laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kreon

Kreon (vanakreeka keeles Κρέων) oli vanakreeka mütoloogias Teeba regent ja hilisem kuningas. Kreon ja ta õde Iokaste olid Menoikeus vanema lapsed. Kreonil ja ta naisel Eurydikel olid pojad Megareus, Haimon ja Menoikeus ning tütar Megara. Kreon oli Teebas mitmel regendiks siis, kui Laios tapeti, ja siis, kui Oidipus linnast lahkus. Tragöödiaist on Kreon eelkõige tuntud oma tegevuse tõttu pärast Teeba vastu toimunud seitsme väejuhi sõda. Pärast teebalaste rasket võitu käskis Kreon kõik teebalaste poolel langenud suurte auavalduste saatel matta, ent linna rünnanud argoslaste ja nende poolel sõdinute laibad pidid jääma matmata. Kui Antigone keelust hoolimata oma venna Polyneikese mattis, tabati ta teolt ning Kreon mõistis ta selle eest surma elusalt matmise läbi. Kreoni poeg ning Antigone peigmees Haimon palus isalt Antigonele armu, ja ka ennustaja Teiresias teatas, et see otsus pole jumalatele meelepärane, ent Kreon ei andnud järele. Ööl enne hukkamist poos Antigone end oma kongis üles. Haimon sai seejärel kokkupõrkes isaga surma, teiste allikate järgi tappis enese. Pärast seda võttis endalt elu ka Kreoni naine Eurydike.
Philip Waruinge

Philip Waruinge (3. veebruar 1945 Murang'a – 19. oktoober 2022 Nakuru) oli Keenia poksija. Waruinge osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas kohtumise teises ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Heinz Schulzile (SÜV). Waruinge sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Antonio Roldánile (Mehhiko). See oli Keenia esimene olümpiamedal poksis. Ta sai nendel olümpiamängudel ka parima tehnikaga poksijale mõeldud Val Barkeri karika. Waruinge sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 1972. aasta Müncheni olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Boriss Kuznetsovile (NSV Liit). Waruinge on seni ainuke Keenia poksija, kes on võitnud kaks olümpiamedalit. Waruinge poksis juulist 1973 kuni veebruarini 1978 elukutselisena, peamiselt Jaapanis (sealse poksijanimega Waruinge Nakayama). Ta osales kokku 25 kohtumisel ning võitis neist 14 (neist 6 nokaudiga) ja kaotas 10 (neist 6 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki. 18. suveolümpiamängude poksivõistlus. Tōkyō 1964. Tulemused inglise keeles 19. suveolümpiamängude poksivõistlus. México 1968. Tulemused inglise keeles 20. suveolümpiamängude poksivõistlus. München 1972. Tulemused inglise keeles Philip Waruinge veebisaidil Olympedia (inglise) Philip Waruinge veebisaidil BoxRec (inglise)
Irizar

Irizar Group on Hispaanias Baskimaal asuv luksuslike reisibussikerede tootja. Irizar asutati 1889. Tema keskus asub Ormaiztegis. Minevikus kuulus ta Mondragóni Corporationile, mis asutati 1956. Irizar on reisibussikerede tootmises Hispaania turuliider turuosaga üle 40% ja Euroopas suuruselt teine. Irizari bussikered on saadaval paljudes kohtades üle maailma. Lisaks Baskimaal asuvale peatehasele, kus toodetakse tuhatkond bussikeret aastas, asuvad Irizari tehased veel Brasiilias Botucatos, Hiinas Tianjinis, Indias Tamil Nadus (koostöös Ashok Leylandi ja TVS Motorsiga), Lõuna-Aafrika Vabariigis Centurionis, Marokos Skhiratis ja Mehhikos Qurétaros. Kokku toodetakse aastas üle 3000 kere. Irizar Groupile kuuluvad ka Hispacold, mis toodab reisibussidele konditsioneere, ja Masats, mis toodab bussiuksi ja -treppe. Irizar teeb tihedat koostööd Scaniaga, kellega koos töötati välja i4 kere. Irizari keresid kasutatakse ka Irisbusi, Volvo, Mercedes-Benzi ja teiste tootjate šassiidel. 1986–1993 tootis Irizar lisaks bussikeredele Lamborghini luksusmaasturi LM002 keresid ja sisustust. Need saadeti Itaalias Sant'Agata Bologneses asuvasse Lamborghini tehasesse, kus need paigaldati šassii ja mootori peale. PB i4 i4LE i6 Century Intercentury New Century i6s i8 Eesti bussiettevõtetest kasutab liinireisideks Irizari busse näiteks Lux Express, kelle kasutuses oli varem 15 Scania Irizar PBd, 2019. aasta seisuga on aga umbes 50 bussi Irizar i6 (millest 5 bussi on kõrgusega 3,5, ülejäänud aga 3,7 meetrit) aastatest 2012–2015; 32 bussi Irizar i6s, väljalaskeaastaga 2016–2019 ja 20 bussi Irizar i8 aastakäigust 2016–2019 (neist 9 sõidavad Tallinna–Tartu vahet, ülejäänud rahvusvahelisi liine) Veel on Irizari kasutanud Sebe, kes kasutas 8 Scania Irizar i6 mudeli bussi Tallinna–Tartu liinil, mis 2014. aastal läksid koos liinidega üle firmale Lux Express Eesti, ja GoBus. Tellimusvedudeks kasutavad Irizare paljud väiksemadki Eesti bussiettevõtted. Lux Expressi kasum kasvas eelmisel aastal üle 50 protsendi[alaline kõdulink] luxexpress.ee Irizari koduleht
Kreon (täpsustus)

Kreon on vanakreeka mütoloogias Teeba valitseja. Kreon on vanakreeka mütoloogias Korintose valitseja. Kreon on vanakreeka mütoloogias Heraklese poeg.
Kolomenski Štandart

Kolomenski Štandart (vene keeles Коломенский Штандарт) on kahe tekiga kaheksas Rossija-klassi (projekt 785/OL800, I seeria) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud Národný Podnik Škoda Komárno (Slovenské Lodenice n.p. Komárno) laevatehases Komárnos Tšehhoslovakkias 1953 Volga jõelaevakompaniile. Laev tehasenumbriga 318 ehitati 1953. aasta mais ja Uzbekistani nime all kasutati mitte ainult Venemaa jõgedel liinil Moskva – Rostov Doni ääres ja alates 1962. aastast Volgograd-Samara NSV Liidu lipu all, vaid ka Ukrainas aastail 1986–1989 Tšornobõli katastroofi tagajärgede likvideerimiseks, kus seda kasutati hotellina. 2004 nimetati Uzbekistan ümber Tsar Pjotriks. 2005. aastal sai laev praeguse nime ja seda kasutatakse hotellina ja kohvikuna Moskvas, selo Kolomenskoje lähedal. Jõereisilaevade loend Veebiarhiiv: Projekt 785 (vene keeles) Teatmik, Veebiarhiiv: Projekt 785 (vene keeles) 785 projekti jõelaevad registris (vene keeles) Jõelaev Kolomenski Štandart (vene keeles) 'Kolomenski Štandart (1953), registri andmed (vene keeles) Jõelaev Kolomenski Štandart (vene keeles)
Hayflicki piirang

Hayflicki piirang ehk Hayflicki arv on eukarüootide somaatiliste rakkude paljunemiskordade piirarv. Selle avastas Leonard Hayflick 1961. aastal. Ta näitas, et see on vahemikus 40 kuni 60.
M. J. Lermontov

M. J. Lermontov (vene keeles М. Ю. Лермонтов) on kahe tekiga kolmekümne teine Rossija-klassi (projekt 785/OL800, III seeria) Venemaa jõereisilaev, mis kuulub ettevõttele "GPKK Tsentr transportnoi logistiki" ja mida opereerib laevakompanii OAO "PassažirRetšTrans". Laev sai nime vene luuletaja Mihhail Lermontovi auks. Laev tehasenumbriga 31 ehitati Národný Podnik Škoda Komárno (Slovenské Lodenice n.p. Komárno) laevatehases Komárnos Tšehhoslovakkias 1958. aastal Jenissei jõelaevakompaniile. Alates 1958. aastast kasutatakse laeva Jenisseil Krasnojarsk-Dudinka liinil, kuid pärast Bulgarija katastroofi 10. juulil 2011. aastal liini lühendati Igarkani. Jõereisilaevade loend Projekt 785 (vene keeles) Teatmik, Projekt 785 (vene keeles) M. Ju. Lermontov (1958), registri andmed (vene keeles) Projekt 785 (vene keeles) "ПассажирРечТранс" keelas jõelaeval M. J. Lermontov reisile asuda (vene keeles) Tehasenumbri pilt Jõelaeva M. J. Lermontov marsruuti lühendati Ajaleht «Красноярский рабочий» 28.07.2011, (vene keeles) M. J. Lermontov (1958), registri andmed (vene keeles) Projekt 785 (vene keeles) Postimees.ru laevast PM 20.07.2011 (vene keeles)
Maxim Gorkiy

Maxim Gorkiy oli kruiisilaev, mis ehitati Hamburg-Atlantic-Linie tellimusel Howaldtswerke-Deutsche Werfti laevatehases Hamburgis, Saksamaal 1969. aastal. 8. jaanuaril 2009 müüdi laev vanarauaks Indiasse. Laev tehasenumbriga 825 lasti vette 21. veebruaril 1968. Laev anti 20. märtsil 1969 üle Saksa laevakompaniile Deutsche Atlantik-Linie ja oma avareisile asus see 28. märtsil 1969. aastal Hamburgi nime ja Saksamaa lipu all. 25. septembril 1973 nimetati laev ümber Hanseatic-uks. Naftakriisi tõttu müüdi 25. jaanuaril 1974 Hanseatic NSV Liitu, kus see sai uue nime Maksim Gorki ja selle omanikuks sai Musta Mere Merelaevandus Odessas. 1991. aasta detsembris sai laev ladina tähtedega kirjutatud nime Maxim Gorkiy ning uue kodusadama – Nassau. Uueks omanikuks sai 1992. aastal Sovcomflot ja laeva kasutas Saksa ettevõte Phoenix Reisen pikaajalise rendilepingu alusel. 2009. aastal peatati selle moderniseerimine ja müüdi Indiasse nime Maxim M all, kus see vanarauaks lõigati. Hamburg 1969, fotomontaaž Maksim Gorkiy Funchali sadamas 1978. aastal 1989. aasta Malta tippkohtumine Gorbatšovi ja George Bush seeniori vahel Maxim Gorkiy 2008. aasta suvel Bremerhavenis Kruiisilaevade loend "Fakta om fartyg". Originaali arhiivikoopia seisuga 3.08.2012. Vaadatud 3.08.2013. (rootsi keeles) Equasis Southampton 04:1975, laeva pilt Maksim Gorkiy - IMO 6810627 Laeva kutsung, IMO-number, andmed ja pildid saidil shipspotting.com TS Hamburg (1969-2009)(saksa keeles) Maxim M pildil Name of ship : Maxim M - Equasis Laeva andmed (inglise keeles) Castles of the Seas - Merelossid (inglise keeles)
Marco Streller

Marco Streller (sündinud 18. juunil 1981 Baselis) on endine Šveitsi jalgpallur, ründaja. Oma esimese värava UEFA Meistrite Liigas lõi Streller 22. novembril 2011. Hiljem lõi ta värava mängus Manchester Unitediga.
2002. aasta Austria parlamendivalimised

2002. aasta Austria parlamendivalimised olid Nationalrati (Austria parlamendi) valimised pühapäeval, 24. novembril 2002. Valimised toimusid enneaegselt, eelmised valimised olid toimunud 1999. aastal. 7. septembril 2002 toimus Knittelfeldi linnas Austria Rahvapartei koosolek, mis kutsuti kokku sama aasta suvel parteis tihenenud pingete tõttu. Enamik kohaletulnutest esindas parteisisest opositsiooni, teiste hulgas polnud koosolekul partei esimeest. Koosoleku järel lahkus mitu liiget parteist ning tühistati koalitsioonileping. See tingis uute valimiste väljakuulutamise. Valimiste tulemusena säilitasid Austria Rahvapartei ja Austria Vabadusepartei koalitsioon võimu, kaotades 7 mandaati. Rahvapartei parandas tulemust, tõustes kolmandalt kohalt valimiste võitjaks. Rahvapartei on tavaliselt sõjajärgses Austrias olnud tugevuselt esimese kahe partei hulgas ja saavutas oma parima tulemuse pärast 1966. aastat. 2/3 võrra vähenes neofašistliku Austria Vabadusepartei valijaskond. Rohelised saavutasid oma läbi aegade parima tulemuse.
Raudoja (Soodla jõgi)

Raudoja on jõgi Harjumaal, Soodla jõe vasakpoolne lisajõgi. Oja pikkus on 10,2 km ja valgla pindala 22,9 km². Raudoja saab alguse Koitjärve raba lõunaservast ja suubub Soodla jõkke 15,6 km kaugusel Soodla jõe suudmest. Suudmeosas on Raudoja üles paisutatud, moodustades Raudoja veehoidla. Osaliselt voolab oja kunstlikus sängis (kraavis). Varem on Raudoja lähteks arvatud Kivijärv Koitjärve raba keskel. Raudoja on mainitud rahvuseepose "Kalevipoeg" üheteistkümnendas loos (Tagaajajad, Raudoja nõianeitsi, Olevipoeg ja linnaehitus, Põrgupiigade saatus). Kalevipoeg tuli allilmast peale esimest võitlust Sarvikuga maa peale tagasi, kaasas kullakotid ja Põrgupiigad. Saanud lahti tagaajajatest, heitis vägimees murule puhkama, padjaks kivi pea all. Läbi une tundis Kalevipoeg, et vetevool kipub lämmatama. Ärgates märkas ta, et üks nõianeitsike, tuuletuuslari tütar, oli oja tekitanud. Kalevipoeg võttis padjaks olnud kivi ja viskas vesivärava ette, mis vangistas veevoolu (Mustast kivi tagant mulgust, Siginevad vetesooned, Raudaoja sünnitajad, Kuhu Kalev kivi kiiluks, Visand vesiväravasse). Raudoja veed on punakad ja roostesed. Sellest võis oja saada ka nime. Oja endine lähe Kivijärve juures Oja endine ülemjooks 100 m kaugusel Kivijärvest Oja endine ülemjooks Koitjärve rabas Raudoja. Keskkonnaregister, vaadatud 2.06.2022. Kalevipoeg. Üheteistkümnes lugu Raudoja keskkonnaportaalis
Small Planet Airlines

Small Planet Airlines UAB (varem FlyLAL Charters) oli Leedu tšarterlennufirma, mille peakontor asus Vilniuses. Ettevõte loodi 2007. aastal, kui Leedu rahvuslikust lennukompaniist FlyLal eraldati tšarterlennud. Small Planet Airlinesil oli lennuluba Leedus, Eestis, Poolas ja Itaalias. Firma klientide hulgas olid turismifirmad Nova Turas, Horizon Travel, Viking Hellas, Aeroservizi, TUI AG, Orbis Travel, Tez Tour, Chapman Freeborn, Newmarket Holidays jts. Small Planet Airlines lõpetas tegevuse 2018. aastal. "Contacts > Lithuania." Small Planet Airlines. Retrieved on 25 August 2011. "Small Planet Airlines UAB Address: Smolensko str. 10, LT-03201 Vilnius, Lithuania" Small Planet Airlines
Otepää kihelkond

"Ote" suunab siia. Läti küla kohta vaata artiklit Otte. Otepää kihelkond (lühend Ote; kirikukihelkond, tolleaegses saksa keeles Kirchspiel Odenpäh in Kreis Dorpat, Odenpä) oli kihelkond, mis asus ajaloolisel Tartumaal ja Tartu kreisis Liivimaa kubermangus. Otepää muinaskihelkond oli Ugandi tähtsaim kihelkond. Läti Henriku teatel kutsus Eestimaa piiskop Hermann von Buxhövden 1224. aastal Otepää linnuses asudes piirkonda preestreid, andis neile kirikud ning varustas neid põldude ja kümnisetuluga. Otepää kirikukihelkonda mainitakse otsesõnu Tartu piiskopi Bartholomäus Savijerwe ürikus aastast 1452. Kihelkonnas oli 12 riigi-, rüütli- ja kirikumõisat ning 11 karjamõisat. Otepää kirikumõis (Pastorat Odenpäh) Arula mõis (Arrol) rüütlimõis Ilmjärve mõis (Ilmjärw) riigimõis Kastolatsi mõis (Kastolatz) riigimõis Neeruti mõis (Megel) rüütlimõis Nüpli mõis (Knippelshof) riigimõis Palupera mõis (Palloper) rüütlimõis Pilkuse mõis (Bremenhof) rüütlimõis Päidla mõis (Samhof) rüütlimõis Pühajärve mõis (Heiligensee, Wollust) rüütlimõis Vana-Otepää mõis (Schloß Odenpäh) riigimõis Vidrike mõis (Friedrichshof) rüütlimõis Arula vald Neeruti vald Palupera vald Pilkuse vald Päidla vald Pühajärve vald Vastse-Otepää vald ... Tänapäeval asub enamik selle alasid Valga maakonnas. Eesti kihelkondade loend Leonhard von Stryk: Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil, Der ehstnische District mit vier karten. 1877. Lk 112. Otepää kihelkonnast Eesti mõisaportaalis Büsching, Anton Friedrich (1773). Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt. Lk 386. Hupel, August Wilhelm (1782). Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk 271–274. Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 291–292. Hagemeister, Heinrich von; F. von Bulhovden (1837). Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands T. 1–2. Riga: E. Frantzen. Lk 22–29. Eesti kihelkonnad Eesti kihelkondade kaart EKI lehekülgedel Otepää kihelkond Eesti mõisaportaalis
Eleonore Hünerson

Eleonore Hünerson (sündinud Eleonore Ruus; 20. september 1890 Tartu – 16. jaanuar 1949 London) oli Eesti Gaidide Maleva peavanem ja Jaan Hünersoni abikaasa. Eleonore Hünerson Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Keskkonnaküsimuste sidustamine

Keskkonnaküsimuste sidustamine (inglise integration of environmental consider­ations või environmental policy integration) on jätkusuutliku arengu üks keskseid põhimõtteid, mis tähendab keskkonnanõuete lülitamist muude eluvaldkondade ja majandussektorite arengustrateegiatesse ning keskkonnakaitse käsitlemist majanduse planeerimise ja juhtimise osana. Näiteks riiklikku transpordipoliitikat kujundades püstitatakse selle raames ka keskkonnapoliitika eesmärgid ja tegevused. Win-win Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 09.12.2011) Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [2] (vaadatud 09.12.2011)
Tasuja Oja

Tasuja Oja (kuni 1936 Benedikt Oskar Oja; 23. juuli vkj / 4. august 1888 Kuivajõe, Kose kihelkond, Harjumaa – 19. november 1946 Leningradi oblast) oli eesti riigiteenija, poliitik ja kooliõpetaja. Koolihariduse sai ta Peterburis. Eesti Vabariigi algusest peale oli ta kohaliku omavalitsuse ja riigi teenistuses. Ta oli Tallinna linna teenijate ühingu esimees ja aastast 1922 Ülemaalise asunikkude riigirentnikkude liidu esimees. Ta oli väljaande Asunik toimetaja. Ta oli 18. juulist 1923 II Riigikogu liige (Arnold Schulbachi asemel), olles Tööerakonna rühma liige. 16. juunist 1926 oli ta III Riigikogu liige (Verner Liigi asemel). Ta astus Riigikogust 1. oktoobril 1928 tagasi, tema asemele asus Mihkel Hellman. Nõukogude okupatsioonivõimud arreteerisid ta 9. detsembril 1944 Rannamõisas (ta oli Rannamõisas koolmeister) kui omakaitselase ning endise Asunike ja Riigirentnike Liidu esimehe. Talle mõisteti § 58-1a ja § 58-11 järgi 7-aastane vanglakaristus. Oja suri aastal 1946 Leningradi oblasti tapivanglas. 1936 Kotkaristi V klassi teenetemärk Tema poeg oli raamatukoguteadlane ja poliitik Kalju Oja. Eesti II Riigikogu. Tallinn, 1924 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. veebruar 2014. Vaadatud 9. detsembril 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. detsember 2013. Vaadatud 9. detsembril 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. märts 2012. Vaadatud 9. detsembril 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Sünnipäevalapsi. Tasuja Oja 50-aastane". Päevaleht nr 207, 3. august 1938. Lk 6
Piibe maantee

Piibe maantee on ajalooline maantee, mis ühendab Tallinna ja Tartut. Piibe maantee trass langeb suures osas kokku praeguse tugimaanteega 13 (Jägala–Käravete maantee) ja tugimaanteega 39 (Tartu–Jõgeva–Aravete maantee). Piibe maantee pikkus Jägalast Tartuni on 165,5 km. Maantee on nime saanud Rakke lähedal asunud Piibe mõisa järgi. Seljamäe harja pidi on kulgenud juba muinasajal Selist Piipe suunduv ratsarada, mis ühendas Vaigat Järvamaaga. Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee Eva Klaas (14.06.2011). "Loodus: Retk Seljamäe matkarajal meenutab augustitorme". Virumaa Teataja. Vaadatud 15.09.2018.
Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsioon

Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsioon (inglise keeles European Free Trade Association, EFTA) on riikide kaubandusorganisatsioon. Selle asutasid 3. mail 1960 alternatiiviks Euroopa Majandusühendusele riigid, kes viimasesse ei kuulunud: Austria, Norra, Portugal, Rootsi, Suurbritannia, Šveits ja Taani. 1. jaanuaril 1970 sai EVA kaheksanda liikme: Islandi. 31. detsembril 1972 lahkusid EVA-st Suurbritannia ja Taani, kes järgmisel päeval ühinesid Euroopa Majandusühendusega, millest hiljem kujunes Euroopa Liit. 31. detsembril 1985 lahkus EVA-st Portugal, kes järgmisel päeval ühines Euroopa Majandusühendusega. Kuid EVA liikmete arv ei vähenenud, sest 1. jaanuaril 1986 astus EVA-sse Soome. 1. jaanuaril 1991 sai EVA seitsmenda liikme: Liechtensteini. 31. detsembril 1994 lahkusid EVA-st Austria, Rootsi ja Soome, kes järgmisel päeval astusid Euroopa Liitu. Sellest ajast on EVA-s neli liiget: Island, Liechtenstein, Norra ja Šveits. EVA-ga ühinemise vastu tunnevad huvi Fääri saared. Faroe Islands seek closer EU relations. EUobserver, 8. oktoober 2007 Kasutatud 3.08.2009 (inglise)
Siirutaja

Siirutaja ehk vektor on haigusetekitajate edasiandja taimedele või loomadele (sh inimesele). Haigustekitajaid leidub nt viiruste, bakterite ja ainuraksete hulgas. Taimehaigusi kannavad edasi eriti tirdid ja lutikalised. Inimesel põhjustavad haigusi nt kirbud, puugid, verd imevad kahetiivalised. geenivektor zoonoosid zooantroponoosid Ökoloogialeksikon. (1992). Koost. Masing, V. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus
Cheri

Cheri on linn Nigeris "Chéri" on prantsuse kirjaniku Colette'i romaan. Selle järgi on tehtud filmid: "Cheri", film aastast 1950, režissöör Pierre Billon, peaosades Jean Desailly ja Marcelle Chantal "Chéri", film aastast 2009, režissöör Stephen Frears, peaosades Michelle Pfeiffer ja Rupert Friend
Broomitud tuleaeglusti

Broomitud tuleaeglusti ehk broomitud leegiaeglusti (inglise brominated flame retardant, lühendatult BFR) on tuld aeglustav aine (tuleaeglusti), kuhu on lisatud organobromiide. Paljud broomitud tuleaeglustid on sattunud kriitika alla, sest neid kasutatakse laialdaselt majapidamistarvetes ja seetõttu võivad lapsed nendega kokku puutuda. Mõned Euroopa riigid on ettevaatuspõhimõtet rakendades teatud BFRid keelustanud.
Karen Orlau

Karen Orlau (kodanikunimega Katariina Roosipuu, endine Täht); sündinud 1975) on eesti kirjanik. Ta on lõpetanud Tallinna Reaalkooli 1993. aastal, õppinud Tallinna Tehnikaülikoolis ärikorraldust (lõpetas 2002), juhtimist ja turundust (lõpetas 2014). Orlau on avaldanud ulmekirjandust (õuduskirjandust, imeulmet (fantasy), koomilist ja linnaulmet) ja luulet. 2007. aasta augusti seisuga on tal on ilmunud üks lühiromaan ja kakskümmend kolm lühijuttu. Trükiajakirjanduses ilmus esimene teos, lühijutt "Saatuslik viga" 1997 (ajakirjas Mardus nr. 6 pseudonüümi Kate Star all). Eraldi raamatutena on ilmunud jutukogu "Sealtmaalt" (Tallinn: Salasõna, 2002) ja koos Ylle Rajasaarega luulekogu "Eelmäng kahele" (Kanepi: Kämmu Disain, 2004). Karen Orlau jutte leidub mitmes antoloogiasarja "Mardus" köites, "Eesti ulme antoloogias" (2002), antoloogiates "Fantastika" (2004) ja "Õudne Eesti: Valimik eesti õudusjutte" (2005); novell "Oraakli surm" on ilmunud ka soomekeelses eesti autorite kogumikus "Tallinnasta pois: groteskia virolaista proosaa" (Helsinki: Absurdia, 2003) Karen Orlau õuduslood on mitmekesise temaatikaga, kaldudes osalt ka etnoulmeks (lühijutt "Rannahiidsed" pälvis 2001. aastal Eesti Ulmeühingu auhinna Stalker). Mitmetes lugudes paistab silma üksikasjalik vägivallakujutus. Orlau imeulmest on tuntuimad omavahel maailma ja tegelaskujudega seotud lühiromaan "Kelmid ja kangelased" ning jutud "Malin Malini metsast" ja "Tont taevaväraval"; "Oraakli surm" võitis 1999. aastal ülekaaluka häälteenamusega Stalkeri. "Kelme ja kangelasi" on peetud eestikeelse rollimängukirjanduse esmateoseks. Luules domineerib armastustemaatika, kuid esineb ka ulmelisi motiive. Nii Orlau proosat kui ka luulet iseloomustavad omapärane kujundikeel ja tundlik sõnakasutus. Sagedased on mütoloogiliste motiivide töötlused uudses võtmes. "Saatuslik viga" (1997) "Vamp ja vaskraha" (1998) "Habras ime" (1998) "Oraakli surm" (1998) "Elisale" (1998) "Vend Juudas" (1999) "Mängureeglid" (1999) "Etendus punases teatris" (1999) "Hirmu suured silmad" (1999) "Kohtumine Emaga" (1999) "Maha hirmus jõul!" (1999) "Malin Malini metsast" (1999) "Kukesamm" (2000) "Rannahiidsed" (2000) "Sealtmaalt" (2001) "Erak ja nõid" (2001) "Hunt, madu ja Põrgu perenaine" (2002) "Hingesugulane" (2002) "Hall koer" (2002) "Lastelaul" (2002) "Kevadöö unenägu" (2002) "Õpilane" (2003) "Tont taevaväraval" (2003) "Kelmid ja kangelased" (2003) 1999 Stalker (lühijutt "Oraakli surm") 2001 Stalker (lühijutt "Rannahiidsed") Karen Orlau koduleht ja veebis avaldatud jutte Orlau Ulmekirjanduse BAASis Orlau jutulooming ulmeajakirjas Algernon 28.05.2003 tehtud intervjuu Karen Orlauga Ulmekirjanduse BAASis Artikleid Karen Orlaust
Eesti veksel

Eesti veksel on Tartu Hoiu-laenuühistu-sisene maksevahend, mida Tartu Hoiu-laenuühistu liikmed saavad kasutada omavahelistes arveldustes lisaks eurodele. Vekslitega arveldamist nimetatakse ka vekseldamiseks. Vekslite eesmärk on suurendada Tartu Hoiu-laenuühistu liikmetevahelist kaubandust, muutes kaasliikmetelt kaupade ja teenuste ostmise soodsamaks kui äriajamise mitteliikmetega. Praegu kasutatakse 1-, 3-, 5-, 10- ja 50-ühikulisi vekslite kupüüre. Eesti vekslid võttis Tartu Hoiu-laenuühistu kasutusele 1. detsembril 2011. Ühistu liikmed saavad soetada Eesti veksleid hinnaga 1 veksliühik = 0,90 eurot, mis tähendab arveldamisel 10% soodustust Tartu Hoiu-laenuühistu liikmest ettevõtja juures. Kasutada saab veksleid Tartu Hoiu-laenuühistusse kuuluvate ettevõtete või eraisikutega äri ajades, kusjuures kauba või teenuse ostmisel on üks euro võrdne ühe veksliga (1 veksliühik = 1 EUR). Vekslid on trükitud spetsiaalsele puuvillturvapaberile, mis katsudes on veidi õhem kui traditsiooniline rahapaber. Turvaelementidena on kasutusel vesimärkidena trükitud rõngad (nähtavad esi- ja tagakülge vastu valgust vaadates), UV-märk, UV-kiud ning turvahologramm. Igal vekslil on unikaalne vöötkood. Turva- ja kujunduselemendina kulgevad nii esi- kui ka tagakülgedel pidevad kaarduvad jooned, mis on trükitud Pantone värvisüsteemis. Eesti veksel Vekslipartnerid Eesti veksli Facebooki leht