laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Isamaaline Liit

Isamaaline Liit (saksa keeles Vaterländische Union; lühend VU) on 1936. aastal asutatud kristlik-demokraatlik erakond Liechtensteinis. Isamaaline Liit tekkis 1936. aastal kahe partei – Kristlik-Sotsiaalse Rahvapartei ning autoritaarset režiimi pooldava ja saksameelse väikepartei Liechtensteini Koduteenistus ühinemisel. See on olnud ajalooliselt eelkõige tööliste huve esindav partei, mille jaoks on oluline demokraatia edendamine, sotsiaalne võrdõiguslikkus, ühiskondlik solidaarsus ja isikuvabadused. Poliitilisel skaalal on tegu kristlik-demokraatliku või niinimetatud liberaalkonservatiivse parteiga, mis on liberaalsem oma peamisest rivaalist Progressiivsest Kodanikeparteist. Isamaaline Liit oli võimul aastatel 1970–1974, 1978–1993, 1993–2001, 2009–2013 ja 2021. aastast. Parteisse on kuulunud valitsusjuhid Alfred Hilbe, Hans Brunhart, Mario Frick, Klaus Tschütscher ja Daniel Risch. 1936–1965 Otto Schaedler 1965–1974 Franz Nägele 1974–1992 Otto Hasler 1992–2001 Oswald Kranz 2001–2005 Heinz Frommelt 2005–2011 Adolf Heeb 2011–2015 Jakob Büchel 2015–2021 Günther Fritz 2021– Thomas Zwiefelhofer Partei veebileht (saksa keeles)
Kollane meri

Kollane meri on Vaikse ookeani ääremeri. Piirneb idas Korea poolsaare ja läänes Aasiaga, lõunas on ühenduses Ida-Hiina merega. Meri on madal, sügavus keskosas 60–80 meetrit. Vesi on magedam kui ookeanis, keskmiselt 32 promilli. Kollasele merele on nime andnud jõgede poolt hõljumina merre kantav löss, mis värvib merevee kollakaks. Mere loodeosas on Bo Hai laht. Idarannikul on tugevad looded, kõrgusega üle 8 meetri.
Pühajärve Puhkpillipäevad

Pühajärve Puhkpillipäevad on Otepääl 1998. aastast korraldatav puhkpillimuusikakontsertide sari. Osa võtavad peamiselt eesti puhkpilliorkestrid ja -ansamblid, kuid peaaegu igal aastal on kutsutud külalisesinejaid ka välismaalt. Peamised esinemiskohad on Otepääl ja selle lähiümbruses: Pühajärvel, Sihval ning Hellenurmes. 2008. ja 2009. aasta lõppkontsert peeti Rõngu kirikus. Esimesed Pühajärve Puhkpillipäevad korraldasid Peep Peterson ja Tiit Veigel, kellelt pärineb ka sellise ettevõtmise korraldamise idee. Alates 1999. aastast on Pühajärve Puhkpillipäevi korraldanud Arno Anton ja Külli Teearu. Valgamaalane: Puhkpillipäevad toovad Pühajärvele pasunamängu Valgamaalane: Juba 10. korda said pillipuhujad kokku Otepääl Valgamaalane: Puhkpillipäevad võluvad naturaalse kõlaga Eesti Kirik: Puhkpillide piano pianissimo Rõngu kirikus
Mihhail Pugovkin

Mihhail Ivanovitš Pugovkin (vene keeles Михаил Иванович Пуговкин; 13. juuli 1923 Rameški küla, Kostroma kubermang – 25. juuli 2008 Moskva) oli Nõukogude Liidu ja Venemaa teatri- ja filminäitleja. Mihhail Pugovkin mängis ühtekokku 101 filmis, nende hulgas sellistes filmides nagu "12 tooli", "Operatsioon Õ", "Šuriku seiklused", "Ivan Vassiljevitš vahetab elukutset" ja "Pulmad Malinovkas". Ukrainas Harkivis on Pugovkinile püstitatud mälestusmärk isa Fjodori rolli eest komöödias "12 tooli". Mihhail Pugovkin maeti 29. juulil 2008 Moskva Vagankovo kalmistule.
Piibe mõis

Piibe mõis (saksa keeles Piep) oli rüütlimõis Järvamaal Koeru kihelkonnas. Tänapäeval jääb kunagine mõis Lääne-Viru maakonna Väike-Maarja valda. Piibe mõis rajati 17. sajandi keskel, mil ta eraldati Liigvalla mõisast. 18. sajandi esimesel poolel oli mõisa omanik Rudolph Magnus von Stackelberg. 1750. aastatel omandasid mõisa Baerid, kelle kätte see jäi kuni 1919. aastal toimunud võõrandamiseni. Piibe mõisas on sündinud Eestimaa rüütelkonna peamees Magnus Johann von Baer ja ka tema poeg, maailmakuulus loodus- ja arstiteadlane Karl Ernst von Baer, kellele kuulus Piibe mõis aastail 1834–1866. Piibe mõisa 19. sajandil rajatud puidust peahoone on hävinud, selle kohal paikneb praegu Karl Ernst von Baeri mälestuskivi. Säilinud on mõisa park ja mõned ümberehitatud kõrvalhooned. Pärast Teist maailmasõda oli mõisatallis Paala kolhoosi lehmalaut. Kalmistu jääb kunagisest mõisasüdamest umbes 1 km kaugusele lääneedelasse. Lambalaut (2008) Lambalaut otsevaates (2008) Valitsejamaja (2008) Kategooria:Piibe mõisnikud Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register. Piibe mõis Piibe mõisa hävinud peahoone veebisaidil entsyklopeedia.ee Piibe mõisast Eesti mõisaportaalis
Friedrich Bidder

Georg Friedrich Karl Heinrich von Bidder (9. november 1810 Bormaņi mõis (Treppenhof), Kuramaa – 22. august 1894 Tartu) oli baltisaksa füsioloog ja anatoom. Lõpetas 1826. aastal Miitavi (Jelgava) gümnaasiumi ja 1834. aastal doktorikraadiga Tartu ülikooli. Ta oli Tartu ülikooli prosektor aastatel 1835–1836, töötas 1836–1843 anatoomia- ning 1843–1869 füsioloogia- ja patoloogiaprofessorina, juhtis füsioloogiainstituuti ning oli 1846–1850 ja 1854 ühtlasi dekaan ja 1858–1865 rektor. Luges Tartu ülikoolis anatoomiat, histoloogiat, füsioloogiat, üldpatoloogiat ja patoloogilist anatoomiat. Koos keemik Carl Schmidtiga tõestas ta esimesena, et maomahl sisaldab vaba soolhapet. Ta selgitas sapi tähtsust rasvade seedimisel, avastas maomahla psühhomotoorse sekretsiooni (maomahla eritub juba toidu nägemisel). Koostöös Carl Wilhelm von Kupfferiga tõestas Bidder 1857. aastal, et närvirakkudest lähtuvad närvikiud. Pärast emeriteerumist töötas Tartus eraarstina. Peterburi Teaduste Akadeemia korrespondentliige (1857) ja auliige (1884). Tema poeg Friedrich Ernst Bidder oli Tartu ülikooli arstiteaduskonna õppejõud, teine poeg Paul Roderich Bidder oli Laiuse koguduse õpetaja. Nimekad teadlased Tartu Ülikoolis[alaline kõdulink] Maie Toomsalu, "Tartu Ülikooli Vana Anatoomikumi professorid". - Tartu, 2002, lk. 39–47 (Sisaldab ka bibliograafiat) Teoseid Väljavõte andmebaasist "TLÜAR rahvusbibliograafia isikud"
Friedrich Ernst Bidder

Friedrich Ernst Bidder (7. oktoober 1839 Tartu – 21. november 1902 Eisenach) oli Tartu Ülikooli eradotsent aastatel 1861–1862 füsioloogia ja patoloogia erialal. Õppis 1853–1856 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas õppis aastatel 1856–1859. Õppis arstiteadust Erlangenis ja Würzburgis, kust ta sai ka aastal 1861 dr. med. kraadi. Tema isa Georg Friedrich Karl Heinrich von Bidder oli baltisaksa füsioloog ja anatoom, Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professor ja Tartu Ülikooli rektor aastatel 1858–1865. Tema vend Paul Roderich Bidder oli Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja. Teoseid Fotoportree
Nikolai Bervi

Nikolai Vassiljevitsh Bervi (3. november 1869 Tver – ) oli vene matemaatik. Sündis kirjaniku perekonnas. Õppis Moskva ülikoolis, kus sai magistrikraadi 1896. Ta oli aastatel 1896–1898 Tartu Ülikooli professor; tema eriala oli puhas matemaatika. Bibliograafia
Vao mõis (Koeru)

Vao mõis (saksa keeles Waoküll) oli rüütlimõis Koeru kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva valda Järva maakonnas. Vao mõis rajati 1663. aastal ning selle esimeseks omanikuks oli Detloff Hauenschildt (1618–1703). 1703. aastal sai mõisa omanikuks tema poeg Robert Wilhelm Hauenschildt. Tema surma järel läks mõis viimase õele Hedwig Elisabethile, kes oli abielus Väike-Keskküla (hiljem Kasari mõis) mõisniku Christoph Jürgen von Baranoffiga. Baranoffide kätte jäi mõis kuni 1799. aastani, mil selle ostis krahv Peter Douglas. 1808. aastal suri krahv ja mõisa ostis Christoph von Brevern. Brevernidele kuulus mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni. Poolkelpkatusega puidust härrastemaja rajati umbes 1800. aasta paiku. Kivist ehitatud tiibhoone rajati tõenäoliselt 19. sajandi lõpus. Samal ajal rajati ka kaarakendega väike veranda. Pärast mõisa võõrandamist asus hoonesse kool, mis tegutses seal 2004. aastani. Nüüdisajal tegutsevad hoones lasteaed ja raamatukogu. Säilinud on ka mitu kõrvalhoonet. Eesti mõisate loend Alo Särg, "Järvamaa mõisad ja mõisnikud" Argo, Tallinn 2005 Hauenschildtid raamatus:Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2 Estland, Bd. 3 , Görlitz, 1930, lk 33 Vao mõisast Eesti Mõisaportaalis Vao - mõis, mille pargis kasvab armastuse puu, maakodu.delfi.ee, 13.12.2015
Koostöömeri

Koostöömeri on meri Antarktise rannikul. Piirneb Enderby maaga ja Printsess Elizabethi maaga. Koostöömeri on Lõuna-Jäämere meri. Nende jaoks, kes Lõuna-Jäämere olemasolu ookeanina ei tunnista, on ta India ookeani meri. Merele andsid nime Nõukogude polaaruurijad 1962. aastal Antarktika uurimisel tehtava rahvusvahelise koostöö märkimiseks (nimi vene keeles море Содружества, inglise keeles Collaboration Sea ).
Fjodor Berjozski

Fjodor Semjonovitš Berjozski oli teoloog. Lõpetas Tartu Ülikooli praktilise usuteaduse erialal ja oli usuõpetuse õpetaja aastatel 1838–1850.
Wilhelm Bergmann

Wilhelm Karl Emil Bergmann (19. detsember/31. detsember 1864 Dobele – 20. aprill/3. mai 1907 Tartu) oli Eesti vaimulik ja teoloog. Ta õppis aastatel 1879–1882 Riia kubermangugümnaasiumis, aastatel 1883–1885 õppis ta oma isa poeglaste asutuses. Aastatel 1885–1891 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, saades aastal 1889 auhinnaks kuldauraha. Aastatel 1892–1901 oli ta reaalkoolis usuõpetajaks. Kaitses aastal 1898 mag. theol. väitekirja. Ordineeriti 4. oktoobril/16. oktoobril 1898 õpetajaks. Ta oli aastatel 1898–1901 Tartu Ülikooli usuteaduskonna eradotsent, aastatel 1901–1907 oli ta samas tegeliku usuteaduse professor. Lisaks oli ta aastatel 1898–1907 Tartu Ülikooli koguduse õpetaja. Tema eriala oli eksegeetika/praktiline usuteadus. Tema kälimees Hermann Arnold Lezius oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Carl Bergbohm

Carl (Karl) Magnus Bergbohm (6. september / 18. september 1849 Riia – 12. november 1927 Bonn) oli baltisaksa õigusteadlane, kaupmehe poeg. Lõpetas 1867 Riia reaalgümnaasiumi. Õppis 1867–68 Tartu Ülikoolis astronoomiat ja 1869–74 õigusteadust. Täiendas end Berliinis ja Leipzigis. Oli 1876–1877 Tartu Ülikooli riigi- ja rahvusvahelise õiguse eradotsent ja 1877–93 dotsent. Õigusteaduse magister (1876, TÜ), õigusteaduse doktor (1884, Berliini ülikool). Oli 1893–95 Marburgi, aastastst 1895 Bonni ülikooli professor. Ta oli Rahvusvahelise Õiguse Instituudi (Institut de droit international) liige. Kass, Rüdiger 1972. Karl Bergbohms Kritik der Naturrechtslehre des ausgehenden 19. Jahrhunderts. 127 S. Kremer, Thomas F. 2001. Die "wissenschaftliche Rechtsphilosophie" Carl Magnus Bergbohms. Versuch einer analytisch-kritischen Rekonstruktion. 223 S. Kremer, Thomas 1999. Õigusfilosoofia uuest põhistusest: Tartust pärit õigusteoreetik, riigi- ja rahvusvahelise õigusega tegelenud teadlane Carl Magnus Bergbohm (1849–1927). Juridica 1: 45–47. Mälksoo, Lauri 2006. The Science of International Law and the Concept of Politics: the Arguments and Lives of the International Law Professors at the University of Dorpat/Iur’ev/Tartu 1855–1985. The British Yearbook of International Law 2005. Oxford University Press, lk 283–501. Järvelaid, Peeter. Neli monoloogi Tartu rahu teemal. // Rahvuslik Kontakt, 2010, nr. 1. Järvelaid, Peeter. Neli monoloogi Tartu rahu asjus. – Diplomaatia, 5. veebruar 2010, nr. 2 (78), lk. 2-4. Järvelaid, Peeter. Peeter Järvelaid. Monoloog: Jaan Poska ja tema õpetaja Carl M.Bergbohm. // Jaan Poska oma ja meie ajas. Tallinn, 2010, lk. 394-398.(ISBN 978-9949-21-171-5) Teoseid Vladimir Grabar "Karl Magnus Bergbohm 1849-1927" (nekroloog, saksa keeles)
Alexander Berendts

Alexander Johannes Berendts (14. september 1863 Peterburi – 1912) oli ajaloolise usuteaduse eradotsent Tartu Ülikoolis 1895–1896, dotsent 1896–1911 ja professor 1911–1912. Ta õppis aastast 1884–1990[küsitav] Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Tema vend Eduard Berendts oli Venemaa jurist ja ökonomist, Venemaa Keisririigi senaator. Arnold Hasselblatt: "Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat", Dorpat: C. Mattiesen, 1889, Matrikkel 12440, lk.836
Nikolai Beljavski

Nikolai Nikolajevitš Beljavski (1869–1927?) oli jurist. Ta töötas Tartu Ülikooli dotsendina 1894–1898 ja professorina 1898–1913, erialaks poliitiline ökonoomia, statistika ja politseiõigus. [1] Foto
Tapajós

Tapajós [tapaž'os] on jõgi Lõuna-Ameerikas Amazonase jõgikonnas. Jõgi saab alguse vasakpoolse Juruena ja parempoolse Teles Piresi jõe ühinemisel Pará, Mato Grosso ja Amazonase osariigi kolmikpunktis, sest Juruena on Mato Grosso ja Amazonase piirijõgi ning Teles Pires Pará ja Mato Grosso piirijõgi. Esialgu on Tapajós Pará ja Amazonase piirijõgi ning üsna varsti pärast lähet suubub temasse paremalt Cururu jõgi. Tapajós voolab kirdesse. Kahe osariigi piirijõgi pole ta kuigi kaua ja peaaegu täies ulatuses voolab ta Pará osariigis. Ta läbib Jacareacanga, siis suubuvad temasse paremalt Crepon ja Jamanxim. Ühtlasi moodustab Tapajós Amazonase rahvuspargi idapiiri. Siis jõuab ta Itaitubasse. Kohast, mil osariikide piir Tapajósist lahkneb, kuni Itaitubani kulgeb jõe vasakul kaldal maantee, mis kulgeb kaugel idas Gurupi kaldal olevast Dom Eliseust kaugel läänes Purusi kaldal oleva Lábreani. Alamjooksul, Aveirost kuni suudmeni voolab jõgi rahulikult ja laieneb kuni 15 kilomeetrini, suubub paremalt Amazonasesse. Suudmes asub Tapajósi ja Amazonase paremal kaldal Santarém. Tapajósi jõe pikkus on 2200 kilomeetrit, kui hakata seda mõõtma Juruena lähtest, mis asub Parecise mägede kõrgeima tipu lähedal. Jõe valgla on 487 tuhat km² ja suue asub 10 m kõrgusel merepinnast. Ülemjooksul läbib Tapajós kärestikke, aga viimased 303 km on ta laevatatav isegi suurte laevadega. Selles kohas on jõgi väga sügav ja mõlemal kaldal on saja meetri kõrgused kaldakaljud. Tapajós on Amazonase jõgikonna vooluhulga poolest 5. jõgi. Tema kaudu voolab 6% Amazonase veest. Suur maailma atlas, lk 141.
Johann Bartels

Johann Martin Christian Bartels (12. august 1769 Braunschweig – 7./20. detsember 1836 Tartu) oli Tartu Ülikooli puhta ja rakendusmatemaatika professor 1820–1836. Alustas koolis abiõpetajana. Braunschweigis oli tema õpilaste seas ka Carl Friedrich Gauss. Bartels õppis Johann Friedrich Pfaffi käe all Helmstedtis ja Abraham Gotthelf Kästneri õpilasena Göttingenis. 1800. aasta töötas ta matemaatikaprofessorina Reichenaus ja 1801. aastal õpetas ta matemaatikat Aaraus. Alates 1808. aastast töötas Bartels Kaasani ülikoolis. Kaasanis oli tema õpilaste seas ka Nikolai Lobatševski. Peterburi Teaduste Akadeemia korrespondentliige 1826. aastast. Bartels saabus Tartusse matemaatikaprofessoriks 1820. aastal. Tartus töötades lõi ta diferentsiaalgeomeetria koolkonna. Avaldas vähe, mistõttu põhilised ideed sisaldusid loengutes ja tema juhendatud töödes. Näiteks ruumikõverate valem (Frenet'-Serret' valem) sai avalikuks Carl Eduard Senffi 1831. aasta töös "Theoremata principalia e theoria curvarum et superficierum". Ta abiellus 1802. aastal Anna Magdalena Saluziga. Neil oli tütar Johanna Bartels (1807–1867), kes abiellus 1835. aastal Friedrich Georg Wilhelm Struvega. Fr.G.W. Struve Tartu-periood Vaatleja Bartelsi tööd Recke, Johann Friedrich von / Napiersky, Karl Eduard / Beise, Theodor, Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrten-Lexicon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland, Bd.: 1, A - F, Mitau, 1827, seite 73-74, Bartels (Johann Martin Christian)
Karl Barfurth

Karl Dietrich Gerhard Barfurth (25. jaanuar 1849 Dinslaken – 23. märts 1927 Rostock) oli Tartu Ülikooli professor aastatel 1889–1896. Erialaks võrdlev anatoomia, embrüoloogia ja histoloogia.
Tadeusz Banachiewicz

Tadeusz Banachiewicz (13. veebruar 1882 Varssavi – 17. november 1954 Kraków) oli poola astronoom, matemaatik ja geodeet. Tadeusz Banachiewicz õppis Varssavi ülikoolis. Pärast seda, kui Venemaa võimud selle 1905 sulgesid, siirdus ta Göttingeni, seejärel Pulkovo observatooriumi. 1910–1915 tegutses Kaasani ülikooli juures Engelhardti observatooriumis. Ta oli Tartu Ülikooli eradotsent 1915, dotsent 1915–1917 ja professor 1917–1918 astronoomia alal. Ta siirdus 1919 kodumaale Krakówi ülikooli, kus oli professor ja observatooriumi direktor. 1922 sai ta Poola haridusakadeemia liikmeks. 1932–1938 oli ta Rahvusvahelise Astronoomiauniooni asepresident. Ta oli ka Poola Astronoomiaühingu esimene president ja Baltimaade geodeesiakomitee asepresident. Alates 1952 kuni surmani oli ta Poola Teaduste Akadeemia liige. Ta asutas ajakirja Acta Astronomica. Ta oli Varssavi ülikooli, Poznani ülikooli ja Sofia ülikooli audoktor. 1939 deporteerisid natsid ta 183 Krakowi õppejõu ja töötaja hulgas piirkonna saksastamise operatsiooni Sonderaktion Krakau käigus Sachenhauseni koonduskaagrisse. Ta uuris astronoomiat, astrofüüsikat ja geodeesiat. Ta kirjutas üle 230 teadustöö. Ta oli Poola raadioastronoomia rajajaid. Ta muutis paraboolsete orbiitide kindlaksmääramise meetodit. 1925 leiutas ta krakoviaanide teooria: see oli eriline maatriksite algebra, mis tõi talle rahvusvahelise tunnustuse. See teooria lahendas hulga astronoomilisi, geodeetilisi, mehaanilisi ja matemaatilisi probleeme. Ta leiutas kronokinematograafi. Tema järgi on nimetatud asteroide ja kraater Kuul. Bibliograafia
Korallimeri

Korallimeri asub Vaikse ookeani lääneosas. Korallimeri piirneb edelas Austraaliaga, loodes Uus-Guineaga, kirdes Saalomoni saartega, idas Vanuatu ja kagus Uus-Kaledooniaga. Läänes on Korallimeri Torrese väina kaudu ühenduses Arafura merega, põhjas piirneb ta Saalomoni mere, kagus Fidži mere ja lõunas Tasmani merega. Kogu Korallimeri on jagatud riikide mõjusfäärideks. Need riigid on Austraalia, Paapua Uus-Guinea, Saalomoni Saared, Vanuatu ja Prantsusmaa, mille protektoraat on Uus-Kaledoonia. Täielikult jäävad Korallimerre Austraalia Korallimere saarte ala, Vanuatu Sanma provints ja Uus-Kaledoonia Põhjaprovints. Korallimere sügavus on kuni 7661 meetrit. Meres paikneb ka Korallimere nõgu, mille sügavus on kuni 4842 meetrit . Merele on nime andnud maailma suurim korallriff Suur Vallrahu, korallrahusid on mujalgi. Korallimere korallrahud on soodus elukeskkond väga paljudele veetaimedele ja loomadele. Seal leidub vetikaid, meriliiliaid, vähilisi, kirjuid kalu, mureene, haisid ja muid elusolendeid. Põhjas piirneb Korallimeri Saalomoni merega. Piir kulgeb Uus-Guinea kagutipust Saalomoni Saartele kuuluva Rennelli saare edelatippu, nii et Lousiade'i saarestik koos saarte juurde kuuluvate riffidega jääb Saalomoni merre, sealt Nupani saarteni ja edasi Duffi saarteni. Idas piirneb Korallimeri Vaikse ookeani alaga, mida eraldi mereks ei arvata. Piir kulgeb Duffi saartelt sirgjoones Mr Lava raarele, mis kuulub Vanuatule, ning sealt paljusid Vanuatu saari mööda Anatomi saareni, nii et kõik Vanuatu saared ja nendevahelised väinad (peale Futuna saare) kuuluvad Korallimerre. Kagut piirneb Korallimeri Fidži merega. Piir kulgeb Anatomilt Uus-Kaledooniast kagus olevale Pinsi saarele. Lõunas piirneb Korallimeri Tasmani merega. Uus-Kaledoonia ala lõunapiir on umbes 24. lõunalaiusel ja sealtkandist kulgeb ka merede piir. Suur maailma atlas, lk. 144
Friedrich Beckmann

Friedrich Karl Beckmann (21. detsember 1830 / 2. jaanuar 1831 – 23. aprill / 5. mai 1887 Halliste) oli Eestis tegutsenud proviisor. Ta õppis aastail 1859–1861 Tartu ülikoolis farmaatsiat. 1863. aastal sai proviisoriks, pidas Hallistes apteeki. Album academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat Friedrich Beckmanni dissertatsioon
Johan Backlund

Johan Oskar Backlund (ka Jöns Oskar Backlund; (vene keeles Оскар Андреевич Баклунд; 28. aprill 1846 Länghem, Rootsi – 29. august (vkj 16. august) 1916 Pulkovo) oli Rootsi ja Venemaa astronoom. Johan Oskar Backlund on Rootsi taevamehaanikakoolkonna silmapaistvamaid esindajaid. Eriti tuntud on tema uurimused Encke komeedi liikumise kohta, mistõttu komeeti nimetatakse tänapäeval ka Encke-Backlundi komeediks. Johan Backlund lõpetas 1866. aastal Stockholmi kõrgema elementaarkooli ja 1872 Uppsala Ülikooli. Pärast ülikooli lõpetamist sai Backlund samas assistendi koha. Backlund kaitses 1874. aastal doktoriväitekirja astronoomias (teistel andmetel 1875). 1875. aastal valiti ta astronoomiadotsendiks. Alates 1876. aastast oli Backlundi karjäär seotud Venemaaga. Ta oli aastatel 1876–1879 Tartu ülikooli tähetorni observaator ning Tartu ülikooli matemaatikalektor. 1879. aastal palkas Pulkovo observatooriumi direktor Otto Wilhelm Struve Backlundi oma assistendiks. Hiljem jätkas ta tööd vaatlusastronoomina kuni aastani 1895, mil ta määrati observatooriumi direktoriks. Sellel ametikohal oli ta oma surmani 1916. aastal. 1881 – Peterburi Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks valimine matemaatika alal 1883 – Peterburi Teaduste Akadeemia akadeemikuks valimine astronoomia alal 1888 – Uppsala Kuningliku Teadusseltsi liikmeks valimine 1895 – Prantsuse Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks valimine 1897 – Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks valimine 1909 – Kuningliku Astronoomiaseltsi kuldmedal 1911 – Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks valimine 1914 – Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia välisliikmeks valimine 1914 – USA Vaikse Ookeani Astronoomiaseltsi Bruce'i medal Johan Oskar Backlundi poeg Jalmar Backlund (1877–1960) oli tsaariarmee polkovnik, hiljem elas Soomes. Teine poeg Helge Götrik Backlund oli Venemaa geoloog, kes hiljem elas Rootsis. Backlundi tütar Elsa Backlund-Celsing oli rootsi kunstnik. Backlund, Johan Oskar Rootsi entsüklopeedias Nordisk familjebok (1904) Backlund, Jöns Oskar Hockey, Thomas (2009). The Biographical Encyclopedia of Astronomers Backlund, Johan Oskar Svenskt biografiskt handlexikon
CAM-taimed

CAM-taimed (akronüüm ingliskeelsest fraasist crassulacean acid metabolism) on peamiselt paksuleheliste sugukonda kuuluvad taimed, kelle fotosünteesi rada on lihtsustatult öeldes edasiarendus C3-taimede fotosünteesirajast. Vastavat protsessi nimetatakse paksuleheliste taimede fotosünteesiks ehk CAM-taimede fotosünteesiks. CAM-taimed on näiteks kaktused, ananassid, piimalilled, Eestis kasvavaist taimedest näiteks kukehari. CAM-fotosüntees arenes evolutsiooniliselt välja kõrgest temperatuurist tingitud veekaotuse vältimiseks kuivades tingimustes. CAM-taimed on kõige enam levinud troopikas ja kõrbetes, nende fotosünteetilised iseärasused võimaldavad neil sellistes ekstreemsetes oludes ellu jääda. Süsinik fikseerub neis ööpäeva tsükli alusel. Selline fotosünteesietappide jagamine öö ja päeva vahel võimaldab CAM-taimedel väga suurel määral kokku hoida vett, mis muidu auruks lihtsalt õhulõhede kaudu välja. Õhulõhed avanevad ööjaheduse saabudes, mil õhuniiskus tõuseb ja seega transpiratsioon lehtedest väheneb. Algab CO2 sidumine, kusjuures kaasnev veekadu on minimaalne. Kõigepealt tehakse süsihappegaas bikarbonaadiks ja PEPC-i ensüüm seob selle fosfoenoolpüruvaadiga. Saadud oksaalatsetaadi teeb malaadi dehüdrogenaas (MDH) malaadiks ning produkt talletatakse vakuoolis. Et vältida veekadu niigi kuivades tingimustes, sulguvad õhulõhed päeva saabudes. Sel ajal ei saa süsihappegaas ümbritsevast õhust lehtedesse. Et fotosüntees saaks toimuda, hakatakse vakuoolidesse talletatud malaadist eraldama süsihappegaasi, mis seejärel siseneb Calvini tsüklisse. Arvestades asjaolu, et CAM-süsiniku fikseerimine aitab maismaataimedel vähendada veekadu fotosünteesil kõrbetingimustes, tundub veider leida sama mehhanismi ka veetaimedes, kelle jaoks veepuudus ei saa olla probleemiks. Mõned veetaimed kasutavad seda varianti seetõttu, et süsihappegaasi kontsentratsioon vees väheneb päeval kiiremini (ajal, mil fotosüntees on aktiivne), kui atmosfäärist seda vette juurde jõuab difundeeruda. Tulemuseks on süsihappegaasist tühjaks imetud veemass. Öösel aga CO2 kontsentratsioon vees jälle tõuseb ja CAM-rada kasutavad taimed saavad endale süsiniku valmis siduda malaadi näol, et päevasel ajal sealt jälle seda eraldada. C3-taimed C4-taimed Fotosüntees Berg JM, Tymoczko JL, Stryer L. Biochemistry. 5th edition. New York: W H Freeman; 2002. Section 20.2, The Activity of the Calvin Cycle Depends on Environmental Conditions. Available from: https://www.ncbi.nlm.nih.gov/books/NBK22376/. Keeley, J.E., 1998. CAM photosynthesis in submerged aquatic plants. The Botanical Review, 64 (2), pp. 121–175. http://lifeofplant.blogspot.com.ee/2011/10/c4-and-cam-photosynthesis.html; Külastatud 30. oktoober 2016.
Mariaanid

Mariaanid on saarestik Mikroneesias. Piirnevad läänes Filipiini merega. Pindala 1018 km². Saared on mägised, kõrgus kuni 965 meetrit. Mariaanid kuuluvad Ameerika Ühendriikidele. Saarestik on jagatud kaheks: lõunas Guami ala ja põhjas Põhja-Mariaani Ühendus.
Tõnis Vaga

Tõnis Vaga (1975–2006) oli eesti luuletaja. Ta lõpetas Tartu Ülikooli matemaatikuna 2002. a. ja töötas seejärel tarkvarafirmas. Ta hukkus liiklusõnnetuses. Vaga, Tõnis 2007. Peegelruum. Fantaasia.