laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Nihilism

Nihilism (ladina sõnast nihil 'eimiski') on teooria, mis kuulutab mitte millessegi uskumist, ustavust mitte millelegi või mitte mingite eesmärkide järgimist. Terminit kasutatakse ebaõigesti iseloomustamaks inimesi, kes ei jaga mingit kindlat usku või absoluutsete väärtuste kogumit. Terminit "nihilism" kasutati esimesena Prantsusmaal 1787. Sõna "nihilist" kasutati Prantsusmaal juba 1761, kuid mitte praeguses tähenduses, vaid ketserite kohta. Filosoofiasse tõi mõiste "nihilism" 1799 saksa filosoof Friedrich Heinrich Jacobi. Eetikas ja moraalis tähendab nihilism autoriteedi, moraali ja sotsiaalsete tavade eitamist või koguni nende vastu võitlemist. Nihilistide meelest peaks moraal põhinema mitte kultuurilistele, vaid individuaalsetele alusele. Filosoofias on nihilismi esimesena käsitlenud Friedrich Nietzsche, kes kuulutas välja "väärtuste", s.o kultuuri, moraali ja õiguse ümberhindamise. Nietzsche pidas kristlikke väärtusi nihilistlikeks ja nimetas kristlust nihilistlikuks religiooniks, sest selle meelest on maapealne elu mõttetu, olles vaid ettevalmistus surmajärgseks eluks. Nietzsche nägi väljapääsu nihilismist võimutahte ja sama igavese taastuleku mõtlemises, mida aga suudab mõtelda ja kanda ainult üliinimene. Oswald Spengler pidas nihilismi langusühiskonna maailmavaateks. Martin Heideggeri eksistentsialismis oli nihilismi olemuseks metafüüsika; Albert Camus'l iseloomustas nihilism absurdset eksistentsi. 19. sajandi lõpu ja 20. sajandi alguse filosoofias väljendas nihilism kodanliku ühiskonna kriisi, selle võõrandunud teadvust. 19. sajandi II poolel tekkis Venemaal hulgaliselt revolutsioonilisi ja anarhistlikke liikumisi, mis eitasid aadlikultuuri, isevalitsuslikku korda, religiooni negatiivset külge (Lev Tolstoi) ja valitsevat moraali. Seetõttu tundus Venemaa valitsevatele ühiskonnakihtidele, et sellised liikumised eitavad üldse igasuguseid väärtusi, ja neid hakati kutsuma nihilistlikeks. See nimi levis laialdaselt tänu Ivan Turgenevi romaanile "Isad ja pojad" (1862). Sellest vaata lähemalt artiklist narodniklus. Nüüdisajal on nihilism omane mitmele protestiliikumisele, näiteks pungile. Agnostitsism Narodniklus Sotsialistide-Föderalistide Partei Catholic Encyclopedia: Nihilism Internet Encyclopedia of Philosophy: Nihilism Stanford Encyclopedia of Philosophy: Friedrich Heinrich Jacobi Center for Nihilist and Nihilism Studies Friedrich Heinrich Jacobi entry by George di Giovanni on the Stanford Encyclopedia of Philosophy website Friedrich Nietzsche (1886), Beyond Good and Evil Friedrich Nietzsche, Thus Spake Zarathustra Ashley Woodward, Nihilism and the Postmodern in Vattimo's Nietzsche Modernity and Nihilism - A religious ethicist's argument that secular history and modernity represent Nihilism Counter Order - Nihilism's home page
Virgiinia võtmehein

Virgiinia võtmehein (Botrychium virginianum) on sõnajalgtaimede hulka kuuluv taimeliik võtmeheina perekonnast. Eestis on ta haruldane. Virgiinia võtmehein andmebaasis eElurikkus
Kuu-võtmehein

Kuu-võtmehein (Botrychium lunaria) on maokeeleliste sugukonda võtmeheina perekonda kuuluv sõnajalgtaim. Kuu-võtmehein kasvab põhjapoolkeral nii Euraasias, Alaskal kui Gröönimaal, lisaks kasvab ta Lõuna-Ameerikas ja Austraalias. Ta kasvab parasvöötmes ja tundras, Lääne-Gröönimaal kuni laiuseni 69° 30' ja Ida-Gröönimaal kuni laiuseni 72°, Islandil, kogu Skandinaavias, Kolgujevi saarel, Malozemelskaja ja Bolšezemelskaja tundras, Polaar-Uraalis ning Obi ja Kolõma alamjooksul. Lõunas ulatub levila Venemaa ja Mongoolia vahelise piiri, Mandžuuria ja Kesk-Jaapanini. Taime võib kohata ka Kesk-Aasia ja Himaalaja mägedes. Põhja-Ameerikas kulgeb levila lõunapiir mööda USA territooriumi. Eestis esineb taim hajusalt, kuid on siin kõige levinum võtmehein. Eestis võib teda kohata kuivadel niitudel, ka puisniitudel. Nagu mujal levilas, nii ka Eestis on kuu-võtmehein tavaline, kuid mitte kusagil sage. Kuu-võtmeleht on kuni 30 cm kõrge. Taim koosneb lehest, millel on kaks osa: viljatu ja viljakas. Viljatu leheosa on püstine või kuni 12 cm pika varrega, 4–10 lehehõlma paariga. Viljakas leheosa on haraline sporangium 5–10 cm pikkusel varrel. Sporangiumi tipp ulatub üldjuhul maapinnast kõrgemale kui lehetipp. Eosed valmivad juunis-juulis. Leht ilmub kevadel ja sureb suve teisel poolel. Kuu-võtmehein on diploidne taim, millel on 90 kromosoomi. Võtmeheinad paljunevad väga vaevaliselt: selleks, et eosest areneks taim, kulub kümmekond aastat, kusjuures see enamikul juhtudest hoopis ebaõnnestub, kui ei leita sobivat mükoriisa-partnerit. Võtmeheinte arvukus kõigub aastati, sest mõnel aastal maapealne osa ei arene, taimed jäävad puhkeolekusse. Kurbel, R., 2011. Kadunud võtmeheinad. Eesti Loodus, 5. Kuu-võtmehein andmebaasis eElurikkus
Parkinsoni seadus

Parkinsoni seadus on juhtimisalane põhimõte, mille järgi "töö maht kasvab, kuni täidab kogu selle valmimiseks saada oleva aja". Põhimõtte sõnastas C. Northcote Parkinson 1955. aastal ajakirjas The Economist ilmunud artiklis. Parkinsoni järgi põhjustavad seda kaks asjaolu: "ametnik soovib kasvatada alluvate, mitte konkurentide hulka" ja "ametnikud töötavad üksteise jaoks". Samuti märkis ta, et bürokraatliku süsteemi ametnike hulk kasvas 5–7% aastas "olenemata tehtud (kui üldse) töö hulgast". Parkinsoni seadust on kasutatud ka viidatuna algsele seosele arvutitega: "andmete hulk kasvab vastavalt vabale kettaruumile" – suurema hulga mälu ostmine julgustab kasutama rohkem mälu võtvaid programme. Viimasel kümnel aastal on jälgitud, et süsteemi kasutamisele kuluva mälu hulk kipub järsult kahekordistuma iga 18 kuu järel. Kuigi sama raha eest saada oleva mälu hulk kipub iga 24 kuu järel samuti kahekordistuma, siis garanteerivad füüsikaseadused, et see ei kesta igavesti. Parkinsoni seadust oleks võimalik üldistada järgmiselt: "Nõudlus ressursi järele kasvab alati vastavalt pakutava ressursi hulgale". Selle lisatakse sageli täiendus, mille kohaselt "vastupidine ei ole tõene". 1960, Loomingu raamatukogu, Parkinsoni seadus ja teisi administratiivalaseid uurimusi, ester.ee 1972, Peteri printsiip, ester.ee 1982, Murphy seadus ja teisi põhjusi, miks asjad alati untsu lähevad, ester.ee (Murphy seadus)
C. Northcote Parkinson

Cyril Northcote Parkinson (30. juuli 1909 – 9. märts 1993) oli Briti mereajaloolane ja kirjanik. Ta on umbes kuuekümne raamatu autor. Et ta sõnastas Parkinsoni seaduse, hakati teda pidama oluliseks eriteadlaseks avaliku halduse alal. C. Northcote Parkinson. "Parkinsoni seadus ja teisi administratiivalaseid uurimusi". Inglise keelest tõlkinud Hans Luik. , Tallinn, Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus, Loomingu Raamatukogu 36/1960. C. Northcote Parkinson, "Parkinsoni kolmas seadus", tlk Henno Rajandi, LR 23/1965. "Parkinsoni seadus", Kupar 1994 (mõlema varasema väljaande kordustrükk)
Põšma

Põšma on alev Venemaal Sverdlovski oblastis, Põšma rajooni keskus. Linn asub Põšma jõe ääres Jurmatši jõe suudme juures186 km Jekaterinburgist ida pool. Seisuga 1. jaanuar 1996 oli alevis 11 600 elanikku. 2006. aasta lõpu hinnangul oli elanike arv 10 094. Alevi põhiline tööstusettevõte on masinatehas. On ka piimatöötlemise ettevõte ja metsamajandusettevõtted. 4 km kaugusel on Oštšepkovo jaam (rajatud 1885) Jekaterinburgi ja Tjumeni vahelisel raudteelõigul (Siberi raudtee 1996. kilomeetril Sverdlovski raudteeliinil). Põšma asutati 1646 slobodaana (Põšminskaja Sloboda). Aastal 1655 ehitati kindlusvangla, kus 1826 ja 1827 peatusid Siberisse sunnitööle saadetavad dekabristid. Aastal 1949 sai Põšma alevi õigused. Põšmas asub põlluharimise ja talurahva elu-olu muuseum. Verhnjaja Põšma Q126719912 Muuseum Kirik Gasifitseerimine Oštšepkovo jaam
François Mauriac

François Charles Mauriac [franssu'a mori'ak] (11. oktoober 1885 Bordeaux – 1. september 1970 Pariis) oli prantsuse kirjanik, Nobeli kirjandusauhinna laureaat. 1958 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia välisliikmeks "Langenud inglid" (Anges noirs; romaan). Tõlkinud ja eessõna: Viktor Veskimäe. Eesti Kirjastus Orto, Toronto 1954, 300 lk "Ussipesa". 1. osa (romaan). Tõlkinud Hans Vanaveski. LR, 1959, nr 8, 62 lk "Ussipesa", 2. osa, LR nr 9, 52 lk "Armastuse kõrb" (Le Désert de l'amour; romaan, (1925). Tõlkinud Henno Rajandi, LR 1970, nr 40/41, 128 lk "Thérèse Desqueyroux; Öö lõpp" (Thérèse Desqueyroux; La fin de la nuit; romaanid). Tõlkinud ja järelsõna: Henno Rajandi. Sari "Varamu", Eesti Raamat, Tallinn 1972, 254 lk "Ohvritall" (L'Agneau; romaan). Tõlkinud ja järelsõna: Malle Talvet; värsid tõlkinud Indrek Hirv. LR 1986, nr 43/45, 86 lk "Endise aja nooruk" (Desert de l'amour; Galigai; Un adolescent d'autrefois; romaanid "Armastuse kõrb", "Galigai", "Endise aja nooruk"). Tõlkinud Henno Rajandi ja Tõnu Õnnepalu; järelsõna Tõnu Õnnepalu. Sari "Nobeli laureaat", Eesti Raamat 1991, 336 lk J. S. (= Johannes Semper, "Raamatute keskel" (F. Mauriac. Le désert de l'amour) – Looming 1925, nr 10, lk 839–840 Aleksander Aspel, "Romaan ja kirjaniku mõttesüsteem" (Sartre ja Mauriac) – Looming 1939, nr 6, lk 645–651 ja A. Aspeli raamatus "Kirjad Pariisist", Ilmamaa, Tartu 2000, lk 34–43 "François Mauriac 1885–1970" – Looming 1970, nr 10, lk 1597–98 "20. sajandi väliskirjandus" (kõrgkooliõpik). Valgus, Tallinn 1971, lk 100–106 Linnar Priimägi, "François Mauriaci jumalikkus. Essee" – Akadeemia 1993, nr 4, lk 742–754 Vaapo Vaher, "Nobeli kirjandusauhinnad XLV" – Eesti Aeg 15. veebruar 1995, lk 15 Henno Rajandi, "Tõlkija teekond", Ilmamaa, Tartu 2002, lk 34–39 ("François Mauriac" – raamatu "Thérèse Desqueyroux. Öö lõpp" järelsõna kordustrükk)
Abakus (täpsustus)

"Abakus" on mitmetähenduslik sõna. Abakus on Vana-Kreekas, Vana-Roomas ja keskaegses Lääne-Euroopas kasutusel olnud arvutuslaud Abakus on kapiteeli katteplaat. Abakus on ehisliist, mis on metoopide ja triglüüfide ülemiseks raamiks.
Abakus (arhitektuur)

Abakus (ladina keeles abacus, vanakreeka keelest ἀβαξ ábax 'lauake') on nelinurkne lame plaat, mis moodustab samba kapiteeli ülemise osa. Abakuse ülesandeks on anda kitsa kapiteeliga sambale suurem pind, kandmaks arhitraavi või muud talastikudetaili. Abakuse kasutamine oli antiikarhitektuuris ja hilisemas orderiarhitektuuris reegliks. Varakristlikus, Bütsantsi ja keskaja arhitektuuris asendas abakust talum. Abakus on olnud kasutusel juba Vana-Egiptuses. Protodooria sambal oli kogu kapiteeli asemel liigendamata abakus. Sellist sammast nimetatakse ka abakusesambaks. Dooria samba abakus on lihtne ja liigendamata. Nagu dooria sambalgi, on protojoonia ja Toscana sambal abakus ruudukujuline kiviplaat püstiste külgtahkudega. Joonia, Korintose ja uusjoonia sammastel on abakus ruudukujuline alt kitsenevate külgtahkudega. Uusjoonia ja Korintose samba abakus on kergelt nõgusate servadega ning on varustatud profileeritud liistuga. Nurgad on nürid. Korintose samba abakusel on iga külgtahu keskel palmett või rosett (abakuseõis). Hilisemas orderiarhitektuuris, renessansis ja barokis kasutati samu kujundusi. Luxori papüürussammaste abakused on kapiteeli ülaosast kitsamad Protodooria abakussammas Dooria templil Paestumis toetub arhitraav palju laiemale abakusele Parthenoni dooria kapiteelid ja ligikaudu abakuselaiune arhitraav Joonia kapiteeli õhuke sirge profileeritud abakus Korintose kapiteeli nõguskülgne profileeritud abakus Talum Talumvöö Abakus. – Archipendium (saksa keeles)
Merikurat

Merikurat (Lophius) on kalade perekond merikuratlaste sugukonnast. Ameerika merikurat (Lophius americanus) Lophius budegassa Lophius gastrophysus Lophius litulon Euroopa merikurat (Lophius piscatorius) Lophius vaillanti Lophius vomerinus
Paleoliitikum

Paleoliitikum ehk vanem kiviaeg oli kiviaja vanim ja pikim periood. Paleoliitikum algas üle 2 miljoni aasta tagasi, kui Homo habilis ja Homo ergaster esimest korda töötlesid kivist tööriistu. Paleoliitikum lõppes koos Pleistotseeni lõpuga. Paleoliitikum jaguneb vanemaks ehk alampaleoliitikumiks, nooremaks ehk ülempaleoliitikumiks ja epipaleoliitikumiks. Eristatakse ka vanema ja noorema paleoliitikumi vahelist keskmist paleoliitikumi. Peenema jaotuse järgi on paleoliitikumi põhilised perioodid; Olduvai kultuur, mida iseloomustavad lihtsamad kivist tööriistad, algas umbes 2 500 000 aastat tagasi Acheuli kultuur, mida iseloomustavad peenemalt töödeldud kahe teraga tööriistad, (näiteks pihukirved), algul Aafrikas (umbes 1 000 000 aastat tagasi), umbes 500 000 aastat tagasi ilmusid ka Euroopasse. Kultuurikandjad olid eriti Homo ergaster, Homo erectus und Homo heidelbergensis. Sellesse arenguastmesse kuuluvad esimesed säilinud puitrelvad (viskodad ja viskpuud). Moustier' kultuur, umbes 200 000 kuni 40 000 eKr, mida iseloomustavad väga peenelt töödeldud tööriistad arvukates funktsioonile vastavates vormides. Tüüpilised on peenelt välja töödeldud saeterad. Kultuurikandjad olid eriti Homo neanderthalensis ja Homo sapiens. noorem paleoliitikum ehk ülempaleoliitikum, mida iseloomustab eriti kettaterade areng. See algas Aafrikas umbes 90 000 aastat tagasi, Euroopas umbes 40 000 aastat tagasi. Kultuurikandjad olid kuni ajani umbes 30 000 aastat tagasi Homo neanderthalensis ja eriti Homo sapiens. Sel ajal algas selgem eristumine lokaalselt erinevateks kultuurideks. Allperioodid: Aurignaci ajastu kuni umbes 28 000 eKr Châtelperron kuni umbes 34 000 eKr Gravette'i ajastu ajast umbes 28 000 eKr kuni umbes 21 000 eKr. Esimest korda esinevad inimesekujulised nukud (Venuse kujud). Solutré ajastu ajast umbes 22 000 eKr kuni umbes 18 000 eKr Madeleine'i ajastu ajast umbes 18 000 eKr kuni umbes 12 000 eKr. Esimesed koopamaalid. Traditsiooniliselt on peetud paleoliitikumile järgnevaks mesoliitikumi. Ent arheoloogide seas on saanud tavaliseks mesoliitikumi mõistest loobuda ning pikendada epipaleoliitikumi kuni neoliitikumini välja, eriti Lähis-Idas ja Anatoolias. Kuulsad paleoliitikumi mälestised on Altamira Baile Herculane Rumeenias Lascaux' koopamaalid Ajaskaalal on aastad tuhandetes (2000 = 2 000 000). R. Villems, Loengud inimese evolutsioonist, Evolutsioonilise bioloogia loengud 2006 Kati Sein, EKI seminar, 21. II 2012, Kõneleva olendi evolutsioonist
Brunnsviken

Brunnsviken on 3,5 km pikkune merelaht Rootsis Stockholmi valla ja Solna valla piiril. Lahel on Ålkistani kanali kaudu ühendus Saltsjöniga.
Solna vapp

Solna vapp on Rootsi Stockholmi läänis asuva Solna valla vapp. Vapi ametliku kirjelduse järgi on vapil kujutatud "sinisel väljal kuldset päikest" (I blått fält en sol av guld). 1930. aastatel hakati kasutama Solna sümbolina päikest. Solna kihelkonna keskel oli varem Solnö saar, mille nimi tähendas päikesest valgustatud saart. Vapp kinnitati 1940. aastal. Solna valla vapina registreeriti see Patendi- ja Registreerimisametis 1974. aastal.
Sudaani riigipeade loend

Sudaani riigipeade loend loetleb Sudaani riigipead alates iseseisvumisest 1956. aastal.
William I (täpsustus)

William I nime all võivad olla tuntud mitu monarhi: William Vallutaja oli Normandia hertsog (William II nime all) ja Inglismaa kuningas William de Warenne oli eelmise kaaskondlane ja 1. Surrey krahv William I oli Šotimaa kuningas William I, Douglase lord Uilleam I ehk William I, Rossi krahv William I oli Bimbia kuningas 19. sajandil William I oli Aumale'i, Albemarle'i ja Yorkshire'i krahv William I, 3. Salisbury krahv ehk William Pikkmõõk Guillaume Pikkmõõk ehk William I oli Normandia hertsog 10. sajandil Wilhelm I (täpsustus) Guillaume I Guglielmo I William II (täpsustus) William III (täpsustus) William IV (täpsustus)
William II (täpsustus)

William II nime all tuntud monarhe oli mitu: William II Rufus oli Inglismaa kuningas William de Warenne oli teine Surrey krahv William II, Douglase lord Uilleam II ehk William II, Rossi krahv William II oli Inglismaa kuningas William III Šotimaa kuningana William II oli Bimbia kuningas William II Pikkmõõk oli inglise ülik ja ristisõdija Guillaume II ehk William II oli William Vallutaja Normandia hertsogina Wilhelm II (täpsustus) Guillaume II Guglielmo II William I (täpsustus) William III (täpsustus)
William IV

William IV (21. august 1765 – 20. juuni 1837) oli Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi kuningas ning Hannoveri kuningas (Wilhelm IV) aastatel 1830–1837. William IV oli Suurbritannia kuninga (1760–1801), Iirimaa kuninga (1760–1801), Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi kuninga (1801–1820 (1811)), Braunschweig-Lüneburgi kuurvürsti (1760–1806), Hannoveri kuninga (1814–1820) George III poeg ja Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi kuninga (1820 (1811)–1830), Hannoveri kuninga (1820 (1811)– 1830) George IV vend. Tal ei olnud legitiimseid järglasi, mispeale sai peale tema surma kuningannaks tema venna prints Edwardi tütar Victoria. Kuna aga Hannoveri kuningas võis olla vaid meessoost, siis lõppes sellega Suurbritannia ja Hannoveri personaalunioon ja Hannoveri kuningaks sai hoopis tema vend Ernst August I.  William IV – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Guyana riigipeade loend

Guyana riigipeade loend loetleb Guyana riigipead alates iseseisvumisest 1966. aastast. Aastatel 1966–1970 oli riigipeaks Suurbritannia monarh, keda kohapeal esindas kindralkuberner.
Keraämbliklased

Keraämbliklased (Theridiidae) on ämblikuliste seltsi kuuluv sugukond, kuhu kuulub üle kahe tuhande liigi ja 87 perekonda. Keraämliklased on võrgukudujad, kuid nende võrk on kleepuv. Inglise keeles kutsutakse neid "Sassis võrguga ämblikud" (Tangle web spider). Nende tunnuseks on ka jalad, mille järgi neid kutsutakse ka kammjalaga ämblikeks nende neljanda jala eripära pärast. Maailmas tuntuim liik sellest sugukonnast on must leskämblik ehk must lesk (Latrodectus mactans). Leskämbliku (Latrodectus) perekonda kuuluvad ka Latrodectus variolus, Latrodectus hesperus, punane lesk (Latrodectus bishopi) ja pruun lesk (Latrodectus geometricus) Achaearanea Anelosimus Argyrodes Cabello Cerocida Chrosiothes Chrysso Craspedisia Enoplognatha Episinus Hetschkia Latrodectus (leskämblik) Paratheridula Spintharus Steatoda Stemmops Styposis Theridion Theridula Thwaitesia Tidarren Wirada
Hondurase riigipeade loend

Hondurase riigipeade loend loetleb Hondurase riigipead alates iseseisvumisest 1838. aastast.
Mõrtsukhai

Mõrtsukhai (Carcharodon carcharias) on heeringahailaste sugukonda kuuluv suurim röövkala. Mõrtsukhai on peamine mereimetajatele jahti pidav kiskja ja kõige enam inimesi rünnanud hai. Peter Benchley menuromaanis "Lõuad" ja selle põhjal Steven Spielbergi filmisarjas kujutatakse mõrtsukhaisid "metsikute inimsööjatena". Tegelikult eelistab mõrtsukhai inimesele teisi saakloomi. Täiskasvanud mõrtsukhai võib olla üle 7 meetri pikk ja 3,3 tonni raske. Fergusson, I., Compagno, L.J.V. & Marks, M. (2009). "Carcharodon carcharias". The IUCN Red List of Threatened Species 2012.1 (inglise). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. Vaadatud 29. august 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Human, B. A.; Owen, E. P.; Compagno, L. J. V.; Harley, E. H. (2006). "Testing morphologically based phylogenetic theories within the cartilaginous fishes with molecular data, with special reference to the catshark family (Chondrichthyes; Scyliorhinidae) and the interrelationships within them". Molecular Phylogenetics and Evolution (inglise). 39 (2006): 384–391. DOI:10.1016/j.ympev.2005.09.009. ISSN 1055-7903. PMID 16293425. "Haid kütivad sarimõrvaritena", Eesti Päevalehe veebiväljaanne, 23. juuli 2009
Papa

"Papa" tähendab eesti keeles 'isa'. Sama sõna tähendab ka ladina keeles 'isa', sellepärast nimetatakse ladina keeles ka paavsti papa. NATO foneetilises tähestikus tähendab Papa P-tähte. Papa on allveelaevade klass. Papa oli kirjanik Ernest Hemingway hüüdnimi. Papa oli märter, kes hukati koos Abda ja Abdjesusega. Papa oli maoori mütoloogias esiema. "Papa" on Lõuna-Korea teleseriaal. "Papa" on laul telefilmist "Gideon's Daughter". "Papa" ("Farsan"), 2010. aasta Rootsi film; režissöör Josef Fares. "Papa" on 2014. aasta eesti animafilm. PAPA, Professional and Amateur Pinball Association pāpa, patt budismis Pápa, linn Ungaris
The Beach Boys

The Beach Boys on 1961. aastal California osariigis Hawthorne'is tegevust alustanud USA rokkansambel. The Beach Boysi algkoosseisu kuulusid vennad Brian, Carl ja Dennis Wilson, nende onupoeg Mike Love ja nende koolivend Al Jardine. Ansambel oli algselt surf rock '​i muusika paremaid näiteid; selle lauludes esinesid kerged teemad nagu surfamine, tüdrukud ja autod. Ansambel sai aja jooksul Brian Wilsoni juhtimisel populaarseks nii rahva kui ka kriitikute seas. Ansambel viljeles algul garage rock '​i. Esimeseks mänedžeriks oli Wilsonite isa Murry. The Beach Boysi debüütloost "Surfin'" sai 1961. aastal Californias hitt, mis tõusis kahe kuuga singlite edetabelisse Billboard Hot 100. Sama aasta detsembris sõlmisid nad lepingu Capitol Recordsiga. Ansambli esimese singlina jõudis edetabeli Billboard Hot 100 esikohale 4. juulil 1964 "I Get Around". Ansambli äratuntav mitmehäälne laul on puhas ja korrektne. Brian Wilson armastas laululoomingu juures palju eksperimenteerida. Peamised laulukirjutajad olid Brian Wilson ja Mike Love. Alates 1964. aastast ei esinenud Brian Wilson enam kontsertidel koos ansambliga, teda asendas Bruce Johnston. See koosseis (koos algusaegadel ansambli lühikest aega kitarri mänginud David Marksiga) võeti 1988. aastal Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks. Ansambli muusikaline stiil ja koosseis on aastate jooksul palju muutunud. Seda on mõjutanud Brian Wilsoni kõrvalejäämine bändi tegevusest vaimuhaiguse ja uimastisõltuvuse tõttu, Dennis ja Carl Wilsoni surm (vastavalt 1983. ja 1998. aastal) ning kohtuvaidlused ansambli liikmete vahel. Pärast Carl Wilsoni surma vallandas Mike Love algkoosseisu liikme Al Jardine'i. Love ja Bruce Johnston hankisid endale õigused ansambli nimele ja jätkavad The Beach Boysi nime all kontsertide andmist. Ansambli koduleht "ROCKRAPSOODIA. 13. Herman's Hermits. The Beach Boys.". ERR. Digihoidla
Mandrill

Mandrill (Mandrillus sphinx) on Aafrikas elav pärdiklane.
Belau riigipeade loend

Belau riigipeade loend loetleb Belau riigipead alates vabariigi moodustamisest 1981. aastast. Riik iseseisvus 1. oktoobril 1994.
Islandi kirjandus

Islandi kirjandus on islandi keeles kirjutatud kirjandus. "Islandi novell". Tõlkinud Arvo Alas ja Henrik Sepamaa, autoriülevaated kirjutanud Arvo Alas. Eesti Raamat, Tallinn 1979, 324 lk Islandi kirjanike loend Eddad Põhjamaade saagad Arvo Alas, "Island. Lähipilk kirjandusmaastikule" – Looming 1984, nr 3, lk 378–387 Mall Jõgi, "Kirjanduse toetamisest Islandil ja meil" – Looming 1997, nr 8, lk 1149–50 Helgi Pukk, "Island - tule ja jää maa" (Põhjamaade kirjandus II). Greif, Tartu 1998, 76 lk Arvo Alas, "Madalalennulisi mõtteid Islandi kirjanduselust" – Looming 1998, nr 7, lk 1104–13 Arvo Alas, "Islandi saagad ja Eesti" – Looming 1999, nr 2, lk 244–248 Rein Veidemann, "Saagarahvas elab kirjanduses(t)" (Postimees 27. 4. 2002, lk 12)