laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Theodore Caplow (sotsioloog)

Theodore Caplow (1920 New York – 4. juuli 2015 Charlottesville, Virginia) oli USA sotsioloog. Ta lõpetas 1939. aastal Chicago Ülikooli bakalaureusekraadiga sotsioloogias ja majandusteaduses. 1946. aastal kaitses ta Minnesota Ülikoolis doktoriväitekirja sotsioloogias ja majandusteaduses. Ta võttis osa Teisest maailmasõjast, sõdis Uus-Guineal ja Filipiinidel. 1945. aastal (varsti pärast tuumapommi plahvatamist) viibis Hiroshimas. Ta töötas sotsioloogiaprofessorina aastatel 1954–1960 Minnesota Ülikoolis, 1961–1970 Columbia ülikoolis ja 1973–2005 Virginia Ülikooli sotsioloogiaosakonnas (Commonwealth Professor). Ta emeriteerus 2005. aastal. Ta on töötanud külalisprofessorina Bordeaux' (1950), Aix-en-Provence'i (1951), Utrechti (1954–1955), Stanfordi (1956–1957), Puerto Rico (1959), Bogotá (1961), Pariisi (1968–1969) ja Oslo Ülikoolis (1986) ning Sciences Pos (1983). 2010. aastal kirjutas ta oma viimase raamatu – "Armageddon Postponed: A Different View of Nuclear Weapons", mis algab meenutusega sellest sündmusest. 1998 – valiti Hispaania Kuningliku Moraali- ja Poliitikateaduste Akadeemia välisliikmeks 2003 – valiti Balli ülikooli audoktoriks 1964 – The Urban Ambience (kaasautorid Sheldon Stryker ja Samuel E. Wallace), Bedminster Press 1968 – Two Against One: Coalitions in Triads, Prentice-Hall 1974 – Old Men Drunk and Sober (kaasautor H.M. Bahr), New York University Press 1975 – Toward Social Hope, Basic Books 1983 – All Faithful People: Change and Continuity in Middletown's Religion (kaasautorid Howard M. Bahr ja Bruce A. Chadwick), University of Minnesota Press 1989 – Peace Games, Wesleyan University Press 1991 – American Social Trends, Harcourt Brace Jovanovich 1991 – Recent Social Trends in the United State 1960–1990, (kaasautorid Howard M. Bahr, John Modell ja Bruce a. Chadwick) Frankfurt am Main, Campus Verlag 1994 – Perverse Incentives: The Neglect of Social Technology in the Public Sector, Praeger 1995 – Systems of War and Peace (kaasautor Louis Hicks), University Press of America 2000 – Sociologie Militaire (kaasautor Pascal Venesson), Paris: Armand Colin 2001 – Introduction to a new edition of The Academic Marketplace (kaasautor Reece McGee) New Brunswick NJ: Transaction Press 2001 – The First Measured Century (kaasautorid Louis Hicks ja Ben Wattenberg), AEI Press 2010 – Armageddon Postponed: A Different View of Nuclear Weapons, Hamilton Books [1] Tema meelisala oli purjetamine, ta on purjetanud üle Atlandi ookeani (1974. aastal koos sõpradega ja 1992. aastal perega) ning Vahemere piirkonnas. 1987. aastal ületas ta Atlandi ookeani koos sõbraga ühemootorisel lennukil. Tema hobide hulka kuulusid ka tennis ja golf ning klaveri- ja flöödimäng.. Tema poeg Theodore Caplow on keskkonnainsener ja leiutaja. Theodore Caplow (1920-2015). asanet.org Caplow, Theodore "Ted". dailyprogress.com Theodore Caplow[alaline kõdulink]. sociology.virginia.edu Theodore Caplow. amazon.com
Jana Burčeska

Jana Burčeska (makedoonia keeles Јана Бурческа; sündinud 6. juulil 1993 Skopjes) on Põhja-Makedoonia laulja. Ta saavutas tuntuse Briti telesaate "Pop Idol" Makedoonia versiooni "Macedonian Idol" esimesel hooajal 2010–2011, kui sai seal viienda koha. Ta esindas Makedooniat 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kiievis lauluga "Dance Alone". Poolfinaalist ta edasi ei pääsenud. 11. mail 2017 teatati, et ta on rase. Samal õhtul tegi kohe pärast Eurovisiooni lauluvõistluse poolfinaali tema kallim Aleksander talle televisiooni otseeetris abieluettepaneku. Jana Burčeska koduleht
Žilina

Žilina (saksa Sillein, ungari Zsolna) on linn Slovakkias, Žilina maakonna ja Žilina ringkonna halduskeskus. Asub Váhi jõe kaldal. Žilina on elanike arvult neljas linn Slovakkias. 1208. aastal on linna esmamainitud kirjalikes allikates (terra de Zelinan). Enne 1312. aastat sai linnaõigused. 19. sajandi lõpus sai linnast raudteede sõlmpunkt ja tähtis kaubanduslinn. Linna jalgpalliklubi MŠK Žilina on 7-kordne Slovakkia meister. Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Žilina Žilina koduleht Fotogaleri Žilina
Artsvik

Artsvik Haruthjunjan (armeenia keeles Արծվիկ Հարությունյան; sündinud 21. oktoobril 1984 Kapanis) on Armeenia laulja ja laulukirjutaja. Ta sündis Kapanis Armeenias. Kui ta oli 5-aastane, asus perekond ümber Moskvasse. Ta lõpetas Moskvas matemaatika kallakuga keskkooli ja asus õppima Moskva Riiklikku Pedagoogikaülikooli psühholoog-logopeediks. Aastal 2016 pöördus ta tagasi Armeeniasse. Ta esindas Armeeniat 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kiievis lauluga "Fly with Me". Laul saavutas 79 punktiga 18. koha.
Jonathan C. Howard

Jonathan Charles Howard (sündinud 24. juunil 1943) on Briti immunoloog ja geneetik, kes 1994. aastast töötab välismaal. Ta on 2011. aastast Kölni Ülikooli emeriitprofessor ja 2012. aastast Lissaboni külje all asuva Gulbenkiani Teadusinstituudi direktor. Tema peamised uurimisvaldkonnad on immunoloogia, geneetika, rakubioloogia ja viroloogia. Ta lõpetas 1964. aastal Oxfordi Ülikooli bakalaureusekraadiga zooloogias ja kaitses 1969. aastal Oxfordis doktorikraadi immunoloogias väitekirjaga "Cellular Aspects of Antibody Formation". Ta töötas aastatel 1971–1977 Pennsylvania Ülikoolis järeldoktorina, abiprofessorina ja kaasprofessorina. Seejärel naasis ta kodumaale ja töötas South Cambridgeshire'is asuvas Babrahami Instituudis; aastatel 1986–1994 juhtis seal immunoloogia osakonda. Alates 1994. aastast töötab ta välismaal: aastatel 1994–2011 oli ta Kölni Ülikooli geneetika instituudis rakugeneetika professor (emeriteerus 2011) ja 2012. aastast töötab ta Portugalis Oeirases (Lissaboni ringkonnas) asuvas Gulbenkiani Teadusinstituudi direktorina. 1995 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks 2007 – valiti Academia Europaea liikmeks (raku- ja arengubioloogia sektsioon) 1982: Darwin: A Very Short Introduction. Oxford University Press (eesti keeles Darwin. Põgus sissejuhatus, Kupar, 2002) Curriculum Vitae (January 2013). igc.gulbenkian.pt Jonathan C. Howard. academic.microsoft.com HOST-PATHOGEN CO-EVOLUTION. igc.gulbenkian.pt Jonathan Howard. genetik.uni-koeln.de HOST-PATHOGEN CO-EVOLUTION. igc.gulbenkian.pt Jonathan C. Howard. researchgate.net/ Jonathan C. Howard. ae-info.org
Dramaatika

Dramaatika (varem draama) ehk näitekirjandus ehk draamakirjandus on üks kolmest ilukirjanduse põhiliigist lüürika ja eepika kõrval. Dramaatika põhižanrid on tragöödia, komöödia ja draama. Näitekirjanduse teoses kujutatakse dialoogi vormis vastuoludest ja konfliktidest lähtuvat tegevust olevikus toimuva sündmuste reana. Näitekirjanduse teos on mõeldud etendamiseks, välja arvatud lugemisdraama. Seetõttu on draamateose sündmustik tavaliselt keskendatud, tihendatud, dünaamiline ja dramaatiline. Reeglina jaotub ta vaatusteks, piltideks ja stseenideks ehk etteasteteks. Näitekirjanik Dramaturgia Eesti näitekirjandus Näitekirjanike loend
Diana Hacıyeva

Diana Hacıyeva (esinejanimega Dihaj; sündinud 13. juunil 1989 Mariupolis) on Aserbaidžaani laulja ja laulukirjutaja. Ta sündis 1989. aastal Mariupolis, Ukrainas, kuid enamiku elust on ta mööda saatnud Aserbaidžaanis. Ta on lõpetanud Bakuu Muusikaakadeemia koorijuhtimise erialal. Ta esindas Aserbaidžaani 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kiievis lauluga "Skeletons" ("Luukered"). Laul saavutas 120 punktiga 14. koha. Koduleht
David P. Clark

David P. Clark (sündinud 1952. aastal Croydonis) on Briti päritolu USA geneetik, ülikooliprofessor ja õpikute autor. Ta on Southern Illinois University mikrobioloogia osakonna emeriitprofessor. Tema peamised uurimisvaldkonnad on geneetika, biokeemia, molekulaarbioloogia ja mikrobioloogia. Ta on uurinud bakterite geneetikat ja fermentatsiooni. Ta on raamatu "Germs, Genes, & Civilization: How Epidemics Shaped Who We Are Today" autor (2010). Ta lõpetas 1973. aastal Cambridge'i Ülikooli bakalaureusekraadiga. 1977. aastal sai ta Bristoli Ülikoolist doktorikraadi (väitekiri käsitles antibiootikumiresistentsust). Edasi suundus ta Ameerika Ühendriikidesse, kus töötas esialgu järeldoktorina Yale'i Ülikoolis. 1981. aastast töötab ta Southern Illinois Universitys. Praegu on ta samas mikrobioloogia osakonna emeriitprofessor. 1997 – Molecular Biology Made Simple and Fun. Cache River Pr, 1 edition (kaasautor Lonny D. Russell; 2007. aastal tõlgiti korea keelde) 2005 – Molecular Biology: Understanding the Genetic Revolution. Elsevier/Academic Press (2005. aastal tõlgiti saksa ja 2007. aastal hiina keelde) 2008 – Biotechnology: Applying the Genetic Revolution. Academic Cell, 4 edition (kaasautor Nanette J. Pazdernik), ISBN 978-0121755522 2009 – Molecular Biology. Academic Cell, 1 edition, ISBN 978-0123785893 2010 – Germs, Genes, & Civilization: How Epidemics Shaped Who We Are Today. FT Press, ISBN 978-0137019960 2010 – Molecular Biology. Cache River Pr, 4 edition (kaasautor Nanette J. Pazdernik), ISBN 978-1889899091 2012 – Molecular Biology. Academic Cell, 2 edition (kaasautor Lonny D. Russell), ISBN 978-0123785947 David P. Clark. amazon.com David Clark. micro.siu.edu David P. Clark. academic.microsoft.com David P. Clark veebiportaalis amazon.com Germs, Genes, & Civilization: How Epidemics Shaped Who We Are Today. secure.publishersweekly.com
Banská Bystrica

Banská Bystrica (saksa keeles: Neusohl, ungari keeles: Besztercebánya) on linn Slovakkias, Banská Bystrica maakonna ja Banská Bystrica ringkonna keskus. Banská Bystrica on elanike arvult kuues linn Slovakkias. Asub Hroni jõe orus. Linn paikneb Slovakkia keskosas, umbes 200 kilomeetrit riigi pealinnast Bratislavast kirdes. Linn on Kesk-Slovakkia majandus-, haldus- ja kultuurikeskus. 98% linna elanikest on slovakid. Järgmised suuremad rahvusrühmad on ungarlased, rumeenlased ja tšehhid. Linna elanikest 97% emakeel on slovakkia keel. 1255. aastal sai Banská Bystrica linnaõigused. 1873. avati raudteeliin Banská Bystrica ja Zvoleni linna vahel. 29. augustil 1944 toimus Banská Bystricas rahvuslik ülestõus sakslaste vastu. 26. märtsil 1945 vabastas Dăscălescu Rumeenia 4. armee Banská Bystrica. Enne 20. sajandit oli linna peamiseks majandusharuks vasekaevandamine. Kui linna maavarad olid 20. sajandiks praktiliselt ammendatud, on Banská Bystricast saanud tekstiili, paberi, metalltoodete ja tsemendi tootmise tööstuskeskus. 21. sajandi alguses on linna jaoks suurenenud turismi majanduslik tähtsus. Linnast on saanud populaarne suve- ja talvekuurort. Linna lähedus Alam-Tatra mägedele muudab selle matkajatele ja suusatajatele ligitõmbavaks. Linna viib hea maanteevõrk. Linna saab jõuda nii auto, bussi kui rongiga. Linna läbib Euroopa maantee E77. Linnasisene ühistransport on korraldatud bussi- ja trolliliinidega ning taksoteenuse osutamisega. Linnas on F. D. Roosvelti Ülikooli haigla ja Lastehaigla. F. D. Roosvelti Ülikooli haigla loodi 1991. aastal. Selles haiglas raviti enam kui kahe nädala jooksul ka Slovakkia peaministrit Robert Ficot pärast talle 15. mail 2024 tehtud atentaati. Lastehaigla avati 2014. aastal. Kellatorn - kesklinnas paikneva kellatorni ehitust alustati 1552. aastal. Torn hävis suures osas 1761. aasta tulekahjus. Peale seda on torni on korduvalt renoveeritud. Slovakkia Rahvusliku Ülestõusu muuseum - muuseum paikneb arhitektuuriliselt huvitavas majas, mis ehitati 1969. aastal. Banska Bystrica linnakindlustused - 13. sajandil paiknevast linnakindlustustes on II Maailmasõja muuseum. Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku "Slovakia: The largest cities in 2022". 5. aprill 2024. "City of Banská Bystrica". Vaadatud 22.05.2024. "BANSKÁ BYSTRICA". Vaadatud 21.05.2024. "Banská Bystrica". Vaadatud 22.05.2024. "History of Banská Bystrica". Vaadatud 21.05.2024. "Bratislava-Brno Offensive Operation". Vaadatud 21.05.2024. "Banská Bystrica". Vaadatud 22.05.2024. "Essential Identification Information". Vaadatud 22.05.2024. "Tulistamisest taastuv Fico viidi Bratislava haiglasse". err.ee. 31. mai 2024. Vaadatud 6.06.2024. "About Us". Vaadatud 22.05.2024. "CLOCK TOWER". Vaadatud 23.05.2023. "National Uprising (SNP) in Banská Bystrica". Vaadatud 23.05.2023. "Things to Do in Banska Bystrica". Vaadatud 23.05.2023.  Banská Bystrica – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Banská Bystrica koduleht
Aineline kultuuripärand

Aineline kultuuripärand ehk materiaalne kultuuripärand on kultuuripärand, mille moodustavad materiaalsed ja füüsilised objektid. Ainelisele kultuuripärandile vastandub vaimne kultuuripärand. Eristatakse ainelist liikuvat kultuuripärandit (inglise material movable cultural heritage) ja ainelist liikumatut kultuuripärandit (inglise material immovable cultural heritage). http://www.muinas.ee/files/sailituskorraldusesonastik.pdf (vaadatud 13.05.2017) Aineline kultuuripärand parandiaasta.ee
Bolšije Tomiki

Bolšije Tomiki ehk Tammikko (vene Большие Томики, Тамикова, Таммиковo) on küla Venemaal Leningradi oblasti Lomonossovi rajooni Annino vallas. Ajalooliselt kuulus küla Kesk-Ingerimaale Hietamäki kihelkonda ning oli asustatud ingerisoomlaste poolt. 2010. aastal elas külas 99 inimest. 1817. aastal oli külas (nimetatud kui Тамикова) 5 talu. 1831. aastal oli külas (nimetatud kui Тамикова) 8 talu. 1838. aastal elas külas (ekslikult nimetatud kui Тамиковой) 39 inimest, kellest 21 olid mehed ja 18 naised. 1848. aastal elas külas (nimetatud kui Tammikko) 50 ingerisoomlast äyrämöist, kellest 24 olid mehed ja 26 naised. Haldusjaotuslikult kuulus küla Peterburi kubermangu Oranienbaumi maakonda. 1856. aastal oli külas (nimetatud kui Таммикова) 4 talu 12 meeshingega. 1860. aastal oli külas (nimetatud kui Таммикова) 8 talu. 1880–1890. aastail oli külas (nimetatud kui Таммиковo) 8 talu. 1913. aastal oli külas (nimetatud kui Таммиковo) 3 talu. Alates 1917. aastast kuulus küla Šundorovo külanõukokku. 1924. aasta soomekeelsel Peterburi lähiümbruse kaardil on küla nimetatud kui Tammikko. 1941. aastal oli külas (nimetatud kui Таммиковo) 13 majapidamist. Teise maailmasõja ajal perioodil 01.08.1941–31.12.1943 oli küla okupeeritud Saksa vägede poolt. "Bolšije Tomiki". EKI kohanimeandmebaas. Vaadatud 13.05.2017. "Peterburi lähiümbruse topograafiline kaart, 1817. etomesto.ru". Vaadatud 13.05.2017. "Peterburi ümbruse kaart, 1831, Schubert". etomesto.ru. Vaadatud 13.05.2017. "Описание Санкт-Петербургской губернии по уездам и станам, 1838 г." Vaadatud 13.05.2017. Köppen, Peter v (1867). Erklärender text zu der ethnographishen karte des St. Petersburger gouvernements. St. Petersburg. Jelagin, N (1856). Алфавитный список селений по уездам и станам С.-Петербургской губернии. Peterburi. Lk 41. "Peterburi ja Viiburi kubermangude topograafiline kaart, 1860". etomesto.ru. Vaadatud 13.05.2017. "Peterburi lähiümbruse üheverstaline topograafiline kaart, 1890". etomesto.ru. Vaadatud 13.05.2017. "Peterburi lähiümbruse kaart, 1913". Vaadatud 13.05.2017. "Peterburi lähiümbruse kaart, 1924". etomesto.ru. Vaadatud 13.05.2017. "Leningradi oblasti kaart, 1941". etomesto.ru. Vaadatud 13.05.2017.
Isabella Lövin

Isabella Signe Maria Lövin (sündinud 3. veebruaril 1963 Helsingborgis) on Rootsi poliitik, ta kuulub Rohelise Partei ridadesse. Ta on olnud Rootsi rahvusvahelise arengukoostöö minister (2014–2021) ja ka keskkonnaminister (2019–2021). Ta on õppinud Stockholmi Ülikoolis filmikunsti, sotsioloogiat, politoloogiat ja itaalia keelt. Lisaks õppis ta veel Dramatiska Institutetis. Ta on töötanud ajakirjanikuna ajakirjades Damernas Värld, Veckorevyn, Elle ja Vi Föräldrar. Lisaks kirjutas ta keskkonnateemalisi artikleid Expresseni pühapäevalisale Gröna Söndag ('roheline pühapäev'). Aastatel 1994–1997 töötas ta reporteri ja produtsendina Rootsi Raadios, toimetades selliseid saateid nagu "Slussen" ja "Tendens". 2009. aasta Euroopa Parlamendi valimistel valiti ta Euroopa Parlamendi liikmeks (Rohelise Partei nimekirjas); samuti valiti ta 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Euroopa Parlamendi liikmeks. 3. oktoobril 2014 sai tast Rootsi rahvusvahelise arengukoostöö minister (Stefan Löfveni valitsuses). 25. mail 2016 sai tast veel Rootsi asepeaminister. Lisaks sai tast 9. mail 2016 Rohelise Partei eestkõneleja. Ta oli 3. oktoobrist 2014 Rootsi rahvusvahelise arengukoostöö minister ja keskkonnaminister (2019–2021), lisaks oli ta 25. maist 2016 kuni 2021. aastani Rootsi asepeaminister. Tema isa oli kunstnik Björn Lövin (1937–2009), kunstnik on ka ta õde Agneta Segerfelt.
Husqvarna Motorcycles

Husqvarna Motorcycles GmbH on ettevõte, mis töötab välja, toodab ja müüb Husqvarna kaubamärki kandvaid motokrossi, enduuro, supermoto ja tänavasõidu tüüpi mootorrattaid. 2018. aasta seisuga kuulus Husqvarna Motorcycles Austria ettevõttele KTM. Husqvarna mootorrataste tootmise alguseks loetakse juba 1903. aastat, ehkki sel ajal toodeti küll veel motoriseeritud jalgrattaid. Mootorrattad ei olnud Husqvarnal kaugeltki mitte esimene tootmisvaldkond, näiteks alustas ettevõte 1689. aastal tööd relvade tootmisega. 1872. aastal hakati tootma kõrge kvaliteediga õmblusmasinaid ja köögiseadmeid, näiteks hakklihamasinad. 1896. aastal ilmusid tootmisse ka Husqvarna jalgrattad ning sellest juba paar aastat hiljem toodetigi esimene mootoriga jalgratas. Kui Husqvarna esimese mootorratta valmimisest oli möödunud 30 aastat, siis 1933. aastal tänavasõidu hooajal olid need mootorrattad juba regulaarselt võimelised võistlema poodiumikohtade eest. Sõjajärgses Euroopas tekkis uus mootorrattasõidu liik, mis ristiti motokrossiks. Juba 1953. aastaks oli hakatud korraldama mootorratastele mõeldud maastikuvõidusõite üle kogu Euroopa. Krossimootorrattad olid ühesilindrilised ja kerged mootorrattad. Motokrossiks kasutati sageli Husqvarna tänavasõidumootorrattaid, sest neid oli üsna kerge ümber teha. Juba 1959. aastal tuli Rolf Tibblin Husqvarnaga maailmameistriks motokrossis. 1960. ja 1970. aastatel muutus mootorrataste maastikusõit kogu maailmas väga populaarseks. Sel perioodil tuldi just Husqvarna mootorratastega 14 korda maailmameistriks motokrossis, 24 korda Euroopa meistriks enduuros ja võideti 11 korda Baja 1000 sari. 1970. aastate lõpus oli mootorrattatööstusest saamas üha laienev tootmisharu. Husqvarna tootmise ostis ära Rootsi ettevõte Electrolux, aga 1987. aastal müüdi tootmine omakorda Itaalias tegutsevale ettevõttele MV Agusta Motor, kes tootis ühtlasi ka Cagiva mootorrattaid. Seejärel hakkasid rootslased taas tootma oma mootorrattaid, aga seekord Husabergi nimega. 2007. aastal ostis BMW Husqvarna 93 miljoni euro eest. 2013. aastal müüdi tootmine taas algsele tootjale Rootsi. Seega hakkasid taas Husqvarna mootorrattad välja tulema Husabergiga samast tehasest. Praeguseks on Husqvarna mootorratastega tuldud maailmameistriks üle 82 korra.[viide?] TX 125 TE 250 TE 300 FE 250 FE 350 FE 450 FE 501 701 Enduro TC 50 TC 65 TC 85 TC 125 TC 250 FC 250 FC 350 FC 450 FS 450 701 Supermoto "Enduro". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. mai 2017. "Motocross". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. mai 2017. "Supermoto". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. mai 2017.
Cácerese provints

Cácerese provints on 2. järgu haldusüksus (provints) Hispaanias Extremadura autonoomses piirkonnas. Cácerese provints on jagatud järgmisteks maakondadeks: Campo de Arañuelo maakond El Campo de Trujillo maakond La Hoya de Coria maakond La Hurdese maakond La Sierra de Montáncheze maakond La Sierra de Gata maakond La Tierra de Alcántara maakond La Tierra de Cácerese maakond La Tierra de Plasenca maakond El Valle del Jerse maakond La Vera maakond Las Villuercase maakond Cácerese aasta keskmine temperatuur on +16,0 °C, jaanuaris +8,3 °C, augustis +25,6 °C. Aastas sajab keskmiselt 487 mm, sealhulgas jaanuaris 56 mm ja augustis 6 mm sademeid. Guía Oficial de Campings. TURESPAÑA. Secretaría de Estado de Comercio y Turismo, Ministerio de Economía. Madrid 2003 https://www.ine.es/jaxi/Datos.htm?path=/t20/e245/p08/l0/&file=03002.px
480 eKr

Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 6. sajand eKr | 5. sajand eKr | 4. sajand eKr | ► ◄ | 500. aastad eKr | 490. aastad eKr | 480. aastad eKr | 470. aastad eKr | 460. aastad eKr | ► ◄◄ | ◄ | 483 eKr | 482 eKr | 481 eKr | 480 eKr | 479 eKr | 478 eKr | 477 eKr | ► | ►► 480. aasta eKr Termopüülide lahing kreeklaste vägede, mida juhtis Sparta kuningas Leonidas I ja Ahhemeniidide riigi valitseja Xerxes I vägede vahel
Jeffrey Blustein

Jeffrey Blustein on USA filosoof. Ta on õppeasutuses The City College of New York esimene Arthur Zitrini bioeetika professor ja filosoofiaprofessor. Blustein sai doktorikraadi Harvardi Ülikoolis John Rawlsi ja Robert Nozicki käe all. Tema uurimusalad on bioeetika ja mälu eetika. The Moral Demands of Memory, Cambridge 2008 Forgiveness and Remembrance: Remembering Wrongdoing in Personal and Public Life , Oxford 2014. koos Linda Farber Postiga. Handbook for Health Care Ethics Committees, 2. trükk Johns Hopkins 2014. Tutvustus CUNY lehel
Magiljovi rajoon

Mahiloŭ rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1895 km². 2009. aasta seisuga elas seal 40 234 inimest. Rajoon moodustati aastal 1924. Aastal 1959 see likvideeriti, ent loodi taas aastal 1966. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Bujničy, Daškaŭka, Kadzina, Kniažycy, Machava, Mastoki, Niadašava, Pałykavičy, Paškava, Sidaravičy, Siemukačy, Suchary, Zavadzkaja Słabada, Viejna ja Viendaraži külanõukogu. Halduskeskus on Mahiloŭ linn, mis ametlikult rajooni koosseisu ei kuulu. Tähtsamad asulad on Bujničy, Daškaŭka, Kadzina, Kniažycy ja Viejna. Łachva Suchary Novaje Paškava Pałykavičy Rajooni suurim jõgi on Dnepr, teised suuremad jõed on selle lisajõed Łachva ja Druć. Rajooni territoorium asub Kesk-Biarezina tasandikul, osalt ka Orša-Mahiloŭ orundis, keskmiselt 190–170 meetri kõrgusel. Madalaim koht asub Dnepri orus ja ulatub 137 meetrit üle merepinna, kõrgeim koht ulatub 200 meetrit üle merepinna. Rajoonis kaevandatakse turvast, liiva, savi. 2009. aasta seisuga olid elanikest 93,07% valgevenelased, 5,02% venelased, 1,03% ukrainlased ja 0,88% oli teistest rahvustest. 73,94% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 24,3% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 29,51% elanikke, vene keelt aga 67,35%. "Численность населения на 1 января 2016 г. и среднегодовая численность населения за 2015 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов, городов и поселков городского тип". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuli 2017. Vaadatud 14. mail 2017. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. jaanuar 2019. Vaadatud 14. mail 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)  Mahiloŭ rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Infot rajooni kohta (valgevene keeles) Rajooni kaart
Salvador Sobral

Salvador Vilar Braamcamp Sobral (sündinud 28. detsembril 1989 Lissabonis) on portugali laulja. Ta võitis Portugali esindajana 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse portugalikeelse lauluga "Amar pelos dois". See oli Portugali esimene võit lauluvõistluse ajaloos. Laulu autor oli tema õde Luísa Sobral. 2016. aastal ilmus Salvador Sobrali portugalikeelne debüütalbum "Excuse me". Sobrali omalooming on bossanoova ja džässi võtmes. 2018. aasta detsembris esines ta oma ansambliga Tartus ja Tallinnas Jõulujazzil, esitades peamiselt enda kirjutatud muusikat. Laura Smith-Spark, Steve Almasy. "Portugal's Salvador Sobral wins Eurovision Song Contest". edition.cnn.com. (vaadatud 14.5.2017) Galerii: Portugalile Eurovisiooni võidu toonud Salvador Sobral tõi Tartusse kohale täismaja külastajaid Elu24.ee, 2. detsember 2018 (vaadatud 03.12.2018) Kontserdisaalis: Eurovisiooni võitja kontsert Jõulujazzil. Teade ERR-i/Klassikaraadio veebilehel. Detsember 2018.
József Pápai

József Pápai (sündinud 22. septembril 1981 Mezőkövesdis) on ungari laulja. Ta on päritolult mustlane. Ta esindas Ungarit 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kiievis lauluga "Origo", kus sai finaalkontserdil 200 punktiga kaheksanda koha ning esindas 2019. aasta Eurovisioonil Tel Avivis taas Ungarit, kuid finaali ei pääsenud.