laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ilmar Kuusemets

Ilmar Kuusemets (12. jaanuar 1919 Lipa küla, Raikküla vald, Harjumaa – 30. aprill 2014) oli eesti ooperilaulja (bariton). Ta õppis laulmist aastatel 1944–1945 Tallinna Muusikakoolis ja 1945–1947 Estonia teatri ooperistuudios. Seejärel võttis eralaulutunde Tenno Vironi, Karl Otsa, Aaro Pärna ja Aleksander Arderi käest. Aastatel 1944–1984 laulis ta Estonia teatri ooperikooris, aastatel 1962–1984 töötas ühtlasi kooriinspektorina. Laulis ühtlasi teatri vokaalkvartetis ja mängis lavastustes kõrvalosi. Esines kaluri rollis muusikafilmis „Kui saabub õhtu” (1955, Eesti Telefilm). 1978 Eesti NSV teeneline kunstnik Eesti Teatri Agentuur. Kroonika. In memoriam Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 101
Kloostrikirik (Sighișoara)

Kloostrikirik, mida tuntakse ka dominiiklaste kloostri kirikuna (rumeenia keeles Biserica Mănăstirii Dominicane) on gooti kirik, mis varem oli keskaegse dominiiklaste kloostri osa Sighișoaras Rumeenias. Kirik ehitati aastal 1289, hoone küljes on allesjäänud pool 1888. aastal lammutatud dominiiklaste kloostrist. Klooster oli üks osa Paulus Hungaruse kavandatud võrgustikust, mis pidi kaitsma Ungari kuningriiki ketserluse vastu. Hoone ehitust toetas saksa aadlik Leonard Barlabassi. Võrreldes kirikut seest ja väljast, leiab mõningaid stiilierinevusi. Kui sisekujunduses on ülekaalus barokkstiil, siis lihtne fassaad on ehitatud hilisgooti stiilis. Kõige muljetavaldavamal läänepoolsel välisseinal domineerib kolmnurkne ehisviil, mida kaunistavad kolm kõrget gooti akent. Pärast kiriku ja Tunnitorni vahel olnud keskaegsete hoonete lammutamist ehitati lõunaküljele kolm tulpa, mis lõpevad kirikut toetava kolme kaarega hoone ülaosas. Kirikus on barokiajastul valitsenud tüüpilisi elemente ja kunstipärane mööbel. Kirikut kaunistavad sambad ja kaared, altar, pingid, varikatus, värvitud orelid ja rõdud ning idamaised vaibad. Kõige tähtsam ese on pronksist valatud ristimiskivi, mis on kiriku vanim ja hinnalisim vara. Ristimisnõul on ladinakeelne kiri: "Peletagu ristimine kurjad jõud ja kuradi", loetav on ka autori signatuur: "See töö on tehtud Jacobi kätega, tema kes teeb kellasid, meie issanda aastal 1440". Ristimiskivi valmistati Sighișoara kohalikus töökojas, see on 108,5 cm kõrge ja 60,3 cm läbimõõduga. Sarnane ristimiskivi, mis pärineb samast perioodist, asub Sibiu evangeelses kirikus, kuid sellel ei ole sama võlu[viide?], mis Sighișoaras asuval kivil.
Psühhopomp

Psühhopomp (kreeka ψυχοπομπός, "hingede juht") on paljudes religioonides olend, vaim, ingel või jumalus, kes vastutab äsja lahkunud hingede maalt teispoolsusesse (toonelasse) saatmise eest. Hinge saatja ei mõista lahkunu üle kohut, vaid tagab talle turvalise ülemineku. Erinevate kultuuride hauapanustes on hinge saatjaid kujutatud sageli hobuste, hirvede, koerte, kaarnate, vareste, öökullide, varblaste või kägudena. Klassikaliseks näiteks on Egiptuse jumal Anubis, Kreeka paadimees Charon, jumalused Hermes ja Hekate, Rooma jumal Mercurius ning etruski jumalus Vanth.
Tartu linnavolikogu valimiste saksa valimisbüroo

Tartu linnavolikogu valimiste saksa valimisbüroo (saksa keeles Deutsches Wahlbüro der Dorpater Stadtverordnetenversammlung) oli Tartu linnavolikogu valimistel (1906., 1910. ja 1914. aasta Tartu linnavolikogu valimistel) saksa kogukonnaga seotud valimistegevusi juhtinud büroo. Büroo tööd korraldas kantselei, mille eesotsas oli eesistuja. Büroo koosnes kitsamast liikmete ringist (nimetati vahetuteks liikmeteks) ja laiemast ringist (nimetati agentideks). Agendid täitsid kantselei määratud ülesandeid. Tartu linnavolikogu valimise komitee Tartu linnavolikogu valimiste saksa valimisbüroo Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 10.11.2016) Tartu linnavolikogu valimiste saksa valimisbüroo Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis
Konstantin Osvet

Konstantin Osvet (pseudonüümid K. Vibulane, Salmi-Jaak, Leeno Tuvvike jt; 20. mai 1889 Haljala kihelkond – 3. aprill 1946 Leningradi vangla) oli eesti ajakirjanik ja karikaturist. Konstantin Osvet sündis Kärmu külas Vanamõisas kooliõpetaja pojana, õppis Rakvere alg- ja linnakoolis, hiljem oli koduõppel. Ühe talve oli ta kooliõpetaja asetäitja, lühikest aega töötas Narva ja Tallinna ärides. Kaastööd ajalehtedele ja ajakirjadele hakkas ta tegema juba 1905. aastal. Tema esimesed tööd – satiirilised värsid ja karikatuurid – ilmusid pseudonüümiga K. Vibulane. Alates 1914. aastast töötas ta kutselise ajakirjanikuna Meie Tallinna Ajalehe toimetuses. I maailmasõja ajal (1915–1918) töötas Peterburis Lessneri miinivabrikus kontoriametnikuna, samal ajal oli ta ka Vana Meie Matsi vastutav toimetaja. 1918–1921 töötas ta Omskis mitmes asutuses raamatupidajana või pearaamatupidajana. 1921. aastal tuli tagasi Eestisse ning 1921–1935 töötas Kaja toimetuses. Ajalehe Uus Eesti asutamise järel töötas 1935–1939 selle toimetuses. 1940. aastal töötas Tallinna Posti toimetuses ja 1940–1941 Rahva Hääle toimetuses. Konstantin Osvet arreteeriti 13. novembril 1944 Tallinnas Sitsi 10-1. 8. septembril 1945 karistas tribunal teda § 58-3 järgi kaheksa-aastase vabadusekaotusega. Ta suri 3. aprillil 1946 Leningradi vanglas. Kolerakülvaja (1907) Kolgata (1907) Märts (1907) Rooskaja (1907) Lendleht (Nr 18) – Pilkenali (1907) Uue Virulase lisa (1907) Meie Mats (1907–1908) Ulak (1908–1909) Perekonnaleht (1909) Kilk (1912–1914) Vana Meie Mats (1916) Tapper (1917) Tuuslar (1928) 1940. aastal pälvis Konstantin Osvet Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärgi. "Eesti biograafiline andmebaas – Osvet, Konstantin". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. aprill 2017. "Toimetaja K. Osvet 50 aastane". Uus Eesti, nr. 136,. 20. mai 1939.{{netiviide}}: CS1 hooldus: üleliigsed kirjavahemärgid (link) Leo Õispuu (1996). POLIITILISED ARRETEERIMISED EESTIS 1940–1988 (§58) KÖIDE 1. Tallinn: Eesti Represseeritute Registri Büroo. Lk 347. EV President – Teenetemärkide kavalerid
Viiva Väinmaa

Viiva Väinmaa (25. september 1928 Tallinn – 20. august 2014 Tallinn) oli eesti pianist. 1954. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi Anna Klasi klaveriklassis. Aastatel 1954–1958 oli ta Tallinna Muusikakooli kontsertmeister, 1956. aastast samas kontsertmeistriklassi õpetaja. 1958. aastast oli ta ka Eesti Televisiooni ja Raadio Segakoori kontsertmeister. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 1985 Eesti NSV teeneline kunstnik Tema poeg on pianist Lauri Väinmaa. Eesti Teatri Agentuur. Kroonika. In memoriam Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 298 Kalmistute register HAUDI
Leesi Erm

Leesi Erm (kodanikunimi kuni 9.09.1940 Lisette-Juline Erm, sünninimi Lisette-Juline Vandel; 16. jaanuar 1910 Saunja küla, Harjumaa – 3. jaanuar 1989) oli eesti tekstiilikunstnik. 1930. aastal lõpetas ta Riigi Kunsttööstuskooli tekstiili erialal. 1932. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogiumi, 1936. aastal eksternina Tartu Naisühingu Käsitöökooli. Tema loomingus on kesksel kohal seinavaibad ja dekoratiivkangad. 1939. aastast esines näitustel. Ta võttis kasutusele uudseid materjale (sh metallniit, pärlnööbid, sünteetilised kiud) ja kujunduselemente. 1947. aastast oli ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi dotsent. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 1963 Eesti NSV teeneline kunstnik 1967 Nõukogude Eesti preemia 1975 Eesti NSV rahvakunstnik 1981 Kristjan Raua preemia (maalitud kangad "Jäätumine" ja "Hele päev" ning 1980. aasta isikunäituse väljapanek) Eesti Nõukogude Entsüklopeedia, 2 kd. Tallinn: Valgus, 1987 Eilve Manglus. Värviküllane ja õrn Leesi Erm. Sirp, 11.06.2004 Kalmistute register HAUDI ERR arhiiv. Leesi Erm (1982) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Tarbekunstnik Leesi Erm (1967) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Erm, Leesi- tekstiilikunstnik Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Erm, Leesi – Eesti NSV teeneline kunstnik, tarbekunstnik (1970) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Eesti NSV rahvakunstnik, tekstiilikunstnik, Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi õppejõud Leesi Erm oma 70.a. juubeli ajal (1980)
August Usin

August Usin (9. mai 1881 Vana-Piigaste, Võrumaa – 16. mai 1945 Tallinn) oli eesti agronoom, õpetaja ja koolijuht. Õppis Võru linnakoolis ja Pihkva maamõõdukoolis. Töötas Krootuse algkooli õpetajana. Peale Pihkva maamõõdukooli lõpetamist töötas Venemaal maamõõtjana, lõpetas Kostroma gümnaasiumi. 1914. aastal lõpetas ta Riia Polütehnilise Instituudi agronoomia eriala. Oli korporatsiooni Vironia liige. Aastatel 1914–1920 oli ta Kõo mõisas asunud Eesti Aleksandri Põllumajanduskooli õpetaja, 1920–1921 Vana-Võidu põllutöökooli juhataja, 1921–1932 Väimela põllutöökooli õpetaja. 1923. aastal kandideeris ta Eesti Rahvaerakonna nimekirjas Riigikokku, kuid ei osutunud valituks. Tähtpäevi mais. Koit, 7. mai 2016 August Usin 50-aastane. Postimees, 10. mai 1931 "Elmar Järvesoo (1994). Eesti agronoomkonna kujunemisest enne Eesti iseseisvumist" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 11. november 2016. Vaadatud 11. novembril 2016. August Usin 50-aastane. Päewaleht, 9. mai 1931 "Heino Rannap. Eesti kooli ja pedagoogika kronoloogia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 16. oktoober 2015. Vaadatud 11. novembril 2016. Kooli Leht. Viljandi Ühendatud Kutsekeskkooli ajaleht. Juuli 2011 Postimees, 24. aprill 1923 Eesti Muuseumide Veebivärav. Võrumaa Muuseumi fotokogu. Usin, August (1933)
Babice (Praha-východi ringkond)

Babice on küla ja vald Tšehhimaal Kesk-Tšehhi maakonnas Říčany linnast umbes viie kilomeetri kaugusel idas. Elanike arv on 2016. aasta seisuga 1034. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Koduleht (tšehhi keeles)
Peeter Varep

Peeter Varep (3. mai 1914 Paikuse, Taali vald – 16. märts 1984 Tallinn) oli eesti matkategelane, alpinist ja ehitusinsener. Ta oli sõjajärgse alpinismi alusepanijaid Eestis. Ta töötas Eesti Tööstusprojektis peakonstruktorina. Tema tuntumaid inseneritöid on Kaarsild Tartus üle Emajõe. Ta lõpetas 1933. aastal Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi ja 1941. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusinsenerina. Ta hakkas harrastama matkamist ja alpinismi 1938. aastal. Ta kordas 1972. aastal Eesti kõrgtõusude rekordit, tõustes Pamiiris Ismoili Somoni mäetippu (7495 m). Ta oli tollal vanim sellesse tippu jõudnu. Ta juhtis 1960. aastal Eesti mägironijate tõusu Pamiiris seni vallutamata 6211 m kõrgusele mäetipule, mis nimetati Estonia mäetipuks. Ta on olnud paljude matka- ja alpinismiürituste korraldaja, kohtunik, ekspeditsioonijuht, lektor, matkamise ja alpinismi propageerija. Ta on Tartusse aastatel 1957–1959 ehitatud raudbetoonkaarsilla projekti autor. Sildeavaga 57,4 m jalakäijate sild rajati Kivisilla kaldasammaste vundamentidele. Tarinduse poolest on sild Eesti oludes ainulaadne ja pälvis ka tähelepanu, kuid valminud rajatis erineb mõnevõrra algsest projekteerija kavandatust (kaar ja riputid on projektikohaseist massiivsemad). "Alpikirka: Eesti alpinismi noorusaegadest". Tallinn: Valgus, 1993. ISBN 9785440013360 1970 Kalevi auliige Eesti Matkaliidu 20. sajandi Eesti 100 silmapaistvaima matkaja ja matkategelase hulgas Tema vend Endel Varep oli geograaf ning tema onu oli agronoom ja riigiametnik Arved Varep (1893–1942). Varep, Peeter. ESBL. esbl.ee Raamidest väljas. PEETER VAREP (03.05.1914-16.03.1984). reisiajakiri.gomaailm.ee Hubert Matve. "Eesti sillaehitus". Tallinn: TTÜ Kirjastus, 2004. Lk 133 Raamidest väljas. PEETER VAREP (03.05.1914-16.03.1984). reisiajakiri.gomaailm.ee
Veetehnika

Veetehnika (veevarustus- ja kanalisatsioon) hõlmab veehaarete, vee edastamise, jaotamise ja vee töötlemise ning reovee, ka sademevee, ärajuhtimise ja puhastamise arendamist. Veevarustuse- ja kanalisatsiooniinsenerid (VK insenerid) on tegevad peaaegu kõikide hoonete kavandamisel ja ehitamisel ning linnade ja asulate vee- ja reoveepuhastite, samuti välisvõrkude projekteerimisel ja rajamisel.
Heino Paltser

Heino Paltser (2. juuli 1933 – 16. juuli 1972) oli eesti alpinist. Ta on esimesi eesti alpiniste, kes on tõusnud kuuetuhandelise mäe tippu (1960). 1970. aastal juhtis ta eestlaste esmatõusu NSV Liidu kõrgeima mäe tippu. 1960. aastal võttis ta osa ekspeditsioonist Pamiiris Taga-Alai ahelikus. 30. juulil esmavallutas ta koos kaaslastega Hillar Kaalu juhtimisel 6211 meetri kõrguse seni veel vallutamata mäetipu. Tipp nimetati Estonia mäetipuks. 11. augustil 1965. aastal juhtis ta eesti alpinistide esmatõusu Lenini mäetippu (7134 m). Koos temaga tõusid tippu Albert Sulg, Felix Jürna ja Peeter Varep. See oli ühtlasi Balti liiduvabariikide mägironijate esimene tipputõus sellel mäel. 1970. aastal võttis ta osa III Eesti Pamiiri ekspeditsioonist, mille käigus 12 eesti alpinisti tõusid Ilmar Priimetsa juhtimisel Korženevskaja tippu (7105 m). Tippu jõudnute hulgas oli ka Heino Paltser. Pärast seda juhtis ta Eesti alpinistide esmatõusu Nõukogude Liidu kõrgeima mäe – Kommunismi mäetipu (7495 m) tippu. Tema juhtimisel jõudsid tippu 8 eesti alpinisti. Tõus Kommunismi mäetippu oli esimene Baltikumis. Aasta lõpul kokkuvõtete tegemisel tunnistati see tõus Baltikumi parimaks. 1960 – Estonia mäetipp (6211 m) 1965 – Lenini mäetipp (7134 m) 1970 – Korženevskaja (7105 m) 1970 – Kommunismi mäetipp (7495 m) Heino Paltser hukkus 16. juulil 1972 Svobodnaja Koreja mäel Tian Shanis 5B-kaljumarsruudil juhusliku liikumahakanud kivi löögist. Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee
Ilmar Priimets

Ilmar Priimets (29. november 1935 Tõrva – 9. mai 2018) oli eesti alpinist. Ta oli esimene eesti mägironija, kes tõusis Tian Shanis Džengiši mäetippu. Ta töötas tootmiskoondise Talleks peakonstruktori asetäitjana. Ta lõpetas 1955. aastal Viljandi I Keskkooli ja 1960. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi autotranspordi erialal. Ta tegeles alpinismiga 1960. aastast. 11. augustil 1965 tõusis ta koos kaaslastega Ragnar Palmre juhtimisel Lenini mäetippu (7134 m) mäe lõunaküljelt. Selle tõusuga lõunast saadi NSV Liidu esivõistlustel 4. koht. III Eesti Pamiiri-ekspeditsioonil 1970. aastal juhtis ta eesti alpinistide esmatõusu Korženevskajale (7105 m) ja tõusis koos kaaslastega Heino Paltseri juhtimisel Nõukogude Liidu kõrgeima mäe Kommunismi tippu (7495 m). Tõus Kommunismi tippu oli esimene Baltikumis. Aastatel 1965–1985 tegi Priimets 14 edukat tõusu seitsmetuhandeliste tippu, sealhulgas tõusis ta Kommunismi mäetippu kolmel korral. Seni ainsa eestlasena on ta vallutanud (1983. aastal) Džengiši mäetipu (7439 m) Tian Shanis. Aastatel 1978–1985 oli ta instruktor rahvusvahelises alpilaagris Pamir (Internationnal Mountaineering Camp "Pamirs"). Ta oli aastatel 1973–1985 VSÜ Kalevi alpinismisektsiooni juhatuse esimees. Aastatel 1975–1976 osales ta koos veel mitme eesti alpinistiga filmistuudio Gruziafilm lühimängufilmi "Mäetipp" võtetel. 1983 – Lumeleopardi aunimetus (tõusnud nelja Nõukogude Liidu üle 7000 m kõrguse mäe tippu). Alpinismiringkonnas oli tema hüüdnimi Primka. Priimets, Ilmar. ESBL. esbl.ee Ilmar Priimets – Lumeleopard. alpinism.ee Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee Johan Ahlberg. "Mäed kutsuvad. Miks?". Tallinn, 1997. Lk 15 "Maailmapilt. Alpinism" Vikerraadio, 1998 (raadiosaate esmaeeter: 3. august 1998)
Aleksander Randviir

Aleksander Randviir (1935. aastani Aleksander Rutoff; 1. märts 1895 Vana‑Sõtke, Vaivara vald, Virumaa – 10. juuli 1953 Tallinn) oli eesti näitleja. Aastatel 1922–1924 ja 1932–1934 oli ta Draamastuudio Teatri näitleja. 1925–1927 oli Vaivara Külvaja seltsi näitejuht. Aastatel 1928–1932 mängis Tallinna Töölisteatris. 1934–1943 oli ta Vanemuise teatri näitleja. Aastatel 1943–1949 töötas Estonia teatris, 1949–1953 Tallinna Riiklikus Draamateatris. Ta on mänginud filmides Mineviku varjud, Öösel, Elu tsitadellis ja Valgus Koordis. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 1952 Eesti NSV teeneline kunstnik Tema poeg oli maletaja Jüri Randviir, tütar balletitantsija Tiiu Randviir. Näitekirjanik Kristjan Rajasaare oli tema onu. Eesti filmi andmebaas. Aleksander Randviir Kalmistute register HAUDI Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Viktor Kingissepa nimelise Tallinna Riikliku Draamateatri näitleja Randviir, Aleksander Augusti poeg (1952) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Näitleja Aleksander Randviir Salami osatäitjana Ašah Tokajevi komöödias Peigmehed (1952)
Tomomi Inada

Tomomi Inada (jaapani keeles 稲田 朋美 Inada Tomomi; sündinud 20. veebruaril 1959 Echizenis) on Jaapani jurist ja poliitik; ta kuulub Liberaaldemokraatliku Partei ridadesse. Ta oli 3. augustist 2016 kuni 28. juulini 2017 Jaapani kaitseminister. Ta lõpetas 1981. aastal Waseda Ülikooli juristina. Aastast 1985 töötas ta juristina, ta oli seotud Yasukuni templis mälestatavate jaapani sõjameeste kaitsmisega. Aastal 2005 valiti ta Liberaaldemokraatliku Partei nimekirjas Jaapani parlamendi alamkotta. 3. augustist 2016 kuni 28. juulini 2017 oli ta Jaapani kaitseminister. Ta on abielus ja kahe lapse ema.
Aslı Erdoğan

Aslı Erdoğan (sündinud 8. märtsil 1967 Istanbulis) on türgi füüsik, ajakirjanik, kirjanik ja kodanikuaktivist. Ta sündis 1967. aastal Istanbulis. Ta lõpetas 1988. aastal arvutiinsenerina Boğaziçi Ülikooli. Aastatel 1991–1993 töötas ta Euroopa Tuumauuringute Keskuses osakestefüüsika alal ja pärast seda sai ta MSc kraadi füüsika alal. 1996. aastal sai ta Rio de Janeiro Ülikoolist PhD kraadi oma uurimuste eest füüsika alal. Türgi prokuratuur nõuab eluaegset vangistust kuulsale kirjanikule
Meenikunnu Suur Suujärv

Suur Suujärv on düstroofne järv. Meenikunnu rabas Räpina vallas Põlvamaal. Järv on osa Meenikunno looduskaitsealast. Suur Suujärv on võrdlemisi ümmarguse kujuga soojärv, mille pindala on 4,7 ha ja mille sügavus ulatub 2–3 meetrini. Meenikunno looduskaitseala Eesti järvede loend Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis. Vaadatud 11.11.2016. Eesti Loodus 7/2006. Vaadatud 11.11.2016.
Ramygala vald

Ramygala vald (leedu keeles Ramygalos seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Panevėžysi rajoonis. Valla pindala on 23 787 hektarit. 2011. aasta seisuga elas vallas 3698 inimest. Valla keskus on Ramygala linn (2011. aasta seisuga 1581 elanikku). Vallamaja asub aadressil Vadoklių g. 10. Vallavanem on Valdas Chirv. Aastal 2008 liideti vallaga üks varem Velžysi valda kuulunud küla. Lisaks küladele on vallas ka mitmed huutorid: [1] Panevėžio rajono savivaldybė, vaadatud 11.11.2016. [2]. Lietuvos statistikos departamento, vaadatud 30.10.2016.
Verner Hagus

Verner Hagus (13. juuli 1909 Tallinn – 26. september 1988 Tallinn) oli eesti balletitantsija. Aastatel 1928–1964 oli ta Estonia balletisolist. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 1957 Eesti NSV teeneline kunstnik Kalmistute register HAUDI Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Estonia teatri balletisolist Verner Hagus lavastuses "Savoy ball" (1930) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Teatri Estonia balletisolist Verner Hagus (1937) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Stseen E. Kapi balleti Kalevipoeg I vaatusest. Kalevipoeg - Verner Hagus (1953)
Smilgiai vald

Smilgiai vald (leedu keeles Smilgių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Panevėžysi rajoonis. Valla pindala on 13 181 hektarit. 2011. aasta seisuga elas vallas 1661 inimest. Valla keskus on Smilgiai alev (2011. aasta seisuga 544 elanikku). Vallamaja asub aadressil Panevėžio g. 15. Vallavanem on Zita Dabužinskienė. Aastal 2008 liideti Algirdiškiai küla Naujamiestise vallaga. Lisaks küladele on vallas ka mitmed huutorid: [1] Panevėžio rajono savivaldybė, vaadatud 2.11.2016. [2]. Lietuvos statistikos departamento, vaadatud 30.10.2016.
Upytė vald

Smilgiai vald (leedu keeles Upytės seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Panevėžysi rajoonis. Valla pindala on 11 327 hektarit. 2011. aasta seisuga elas vallas 1531 inimest. Valla keskus on Upytė küla, allamaja asub aadressil Ėriškių g. 8. Vallavanem on Giedrius Koženiauskas. Aastal 2008 liideti vallaga neli varem Velžysi valda kuulunud küla. [1] Panevėžio rajono savivaldybė, vaadatud 2.11.2016. [2]. Lietuvos statistikos departamento, vaadatud 30.10.2016.
Leiger (parvlaev)

Leiger on Tallinna Sadama tütarettevõttele TS Laevad kuuluv parvlaev, mis on ehitatud Türgis Sefine laevatehases. Leiger sõidab Rohuküla–Heltermaa laevaliinil. praamid.ee: Leiger AIS: Leiger "AK. Nädal" käis Leigeril kohtades, kuhu tavareisija ei pääse, err.ee Parvlaev Leiger hakkas Türgist Eesti poole sõitma, err.ee Ships of Messina: Foto Leigerist tegemas tehnilist peatust Messina sadamas
TS Laevad

TS Laevad OÜ on Eesti reeder, aktsiaseltsi Tallinna Sadam tütarettevõte. Ettevõttele kuulub viis laeva, millest Saaremaa ja mandri vahel sõidavad Tõll ja Piret ning Hiiumaa ja mandri vahet Tiiu ja Leiger. Asenduslaevana on olemas ka Regula. Uue alusele liinile toomist plaanitakse 2026. aastal. Osaühing on äriregistrisse kantud 19. juunil 2014. Alates 1. oktoobrist 2016 korraldab TS Laevad parvlaevaliiklust mandrilt Saaremaale ja Hiiumaale.[viide?] Regula (1971, ostetud 2016) Leiger (2016) Tõll (2017) Piret (2017) Tiiu (2017) "Uus parvlaev tuleb senistest suurem ja jõuab suursaarte liinidele 2026" ERR, 7. juuni 2023 Tallinna Sadam: TS Laevad TS Laevad: Türgi tehase jaoks oli Leigeri ja Tiiu ehitus liiga keeruline. err.ee, 11. november 2016 Kadri Paas. TS Laevade juht Leigeri vigadest: Türgi tehase jaoks on meie projekt üle ootuste keeruline. ärileht.ee, 11. november 2016 AIS: TÕLL, IMO: 9762651, MMSI: 276821000
Eike Joasoo

Eike Joasoo (sündinud Eike Johannson; aastatel 1948–1952 Eike Käsper; 1952. aastast Eike Ülevain; 28. märts 1930 – 22. jaanuar 1971) oli eesti baleriin. Õppis tantsu Robert Roodi erastuudios, 17-aastaselt tuli Estonia balletiõpperühma. 1950. aastal esines esimest korda peaosas (Tanja, Igor Morozovi balletis "Doktor Aibolit"). Aastatel 1950–1967 oli ta Estonia balletisolist. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 1957 Eesti NSV teeneline kunstnik orden "Austuse märk" Tema abikaasa oli balletitantsija Erich Ülevain, nende poeg on operaator Peeter Ülevain. Eike Ülevain-Joasoo (nekroloog). Sirp ja Vasar, 29. jaanuar 1971 Kalmistute register HAUDI Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Stseen I. Morozovi balletist "Dr. Aibolit" RAT Estonias, Vanja - Inge Pöder ja Tanja - Eike Joasoo (1952) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Joasoo, Eike - RAT Estonia baleriin, Eesti kunsti ja kirjanduse dekaadist osavõtja (1956) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Eesti NSV teeneline kunstnik, RAT "Estonia" balletisolist Eike Joasoo (Ülevain) (1967)
Artur Koit

Artur Koit (19. detsember 1908 Tallinn – 25. juuli 1980 Tallinn) oli eesti balletitantsija ja ballettmeister. Õppis tantsu Rahel Olbrei balleti õpperühmas. Aastatel 1926–1964 oli ta Estonia teatri balletisolist, hiljem balletirepetiitor ja lavastaja. Aastatel 1951–1964 oli Tallinna Koreograafiakooli paaristantsu õppejõud. 1957 Eesti NSV teeneline kunstnik "Rahvusooper Estonia. Vana maja mälestusmärk ja estoonlaste jäljerada". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. oktoober 2016. Vaadatud 12. novembril 2016. Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Stseen E. Tubina balletist "Kratt" teatris "Estonia". Peretütar - Hilda Malling ja Sulane - Artur Koit (1944) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Koit, Artur, Eesti NSV teeneline kunstnik - balletitantsija ja ballettmeister (1968)