laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mikhail Gurevich

Mikhail Gurevich (vene keeles Михаил Наумович Гуревич Mihhail Naumovitš Gurevitš; ukraina keeles Михайло Наумович Гуревич Mõhhailo Naumovõtš Gurevõtš; prantsuse keeles Mikhaïl Gourevitch; hollandi keeles Michail Goerevitsj; türgi keeles Mihail Gureviç; sündinud 22. veebruaril 1959 Harkivis) on Belgia maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (1986), FIDE vanemtreener (2006). Gurevich tuli 1984. aastal Kiievis Ukraina NSV ja 1985. aastal Riias Nõukogude Liidu malemeistriks. Suurmeistriks sai ta 27-aastaselt 1986. aastal. Aasta varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Nõukogude Liidu maletajana osales Gurevich 1990. aastal maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril Manilas (64 osavõtjat), kus sai 12. koha (11 paremat pääsesid pretendentide turniirile). 1991. aastal emigreerus ta Belgiasse ja hakkas mängima Belgia värvides rahvusvahelistel malevõistlustel. Lahkhelide tõttu Belgia Maleföderatsiooniga esindas Gurevich aastatel 2005–2015 malevõistlustel Türgit. 2015. aastast mängib ta taas Belgia eest. Gurevich eelistab kasutada inglispärast nimekuju Mikhail Gurevich. Juulis 1993 FIDE maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril Bielis (74 osavõtjat) sai Gurevich 24. koha. Sama aasta detsembris mängis ta PCA maailmameistrivõistluste valikturniiril Groningenis (54 osavõtjat), kus tuli 46.-ks. Gurevich on mänginud kolmel FIDE MM-turniiril (nokautsüsteemis): 2000. aastal New Delhis kaotas kolmandas ringis Alexéi Shírovile, 2001. aastal Moskvas võitis teises ringis Rafajel Vahanjani, kuid kaotas kolmandas ringis Aleksandr Morozevitšile ning 2004. aastal Tripolis (sai turniiritabelis 16. asetuse) kaotas ta teises ringis Zdenko Kožulile. Ta tuli 2001. aastal Charlerois Belgia malemeistriks ja võitis 2002. aastal Bathumis Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali. Gurevich on mänginud Türgi maletajana kahtedel maailma karikavõistlustel: 2005. aastal Hantõ-Mansiiskis kaotas küll veerandfinaalis Levon Aronjanile, kuid pääses 10 parema hulgas edasi 2007. aastal Elistas toimunud 16 osavõtjaga MM-i pretendentide turniirile. Kaotas seal avaringis Peter Lekole. 2007. aastal maailma karikavõistlustel Hantõ-Mansiiskis võitis ta avaringis Gregory Kaidanovit, kuid kaotas teises ringis Michael Adamsile. Gurevich on kahekordne Türgi malemeister (2006, 2008). 1989. aastal tuli ta Nõukogude Liidu võistkonna koosseisus Luzernis maailmameistriks ja Haifas Euroopa meistriks. Gurevich on mänginud kolmel maleolümpial – Belgia (1992) ja Türgi (2006, 2008) võistkonna koosseisus. Ta tegutseb maletreeneri ja malekohtunikuna. Gurevich on saanud FIDE-lt FIDE vanemtreeneri ja FIDE arbiitri nimetuse.  Mikhail Gurevich – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Mikhail Gurevich FIDE andmebaasis
Alastair Windsor, Connaughti hertsog

Alastair Arthur Windsor Connaught (9. august 1914 London – 26. aprill 1943) oli Briti kuningliku perekonna liige, kuninganna Victoria pojapojapoeg ja pojatütretütrepoeg. Alastairi vanemad olid Arthur Connaught, kuninganna Victoria lapselaps, ning Alexandra Connaught, Edward VII lapselaps. Kuninganna Victoria järeltulijana meesliini pidi oli ta sünnijärgne tiitel 'tema kõrgus Connaughti prints Alastair'. Prints ristiti oma vanemate kodus ning tema ristivanemad olid vanaonu George V, tema naine kuninganna Alexandra, Hispaania kuningas Alfonso XIII (kelle eest oli kohal lord Farquhar), vanatädi Mary, kuninglik printsess, vanaisa Arthur ning vanatädi, Argylli hertsoginna Louise Campbell. 20. novembril 1917 andis kuningas välja seaduse, mis piiras printsi ja printsessi tiitli nimetuse 'kuninglik kõrgus' andmise monarhi lastele, poegade lastele ja Walesi printsi elusoleva vanima poja elusolevale vanimale pojale. Teised monarhi lapselapsed pidid saama niisuguse tiitli ja nimetuse nagu hertsogi lapsed. Seega sai Alastairist Alastair Arthur Windsor, MacDuffi markii. Ta kasutas oma ema tiitlit, kuna oli sellele järjestuses esimene. Alastair õppis Bryanstonis ja Sandhurstis. Jaanuaris 1935 sai temast Royal Scots Greys'ide all leitnant. Ta saadeti 1936 Egiptusesse, kust ta 1939 saadeti Kanadasse. Alastair oli ka Athlone'i krahvi Alexander Cambridge'i adjutant, sellal kui viimane oli Kanada kindralkuberner. Alastairi isa suri 1938 ning kui 1942 suri ka tema vanaisa, sai Alastairist teine Connaughti ja Strathearni hertsog ning Sussexi krahv. Need tiitlid kadusid Alastairi surmaga. Alastair suri 26. aprillil 1943 Rideau Hall'is Ottawa lähistel, kus ta viibis Alexander Cambridge'i ja tema naise külalisena. Tema surma asjaolud olid mõnevõrra ebatavalised: ta jäi ilmselt magama avatud akna all ning suri alajahtumise tõttu. Tema tuhk sängitati Mar Lodge'i kabelisse Aberdeenshires. Pärast Alastairi ema surma 1959 sai kolmandaks Fife'i hertsogiks ja MacDuffi markiiks Alastairi tädipoeg James Carnegie.
FIDE arbiiter

FIDE arbiiter (inglise keeles FIDE Arbiter; lühend FA) on males rahvusvahelistel võistlustel malekohtunikuna tegevuse eest antav nimetus. Nimetuse võttis kasutusele Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE). Nõuded FIDE arbiitri nimetuse saamiseks on madalamad kui rahvusvahelise arbiitri (IA) nimetuse saamiseks. FIDE arbiitri nimetus on eluaegne. Sõltuvalt kohtunikutegevuse aktiivsusest jaotatakse FA-d kahte kategooriasse – aktiivsed FA-d ja inaktiivsed FA-d. Inaktiivseks FIDE arbiitriks loetakse malekohtunikku, kes viimase kahe aasta jooksul pole kohtunikuna kordagi töötanud FIDE reitinguarvestusega turniiril. Aktiivseid malekohtunikke liigitatakse sõltuvalt kohtunikutegevuse kogemustest nelja kategooriasse. A- ja B-kategooria antakse ainult rahvusvahelistele arbiitritele. FIDE arbiitrid võivad saada kas C- või D-kategooria. C-kategooria kohtunik peab olema töötanud viimase viie aasta jooksul vähemalt kahel korral ühel allpool äratoodud juhtudest: peakohtunikuna muudel olulistel (va tiitlivõistlused) maailmajao võistlustel peakohtuniku abina maailmajao tiitlivõistlustel (näiteks Euroopa, Aasia, Ameerika individuaalsed ja võistkondlikud meistrivõistlused, sealhulgas noorte ja juunioride vanuseastmes) peakohtuniku abina muudel maailmas olulistel malevõistlustel (va tiitlivõistlused) kohtunikuna tähtsamatel tiitlivõistlustel (maleolümpia, maailmameistrivõistluste turniirid ja matšid, maailma karikavõistlused, võistkondlikud maailmameistrivõistlused, noorte ja juunioride maailmameistrivõistlused). 2019. aasta oktoobri seisuga on FIDE andmebaasis kirjas 2165 malekohtunikku, kes on saanud FIDE arbiitri nimetuse. Nende seas on 252 kohtunikku, kes on ühtlasi kõrgema järgu maletajad, sealhulgas 7 naiste suurmeistrit ja 17 rahvusvahelist suurmeistrit (teiste seas Maritza Arribas Robaina, Mikhail Gurevich, Anatoli Karpov, Shādī Parīdar, Susan Polgár, Šarūnas Šulskis ja Zhu Chen). 2006 – Jaan Narva, Hendrik Olde 2006 – Marek Kolk, hilisem rahvusvaheline arbiiter 2014 – Askold Nassar 2015 – Tarmo Tuul 2016 – Peep Narusberg, hilisem rahvusvaheline arbiiter 2024 – Grete Olde Regulations for the classification of the chess arbiters. fide.com FIDE Arbiter. ratings.fide.com
Zhu Chen

Zhu Chen (hiina keeles 諸宸; pinyin'is Zhū Chén; sündinud 16. märtsil 1976 Wenzhou Shis) on hiina päritolu Katari maletaja, naiste maailmameister (2001–2004), rahvusvaheline suurmeister (2011). Zhu Chen tuli 1988. aastal noorte maailmameistriks neidude U12-vanuseastmes ning 1994. ja 1996. aastal naisjuunioride maailmameistriks. Ta on kolmekordne Hiina naiste malemeister (1992, 1994, 1996) ja kahekordne Araabia maade naiste malemeister (2009, 2013). 1997. aastal tuli ta teiseks Hiina malemeistrivõistlustel (võistles koos meestega). Ta on võitnud Hiina naiskonna koosseisus naiste maleolümpiatel kolm kuldmedalit (1998, 2000, 2002), hõbe- (1996) ja pronksmedali (1994). Zhu on tulnud Hiina naiskonna koosseisus naiste maailmameistriks (1998, 2000). Zhu sai FIDE-lt 1994. aastal naiste suurmeistri ja 2001. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Zhu Chen on mänginud naiste maailmameistrivõistlustel. 1995. aastal MM-i tsoonidevahelisel turniiril Chişinăus jagas ta 52 osavõtja seas 17.–24. kohta. 2000. aastal nokautsüsteemis mängitud MM-turniiril New Delhis (64 osavõtjat) sai Zhu turniiritabelis nelanda asetuse, kuid kaotas juba avaringis Irina Krushile. 2001. aastal MM-turniiril Moskvas sai Zhu turniiritabelis kuuenda asetuse. Ta võitis teises ringis Svetlana Petrencot, kaheksandikfinaalis Alisa Marićit, veerandfinaalis Nino Hurtsidzet, poolfinaalis Maia Tšiburdanidzet (tulemusega 2½:1½) ja finaalis Aleksandra Kostenjukki (tulemusega 5:3).Ta sai maailmameistri tiitli, kuid järgmisest MM-i turniirist Elistas 2004. aastal Zhu osa ei võtnud ja kaotas tiitli. 2006. aastal MM-turniiril Jekaterinburgis sai Zhu turniiritabelis kaheksanda asetuse, kuid kaotas avaringis Maritza Arribas Robainale. 2010. aastal Antakyas võitis ta avaringis Nafisa Muminovat ja teises ringis Monika Soćkot, kuid kaotas kaheksandikfinaalis selle turniiri võitnud Hou Yifanile. 2012. aastal MM-turniiril Hantõ-Mansiiskis võitis ta avaringis Nastassia Ziaziulkinat, kuid kaotas teises ringis Antoaneta Stefanovale. 2017. aastal Teheranis sai Zhu turniiritabelis 33. asetuse.Ta võitis avaringis Irine Kharisma Sukandari, kuid kaotas teises ringis Ju Wenjunile. 2001. aastal abiellus Zhu Chen Katari malesuurmeistri Muḩammad al-Muḑiyaḩkīga. Zhu Chen (2007) Zhu Chen ja Muḥammad al-Muḍiyaḥkī (2011)  Zhu Chen – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Zhu Chen FIDE andmebaasis
Muḩammad al-Muḑiyaḩkī

Muḩammad al-Muḑiyaḩkī (araabia keeles محمد المضيحكي; sündinud 1. juunil 1974 Kataris) on Katari maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1998). 1991. aastal sai Muḩammad al-Muḑiyaḩkī FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 24-aastaselt 1998. aastal. Ta on neljakordne Araabia maade malemeister (1994, 1997, 2000, 2002). Muḩammad al-Muḑiyaḩkī on mänginud 9 maleolümpial Katari võistkonna koosseisus (1988–2002, 2006). Ta on abielus malesuurmeister Zhu Cheniga. Zhu Chen ja Muḩammad al-Muḑiyaḩkī (2011)  Muḩammad al-Muḑiyaḩkī – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Muḩammad al-Muḑiyaḩkī FIDE andmebaasis
Lothar Schmid

Lothar Maximilian Schmid (10. mai 1928 Radebeul – 18. mai 2013 Bamberg) oli saksa malekohtunik ja maletaja, rahvusvaheline arbiiter (1975), rahvusvaheline suurmeister (1959), kirimale suurmeister (1959). Ta sai tuntuks mitme male maailmameistrivõistluste tiitlimatši peakohtunikuna (1972. aastal Reykjavíkis peetud Robert Fischeri ja Boriss Spasski, 1978. aastal Baguios Anatoli Karpovi ja Viktor Korchnoi vahel ning 1986. aastal Londonis ja Leningradis mängitud MM-matšil Anatoli Karpovi ja Garri Kasparovi vahel). Schmid oli ka 1992. aastal Sveti Stefanis mitteametliku MM-revanšmatši Fischer–Spasski peaarbiiter. Maletajana tuli ta 1941. aastal 13 aasta vanuses Dresdeni meistriks. Mängis korduvalt Lääne-Saksamaa meistrivõistlustel, kus 1949. aastal jagas esikohta, 1955. ja 1959. aastal tuli teiseks. Ta sai 1951. aastal FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai 31-aastaselt 1959. aastal. 1968. aastal Bambergi turniiril jagas Paul Kerese järel koos valitseva maailmameistri Tigran Petrosjaniga teist kohta. Schmid mängis Lääne-Saksamaa võistkonna koosseisus 11 maleolümpial (1950–1964, 1968, 1970, 1974). Sai olümpiatel kaks võistkondlikku pronksmedalit (1950, 1964).  Lothar Schmid – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Albéric O'Kelly de Galway

Albéric Joseph Rodolphe Marie Robert Ghislain O'Kelly de Galway (17. mai 1911 Anderlecht – 3. oktoober 1980 Brüssel) oli Belgia maletaja, malekohtunik ja maleliteraat, rahvusvaheline suurmeister (1956), rahvusvaheline arbiiter (1962). 1946. aastal võitis O'Kelly de Galway Beverwijki rahvusvahelise turniiri ja 1951. aastal Dortmundi rahvusvahelise turniiri. Ta sai 1950. aastal FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 45-aastaselt 1956. aastal. Kirimales tuli ta maailmameistriks 1962. aastal ja sai samal aastal Rahvusvaheliselt Kirimaleföderatsioonilt kirimale suurmeistri nimetuse. O'Kelly de Galway tegutses malekohtunikuna. Ta oli kahe maailmameistrivõistluste tiitlimatši peakohtunik (Tigran Petrosjani ja Boriss Spasski vahel 1966. ja 1969. aastal). Ta valdas prantsuse, hollandi, saksa, inglise, hispaania ja vene keelt.  Albéric O'Kelly de Galway – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Gideon Ståhlberg

Anders Gideon Tom Ståhlberg (26. jaanuar 1908 Surte – 26. mai 1967 Leningrad) oli rootsi maletaja, malekohtunik ja maleliteraat, rahvusvaheline suurmeister (1950), rahvusvaheline arbiiter (1951). Ståhlberg tuli Rootsi malemeistriks 1928. aastal ja hoidis seda tiitlit kuni 1940. aastani. Ta tuli kolmel korral Põhjamaade malemeistriks (1929, 1938, 1939). Juulis 1937 jagas ta Pärnu rahvusvahelisel turniiril koos Paul Kerese ja Salo Flohriga 2.–4. kohta. Märtsis 1939 mängis Ķemeri turniiril (2.–3. koht). Pärast Buenos Aireses 1939. aastal peetud maleolümpiat jäi seoses sõja puhkemisega Argentinasse. Naasis 1948. aastal. Mängis 1948. aastal Saltsjöbadenis maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril, kus jagas 6.–9. kohta ja pääses 1950. aastal Budapestis peetud pretendentide turniirile (10 osavõtjat), kus jäi seitsmendaks. Jagas 1952. aastal Saltsjöbadenis tsoonidevahelisel turniiril 5.–8. kohta ja kvalifitseerus 1953. aastal Zürichis peetud pretendentide turniirile (15 osavõtjat), kus jäi viimaseks. Võttis osa ka 1955. aastal Göteborgis toimunud tsoonidevahelisest turniirist, kus jagas 17.–18. kohta. 1956. aastal võitis Ståhlberg Beverwijki rahvusvahelise turniiri. 1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Ståhlberg oli üks neist, kes sai selle nimetuse kohe samal aastal. Ta mängis Rootsi võistkonna koosseisus 13 maleolümpial (1928–1964). Ståhlberg tegutses malekohtunikuna. Oli aastatel 1957–1963 toimunud maailmameistrivõistluste peakohtunik. Mais 1967 sõitis Ståhlberg Leningradi, et mängida maleturniiril. Ootamatult ta tervis halvenes ja 26. mail ta suri. Surnukeha kremeeriti Moskvas. Ta maeti kodumaal Surtes.  Gideon Ståhlberg – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Olümpialipp

Olümpialipp on valge, ilma ääristuseta põhjaga plagu, mille keskel asub viievärviline olümpiasümbol. Olümpialipu autor on Pierre de Coubertin. Ta valis rõngaste värvid nii, et igal maailma riigilipul oleks vähemalt üks värv ühine olümpialipu rõngaste värviga. (Siiski tekkis hiljem üks riik, nimelt Katar, mille lipul pole olümpialipu ühegi rõnga värvi.) Maailmas on ilma Antarktikata viis mandrit ja viis maailmajagu, sama palju kui olümpialipul rõngaid. See on tekitanud mõnes arvamuse, justkui igale rõngale vastaks kindel maailmajagu või manner. Coubertin siiski ei andnud rõngastele eritähendusi ja pole ka üldlevinud kokkulepet, missuguste rõngastega maailmajagusid või mandreid seostada. Esimene olümpialipp valmistati 1913. aastal Pariisis. 3 meetrit pika ja 2 meetrit laia lipu valgel põhjal on kujutatud olümpiasümbol ehk olümpiarõngad. Selle kujutise laius on 2 meetrit ja läbimõõt 60 cm. Esimest korda heisati olümpialipp 5. aprillil 1914 Pan-Egiptuse mängudel Aleksandrias. Lõpliku heakskiidu sai lipp 1914. aasta juunis Pariisis VI olümpiakongressil. Ametlikult heisati olümpialipp esimest korda 1920. aasta suveolümpiamängudel Antwerpenis.
Milan Vidmar

Milan Vidmar (22. juuni 1885 Ljubljana – 9. oktoober 1962 Ljubljana) oli sloveeni elektriinsener, maletaja, malekohtunik ja literaat, rahvusvaheline suurmeister (1950), rahvusvaheline arbiiter (1951). Vidmar õppis masinaehitust Viini Ülikoolis. Ta lõpetas ülikooli 1907. aastal. Kaitses 1910. aastal doktoriväitekirja. 1919. aastal sai ta Ljubljana ülikooli professoriks. Rajas ülikoolis elektrotehnika teaduskonna. 1948. aastal oli ta elektrotehnika instituudi rajajaid Ljubljanas. Maletajana sai Vidmar esimeseks Jugoslaavia malesuurmeistriks. Ta mängis edukalt paljudel turniiridel. Aastavahetusel 1925/1926 Hastingsis jagas rahvusvahelisel turniiril esikohta koos Aleksandr Alehhiniga. Vidmar mängis Jugoslaavia võistkonna koosseisus kahel maleolümpial (1931, 1935). 1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Varasemate malesaavutuste eest anti see nimetus 12 maletajale, nende seas ka Vidmarile. Vidmar tegutses ka malekohtunikuna. Ta oli Haagis ja Moskvas mängitud 1948. aasta male maailmameistrivõistluste turniiri ja 1950. aastal Dubrovnikis peetud maleolümpia peakohtunik. Ta oli ka esimesi, kes sai FIDE-lt rahvusvahelise arbiitri nimetuse (1951). Oli valitud Sloveenia Teaduste ja Kunstide Akadeemia liikmeks. Milan Vidmar. billwall.phpwebhosting.com  Milan Vidmar – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Pwllheli

Pwllheli (hääldus /pʊɬˈhɛlɪ/) on alev (market town) Põhja-Walesis Gwyneddis. Asula paikneb Iiri mere ääres Llŷni poolsaare lõunakaldal. Pwllheli sai aleviks 1355. aastal. 1925 ja 1955 toimusid Pwllhelis Eisteddfodi pidustused. 1925. aastal asutati Pwllhelis kõmri rahvuslaste erakond Plaid Cymru. Pwllheli on soositud turismisihtkoht. https://www.nomisweb.co.uk/reports/localarea?compare=W04000098
Max Euwe

Machgielis Euwe (20. mai 1901 Watergraafsmeer Amsterdami lähedal – 26. november 1981 Amsterdam) oli hollandi maletaja, maletegelane, maleliteraat ja matemaatik, maailmameister (1935–1937), rahvusvaheline suurmeister (1950). Euwe oli aastatel 1970–1978 Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) president. 1923. aastal lõpetas ta Amsterdami Ülikooli. Kaitses 1926. aastal doktoriväitekirja "Differentiaalvarianten van twee covariante-vectorvelden met vier veranderlijken". Ta töötas 1940. aastani Amsterdamis lütseumi matemaatikaõpetajana. 1960. aastatel töötas ta Tilburgi Ülikoolis professorina (kuni 1971. aastani). Euwe oli 13-kordne Hollandi malemeister (1921–1955). 1934. aastal esitas ta väljakutse valitsevale maailmameistrile Aleksandr Alehhinile. Alehhin nõustus mängima. 1935. aastal peetud matši Euwe võitis tulemusega 15½:14½. Pärast võidukat matši andis Euwe järgmise maailmameistrivõistluste matši korraldamise õigused üle FIDE-le. Sealtpeale hakkas FIDE autoriteet malemaailmas tõusma. Euwe kaotas maailmameistritiitli 1937. aastal revanšmatšis. 1938. aastal mängis ta AVRO turniiril, kus jagas 4.–6. kohta. 1948. aasta MM-i turniiril jäi ta viie osavõtja seas viimaseks. 1950. aastal võttis FIDE kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Euwe oli üks neist, kes sai selle nimetuse kohe samal aastal. Ta mängis Hollandi võistkonna koosseisus seitsmel maleolümpial (1927, 1937, 1950, 1954, 1958, 1960, 1962). Max Euwe (1936) Paul Keres ja Max Euwe MM-turniiril (1948) Max Euwe ja Paul Keres (1956) 1938 – FIDE auliige  Max Euwe – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Mirjam Hinn

Fail:Mirjam Hinn.jpg Mirjam Hinn (sündinud 16. aprillil 1990 Tartus) on eesti maalikunstnik. https://www.mirjamhinn.com/ Lõpetas 2010. aastal Tartu Kunstikooli kunstilise kujundaja eriala. Sai bakalaureusekraadi 2014. aastal Tartu Kõrgemas Kunstikoolis ja 2018. aastal magistrikraadi Tartu Ülikoolis maalikunsti erialal. 2014 Inimmuster. Metro, Tartu 2015 Taevas hakkab pulbitsema. E-Kunstisalong, Tartu 2016 Metamorfoos. Metro, Tartu 2017 Murtud valgus. E-Kunstisalong, Tartu 2018 Valgus hakkab pulbitsema. Barlova, Tartu 2018 Naine ja valgus. Stockmann, Tallinn 2018 Tardunud helid. Tartu Kunstimaja 2019 Kõrgepinge. Tartu Kunstimuuseum 2020 Õhust, valgusest ja muust. Art & Tonic galerii 2021 Tuhandesilmne saar. Tartu Kunstimaja 2022 Hõljuvad perspektiivid. Nuvole Arte galerii 2018 – AkzoNobeli kunstipreemia 2019 – Noor Tartu 2019 – Arte Laguna Special Prize "Mirjam Hinn", EKABL (vaadatud 01.06.2022) Galerii: AkzoNobel kunstipreemia laureaat on Mirjam Hinn. Kultuur.err Noor Tartu konkursi võitis Mirjam Hinn. tartmus.ee Airi Kaasik. "Noor kunstnik ehitas maalides üles uue valgusmaailma". Postimees, 21. detsember 2017 Raimu Hanson. "Maaliosakonna viimane lõpetaja tarretas helid piltideks". Postimees, 5. juuni 2018 Reigo Kuivjõgi. "Kunstist ja Eesti parimatest noortest kunstnikest". Viru Keskuse Kevadkiri 2019, 20. märts 2019 Tõnis Tatar. "Esmapilgul rosoljet meenutav modernistlik püstkoda". Sirp, 20. september 2019 Indrek Grigor. "Mirjam Hinn "Kõrgepinge"". KesKus, oktoober 2019 mirjamhinn.com Tartu Kunstimaja intervjuu Mirjam Hinniga näitusel "Tardunud helid". Tartu Kunstimuuseumi YouTube'i kanalil
Härjasilmaken

Härjasilmaken (prantsuse keeles œil de bœuf 'härja silm') on väike ovaalne või ümaraken, mis on sageli lopsaka karniisi ja lukukiviga raamistuses. Esineb barokkehitistel, enim kasutatud prantsuse barokis. Ümaraken Louvre'i fassaadil Härjasilmaknad müüris, Rue St-Guillaume 13, Pariis Akantusraamistuses aken majal Neurißhofis Alam-Austrias Kirik Sielenbachis, Aichach-Friedberg Baieris Ümaraken Tallinnas historitsistlikul majal Pikk 23/25 Kartušis ümaraken Tallinnas Pikk 21 maja viilul Baroksed härjasilmaknad Valga Jaani kirikul 18. sajandist oculus Kunstileksikon. Tallinn, 2001
Salo Flohr

Salo Flohr (sünninimi Salomon Flohr; vene keeles Саломон Михайлович Флор Salomon Mihhailovitš Flor; 21. november 1908 Horodenka – 18. juuli 1983 Moskva) oli Tšehhoslovakkia ja Nõukogude Liidu maletaja, malekohtunik ja maleajakirjanik, rahvusvaheline suurmeister (1950). Flohr sündis juudi perekonnas Horodenka linnas tollases Galiitsias Austria-Ungaris (praegune Horodenka Ukrainas). Tema ja ta vend jäid Esimese maailmasõja ajal orvuks pärast seda, kui nende vanemad veresaunas tapeti ja nad põgenesid äsja moodustatud Tšehhoslovakkiasse. Flohr asus elama Prahasse ning omandas linna arvukates kohvikutes panustele mängides järk-järgult tippmaletaja maine. Ta tuli Tšehhoslovakkia malemeistriks 1933. ja 1936. aastal. Flohr mängis edukalt paljude turniiridel Euroopas (sealhulgas sai 1936. aastal kolmanda koha Moskva turniiril ja jagas teist kohta 1937. aastal Pärnu turniiril). Ta võitis kolmel aastavahetusel Hastingsi rahvusvahelisel turniiril (1931/1932, 1932/1933, 1933/1934). 1937. aastal esitas FIDE Flohri ametlikuks maailmameistrikandidaadiks, kuid rahapuuduse tõttu tiitlimatši ei toimunud. Flohr valiti kaheksa osavõtja hulka, kes novembris 1938 mängisid AVRO turniiril selgitamaks tiitlipretendenti Aleksandr Alehhini vastu. Flohr jäi turniiril viimaseks. Jaanuaris 1939 võitis ta Leningradi-Moskva turniiri (edestas seejuures Paul Kerest ja Vassili Smõslovi) ja märtsis 1939 Ķemeri turniiri. 1939. aastal okupeeris Saksamaa Tšehhoslovakkia. Flohr põgenes perega esialgu Rootsi, seejärel siirdus Nõukogude Liitu. 1942. aastal sai ta seal Nõukogude kodakondsuse ja 1943. aastal NSV Liidu suurmeistri nimetuse. Osales malevõistlustel. 1945. aastal jagas ta Eesti NSV lahtistel meistrivõistlustel 4.–5. kohta (võitis Paul Keres), 1947. aastal sai ta kaheksanda koha meistriturniiril Pärnus (võitis Paul Keres). 1948. aastal tuli ta NSV Liidu meistrivõistlustel Moskvas neljandaks, edestades seejuures Paul Kerest. Flohr mängis 1948. aastal Saltsjöbadenis maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril, kus jagas 6.–9. kohta ja pääses 1950. aastal Budapestis peetud pretendentide turniirile (10 osavõtjat), kus jagas 8.–10. kohta. 1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Flohr oli üks neist, kes sai selle nimetuse kohe samal aastal. Ta mängis Tšehhoslovakkia võistkonna koosseisus viiel maleolümpial (1930, 1931, 1933, 1935, 1937). 1931. aastal Prahas toimunud olümpial sai Tšehhoslovakkia pronksmedali. Flohr tegutses maleajakirjaniku ja malekohtunikuna. Ta sai FIDE-lt 1963. aastal rahvusvahelise arbiitri nimetuse. Ta on maetud Moskvas Vagankovo kalmistule. 1948 – NSV Liidu teeneline meistersportlane  Salo Flohr – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Brehme

Brehme on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Ecklingerode

Ecklingerode on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.