Minnesinger

Minnesinger ('lembelaulik') oli keskaegse keskülemsaksakeelse rüütliluule looja ja esitaja. Tänaseks on nimepidi teada umbes 300 minnesingerit. Minnesingerite luule kolm kõige olulisemat allikat on Heidelbergi suur laulukäsikiri ehk nn Manesse käsikiri, Heidelbergi väike laulukäsikiri ja Weingarteni laulukäsikiri. Kuulsaim minnesinger oli keisrite Otto IV ja Friedrich II teenistuses tegutsenud Walther von der Vogelweide (umbes 1170–1230). Waltherilt on säilinud suur hulk tekste, terviklikult on säilinud ainult üks viis, ilmselt 1228. aasta ristiretke puhul loodud "Palestiina laul". Saksa rüütlilaul ehk Minnesang kujunes otseselt prantsuskeelse truvääriluule (ja selle vahendusel kaudselt oksitaanikeelse trubaduurilüürika) eeskujul 12. sajandi lõpul. Et Prantsusmaa oli 12.–13. sajandi Euroopa kultuuris ja poliitikas juhtival kohal, saadeti saksa aadlinoorukeid sinna õppima, saksa ja prantsuse rüütlid puutusid kokku ka ristisõdades. Õukonnakultuuri mõjutas oluliselt keiser Friedrich I Barbarossa abielu Burgundia Béatrice'iga (sõlmiti 1156. aastal) Lied (vastab oksitaani ja prantsuse kantsoonile) Tagelied või Wächterlied (vastab albale) Leich (vastab lai'le) Spruch (vastab sirventeesile) Eelistatud on kaheosaline lauluvorm AAB, nn bar-vorm, kus AA on paarisvärss (Aufgesang), mis koosneb kahest värsireast (Stollen) ja neile lisatud lõpetavast fraasist B (Abgesang). Kui seda täiendatakse veel ühe reaga, mis riimub paarisvärsiga (aaba), on tegemist ringkantsooniga sarnaneva vormiga. Minnesang'i algusajaks loetakse perioodi 1150–1170. Sellest on väga vähe andmeid, üksikud säilinud laulud on lähedased rahvalaulule, raske on midagi väita sidemete kohta prantsuskeelse rüütlilauluga. Kürenberger Dietmar von Aist Meinloh von Sevelingen Minnesang'i kevadeks, der Neue Sang, loetakse ajavahemikku 1170–1200. Prantsuse eeskujud ilmnevad luules väga selgelt, palju on laenatud ja ümbertekstistatud viise ja vabalt töödeldud laule. Friedrich von Hausen Heinrich VI Heinrich von Veldeke Tähtsaimad luule loomise keskused ajavahemikus 1200–1230, mida loetakse minnesang'i kõrgperioodiks, olid Tüüringi krahvi õukond Wartburgis ja Babenbergerite õukond Viinis. Nendega oli seotud enamik kuulsaid minnesingereid. Albrecht von Johansdorf Bernger von Horheim Gottfried von Strassburg Hartmann von Aue Heinrich von Morungen Reinmar von Hagenau Walther von der Vogelweide Wolfram von Eschenbach Ajavahemikku 1230–1300 võib pidada Minnesang'i muutumise ja hääbumise ajaks (Wende und Nachklang). Rüütlilaulu õukondades hakkab välja vahetama linlik suund, mida esindavad nagu Põhja-Prantsusmaal tsunftilaadsed muusikute organisatsioonid (Meistersinger). Paralleelselt Meistersang'iga elab edasi ka 14.–15. sajandi hiline Minnesang (spätere Klänge). Reinmar von Brennenberg Regenboge Friedrich von Sonnenburg Gottfried von Neifen Frauenlob e. Heinrich von Meissen Konrad von Würzburg Neidhart von Reuental Otto von Botenlauben Reinmar von Zweter Süßkind von Trimberg Tannhäuser Ulrich von Liechtenstein Walther von Klingen Johannes Hadlaub Herman Münch von Salzburg Hugo von Montfort Oswald von Wolkenstein Minnesinger entsüklopeedias britannica.com (inglise keeles) Minnesang. Historisches Lexikon Bayerns (saksa keeles) https://erenow.net/postclassical/the-age-of-faith-a-history-of-medieval-civilization/241.php T. Siitan. Keskaja muusika aastani 1300. Tallinn, 1989 Minnesingeriluule ja -muusika peamiste allikate lingid, postitus musikoloogiablogis