laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Elle Lapp

Elle Lapp (10. märts 1946 Viljandi – 7. detsember 2019) oli eesti korvpallur ja treener. Huvi spordi vastu tekkis tal õppides Viljandi 3. 7-klassilises koolis. 1961–1965 õppis ta Räpina aiandustehnikumis. Korvpalli hakkas mängima Räpinas August Soku treeningulaagris, misjärel asus harjutama Edgar Naaritsa juhendamisel. 1965–1983 kuulus ta keskmängijana Eesti NSV naiste koondisse ja Tartu Riikliku Ülikooli esindusnaiskonda. Lapp on tulnud 18 korda Eesti NSV meistriks (1966–1969, 1972–1983, 1987–1988), 11 korda karika- ja viis korda suvespartakiaadi võitjaks. Lapp on korduvalt pälvinud parima mängija ja vabaviskaja või resultatiivseima mängija eriauhinna ning olnud naiskonna kapten. Veteranide maailmamängudel võitis ta aastatel 1989 ja 2004 kuldmedali ning 1995. aastal pronksmedali. 1981–1990 töötas ta TRÜ esindusnaiskonna treenerina. 1994–1995 juhendas ta Siegeni linna naiskonda Saksamaal. 1991–2000 oli ta Tartu korvpallikooli ja 2000–2008 korvpalliklubi Taba 89 treener. 1967 NSV Liidu meistersportlane 1983 Kalevi auliige "Suri Eesti läbi aegade üks edukaimaid naiskorvpallureid Elle Lapp". Eesti Rahvusringhääling. Vaadatud 7.12.2019. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. detsember 2019. Vaadatud 7. detsembril 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Elle Lapp - in memoriam". Vaadatud 7.12.2019. Biograafia ESBL-is Haud Viljandi vanal kalmistul
Vahtra (perekonnanimi)

Vahtra on eesti perekonnanimi. 2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Vahtra 666 inimesel: 332 mehel ja 334 naisel. Perekonnanimede levikult on Vahtra meeste puhul 131. kohal ja naiste puhul 146. kohal. Levinuim on see Hiiu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 17,78. Cristel Vahtra, eesti endine murdmaasuusataja (1972–) Eeri Vahtra, Eesti murdmaasuusataja (1988–) Jaan Vahtra, eesti kunstnik ja kirjanik (1882–1947) Norman Vahtra, eesti jalgrattur (1996–) Osvald Vahtra, eesti poksija (suri 1965) Tuuli Vahtra, eesti maletaja (1989–) ... https://web.archive.org/web/20191207132049/https://www.stat.ee/public/apps/nimed/pere/Vahtra (vaadatud 7.12.2019) Vahtra statistikaameti andmebaasis
Nikolai Kuljomin

Nikolai Vladimirovitš Kuljomin (vene keeles Николай Владимирович Кулёмин; sündinud 17. juulil 1986 Magnitogorskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Ufa Salavat Julajev ründajana vasakäärel. Kuljomin alustas klubikarjäärgi Magnitogorski Metallurgis ja tegi klubi meeskonnas Venemaa kõrgliigas debüüdi hooajal 2005–06. 2007. aastal tuli ta Metallurgiga Venemaa meistriks. 2006. aastal valis Toronto Maple Leafs ta NHL-i draft '​is 44. valikuna. NHL-is debüteeris ta Maple Leafsi meeskonnas hooajal 2008–09. Maple Leafsi meeskonnas mängis ta kokku kuuel hooajal. 2014. aasta juulis liitus ta New York Islandersiga, kus mängis kaks hooaega. 2018. aasta juulis naasis ta Metallurgi. 2021. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu Ufa Salavat Julajeviga. Venemaa jäähokikoondisega on Kuljomin tulnud 2012. ja 2014. aastal maailmameistriks. Lisaks on ta maailmameistrivõistlustelt võitnud veel kolm medalit.  Nikolai Kuljomin – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Nikolai Kuljomin KHL.ru lehel Nikolai Kuljomin NHL.com lehel Nikolai Kuljomin hockeydb.com lehel
Dennis Rasmussen

Dennis Rasmussen (sündinud 3. juulil 1990 Västeråsis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib keskründajana Šveitsi kõrgliiga klubis HC Davos. Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis VIK Västerås HK. 2011. aastal liitus ta Rootsi kõrgliigas mängiva Växjö Lakersiga. 2014. aastal suundus ta mängima Põhja-Ameerikasse, sõlmides lepingu NHL-i klubiga Chicago Blackhawks. Esimesel hooajal mängis ta vaid Blackhawksi noorteklubi Rockford IceHogsi ridades AHL-is. Blackhawksi meeskonnas mängis Rasmussen NHL-is hooaegadel 2015–16 ja 2016–17. Hooajal 2017–18 mängis ta veel Anaheim Ducksis. 2018. aasta veebruaris naasis ta Växjö Lakersi, kellega tuli samal hooajal Rootsi meistriks. Aastatel 2018–2021 mängis ta KHL-i klubis Magnitogorski Metallurg. 2021. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu Davosiga. 2014. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Rootsi jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. "HC Davos signs Dennis Rasmussen". HC Davos. 3.6.2021. Vaadatud 7.4.2022 Dennis Rasmussen KHL.ru lehel Dennis Rasmussen NHL.com lehel Dennis Rasmussen hockeydb.com lehel
Percival Lowell

Percival Lawrence Lowell (13. märts 1855 – 12. november 1916) oli Ameerika Ühendriikide ärimees, kirjanik, matemaatik ja astronoom. Pärast ülikooli lõpetamist reisis ta 1880. aastatel Kaug-Idas, elades Koreas ja Jaapanis. Ta kirjutas sel ajal mitu raamatut Jaapani kohaliku elu, psühholoogia ja käitumise kohta. Ameerika Ühendriikidesse naasis 1893. aastal. Seejärel huvitus ta astronoomiast ja eriti Marsi uurimisest. Ta asutas Arizona osariiki Flagstaffi Lowelli observatooriumi ning uuris seal peamiselt Marssi ja Veenust. Lowell uskus, et Marsil on kanalid, ning populariseeris ideed, et Marsil on elu. See teooria lükati lõplikult ümber 1960. aastatel, kui Mariner 4 tõestas, et Marsil pole elu ega kanaleid. Viimased kümme aastat oma elust otsis ta planeeti X, mis pidavat asuma Neptuunist kaugemal. Planeeti X Lowell ei leidnud, kuid 1915. aastal pildistati observatooriumis Pluutot. Pluuto avastati ametlikult 1930. aastal. "Percival Lowell Biography". Space.com. Vaadatud 7. detsember 2019. "Percival Lowell's three early searches for Planet X". Astronomy.com. Vaadatud 7. detsember 2019.
Tomáš Hyka

Tomáš Hyka (sündinud 23. märtsil 1993 Mladá Boleslavis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib ründajana Tšehhi kõrgliigaklubis HC Pardubice. Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis BK Mladá Boleslav. Tšehhi kõrgliigas tegi ta klubi meeskonnas debüüdi hooajal 2010–11. Hooaegadel 2011–12 ja 2012–13 mängis ta Põhja-Ameerikas Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Gatineau Olympiques. 2012. aastal valis Los Angeles Kings ta NHL-i draft '​is 171. valikuna. Hooajal 2013–14 mängis ta Rootsi klubides Färjestad BK ja VIK Västerås HK, seejärel naasis BK Mladá Boleslavi, kus mängis järgmised kolm hooaega. NHL-is debüteeris ta hooajal 2017/18 Vegas Golden Knightsi meeskonnas. 2019. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu KHL-i klubiga Tšeljabinski Traktor. 2022. aasta mais liitus ta HC Pardubicega. Ta on kuulunud Tšehhi jäähokikoondisse 2022. aasta taliolümpiamängudel ning 2017. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. Tomáš Hyka hockeydb.com lehel
Kraken

Kraken on hiiglaslike mõõtmetega peajalgsetesarnane legendaarne merekoletis Skandinaavia folklooris, kes on tuntud näiteks Islandi meremeeste kirjelduste järgi. Kraken ilmub tegelaskujuna raamatutes, filmides, mängudes ja muudes teostes. Esimese üksikasjaliku mererahva folkloori kokkuvõtte krakeni kohta tegi Taani loodusteadlane Eric Pontoppidan, Bergeni piiskop (1698–1764) oma teoses "Det første Forsøg paa Norges naturlige Historie" (Copenhagen, 1752). Eric Pontoppidan kirjutas, et kraken kujutab endast suurt looma, kes on "ujuva saare suurune". Pontoppidani kirjelduste järgi on kraken võimeline kombitsatega haarama ning merepõhja tõmbama ka kõige suurema sõjalaeva. Palju ohtlikum on laevade jaoks veekeeris, mis tekib, kui kraken oma kombitsatega haarab laeva mastidest kinni ja veab laeva suure kiirusega merepõhja. Pontoppidani sõnul ajab kraken segi meremeeste ja kartograafide mõttemaailma, kuna meremehed arvavad sageli, et näevad saart, kuid teisel korral samast kohast möödumisel pole seda saart enam olemas. Pontoppidani meremehed väitsid, et kraken vajab neelatud toidu seedimiseks kolm kuud. Selle aja jooksul eraldab kraken väga palju väljaheiteid, mis põhjustab kalade järgnemist. Kalu on nii palju, et nad tekitavad krakeni ümber pilve, et teda oleks raskem märgata. Kui kaluril on erakordne saak, ütlevad teised kalamehed tema kohta: ta "kalastab krakenil". Krakenil on kolmkümmend kombitsat, mis on kaetud teravate iminappadega. Kraken võib muuta ennast saareks ja oodata, et meremehed saarele tuleksid, seejärel nad aga ära süüa. Kraken võib ka merepõhjas järjepanu mitusada aastat magada. Ingliskeelses väljaandes St. James Chronicle 1770. aastate lõpus olid esitatud tõendid Robert Jamesoni ja tema laeva meremeeste 1774. aastal nähtud krakeni kehast, mis oli kuni 1,5 miili pikk (umbes 2,4 kilomeetrit) ja 9,1 meetrit kõrge, mis ilmus ja kadus veest mitu korda ning seejärel sukeldus ja kadus lainete vahel. Pärast seda leidsid meremehed sellest kohast suure hulga kalu, mis täitsid peaaegu kogu laeva. Seda tunnistati kohtus vande all. 15. septembril 1768 ilmus ajalehes Sankt-Peterburgskije vedomosti (Санкт-Петербургские ведомости) Norrast Šotimaale sõitnud laeva Margaret meeskonna tunnistus: "Nad nägid seda nagu kõik teisedki meremehed, umbes ühe Inglise miili kaugusel nägid nad hiiglaslikku olendit, kes oli vähemalt ühe Inglise miili pikkune ning kelle hall keha tundus neile saarekujulisena. Nad vaatasid teda 50 minutit ning pärast seda vajus see koletis vaikselt merepõhja.". Кракен // Санкт-Петербургский вестник. 1779. Ч. 3. Янв. С. 137—140 Kalapeedia (november 2018). "Kraken". Kalapeedia. Vaadatud 06.12.2019. Кракен // Санкт-Петербургский вестник. 1779. Ч. 3. Янв. С. 140—141 Санкт-Петербургские ведомости. 1786.09.15
Arleux

Arleux on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis. Sensée jõgi ja Canal du Nord ühinevad Arleux's. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Armbouts-Cappel

Armbouts-Cappel (hollandi Armboutskappel) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Coudekerque-Branche'i kantonis. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Górowo Iławeckie

Górowo Iławeckie (saksa Landsberg (Ostpreußen)) on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Bartoszyce maakonnas. Górowo Iławeckie asub Bartoszycest umbes 22 km idaloodes. Landsberg sai linnaõigused 1335. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/042815601021-0964643?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 6.10.2022. Górowo Iławeckie Encyklopedia PWN
Ildike Jaagosild

Ildike Ahutar Jaagosild (neiuna Liiv; 31. august 1933 – 4. jaanuar 2020 ) oli eesti etnoloog. 1956. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli etnograafia erialal lõputööga "Kollektiivse töö ja vastastikuse abistamise kombed põllutöödel" (juhendaja Erna Normann). 1957. aastal asus ta tööle Etnograafiamuuseumis (tänane Eesti Rahva Muuseum), kus ta töötas vanemteaduri, peavarahoidja ja direktori kohusetäitjana teaduse alal. 1973–1993 töötas ta Eesti Põllumajandusmuuseumis vanemteaduri ja peavarahoidjana ning 1995–2001 ajakirja “Muuseum” tegevtoimetajana. Tema uurimisteemadeks on loomapidamine (nii 19. sajandil kui ka nõukogude perioodil), taluarhitektuur ning museoloogia (muuseumikogude täiendamine). Liiv, Ildike 1962. Ühiskarjatamisest Saaremaal. Eesti Rahva Muuseumi Aastaraamat, XVIII, lk 38–79. Jaagosild, Ildike 1965. Loomade ajutisest pidamisest rehetoas. Eesti Rahva Muuseumi Aastaraamat, XX, lk 87–106. Jaagosild, Ildike 1966. Loomade karjatamine Nõukogude Eesti külas. Eesti Rahva Muuseumi Aastaraamat, XXI, lk 272–295. Jaagosild, Ildike 1967. Rehealune talvise loomapidamisruumina Lääne-Eestis ja saartel. Eesti Rahva Muuseumi Aastaraamat, XXII, lk 40–62. Jaagosild, Ildike 1969. Laudad Lääne-Eestis ja saartel. Eesti Rahva Muuseumi Aastaraamat, XXIV, lk 163–194. Jaagosild, Ildike 1972. Etnograafiamuuseumi esemekogude täiendamine a. 1966–1970. Eesti Rahva Muuseumi Aastaraamat, XXVI, lk 276–296. Jaagosild, Ildike 1973. Uued esemed Eesti NSV Riikliku Etnograafiamuuseumi kogudes. Eesti Rahva Muuseumi Aastaraamat, XXVII, lk 272–288. Ta on Eesti Muuseumiühingu auliige. Ildike Jaagosild oli Jakob Liivi lapselaps. Tema abikaasa on Ado Jaagosild, neil on kaks poega. Liivi muuseumi järelehüüe "Kaitstud bakalaureusetööd". TÜ etnoloogia osakond. Originaali arhiivikoopia seisuga 4.12.2019. Vaadatud 7.12.2019. Auliikmed Eesti Muuseumiühing Paavle, Silja. "50 aastat abielus: "Probleemide lahendamine nõuab tarkust ja tasakaalukust."". Õhtuleht. Vaadatud 7.12.2019.
Õhutakso

Õhutakso ehk aerotakso on transpordivahend, millega veetakse maksu eest reisijaid või lasti õhu teel mitteliinilendudel. Võrreldes liinilendude kommertstranspordiga on õhutakso eeliseks lühike ja lihtne registreerimisprotseduur. Reisijad peavad saabuma kohale 10–15 minutit enne takso väljumist ning saavad kohe end registreerida. Riigiti võib õhutakso istekohtade arv olla piiratud erinevalt, näiteks Euroopa Liidu riikides on õhutaksos lubatud tavaliselt kuni 19 istekohta. Enamasti on õhutaksod väiksed ühe- või kahemootorilised lennukid või väiksed või keskmise suurusega helikopterid. Õhutaksoteenus on taksoteenuse alaliik, mis on otstarbekas juhul, kui reisijate vedu autoga või muu transpordivahendiga ei ole võimalik või on kiireloomuline. Õhutakso on üks kallimaid transpordiliike, sellega jõutakse sihtkohta märkimisväärselt lühema ajaga. Õhutakso on tänapäeval kasutusel enamikus riikides, kus on vähegi arenenud lennundus ja maksujõuline klientuur. Reeglina toimib see pealinnades, suurtes linnades või nendevahelistel marsruutidel. Kõige rohkem kasutatakse õhutaksosid São Paulos, New Yorgis ja Tōkyōs, sest seal on kasutusel kõige rohkem helikoptereid ning neile rajatud maandumisplatse. Samuti on teenus arenenud Tšehhis, Austraalias ja teistes riikides. Mõnikord kasutavad ka reisiettevõtted õhutaksoteenust, et näidata turistidele lennult kohalikke vaatamisväärsusi. Mõnes riigis on seadusega kooskõlas luba osutada lennuettevõtte teenuseid, kuid mitte õhutaksoteenust (Brasiilia, Ameerika Ühendriigid). Üks seetõttu mitteõhutakso nime all teenust osutav ettevõte on Uber. Ameerika Ühendriikides reguleerib õhutakso- ja tšarterteenuste osutamist lennundusregulatsioon FAR 135, mis ei ole nii range kui FAR 121, mis reguleerib kõiki muid lennutranspordi liike. Lennukid Cessna 208 Caravan Embraer EMB 110 Bandeirante Jetstream 31/32 Fairchild Swearingen Metroliner Beechcraft 1900 Cessna 337 Skymaster Eclipse 500 De Havilland Canada DHC-6 Twin Otter Helikopterid Robinson R66  brasil.estadao.com.br/noticias/geral,fab-ampliara-controle-de-helicoptero,242303 bloomberg.com/news/articles/2016-06-21/uber-lets-you-hail-a-helicopter-in-brazil-for-63 dition.cnn.com/2019/10/04/tech/uber-copter-review/index.html .ecfr.gov/cgi-bin/text-idx?SID=3dbbc29ac04dc51e0597aa3241d58003&node=14:3.0.1.1.11&rgn=div5 ecfr.gov/cgi-bin/text-idx?SID=a8affe5f9a7f49baab800c75754b7814&node=14:3.0.1.1.7&rgn=div5
Aru (perekonnanimi)

Aru on eesti perekonnanimi. 2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Aru 652 inimesel: 317 mehel ja 335 naisel. Perekonnanimede levikult on Aru meeste seas 138. kohal ja naiste seas 143. kohal. Nimi on levinuim Jõgeva maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 15,77. Aleksander Aru, Eesti NSV parteitegelane (1910–1994) Ines Aru, eesti näitleja (1939–) Jaan Aru, eesti psühholoog, teadvuse- ja ajuteadlane (1984–) Juhan Aru, eesti matemaatik ja luuletaja (1986–) Karl Aru, Nõukogude Liidu sõjaväelane (1902–1994) Krista Aru, eesti kirjandusteadlane (1958–) Leida Aru, eesti näitleja (1917–1999) Peep Aru, Eesti poliitik (1953–) Tiiu Aru, eesti metallikunstnik (1938–2003) Toomas Aru, eesti noorsootöötaja Tõnu Aru, eesti filmioperaator ... https://www.stat.ee/nimed/pere/Aru
2019.–2020. aasta maailma karikasari laskesuusatamises

2019.–2020. aasta maailma karikasari laskesuusatamises on 43. ametlik maailma karikasarja hooaeg, mis algas 30. novembril 2019 Östersundis ja lõppes 14. märtsil 2020 Kontiolahtis. Oma üldarvestuse tiitlit 2018.–2019. hooajast kaitsesid Johannes Thingnes Bø ja Dorothea Wierer. 2. märtsil 2020 teatas IBU, et Nové Město na Moravě võistlused toimuvad ilma pealtvaatajateta. Tšehhi võimud kinnitasid, et võistlused korraldatakse, kuid pealtvaatajaid koroonaviiruse leviku tõkestamiseks võistlusele ei lubatud. Samal põhjusel jäeti sõitmata Kontiolahtis toimuma pidanud segateatesõidud ning jäeti ära Oslo maailma karikasarja etapp. IBU maailma karikasarja 2019.–2020 hooaja kalender. "Update: IBU Statement on World Cup Biathlon in Nove Mesto". IBU. 2. märts 2020. Vaadatud 6.03.2020. "Update: IBU Statement on World Cup in Oslo, Kontiolahti and Junior OECH". IBU. 13. märts 2020. Vaadatud 16.03.2020. IBU. "Hooaja kalender". Vaadatud 7.12.2019.
Armentières

Armentières ([aʁmɑ̃tjɛːʁ]; hollandi Armentiers) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Armentièresi kantonis. See kuulub valdade ühendusse Métropole européenne de Lille. Linna moto on Pauvre mais fière ('vaene, kuid uhke'). Armentières asub Belgia piiri ääres, Lille'i linnast loodes, Leie jõe parem kaldal. 1668. aastal sai linn Prantsusmaa osaks, ühes enamikuga Prantsuse Flandriast. 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses kogus Armentières kuulsust, olles "kangalinn". Tööstuslik kudumine, ketramine ja õllepruulimine kasvasid Armentièresis, kasuks oli vee olemasolu. Armentières kannatas eriti maailmasõdade ajal, kuigi linn sai kaks sõjalist risti (ühe Esimese maailmasõja ja teise Teise maailmasõja eest) ja Auleegioni ordeni. Armentièresis ja selle lähiümbruses on sõjaväekalmistud maailmasõdade ohvrite mälestuspaigad. "Mademoiselle from Armentières" oli populaarne laul liitlassõdurite seas Esimeses maailmasõjas. Esimese maailmasõja ajal oli linn 1914. aasta oktoobris Armentièresi lahingu paik. 1918. aasta aprillis pommitasid Saksa väed Armentières'i sinepigaasiga. Briti väed olid sunnitud piirkonnast lahkuma, kuid sakslased ei saanud tugeva saaste tõttu kaks nädalat siseneda. Pommitamise tunnistajad väitsid, et pommitamine oli nii tugev, et tänavatel voolas vedel sinep. Armentièresis on raudteejaam liinil Lille'ist Calais'sse ja Dunkerque'i. Dany Boon, Prantsuse näitleja ja stand-up koomik Jean Maurice Fiey, kirikuajaloolane ja süroloog Amédée Fournier, Prantsuse maanteerattur ja olümpiamedalist Osterode am Harz, Saksamaa Stalybridge, Suurbritannia Litoměřice, Tšehhi Armentièresi kellatorn on arvatud UNESCO maailmapärandi mälestusmärkide hulka. Kellatorni, nagu ka lähedalasuva raekoja disainis arhitekt Louis Marie Cordonnier ja need on avatud külastajatele ja turistidele. Raekoda Armentièresi kellatorn Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Eduard Mettus

Eduard Mettus (ka Metus; 28. november 1908 – 21. oktoober 2001) oli Nõukogude Liidu OGPU, NKVD, SMERŠ ja Eesti NSV siseministeeriumi töötaja. 1930. aastal asus Pihkva OGPU teenistusse. Aastatel 1944–1946 oli Smerš üksuse ülema asetäitja Leningradi piirkonnas, 1946. aastal Tallinnas Smerši üksuse ülem, hiljem oli Pärnu rahvasaadikute nõukogu esimees. 1951 Eesti NSV haridusministri asetäitja. 1956. aastal osales ta Vaasa ja Pärnu linna sõpruslepingu sõlmimisel. Ta on maetud nime all Eduard Metus Raasiku uuele kalmistule. "Kohe näha, et vanad sõbrad" Pärnu Postimees, nr 98, 21. mai 2016 (DIGAR) Pärnu sild avatud (1957) Eesti Filmi Andmebaas (Pärnu linna täitevkomitee esimees Eduard Mettus lõikab lindi läbi)
Jo Swinson

Joanne Kate Swinson (sündinud 5. veebruaril 1980) on Suurbritannia poliitik ja Liberaaldemokraatide partei liider 22. juulist kuni 13. detsembrini 2019. Ta oli Suurbritannia parlamendi alamkoja liige aastatel 2005–2015 ning 2017–2019, esindades East Dunbartonshire'i valimisringkonda. Swinson õppis Londoni majanduskoolis haldust ja töötas ülikooli lõpetamise järel suhtekorralduse valdkonnas. 2005. aasta valimiste järel sai temast toonase parlamendi noorim liige. Ta oli partei kõneisik Šotimaa, võrdõiguslikkuse, kohalike kogukondade ja omavalitsuste ning Rahvaste Ühenduse teemadel. 2017 valiti ta liberaaldemokraatide esimehe Sir Vince Cable'i asetäitjaks ning 22. juulil 2019 partei liidriks. 2019. aasta parlamendivalimistel kaotas ta oma koha Šoti rahvuspartei esindajale ja teatas, et astub parteijuhi kohalt tagasi. "Election results 2019: Lib Dem leader Jo Swinson to step down". BBC News. 13.12.2019.  Jo Swinson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Arnèke

Arnèke (prantsuseflaami Arnyke, hollandi Arneke) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis. Arnèke'i raudteejaam Briti kalmistu Vallamaja Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Matt Niskanen

Matthew Norman Niskanen (sündinud 6. detsembril 1986 Virginias, Minnesota osariigis) on endine USA jäähokimängija (kaitsja). 2005. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Dallas Starsi poolt 28. valikuna. Hooaegadel 2005–06 ja 2006–07 mängis ta Minnesota Duluthi Ülikooli jäähokimeeskonnas. NHL-is debüteeris Niskanen Starsi meeskonnas hooajal 2007–08. Starsis mängis ta kokku neli hooaega. 2011. aasta veebruaris liitus ta Pittsburgh Penguinsiga, kus mängis kuni hooaja 2013–14 lõpuni. Seejärel mängis ta viis hooaega Washington Capitalsi ridades. 2018. aastal võitis ta Capitalsiga Stanley karika. Tema mängijakarjääri viimaseks klubiks jäi Philadelphia Flyers, kus ta mängis hooajal 2019–20. Niskanen kuulus USA jäähokikoondisse 2009. aasta maailmameistrivõistlustel. Matt Niskanen NHL.com lehel Matt Niskanen hockeydb.com lehel
Artres

Artres on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aulnoy-lez-Valenciennesi kantonis. Rühm frangi aadlinaise hauapanuseid leiti Artres'ist 19. sajandil. Tuntud kui Artres'i aare, asub suurem osa sellest nüüd Briti Muuseumis. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Vladislav Namestnikov

Vladislav Jevgenievitš Namestnikov (vene keeles Владислав Евгеньевич Наместников; sündinud 22. novembril 1992 Voskressenskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Winnipeg Jets. 2011. aastal valis Tampa Bay Lightning ta NHL-i draft '​is 27. valikuna. Hooaegadel 2010–11 ja 2011–12 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis London Knights, kellega tuli hooajal 2011–12 liiga võitjaks. Seejärel asus ta mängima Tampa Bay Lightningi noorteklubi Syracuse Crunchi ridades AHL-is. NHL-is tegi ta Namestnikov Lightningi meeskonnas debüüdi 8. veebruaril 2014 mängus Detroit Red Wingsi vastu. Klubi põhimeeskonna liikmeks sai ta hooajal 2015–16. 2018. aasta veebruaris liitus ta New York Rangersiga. 2019. aasta oktoobris siirdus ta Ottawa Senatorsisse ja 2020. aasta veebruaris Colorado Avalanche'i. 2020. aasta oktoobris sõlmis ta kaheaastase lepingu Detroit Red Wingsiga. 2022. aasta märtsis kaubeldi ta Red Wingist Dallas Starsi. 2022. aasta juulis naasis ta Tampa Bay Lightningi, kellega sõlmis üheaastase lepingu. 2023. aasta märtsis kaubeldi ta Mikey Eyssimonti vastu San Jose Sharksi, kes omakorda kauples ta juba kaks päeva hiljem Winnipeg Jetsi. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Namestnikov Venemaa jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. Tema isa Jevgeni Namestnikov on endine jäähokimängija. "Senators trade F Namestnikov to Avalanche". The Sports Network. 24.2.22020. Vaadatud 7.8.2020 "Namestnikov agrees to two-year contract with Red Wings". NHL.com. 11.10.2020. Vaadatud 18.1.2021 "Stars acquire F Namestnikov from Red Wings for 4th-round pick". tsn.ca. 21.3.2022. Vaadatud 6.4.2022 "Lightning sign F Vladislav Namestnikov to one-year contract". Tampa Bay Lightning. 13. juuli 2022. Vaadatud 13. juulil 2022. "Sharks Acquire Center Vladislav Namestnikov From Tampa Bay". National Hockey League. 1. märts 2023. Vaadatud 2. märtsil 2023. "Jets acquire forward Vladislav Namestnikov from the San Jose Sharks". National Hockey League. 3. märts 2023. Vaadatud 3. märtsil 2023. Vladislav Namestnikov NHL.com lehel Vladislav Namestnikov hockeydb.com lehel
Tehueltše keel

Tehueltše keel oli keel, mida rääkisid tehueltšed Argentinas Patagoonias. 1983/84 olevat olnud alles 29 tehueltše keele kõnelejat ning 2000. aastal oli neid järgi jäänud kõigest neli. 2012. aasta seisuga kõneles seda keelt veel kaks inimest ning jaanuaris 2019 suri viimane tehueltše emakeelena kõneleja (Dora Manchado). 2000. aastal oli tehueltšesid alles umbes 200. Keelt on uurinud ja üles kirjutanud Javier Domingo. Anna Luisa Daigneault: Museums of the mind: Why we should preserve endangered languages globalvoices.or, 6. november 2019 https://glottolog.org/resource/languoid/id/tehu1242 http://endangeredlanguages.com/lang/2160