laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Chatyń

Mitte segi ajada Katõni külaga, kus toimus aastal 1940 Poola sõjavangide massimõrv. Chatyń (valgevene Хатынь, eesti transkriptsioonis Hatõn) oli küla Valgevenes, praeguse haldusjaotuse järgi Minski oblasti Łahojski rajooni Kamiena külanõukogu alal. Küla lähedal rünnati 22. märtsil 1943 Saksa väesalka, viis sakslast sai surma. Langes ka endistest sõjavangidest moodustatud 118. politseipataljoni (suures osas ukrainlased) ülem Hans Woellke. Kollektiivse vastutuse printsiipi rakendades hävitati küla samal päeval "võimaliku partisanidele osutatud abi" eest. Reaktsiooni juhtunule võimendas asjaolu, et Woellke oli 1936. aasta Berliini olümpiamängudel kuldmedali võitnud tuntud kergejõustiklane ja Adolf Hitleri isiklik tuttav. Hävitustöö viis läbi 118. politseipataljon ise, operatsiooni koordineeris 36. SS grenaderidiviis Oskar Dirlewangeri juhtimisel. Kõik külaelanikud koguti kokku puust kuuri küla servas, põgeneda üritanud elanikud lasti kuulipildujatulega maha. Seejärel suleti uks, valati kuur bensiiniga üle ja süüdati põlema. Hukkus 149 elanikku, sealhulgas ka 75 last. Küla ise tehti maatasa. Alaksandar Žałabkovič ratsutas hobusel naaberkülla; Uładzimier ja Sofja Jaskievič pugesid küla läbiotsinud sõdurite eest peitu. Uładzimieri märkasid küll kaks sõdurit, kui ta end kartuliaugus peitis, kuid nad jätsid ta ellu. Uładzimier pani tähele, et sõdurid rääkisid omavahel saksa, mitte ukraina keeles. põlevas kuurist õnnestus pääseda kahel tüdrukul, kes otsisid varju naaberkülast. Hiljem hävitati ka see ja mõlemad tüdrukud tapeti. Anton Baranoŭski püüdis koos mitme külaelanikuga põlevast kuurist tungida välja, aga neid võeti vastu kuulipildujate tulega. Haavatud poissi peeti surnuks; Viktar Žałabkovič jäi põlevas kuuris ellu, varjates end leekide eest oma surnud ema kehaga; küla sepp Vosip Kaminski oli ainus täiskasvanu, kes põlevast kuurist eluga pääses. Ta toibus alles hilisel õhtutunnil, mil politseipataljon oli külast lahkunud. Tema kõrval oli ta poeg, kes veel elas, aga suri isa käte vahel. Valgevene NSV territooriumil hävitati sel viisil 5295 küla (koos osaliselt hävitatutega 9200), aga pärast memoriaalkompleksi avamist Chatyńis 1969. aastal kujunes see paik kõigi taoliste asulate sümboliks. Pärast sõda peeti NSV Liidus kohut kahe massimõrvas osalenu üle, kes mõlemad olid ukrainlased: 118. politseipataljoni rühmaülem Vassõl Meleško mõisteti surma ja lasti maha 1975. aastal, pataljoniülem Grõgori Vassjura mõisteti Valgevene sõjaringkonna sõjakohtu poolt surma 1986. aastal. Nendest kohtuprotsessidest ei räägitud NSV Liidu meedias, kuna kardeti valgevenelaste ja ukrainlaste vahelise vihavaenu teket. Martin Windrow, Francis K. Mason, The World's Greatest Military Leaders, lk. 117 Zur Geschichte der Ordnungspolizei 1936–1942, Teil II, Georg Tessin, Dies Satbe und Truppeneinheiten der Ordnungspolizei. Koblenz 1957, lk 172-173 Горелик Е. Убиение Хатыни: палачи и подручные. Неизвестные подробности известных событий // Белорусская деловая газета. — 2003. — 5 марта http://www.khatyn.by
Setvert

Setvert (vene keeles четверть) on endine vene mõõtühik. Kuivainete mahuühikuna oli 1 setvert = 8 setverikku = 64 karnitsat = 209,91 liitrit. Vedelike mahuühikuna 1 setvert = 1/4 pang (mõõt)e = 3,0748 liitrit. Pikkusühikuna 1 setvert = 4 verssokit = 1/4 arssinat = 17,78 cm. Pindalaühikuna maa-ala, kuhu külvati 1 setvert rukist (pool tiinu). Meetri- ja venesüsteemiliste mõõtude vahekorra seadus. Riigi Teataja. Nr. 105, Art. 647, 29. detsember 1928 Eesti entsüklopeedia 8. köide
Piirkasulikkus

Piirkasulikkus on mõiste majandusteaduses, mis väljendab ühe lisaühiku tarbimisest saadavat kasu (või kahju). Piirkasulikkus on olulisimaid mõisteid majandusteaduses. Matemaatiliselt leitakse piirkasulikkus diferentseerimise teel. Piirkasulikkus on rakendatav nii tarbimise kui ka tootmise puhul. Kahaneva piirkasulikkuse seadus väljendab olukorda, kus esimene ühik tarbitavat kaupa või teenust annab suhteliselt kõige suurema heaoluvõidu. Sellele järgnevad ühikud annavad juba väiksema heaoluvõidu. Näitena võib tuua võileiva: näljase tarbija jaoks on võileiva tarbimisest saadav heaoluvõit ehk lisakasu väärt rohkem, kui selle soetamiseks kulunud raha ehk lisakulu. Teise võileiva puhul on lisakasu mõnevõrra madalam, kuid ületab veel lisakulu. Tarbija lõpetab võileibade ostmise siis, kui järgneva võileiva kulu on suurem võileiva tarbimisest saadavast tulust. Nii tehes maksimeerib tarbija enda heaolu ehk kogukasulikkust. Negatiivse piirkasulikkuse piirkonnas tarbimist jätkates väheneb tarbija koguheaolu (kogukasulikkus). See seaduspära kehtib majanduse kõige olulisema faktori, ressursside piiratuse, tõttu, sest piiramatute ressurssidega maailmas ei oleks kuludega arvestamine vajalik.
Adamivka

Adamivka on mitme asula nimi: Adamivka, küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Bari rajoonis Adamivka, küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Gaissõni rajoonis Adamivka, küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Kalõnivka rajoonis Adamivka, küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pogrebõštše rajoonis Adamivka, küla Ukrainas Dnipropetrovski oblastis Krõnõtškõ rajoonis ...
Elmar Kivistik

Elmar Kivistik (13. november 1905 Elistvere vald, Tartumaa – 7. detsember 1973 Tabivere, Jõgeva rajoon) oli Eesti laskur. Rooma 1935 Väikepüss 50 m, 40 lasku põlvelt (meeskondlik) Helsingi 1937 Vabapüss 300 m, 3 x 40 lasku Vabapüss 300 m, 3 x 40 lasku (meeskondlik) Vabapüss 300 m, 40 lasku lamades (meeskondlik) Vabapüss 300 m, 40 lasku põlvelt Vabapüss 300 m, 40 lasku põlvelt (meeskondlik) Vabapüss 300 m, 40 lasku püsti (meeskondlik) Väikepüss 50 m, 40 lasku põlvelt (meeskondlik) Väikepüss 50 m, 40 lasku püsti (meeskondlik) Luzern 1939 Vabapüss 300 m, 3 x 40 lasku (meeskondlik) Vabapüss 300 m, 40 lasku põlvelt (meeskondlik) Väikepüss 50 m, 40 lasku lamades (meeskondlik) Väikepüss 50 m, 40 lasku põlvelt (meeskondlik) Kuldtaskukell riigihoidjalt, 1938 Kaitseliidu Valgeristi III klass ESBL: Elmar Kivistik 4. oktoober 2021, 19:00, Kalle Voolaid, Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseumi teadur, KUULSUSTE HALL ⟩ Eestlane, kelle täpne käsi tõi talle 13 maailmameistritiitlit. postimees.ee
Haapsalu jaamahoone

Haapsalu jaamahoone on ajalooline jaamahoone endises Haapsalu raudteejaamas Läänemaal Haapsalus. Hoone on kultuurimälestis. Haapsalu historitsistliku jaamaansambli projekteeris 1904. aastal arhitekt K. Verheim ja see valmis 1907. aastal. Vaksalihoone pidi tulema kogu liini suursuguseim, kuna sinna rajati keisririigi raudteetavade kohaselt II klassi jaam. Ülipika fassaadiga kompleksi kuuluvad reisijatehoone, väikese torni ja varikatusega nn Imperaatoripaviljon ning neid ühendav katusealune. Lisaks kuuluvad vaksalikompleksi paljud abiehitised: pagasiait, platvormiga kaubaladu, veetorn, depoo, vedurite pöördsild, raudteelaste elamud ja muud, väiksemad abihooned. Jaamahoone on renoveeritud ja suhteliselt autentsena säilinud tänaseni. Hoones tegutsevad Eesti Raudteemuuseum ja Haapsalu bussijaam. Haapsalu jaamahoone on mitmeosaline hoonekompleks, mis koosneb tavareisijate plokist, Imperaatoripaviljonist ja neid ühendavast suurte kaarakendega galeriist. Kogu ansambli seob funktsionaalseks tervikuks pikkuse poolest kuulus 216 m pikkune ooteplatvorm, mis tervikuna on kaetud katusega. Reisijateploki arhitektuuris tõuseb esile risaliidina eenduv kellatorniga kivimaht, mille peasissekäik viib läbi hoone ulatuvasse üldisse ootesaali. Telliskivist peakorpuse esinduslikkust toonitab uusrenessanslik kellaga frontoon, samuti metallist sepisvõred katusel ja tornitipus. Stukklaega ja originaalkassaluukidega üldootesaalist jäävad mõlemale poole sümmeetrilised puidust majatiivad. Lõunatiivas asus katusest välja kasvava valguslaternaga ootesaal III klassi reisijatele koos puhvetiga, ootesaalist aga pääses jaamaülema kabinetti, ametnike kontoritesse, telegrafisti ruumi ning sandarmi valvetuppa. Põhjapoolne tiib majutas omaette tube daamidele, puhvetitega I–II klassi ootesaali ja kööki. Imperaatoripaviljon oli mõeldud kasutamiseks üksnes keisrile või tema perekonnaliikmetele nende vastuvõtul ja ärasaatmisel. Teadaolevalt keiser impeeriumi tosina järelejäänud aasta kestel rongiga Haapsallu siiski ei jõudnud, küll aga toimetasid erirongid Haapsallu tsaariperekonna teisi liikmeid. Jaamahoone asub Haapsalu linna lääneserval aadressil Raudtee 2. Kultuurimälestiseks (nr 15396) tunnistas hoone ühes abiehitistega kultuuriminister 30. märtsil 1998. Keila–Haapsalu raudtee Uusrenessanss "Eesti Raudteemuuseum". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. märts 2013. Vaadatud 17. juuni 2015. 20. sajandi Eesti raudteejaamad. Alusuuring. "Pretensioonikas kuurortraudtee" Estonica Kultuurimälestiseks tunnistamine – Riigi Teataja 15396 Haapsalu raudteejaama peahoone perroonidega • Mälestised • Kultuurimälestiste riiklik register  Haapsalu jaamahoone – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Haapsalu jaamahoone kultuurimälestiste riiklikus registris "Vaksalihoonet ei lasta laguneda" EPL 25. juuli 1996 "Haapsalu jaamahoone ärkas uuele elule, Ainulaadne raudteemuuseum tahab korraldada dresiinide võidusõite" Postimees 11. juuli 1997 "Haapsalu raudteemuuseum saab omanimelise fondi" EPL 8. november 2000
Fenton

Fenton (Staffordshire), üks kuuest linnast mille liitumisel moodustus Stoke-on-Trent Henry John Horstman Fenton (1854–1929), inglise keemik Fentoni protsess
Pentheus

Pentheus oli vanakreeka mütoloogias Echioni ja Agaue poeg, Teeba riigitegelane, Kadmose ja Harmonia tütrepoeg, Menoikeus vanema isa. Pentheuse ema õde oli Semele, Dionysose ema. Semele suri Zeusi nägemise tõttu enne Dionysose sündi, ent Zeus peitis sündimata poja oma reie sisse, kust see mõne kuu pärast uuesti sündis. Pojast sai veinijumal. Kui Dionysos oli suureks kasvanud, tuli ta Teebasse oma vanavanemaid ja suguvõsa vaatama. Teda saatsid menaadid: rodu naisi, kes tantsisid ja laulsid, ülistasid Dionysost ja jõid veini. Nad käskisid kõigil Dionysost kummardada, sest tema olevat uus jumal. Pentheus pidas seda avaliku korra rikkumiseks ja ilma loata meeleavalduse korraldamiseks ning käskis uue jumala vangi panna, nimetades teda petisest nõiaks Lüüdiamaalt. Pime prohvet Teiresias keelas Pentheust ja ütles, et Dionysos on Semele poeg, kuid Pentheus nägi, et Teiresias on riides samamoodi kui menaadid, eefeuvöödid valgeis juustes, puhkes naerma ega uskunud. Dionysos mõistis, et Pentheus ei usu tema jumalikkust. Ta ei puigelnud ja tuli vabatahtlikult Pentheuse ette; menaadid põgenesid mägedesse. Pentheus käskis Dionysose türmi heita, kuid kütked ja ahelad ei pidanud teda, lukud kukkusid eest ja uksed avanesid iseenesest. Seepeale taipas suur osa linnaelanikest, et Dionysosel on üleloomulikud võimed. Paljud naised, sealhulgas Pentheuse ema Agaue ja tädi Autonoe ühinesid menaadidega. Kuid Pentheus jäi endale kindlaks ning sõimas ja ähvardas Dionysost. Dionysos jalutas vanglast minema. Ka Pentheus tormas mägedesse linna naisi otsima, ent siis nuhtles Dionysos neid hullusega, nii et nad purjuspäi pidasid Pentheust lõviks, tapsid ta ja kiskusid tükkideks. Enamik allikaid nimetab Pentheust Teeba kuningaks. Siiski on argumente selle väite vastu. Mõne allika järgi loobus Kadmos Teeba troonist Pentheuse kasuks, mõne järgi oma poja Polydorose kasuks. On vähetõenäoline, et Kadmos oleks jätnud trooni tütrepojale, kui tal endal oli kaks poega. Osa allikaid väidab, et Pentheuse surm ajendaski Kadmost troonist loobuma. Kui Pentheus oleks olnud Teeba kuningas, oleks tema surma järel pärinud trooni tema poeg Menoikeus, aga sellenimelist Teeba valitsejat mütoloogias ei ole; Teebat valitsesid Polydorose järeltulijad, mitte Pentheuse järeltulijad. Pentheuse surma käsitleb Euripidese tragöödia "Bakhandid". Seda on ka korduvalt kujutatud antiiksetel vaasimaalidel. Pärast vanaaega on Pentheust kunstis vähe kujutatud.
Łahojski rajoon

Łahojski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 2365 km². 2009. aasta seisuga elas seal 35 957 inimest. Rajoon moodustati 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Akałoŭ, Akciabari, Astrošycy, Białaručy, Hajna, Januškavičy, Kamiena, Krajski, Łahojski, Niastanavičy, Pleščanicy, Švaby, Zadorje ja Zarečča külanõukogu. Halduskeskus on Łahojski linn. Teine tähtsam asula on Pleščanicy alev. Rajooni territooriumil asub Chatyńi memoriaalkompleks. Siličy mäesuusakeskus Łahojski juures Chatyńi memoriaalkompleks Łahojsk Rajooni tähtsamaks jõeks on Hajna. Teised suuremad jõed on Nerise jõgikonda kuuluvad Ilija ja Dzvinasa. Rajoon asub suuremalt osalt Łahojski kõrgustikul, loodeosa aga Narači-Vilija madalikul. Kõrgused ulatuvad valdavalt 200–250 meetrit üle merepinna. Narači-Vilija madaliku aladel varieeruvad kõrgused 10 meetrit km² kohta, ülejäänud rajoonis aga 40–50 meetrit km² kohta. Madalaim koht asub Hajna jõe ääres (154,7 meetrit), kõrgeim koht asub Vialikija Biesiady küla lähistel (333 meetrit). Rajooni territooriumil asub 15-kilomeetrise diameetriga Łahojski meteoriidikraater, mis aga pealiskorras ei kajastu. 2009. aasta seisuga olid elanikest 92,79% valgevenelased, 5,09% venelased ja 2,12% oli teistest rahvustest. 80,83% elanike emakeel oli valgevene keel, 17% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 55,48%, vene keelt aga 40,26% elanikke. The population as of January 1, 2024 and the average annual population for 2023 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements  Łahojski rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajoon Minski oblasti täitevkomitee kodulehel (vene keeles) Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Rajooni kaart
Sahhanka

Sahhanka on küla Ukrainas Donetski oblastis Novoazovski rajoonis, umbes 10 km kaugusel Novoazovskist läänes ja umbes sama kaugel Mariupolist idas, 95,7 km kaugusel Donetskist lõunaedelas. Sahhanka kõrgus merepinnast on 46 meetrit. 2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 1093 inimest. Donbassi sõja ajal, 2014. aasta 1. septembril ründasid valitsusvastased relvajõud asula lähistel asunud piirivalve kontrollpunkti, 1 piirivalvur hukkus, 3 sai haavata. Alates hiljemalt 2014. aasta sügisest on asula valitsusvastaste relvajõudude kontrolli all. "Бойовики тричі атакували прикордонників під Маріуполем". espreso.tv. 2. september 2014. Vaadatud 28. oktoober 2014. 28. oktoober 2014. Infovastupanu. Российско-террористические войска возобновили обстрел Талаковки ("В 14.55 обстрел из минометов произошел в поселке Саханка на подконтрольной террористам территории.") (vene keeles) 28. oktoober 2014. Ukrajinska Pravda. Обстреляны силы АТО в районах Павлополя и Гнутово (vene keeles) 3. detsember 2014. Ukrajinska Pravda. Утром обстреляли две деревни возле Мариуполя (vene keeles) 14. juuni 2015. Infovastupanu. Pisipoiss leidis Gradi. Köögiviljaaias. VIDEO (1:30) (vene keeles)
Zabužžja (Nemõrivi rajoon)

Zabužžja (ukraina keeles Забужжя) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Nemõrivi rajoonis. Elanike arv on 305. Pindala on 0,998 km².
Prantsuse Polüneesia lipp

Prantsuse Polüneesia lipp on Prantsuse Polüneesia lipp. See võeti kasutusele 1984. aastal. Lipp koosneb punasest, valgest ja punasest horisontaalsest väljast laiustega 1:2:1. Valge välja keskel on ümmargune embleem, mille alumises osas on sinivalged lained ja ülemises osas kuldne kiirtelehvik, keskel aga punavalge kanuu, millel viis tähte sümboliseerimas viit saaregruppi. Prantsuse Polüneesias registreeritud laevad peavad kandma Prantsusmaa lippu.
Hnutove

Hnutove on küla Ukrainas Donetski oblastis Mariupoli haldusalas (Illitšivski rajoon), 23,2 km kaugusel Mariupoli keskusest kirdes ja 3 km kaugusel Talakivka alevist, mille valitsusalas Hnutove on. Kalmiuse vasakkaldal asuva Hnutove asula kõrgus merepinnast on 18 meetrit. 2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 813 inimest, kellest 90,04% emakeeleks oli vene keel, 9,96% emakeeleks ukraina keel; asustustihedus 832 inimest ruutkilomeetri kohta. 28. oktoober 2014. Infovastupanu. Российско-террористические войска возобновили обстрел Талаковки ("28. X: В пресс-службе штаба АТО в Мариуполе сообщили, что в 14.05 из 120-мм миномета подверглись обстрелу украинские позиции в поселке Гнутово. Никто не пострадал, техника не повреждена.") (vene keeles) 28. oktoober 2014. Ukrajinska Pravda. Обстреляны силы АТО в районах Павлополя и Гнутово (vene keeles) 9. jaanuar 2015. Infovastupanu. Партизаны в Новоазовске уничтожили около 40 боевиков, - СМИ (vene keeles) 7. veebruar 2015, 10:21. Liga Novosti. Боевики обстреляли Гнутово вблизи Мариуполя: погиб мирный житель (vene keeles)
ESI

ESI või Esi võib tähendada järgmist: ESI ehk elektropihustusionisatsioon (electrospray ionization) Esi on ees olev töötamisriba, -lõik. Esi (põllumajandus) Esi (mäendus) ...
Aru vald

Aru vald on olnud mitme valla nimi. Aru vald oli vald Karja kihelkonnas Saaremaal aastail 1866–1892. Aru vald oli vald Nõo kihelkonnas Tartumaal.
Zabužžja

Zabužžja nime kannab mitu asulat: Zabužžja, küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Nemõrivi rajoonis ...
Karl Gottlob Sonntag

Karl Gottlob Sonntag (22. august 1765 Radeberg, Saksamaa – 29. juuli 1827 Riia) oli saksi päritolu Liivimaa vaimulik, kes tegutses ka Eestis. Ta õppis teoloogiat Leipzigi ülikoolis 1784–1788. Kaitses ülikooli juures ka doktorikraadi. Ülikooliõpingute ajal töötas professori ja teoloogi Johann Georg Rosenmülleri peres koduõpetajana. Kutsuti pärast ülikooli lõpetamist (23-aastaselt) Riia toomkooli juhatajaks. Töötas ka Riia Keiserliku Lütseumi juhatajana ja Jakobi kiriku ülempastorina. 1875. aasta Liivimaa rüütelkonna maapäeva avajutlusel pidas Sonntag kõne, milles keelitas rüütelkonda töötama talurahva olukorra kergendamise suunas. Ta oli aastatel 1803–1827 Liivimaa kindralsuperintendent. Oli tuttav Johann Gottfried Herderiga. Karl Gottlob Sonntag (1765 – 1827)
Mai Levin

Mai Levin (sündinud 9. märtsil 1942 Tallinnas) on Eesti kunstiajaloolane ja -kriitik. Mai Levin on sündinud Tallinnas Nõmmel juristide pere ainsa lapsena. Ta on lõpetanud 1959. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1967. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna. Alates 1961. aastast töötanud Eesti Kunstimuuseumis teaduri, graafikaosakonna juhataja ja teadusdirektorina. On peamiselt tegelenud Eesti 20. sajandi kunstiloo ja siinse modernse kunsti arenguküsimustega. Samuti on ta oma uurimis- ja näitusetegevuses keskendunud nii Eesti kui ka Lääne-Euroopa maalile ja graafikale. Mai Levin on põhjalikult uurinud Eduard Wiiralti ja Kristjan Raua loomingut. Mai Levin on tuntud ka nn suurest kunstiajaloost välja unustatud või tõrjutud teemade uurija ja populariseerijana. Ta on koostanud näitusi, katalooge, monograafiaid ja teadusartikleid, teinud uurimusi, kirjutanud artikleid ja ülevaateid. Kureerinud ainuüksi Eesti Kunstimuuseumis üle saja näituse. 1972 – Eesti Kunstnike Liidu kunstiteadlaste sektsiooni aastapreemia (artiklid “Trienaalijärgne mõttekollaaž”, “Mõtteid Elmar Kitsest”, “Vilniuse trienaal” ja “Leppo Mikko”) 1978 – Eesti Kunstnike Liidu kunstiteadlaste sektsiooni aastapreemia (näituste kataloogid "Juugendstiil eesti kunstis" ja "Konrad Mägi. 100 aastat sünnist") 1980 – Eesti Kunstnike Liidu kunstiteadlaste sektsiooni aastapreemia (ajalehes Sirp ja Vasar ilmunud artiklid “Mõeldes Marju Mutsule”, “Saateks Nikolai Kormašovi näitusele”, “Veel üldist temaatilisest kunstist”) 1984 – Eesti Kunstnike Liidu kunstiteadlaste sektsiooni aastapreemia (artiklid “Eesti puugravüür”, “Eesti graafikud VI Tallinna trienaalil”, “Eesti monotüüpia” ja näitus “Eesti puugravüür”) 1988 – Eesti Kunstnike Liidu kunstiteadlaste sektsiooni aastapreemia (artikkel “Rahvusromatism Eestis”, s.j. arvestades suuri teeneid vastava näituse eksponaatide koondamisel) 1996 – Ervin Pütsepa preemia (kataloog "Märt Laarman") 1999 – Kristjan Raua preemia (Eduard Wiiralti monograafia) 2001 – Valgetähe IV klassi teenetemärk 2007 – Eesti Vabariigi kultuuripreemia 2022 – Kristjan Raua preemia 2022 – Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastate preemia Loengusarja Kunstiajaloo lühikursus „Kassid, koerad ja kunstnikud“ pressiteade. Eesti Kunstimuuseum. 23.11.2020 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Riina Luik. Erksa meelega ja naeruhimuline sügavkündja. Postimees, 5. märts 2007
Michael Gruber

Michael Gruber (sündinud 5. detsembril 1979 Schwarzachis) on Austria endine kahevõistleja; olümpiavõitja (2006) ja maailmameister (2003). 2002 Salt Lake Citys pronksmedal meeskonnavõistluses 2006 Torinos olümpiavõitja meeskonnavõitluses 1997 Canmore'is pronksmedal meeskonnavõitluses 2003 Val di Fiemmes maailmameister meeskonnavõitluses 2005 Oberstorfis pronksmedal meeskonnavõitluses Michael Gruber osales 126 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile kahel korral, millest ühe korral oli ta kolmas ja ühe korra teine. Michael Gruber FIS-i kodulehel
Pikuzõ

Pikuzõ on küla Ukrainas Donetski oblastis Volnovahha rajoonis, umbes 20 km kaugusel Mariupoli keskusest idakirdes ja umbes sama kaugel Novoazovskist lääneloodes. Pikuzõ kõrgus merepinnast on 78 meetrit. 2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 606 inimest. Donbassi sõja ajal, 2014. aasta suvel-sügisel, toimus asula lähistel mitmeid kokkupõrkeid valitsusvägede ja valitsusvastaste relvajõudude vahel. OSCE Ukraina spetsiaalse seiremissiooni 2015. aasta 15. oktoobri teate kohaselt ei olnud asula keskvalitsuse ega valitsusvastaste relvajõudude kontrolli all. Alates 2015. aasta 22. detsembrist on asula valitsusvastaste relvajõudude kontrolli all. Endine nimi: Kominternove (Комінте́рнове). "Latest from OSCE Special Monitoring Mission (SMM) to Ukraine, based on information received as of 19:30hrs, 14 October 2015". Kiiev: OSCE. 15. oktoober 2015. Vaadatud 15. oktoobril 2015. Pikuzy residents demand that Russian mercenaries leave village, UNIAN (3 October 2017) OSCE SMM caught in mortar shelling in government-controlled village of Vodiane, Ukraine Today (23 June 2016) Сили АТО знищили зенітку терористів У результаті бою під Маріуполем, українські військові захопили ворожу техніку, — ЗМІ 29. oktoober 2014. Infovastupanu. Украинские бойцы подбили 4 танка террористов под Новоазовском ("29. X: "...Novoazovski rajoonis, Kominternove küla juures käib lahing. Ukraina tankistidel, koos pataljoni "Püha Maarja" võitlejatega õnnestus lüüa rivist välja 4 vaenlase tanki.") (vene keeles)
Peetri aedlinna kõrgemate ametnike elamu

Peetri aedlinna kõrgemate ametnike elamu on Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis aadressil Pärnu maantee 492 asuv elamu. Varasema haldusjaotuse järgi asus elamu Peetri aedlinnas. Elamu on arvele võetud ehitismälestisena. Väidetavalt veeti see maja lahtimonteeritult vahemikus 1913–1915 Narva-Jõesuust Tallinna. Peetri aedlinna kõrgemate ametnike elamu, Pärnu maantee 492 Peetri aedlinna kõrgemate ametnike elamu, Pärnu maantee 492 Peetri aedlinna kõrgemate ametnike elamu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 28.10.2014) Peetri aedlinna kõrgemate ametnike elamu kultuurimälestiste riiklikus registris
Christoph Bieler

Christoph Bieler (sündinud 28. oktoobril 1977 Hall in Tirolis) on Austria kahevõistleja. Olümpiavõitja (2006) ja maailmameister (2003). 2002 Salt Lake Citys pronksmedal meeskonnavõistluses (K-90/4x5 km) 2006 Torinos olümpiavõitja meeskonnavõistluses (HS-134/4x5 km) 2014 Sotšis pronksmedal meeskonnavõistluses 2003 Val di Fiemmes maailmameister meeskonnavõistluses (K-95/4x5 km) 2005 Oberstdorfis pronksmedal meeskonnavõistluses (HS-137/4x5 km) 1997 Canmore'is pronksmedal meeskonnavõistluses (K-89/3x5 km) Christoph Bieler on osalenud 240 maailma karikasarja etapil (seisuga 19. jaanuar 2015) ja jõudnud poodiumile 17 korral, millest 6 korral kõige kõrgemale astmele. Christoph Bieleri koduleht Christoph Bieler FIS-i kodulehel (inglise)
Gran Paradiso rahvuspark

Gran Paradiso rahvuspark asub Loode-Itaalias Valle d'Aosta ja Piemonte maakonnas. Gran Paradiso (itaalia Parco Nazionale Gran Paradiso) on Itaalia esimene ja tähtsaim rahvuspark. See rajati 1922. aastal endistele Savoia hertsogi jahialadele. Gran Paradiso hõlmab Graia Alpide kõrgeimat mägederühma; kõrgeim tipp Gran Paradiso on 4061 m, selle lähedal asub 3923 m Piccolo Paradiso tipp. Rahvuspargis laiuvad lehise- ja kuusemetsad ning alpi maastikud. Gran Paradiso koduleht inglise keeles Gran Paradiso kaart