärast 1905. aasta tulekahju taastati hoone esialgne kuju. Sipa mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 29.10.2015) Sipa mõis (Kullamaa khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Est- und livländische Brieflade I. nr 740 Selja karjamõis (sks Kronenthal)., Dictionary of Estonian Place names Sipa mõis Eesti mõisaportaalis Sipa mõis (Kullamaa khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Giving Up

"Giving Up" on Van McCoy kirjutatud laul. Laulu esimese salvestuse tegi 1964. aastal Gladys Knight & the Pips. See singel jõudis Billboardi R&B singlite edetabelis kuuendaks ja edetabelis Billboard Hot 100 oli kohaks 38. Suurbritannias jäi laul aga tähelepanuta. Suurbritannias ei saavutanud edu ka järgmisel aastal avaldatud Julie Granti kaver ega 1968. aasta augustis avaldatud Bill Kenwrighti versioon. Laulu helilooja Van McCoy produtseeris 1969. aastal vokaalansambli The Ad Libs singli, mis jõudis USA R&B edetabelis 34. kohale. 1971. aastal ilmunud Donny Hathaway versioon jõudis USA R&B edetabelis 1972. aasta suvel 21. kohale ning 81. kohale edetabelis Billboard Hot 100. Saksofonist Kirk Whalum salvestas loo 2010. aastal Donny Hathaway tribuutplaadi "Everything Is Everything: The Music of Donny Hathaway" jaoks. Laulu on salvestanud ka The Hassles, The Topics, Jennifer Holliday, Denise LaSalle, Kenny Lattimore, Zulema ja Aaliyah. Lugu on kasutatud ka sämplina. On kasutatud nii Ad Libsi kui ka Gladys Knighti versiooni. Näiteid: Doujah Raze ("Give It Up"), Hairy Diamond ("Givin' Up"), Raptile ("Givin' Up Is Hard 2 Do"), MC Clemens ("Uanset Hvad I Siger"), DJ Honda feat. PMD ("Hip Hop 101"), Reef the Lost Cauze ("Give It Up"), O.S.T.R. & Hades ("Stary Nowy Jork"), Club Dogo ("Cronache Di Resitenza (Hard to Do)"), Wu-Tang Clan feat. Cappadonna ("Heaterz"), Kool Shen ("Les Médias"), Paolo Nutini ("Bus Talk (Interlude)"), La Fine Equipe feat. Blanka ("Brioche"), Mark Pritchard ("Givin' Up"), Komitiva H2 ("A Mi Manera"), Nimzwai ("Nicht Mit Uns").
Hades (täpsustus)

Hades (vanakreeka keeles ᾍδης) on vanakreeka mütoloogias nii allilma ehk surnute kuningriigi kui ka selle valitseja ehk surnute jumala nimi. Muud: Hades (õieti Łukasz Bułat-Mironowicz) on Poola räppar.
Sooniste mõis

Sooniste mõis (saksa keeles Soinitz), ka Ellamaa, Hellenbeck, Hellemeggi oli rüütlimõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal. Tänapäeval jääb mõis Rapla maakonda Märjamaa valda. Mõis asutati 17. sajandil. 1807–1846 kuulus mõis Essenitele, 1846. aastast Mohrenschildtidele, alates 1881. aastast Hermann von Mohrenschildtile. 1913. aastal eraldati Sooniste mõisast mõisamaakoht Ellamaa, suurusega 388 tessatiini, 448 ruutsülda. Eesti NSV ajal asutati 1982. aastal Sooniste mõisa hoonetes Eesti NSV Siseministeeriumi koloonia JM 422/6, nn vabakäiguvangide koloonias olid kinnipeetavad, kes olid toime pannud raskete tagajärgedega liiklusavarii. Tipphetkedel oli Sooniste mõisas kuni 118 kohtu poolt suunatud kinnipeetavat ja 16 ametnikku. Sooniste vangla, ehk siis endine Parandusliku Töö Asunduskoloonia nr 6 lõpetas tegevuse 1996 aastal. Mõisa hilisbarokne kivist peahoone ehitati 18. sajandi lõpul. Pärast 1905. aasta tulekahju peahoone rekonstrueeriti, ent erinevalt varasemast hoonest ehitati kahekorruselised külgtiivad. Sooniste mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Sooniste mõis (Kullamaa khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Sooniste mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 29.10.2015) Sooniste mõisa kinnistu nr 274 (Kullamaa khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Sooniste mõis Eesti mõisaportaalis Sooniste mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Sooniste mõis (Kullamaa khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Teenuse mõis

Teenuse mõis (saksa keeles Stenhusen) oli rüütlimõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Rapla maakonda Märjamaa valda. Mõis rajati 16. sajandil vasallilinnusena. Mõisa saksakeelne nimi annab alust arvata, et juba keskajal võis Teenusel asuda kivist mõisahoone. Looduslik ümbrus oli mõisasüdame loomiseks soodne - mõis asub Kasari ja Luiste jõe ühinemiskohas. Saksakeelsest nimest Stenhusen on tuletatud ka kohanimi Teenuse. Praegu säilinud peahoone ehitati 18. sajandi lõpul. 1905. aasta rahutuste ajal sai mõisa peahoone tulekahjus kannatada ning hoone taastati veidi muudetud kujul. Teenuse mõis kuulus alates 1748. aastast kuni mõisa võõrandamiseni von Maydellide suguvõsale. Mõisas sündis graafik, maalikunstnik ja kujur Friedrich Ludwig von Maydell. Mõisa peahoone, ait-kuivati ja park on arvatud kultuurimälestisteks. Mõisapark asub 2,7 ha suurusel alal Teenuse ja Luise jõe vahel. Peahoone ees asub ovaalne teedega ääristatud esiväljak. Teenuse mõisas on tegutsenud Teenuse kool. Mõisa peahoones tegutseb Teenuse raamatukogu ja MTÜ Teenuse Naiste Ühendus. Teenuse mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 29.10.2015) Talvik, Katrin (2023). Jõeäärsed jutud. Teenuse, Luiste, Tolli ja Urevere talude ja perede lood läbi aegade. Rajakaar. Lk 81. Talvik, Katrin. "Mõisablogi Mõisalood: Teenuse mõis". Vaadatud 12. juulil 2024. Talvik, Katrin (2023). Jõeäärsed jutud. Teenuse, Luiste, Tolli ja Urevere talude ja perede lood läbi aegade. Rajakaar. Lk 85. Teenuse mõis Eesti mõisaportaalis Teenuse (Kullamaa khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Balašihha

Balašihha on linn Venemaal Moskva oblastis, Balašihha rajooni keskus. Linn asub Pehhorka jõe kaldal, 20 km Moskvast idas. Linn on moodustatud 1830. aastal külade liitmise teel, linnaõigused sai 1939. aastal. 22. jaanuaril 2015 liideti Balašihhaga Železnodorožnõi linn. Balašihha lähedal asub 460 m kõrgune raadiomast. Linnas ilmub ajaleht Fakt (Факт). Balašihha on rasketööstuse keskus. 156 800 (2004) 182 800 (2006) 188 700 (2008) 192 800 (2009) 215 300 (2010. aasta rahvaloendus) 260 700 (2015) 520 962 (2021) Q127257121 http://balashiha.ru/
Tallinna Laevaühisus

AS Tallinna Laevaühisus oli aastatel 1911–1959[viide?] tegutsenud laevandusettevõte. Tallinna Laevaühisus alustas tegevust kahe laevaga. Enne esimest maailmasõda arendas Tallinna Laevaühisus reisilaevandust rannasõiduliinidel (näiteks Tallinn-Pirita; 1913. aastal teenindas laevaliini viis laeva). Aastatel 1919-1922 ehitati kolm terasest mootorpurjekat: (Läänemaa, Harjumaa ja Virumaa, igaüks 567,2 brt). Tallinna Laevaühisus juhtis lisaks oma laevadele korrespondentreederina osanike laevu, esindas välismaa laevaliine ja -agentuure, tal oli Joh. Pitka ja Pojad nime all ekspedeerimisfirma ning talle kuulusid oma laevaremonditöökoda (Suur-Patarei 18/20), laevatarvete kauplus ja söeladu. Tallinna Laevaühisus ühendas lisaks aurulaevaomanikele 400-430 meremeest ning 100 töölist ja teenistujat. Tallinna Laevaühisuse direktorid olid: Heinrich Neuhaus ja Artur Hüüs. Ühisuse juhatusse kuulusid 1937. aastal: esimees N. Neuhaus, abiks O. Diedeman ja liikmeteks H. Soo, E. Bergmann, A. Viselhaak, A. Horst, E. Maasik, A. Laane, J. Rang, E. Kristenbrunn, G. Sergo. 1940. aastal oli ettevõttel neli laeva (6207 brt), 15 laevas oldi osanikud (28 669,8 brt). 1940. aastal Tallinna Laevaühisus natsionaliseeriti, emigratsioonis püüti välismaale jäänud ühisuse laevadega pärast Nõukogude okupatsiooni jätkata tegevust Rootsis, kuid 1959. aastal jäädi pankrotti. aurik "Läänemaa" aurik "Harjumaa" aurik "Virumaa" aurik "Kodumaa" aurik "Vapper" "Mall", "Kajak", "Mai", "Kai", "Mari", "Olev", "Piret", "Maret", "Romeo", "Sulev", "Kalev", "Torni", "Vilk", "Pakri", "Apollo", "Venus". Eesti Meremuuseumi püsinäitus (2020) EESTI LAEVADE LIIKUMINE, Päewaleht, nr. 259, 20 september 1934 Tallinna Laevaühisusega seotud digiteeritud dokumente Tallinna Linnaarhiivis
Leonard Peltier

Leonard Peltier (sündinud 12. septembril 1944) on indiaanlaste (siuu-tšipevai) inimõigusaktivist, kes mõisteti 1977. aastal süüdi kahe FBI agendi tapmises 26. juunil 1975 ja talle määrati eluaegne vanglakaristus. Tema toetajad (sealhulgas Amnesty International) peavad teda süütuks poliitvangiks ja nõuavad tema vabastamist. Rahvusvaheline Leonard Peltieri kaitsekomitee FreePeltier.org
Narva Eesti Selts Ilmarine

Ilmarine (ka Narva Eesti Selts "Ilmarine") oli 1874–1940 Narvas tegutsenud laulu- ja mänguselts. Narva eestlaste seltsi edendajaiks olid Narva seltskonnategelased Hans Ots ja Gustav Holstein, seltsi põhikiri kinnitati 5. juulil 1874. aastal. Selts üüris tegevuskohana korterit Peetri platsil Tallinna maantee ääres G. Larionovi pärijate majas. Aastatel 1894–1898 juhtis Narva Eesti Seltsi tööd Jaan Reinvald. Seltsil oli oma näitetrupp ja laulukoor. Trupi tegevust jätkab 1989 asutatud teater "Ilmarine". Selts taasasutati 1988. Seltsi põhikirjas on märgitud seltsi ülesanneteks: Narva linna endise maine taastamine Eesti linnade seas; eesti kultuuri ja hariduse järjepidevuse hoidmine; eestlastele vastava inim-ja kultuurisõbraliku elukeskkonna loomine, rahvustunde innustamine ja säilitamine; eesti keele propageerimine ja au sees hoidmine igapäevases elus; ajalehe “Põhja Kodu” kui Seltsi info edastaja väljaandmine ja levitamine; koostöö loomine teiste seltsidega, koolidega, ühingutega; esitada Seltsi tegevuses aktiivselt osalejaid valitavatesse organisatsioonidesse või ametikohtadele; Selts ei pea oma eesmärgiks majandustegevuse kaudu tulu saamist ja ei jaota oma kasumit liikmete vahel. 130 aastat Eesti Seltsi Narvas (vaadatud 28.10.2015) https://web.archive.org/web/20180315220710/http://www.teater.ee/teater_eestis/teatrid/Ilmarine.theatre_id-47 (vaadatud 28.10.2015) Ants Liimets, 130 aastat Eesti Seltsi Narvas, Kultuur ja Elu 4/2004
Russell Means

Russell Charles Means (10. november 1939 – 22. oktoober 2012) oli indiaanlaste aktivist, poliitik ja näitleja. Ta oli rahvuselt oglaala siuu. Nooruses oli ta pisikurjategija ja alkohoolik, kuid 1968. aastal liitus ta Ameerika Indiaanlaste Liikumisega ja tõusis peagi selle üheks liidriks. Ta osales 1973. aastal Wounded Knee hõivamises. Tema üle mõisteti korduvalt kohut. 1979. aastal oli ta ühe aasta vangis. 1987. aastal taotles ta Libertaaride Partei presidendikandidaadi kohta. 2001. aastal üritas ta sõltumatu kandidaadina kandideerida New Mexico kuberneri kohale. Filminäitlejana mängis ta filmides "Viimane mohikaanlane" ("The Last of the Mohicans"), "Sündinud tapjaks" ("Natural Born Killers") ja minisarjas "Into the West".
Mehmet Müezzinoğlu

Mehmet Müezzinoğlu (sündinud 9. jaanuaril 1955 Komotinís Kreekas) on Türgi poliitik (Õigluse ja Arengu Partei). Ta oli 24. jaanuarist 2013 kuni 24. maini 2016 Türgi tervishoiuminister. 31. augustist 2016 kuni 19. juulini 2017 oli ta Türgi töö- ja sotsiaalkaitseminister. Ta sündis aastal 1955 Komotinís (türgi keeles Gümülcines) Ida-Makedoonia ja Traakia piirkonnas Kirde-Kreekas türgi perekonnas. Keskkooli lõpetas ta Istanbulis (kus tema klassivennaks oli Recep Tayyip Erdoğan). Aastal 1983 ületas ta Maritsa jõe ja immigreerus Kreekast Türki. Aastatel 1983–1986 elas ta Türgis kui kodakondsuseta isik. Ta on lõpetanud Istanbuli Ülikooli arstiteaduskonna. Enne poliitikasse siirdumist tegutses ta sisehaiguste arstina İstanbuli provintsis. Poliitikasse astus ta aastal 1992. Türgi Suure Rahvuskogu liikmeks valiti ta nii 2007, 2011 kui ka 2015. aasta Türgi parlamendivalimistel (Õigluse ja Arengu Partei nimekirjas). 24. jaanuarist 2013 kuni 24. maini 2016 oli ta Türgi tervishoiuminister. 31. augustist 2016 kuni 19. juulini 2017 oli ta Türgi töö- ja sotsiaalkaitseminister. Ta on abielus ja tal on kaks last.
Aivar Ots

Aivar Ots (9. juuni 1962 Tallinn – 14. veebruar 2018 Tallinn) oli eesti võistlustantsija ja tantsuõpetaja. Ta lõpetas 1980. aastal Tallinna 4. Keskkooli ja 1985. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi masinaehitusteaduskonna. 1972. aastal alustas ta tantsuõpinguid, tema treenerid olid hiljem Tamara ja Aavo Lossmann. Ta tuli koos oma õe Eve Endiga aastatel 1978, 1979 ja 1981 standardtantsudes Eesti NSV meistriks. Hiljem tegutses tantsuõpetaja ja -treenerina ning võistluste organisaatorina. Biograafia ESBL-is (vaadatud 29.10.2015) Biograafia ESBL-is
Eve End

Eve End (kuni 1979 Eve Ots; sündinud 5. aprill 1961 Tallinn) on endine eesti võistlustantsija ning hilisem tantsuõpetaja. Ta lõpetas 1979. aastal Tallinna 4. Keskkooli. 1972. aastal alustas ta tantsuõpinguid, tema treenerid olid hiljem Tamara ja Aavo Lossmann. Ta tuli koos oma venna Aivar Otsaga aastatel 1978, 1979 ja 1981 standardtantsudes Eesti NSV meistriks. Hiljem on ta tegutsenud tantsuõpetaja, -treeneri ja -kohtunikuna ning võistlusorganisaatorina. Biograafia ESBL-is (vaadatud 29.10.2015) Biograafia ESBL-is
Marvin Gaye

Marvin Gaye (/ɡeɪ/; õieti Marvin Pentz Gay Jr.; 2. aprill 1939 Washington – 1. aprill 1984 Los Angeles) oli USA soulilaulja, laulukirjutaja ja muusik. 1987. aastal arvati ta Rock'n'rolli Kuulsuste Halli. Tema laul "What's Going On" tunnistati 2004. aastal ajakirja Rolling Stone kõigi aegade edetabelis neljanda koha vääriliseks. Laul "I Heard It Through the Grapevine oli samas edetabelis 80., "Let's Get It On" 167. ja "Sexual Healing" 231. kohal. 1984. aastal sai ta surma oma isa Marvin Gay, Sr. käe läbi. Relva, Smith & Wessoni .38 Speciali oli ta ise isale kinkinud. "The Soulful Moods of Marvin Gaye" (1961) "That Stubborn Kinda Fellow" (1963) "When I'm Alone I Cry" (1964) "Hello Broadway" (1964) "How Sweet It Is to Be Loved by You" (1965) "A Tribute to the Great Nat "King" Cole" (1965) "Moods of Marvin Gaye" (1966) "I Heard It Through the Grapevine" (1968) "M.P.G." (1969) "That's the Way Love Is" (1970) "What's Going On" (1971) "Trouble Man" (1972) "Let's Get It On" (1973) "I Want You" (1976) "Here, My Dear" (1978) "In Our Lifetime" (1981) "Midnight Love" (1982)
Sekstant (laev 1859)

Sekstant oli Bakan-tüüpi hüdrograafialaev, mis oli teenistuses ka Eesti Veeteede Valitsuses. Laev oli aktiivses kasutuses väga pikka aega. Sekstant ehitati 1859. aastal Inglismaal Vene Balti laevastikule koos kolme sõsarlaevaga. 1870. aastal osales laev pikemal ekspeditsioonil erinevatele meredele. 1897. aasta septembris tõsteti Sekstandi abiga veest välja mais 1790 Aegna saare juures madalikule sõitnud (ja seal meeskonna poolt põlema pandud) 74-kahurilise rootsi sõjalaeva Riksens Ständer kahur ja ankur. Neist püstitati 19. sajandi lõpus mälestusmärk Tallinna Estonia puiesteele Tallinna Reaalkooli kõrvale. 1910. aastal laeva kapitaalremonditi. Aastal 1918 jäi Sekstant Jääretkest Tallinna maha ja selle hõivasid sakslased, kes andsid laeva hiljem edasi Eesti võimudele. Aastail 1918-1940 oli Sekstant Veeteede Valitsuses meremärkide panija. Lisaks oli Eestis teenistuses tema sõsarlaev Kompass. 1940. aastal võtsid okupatsioonivõimud Sekstandi üle ja laev osales Nõukogude-Saksa sõjas, läbides ühtlasi 1941. aasta Juminda miinilahingu 4. konvoi koosseisus. Laev lammutati arvatavasti 1952. aastal. Seega oli laeva teenistusiga pisut vähem kui 100 aastat. Laeva andmed: Pikkus 39,6 m Laius 6,1 m Süvis 2,6 m Veeväljasurve maksimaalne 284 t Kiirus 12 sõlme Sõidukaugus 800 miili (8 sõlmega) Algselt olid laeval ka kahvelpurjed ja seetõttu liigitati ta laevastikus kuunarite hulka. Laeval oli tolle aja kohta pisut ebatavaline purjejahilik kaldvöör.
Verhnotoretske

Verhnotoretske on alev Ukrainas Donetski oblastis Jassõnuvata rajoonis, 24,2 km kaugusel Donetskist põhjakirdes. Verhnotoretske asutati 1772. aastal, alevi õigused alates 1938. aastast. Krivõi Toretsi jõe kallastel, Otšeretuvata jõe suudmel asuva alevi kõrgus merepinnast on 132 meetrit. "Державний комітет статистики України. Чисельність наявного населення України на 1 січня 2011 року, Київ-2011 (doc)". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. oktoober 2012. Vaadatud 29. oktoobril 2015.
Reliikvia

Reliikvia (ladina keeles reliquiae 'jäänused') on religioosse tähendusega säilmed, mis on tavaliselt seotud religiooni seisukohalt oluliste isikutega ja on religioosse austamise objektiks. Reliikviaks võib olla mõni säile pühaku kehast või tema riietusest, samuti esemed, millel on seos pühaku või mõne teise religioonis olulise isikuga. Reliikviaid hoitakse tavaliselt relikviaarides, mis on tihti kunstiteosed ja hinnalised ajaloolised väärisesemed. Reliikviad on olulised enamikus usundites, sealhulgas kristluses (eriti õigeusus ja katoliikluses), hinduismis, budismis jm. Relikviaar
Sahkapuu põllutöö- ja majapidamiskool

Sahkapuu põllutöö- ja majapidamiskool (ka Mari Raamoti (kodumajandus)kool) oli 1911–1919 Tartu lähedal Raadi vallas Sahkapuu talus tegutsenud kool. Kooli asutas 1. novembril 1911 Mari Raamot koos abikaasa Jaan Raamotiga. Kool oli mõeldud eesti tütarlastele ja õppeaeg kestis kaks aastat. Kooli tegevus lõppes 1919. aasta juunikuus, kui põlengus hävis koolimaja. https://web.archive.org/web/20151029164006/http://www.luunja.ee/turistile/vaatamisvaarsused-1/malestusmargid/sahkapuu-pollutoo-ja-majapidamiskool (vaadatud 28.10.2015) Koolist Luunja valla kodulehel
Ühistegevuse Edendamise Selts

(Tallinna) Ühistegevuse Edendamise Selts oli Tallinnas 1915 asutatud selts eestlaste ühistegevuse edendamiseks. Selts võttis 1915 üle Ühistegevuse Nõuandmise-Büroo (asutatud 1913) ülesanded. Seltsi esimees oli 1915–1919 Juhan Kukk. Seltsist kasvas välja Eesti Ühistegeline Liit. http://www.eca.ee/?page_id=140 (vaadatud 28.10.2015)
Varstu valla lipp

Varstu valla lipp on Võru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Varstu valla lipp. Lipp kinnitati 5. aprillil 2002. Varstu valla lipp on vapilipp. Rohelise kanga alaservas on kollane laineline laid ning rohelise välja keskel on kollane ratasrist. Lipu normaalmõõtmed on 105×165 cm. Laiuse ja pikkuse suhe on 7:11. Lipp peab vastama riigisekretäri poolt 5. aprillil 2002 kinnitatud valla lipu kirjeldusele. Lipu võivad heisata kõik Varstu valla kodanikud eramajadel, ettevõtted ja organisatsioonid oma hoonetel lipuhoidlasse või maapinnalt tõusvasse lipumasti. Heisatav lipp peab vastama Varstu valla põhimääruse nõuetele, olema puhas ja terve. Maapinnalt tõusva lipumasti kõrgus peab olema vähemalt kuus korda suurem lipu laiusest, seinalipuvarda pikkus aga ligikaudu kolm korda suurem. Heisatud lipul peab lipukanga alumine serv jääma maapinnast vähemalt kolme meetri kõrgusele. Lipp heisatakse riiklikel pühadel ning tähtpäevadel, rahvuspühadel, 30. juulil (omavalitsusliku staatuse saamise päev), ning muude sündmuste puhul, milleks sellekohase korralduse annab Varstu vallavalitsus. Varstu valla lippu võib kasutada miitingutel, demonstratsioonidel ja pidustustel. Varstu valla lipu heiskamisel leinalipuna kinnitatakse lipuvarda ülemisse otsa 50–100 mm laiune must lint, mille mõlemad otsad ulatuvad lipu laiust pidi kuni lipukanga alumise servani või heisatakse lipp poolde lipumasti nii, et lipu alumine äär oleks masti keskel. Varstu Vallavalitsuse hoonel võib Varstu valla lipp olla heisatud koos Eesti riigilipuga ööpäevaringselt. Kasutamiskõlbmatuks muutunud lipp kuulub sündsal viisil hävitamisele. Varstu valla vapp Võru maakond Varstu valla sümboolika valla kodulehel Varstu valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
John Magufuli

John Pombe Joseph Magufuli (29. oktoober 1959 – 17. märts 2021) oli Tansaania poliitik. Ta valiti 25. oktoobril 2015 Tansaania presidendiks. Ametisse vannutati 5. novembril 2015. Ta kuulus erakonda Chama Cha Mapinduzi (Revolutsioonipartei). John Magufuli: Tanzania's 'bulldozer' president, BBC News, 17. märts 2021
Jassõnuvata rajoon

Jassõnuvata rajoon (ukraina keeles Ясинуватський район) on haldusüksus (rajoon) Ukrainas Donetski oblasti keskosas, Donetskist põhjas. Donbassi sõja ajal, 2014. aasta 9. detsembril, võttis Ülemraada vastu otsuse rajooni haldusasutuste üleviimise kohta Jassõnuvatast Otšeretõne asulasse (asub Donetskist umbes 35 km kaugusel loodes). Kalmiuse suurim läte Üks Kalmiuse lätetest 2015. aasta 1. aprillil elas rajoonis 27 307 inimest, asustustihedus keskmiselt 34 inimest ruutkilomeetri kohta. 2001. aasta rahvaloenduse andmeil elasid rajoonis järgmiste rahvuste esindajad: "In the Donetsk Oblast three district centers removed from the territory seized by militants". Ukrajinska Pravda (ukraina). 8. detsember 2014. Vaadatud 31. detsembril 2014. "Національний склад та рідна мова населення Донецької області. Розподіл постійного населення за найбільш численними національностями та рідною мовою по міськрадах та районах". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. november 2012. Vaadatud 27. novembril 2012.  Jassõnuvata rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ясинуватський район — Інформаційно-пізнавальний портал | Донецька область у складі УРСР (На основі матеріалів енциклопедичного видання про історію міст та сіл України, том — Історія міст і сіл Української РСР. Донецька область. — К.: Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1970. — 992 с.)
Narva Vanaaja Uurimise Selts

Narva Vanaaja Uurimise Selts (saksa keeles Narvasche Alterthums-Gesellschaft) oli Narvas 1862. aastal (teistel andmetel 1863. aastal[viide?]) baltisakslaste asutatud kodu-uurimise selts; ühtlasi vanim Eesti alal asutatud kodu-uurimise selts. Seltsi juurde rajati 1862. aastal ka Eesti esimene kohamuuseum. Kohamuuseum oli hilisema Narva Linnamuuseumi eelkäija[viide?]. Pärnu Vanaaja Uurimise Selts http://www.muuseum.ee/uploads/files/tvauri__eesti_arheoloogilised_kollektsioonid.doc (vaadatud 28.10.2015)
Koerakaelanurk

Koerakaelanurk on rõhtpalkhoone nurgaseotis, kus palgi otsa pealpoolsesse külge on raiutud poolümar süvend järgmise, temaga risti paikneva palgi jaoks. Koerakaelanurk on vanimaid palkide nurgaseotise viise, see esineb arheoloogilistes leidudes juba 13. sajandi alguses (näiteks Lõhavere linnuses). Koerakaelanurk on Eesti taluarhitektuuris olnud kasutusel hilisajani, eriti Kagu-Eestis. Eesti arhitektuur: Oskussõnastik. Tallinn: Valgus, 1993