laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ashley Greene

Ashley Michele Greene (sündinud 21. veebruaril 1987 Jacksonville'is Floridas) on USA näitleja. Ta on tuntud eelkõige Alice Culleni rolliga "Videviku" filmides. Greene sündis Floridas Jacksonville'is. Tema isa Joe on endine mereväelane, praegu betooniäri omanik. Ema Michele töötas kindlustuses. Tal on vanem vend Joe, kes seni elab koos vanematega Jacksonville'is. Ashley käis kristlikus põhikoolis ja Samuel Wolfsoni keskkoolis. Alguses kavatses Greene teha modellikarjääri, kuid oli liiga lühike (165 cm). Selle asemel soovitati tal keskenduda reklaamidele, kus näitleja pikkust on raske hinnata. Ta hakkas õppima näitlejatööd ja reklaamindust ning sai aru, et näitlejatöö meeldib talle rohkem kui modellindus. 17-aastaselt ta lõpetas keskkooli ja läks kohe pärast seda Hollywoodi. Esimesed rollid sai ta teleseriaalides "Punk'd" (2005, 1 jagu), "MADtv" (2006, 1 jagu), "Crossing Jordan" (2006, 2 jagu), "Desire" (2006, 7 jagu) ja "Shark" (2008, 1 episood). Episoodilised rollid olid tal filmides "King of California" (2007) ja "Otis" (2008). Film "Videvik" (2008) tegi Ashley Greene'i kuulsaks. Ta mängis seal vampiiri Alice Cullenit ja pälvis selle rolli eest Teismeliste valiku auhinna uue naisfilminäitleja kategoorias (Teen Choice Award for Movie Fresh Face Female). Greene mängis teisteski "Videviku" sarja filmides ("Noorkuu", 2009, "Päikesevarjutus", 2010). Neist kummagi eest pälvis ta Teismeliste valiku auhinna naisnäitlejale parima stseeni kategoorias (Teen Choice Award for Scene Stealer Female). Lisaks pälvis ta "Noorkuu" eest Teismeliste valiku auhinna kõige fanaatilisemate fännide kategoorias. "Videviku" seeria kõrvalt on ta igal aastal mänginud teisteski filmides ja teleseriaalides, aga need ei ole suurt tähelepanu äratanud. 2009. aasta augustis lekkisid Internetti Greene'i alastifotod. Usutakse, et need tehti siis, kui Greene oli 19-aastane. Greene ise väidab, et oli sel ajal alaealine, mistõttu kõiki saite, kust neid fotosid leitakse, võib kohtulikult karistada. Tema advokaadi sõnul kuulub piltide autoriõigus Greene'ile. 2010. aastal poseeris Greene ajakirja Sports Illustrated iga-aastases supelkostüümi-erinumbris PepsiCole kuuluva karastusjookide ja teede kaubamärgi SoBe reklaamis alasti, üksnes tema kehale olid maalitud bikiinid.
Eeva

Eeva on Piibli järgi üks esimestest inimestest, Aadama naine, kelle Jumal tegi ühest Aadama küljeluust (1 Mo 2:21–23). Eeva lapsed olid Piibli järgi Kain, Aabel ja Sett. Juubelite raamatu järgi oli tema vanem tütar ja Kaini naine Awan ning noorem tütar ja Seti naine Azura. "Kuldse legendi" järgi olid Eeva tütred Calmana ja Delbora. Eevale omistati hiljem üleni hõbedase kilbiga vapp. Mitokondriaalne Eeva http://www.heraldica.org/topics/imagine.htm
Tiramisu

Tiramisu [t'iramisu] (itaalia sõna tiramisù (itaalia hääldus: tiɾamiˈsu) on tõenäoliselt itaalia päritolu kihiline magustoit. Klassikaline tiramisu koosneb kahest põhikihist – küpsisekiht ja mascarpone baasil kreemikiht – ning lisakoostisainetest. Klassikalise tiramisu põhikoostisainete hulka kuuluvad toorjuust (näiteks mascarpone), toored munakollased, suhkur, espressokohv ning Pavesini küpsised (kulinaarses hädaolukorras võib kasutada poest varutud Savoiardi küpsiseid või Keelekese küpsiseid, küpsiseid ka täidiseta rullbiskviiti, järelejäänud piparkooke), samuti veidi alkoholi (näiteks Amarettot, viskit, marsaalat, likööri Vana Tallinn jm). On ka toiduretsepte, kus lisatakse mascarpone toorjuustukreemi sisse ka vahustatud munavalgeid või vahukoort, rohelist teed, pähkleid, vaarikaid, kohupiima jm. Itaaliakeelne fraas tira mi su tähendab sõna-sõnalt 'tõmba mind üles' ning viitab suhkru ja espressokohvi poolt inimorganismile avaldatavale toimele. Tiramisu päritolu on teadmata. Esimest korda mainiti seda kirjalikult alles 1983 kreeka kokaraamatus ja see annab alust arvata, et tiramisu on kas üsna hiline magusroog või kohandus teistest kihilistest magusroogadest (nt english triffle). Tiramisu kui algne magustoit, mida tuntakse ka Toscana trifle'i ja Zuppa Ingelese'ina, hakkas levima 19. sajandil Toscana piirkonnas Sienas. Levinuima versiooni kohaselt leiutati tiramisu Trevisos restoranis Le Beccherie ja nimetati kondiitri Roberto Linguanotto õpilase ja ristitütre Francesca Valori (neiupõlvenimi Tiramisu) järgi tema kulinaarsete võimete auks. Fernando ja Tina Raris väitsid 1998 avaldatud teoses "La marca gastronomica", et tiramisu leiutas Giuseppe di Clemente Trevisos 1971. aastal. On mainitud märksa varasemaidki aastaarve ja teisi linnu. Originaalretsept ei sisaldanud alkoholi, sest oli mõeldud eeskätt lastele ja vanuritele, ning koogi originaalkuju oli ümmargune. Selle koostisained olid küpsised, muna, suhkur, mascarpone juust, kakao, mesi ja gaseeritud vesi. Küpsisetort Šarlott The History of Tiramisù Cake (inglise keeles) Vaadatud 3. märts 2013. Angeelika Kang, "Tiramisu", Ajakirjade Kirjastus, lk 4, 2009, ISBN 978 9949 454 09 9 Best-ever tiramisu Recipe, Good Food magazine, märts 2009 TIRAMISÚ LAYER CAKES Heston Blumenthal Tiramisu, "Heston Blumenthal at Home" Tessa Kiros Venezia: Food and Dreams lk 260 - 262 Nigella Lawson Irish cream Tiramisu Tiramisu Frangelico Tiramisu Quick and Tasty Tiramisu - Nigellissima - BBC Food All-star Nigella Christmas: Tiramisu layer cake, 23. november 2014 Jamie Oliver Best tiramisù Chocolate tiramisu Jamie Oliver Chocolatey Tiramisu Gordon Ramsay Tiramisu - Gordon Ramsay, Gordon Ramsay's The F Word "Tordid", Ajakirjade Kirjastus, Tiramisu, lk 58 Angeelika Kang, "Tiramisu", Ajakirjade Kirjastus, 2009 Jane Black, The Trail of Tiramisu, 11. juuli 2007 Tiramisu Recipe - Tuscan Trifle
OSY-400

OSY-400 (ka Formula OSY-400) on veemotospordi üks populaarsemaid ringrajapaatide võistlusklasse. Paadikere peab olema hüdroplaan-tüüpi. Sponsoonide pikkus võib olla maksimaalselt 60% paadi kogupikkusest. Paadi tagumise osa sponsoonide vahel oleva õhukoridori kõrgus ei tohi üheski kohas olla üle 40 mm, mõõtes ahtripeegli kohalt. Paadi miinimumkaal koos mootoriga pärast finišit on 100 kg ja koos juhiga 180 kg. Tagatud peab olema paadi ujuvus õnnetuse korral. Mootorina kasutatakse Rahvusvahelises Veemotoföderatsioonis homologeeritud Yamato 400 cm³ päramootori mudeleid 102, 202 ja 302. Need on suhteliselt odavad ja pika elueaga mootorid. Mootoreid lisaks forsseerida pole lubatud. Kütusepaak on mootori peal ja kütust jätkub üsna täpselt 5 miili distantsi läbimiseks. Mootori asendit paadi suhtes sõidu ajal muuta pole lubatud. Maailmarekord klassis OSY-400 on 113,21 km/h. Eesti rekord on 103,52 km/h. Ringikiirus 80-85 km/h. Maailmameister selgitatakse ühe võistluse tulemusena (OSY-400). Euroopa meister selgitatakse alates aastast 2008 seeriavõistlusena ja siis kasutatakse klassitunnusena Formula OSY-400. Juunioritele korraldatakse aastast 2008 alates maailmameistrivõistlusi nime all OSY-400R (R=Restricted, kus piiratakse karburaatorisse tulevat õhu hulka). Väga tugevad sõitjad tulevad Suurbritanniast, kus tegutseb Yamato mootorite Euroopa maaletooja. Tugevad võistlejad leiduvad veel Eestis, Austrias, Slovakkias ja Itaalias. OSY-400 paadiklass on teadaolevalt ainus, milles võisteldakse totalisaatoril nagu traavivõistlustel (Jaapanis). Eestis hakati klassis OSY-400 võistlema 1991. aastal. 1997 Rait Elenurm MM 5. 1998 Rainer Nikoforov EM 5. 1999 Henry Põvvat MM 5. 2000 Henry Põvvat MM 6. 2002 Ruta Uibo EM 5. 2003 Ruta Uibo MM 6. 2004 Aivar Kitzel MM 5., EM 4. 2005 Aivar Kitzel EM 3. 2006 Martin Paats MM 4. 2009 Marek Peeba MM 4. 2010 Rasmus Haugasmägi MM 2. 2011 Sten Kalder MM 1. 2011 Erko Aabrams MM 2. 2012 Sten Kalder MM 1. 2012 Rasmus Haugasmägi MM 2. 2012 Rasmus Haugasmägi EM 3. 2013 Rasmus Haugasmägi MM 1. 2013 Sten Kalder MM 3. 2013 Sten Kalder EM 1. 2013 Rasmus Haugasmägi EM 2. 2014 Rasmus Haugasmägi MM 1. 2014 Algo Kuus MM 3. 2014 Rasmus Haugasmägi EM 1. 2014 Algo Kuus EM 2. 2015 Rasmus Haugasmägi MM 1. 2015 Rasmus Haugasmägi EM 1. 2016 Rasmus Haugasmägi MM 1. 2016 Erko Aabrams MM 3. 2016 Rasmus Haugasmägi EM 1. 2016 Erko Aabrams EM 2. 2017 Rasmus Haugasmägi MM 1. 2017 Rasmus Haugasmägi EM 1. 2018 Rasmus Haugasmägi MM 1. 2018 Rasmus Haugasmägi EM 1. 2019 Rasmus Haugasmägi MM 1. 2019 Rasmus Haugasmägi EM 1. 2020 Rene Suuk EM 1. 2021 Rene Suuk MM 2. 2022 Rene Suuk EM 2. 2023 Rene Suuk MM 1. 2023 Rene Suuk EM 2. Aastal 2002 selgitati klassi OSY-400 maailmameister Tartus Anne kanalil. Euroopa meister selgitati aastal 2005 Tallinnas Harku järvel.
Kain

Kain on vana testamendi kohaselt Aadama ja Eeva esimene poeg. Kain oli põllumees, kes ehitas maailma esimese linna ja nimetas selle oma poja järgi. Kain tappis kadedusest oma venna Aabeli ja hukkus ise õnnetuses. Bütsantsi krooniku Georgios Synkellose arvutuste järgi sündis Kain 70. aastal pärast maailma loomist. 930. aastal mattis Kain koos vendadega oma isa Aadama ja hukkus samal aastal, jäädes kokkuvariseva maja alla. Jahve pagendas Kaini venna tapmise eest, kuid pani talle kaitsva märgi ning ähvardas Kaini tapjat seitsmekordse kättemaksuga (1 Ms 4). Kaini naise nime kohta kindlad andmed puuduvad. Juubelite raamatu järgi abiellus Kain oma õe Awaniga ja sai poja Hanoki. Georgios Synkellose väitel leiutas Hanok adra. Hanoki poeg oli Iirad, kelle poeg oli Mehuujael. Mehuujaeli poeg oli Metuusael, kel oli poeg Lemek. Lemekil oli Aada ja Sillaga kolm poega ja tütar. Gnostitsistlik kainiitide usulahk mälestas Kaini kui demiurgi esimest ohvrit.
Karl von Löwis of Menar

Karl Woldemar von Löwis of Menar (läti Kārlis fon Lēviss of Menārs; 7. september 1855 Pantene mõis, Väike-Salatsi kihelkond, Liivimaa – 7. mai 1930 Riia) oli baltisaksa päritolu Baltimaade ajaloolise geograafia harrastaja, kunstiajaloolane, arheoloog ja kartograaf. Karl von Löwis of Menar õppis Stuttgardi Polütehnikumis, oli Riia Polütehnilise Instituudi ja hiljem 1925. aastani Läti Ülikooli eradotsent. Ta on maetud Riia Suurele kalmistule. Tema vend Oskar (1838–1899; läti: Oskars fon Lēviss) oli zooloog, ornitoloog ja kirjanik. Erläuterungen zu der Karte von Livland im Mittelalter. Reval: Franz Kluge, 1895. Andmed ESTERis + sealtsamast näha kaarti digitaalselt Die heidnisches Wallburgen und urgeschichtlichen Grenzen. 1910. Trojaburgen. Jahrbuch des Vereins für Heimatkunde in Livland. Riga 1911/12. Burgenlexikon für Alt-Livland. Mit 24 Plänen und 56 Ansichten. Zusammengestellt von Karl von Löwis of Menar. Herausgegeben von der Gesellschaft für Geschichte und Altertumskunde der Ostseeprovinzen in Riga., Riga: Walters und Rapa, 1922 Andmed ESTERis "castles.lv: Pantenes muiža". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. veebruar 2015. Vaadatud 21. septembril 2009. Karl Woldemar von Löwis of Menar (viite saab PDF-failist KarlBiographie.pdf) Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1.1: Livland, Görlitz, 1929, lk.116 Karl Woldemar Löwis of Menari fond EAA.5240 Eesti Ajalooarhiivis, Rahvusarhiivi AISi otsing Karla Lēvisa of Menāra kaps Keskaegse Viljandi rekonstruktsioonjoonis. Viljandi ordulinnuse plaan. Karl von Löwis of Menar veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Sett

See artikkel räägib Aadama ja Eeva pojast. Spordimõiste kohta vaata artiklit Sett (sport). Sett oli Vana Testamendi järgi Aadama ja Eeva kolmas poeg, kes sündis pärast Aabeli tapmist. Sett oli Noa esivanem. Setiidid
Free Software Foundation

Free Software Foundation (lühendina FSF; Vaba Tarkvara Fond) asutati 1985. aastal Richard Stallmani poolt, et võidelda arvutikasutajate õiguse eest kasutada, uurida, kopeerida ja modifitseerida arvutiprogramme. FSF aitab kaasa vaba tarkvara – peamiselt GNU operatsioonisüsteemi – kasutamise levikule ja arendamisele. GNU operatsioonisüsteemi all mõeldakse peamiselt GNU/Linuxit.[küsitav] FSF-i ametlikud sõsarorganisatsioonid on Free Software Foundation Europe (asutatud 2001), Free Software Foundation India (2003) ja Free Software Foundation Latin America (2005). Koduleht
Tagasijooks

Tagasijooks (reflux) on keeva vedeliku aurude jahtumisel saadava kondensaadi osaline või täielik tagasivool süsteemi. Kui kogu kondensaat suunatakse tagasi keedukolbi, siis nimetatakse seda ka tagasikeetmiseks ehk püstjahutiga keetmiseks (reflux). Laboratoorseid tagasivoolujahuteid nimetatakse tavaliselt püstjahutiteks. Tagasijooksu kasutatakse laialdaselt niisugustes tööstustes, kus kasutatakse palju destillatsioonikolonne ja fraktsioneerivat destillatsiooni, näiteks naftatööstus, keemiatööstus ja maagaasi töötlemisettevõtted. Reaktsioonisegu pikaajaline soojendamine solvendi tagasikeetmisega. Lihtne laboriseade selleks otstarbeks on kujutatud parempoolsel skeemil, kus 1 – vesi jahutist välja, 2 – vesi jahutisse sisse, 3 – kolb reagentide ja solvendiga, 4 – veevann, 5 – soojusallikas. Temperatuuri kolvis määrab praktiliselt solvendi keemistemperatuur. Keemisega kaasneb kolvis oleva vedeliku segamine; vedelate ainete kuivatamine tagasikeetmisel sobiva tahke agendiga (CaCl2, Na, P2O5 jm). Seade on analoogne eeltooduga; ekstraktsioon solvendi tagasivoolutamisega süsteemi, näiteks Soxhleti ekstraktor; aseotroopne destillatsioon vedelikus oleva vee (niiskuse) või reaktsioonis tekkiva vee väljatoomiseks, näiteks Deani-Starki aparaat; destillatsioonikolonnide (fraktsioneeriv destillatsioon ja rektifikatsioon) tagasijooksu nimetatakse flegmaks. Kondensaatori temperatuuri kontrollimise abil saab tagasijooksuga destillaatorit kasutada selleks, et eraldada erineva keemistemperatuuriga aineid ning kõrgema keemistemperatuuriga komponendid, millel on reeglina suurem molekulmass, tagastada anumasse, aga madalama keemistemperatuuriga komponendid teisaldada mujale. Seda kasutatakse näiteks alkohoolsete jookide valmistamisel, kus etanooli sisalduse suurendamiseks eraldatakse destilleerimise teel kõrgemal temperatuuril keev vesi ja kõrgemad alkoholid. Eriti puhta viina saamiseks korratakse seda protsessi mitu korda, et lähteainetest ei satuks valmistootesse soovimatud lisandeid. Vahepeal võivad etanooliaurud läbida ka aktiivsöefiltrid. Seda meetodit kasutatakse ka pärast destilleerimist maitsestatud alkohoolsete jookide saamisel. Nende jookide saamisel, mis peavad sisaldama lähtematerjali lõhna ja maitset, on üleajamisprotsessidel oma spetsiifika. Keemine Keetmine Keemistemperatuur Aurustumissoojus Aurustumine Destillatsioon Rektifikatsioon
Aacheni rahu

Aacheni rahu nime kannab kaks rahulepingut. 1668. aasta Aacheni rahu lõpetas Devolutsioonisõja. 1748. aasta Aacheni rahu lõpetas Austria pärilussõja.
Kui päike läheb looja

"Kui päike läheb looja" on August Gailiti jutustus, mis ilmus Sakala ja Meie Kodumaa kirjastuse väljaandes Pärnus 1910. aastal. Jutustus esitab romantilise, traagiliselt lõppeva armastuskolmnurga loo. Teos on sümbolistlike sugemetega.
Melanie Brown

Melanie Janine Brown (ka Mel B; sündinud 29. mail 1975 Leedsis) on inglise poplaulja, endine ansambli Spice Girls liige. Melanie B ametlik koduleht
Juhan Toomsar

Juhan Toomsar, ka Johan Toomsar (enne nime eestistamist Tomson; 15. september 1893 Taali, Pärnumaa – 29. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant), Sõjavägede Staabi II osakonna luureohvitser, töötas 1939–1940 Harju sõjaväeringkonna staabis, VR II/3. Arreteeriti Nõukogude julgeolekuorganite poolt 18. septembril 1940 ja mõisteti Balti sõjaväeringkonna SARK-i vägede Sõjatribunali poolt surma, hukati. Vabadusristi II liigi 3. järk, 1920 Läti Karutapja ordeni III järk, 1924 https://web.archive.org/web/20140307043735/http://okupatsioon.ee/en/memento-2001/237-t-2001 okupatsioon.ee Eesti Vabariigi teenetemärgid Ohvitseride andmekogu
Helmut Veem

Helmut Veem VR I/3 (19. juuli 1896 Jenissei kubermang, Venemaa keisririik – 23. aprill 1941 Pirita-Kose, Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten) ja riigiametnik. Sündis 19. juulil 1896 Kamennõi Brodi külas Jenissei kubermangus Venemaal, mis on tänapäeval tuntud kui Krasnojarski krais asuv Ülem-Suetuk. Osales I maailmasõjas. Sai Galiitsias Brody linna all haavata paremasse jalga ja külge; kuul peatus selgroos, kust seda ei saanud eemaldada. Eesti Vabadussõjas oli staabikapten Helmut Veem alates 21. novembrist 1918 Operatiivstaabi teadete kogumise osakonna ülema abi. Selle tegevuse eest anti talle Vabadusrist I/3. Helmut Veem oli esimene Kaitsepolitsei ülem 1920. aastal , hiljem töötas Kindralstaabis ja kriminaalpolitseis, Kriminaalpolitsei Paide jaoskonnas. Arreteeriti Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi poolt 8. septembril 1940, mõisteti sõjatribunalis surma ja hukati. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 4. jaanuaril 2014.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.ra.ee/dgs/_purl.php?shc=ERA.2124.2.596:79 Omakäeline elulookirjeldus Saagas https://www.kapo.ee/est/asutusest/ajalugu/1920-1940 Nimetused., Riigi Teataja, nr. 147-148, 11 september 1925 Ohvitseride andmekogu
Andrei von Arpshofen

Vabahärra Andrei von Arpshofen (24. oktoober 1875 Varssavi – 1932 Rumeenia) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi sõjaväelane. Andrei von Arpshofen sündis Venemaa sõjaväelase Karl Woldemar von Arpshofeni (1832–1890) pojana. Pärast paažikorpuse lõpetamist 1895 teenis ta 1. kaardiväe suurtükiväebrigaadis. 1904 lõpetas ta Nikolai kindralstaabi akadeemia ja ülendati 1907 kapteniks. Ta teenis IX korpuse staabis (Mandžuuria armee), Izmailovo kaardiväepolgus ja Irkutski sõjaväeringkonna staabis. Andrei von Arpshofenit autasustati Georgi mõõgaga. Ta osales Esimeses maailmasõjas 61. Vladimiri jalaväepolgu ülemana ja ülendati kindralmajoriks. Ta osales Vene kodusõjas, olles 13. juulist 1919 kuni 1920. aasta märtsini 2. Kubani kasakadiviisi staabiülem. Pärast kaotust Vene kodusõjas ja koos Peter von Wrangelli vägede jäänustega Krimmist evakueerumist elas Arpshofen Rumeenias, kus ka suri 1932. aastal. Andrei von Arpshofen abiellus 1907. aastal Valentina Romanenkoga (1887–1916), kes oli alampolkovnik Vladimir Romanenko ja Maria Rjumini tütar. Abielust sündisid: Vladimir von Arpshofen (sündis 1910) Anastassija von Arpshofen (sündis 1913) Georgi ordeni kavalerid Eestis. Mitte-eestlaste elulood. "Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Teil 2, 3: Estland Bd.: 3". Görlitz. 1930. lk. 284 "Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Teil 2, 3: Estland Bd.: 3". Görlitz. 1930. lk. 285 Andrei Vladimirovitš von Arpshofeni eluloolised andmed
Karl Woldemar von Arpshofen

Karl Woldemar von Arpshofen (vene keeles (Карл-Владимир Андреевич (Генрихович) А.) (6. detsember 1832 Vaivara Virumaa Eestimaa kubermang – 26. veebruar 1890 Odessa Venemaa keisririik) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi sõjaväelane. Karl Woldemar von Arpshofen pärines Eestimaa rüütelkonna aadlist. Karl Woldemar von Arpshofen ülendati ohvitseriks 1851, ta teenis Semjonovi kaardiväepolgus ja Leedu kaardiväepolkudes. 1877. aastal ülendati ta kindralmajoriks. Ta osales sõjategevuses Kesk-Aasias. Karl-Voldemar von Arpshofenit autasustati kuldmõõgaga (1864). Ajalooarhiiv: Mitte-eestlaste elulood: Karl Voldemar von Arpshofen Georgi ordeni kavalerid Eestis. Mitte-eestlaste elulood.
Aša

Aša (vene Аша) on linn Venemaal Tšeljabinski oblastis, Aša rajooni halduskeskus. Asub Simi jõe ja Baškortostani piiri ääres 377 km Tšeljabinskist läänes. Rajati 1898. aastal metallurgiatehase ehitusega seoses, linnaõigused sai 1933. aastal. Linna läbib Ufa-Tšeljabinski raudtee. Народная энциклопедия «Мой город». Аша Aša koduleht
Peeter Eduard Bauman

Peeter Eduard Bauman (ka Baumann; 9. jaanuar 1874 Kaagjärve vald, Võrumaa – 12. jaanuar 1942 Kirovi oblast, NSV Liit) oli Venemaa keisririigi ja Eesti sõjaväelane, rahvuselt lätlane. Peeter Eduard Bauman lõpetas 1901. aastal Vilno sõjakooli. Ta osales Vene-Jaapani sõjas. I maailmasõja ajal teenis ta 139. polgus. 1917 ülendati ta alampolkovnikuks. Pärast bolševike võimuletulekut ta vahistati endise ohvitserina ja viidi Peterburi Butõrka vanglasse. 1922 opteerus ta Eestisse ja teenis Eesti armees. Ta läks erru kolonelleitnandina. Ta suri Kirovi vangilaagris 12. jaanuaril 1942. Georgi ordeni kavalerid Eestis. Mitte-eestlaste elulood. Ohvitseride andmekogu
Colin Ross

Colin Ross (4. juuni 1885 Viin – 29. aprill 1945 Urfeld) oli saksa ajakirjanik ja reisikirjanik. Tema raamatuist on eesti keeles ilmunud 1940. aastal "Maailm vaekausil" ("Die Welt auf der Waage") Leopold Kenni tõlkes.
Dodekafoonia

Dodekafoonia (kreeka keelest dodeka, kaksteist + phone, hääl) ehk kaksteisttoontehnika ehk kaksteisthelitehnika ehk helikõrguste serialism on muusika kompositsioonimeetod, mille põhiliseks omaduseks on kaheteistkümne võrdtempereeritud häälestuses heli võrdne kasutamine. Dodekafoonia tekkimisele aitas kaasa tonaalsuse lagunemine ja atonaalsuse tekkimine 20. sajandi alguse muusikas. Dodekafoonia üks rajajaid oli Arnold Schönberg. Muusika ajaloos kujunes dodekafoonia seriaalse meetodi esimeseks rakendusfaasiks: heliteose loomisel on aluseks kaheteistkümnest kindlas järjestuses heliklasside rida ehk helikõrguste seeria. Rida võib esineda neljal reakujul: põhikuju ehk originaal; peegelkuju ehk inversioon; vähikäik ehk retrograad; peegelvähikäik ehk inversiooni retrograad. Rea helid võivad kõlada nii erineval ajal kui ka üheaegselt. Rida võib läbi viia kaanonis. Rida võib olla augmentatsioonis või diminutsioonis. Rida võib segmenteerida: tuntud on näiteks Arnold Schönbergi meetod jaotada rida kaheks heksakordiks või Anton Weberni meetod kasutada reakujude invariantseid trikorde ja tetrakorde. Tonaalsete keskuste tekkimise vältimiseks järgiti põhimõtet, et rea järgmine läbiviimine võib alata alles siis, kui eelmine on lõpule jõudnud. Samal ajal võib kõlada mitu rida. Range dodekafoonia puhul koosneb rida kõigist kaheteistkümnest erinevast heliklassist. Vabas dodekafoonias on võimalikud ka vähema- või rohkemahelilised read: hüpokromaatilises reason vähem kui 12 võrdtempereeritud häälestuses heli, hüperkromaatilises reas on enam kui 12 võrdtempereeritud häälestuses heli, kusjuures osad heliklassid korduvad. Eesti heliloojatest on dodekafooniat rakendanud 1960.–1970. aastatel näiteks Arvo Pärt, Jaan Rääts, Jaan Koha ja Veljo Tormis. Atonaalsus Seriaalne meetod Database on tone rows and tropes
Muinasmaa

"Muinasmaa" on August Gailiti romaan. trükk O/Ü Noor-Eesti kirjastus, Tartu 1918 trükk: Varrak, Tallinn 1920 trükk: Eesti Kirjanike Kooperatiiv, Lund 1965. Kaas ja illustratsioonid Endel Kõks trükk: Tänapäev, Tallinn 2002. Kujundanud Kersti Tormis
Klounid ja faunid

"Klounid ja faunid" on August Gailiti esimene följetonikogu. "Klounid ja faunid" ilmus Odamehe kirjastuses Tartus 1919. 2011. aastal ilmus see kirjastuse Varrak väljaandena (ISBN 9789985321102). Digiteeritud esimene väljaanne
Magnus Gabriel Bernhard von Brevern

Magnus Gabriel Bernhard von Brevern (14. detsember 1825 Alu, Harjumaa – 21. august 1878 Odessa) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane. Ta pärines Eestimaa rüütelkonna aadlist. Ohvitseriks ülendati ta 1846. Vene-Türgi sõjas oli ta kaardiväekorpuse suurtükiväe ülem. Teda autasustati Georgi ordeni 4. järguga Teliši vallutamise eest 16. oktoobril 1877. Ta suri järgmisel aastal kindralmajori auastmes. GHdbR Estland III, lk 50; Spisok general-adjutantam…1878, lk 204
Aaron

Aaron oli Vanas Testamendis Moosese vanem vend ja Iisraeli esimene preester. Tema peamiseks ülesandeks oli Moosese abistamine. Aaroniga on seotud mitmed vastuolud nagu näiteks kuldvasika valmistamine ja kummardamine (2 Mo 32) ning avalik vastuseis Moosesele (4 Mo 12).
Paruresis

Paruresis on foobia, mille korral inimene ei suuda avalikus tualettruumis urineerida. Urineerimist takistab see, kui ruumis või selle läheduses on teisi inimesi. Vahel kujutatakse endale teiste kohalolu ka ette. Probleem ei vaeva siis, kui inimene on üksi kodus või kui kedagi ümbruses pole. IPA andmetel kannab selle foobia all 7% rahvastikust. Paruresis'e raviks pole seni tõhusat ravivõimalust leitud. Kõige tavalisem on psühhiaatri poole pöördumine. IPA kodulehel leidub küll palju "alternatiivseid põgenemise" võimalusi, kuid need töötavad väga vähestel. Urofoobia International Paruresis Association (IPA) IPA foorum
Ophidia

Ophidia soomuseliste roomajate taksonoomiline rühm, mille hulka liigitatakse tänapäevased maolised ja maolaadsed sisalikulised (ophidian lizards). Caldwell jt 2015 on koostanud ofiidide fülogeneetilise puu. The oldest known snakes from the Middle Jurassic-Lower Cretaceous provide insights on snake evolution Nature Communications, 27. jaanuar 2015 Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Ophidia seisuga 11.05.2015.