laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Risto Teinonen

Risto Mikael Teinonen (sündinud 26. aprillil 1960 Helsingis) on soome päritolu natsionaalsotsialist. Teinonen on aastatel 1983–1984 õppinud Soome Riigikaitse Instituudis ja hiljem ülikoolides Rootsis, Soomes, Hispaanias, Eestis ja Lätis (Lundi, Stockholmi, Helsingi, Málaga, Salamanca, Tartu ja Läti Ülikoolis); tal on kõrgharidus ka keeleteaduse alal.[viide?] Ta lõpetas 2005. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduse alal ja 2008. aastal usuteaduse alal bakalaureuseõppes. Usuteadust õppides kirjutas ta töö "Vabadussõjalaste liikumine ja religioon". Alates 1992. aastast elas Teinonen põhiliselt Eestis, kuni kolis 2009. aasta sügisel Hispaaniasse. 2002. aastal pälvis ta eriliste teenete eest Eesti kodakondsuse, kuna tema tegevus oli suurendanud Eesti rahvusvahelist tuntust ja ta oli aktiivselt kaasa aidanud Eesti Vabariigi taastamisele. 2011. aastal võttis ta tagasi Soome kodakondsuse.[viide?] Teinonen on olnud Eesti Iseseisvuspartei juhatuse liige. Erakonnast astus ta aprillis 2009 välja.[viide?] 2010. aastal valiti ta Vabaduspartei – Põllumeeste Kogu juhatuse liikmeks.[viide?] Risto Teinonen asutas 2006. aastal koos kahe Tartu Ülikooli usuteaduse üliõpilasega ajaloohuviliste seltsi MTÜ Uus Euroopa, mis on välja andnud kordustrükid raamatutest "Adolf Hitler – vabastaja" ning "Adolf Hitler ja lapsed". 2007. aastal esitati Teinonenile kahtlustus, nagu looks ta Eesti iseseisvuse vastast organisatsiooni ja selle poolsõjaväelist tiiba. Süüasja uurisid Lõuna Ringkonnaprokuratuur ja Kaitsepolitseiamet. 17. jaanuaril 2007 algatati tema vastu kriminaalasi nr 07760000007, mis käsitles Eesti Vabariigi iseseisvuse ja sõltumatuse vastu suunatud püsiva organisatsiooni loomist, sellesse liikmete värbamist ja riiki õõnestavate sõjaliste laagrite korraldamise kavatsust. (Kriminaalasi on lõpetatud, süüd ei tuvastatud.) Risto Teinoneni on tunnustatud Eesti Gaidide Ühenduse teenetemedaliga. Teinonen pälvis Soome skaudijuhina 2. veebruaril 2001 Maarjamaa Risti V klassi teenetemärgi, kuid 13. märtsil 2009 kirjutas president Toomas Hendrik Ilves alla otsusele see temalt ära võtta, sest Teinonenist oli juulis 2007 avaldatud foto, millel ta kandis Maarjamaa Risti koos Eestit okupeerinud riigi (rahvussotsialistliku Saksamaa) embleemiga. Juba 13. juulil 2007 teatas Eesti Vabariigi Presidendi Kantselei, et uurib võimalusi Teinonenilt teenetemärk ära võtta. Teinonen teatas, et vaidlustab presidendi otsuse kohtus. Hiljem Teinonen loobus sellest, öeldes, et mitteväärikat presidenti kohtu abil väärikalt käituma sundida ei saa[viide?]. Maarjamaa Risti kinkis Teinonen enne presidendi otsust oma emale.[viide?] Estland88.com[alaline kõdulink] R. Teinonen. "Vabadussõjalaste liikumine ja religioon" Eesti kodakondsuse andmine eriliste teenete eest: Elektrooniline Riigi Teataja, 1. veebruar 2002 Usuteaduskonna üliõpilane riigivõimuga kimbatuses, Eesti Kirik, 12.12.2007 Vabariigi President otsustas riiklike teenetemärkide äravõtmise, 13. märts 2009 "Kes? Mis? Kus?". 2008. Lk 126 Teinoneni koostatud veebileht Kaitsepolitseist Teinonen on valmis teenetemärgi pärast kohtusse minema. Eesti Päevaleht, 13. märts 2009 Rebane: Hietanenide ja Bäckmanite teke ei ole juhus
Tõnu Kalvet

Tõnu Kalvet (sündinud 17. oktoobril 1970 Tallinnas) on ajakirjanik, tõlkija ja poliitik. Ta on lõpetanud Tallinna 24. Keskkooli ja õppinud Tartu Ülikoolis.[viide?] Ta on kandideerinud kolmel korral Tallinna linnavolikokku.[viide?] 2007–2011 kuulus ta Eesti Iseseisvusparteisse, olles lühikest aega ka erakonna juhatuse liige ja peasekretär.[viide?] 2007. aastal kogus ta Riigikokku kandideerides 131 häält.[viide?] 2011. aasta augustist 2022. aasta jaanuarini kuulus Kalvet erakonda Eesti Vabaduspartei – Põllumeeste Kogu. 2022. aasta jaanuarist on Isamaa liige. Ta on ka Rahvuslaste Tallinna Klubi asutajaliige.[viide?] Ta on olnud ajalehtede Rahvuslik Koguja ja Rahvuslik Teataja peatoimetaja. Ta on teinud kaastööd ajalehtedele Päevaleht, Sõnumileht ja Õhtuleht. Ta on ajalehe Eesti Maleelu peatoimetaja.[viide?] Mihály Hoppál. "Etnosemiootika". Tõlge Eda Pomozi, autori eessõna tõlkinud Tõnu Kalvet. Tartu: Eesti Kirjandusmuuseum, 2008 Géza Gecse. "Bütsantsist Bütsantsini. Suurvene mõttelaadi olemus". Eessõna György Schöpflin, ungari keelest tõlkinud Tõnu Kalvet, kujundaja Anneli Akinde. Tallinn 2012 Jíří Žáček. "Valmid". Tšehhi keelest tõlkinud Tõnu Kalvet, illustreerinud Aldo Roomere. Tallinn: Matrix, 2016. 134 lk, ISBN/ISSN 9789949981120 "Koplile annavad näo elanikud". Eesti Päevaleht, 26. mai 2004 "Ungari valikud Ukraina kriisi ajal ja nende ajendid". Maailma Vaade nr 24 (detsember 2014) "Eesti vene hariduse päästjaks sobib Jaanilinn". Postimees, 6. aprill 2021
Sierra Leone kindralkuberneride loend

Sierra Leone kindralkuberneride loend loetleb Sierra Leone riigipead, kuninganna Elizabeth II esindanud kindralkubernerid alates riigi iseseisvumisest 1961. aastal kuni vabariigiks kuulutamiseni 1971. aastal. Sierra Leone riigipeade loend
Sierra Leone vapp

Sierra Leone vapp on Sierra Leone ametlik riigivapp. Vapp võeti kasutusele aastal 1960 ning riigivapiks sai riigi iseseisvumisel aastal 1961. Vapikilpi hoidvad lõvid ja kilbil kujutatud sakilised mäed märgivad riigi nime ('Lõvimäed'). Kilbi allosas on sinised lainjad merelained ning mägede roheliste sakkide kohal vabadust, rahu ja väärikust sümboliseerivad tõrvikud. Kilbi all on valgel lindil ingliskeelne rahvuslik deviis "Unity, freedom, justice" ('ühtsus, vabadus, õiglus'). Palmid vapikilbi külgedel tähistavad riigi majandusele tähtsa palmiõli toorainet. Roheline värv tähistab maa põllumajanduslikke ja loodusrikkusi, sinine merd ja pealinna Freetowni sadamat ning valge ühtsust ja õiglust. Samad värvid võeti vapi eeskujul kasutusele ka riigilipul. Sierra Leone lipp
Sri Lanka kindralkuberneride loend

Sri Lanka kindralkuberneride loend loetleb Sri Lanka riigipead esindanud kindralkubernerid alates riigi iseseisvumisest 1948. aastal kuni riigi vabariigiks kuulutamiseni 1972. aastal. Sri Lanka riigipeade loend
Vormsi Raamatukogu

Vormsi raamatukogu on raamatukogu Lääne maakonnas Vormsi vallas Hullo külas. Esimesed raamatud ilmusid Vormsile 19. sajandi kolmandal veerandil ning kirjavara koosnes tollal peamiselt piiblitest ja lauluraamatutest. Koolide asutamisega paranes rahva lugemisoskus ning huvi kirjanduse vastu. Siis hakkasid saarele jõudma ka õpikud ja populaarteaduslikud teosed, samuti ajakirjandusväljaanded. Raamatukogu tekkeloost on teada kaks olulist aastaarvu. Aastal 1919 asutati Hullo külas kooli juurde rootsikeelne raamatukogu ning 1924. aastal eestikeelne raamatukogu. Alates 1991. aastast on raamatukogu Vormsi valla alluvuses. Kui esialgu asus see vallamajaga ühise katuse all, siis 1998. aastal kolis raamatukogu koolimajja, kus tegutseb siiani nii rahvaraamatukogu kui ka kooliraamatukoguna. 1919 – 296 raamatut, 43 lugejat 1920 – 92 lugejat, kellest 31 kooliõpilased 1939 – 1013 raamatut, 387 laenutust 1961 – Vormsil kaotati külades asunud harukogud ning terve fond koondati ühtseks koguks praegusse vallamajja Hullos 1974 – 8023 raamatut 1987 – 180 lugejat, 3566 laenutust 2006 – 279 lugejat, fondides kokku 12 030 raamatut Laenutustähtaeg on 30 kalendripäeva. Laenutatakse nii raamatuid kui ka ajakirjandusväljaandeid ning see toimub elektroonilises raamatukogusüsteemis URRAM. Raamatukogus asub ka avalik internetipunkt. Külli Kivi. „Suuline ja kirjalik traditsioon Vormsi kultuuriloos“, Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia diplomitöö, 2006. Raamatukogu info Vormsi kodulehel
Tiina Peil

Tiina Peil (kuni 1987 Tiina Tarand; sündinud 17. aprillil 1967 Tallinnas) on eesti geograaf. Ta on lõpetanud Tallinna 43. Keskkooli 1985. aastal ja Tartu Ülikooli 1990. aastal geograafina, seejärel õppis ja töötas Rootsis ja Norras. Ta kaitses 1999. aastal Stockholmi Ülikooli inimgeograafia õppetoolis oma väitekirja "Islescapes. Estonian small islands and islanders through three centuries" ("Saarte maastikud. Eesti väikesaared ja saarlased kolme sajandi vältel") ja sai doktorikraadi. Ta töötab Tallinna Ülikoolis vanemteadurina.[viide?] Ta eriala on ajalooline geograafia. Ta on uurinud ja kirjeldanud pärandkultuuri Eesti väikesaartel. 1999 Islescapes. Estonian Small Islands and Islanders Through Three Centuries. (Acta Universitatis Stockholmiensis, Stockholm Studies in Human Geography 8.) Stockholm: Almqvist & Wiksell International. Peil, Tiina; Ratas, Urve; Nilson, Eva (toim.) 2002. Alasti maailm: Kolga lahe saared. Tallinn: Tallinna Raamatutrükikoda. Peil, Tiina; Nilson, Eva (toim.) 2007. Uurimisretked Väinamere laidudele. Tallinn: Digimap. Approaches to Culture Theory Tiina Peil Eesti Teadusinfosüsteemis Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 522-523 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Ananassiekspress

"Ananassiekspress" (originaalpealkirjaga Pineapple Express) on 2008. aastal valminud USA märulikomöödia, mille on lavastanud David Gordon Green ning mille peaosades on Seth Rogen ja James Franco. Franco oli selle rolli eest nomineeritud parima meesnäitleja Kuldgloobusele. Dale Denton (Seth Rogen) on 25-aastane kohtutäitur, kelle päevad mööduvad kanepit suitsetades. Ühel päeval näeb ta narkoparun Ted Jonesile (Gary Cole) kohtukutse viimisel pealt, kuidas too koos oma tüdruksõbra, korrumpeerunud naispolitseiniku Carol Brazieriga (Rosie Perez) mõrva sooritavad. Dale satub paanikasse ja põgeneb, jättes seejuures sündmuskohale maha "Ananassiekspressi" koni, mis on uus haruldane kanepisort ja mida kasvatab ainult Jones ise. Jones teab, et on seda müünud ainult ühele levitajale, Redile (Danny McBride), kes omakorda on seda ainult Dentoni narkodiilerile Saul Silverile (James Franco) edasi müünud. Seega jõuab Jones peagi Dentoni jälgedele ja viimane ei oska muud teha kui koos Silveriga elu eest põgeneda. Seth Rogen – Dale Denton James Franco – Saul Silver Gary Cole – Ted Jones Rosie Perez – politseinik Carol Brazier Danny McBride – Red Craig Robinson – Matheson Kevin Corrigan – Budlofsky Amber Heard – Angie Anderson Ed Begley, Jr. – Robert Anderson Nora Dunn – Shannon Anderson Joe Lo Truglio – Mr. Edwards Bill Hader – Private Miller James Remar – General Bratt Bobby Lee – Bobby Ken Jeong – Ken Filmi koduleht "Ananassiekspress" andmebaasis Box Office Mojo (inglise)
Tarmo Neemelo

Tarmo Neemelo (sündinud 10. veebruaril 1982 Paides) on Eesti jalgpallur (ründaja). Ta mängib Meistriliiga klubis Paide Linnameeskond. Kevadhooajal 2009 kuulus Belgia klubi SV Zulte Waregem ridadesse, kuid ei löönud 11 liigakohtumises ühtegi väravat. 2009. aastal siirdus ta FC Levadiasse. 2011. aastal liitus ta Nõmme Kaljuga. Statistika uuendatud seisuga 21. september 2014 Aastatel 2005–2007 mängis Eesti koondises 20 korda, lõi ühe värava, mis võitis ka Hõbepalli. 2012. aastal mängis veel kaks mängu. Eesti jalgpallikoondis Hõbepalli võitja 2006 Meistriliiga Parim väravakütt 2005 FC TVMK parim väravakütt 2005 Soccernet.ee lugejate poolt parimaks ründajaks hääletatud 2005 Meistriliiga Eesti meister 2005, 2009 Eesti jalgpallikoondislaste loend Neemelost sai Zulte Waregemi mängija Soccernet.ee, 1. veebruar 2009 Tarmo Neemelo liitus Levadiaga Soccernet.ee, 31. juuli 2009 Tarmo Neemelo EJL-i lehel Biograafia ESBL-is
Brutus Rohekilp

Brutus oli legendaarne brittide kuningas, Ebraucuse poeg. Ta oli ainus Ebraucuse poeg, kes jäi Britanniasse ja päris isa kuningriigi. Ta valitses kaksteist aastat ja talle järgnes tema poeg Leil.
Leil (brittide kuningas)

Leil oli legendaarne brittide kuningas, Brutus Rohekilbi poeg. Ta valitses kakskümmend viis aastat. Tema valitsemisajal ehitas Saalomon Jeruusalemma templi ja Silvius Epitus oli Alba Longa kuningas.
Thomas Youngblood

Thomas Youngblood (sündinud 29. mail 1974) on Ameerika Ühendriikide kitarrist, kes mängib sümfoonilise power metal'i ansamblis Kamelot. Ta alustas kitarri mängimist 17-aastaselt ja 1991. aastal asutas koos Richard Warneriga Kameloti. Pärast Warneri lahkumist kirjutavad Kameloti laulusõnu peamiselt Thomas ja Roy Khan. Ta on abielus sopranlaulja Mari Youngbloodiga, kes on mõnel Kameloti albumil samuti kaasa teinud. Neil on tütar Annelise, kelle hääl kõlab Kameloti loos "Soul Society" (albumil "The Black Halo"). "Eternity" (1995) "Dominion" (1997) "Siége Perilous" (1998) "The Fourth Legacy" (1999) "The Expedition" (2000) "Karma" (2001) "Epica" (2003) "The Black Halo" (2005) "One Cold Winter's Night" (2006) CD & DVD "Ghost Opera" (2007) "Poetry for the Poisoned" (2010) "Silverthorn" (2012) "Haven" (2015) "The Shadow Theory" (2018) Koduleht KMI Entertainment Koduleht
Ghost Opera

"Ghost Opera" on Kameloti kaheksas stuudioalbum. See ilmus 2007. aastal SPV GmbH/Steamhammer Recordsi poolt 1. juunil Saksamaal, 4. juunil mujal Euroopas ja 5. juunil Ameerika Ühendriikides. See on esimene Kameloti stuudioalbum koos klahvpillimängija Oliver Palotaiga. Lugudele "Ghost Opera", "The Human Stain", "Rule the World" ja "Love You to Death" on tehtud ka muusikavideod. 2009. aasta kevadel ilmus "Ghost Opera" koos "The Black Haloga" ka vinüülil. "Solitaire" – 1:00 "Rule the World" – 3:40 "Ghost Opera" – 4:06 "The Human Stain" – 4:01 "Blücher" – 4:03 "Love You to Death" – 5:13 "Up Through the Ashes" – 4:59 "Mourning Star" – 4:37 "Silence of the Darkness" – 3:43 "Anthem" – 4:24 "EdenEcho" – 4:13 Limiteeritud väljaande versioon sisaldab lisalugu: 12. "The Pendulous Fall" – 4:00 Jaapani versioon sisaldab lisalugu: 12. "Season's End" – 3:32 2008. aastal ilmus "Ghost Opera" uusversioon pealkirjaga "Ghost Opera: The Second Coming". See ilmus 28. märtsil Saksamaal, 31. märtsil teistes Euroopa riikides ning 8. aprillil Ameerika Ühendriikides ja Kanadas. Album anti välja topeltplaadina, millest esimene sisaldas "Ghost Opera" esmaversiooni koos videotega lugudele "The Human Stain" ja "Memento Mori", mis olid filmitud Belgradis, Serbias. Teine plaat sisaldas 10 kontsertsalvestist, kolme lisalugu albumitelt "Ghost Opera" ja "The Black Halo" ja loo "Rule the World" remiksi. "Solitaire" – 1:00 "Rule the World" – 3:40 "Ghost Opera" – 4:06 "The Human Stain" – 4:01 "Blücher" – 4:03 "Love You to Death" – 5:13 "Up Through the Ashes" – 4:59 "Mourning Star" – 4:37 "Silence of the Darkness" – 3:43 "Anthem" – 4:24 "EdenEcho" – 4:13 "Solitaire [Live]" – 1:10 "Ghost Opera [Live]" – 4:06 "The Human Stain [Live]" – 4:15 "Mourning Star [Live]" – 4:30 "When the Lights Are Down [Live]" – 4:03 "Abandoned [Live]" – 4:15 "The Haunting (Somewhere in Time)" (koos Simone Simonsiga) [Live] – 4:33 "Memento Mori [Live]" – 9:08 "Epilogue [Live]" – 2:27 "March of Mephisto [Live]" – 4:49 "Season's End" – 3:32 "The Pendulous Fall" – 3:57 "Epilogue" – 2:46 "Rule the World [Remix]" – 4:22 Roy Khan – vokaal, klahvpillid Thomas Youngblood – kitarr Glenn Barry – basskitarr Casey Grillo – trummid Oliver Palotai – klahvpillid Miro – orkestreering, klahvpillid Simone Simons – naislaulja lauludes "Blücher", "Season's End" ja "The Haunting (Somewhere in Time)" Amanda Somerville – naislaulja "Mourning Star", "Love You to Death" ja "Ghost Opera" Sascha Paeth – kitarrid Ghost Opera Koor – Amanda Somerville, Thomas Rettke, Robert Hunecke Rizzo ja Cinzia Rizzo Ghost Opera koduleht Kameloti koduleht
Claes Oldenburg

Claes Oldenburg (täisnimi Claes Thure Oldenburg; 28. jaanuar 1929 Stockholm – 18. juuli 2022 New York) oli rootsi päritolu USA skulptor, popkunsti esindaja. Ennekõike on Oldenburg tuntud avaliku kunsti installatsioonide poolest, mis on tüüpiliselt suured replikad (pehmetest) igapäevaasjadest. Claes Oldenburg sündis 1929. aastal Rootsi diplomaadi peres. 1936. aastal kolis pere USA-sse: esialgu New Yorki, hiljem Chicagosse, kus ta lõpetas kooli. Aastatel 1946–1950 õppis Oldenburg Yale'i Ülikoolis kirjandust ja kunsti. Chicagosse naasnult õppis ta 1954. aastani kunstiinstituudis direktor Paul Wieghardti käe all. 1953. aastal sai ta naturalisatsiooni korras USA kodakondsuse. Kunstnikukarjääri alguses töötas Oldenburg Chicago uudisteagentuuris. 1953. aastal avas ta oma stuudio. Esimesed teosed, viis eset koguhinnaga 25 dollarit, müüs Oldenburg kunstilaadal Chicagos 57. tänaval. 1956. aastal kolis ta tagasi New Yorki, kus kohtus selliste kunstnikega nagu Jim Dine, Red Grooms ja Allan Kaprow. Neilt sai ta teatraalseid alternatiivseid ja abstraktseid ekspressionismi mõjutusi, mis said mõjutavaks tema loomingus. Meeldejäävaim osa Oldenburgi loomingust on kolossaalsed skulptuurid. Hoolimata tööde suurusest on neil suhtluslik omadus. Üks sellise interaktiivsuse näidetest on n-ö pehme huulepulga kuju, mis kukuks kokku, kui sellesse pidevalt õhku juurde ei pumbataks. 1974. aastal disainiti see ümber alumiiniumi ja algselt Caterpillari ratastel olnud kuju pandi vertikaalselt tankiroomikutele. Esialgu oli kuju paigutatud Beincke Plazale Yale'i, hiljem viidi Morse'i Kolledži kohtuaeda. Mitmeid Oldenburgi gigantseid maalähedasi objekte salati maha ja naeruvääristati, kuid hakati aja möödudes võtma naljakatena ja osana avalikust kunstist. 1960. aastatel osales ta mitmes popkunsti liikumises ja tegeles nn happening-kunstiga, mis oli tolleaegne performance-kunsti üks tugevamaid voolusid. Enda loomingule andis ta nimeks Ray Gun Theatre. Tema esimene abikaasa (1960–1970) Pat Muschinski, kes aitas tal õmmelda pehmeid skulptuure, oli sage esineja tema performance-kunstis. Oldenburgi jultunud, tihti humoorikas lähenemine kunstile andis valdavalt tundlikule kunstile loomuse tegelda sellega kui taasleitud ekspressionismiga. Kõigepealt leidis Oldenburg niši kunstielus ja sai alles siis selle najal kuulsaks ning kuulsus kestab tänapäevani. Alates 1976. aastast teeb Oldenburg koostööd hollandi-ameerika popkunstniku Coosje van Bruggeniga. Nad abiellusid 1977. aastal. 1974 – valiti Rootsi Kuningliku Kaunite Kunstide Akadeemia välisliikmeks 1975 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks 2000 – National Medal of Arts David McCracken, "The Art Fair That's Been In the Picture the Longest", Chicago Tribune, June 5, 1987, page 3
Odessa laht

Odessa laht (vene keeles Одесский залив) on laht Musta mere loodeosas. Selle lahe rannikul paikneb Odessa linn. Odessa lahe põhjapoolsem punkt on Severnõi-Odesski neem, lõunapoolsem punkt on Lanžeroni neem.
EVL

EVL on mitmetähenduslik lühend: Eesti Vabadussõjalaste Liit Eesti Vabadusvõitlejate Liit Eesti Vaegkuuljate Liit Eesti Vedajate Liit Eesti Veemoto Liit Eesti Veeremängude Liit Eesti Vehklemisliit Eesti Vibuliit Eesti Vuti Liiga Eesti Võimlemisliit Eesti Võrkpalli Liit Eesti Vähiliit Eesti Väliskaubanduse Liit erakondade valimisliit Edward Verrall Lucas, Inglise kirjanik (pseudonüüm) EvL on lühend tänavakunstnik Edward von Lõnguse pseudonüümist.
Neurotransmitter

Neurotransmitter ehk neuromediaator ehk virgatsaine ehk ülekandeaine (ka aju kemikaal, ladina keeles neurotransmittor) on looduslikult kehasisene bioloogiliselt aktiivne keemiline aine, mis sünteesitakse neuronis vastavate ensüümide poolt ja mis vabastatuna vahendab närvirakkude vahelist keemilist neurotransmissiooni närvisüsteemis. Neurotransmitter võib erituda näiteks sünapsis või erinevatest närvilõpmetest ja võetakse vastu sihtrakku (nt presünaptilisse neuronisse) ning aktiveeritakse ja/või inhibeeritakse teise neuroni (näiteks postsünatilise neuroni) retseptorite poolt. Täpsemalt öeldes toimub ühe närviraku presünaptilises (inglise pre-synaptic) osas vesiikulitesse pakitud keemilise aine (neurotransmitteri) transport läbi sünaptilise pilu (inglise synaptic cleft) postsünaptilisse ossa, seostudes seal teise raku membraani ligandi mõjul avanevate ioonkanalitega (inglise k ligand-gated ion channels). Täpne endogeensete virgatsainete definitsioon seni puudub, kuna neurotransmitteriteks võivad olla keemiliselt struktuurilt suhteliselt erinevad ained, erinev on neil ka biokeemia, ja samad ained võivad mujal kehas omada ka muid funktsioone. Virgatsained võivad toimida nii vastavate retseptorite aktiveerijate kui inhibeerijatena. Lisaks võivad virgatsained avaldada toimet ka sihtrakkudele. Levinuimad virgatsained: adenosiintrifosfaat on energia talletaja ja ülekandja adrenaliin on närvisüsteemi aktiveeriv mediaator; atsetüülkoliin on närvisüsteemi inhibeeriv ja ka aktiveeriv mediaator; bombesiin dopamiin on närvisüsteemi inhibeeriv ja ka aktiveeriv mediaator; dimetüültrüptamiin eikosanoidid enkefaliin γ-aminovõihape on närvisüsteemi inhibeeriv mediaator; gastriin glutamaat on närvisüsteemi kõige olulisem erutav mediaator; glütsiin on närvisüsteemi inhibeeriv mediaator; histamiin on füsioloogiliste ja immuunreaktsioonide regulaator lämmastikoksiid noradrenaliin on närvisüsteemi aktiveeriv mediaator; serotoniin on närvisüsteemi aktiveeriv mediaator; somatostatiin jt. Neurotransmitterid on kantud kehtivasse inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavarasse Terminologia Histologica. Sissekanne Terminologia Histologica-s, lk 34 H2.00.06.2.00006: Neurotransmittens. Neurotransmitterid
Leopold Neeme

Leopold-Aleksander Neeme (kuni 1940 Leopold Nielaender (ka Nieländer või Nielender); 31. august 1910 Tallinn – 25. september 1985 Tallinn) oli eesti poksija. Ta poksis aastatel 1928–1948. Poksimist alustas ta spordiklubis Tallinna Sport, tema treener oli Nigul Maatsoo. Ta oli vasakukäeline poksija. Ta oli kuuekordne Eesti meister kergekeskkaalus (kuni 66,7 kg) 1931–1935 ja 1937. aastal ning III koha võitja Eesti NSV meistrivõistlustel 1948. aastal. Ta osales kolm korda Eesti-Soome maavõistlustel, võitis 1931–1932 ning kaotas 1934. aastal. Ta osales 1934. aasta Euroopa meistrivõistlustel Budapestis, kuid kaotas kergekeskkaalus (kuni 66,7 kg) veerandfinaalis vastasele punktidega. Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001 Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009 Biograafia ESBL-is Haud Tallinna Metsakalmistul
Õige mehe koda

"Õige mehe koda" on Karl Ristikivi Tallinna triloogia teine raamat. Romaani esmatrükk ilmus 1940. aastal pealkirjaga "Võõras majas", sest Nõukogude okupatsioonivõim pidas Ristikivi pealkirja liiga piibellikuks. Saksa okupatsiooni ajal ilmunud teise trüki ja edasiste trükkide pealkiri on "Õige mehe koda". 1950. aastal ilmus raamat Rootsis kirjastuses Orto, 1984. aastal kirjastuses Eesti Raamat ja 2008. aastal kirjastuses Pegasus. Karl Ristikivi hindas seda teost oma varase loomingu seast kõige enam. Teose peamisteks teemadeks on inimese muutumine võõra keskkonnaga kohanemisel ja rikastumisel ning linnastumise käigus kohtuvate ühiskonnaklasside ja erineva taustaga perekondade suhted. Lugu saab alguse enne Eesti iseseisvumist. Orb Jakob Kadarik kasvab üles Tallinnas rikka sakslasest kaubamajaomaniku juures. Jakob häbeneb oma talupoja-päritolu ja püüab elus igati edasi jõuda. Tegu on terve Jakobi perekonna looga – tema ema, poolvenna, äia, naise, kuue lapse ja varem linna kolinud sugulaste looga. Tasuks ustava teenistuse, tagasihoidlikkuse ja äritaibu eest lubab kaupmees Jakobil abielluda ühega tema tütardest, kes muidu vanatüdrukuks oleks jäänud. Kaupmehe teisele tütrele on lubatud märksa suurem kaasavara ja Jakob abiellub hoopis temaga. Aastakümned hiljem, iseseisvas Eestis, on Jakobi elu väliselt hiilgav: ta on kaubamaja omanik ja saksa kaupmeeste asemele tulnud eesti ärieliidi liige. Tegelikult tahab aga õnn käest libiseda. Ta naine ei ole talle andestanud ahnet manöövrit, mille tagajärjel Jakob ta õe asemel temaga abiellus, ning pole Jakobit armastanudki. Seejärel hakkab äri halvasti minema. Pärast Jakobi naise surma leiavad Jakobi lapsed ema päeviku, saavad teada inetu tõe ta abielu kohta ning võõranduvad seejärel isast. Jakobi kaubamaja põleb maha ja Jakobit ennast süüdistatakse süütamises eesmärgiga saada kindlustusraha. Üks ta poeg teeb enesetapu. Dictionary of Literary Biography, Vol 220, 20th Century Eastern European Writers , Detroit: Gale, 2000. ISBN 9780787631291 "Õige mehe koda". Raamatukoi. Vaadatud 2.02.2009. Elle-Mari Talivee, "Romaani "Õige mehe koda" sünniloost ja Karl Ristikivi linnast" (PDF-failina) – Keel ja Kirjandus 2009, nr 2, lk 124–134
Valgus (täpsustus)

Valgus võib tähendada mitut: Valgus on elektromagnetkiirgus Valgus on Eestis tegutsev kirjastus Valgus oli 1880–1906 Eestis ilmunud ajaleht Valgus oli 1924–1940 Eestis ilmunud ajakiri Valgus oli 1950–2006 Kanadas ilmunud väliseesti ajakiri "Valgus" oli Gunnar Grapsi üks tuntumaid laule Valgus oli karskusselts Valgus oli Kiviõli haridusselts Valgus oli kolhoos Põlva rajoonis