laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Metsamajandus

Metsamajandus on metsanduse haru, mis tegeleb metsade majandamisega: metsa uuendamise, kasvatamise, kasutamise ja kaitsega. Põhilised metsauuenduse võtted on uuendusraie ning sellele järgnev metsaistutus või -külv, aga ka looduslikule uuendusele kaasaaitamine (seemnepuude allesjätmine, maapinna mineraliseerimine, metsa majandamise eeskirjas sätestatust väiksema algtihedusega metsa külvamine või istutamine) ja metsakultuuri hooldamine (noorte puude ümbert rohttaimestiku niitmine, kitkumine, mahatallamine või keemiline tõrje, ning valgustusraie ehk konkureerivate puu- ja põõsaliikide eemaldamine ja liiga tihedate puugruppide harvendamine, mõningal määral kasutatakse istutusjärgsetel põuastel suvedel ka kastmist), mujal maailmas kasutatakse mõningate puuliikide puhul uuenemist soodustava abinõuna ka langi ülepõletamist. Metsa kasvatamise peamisteks võteteks on noorendike hooldamine, metsamaaparandus (mulla toiteainete-, happesuse- ja niiskusrežiimi parandamine, metsateede ehitamine jms), harvendus- ja sanitaarraied ning kasvavate puude laasimine. Eestis on keelatud metsa väetamine mineraalväetistega. Metsa kasutamine on puiduvarumine, vaigutamine, dekoratiivmaterjali (sh urvad, samblikud, samblad, metsalilled, jõulukuused, suvistekased), ravimtaimede, luua- ja vihaokste, punutisevitste, puukoore (sh korgi, kasetohu, niine jt), okaste, kase- ja vahtramahla varumine, seente, marjade, puuviljade, pähklite, seemnete, tõrude ja käbide korjamine, metsa kasutamine looduskaitseks, riigikaitseks, jahinduseks, teadus- ja õppetööks, rekreatsiooniks (sh sportimine, loodusfotograafia, vaba aja veetmine jne), kahjulike mõjude leevendamiseks (müra, heitgaaside, haisu, valgusreostuse, erosiooni, maalihete, tugevate tuulte jne tõkestamiseks), loomade karjatamiseks, mesinduseks (sh metsmesinduseks) ja religioosseks tegevuseks. Metsakaitse hõlmab tegevusi võitluseks metsi kahjustavate teguritega (haigused, putukkahjurid, ulukite rüüsted, metsatulekahjud, üleujutused, liigne rekreatiivne koormus, keskkonna saastatus (happevihmad, kohati ka leeliselised pinnaveed jne). Järjest rohkem peab metsakaitse otsima abinõusid ka prahistamise, geneetiline vaesumise, ebasoovitavate geenidega saastumise ja invasiivsete võõrliikide sissetungi vastu. Metsatööstus Metsahoolekogu Eesti metsasus https://www.riigiteataja.ee/akt/106072017004?leiaKehtiv http://www.eramets.ee/looduslik_uuendus/
Davos Monstein

Davos Monstein on küla Šveitsis Graubündeni kantonis Davosi vallas. Külas on 195 elanikku (2006).
Magalhãesi provints

Magalhãesi provints on 2. järgu haldusüksus (provints) Tšiilis Magalhãesi ja Tšiili Antarktika piirkonna keskosas Magalhãesi väina põhjarannikul. Magalhãesi provints piirneb põhjas Última Esperanza provintsi ja lõunas Tulemaa provintsiga. Provintsi pindala on 36 994,7 km². Elanike arv on 2012. aasta seisuga 128 199. Provintsi keskus on Punta Arenas. Provints koosneb neljast vallast (järjestatud kirdest edelasse): San Gregorio vald, Laguna Blanca vald, Río Verde vald, Punta Arenase vald. Magalhãesi provintsi kaudu jõutakse Tšiili äärmisse lõunaossa, olgu siis Argentinast autoga Río Gallegose kaudu või President Carlos Ibáñez del Campo rahvusvahelise lennujaama kaudu. Provintsi vaatamisväärsuste seas on Puerto del Hambre, Fuerte Bulnes, kaks pingviinide kolooniat ja Carlos III saare merepark, esimene merepark Tšiilis. 2017. aasta Tšiili rahvaloendus
Puerto del Hambre

Puerto del Hambre (ka: Puerto Hambre; 'näljasadam') on kunagine kindlustatud asula Tšiilis Magalhãesi ja Tšiili Antarktika piirkonnas Punta Arenase linnast 36 km lõunas ja ka Fuerte Bulnese lähedal Magalhãesi väina Bahía Buena lahe ääres, mälestis Hispaania esimesest katsest Magalhãesi väina rannikut koloniseerida. Praegu on asulast järel ainult varemed. Puerto del Hambret loetakse Tšiili geograafiliseks keskmeks Arica ja Tšiili Antarktika vahel. Sellesse üksikusse kohta rajas kapten Pedro Sarmiento de Gamboa 25. märtsil 1584 umbes 300 elanikuga asula Ciudad del Rey Felipe või Rey Don Felipe ('kuningas Felipe linn'). Arvatakse, et selle elanikud surid nälga. Aastaid hiljem randus seal inglise piraat Thomas Cavendish, kes leidis eest vana koloonia ja ühe ellujäänu. See oli Tomé Hernández, tänu kellele me linna lugu teame. Inglane pani kohale nimeks Port Famine ('näljasadam'), mis hispaaniakeelsena on tänini säilinud. Seda kasutati 19. sajandil Briti mereväebaasina. Peale Kuningas Felipe linna rajas Sarmiento de Gamboa veel koloonia nimega Nombre de Jesús (Jeesuse nimi), mis asus Magalhãesi väina Atlandi ookeani poolses suudmes Vírgenese neemel (Neitsite neemel) praegusel Argentina territooriumil. Elanikud jätsid selle maha, peaasjalikult selleks, et minna lääne poole otsima kuningas Felipe linna.
SRÜ lipp

SRÜ lipp on Sõltumatute Riikide Ühenduse lipp. Põhimäärus SRÜ lipu kohta oli heaks kiidetud 19. jaanuaril 1996.
Winnipegi järv

Winnipegi järv on järv Põhja-Ameerika mandril Kanadas. Pindala 24 400 km² Maht 366 km³ Suurim sügavus 18 m Keskmine sügavus 15 m Kõrgus merepinnast 217 m Valgla pindala 984 200 km² Soolsus 0‰ Winnipegi järv on pindalalt kuues Kanadas. Winnipegi järvest voolab välja Nelsoni jõgi.
Kreba-Neudorf

Kreba-Neudorf on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis. Kuni 2008. aastani kuulus vald Alam-Sileesia Oberlausitzi kreisi. Kreba (Chrjebja), Lache, Neudorf (Nowa Wjes) ja Tschernske (Ćernsk). Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Valla koduleht (saksa keeles)
Markersdorf

Markersdorf on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis. Kuni 2008. aastani kuulus vald Alam-Sileesia Oberlausitzi kreisi. Markersdorf, Deutsch-Paulsdorf (sorbi: Němske Pawlice), Friedersdorf, Gersdorf, Holtendorf, Jauernick-Buschbach ja Pfaffendorf. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Valla koduleht (saksa keeles)
Liepāja järv

Liepāja järv on järv Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas. Liepāja on suuruselt riigi viies järv. Järve pindala on 37,15 km², keskmine sügavus 2,0 m, pikkus põhjast lõunasse 16,2 km ja kaldajoone pikkus 44,6 km. Liepāja järv on madal eutroofne järv, millele on omane rikkalik veetaimestik, näiteks pilliroog, hundinui, kõrkjas, jõgitakjas. Kevadise suurvee ajal jäävad järvelähedased niidud ja põllumaad sagedasti vee alla. Märgaladel on palju poldreid ja paise. Järvest on leitud 14 liiki kalu: haug, särg, ahven, latikas, koger, linask, vimb, luts, angerjas, koha jt. Ainult maikuus võib järves erilubade alusel kalu püüda. Aastatel 1977–1999 kaitsti järves luiki ja parte. Liepāja järves on 13 saart, neist suurimad on Atteku, Zirgu ja Putnu. Järve idakaldal kasvab Friča hiis, läänekaldal aga Reiņu mets. Järve suubub ja voolab välja mitu jõge. Suurim järve voolav jõgi on Bārta.
Hamar

Hamar on linn Norras Lillehammeri lähedal, Innlandeti maakonna ja Hamari valla keskus. Linn asub Norra suurima järve Mjøsa ääres. Hamarit tuntakse Norra kiiruisutamiskeskusena. Hamari Vikingskipeti hallis toimusid 1994. aasta Lillehammeri olümpiamängude kiiruisutamisvõistlused. Igal aastal peetakse seal kiiruisutamise maailma karikasarja etappe. Seal on mitu korda peetud ka kiiruisutamise maailmameistrivõistlusi. Jalgpalliklubi Hamarkameratene mängib Norra kõrgliigas. Kiiruisutamishall Vikingskipet ('viikingite laev') Tettsteders befolkning og areal  Hamar – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Lõuna-Kaukaasia

Lõuna-Kaukaasia ehk Taga-Kaukaasia on piirkond Suur-Kaukasuse mäestikust lõunas, mis hõlmab Gruusiat, Armeeniat ja Aserbaidžaani. Oli suurema osa 19.–20. sajandist Venemaa (ja Nõukogude Liidu) võimu all. Piirkond on keeleliselt, rahvuslikult ja religioosselt väga kireva koosseisuga. Teda võib lugeda täielikult või osaliselt kuuluvaks Lähis-Itta (aluseks ajalugu), Aasiasse (loodusgeograafia), SRÜ-sse (ajalugu, poliitika) või Euroopasse (poliitika, religioon, kultuur). Suur-Kaukasusest põhja poole jääv Kaukaasia osa kannab nime Põhja-Kaukaasia (ka Ees-Kaukaasia). Taga-Kaukaasia lääneosas asuvad Kolhethi madalik ja Surami ehk Lihhi ahelik, idaosas Kura-Araksi madalik ning lõunasse jääb Väike-Kaukasus ja Armeenia mägismaa kirdeosa. Nafta Gruusia ajalugu Armeenia ajalugu Aserbaidžaani ajalugu Taga-Kaukaasia Komissariaadi moodustasid novembris 1917 Gruusia esseerid ja menševikud, Armeenia dašnakid ning Aserbaidžaani mussavatistid. Komissariaadi esimees oli 28. novembrist 1917 kuni 26. märtsini 1918 Е. P. Gegetškori. 23. veebruar 1918 avatakse Thbilisis Taga-Kaukaasia Seim. Selle esimees oli 8. juunini 1918 Nikoloz Tšheidze. President oli Nikoloz Tšheidze. Vabariik lagunes, kui Gruusia ja tema järel ka Aserbaidžaan ja Armeenia kuulutasid end iseseisvaks. 26. mai 1918: Gruusia kuulutatakse iseseisvaks 28. mai 1918: Armeenia kuulutatakse iseseisvaks 28. mai 1918: Aserbaidžaan kuulutatakse iseseisvaks Taga-Kaukaasia Föderatsiooni kohta (1922–1936 Nõukogude Liidus) vaata artiklit Taga-Kaukaasia SFNV. Põhja-Kaukaasia
Sajakroonine meenemünt (2008)

2008. aastal välja lastud 100-kroonine meenemünt on puhtast plaatinast ning pühendatud Eesti Vabariigi 90. aastapäevale. Samasse komplekti kuulub ka viiekümne- ja kümnekroonine meenemünt. Tegemist on kollektsionääridele mõeldud meenemündiga, mille maksimumtiraaž on 3000 tükki ning mis lasti ametlikult käibele 22. veebruaril 2008 , kuid mida hakati avalikkusele müüma alles 24. veebruaril kell 11.00 Eesti Panga Iseseisvussaalis. Iga münt on plastkapslis, mis omakorda on spetsiaalses karbis, ning iga mündiga käib kaasas sertifikaat, millel on mündi number. Ühe mündi hind Eesti Panga muuseumis on 6000 krooni. Mündi on verminud Soome Rahapaja (Mint of Finland Ltd) Brilliant Uncirculatedi kvaliteediga, ning see on esimene Eesti Vabariigi münt, mis on valmistatud plaatinast. Mündi on kujundatud Tiit Jürna, see kaalub 7,775 grammi ning selle diameeter on 18 mm. Mündi serv on sile, kuid sellel on (ühe korra) kiri sulami tähisega "Pt 999". Mündi esiküljel on motiiv Eesti Vabariigi suurest riigivapist ning vermimise aasta "2008". Mündi tagaküljel on kolme traadil istuva suitsupääsukese kujutis ja tekst "100 KROONI EESTI VABARIIK 90". Iga mündiga käib kaasas sertifikaat mille ühel küljel on mündi spetsifikatsioon ja teisel küljel Eesti Panga presidendi Andres Lipstoki pühendus eesti ja inglise keeles. Pühenduse eestikeelne tekst on järgmine: Üheksakümmend aastat tagasi, 24. veebruaril 1918, avaldati Tallinnas iseseisvusmanifest "Manifest kõigile Eestimaa rahvastele", millega kuulutati välja Eesti Vabariik: "Eestimaa, ajaloolistes ja etnograafilistes piirides, kuulutatakse tänasest peale iseseisvaks demokraatlikuks riigiks." Manifesti andis välja Eesti Maapäeva Vanemate Nõukogu nimel Eesti Päästekomitee. 28. novembril 1918 algas Eesti Vabadussõda, mis lõppes rahulepingu allakirjutamisega Eesti ja Nõukogude Venemaa vahel 2. veebruaril 1920. Eesti Vabariigi iseseisvus katkes 1940. aastal, mil riik okupeeriti ja seejärel inkorporeeriti Nõukogude Liidu koosseisu. Eesti Vabariigi iseseisvus taastati 20. augustil 1991. Eesti Vabariigi 90. aastapäeva tähistamiseks on Eesti Pank lasknud käibele kolm meenemünti: 10-kroonise hõbemündi, 50-kroonise kuldmündi ja 100-kroonise plaatinamündi. 100-kroonise plaatinamündi reversil on kujutatud suitsupääsukesi, Eesti rahvuslinde, kes oma värvuse poolest sarnanevad Eesti lipu värvidega. Mündi reversil on ka nimiväärtus "100 KROONI" ja tekst "EESTI VABARIIK 90". Aversil on Eesti Vabariigi vapp ning aastaarv 2008. Mündi servale on vermitud sulami tähis Pt 999. Plaatinamündi on kujundanud Tiit Jürna ja verminud Soome Rahapaja (Mint of Finland Ltd). Viiekümnekroonine meenemünt (2008) Kümnekroonine meenemünt (2008) Eesti Vabariigi meenemündid Eesti kroon Eesti Pank esitleb pühapäeval Eesti Vabariigi 90. aastapäeva meenemünte (pressiteade 22 veebruaril 2008) Eesti Pank esitleb vabariigi aastapäeval kolme uut meenemünti (pressiteade 19 veebruaril 2008)
Sajakroonine meenemünt

Sajakrooniseid meenemünte on tehtud mitu. Eesti Vabariigi meenemündid
Davosi järv

Davosi järv (saksa Davosersee) on järv Šveitsis Graubündeni kantonis Davosi vallas. Asub 1559 m kõrgusel merepinnast Davosi ja Wolfgangi kuru vahel. Järve suurim sügavus on 54 m ja pindala 0,59 km².
Labradori hoovus

Labradori hoovus on külm hoovus Atlandi ookeanis Põhja-Ameerika kirderanniku lähedal. Voolab Baffini lahest lõuna suunas kuni Newfoundlandi suure madalani, kus kohtub Golfi hoovusega ja liigub sügavamale. See piirkond on tuntud udude poolest. Veetemperatuur on talvel –1...+5 °C, suvel +2...+10 °C. Hoovuse kiirus on 0,9–1,8 km/h. Vooluhulk kõigub aasta ringi 3,4 mln m3/s kuni 5,4 m3/s. Hoovus kannab rohkesti jäätükke ja jäämägesid, mis takistavad laevaliiklust.
Kümnekroonine meenemünt (2008)

See puhtast hõbedast 10-kroonine meenemünt on pühendatud Eesti Vabariigi 90. aastapäevale. Samasse komplekti kuulub ka saja- ja viiekümnekroonine meenemünt. Tegemist on kollektsionääridele mõeldud meenemündiga mille maksimumtiraaž on 10 000 ning mis lasti ametlikult käibele 22. veebruaril 2008 , kuid mida hakati avalikult müüma alles 24. veebruaril kell 11.00 Eesti Panga Iseseisvussaalis. Iga münt on plastkapslis, mis omakorda on spetsiaalses karbis, ning iga mündiga käib kaasas sertifikaat, millel on mündi number. Ühe mündi hind Eesti Panga muuseumis on 300 krooni. Mündi on verminud Soome Rahapaja (Mint of Finland Ltd) Proof-kvaliteediga. Mündi on kujundatud Heino Prunsvelt, see kaalub 28,28 grammi ning selle diameeter on 38,61 mm. Mündi serv on sile, kuid sellel on (ühe korra) kiri sulami tähisega "Ag 999". Mündi esiküljel on Eesti Vabariigi suur riigivapp, kiri "EESTI VABARIIK" ning vermimise aasta "2008". Mündi tagaküljel on Eduard Wiiralti gravüüril "Viljandi maastik" kujutatud tamm ja nimiväärtus "10 KROONI". Iga mündiga käib kaasas sertifikaat mille ühel küljel on mündi spetsifikatsioon ja teisel küljel Eesti Panga presidendi Andres Lipstoki pühendus eesti ja inglise keeles. Pühenduse eestikeelne tekst on järgmine: Üheksakümmend aastat tagasi, 24 veebruaril 1918, avaldati Tallinnas iseseisvusmanifest "Manifest kõigile Eestimaa rahvastele", millega kuulutati välja Eesti Vabariik: "Eestimaa, ajaloolistes ja etnograafilistes piirides, kuulutatakse tänasest peale iseseisvaks demokraatlikuks riigiks." Manifesti andis välja Eesti Maapäeva Vanemate Nõukogu nimel Eesti Päästekomitee. 28. novembril 1918 algas Eesti Vabadussõda, mis lõppes rahulepingu allakirjutamisega Eesti ja Nõukogude Venemaa vahel 2. veebruaril 1920. Eesti Vabariigi iseseisvus katkes 1940. aastal, mil riik okupeeriti ja seejärel inkorporeeriti Nõukogude Liidu koosseisu. Eesti Vabariigi iseseisvus taastati 20. augustil 1991. Eesti Vabariigi 90. aastapäeva tähistamiseks on Eesti Pank lasknud käibele kolm meenemünti: 10-kroonise hõbemündi, 50-kroonise kuldmündi ja 100-kroonise plaatinamündi. 10-kroonise hõbemündi reversil on kujutatud tamme, mida kutsutakse Eduard Wiiralti gravüüri "Viljandi maastik" järgi Wiiralti tammeks. Reversil on ka nimiväärtus "10 KROONI". Mündi aversil on Eesti Vabariigi vapp, tekst "EESTI VABARIIK" ja aasta 2008. Mündi servale on vermitud sulami tähis Ag 999. Hõbemündi on kujundanud Heino Prunsvelt ja verminud Soome Rahapaja (Mint of Finland Ltd). Sajakroonine meenemünt (2008) Viiekümnekroonine meenemünt (2008) Ühekroonine meenemünt (2008) Eesti Vabariigi meenemündid Eesti kroon Eesti Pank esitleb pühapäeval Eesti Vabariigi 90. aastapäeva meenemünte (pressiteade, 22. veebruar 2008) Eesti Pank esitleb vabariigi aastapäeval kolme uut meenemünti (pressiteade, 19. veebruar 2008)
Lääne-Grööni hoovus

Lääne-Grööni hoovus on soe pinnahoovus Labradori meres ja Baffini lahes ning Davise väinas. Hoovuse vee temperatuur on 0...+2 °C, kiirus on 0,9 km/h. Vesi liigub lõunast põhja suunas Gröönimaa lääneranniku lähedal. Lääne-Grööni hoovus on Irmingeri hoovuse jätk.
Kiiljas jõekarp

Kiiljas jõekarp (Unio tumidus) on jõekarplaste sugukonda kuuluv magevees elav limus. Kiilja jõekarbi levila on Euroopa, kaasa arvatud Euroopa Venemaa osa. Mitmes Euroopa riigis on ta ohustatud liik (näiteks Leedus ja Saksamaal; aga ka Hiinas). Välisehituselt meenutab ta suuresti piklikku jõekarpi (Unio pictorum).  Kiiljas jõekarp – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Kiiljas jõekarp andmebaasis eElurikkus
Irmingeri hoovus

Irmingeri hoovus on soe pinnahoovus Atlandi ookeanis Islandi saare rannikul, Põhja-Atlandi hoovuse lääneharu. Veetemperatuur on umbes +5 °C, suvel +10...+12 °C, voolukiirus on 0,2–0,5 km/h.
Türreeni meri

Türreeni meri (itaalia Mar Tirreno, Tirreno; korsika ja sardi Mare Tirrenu: sitsiilia Mari Tirrenu; prantsuse Mer Tyrrhénienne) on Vahemere osa Itaalia mandriosast lääne pool. Türreeni meri piirneb kirdes Apenniini poolsaarega (Itaalia maakondade Toscana, Lazio, Campania ja Calabriaga), läänes Korsika ja Sardiiniaga ning lõunas Sitsiiliaga. Ta on 80 km laiuse Korsika väina kaudu Apenniini poolsaare ja Korsika vahel (Genova lahe juures) ühenduses Liguuria merega, 3 km laiuse Messina väina kaudu Apenniini poolsaare lõunatipu (Calabria) ja Sitsiilia vahel Joonia merega ning 11 km laiuse Bonifacio väina kaudu Baleaari merega. Sardiinia ja Sitsiilia vahel on 300 km laiune ilma kindla nimeta läbipääs, mis ühendab Türreeni merd Vahemere põhiosaga. Edelast ei ole meri selgelt piiritletud, mistõttu nimetatakse Türreeni mereks ka Sardiinia lõuna- ja edelarannikut. Türreeni mere maksimaalne sügavus on 3785 m. Peale Korsika, Sardiinia ja Sitsiilia, mida Türreeni meri uhub, on saari ka keset seda merd: Toscana saared: Elba, Capraia, Pianosa, Montecristo, Giglio ja Giannutri Ponza saared: Ponza, Gavi, Palmarola, Zannone, Ventotene ja Santo Stefano Ischia saar Capri saar Lipari saared: Lipari, Salina, Vulcano, Stromboli, Filicudi, Alicudi ja Panarea Egadi saared: Favignana, Marettimo ja Levanzo Apennniini poolsaarel põhjast lõunasse: Civitavecchia (Rooma), Napoli ja Salerno, samuti Massina väina äärne Reggio di Calabria Korsikal: Bastia Sardiinias: Cagliari ja Olbia Sitsiilias: Palermo ja Trapani ning Messina väina äärne Messina Meri on nime saanud merdsõitvate etruskide kreekakeelsest nimest Tyrrhenoi (türreenid). Etruskid olevat tulnud prints Tyrrhenose juhtimisel Lüüdiast ning koloniseerinud praeguse Toscana rannikuala. Nad ise olevat nimetanud seda merd Etruuria mereks või Etruskide mereks.
Põhja-Atlandi hoovus

Põhja-Atlandi hoovus on soe pinnahoovus Atlandi ookeani põhjaosas, Golfi hoovuse jätk. Veetemperatuur on +7...+12 °C. Voolukiirus on hoovuse lõunaosas 0,9–1,8 km/t, kirdeosas väheneb kuni 0,4–0,7 km/h. Saab alguse Newfoundlandi Suurest madalast ja voolab kirde suunas Norra merre. 42.–45. põhjalaiuskraadil voolab ta läänest itta ja pärast Atlandi ookeani keskmäestiku ületamist selle lõunaharu liigub lõuna pool moodustades Portugali hoovust. 60. põhjalaiuskraadi lähedal tekib lääneharu, mida nimetatakse Irmingeri hoovuseks. Vooluhulk kõigub aastate keskmiselt 20–40 mln m3/s ja sõltub Golfi hoovuse intensiivsusest. Põhja-Atlandi hoovuse vooluhulga kõikumine mõjutab tugevalt Lääne- ja Põhja-Euroopa ilma ja kliimat.
Golfi hoovus

Golfi hoovus on soojade hoovuste süsteem Atlandi ookeani põhjaosas. Tekib Florida väina lõunaosas Mehhiko lahe äravooluhoovusena ja liigub põhjasuunas piki Põhja-Ameerika idarannikut Newfoundlandi Suure madalani. Sealt edasi läheb sujuvalt üle Põhja-Atlandi hoovuseks. Florida väinas on Golfi hoovuse vooluhulk 25 mln m3/s, mis on näiteks kogu maailma jõgede äravoolust 20 korda suurem. Ookeanis ühineb Antilli hoovusega ja 38. põhjalaiuskraadidel vooluhulk jõuab selle 82 mln m3/s. Golfi hoovuse lõunaosa laius on 75 km, voolumassi paksus 700–800 m, kiirus kuni 10 km/h, veetemperatuur pinnal +24...+28 °C. Newfoundlandi Suure madala piirkonnas on Golfi hoovuse laius kuni 200 km, kiirus kuni 4 km/h, veetemperatuur pinnal +10...+20 °C. Newfoundlandi Suure madala lõunaserval kohtub Golfi hoovus külma Labradori hoovusega, mille piiril toimub pinnavete segunemine ja sattumine. Golfi hoovuse süsteemi koosseisus kuuluvad ka tema harud – Norra hoovus, Irmingeri hoovus ja Nordkapi hoovus. Teravmägedest põhja pool vesi satub ja moodustab Põhja-Jäämeres sooja vahekihti, mis ulatub Barentsi merre. Soe Golfi hoovuse süsteem mõjutab oluliselt Atlandi ookeani põhjaosa, Põhja-Jäämere kliimat, hüdroloogilisi ja bioloogilisi tingimusi ning Euroopa kliimat. Golfi hoovust on pudelposti meetodil uurinud Benjamin Franklin (1706–1790) ja Monaco prints Albert (1848–1922). "Franklin-Folger 1769 Gulf Stream chart" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 20. oktoober 2017. Vaadatud 14. juuni 2012. Golfi hoovus võib seisma jääda. Postimees, 10. veebruar 2007
Isiksushäired

Isiksushäired (ka isiksusehäired, isiksuse häired) on kliinilise tähendusega seisundid ja käitumisviisid, mis on püsivad, väljendavad inimese loomulikku elustiili, väljendavad enese ja teistega suhtlemise stiili, võivad avalduda indiviidi arengus varakult, võidakse omandada elu jooksul. Isiksushäired on variatsioon normaalsest isiksusest – meie kõigi isiksusi on võimalik samade isiksusjoontega kirjeldada, kuid isiksushäirete puhul on üks või mitu joont väga tugevalt väljendunud ja mõjutavad olulisel määral käitumist. Isiksushäirega inimese käitumist eristab teistest inimestest see, et nende reaktsioonid kalduvad oluliselt kõrvale selle kultuuri keskmise inimese viisist tajuda, mõelda, tunda ja suhelda. Enamasti toovad isiksushäiretega inimeste jäigad käitumismustrid kaasa probleeme sotsiaalsetes suhetes või tööalaselt, tekitavad muret inimese enda mõtetes või tema igapäevaelus. Mõnede isiksushäirete jooned häirivad peamiselt teisi inimesi, kuid mitte isiksushäirega inimest ennast. Isiksushäire jooned avalduvad tavaliselt paljudes valdkondades: enesetunne, emotsioonid, töö, suhted. Isiksushäireid diagnoositakse enamasti täiskasvanueas, tihti pärast 25. eluaastat, sest diagnoosi tingimuseks on joonte pikaajaline püsimine. Ka tervetel inimestel võib olla mõni isiksusejoon tugevamalt väljendunud ja erinevate isiksushäirete üksiktunnuseid võib esineda igaühel, kuid kui see ei häiri tema suhteid või igapäevaelu mingil moel, ei saa rääkida häirunud isiksusest. Isiksushäire diagnoosiks on vajalik paljude (aga mitte kõigi) joonte koosesinemine pikaajaliselt, püsivalt ja paljudes olukordades ning keskkondades. Ühel inimesel võib olla jooni erinevatest isiksushäiretest ning esineda võib ka mitu isiksushäiret korraga. DSM-IV-s on isiksushäired jagatud kolme klastrisse ja samasse klastrisse kuuluvad isiksushäired sageli esinevad koos. Klaster A (inglise keeles: odd/eccentric – veidrad/ekstrentrilised) Paranoiline isiksushäire Skisoidne isiksushäire Skisotüüpne isiksushäire Klaster B (inglise keeles: dramatic/emotional/erratic – dramaatilised/emotsionaalsed) Antisotsiaalne isiksushäire. RHK-10 liigituse järgi eesti keeles ka düssotsiaalne isiksus. Piirialane isiksushäire. RHK-10 liigituse järgi kuulub ebastabiilse isiksushäire grupi alla, kuhu lisaks kuulub ka impulsiivne isiksushäire Histriooniline isiksushäire Nartsissistlik isiksushäire Klaster C (inglise keeles anxious/fearful – ärevad/kartlikud) Vältiv isiksushäire Sõltuv isiksushäire Obsessiiv-kompulsiivne isiksushäire. RHK-10 liigituse järgi eesti keeles ka anankastne isiksus. Kategoriseerimata Passiiv-agressiivne isiksushäire Depressiivne isiksushäire (mitte segi ajada Depressiooniga) Psühhopaatia "Isiksusepsühholoogia" Toimetanud Jüri Allik, Kenn Konstabel ja Anu Realo