laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Libaoperatsioon

Libaoperatsioon (false flag[küsitav]) on avalikkuse eksitamine, petmine infosõjas. Eesmärk on eksitada avalikkust, viies mitmesuguseid tegevusi läbi nii, et need tunduksid meedia vahendusel loogilised ja põhjendatud. Läbi ajaloo on sõdimise õigustamiseks kasutatud erinevaid libaoperatsioone ning leiutatud olematuid ohte. Sõjas on oluline, et oma eluga riskivad sõdurid usuks, et nad võitlevad ülla eesmärgi nimel. Libaoperatsiooni võtet kasutatakse ka mittesõjalistes olukordades. Libaoperatsioone kasutatakse laialdaselt luures, sõjatööstuses ja suurriikide vahelistes sõdades. Kui inimesed saavad aru, et neid on petetud, siis on juba liiga hilja. Juhtumid on strateegiliselt ajastatud ja kannatada võivad ka süütud ohvrid. Tänapäeval tundub, et sellised võtted on tavapärased, mitte erakorralised tegevused. Vene rahva toetuse saamiseks föderaalvägede uuele Kaukaasia sõjakäigule sooritati kuritegu – detsembris 1999 lasid Vene eriteenistused Moskvas, Buinakskis ja Volgodonskis õhku elumajad, kus hukkus rohkem kui 300 inimest ja seda esitati tšetšeeni võitlejate kätetööna. Kuritegu sai avalikuks, kui Kaasanis jäid tšekistid kohalikule miilitsale vahele 150-kilogrammise lõhkelaengu paigutamisel elumajja. 30. septembril 1999 alanud 90 000 inimesest koosnevate föderaalvägede ohvriterohkeTšetšeenia sõjakäik viidi lõpule 2003. aastal. Libaoperatsiooni näiteks, kuidas CIA sõda kavandas ja õigustas, on 2003. aastal alanud USA-Iraagi sõja eel toimunu. Suveräänsesse riiki tungiti sisse rahvusvahelise julgeoleku tagamise ettekäändel. Väideti, et Iraagil on massihävitusrelvad, mida kunagi ei leitudki. On võimalus, et keemiarelvad viidi Iraagist Süüriasse aga seda pole tõestatud.
Kulu

Kulu (inglise keeles cost, expense) on kauba või teenuse eest makstav hind. Kulud tekivad enamasti kasutatavate ressursside rakendamisest ja ressursside väärtusest kaupade tootmisel ja teenuste osutamisel. Kulu on kõige üldisemas mõttes raha või mistahes majandusressursi loovutamine teisele isikule. Eesti raamatupidamise seaduse järgi on kulu aruandeperioodi väljaminekud, millega kaasneb varade vähenemine või kohustuste suurenemine ja mis vähendavad raamatupidamiskohustuslase omakapitali, välja arvatud omanikele tehtud väljamaksed omakapitalist. Kulude plaanimine Kulutõhususe analüüs Logistikasõnastik. Seilecs. 2021. ISBN 9789916960066. Annika Jaansoo, Kulude arvestus ja eelarvestamine, 2011, lk 5. Raamatupidamise seadus § 3.
Eesti Teaduskompetentsi Nõukogu

Eesti Teaduskompetentsi Nõukogu (lühend TKN) oli kuni veebruarini 2012 Eesti haridus- ja teadusministri nõuandev organ, mis: tegi ettepanekuid teadus- ja arendusasutuste teadusteemade sihtfinantseerimise avamise, muutmise ja lõpetamise kohta; andis hinnanguid teadus- ja arendusasutuste teadustöö sihtfinantseerimise tulemuslikkuse ja teadustöö tulemuste rahvusvahelisele tasemele vastavuse kohta; tegi ettepanekuid teadus- ja arendustegevuse evalveerimise tulemuste kinnitamiseks; tegi ettepanekuid Haridus- ja Teadusministeeriumi valitsemisalasse kuuluvate teadus- ja arendusasutuste infrastruktuurikulude katmise kohta; esitas vähemalt kord kolme aasta jooksul oma tegevuse aruande haridus- ja teadusministrile ning Teadus- ja Arendusnõukogule; täitis teisi talle õigusaktidega pandud ülesandeid. Eesti Teaduskompetentsi Nõukogu moodustas ja selle koosseisu kinnitas kuni kolmeks aastaks Vabariigi Valitsus Eesti haridus- ja teadusministri ettepanekul. TKN oli 9-liikmeline, liikmeteks olid omal alal tunnustatud teadlased. Alates 2012. aastast jätkas TKNi ülesannete täitmist osaliselt Eesti Teadusagentuuri hindamisnõukogu. "TKN-ist Eesti Teadusagentuuri kodulehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 16.08.2017. Vaadatud 16.08.2017. "Teaduskompetentsi Nõukogu aruanded". Originaali arhiivikoopia seisuga 16.08.2017. Vaadatud 16.08.2017. "Teaduskompetentsi Nõukogu moodustamise kord ja töökord (kehtetu määrus)". Riigi Teataja. Vaadatud 16.08.2017.
Kelgutamine 1992. aasta taliolümpiamängudel

Kelgutamine 1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is La Plagne'is peeti 10.–14. veebruaril. 10. veebruar. 34 võistlejat 14. veebruar 20 paari 12. veebruar 24 võistlejat
Kirill Käro

Kirill Valerjevitš Käro (vene keeles Кирилл Валерьевич Кяро; sündinud 24. veebruaril 1975 Tallinnas) on Eestis sündinud vene teatri- ja filminäitleja. Ta on lõpetanud 1992. aastal Tallinna 12. Keskkooli ning õppinud B. Štšukini nimelises Teatriinstituudis Moskvas. Ta on mänginud Eestis filmides "Punane elavhõbe" ja "Rotilõks". Samuti mängis ta Soome-Eesti-Saksamaa koostööfilmis (režissöör Klaus Härö) "Vehkleja" ja Andres Puustusmaa 2017. aasta filmis "Rohelised kassid". Venemaal mängib ta seriaalis "Nuuskur" nimiosa, eraklikku ja kummalisevõitu detektiivi. Kümneosalises Vene teleseriaalis "Konsultant" mängis ta psühholoog-konsultanti. Seriaal, mis valmis 2016. aastal, on tehtud NSV Liidu jõhkraima sarimõrvari Andrei Tšikatilo kuritegude avastamise ainetel. Näitleja populaarsusele aitas kaasa detektiivisari "Nuuskur"("Нюхач"), kus ta mängis peaosa eriuurimisbüroo (SBR) vabakutselise eksperdina. Volli Käro on tema vanaonu poeg. Kirill Käro andmekogus IMDb (inglise) "Nuuskija" staar Kirill Käro: Moskvas olen ma täielik eestlane, Tallinnas aga venelane, Õhtuleht, 4. juuni 2014 Lasnamäelt Vene seriaalide täheks, Postimees, 25. oktoober 2014 Ukraina teleseriaali staar Kirill Käro: Venemaal peetakse mind ikka eestlaseks, ERR 28. september 2016
MTÜ Tartu Kristlik Noortekodu

MTÜ Tartu Kristlik Noortekodu (lühend TKN) on 2000. aastal loodud organisatsioon (mittetulundusühing), mille eesmärk on aidata lapsi ja noori, kes on kaotanud oma kodu või kelle vanemad ei saa neid mingil põhjusel kasvatada. TKNi hoole all on praegu (2014) 48 last ja noort. TKNil on oma eesmärkide elluviimiseks Tartus Era tänaval asuv maja. https://web.archive.org/web/20141026091426/http://www.tkn.ee/meist (vaadatud 26.10.2014) TKNi koduleht
Peakonsul

Peakonsul on konsuli ametiaste. Peakonsul juhib peakonsulaati.
Ebatsuugaallee Tartu sõjaväekalmistul

Ebatsuugaallee Tartu sõjaväekalmistul (ka Pseudotsuugaallee) on Tartu Raadi kalmistu sõjaväekalmistu Aasa tänava poolses küljes asuv allee. Allee võeti kaitse alla 4. oktoobril 1957 Tartu Linna Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee (Tartu TSN TK) otsusega nr. 306. See on üks esimesi looduskaitse alla võetud objektidest Tartu linnas. Hinnanguliselt on puud üle saja aasta vanad. "Kaitstavad loodusobjektid Tartus". Tartu linn. 8. september 2011. Originaali arhiivikoopia seisuga 27.10.2014. Vaadatud 26. oktoober 2014. Vilja Kohler (11. september 2013). "Erilised puud lisavad linna silmarõõmu". Tartu Postimees. Originaali arhiivikoopia seisuga 27.10.2014. Vaadatud 26. oktoober 2014.
Perekonnapildid

"Perekonnapildid" on 1989. aastal valminud Tallinnfilmi mängufilm. Filmi stsenaarium on valminud Valentin Kuigi jutustuse "Valem" ainetel. Filmi tegevus toimub 1960. aastate esimesel poolel ühes Eesti väikelinnas. Väikelinna abiturientidel on ootusärev aeg. Keskkool saab kohe läbi ja ees on iseseisev elu. Kalle ja Inna vahel on midagi, kuid nad pole oma suhteid selgitanud ja korraga lähevad need hoopis sassi. Siimu ja Evi suhted oleks justkui selged, kuid nendegi vahel tekib arusaamatus. Viimase paari koolinädala jooksul pannakse proovile lootused, armastus, usaldus ning noorte ettekujutused heast ja halvast. Allan Kuljus – Kalle Merle Tähe – Inna Andres Raag – Ain Urmas Verliin – Siim Kaili Närep – Evi Margus Varusk – poiss Ivo Friede – Snaiper Carmen Uibokant – Rita Mai Loog – klassijuhataja Kersti Kreismann – Kalle ema Ülle Toming – puhkaja Ene Järvis – naabrinaine Ants Ander – pillimees Guido Kangur – pillimees Paul Poom – pillimees Aire Johanson – ettekandja Väino Laes – Paul Marika Kõrnas – õpilane Lembit Anton – pulmavanem Heints Preimann – matusekorraldaja Illis-Vahur Vets – fotograaf Film langes suhteliselt terava kriitika alla. Ka need, kes suhtusid filmi heatahtlikult (Mati Unt, Tiina Lokk jt.) tõid paratamatult esile töö nõrgu kohti. Üks kõige tõsisemaid etteheiteid oli filmi tegevusaja muutmine võtteldes jutustusega "Valem", mille tegevus toimus 1980. aastate keskpaiku. Filmi olid toodud 1960. aastad, aga käsitletud tollele ajastule mitteomaselt noorte sõnakasutust, nende kõnemaneere ja käitumismalle. Õie Orav. Tallinnfilm. II, Mängufilmid 1977-1991. Tallinn, 2004, lk. 708
Marta Rudzīte

Marta Rudzīte (4. november 1924 – 19. juuli 1996) oli läti keeleteadlane (muuhulgas eesti ja liivi keele uurija). Ta oli abielus eestlasest bibliograafi Tõnu Karmaga (lätipäraselt Tenu Karma). Rudzīte õppis 1944–1948 Riia Pedagoogilises Instituudis läti keele ja kirjanduse osakonnas, mille lõpetas kiitusega. Seejärel töötas ta läti keele õpetajana. 1951. aastal, pärast doktoritöö kaitsmist, asus ta õppejõuna tööle Läti Riiklikus Ülikoolis. 1957 sai ta dotsendiks, 1977 professoriks. Eriti uuris Rudzīte läti keele dialektoloogiat. 1988–1989 osales Läti NSV keeleseaduse koostamises. 1984. aastal anti talle Läti NSV teenelise teadlase aunimetus. http://www.lu.lv/filol/dialekt/publikacijas/MRRaditajs.pdf
Urele linnus

Urele linnus on üks Henriku Liivimaa kroonikas mainitud Idumea linnustest. Kroonika nimetab linnust kahel korral. 1218. aastal peatus selle juures kaheks päevaks Liivimaale sõjakäigu teinud Novgorodi ja Pihkva vürstide vägi. 1223. aastal toimus selle lähistel lahing Tālava üliku Rameko juhitud latgalite salga ja rüüsteretkel olevate Waremari juhitud venelaste ja eestlaste vahel. Peetakse tõenäoliseks, et Urele asus Läti Pārgauja piirkonna Kudumsi Baznīckalnsi mäel Ungursi järve põhjakaldal, 12 km Cēsisest loodes, tolleaegse Idumea territooriumil. Nimetatud linnamägi on 30 m kõrge ja 30x55 m lai ning selle lähedal asub läänemeresoomepärane kivikalme. Linnamäe staatust kinnitavaid arheoloogilisi väljakaevamisi seal siiski tehtud pole. Metimne linnus Liivimaa ristisõda Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982. Peatükk XXII 4, lk 189 HLK, XXVII 1, lk 239 HLK, XXII, kommentaar 15 Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993. Peatükk XXII, kommentaar 15 Linnamägi Läti linnamäeportaalis
Tootsi valla lipp

Tootsi valla lipp on Pärnu maakonnas asuva endise Eesti haldusüksuse Tootsi valla lipp. Lipp on kinnitati 21. septembril 1999. Lipu autor on Priit Herodes. Tootsi valla lipp on vapilipp, mis on jagatud laineliselt kaheks horisontaalseks väljaks. Ülemisel kollasel väljal on must haamer, aga alumisel mustal väljal kaks kitsast valget triipu. Kandelipu suurus on 105×105 cm. Kollane ja must on Pärnumaa värvid. Laineline jaotusjoon vihjab Sauga jõele, mille kaldal asunud Tootsi talu järgi said nime raudteejaam, alev ja vald. Haamer tähistab Tootsi valla tööstuslikku tausta. Must värvus osutab turbatootmisele. Kaks valget laidu sümboliseerivad ajaloolist kitsarööpmelist raudteed. Tootsi valla vapp Tootsi valla sümboolika valla kodulehel Tootsi valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Kuzebai Gerd

Kuzebai Gerd (kodanikunimega Kuzma Tšainikov; 14. jaanuar (2. jaanuar vkj) 1898 – 1. november 1937) oli udmurdi kirjanik ja ühiskonnategelane, esimene erialahariduse saanud udmurdi folklorist ja etnograaf. Kuzebai Gerd sündis talupoja perekonnas Udmurtias (tolleaegse haldusjaotuse järgi Vjatka kubermangus) Kogo-Dokja (Suur-Dokja) külas (praeguse haldusjaotuse järgi Vavoži rajoonis Udmurtias). Põhikooli lõpetamise järel õppis õpetajate seminaris. Seejärel töötas õpetajana. Aastatel 1922–1925 õppis ta Moskvas kirjandusinstituudis, 1926–1929 oli NSV Liidu idarahvaste instituudis aspirantuuris. Kuzebai Gerd oli üks udmurdi kirjanduse rajajatest. 1920. aastal asutas ta lasteajakirja Muš ja 1926. aastal udmurdi kirjanike organisatsiooni. Ta avaldas kolm luulekogu. Lisaks luulele kirjutas ta ka näidendeid ja proosat. Samuti avaldas ta etnoloogia- ja rahvaluulealaseid töid. Kuzebai Gerd oli üks esimesi Venemaa soome-ugri rahvaste haritlasi, kes haakus hõimuliikumise ideedega. Ta pidas väga oluliseks udmurtide suhtlemist Eesti, Soome ja Ungari hõimuaktivistidega. Lisaks oli ta veendunud leninist ja marksist, kes leidis, et Oktoobrirevolutsioon andis udmurdi rahvale suured võimalused. 13. mail 1932 arreteeriti Kuzebai Gerd süüdistatuna kontrrevolutsioonilises kodanlik-natsionalistlikus tegevuses. 9. juulil 1933 mõisteti ta surma mahalaskmise läbi, kuid Maksim Gorki sekkumisel asendati surmaotsus 10-aastase vangistusega. Kuid 1. novembril 1937 lasti ta vangilaagris NKVD troika otsuse põhjal maha. Kuzebai Gerd rehabiliteeriti postuumselt 1958. aastal. Eesti keeles on 2009. aastal ilmunud Kuzebai Gerdi teoste valimik "Olen udmurt". 2012. aastal ilmunud kogumikus "Varsti on jälle kevad : valik udmurdi proosat : 39 lugu 34-lt autorilt aastatest 1890-2010" on avaldatud ta jutustus "Matii : ühe udmurdi neiu elu". Kuzebai Gerd. Olen udmurt. Мон - удмурт. Tõlkinud Nadežda Pchelovodova, Arvo Valton, Lauri Pilter; eessõna kirjutanud Foma Jermakov; järelsõna kirjutanud Arvo Valton. Kirjastuskeskus, 2009. - 332 lk. (Väikeste rahvaste suur kirjandus) ISBN 9789949445271 Jaak Prozes: Kuzebai Gerdi "Olen udmurt" [1] www.fennougria.ee Kuzebai Gerd finugor.ru (inglise keeles)
Uulutilaid

Uuluti laid (32 ha) asub Virtsu poolsaare lõunaosast 370 meetri kaugusel väga madalaveelises Uuluti lahes ning jääb Puhtu–Laelatu looduskaitseala koosseisu. Uuluti laiu (ka Uuluta; 1871 Ullota) nime aluseks võib olla mugand eesnimest Olav või Olof. U-kujulise Uuluti laiu ja mandri vahel paikneb 16 väikest roostikku kasvanud saarekest: Oovaalse, Ümmarguse, Kandilise, Loperguse, Trapetsi, Hulknurga, Magu, Sileda, Muna, Tilga, Üla-Pesa, Ala-Pesa, Tõugu, Nälkja, Piilupargi ja Jäänuka. Sopilise rannajoonega Uuluti laiu rannikul on arvukalt eri suuruses rüsijää poolt kokku kantud rändrahne ning Vilsandile ja Vaika saartele sarnaseid karridega kaetud lubjakive. Varem lagedat Uuluti laidu katab tänapäeval suures osas kadastik, mis on saare lõunaosas raskesti läbitav. Saare keskosas paikneb 2,2 ha suurune, osaliselt roostikku kasvanud madalaveeline järv. Lindudest kohtab siin kõige enam värvulisi, saare kirdeosas, roostiku aladel kõrkja-roolindu. 4,8 kilomeetri pikkune rannajoonematk on eriti nauditav varakevadel, mil ümbruskonnale avanevad hingematvalt kaunid vaated. Uulutilaid Eesti looduse infosüsteemis
Florence Baverel-Robert

Florence Baverel-Robert (sündinud 24. mail 1974 Pontarlieris) on Prantsusmaa laskesuusataja. Olümpiavõitja (2006). Torino 2006 olümpiavõitja 7,5 km sprint Anterselva-Antholz 1995 hõbemedal 4x6 km Ruhpolding 1996 hõbemedal 4x6 km Kontiolahti 1999 pronksmedal 4x6 km Oslo/Lahti 2000 pronksmedal 10 km jälitussõit Pokljuka 2006 pronksmedal (2 x 6 km + 2 x 7,5 km) Anterselva 2007 hõbemedal 2 x 6 km + 2 x 7,5 km hõbemedal 4x6 km hõbemedal 15 km Florence Baverel-Robert on 167 cm pikk ja kaalub 64 kg.
Anaïs Nin

Anaïs Nin [ana'is n'in] (sünninimi Angela Anaïs Juana Antolina Rosa Edelmira Nin y Culmell; 21. veebruar 1903 Neuilly-sur-Seine, Prantsusmaa – 14. jaanuar 1977 Los Angeles, California, USA) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik. Ta kirjutas romaane, esseid, jutustusi ning erootilist kirjandust. Suur osa tema teostest avaldati postuumselt. 1974 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks "Waste of Timelessness And Other Early Stories" (kirjutatud enne 1932. aastat, avaldatud postuumselt) "House of Incest" (1936) "Winter of Artifice" (1939) "Under a Glass Bell" (1944) "Cities of the Interior" (1959), viies osas: "Ladders to Fire" (algselt ilmunud 1946) "Children of the Albatross" (algselt ilmunud 1947) "The Four-Chambered Heart" (algselt ilmunud 1950) "A Spy in the House of Love" (algselt ilmunud 1954; eesti keeles "Spioon armastuse majas", tõlkinud Anne Allpere, Loomingu Raamatukogu 46/47, 1993) "Seduction of the Minotaur" (laiendatud versioon 1958 ilmunud teosest "Solar Barque") "Collages" (1964) "Waste of Timelessness" (1977) "Delta of Venus" (1977; eesti keeles "Venuse delta", tõlkinud Anne Lange, Tallinn: Hea Karjane, 2002) "Little Birds" (1979) "The Diary of Anaïs Nin". Edited and with an introduction by Gunther Stuhlmann Volume 1: 1931–1934 (1966) Volume 2: 1934–1939 (1967) Volume 3: 1939–1944 (1969) Volume 4: 1944–1947 (1971) Volume 5: 1947–1955 (1974) Volume 6: 1955–1966 (1976) Volume 7: 1966–1974 (1980) "The Early Diary of Anaïs Nin" (Volume 1) "Linotte: The Early Diary of Anaïs Nin, 1914–1920" (1978) Volume 2: 1920–1923 (1982) Volume 3: 1923–1927 (1983) Volume 4: 1927–1931 (1985) "Henry and June: From a Journal of Love. The Unexpurgated Diary of Anaïs Nin" (1986; eesti keeles "Henry ja June", tõlkinud Eda Ahi, Postimees Kirjastus, Postimehe romaanisari, 2019) "Incest: From "A Journal of Love". The Unexpurgated Diary of Anaïs Nin, 1932–1934" (1992) "Fire: From "A Journal of Love". The Unexpurgated Diary, 1934–1937" (1995) "Nearer The Moon: From "A Journal of Love". The Unexpurgated Diary of Anais Nin, 1937–1939 (1996) "D. H. Lawrence: An Unprofessional Study" (1932) "The Novel of the Future" (1968) "In Favor of the Sensitive Man, and Other Essays" (1976) "A Literate Passion: Letters of Anaïs Nin & Henry Miller" (1987) The Anaïs Nin Blog Anaïs Nin.com
Rahvuskultuuriselts Kirmas

Rahvuskultuuriselts Kirmas on Pärnus tegutsev kultuuriselts, mis alustas tegevust 1985. aastal Pärnu Metsakombinaadi Klubis, alates 1999. aastast tegutsetakse mittetulundusühinguna. Seltsi asutaja ja pikaajaline juht oli Ülle Jaeger, alates 2010. aastast on rühmade tantsujuhendajaks Raivo Erm. Kirmases on läbi tegevusaja tegutsenud rahvatantsurühm, rahvamuusikakapell ja laulusolistid. Läbi aastakümnete on Kirmas esitanud folkloorseid kavasid, rahvapärimuslikke tantsu- ja laulukavasid, samuti ka seatud rahva- ja lavatantse. Rahvatantsurühm on osalenud paljudel festivalidel, sh Baltica folkloorifestivalil, ning Eesti üldtantsupidudel. Selts on korraldanud rahvatantsuvõistlust "Pärnu Labajalg", viimati aastal 2013. Kirmase embleemil on suur juurtega puu – Kirmas on läbi aastate järginud tava, et säiliks järjepidevus, et meie laulud ja tantsud pärandataks vanematelt põlvedelt meie lastele. 2020/2021. a. hooajal on seltsis neli rahvatantsurühma - kaks segarühma, naisrühm ja lasterühm. Tegutsetakse Pärnus Raeküla Vanakooli Keskuse ruumides. Rahvuskultuuriselts Kirmas ametlik koduleht.
Türi valla lipp

Türi valla lipp on Eesti haldusüksuse Türi valla lipp. 2005. aasta oktoobris ühinesid Türi linn ja vald ning Oisu ja Kabala vald ühtseks omavalitsusüksuseks – Türi vallaks. 4. jaanuaril 2006 langetati endiste omavalitsuste lipud ja heisati uus Türi valla lipp. Lipu autor on Priit Herodes. Rohelisel kangal valge rist, mille keskel punases ruudus kuldkollane õun. Türi valla lipul on kasutatud ühinenud omavalitsusüksuste värve ja sümboleid. Roheline tähistab maamajandust, lootust ja tasakaalustatud ellusuhtumist. Roheline on ka kõigi ühinenud omavalitsuste sümbolite üks põhivärve. Rist märgib Türi valla paiknemist Eesti keskosas ühendusteede ristumiskoha ümber. Rist jagab lipukanga neljaks väljaks, mis siis sümboliseerivad ühinenud omavalitsusüksusi. Punane ruut kollase õunaga eristab ühendvalla lippu varasema Türi valla lipust ja Türi linna lipust. Ruudu punane ja kollane värvus ning õunakujund pärinevad endiselt Türi vapilt. Lipu normaalmõõdud on 105×135 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:9. 2005. aastani kasutusel olnud lipp kinnitati 9. veebruaril 1995. aastal. Endine lipp on ruudukujuline ja selle normaalsuurus on 105×105 cm. Türi valla lipp heisatakse alaliselt Türi valla ametiasutuse ja selle teeninduspunktide hoonetel. Valla lipu võib heisata ka: Türi valla ja teiste kohalike omavalitsusüksuste ametlike delegatsioonide kohtumistel. Türi valla avalikel üritustel. Muudel üritustel, kus on esindatud Türi vald. Teise lipuna Eesti riigilipu kõrval riiklikel pühadel. Teistel juhtudel vallavalitsuse loal. Koos teiste lippudega heisates paigutatakse Türi valla lipp lipurivi tagant vaadatuna järgmiselt: Koos Eesti riigilipuga – Eesti riigilipust vasakule. Koos Eesti riigilipu ja teise riigi lipuga – teise riigi lipust vasakule, mis on omakorda vasakul Eesti riigilipust. Koos maakonnalipuga – maakonnalipust vasakule. Koos teiste Eesti linnade ja valdade lippudega – tähestiku järjekorras paremalt vasakule. Kasutamiskõlbmatuks muutunud lipp hävitatakse sündsal viisil. Ühinenud valla uute sümbolite saamiseks korraldati 2005. aasta augustis konkurss, millele laekus kaks tööd. Lõuna-Järvamaa Arendusühingu moodustatud komisjon hindas 26. augustil uue Türi valla sümboolikakonkursile esitatud kavandeid ja pidas paremaks praegust vappi. Ruudukujuline vapilipp, mis ei osutunud valituks, on normaalsuurusega on 105×105 cm. Valgel kangal on roheline kroon, mille all rohelisel lainelõikes tüvimikul on kolm valget õit. Rohelistest tärkavatest taimedest ja neljaharulistest ristikulehtedest koosnev kroon sümboliseerib Türi valda kui põllumajandus- ja aianduspiirkonda ning tema uut identiteeti kevadpealinnana. Lainelõikeline lipuosa tähistab piirkonda läbivaid jõgesid – Pärnu, Saarjõe ja Retla jõge. Kolm õit sümboliseerivad ajaloolisi Kabala, Oisu ja Türi valda. Viietine õiekuju tähistab heraldikas õnne ja lootust. Türi valla vapp Türi lipp Oisu valla lipp Kabala valla lipp Türi valla lipp valla kodulehel Türi valla sümboolika Riigikantselei lehel
Diskor

Diskor (inglise keeles DJ [diidžei] (disc jockey)) on inimene, kes miksib ja töötleb salvestatud muusikat ja esitab seda kuulajatele. Diskor võib töötada raadios, üritustel ja ööklubides või oma töötlusi välja anda salvestistena. Diskoritel on tihti esinejanimed, mille ees on lühend DJ. ATB Avicii David Guetta DJ Antoine Calvin Harris DJ Critikal DJ Falk DJ Mike Sun DJ Pulse DJ Tony Beatz DJ Whirl Martin Garrix Hardwell Geir Valdt Andres Puusepp Urmas Kolsar Armin van Buuren Netsky Karl Kristjan Kalluste Syn Cole Andres Aljaste Madison Mars Keven K Brandlo Kert Klaus Kristjan Hirmo Andy Cane Janika Tenn