laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
William Burroughs

William Seward Burroughs II (hääldus: /ˈbʌroʊz/; tuntud ka kui William Lee; 5. veebruar 1914 Saint Louis, Missouri – 2. august 1997 Lawrence, Kansas) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik, kunstnik ja elava sõna etendaja. Ta oli koos Jack Kerouaci, Allen Ginsberg´i ja Gregory Corso´ga üks peamisi biitnike põlvkonna juhtfiguure ja postmodernistlikke autoreid, keda peetakse "üheks kõige poliitiliselt teravamaks, kultuuriliselt mõjukamaks ja uuenduslikumaks kunstnikuks 20. sajandil". Tema mõju popkultuurile ja kirjandusele oli suur. Paljud tema teosed on osaliselt autobiograafilised, põhinedes eelkõige kogemustele heroiinisõltlasena, kui ta elas Mexicos, Londonis, Pariisis, Berliinis, Lõuna-Ameerikas Amasoonase piirkonnas ja Tangieris Marokos. Burroughs kirjutas 18 romaani ja muud pikemat teost, kuus lühijutu- ja neli esseekogu. Tema intervjuudest ja kirjavahetustest on avaldatud 5 raamatut. Ta tegi mitmesugustes projektides koostööd paljude esinejate, etendajate ja muusikutega ning on osalenud mitmes filmis. Burroughsi teine abikaasa oli Joan Vollmer, kes figureerib mitme autori loomingus kõrvaltegelasena ning kellest sai tänu Jack Kerouaci romaanidele William Burroughsi abikaasana legendaarne kuju. Nimelt tappis alkoholijoobes Burroughs 1951. aastal Bounty baaris Méxicos ühe peo käigus oma abikaasa, matkides Wilhelm Telli. Ootamata ära venima hakanud kohtuprotsessi tulemust, põgenes ta Ameerika Ühendriikidesse ning tagaselja mõisteti tapmises süüdi. See traagiline sündmus jättis sügava jälje tema ellu ja loomingusse. Sedasama juhtumit on käsitletud ka 2000. aastal valminud Gary Walkowi filmis "Beat", kus William Burroughsi kehastab Kiefer Sutherland. Burroughsil oli teisest abielust üks poeg – William S. Burroughs, Jr. (1947–1981), keda John Giorno nimetab 1983. aastal valminud dokumentaalfilmis "Burroughs" "viimaseks biitnikuks". Burroughs suri 1997. aastal oma kodus Lawrence'is Kansase osariigis südamerabandusse. Biitkirjanduse tuntumaid teoseid on Burroughsi "Alasti lõunasöök" (1959), millest David Cronenberg tegi 1991. aastal samanimelise filmi. 1983 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia tegevliikmeks Eesti keeles on ilmunud tema romaan "Alasti lõunasöök" ("Naked Lunch"), Koolibri 2011, tõlkija Olavi Teppan. Chandarlapaty, R., "Woodard and Renewed Intellectual Possibilities", sisse Seeing the Beat Generation (Jefferson, NC: McFarland & Company, 2019), pp. 98–101. 2003 Penguin Modern Classics edition of Junky. Brenner, Joseph M.: Looking for Joan Vollmer (website), The Doomfiles, March 16, 2004. web page Grauerholz, James. The Death of Joan Vollmer Burroughs: What Really Happened? American Studies Department, University of Kansas.
Ken Kesey

Kenneth Elton "Ken" Kesey (hääldus: / ki ː zi ː /, 17. september 1935, La Junta, Colorado – 10. november 2001, Eugene, Oregon) oli ameerika kirjanik. Ta on mõjutanud oluliselt alternatiiv- ja popkultuuri. Kesey oli vastuvoolu-kultuuritegelane, kes pidas ennast vahelüliks 1950. aastate biitnike põlvkonna ja 1960. aastate hipide vahel. "Ma olin liiga noor, et olla biitnik ja liiga vana, et olla hipi" ütles Kesey 1999. aastal intervjuus Robert K. Elderile. Tema kõige tuntumaks romaaniks on "Lendas üle käopesa" (1962).
Vladimir Klotškov

Vladimir Klotškov (30. jaanuar 1938 Leningradi oblast – 18. veebruar 2013) oli Eesti jalgpallur ja jalgpallitreener. Ta kasvas vanemateta, asus Eestisse elama pärast II maailmasõda. Ta lõpetas Lesgafti-nimelise Kehakultuuri Instituudi. Ta tuli aastal 1961 Kopli Kalevi jalgpallimeeskonnas Eesti meistriks. Biograafia ESBL-is Suri kuuekordne Eesti meister
Sekundaarmähis

Sekundaarmähis (inglise keeles secondary winding) on trafo mähis, millega ühendatakse elektrienergia tarbija. Trafo
Mehaaniline muusikainstrument

Mehaaniline muusikainstrument on muusikainstrument, mis mängib sellesse sisestatud muusikapala. Need olid populaarsed 18.–19. sajandil, kui polnud veel helisalvestust ega raadiot. Kui pillimängijat ei olnud, võis vänta keerates teha muusikat kodus, tänaval või ka jumalateenistusel. leierkast harmoonium ...
Kolbmootor

Kolbmootor on sisepõlemismootori enam levinud tehniline lahendus. Kolbmootorid jagunevad otto- ja diiselmootoriteks, takti alusel jagunevad sädesüütega kolbmootorid omakorda kahe- või neljataktilisteks. Neljataktilises toimub termodünaamiline ringprotsess nelja kolvi käiguga, kahetaktilises toimub see kolvi kahe käiguga. See on jõumasin, kus termodünaamilise protsessiga muudetakse kütuse keemiline energia mehaaniliseks liikumiseks. Aurumootor Diiselmootor Ottomootor Stirlingmootor Vankelmootor Pärnumaa Kutsehariduskeskus. "Autode ajalugu, tänapäev ja üldehitus". Hariduskeskus. Vaadatud 01.02.2021. Kukumägi, Peeter (2014). "VESINIKKOLBMOOTORI TOITESÜSTEEM" (PDF). Eesti Maaülikool. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6.02.2021. Vaadatud 01.02.2021.
Piimaühingute Keskliit "Võieksport"

Piimaühingute Keskliit "Võieksport" oli Eestis aastatel 1936–1940 tegutsenud keskliit, mis keskendus või ekspordile Eestist. Keskliidu eelkäija oli 1911–1936 tegutsenud Piimaühingute Keskühing "Estonia", kellel erinevalt "Eesti Võiekspordist" ei olnud Eestist või väljaveo ainuõigust. 1932. aastal moodustas piimatoodete eksport Eesti üldisest ekspordist 36,3%. Seoses suure majanduskriisiga algas piima kokkuostu langus: 1 kg eksportvõi hind langes iseseisvusaja madalaimale tasemele — 1,17 krooni. 1934. aastal võttis Riigikogu vastu Võihinna kindlustamise seaduse, millega kindlustati võitootjaile 1 kg või hind 1,50 krooni. Võeti vastu Piimaseadus ja 1934. aasta 5. detsembril otsustas Vabariigi valitsus anda 1935. aastaks või väljaveo load viiele eksportöörile - P. K. "Estoniale", Eesti Piimaühisuste Liidule, a.-s.le Rotermanni tehased, firma C. F. Gahlnbäckile ja J. Puhk & Poegadele. 1936. aasta Või väljaveo korraldamise seadusega moodustati juriidilise isikuna Piimaühistute Keskliit „Võieksport”, millele anti või väljaveo ainuõigus. Näiteks aastal 1937 eksportis keskliit 13 180 tonni võid, mis rahalises väärtuses oli 22,5 mln krooni. Eesti koguekspordist moodustas see üle viiendiku. Peamised sihtriigid olid Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik (62,7%) ja Saksamaa (36,9%). Piimaühingute Keskliit "Võieksport" keskmeierei varustas ca 90% Tallinna elanikest piima ja piimasaadustega. Keskliidu juhatuse esimees oli August Reinart. EE 12. köide, 2003: 683. RT 1934;13 RT 1934; 56 Postimees (1886-1944), nr. 334, 6 detsember 1934 RT 1936; 30 Tallinna uus keskmeierei, Ühistegelised Uudised, nr. 2, 15 jaanuar 1937 Albert Irs — 95, www.eesti.ca, 05 Sep 2003
AS Wermo

AS Wermo on aastast 1947 Võrus tegutsev mööblitööstusettevõte. Ettevõtte asutati 1947 Võru Metsakaubanduslaona, mis aastal 1950 nimetati ümber Võru Mööblivabrikuks. Nime Wermo kannab ettevõte aastast 1990. Ettevõte erastati aastal 1995. Enamik ettevõtte toodangust läheb ekspordiks, praegu on ekspordi osakaal 85%. Peamiselt viiakse toodang Soome, Rootsi ja Saksamaale. https://web.archive.org/web/20130523181825/http://wermo.ee/firmast (vaadatud 21.02.2013) EE 12. köide, 2003: 659. Ettevõtte koduleht (vaadatud 21.02.2013)
Wildenbergi nahavabrik

Wildenbergi nahavabrik oli umbes aastatel 1878–1915 Kuressaares aadressil Suur-Sadama tänav 18 töötanud nahavabrik. Ettevõtte eelkäija oli aastal 1858 Kullamaal asutatud Reinhold Wildenbergi (1819–1890) nahaparkimistöökoda, mis hiljem viidi üle Kuressaarde Veski, Suur-Sadama, Abaja ja Töö tänava vahelisse kvartalisse. Aastal 1910 sai nahavabrikust aktsiaselts. Reinhold Wildenbergi poeg Oscar Friedrich Wildenberg (1852 Lihula – 1928 Riia) õppis Moskva kaubanduskoolis ja oli praktikal Saksamaal Hamburgis Jakob Nordheimi nahavabrikus. 1872. aastal saabus ta tagasi Saaremaale, kus alustas tööd isale kuuluvas vabrikus, asudes seda peagi kaasajastama ja laiendama: lisaks kodumaistele nahkadele hakati peagi töötlema Lõuna-Ameerikast sisseveetavaid pühvlinahku, mis hiljem jäidki peamiseks tooraineks. 1888. aasta Brüsseli maailmanäitusel pälvis Wildenbergi nahavabriku toodang kuldmedali. 1897/1898. aastal ostis Oscar Wildenberg nahavabriku Riias, 1910. aastal mõlemad vabrikud ühendati ja ühendettevõte kandis nimetust „Oscar Wildenbergi ühinenud nahavabrikute aktsiaselts Riias ja Kuressaares”. Nahavabrik töötles peamiselt sisseveetud nahku, mida turustati eeskätt Riias. Enne I maailmasõda, 1913. aastal töötas ettevõttes 300 inimest. Esimese maailmasõja ajal täideti ka sõjatellimusi. Aastal 1915 Esimese maailmasõja oludes viidi ettevõtte inventar Moskva[küsitav]sse. 1915. aastal evakueeriti vabrikumasinad Nižni-Novgorodi, kuna vabrikuhoone lahkuvad venelased sakslaste maaletulekul maha põletasid, 1917. aasta oktoobris. Riia vabriku suutsid Oscar Wildenbergi tütred Herta Melnikow ja Helene Laerum sõja lõppedes ja Läti iseseisvumise järel uuesti tööle panna. EE 12. köide, 2003: 665. Suur-Sadama tn 18, Endine Wildenbergi nahavabrik Suur-Sadama 18, register.muinas.ee http://www.saaremaa.ee/index.php?option=com_content&view=article&id=125&Itemid=147 (vaadatud 21.02.2013) Nahavabrik Kuresaare, Waba Maa, nr. 128, 11 juuni 1920 Wildenbergi kabel, Kudjape kalmistul Urmas Kiil, Sajanditagune ärev suvi Saaremaal, Saarte Hääl, 20. juuli 2015
AS Trio LSL

AS Trio LSL (ka: Trio LSL Raadiogrupp) oli Eesti meediaettevõte, mis alustas tegevust 1992. aastal Raadio Kuku loomisega ning mis ühines 2017. aastal ettevõttega AS Eesti Meedia. AS Trio LSL täheühend LSL tähistas ettevõtte asutajate ja omanike perekonnanime esitähti: Rein Lang, Koit Saarmäe, Hans H. Luik. Raadio Kuku (alates 1992) Narodnoe Radio (alates 1992; venekeelne) Raadio Uuno (tegutses 1994–2016) Raadio Elmar (alates 1997) Uuno Plus (tegutses 2000–2001; venekeelne) DFM (tegutses 2001–2024; venekeelne) Spin FM (tegutses 2008–2016) MyHits (alates 2016) MyHits (alates 2017) Trio LSL Raadiogrupp koduleht
Eesti Töötukassa

Eesti Töötukassa on töötuskindlustuse seaduse alusel tegutsev avalik-õiguslik juriidiline isik, mis on asutatud 2001. aastal. Eesti Töötukassa kõrgeim juhtimisorgan on nõukogu, millel on kuus liiget. Vastavalt töötuskindlustuse seadusele nimetab Vabariigi Valitsus kaks nõukogu liiget, Eesti Ametiühingute Keskliit ja Teenistujate Ametiliitude Organisatsioon kumbki ühe liikme ning Eesti Tööandjate Keskliit kaks liiget . == Töötukassa tegevjuhtimise eest vastutab neljaliikmeline juhatus. Eesti Töötukassa juhatuse esimees on Meelis Paavel . Töötukassa eesmärk on tööturupoliitika elluviimine ja töötuskindlustuse korraldamine töötuskindlustuse seaduses, tööturuteenuste ja -toetuste seaduses, töövõimetoetuse seaduses ja teistes õigusaktides sätestatud korras . Eesti Töötukassa korraldab töötuskindlustust eesmärgiga tagada : töötuse korral tööotsingute ajaks kaotatud sissetuleku osaline kompenseerimine; töölepingu ülesütlemise hüvitamine töötajale koondamise korral; töötajate nõuete kaitse tööandja maksejõuetuse korral. Eesti Töötukassa viib ellu tööpoliitikat eesmärgiga tagada : tööealise elanikkonna võimalikult kõrge tööhõive; pikaajalise töötuse ja tööturult tõrjutuse ennetamine. Kindlustushüvitisi hakati välja maksma 2003. aastal ning 1. mail 2009 võttis Eesti Töötukassa üle Tööturuameti ülesanded . https://www.tootukassa.ee/et/tootukassast https://www.riigiteataja.ee/akt/TKindlS Töötukassa koduleht minukarjäär.ee
AS Võru Juust

AS Võru Juust on aastal 1995 Võrus asutatud juustutootmisettevõte, mis praegu on ettevõtte Valio Eesti AS üks kahest ettevõttest (teine on Valio Eesti AS Laeva Meierei). Ettevõtte ajalugu ulatub 1968. aastasse. 4. oktoobril 2003 omandas Soome piimatööstusettevõte Valio OY Itaalia ettevõttelt Saviola 57,8 protsenti AS Võru Juustu aktsiatest. Samal aastal oli Võru Juust Eesti suurim juustutootja. 2006. aastal moodustati AS Võru Juustust ja AS Valio Eestist AS Valio Baltic. Ettevõte toodab kuus keskmiselt 700 tonni juustutooteid. Ettevõtte toodangust u 90% eksporditakse. Ettevõttes töötab ligi 130 inimest. EE 12. köide, 2003: 689. http://www.valio.ee/ettevottest/tehased/valio-voru-juustutehas (vaadatud 21.02.2013) Väinu Rozental, Jane Suu & Annika Matson Kald (12. jaanuar 2023). "Juubeli TOP: 100 suuremat 20-aastast ettevõtet". Äripäev. Vaadatud 1. august 2023. Ettevõttest AS Valio Eesti kodulehel (vaadatud 21.02.2013)
Talibor

Talibor (ka kujul: TALIBOR; akronüüm ingliskeelsetest sõnadest Tallinn Interbank Offered Rate) oli Eesti Panga Eesti krooni kohta arvutatav Eestis tegutsevate pankade vaheline laenuintressimäär. Intressimäärad määras Eesti Pank kindlaks iga argipäeva kella 11.00-ks. Eesti Pank lõpetas Eesti krooni pankadevaheliste intressimäärade Talibori ja Talibidi arvutamise, kui Eesti 2011. aastal võttis kasutusele euro[viide?]. Viimati arvutati Talibori ja Talibidi intressimääru 29. detsembril 2010[viide?]. Talibid Euribor Libor https://web.archive.org/web/20111127053318/http://www.tarkinvestor.ee/wiki/index.php/TALIBOR (vaadatud 21.02.2013) EE 12. köide, 2003: 536.
Umbria

Umbria on maakond Itaalias. Umbria piirneb läänes Toscana, idas Marche ja lõunas Lazio maakonnaga. Umbria on üks väheseid Itaalia maakondi, millel ei ole merepiiri. Umbriat kutsutakse Itaalia roheliseks südameks il cuor verde d'Italia. Umbria on künklik ja mägine maa. Idas kõrguvad Apenniinid, kõrgeim punkt on Marche maakonna piiril asuv Mount Vettore (2476 m). Suurim jõgi on Tevere, lääneosas laiub Trasimeno järv, mis on Itaalias suuruselt neljas. Umbrias asub 1993. aastal rajatud Monti Sibillini rahvuspark. Umbria maakond jaguneb kaheks provintsiks, mis omakorda jagunevad kokku 92 vallaks. Perugia provints Terni provints Assisi, Città di Castello, Deruta, Foligno, Gubbio, Montefalco, Narni, Norcia, Orvieto, Perugia, Spoleto, Terni, Todi. Umbria on nime saanud seal alates 6. sajandist eKr elanud umbrite hõimu järgi. Hiljem hõivasid Umbria alad etruskid ja roomlased. Keskajal asutasid langobardid sinna Spoleto hertsogiriigi. 13. sajandiks oli enamus maakonnast killustunud linnriikideks; hiljem ühendati need Paavstiriigiga ning jäid selle koosseisu kuni Itaalia ühendamiseni 1860. aastal. Norcia linn on tuntud mustade trühvlite poolest. Neid kasutatakse palju ka kohalikus köögis pasta-, liha- ja munatoitude juures, aga ka näiteks pecorino al Tartufo juustu valmistamisel. Kuulsad on ka Norcia soolaliha ja Castelluccio läätsed. Umbria köök on lihtne ja rustikaalne, pearolli mängivad pastad ja liharoad – eriti sea- ja lambaliha, millest valmistatakse suurepäraseid sinke ja salaamisid. Kuulsaim liharoog on täidetud piimapõrsas, la porchetta. Umbria veinipiirkonnad: Orvieto (DOC), Montefalcio Sagrantino (DOCG), Torgiano Rosso Riserva (DOCG). Itaalia Riiklik Statistikaamet Umbria maakonna koduleht (itaalia keeles)
Eesti Konjunktuuriinstituut

Eesti Konjunktuuriinstituut (eriti varasemas kirjanduses ka Eesti Konjunktuurinstituut; lühend EKI) on eeskätt Eesti majandusseisu jälgiv ja analüüsiv Eesti teadusasutus. Asutuse ajalugu ulatub 1934. aastasse, mil majanduslike küsimuste uurimiseks asutati Konjunktuuriinstituut, mille alalised liikmed olid Majandusministeerium, Põllutööministeerium, Välisministeerium, Tartu Ülikool, Eesti Pank, Pikalaenu Pank, Kaubandus-tööstuskoda, Eesti Maapank, Põllutöökoda. Veel olid instituudil toetajad liikmed, teaduslikud korrespondendid ja korrespondendid. Aastal 1940 lõpetas instituut tegevuse. Instituudi ülesanded olid eeskätt: a) Eesti majanduse seisukorra igakülgne selgitamine ja objektiivne hinnang; b) majanduselu nähtuste jälgimine maailmas ja nende uurimine ning valgustamine Eesti majanduse seisukohalt; c) järjekindla jooksva informatsiooni korraldamine majanduslikkude küsimuste, eriti tootmise ja turundamise olukorra kujunemise kohta valitsemisasutiste kui ka eramajanduse ringkondade kasutamiseks; d) eriuurimuste korraldamine aktuaalsemate majanduslikkude probleemide lahendamiseks. Instituudil oli põllumajandus- ja majandussektsioon. Instituut andis välja ajakirju Konjunktuur ja Majandusteated. Aastal 1966 jätkus mingil määral töö Üleliidulise Kaubanduskonjunktuuri Teadusliku Uurimise Instituudi Eesti Filiaalis, mis tegi kaubaturgude uuringuid. Aastal 1990 filiaal iseseisvus ja nimeks sai taas Eesti Konjunktuurinstituut. Aastatel 1990–1997 tegutses asutus Majandusministeeriumi alluvuses. Aastal 1997 asutus erastati ja aktsiate omanikeks said Eesti Kaubandus-Tööstuskoda, AS BCS ja 7 eraisikut. Aastast 2007 on asutuse ainuvaldaja Eesti Kaubandus-Tööstuskoda. EE 12. köide, 2003: 62. http://www.ki.ee/ (vaadatud 21.02.2013) Asutuse koduleht (vaadatud 21.02.2013)
Karburaator

Karburaator on bensiinimootorite segu valmistamise seade, kus sisenev õhuvool imeb kaasa kütuseseguks paraja hulga bensiini. Karburaator on sisepõlemismootori kütusesüsteemi osa. Karburaatoril on liigutatav klapp, millega muudetakse mootorisse imetava segu hulga kaudu mootori võimsust. Viimasel ajal[millal?] on karburaatori asemel süsteem elektriga käitatavast pumbast, mis kokkuvõttes tagab täpsema segu koostise.
Ove Büttner

Ove Büttner (21. veebruar 1959 Tallinn – 3. november 2021) oli eesti kunstnik. Büttner lõpetas 1989 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi tahvelmaali erialal. 1990. aastast kuulus ta Eesti Kunstnike Liitu. Tema teoseid on eksponeeritud ka Saksamaal, Rootsis, Soomes ja Kanadas. Ove Büttneri ärasaatmine toimus 10. novembril 2021 Tallinna Metsakalmistu kabelis.
Tiit Rammul

Tiit Rammul (sündinud 25. veebruaril 1964 Tartus) on eesti kunstnik. Tiit Rammul õppis aastatel 1983–1990 Tartu Kunstikoolis dekoraatori ja 1979–1983 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis graafika erialal. Ta on töötanud kirjastustes Perioodika ja Olion[viide?]. Ta on Eesti Kunstiakadeemia õppejõud.[viide?] Kunstnikuna tegutseb Rammul peamiselt raamatukujundaja ja illustraatorina, samuti on ta osalenud plakatinäitustel. 2006. aastast kuulub ta Eesti Kujundusgraafikute Liitu. 2006. aastal võitis ta Tallinna IV rakenduskunsti triennaalil Grand Prix näitusega "Kaks lähedast", esinedes rühmituse MUKI koosseisus koos Kersti Laanmaaga. Tiit Rammul Tartu Linnaraamatukogu blogis "Nädala autor"
Sarno jõgi

Sarno (ladinakeelsed nimed Sarnus, Draconcello) on jõgi Itaalias Campania maakonnas. Kõrvuti tema lisajõgede Cavaiola ja Solofranaga peetakse seda üheks kõige reostatumaks jõeks Euroopas. Jõe kallastel asuvad Sarno, San Valentino Torio, San Marzano sul Sarno, Angri, Scafati, Nocera Inferiore (Salerno provints) ning Striano, Poggiomarino, Pompei, Torre Annunziata ja Castellammare di Stabia (Napoli provints). Jõgi suubub Türreeni merre Napoli lahes. Atto Parlamentare del 5 gennaio 2005 Cleaning up the Sarno River - Around Naples Encyclopedia Satinder Ahuja. Handbook of Water Purity and Quality. Academic Press [2009], p. 5. ISBN 0123741920. "The Sarno, on the continent, is the most polluted river in all of Europe [...]" Salvatore Silvestri, Dal Balentino del Codex Diplomaticus Cavensis al San Valentino Torio del Decreto di Vittorio Emanuele II, Editrice Gaia 2006, ISBN 88-89821-14-0 Salvatore Silvestri, Dal fundo Marciano a San Marzano sul Sarno. Un viaggio lungo 1500 anni, Editrice Gaia 2006, ISBN 88-89821-20-5 Salvatore Silvestri, S.Egidio. Un luogo chiamato Preturo, Editrice Gaia 2010, ISBN 978-88-89821-75-6 Vincenzo degli Uberti, Discorso storico-idraulico sul Fiume Sarno, Napoli 1844, Editrice Gaia 2005, ISBN 88-89821-03-5 Marisa de’ Spagnolis, Il Sarno e i suoi Dei, in Studi di Storia e Geostoria Antica, Napoli, 2000 Giuseppe Centonze, Dal Sarno all'Arno. L'idronimo 'Sarnus' nelle fonti antiche e medievali, in Stabiana. Castellammare di Stabia e dintorni nella storia, nella letteratura, nell'arte, Castellammare, Longobardi Ed., 2006, ISBN 88-8090-223-7, pp. 11-47. Giuseppe Centonze, Il Sarno dei poeti, dei miti e delle fiabe, in Spigolature Stabiane. Descrizioni, impressioni, memorie, fantasie, curiosità su Castellammare di Stabia e dintorni nelle pagine di scrittori e viaggiatori, Castellammare di Stabia, Bibliotheca Stabiana, 2011, pp. 31-38. G. CENTONZE, L'idronimo "Sarnus" nelle fonti antiche e medievali G. CENTONZE, Il Sarno dei poeti, dei miti e delle fiabe Il fiume Sarno resta una cloaca a cielo aperto
Lazio

Lazio on maakond Kesk-Itaalia lääneosas Apenniinide ja Türreeni mere vahel. Naabermaakonnad on Toscana, Marche, Umbria, Abruzzo, Campania ja Molise. Lazio idaossa jäävad Apenniinide Reatini, Sabini, Simbruini ja Ernici mäeahelikud. Kõigeim tipp on Mount Terminillo (2216 m). Maakonna läänerannik on tasane. Roomast loode poole jäävad neli vulkaanigruppi: Volsini, Cimini, Sabatini ja Albani mäed. Kraatrites asub rohkesti järvi. Mäejalamite laavaga rikastatud pinnas on viljakas ning toidab sealseid oliivi- ja viinamarjaistandikke. Tivoli ja Fiuggi lähedal asuvad vulkaanilise tegevuse tagajärjel tekkinud kuumaveeallikad. Roomast kagusse, Lazio lõunapiiriks oleva Garigliano jõe juurde jäävad vulkaanilised Colli Albani mäed. Roomast lõunas asusid Pontini sood, kuni Mussolini lasi need 1920. aastatel kuivendada. Lazio maakonnas asub mitmekesise loodusega Ciceo rahvuspark. Lazio maakond jaguneb neljaks provintsiks (Frosinone, Latina, Rieti, Viterbo) ja üheks provintsi tasemel linnaks (città metropolitana di Roma Capitale), mis omakorda jagunevad 377 vallaks. Lazios elab umbes 9% Itaalia rahvastikust. Rahvaarv oli 2003. aasta seisuga 5 145 800. Rooma, Cassino, Frosinone, Latina, Ostia, Rieti, Viterbo. Kergetööstus on arenenud peamiselt tänu lõunaregioonide toetusfondi Cassa per il Mezzogiorno abile. Suurima tööstuse kontsentratsiooniga on Rooma lõunapoolsed satelliitlinnad Aprilia, Pomezia ja Latina. Rooma ise on piirkonna kaubandus- ja rahanduskeskus. Suur osa Rooma elanikkonnast töötab riigiasutustes. Rooma on ka Itaalia suurim turismikeskus. Lazio tasandikulises lääneosas kasvatatakse maisi, nisu, köögivilja ja puuvilju ning peetakse piimakarja. Mägisematel aladel asuvad oliivi- ja viinamarjaaiad. Peamised kalasadamad on Civitavecchia ja Gaeta. Lazios asuvad kaks suurt lennujaama: Fiumicino Leonardo da Vinci lennujaam (FCO) – rahvusvahelised lennud; Itaalia suurim lennujaam; Ciampino (ehk Giovan Battista Pastine lennujaam) (CIA). Tähtsaimad kiirteed on Firenzest Roomasse ja Roomast Napolisse suunduv Autostrada del sole (A1) ja Rooma–L'Aquila ringtee (raccordo anulare). Lähemalt artiklis Latium Vanaajal asus Lazio alal Latium, mille järgi Lazio ongi nime saanud. Latiumi asustasid suhteliselt hilja itaalikute tähtsaim grupp latiinid. Leiud osutavad seosele varase Villanova kultuuriga. Urnid, milles säilitati surnute tuhka, näitavad omakorda terramaarekultuuri mõju. Püsiasustusest on märke alates 10. sajandist eKr. 7. sajandil eKr elasid põhja pool etruskid ja sabiinid, lõunas latiinid ja teised itaalikute hõimud. Rooma mõju kasvades suruti etruskid ja sabiinid alla. Latium sai riigi tuumikuks ja Latiumi keskuseks muutus Rooma linn. Lazio veinipiirkonnad: Frascati (DOC), Colli Albani (DOC), Est! Est!! Est!!! di Montefiascone (DOC). DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana https://demo.istat.it/app/?l=it&a=2023&i=D7B Lazio maakonna koduleht (itaalia keeles)