laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Nuijamaa vald

Nuijamaa vald on endine vald Soomes Lõuna-Karjala maakonnas. Enne selle liitmist Lappeenranta linnaga 1989 olid valla naabriteks Joutseno vald ja Lappeenranta linn. Enne liitmist Lappeenranta linnaga oli valla pindala 136 km². Nuijamaa valla keskus oli Nuijamaa ehk Nuijamaa kirikuküla. 1989. aastal liitus Nuijamaa vald Lappeenranta linnaga. Nuijamaa piiripunkt Nõukogude Liitu avati 1975. aastal. Antamoinen, Järvenpää, Kananoja, Kansola, Kasukkala, Kokkila, Kontu, Kotola, Kähärilä, Käräjärvi, Laapio, Laihala, Lautala, Lietjärvi, Marttila, Metsäkansola, Myrä, Nikunkylä, Pankkala, Pihkalanjärvi, Pohjola, Pälli, Rapattila, Ruokola, Räihä, Sorvali, Suurkorva, Temola ja Torikka.
Friedrich Moritz

Friedrich Moritz on olnud mitme tuntud inimese nimi: Friedrich Gottlieb Moritz, Eesti vaimulik (1769–1833) Friedrich Ernst Moritz, Eesti vaimulik (1803–1857) Friedrich Moritz Brauer, Austria entomoloog Friedrich Moritz Hartogs, saksa-juudi matemaatik
Karl Reinhold

Karl Reinhold (16. juuli 1873 Tartu – 1. veebruar 1933 Tartu) oli eesti arst. Ta lõpetas 1896 Tartu gümnaasiumi ja 1902 Tartu Ülikooli arstiteaduse alal M.D. kraadiga. Ta oli korporatsiooni Fraternitas Estica asutajavilistlane. Stud.med. 1896-II kuni 1902-I. Oli haavakliiniku assistendiks 1902–1905, arstina Vene-Jaapani sõjas 1904–1905, siis praktiseerivaks arstiks Tartus 1905–1907, seejärel Sisehaiguste kliiniku assistendiks 1907–1910, sealt peale jälle praktiseeriv eraarst Tartus. Arstina I maailmasõjas 1914–1918. a. Alates 1918. aastast eraarst Tartus, oli kooliarstiks ja usaldusarstiks Eesti Panga Tartu osakonnas ja a/s "Proviisor Julius Lill". Maetud 04.02.1933 Tartu Vana-Jaani kalmistule. Korp! Fraternitas Estica "Dr. Karl Reinhold". Tõe Hääl, nr. 6, 11 veebruar 1933. Lk lk 3.
Klaus Kröll

Klaus Kröll (sündinud 24. aprillil 1980 Öblarnis Steiermargi liidumaal) on Austria mäesuusataja, kelle põhialad on kiirlaskumine ja ülisuurslaalom. Kröll võitis juunioride maailmameistrivõistlustel kuldmedali 1999. aastal Pra Loupis kiirlaskumises ja 2000. aastal Québecis ülisuurslaalomis ning hõbemedali kiirlaskumises. 2006. aasta olümpiamängudel Torinos sai ta kiirlaskumises 22. koha. Neli aastat hiljem 2010. aasta OM-il Vancouveris sai ta kiirlaskumises 9. koha. 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Val-d'Isère'is sai ta kiirlaskumises 9. koha ja ülisuurslaalomis 10. koha. Parim koht maailmameistrivõistlustel pärineb 2013. aastast, kui ta oli Schladmingis kiirlaskumises neljas, medalist jäi teda lahutama 0,38 sekundit. Maailma karikasarjas osales Kröll esimest korda 8. jaanuaril 2000 Chamonix's kiirlaskumises ja sai 62 startinu seas 30. koha. Esimest korda jõudis ta poodiumile 14. jaanuaril 2002 Val d'Isere'is kiirlaskumises, kui oli koondisekaaslase Stephan Eberhateri järel teine. Esimese võidu sai Kröll 23. jaanuaril 2009 Kitzbühelis ülisuurslaalomis. 1999 Pra Loupes juunioride maailmameister kiirlaskumises 2000 Québecis juunioride maailmameister ülisuurslaalomis hõbemedal kiirlaskumises Kiirlaskumise karikas 2. koht: 2009 Klaus Kröll on osalenud (seisuga 22. jaanuar 2015) 182 MK-etapil ja jõudnud poodiumile 23 korda, millest 6 korral kõige kõrgemale astmele. Klaus Krölli koduleht Klaus Kröll FIS-i kodulehel (inglise) Klaus Kröll Alpine Ski Database'i kodulehel
Israel Kamakawiwoʻole

Israel "IZ" Kaʻanoʻi Kamakawiwoʻole (20. mai 1959 – 26. juuni 1997) oli Hawaii muusik. Kamakawiwoʻole kannatas kogu elu rasvumise all, kui kehakaal jõudis 343 kilogrammini. Krooniliste meditsiiniliste probleemide, sealhulgas hingamisteede ja südameprobleemidega, suri ta 38-aastaselt Queen's Medical Centeris 26. juunil 1997 kell 12.18 hingamispuudulikkuse tõttu. Tema matustel käis umbes 10 000 inimest. Tuhanded fännid kogunesid, kui tema tuhk puistati Vaikse ookeani äärde Mākua randa 12. juulil 1997. 20. septembril 2003 avati O Kamahus Waianae naabruskonna kogukonnakeskuses Kamakawiwoʻole kui austatud laulja mäestuseks pronksbüst. Mälestustseremoonial olid kohal tema lesk Marlene Kamakawiwoʻole ja skulptor Jan-Michelle Sawyer.
Marcel Hirscher

Marcel Hirscher (sündinud 2. märtsil 1989 Annaberg-Lungötzis Salzburgis) on Austria mäesuusataja, kahekordne olümpiavõitja ja seitsmekordne maailmameister. Tema edukamad esinemised on tehnilisematel aladel ehk slaalomis ja suurslaalomis. Hirscher võitis 2007. aastal Flachaus juunioride maailmameistrivõistlustel suurslaalomis kuldmedali ja oli slaalomis teine. Järgmisel aastal juunioride MM-il Formigalis tuli ta kahekordseks juunioride maailmameistriks slaalomis ja suurslaalomis. Esimesel täiskasvanute suurvõistlusel 2009. aasta MM-ilVal-d'Isère'is sai Hirscher suurslaalomis neljanda ja slaalomis viienda koha. 2011. aasta maailmameistrivõistlustel Garmisch-Partenkirchenis ta vigastuse tõttu ei osalenud. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Schladmingis võitis ta slaalomis kuldmedali ja suurslaalomis hõbemedali. Lisaks võitis ta kuldmedali võistkonnavõistluses. 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis võitis ta slaalomis hõbemedali, kuid jäi suurslaalomis esimesena medalita. 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis võitis ta Alpi kahevõistluses oma karjääri esimese olümpiakulla. Teise kuldmedali võitis ta suurslaalomis. Maailma karikasarjas osales Hirscher esimest korda 17. märtsil 2007 Lenzerheidenis suurslaalomis ja sai 24. koha. Esimese poodiumikoha sai ta 9. märtsil 2008 Kranjska Gora slaalomis, kui oli kolmas. MK-võistluste esimene võit tuli Hirscherile 13. detsembril 2009 Val-d'Isère'is suurslaalomis. Ta on tulnud maailma karikasarja üldvõitjaks aastatel 2011–2018 ehk seitsmel aastal järjest. 7. jaanuaril 2017 sai ta maailma karikasarjas oma sajanda poodiumikoha. Temast on maailma karikasarjas enam poodiumile jõudnud vaid Ingemar Stenmark (155). Ta on viiel korral (aastatel 2012, 2015, 2016, 2017 ja 2018) valitud Austria aasta meessportlaseks. 2014 Sotšis hõbemedal slaalomis 2018 Pyeongchangis olümpiavõitja suurslaalomis olümpiavõitja Alpi kahevõistluses 2013 Schladmingis maailmameister slaalomis maailmameister võistkonnavõistluses hõbemedal suurslaalomis 2015 Beaver Creekis maailmameister Alpi kahevõistluses maailmameister võistkonnavõistluses hõbemedal suurslaalomis 2017 Sankt Moritzis maailmameister slaalomis maailmameister suurslaalomis hõbemedal Alpi kahevõistluses 2019 Åres maailmameister slaalomis hõbemedal suurslaalomis 2007 Flachaus juunioride maailmameister suurslaalomis hõbemedal slaalomis 2008 Formigalis juunioride maailmameister slaalomis juunioride maailmameister suurslaalomis 2009 Garmisch-Partenkirchenis hõbemedal ülisuurslaalomis pronksmedal suurslaalomis Üldkarikas 1. koht: 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 Slaalomi karikas 1. koht: 2013, 2014, 2015, 2017, 2018 2. koht: 2016 3. koht: 2012 Suurslaalomi karikas 1. koht: 2012, 2015, 2016, 2017, 2018 2. koht: 2013, 2014 Marcel Hirscher on osalenud (seisuga 16. veebruar 2019) 241 MK-etapil ja jõudnud poodiumile 137 korda, millest 68 korral kõige kõrgemale astmele. Marcel Hirscheri koduleht Marcel Hirscher FIS-i (fis-ski.com) kodulehel Marcel Hirscher Ski-db lehel
Amund Ringnesi saar

Amund Ringnesi saar on saar Põhja-Jäämeres, üks Sverdrupi saartest. Asub Ellef Ringnesi saare ja Axel Heibergi saare vahel. Pindala 5255 ruutkilomeetrit. Saar on künklik, kõrgus kuni 265 m. Kuulub Kanadale ja on pindalalt Kanada 25. saar. Saar on asustamata.
Johannes Kiivet

Johannes Kiivet (Kivit) (10. veebruar 1879 Koigi vald, Järvamaa – 2. mai 1967 Tallinn) oli eesti haridustegelane, tehnilise kutsehariduse eestvedajaid ja täienduskoolide võrgule alusepanijaid. Õppis Järvamaal Vaali külakoolis (1889) ja Merja külakoolis (1890) ning alates aastast 1890 Eesti Aleksandri Linnakoolis, mille lõpetas 1895. aastal. Omandas 1896. aastal algkooliõpetaja kutse ja 1898 ka geomeetria ja usuõpetuse õpetaja kutse. Õppis 1906–1907 Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Õiendas 1907. aastal gümnaasiumi küpsuseksamid Tartu Aleksander I Gümnaasiumi juures. Õppis 1907–1911 Peterburi Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonnas, lõpetas 1913. aastal kaitstud diplomitööga, mille eest sai I järgu diplomi. Sooritas 1915. aastal matemaatika ja füüsika gümnaasiumiõpetaja kutseeksami. 1935. aastast oli ta vanemõpetaja ja 1936. aastast I järgu raamatukoguhoidja. Töötas aastail 1895–1896 Järvamaal Merja külakooli abiõpetajana, 1896–1900 Karkuse vallakooli ja 1900–1902 Virumaa Imastu vallakooli juhatajana. Oli aastail 1902–1906 Peterhofi kreisis Teškovi eesti asunduse kihelkonnakooli juhataja ning 1906–1907 Vokas koduõpetaja. Töötas 1911–1912 Venemaal pangaametnikuna ja 1913–1917 Vologda kubermangus Ust-Sõssolski Gümnaasiumis õpetajana. Aastail 1917–1923 oli Tallinna Linna 1. Reaalkooli õpetaja, andes samal ajal tunde ka Jänedal Põhja-Eesti Põllutöökeskkoolis. 1919–1920 oli Haridusministeeriumi nõunik ja kutsehariduse osakonna juhataja. Töötas 1920–1921 Tallinna õhtukeskkoolides õpetajana ning alates 1920. aastast Tallinna Tehnikumi õppejõuna (kuni 1934. aastani). Oli 1922–1924 Tallinna Prantsuse Lütseumi direktor ning aastast 1923 Tallinna Kolledži kosmograafiaõpetaja. 1923. aastast alates Haridusministeeriumi haridusnõunik, hiljem koolide peainspektor, 1936–1938 ministeeriumi kutseosakonna direktori asetäitja, alates 1938 direktor. 1930. aastate lõpus Tallinna linnavolikogu liige. Peterburi Eesti Üliõpilaste Seltsi liige alates 1907. aastast ning Korporatsioon Tehnola asutajaid ning esimene auvilistlane. Oli tegev õpetajate kutseorganisatsioonides kuuludes Tallinna Õpetajate Seltsi liikmeskonda ja Eesti Õpetajate Liidu (1922. aastal) ning Harjumaa Rahvaülikooli Seltsi juhatusse. Juhendas laulukoore ning korraldas koolilastele mitmesuguseid kooliväliseid tegevusi (spordiüritused, näiteringid jmt.). Oli Eesti Kodutöönduse Edendamise Keskseltsi asutajaid ja esimees ning kuulus ühenduse Fenno-Ugria Asutus juhatusse. Võttis osa Tallinna Põllumeeste Seltsi, Eesti Kirjanduse Seltsi ja Eesti Tehnika Seltsi tegevusest. Teinud kaastööd ajakirjandusele (Teataja, Tallinna Teataja, Sotsiaaldemokraat, Kasvatus). Valgetähe III klassi teenetemärk (1938) Johannes Kiivet Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Johan Djourou

Johan Danon Djourou-Gbadjere (sündinud 18. jaanuaril 1987 Abidjanis) on Elevandiluurannikul sündinud Šveitsi jalgpallikoondise jalgpallur, kaitsja. Tema seni viimane koduklubi oli S.P.A.L..
Ramires

Ramires (õieti Ramires Santos do Nascimento; sündinud 24. märtsil 1987 Barra do Piraís) on Brasiilia endine jalgpallur, kes mängis poolkaitsja positsioonil erinevates Brasiilia, Portugali, Inglismaa ja Hiina meeskondades ning Brasiilia jalgpallikoondises. Enim mänge mängis ta, aastatel 2010–2016, Londoni Chelsea eest. Chelsea jalgpalliklubisse siirdus ta 13. augustil 2010 Benficast. Ramires võitis Pekingi olümpiamängude jalgpalliturniiril Brasiilia koondises pronksmedali. Benfica Portugali meister (1): 2009–10 Taça da Liga (1): 2009–10 Chelsea Inglismaa meistrer (1): 2014–15 FA Cup (1): 2011–12 Football League Cup (1): 2014–15 UEFA Meistrite Liiga (1): 2011–2012 UEFA Euroopa Liiga (1): 2012–2013 Palmeiras Campeonato Paulista (1): 2020 Copa do Brasil (1): 2020 Copa Libertadores (1): 2020 Brasiilia jalgpallikoondis FIFA konföderatsioonide karikas: 2009
Ichirō Suzuki

Ichirō Suzuki (铃木 一 朗, すずき いちろうSuzuki Ichirō; sündinud 22. oktoobril 1973) on jaapani pesapallur. Ta mängib Ameerika Ühendriikides MLB liigas Seattle'i meeskonnas Seattle Mariners.
Kirgiisi ahelik

Kirgiisi ahelik (kirgiisi Кыргыз Ала-Тоо, kasahhi Қырғыз жотасы) on mäestik Aasias, osa Tian Shanist. Kulgeb ida-lääne suunas Tarazist Boami kuristikuni (Tšüj jõel). Pikkus 375 km. Põhjanõlvad laskuvad laugelt Mojõnkumi kõrbesse Lõuna-Kasahstanis. Kõrgus kuni 4875 meetrit (Lääne-Alamedin). Kuni 2500 m kõrguseni stepp ja metsad, kõrgemal alpiniidud. Umbes 3700 meetrist alates igilumi ja -jää.
Tommy Burns (poksija)

Tommy Burns (õieti Noah Brusso; 17. juuni 1881 – 10. mai 1955) oli Kanada profipoksija, raskekaalu maailmameister aastatel 1906–1908. Vastased kippusid Burnsi tihti alahindama, sest oma karjääri jooksul ei kaalunud ta rohkem kui 79 kg. Vastaste võitmiseks oskas ta ka osavalt psühholoogiat kasutada. Burns tuli raskekaalu maailmameistriks 23. veebruaril 1906 Los Angeleses. Tema vastaseks oli ameeriklane Marvin Hart. Pärast seda kaitses ta tiitlit 11 korda, kuni tuli kaotus Jack Johnsonile. Tommy Burns oli esimene üleüldine raskekaalu maailmameister. Ta teatas avalikult, et on nõus poksima tiitli peale ükskõik kellega, olenemata viimase rassikuuluvusest. Ükski varasem tšempion seda polnud teinud. Oma sõnu tõestas ta ka tegudega, kui nõustus poksima neeger Jack Johnsoniga. Matš toimus 26. detsembril 1908 Austraalias Sydneys. Kaheteistkümnendas raundis lõpetas politsei matši, milles algusest peale domineeris Johnson. Burns teenis selle matšiga 30 000 dollarit, Johnson ainult 5000. Pärast tiitli kaotamist muutus Burns USA-s ebapopulaarseks, sest tänu temale oli neeger raskekaalu maailmameister. Kuid mujal maailmas peeti teda oma põlvkonna parimaks poksijaks. Tommy Burns haudade andmebaasis Sissekanne saidil Cyber Boxing Zone Tommy Burns veebisaidil BoxRec (inglise)
Hidetoshi Nakata

Hidetoshi Nakata (jaapani keeles: 中 田 英 寿 Nakata Hidetoshi) (sündinud 22. jaanuaril 1977 Kofus) on endine Jaapani jalgpallur, kes mängis nagu poolkaitsjana mitmes Euroopa klubis ja Bell Mare Hiratsukas oma kodumaal. Mänguoskuste tõttu peetakse teda üheks parimaks Jaapani mängijaks läbi aegade. Nakata oli 2004. aastal ainuke FIFA 100 hulka valitud jaapanlane ja teda on nimetatud üheks 125-st parimast elavaks jalgpalluriks ajaloos. Samuti hääletati 1997. ja 1998. aastal Aasia aasta mängijaks. Nakata võitis 2001. aastal Serie A AS Romaga ja aasta hiljem Coppa Italia Parmaga.
Eksklusioonkromatograafia

Eksklusioonkromatograafia ehk suuruseralduskromatograafia (SEC või HPSEC) on keemias kasutatav kromatograafiline meetod, mille puhul lahuses olevad molekulid lahutatakse vastavalt molekuli suurusele (mitte vastavalt molekulmassile). Seda meetodit võiks nimetada suuruseraldus-kromatograafia. Molekulide fraktsioneerimine teostatakse kromatograafilises kolonnis, milles on sobivalt valitud geeli tüüpi täidis (näiteks polüakrüülamiid, agaroos, silikageel, võrestikstruktuuriga ehk ristseotud polüstüreen jm). Seda meetodit kasutatakse tavaliselt suurte molekulide või makromolekulide komplekside, näiteks biomolekulide (proteiinid, polüsahhariidid) või sünteetiliste polümeeride, lahutamiseks. Tihti eristatakse kahte protseduuri: 1) geelfiltratsioonkromatograafia, kui proovi kolonnist läbivoolutamiseks kasutatakse vesilahust ja 2) geelkromatograafia (GPC), kui mobiilse faasina kasutatakse orgaanilist solventi. Geel Geelkromatograafia Kromatograafia
Maie Tuulik

Maie Tuulik (kuni 1968 Maie Kaselo; sündinud 30. oktoobril 1941 Põltsamaal) on eesti kasvatusteadlane. Ta lõpetas 1960. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1967. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogina. Ta on töötanud Tallinna Pedagoogikaülikoolis professorina 1991–1997. Ta oli 1997–1998 professor Eesti Riigikaitse Akadeemias ja 1998–2005 professor Euroülikoolis ning 2005–2011 õppejõud ja dotsent Tallinna Pedagoogilises Seminaris. Ta on uurinud Peeter Põllu tegevust ja pärandit. "Eetika, moraal, kõlblus". 1997 "Kasvatusõpetus". 2001. ISBN 9985887875 "Eetika ja moraal". 2002. ISBN 9985574133 "Õpetaja kutse-eetika". 2005. ISBN 9949131014 "Kõlbeline kasvatus". 2006. ISBN 9949136652 "Õpetaja eetika". 2008. ISBN 9789949159451 "Kasvatuse klassika". 2010. ISBN 9789949211166 "Kõlblus. Eetika". 2016 "Ole siis hea laps". 2017 "Pöörane teismeline". 2018 Maie Tuulik Eesti Teadusinfosüsteemis Maie Tuulik. "Nature versus Nurture". Montreal, Quebec 2000
Koldsäälik

Koldsäälik (Setophaga petechia) on sääliklaste sugukonda kuuluv lind. Koldsäälik on üks ulatuslikemalt levinud säälikuid. Teda leidub Põhja-Ameerika põhjaosast Alaskalt ja Labradori poolsaarelt kuni Lõuna-Ameerika põhjaosani, samuti paljudel Kariibi mere saartel, Kookossaarel ja Galápagose saartel. Kanada, Ühendriikide ja Mehhiko koldsäälikud on rändlinnud ja talvitavad troopikas. Koldsääliku alamliike on paarikümne ringis , neid jaotatakse tavaliselt kolme rühma, enamasti lähtudes adultsete isaslindude pea värvusest, ning neid rühmi on varem käsitletud ka iseseisvate liikidena. aestiva rühm – rändsed alamliigid Põhja-Ameerikas; petechia rühm – paiksed alamliigid Lääne-India saartel; erithachorides rühm – paiksed alamliigid rannikualadel Kesk-Ameerikas ja Lõuna-Ameerika põhjaosas Pikkus 10-12 cm. [1] Isaslinnul on üleni erekollane alapool, kurgust allpool on kastanpruune triipe. Välimiste tüürsulgede siselabadel on kollased laigud. Troopilistel alamliikidel on kiird või pea üleni kastanpruunid. Kanadas ja Ühendriikides on koldsääliku tüüpilisi elupaiku niisked võsad, kus sageli kasvab pajusid, eriti veekogude kallastel ja soistel aladel, kuid võib pesitseda ka parkides ja aedades. Ühendriikidest lõunas leidub teda sageli mangroovisoodes. Koldsäälik meisterdab taimekoorest, -kiududest ja -villast tassikujulise pesa madala puu või põõsa püstiste oksaharude vahele. Kurnas on kolm kuni kuus, tavaliselt neli kuni viis muna. Toiduks on selgrootud, eriti putukad, ja marjad. bna.birds.cornell.edu Avibase Yellow Warbler Familiar Birds Online Guide to North American Birds Zoonomen
Roberto Mancini

Roberto Mancini (sündinud 27. novembril 1964 Jesis) on itaalia jalgpallitreener ja endine Itaalia jalgpallikoondise mängija. Mängijana oli tema positsioon ründaja. Suurema osa klubikarjäärist mängis ta UC Sampdorias (1982–1997). Sampdoriaga tuli ta hooajal 1990–91 Itaalia meistriks, lisaks võitis ta neli korda Itaalia karika, ühe korra Itaalia superkarika ja ühe korra UEFA karikavõitjate karika. Hooajal 1996–97 valiti Mancini Itaalia kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks. Lisaks mängis ta klubikarjääri jooksul Bolognas, Lazios (Itaalia meister 1999–2000) ja lühikest aega ka Inglismaal Leicester Citys. Itaalia koondises mängis ta aastatel 1984–1994 kokku 36 korda ja lõi neli väravat, sh 22. septembril 1993 MM-i valikmängus Eesti vastu. Treenerikarjääri alustas Manchini kohe pärast mängijakarjääri lõppu. 2001–2002 oli ta Fiorentina, 2002–2004 Lazio ja 2004–2008 Milano Internazionale peatreener. Aastatel 2006–2008 tuli ta Internazionalega kolmel hooajal järjest Itaalia meistriks. Aastatel 2009–2013 töötas ta Inglismaal Premier League'i jalgpalliklubi Manchester City peatreenerina. Hooajal 2011–12 tuli ta Manchester Cityga Inglismaa meistriks. Seejärel oli ta 2013–2014 Galatasaray, 2014–2016 taas Internazionale ja 2017–2018 Peterburi Zeniti peatreener. Aastatel 2018–2023 oli ta Itaalia koondise peatreener.
Allergoloog

Allergoloog võib olla arstiteadlane, kes uurib allergiaid, või arst, kes allergiaid ravib. Teet Pullerits Ljudmila Raudla Larissa Rodman
Riia linnapeade loend

Riia linnapeade loend on Liivimaa kubermangukeskuse ja Läti pealinna Riia linnajuhtide loetelu alates üldise Venemaa Keisririigi linnaseaduse kehtestamist 1878. aastal. 1878–1885, Robert Büngner (läti Roberts fon Bingners), Riia linnapea; 1886–1889, August von Oettingen (läti Augusts fon Etingens), Riia linnapea; 1890–1901, Ludwig Wilhelm Kerkovius (läti Ludvigs Vilhelms Kerkoviuss), Riia linnapea; 1901–1912, George Armitstead (läti Džordžs Armitsteds), Riia linnapea; 1913–1917, Wilhelm Robert von Bulmerincq (läti Vilhelms Roberts fon Bulmerinks), Riia linnapea; 1917, Andrejs Krastkalns 1917–1918, Pauls Hopfs, Riia linnapea; 1919, Voldemārs Pusuls; 1919, Rūdolfs Endrups, Riia nõukogude täitevkomitee esimees; 1919, Sīmanis Berģis, Riia nõukogude täitevkomitee esimees; 1919–1920, Gustavs Zemgals; 1920–1921, Andrejs Frīdenbergs; 1921–1928, Alfrēds Andersons; 1928–1931, Ādams Krieviņš; 1931–1935, Hugo Celmiņš; 1935–1936, Roberts Garselis; 1936–1940, Roberts Liepiņš; 1940, Jānis Pupurs; 1940, Ādolfs Ermsons; 1940–1941, Arnolds Deglavs, Riia linna Täitevkomitee esimees; 1941–1944, Hugo Vitroks; 1944–1951, Arnolds Deglavs, Riia linna Täitevkomitee esimees; 1951–1952, Edgars Apinis; 1952–1957, Vilhelms Lecis; 1958–1962, Ēriks Baumanis, Riia RSN TK esimees; 1962–1967, Jānis Pakalns, Riia RSN TK esimees; 1967–1969, Egons Slēde, Riia RSN TK esimees; 1969–1976, Gunārs Ziemelis, Riia RSN TK esimees; 1976–1984, Mečislavs Dubra, Riia RSN TK esimees; 1984–1990, Alfrēds Rubiks, Riia RSN TK esimees; 1990–1992, Andrejs Inkulis; 1990–1994, Andris Teikmanis, Riia RSN TK ja Linnavolikogu esimees; 1994–1997, Māris Purgailis, Riia linnavolikogu esimees; 1997–2000, Andris Bērziņš, Riia linnavolikogu esimees; 2000–2001, Andris Ārgalis, Riia linnavolikogu esimees; 2001–2005, Gundars Bojārs, Riia linnavolikogu esimees; 2005–2007, Aivars Aksenoks, Riia linnavolikogu esimees; 2007–2009, Jānis Birks, Riia linnavolikogu esimees; 2009–2019, Nils Ušakovs, Riia linnavolikogu esimees; 2019, Dainis Turlais, Riia linnavolikogu esimees; 2019–2020, Olegs Burovs, Riia linnavolikogu esimees; 2020-2023, Mārtiņš Staķis, Riia linnavolikogu esimees; 2023-, Vilnis Ķirsis, Riia linnavolikogu esimees; Enne linnaseaduse kehtestamist valitses Riia linna Riia magistraad ehk Riia raad. 1795–1800, Aleksander von Gottschalk; Pilsētas galvas, Riia linnapeade loetelu Riia linna kodulehel
Lauritsala vald

Lauritsala on Lappeenranta linnaosa ja endine vald Soomes Lõuna-Karjala maakonnas. Lauritsala sai aleviks 1932. aastal. 1. jaanuaril 1967 liitus Lauritsala Lappeenranta linnaga. Lauritsala vallas elas umbes 13 000 inimest.
Aleksander Audova

Aleksander Audova (26. juuni (vkj)/ 3. juuli 1892 Keressaare, Vara vald, Tartumaa – 7. detsember 1932 Moskva, Vene NFSV) oli eesti bioloog. Õppis aastatel 1902–1905 Vara vallakoolis, 1906–1912 Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja 1912–1918 (lõpetas) Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas. Oli 1919–1924 ülikooli stipendiaat, 1919–1920 füsioloogia instituudi assistent ja kaitses 1922. aastal Tartu Ülikoolis eksternina doktoriväitekirja "Võrdlevad uurimused atroofiliste lihaste keemilise koosseisu muutuse kohta". Töötas aastal 1923 Poolas Lwówi Ülikooli juures füsioloogilise keemia alal. 1924–1927 oli ta Tartus keskkooliõpetaja. 1927–1932 töötas Tartu Ülikoolis füsioloogia eradotsendina, lugedes zooloogia eriala üliõpilastele loomafüsioloogia kursust ja juhatades vastavat praktikumi. Lisaks käsitles ta soovitatavaid aineid: evolutsiooniteooriat, ökoloogiat ja närvitegevust. 1920 Kirjastusühisus Looduse asutaja koos Johannes Piiperi ja Johannes Voldemar Veskiga. 1927–1929 Tartu linnavolikogu liige. Eugeenik, ateist, esperantist, taimetoitlane. Sotsialist, 1932 lahkus Eesti kodakondsususest ja läks Nõukogude Liitu, suri samal aastal maovähki. Tema poeg oli vastupanuvõitleja ja metsavend Leo Audova. Eesti avalikud tegelased. Eluloolisi andmeid. Toimetanud Richard Kleis. Eesti Kirjanduse Selts. Tartu 1932 Aleksander Audova Eesti biograafilises andmebaasis ISIK