laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Recife

Recife on linn Brasiilias, Pernambuco osariigi pealinn. Recife asub Brasiilia idatipu lähedal Atlandi ookeani rannikul Capibaribe jõe suudmes. Linnas elab 1,56 miljonit inimest, koos eeslinnadega on elanike arv 3,74 miljonit (2008). 2008. aasta seisuga on linlastest 52,9% segaverelised, 38,9% valged, 7,5% neegrid, 0,4% indiaanlased ja 0,2% asiaadid. Recife oli üks esimesi Portugali asulaid Brasiilias: ta asutati 1537. Algselt oli see Olinda eeslinn. 1630–1654 kuulus ta Hollandile osana Hollandi Brasiiliast. 1823 sai linnaõigused. Linnas on suur kuritegevus. 2005. aastal oli Recife 95,8 tapmisega 100 000 inimese kohta Brasiilia linnadest esikohal. Recife on üks 12 linnast, kus toimuvad 2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused. Recifel on kolm sõpruslinna: Guangzhou (Hiina), Nantes (Prantsusmaa) ja Porto (Portugal). Recifes on lähisekvatoriaalne kliima. Aasta ringi on palav, kuid selgelt eristuvad kuiv ja niiske aastaaeg. Iga kuu keskmine temperatuur on 25–28 °C. Maksimaalselt on igas kuus mõõdetud 35–38 °C, välja arvatud juuli ja august, kus maksimumtemperatuur on vastavalt 32 ja 33 °C. Absoluutne miinimum on igas kuus 17–21 °C, välja arvatud juuni, kus see on 15 °C. Recifes sajab aastas keskmiselt 1800 mm. Kõige rohkem, 300 mm, sajab mais ja juunis. Kõige vähem sajab novembris ja oktoobris, vastavalt 20 ja 30 mm. Recifed teenindab Gilberto Freyre nimeline Guararapesi rahvusvaheline lennujaam. See on 1 km kaugusel lähimast supelrannast, 9 km kaugusel kesklinnast ja 19 km kaugusel Suape sadamast. Euroopa linnadest toimuvad Recifest regulaarlennud Pariisi ja Lissaboni. 2008. aastal külastas lennujaama 4,6 miljonit reisijat, mis on lähedal lennujaama läbilaskevõimele. Linnas töötab metroo, mis avati 1985. aastal. Metroos on 3 liini kogupikkusega 39,5 km. Jaamu on 2010. aasta seisuga 29. Jaamad on kokku ehitatud diiselrongi- ja bussipeatustega, nii et reisija saab uut piletit ostmata bussilt rongile või vastupidi ümber istuda. Metroo rööpmelaius on 1600 mm, keskmine peatusevahe on 1,2 km, rongi keskmine kiirus 40 km/h ja maksimaalne kiirus 80 km/h. Iga metrooliin on tähistatud ise värviga: arvestatakse, et rohkem kui kümnendik täiskasvanud linlastest ei oska lugeda. Nii maanteed kui ka raudteed mööda saab Recifest sõita piki rannikut põhja ja edela poole ning sisemaale läände. Põhja poole jäävatest linnadest on suurimad Olinda, João Pessoa Grande ja Natal (viimane on miljonilinn), kuid Natalisse läheb raudtee ringiga ega läbi kaht esimesena nimetatud linna. Edelasse jääb miljonilinn Maceió. Suur maailma atlas, lk. 141 Recife koduleht
Soo-piimalill

Soo-piimalill (Euphorbia palustris) on piimalilleliste sugukonda piimalille perekonda kuuluv rohttaim. Taime levila põhjapiir läbib Lõuna-Norra ja Lõuna-Soome, sellest lõuna pool kasvab ta kõikjal Mandri-Euroopas peale Portugali. Väljaspool Euroopat kasvab ta Põhja-Kaukaasias, Gruusias, Türgis ja Lääne-Siberis Tobolist läänes. Eestis kasvab paiguti. Taime kõrgus on 60–150 cm. Risoom on silindriline, varre alt paksenenud. Varred on püstised ja vahel on neid mitu. Varred on torujad, allosas 7–14 mm paksud, ülevalpool kitsamad. Varred on harulised. Harudest 1–5 ülemist lõpevad õitega, aga alumistest, millel pole õisi, ulatuvad mõned õitest kõrgemalegi. Soo-piimalille alumised varrelehed on labidakujulised, piklikud, ülejäänud varrelehed on rombjad, elliptilised või äraspidimunajad, ühes kohas märgatavalt laienenud. Mõlemat tüüpi lehed on 2–6, vahel kuni 7 cm pikad ja 5–8, harva kuni 23 mm laiad, tavaliselt nürid, servast kõhrjad, sileda servaga, ainult otsast kergelt saagjad. Õieraagusid on 5–8. Nad on ebaühtlase pikkusega (3–5 cm) ja ülemises otsas nad harunevad korra või isegi kaks korda, moodustades tillukestest õitest koosneva õisiku. Kattelehed, nagu ka ülemised varrelehed, on munajad, elliptilised või äraspidimunajad, 1,6–4,5 cm pikad ja 1–2,3 cm laiad, tavaliselt nürid ja sileda servaga. Tupplehed on elliptilised või ümarad, 11–18 mm pikad ja 10–16 mm laiad, nüri otsaga ja kollakad. Õis on kellukjas, 3–3,5 mm pikk ja 2,5–4,5 mm läbimõõduga, väljast paljas, seest karvane, ümmarguste hambuliste õielehtedega. Nektaariumid on varrega samas suunas piklikud. Emakad on 1–2 mm pikad, alt kokku kasvanud ja ülevalt sügavalt kaheks lõhestunud. Taim õitseb juuni lõpus ja juuli alguses. Vili on kolmeosaline kupar. See on 4,5–5 mm pikk ja 6–7 mm lai, lapik, sügavate soonte abil kolmeks jagunenud ja selle peal on arvukalt lühikese silindri kujulisi nürisid kasvundeid. Seemned on 3–4 mm pikad, umbes 2,5 mm laiad, munakujulised, siledad, pruunid, väikeste nüri koonuse kujuliste lisemetega. Vili valmib juulis. Taim kasvab soostunud niitudel ja veekogude kallastel. Esimest korda kirjeldas soo-piimalille teaduslikult Carolus Linnaeus aastal 1753. Soo-piimalill on mürgine taim, mille kõik osad eritavad vigastamisel mürgist valget piimmahla. Taim sisaldab orgaanilisi happeid, parkaineid, katehhiine, flavonoide ja vaiku. Seemnetes leidub rasvõli. Mürgisuse tõttu kasutatakse teda putukate, näiteks mesilaste ja kalade eemalehoidmiseks. Mürgisusest hoolimata kasutatakse soo-piimalille meditsiinis. Tarvitatakse nii taime rohtunud osi, piimmahla, risoomi kui seemneid. Rahvameditsiinis kasutatakse soo-piimalille tõmmist lahtistina, oksetina ja ussnugilistevastase vahendina, samuti gastriidi, maksa- ja neeruhaiguste ja pahaloomuliste kasvajate korral. Välispidiselt kasutatakse soo-piimalille tõmmist reuma, leišmanioosi ja nahal olevate seenhaiguste raviks, samuti soolatüügaste ja konnasilmade eemaldamiseks. Seemnetes olevat rasvast õli kasutatakse maksa- ja sapijuhade haiguste korral ning lahtistina. Soo-piimalill andmebaasis eElurikkus Selles artiklis on kasutatud venekeelset artiklit ru:Молочай болотный seisuga 06.12.10.
Jász-Nagykun-Szolnoki komitaat

Jász-Nagykun-Szolnoki komitaat on 1. järgu haldusüksus Ungari keskosas. Komitaati läbivad Tisza ja Körös. Komitaadi halduskeskus on Szolnok, teised suuremad linnad on Jászberény, Törökszentmiklós ja Karcag. Komitaat jaguneb alates 2013. aastast 9 kreisiks (járás). Enne seda jagunes 7 alampiirkonnaks (kistérség). Komitaadi koduleht
Marinus II

Marinus II (ka Martinus III) oli paavst 942–946. Ta oli 128. paavst. Marinus (Marino) oli sündinud Roomas. Ta oli Leo VII ajal San Ciriaco alle Terme kardinalpreester. Marinuse nimekuju kirjutati 13. sajandil Martinusena, mistõttu tollal peeti teda kolmandaks samanimeliseks paavstiks, kuid tegelikult pole Martinus III nimelist paavsti ajaloos kunagi olnud. Marinus II valiti paavstiks 30. oktoobril 942 Rooma valitseja Spoleto hertsogi Alberico II tahtel. Salvador Miranda järgi võis ta paavstiks saada ka novembris 942. Ta pühitseti ametisse enne 11. novembrit 942. Marinus II noomis Capua piiskoppi Siccot, kes oli võõrandanud San Angelo in Formise kiriku varasid, mis kuulusid Monte Cassino kloostri jurisdiktsiooni alla. Ta kinnitas 942 Schildesche kloostri, 4. veebruaril 943 bullaga "Quotiens illa tribui" Vézelay kloostri, 27. märtsil 943 bullaga "Quoniam semper sunt" Fulda kloostri ja 21. jaanuaril (või 21. juunil) 944 bullaga "Convenit apostolico moderamini" Monte Cassino kloostri privileegid. Ta kohustas suvel 945 Monte Cassino kloostri abti Balduinot (Baldwin) haldama San Paolo fuori le Mura kloostrit. Ta sätestas Fulda kloostri kuulumise paavsti jurisdiktsiooni alla. Marinus II kinnitas 11. novembril 943 Benevento piiskopkonna privileegid. Ta andis mais 944 bullaga "Convenit apostolico moderamini" privileege Santa Maria in Fornovo kirikule. Marinus II kinnitas 946 Mainzi peapiiskopi Friedrichi paavstlikuks vikaariks Saksamaal. Marinus II määras kolm uut kardinali: hilisema paavsti Agapetus II, hilisema paavsti Johannes XII ja Sutri piiskopi Bonifatiuse (Bonifazio). Marinus II suri mais (teistel andmetel aprillis või juunis) 946 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse. J. N. D. Kelly: The Oxford Dictionary of Popes. 1996. Liber Pontificalis. Artikkel Marinus II kohta. (inglise keeles) Artikkel Marinus II kohta. (inglise keeles) Marinus II dokumendid. 10. sajandi kardinalid.
Agapetus II

Agapetus II (ka Agapitus II) oli paavst 946–955. Ta oli 129. paavst. Agapetus (Agapito) oli sündinud Roomas. Ta oli Salvador Miranda järgi Marinus II ajal kardinalpreester. Agapetus II valiti ja pühitseti paavstiks 10. mail 946 Rooma valitseja Spoleto hertsogi Alberico II tahtel. Saksa kuningas Otto I Suur tungis 951 Itaaliasse ja jäi peatuma Paviasse. Ta saatis oma saadikud paavsti, mitte aga Rooma valitseja Alberico II juurde. Itaalia kuningaks kroonitud Otto soovis saada keisri krooni, kuid Alberico II keeldumisel jättis paavst selle talle andmata. Paavst andis Otto I-le privileege, mille alusel võis kuningas rajada peapiiskopkondi ja piiskopkondi ning määrata nende piire oma äranägemise järgi. Paavsti otsusele oli vastu Mainzi uus peapiiskop Wilhelm. Agapetus II saatis 948 piiskop Marinuse legaadina Ingelheimi riigipäevale, kus Louis IV kuulutati Prantsusmaa õigusjärgseks kuningaks. Tema vasalle kohustati Louis'le kuuletuma, vastasel juhul ähvardati neid ekskommunikatsiooniga. Riigipäeval kinnitati ka Reimsi peapiiskopiks Artaud ja tagandati tema rivaal Hugues de Vermandois. Paavst kinnitas riigipäeva otsused jaanuaris 949 Roomas peetud sinodil. Agapetus II tagandas 946 Trivento piiskopi Leo ja Termoli piiskopi Benedetto (Benefetto). Agapetus II laiendas 2. jaanuaril 948 Hamburg-Bremeni peapiiskopi jurisdiktsiooni Taani, Norra ja Rootsi üle. Ta lubas 954 Otto I vennal Kölni peapiiskopil Brunol kanda palliumit. Ta andis Otto I rajatud Magdeburgi kloostri juhile metropoliidi volitused. Agapetus II kinnitas Cluny kloostri privileegid. Ta kohustas Gorze kloostri munki viima läbi reformi San Paolo fuori le Mura kloostris. Agapetus II määras 5 uut kardinali. Anastasius (Anastasio) Benignus (Benigno) Constantinus (Constantino) Faustinus (Faustino) Hadamar Alberico II kohustas Rooma vaimulikke ja aadlikke oma surivoodil 954 paavsti juuresolekul vanduma, et nad valivad Agapetus II surma järel uueks paavstiks tema poja Ottaviano. Agapetus II müntidel esineb tema nimi ja Alberico II monogramm. Varasemate paavstide müntidel oli tihti esindatud Alberico nimi ja nende monogramm. Agapetus II suri detsembris 955 Roomas ja maeti Lateraani basiilikasse. J. N. D. Kelly: The Oxford Dictionary of Popes. 1996. Liber Pontificalis. Artikkel Agapetus II kohta. (inglise keeles) Artikkel Agapetus II kohta. (inglise keeles) Artikkel Triventost. (inglise keeles) Artikkel Termolist. (inglise keeles) Agapetus II dokumendid. 10. sajandi kardinalid.
Kommunismi ohvrite rahvusvaheline mälestuspäev

Kommunismi ohvrite rahvusvaheline mälestuspäev on 16. juunil ülemaailmselt tähistatav tähtpäev kommunismi ohvrite mälestuseks. Lisaks leinale on tähtpäev mõeldud üldsuse teavitamiseks Nõukogude Liidu poolt toime pandud inimsusvastastest kuritegudest ja vastava haridus- ja uurimistöö ergutamiseks. Kommunismi ja natsismi ohvrite mälestuspäev
Danny Jones

Danny Jones (õieti Daniel Alan David Jones; sündinud 12. märtsil 1986 Boltonis Suurbritannias) on laulja ja kitarrist inglise bändis McFly.
Triton

Triton on Vana-Kreeka alam merejumal, Poseidoni ja Amphritite poeg. Puusadest alates oli tal kala alakeha. Tritonile iseloomulikeks tunnusteks on ka kolmhark ja merekarbist pasun.
2010. aasta Haiti maavärin

Haiti maavärin on maavärin, mis toimus 12. jaanuaril 2010 kell 16:53 kohaliku aja järgi Haiti saare lääneosas. Maavärina tugevus oli 7 magnituudi ning selle epitsenter asus pealinnast Port-au-Prince'ist umbes 25 kilomeetrit lääne pool. Maavärina kolle oli 13 kilomeetri sügavusel. Maavärin purustas hooneid ja nõudis hulgaliselt inimelusid. 18. jaanuari 2010 seisuga oli ÜRO hinnangul hukkunuid vähemalt 75 000, kuid Haitil paiknevate USA vägede kindral hindas võimalikuks hukkunute arvuks umbes 200 000 inimest. 4. veebruariks oli Haiti valitsuse hinnangu kohaselt hukkunute arv kasvanud 212 000 inimeseni. Maavärin muutis Port-au-Prince'i linna rusuhunnikuks. Palju ei jäänud alles ka parlamendihoonest ega presidendipaleest. Maavärina ajal olid riigis ka ÜRO peasekretäri egiidi all oleva Haiti missiooni juhid. Diplomaatilistest allikatest teatati uudisteagentuurile Interfax, et ÜRO peasekretäri Ban Ki-mooni esindaja Haitil ja tema asetäitjad on ikka veel teadmata kadunud. Hiljem kinnitati, et maavärinas hukkusid Hédi Annabi, Luiz Carlos da Costa ning Doug Coates. Rahvusvahelise Punase Risti andmetel pääses maavärina tõttu Port-au-Prince'i vanglast põgenema umbes 4000 vangi. Punase Risti töötajad ei leidnud pooleldi kokku kukkunud vanglast ühtegi elusat inimest, hukkunuid oli paarikümne ümber. 15. jaanuaril alustasid Ameerika Ühendriigid maavärinas raskelt kannatada saanud Haitile oma vägede saatmist – nelja päevaga toimetati haitilastele appi 10 000 USA sõdurit. 16. jaanuaril teatas Senegali president Abdoulaye Wade, et pakub maavärinas oma kodu kaotanud haitilastele võimaluse ümber asuda Senegali ja eraldab selleks neile tasuta maad. Samal päeval saabus Haiti olukorraga tutvuma Ameerika Ühendriikide riigisekretär Hillary Clinton. 17. jaanuaril saabus Haitile erakorralisele visiidile ÜRO peasekretär Ban Ki-moon. 18. jaanuaril saabus Haitile Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni erisaadik Bill Clinton eesmärgiga toimetada saarele humanitaarabi ja kohtuda kohalike riigijuhtidega. 20. jaanuaril teatasid Ameerika Ühendriigid täiendavalt veel 4000 sõduri saatmisest Haitile päästetööde korraldamiseks. "Ban mourns deaths of top UN officials in Haiti quake" UN News. Vaadatud 19.02.2020.
Hõbemünt

Hõbemünt on münt, mis sisaldab oma kaalust üle 500 tuhandiku (500‰ ehk 50%) puhast hõbedat. Münti, mille hõbedasisaldus on väiksem, nimetatakse biljoonmündiks. Tänapäeval on hõbemündid täielikult asendatud mitteväärismetallist müntidega ning hõbe- ega ka kuldmünte enam igapäevases käibes ei leidu.
Pesti komitaat

Pesti komitaat on 1. järgu haldusüksus Ungari keskosas. Piirneb põhjas Slovakkiaga. Ümbritseb Budapesti, mis on komitaadi halduskeskus, kuid ei kuulu komitaati. Komitaat asub valdavalt tasandikul, mida läbib Doonau. Komitaadis on 48 linna, neist suuremad on Érd, Cegléd, Dunakeszi, Vác ja Gödöllő. Komitaat jaguneb 18 kreisiks. 2013. aastani jagunes 16 väikepiirkonnaks (kistérség; pindala ja rahvaarv 1. jaanuaril 2009): Komitaadi koduleht
Tura (Ungari)

Tura on linn Ungaris Pesti komitaadis. Tura asub Budapestist 50 km idas. Turat läbib raudtee, mis viib lääne poole Budapesti ja ida poole Hatvani kaudu Miskolcsi. Turat läbib ka kiirtee, mis viib lääne poole Budapesti ja ida poole Hatvani kaudu Nyíregyházasse. Arvatavasti kõige tuntum on Tura oma tikandite poolest. Tuntud on ka sealsed rahvalaulud: aastal 1906 kogus Béla Bartók Turast 150 rahvalaulu. Esimest korda mainiti Turat aastal 1220 ladinakeelses ürikus Thwra nime all. Sel ajal kuulus asula Ákosi perele. 1425. aastal vahetas üks Ákosi suguvõsa liikmetest Miklós Ördög Prodavizi kuningas Sigismundiga Tura muu omandi vastu. 1523. aastal mainitakse, et Tura asula alandas makse. 1544. aastal läks Tura Ottomani impeeriumi võimu alla. Budapest, mis Turast üldse kaugel pole, oli langenud 3 aastat varem. Türklased Turat ei rüüstanud ja kohalik kirik säilis kogu Türgi võimu aja. Türgi aja lõpus elas linnas 61 peret. Aastal 1740 sai Tura tollimaksuvabaks linnaks. Sel ajal oli seal 59 maksustatavat majapidamist. Sel sajandil saavutas Tura õitsengu: ta muutus põllumajanduskeskuseks ja kohalikud elanikud müüsid oma saadusi paljude ümberkaudsete linnade turgudel. 20. juulil 1849 toimus Tura lähedal Ungari 1848. aasta revolutsiooni üks suurimaid lahinguid. 1879. aastal müüs Esterházy perekond Tura parun Sigismund Schossbergerile. Linnas asub 1883. aastal ehitatud Schossbergeri loss. 1910. aastal oli Turas 900 maja ja 4759 elanikku. Tänapäevani pole Turas arvestatavat tööstust. Elanike peamine tegevusala on aedviljade ja lillede kasvatamine. Samuti on olulistel kohtadel loomade aretamine ja puuviljade kasvatamine. Tura sõpruslinnad on Sântimbru (Rumeenia, alates 1990), Jasov (Slovakkia, alates 1993) ja Maserà di Padova (Itaalia, alates 2004). Kahes esimeses sõpruslinnas on arvestatav ungarlaste kogukond. Vald kuulus 2012. aastani Aszódi väikepiirkonda. Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. Tura koduleht
Opositsioon

Opositsioon (vastasseis) poliitikas koosneb ühest või rohkemast erakonnast, isikust või organisatsioonist, kes vastandavad end valitsusele, mõnele erakonnale või grupile, kes omab võimu. Poliitiline opositsioon võib olla riigi või omavalitsuse tasemel, kuid ka erakonnasisene. Opositsiooni määr varieerub suuresti sõltuvalt poliitilistest oludest. Autoritaarsetes süsteemides on opositsioon tavaliselt alla surutud, samas kui demokraatlikes süsteemides on tegemist tervitatava nähtusega. 26. oktoober 2013, Eerik-Niiles Kross: Lojaalne, kuid kompromissitu opositsioon, arvamus.postimees.ee
Waldorfi pedagoogika

Waldorfi pedagoogika on humanistlik lähenemine pedagoogikale, millele pani aluse Austria filosoof ja esoteerik Rudolf Steiner (1861–1925). Tema nime järgi kutsutakse seda ka Steineri pedagoogikaks. Waldorfi nimi aga tuleneb Waldorf-Astoria tubakavabriku nimest, mille juurde vabriku töötajate lastele avati 1919. aastal Steineri põhimõtete järgi töötav kool. Waldorfi koolid lähtuvad oma tegevuses antroposoofilise vaimuteaduse ja inimeseõpetuse põhimõtetest. Õpetuse sisu ja maht õppeaineti ning klassiti, samuti metoodilised alused tulenevad lapse arengu hingelise ja füüsilise arengu seaduspäradest. Maailma Waldorfi koolid on õppekava ülesehituse põhimõtete osas omavahel sarnased. Õppekava toimimine on seotud koolikorralduse ja juhtimisega, mis on Waldorfi koolides mõneti erinev võrreldes Eesti traditsioonilise kooliga. Waldorfi pedagoogilise õpetus- ja kasvatusmetoodika põhiprintsiibid, mis toetavad lapse ealist arengut, on kasvatuse ja õpetuse tegevuslik, kunstiline ja intellektuaalne külg. Üldjuhul on Waldorfi koolid kõikjal maailmas erakoolid, mille ülalpidajaks on lapsevanemate mittetulundusühing. Põhiaineid – nt emakeelt, matemaatikat, loodusteadusi, ajalugu – õpetatakse nn põhitunnis perioodõppe vormis. Igahommikune põhitund klassiõpetajaga kestab vähemalt kaks akadeemilist tundi. Võrdselt intellektuaalsete ainetega on olulisel kohal kunstilised ja praktilised õppeained. Võõrkeeli õpetatakse alates esimesest klassist. Õpilased saavad kirjeldavad tunnistused. Numbriliselt üldjuhul ei hinnata. Eesti Vabade Waldorfkoolide ja -lasteaedade Ühendus Tartu Waldorfgümnaasium Johannese Kool ja Lasteaed Rosmal Aruküla Vaba Waldorfkool Viljandi Vaba Waldorfkool Tallinna Vaba Waldorfkool Erakool Läte Rakvere Vanalinna Kool Tartu Maarja Kool Hilariuse Kool Ilmapuu Waldorflasteaed Aruküla Waldorflasteaed Lasteaed Täheke Meelespea Waldorflasteaed MTÜ Meie Mängurühm Viljandi Waldorflasteaed Tartu Maarja Kooli Lasteaed Terve Pere Aed Tartu Waldorfpedagoogika Seminar == Waldorfi pedagoogika kõrgkoolid ==  Freie Hochschule Mannheim Freie Hochschule Stuttgart Goetheanum ehk Freie Hochschule für Geisteswissenschaft Snellman-korkeakoulu Rudolf Steiner University College Oslo Bund der Freien Waldorfschulen IAO ehk Internationale Assoziation für Waldorfpädagogik in Mittel- und Osteuropa und weiter östlichen Ländern e.V. European Council for Steiner Waldorf Education Ассоциация Вальдорфских школ России Americans for Waldorf Education "Tallinna Vaba Waldorfkooli õppekava" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 20. novembril 2011.
Mäesuusatamine 2010. aasta taliolümpiamängudel

Mäesuusatamine 2010. aasta taliolümpiamängudel toimus 13.–27. veebruarini Whistler-Blackcombis Whistleri lähedal, 125 km kaugusel Vancouverist. Olümpiamängudel jagati välja 10 komplekti medaleid. Nii mehed kui ka naised võistlesid olümpiavõidu nimel kiirlaskumises, slaalomis, suurslaalomis ja ülisuurslaalomis ning Alpi kahevõistluses. Mäesuusatamises jagatud medalid riigiti. 15. veebruar Osavõtjaid: 64 Olümpiavõitja 2006: Antoine Dénériaz, Prantsusmaa Ametlikud tulemused 27. veebruar Osavõtjaid: 102 Olümpiavõitja 2006: Benjamin Raich, Austria Ametlikud tulemused 23. veebruar Osavõtjaid: 103 Olümpiavõitja 2006: Benjamin Raich, Austria Ametlikud tulemused 19. veebruar Osavõtjaid: 64 Olümpiavõitja 2006: Kjetil André Aamodt, Norra Ametlikud tulemused 21. veebruar Osavõtjaid: 52 Olümpiavõitja 2006: Ted Ligety, USA Ametlikud tulemused 17. veebruar Osavõtjaid: 45 Olümpiavõitja 2006: Michaela Dorfmeister, Austria Ametlikud tulemused 26. veebruar Osavõtjaid: 87 Olümpiavõitja 2006: Anja Pärson, Rootsi Ametlikud tulemused 24.–25. veebruar Osavõtjaid: 86 Olümpiavõitja 2006: Julia Mancuso, USA Ametlikud tulemused 20. veebruar Osavõtjaid: 53 Olümpiavõitja 2006: Michaela Dorfmeister, Austria Ametlikud tulemused 18. veebruar Osavõtjaid: 35 Olümpiavõitja 2006: Janica Kostelić, Horvaatia Ametlikud tulemused: Kiirlaskumine – Slaalom Mäesuusatamine OM-i kodulehel Mäesuusatamise ajakava ja tulemused OM-i kodulehel
Repressioon

Repressioon ehk represseerimine on surve avaldamine, mahasurumine või karistamine poliitilistel põhjustel, et takistada isikute või gruppide osalemist poliitilises elus[viide?]. Poliitiline repressioon on üksikisiku või isikute grupi tagakiusamine poliitilistel põhjustel, iseäranis eesmärgiga piirata või hoida ära nende võimalust osaleda ühiskonna poliitilises elus. Davenport, Christian (2007). State Repression and the Domestic Democratic Peace New York: Cambridge University Press. Davenport, Christian, Johnston, Hank and Mueller, Carol (2004). Repression and Mobilization Minneapolis: University of Minnesota Press. Okupatsioonirežiimide poolt represseeritud isiku seadus - Elektrooniline Riigi Teataja, seadus 01.01.2011 seisuga
Mika Vasara

Mika Tapani Vasara (sündinud 22. oktoobril 1983 Pieksämäki linnas) on endine soome kuulitõukaja, kes kuulus Pieksämäen Veikot -98 spordiklubisse. Vasara treenis oma isa Markku Vasara käe all. Vasara kuulitõukesaavutuste hulka kuulub 19-aastaste MM-pronks (2002) ja U23 Euroopa meistrivõistlustel pronks (2005). Oma esimese Soome meistrivõistluste medali sai Vasara aastal 2006, kui ta võitis sisekergejõustiku võistlustel pronksi ja Soome meistrivõistlustel (Kalevan kisat) hõbeda. Vasara tõukas esmakordselt 20 meetrit Leppävirral 4. juunil 2006 ja tänu sellele tulemusele sai temast 20. liige 20 meetri klubis. Praegu on tema tipptulemus 20,21. See on kõigest 9 cm vähem kui praeguse Eesti tippmargi omanikul Taavi Peetrel. Vasara võttis osa ka 2006. aasta Göteborgi EM-ist, finaali ta aga ei pääsenud. 2007. aasta suvel esindas Vasara Soomet kergejõustiku Euroopa karika võistlusel, kus jäi teiseks. Soome meistrivõistlustel 2007 sai ta ka samuti teise koha. Samal aastal võistles Vasara Osaka kergejõustiku maailmameistrivõistlustel, kus ta kuulitõuke kvalifikatsioonivõistlusel tõukas 19,55 m. Aasta lõpus valis noorte ettevõtluskoda ta 2007. aasta pieksämäelaseks. Aastal 2008 algas Vasara hooaeg lubavalt, kui ta sisekergejõustiku SM-võistlustel saavutas teise koha. Suvehooajal läks tal käevigastuse tõttu kehvasti. Kõik püstitatud eesmärgid jäid saavutamata. 2009. aasta veebruaris toimunud sisekergejõusiku SM-võistlustel vigastusest hoolimata võitis Vasara oma esimese täiskasvanute sisekergejõusiku Soome meistrivõistluste kulla tulemusega 18,49 m. Ka 2009. aasta suvehooaeg läks Vasaral küünarnukivigastuse tõttu kehvasti. Oma sõnade kohaselt mõtles ta vigastuste tõttu isegi sportlaskarjäärile kriipsu pealetõmbamist. Nüüdseks on Vasaral selja taga juba 9 operatsiooni, viimased kaks on olnud seoses küünarnukiga. Spordi kõrvalt on lõpetatud ka kõrgharidus. Mika on õppinud Kuopios Savonia Ametikõrgkoolis majandust. 2008. aastast alates elab ta abikaasa Terje Vasara ja lastega Eestis. 19-aastaste MM-pronks 2002 (tulemusega 20,50 m) U23 Euroopa meistrivõistlustel pronks 2005 Soome Meistrivõistlused (Kalevan kisat) SM-hopeaa 2007 (tulemusega 19,79 m) SM-võistlustel pronks 2006 (tulemusega 19,46 m) Sisekergejõustiku Soome meistrivõistlused SM-võistlustel kuld 2009 (tulemusega 18,49 m) SM-võistlustel hõbe 2008 (tulemusega 19,21 m) SM-võistlustel pronks 2006 (tulemusega 19,46 m) Kergejõustiku Euroopa karika hõbe 2007 Vasara koduleht Mika Vasara Tilastopajan tietokannassa