laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lothar II (Lotring)

Lothar II (u. 835 – 8. august 869) oli Frangi keisri Lothar I poeg ja Lotharingia ehk Lotringi kuningas aastatel 855–869. Isa Lothar I valitses Kesk-Frangi riiki, mis ulatus Põhjamerest Vahemereni ning hõlmas Madalamaid, Reini keskjooksu mõlemat kallast ning Põhja-Itaaliat. Tema surres jagunes riik poegade vahel kolmeks: vanim poeg Ludwig sai Itaalia ja keisritiitli, Lothar Lotharingia ehk Madalmaad ja Reini keskjooksu ning noorim poeg Karl Burgundia kuningriigi (ehk hilisema Burgundia hertsogkonna ning Provence'i alad). 863. aastal suurendas Lothar oma valdusi surnud venna Karli alade arvelt, ent siis sattus ta oma võimukate onude Karl Paljaspea ja Ludwig Sakslase võimuvõitluse keskele, sest tahtis oma naisest Theutbergast, kellega tal lapsi polnud, lahutada, et abielluda oma ihaldatu Waldradaga. Lahutus oli kuningale keerukas protseduur ning vajas ka paavsti heakskiitu, kuid too oli Karl Paljaspea mõju all. Nii pidi Lothar aastaid ootama, kuni 867. aastal sai võimule uus paavst Hadrianus II. Temalt õnnestus Lotharil 869. aasta suveks lahutuse kinnituskiri hankida, kuid tagasiteel Roomast koju haigestus ta palavikku ning suri ootamatult. Waldrada oli talle sünnitanud poja Hugo, kuid see kuulutati ebaseaduslikult ning tema riik jagati Meersseni lepinguga Karl Paljaspea ja Ludwig Sakslase vahel. Lothar II on ajaloolaste poolt mõnikord peetud Saksa kuningate nimekirja kuuluvaks, ehkki tegelikult tema võim Saksamaale ei ulatunud. Siiski kutsutakse hilisemat Saksa-Rooma keisrit sageli Lothar III-ks. Samas on tema nimi Lotringi ehk Lorraine'i nimena tänini püsima jäänud. Saksa-Rooma keisrite ja Saksa kuningate loend
Erik Püha

Erik Püha ehk Erik IX ehk Erik Jedvardsson ehk Püha Erik (umbes 1120 – 18. mai 1160) oli Rootsi kuningas umbes 1150. aastast kuni surmani 1160. aastal. Ise ta järjenumbrit IX ei kasutanud. See on hilisem leiutis: Erik XIV võttis endale järjenumbri vastavalt viit fiktiivset Erikut sisaldavale Rootsi kuningate väljamõeldud sugupuule ja varasemaid Erikuid nummerdatakse 14-st tagasi. Tegelikult oli Erik Püha Rootsi neljas Eriku-nimeline kuningas. Ühtegi tema kaasaegset allikat Eriku elu kohta ei ole. Kogu ta elu on teada ainult legendide põhjal, mis pandi kirja pärast tema kuulutamist pühakuks. Ta oli abielus Inge Vanema sugulase Kristinaga Taani Stenkili kojast. Neil oli neli last: Rootsi kuningas Knut Eriksson, Filip Eriksson, Katarina Eriksdotter, kes abiellus Nils Blakega, ja Margareta Eriksdotter, kes abiellus aastal 1185 Norra kuninga Sverre I-ga. Vastavalt legendidele tegi Erik palju selleks, et ühendada kristlasi oma riigis ja levitada kristlust ka Soome. Ta olevat organiseerinud Lõuna-Soome aladele Esimese Rootsi ristisõja, et soomlasi alistada ja ristida, ning saatnud Uppsala piiskopi Henriku Soome sealseid rahvaid usku pöörama. Henrikust olevat seal märter saanud, kui Lalli ta tapnud olevat. Esimesed viited sellele sõjale pärinevad alles 14. sajandist, mistõttu on ka oletatud, et kogu see lugu on väljamõeldis. Esimese Rootsi ristisõja tulemusena vallutati Rootsile kõige lähemal üle Põhjalahe Edela-Soomes olev ala, formaalselt kinnistus Edela-Soome Rootsi külge aga alles 1220. aastail. Samal ajal laiendas Taani kuningas Valdemar I Suur oma valdusi Vendi ristisõjas lääneslaavlastega Läänemere-äärsetele vendide aladele. Eriku tappis 1160. aastal palgamõrvar Emund Ulvbane. Emundi olevat palganud rivaalitsev Sverkeri koda, et omandada Eriku valdusi, või teine troonipretendent Magnus Henriksson, kes mõnedel andmetel olevat lühikest aega Eriku surma järel ise kuningas olnud. Erik maeti Vana-Uppsalasse ning tema säilmed viidi sealt Uppsala toomkirikusse tõenäoliselt juulis 1273. Eriku pea on kujutatud Stockholmi vapil. Eerikupäev New research sheds light on the life of Saint Erik, Uppsala University, 2016-03-16
Oportunism

Oportunism on omakasupüüdlik käitumine, mis tähendab teadlikku käitumist enese kasuks ja avanevate võimaluste ärakasutamist, hoolimata põhimõtetest või laiematest huvidest. Oportunismi mõiste on tähtsal kohal sellistes valdkondades nagu bioloogia, majandusteadus, mänguteooria, eetika, psühholoogia, sotsioloogia ja poliitika. Oportunistlik majandusteooria
Greip (ansambel)

Vokaalansambel Greip on alates 2006. aastast tegutsev Pärnust pärit kuueliikmeline a cappella ansambel. Pärnu koolinoorte vokaalansamblite konkursil Kevadümin 2006 sai ansambel kulddiplomi. Aastal 2007 võideti Kevadümina konkursil Grand Prix. Lauluga "Helesinine roos" saavutas ansambel esikoha Alo Mattiiseni muusikapäevadel. Ansambel on kontserte andnud Soomes, Lätis, Leedus, Saksamaal ja pea kõikjal Eestis. A cappella ansambli Greip repertuaarist võib leida nii rahulikke ballaade, džässilikke palu kui ka pop- ja folkmuusika töötlusi ning rokkmuusikat. 23. veebruarist kuni 2. märtsini 2013 toimus ansambli ameerika kontserdireis New Yorgis ja Washingtonis. Ansambli liikmed on Karin Leetsar, Mari Holm, Rauno Muttik, Reimo Kiisk, Kristo Ukanis ja Fred Rõigas. Kevadümin 2006 – 1. koht Kevadümin 2007 – Grand Prix Alo Mattiisen muusikapäevad, üleriigiline konkurss – 1. koht 2009. aasta mais saavutati Leipzigis, ülemaailmsel a cappella ansamblite konkurssi finaalis koht esikümnes VIII Pärnu Rahvusvaheline Koorifestival 2010 – hõbediplom Rahvamuusikatöötluste festival Moisekatsi Elühelü 2010 – Põlva linna eripreemia parimale laste- ja noortekollektiivile Rahvamuusikatöötluste festival Moisekatsi Elühelü 2011 – suurima üllataja eripreemia Ansambel Greip läheb Ameerikat avastama, Pärnu Postimees, 22.02.2013 Greip Facebookis Ansambel Greip sai Leipzigi konkursil väärt kogemuse, Pärnu Postimees, 27. mai 2009 Ansambel Greip tunnistati festivalil parimaks noorteansambliks, Pärnu Postimees, 27. aprill 2010
Võru vapp

Võru vapp on Võru maakonnas asuva Eesti Võru linna vapp. Vapp on kinnitatud 19. septembril 1994. Rohelise äärisega kuldsel kilbil on roheline kuusk. Võru vapi kinnitas Võrule kui vastloodud maakonnakeskusele 4. oktoobril 1788 Venemaa keisrinna Katariina II: "Vapil on kuldsel väljal kuusk kui märk sellest, et selle linna ümbruses on küllalt palju seda puud kasvamas." Ilmselt oli selle puu sagedane esinemine tähelepanu äratanud. Võru vappi kasutas asjaajamistes ka Võru kreis. 1864. ja 1866. senatile esitatud Võru linna vapi kujutised on samasugused kuni varasem vapp. Eesti Vabariigi ajal kasutati ajaloolist vappi – kuuske kuldsel põhjal. 17. detsembril 1937 kiideti vapp linnavolikogu koosolekul heaks, sest muudetud oli vaid vapikilbi kuju. Vapi värvid võeti ka Võru lipule: kollane – roheline – kollane. Võru lipp Kreis Werro. Melioratsionsstatistik. Rahvusarhiiv, EAA.2059.1.69. Der Werrosche Kreis. Rahvusarhiiv, EAA.854.4.470. Võru sümboolika linna kodulehel Võru sümboolika riigikantselei kodulehel
Toetatud töötamine

Toetatud töötamise teenus on üks erihoolekande teenustest, mida pakutakse psüühikahäirega inimestele toimetuleku parandamiseks. Käibel on ka mõiste "töötamise toetamine". Toetatud töötamise teenuse põhisisu on juhendamine tööprotsessis. Juhendamise olemasolu eristab toetatud töötamist tavalisest töötamisest. Juhendamist osutab asutus, kus on olemas vastava väljaõppega personal. Tööd aga võib pakkuda tavaline ettevõte. Ettevõttel on kliendiga sõlmitud tavaline tööleping. Võib olla aga ka nii, et nii juhendamist kui ka tööd pakub sama ettevõte. Viimasel juhul on tegemist tavaliselt mittetulundusühinguga. Juhendamist osutatakse mitte ainult kliendile, vaid ka tööandjale kliendi ehk töövõtja töölerakendamisel ning töökoha ja töötingimuste kohandamisel vastavalt kliendi vajadustele. Toetatud töötamise teenust saab osutada inimesele, kellel on psüühikahäire; töövõime kaotus vähemalt 40%; keskmine või raske puue; rehabilitatsioonitsükli läbimine – isikul peab olema kehtiv rehabilitatsiooniplaan. Toetatud töötamise teenuse raames osutatava töötamise maht sõltub inimese töövõime kaotuse suurusest: vähemalt 20 tundi nädalas, kui isiku töövõime kaotus on 40–50%; vähemalt 15 tundi nädalas, kui isiku töövõime kaotus on 60–70%; vähemalt 10 tundi nädalas, kui isiku töövõime kaotus on 80–90%; Inimese suunab toetatud töötamise teenust saama sotsiaalkindlustusamet. Kaitstud töö
Linford Christie

Linford Cicero Christie (sündinud 2. aprillil 1960 Jamaical Saint Andrewsis) on Suurbritannia endine kergejõustiklane (100 m ja 200 m jooks). Christie võitis kõigi üllatuseks 100 m jooksus kuldmedali 1986. aasta Euroopa meistrivõistlustel Stuttgardis. Samal aastal Edinburghis toimunud Rahvaste Ühenduse mängudel tuli ta 100 m jooksus teiseks. 1987. aastal Roomas toimunud MM-il sai ta 100 m jooksus pronksi. 1988. aasta Seouli olümpiamängudel tõusis Christie 100 m jooksus hõbemedalile, kui Ben Johnson jäi vahele dopingu tarvitamisega. Ka Christie proov sisaldas siis keelatud aineid, kuid temale jäeti medal alles. 1990. aasta EM-il tuli Christie 100 m jooksus teist korda Euroopa meistriks. 1991. aasta sise-MM-il sai ta hõbemedali nii 60 m kui ka 200 m jooksus. 1992. aasta olümpiamängudel Barcelonas tuli ta 100 m jooksus olümpiavõitjaks, olles teine inglane peale Allan Wellsi, kes on sellel distantsil kulla saanud. Ta võitis 100 m jooksus kuldmedali ka 1993. aasta MM-il Stuttgardis isikliku rekordiga 9,87. 1994. aasta EM-il Helsingis tegi ta ajalugu ja tuli 100 m jooksus kolmandat korda järjest Euroopa meistriks. 1996. aasta olümpiamängudel Atlantas tegi ta 100 m jooksus finaalis kaks valestarti ja eemaldati edaspidisest võistlusest. 1999. aastal jäi ta vahele dopingu (nandrolooni) kasutamisega, mille järel lõpetas tippsportlase karjääri. 1988 Seoul hõbemedal 100 m jooksus 9,97 hõbemedal 38,28 1992 Barcelona olümpiavõitja 100 m jooksus 9,96 1987 Rooma pronksmedal 100 m jooksus 10,14 1991 Tokyo pronksmedal 4x100 m teatejooksus 38,09 1993 Stuttgart maailmameister 100 m jooksus 9,87 hõbemedal 4x100 m teatejooksus 37,77 1991 Sevilla hõbemedal 60 m jooksus 6,55 hõbemedal 200 m jooksus 20,72 1986 Stuttgart Euroopa meister 100 m jooksus 10,15 pronksmedal 4x100 m teatejooksus 38,71 1990 Split Euroopa meister 100 m jooksus 10,00 hõbemedal 4x100 m teatejooksus 37,98 pronksmedal 200 m jooksus 20,33 1994 Helsingi Euroopa meister 100 m jooksus 10,14 1986 Edinburgh hõbemedal 100 m jooksus 10,28 1990 Auckland kuldmedal 100 m jooksus 9,93 kuldmedal 4x100 m teatejooksus 38,67 1994 Victoria kuldmedal 100 m jooksus 9,91 pronksmedal 4x100 m jooksus 39,39 Linford Christie Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Heino Puuste

Heino Puuste (sündinud 7. septembril 1955 Lagedil) on eesti treener ja endine odaviskaja. Ta on lõpetanud 1975. aastal Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi. Eesti NSV-s tegutses Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuva Kehakultuuri- ja Spordikomitee instruktorina. Tema õpilaste seas on olnud Andrus Värnik, Donald-Aik Sild ja Tanel Laanmäe. 2018. aastal valiti Heino Puuste aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast" raames toimunud rahvaküsitluse tulemusel saja meeldejäävama arukülalase hulka. 1980 Moskvas 4. koht 86.10 1983 Helsingis 4. koht 84.56 Euroopa meistrivõistlustel 1982 hõbemedal; 1986 5. koht NSV Liidu meistrivõistlustel 1979–1983 1 kuld, 1 hõbe, 2 pronksi Talvistel meistrivõistlustel 1983 kuld ja 1986 hõbe Eesti meister 1975, 1979, 1981 1982, 1983, 1986 – aasta sportlane 2005 – aasta treener 2006 – Valgetähe IV klassi teenetemärk 2006 – Eesti Vabariigi spordipreemia (tulemusliku töö eest treenerina Andrus Värniku ettevalmistamisel kergejõustiku maailmameistrivõistlusteks Helsingis 2005. aastal) Tema abikaasa on nahaarst ja kosmeetik, endine korvpallur Oksana Puuste. Tema äi Ilmar Kullam oli endine korvpallur ja korvpallitreener (treenis ka Kalevit) ning Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna sportmängude (korvpall) dotsent. Biograafia ESBL-is Koppelmaa, Külli (5. september 2018). "Aruküla Kultuuriseltsi EV100 kingitus – kogumik „Sajandi 100 arukülalast"". Sõnumitooja. Vaadatud 25.04.2020. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Biograafia ESBL-is
Mart Paama

Mart Paama (17. jaanuar 1938 Tartu – 29. juuni 2006) oli eesti odaviskaja ja treener. Ta lõpetas aastal 1956 Tartu 5. Keskkooli ja aastal 1960 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Oli aastatel 1960–1961 Tartu Riikliku Ülikooli kergejõustikukateedri õpetaja, 1962–1969 spordiseltsi Kalev kergejõustikutreener, 1973–1992 TRÜ/TÜ kergejõustiku kateedri vanemõpetaja, 1992–1997 treenerite õpetamise instituudi ja TÜ spordikeskuse lektor, 1997– Tartu Kalevi kergejõustikukooli treener, TÜ Spordikeskuse heitealade õpetaja. Oli rahvusvahelise klassiga odaviskaja. Võitis 1960–1968 NSV Liidu meistrivõistlustel 2 kuld-, 3 hõbe- ja 2 pronksmedalit, Eesti meistrivõistlustel 1956–1975 10 kuld- ja 5 hõbemedalit. Osales Rooma (1960) ja Mexico (1968) olümpiamängudel, kuulus korduvalt maailma odaviske edetabeli esikümnesse. 1965 – suurmeister 1967 – Tööpunalipu orden 1970 – Kalevi auliige Ta oli abielus keemik Lilli Paamaga. Poeg Priit Paama on korvpallitreener. 1960. aasta suveolümpiamängud Roomas 11. koht (74,56) 1968. aasta suveolümpiamängud Méxicos 15. koht (77,26) Eesti meister 1958, 1961, 1963, 1965, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972, 1973. Lahkus Mart Paama – sõber, odaviskaja, õpetaja
Perodua Kancil

Perodua Kancil (Suurbritannia turul Perodua Nippa ja Indoneesias Daihatsu Ceria) on Malaisias aastatel 1994–2009 toodetud sõiduauto. Autot toodab Perusahaan Otomobil Kedua. Perodua Kancil on väike 5-ukseline luukpäraga linnaauto ning tegu on teise nime all müüdava Daihatsu Miraga. Autot müüdi 2000–2006 ka Suurbritannia ja Indoneesia turgudel. Kancilil on 660 cm3 või 850 cm3 Daihatsu R3 mootor.
Abivahend

Abivahend on vahend, mis on ettenähtud mingi tegevuse sooritamise hõlbustamiseks. Eristatakse: Meditsiiniline abivahend Metoodiline abivahend Tehniline abivahend Tööriist
Tehniline abivahend

Tehnilise abivahendi sisu sõltub eesmärgist ja valdkonnast, kus seda kasutatakse. Sotsiaalhoolekandes mõeldakse tehnilise abivahendi all: seadmeid, mida inimene vajab toimetuleku parandamiseks haiguse, kõrge ea või puude tõttu, sealhulgas proteesid, ortoosid, kargud, ratastool, kuuldeaparaat, haarats; vahendeid, milleta isikul ei ole puudest tulenevalt võimalik tööülesandeid täita. Sõltumata inimese tervislikust seisundist mingi tegevuse sooritamiseks. Näiteks redel, telling. Tööriist Sotsiaalhoolekande seadus Tehniliste abivahendite taotlemise ja soodustingimustel eraldamise tingimused ja kord Tõlkija A. Pertshjonok (2002). "Ehitamisega seonduvad kukkumisohud ja ohutusabinõud kukkumise vältimiseks" (pdf). Vaadatud 20.10.2007.[alaline kõdulink]
Meditsiiniline abivahend

Meditsiiniline abivahend on raviks vajalik meditsiiniseade, mille abil on võimalik ravida haigusi ja vigastusi või mille kasutamisel paraneb ravi tulemus "Meditsiinilise abivahendi kaardi taotlemine". Eesti Haigekassa koduleht. Eesti Haigekassa. Vaadatud 20.10.2007.
Pirani laht

Pirani laht (sloveeni Piranski zaliv, horvaadi Piranski zaljev ehk Savudrijska vala, itaalia Baia di Pirano) on Aadria mere laht Sloveenia ja Horvaatia piiril. Ta on osa Trieste lahest. Pindala 19 km². Suuremad laheäärsed asulad on Lucija, Piran, Portorož (kõik Sloveenia-poolsel kaldal). Lahte suubub Dragonja jõgi, mille suudmealal asuvad rannikul soolakuivatustiigid (Sečoveljske soline; ainsad Sloveenias). Lahel kulgev piir Horvaatia ja Sloveenia territoriaalvete vahel on siiani täpselt kindlaks määramata.
Meisterdetektiiv Blomkvist

"Meisterdetektiiv Blomkvist" on Rootsi lastekirjaniku Astrid Lindgreni raamatusari, milles seiklevad peategelased Kalle Blomkvist, Anders Bengtsson ja Eva-Lotta Lisander. Üheskoos satutakse juhuse tahtel kuritegeliku maailma valgustkartvate tegude keskele ning sõprade seiklusjanu, ausus ja ustavus üksteise vastu aitavad käed rüpes istuval politseil need kuritööd ka lahendada. Sari koosneb kolmest raamatust: "Meisterdetektiiv Blomkvist", "Meisterdetektiiv Blomkvisti ohtlik elu" ning "Kalle Blomkvist ja Rasmus". Esimeses vaadeldakse suure juveeliröövi toimepanekut ühe peategelase Eva-Lotta Lisanderi sugulase poolt, ning kuritöö paljastamist Kalle ja tema sõprade poolt. Teine osa, sisult ehk tõsiseim, käsitleb linnakest vapustanud mõrva ja selle asjaolude avastamist. Kirjanik maalib võrdlemisi hirmuäratavalt mõrtsuka portree ning põnev ja kiirelt arenev sündmustik viib hiljem ka peategelased kalgi mõrvariga silmitsi. Kolmandas osas satub aga peategelaste kolmik juhuslikult inimröövi keskele. Esimest korda triloogias viiakse lugeja linnakesest välja: ühele meresaarele, kus asub röövlite staap ja varjupaik. "Meisterdetektiiv Blomkvist. Meisterdetektiiv Blomkvist elab ohtlikku elu". Eesti Riiklik Kirjastus, 1960. "Meisterdetektiiv Blomkvist. Meisterdetektiiv Blomkvisti ohtlik elu". Eesti Raamat, 1970. "Meisterdetektiiv Blomkvist". Sinisukk, 1999. ISBN 998573078X "Meisterdetektiiv Blomkvist elab ohtlikku elu" kirjeldus Astrid Lindgreni kodulehel
Kuu aega maal

"Kuu aega maal" (vene Месяц в деревне) on Ivan Turgenevi 1850. aastal valminud näidend. See on komöödia viies vaatuses. Turgenev kirjutas näidendi kahe aasta jooksul Prantsusmaal. Algul keelas Peterburi tsensor näidendi ära, kuid pärast muudatuste tegemist avaldati see 1855. aastal. Esimest korda lavastati näidend alles 1872. aastal ja seejärel 1879. Näidendi põhjal on tehtud nii venekeelseid kui ka ingliskeelseid telefilme, ballett ja ooper. 1964. aastal salvestati näidend Eesti Raadioteatris kuuldemänguna. 1987. aastal näitas Eesti Televisioon näidendit Pärnu Draamateatri lavastuses. 5. novembril 2006 esietendus näidend Eesti Draamateatris. Arkadi Sergejevitš Islajev, rikas mõisnik, 36-aastane Natalja Petrovna Islajeva, tema naine, 29-aastane Kolja, nende poeg, 10-aastane Veera, nende kasvandik, 17-aastane Anna Semjonova Islajeva, Islajevi ema, 58-aastane Lizaveta Bogdanova, seltsidaam, 37-aastane Schaaf, sakslasest guvernöör, 45-aastane Mihhaila Aleksandrovitš Rakitin, majasõber, 30-aastane Aleksei Nikolajevitš Beljajev, üliõpilane, Kolja õpetaja, 21-aastane Afanassi Ivanovitš Bolšintsov, naaber, 48-aastane Ignati Iljitš Špigelski, arst, 40-aastane Matvei, teener, 40-aastane Katja, teenija, 20-aastane Tegevus toimub 1840. aastate alguses Islajevi mõisas. Iga vaatuse vahel on möödunud üks päev. Teineteisesse on armunud Natalja ja Rakitin. Bolnitsov soovib abielluda Veeraga, Matvei Katjaga ja Špigelski Lizavetaga. Katjale teeb lähenemiskatseid ka Schaaf. Mõisa argielu pöördub peapeale, kui saabub Kolja uus koduõpetaja Beljajev ning temasse armuvad Natalja, Veera ja Katja. Bolšintsovi abieluettepaneku kannab Nataljale ette Špigelski, kellele Veera vastuse eest, olgu see siis ükskõik milline, on Bolšintsov lubanud troika. Natalja räägib Veerale ettepanekust, mille peale viimane naerma hakkab. Pikema jutuajamise käigus õnnestub Nataljal välja uurida, et tegelikult armastab Veera Beljajevit. Armukade Natalja otsustab, et koduõpetaja peab lahkuma. Ent vestelnud Beljajeviga, mõistab ta, et Beljajevil Veera suhtes samasuguseid tundeid pole ning muudab noormehe lahkumise suhtes meelt. Veera, pettunud kasuemas, et too tema armusaladuse välja lobises, puistab südant Beljajevile ja avaldab, et tegelikult armastab ka Natalja Beljajevit. Usalduslikus vestluses avaldab Rakitin Islajevile, et armastab tema naist. Beljajev kinnitab Veerale: "Ma armastan teid nagu oma õde, armastan, sest teid on võimatu mitte armastada."; Nataljale: "Mul tekkis alles täna, meie viimase kohtumise ajal enne lõunat, esimest korda mingi tavatu, enneolematu tunne, nagu oleks kellegi käsi mu südant pigistanud ja rinnas hakkas nii palav... Jah, enne seda ma justkui võõrastasin teid, ei armastanudki, aga täna..." Lõpp. Rakitin ja Beljajev sõidavad ära Moskvasse. Veera annab oma jah-sõna Bolšintsovile. Lizaveta lubab abielluda Špigelskiga. Kuu aega maal[alaline kõdulink] Eesti Teatri Agentuur (vaadatud 17. mail 2014) Teatriõhtu Kuu aega maal (ETV 1987) (vaadatud 17. mail 2014) "Kuu aega mall" Draamateatri koduleht (vaadatud 17. mail 2014)
Guadiana

Guadiana on jõgi Euroopas Pürenee poolsaarel. Algab La Manchast. Keskjooksul voolab Meseta kiltmaal valdavalt läände. Alamjooksul pöördub lõunasse ja suubub Cádizi lahte. Pikkus 744 km. Sillad üle Guadiana: Puente de la Mesta, Puente de Felipe IV (Medellín), Puente Romano sobre el río Guadiana, Puente de Lusitania, Puente Nuevo, Puente de Lobón, Puente de la Autonomía, Puente de Palmas, Puente de la Universidad, Puente Real, Puente Ajuda ja Nuevo Puente Ajuda.
Asahikawa

Asahikawa (jaapani 旭川 Asahikawa) on linn Jaapanis Hokkaidō saare keskosas, Hokkaidō prefektuuris Kamikawa allprefektuuris. Asub 60 km kaugusel rannikust 116 m kõrgusel merepinnast samanimelise jõe ääres. Asahikawa on metsa- ja puidutööstuse keskus. Asahikawa on asutatud 1922. aastal. Linnas on loomaaed ja mäesuusakeskus. 住民基本台帳人口・世帯数 ｜ 総合政策部計画局統計課, vaadatud 12.02.2021. Asahikawa koduleht
Bunkyō

Bunkyō on üks 23 eriringkonnast Jaapanis Tōkyōs. See on valdavalt elurajoon, seal asuvad Tokyo Dome ja mitmed õppeasutused, teiste seas Tōkyō Ülikool ja Tōyō Ülikool. Bunkyō eriringkond moodustati 1947. aastal. Tokyo Dome Maantee nr 5 Tōyō Ülikool https://www.gsi.go.jp/KOKUJYOHO/MENCHO/backnumber/GSI-menseki20210101.pdf Population by District, vaadatud 15.07.2022. Bunkyō koduleht
Tartu Aleksander Puškini Kool

Tartu Aleksander Puškini Kool (vene keeles Тартуская школа имени Александра Пушкина) on varem peamiselt venekeelset põhiharidust andnud õppeasutus Tartus, mis on nüüd üle läinud eesti õppekeelele. Tartu Aleksander Puškini Kooli nime all alustas kool tööd 1. septembril 2014. 2014/2015. õppeaastal oli kooli nimekirjas 522 õpilast. Tartu Aleksander Puškini Kool (vene keeles Тартуская школа имени Александра Пушкина) alates 1. septembrist 2014. Tartu Vene Lütseum (vene keeles Тартуский Русский Лицей) alates 24. august 2007. Tartu Vene Lütseumi nime all hakkas kool tegutsema pärast Tartu Slaavi Gümnaasiumi ja Tartu Puškini Gümnaasiumi ühinemist. Kooli ruumideks jäid Tartu Slaavi Gümnaasiumi ruumid aadressil Uus tänav 54. Tartu Slaavi Gümnaasium (vene keeles Тартуская Славянская Гимназия) alates maist 1997 Tartu 6. Keskkool 1969–1997 Tartu 3. Kaheksaklassiline kool 1965–1969 Tartu 3. Keskkool 1962–1965 Tartu 6. Kaheksaklassiline kool 1960–1962 Tartu 6. Keskkool 1953–1960 Tartu 8. Seitsmeklassiline kool 1946–1953 2024. aasta sügisel kuulutati välja nimekonkurss uue nime leidmiseks. Tartu Aleksander Puškini Kooli ajalugu kattub osaliselt Tartu Raatuse Kooli ajalooga. Kui 1952. aastal valmis uus koolihoone aadressil Puiestee 62, jagasid seda hoonet tollane Tartu 3. Keskkool (eesti õppekeelega) ja Tartu 6. Keskkool (vene õppekeelega). 1960. aastate algul eesti õpilaste arv vähenes. 1963. aastal otsustati liita eesti ja vene kool ühtse juhtimise alla ja likvideerida keskkool. Sündis nn rahvaste sõpruse kool. 1965. aastal lõpetas tollase Tartu 3. Keskkooli viimane lend ja kool nimetati ümber Tartu 3. 8-klassiliseks kooliks. 1969. aastal lahutati eesti- ja venekeelne osakond: eesti osakond jätkas taas Tartu 3. Keskkoolina ja vene osakond Tartu 6. Keskkoolina, mille uueks asukohaks sai 1969. aasta sügisel valminud koolihoone Uuel tänaval. Osaliselt kattub Tartu Aleksander Puškini Kooli ajalugu ka Tartu Tamme Gümnaasiumi ajalooga, sest vähemalt aastatel 1945–1947 kandis Tamme Gümnaasium nime Tartu 6. Keskkool. Tartu Slaavi Gümnaasiumi ja Tartu Puškini Gümnaasiumi liitmise põhjus oli mõlema kooli madal täituvus. 2007– Alina Braziulene 1975–2007 Valentin Nešpanov 1967–1975 Andrei Zarubin 1965–1967 Maie Loit 1963–1965 Ivan Sükijainen 1958–1963 Niina Akulova (Gluštšenko) 1954–1958 Polina Boikova 1946–1954 Ivan Sükijainen Tartu Vene Lütseumist saab Tartu Aleksandr Puškini Kool "Tartu Aleksander Puškini kool loobub oma nimest" ER, 25. september 2024 "Mis oli enne tänast". Tartu Raatuse Gümnaasiumi koduleht. Originaali arhiivikoopia seisuga 4.07.2007. Vaadatud 25.10.2007. Rozental, Väinu (2019). Reveranss roosinupukestele. 100 aastat Raatuse kooli asutamisest. TORE Kirjastus. "Maine tuleb tööga: Sirje Tohver". Õpetajate Leht. 26. 04 2002. Originaali arhiivikoopia seisuga 9.11.2007. Vaadatud 25.10.2007. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |Aeg= (juhend) Jaanika Meier (26.10.2007). "Vene koolide liitmine lõi tugeva lütseumi". Tartu Postimees. Originaali arhiivikoopia seisuga 27.10.2007. Vaadatud 26.10.2007. Tartu Vene Lütseumi koduleht Puškini Kooli koduleht