laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aleksandras Stulginskis

Aleksandras Stulginskis (26. veebruar 1885 Kutaliai (tänapäeval Šilalė rajoon) – 22. september 1969 Kaunas) oli Leedu poliitik, Leedu president 1922. aasta detsembrist kuni 1926. aasta juunini. 1904. aastal lõpetas Aleksandras Stulginskis Liepājas gümnaasiumi. 1908. aastal lõpetas ta Kaunases vaimuliku seminari ja õppis seejärel ühe aasta Innsbrucki Ülikoolis teoloogiat. Kuid Stulginskis ei andnud vaimuliku ametivannet, vaid asus õppima Halle Põllumajandusülikoolis, mille lõpetas 1913. aastal. Leedusse tagasipöördumise järel töötas ta Alytuses agronoomina. Esimese maailmasõja puhkemise järel asus Stulgiskis elama Vilniusse, kus töötas Leedu Abiorganisatsioonis ja samaaegselt töötas gümnaasiumis õpetajana. 1917. aasta 18.–22. septembrini võttis ta Vilniuses osa Leedu Nõukogu (millest hiljem sai Leedu Riiginõukogu) tööst. 16. veebruaril 1918 oli ta üks Leedu iseseisvusdeklaratsioonile allakirjutanutest. 26. detsembrist 1918 kuni 12. märtsini 1919 oli ta portfellita minister Leedu valitsuses. 1919. aasta 12. märtsist kuni 12. aprillini oli ta asepeaminister, siseasjade, toitlustuse ja avalike tööde minister. 1919. aasta 12. aprillist kuni 7. oktoobrini oli Stulginskis põllumajanduse ja riigivarade minister. 1920. aasta mais valiti Aleksandras Stulginskis Leedu Asutava Kogu esimeheks. Sellel ametikohal olles sai ta 19. juunil 1920 Leedu presidendi kohusetäitjaks, kes ta oli kuni 21. detsembrini 1922, mil ta valiti Leedu presidendiks. Ta oli Leedu president kuni 7. juunini 1926. 17. detsembrist 1926 kuni 1927. aasta aprillini oli ta Leedu Seimi esimees. Seejärel lahkus ta poliitikast ja töötas põllumajanduse alal. 13. juunil 1941 vahistasid Nõukogude võimuesindajad Stulginskise ja ta saadeti Siberisse vangilaagrisse. 1952. aastal mõisteti talle 25 aastat vabaduskaotust. 1954. aastal vabastati ta vangistusest ja 1956. aastal lubati tal Leedusse tagasi pöörduda. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 24. veebruaril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www3.lrs.lt/pls/inter/w5_show?p_r=4160&p_d=2732&p_k=1 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2019. Vaadatud 24. veebruaril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://rulers.org/rull.html "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 24. veebruaril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Navoiy teater

Alisher Navoiy Riiklik Akadeemiline Suur Teater (Alisher Navoiy nomidagi davlat akademi katta teatri) on teater Usbekistani pealinnas Taškendis. Teater on saanud nime Alisher Navoiy järgi. Teatrimaja projekteeris Aleksei Štšussev, teater ehitati aastatel 1942–1947 ning avati novembris 1947 Alisher Navoiy 500. sünniaastapäeva puhul. Aastatel 1942–1947 töötasid teatrimaja ehitusel peamiselt Jaapani sõjavangidest sunnitöölised. Teater mahutab 1400 pealtvaatajat. Pealava on 540 m² suurune. Alates 2019. aastast töötab teatri kunstilise juhi ja peaballettmeistrina Andris Liepa.
Adiste Algkool

Adiste Algkool oli algkool Põlva vallas Himmastes. Adiste kool asutati 19. sajandi 20. aastatel. Pärimuste järgi esimene kooliõpetaja Toru Toomas ei osanud lugeda ega kirjutada, vaid üksnes laulda. Aastatel 1826–1830 toimus kool ühel päeval nädalas talu rehetoas. 1832. aastast oskas kooliõpetaja juba lugeda ja kirjutada, kuid peale testamendi ja lauluraamatu muid õppevahedeid ei olnud. Esimene koolimaja ehitati Adistesse 1860. aastal. 1864. aastast hakati õpetama kirjutamist ja rehkendust, ühtlasi võeti kasutusele seinatahvel ja kriit. 1874. aastal hakati õpetama maateadust. 20. sajandi esimestel kümnenditel oli koolmeistriks Samuel Sabre. 1929. aastast oli Adistes koolmeistriks Albert Ivask, kes aastatel 1930–1940 oli Adiste Algkooli direktor. 1930. aastal muudeti Adiste Agkool 6-klassiliseks kooliks. 1931. aastal hakati rajama kooliaeda. Adiste Algkool suleti 1965. aastal. A. Madiberg. Ajalooline traditsioon Põlva kihelkonnast Kähri, Kioma, Karilatsi, Koiola, Moisekatsi vallast, korjatud 1927. a. suvel "Heino Rannap. Eesti kooli ja pedagoogika kronoloogia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 16. oktoober 2015. Vaadatud 24. veebruaril 2016. Enn Esko. Albert Ivask – unustamatu kooli- ja kirjamees Taevaskojast. Koit, 14. september 2006 Priit Laanoja. Klade. Ümbertrükk. 2012, lk 81 Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Adiste algkool. Koiola vald, 1918 E-kultuuripärand. Võumaa Muuseumi fotokogu. Adiste algkooli hoone, 1948 Eesti Muuseumide Veebivärav. Põlva Talurahvamuuseumi fotokogu. Adiste kool
Väärismetallid

Väärismetallid on haruldased metallid, millel on majanduslikult kõrge ja suhteliselt stabiilne väärtus. Tänapäeval loetakse väärismetallideks kulda, hõbedat, plaatinat, pallaadiumi ja nende sulameid. Vahel loetakse väärismetallideks ka muid plaatinametalle – peale plaatina ka osmiumi, iriidiumi, pallaadiumi, roodiumi ja ruteeniumi. Väärismetallide käitlemise kohta on sätestatud riiklikud reeglid, mida Eestis reguleerib väärismetalltoodete seadus. Ajalooliselt on väärismetallide hulka kuulunud näiteks alumiinium, kuigi ta on kõige levinum metall maakoores, oli teda raske saada puhtal kujul. Seetõttu oli alumiinium 19. sajandi I poolel kallim kui kuld. Mustmetallid Värvilised metallid
Hatiku Kogrõjärv

Hatiku Kogrõjärv on väike rabajärv Põlvamaal Põlva valla Aarna külas. Järv asub Kogresoos. Järve pindala on 0,9 ha, kaldajoone pikkus 374 meetrit. Kogrõjärv keskkonnaportaalis Kogrõjärv keskkonnaportaalis
Sensitiivsusanalüüs

Sensitiivsusanalüüs (inglise keeles sensitivity analysis) on analüüsimeetod, mille abil on võimalik tuvastada süsteemi või matemaatilise mudeli väljundis sisalduva määramatuse seos sisendis sisalduva määramatusega. Sensitiivsusanalüüsi eesmärkideks võib olla: testida süsteemi või mudeli vastupidavust (robustness) määramatust sisaldavas olukorras; paremini mõista süsteemi või mudeli sisendite ja väljundite suhteid; vähendada määramatust, tuvastades sellised süsteemi või mudeli sisendid, mis põhjustavad väljundites sisalduva määramatuse kasvu ning muuta süsteem või mudel selle kaudu vastupidavamaks; otsida süsteemis või mudelis vigu ning välistada sisendite ja väljundite soovimatuid suhteid; mudelit lihtsustada, määrates kindlaks sellised mudeli sisendid, millel väljunditele mõju puudub ning tuvastada ja eemaldada mudeli ülearused struktuuriosad; tõhustada modelleerijate ja otsustajate (decision maker) koostööd, muutes soovitused usaldusväärsemaks, arusaadavamaks, vastupandamatumaks või veenvamaks; leida sisendite mõjuruumis (space of input factors) selliseid tegureid, mille puhul süsteemi või mudeli väljund on kas maksimaalne, minimaalne või optimaalne (st vastav teatud optimaalsetele kriteeriumidele, vt ka optimeerimine, Monte Carlo meetod). suure hulga parameetritega kalibreerimismudelite puhul hõlbustada kalibreerimistasandi leidmist, keskendudes vaid sensitiivsetele parameetritele. Parameetrite sensitiivsuse mitteteadmine ning tegelemine mittesensitiivsete parameetritega võib põhjustada uurijale mõttetut ajakulu.
Töövihik

Töövihik on õppevahend teadmiste ja oskuste iseseisvaks kinnistamiseks. Töövihik sisaldab enamasti iseseisva töö ülesandeid ja harjutusi, mis võivad olla teksti, aga ka piltide ja jooniste kujul. Sageli kasutatakse lünktekste. Töövihikuid kasutatakse sageli keelte, matemaatika, füüsika, geograafia, loodusõpetuse ja ajaloo õpetamisel. Eestis hakati algkoolides töövihikuid kasutama 1920.–1930. aastatel Johannes Käisi algatusel. Eesti Entsüklopeedia, 9. köide. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1996
Viive Kõvask

Viive Kõvask (4. märts 1932 – 19. veebruar 1995) oli eesti hüdrobioloog. 1956. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli diplomitööga "Eesti NSV kesk- ja lõunaosa järvede fütoplanktonist". 1965. aastal kaitses ta bioloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Eesti NSV ikkesvetikad (Conjugatophyta)", juhendaja August Vaga, teaduslik konsultant Erast Parmasto. Ta töötas aastatel 1956–1973 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudi hüdrobioloogia sektoris algoloogina ja uuris vetikaid, tema erihuvi oli ikkesvetikad. Lõputööd 1949–2013 Tarmo Timm, Ingmar Ott, Tiit Paaver, Peeter Pall, Taavi Virro, Kalle Olli. Sisevete hüdrobioloogia õpetamise ajaloost Eesti ülikoolides ERIS. Erast Parmasto E-kataloog ESTER. Kõvask, Viive. Eesti NSV ikkesvetikad (conjugatophytina). Eesti NSV Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituut. Tartu, 1965 Eesti Entsüklopeedia. Eesti vetikad Üks maailma esinduslikumaid vetikate ikonoteeke asub Tartus. Eesti Loodus, 2007/4 Tarmo Timm. Võrtsjärve limnoloogiajaama lugu
İzmir

İzmir on linn Türgi lääneosas ja suuruselt kolmas linn Türgis, ta on İzmiri provintsi pealinn. Asub Vahemere rannikul. İzmiri varasem kreekakeelne nimi oli Smürna (uuskreeka Σμύρνη). Linnas tegutseb spordiklubi Bucaspor. https://www.harita.gov.tr/images/urun/il_ilce_alanlari.pdf  İzmir – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis İzmiri koduleht March 28, 2012 by Dr Akin Ersoy Filed Under: Issue 52, Features, Turkey, Smyrna
Zlatko Junuzović

Zlatko Junuzović (sündinud 26. septembril 1987 Loznicas) on bosnia päritolu endine Austria jalgpallur (poolkaitsja). Ta oli tuntud karistuslöögispetsialistina. Klubikarjääri jooksul mängis ta Austria ja Saksamaa klubides. 2010. aastal valiti ta Austria aasta jalgpalluriks. 2022. aastast on ta olnud Salzburgi Red Bulli reservvõistkonna FC Lieferingi abitreener. 2005. aastal tegi Junuzović 17-aastaselt debüüdi Austria Austria klubis Grazer AK. Aastal 2006 kutsuti ta Austria rahvuskoondisse ning ta sai Grazer AK põhimeeskonda. 2007. aasta suvel läks Junuzović klubisse SK Austria Kärnten ning 2009. aasta suvel ühines ta Viini Austria ridadega. Aastal 2010 tunnustati Junuzovići mänguoskust Viini Austrias ja rahvuskoondises – Austria Bundesliga mänedžerid nimetasid ta Austria aasta jalgpalluriks. Ühtlasi hääletati Junuzović koondise toetajate poolt aasta mängijaks ning ta pälvis Kronen Zeitungi iga-aastase auhinna. 2012. aasta jaanuaris ühines Junuzović Saksa Bundesliga klubiga SV Werder Bremen ning sai lepingu 30. juunini 2015, kuid 2015. aasta veebruaris teatati, et mängija lepingut on pikendatud 2018. aastani. Kuna Junuzović lõpetas 2014-2015 hooaja kuue värava ja 15 resultatiivse sööduga, millega jäi ta alla vaid Thomas Müllerile ja Kevin De Bruynele, pälvis ta fännidelt Bremeni Werderi hooaja mängija auhinna. Tema klubikarjääri viimaseks klubiks jäi Salzburgi Red Bull, kus ta mängis aastatel 2018–2022. Junuzović mängis Austria U20-koondises 2007. aasta U20 MM-il, kus koondis pälvis neljanda koha. Ta tegi debüüdi täiskasvanute koondises 2006. aastal mängus Kanadaga. Austria koondises mängis Junuzović aastatel 2006–2017 kokku 55 korda ja lõi seitse väravat. Ta kuulus koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel. ÖFB: ÖFB Kader gegen Russkand (UEFA EURO 2016 Raiffeisen-Qualifikationsspiel, 15. November 2014) und Brasilien (freundschaftliches Länderspiel im Rahmen der Gillette Brasil Global Tour, 18. November 2014) (pdf) "Zlatko Junuzović". worldfootball.net. Vaadatud 6.11.2015. "Z. Junuzović". Soccerway. Vaadatud 13.09.2015.
Anscombe'i kvartett

Anscombe'i kvartett on näide statistikas, mille eesmärk on korrelatsioonanalüüsis lineaare korrelatsioonikordaja leidmise korral hajuvusdiagrammide tutvumise tähtsuse rõhutamine. Nimelt iseloomustab lineaarne korrelatsioonikordaja vaid lineaarse seose tugevust. Juhul kui punktikogum järgib mingit mittelineaarset kõverat või sisaldab erindeid, siis seose tugevuse hindamiseks lineaarne korrelatsioonikordaja ei sobi. Näite nimetus tuleneb tema tutvustajast statistikust Francis Anscombe'ist, kes 1973. aastal demonstreeris sellega andmete visuaalse esitlemise vajalikkust statistiliste üldistuste tegemisel, statistilises analüüsis. Iga andmehulk koosneb üheteistkümnest punktist koordinaatidega (x,y), kusjuures x-i väärtused on kõigi nelja andmehulga puhul samad: Kõigi andmehulkade puhul: Lisaks on keskmise ruutvigade summad (sum of squared errors) 110,0 x-i dispersiooni ruutvigade regressioonisummad (regression sums of squared errors) = 27,5 regressioonijoone ruutvigade jääksummad (residual sums of squared errors) = 13,75 determinatsioonikoefitsient (coefficient of determination) = 0,67 Ülemine vasakpoolne joonis kujutab enesest lihtsat kahe muutuja lineaarset sõltuvust, mis järgib normaaljaotust. Ülevalt parempoolse joonise puhul ei ole tegu normaaljaotusega: kuigi võib näha kahe muutuja ilmset sõltuvust, ei ole tegu lineaarse sõltuvusega ning Pearsoni korrelatsioonikoefitsient Alumisel vasakul jooniel on tegu lineaarse jaotuse, kuid erineva regressioonijoonega. Alumisel paremal joonisel on näha, kuidas üksik erind (outlier) võib põhjustada piisavalt suure korrelatsioonikoefitsiendi isegi siis, kui kahe muutuja suhe ei ole lineaarne. Ako Sauga (2020). Statistika õpik majanduseriala üliõpilastele. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikooli kirjastus. Lk 27. ISBN 978-9949-83-519-5. Department of Physics, University of Toronto Dynamic Applet made in GeoGebra showing the data & statistics and also allowing the points to be dragged (Set 5).
Tytuvėnai vald

Tytuvėnai vald (leedu keeles Tytuvėnų apylinkių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kelmė rajoonis. 2011. aasta seisuga elas seal 3073 inimest. Valla keskus on Tytuvėnai linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja asub aadressil J. Basanavičiaus g. 2. Vallavanem on Valdas Ivanauskas. Vičiai Pavydai Johampolise linnamägi Eimančiai Lisaks küladele on selles vallas veel mitmed huutorid. Ka on vallas kaks asula staatusega raudteejaama - Tytuvėnai raudteejaam ja Užpelkiai raudteejaam. Esimeses neist oli aastal 2011 37 elanikku, teises 4 elanikku. [1]. Kelmės rajono savivaldybė, vaadatud 24.2.2016. [2]. Lietuvos statistikos departamento, vaadatud 24.2.2016. [3]. Kelmės r. sav. , vaadatud 24.02.2016.
Hommiku tänav (Tallinn)

Hommiku tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Kivimäe ja Pääsküla asumis. Tänav algab Lauliku tänavalt ja lõppeb Sõnajala tänavaga ristudes. Enne 1925. aastat kandis tänav nime Nõmme tänav ja seejärel nime Hommiku tänav. 1940–1941 kandis tänav Haki tänava nime. Tallinna tänavad linnaosade kaupa. KNAB, vaadatud 24.02.2016. Tallinna tänavanimed. KNAB. Kohanimeandmebaas (vaadatud 24.02.2016) Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn: Valgus, 1972. Lk. 38
Nõmme tänav

Nõmme tänav on tänav mitmetes Eesti asulates: Nõmme tänav oli tänav Nõmmel (tänapäevasel Tallinna alal), mille praegune nimi on Hommiku tänav Nõmme tänav on tänav Elvas Nõmme tänav on tänav Kilingi-Nõmmes Nõmme tänav on tänav Kiviõlis Nõmme tänav on tänav Kudjape alevikus Nõmme tänav on tänav Kuusalu alevikus Nõmme tänav on tänav Laulasmaa külas Nõmme tänav on tänav Kuressaares Nõmme tänav on tänav Kärdlas Nõmme tänav on tänav Lohusuu alevikus Nõmme tänav on tänav Pärnus Nõmme tänav on tänav Rakveres Nõmme tänav on tänav Tartus Nõmme tänav on tänav Tõrvas Nõmme tänav on tänav Türil Nõmme tänav on tänav Vahi alevikus Nõmme tänav on tänav Vasalemma alevikus Nõmme tänav on tänav Võrus Nõmme tee
Ilmarise tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Ilmarise tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Kivimäe ja Hiiu asumis. Tänav algab Ugala ja Haldja tänava ristumiskohast ja lõppeb tupiktänavana. Tänav sai nime 16. septembril 1952; see on nimetatud Soome mütoloogilise tegelase Ilmarise järgi. Ilmarise tänav 19, 21, 23, 25 kuuekorruselised korterelamud valmisid Pääsküla rabaäärsel reljeefsel metsamaastikul ametlikult EKE Vabariikliku Nõukogu eksperimentaalse elamukvartalina. Arhitektid Ants Mellik, Endel Laasi, projekt 1969, kvartal valmis 1971. aastal. Tallinna tänavad linnaosade kaupa. KNAB, vaadatud 24.02.2016. Tallinna tänavanimed. KNAB. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn: Valgus, 1972. Lk. 39 Epp Lankots, EESTI 20. SAJANDI ARHITEKTUURI KAITSE PROGRAMM. TALLINNA NÕUKOGUDEAEGNE EHITUSPÄRAND, Tallinn 2009, lk 15
Imanta tänav

Imanta tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Keldrimäe asumis. Tänav jääb Võlvi ja Vana-Liivamäe tänava vahele. Imanta tänav Tallinnas Keldrimäe asumis on kandnud ajalooliselt nimetusi - Väike-Juhkendali tn, Veike-Juhkendali tn; saksa keeles Kleine Joachimstaler Straße Imantastraße', vene keeles Малая Іоахимстальская ул... Suur-Arefjevi tänav 6 asus Vene õigeusu kiriku Tallinna 2-klassiline Nikolai kogudusekool. Tänav Maakri ja Sibulaküla asumis sai Imanta tänava nime 17. jaanuaril 1923. Enne seda nimetati seda Arefjevi ehk Suur-Arefjevi tänavaks. 22. jaanuaril 1936 liideti Imanta tänavaga Väike-Juhkentali tänav. Tallinna Linna Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee otsusega 13. veebruarist 1976 nimetati Lenini puiesteelt Kingissepa tänavale kulgenud osa, Ants Lauteri järgi Ants Lauteri tänavaks. Tollasest Kingissepa tänavast Juhkentali poole jätkus senine Imanta tänav. Tallinna tänavad linnaosade kaupa. KNAB, vaadatud 24.02.2016. Tallinna tänavanimed. KNAB. Imanta tn, EKI KNAB: Eesti - Eesti Keele Instituut, Eesti kohanimed (vaadatud 04.07.2021) Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn: Valgus, 1972. Lk. 40 KNAB: kohanimeandmebaasi avaleht - Eesti Keele Instituut
Jaani tänav (Tallinn)

Jaani tänav (saksa keeles Johannisstrasse, Johannisstraße, Johannispromenade; vene keeles Іоановская ул., Іоанновская ул., Ивановская ул.) oli tänav Tallinnas 20. sajandi alguses, mis ühendas toonast Vene turgu toonase Peetri platsiga. Tänapäeval moodustab see Pärnu maantee alguse Viru väljakust Vabaduse väljakuni. Tänav sai nime Jaani kiriku järgi. Tänavanimi tühistati 22. jaanuaril 1936. Uuele turule ehitati vastu Jaani tänavat 1896. aastaks kivist vaekoda mõne äriruumiga, turu idaservale püstitati aastail 1900 turuhoone (Riia arhitekt Wilhelm von Stryk) toiduainete müümiseks, mis oli eelkõige mõeldud lihamüüjate tarbeks. Turuhoone Pärnu maantee poole ehitati 20. sajandi algul kaubaputkade read, ning turuplatsi suurendati veidi ida suunas. Kaubaputkad lammutati 1923. aastal ja see muutis turu avaramaks. Jaani tänava lõunaküljel, Viru tänava purkkaevu vastas, asus aastatel 1903–1905 Tallinna saksa teater, kui peale Laia tänava teatri põlemist 1902–1903 Uue turu äärsele haljasalale ehitati Saksa Teatrile ajutine kerge puitteater, nn Interimstheater (projekteerisid Riia arhitekt H.Scheel ja Tallinna insener Friedrich Axel von Howen). Teatrihoone oli küüni taoline hall, kus anti teatrietendusi ja näidati kino. 15. oktoobri öösel 1905 põletati teater maha. Samale Saksa Teatri kohale ehitati hiljem veel mitu puithoonet: 1906 ja 1907 vendade Truzzide tsirkus, mis oli ajutine tsirkusehoone, mis püstitati hooaja alguses mõneks kuuks. 1908. aastal ehitati kõrvuti kaks püsihoonet - kino Metropol ja tsirkusehoone. Aastatel 1908–1911 tegutsenud kino Metropol põles maha ööl vastu 22. juunit 1911. Aastatel 1908–1913 tegutsenud tsirkusehoones asus detsembrist 1910 ka kino Marina. Tsirkusehoone lammutati juulis 1913. Tänase Draamateatri kohal asus aastatel 1895–1899 tsirkus „Momino". Aastatel 1908–1910 ehitati tänaseni säilinud Saksa Teatri hoone, aastatel 1911–1913 aga Estonia teatrihoone. Jaani tänav 13 (tänapäeval Estonia pst 10 ja Pärnu mnt 13 nurgal Tallinna Inglise kolledži hoone) ehitati aastatel 1913–1916 Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi hoone. Adreßbuch für Estland nebst einem Register der dem Verein angehörenden deutschen firmen. Zusammengestellt im März 1913., Reval, 1913. Buchdruckerei der „Revalschen Zeitung", seite 22 Jaani tn, EKI KNAB: Eesti - Eesti Keele Instituut, Eesti kohanimed (vaadatud 20.07.2021) Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn: Valgus, 1972. Lk. 99 EKI KNAB
Vana-Otepää mõis

Vana-Otepää mõis (saksa keeles Schloß Odenpäh) oli riigimõis Otepää kihelkonnas Tartumaal. Mõis rajati 13. sajandil. Otepää mõisa (mille alla kuulusid ka hilisemate Ilmjärve ja Kastolatsi mõisa valdused) läänistas pärast Tartu piiskopkonna hävingut Liivi sõjas Poola kuningas Zygmunt III Waza poolt Tartu ökonoomile Georg Schenkingile, kuid Rootsi kuningas Gustav II Adolf läänistas selle kas 1625 või 1626. aastal Axel Oxenstiernale. 1641. aastal oli Otepää mõisa omanik feldmarssal Herman Wrangel, kes pärandas selle oma pojale, kindral Wolmar Wrangelile, kellele kuningas Karl XI kinnitas selle vara 1674. aastal. Pärast Wolmar Wrangeli järeltulijateta surma 1677. aastal kinnitas kuningas mõisa tema lesele Vasaborgi Kristinale. Suure reduktsiooni tulemusena sai Otepää mõisast kroonumõis. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 24.02.2016) Vana-Otepää mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.02.2016) Leonhard von Stryk: Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil, Der ehstnische District mit vier karten. 1877. Lk 113. Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 322 [1]. Vana-Otepää mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Vidrike mõis

Vidrike mõis (saksa keeles Friedrichshof) oli rüütlimõis Otepää kihelkonnas Tartumaal. Mõis rajati 18. sajandi keskel Pilkuse mõisast eraldatud alast. http://www.mois.ee/pikknimv.shtml (vaadatud 24.02.2016) Vidrike mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.02.2016) Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 323 [1]. Vidrike mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Issaku mõis

Issaku mõis (saksa keeles Issako) oli Kurista mõisa kõrvalmõis Võnnu kihelkonnas Tartumaal. Mõisa peahoone ehitati 19. sajandi II poolel. Peahoone on erandlikult esinduslik; enamasti kõrvalmõisate peahooned olid märksa tagasihoidlikumad kui peamõisate peahooned. Issaku mõisa peahoone on tellistest ehitatud ja põhiosas ühekorruseline. Hoone fassaad on keskosas eenduv ja kahekorruseline. Hoonesse pääseb sisse veranda kaudu. Mõis on tänapäeval eraomanduses. Issaku mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 24.02.2016) Praust, Valdo. Tartumaa mõisad. Tallinn: Tänapäev, 2008. Lk 100-1. Issaku mõis Eesti mõisaportaalis Issaku mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Felix Wiedwald

Felix Wiedwald (sündinud 15. märtsil 1990 Thedinghausenis) on saksa jalgpallur. Ta mängib väravavahina Saksa Bundesliga klubis Frankfurdi Eintracht.
Armeenia Apostliku Kiriku Eesti Püha Gregoriuse kogudus

Armeenia Apostliku Kiriku Eesti Püha Gregoriuse kogudus on 1994. aastal loodud Armeenia Apostliku Kiriku kogudus Tallinnas, mis tegutseb Tallinna Jaani Seegi kirikus. Koguduse vaimulik (preester) on isa Garnik. 2017. aasta oktoobris esitasid koguduse pühapäevakooli lapsed Mahtra lasteaias armeenia rahvatantse ja -laule . http://www.armkirik.ee/ "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. oktoober 2020. Vaadatud 19. oktoobril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Johann Mahmastal

Johann Mahmastal ehk Johann Mahmastol (vene keeles Иоганн (Иоханнес) Адамович Махмасталь; 10. aprill 1891, Narva – 2. veebruar 1942, Bagarjak, Tšeljabinski oblast) oli Nõukogude Liidu diplomaatiline kuller. 1926. aastal lõi ta Läti territooriumil tagasi kallaletungi, kui täitis koos Theodor Nettega ametiülesandeid ning sai haavata. Tema järgi kandis Narva Suur tänav aastani 1994. nime Mahmastali tänav. Johann Mahmastol
Yllästunturi

Yllästunturi on tundur Soomes Lapi maakonnas Kolari vallas. Yllästunturi on 719 meetrit kõrge mägi Pallas-Yllästunturi rahvuspargis. Tundru suhteline kõrgus on üle 500 meetri, hea ilmaga ulatub nähtavus mäe tipust üle saja kilomeetri. Yllästunturi põhja- ja lõunanõlvale on rajatud mäesuusarajad. Yllästunturil asub Soome ainuke Super-G nõlv. Tundru jalamil asub Ylläse suusakeskus. Tippu viib gondellift. Yllästunturist põhja pool asub Äkäslompolo küla, lõuna pool Ylläsjärvi küla. "Ylläs. Tunturit ja muut huiput". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. märts 2016. Vaadatud 25. veebruaril 2016.