laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Teine ristisõda

Teine ristisõda toimus Väike-Aasias aastatel 1147–1149 ning selles osalesid seldžukid, Prantsuse ja Saksa väed. Teine ristisõda kuulutati välja 1145. aastal pärast seda, kui Edessa krahvkond, üks suurimaid ristisõdijate riike, mis oli rajatud pärast Esimest ristisõda, langes Seldžuki päritolu Zengidi dünastiast Mosuli, Aleppo, Hama ja Edessa valitsejast atabeki Imad ad-Din Zengi moslemite kätte. Tegemist oli esimese ristisõdijate riigiga, mis langes. Teise ristisõja Edessa tagasivallutamiseks kuulutas välja paavst Eugenius III, tegemist oli ka esimese ristisõjaga, mida juhtisid Euroopa kuningad – Prantsusmaa kuningas Louis VII ja Saksa kuningas Konrad III. Abi saadi ka paljudelt teistelt tähtsatelt Euroopa aadlikelt. Ristisõdijate põhivägede (Kuningas Louis VII ja Konrad III vägede) teekond oli selline: Saksa-Rooma riik, Ungari kuningriik, Bütsantsi keisririik, Konstantinoopol, Pergamon, Antiookia, Jeruusalemm. Hingeline eestvedaja oli Tsistertslaste ordu juht Bernard Clairvaux’st, kes oma kirjutistega propageeris ja põhjendas sõda. Ristisõdijate ees suleti kõik väravad ning neid kardeti kui katku nende metsikuse tõttu. Vastuseks sellele rüüstasid ristisõdijaid linnu, mis neile väravaid ei avanud. Kahe kuninga armeed liikusid eraldi läbi Euroopa, mingil põhjusel peeti neid kinni Bütsantsi keisri Manuel I Komnenose poolt. Siis ületasid ristisõdijate väed Bütsantsi territooriumi ja liikusid Anatooliasse. Mõlemad ristisõdijate väed said lüüa Seldžuki türklaste poolt 1147. aasta Dorylaeumi lahingutes. Louis VII ja Konrad III jõudsid oma vägede jäänukiga aga siiski Jeruusalemmani ning ründasid 1148, üsna lootusetus olukorras Damaskust, mille oli vallutanud Zengi poeg ja järglane Nūr ad-Dīn. Akko nõukogul juunis 1148 olid ristisõdijate kuningad Louis VII ja Konrad III ning Melisende ja Balduin III leppinud kokku Damaskuse ründamises. Zengi valdused olid jaotatud tema poegade vahel ning Damaskus oli sõlminud liidu Zengi poja, Aleppo emiir Nūr ad-Dīniga. Damaskus valiti näiteks Aleppo asemel ristisõja sihtmärgiks, kuna ununenud polnud lõputud Damaskusest saadetud rünnakud Jeruusalemma suunal ning geograafiliselt oleks Damaskuse vallutamine andnud head eeldused Edessa piiramiseks. Järgnenud Damaskuse piiramine kukkus täielikult läbi. Ristisõdijad said viie päevaga lüüa ja olid sunnitud taanduma. Teine ristisõda oli täielik läbikukkumine ristisõdijatele ja suur võit moslemite jaoks. Selle tulemusel tõusis ka moslemite julgus ristisõdijate ees, mis omakorda viis 1187. aasta Jeruusalemma vallutamiseni, mis omakorda põhjustas Kolmanda Ristisõja 12. sajandi lõpupoolel. Ainus edukas üritus toimus aga rekonkista käigus Vahemere teises otsas, Portugalis, kus üks ristisõdijate vägi, mis oli laevaga teel pühale maale, tegi peatuse ning aitas vallutada Lissaboni 1147. aastal. Hiljem nad vallutasid veel Sintra, Almada, Palmeda ja Setubali linna Portugali aladel ning neil õnnestus seal end ka kindlustada. Samal ajal algas ka esimene Põhjala ristisõdadest – Vendi ristisõda, mille eesmärk oli pöörata paganaid Ida-Euroopas kristlusse. Ristisõdijate riigid Templirüütlid
David Davies (1880–1944)

David Davies (11. mai 1880 – 16. juuni 1944) oli Suurbritannia suurtööstur ja poliitik, rahvusvahelistele suhetele kui akadeemilisele teadusele alusepanija. Davies sündis Walesis. Ta oli tööstur David Davies vanema pojapoeg. Davies osales Esimeses maailmasõjas ning seal kogetud šoki tõttu otsustas ta teha kõik endast oleneva, et selline sõda enam kunagi ei korduks. Seetõttu toetas ta aktiivselt Rahvasteliitu ning rajas 1919. aastal maailma esimese rahvusvaheliste suhete õppetooli. Davies oli ka inglise parlamendi liige. 1932. aastal sai Daviesest esimene parun Daviese ja lordide koja liige.
Halikarnassose mausoleum

Halikarnassose mausoleum on üks seitsmest maailmaimest. Mausoleumi laskis Halikarnassosesse (tänapäeval Bodrum Türgis) ehitada Kaaria valitsejanna Artemisia II oma 353 eKr surnud abikaasa Mausolose mälestuseks. Mausoleum valmis kiiresti, aastail 353-350 eKr. On oletatud, et niisuguse hoone ehitamiseks on 3 aastat liiga vähe, mistõttu tema ehitus võis alata juba Mausolose eluajal või lõppeda mõnevõrra hiljem. Mausoleumi peaarhitekt oli Pytheos. Seda kaunistasid oma aja tähtsaimate kujurite Skopase, Leocharese, Bryaxise ja Timotheose reljeefsed friisid, mis tänapäeval asuvad Briti Muuseumis. Mausoleumi moodustas suur ristkülikukujuline müüritis, mida kroonis 36 sambast koosnev sammaskäik, mille kohal oli 24 astmega püramiidikujuline katus. Hoone tipus oli kvadriiga kujutis, milles olid kuninga ja kuninganna kujud. Halikarnassose mausoleum oli Egiptuse püramiidide järel suurim hauamonument. Mausoleum oli mõeldud valitseja hauakambriks, aga ka templiks, kus talle pärast surma pidi austusavaldusi osutatama. Artemisia suri pisut enne mausoleumi valmimist ja skulptorid otsustasid Plinius Vanema sõnul hoone valmis ehitada lihtsalt kuulsuse saamiseks. Pytheos ja Satyros kirjutasid Mausoleumi ehitamisest raamatu, mis ei ole säilinud, aga Vitruvius oli sellega tuttav, sest vihjab oma loomingus sellele teosele korduvalt. Aleksander Suur laskis Halikarnassose juba 333 eKr täielikult purustada, misjärel linn kaotas tähtsuse, aga Mausoleum säilis. Teda ei kahjustanud ka piraatide rünnakud selles piirkonnas 62 eKr ja 58 eKr. Mausoleum püsis sajandeid, kuni lagunes varemeteks. Millal ta lagunes, ei ole teada, aga 12. sajandil kirjutas Eustathius oma kommentaarides "Iliasele": "See oli ja on ime," millest on järeldatud, et 12. sajandil oli Mausoleum veel terve. Kuid see oli varemeis siis, kui Malta ordu rüütlid sinnakanti 1402 saabusid. Tõenäoliselt purunes hoone maavärinas. Malta ordu ise rüüstas varemeid veelgi, kasutades sellest võetud kive Bodrumi kindluse ehitamiseks ja need on kindluses tänapäevani äratuntavad. Mausoleumi marmor põletati suuremalt jaolt lubjaks. 1581. aastal hakati sellelt võtma kive kindluse ehitamiseks. Mõned selle ehitise osad, sealhulgas ka triumfivankri ratas, on nüüd Briti Muuseumis hoiul. Halikarnassose mausoleumi järgi on hakatud igasuguse kujuga monumentaalseid hauarajatisi kutsuma mausoleumideks. Antiigileksikon, 1. kd., lk. 176 Antiigileksikon, 1. kd., lk. 343
David Davies

David Davies on mitme tuntud isiku nimi: David Davies (usutegelane) (1714–1819) David Davies (jutlustaja) (1763–1816) David Davies (1818–1890), Walesi tööstur David Charles Davies (1826–1891), usutegelane Sir Horatio David Davies (1842–1912), Londoni pealinnapea David Davies (poliitik), Walesi konservatiivne poliitik David Davies (ujuja) (1985–), inglise ujuja David Davies (insener) (1935–) David Davies (1880–1944), tööstur D. Daviese lapselaps, esimene Daviese parun David Davies (1915–1944), eelmise poeg David Davies (sündinud 1940), eelmise poeg David Garfield Davies (1935–), Davies of Coity parun David G. Davies (mikrobioloog)
Dispersioon

Dispersioon on juhusliku suuruse varieeruvuse mõõt, ta näitab, kui palju uuritav suurus varieerub. Näiteks kui katseseerias (nt kümnekordsel täringuviskel) on kõigi katsete tulemus sama (nt 2 silma), siis katsete dispersioon on null. Mida suurem aga dispersioon on, seda enam erinevad katsete tulemused üksteisest. Olgu E ⁡ ( X ) {\displaystyle \operatorname {E} (X)} juhusliku suuruse X {\displaystyle X} keskväärtus, siis suuruse X {\displaystyle X} dispersioon on defineeritud kui selle suuruse X {\displaystyle X} ja tema keskväärtuse E ⁡ ( X ) {\displaystyle \operatorname {E} (X)} vahe ruudu keskväärtusena: D ⁡ ( X ) = E ⁡ ( ( X − E ⁡ ( X ) ) 2 ) = E ⁡ ( X 2 ) − ( E ⁡ ( X ) ) 2 {\displaystyle \operatorname {D} (X)=\operatorname {E} ((X-\operatorname {E} (X))^{2})=\operatorname {E} (X^{2})-(\operatorname {E} (X))^{2}} , kus X 2 = X ⋅ X {\displaystyle X^{2}=X\cdot X} . Sageli, eriti ingliskeelses kirjanduses, tähistatakse dispersiooni ka V ⁡ ( X ) {\displaystyle \operatorname {V} (X)} või var ⁡ ( X ) {\displaystyle \operatorname {var} (X)} . Standardhälve
Automaatjuhtimissüsteem

Automaatjuhtimissüsteem ehk automaatne juhtimissüsteem ehk automatiseeritud juhtimissüsteem on tootmis-, majandus- vms. tegevuse juhtimise süsteem, mille puhul kasutatakse juhtseadmetena regulaatoreid, programmeeritavaid kontrollereid, tööstusarvuteid, personaalarvuteid ja teisi andmetöötlusvahendeid. Tehnoloogilise protsessi automaatses juhtimissüsteemis analüüsitakse anduritelt saabuvat informatsiooni juhtsüsteemis (arvutis, kontrolleris) ja moodustatakse seejärel juhtsignaalid ehk juhtkäsk täituritele. Süsteemis toimuvaid protsesse jälgib masinaoperaator juhtimispuldil olevalt kuvarilt. Säilitamisele kuuluv informatsioon salvestatakse mällu ning vajaduse korral saab selle printeri abil väljastada paberil. Automatiseeritud juhtimissüsteemis osaleb inimene juhtimisprotsessis kaudselt protsessi jälgijana või vajaduse korral selle ümberhäälestajana või ümberprogrammeerijana. Automatiseeritud juhtimissüsteemi põhikomponendid on järgmised: juhitav protsess ‒ tehnoloogiline tegevus nagu keevitamine, kuumutamine, tükitootmine jne. sisendseadmed ‒ lülitid, kontaktid, andurid, seadurid jne. sisendmoodulid ‒ signaalimuundurid, võimendid, eraldusplokid, filtrid, kaitseahelad jms; regulaatorid ‒ kontrollerid või juhtarvutid – pidevad või diskreetsed regulaatorid, mikroprotsessoritel kontrollerid, laiatarbe või tööstusarvutid; juhtprogramm ‒ protsessijuhtimise eeskiri; väljundmoodulid ‒ signaalimuundurid, võimendid, kaitseahelad jms. inimese masina liides (IML) ‒ juhtseadme ja protsessi jälgimiseks, juhtimiseks ja programmeerimiseks. IML koosneb üld- või eriotstarbelisest kuvarist ning juhitava protsessiga seotud tarkvarast. Juhtimissüsteemis tehnoloogilisest protsessist anduritega tuvastatav info muundatakse juhtseadmele vastuvõetavale kujule. Juhtseade töötleb seda infot mällu salvestatud arvutiprogrammi järgi ning väljastab juhtsignaalid täiturseadmetele, mis juhivad konkreetset protsessi. Juhtimissüsteemi juurde kuulub alati inimese masina liides ehk kasutajaliides (inglise: Human Machine Interface, Man Machine Interface), mis võimaldab inimesel osaleda juhtimiseks vajaliku informatsiooni sisestajana ehk programmeerijana ning teostada järelevalvet. Tootmisega seotud juhtimisobjektid võib liigitada laias laastus pidevprotsessideks, tootmismasinateks ja tükitootmissüsteemideks. Pidevprotsessidega on tegemist energeetikas (katlamajad) keemia- ja toiduainetööstuses, metallurgias jm. Tükitootmissüsteemidega on tegemist näiteks masinaehituses. Tükitootmissüsteemide põhilisteks komponentideks on automaatliinid ja paindtootmissüsteemid. Automaatjuhtimine
Automaatliin

Automaatliin on automaatsetest töömasinatest, teisaldusseadmetest ning juhtimis-, reguleerimis- ja kontrollseadmetest koosnev tööpink toodete valmistamiseks inimese vahetu osavõtuta. Teenindava personali põhiülesanne on liini seadistamine ja häälestamine, töö jälgimine ja tekkivate seisakute korral normaalse tööseisundi taastamine ning materjali etteandmine ja [valmistoode]te eemaldamine. Automaatliine kasutatakse väga mitmesugustes tööstusharudes. Tänapäeva automaatliine saab suhteliselt kergesti ümber kohandada ühetüübiliste toodete rühma piires ning nad õigustavad end sari- ja suursaritootmises. Väikesaritootmises kasutatakse paindlikke robotsüsteeme kuhu kuuluvad ka automaatpingid koos tooriku- ja detailivaheladustuse, detailikinnitusrakiste, detailiteisaldus- ja laadimisseadmete, lõikeriistamagasinide, kontrollseadmete ning automaatjuhtimisseadmete kogum teatavate kindlate detailide automaattöötlemiseks. Automaatliinidest, robotsüsteemidest, toorikute ja detailide, rakiste ja lõikeriistade keskladudest ning teisaldus- ja laadimisseadmeist koosnev kompleks, mille tööd organiseerivad ja juhivad keskarvutid, nimetatakse automaattootmissüsteemiks.
Automaattootmissüsteem

Automaattootmissüsteem on automaatliinidest, robotsüsteemidest, toorikute ja detailide, rakiste ja lõikeriistade keskladudest ning teisaldus- ja laadimisseadmeist koosnev kompleks, mille tööd organiseerivad ja juhivad keskarvutid. Automaattootmissüsteemid jagunevad paindlikeks, mis on ette nähtud väga mitmesuguste ühetüübiliste detailide väikesari- ja saritootmiseks. Nad koosnevad arvjuhtimispinkidest, vaheladudest, teisaldusseadmeist, tööstusroboteist ning tööriistade ja detailide magasinidest. Üldjuhtimist teostab keskarvuti, iga agregaati juhib kontroller ehk mikroarvuti. ümberseadistatavateks, mis on ette nähtud teatavate kindlate ühetüübiliste detailide sari- ja suursaritootmiseks. Nad koosnevad automaat- ja arvjuhtimispinkidest, detailimagasinidest, jäikadest või paindlikest detailiteisaldus- ja -laadimisseadmeist ning lõikeriistavahetusseadmeist. jäikadeks, mis on ette nähtud ühe detaili masstootmiseks. Nad koosnevad automaatpinkidest, detailimagasinidest, jäikadest detailiteisaldus- ja -laadimisseadmetestm ning kontrollautomaatidest.
Paindtootmissüsteem

Paindtootmissüsteem (inglise: flexible manufacturing system) on paindtootmise põhimõttel organiseeritud tootmisüksus, mis sisaldab mitmeid erinevate ülesannetega juhtsüsteeme. Üks või enam paindlikku automaatpingisüsteemi moodustavad paindtootmissüsteemi. Paindtootmissüsteeme juhitakse hierarhiliste ja hajutatud ehk detsentraliseeritud juhtimissüsteemidega, mis koosnevad paljudest kohalikest alamsüsteemidest. Juhtseadmeina kasutatakse mitmesuguse võimsusega juhtarvuteid ja kontrollereid, mille tarkvara võimaldab inimese dialoogi automaatidega.
Paindtootmine

Paindtootmine on automatiseeritud tööstuslik väikesaritootmine, mille puhul saab operatsioone ja tehnoloogiat kergesti muuta. Tööoperatsioonide paindlikkust võimaldab paindtootmismoodulite ja paindtootmisseadmete (programmjuhtimisega tööpinkide ja tööstusrobotite) kasutamine. Tehnoloogilise paindlikkuse tagavad paindtöötlemismoodulite rööptöö, asendatavus ja reverseeritavus, ümberprogrammeeritavus, laonduse ja tööriistanduse automatiseerimine, transpordiseadmete paindlik töökorraldus (materjalide liikumisteede optimaalne valik ja operatiivne ümbersuunamine) ning programmjuhtimine. Paindtootmissüsteem Paindautomatiseeritud tootmine ja paindtootmissüsteemid : skeemid ja joonised. Tallinna Polütehniline Instituut, masinaehitustehnoloogia kateeder ; [koostanud J. Anvelt, J. Riives]. - Tallinn, 1988
Paindtootmismoodul

Paindtootmismoodul on paindtootmissüsteemi väikseim iseseisev üksus, mis põhineb universaalseil programmjuhtimisega tehnoloogiaseadmeil ning on ette nähtud paljude eri toodete valmistamiseks. Paindtootmismoodul koosneb tööpingist, detailide ja tööriistade etteandeseadmeist (salvedest, kassettidest või konteinereist), transpordi- ja teisaldusseadmeist (konveiereist ehk transportliinidest, roboteist), kontroll- ja juhtseadmeist (kontrollereist, arvuteist ja juhtpultidest).
Robotsüsteem

Robotsüsteem ehk robotmoodul (inglise: robot system) on ühel või mitmel robotil põhinev paindtootmismoodul.
Marko Reikop

Marko Reikop (sündinud 19. juunil 1969) on eesti tele- ja raadioajakirjanik. Ta on õppinud Tallinna 54. Keskkoolis ning lõpetanud 1991. aastal raamatukogunduse ja bibliograafia erialal Tallinna Pedagoogikaülikooli. Ta alustas ajakirjanikukarjääri saadetega Eesti Raadios. Ta oli saatejuht nii Raadio 2-s (hommikuprogramm "Et R2 maa", päevasaade "Kahega lõunal" jm) kui ka Vikerraadios. Raadiost suundus Reikop Eesti Televisiooni, kus tema tuntumad telesaated on olnud "Paar", "Terevisioon", "Klaver põõsas", "Eurolaul" ja "Eesti laul". Ta on korduvalt olnud Eurovisiooni lauluvõistluse kommentaator, algul Eesti Raadios ning alates aastast 1998 Eesti Televisioonis. Ta on palju koostööd teinud Anu Välbaga (sarisaated "Paar", "Terevisioon", "Ringvaade" jpm). Marko Reikop on valitud korduvalt eri küsitlustel parimate saatejuhtide hulka, sh parimaks telesaadete meessaatejuhiks. Ta on kandideerinud korduvalt samas kategoorias EFTA auhindade jagamisel. 2008 – aasta parim meestelesaatejuht (ajakirja Nädal lugejate hääletuse põhjal) 2014 – Selge Kõneleja auhind 2018 – Valgetähe V klassi teenetemärk "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 7. aprill 2015. Vaadatud 24. jaanuaril 2014.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Karilin Engelbrecht. Reikop tõukas Kersna troonilt. Postimees.ee, 07.05.2008. Selged kõnelejad 2021 Eesti Vaegkuuljate Liit, 11. jaanuar 2022 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Back in Black

"Back in Black" on Austraalia hard rock-bändi AC/DC seitsmes stuudioalbum, mis avaldati 25. juulil 1980. See oli AC/DC üks edukamaid albumeid. Album lindistati Bahamal ja New Yorgis, kus see ka miksiti kokku stuudios Electric Lady Studios. See on maailmas müüdud eksemplaride arvult teine album Michael Jacksoni "Thrilleri" järel. Plaadi produtsendiks on Põhja-Rodeesia päritolu Briti produtsent ja laulukirjutaja Robert John Lange. See on ansambli esimene album, millel laulab Brian Johnson. "Hells Bells" – 5:12 "Shoot to Thrill" – 5:17 "What Do You Do for Money Honey" – 3:35 "Givin' the Dog a Bone" – 3:31 "Let Me Put My Love into You" – 4:15 "Back in Black" – 4:15 "You Shook Me All Night Long" – 3:30 "Have a Drink on Me" – 3:58 "Shake a Leg" – 4:05 "Rock And Roll Ain't Noise Pollution" – 4:16
John Lydon

John Joseph Lydon (tuntud ka kui Johnny Rotten; sündinud 31. jaanuaril 1956 Londonis) on iiri-briti punk- ja popmuusik, pungi ideoloogia ja imagoloogia rajaja, individualistlik anarhist. Tuntuks sai ta punk-rock-bändi Sex Pistols lauljana, tänapäeval (alates 1978. aastast) on ta bändi PiL (Public Image Ltd.) (asutaja)liige. Sid Vicious John Lydoni koduleht
Alex Yoong

Alex Yoong (sündinud 20. juulil 1976) on endine Malaisia Vormel 1 sõitja. Yoong sõitis Vormel 1 sarjas ainult ühe aasta, 2002. aastal KL Minardi meeskonnas. See hooaeg tal ebaõnnestus. Oma paljude sõiduvigadega jäi ta selgelt alla tiimikaaslasele Mark Webberile. Hooaja lõpuks asendati ta testisõitja Anthony Davidsoniga.
Cock Sparrer

Cock Sparrer (esialgse nimega Cock Sparrow) on inglise punkrokkbänd. Bändi asutasid 1972 Londonis East Endis Colin McFaull, Mick Beaufoy, Steve Burgess ja Steve Bruce, kes tundsid üksteist sellest ajast peale, kui nad olid 11-aastased. Esialgu mängisid nad Londoni ja selle lähiümbruse ööklubides. Sealjuures arendasid välja oma stiili, mida edaspidi hakati kutsuma Oi!ks või tänavapungiks. 1976 kohtus bänd Malcolm McLareniga, kes väidetavalt pakkus bändile lepingut oma uusima avastuse, Sex Pistolsi kõrvale. Cock Sparreri liikmete jutu järgi jäi tehing katki, sest McLaren keeldus neile kõigile õlut ostmast. Teise selgituse järgi keeldusid poisid oma juukseid McLarenile sobivasse stiili lõikamast. 1977 ühines bändiga Burgessi sugulane Garrie Lammin. Samal aastal sai bänd lepingu Decca Recordsiga, kes lootis teenida punkliikumise suure populaarsuse pealt. See ei tähendanud siiski, et iga punkbänd oleks rahva seas menukas. Cock Sparreri esimene singel "Runnin' Riot" ilmus 1977. aasta mais, aga seda ei ostetud nagu järgmisigi singleid ja sellepärast loobus Decca 1978 Cock Sparrerist. Kuid bändil oli selleks ajaks salvestatud juba albumijagu muusikat. Bänd ei leidnud Suurbritannias ühtki plaadifirmat, kes nõustunuks seda välja andma, mistõttu see anti juba samal aastal välja hoopis Hispaanias. Debüütsingel kandis bändi nime. 1987 andis Razor Records selle Suurbritannias uuesti välja nime all "True Grit". 1980 läks bänd ametlikult laiali (sisuliselt juba pärast debüütalbumi ilmumist ja selle majanduslikku ebaedu). Ent siis hakkas Cock Sparreri vastu huvi tekkima. 1981 pandi bändi laulud mitmele Oi!-stiili tutvustavale albumile ja 1982 tuli bänd uuesti kokku. Nad sõlmisid lepingu Carrere Recordsiga ja andsid välja singli "England Belongs To Me". Üllatuslikult sai see USA-s populaarseks. Näiteks mitme USA jalgpalliklubi (New York Red Bulls, Seattle Sounders) poolehoidjad laulavad seda. 1983 anti välja bändi teine album "Schock Troops" ja 1984 kolmas album "Running Riot in '84". Seejärel läks bänd teist korda laiali. 1992 tuli bänd kolmandat korda kokku ja tegutseb tänapäevani, kuigi ei anna kontserte väga sageli. 2012 tähistas bänd oma tegutsemise 40. aastapäeva, andes New Yorgis kaks väljamüüdud kontserti. 1982 "Shock Troops" 1984 "Running Riot in '84" 1987 "Live and Loud" 1994 "Guilty as Charged" 1997 "Two Monkeys" 2000 "Runnin' Riot Across the USA" 2006 "The Decca Years" Ametlik lehekülg
Gastón Mazzacane

Gastón Mazzacane (sündinud 8. mail 1975 La Platas) on Argentina vormelisõitja. Ta sõitis Vormel 1 sarjas ainult 2000. aastal Telefonica Minardi meeskonnas, kuid punkte ei saanud.
Tootmise hierarhiline juhtimine

Tootmise hierarhiline juhtimine on tootmise selline juhtimine, mis toimub mitmel eri tasandil. Selline juhtimine kujutab endast piltlikult püramiidi, mis sisaldab eri suunitluse ja ülesandega juhtimistasandeid. Tootmise hierarhiline juhtimine jaguneb kolmeks põhiliseks juhtimistasandiks: ettevõtte ehk tootmise juhtimistasand protsessijuhtimistasand andurite ja täiturite tasand.
Juhtimine (küberneetika)

Juhtimine on infotöötlusprotsess, mis väljendub mingi tegevuse sihipärases korraldamises. Juhitakse nii tehnilisi, bioloogilisi kui ka sotsiaalseid süsteeme. Tehnilistes juhtimissüsteemides toimub juhtimine kas inimese osavõtul või automaatselt. Eristatakse käsijuhtimist, automatiseeritud ja automaatjuhtimist. Käsijuhtimise korral on kõik juhtimisfunktsioonid usaldatud inimesele. Automatiseeritud juhtimisel on juhtimisfunktsioonid jaotatud inimese ja automaatide vahel. Seejuures täidavad automaadid funktsioone, mida inimene pole füüsiliselt võimeline täitma või mis primitiivsuse ja üksluisuse tõttu pole inimesele vastuvõetavad. Võrreldes automaatidega on inimese võimed piiratud, tema meeleelundite tundlikkus, täpsus ja vastuvõtu ulatus on väike ning lihaste toimekiirus ebapiisav. Inimese eelised automaatide ees avalduvad aga keerukate loogikaülesannete lahendamisel ja intuitsiooni näol. Automaatjuhtimine on selline juhtimine, kus süsteem talitleb pikemat aega ilma inimese sekkumiseta.
Saarepeedi Põhikool

Saarepeedi Kool on alus- ja põhiharidust andev kool Viljandi vallas Saarepeedi külas. Saarepeedi Kool on liitunud mitme programmiga, näiteks Liikuma Kutsuv Kool, ProgeTiiger, Kiusamisvaba Kool, Taimne Teisipäev, Samm-sammult. 2009. aastal õppis koolis 83 õpilast. 1835 – loodi Peedi Vennaste Koguduse palvemajas kool, kus koolmeistritena töötasid Ado Peet aastatel 1835–1845 ja Jüri Peet aastatel 1845–1849. 1849 – viidi kool Kokaviidikale, kus tegutses kaks aastat. Seal alustas koolmeistriteed Mats Martinson. 1851 – ehitati Viru kool. Seal oli üks savipõrandaga klassituba ja koolis käidi kaks talve. 1880 – ehitati uus koolihoone Saarepeedi talu maadele, kus oli kaks suurt klassituba. Maja läks maksma 2090 hõberubla. 1885. aasta veebruar – suri koolmeister Mats Martinson, kes oli sealkandis 36 aastat haridust andnud. 1919 – kool muudeti neljaklassiliseks. 1927 – kool muudeti kuueklassiliseks algkooliks. 1933 – koolimajale ehitati teine korrus. Ümberehitatud koolimaja pühitsemine toimus 2. detsembril. 1935 – Tobral asunud Karula kool ühendati Saarepeedi kooliga. 1944 – kool muudeti seitsmeklassiliseks ning sai nimetuse Saarepeedi Mittetäielik Keskkool. 1953 – rajati kooliaed õpetaja Elvi Nõmmiku (Ilmjärve) juhendamisel. 1955 – koolihoone elektrifitseeriti. 1962 – kool muudeti kaheksaklassiliseks. 1973. aasta 3. juuni – tulekahjus hävis osaliselt koolihoone. Koolimaja ei taastatud, sest rajoonis oli hakatud väikseid maakoolide sulgema. 14 aastat käisid Saarepeedi lapsed Viljandis koolis. 1987 – valmis Saarepeedi Lasteaed-Algkool, kus alustas tööd kaks klassikomplekti ja õppis 27 last. 1992. aasta august – Saarepeedi Algkool muudeti vallavolikogu otsusega 9-klassiliseks põhikooliks. Algas ka koolimaja juurdeehitus. 1993. aasta 1. septembriks – valmis juurdehitus. Saadi juurde kaks klassiruumi ja raamatukoguruum. Lasteaed lahutati koolist. 1994 sügis – alustas tööd 9. klass. 1995 kevad – lõpetas põhikooli 1. lend – 7 õpilast. 1835–1845 Ado Peet 1845–1849 Jüri Peet 1849–1885 Mats Martinson 1885–1900 Aadu Asu 1900–1925 Tõnis Valdman 1925–1926 Jaan Kinger 1926–1934 Jaan Kalam 1934–1941 Sergei Annilo 1941–1944 Eduard Juhansoo 1944–1945 Liis Juhansoo 1945–1946 Eduard Vabson 1946–1950 Otto Kolts 1950–1953 Laine Kilusk-Saks 1953–1959 Maria Kozina-Orula 1959–1965 Helmut Aren 1965–1968 Linda Kihuoja 1968–1973 Ahto Kaljusaar 1973–1987 kooli ei olnud 1987–2007 Õie Kirna 2007–2011 Enna Tikas 2011–2015 Aivo Maalmeister 2015–2021 Ave Orav 2021–... Egle Sild Saarepeedi Kooli koduleht