laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Elmar Pähn

Elmar Pähn (18. november 1908 Rõuge kihelkond – 5. november 1991 Toronto) oli eesti vaimulik. Õppis Nursi valla algkoolis ja Rõuge kihelkonnakoolis. Lõpetas aastal 1930 Võrumaa Rahvahariduse Seltsi ühisgümnaasiumi. Õppis aastatel 1931–1934 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal August Pähna (venna) juures Koeru ja Tallinna Jaani koguduses praost Hans Kubu juures. Ordineeriti õpetajaametisse Tallinnas 14. aprillil 1935. Oli aastal 1935 Tallinna Jaani koguduse õpetaja Hans Kubu isiklik adjunkt, aastal 1936 oli ta Tõstamaa Maarja koguduse asetäitja õpetaja. 1936–1944 oli ta Urvaste koguduse õpetaja. Aastal 1936 oli ta veel Kaitseliidu Antsla malevkonna vaimulik. Siirdus aastal 1944 Saksamaale. Oli 1944–1945 eestlaste õpetaja Schwerinis ja Mecklenburgis. Aastal 1945 oli ta Briti tsooni eesti põgenike õpetaja, hiljem Bocholti laagris. Aastal 1950 saabus ta USA-sse. Oli 1950–1952 Baltimore'i Markuse koguduse organiseerija õpetaja. 1952–1958 teenis ta Buffalo Pauluse koguduses. Chicago Pauluse koguduse õpetaja oli ta aastatel 1957–1978, Chicago Esimest kogudus teenis ta 1975–1978, Cleveland-Ohio kogudust 1954–1978. Aastal 1978 jäi ta emerituuri, kuid ta jutlustas edasi, kuhu kutsuti. Et talle polnud ükski koht kauge, hüüti teda lendavaks pastoriks. Elmar Pähna vend August Pähn (1904–1963) oli samuti kirikuõpetaja. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Eesti Kirik nr 6, 1978 https://eelk.ee/elulood/pahn_elmar.html http://www.cfe.ee/album-esticum?show=1954
Musta Veenuse Ordu

Satanismi erinevad suunad LaVey Satanism | Luciferianism | Religioosne Satanism | Sat/Tan Satanism | Setianism Satanistlikud organisatsioonid First Satanic Church | Misanthropic Luciferian Order | Church of Satan | First Church of Satan | Order of Mars | Order of Nine Angles | Order of the Left Hand Path | Temple of Set Musta Veenuse Ordu (lühend: MVO) on Anton Szandor LaVey mõtteid järgivate eesti satanistide liit. MVO asutati 30. aprillil 2001 kui Eesti Satanistlik Kogudus "Musta Veenuse Ordu". MVO asutamisele eelnes mitme aasta pikkune töö, mille võiks jaotada kümnesse etappi: satanismi puudutava info otsimine saadud infoga tutvumine, vajaliku väljasõelumine ja Eesti oludele sobivaima põhijoone kujundamine satanismi puudutava kirjanduse hankimine ja tõlkimine satanismist huvituvate inimeste otsimine ja koondamine avalikkuse teavitamine MVO asutamise plaanidest avaliku arvamuse kujundamine MVO asutamiseks sobivaimate isikute väljaselgitamine asutava kogu kokkukutsumine prioriteetide paikapanemine asutava kogu poolt põhikirja väljatöötamine Kuigi modernses satanismis on mitu suunda – ratsionaalne, okultistlik, lutsiferiaanlik (ajalooliselt on neid veelgi rohkem), leidis asutav kogu, et ei tohiks keskenduda ühele kindlale suunale, vaid tuleks luua organisatsioon, mis koondaks kõiki satanismi suundi, jättes seejuures välja kriminaalsusesse kalduvad elemendid nagu happeline satanism. Praegu kuulub MVO ridadesse nii ratsionaliste, okultiste kui ka lutsiferiaane. MVO on püüdnud registreerida end juriidilise isikuna, kuid nelja aasta jooksul ei ole see õnnestunud. Algul toodi välja kõikvõimalikke pisivigu esitatud dokumentides, kuid kui need parandati, hakkasid ametnikud kasutama venitamistaktikat, vastates päris viimasel hetkel. Jätkuvat registreerimisest keeldumist põhjendatakse erinevate demagoogiliste ja otsitud väidetega. Peamiseks probleemiks mitteregistreerimisel näevad MVO esindajad seda, et hoolimata väidetavast (EV põhiseaduse kohaselt) usuvabadusest ja riigikiriku puudumisest Eesti Vabariigis lähtuvad ametnikud MVO'ga seotud võtmemõistete ("Saatan", "satanism") hindamisel kristlikust seisukohast ja terminoloogiast, jättes tähelepanuta asjaolu, et MVO on korduvalt rõhutanud oma mitteseotust "kristliku Saatanaga". Saatan Satanism Joy of Satan Musta Veenuse Ordu koduleht Eve Heinla. Eesti satanistid lähevad uuele ringile. Õhtuleht, 8. juuni 2005 Satanistlik ühendus pühitses Eesti koolid saatanale. ERR uudised, 26. detsember 2007
Artjom Vargaftik

Artjom Mihhailovitš Vargaftik (Артём Михайлович Варгафтик; sündinud 2. juulil 1971 Moskvas) on Venemaa muusikakriitik, muusikaajaloolane ja tšellist. Ta on juhtinud muusikasaateid mitmes raadiojaamas ja televisioonis ning esinenud muusikateemade kommentaatorina. 2006. aastal tema raamat "Partiturõ tože ne gorjat" (Партитуры тоже не горят).
Petropavl

Petropavl (kasahhi keeles Петропавл, mitteametlikult Кызылжар) on linn Kasahstanis, Põhja-Kasahstani oblasti keskus. Petropavl asub Išimi jõe ääres Venemaa piiri lähedal. Petropavlis on sündinud Lydia Auster. Petropavli kliima on mandriline. Talv on pakaseline, vähese lumega ja kestab 5 kuud. Suvi on suhteliselt palav, ilm on siis selge ja sageli põuane. Kõige soojemad kuud on juuli (keskmiselt +19,7 °C) ja juuni (keskmiselt +18,4 °C), kõige külmemad kuud on jaanuar (-15,6 °C) ja veebruar (-14,9 °C). Aasta keskmine temperatuur on +2,2 °C. Keskmine sademete hulk Petropavlis on 345 mm aastas, õhuniiskus on 73,8% ja tuule kiirus 4,3 m/s. 28. veebruaril 1740 kiitis tsaarivalitsus heaks projekti, mille kohaselt Venemaa keisririik rajas uue kindlustatud liini lõuna poole varasemast Išimi kindlustusvööndist. Uus liin oli 558 km pikk ja kulges Omskist (Irtõši ääres) Kurgani kanti (Toboli ääres). See liin pidi takistama kasahhide ja teiste rändhõimude rüüsteretki paiksete venelaste asulatele. Kuigi Senat oli rõhutanud uue kindlustusvööndi ehituse alustamise möödapääsmatust, saabus kahe tuhande mehe suurune sõjaväeüksus Petropavli kanti alles 1752. aasta juunis. Kindluse nimeks sai Püha Peetruse kindlus. Kindluse asutamise kuupäevaks loetakse 12. juuli 1752. Oktoobris ehitustööd katkestati, neid jätkati kevadel ja 1753 loeti kindlus valminuks. Raske töö, halva toidu ja varakult saabunud külmade tõttu tekkisid sõduritel kiiresti terviseprobleemid. Sõdurid olid haiged, mitmed neist surid, esines deserteerumist. Kindlus asus Išimi paremal kaldal kohas, kus jõgi oli kuni 47 m lai. Kindlust piirasid kaks looduslikku jäärakut. Kindlus oli kuusnurkse põhiplaaniga ja ehitatud puust, selle ümbermõõt oli üle 1,3 km ja pindala umbes 2 ha. Kindluse bastionides asusid kahurid ning kindluse sees olid kasarmud, hobusetallid, ohvitseride elamud, garnisoni kirik, püssirohuladu jne. Kindlus asus strateegiliselt soodsas kohas ning sai varsti piirkonna poliitiliseks ja majanduskeskuseks. Lähedusse asusid talupojad, sest sõduritele oli vaja toitu ja riiet. Kindlusse asusid elama kaupmehed. Juba 1759 avati esimene kool sõdurite lastele. Puitkindlustused asendati muldkindlustustega, rajati niinimetatud saadikumaja Kokandi khaaniriigi esindajate vastuvõtmiseks. 1772. aastal oli väljaspool kindlust juba kaks eeslinna. 10. detsembril 1804 avaldas Seant oma ukaasiga nende linnade loendi, kus asuvad kindlused. Nende hulgas oli ka Püha Peetruse kindlus. 1807 nimetati kindlus Petropavlovskiks, talle anti linna õigused ja ta määrati Tobolski kubermangu. 7. septembril 1807 määrati Petropavlovski esimene linnapealik palgaga 300 rubla aastas. Selleks sai erumajor Levašov. Petropavli koduleht
Petropavlovsk

Petropavlovsk on mitme linna endine nimi: Petropavl Kasahstanis Petropavlovsk-Kamtšatski Venemaal Seda nime kandis ka sõjalaev (Petropavlovsk).
Ernst Wilhelm Woldemar Schultz

Ernst Wilhelm Woldemar Schultz (5. detsember 1813 Tartu – 21. september 1887 Tallinn) oli Eesti vaimulik. Lõpetas Tartus gümnaasiumi ja õppis aastatel 1832–1836 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli aastal 1837 Gaujiena mõisas koduõpetaja. 1838–1839 õppis Halle ja Berliini ülikoolides filoloogiat ja usuteadust. Oli 1840–1842 koduõpetaja mõisarentnik Guleke juures Sigulda mõisas. Ordineeriti 25. jaanuaril 1842 kirikuõpetajaks. Oli 1842–1846 Pärnumaa Saarde Katariina koguduse õpetaja. Aastatel 1846–1863 oli Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja, ühtlasi 1856–1863 Pärnu praostkonna praost. Woldemar Schultz oli Eestimaa kindralsuperintendendiks, Eestimaa konsistooriumi asepresidendiks ja nimetati 26. aprillil 1863 Toomkiriku koguduse ülempastoriks. Neisse ameteisse introdutseeriti ta 30. juulil 1863. Oli Eestimaa pastorite sinodi eestseisja, Tallinna Toomvaestekooli ja sellega seotud vaesteasutuse direktor ja Eestimaa pastorite kassa asepresident. 29. oktoobril 1883 sai ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnast theol. dr. honoris causa tiitli. Osales mitmete vaimulike seltside, nagu Piibliseltsi ja Evangeeliumi Seltsi töös, kuulus ülemkoolikomisjoni, vangla- ja statistikakomiteesse. Eestikeelsete kooliraamatute autor ja vaimulike laulude eesti keelde tõlkija. Andis aastatel 1847–1849 koos Karuse koguduse õpetaja Friedrich Wilhelm Anton Hasselblattiga vaimulikku ajakirja Leiwakorwikenne. Avaldas paljude pastorite jutlused aastal 1877 ilmunud jutluseraamatus. Ei pooldanud teoloogilise kõrgharidusega eestlaste vaimulikku ametisse saamist, samas oli eestlaste vabatahtliku saksastamise idee toetaja. Ta oli kolm korda abielus. Tema poeg (teisest abielust) Otto Woldemar Ludwig Schultz oli Pärnu-Jakobi koguduse õpetaja. Tema teise ja kolmanda abikaasa isa Otto Christoph Heinrich Girgensohn oli Alūksne ja Tallinna Oleviste koguduse vaimulik. Tema väimees Magnus Heinrich Ferdinand Hörschelmann oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja, Tallinna toomkoguduse ülemõpetaja, Eestimaa kindralsuperintendent ja konsistooriumi asepresident. Liivi Aarma. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885. Tallinn 2007.
Geoloogide Klubi

Geoloogide Klubi oli aastail 1985–1989 Tartus tegutsenud geoloogiahuviliste ühendus, mis vormistati 31. mail 1989 Eesti Geoloogia Seltsiks.
Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskond

Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskond oli Tartu Ülikooli teaduskond, mis loodi 1992. aastal ja eksisteeris kuni aastani 2010. Selle loomise initsiaatorid olid Jüri Kärner ja Rein Taagepera. 2010. aastal liideti sotsiaalteaduskond ja haridusteaduskond sotsiaal- ja haridusteaduskonnaks. 1. jaanuaril 2016 moodustati sotsiaal- ja haridusteaduskonnast, õigusteaduskonnast, majandusteaduskonnast, ühiskonnateaduste instituudist, haridusteaduste instituudist, psühholoogia instituudist, Johan Skytte poliitikauuringute instituudist, Narva kolledžist ja Pärnu kolledžist Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkond. "Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskond tähistab 15. sünnipäeva". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuni 2007. Vaadatud 9. juunil 2010.
Johannes Reinhold Schultz

Johannes Reinhold Schultz (19. september 1905 Pärnu-Jaagupi – 1. aprill 1941 Tuszyn) oli Eesti vaimulik. Õppis aastatel 1915–1924 Tallinna Toomkoolis. Õppis 1924–1927 usuteadust Tartu Ülikoolis, täiendas end Tübingenis, sai aastal 1927 mag. theol. kraadi Tartu Ülikoolist. 1928–1931 oli ravil Šveitsis sanatooriumis. Ordineeriti Tallinnas 5. veebruaril 1933 õpetajaks. Oli ametis 1933–1938 Tallinna Toompea saksa koguduses (käis koos Tallinna Niguliste kirikus). 1938–1939 oli dotsendi ametikohal Tartu Lutheri Erainstituudis, elas haigena Elvas. Põgenes Saksamaale Ostrowosse (praegu Ostrów Wielkopolski Suur-Poola vojevoodkonnas), suri 1941. aastal Tuschinis (praegu Tuszyn Łódźi vojevoodkonnas). Der Kirchenbegriff der orthodoxen Kirche (magistritöö, käsikiri, Tartu Ülikooli usuteaduskond, 1939) Tema isa Otto Woldemar Ludwig Schultz oli Pärnu-Jakobi koguduse õpetaja, vanaisa Ernst Wilhelm Woldemar Schultz oli Saarde ja Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja ning Eestimaa kindralsuperintendent, teine vanaisa Ferdinand Justius Luther oli Emmaste Immanueli koguduse esimene õpetaja, Käina Martini koguduse õpetaja ja Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja, tema onu Ralf Johannes Ferdinand Luther oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse ja Tartu Ülikooli koguduse (saksa pihtkonna) õpetaja. Vend Kurt Rudolf Schultz oli Muhu-, Pöide ja Saaremaa Jaani koguduste õpetaja, hiljem oli pastoriks Tüüringi ja Saksi-Anhalti liidumaal ning oli Eichsfeld'i kirikuringkonna superintendendiks. Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann Johannes (Hans) Reinhold Schultz. Vaimulike elulood EELK kodulehel
Bülletään

Bülletään (prantsuse sõnast bulletin) on väljaanne, mis ilmub kindlate küsimuste või teemade kohta mingi inimeste sihtrühma (asjatundjate, teiste kasutajate) informeerimiseks. Bülletään hõlmab tavaliselt aktuaalse temaatilise informatsiooni valimikku. Bülletäänid ilmuvad trüki- või elektroonilise väljaandena. Need võivad olla spordi, teadusliku jms temaatikaga.
Kurt Rudolf Schultz

Kurt Rudolf Schultz (16. juuli 1901 Pärnu-Jaagupi – 26. detsember 1979 Heiligenstadt) oli Eesti vaimulik. Õppis aastatel 1912–1919 Tallinna Toomkoolis ja 1920–1925 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Pärnu-Jaagupis ja Pärnus. Ordineeriti 11. juunil 1926 Viljandis õpetajaametisse. Oli aastal 1926–1927 Viljandi Pauluse koguduse abiõpetaja. Teenis aastatel 1927–1939 Muhu, Pöide ja Saaremaa Jaani kogudust, olles 1931–1935 Saaremaa praostkonna abipraost. Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Oli 1940–1945 vaimulik Eichstädtis (praegu Dąbie Suur-Poola vojevoodkonnas) ja 1945–1947 Dingelstädtis (Eichsfeldi maakonnas Tüüringi liidumaal). 1947–1949 teenis vaimulikuna Helbras (Eislebeni lähedal Mansfeld-Südharzi maakonnas Saksi-Anhalti liidumaal). 1949–1969 oli õpetaja Heilbad Heiligenstadtis (Eichsfeldi maakonnas Tüüringi liidumaal), olles samaaegselt Eichsfeldi kirikuringkonna superintendent. Emerituuri jäi ta 1. septembril 1969. Heiligenstadtis ta ka suri. Tema isa Otto Woldemar Ludwig Schultz oli Pärnu-Jakobi koguduse õpetaja, vanaisa Ernst Wilhelm Woldemar Schultz oli Saarde ja Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja ning Eestimaa kindralsuperintendent, teine vanaisa Ferdinand Justius Luther oli Emmaste Immanueli koguduse esimene õpetaja, Käina Martini koguduse õpetaja ja Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja, tema onu Ralf Johannes Ferdinand Luther oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse ja Tartu Ülikooli koguduse (saksa pihtkonna) õpetaja. Vend Johannes Reinhold Schultz oli Tallinna Toompea saksa koguduse õpetaja ja Tartu Lutheri erainstituudi dotsent. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann
Eduard Kokoitõ

Eduard Kokoitõ (osseedi keeles Кокойты Джабейы фырт Эдуард, vene keeles: Эдуард Джабеевич Кокойты, gruusia keeles ედუარდ კოკოითი; sündinud 31. oktoobril 1964 Tshinvalis) oli Lõuna-Osseetia president 2001–2011. Nooruses oli Kokoitõ Nõukogude Liidu maadluskoondise liige. 1980. aastatel oli ta Tshinvalis komsomolisekretär. 1992. aastal kolis ta Moskvasse, kus asus tegelema äriga. Lõuna-Osseetiasse naasis Kokoitõ 2001. aastal. Samal aastal valiti ta teises hääletusvoorus 53% toetusega Lõuna-Osseetia presidendiks. Ametisse asus ta 18. detsembril. 2006. aasta 12. novembril valiti Kokoitõ ametisse tagasi. Samal päeval valiti Gruusia poolt kontrollitud Osseetia aladel presidendiks endine Lõuna-Osseetia peaminister Dmitri Sanakojev. 2011. aasta novembris valiti uus president, Kokoitõ kolmandaks ametiajaks kandideerida ei saanud. 9. detsembril astus ta ennetähtaegselt ametist tagasi. Lõuna-Osseetia president astus ametist tagasi
Karulauk

Karulauk (Allium ursinum) on mitmeaastane sibultaim liilialiste sugukonnast laugu perekonnast. Karulauk on maitse- ja ravimtaim. Taime on kirjeldanud Plinius Vanem entsüklopeedilises loodusloos "Naturalis historia". Carl von Linné (1707–1778) süstematiseeris karulaugu oma 1753. aastal avaldatud taimeliikide raamatus "Species Plantarum". Karulauku nimetatakse ka metsikuks küüslauguks. Karulauk kasvab peaaegu terves Euroopas. Eestis kuulub ta III kategooria looduskaitse all olevate liikide hulka. Ta kasvab kõige meelsamini niiskes lehtmetsas, eelistab varjulist kasvukohta. Taim kasvab 20–50 cm kõrguseks. Lehed on õhukesed, kuni 20 cm pikkused, selgelt eristatava rootsuga. Taim õitseb mais-juunis. Õievarred on lehetud. Õisik on valgete tähekujuliste õitega sarikas. Karulaugu kuivatatud lehti (folia Allii ursini) ja kogu ürti (herba Allii ursini) kasutatakse ka droogina. Karulauku kasutatakse maitsetaimena. Teda kasvatatakse ka aedades püsikuna. Taime osad sisaldavad erinevates kontsentratsioonides küüslaugulõhnalisi eeterlikke õlide komponente, nagu allitsiin, alliin jpt. Söödavad on nii lehed, varred, sibulad kui ka õied. Normaalse füsioloogiaga inimesel karulaugu tarvitamine söögiks mürgistusseisundeid esile ei kutsu, küll aga võib taimeosade söömine olla toksiline osadele loomadele. Karulaugu lehtede korjamisel ja söögiks ettevalmistamisel tuleb neid hoolikalt puhastada ja pesta, et mitte nakatuda selliste inimestele ohtlike haigusetekitajatega nagu Echinococcus multilocularis. Karulaugu lehed sarnanevad inimorganismile mürgise piibelehe ja hariliku sügislille lehtedega, mistõttu nõuab karulaugu korjamine head taimetundmist. Bärlauch (saksa keeles) Allium ursinum (International) (saksa keeles) Allium ursinum - Botanik, ©2014 -Institut für Veterinärpharmakologie und -toxikologie, veebiversioon (vaadatud 07.08.2014) (saksa keeles) Bärlauch - Allium ursinum Rebased levitavad surmatõbe nii maal kui ka linnas Maiglöckchen, veebiversioon (vaadatud 07.08.2014) (saksa keeles) Ettevaatust: inimesed ajavad karulaugu segi mürgiste piibelehe- ja sügislille lehtedega. Postimees 27. mai 2017. Allium_ursinum (vaadatud 25.05.2013) Maiglöckchen, veebiversioon (vaadatud 07.08.2014) (saksa keeles) Sissekanne veebiportaalis http://www.vetpharm.uzh.ch/ (vaadatud 25.05.2013) Renata Sõukand, Kalle Raivo. HERBA: Historistlik Eesti Rahvameditsiini Botaaniline Andmebaas.Võrguteavik. 2008. Tartu: EKM Teaduskirjastus. Veebiversioon (vaadatud 25.05.2013) Alo Lõhmus, "Rebased levitavad surmatõbe nii maal kui ka linnas", Maaleht, 22. aprill 2010, veebiversioon (vaadatud 25.05.2013) Bärlauch (saksa keeles) Bärlauch - Allium ursinum Species Plantarum At: Biodiversity Heritage Library "Species Plantarum" raamatu veebiversioon (vaadatud 26.05.2013) Karulauk andmebaasis eElurikkus Das Bärlauchkochbuch des Bärlauchportals.Karulaugu retseptiraamat veebiportaalis http://www.baerlauch.net/seite_2.html (vaadatud 25.05.2013) Karulauk – tervistav kevadekuulutaja Aialeht Sissekanne veebiportaalis www.seemnemaailm.ee (vaadatud 25.05.2013) Fotod: Bärlauch Google'i pildiotsing (vaadatud 25.05.2013)
Punapiir

Punapiir on kvantoptikas väikseima sagedusega valgus, mis võib tekitada fotoefekti ehk tõrjuda ainest välja elektroni. f = A / h {\displaystyle f=A/h} kus f-punapiiri sagedus, millest väiksema sagedusega valgus ei tekita fotoefekti; A-elektroni väljumistöö; h-Plancki konstant
Transformmurrang

Transformmurrang on nihkemurrang, mille korral kaks laama liiguvad horisontaalselt teineteisest mööda. Transformmurrangud jagunevad vasaku- ja paremakäelisteks. Transformmurrangud esinevad nii mandrilises kui ka ookeanilises maakoores. Näiteks San Andrease murrang on mandriline transformmurrang.
Arnold Trossin

Arnold Trossin (Arnold Johan Wilhelm Trossin, 29. mai 1875 Jäneda – 31. oktoober 1942 Würzburg) oli eesti apteeker, Nõmme Vana Apteegi asutaja. Trossin sündis pottsepa pojana Jänedal. Vanemate perekonnanimed (ema neiuna Burova) lubavad eeldada vene päritolu. Nähtavasti on tegemist luteri usku üle läinud sisserändajatega, kes peagi hakkasid saksastuma. 1879. aastal siirdusid Trossinid Tallinna ja panid end hingekirja Niguliste (saksa) kogudusse. Pärast kooliaastaid Nikolai gümnaasiumis asus Arnold Trossin apteekriõpilasena tööle Rakveres. Sooritanud Tartus 1895. aastal abiliseeksami, töötas ta vaheaegadega kuni 1900. aasta sügiseni Tallinna Väikeses apteegis, tegi järgmise aasta hakul Moskva ülikoolis proviisorieksami ning võttis vastu koha Raeapteegis. Töökas ja asjalik proviisor võitis peagi Carl Rudolf Lehberti usalduse ja tõusis tema alaliseks asendajaks. 5. jaanuaril 1910 saatis Trossin kubernerile palve seada sisse uus maa-apteek Nõmme suvituskohas Jälgimäe mõisa piirides Tallinna kreisis, linnast 7 versta kaugusel. Kuberneri resolutsioon 31. maist 1910 lubas alustada tööd aadressil Mai (endine Apteegi) tn 4. Maja, mille Trossin üüris, oli mõeldud suvilaks. Aastaid hiljem, juba omanikuna, lasi ta teha majale juurdeehitise. Nii töötas apteek 30 aastat, kandes Arnold Trossini nime. Oma algse omaniku valdusse jäi apteek 1940. aastani. Deutsch-baltisches Gedenkbuch: unsere Toten der Jahre 1939-1947. Darmstadt: Deutsch-Baltische Genealogische Gesellschaft e. V. Darmstadt, 1991, lk 454. Kanne Trossini, tema naise ja poja kohta Oleviste koguduse personaalraamatus "Nõmme apteek tähistab sajandat sünnipäeva" Nõmme Sõnumid, 2010
Nõmme vana apteek

Nõmme vana apteek oli apteek Tallinnas Nõmme linnaosas aadressil Mai tänav (endine Apteegi) 4 Nõmme raudteejaama lähedal. Apteegi Nõmmel avas proviisor Arnold Trossin 1910. aasta mais. 1940. aasta sügisel apteek natsionaliseeriti. 1992. aasta märtsis muutus apteegi omandivorm ja moodustati AS Nõmme Vana Apteek. Alates 19. aprillist 2006 kuulus Nõmme Vana Apteek Koduapteegi osaühingule. Aastast 1995 on Nõmme vanima apteegi hoone muinsuskaitse all. 2011. aasta märtsis kolis apteek äsja valminud Nõmme Tervisekeskuse hoonesse. 15. mail 2013 müüs Tallinna linn apteegi endised ruumid ehk Mai tänav 4 hoone esimese korruse 121 061 euro eest kinnisvarafirmale TCM Grupp. TCM Grupp võõrandas 139 ruutmeetril asuva korteriomandi edasi eraisikule. Nõmme vana apteegi läheduses asub Mai park. Nõmme linnaosa ajaleht: Nõmme apteek tähistab sajandat sünnipäeva. Hoone, milles asub Nõmme vanim apteek. Kultuurimälestiste riiklik register. Merilin Kruuse (30.01.2017). "DELFI FOTOD: Nõmme vana apteegi ruumidesse tuleb korter". Delfi.ee. Vaadatud 29.04.2021. Urmas Tooming (1. märts 2012). "Nõmme vana apteek läheb ajutiselt puuetega laste kasutusse". Postimees.ee. Vaadatud 29.aprillil 2021. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |vaadatud= (juhend) Nõmme vana apteek kultuurimälestiste riiklikus registris
Kultuuriselts

Kultuuriselts on selts, mille liikmete üks ühine liitev eesmärk on mingi kultuuritegevuse korraldamine, arendamine vms. Eesti kultuuriseltside loend Eesti Kultuuriseltside Ühendus
Selts

Selts on vabatahtlik organisatsioon, mis taotleb ühiskondlikke, kutsealaseid ja kultuurilis-seltskondlikke eesmärke. Seltsi on defineeritud ka nii: on juriidiline isik (nt MTÜ), mille liikmed tegutsevad ühise eesmärgi nimel[viide?]. Mittetulundusühingu nimi ei pea sisaldama täiendit mittetulundusühing, kuid seadus nõuab, et tema nimes oleks eestikeelne täiend, mis viitab sellele, et tegemist on isikute ühendusega. Selliseks täiendiks võib olla näiteks ühing, selts, kogu, koda, klubi, föderatsioon, liit, keskliit, ring, sõpruskond, erakond, korteriühistu jne. Juba 19. sajandil oli vabatahtlikku ühingut tähistava saksakeelse sõna Gesellschaft vasteks eesti keeles kujunenud sõna "selts". Seltsi nime kandvate ühingute hulgas on tuntud nt Õpetatud Eesti Selts (asut. 1838) ja Estonia Selts (asut. 1865). Selts on traditsiooniline ja praegugi tavapärane osa seltsingu või mittetulundusühingu nimest; katusorganisatsiooni nimeks võib olla ka keskselts. (Mikko Lagerspetz, Kodanikuühiskonna lühisõnastik, 2007) haridusselts kultuuriselts käsitööselts seltsing U. Mereste, 2003. Majandusleksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Köide II (N–Y). Lk 242 Ärinimi, mittetulundusühingu ja sihtasutuse nimi, Justiitsministeerium (vaadatud 6. veebruar 2013)