laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Oleg Ivenko

Oleg Ivenko (vene keeles Олег Ивенко; ukraina keeles Олег Івенко; sündinud 14. augustil 1993 Harkivis) on Ukrainast pärit Venemaa balletitantsija. Ivenko on lõpetanud 2006 aastal Harkivi koreograafiakooli ja 2010. aastal Valgevene Riikliku Koreograafia Kolledži. Pärast lõpetamist töötab ta Musa Cəlili Tatari Riiklikus Akadeemilises Ooperi- ja Balletiteatris, kus ta on saanud esitantsijaks. 2018. aastal linastunud Prantsuse-Briti mängufilmis "Valge vares" ("The White Crow"; režissöör Ralph Fiennes) mängis Ivenko balletitantsijat Rudolf Nurejevit. 2023. aastal ilmub linale James Napier Robertsoni mängufilm "Joika" (seotud samuti balletitemaatikaga), kus Ivenko mängib kõrvalosa. konkursi "Maailma noor ballett" II preemia (2012) konkursi "Maailma noor ballett" grand prix (2014) Tatarstani teeneline kunstnik Олег Ивенко. kinokopilka.pro Олег Ивенко. kazan-opera.ru Олег Ивенко. kino-teatr.ru Oleg Ivenko IMDb andmebaasis Олег Ивенко. kinopoisk.ru
Maailma noor ballett

Juri Grigorovitši rahvusvaheline konkurss "Maailma noor ballett" (vene keeles Международный конкурс Юрия Григоровича «Молодой балет мира»; konkursi ingliskeelne nimi Young ballet of the World) on Venemaal Sotšis iga kahe aasta tagant korraldatav balletikonkurss. Konkurss "Maailma noor ballett" on asutatud 2006. aastal Juri Grigorovitši eestvedamisel. Konkursist võtavad osa tantsijad kahes vanuseastmes: nooremad (kuni 19-aastased) ja vanemad (kuni 27-aastased). Osavõtjate arv on piiratud 60 tantsijaga kummaski vanuseastmes. Osalemistasu näiteks 2021. aastal oli nooremas 3000 ja vanemas vanuseastmes 5000 rubla. Edukamad konkursandid saavad kas laureaadi või diplomandi (diplomisaaja) nimetuse ja sellega kaasneva rahalise preemia. Näiteks 2021. aastal sai vanemas vanuseastmes esimese preemia laureaat 150 000 rubla. Oleg Ivenko (Ukraina) Sarõal Afanasjev (Venemaa) Конкурс. sochi-ibc.ru Koduleht
Igor Štšjogolev

Igor Olegovitš Štšegolev (И́горь Оле́гович Щёголев; sündis 10. novembril 1965 Vinnitsas, Ukraina NSV) on Venemaa riigitegelane. Vene Föderatsiooni presidendi täievoliline esindaja Keskföderaalringkonnas alates 26. juunist 2018, Venemaa Föderatsiooni Julgeolekunõukogu liige alates 3. juulist 2018. Lõpetas Leipzigi ülikooli germanistika teaduskonna ja Moskva Riikliku Võõrkeelte Instituudi tõlketeaduskonna. 1988–1998 töötas ITAR-TASSis, oli agentuuri enda korrespondent Pariisis. Alates 1997. aastast oli ta ITAR-TASSi uudisteteenistuse juhataja asetäitja. 1998. aastal asus ta tööle valitsuse teabeosakonda osakonnajuhataja asetäitjaks. 18. septembril 1998 määrati ta Vene Föderatsiooni peaministri Jevgeni Primakovi pressisekretäriks. 1998. aasta oktoobris määrati ta peaminister Jevgeni Primakovi korraldusel Venemaa valitsusaparaadi valitsusteabe osakonna juhatajaks. Ta asendas sellel ametikohal Andrei Korotkovi, kes asus osakonnajuhataja asetäitja kohale. Vabastati ametist juunis 1999. Ta määrati Vene Föderatsiooni peaministri Sergei Stepašini nõunikuks. Jaanuarist 2000 kuni detsembrini 2001 oli Vene Föderatsiooni presidendi administratsiooni pressiteenistuse juht. 2001. aasta detsembris määrati ta Vene Föderatsiooni presidendi protokolliülemaks. Vene Föderatsiooni presidendi administratsiooni ümberkorraldamisel 2004. aasta märtsis säilitas ta Vene Föderatsiooni presidendi protokolli juhi ametikoha. 12. mail 2008 oli ta Telekomi- ja Massikommunikatsiooniministeeriumi juht, asendades sellel ametikohal Leonid Reimani, kes juhtis ministeeriumi aastatel 1999–2008. 2010. aasta augustis valiti ta telekommunikatsiooniettevõtte Svjazinvest direktorite nõukogu esimeheks. 22. mail 2012 määrati ta Vene Föderatsiooni presidendi abiks. 26. juunil 2018 määrati ta Venemaa Föderatsiooni presidendi täievoliliseks esindajaks Keskföderaalringkonnas. 3. juulil 2018 nimetati Vene Föderatsiooni Julgeolekunõukogusse. 6. augustil 2014 kehtestas talle sanktsioonid Kanada, 25. veebruaril 2022 Euroopa Liit, 9. mail 2022 tegi seda Ühendkuningriik, 6. aprillil 2022 USA, 4. märtsil 2022 Šveits, 25. veebruaril 2022 Austraalia, 3. märtsil 2022 Jaapan, 7. septembril Ukraina, 3. mail 2022 Uus-Meremaa. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. märts 2023. Vaadatud 22. märtsil 2023.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Berdjansk

Berdjansk on linn Ukrainas Zaporižžja oblastis. Asub Aasovi mere kaldal. Linn on asutatud 1827. aastal, 1830. aastani oli asula nimi Kutur-Oglõ ja seejärel 1842. aastani Novo-Nogaisk. 1939–1958 kandis nime Ossõpenko lenduri ja Nõukogude Liidu kangelase Polina Ossõpenko järgi. 2022. aasta veebruari lõpus okupeerisid Venemaa Ukrainasse sissetungi käigus Berdjanski linna ja rajooni Venemaa relvajõud. Zaporižžja oblastiadministratsiooni sõnul keeldus linnavõim okupantidega koostööst, linna asutused töötasid okupeerimise järel osaliselt, ühistransport seiskus. 24. märtsil hävitasid Ukraina relvajõud raketilöögiga Berdjanski sadamas paiknenud Venemaale kuulunud dessantlaeva Saratov (2022. aasta rünnak Berdjanski sadamale). Berdjanskis on kunstimuuseum, koduloomuuseum ja loomaaed. Berdjanskis asub Aasovi mereväebaas. Berdjansk 1910. aastal Nälgivad lapsed holodomori ajal 1922. aastal Berdjanskis Suplusrand Berdjanskis 2017. aastal Berdjanski kaubasadam 2013. aastal Berdjanski linn ja sadam 2012. aastal Hotell "Palmõra" Berdjanskis 2017. aastal Berdjanski elanikud protestivad Venemaa vägede okupatsiooni vastu 2022. aasta märtsis Number of Present Population of Ukraine, as of January 1, 2022 Бердянськ окуповано - Запорізька ОДА UMN.ua, 28. veebruar 2022. ЗСУ знищили БДК "Орск" рашистів в порту окупованого Бердянська - Defence Express, 24.03.2022 (vaadatud: 24.03.2022) Mcilkenny, Stephen (24. märts 2022). "Ukraine conflict: Large Russian ship, the Orsk, destroyed by Ukrainian military - reports". The Scotsman (inglise). Vaadatud 24. märtsil 2022. "General Staff update: Not Orsk but Saratov landing ship destroyed at Berdiansk Port". UKRINFORM (Ukraine). 24. märts 2022. "TASS: World - Ukraine to deploy more border guards, rescuers in Azov Sea — minister". tass.com. Vaadatud 4.10.2018. "Two Ukrainian warships enter Sea of Azov to become part of newly created naval base - 24.09.2018 10:20 — Ukrinform News". ukrinform.net. Vaadatud 4.10.2018. Berdjanski koduleht 3D-panorama Berdjansk Азовській військово-морській базі – бути!, 23. august 2018, mil.gov.ua War in Ukraine: Explosion seen in Berdyansk as navy claims to destroy Russian ship. BBC News, 24. märts 2022
John Joubert (helilooja)

John Joubert (20. märts 1927 – 7. jaanuar 2019) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi päritolu Suurbritannia helilooja.
Lauri Liivak

Lauri Liivak (sündinud 6. septembril 1973) on eesti produtsent ja helirežissöör. Lauri Liivaku salvestatud ja masterdatud plaadid on võitnud kokku 24 korral Eesti Muusikaauhinna. Lõpetanud Miina Härma Gümnaasiumi ja õppinud Tartu Ülikoolis ajaloo erialal. Ta on töötanud Q Raadio produtsendina, Päikeseraadio helirežissööri ja produtsendina. Aastatel 1997–2016 Forwards stuudio helirežissöör, produtsent. 2016 - praeguseni LL Mastering helirežissöör, produtsent Stuudio ja plaadifirma Forwards omanik ja eestvedaja. Kassetileibeli Sally Cinnamon Music eestvedaja. Festivali Plink Plonk ja klubi Plink Plonk eestvedaja. Muusikuna on Liivak osalenud ansamblites Alberts, Afternooning Plaque Family ja Bizarre. Kirjutanud muusika teatrilavastustele "Naksitrallid", "Kirsiõite detsember" (Rakvere Teater), "Auto" (teater Vanemuine). Muusikaliste etenduste ja muusikalide ("Eesti ballaadid" (Von Krahl), "Aida" (rahvusooper Estonia), "Jesus Christ Superstar", "Verevennad", "Cats", "Inetu", "Thriller", "West Side Story", "Ruja" (teater Vanemuine)) helirežissöör. Kes on Kõrsikute neljas liige Lauri Liivak Polkast Rockini Purjekapõrnitsemine FTW Nädala Plaat - Bizarre - väike ime Plink Plonk – pungist Bollywoodi funk’ini Lauri Liivak @ Discogs Lauri Liivak Mastering @ FB Lauri Liivak @ Soundbetter Lauri Liivak @ Musicalbacon
Cuinchy

Cuinchy on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Põllumajandusküla asub u. 8 km Béthune'ist idas ja 32km Lille'ist edelas, teede D166 ja D166E3 ristumiskoha ümbruses, Canal-d’Aire kallastel. Külast sai alguse de Quincy perekond, kes mängis keskaegse Inglismaa ja Šotimaa ajaloos olulist rolli. Esimese maailmasõja ajal oli Cuinchy Saksa ja Liitlasvägede vahelisel rindejoonel ning sai tõsiselt kannatada. Pärast sõda ehitati St. Pierre'i kirik uuesti üles, nagu ka enamus külast. Cuinchy oli ka Saksa ja Briti tunneliüksuste vahelise pideva maa-aluse võitluse koht. Uuesti üles ehitatud St. Pierre'i kirik. Sõjamälestusmärk. Kolm sõjakalmistut. Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Diéval

Diéval on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Põllumajandusküla asub 29 km Arrasist loodes, teede N41 ja D89 ristumiskoha ümbruses. Notre-Dame'i kirik, pärineb 17. sajandist. Mesilaste ja mesinduse teemaline muuseum ja talu. Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Luhanski FK Zorja

Luhanski FK Zorja (ametlikult ФК «Зоря» Луганськ) on 1923 asutatud Ukraina jalgpalliklubi, mille kodulinn on Luhansk. Vene-Ukraina sõja tõttu mängib klubi oma kodumänge Slavutõš-Arenal Zaporižžjas. Stanislav Kitto (1995–1996) UEFA kõrgliigaklubide loend
Kropõvnõtskõi FK Zirka

Kropõvnõtskõi FK Zirka (ametlikult ФК "Зірка Кропивницький") on 1964 asutatud Ukraina jalgpalliklubi, mille kodulinn on Kropõvnõtskõi. Jevgeni Novikov (2003–2004)
Lutski FK Volõn

Lutski FK Volõn (ametlikult Ukraina keeles ФК «Волинь» Луцьк) on 1960 asutatud Ukraina jalgpalliklubi, mille kodulinn on Lutsk. Taavi Rähn (2003–2006)
Signaali terviklikkus

Signaali terviklikkus on kogum parameetreid, mis kirjeldab elektrisignaali kvaliteeti. Digitaalelektroonikas esitatakse kahendväärtuste voogu pinge (või elektrivoolu) diskreetsete väärtustena. Fundamentaalselt on digitaalsignaal aga analoogsignaal, mistõttu mõjutavad ka seda erinevad efektid nagu müra, moonutus ja kadu. Väikeste kauguste ja madalate bitikiiruste korral võimaldavad isegi lihtsad elektrijuhid piisavat signaalikvaliteeti. Kõrgete bitikiiruste, pikemate kauguste ja ebasobivate elektrijuhtide korral võib aga elektrisignaali kvaliteet langeda punktini, kus seda tõlgendatakse vastuvõtval poolel ebakorrektselt põhjustades vigu või katkestusi. Signaali terviklikkus on oluline kõikidel elektroonika disaini tasemetel - integraallülituste sisemistel ühendustel, elektroonikakomponendi pakendi ühendusel trükkplaadiga, trükkplaadil olevatel viikudel ning süsteemidevahelistel ühendustel. Kuigi nende tasemete skaala ja disainimeetodid erinevad üksteisest, on neis esinevad signaali tervikklikusega seotud probleemid ühised. Põhilisi probleeme signaali terviklikkusega põhjustavad ülekostvus, toiteallika müra, signaali moonutus ja kadu ning lülitustest tingitud ostsillatsioon. Kõrgsageduslikes kontekstides esineb ka signaalipeegeldusi. Elektroonika disaini tööprotsessi käigus on võimalik hinnata loodud seadme signaali terviklikkust kasutades simulatsioone. Kasutades elektriahela simulatsiooni tarkvara (LTspice, Multisim jms), või simulatsiooni võimekusega trükkplaadi disaini tarkvara (Altium, EAGLE jms) on võimalik leida mitmeid signaali terviklikkust mõjutavaid parameetreid sh signaalide ülekostet, viikude impedantsi ning sagedusvastet ja diferentsiaalpaaride ajanihet. Simuleerimise eeliseks on see, et vigade leidmiseks ja parandamiseks ei pea olema disain lõpetatud või toodetud, see aitab vältida kulukaid vigu ja tootmisprotsessidest tekkivaid ooteaegu. Puuduseks on aga vajadus kasutada spetsiaalset tarkvara, mis vajavad täpsete tulemuste jaoks palju informatsiooni. Signaali terviklikkust saab testida kasutades ostsilloskoopi, võrguanalüsaatorit või teisi samalaadseid mõõteseadmeid. Tuhandete signaalilülituste mõõtmise korral saab koostada silmdiagrammi. Selle abil on võimalik välja lugeda mitmeid signaali parameetreid, mis kirjeldavad müra, moonutust ja ajastustäpsust. Signaali kandva viigu kõrvalasuvaid viike mõõtes on võimalik hinnata ülekostuvust. Riistvaralise testimise eeliseks on kindel reaaleluline tulemus, mis võib erineda simulatsiooni omadest seni arvestamata jäänud omaduste või informatsiooni tõttu. Puuduseks on aga vigade parandamise ja muudatuste keerukus ning vajadus piisavalt võimekatele mõõteseadmetele. Kõrgsageduslike signaalide analüüsimiseks sobivad mõõteseadmed võivad aga väga kallid olla. "What is Signal Integrity?". altium.com. Altium Ltd. 1. oktoober 2021. Vaadatud 25. märtsil 2023. "The Basics of Signal Integrity Testing". cadence.com. Cadence Design Systems. 2021. Vaadatud 26. märtsil 2023.
Aedhortensia

Aedhortensia (Hydrangea paniculata) on õitsev põõsas, mis kuulub hortensialiste perekonda (Hydrangeaceae). Aedhortensia on pärit Ida-Aasiast, metsikult levib ta Hiina, Jaapani ja Venemaa Kaug-Ida metsades. Euroopasse toodi aedhortensia aastal 1864. Eestis teada olev kõige vanem aedhortensia kasvab Sau talu õuealal Kolga mõisa lähistel Kuusalu vallas ja on istutatud 1936. aastal. Aedhortensiat kasutatakse enamasti haljastuses. Aedhortensia võrsed on püstise kasvuga, punakaspruunid, nõrgalt karvased. Pungad on ümarad, võrsetest tugevasti eemale hoidvad, 1–2 mm pikkused ja asetsevad 3–4 kaupa männastes. Lehed on 5–15 cm pikkused, kujult ovaalsed kuni munajad, saagja servaga ning teritunud tipuga. Koonusjad õisikud on puhkedes valged, kasvuperioodi jooksul muutuvad roosakas-valgeks kuni roosaks. Värvuse intensiivsus oleneb sordiomadustest. Aedhortensia on haljastuses kasutatav tänu pikaaegsele õitsemisele. Varasemad sordid alustavad õitsemist juba juuni lõpus. Kasvukohana eelistab tuulevaikset päikeselist kuni mõningase keskpäevase varjuga paika. Kasvupinnas on hea drenaažiga parasniiske, kergelt happeline (pH 5,6–6,5) muld. Optimaalsetes kasvutingimustes tuleb igale võrsele kohev õisik, välja arvatud risuvõrsele. Kui muld ei ole piisavalt happeline, siis ei moodustu aedhortensia võrse tippudesse õisikut. Aedhortensia ei vaja kevadel nii tugevat tagasilõikust kui puishortensia. Ära tuleks lõigata kõik peenikesed võrsed, et soodustada tugevate okste kasvu ja rikkalikku õitsemist. Taime vegetatsiooniperiood peab olema lõikamise ajal lõppenud või veel mitte alanud – sügisel peavad olema lehed varisenud ja kevadel ei tohi pungad olla alustanud paisumist. Vabalt kasvada lastes kasvab aedhortensia 2–3 meetri kõrguseks. Aedhortensiad ei ole väetamise suhtes nõudlikud, kuid see soodustab nende kasvamist. Kevadine väetamine tagab taimele rikkalikuks õitsemiseks optimaalsed kasvutingimused. ‘Grandiflora’- Põõsa kõrgus 1,5-2m. Õisikud on suured, kuni 30 cm suurused. Puhkedes on õied valkjad ning hiljem roosakad. ‘Limelight’- Kasvab kuni kahe meetri kõrguseks. Õied on puhkedes rohekas-valged, hiljem roosakad. Õitseb juulist oktoobrini. ‘Skyfall’- Põõsa kõrgus 1-1,2 m, laiuv ja püstiste okstega põõsas. Suur õisik meenutab idahüatsinti. ‘Phantom’- Kõrgekasvulise hortensia sort. Õisikute suurus üle 30 cm, puhkedes kreemjas-valged ning sügise poole muutuvad roosakaks. Anika (6. aprill 2022). "Hydrangea paniculata: varieties & cultivation". Plantura (Briti inglise). Vaadatud 23. märtsil 2023. Saar, Mihkel; Veigel, Piret; Kers, Raili (2022). Rododendronid ja aedhortensiad. Ühinenud Ajakirjad. "Hortensia". Aiasõber. Vaadatud 23. märtsil 2023. "Hydrangea paniculata – Plant Finder". www.missouribotanicalgarden.org. Vaadatud 23. märtsil 2023. Portillo, Germán (12. aprill 2019). "Characteristics, uses and care of the Hydrangea paniculata". Jardineria On (inglise). Vaadatud 23. märtsil 2023. "Taimeraamat". Kekkilä.ee. Vaadatud 23. märtsil 2023. "Koduaed: Hortensia kasvatamine ning hooldamine – Aiapärlid". Garden Pearls. Vaadatud 23. märtsil 2023. "Guide to Growing Panicle Hydrangeas". Hydrangea.com (inglise). Vaadatud 23. märtsil 2023.
Dmõtro Dobrovolskõi

Dmõtro Dobrovolskõi (ukraina keeles: Дмитро Добровольський; sündinud 11. aprillil 1968 Kiievis) on Ukraina maalikunstnik. Ta on lõpetanud Kiievi Kunstiinstituudi 1988. aastal graafilise disaini erialal ja Ukraina Kunstiakadeemia 1994. aastal monumentaalmaali erialal. Dmõtro Dobrovolskõi on 1998. aastast Ukraina Kunstnike Liidu liige. Tema maalid on mitmetes era- ja muuseumikogudes Ukrainas, Suurbritannias, Saksamaal, USAs, Hollandis, Eestis, Soomes, Prantsusmaal, Kanadas, Venemaal ja mujal. "Dmytro Dobrovolsky maalide näitus". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. märts 2023. Vaadatud 23. märtsil 2023. "About the Artist". Koduleht. Vaadatud 23. märtsil 2023. Koduleht
Maris Järva

Maris Järva (neiupõlvenimega Üksti; sündinud 25. märtsil 1984) on Sky Plus hommikuprogrammi raadiosaatejuht alates 2011. aastast. Maris Järva abiellus 2013. aastal endise maadlusmeistri Argo Järvaga ning 2015. aastal sündis neil tütar Marliis.[viide?] https://www.inforegister.ee/525412-ID "Raadiohääl Maris Üksti abiellus maadlusmeistriga" Kroonika, 3. oktoober 2013
Oscar Hammerstein II

Oscar Greeley Clendenning Hammerstein, ka Oscar Hammerstein II (12. juuli 1895 New York – 23. august 1960 Doylestown, Pennsylvania osariik) oli ameerika libretist, laulutekstide autor ja teatriprodutsent. Ta oli impressaario Oscar Hammersteini pojapoeg. Oscar Hammerstein on eelkõige tuntud tänu oma koostööle muusikalihelilooja Richard Rodgersiga (loometandem Rodgers ja Hammerstein). Hammerstein oli paljude tema 1940.–1950. aastatel loodud muusikalide (näiteks "Oklahoma!", "Flower Drum Song", "Carousel", "South Pacific", "Kuningas ja mina" ning "Helisev muusika") libreto autor. Hammerstein tegi koostööd ka teiste heliloojatega, sealhulgas Jerome Kerniga (muusikal "Show Boat"), Vincent Youmansiga, Rudolf Frimliga, Richard A. Whitingiga ja Sigmund Rombergiga. 1941 – Parima filmilaulu Oscar ("The Last Time I Saw Paris" filmis "Lady Be Good") 1945 – Parima filmilaulu Oscar ("It Might as Well Be Spring" filmis "Fair") 1950 – Tony auhind kategoorias "Parim muusikal" (muusikal "South Pacific") 1950 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks 1950 – Pulitzeri preemia kategoorias "Dramaatika" (muusikal "South Pacific") 1950 – Tony auhind kategoorias "Parim muusikali libreto" (muusikal "South Pacific") 1950 – Tony auhind kategoorias "Parim muusikaliprodutsent" (muusikal "South Pacific") 1952 – Tony auhind kategoorias "Parim muusikal" (muusikal "Kuningas ja mina") 1960 – Tony auhind kategoorias "Parim muusikal" (muusikal "Helisev muusika") 1961 – Grammy kategoorias Best Musical Theater Album (muusikal "Helisev muusika") Oscar Hammerstein II Internet Broadway Database'is Oscar Hammerstein II andmekogus IMDb (inglise) Oscar Hammerstein II Playbillis
Mägikurg

Mägikurg (Grus nigricollis) on kurglaste sugukonda kure perekonda kuuluv lind. Mägikured on 115 cm pikad, tiibade siruulatus on 200 cm, keskmine kaal 5,35–6 kg. Nende populatsioon maailmas ulatub 10 000 kuni 10 200 isendini. Ida- ja keskosas on populatsioon stabiilne, kuid lääne osas on populatsioon kasvamas. Mägikurg on üks pikemaealisi linde kurgede perekonnas, keskmiselt võib üks isend elada 20–30 aastat. Mägikurg on punases nimekirjas ohulähedane liik. Täiskasvanud isendile on iseloomulik punane kroon, pea ja kael on mustad. Silmade värvus kollane, silma ülaosas eristatav punakas laik. Kehasuled on hallid, tiivad, saba ja jalad mustad. Noore isendi sulestik on mustjas-hall ja pea on pruunikas. Raskem on aga eristada isast mägikurge emasest. Mõlemad sugupooled on suuruselt sarnased. Värvuse ja sulestiku poolest on nad paeaegu identsed. Efektiivseim viis soo vahet tegemisel on linnuvaatlus, tuleb jälgida pikemaajaliselt nende käitumismustreid. Mägikured toituvad rohttaimedest, putukatest, tigudest, vähkidest, kaladest, kahepaiksetest, roomajatest, lindudest ja väikeimetajatest. Mägikurgede pesitsuspaik asub Lääne-Hiinas Tiibeti mägismaal, vähemal määral ka Indias Ladakhis. Talvituma minnakse Bhutani ja Yunnani, kuid lennatakse ka Kirde-Indiasse. Viieteistkümnest kuureliigist maailmas on mägikurg ainuke alpiinne liik, kelle pesitsusala on 2600–4800 m  ja talvitusala 2000–3800 m kõrgusel üle merepinna. Võrreldes teiste kurgedega on nende rände pikkus väga lühike – lühim 200 km või vähem  ja pikim 700 km. Mägikurg teeb pesa tarnadest, rohust, veetaimede osadest ja mudast ning ehitab selle märgala rohusaartele või veepinnale. Suvel võib kohata mägikurgi enamasti kõrgel Tiibeti kiltmaal. Nad kolivad pesitsushooajaks märgaladele, näiteks loopealsetele ja jõesoodele, talveks aga madalamatele kõrgustele ja kaitstud orgudesse. Parim võimalus kurgesid looduses näha on Hiinas. Väiksem populatsioon pesitseb Vietnamis, Bhutanis, Indias ja Sikkimi põhjaosas. Mägikurgedel on looduses mitmeid ohte. Kurgede munad on toiduks varestele ja muudele suurematele lindudele, mistõttu on munemis- ja koorumisperioodil vanemlinnud pesa ümber väga valvsad. Linnud võivad elavad üsna inimasustuse lähedal. Sageli võivad kurgedele ohuks olla karjakasvatajate koerad, kes söövad mune ja püüavad poegi. Lisaks on kurgedele ohtlik alade kuivendamine, sest selle tõttu on kiskjatel võimalik kergemini ligi pääseda nende pesitsuspaikadele. Mägikurg on IUCNi ohustatud liikide punases nimekirjas märgitud ohulähedaseks liigiks. Ohulähedase liigi saatus tähendab, et linnud on seaduslikult kaitstud Hiinas, Indias ja Bhutanis. "Black-necked crane". International Crane Foundation (Ameerika inglise). Vaadatud 23. märtsil 2023. Team, Operation Migration (7. september 2021). "Black-Necked Crane: The Ultimate Guide – Operation Migration". operationmigration.org (Ameerika inglise). Vaadatud 23. märtsil 2023. Raja, Mari (2022). "KURGEDE (SUGUKOND GRUIDAE) RÄNDEÖKOLOOGIA" (PDF). Eesti maaülikool. Vaadatud 23. märts 2023. "Mägikurg – Tallinna Loomaaed". Vaadatud 23. märtsil 2023. "Black-Necked crane". IUCN Red List. 20. märts 2020. Vaadatud 23. märts 2023.
Marco Scandella

Marco Scandella (sündinud 23. veebruaril 1990 Montréalis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis St. Louis Blues. Aastatel 2007–2010 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Val-d'Or Foreurs. 2008. aastal valis Minnesota Wild ta NHL-i draft '​is 55. valikuna. Juba hooaja 2008/09 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is Wildi tütarklubis Houston Aeros, jätkates hiljem mängimist Val-d'Or Foreursist. NHL-is debüteeris Scandella 12. novembril 2010 mängus Florida Panthersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas hooaja 2011/12 esimeses mängus Columbus Blue Jacketsi vastu. Tema läbimurdehooaeg oli 2013/14, mil ta asus teises kaitsepaaris mängima koos Jared Spurgeoniga. Hooajal 2014/15 tegi Scandella NHL-is seni oma kõige resultatiivsema hooaja (11+12). 2017. aasta juunis kaubeldi Scandella Wildist Buffalo Sabresi. 2020. aasta jaanuaris kaubeldi ta Sabresist Montreal Canadiensi ja sealt juba kuu aega hiljem St. Louis Bluesi. 2008. aastal tuli Scandella Kanada kuni 18-aastaste koondisega noorte maailmameistriks. 2010. aastal võitis ta kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Tema vanem vend Giulio Scandella on mänginud Itaalia jäähokikoondises. "Sabres bolster defense and bring back Jason Pominville in trade". TWC News. 30. juuni 2017. Vaadatud 30. juunil 2017. "Blues acquire Scandella from Montreal". St. Louis Blues. 18. veebruar 2020. Vaadatud 18. veebruaril 2020. Marco Scandella NHL.com lehel Marco Scandella hockeydb.com lehel