laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jaunķemeri

Jaunķemeri on Läti linna Jūrmala osa. Elanike arv 188 (2008). Asub Liivi lahe kaldal. Osa Ķemeri rahvuspargi territooriumist paikneb selles linnaosas. Aastal 1912 rajati läbi selle koha Ķemerisse viiv trammiliin, mis tegutses 1914. aastani. Trammiliini äärde osteti 150 suvilakrunti ja piirkonda hakati kutsuma Jaunķemeriks (saksa keeles Neu-Kemmern). Aastast 1928 Ķemeri linna osa, aastal 1959 läks koos kogu Ķemeriga Jūrmala koosseisu. Aastast 1967 on seal kaks sanatooriumit.
Kaugurciems

Kaugurciems on Läti linna Jūrmala osa. 1000 elanikku (2008). Asub Liivi lahe kaldal. Jakob Kettler rajas 17. sajandil sinna sadama (Kauger Wick). Saksa keeles oli selle koha nimi Kaugerzeem. Aastal 1919, bermontiaadi ajal, sooritasid Läti väed Kaugurciemsis dessandi. Aastatel 1925–1959 oli Kaugurciems Sloka linna osa. Mererand Kaugurciemsis, 1807 Mälestusmärk Läti küttidele
Kauguri

See artikkel räägib Jūrmala linnaosast. Läti küla kohta vaata artiklit Kauguri küla. Kauguri on Läti linna Jūrmala osa. Asub Slokast põhjas ja Kaugurciemsist lõunas. See on Jūrmala kõige rahvarohkem linnaosa, kus elab 20 585 elanikku (2008). Aastatel 1925–1959 oli asula Sloka linna osa. Jūrmala linnaosana hakati seda rajama 1960. aastal.
Irboska vald

Irboska vald oli vald Petserimaal aastail 1922–1939. Vallamaja asus Irboskas. Irboska vald asutati Siseministri määrusega 23. maist 1922 1. septembril 1922 järgmistes piirides: Hommiku pool Venemaa piir; põhjapoolne piir algab Riia-Pihkva kivitee ülekäigu kohast Venemaale ja läheb Teshevitso, Salavje, Miltsõ, Podvistrenje, Vilbe (Sadrenje) ja Vertushkina küla maade piiri mööda Vilo vallas oleva Suhlova küla maade piirini, kusjuures nimetatud külad Irboska valda kuuluvad; õhtupoolne piir algab ülevalnimetatud Suhlova küla maade piirist ja läheb Babkova, Rogova, Mõla, Makarova, Konetski, Kuusenitsa ja Tretjakova küla maade piiri mööda edasi õiges joones läbi kroonumetsa ja soo Vruuda jõeni, selles kohas, kus nimetatud jõgi järsku lõuna poole pöörab, siit mööda endist Irboska valla piiri ja Gardingi jõge pidi Lätimaani, Laura vallas oleva Samosje küla hommikupoolset piiri mööda. Ülemalnimetatud külad ja Polsohnovo ning Babina küla maad jäävad Irboska valda. 1. aprillil 1939 asutati valla piirides uus Linnuse vald. Maa-ameti kaardirakendused RT 1922, 68/69
Riiklik tähtpäev

Riiklik tähtpäev on riigi poolt seadusega kehtestatud tähtpäev[viide?].  Pikemalt artiklis Eesti riiklikud tähtpäevad tähtpäev rahvuspüha riigipüha
Eesti riiklikud tähtpäevad

Mitte segi ajada mõistega Eesti riigipühad Eesti riiklikud tähtpäevad on Eesti vabariigis tähistatavad riiklikud tähtpäevad. Need on "Pühade ja tähtpäevade seaduse" kohaselt järgmised: 6. jaanuar – kolmekuningapäev; 30. jaanuar - Eesti kirjanduse päev; 2. veebruar – Tartu rahulepingu aastapäev; 14. märts – emakeelepäev; maikuu teine pühapäev (2018 – 13. mai) – emadepäev; 1. juuni - lastekaitsepäev; 4. juuni – Eesti lipu päev; 14. juuni – leinapäev; 23. august – kommunismi ja natsismi ohvrite mälestuspäev; septembrikuu teine pühapäev (2018 – 9. september) – vanavanemate päev; 22. september – vastupanuvõitluse päev; oktoobrikuu kolmas laupäev (2018 – 20. oktoober) – hõimupäev; 2. november – hingedepäev; novembrikuu teine pühapäev (2018 – 11. november) – isadepäev; 16. november – taassünni päev. Eesti riiklikud tähtpäevad ei ole puhkepäevad. Eesti riigipühad Eesti rahvuspüha (Eesti Vabariigi aastapäev) Pühade ja tähtpäevade seadus (eRT), elektrooniline Riigi Teataja. Riiklikud pühad, lipupäevad ja koolivaheajad, Riigiportaal eesti.ee
Giorgi Margvelašvili

Giorgi Margvelašvili (gruusia keeles გიორგი მარგველაშვილი; sündinud 4. septembril 1969 Thbilisis) on Gruusia poliitik, kes oli 17. novembrist 2013 kuni 16. detsembrini 2018 Gruusia president. Ta lõpetas aastal 1992 Thbilisi ülikooli filosoofia- ja psühholoogiateaduskonna. Aastatel 1993–1994 õppis ta sotsioloogiat Budapestis Kesk-Euroopa Ülikoolis. Oktoobris 2012 sai ta haridusministriks Bidzina Ivanišvili valitsuses, 7. veebruaril määrati ta asepeaministriks (Irakli Alasania asemele). 27. oktoobril 2013 toimunud presidendivalimistel valiti ta esimeses voorus 62,12 protsendiga häältest Gruusia presidendiks. Davith Bakradze sai 21,72% ja Nino Burdžanadze 10,19% häältest. "arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. oktoober 2013. Vaadatud 2. november 2013.{{cite web}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Sloka

Sloka on Läti linna Jūrmala osa. Asub Krastciemsist läänes ja Kaugurist lõunas. 6013 elanikku (2008). Kuni aastani 1959 oli Sloka iseseisev linn, mille osadeks olid nii mere ääres olev Kaugurciems kui ka Sloka kirikla maadele rajatud Krastciems. Lisaks kuulusid linna alla veel tänapäevased Jūrmala osad Kauguri, Bāžciems ja Brankciems. Slokat mainiti esimest korda aastal 1255. Jakob Kettler asus seda piirkonda arendama, rajades sinna klaasi tootmise ja kavandades kanali Lielupest mereni. Kuramaa hertsog Peter von Biron loovutas Sloka aastal 1783 Venemaale, aastal 1785 andis Katariina II Slokale, Riia asehaldurkonna Riia kreisis alevi õigused. Sloka alevisse asusid elama Riiast välja saadetud juudid, kes asutasid alevisse käsitööettevõtted ja muutsid piirkondlikuks ärikeskuseks. Kui rajati Ventspilsi viiv Moskva–Ventspilsi raudtee, siis rajati aastal 1877 Sloka raudteejaam. 1896 rajati Slokasse tselluloosivabrik. Aastail 1878-1959 oli Sloka iseseisev linn. Sloka kirik Sloka raudteejaam Sloka jaamahoone
Riigikohtu esimees

Riigikohtu esimees on Eesti Riigikohtu tegevust juhtiv isik, kes on ex officio ka Riigikohtu üldkogu eesistuja ja põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi esimees. Eesti riigikohtu esimehed nii Eesti esimeses kui taasiseseisvunud Eestis: 1919–1940 Kaarel Parts 1992–1998 Rait Maruste 1998–2004 Uno Lõhmus 2004–2013 Märt Rask 2013–2019 Priit Pikamäe 2019– Villu Kõve Kohtute seadus § 27 lg 2 p 1, § 29 lg 2 ja § 30 lg 3. – RT I, 19.12.2019, 8. A ja O taskuteatmik Eesti. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007. Lk 28 Üheksa aastat Riigikohtu tööd juhtinud Märt Rask annab ameti üle Priit Pikamäele. Riigikohtu veebileht, 09.09.2013 "Riigikogu nimetas Riigikohtu uueks esimeheks Villu Kõve". Riigikohtu veebileht. 31.01.2019.
Kūdra

Kūdra on Läti linna Jūrmala osa. See asub Brankciemsist läänes ja Ķemerist idas, Ķemeri rahvuspargi aladel. Linnaosas on 123 elanikku (2008). 1950. aastal hakati ümbritsevatest rabadest Sloka tselluloosivabriku kütteks turvast tootma, selle järgi on saanud nime raudteele rajatud rongide peatuskoht ja selle ümbruskond (kūdra on läti keeles turvas).
Brankciems

Brankciems (saksa keeles Frankendorf) on Läti linna Jūrmala osa. Asub Kūdrast idas ja Bāžciemsist lõunas. See on 12 elanikuga (2008) üks väiksemaid Jūrmala linnaosi. Asula sai alguse 1525. aastal, mil Wolter von Plettenberg andis sinna ühele Franki-nimelisele mehele mõisa. Mõis kuulus 1826. aastast Ungern-Sternbergidele. 19. sajandi lõpus rajati mõisa maadele vabrik, kus toodeti Riia linna tarbeks tsementi. Aastatel 1925–1959 oli Sloka linna osa.
Plantaarfastsiit

Plantaarfastsiit ehk kukekannus ehk tallasidekirmepõletik (ladina keeles fascitis plantaris) on fibroplastiline haigusseisund inimesel. Tallakilekõõluse (aponeurosis plantaris) põletik põhjustab valu kannas ja kannapiirkonnas, lisaks võib põletiku tõttu tekkida sideme kinnituskohal kandluul ka luu vohamine ning kujuneda luunokk ehk kukekannus. Kukekannuse korral on tugev valu kanna keskosas. Üks kukekannuse tunnus: kui hüppeliigesest jalga kõverdada ja varbaid sirutada ning tekib valu kanna keskosas, võib olla tegemist kukekannusega. RHK-10 klassifitseerib plantaarfastsiidi fibroplastilise haigusseisundina – alamjaotis M72.2 "Tallasidekirmepõletik e plantaarfastsiit". "Meditsiinisõnastik", tõlkijad Katrin Rehemaa, Sirje Ootsing, Laine Trapido, lk 202, 2004, ISBN 9985-829-55-7 Sissekanne terviseportaalis www.inimene.eeVeebiversioon (vaadatud 02.11.2013) Lunts, Risto (13. jaanuar 2020). "Mis põhjustab kannavalu?". Jalakabinet OÜ. Vaadatud 2. oktoobril 2024.
Ivanhoe

"Ivanhoe" on Briti kirjaniku Walter Scotti 1819. aastal ilmunud romantiline ajalooline romaan, mille tegevus toimub 12. sajandi Inglismaal. Scott oli üks romantismiajastu tuntumaid kirjanikke ning keskaja populariseerijaid, kes levitas romantilist suhtumist sellesse perioodi. Romaani nimitegelane kuulub ühte normanni vallutus järel säilinud saksi aadlisuguvõsadest, kuid on andnud truudusvande normannidele. Romaani tegevus algab 1194. aastal, pärast Kolmanda ristisõja nurjumist, kui kuningas Richard Lõvisüda on tagasiteel vangipõlvest Austria hertsogi juures, kuid teda arvatakse endiselt vangis olevat. Tegelaste seas on ka Robin Hood koos oma lindpriide salgaga, kelle mainet tänapäeva popkultuuris Scotti kirjeldus suuresti mõjutas. Üks teose läbivaid teemasid on toonane juutide tagakiusamine. Eesti keeles ilmus romaan esimest korda 1926. aastal A. H. Tammsaare tõlkes.  Ivanhoe – alliktekstid Vikitekstides
Bāžciems

Bāžciems (saksa keeles Bahseneck) on Läti linna Jūrmala osa. Asub Slokast läänes ja Brankciemsist põhjas. Seal asus vanasti Vecslocene ojal veskikoht. Jūrmala kõige väiksema elanike arvuga linnaosa, kus elab 9 inimest (2008). 1925. kuni 1959. aastani oli Sloka linna osa.
Krastciems

Krastciems on Läti linna Jūrmala osa. See asub Valterist läänes ja Slokast idas, Lielupe jõe kaldal. Elanikke on 456 (2008). Linnaosa vanem ajalugu on lahutamatult seotud Sloka kiriklaga, kuna linnaosa territoorium kuulus kiriklale. Aastast 1910 hakati lisaks seal elanud talupoegadele maid jagama ka Sloka tehasetöölistele. Aastatel 1925–1959 oli see Sloka linna osa.
Vaivari

Vaivari on Läti linna Jūrmala osa. 697 elanikku (2008). Asub Slokast idas ja Asarist läänes. Kunagi asus selles paigas Rieksti küla. Aastal 1899 rajati sinna Asari sanatoorium, mis hiljem sai Vaivari sanatooriumi nime. Aastast 1996 on sanatooriumihoones Vaivari põhikool. Aastal 1927 rajati sinna raudteepeatus, mis kandis algselt nime Asari II, aga nimetati 1938. aastal Vaivariks ümber. 1970. aastal rajati Vaivarisse uus püramiidi meenutav sanatooriumihoone, kus asub praegu taastusravikeskus.
Asari

Asari (saksa keeles Assern) on Läti linna Jūrmala osa. Asub Vaivarist idas, Valterist põhjas ja Mellužist läänes. 1428 elanikku (2008). Aastal 1827 ehitas Firkside suguvõsa Melluži aladele rannamaja, hakates sel ajal ühtlasi müüma krunte ka praeguse Asari linnaosa aladele. Asari raudteejaam rajati aastal 1877. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.
Haguküla

Haguküla on ajalooline külatüüp, mida iseloomustas peateelt iga õue juurde minev väike harutee. Hagukülaga sarnane on ahelküla. Eesti külatüübid 02.11.2013 Eesti entsüklopeedia veebiversioonis
Melluži

Melluži on Läti linna Jūrmala osa. Asub Asarist idas ja Pumpurist läänes. 3372 elanikku (2008). 1914. aastal ehitati Firkside suguvõsa rajatud rannamaja Karlsbad lähedale rongide peatuspaik Karlsbad II, mis nimetati 1939. aastal Mellužiks. Rannamaja tõttu tekkis tihedam asustus just Melluži aladele ja asula kandis 1918. aastani nime Karlsbāde. 1959. aastast Jūrmala koosseisus. Mellužis on elanud heliloojad Emīls Dārziņš ja Alfrēds Kalniņš, kirjanik Rūdolfs Blaumanis, luuletaja Veronika Strēlerte, kunstnik Janis Rozentāls, režissöör Alfreds Amtmanis-Briedītis.
Valteri

Valteri (saksa keeles Waltershof) on Läti linna Jūrmala osa. Asub Krastciemsist idas ja Asarist lõunas. 873 elanikku (2008). Esimest korda mainitud aastal 1788, mil sealse mõisa omanik Dorotea Valter kellegi Rikmaniga kauples. Samuti rajati 18. sajandil jõe äärde Valteri tamm, mida mööda kulgeb praegu Dambju iela. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.
Tännassilma kivimeteoriit

Tännassilma kivimeteoriit on kivimeteoriit (kondriitmeteoriit), mis 16. juunil (ukj 28. juunil) 1872 langes Tännassilma Sikkensaare talu lähedal maale; meteoriit kaalus 28,5 kg . "Geoloogiamuuseum: Tännassilma meteoriit". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. mai 2009. Vaadatud 2. novembril 2013. Schilling, G. (Baron). Mittheilungen über den am 16./28. Juni 1872 Mittags, beim Dorfe Tennasilm, im Kirchspiel Turgel des Kreises Jerwen in Estland niedergefallenen Steinmeteoriten. [1873.] Archiv für die Naturkunde Liv-. Ehst- und Kurlands (Dorpat) (Ser. 1), Vol.9, Heft 2, [1889], pp. 95-114. ESTERis[alaline kõdulink] Dr. George Thurland Prior: Catalogue of Meteorites, London 1923, lk.175
Pumpuri

Pumpuri on Läti linna Jūrmala osa. Asub Mellužist idas ja Jaundubultist läänes. 523 elanikku (2008). Aastal 1877 ehitati Firkside suguvõsa rajatud rannamaja Karlsbad lähedale rongide peatuspaik Karlsbad, mis kandis vahepeal nime Melluži I ja nimetati 1939. aastal Pumpuriks. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus. Pumpuris on elanud Rainis ja Aspazija.
Druvciems

Druvciems on Läti linna Jūrmala osa. Asub Valterist idas, Lielupe jõe kaldal. Elanikke 286 (2008].
Obinitsa Issanda Muutmise kirik

Obinitsa Issanda Muutmise kirik on Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Obinitsas asuv kirik. Kiriku kõrval asub Obinitsa surnuaed. Kunagise Obinitsa kool-kiriku ehitust alustati aastal 1897, hoone pühitseti 1904. aastal. Baltimaades ainulaadne kool-kirik oli puust kahekorruseline kellatorniga hoone. 1950. aastal suleti kirik, hoone anti kasutada koolile. Kogudusele anti uue kiriku rajamiseks üks hektar maad ja kaks vana mahajäetud hoonet. Obinitsa uus kirik asub Obinitsast Piusale viiva maantee ääres surnuaia kõrval. Nõukogude võimu ajal selline tegevus oli põhjendatud sellega, et vastavalt leninlikule dekreedile tuleb kool kirikust lahutada ning koguduselt võtta kooli tarbeks kirikuhoone. Selline tegevus põhines toonase Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe Arnold Veimeri kirjalikul korraldusel Meremäe valla täitevkomitee esimehele. 1950. aastal alustas kohalik preester Vilemon Talomees vaatamata takistustele kohaliku kogukonna toetusel uue kiriku ehitamist. Algul töötas preester üksinda, hiljem liitusid tema initsiatiivil ja palvel ka koguduse liikmed. 1951. aastal tehti palju takistusi häirimaks kiriku ehitust. Kiriku ehitust ei toetanud ka Võru maakonna praostkond, nemad tegelesid Meeksi kiriku ehitamisega. 9. jaanuaril 1952 alustati takistustest hoolimata kiriku sisekujundamist. Valga Issidori peakirik andis Obinitsa kogudusele üle Tõrva kiriku varad (kirikukell, ikoonid, kroonlühter, küünlajalad, altar, preestri teenistusriided). Palju annetasid (ehitusmaterjale) kiriku ehitusele kohalikud talumehed, palka ei olnud meestele kuskilt maksta. Toetas ka Eesti Piiskopkond. 15. juunil 1952 pühitseti sisse tellinguis kirik. Obinitsa Apostliku Õigeusu kiriku pühitses Tallinna piiskop Roman Issanda Muutmise auks. 27. oktoobril 1953 andis piiskop Roman Vilemon Talomehele tänukirja, et ta on ennastsalgavalt ja ohvrimeelselt rakendanud kõik oskused, parima tahte ning tööjõu Obinitsa kogudusele uue nägusa kiriku ja kõrvalhoonetega preestrimaja ehitamiseks. Tema tööd on õiglaselt hinnanud ka püha patriarh, kes autasustas teda paalitsa (vaimulik mõõk) kandmise õigusega. Vene Õigeusu Kiriku Tallinna vikaarpiiskopkonna praostkondade ja koguduste loend, Petserimaa praostkond Jüri Naarits. Meie kodu on Vastseliina, Käsikiri.
Jaundubulti

Jaundubulti on Läti linna Jūrmala osa. Asub Pumpurist idas ja Dubultist läänes. 588 elanikku (2008). Aastal 1925 rajati rongivagunist rongide peatuspaik (praegune hoone pärineb aastast 1977). Jaundubulti ja Pumpuri piiril asub Pumpuri keskkool. Elumajad asuvad põhiliselt raudteest põhja pool, lõunas laiub kuni Lielupeni mets, kus asuvad Jaundubulti luited. Linnaosas asuvad mitmed väärtuslikud juugendstiilis hooned. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus. Jaundubultis asub Ludis Bērziņši majamuuseum.
Jaanikivi

Jaanikivi on ohvrikivi Võrumaal Setomaa vallas Miikse külas Miikse kiriku lähedal Miikse oja ääres. Legendi kohaselt olevat Jaanikivil omal ajal istunud ja jalgu puhanud Püha Jaan (Ristija Johannes). Veel tänapäevalgi usutakse kivi imettegevasse jõusse ja tuuakse kivi juurde haigeid, hoitakse valutavat kätt või jalga kivi vastu. Ravitoime olla ka ojaveel ja kaldast voolaval selgeveelisel allikal – nn silmaallikal. Jaanikivi on registreeritud arheoloogiamälestisena. Mõisaajal lõhkus kohalik mõisnik kivi ja viis selle tükid karjalauda müüri sisse. Selline teguviis olevat kaasa toonud mõisa karja hukku ja haigusi, misjärel mõisnik lasi kivi tükid viia oma kohale tagasi. 1915. aastast pärinev teade Eiseni rahvaluulekogus: Vastseliina kihelkonnas Meeksi küla juures (Setu küla Pihkva piiril) ühe veikse jõe ääres, mis Liivi kubermangu Pihkva kubermangust lahutab, on üks kivi, kuhu setu rahvas veel nüüdki ohvrit toob. Kivi seisab Liivi kubermangus. Kivi hüütakse Jaanikiviks. Rahvasuu räägib: seal kivi peal olla Püha Jaan maganud. Iga jaanipäeva tuleb vene preester sinna kivi juure ja igast Setumaa nurgast tulevad setud selle kivi juure Püha Jaanile ohvrit tooma. Ohvri on enamiste: võid ja munad. Kui jumala orjus mööda, siis võtab preester poole sellest ohvrist ja teine pool vaestele. Sel ajal, kui jumala orjust peetakse, olla selles jõekeses vesi püha ja kui haiged endid selles vees pesevad, siis kaduvad haigus ära. Kord olla Meeksi külas lauta tehtud, siis olla võetud Jaanikivi küljest tükk ja müüritud lauda seina sisse, et mitte lehmad ära lõpeks (sureks). Kui laut valmiks saanud, siis olla lõpnud iga aasta kaks-kolm elajat ära. Siis olla võetud Jaanikivi tükk müüri seest ära ja elaja lõppemist ei tulnud ette. (E 49367 (1) < Vastseliina khk — R. Tamm (1915) 1953. aastast pärit pärimusteate järgi on Jaanikivile viidud selleks otstarbeks eraldi tehtud kohupiima ja villa: Nädal aega enne jaanipäeva võeti jaanipiim: piim kooriti ära, tehti kohupiima. See viidi Meeksi, pandi Jaanikivile. Kivile pandi ka villa. Mis kivile viidi, võtsid vaesed pärast endale. Meeksi Jaanikivi juurde sõitsid jaanipäeval kokku need, kel midagi viga. Kel olid silmad haiged, pühkis käterätiga silmi, pani räti kivi peale. Kivi juures on allikas, sealt võeti vett, "hämmäti" silmi. (RKM II 44, 481/2 (11) < Vastseliina khk, Obinitsa < Setumaa, Navike k — U. Mägi < Anna Kuusik, u 70 a (1953) puhkaeestis.ee Vaiko Tigane. Võrumaa vaatamisväärsused Pühad kivid Eestimaal. Koostanud Mall Hiiemäe. Tallinn: Tammerraamat, Eesti Kirjandusmuuseum, Eesti Rahvaluule Arhiiv 2011, lk 27–28. Pühad kivid Eestimaal. Koostanud Mall Hiiemäe. Tallinn: Tammerraamat, Eesti Kirjandusmuuseum, Eesti Rahvaluule Arhiiv 2011, lk 28. Jaanikivi kultuurimälestiste riiklikus registris Miikse Jaanikivi Hiite Maja SA andmekogus.
Kuksina mägi

Kuksina mägi on Haanja kõrgustiku idapoolse osa, Vaaksaare kõrgustiku kõrgeim tipp, kõrgusega 212 m üle merepinna. Kuksina mägi on Setomaa valla kõrgeim tipp. Vaaksaare kõrgustik on moreenkingustik kus põllulaigud kõrgendike vahel vahelduvad metsatukade ja niitudega. Kuksina mägi asub Kuksina külas ning on kaetud metsaga. Meremäe valla kõrgeima tipuna pole mägi turismiobjektina siiski nii oluline kui samas kõrgustikus asuv Meremägi, mille tipu lähedal asub ka vaatetorn. Vaaksaare kõrgustikust põhja pool asub kuni Piusa jõe oruni ulatuv viljaka savipinnaga tasandik, mis on valdavalt põllustatud. "Meremäe mäele rajatakse vaatetorn". ehitusinfo.ee. 16. aprill 2008. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 23. detsembril 2013. J.Eilart, J.Kuusk, E.Laugaste..."Kas tunned maad", Eesti Raamat, Tallinn, 1965
Meremägi

Meremägi on kõrgendik Vaaksaare kõrgustikul, mis kuulub Haanja kõrgustiku idapoolsesse ossa. Kõrgus merepinnast on 204 m. Vaaksaare kõrgustik on moreenkingustik, kus põllulaigud kõrgendike vahel vahelduvad metsatukkade ja niitudega. Meremägi asub Kalatsova ja Merekülä piiril. Meremäelt paistab selge ilmaga suurem osa Setumaast, Vastseliina kirik, Petseri kloostri kirikukuplid. Selge ilmaga võib näha ka Pihkva järve veepeegeldust, mille järgi on paikkond arvatavasti saanud nime, pidades Pihkva järve veepeegeldust mereks. 2008. aastal ehitas Meremäe vallavalitsus Meremäele vaatetorni ja laululava. Meremäe vaatetorn Vaiko Tigane. Võrumaa vaatamisväärsused
Postitalu

Postitalu või kirjatalu oli postiasutuse tüüp Eestis. Postitalud asusid üksteisest keskmiselt 4 km kaugusel, neid oli umbes 2800. Postitaludes toimetati lihtkirjaposti (ka ajalehtede) vastuvõtmist ja väljaandmist ning müüdi postmarke, tempelmarke, postpaberit ja ümbrikke. Postitalu, kus polnud telefoni kõnepunkti, nimetati kirjataluks. Postitalud olid avatud 2 tundi päevas. Postitalunikud ei saanud rahalist tasu, välja arvatud eritasu kirjade laialikandmise korral. Nende endi post toodi riigi kulul koju ja nende koju ehitati riigi kulul avalik telefoni kõnepunkt ja neil ei tulnud kanda telefoni abonementmaksu.
Küllätüvä tsässon

Küllätüvä tsässon on Nahtsi (Anastassia Vanema) tsässon Küllätüvä külas Setomaa vallas. Nahtsipäev on 11. novembril ukj (29. oktoobril vkj). Tsässon on ehitatud aastatel 1925–1928 varasema, lagunenud tsässona asemele. Tsässon asub Küllätüvä külas Setomaa vallas Võru maakonnas. Paikneb keset küla, selle lähedal on ka paekivist raketega allikas. Hoone ei ole riikliku kaitse all. On heas ehituslikus seisukorras. Kreutzwaldi memoriaalmuuseumi 1974. aasta ekspeditsiooni materjalide andmetel ehitasid tsässona Lillepuu talu mehed. Teenistust peeti 11. novembril kell 10. Küllätüvä nahtsipäeval käis tavaliselt umbes sada inimest, nii külarahvas kui ka kaugemad külalised. Ajapikku tsässon lagunes, kuid 1990. aastate keskpaigas hoone remonditi. Tsässon taasavati 18. augustil 1996. Taasavamise ja korrastamise eestvedaja oli Vassili Lillepuu (Lillepuu Vasso), abilised olid ka teised küla mehed – Mati Kõivik, Raivo Uiboleht, Mihkel Uiboleht, Nikolai Lillepuu, Voldemar Sillaots. Remondi käigus paigaldati hoonele uued katusekonstruktsioonid ning ehitati poolkelpkatuse asemele viilkatus, vahetati aknad, remonditi ja uuendati siseviimistlus. Küllätüvä tsässon on praegu Eesti Vabariigi territooriumile jäävatest Setumaa kivitsässonatest suurim. See on nelinurkse põhiplaaniga, ühekorruseline, viilkatusega, valatud kividest (seest õõnsad lubjast ja kruusast valatud plokid) ehitatud hoone. Kiviplokid valati Irboskas ja toodi kohale hobustega. Konstruktsiooniliselt on tsässonal üks siseruum, mis on kergvaheseinaga kaheks jagatud, moodustades palveruumi (35 m2) ja altariruumi (12 m2). Altariruumi pääseb kirikule iseloomuliku kahe poolega ikonostaasivärava kaudu. 1974. aasta inventeerimise ajal oli hoonel veel laastudega kaetud poolkelpkatus, mis oli selleks ajaks väga lagunenud. Seetõttu olid kogu palvemaja ikonostaas, ikoonid ja muu sisustus täielikult hävinud. Hoone välismõõdud on 947 (p) x 580 (l) cm, kõrgus katuseharjani maapinnast 590 cm ja seina kõrgus 260 cm. Altariruumi suurus on 370 x 530 cm. Tsässonas on kümmekond ikooni, millest enamikku katavad pühaserätid (nii kootud kui ka maalitud). Tsässonas paiknevad analoid ja ristikäikudel kasutatavad kirikulipud. Laest ripub väheldasem õlilamp. Lisaks kiriklikele sisustuselementidele on tsässonas ka lauad ja pingid-toolid, mis leiavad kasutust külarahva kogunemistel nii nahtsipäeval kui ka teistel külatähtpäevadel. Tsässonasse on toodud varjule ka Küllätüvä küla maadele jäävalt külakalmistult pärit keskaegse kiviristi tükid. Hoone loodenurgas asub väike ümmargune metallahi, mida saab puudega kütta ja mille korsten on läbi seina välja toodud. Setomaa tsässonad. Koostanud Tapio Mäkeläinen ja Ahto Raudoja. Kirjastus: Setu Kultuuri Fond, 2011. Küllätüvä. Nahtsi (Anastassia) tsässon. – Jaanus Plaat, Arne Maasik. Õigeusu kirikud, kabelid ja kloostrid Eestis. Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn 2011. Lk 922–927
Soomusristleja

Soomusristleja on 19. sajandi lõpust kuni Esimese maailmasõja lõpuni kasutusel olnud sõjalaevatüüp. Nende ülesandeks oli vajaduse korral sooritada merelahingus kiireid tiibmanöövreid ning eraldatult tegutsedes häirida vastase kommunikatsioone. Praktiliselt osalesid soomusristlejad peamiselt üldises lahingurivistuses. Pärast Esimest maailmasõda võtsid nende rolli seoses tehnika arenguga üle ristlejad. Erinevalt soomuslaevast oli soomusristlejal nõrgem soomus (soomuskaitse peamiselt veeliinil), aga sellevõrra kiirem käik. Esimeseks soomusristlejaks loetakse Venemaal 1873 vette lastud General-Admirali.