laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Olavi Pesti

Olavi Pesti (sündinud 1. novembril 1950 Tallinnas) on eesti ajaloolane. Olavi Pesti lõpetas 1969 Tallinna 10. Keskkooli ning 1974 Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna. Ta oli 1974–1976 Saaremaa Muuseumi vanemteadur, alates 1976 teadusdirektor. Ta on Saaremaa Muuseumi ajalooekspositsioonide kaasautor, juhendanud Saaremaa kodu-uurijaid, mitme Saaremaa kultuurilugu käsitleva kogumiku koostaja ja toimetaja; alates 1993 Saaremaa muuseumi aastaraamatu toimetaja, aastast 2002 "Saaremaa Muuseumi Toimetiste" ja aastast 2004 "Saaremaa Merekultuuri Seltsi Toimetiste" toimetaja. Olavi Pesti on Eesti Muinsuskaitse Seltsi (1987) asutajaliige ja volikogu liige (1987–1992), Johannes Aaviku Seltsi asutajaliige (1992) ja Eesti Kongressi liige (1990–1992). Uurimisvaldkonnad: Saaremaa kultuurilugu, eriti Saaremaa muuseumi ajalugu, muinsuskaitse, väljapaistvad saarlased. Üle 200 teadus- ja aimetrükise. Kingissepa rajooni ajaloo- ja kultuurimälestised (kaasautor). Tallinn 1983; 2. trükk (Saaremaa ajaloo- ja kultuurimälestised), Tallinn 1991 Erich Frommi utoopia. // Looming 6/1975 Saaremaa Muuseum. Kaheaastaraamat 1991–1992. Kuressaare 1993 (koost. ja toim) Ühest kuulsast suguvõsast paari tähtpäeva taustal. // Minu Saaremaa. Kuressaare 1991 Artur Toom – Vilsandi linnukuningas (toim). Kuressaare 2001 Koguteos "Saaremaa: Loodus. Aeg. Inimene" (kaasautor). Tallinn 2002 Saaremaa ajaloost. // Saaremaa kirikud. Tallinn 2003 2001 Valgetähe V klassi teenetemärk 2007 Hendrik Krummi nimeline kultuuristipendium 2015 Saare maavalitsuse teeneteplaat 2018 Kuressaare linna teenetemärk Olavi Pesti on Madis Pesti poeg ja Arvo Pesti vend. Tema tütar on Mele Pesti. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Olavi Pestile anti linna teenetemärk Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Aime Pesur

Aime Pesur (aastani 1971 Aime Uueni, 1971–84 Aime Nurk; sündinud 28. oktoobril 1945 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane. Aime Pesur on töölise tütar. Lõpetas 1964 Tallinna 4. Keskkooli, 1969 TPI energeetikateaduskonna, 1974–77 Eesti TA aspirant, tehnikakandidaat (1980, Eesti TA), väitekiri "Keevkihiga seadmetest eraldunud põlevkivi tuhkade ja šlakkide mõningate füüsikalis-keemiliste omaduste uurimine". Oli 1972–81 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi (TEFI) põlemisprotsesside sektori nooremteadur, 1981–93 vanemteadur, 1993–95 Eesti TA Energeetika Instituudi (Eesti TA EI) soojusenergeetika osakonna vanemteadur, 1995–96 Eesti TA EI soojusenergeetika osakonna vanemteadur, 1996–2001 Eesti TA EI soojustehnika labori vanemteadur, 2002–03 TTÜ Energeetika Instituudi soojustehnika labori vanemteadur. Uurimisvaldkonnad: energeetika, soojustehnika. Uurinud keevkihtkatseseadmetest saadud põlevkivituhkade ja šlakkide füüsikalis-keemilisi omadusi ja välja töötanud meetodi kristallide kontsentratsiooni määramiseks plastilistes koldešlakkides ning esmakordselt numbriliselt lahendanud plastiliste šlakkide voolamise võrrandi. Võttis osa põlevkivi poolkoksi ja põlevkivi segude keevkihis katsepõletamise esmakordsetest katsetest importkütusel töötavate katelde üleviimisel kohalikele kütustele (puit, turvas), katlamajade keskkonnamõjude uurimisel ja Eesti energeetikas ja Eesti tööstuses tekkivate kasvuhoonegaaside vähendamise võimaluste selgitamisel. Oli üks põlevkivide keevkihis gaasistamise seadme loojatest. NSVL Rahvamajanduse Saavutuste Näituse pronksmedal (1982). Üle 100 teadustrükise, 1 autoritunnistus, 1 kasulik mudel. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Mittenjuutonlike vedelike gravitatsiooniline voolamine koos materjali separeerumisega kihiti (kaasautor). // Eesti TA Toim. Füüs. Mat 1 (1976) Verbrennung von festen Brennstoffen in der zweistufigen wirbelschicht (kaasautor). // Energiatechnik 33 (1983) 7 Greenhouse Gas Emissions – Recent Trends in Estonia (kaasautor). // Greenhouse Gas Emission Inventories. Dordrecht, Boston, London, Netherlands (1996) Mitigation Analysis for Estonia (kaasautor). // Global Climate Change Mitigation Assessment. U.S. Country Studies Programm. Washington, 1997 Steam boiler furnace utility model EE 2000 0241 U1 (kaasautor A. Martins). // Oil Shale 19 (2002) 1 Fluidized-bed combustion of oil shale retorting solid waste (kaasautor). // Oil Shale 21 (2004) 3. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Aleksander Jakob Dietrich von Pezold

Aleksander Jakob Dietrich von Pezold (21. aprill 1870 Tver – 27. juuli 1945 Nienburg an der Saale) oli baltisakslasest Eesti arstiteadlane ja genealoog. Aleksander Jakob Dietrich von Pezold oli arsti poeg. Õppis 1881–1887 Tallinna Toomkoolis, 1887–1888 Tartu Kollmanni Eragümnaasiumis, lõpetas 1890 Tallinna Nikolai Gümnaasiumi. Õppis 1890–1896 TÜ arstiteaduskonnas, täiendas end korduvalt välismaal. Oli 1896–1897 Tallinna Diakonisside Haigla assistent, aastast 1900 Soomes Pitkajärvi Sanatooriumi peaarst, 1909–1939 Tallinna Kopsuhaigla eriarst. Aastal 1939 repatrieerus Saksamaale, 1939–1945 elas ja praktiseeris arstina Posenis. Rahvusvahelise Tuberkuloosi Vastu Võitlemise Organisatsiooni (Internationale Vereinigung gegen Tuberkulose) liige. Avaldanud arstiteaduslikke ja genealoogiauurimusi. Eine seltene Wolfsjagd. // Neu Baltische Waidmannsblatt (1912) 15 Entwickelung der Krankenpflege. // Balt. Mschr. (1914) Kopsutiisikus ja selle vastu võitlemise abinõud. Reval, 1912 Genealogie des Geschlechts "von Pezold". // Gothaisches Genealogisches Taschenbuch 1923. Baltisches Geschlechterbuch. BFM. 1932. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Saksamaale asunud Tallinnast 50 arsti., Uus Eesti, nr. 309, 12 november 1939 Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710–1960. Köln, Wien, 1977, 588–589 Brennsohn, I. Die Aerzte Estlands von Beginn der historischen Zeit bis zur Gegenwart. Riga, 1922, 297–298 Album Estonorum. Tallinn, 1939, 342 Tartu Ülikooli üliõpilaskonna teatmik. I. Tartu, 1986, 14. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Johann Diedrich Pezold

Johann Diedrich Pezold (27. oktoober 1752, Wiedensahl, Hannoveri lähedal – 26. august 1804, Tamsalu mõis, Eestimaa) oli Eesti arstiteadlane. Johann Diedrich Pezold oli sakslane. Õppis Hannoveri koolides. Tuli 1773 Liivimaale, töötas 1776–78 Põltsamaal doktor Peter Ernst Wilde asutatud haiglas ja apteegis. Siirdus 1778 Saksamaale, õppis Berliini[küsitav] ja Göttingeni ülikoolis, meditsiinidoktor (1780, Göttingeni Ülikool), väitekiri "De reductione Antimonii" (Göttingen, 1780). Sai 1784 venia practicandi õigused Venemaal töötamiseks, asus arstina tööle Rakveres. Oli 1785–1793 esimene Tallinna asehaldurkonna Viru kreisi arst, ühtlasi 1789–1792 Rakvere endise Gruelmanni apteegi omanik ning aastast 1797 taas kreisiarst. Kreisiarsti alaliseks asupaigaks oli maakonnalinn, kust seoses teenistuskohustuste täitmisega tegid väljasõite maakonda. Kreisiarsti ülesanded olid: haigete ravi, rõugepookimised, epideemiate ja taudide vastaste meetmete rakendamine, arstlikud läbivaatused ning laipade ja isikute kohtumeditsiinilise ekspertiisi teostamine; järelevalve apteekide, haiglate, vaestemajade, vanglate jt asutuste sanitaarolukorra üle; ilmastikuvaatlused. Kreisiarst allus kubermangu tervishoiuvalitsusele ja teostas järelevalvet maakonna tervishoiuasutuste üle ning osales maakonna hoolekandeasutuste, koolera- ja rõugepanemise komiteede tegevuses. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide 1.13.2. Kreisiarst, www.eha.ee Brennsohn, I. Die Aerzte Estlands von Beginn der historischen Zeit bis zur Gegenwart. Riga, 1922, 295. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Leopold Dietrich Ernst von Pezold

Leopold Dietrich Ernst von Pezold (6. juuli 1832 Viljandi – 21. aprill 1907 Karlsruhe) oli Eesti baltisaksa kunstnik, kunstiloolane ja ajakirjanik. Von Pezold õppis Peterburis Püha Anna koolis, siis Cēsise lähedal Birkenruh' õppe- ja kasvatusasutuses (Bērzaine gümnaasium) ning 1851–1855 Tartu Ülikoolis usuteadust ja ajalugu (lõpetas TÜ 1855), 1857–1858 ja 1865 Düsseldorfi Kunstiakadeemias, 1858–1861 Karlsruhe kunstikoolis, 1860–1861 viibis Itaalias. 1856–1857 oli ta Tartus ja Tallinnas koduõpetaja, 1862–1865 Revalsche Zeitungi asetoimetaja, 1867–1869 toimetaja, 1869–1879 Rigasche Zeitungi toimetaja ning 1879. aastast Karlsruhes kunstikooli kunstiajaloo õppejõud, esseist ja ajakirjanik. Von Pezold lõi ajaloolisi maale ja portreid. Ta oli Tallinna Provintsiaalmuuseumi asutajaid (1864), tuntud oma liberaalsete ja estofiilsete vaadete poolest. Eestimaa Kirjanduse Ühingu auliige. Die Oeffentlichkeit in den baltischen Provinzen. Leipzig, 1870 Schattenrisse aus Revals Vergangenheit. Reval, 1898, 1901 Vor vierzig Jahren. Erinnerungen eines ehemaligen Karlsruher Kunstschülers. Karlsruhe, 1903 Zur Geschichte der Rigaschen Zeitung. 1907 Kolme Eestimaa kunstniku rännuaastad (tlk, eessõna A. Lõugas). Tallinn, 1994 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710–1960. Köln, Wien, 1977, lk 589–590 Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn, 1996, lk 381 Neumann, W. Baltische Maler und Bildhauer des XIX Jahrhunderts. Riga, 1902, lk 122–124 Neumann, W. Lexikon baltischer Künstler. Riga, 1908, lk 118–119 Böthlingk, A. Leopold von Pezold. // Heimatstimmen (1908) 3, lk 24–42 Vaga, V. Kunst Tallinnas XIX sajandil. Tallinn, 1976, lk 86–88 Koch, B. Leopold von Pezold. // 5. Homburger Gespräch. Heft 6. Bad Homburg, 1984, lk 222–226 Keevallik, J. Kunstikogumine Eestis 19. sajandil. // Kunstiteadus Eestis 19. sajandil. Tallinn, 1993, lk 153 Loodus, R. Kunstielu Eesti linnades 19. sajandil. Tallinn, 1993, lk 44–49 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. "Pezold, Leopold Dietrich Ernst von" Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale. Portree. Leopold Pezold (1832-1907). Soolapaberifotod Eesti Ajaloomuuseumi fotokogus
Liidia Petaja

Liidia Petaja (aastani 1971 Liidia Rappu, sündinud 24. septembril 1938 Leningradis) on Eesti tehnikateadlane. Liidia Petaja on soomlane ja kaubandustöötaja tütar. Lõpetas 1958 Kohtla-Järve Põlevkivitehnikumi põlevkivi tehnoloogia erialal, 1966 (kaugõppes) Tallinna Polütehniline Instituudi (TPI) keemilise tehnoloogia erialal. Oli 1958–1969 Kohtla-Järve Põlevkivi Teadusliku Uurimise Instituudi (TUI) tehnik ja insener, 1970–1991 nooremteadur ja teadur; aastast 1991 pensionil (elab Soomes). Uurinud maailma erinevate leiukohtade põlevkivi, ümbertöötamise tehnoloogiat ja selle arendamist. 27 teadustrükist, 5 autoritunnistust. Экспресс-метод определения основных показателей технического анализа горючих сланцев. // Сл. промышленность (1984) 10 Выделение летучих продуктов при термодеструкции кукерсита (kaasautor). // Гор. сл. 5 (1988), 4 Сегрегация сланца в генераторах с поперечным потоком теплоносителя (kaasautor). // Гор. сл. 6 (1989), 2 Применение метода термического анализа для характеристики горючих сланцев. // Сл. промышленность (1990) 8 Кинетика термодеструкции сланца-кукерсита (kaasautor K. Kundel). // Тр. НИИ сланцев 25 (1991). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Romeo Paul Eduard Peterhof

Romeo Paul Eduard Peterhof VR I/3 (4. aprill 1899 Tartu – 20. jaanuar 1941 Tartu) oli baltisaksa päritolu Eesti arstiteadlane ja neuroloog. Romeo Paul Eduard Peterhof oli kullassepa poeg ja baltisakslane. Lõpetas 1909 Tartu Aleksandri Gümnaasiumi, 1915 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinidoktor (1924, TÜ), väitekiri "Experimentelle Untersuchungen über die resorptive Funktion des Flexus chorioideus". Oli I maailmasõja ajal rindearst ja laatsarettides ülemarsti abi, 1919.–20. a 1. Tartu Sõjaväehospidali ülemarsti abi, aastast 1921 TÜ närvikliiniku assistent (professor Ludvig Puusepa juures), ühtlasi praktiseeris 1921–40 Tartus närviarstina. Tartu Eesti Arstide Liidu asutajaid ja aastast 1930 esimees. Vabadusristi I liigi 3. järk. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tagajärjekas ravitsemine kahel tetanus'e juhtumisel seerumi pritsimise läbi subarachnoidaalruumi. // EA (1922) 3 Praegused dysenteria ravimise viisid. // EA (1923) 2/3. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, I, lk 173 Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997, lk 283. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Veronika Dagmar Elisabeth Peterhoff

Veronika Dagmar Elisabeth Peterhoff (sündinud Lusikas; 23. aprill 1919 Holm, Pihkva kubermang – 16. märts 2011) oli eesti arstiteadlane ja anestesioloog. Veronika Dagmar Elisabeth Peterhoff oli kohtuniku tütar. 1937. aastal lõpetas Peterhoff Tartus Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumi, õppis 1937–1943 TÜ arstiteaduskonnas. 1944 läks ta sõjapõgenikuna Rootsi. 1944 lõpetas ta Freiburgi Ülikooli arstiteaduskonna, 1948 kaitses meditsiinidoktori kraadi Erlangeni Ülikoolis. Aastast 1944 oli Peterhoff Göteborgi Sahlgrenska haigla arst. Ta õppis Rootsis anestesioloogiks, täiendas end 1962 New Yorgi presbüterliku hospitali meditsiinikeskuses USA-s. Seejärel oli ta Göteborgi Ülikooli Sahlgrenska haigla peaanestesioloog. Peterhoffi põhiline uurimisvaldkond oli anestesioloogilised meetodid. (Veronika Peterhoff) Die Extrauteringravidität, dargestellt am Krankengut der Universitäts-Frauenklinik Erlangen während 20 Jahren 1927 - 1946. 1948 Clinical trials with methohexital. A new ultra-short-acting barbiturate for intravenous anesthesia (kaasautor K. G. Dhuner). // Acta Chir. Scand. 123 (1962) 3 Regularisering av foermaksflimmer med likstroemschock (kaasautor). // Sven. Lakartidu. 61 (1964) Conversion of atrial arrhythmias with dc shock: Primary results and a follow-up investigation (kaasautor). // Acta Med. Scand. Suppl. 431 (1965) Epidural anaesthesia in low-back pain and sciatica (kaasautor I. Goldie). // Acta Orthop. Scand. 39 (1968) 2 Anesthesia in renal transplantation. Observations at 142 anesthetics in 50 patients (kaasautorid K .G. Dhuner, H. Lundberg). // Scand. J. Urol. Nephrol. 2 (1968) 1. "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 304 Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997., 544 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Triinu Peters

Triinu Peters (aastani 1998 Triinu Piirimäe; sündinud 11. mail 1970) on eesti põllumajandusteadlane. Lõpetas 1988 Tartu 16. Keskkooli, 1993 EPMÜ loomakasvatuse erialal, põllumajandusmagister (1994, EPMÜ), väitekiri "Eesti punast tõugu pullide spermaproduktsiooni sõltuvus pärilikest teguritest", Ph.D. (põllumajandusteadused, 1999, Kieli Ülikool), väitekiri "Schätzung genetischer Parameter für funktionale Merkmale bei Rotviehpopulationen". Oli 1993–94 Eesti Punase Karja Aretuskeskuse sekretär-tõlk, 1994 EPMÜ loomakasvatusinstituudi teadur, 1995–99 Kieli Ülikooli teadur, ühtlasi 1996–99 Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Keskuse (PRIA) andmetöötluse osakonna biomeetria sektori teadur, 2000– Planet ID GmbH (Essen, Saksamaa) müügidirektor. 1999 "Schätzung genetischer Parameter für funktionale Merkmale bei Rotviehpopulationen". // Schriftenreihe des Instituts für Tierzuht und Tierhaltung der Christian-Albrechts-Universität zu Kiel 116 Ta on Helmut Piirimäe ja Krista Piirimäe tütar. Tema vennad on ajaloolased Pärtel Piirimäe ja Kaarel Piirimäe ning bioloog Kristjan Piirimäe. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Valter Petersell

Valter Petersell (28. oktoober 1933 Kaagjärve vald, Valgamaa – 21. august 2021 Tallinn) oli eesti geoloog ja geokeemik. Valter Petersell oli talupidaja poeg. Lõpetas 1952. aastal Valga 1. Keskkooli ja 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geoloogia osakonna. Geoloogia-mineraloogia-kandidaat (1976, Eesti NSV TA Geoloogia Instituut), väitekiri "Основные черты геологии и рудоносности кристаллического фундамента южного склона Балтийского щита". Oli 1957–1962 Tšita geoloogiavalitsuse geoloog ja jaosakonna juhataja, 1962–1991 Eesti Geoloogiakeskuse geoloog, jaosakonna juhataja, geoloogiatöökonna ja ekspeditsiooni peageoloog ja juhataja, aastast 1991 osakonna juhataja ja juhtivgeoloog. 1984–1992 NSV Liidu Geoloogiaministeeriumi ja sotsialismimaade vaheliste põlevkiviuuringute juht ja koordinaator, aastast 1991 osales mitmes rahvusvahelises geokorrelatsiooniprogrammi projektis. Uurimisvaldkonnad: diktüoneemaargilliidi, fosforiidi, põlevkivi ja Eesti aluskorra geoloogia, geokeemia ja maagistumine, pinnase geokeemia ja keskkonnaprobleemid. Rakvere fosforiidipiirkonna esmaavastajaid. Üle 30 teadustrükise. On the geological structure of the crystalline basement of the southern slope of the Baltic shield (kaasautor O. Levchenkov). // TÜ Toim 972 (1994) Mulla geokeemilise seire bülletään (kaasautor). Tallinn 1996 Eesti mulla huumushorisondi geokeemiline atlas (kaasautor). Tallinn, Uppsala 1997 Distribution of heavy metals in sediments of the Gulf of Riga, Baltic sea. // Boreal Envir. Res. 5 (2000) 2 Grain size analysis and mineralogy of the Tremadocian Dictyonema shale in Estonia (kaasautor). // Oil Shale 18 (2001) 4 Radoonist Eesti pinnases. // Keskkonnatehnika (2005) 2 1975 Eesti NSV teeneline tööstustöötaja Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti geoloogia: biograafiline teatmik. Tallinn 1995, lk 87. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 550-551 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Eugen Petersen

Eugen Adolf Hermann Petersen (16. august 1836 Heilinghafen – 14. detsember 1919 Hamburg) oli Eesti saksa päritolu kunstiajaloolane, arheoloog ja filoloog. Eugen Adolf Hermann Petersen oli õpetlase poeg. Õppis filoloogiat ja arheoloogiat Kieli Ülikoolis, lõpetas Bonni Ülikooli. Auhinnatud töö "Theoprasti characteres" täiendatud variandi eest andis Kieli Ülikool talle filosoofiadoktori kraadi. Taani valitsuse stipendiumiga õppis Petersen kuni 1861 Rooma Arheoloogia Instituudis antiikkunsti ning täiendas end Napolis ja Firenzes. 1862 töötas Briti Muuseumis hellenistisliku kunsti kogudega. Seejärel pidas Erlangeni Ülikoolis loenguid kreeka kunstist ja mütoloogiast ning sai seal 1862. aastal pro venia legendi "De Philocteta Euripidea" eest eradotsendi kutse. Oli 1873–1879 Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia ja arheoloogia kateedri korraline professor, pidas loenguid antiikkunsti ajaloost, kreeka mütoloogiast, geograafiast ja topograafiast. 1874–79 täitis ühtlasi TÜ Kunstimuuseumi direktori ja raamatukogu juhataja ülesandeid. Pidas ettekandeid hellenistlikust templikultuurist, Heinrich Schliemanni väljakaevamistest Troojas jm. Tartust siirdus Praha Ülikooli. 1880–1885 võttis koos Austria õpetlastega osa kolmest ekspeditsioonist Kreekasse ja Väike-Aasiasse; avaldas uurimisreiside kohta mitu raamatut. Petersoni teost Vana-Kreeka suurima skulptori Pheidiase loomingust peetakse epohhiloovaks. Temalt ilmus üle 100 teaduspublikatsiooni. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Die Kunst des Pheidias. Berlin 1873 Reisen in Lykien, Milyas und Kibryatis (kaasautor F. v Lischen). Wien, 1889 Städte Pamphyliens und Pisidiens (kaasautor), Wien, 1890–1892). Левицкий II, 475–479 Brockhaus (1903), 16 Nordisk familjebok Encyclopedi och Konversations lexikon. Stockholm, 1931, 913 Raid, N. TÜ muuseumi ajaloost. // Kunst (1968), 31–39 AKA arhiiv, f 402, n 3, s 1309 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, II, 145–175. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Henno August Petersen

Henno August Petersen (sündinud 1938 Harjumaal) on eesti keemik. Henno August Petersen on Ferdinand Petersoni poeg, Ivar-Heldur ja Karl Endel Petersoni vend. Läks 1944 koos perega Saksamaale, sealt 1949 USA-sse. Lõpetas 1956 Clifford J. Scott'i keskkooli (New Jersey), 1960 Rensselaeri Polütehniline Instituudi (Troy, New Yorgi osariik) keemiainseneri erialal; Ph.D. (füüsikaline keemia, 1965, Purdue Ülikool, Lafayette, Indiana), väitekiri "The Microheterogenity of Plasma Albumins". Oli 1960–65 Purdue Ülikooli teadur, 1965–67 USA armee labori teadur, aastast 1967 UniRoyal Uurimiskeskuse (New Jersey) teadur. Uurimisvaldkonnad: biokeemia, uute plastikute, kummide, tekstiilmaterjalide keemiliste ja füüsikaliste omaduste uurimine. Omab patente USA-s, Saksamaal jm. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Reinforced acrylonitrile-styrene polumers (kaasautor M. Farber). // Chem Abstr. 81 (1974) US Appl. (1972) No 285298 Ger Offen (1974) No 2340397. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Karl Endel Petersen

Karl Endel Petersen (sündinud 11. juulil 1943 Tallinnas) on eesti matemaatik. Karl Endel Petersen on Ferdinand Peterseni poeg, Ivar-Heldur ja Henno August Peterseni vend. Lahkus 1944 koos vanematega Eestist. Lõpetas 1961 USA-s (New Yorgis) Clifford J. Scotti keskkooli, 1965 Princetoni Ülikoolis bakalaureuseõppe matemaatika erialal, 1967 Yale'i Ülikoolis magistriõppe, matemaatikamagister (1967, Yale'i Ülikool), Ph.D. (matemaatika, 1969, samas), väitekiri "Prime Flows, Disjointness and Mixing". Aastast 1969 Põhja-Carolina Ülikooli õppejõud, sh 1987–1992 adjunktprofessor, 1992– professor. Olnud külalisprofessor ja -teadur paljudes maailma ülikoolides ja teadusasutustes, sealhulgas Yale'i Ülikoolis (1979), Prantsusmaa ülikoolides (1981, 1988, 1991, 1992), India Statistikainstituudis Kolkatas (1989), Kairo Ülikoolis (1993), esinenud loengutega Tartu Ülikoolis (1992, 1994) ja Küberneetika Instituudis (1992). Uurimisvaldkond: invariantse mõõduga dünaamilised süsteemid, nende ergoodilisusteooria, rakendused tõenäosus- ja informaatikateoorias. On selle valdkonna juhtivaid spetsialiste ning osalenud paljudel erialakonverentsidel ja muudel rahvusvahelistel aruteludel. American Mathematical Society, Sigma Xi liige. Üle 30 teadustrükise. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Brownian Motion, Hardy Spaces and Bounded Mean Oscillation. Cambridge Univ. Press, 1977 Ergodic Theory. Cambridge Univ. Press, 1983, 2. trükk 1989 The helical transform as a connection between ergodic theory and harmonic analysis. // Trans. Amer. Math. Soc. 331 (1992). EE 7, 276 14, 368 Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.