laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Anatoli Rõbakov

Anatoli Naumovitš Rõbakov (Анатолий Наумович Рыбаков; sünninimi Aronov; 14. jaanuar (vkj 1. jaanuar) 1911 Tšernigov – 23. detsember 1998 New York) oli juudi päritolu vene kirjanik. Ta elas alates 1919 Moskvas Arbati tänav 51. Pärast kooli lõpetamist töötas ta Dorogomilovski keemiatehases laadija, hiljem autojuhina. Aastal 1930 astus ta Moskva transpordiinseneride instituuti. 5. novembril 1933 ta vahistati. OGPU erinõupidamiskolleegium mõistis talle kriminaalkoodeksi paragrahvi 58 lõike 10 (kontrrevolutsiooniline agitatsioon ja propaganda) põhjal 3 aastat asumist. Asumise lõppedes ei saanud ta õigust elada passirežiimiga linnades, ta hulkus mööda Venemaad ja töötas seal, kus ei olnud vaja dokumente esitada. Sel ajal hakkas ta oma perekonnanimena kasutama oma ema perekonnanime järgi Rõbakov. Aastatel 1938–1941 töötas ta Rjazani oblasti autotranspordivalitsuses peainsenerina. 1941. aasta novembrist kuni 1946. aastani sõdis Rõbakov Punaarmees alates Moskva lahingust kuni Berliini vallutamiseni. Ta teenis liikurväeosades ja tema viimane ametikoht oli 4. laskurkorpuse autoteenistuse ülem. Ta pälvis kaardiväe insenermajori auastme ja väljapaistva sõjaväeteenistuse eest anti talle tagasi õigus elada passirežiimiga linnades. 1960 rehabiliteeriti ta täielikult. 1947 pühendus Rõbakov kirjandusele. Tema esimesed teosed kuulusid lastekirjanduse hulka ja käsitlesid tema enese lapsepõlve: "Kortik" (1948) ja selle järg "Pronkslind" (1956). Mõlemad ekraniseeriti: esimene aastail 1954 ja 1973 ning teine 1974. Tema järgmisi teoseid "Kroši seiklused" (1960), "Kroši koolivaheaeg" (1966) ja "Tundmatu sõdur" (1970) seob ühine peategelane Sergei Krašennikov. Need on kõik noorsoole mõeldud teosed, milles lahendatakse mõni kuritegu. Kõik kolm on ekraniseeritud: esimene 1961, teine 1979 ning kolmas 1971 ja 1984. Tema teoste ekraniseerimist soodustas see, et Rõbakov kirjutas ise nendele filmidele stsenaariumi. 1978 ilmus romaan "Raske liiv", mis räägib ühe juudi perekonna elust Põhja-Ukrainas maailmasõdade käigus ja nendevahelisel ajal. See oli üks esimesi teoseid NSV Liidus, mis käsitles holokausti. Rõbakov kirjutas oma tuntuima teose "Arbati lapsed" ja lubas seda levitada samizdati kaudu 1960-ndatel. Teos ilmus trükis alles 1987, kuigi seda oli püütud avaldada juba 1966 ja 1978. Mõlemal korral peatati raamatu avaldamine viimasel hetkel. "Arbati lapsed" on tetraloogia esimene raamat, ülejäänud sellesse kuuluvad romaanid on "1935 ja järgmised aastad" (1989), "Hirm" (1990) ning "Tuhk ja tolm" (1994). Tetraloogia tegelane Saša Pankratov on osalt autobiograafiline. Rõbakov oli 1989–1991 NSV Liidu PEN-klubi president ja 1991 NSV Liidu Kirjanike Liidu sekretär. Rõbakov on Tel Avivi ülikooli filosoofiadoktor. Rõbakov on maetud Moskvas Kuntsevo kalmistule. "Kroši koolivaheaeg". Tallinn: Eesti Raamat 1969 (jutustus) "Tundmatu sõdur". Tallinn: Eesti Raamat 1973 (jutustus) "Raske liiv". Tallinn: Eesti Raamat 1983 (romaan) "Kortik. Pronkslind. Lask". Tallinn: Eesti Raamat 1984 (jutustused) "Arbati lapsed". Tallinn: Eesti Raamat 1988 (romaan) "1935 ja järgmised aastad". Tallinn: Eesti Raamat 1990 (romaan)
David Coverdale

David Coverdale (sündinud 22. septembril 1951) on Briti laulja. Aastatel 1965–1968 alustas Coverdale esinemist kohaliku bändiga Vintage 67. Seejärel liitus Coverdale aastatel 1973–76 Deep Purple’iga peavokalistina. Koos anti välja kolm stuudioalbumit: "Burn" ja "Stormbringer" 1974. ning "Come Taste the Band" 1975. aastal. 1976. aastal lahkus Coverdale Deep Purple'ist ning alustas soolokarjääri. Koos kitarrist Micky Moodyga andis David Coverdale välja sooloalbumid "White Snake" ja "Northwinds". 1977. aastal moodustas Coverdale omaenda bändi Whitesnake (bändi esialgne nimi oli David Coverdale's Whitesnake). "David Coverdale biography". Originaali arhiivikoopia seisuga 20.08.2010. Vaadatud 31.08.2011. "whitesnake.com". Vaadatud 31.08.2011.
Stagnatsiooniaeg

Stagnatsiooniaeg (kõnekeeles ka stagnaaeg) oli ajajärk NSV Liidus aastatel 1964–1987. See algas Leonid Brežnevi võimuletulekuga 1964. aastal ja kestis kuni NLKP XXVII kongressini veebruaris 1986, aga veelgi täpsemalt NLKP KK jaanuaripleenumini 1987, kui riigi ametlikuks poliitikaks kuulutati perestroika. 1970. aastateks oli NSV Liidu majanduses ja ühiskonna arengus kujunenud seisak, mis oli seotud suurelt osalt majanduse ekstensiivne arendamisviisiga. Ebarentaabel majandussüsteem, lohakas suhtumine riiklikusse omandisse ning töötajate motivatsiooni puudus, ebakvaliteetse ja maailmaturgudel konkurentsivõimetu toodangu väljastamine olid viinud NSV Liidu majandusliku krahhi äärele. Stagnatsioon
Terje Ojaver

Terje Ojaver (sünninimi Terje Tulik; sündinud 13. oktoobril 1955 Tallinnas) on eesti skulptor. Ta lõpetas 1985. aastal ERKI ning on seejärel töötanud vabakutselise kunstnikuna.[viide?] Valiti üheks kunstnikupalga saajaks aastatel 2023‒2025. 1999 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (isikunäitus "Lend" Tallinna Kunstihoone galeriis ja esinemine näitusel Diispora Oviedos) 2022 Kristjan Raua preemia Tema abikaasa on skulptor Jüri Ojaver. "Selgusid uued kunstnikupalgalised" ERR kultuur, 14. detsember 2021 Kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemiad. Kulka veebisait. TERJE OJAVER: naised pole sünnilt mitte üksi tundlikumad, vaid ka vastutustundlikumad kui mehed Sakala, 10. aprill 2004 Birgit Püve, Pekka Erelt, Tarmo Vahter. Ojaver kinnistab kabja Eesti kunstiloos Eesti Ekspress, 22. juuni 2004 Ants Juske. Terje Ojaver tõi päevavalgele Sisyphose pruudi kannatused EPL, 22. september 2009 Ojaver: Kangro ei anna aru, kus ta tööd peaks asetsema ERR, 27. aprill 2010
Baumgarten an der March

Baumgarten an der March on katastripiirkond (Katastralgemeinde) Weiden an der Marchi vallas, Alam-Austria liidumaal, Austrias. 2001. aastal elas seal 192 inimest. Alates 1970. aastatest on Baumgarten Venemaalt Lääne-Euroopasse imporditava maagaasi oluline transiitpunkt, Trans-Austria gaasijuhtme lõpp-punkt. OMV-le kuuluvat gaasisõlme läbib umbes kolmandik Venemaa gaasitarnetest Lääne-Euroopasse. Piirkonnas paiknevaid ammendatud gaasiväljasid kasutatakse tänapäeval suvise ja talvise nõudluse kõikumist kompenseerivate maa-aluste gaasihoidlatena. Gaasisõlme tähtsust peaks veelgi kasvatama Nabucco ja South Streami gaasijuhtmete ehitus.
Värnitsa-mürgipuu

Värnitsa-mürgipuu (Toxicodendron vernicifluum) on anakardiliste sugukonda mürgipuu perekonda kuuluv puu. Teda tuntakse ka lakipuu nime all. Värnitsa-mürgipuu kasvab Ida-Aasias, sealhulgas Hiinas, Koreas, Jaapanis ja Kuriilidel 800–2800 meetri kõrgusel mägedes. Puu kasvab kuni 20 meetri kõrguseks. Tal on 15–30 cm pikkused 7–19 lehekesega liitlehed. Leheke on 6–13 cm pikk ja 3–6 cm lai ning terve servaga. Abilehed puuduvad. Õied moodustavad pöörise. Õied on hallikaskollased. Kroonlehti on 5; need on 2,5 mm pikad ja 1,2 mm laiad. Tolmukad on 2,5 mm pikad. Emakas on 1 seemnealge. Vili on 5–6 × 7–8 mm suurune luuvili. Puudel on mürgine mahl, mis sisaldab urušiooli. See sõna tuleneb värnitsa-mürgipuu jaapanikeelsest nimest urushi. Mahlast valmistatakse lakki, mis on väga vastupidav ja annab läikiva pinna. Seda lakki kasutatakse hiina, jaapani ja korea traditsioonilises lakkehistöös. Laki saamiseks lõigatakse 10-aastase puu tüvesse 5–10 rõhtsat sisselõiget. Sinna imbub hallikaskollast, mürgist ja söövitavat mahla. Enne lakitavale objektile kandmist mahl filtreeritakse, kuumtöödeldakse ja värvitakse. Kõige levinumad värvid on must ja punane ning neid saadakse vastavalt raua ja raud(III)oksiidi puru lisamisel taimemahla sisse. Esemeid lakitakse pintsliga. Värskelt lakitud ese vajab 12–24 tunni pikkust kuivamist soojas niiskes kohas. Selle aja jooksul urušiool polümeriseerub ning moodustab puhta, kõva ja veekindla pinnakatte. Lakitud esemed on äratuntavad oma eriti kulumiskindla ja läikiva pinna poolest. Lakkimiskunstiteose valmistamine võib kesta kaua, vahel kuni nädalaid. See nõuab korduvaid ja hoolikaid lakkimise ja kuivamise tsükleid. Värnitsa-mürgipuu mahl on ühtlasi väga tugev liim. Vedel mahl, isegi aur võib inimesel tekitada löövet. See võib tekkida ka lakitud eseme katsumisel, ehkki on haruldane. Urušiooli põhjustatud allergiline kontaktdermatiit
Saksa rahvusrajoon

Saksa rahvusrajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Altai krais. Asub Kulunda stepis. Rajoonis on 12 küla. Halduskeskus on Galbštadti küla. Peamine majandusharu on põllumajandus. Rajoon moodustati 1927. aastal ja likvideeriti 5. novembril 1938. Rajoon taastati 1991. aastal. Elanikest on 59,3% venelased, 31,8% sakslased ja 5,3% ukrainlased. http://www.altairegion22.ru/rus/territory/regions/doushrain/
Mürgipuu

Mürgipuu (Toxicodendron) on seebipuulaadsete seltsi anakardiliste sugukonda kuuluv taimede perekond. Perekonna nimi tuleb kreekakeelsetest sõnadest τοξικος (toxikos) 'mürk' ja δενδρον (dendron) 'puu'. Mürgipuud kasvavad Aasias ning Põhja- ja Lõuna-Ameerikas. Perekonda kuulub nii puid, põõsaid kui ka ronitaimi. Mürgipuu perekonda kuuluvaid liike on arvatud ka sumahhi (Rhus) perekonda. Hiljutised DNA uuringud selgitasid, et tegu on siiski erinevate perekondadega. Mürgipuudel on vahelduvad sulgjad liitlehed; nende viljad on valkjad või hallikad luuviljad. Muus osas on need taimed üsna erineva välimusega. Lehed võivad olla sileda, hambulise või hõlmlehise servaga või isegi kõiki kolme korraga ühel ja samal puul. Lehed koosnevad tavaliselt kolmest osast, aga võivad koosneda ka 5 või 7 osalehest. Soo-mürgipuu ja värnitsa-mürgipuu lehtedel võib osalehti olla koguni 7–19. Kõik liigid sisaldavad mürgist urušiooli, mis võib nii inimestel kui ka loomadel põhjustada tugevat allergilist reaktsiooni. See ei ole päris mürk, vaid tugev allergeen. Mitme Ida-Aasias, eriti Jaapanis ja Hiinas kasvava mürgipuuliigi vaiku ja taimemahla kasutatakse laki tegemiseks. Lakitööstus kasutab mürgipuu marju kõrvalsaadusena jaapani vaha valmistamiseks. Toxicodendron acuminatum Toxicodendron diversilobum (tammelehine mürgipuu) Toxicodendron orientale Toxicodendron parviflorum Toxicodendron potaninii Toxicodendron pubescens (harilik mürgipuu) Toxicodendron radicans (roniv mürgipuu) Toxicodendron rydbergii Toxicodendron striatum Toxicodendron succedaneum (vaha-mürgipuu) Toxicodendron sylvestre Toxicodendron vernicifluum (värnitsa-mürgipuu) Toxicodendron vernix (soo-mürgipuu)
Börje Karvonen

Börje Karl Verner Karvonen (14. september 1938 Helsingi – 6. märts 2016) oli Soome poksija. Karvonen oli kaheksakordne Soome meister – aastatel 1960–1966 ja 1968 kukk-kaalus (kuni 54 kg) ning 1967. aastal sulgkaalus (kuni 57 kg). Karvonen osales kuus korda Eesti NSV - Soome maavõistlusel. Ta võitis oma kohtumised aastatel 1959 ja 1961–1962 ning kaotas oma kohtumised aastatel 1960–1961 ja 1968. Karvonen osales 1960. aasta Rooma olümpiamängudel kärbeskaalus (kuni 51 kg) ja 1964. aasta Tōkyō olümpiamängudel kukk-kaalus (kuni 54 kg), kuid kaotas mõlemal korral oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Geneetik

Geneetik on teadlane, kes tegeleb geneetikaga. Geneetiku eriala kujunes välja 20. sajandil. Eestis oli alates 1960. aastate teisest poolest bioloog-geneetik üks neljast peamisest erialast, mida õpetati Tartu Ülikooli bioloogia osakonnas. Geneetikute ja biokeemikute loend
Kaarel Vilbaste

Kaarel Vilbaste (22. juuni 1950 Tartu – 22. august 1986 Vändra) oli eesti bioloog. Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal. Ta töötas TA Zooloogia ja Botaanika Instituudi merebioloogia sektoris, kus uuris mere fütoplanktoni produktiivsust. Ta koostas aparatuuri mere fütoplanktoni algproduktsiooni mõõtmiseks 14C meetodil. Ta hukkus liiklusõnnetuses. Tema isa oli Juhan Vilbaste ja ema Asta Vilbaste. Tema abikaasa oli Sirje Vilbaste. EE 14: 609. Arvi Järvekülg. Kaarel Vilbaste (nekroloog). Eesti Loodus, 12/1986 "Asta Vilbaste 5. aprill 1923 – 25. aprill 2010" Eesti Loodus 2010/6-7
Sirje Vilbaste

Sirje Vilbaste (sünninimega Sirje Põlendik, sündinud 10. oktoobril 1951) on eesti bioloog. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli 1975. aastal hüdrobioloogia erialal. Ta on töötanud Zooloogia ja Botaanika Instituudis Arvi Järvekülje töörühmas ning Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudis. Ta on algoloog, tegelenud fütobentose ja Eesti ränivetikate uurimisega. Vilbaste, Sirje 2004. Bentilised ränivetikakooslused ja neid mõjutavad ökoloogilised tegurid. Doktoritöö. Vilbaste, Sirje 1996. Bentiliste mikrovetikate kooslused Eesti rannikumeres ja jõgedes. Tartu: Tartu Ülikool, zooloogia ja hüdrobioloogia instituut. Timm, Henn; Järvekülg, Rein; Pall, Peeter; Vilbaste, Sirje 2019. Eesti jõed. Tallinn: Varrak. Vilbaste, Sirje; Tiivel, Toomas; Kull, Kalevi (toim.), Kuidas bioloogiat õpiti ja õpetati 1970ndate alguse Tartu Ülikoolis. Tartu: Tartu Ülikooli kirjastus. Tema abikaasa oli Kaarel Vilbaste. Püttsepp, Juhani 2004. Mitte lihtsalt retk vee äärde. Maaülikool 3. juuni. Lk 1 Sirje Vilbaste Eesti Teadusinfosüsteemis
Algoloog

Algoloog ehk fükoloog on teadlane, kes tegeleb algoloogia ehk vetikate uurimisega. Eesti algoloogidest on tuntumad Erich Kukk, Kalle Olli, Jaan Toom, Sirje Vilbaste.
Jaan Toom

Jaan Toom (16. juuni 1939 – 1999) oli eesti bioloog (algoloog). Ta töötas Tartu Riikliku Ülikooli taimesüstemaatika ja geobotaanika kateedris. Vetikate kultiveerimine mõnedel toiduainetööstuse heitvetel. (Väitekiri, 1967.) Tema abikaasa oli botaanik Maie Toom. Eesti Loodus, 6–7/2014, lk 80.
Euteelia

Euteelilised organismid omavad kindlat arvu rakke, mis on konkreetne suurus iga liigi puhul. Areng toimub kuni isendite täiskasvanuks saamiseni, edasine kasv leiab aset ainult läbi olemasolevate rakkude suurenemise. Enamik euteelilisi organisme on mõõtmetelt väga väikesed. Euteelilised on näiteks paljud keriloomad, loimurid, ripskõhtsed, rombloomad ja ümarussid. Varbuss (C. elegans) on tuntuim euteeliline liik. Täiskasvanud hermafrodiitsel varbussil on 959 rakku, täiskasvanud isasel isendil aga 1031. Lühike loend euteelilistest loomadest (inglise keeles)
Konrad Freifeldt

Conrad Raimund Freifeldt (13. märts 1847 Tartu – 31. mai 1923 Petrograd) oli luterlik kirikuõpetaja (muuhulgas ka Peterburi eesti koguduses) ja piiskop Venemaal. Ta lõpetas gümnaasiumi Tartus ja õppis aastatel 1866–1869 Tartu ülikooli usuteaduskonnas, teoloogiakandidaat (1870). Töötas aastatel 1870–1871 usuõpetajana Peterburis (Sankt-Petri-Schule). Ordineeriti 31. jaanuaril 1871 pastoriks. Oli aastatel 1871–1875 eragümnaasiumi direktor (Dir. d. Wiedemann-Anst.(Privatgymn.). Aastatel 1874–1875 oli ta adjunkt Mihkli kirikus ja 1875–1877 abiõpetaja Tartu Jaani koguduses, ühtlasi ülemõpetaja gümnaasiumis. Conrad Raimund Freifeldt oli aastatel 1877–1880 Peterburi Jaani koguduse õpetaja (u. estn. Garde-Div-Pred.) ja 1880–1910 Peterburi Püha Anna koguduse pastor, olles 1887–1892 Venemaa Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Peakonsistooriumi assessor, 1892. aastast kindralsuperintendent ja Peakonsistooriumi abipresident aastail 1892–1917. Freifeldt oli alates 25. jaanuarist 1896 piiskop ning aastatel 1904–1905 evangeelsete välilaatsarettide komitee viitsepresident ja 1920. aastal Venemaa Piiskopikonverentsi eesistuja. 13. detsembril 1921 pühitses Konrad Freifeldt Oskar Palsa Eesti Luterliku Kiriku piiskopiks Nõukogude Liidus. Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998 Mihhail Skarovsij, Vähetuntud fakte Eesti luterlike koguduste tegevuses Nõukogude Venemaal 1917-1945
Arsenjev

Arsenjev on linn Venemaal Primorje krais. Linn asub Vladivostokist 160 km kirde pool Arsenjevka jõe paremal kaldal. Arsenjev rajati 1902. aastal Semjonovka külana. Linnaõigused ja praeguse nime sai 1952. Linn on saanud nime Kaug-Ida uurija ja kirjaniku Vladimir Arsenjevi (1872–1930) järgi. http://www.arsenevmis.ru/
Lembit Mägedi

Lembit Mägedi (28. jaanuar 1923 Rakvere – 31. august 2008) oli eesti näitleja ja kaitseliitlane. Lembit Mägedi sündis Rakveres meisterkondiitri pojana, lõpetas Rakveres gümnaasiumi ja 1946. aastal Rakvere teatri õppestuudio. Aastal 1933 astus ta Kaitseliidu noorkotkaste Roela rühma ridadesse. 1938. aastal avastas oma taibukuse ja energilisusega Kaitseliidu Roela üksikrühma pealiku korterisse tunginud murdvarga ja pälvis selle eest tunnustust. Teise maailmasõja ajal sai temast Narva pataljoni võitleja. Ta töötas aastatel 1946–1950 Rakvere teatris, 1950–1951 Lõuna-Eesti Teatris, 1951–1952 Ugalas, 1952–1961 Vanemuises, 1961–1988 Endlas, mänginud Endla lavastustes ka hiljem. Taasiseseisvunud Eestis sai Lembit Mägedist üks Kaitseliidu taasellukutsujaid, Pärnumaa maleva asutajaliige ning esimene taastamisjärgne pealik. Ta oli ka noorkotkaste maleva pealik[viide?]. Tema viimane ametikoht oli Soontagana malevkonna formeerimismeeskonnas. Mägedi oli Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei, Isamaaliidu ning Isamaa ja Res Publica Liidu liige. 1995 Pärnu vapimärk (teenekas vabadusvõitleja, kaitseliidu asutajaliige, Endla teatri näitleja 1961–1988) 1998 Kaitseliidu Valgeristi II klassi teenetemärk 2001 Kotkaristi V klassi teenetemärk Elanud koos Ellen Kaarmaga, kellega oli ühine poeg Tõnu Kilgas. Alates 1968. aastast oli ta abielus Reet Leissar-Mägediga. Eric (John Boynton Priestley "Inspektor tuli", 1946) Galileo Galilei (Ivan Personov / Gavriil Dobržinski "Suur ketser", 1950 Lõuna-Eesti Teatris) Peeter (Hindi ja Särevi "Tuuline rand", 1952 "Ugalas") Angelo (Shakespeare'i "Mõõt mõõdu vastu", 1954) Karida Hindrek (Uustulndi "Vana paat", 1962) professor Vlassov (Razdolski "Tülikas juubilar", 1966) Tarum (Vaheri "Otsitakse õnne", 1966) Dong (Brdečka, Hála ja Rychliku "Limonaadi Joe", 1968) Horace Vandergelder (Hermani "Hallo, Dolly!", 1974) Mats Mürk (Kitzbergi ja Simmi "Kosjasõit", 1974) Brown (Brechti ja Weilli "Kolmekrossiooper", 1975) Padron Toni (Goldoni "Märul Chioggias", 1975) Salomon Tenipelli (Lassila "Tark neitsi", 1978) Mulk (Koidula "Säärane mulk", 1978) Sergei Petrovitš (Gorki "Vassa Železnova", 1980) Alberigo (Lope de Vega "Tantsuõpetaja", 1982) Siponen (Paasilinna ja Murdmaa "Ulguv mölder", 1988) Ülem (Kaugveri "Saturnuse lapsed", 1989) Madisson (C. R. Jakobsoni "Arthur ja Anna", 1991) kapten Kerttunen (Smuuli "Kihnu Jõnn", 1997) K. L. Viru malevlane 1938 nr 12 lk 5 Eesti teatri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Eesti Teatriliit. Tallinn 2000 In memoriam – Lembit Mägedi. Eesti Teatriliidu, Eesti Näitlejate Liidu, Eesti Kaitseliidu, Rakvere teatri, Vanemuise, Ugala, Endla) ja Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi järelehüüe. Postimees, 10. september 2008. (Kasutatud 1. juunil 2010.) In memoriam Lembit Mägedi (1923–2008)[alaline kõdulink]. Kaitseliidu teade, 2. september 2008. (Kasutatud 1. juunil 2010.) Urmas Saard. Lahkus näitleja ja vabadusvõitleja Lembit Mägedi[alaline kõdulink]. Kalev.ee, 3. september 2008. (Kasutatud 1. juunil 2010.) http://www.ohtuleht.ee/216903/
Andres Sõber

Andres Sõber (sündinud 25. aprillil 1956 Harkus) on eesti korvpallitreener ja endine korvpallur. Ta õppis aastatel 1964–1971 Kohila Keskkoolis, 1971–1974 Rapla Keskkoolis ja 1974–1978 Tallinna Pedagoogilises Instituudis. Andres Sõber mängis 1976.–1983. aastal Eesti korvpallikoondises ja Kalevi esindusmeeskonnas. Ta kuulus 1977., 1980. ja 1981. aastal Balti karika võitnud meeskonda ning 1981., 1986. ja 1987. aastal Eesti meistriks tulnud meeskonda, lisaks võideti üheksal korral Eesti meistrivõistluste hõbe- või pronksmedal. Meistersportlaseks sai 1978. aastal. Ta oli BC Rakvere Tarvas peatreener ja juhatuse liige. Korvpalli Meistriliigas võitis Sõbra juhendatud BC Rakvere Tarva meeskond 2010. aastal hõbemedali ning 2012., 2013. ja 2014. aastal pronksmedali, Eesti karikas võideti 2012. aastal. Andres Sõber on töötanud Eesti noormeeste U18 (2005) ja U20 (2011–2013) koondise treenerina ning olnud Eesti meeste koondise abitreener. 1976–1983 Korvpalliklubi Kalev korvpallur 1983–1989 Oktoobri rajooni korvpallitreener 1983–1989 Tallinna 49. Keskkooli kehalise kasvatuse õpetaja 1989–1990 Tallinna Pedagoogilise Instituudi õppejõud 1990–2000 Soome Lappeenranta ja Helsingi klubide treener 2000–2002 Korvpalliklubi TTÜ/A. Le Coq peatreener 2002–2005 Korvpalliklubi Kalev peatreener 2005–2006 Rakvere Palliklubi peatreener 2006–2017 BC Rakvere Tarvas peatreener 2012–2016 Eesti meeste rahvuskoondise abitreener 2011–2013 Eesti U20 koondise treener 2018–2020 Aseri kooli kehalise kasvatuse õpetaja 2020– Viru-Nigula korvpalliklubi Viru-Nigula Hundid juhatuse liige ja treener Sõber on 2005. aastast Keskerakonna liige. Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel ja sai 165 häält, millega valituks ei osutunud. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 6 (Lääne-Virumaa) 304 häält ning ei osutunud valituks. 2010 – Lääne-Virumaa kultuuripärl 2013 – Rakvere Kroonimärk Tema hobid on muusika ja ujumine. Tal on kolm kolm tütart, kellest Triin elab Soomes, Marju Ameerika Ühendriikides ja Liis Kanadas. Andres Sõber tulemused. Biograafia ESBL-is Andres Sõber: tütred ja korvpalli-poisid on mu suurim rikkus! Õhtuleht, 18. mai 2010. Andres Sõber dokfilmist: hea, et kõiki "kuradeid" päris välja polnud lõigatud Delfi Sport, 20. detsember 2012. Andres Sõber aususest, ise otsustamisest..... Postimees, 13. jaanuar 2013. Andres Sõber: mängijana ma eriti andekas polnud.... Korvpall24.ee, 5. mai 2020. Andres Sõber: minu unistus välismaal karjääri teha on jäänud mu laste täita. err.ee, 25. aprill 2021.
Liebe ist für alle da

"Liebe ist für alle da" (saksa keeles 'armastus on kõigile') on Rammsteini kuues stuudioalbum, mis avaldati Euroopas 2009. aasta 16. oktoobril, Suurbritannias 19. oktoobril ja Ameerika Ühendriikides 20. oktoobril. Album salvestati aastatel 2008–2009 Ameerika Ühendriikides California osariigis San Rafaelis. Albumilt ilmusid singlid "Pussy" (18. septembril 2009), "Ich tu dir weh" (5. veebruaril 2010), "Haifisch" (28. mail 2010) ja "Waidmanns Heil / Liebe Ist Für Alle Da" (16. aprillil 2011). Rammlied Ich tu dir weh Waidmanns heil Haifsch B******** Frühling in Paris Wiener blut Pussy Liebe ist für alle da Mehr Roter sand Führe mich Donaukinder Halt Roter sand (orkestriversioon) Liese
Karjalaskepäev

Karjalaskepäev on 1. aprillil ja see on vana maarahva karja väljalaskmise päev. Enne 1918 aastat oli karjalaskepäev 15 aprillil (ukj). Karjalaskepäeval ei ole kirikukalendriga mingit seost. Tegelikuks karjalaskepäevaks on kujunenud siiski jüripäev, kuid loomad tuli karjalaskepäeval kas või korraks üle laudaukse ajada ning esimene karjasevits valmis lõigata. Karjalaskepäevast Eesti rahvakalendri tähtpäevade andmebaasis Berta
Lokuta Vabatahtlik Tuletõrje Selts

Lokuta Vabatahtlik Tuletõrje Selts on Rapla maakonna Lokuta küla vabatahtlike tuletõrjujate mittetulundusühing. Kuni 2000. aasta märtsini asus Lokutal kohaliku omavalitsuse päästeüksus, mis oli osaliselt riiklikult rahastatud. 23. mail 2001, alustas tööd mittetulundusühing. Lääne-Eesti Päästekeskuse Aasta Tegija 2008 Aasta vabatahtlik päästekomando 2020 Siim Jõgis (15.04.2024). "Lokuta vabatahtlik tuletõrjeselts pälvis siseministeeriumi tunnustuse". sonumid.ee.
Künnipäev

Künnipäev on muistne põllutööde algust märkiv päev 14. aprillil. Künnipäev oli nagu karjalaskepäevgi, ennetava maagia päev, mil mitmesuguste maagiliste toimingutega püüti tagada head saaki. Üks niisugune töö oli sõnnikukoorma viimine põllule, põllutööriistade liigutamine ja üksiti korrastamine, sellest päevast algasid põllutööd. Künnipäevast Eesti rahvakalendri tähtpäevade andmebaasis Berta