laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
RTL Television

RTL Television (endine nimi RTL plus) on Saksamaa kommertstelekanal. Selle omanik on RTL Group. RTL on Saksamaa suurim vabalevis erakanal. Telekanal alustas tegevust 2. jaanuaril 1984 Luksemburgis. 1988 kolis peakorter Saksamaale Kölni. Praeguseid "Wer wird Millionär?" ("Kes tahab saada miljonäriks"), saatejuht alates 1999 Günther Jauch "Deutschland sucht den Superstar" ("Saksamaa otsib superstaari") "Let's Dance" ("Tantsud tähtedega") "Bauer sucht Frau" ("Maamees otsib naist") "Einsatz in 4 Wänden – Spezial" – renoveerimissaade, kus kogu maja saab uue ilme "Raus aus den Schulden" ("Võlast vabaks") "Die Super-Nanny" ("Superlapsehoidja") Varasemaid "Der Schwächste fliegt!" ("Nõrgim lüli"), saatejuht Sonja Zietlow "Fear Factor" ("Hirmufaktor"), saatejuht Sonja Zietlow Praeguseid "Alles Atze" (kordussaated) "Doctor's Diary" "Nicola" (kordussaated) "Mein Leben und Ich" (kordussaated) "Mitten im Leben" "Böse Mädchen" Varasemaid "Achtung! Hartwich" "Angie" "Freitag Nacht News" "Alle lieben Jimmy" "Kinder, Kinder" "4 Singles" Praeguseid "Gute Zeiten, schlechte Zeiten" ("Head ajad, halvad ajad")*, alates 1992 "Unter Uns" ("Meie vahel")* päevasel ajal, alates 1994 "Alles was zählt" ("Kõik, mis loeb")* päevasel ajal, alates 2006 Varasemaid "Ahornallee" (päevasel ajal) "Hinter Gittern – Der Frauenknast" ("Pahad tüdrukud") * – otsetõlge Vormel 1, saatejuhid Florian König ja Niki Lauda poks, saatejuht Florian König Praeguseid "CSI: Crime Scene Investigation" ("CSI - Den Tätern auf der Spur", "CSI kriminalistid" "CSI: Miami" "House" "Kondid" ("Bones – Die Knochenjägerin") "Monk" Varasemaid "Seaduse nimel" "Prison Break" ("Põgenemine") "Psych" ARD und ZDF so schlecht, Vox so stark wie nie Vaadatud 18. jaanuaril 2011 (saksa keeles)
Caril Ann Fugate

Caril Ann Fugate (sündinud 31. juulil 1943) on sarimõrvar Charles Starkweatheri endine tüdruksõber ja kaasosaline. Caril Ann Fugate kohtus Charles Starkweatheriga 1956. aastal. 21. jaanuaril 1958 mõrvas Charles Caril Anni perekonna (ema, kasuisa ja kaheaastase poolõe). Pärast seda noored põgenesid. Pärast mitut tapmist jäid Caril Ann ja Charles 29. jaanuaril 1958 röövmõrva käigus vahele. Caril Ann alistus kohe, Charles pärast tagaajamist ja haavatasaamist. Caril Ann eitab kaasosalust ning väidab, et Charles hoidis teda pantvangis, kuid kohut ta selles veenda ei suutnud ning talle mõisteti eluaegne vanglakaristus. Ta vabanes 1976. aastal. Pärast vabanemist töötas ta meditsiiniõena. Ta ei ole abiellunud. Ta elab Michigani osariigis Lansingis.
Uuskantiaanluse Badeni koolkond

Uuskantiaanluse Badeni koolkond ehk uuskantiaanluse Heidelbergi koolkond ehk uuskantiaanluse Edela-Saksa koolkond ehk uuskantiaanluse Freiburgi koolkond on uuskantiaanluse koolkond, mille rajaja oli Wilhelm Windelband oma kõnega "Ajalugu ja loodusteadus", kus ta eristas idiograafilist ja nomoteetilist teaduslikku mõtlemist. Erinevalt Marburgi koolkonnast iseloomustas Badeni koolkonda tähelepanu pööramine humanitaarteaduste metodoloogiale ja aksioloogiale. Seda filosoofiat õpetati põhiliselt 1930. aastani peamiselt Heidelbergi, Freiburgi ja Straßburgi ülikoolis. Koolkonda kuulusid teiste seas veel Heinrich Rickert ja Emil Lask ning Max Weber, Gustav Radbruch, Georg Jellinek, Eberhard Gothein, Ernst Troeltsch, Hugo Münsterberg, Jonas Cohn, Bruno Bauch, Helmuth Plessner ja Eugen Herrigel. Uuskantiaanluse Marburgi koolkond
Coimbra

Coimbra on linn Portugali keskosas Mondego jõe ääres, 200 km Lissabonist põhjas ja 120 km Portost lõunas. Coimbra on Portugali suuruselt neljas linn ja riigi keskosa keskus ning samanimelise ringkonna halduskeskus. Rooma impeeriumi päevil asus Coimbra kohal Aeminiumi-nimeline asula; mõned kilomeetrid eemal asus linnale nime andnud Conimbriga, mille asustus pärines 9. sajandist eKr. Conimbriga asula jäänused on tänapäeval arheoloogiliste kaevamiste järel huvilistele vaatamisväärsusena nähtavaks tehtud. Aastatel 1139–1256 oli Coimbra Portugali pealinn. Linnas asub 12. sajandist pärinev romaani stiilis Vana katedraal, 16. sajandist Uus katedraal ning Santa Cruzi klooster, kuhu on maetud kaks esimest Portugali kuningat. Eeskätt on Coimbra tuntud oma 1290. aastal asutatud ülikooli poolest. Coimbrast pärineb iseloomulik fado-stiil. Coimbra fadot laulavad meeshääled ning seda saadab ka eriline Coimbra kitarr, mille häälestus ja kuju veidi erinevad traditsioonilisest Portugali kitarrist. Coimbra linnastaadionil toimusid 2004. aasta jalgpalli Euroopa meistrivõistluste mängud. Coimbras asub Portugali vanim ülikool – Coimbra Ülikool. Coimbra grupiks nimetatakse organisatsiooni, mis ühendab Euroopa 39 vanemat ülikooli, sealhulgas Tartu Ülikool. Coimbra linn Coimbra ülikool
Fado

Fado [f'aadu] on Portugali rahvalik muusikastiil, nukker ballaaditaoline laul, mida saadetakse viiulil, kitarril või 12-keelsel Portugali kitarril. Nimetus tuleneb ladinakeelsest sõnast fatum 'saatus'. Laulude teemadeks on tihti saatus, nostalgia ja õnnetu armastus. Fado pärineb 19. sajandi esimesest poolest ning põlvneb tõenäoliselt erinevatest Brasiilia muusikastiilidest. Esimene nimeliselt teadaolev fado-laulja (fadista) oli mustlaspäritolu Maria Severa (1820? – 1846), kes pani aluse Lissaboni fadostiilile. 1920.–1930. aastatel kujunes välja Coimbra fado, mille meistrid olid Artur ja Carlos Paredes. Üks tuntumaid fado-lauljaid läbi aegade oli Amália Rodrigues (1920–1999). Tänapäeval on populaarne fadista Mosambiigis sündinud ning Lissabonis kasvanud Mariza (sündis 1976).
Tartu ülikool 350

Tartu ülikool 350 on 6258 meetrit kõrge mägi Kesk-Pamiiris Tanõmasi ahelikus (Tadžikistan). Mägi sai nime Tartu Ülikooli 350. aastapäeva auks 1982. aastal, sest see vallutati esmakordselt aastapäeva tähistamiseks korraldatud ekspeditsiooni käigus. Tol ajal peeti mäe kõrguseks 6350 meetrit, millega see oleks olnud NSV Liidu kõrgeim vallutamata mägi. Tippu tõusid Kalev Muru (ekspeditsiooni juht), Anu Kallavus, Kalle Hansen, Andres Paris, Kalle Aedviir ja Jaan Künnap (tõusujuht). Mäetippu ehitati tiputuur ehk kividest püramiid, kuhu jäeti järgmistele tipputõusjatele ülikooli tekkel, tipuplaat ja kiri. Jaan Künnapi pilte 1982. aasta ekspeditsioonist: 2012. aastal olnud ülikooli 380. aastapäeva puhul võtsid tipu vallutamise ette 10 alpinisti – Andres Hiiemäe, Merili Simmer, Erik Jaaniso, Priit Rooden, Marko Aasa, Tõnu Põld, Sven Oja, Priit Joosu, Priit Simson ja Kristjan-Erik Suurväli. Tippu jõuti 31. juulil. Andres Hiiemäe pilte 2012. aasta ekspeditsioonist: Vahelaager Tanõmas II liustiku jäämurrus Mäemarsruudi võtmelõigul Tartu Ülikool 350 tipuplaat Eelmise ekspeditsiooni tipukirja ettelugemine Ekspeditsiooni poolt mäetippu jäetud asjad Ekspeditsioonigrupp mäetipus Tehniline lõik laskumisel Grupiga tagasi roheluses Parroti mäetipp "Alpinismi ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. september 2012. Vaadatud 18. augustil 2010. Katre Tatrik "Alpinistid ründavad taas Tartu Ülikooli mäetippu" Postimees, 11.07.2012 Tartu ülikooli mäetipus käinud alpinistid jõudsid koju tagasi Tartu Ülikool, 21.08.2012 Tartu Ülikooli 350 ekspeditsioon 1982. aastal Firn Brief (unofficial) History of Mountaineering and Climbing Sport in Estonia Jaan Künnap: Pildimaterjal Tartu Ülikooli mäetipu vallutamisest 1982. aastal Enn Saar: Pamiiri südames Horisont, oktoober 1982 (lehel jkalpiklubi.ee) Kristjan-Erik Suurväli: Tartu Ülikool 350 MÄETIPPU! GO Travel Эстонские альпинисты покорили вершины Китая Postimees.ru, 17. august 2010 Matkasaade: MATKASAADE. Veematkamine. 20 aastat Tartu Ülikooli mäetipu vallutamisest Eesti Raadio, 2002
Tsiviilokupatsioon

Tsiviilokupatsioon on mõiste, mille tõi ajalehes Hommikuleht käibele Lauri Vahtre ning mis märgib sõjalise okupatsiooni kõrval toimuvat okupatsiooni vormi, mida teostab okupeeriva riigi lojaalne tsiviilelanikkond okupeeritava riigi ja rahva suhtes. Vahtre pidas silmas ja käibesse on mõiste läinud definitsioonina a.-tel 1944-1991 Eestisse asunud nõukogude immigrantide ja nende järeltulijate ning neist Eesti riigile ja rahvusele lähtuva tegeliku või kujuteldava ohu kohta. Samas leidub tsiviilokupatsiooni näiteid teisigi. Näiteks võib sellisena käsitleda Rooma impeeriumi praktikat asutada vallutatud aladele sõjaveteranide kolooniaid, Prantsusmaa läbi viidud Põhja-Alžeeria koloniseerimine ja annekteerimine või Hiina RV teadlik poliitika riigi muurahvuseliste osade ümberrahvastamisel massilise han'ide kolonisatsiooni teel. Sellega on seotud ka mõiste tsiviilgarnison, kui tsiviilokupatsiooni teostaja. Venestamine Nõukogude okupatsioon Eestis Anneksioon Okupatsioon Koloniseerimine Koloonia Rahvusvaheline humanitaarõigus Vastupanuliikumine [Tõstkem tsiviilokupatsioon kilbile. - Hommikuleht 25. 4. 1994.] - Hendrik Arro: Vene tsiviilgarnison Eestis. - Delfi 2. 3. 2007
Heinrich Rickert

Heinrich John Rickert (25. märts 1863 Danzig – 28. juuli 1936 Heidelberg) oli saksa filosoof, uuskantiaanluse Badeni koolkonna juhtfiguur Wilhelm Windelbandi kõrval. Ta oli 1894. aastast Freiburgi ülikooli professor ning alates 1916. aastast Wilhelm Windelbandi ametijärglasena Heidelbergi ülikooli professor. Teda huvitas eriti eristus loodus- ja kultuuriteaduste vahel ning püüdis seda määratleda meetodi alusel. Kultuuriteadused otsivad teadmist üksikust, mis esineb vaid üks kord; seevastu loodusteadused püüavad nähtusi liigitada ning välja selgitada nendevahelisi seaduspärasusi. Ajaloo ainukordseid sündmusi saab Rickerti järgi mõista ainult kaasaja ning vastava kultuuri väärtuste alusel. Erinevalt Wilhelm Diltheyst arvas ta, et neid väärtusi saab empiiriliselt kindlaks teha ja sellega tagada ajalooteaduse objektiivsuse. Rickert mõjutas Karl Jaspersit ja Max Weberit, sealhulgas tema ideaaltüübi kontseptsiooni. Der Gegenstand der Erkenntnis (Tunnetuse ese; 1892) Veebiversioon Die Grenzen der naturwissenschaftlichen Begriffsbildung (Loodusteadusliku mõistemoodustuse piirid; 1896–1902) Venekeelne veebiversioon Kulturwissenschaft und Naturwissenschaft (Kultuuriteadus ja loodusteadus; 1899) Venekeelne veebiversioon A. Faust A. H. Rickert und seine Stellung innerhalb der deutschen Philosophie der Gegenwart, Tübingen 1927. A. Miller-Rostowska. Das Individuelle als Gegenstand der Erkenntnis. Eine Studie zur Geschichtsmethodologie H. Rickerts, Winterthur 1955. Sissekanne biograafilises leksikonis NDB Sissekanne Bautzi kirikuleksikonis
Paul Johann Körber

Paul Johann Körber (20. oktoober 1735 Tarvastu – 14. november 1795 Võnnu) oli Eesti vaimulik. Körber lõpetas Tartus linnakooli ja Riias gümnaasiumi. Õppis usuteadust Halle (immatrikuleeriti 21. septembril 1754), Jena (immatrikuleeriti 7. novembril 1755) ja Erfurdi (immatrikuleeriti 25. juunil 1756; lõpetas 1759) ülikoolis. Körber töötas pärast ülikooli lõpetamist koduõpetajana. Ordineeriti 24. mail 1764 õpetajaks. Ta oli aastatel 1764–1792 Tori koguduse õpetaja. 22. juulil 1791 tabas teda katsumus: välk lõi kirikumõisa põlema, pere 15 lapsest jäid elama 9. 1792–1795 teenis ta Võnnu Jakobi kogudust. Tema isa Johann Friedrich Körber oli Tarvastu Peetri koguduse õpetaja. Tema teise naise isa August Heinrich Vick oli Muhu Katariina koguduse õpetaja. Poeg Eduard Philipp Körber oli Võnnu Jakobi koguduse õpetaja, pojapoeg Carl Eduard Anton Körber oli Vändra Martini koguduse õpetaja, pojapoeg Ludwig August Immanuel Körber oli Võnnu, Rannu ja Rõngu Mihkli koguduse õpetaja, pojapoeg Martin Georg Emil Körber oli Anseküla Maarja koguduse õpetaja. Tema tütarde Helene ja Karoline abikaasaks oli Otepää Maarja koguduse õpetaja Bernhard Gottlieb Hehn. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuli 2001. Vaadatud 18. augustil 2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977 Paul Johann Körber, http://www.eelk.ee/
Starkweather

"Starkweather" on 2004. aasta USA mängufilm. Film räägib reaalsest sarimõrvarist Charles Starkweatherist ja tema tüdruksõbrast Caril Ann Fugate'ist. Brent Taylor (Charles Starkweather) Shannon Lucio (Caril-Ann Fugate) Jerry Kroll (šerif Merle Karnopp) Lance Henriksen (õpetaja) Steven K. Grabowsky (tume mees) Rodney Ballard (noor Charles Starkweather) George Lindsey juunior (Guy Starkweather) Keir O'Donnell (Bob Von Buch) America Young (Barbara Fugate) Marianne Emma Jeff (Velda Bartlett) Fred Russell (Marion Bartlett) Sierra Paris (Betty Jean Bartlett)
Jakob Pontus Haller

Jakob Pontus Haller (29. juuni 1763 Käina – 28. november 1816 Haapsalu) oli Eesti vaimulik. Immatrikuleerus Jena Ülikooli 20. septembril 1782, oli kohal veel aastal 1784. Oli koduõpetajaks Järvamaal. Ordineeriti õpetajaks 21. jaanuaril 1795. Kutsuti Käina Martini koguduse adjunktõpetajaks 17. oktoobril 1794, õpetajaks sai 21. jaanuaril 1798, Saarte-Lääne praostkonna praostiks sai aastal 1814. Tema isa Albert Magnus Haller oli Käina Martini koguduse õpetaja, äi Johann Christoph Paucker oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, poeg Eduard Pontus Haller oli Rapla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Albert Magnus Haller

Albert Magnus Haller (29. oktoober 1730 Karlstad – 7. oktoober 1798 Käina) oli Eesti vaimulik. Õppis Karlstadi koolis. Immatrikuleeriti 13. märtsil 1752 Uppsala Ülikooli. Tuli aastal 1756 Eestimaale krahvinna Stenbocki teenistusse. Ordineeriti 7. märtsil 1761 õpetajaks. Oli aastatel 1761–1798 Käina Martini koguduse õpetaja, sai 30. juunil 1774 Saarte-Lääne praostkonna praostiks, aastal 1775 sai Eestimaa Konsistooriumi assessoriks, ülem-apellatsioonikohtu liikmeks sai 21. veebruaril 1778. Trükkal Lindfors trükkis Tallinnas aastal 1772 tema ladinakeelse traktaadi Examen justum quaestions an creatio et conservatio mundi ceteraeque operationes des transeuntes mutationem quandam in deo essiciant (Reval 1772. 4o). Tegi kaastööd Hupeli perioodilisele väljaandele Topographische Nach richten. Aastal 1779 ilmunud jutluseraamatus on ka üks tema eestikeelne jutlus. Tema poeg Jakob Pontus Haller oli Käina Martini koguduse õpetaja, pojapoeg Eduard Pontus Haller oli Rapla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
David Douglas

David Douglas (25. juuni 1799 Scone – 12. juuli 1834 Mauna Kea) oli šoti botaanik. Douglas sündis Perthi lähedal Scone'is müürsepa pojana. Ta käis kodulähedases koolis Perthis. Seejärel leidis ta tööd Scone'i lossi ülemaedniku õpipoisina ja töötas sellena 7 aastat. Seejärel veetis ta talve, et õppida Perthis rohkem taimekultuuride matemaatilisi ja muid teaduslikke aspekte. Mõnda aega töötas ta naabermaakonnas Fife'is ning sel ajal oli tal juurdepääs loodusteaduslike raamatute kogule. Siis töötas ta Glasgow' ülikooli botaanikaaias ja kuulas botaanikaaia juhataja William Hookeri loenguid. Douglas jättis Hookerile sügava mulje ning Hooker võttis ta endaga ekspeditsioonile Põhja-Šoti mägismaale ja soovitas teda seejärel Londonis asuvale Kuninglikule Aiandusühingule. Ta tegeles muu hulgas võõrpuuliikide introdutseerimise ja kultiveerimisega. Ta on paljude okaspuuliikide esmaavastaja, esmakirjeldaja või esimesena Suurbritanniasse tooja. Niisugused puud on näiteks hall nulg, harilik ebatsuuga, hiigelnulg, keerdmänd, kollane mänd, läänemänd, sitka kuusk, suhkrumänd, tore nulg ja õilis nulg. Douglas tegeles mägironimisega nii Alaskal kui ka Hawaii saartel. Ta on teine eurooplane, kes tõusis Mauna Loa tippu. Ta suri mõistatuslikel asjaoludel. Tundub, et ta kukkus Mauna Keale ronides auku ja pärast seda lömastati härja poolt, kes kukkus samasse auku. Douglas maeti misjonimaja juurde tähistamata ühishauda. 1856. aastal pandi misjonimaja asemele kerkinud kirikule mälestustahvel. Auk on säilinud ja seda nimetatakse Doktori auguks (havai keeles Ka lua kauka). Elulugu.
Juhan Suurkivi

Juhan Suurkivi (kuni 1936. aastani Johannes Steinberg; 5. oktoober 1915 Pilistvere – 16. september 2004 Clearwater, USA) oli eesti vaimulik. Lõpetas aastal 1934 Viljandi poeglaste gümnaasiumi. Õppis aastatel 1936–1940 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Tunnistati aastal 1942 usuteaduskonna lõpetanuks. Oli prooviaastal Pilistvere Andrease koguduses. Ordineeriti õpetajaks 16. mail 1943 Tallinna Toomkirikus (ordineerijaks piiskop Johan Kõpp, assisteerijaks oma isa Bernhard Steinberg). Aastal 1943 määrati ta teenima Narva Aleksandri kogudust. Ent jaanuaris 1944 pidi ta Narvast lahkuma Tallinna. Pool aastat hiljem tuli jälle lahkuda ja asuda sõjapõgenikuna Saksamaale. Pärast sõja lõppu teenis ta aastatel 1946–1950 Eesti vahikompaniis vaimulikuna. Aastal 1950 asus ta Saksamaalt USA-sse, kus ta asus United Lutheran Church in America teenistusse Philadelphias (Ameerika Luteriusu Kiriku teenistuses oli ta aastatel 1952–1982), teenides 1950–1952 E.E.L.K. Philadelphia ja Seabrooki kogudust. Uuesti teenis ta Philadelphia kogudust aastatel 1966–1982. 12. jaanuaril 1986 introdutseeris Konrad Veem ta Lõuna-Florida Pauluse koguduse õpetajaks ja 14. jaanuaril 1986 vastasutatud Kesk-Florida koguduse õpetajaks. Aastatel 1996–2001 oli ta E.E.L.K. USA Chicago praostkonna praost. Tema isa oli Pilistvere Andrease koguduse õpetaja Bernhard Steinberg, õemees Hans Rebane oli Kirbla, Halliste ja Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja. Õepoeg Priit Rebane oli Kesk-Florida koguduse õpetaja. Eesti Kirik nr. 1. 1986 Eesti Kirik nr. 1. 2005 TÜ üliõpilased
Nikolai Sazõkin

Nikolai Stepanovitš Sazõkin (vene keeles Николай Степанович Сазыкин; 1910 Kolobovka küla, Tsarevo maakond, Astrahani kubermang – jaanuar 1985 Moskva) oli NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi juhtivtöötaja, kindralleitnant (9.07.1945), tehnikateaduste doktor ja VK(b)P KK Eesti Büroo liige ning NSV Liidu SARK ja RJRK volinik Eestis. Nikolai Sazõkin sündis talupojaperekonnas, 1928. aastal töötas OGPU tugiteenistuses ekspediitorina, pärast seda GULAGis majandustöödel, 1932. aastal lõpetas Plehhanovi-nimelise Rahvamajandusinstituudi ja 1935. aastal Plaaniinstituudi. 1936. aasta aprillis suunati NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaati Stalingradi oblastisse, 1937. aastal viidi üle teenistusse Moskvasse, kus tegi kiiret karjääri Lavrenti Beria toetusel pärast endise siseasjade rahvakomissari Nikolai Ježovi kaastöötajate represseerimist NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadis. 26. detsembrist 1938 määrati Sazõkin tööle NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse 2. (salajas-operatiiv) osakonna sekretariaati. 1938. aasta jaanuarist augustini oli Sazõkin NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi sekretariaadi ülema asetäitja. Juunis 1939 astus VK(b)P-sse, aastatel 1939–1946 oli NSV Liidu Ülemnõukogu saadik. 17. augustil 1939 määrati SARK-i Molotovi oblasti valitsuse ülemaks. 7. augustist 1940 viidi üle vastloodud Moldaavia NSV siseasjade rahvakomissariks. 1940. aasta veebruarist märtsini oli Moldaavia ANSV riikliku julgeoleku rahvakomissar ning juhendas Moldaavia sovetiseerimist NSV Liiduga liidetud Bessaraabias ja juuniküüditamise läbiviimist Moldaavias. 19. juulist 1941 oli Lõunarinde Eriosakonna ülem. 25. oktoobrist 1941 kuni maini 1943 oli NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaati 3. eriosakonna (läbiotsimised ja vahistamised) ülem. 20. maist 1944 määrati Sazõkin NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi 2. (vastuluure)valitsuse ülema asetäitjaks. Oktoobrist 1944 kuni septembrini 1945 oli Nikolai Sazõkin VK(b)P KK Eesti Büroo liige ning NSV Liidu SARK- ja RJRK volinik Eestis. 27. septembrist 1945 määrati Sazõkin NSV Liidu SARK-i S-osakonna ülema (Pavel Sudoplatovi) asetäitjaks, osakond tegeles tuumapommi loomise kohta luureandmete kogumisega. Mais 1947 määras Lavrenti Beria – NSV Liidu Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja – Sazõkini oma abiks uue tehnika alal. 1953. aastal pärast Stalini surma määras Beria 12. märtsil Sazõkini NSV Liidu Sisemisnisteeriumi 4. (Salajas-poliitilise) valitsuse ülemaks, ta määrati ka NSV Liidu SM Kolleegiumi liikmeks. Pärast Lavrenti Beria võimult kõrvaldamist parteisisese võimuvõitluse tulemusena kõrvaldati 16. juulil 1953 ametikohalt ja saadeti SM-RJK Moskva Kooli. 20. oktoobril 1954 jäeti ilma sõjaväelisest auastmest ja vabastati teenistusest, põhjuseks faktid, “mis diskrediteerisid kõrget auastet”. 1957. aastal arvati välja NLKP-st. Pärast seda töötas Keskmise Masinaehituse Ministeeriumis. Николай Степанович Сазыкин
Estonka

Estonka on mitme eesti küla nimi välismaal: Estonia ehk Estonka, küla Abhaasias Estonka, küla Venemaal Novosibirski oblastis Estonka, küla Venemaal Omski oblastis
ALDE

ALDE on lühend, mis võib tähistada: Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liitu (Alliance of Liberals and Democrats for Europe) Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liidu fraktsiooni Euroopa Parlamendis
Justine Ezarik

Justine Ezarik (iJustine; sündinud 20. märtsil 1984) on ameerika juutuuber ja näitleja. Tal on oma viie kanali (ijustine, ijustinegaming, ijustineiphone, otherijustine ja nüüdseks lõpetatud kanali ijustinereviews) peale kokku üle 2500 video. Ta sai kuulsaks vlogimisega (sõnadest "video" ja "blogi"), kus inimene filmib oma igapäevaelu ning laadib videod internetti üles. iJustine on tuntud videost "300-page iPhone bill" ehk "300-leheküljeline iPhone'i arve", milles Ezarik tutvustab oma telefoniarvet pärast kuu varem toimunud iPhone'i müügilepaiskamist. Ta on 1000 populaarsema YouTube'i kasutaja seas. Tal on rohkem kui 1,7 miljonit jälgijat Twitteris, 720 000 Instagramis ning 1 00 000 Facebookis. Lisaks on tal kõigi viie YouTube konto peale kokku üle 3,7 miljoni tellija ning tal on kokku üle 516 miljoni vaatamise. Justine on osalenud ka külalisnäitlejana YouTube'i meelelahutussaates "The Annoying Orange" Passion Fruit tegelasena. Ta on näidelnud ka teleseriaalides "Law & Order: Special Victims Unit", "Kurjuse kannul", "Vampiiripäevikud" ja "Vaprad ja ilusad".
Shane Dawson

Shane Dawson (sünninimega Shane Lee Yaw; sündinud 19. juulil 1988) on tuntud YouTube'i koomik ja näitleja. Tema karjäär algas juba keskkoolis, kui tema ja mõned ta sõbrad hakkasid õpetajatele kodutööde asemel meisterdama videoid. Tema esimesed YouTube'i videod olidki sellised kodused ülesanded. Tema esimene tõeline video tuli välja 25. juunil 2008. Dawson elab Hollywoodis Los Angeleses (USA). Dawson on oma videos rääkinud nii oma noorpõlve ülekaalulisusest ja sellega kaasnenud koolivägivallast kui ka sellest, kuidas alkohoolikust isa teda peksis ja lõpuks pere maha jättis. Tal on kaks koera (Honey ja Uno) ja üks kass (Cheeto). Shane töötas kunagi koos ema ja vennaga Jenny Craigi firmas, kuid kui firma nägi tööl filmitud postitantsuvideot, mille Shane YouTube'i postitas, ta vallandati. Samuti lasti lahti ta ema, vend ja veel kuus töötajat. Dawson avaldas 7. juulil 2015 oma YouTube'i kanalil video, kus ta ütles, et on biseksuaalne. 2019. aasta märtsis kihlus ta oma elukaaslase, Ryland Adams'iga. Dawsonil on neli YouTube'i kanalit: ShaneDawsonTV, ShaneDawsonTV2, Shane ja ShaneGlossin: ShaneDawsonTV – igal reedel laes ta üles ühe video. 2010. aasta septembris alustas ta uut videoseriaali "Shane and Friends" ("Shane ja sõbrad"), kus iga tegelane jagas elutarkusi ja nõuandeid. Praegu seda videoseriaali ei jätkata. ShaneDawsonTV2 – igal esmaspäeval ilmus uus video "Ask Shane" ("Küsi Shane'ilt"), kus Dawson vastab oma vaatajate esitatud küsimustele. Samale kanalile lisas ta ka kaadritaguseid ja muid videoid. Kanal pole enam aktiivne. Shane – 2010. aasta mais pani Shane tööle oma kolmanda kanali, kuhu ta laadis üles videoid oma igapäevaelust. Hetkel laeb ta kanalile üles peamiselt dokumentaalfilme. ShaneGlossin – 2019. aastal avas Shane oma neljanda kanali, ShaneGlossin. 2011. aasta aprillis oli Shane'i YouTube'i kanal läbi aegade jälgijate arvult kolmandal kohal. Dawson on teinud koostööd mitmete YouTube'i kasutajatega, näiteks Take180, BrittanyLouiseTaylor, TheFineBros, JoeNationTV ja ijustine. Mitmed Dawson'i tegelased põhinevad vähemal või rohkemal määral reaalsetel inimestel, samuti on ta kehastanud Miley Cyrust, Sarah Palini ja Paris Hiltonit. Tema tegelased on Shanaynay (getotüdruk), Nerd Ned (nohik, kes tahab tüdrukutele meeldida), S-Deezy (räppar), Shane's mom (ei põhine Shane'i emal) ja Aunt Hilda (väljamõeldud tädi, põhineb ühel juudi proual). Tema venna Jaredi kanal on GoolGuyWithGlasses. Nad on postitanud ka ühe video, kus Shane mängis Shanaynayd ja tema vend Jerquani. Shane Dawsoni YouTube'i kanal Shane Dawson andmekogus IMDb (inglise) https://www.youtube.com/user/shane Shane Dawsoni YouTube'i kanal