laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Johannes

Johannes on nimi. Seda nime on kandnud või kannavad: Ristija Johannes, prohvet, Jeesuse eelkäija Johannes, apostel ja evangelist Johannes Almuseandja, Aleksandria patriarh Johannes Liivimaalt, 15. sajandil elanud Liivimaa kirjanik Johannes, (?–1209), misjonär Virumaalt Johannes, Uppsala peapiiskop (surnud 1187) Johannes, Kärkna abt 1354 Johannes (1923–2010), Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku juhi kohusetäitja ja Soome Autonoomse Õigeusu Kiriku peapiiskop Sovetski, linn Venemaal Leningradi oblastis, mille nimi oli 1948. aastani Johannes. Helalia Johannes, Namiibia sportlane Johannes I Johannes II Johannes III Johannes IV Johannes V Johannes VI Johannes VII Johannes VIII (vastupaavst) Johannes VIII Johannes IX Johannes X Johannes XI Johannes XII Johannes XIII Johannes XIV Johannes XV Johannes XVI (vastupaavst) Johannes XVII Johannes XVIII Johannes XIX Johannes XXI Johannes XXII Johannes XXIII (vastupaavst) Johannes XXIII Johannes (eesnimi) Johannes I
Nicolaus

Nicolaus on mehenimi. Seda nime on kandnud või kannavad: Nicolaus I, paavst 858–867 Nicolaus II, paavst 1058 või 1059 – 1061 ... Nicolaus von Nauen (suri 1253) oli Riia piiskop aastatel 1229–1253 Nicolaus, Stavangeri kloostri eestlasest munk Nicolaus Cusanus, kirikutegelane ja õpetlane (1401–1464) Püha Nikolaus
Sump

Sump on vette paigutatav ese veeasukate kasvatamiseks, elusalt hoidmiseks ja veoks. Lihtsaima ehitusega sumpasid nimetatakse ka panduriteks. Need on tavaliselt augustatud, võretatud avadega või hõredalt löödud laudadest kastid ja rõngastele kinnitatud võrkkotid. Tavaliselt on need mõeldud kalapüügil saadud saagi (vees) hoidmiseks püügi lõpuni. Spetsiaalselt kalakasvatuseks mõeldud sumpasid nimetatakse kalakasvatussumpadeks. kalakasvatussump sumplaev akvaarium EE 8. köide, 1995.
Sukeldumisrefleks

Sukeldumisrefleks on refleks, mis muudab tavaliselt õhukeskkonnas viibiva looma elutegevust nii, et tal on võimalik kauem vee all olla. Sukeldumisrefleks on tugevalt väljendunud mereloomadel, kuid mingil määral esineb see enamikul loomadel, sealhulgas inimestel. Sukeldumisrefleks töötab igal inimesel, olenemata vanusest ja ujumisoskusest. Imetajatel on sukeldumisrefleks eriti tugev, kuid sarnased muutused toimuvad ka teistel loomadel, eriti sukelduvatel loomadel, näiteks pingviinidel. Sukeldumisrefleks algab siis, kui külm vesi puudutab looma nägu. Vesi, mis on soojem kui +21 °C, refleksi ei käivita. Samuti ei käivita refleksi see, kui vee alla pista mõni muu kehaosa peale näo. Noortel loomadel, sealhulgas lastel, on see refleks tugevam kui täiskasvanutel. Kui looma nägu satub vette, siis toimuvad kolm muutust kindlas järjekorras. Esiteks peatub hingamine ja aeglustub südame tegevus (seda nimetatakse bradükardiaks). Inimese südamelöögid muutuvad 10–25% harvemaks, aga näiteks hülge südamelöökide arv langeb 125 löögilt minutis 10-le. Südame töö aeglustumine vähendab organismi hapnikuvajadust. Teiseks veresooned ahenevad. Sügaval vees mõjub kehale suur rõhk. Selle mõjul hakkavad kapillaarid sulguma, lõpetades vereringe nendes kehaosades. Kõigepealt lõpeb vereringe sõrmedes ja varvastes, siis käsivartes ja säärtes ning lõpuks küünarvartes ja reites. See jätab rohkem verd südamele ja ajule. Kuid inimese lihastes on kõigest 12% kogu verest ja see võib tekitada krampe, mis ujujale võivad lõppeda uppumisega. Veeloomadel on 25–30% verest lihastes, mistõttu nad saavad ujuda veel tükk aega pärast kapillaaride sulgumist. Kolmandaks, kui jäsemetes on vereringe katkenud, laienevad kopsu kapillaarid ja kopsudes oleva õhu hulk väheneb. Niimoodi suureneb sügavus, milleni loom sukelduda saab. Inimesel on see eritreeninguta 30 m. Ühtlasi võimaldab see säilitada siseelundites tavalise rõhu, nii et väliskeskkonna surve ei purusta siseelundeid.
Äge pulmokardiaalne puudulikkus

Äge pulmokardiaalne puudulikkus ehk akuutne cor pulmonale on tundide või päevade jooksul kujunev hingamise ja vereringe häire, mida põhjustab parema südamepoole ülekoormus. Akuutse cor pulmonale kutsuvad esile enamasti kopsuarteri emboolia, äge pneumoonia ja ventiilpneumotooraks. Riskirühma kuuluvad voodihaiged, kellel on suur oht veenitromboosi tekkeks. Nimelt pärineb üle poole pulmonaalarteri embolitest jalaveenidest. Embolite teket soodustavad ka kroonilise kardiovaskulaarse puudulikkusega kaasnevad endokardikahjustus ja südameõõnte liigne verega täitumine. Emboolia põhjustab kapillaaride spasmi ja vererõhu järsku tõusu, samuti parema südamepoole ülekoormust. Sellele järgnevad šokk ja kollaps ning raskematel juhtudel ka äkksurm. Kopsuinfarktioht on neil patsientidel, kes kannatavad peale kopsuarteri haru obstruktsiooni kopsupaisu, arteriitide, alveolaarse hüpoventilatsiooni või pneumoonia all. Emboolia korral sagedamini esinevad tunnused: düspnoe tahhüpnoe tahhükardia retrosternaalne ängistav valu tserebraalse isheemia sümptomid Infarkti korral sagedamini esinevad tunnused: pleuravalu köha palavik veriköha Pulmonaalse tromboemboolia korral sagedamini esinevad tunnused: atüüpiline, antibakteriaalsele ravile allumatu pneumoonia kroonilise kardiovaskulaarse puudulikkuse tunnuste süvenemine paroksümaalne tahhüarütmia Hematokrit Homotsüsteiini hulk Faktor V hulk Antitrombiin III hulk SR Rindkere ülesvõte kopsuemboolia diagnoosimiseks – võivad esineda südame suurenemine, atelektaas, diafragma kõrgseis, pleuravedelik EKG – QRS-kompleksi ja P-saki elektriline telg kaldub paremale, T-saki inversioon III, aVF, V1 – V4 lülitustes, negatiivne T-sakk ja ST-elevatsioon III põhilülituses Siin tutvustatakse ravimit või ravimeetodit, kuid kirjutatu pole arstlik nõuanne ja see ei asenda arsti konsultatsiooni. Vikipeedia ei vastuta iseravimise tagajärgede eest. Trombemboolia ja bronhospasmi vältimiseks manustatakse 5000 – 15 000 TÜ hepariini, mis on lahjendatud isotoonilise naatriumkloriidi või 5% glükoosilahusega 4–6 tunni vältel 1–2 nädala jooksul. Šoki ja kollapsi korral antakse patsiendile 0,25–1 ml noradrenaliinilahust 10 kg kohta ja rahustina morfiini – kas süstitakse 1 ml 1%-list lahust naha alla või suu kaudu 0,01–0,02 g. Südame töövõime suurendamiseks süstitakse veeni 0,05%-list strofantiinilahust 0,5-1 ml, seda eelnevalt 10–20 ml 20%-lise glükoosilahusega lahjendades. Stenokardia korral manustatakse 0,1–0,2 g eufülliini. Kui hingamispuudulikkus ja šokinähud püsivad ka pool tundi pärast hepariini manustamist, tuleb teha embolektoomia.
Animatroonika

Animatroonika on mehhatroonika haru, mida kasutatakse loomaks masinaid, mis sarnanevad elusate loomade ja mitte robotitega. Animatrooniliste mehhanismidega on võimalik jäljendada loomi, taimi ning müütilisi olendeid. Inimese välimust ja käitumist jäljendavaid roboteid nimetatakse androidideks. Animatroonikat kasutatakse põhiliset filmitööstuses ning teemaparkides, kuid ka mujal meelelahutusäris. Eesti filmitööstuses on animatroonikat vähe kasutatud. Levinum on olnud nukuanimatsiooni ja viimasel kümnendil kasutatakse enamasti visuaalseid filmiefekte. MCSrobotics[küsitav] Animatronics.org
Haffi tõbi

Haffi tõbi on haigus, mis seisneb selles, et ööpäeva jooksul pärast kala söömist hakkavad skeletilihased kiiresti lagunema. Ka haige neerud võivad üles öelda. Umbes 1–2% haigestunutest sureb, ülejäänud tavaliselt tervenevad täielikult. Esimest korda täheldati Haffi tõbe 1924 Läänemere kaldal Preisimaal Wisla ja Kaliningradi lahe rannikul. Haff tähendab osaliselt või täielikult suletud estuaari rannavalli või sääriga, enamasti madalad ja soojad, soodne veeõitsenguteks. Esimesed haigusjuhud esinesid haffide juures ja sealt ka nimetus haffi tõbi. Järgneva 15 aasta jooksul täheldati tuhatkonda haigusjuhtu inimestel, lindudel ja kassidel, peamiselt suvel ja sügisel. Haigust seostati kalade, eriti angerja, haugi ja lutsu söömisega. Hiljem on esinenud ainult üksikud haigusjuhud, peamiselt NSV Liidus ja Saksamaal. Venemaal nimetatakse seda haigust mitmeti, sealhulgas Juksovski-Sartlani tõveks, sest inimesed on haigestunud Leningradi oblastis asuva Juksovski järve (1934–1936) ja Novosibirski oblastis asuva Sartlani järve lähedal (1947–1948). Haigus on nii haruldane, et mõnel aastal ei täheldata maailmas ühtki haigusjuhtu. Siiski on seda viimastel aastatel leitud näiteks USA-st ja Hiinast. Haigust põhjustab mingi kalades sisalduv mürk, mille täpne olemus on veel välja selgitamata. USA 1997. aasta haiguspuhangut uuris Haiguste Kontrolli ja Ennetamise Keskus, kes leidis selles piirkonnas elanud kaladest ühe heksaanis lahustuva mittepolaarse lipiidi, mis tekitas katsehiirtel samasuguseid nähtusid. Seda mürki ei saa toidust kõrvaldada kuumutamisega, sest kõik 6 sel aastal USA-s haigestunut olid söönud küpsetatud või praetud kala. Tõenäoliselt muutub kala söömine ohtlikuks, kui kala toitub toksilisest planktonist. Üks ja sama vetikaliik võib mõnikord olla mürgine, mõnikord mitte. Mürkide tootmist soodustavad soe vesi ja toitesoolade rohkus. On ka oletatud, et kalad on söönud tungalteraeoseid ja et tungalterad on kasvanud kaldaäärsel pillirool, samuti on peetud võimalikuks, et mürk pärineb tsüanobakteritest. On väidetud, et need mürgid on kalast kadunud pärast poole aasta pikkust kuivatamist. Epp Laugaste. Ka ohtlikud vetikad on osa me järvedest[alaline kõdulink] "Postimees", 6. september 1998 Юксовско-Сартланская болезнь // Малая медицинская энциклопедия, 6. kd. Moskva 1991—1996. "Nauka i žizn", juuli 2009
Riigivapp

Riigivapp on riigi heraldiline sümbol. "Riigivapi kasutamine annab märki riigi toimimisest, osutab riigivõimu rakendumisele ning visualiseerib põhiseadusliku korra kehtivust," iseloomustab Eesti riigikantselei riigivapi funktsioone. "Riigivapi kasutamine tagab visuaalse sidususe riigi ja tema allüksuste vahel ning usaldusväärse suhtluse kodanikega." Ajalooliselt pärinevad riigivapid riigivalitsejaist monarhide vappidest, maavappidest ning riiklikest ja rahvuslikest sümbolitest. Nii pärineb Eesti riigivapi motiiv Taani kuninga vapist. Riigivapi kirjeldus ja kasutamise kord on tavaliselt määratud riigi põhiseaduses, Eestis ka riigivapi seaduses. Harilikult võivad riigivappi kasutada riigiasutused, riigivõimu teostavad organid ja isikud. Riigivapi kujutis on dokumentidel, rahamärkidel, pitseritel jms. Riigivapil võib olla mitu kuju. Näiteks on Eesti riigivapil kaks kuju: suur riigivapp ja väike riigivapp. Suurel riigivapil on kuldsel kilbil kolm sinist sammuvat otsavaatavat lõvi, külgedelt ja alt ümbritsevad kilpi kaks kilbi allosas ristuvat kuldset tammeoksa. Väike riigivapp on sama vapp ilma tammeoksteta. Riigilipp "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. detsember 2011. Vaadatud 23. jaanuaril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. jaanuar 2012. Vaadatud 23. jaanuaril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.riigiteataja.ee/akt/12920454
Liiva tänav

Liiva tänav on mitme tänava nimi Eestis. Liiva tänav Antslas Liiva tänav Aravetel Liiva tänav Elvas Liiva tänav Jõgeval Liiva tänav Kallastel Liiva tänav Kilingi-Nõmmes Liiva tänav Kuressaares Liiva tänav Kiviõlis Liiva tänav Kohilas Liiva tänav Kloogal Liiva tänav Koerus Liiva tänav Kõrvekülas Liiva tänav Kärdlas Liiva tänav Lohusuul Liiva tänav Mustlas Liiva tänav Mustveel Liiva tänav Märjamaal Liiva tänav Narvas Liiva tänav Narva-Jõesuus Liiva tänav Nõol Liiva tänav Paides Liiva tänav Paliveres Liiva tänav Pärnus Liiva tänav Rajal Liiva tänav Rakveres Liiva tänav Raplas Liiva tänav Salme alevikus Liiva tänav Sindis Liiva tänav Suure-Jaanis Liiva tänav Tallinnas Liiva tänav Tartus Liiva tänav Toilas Liiva tänav Tõrvas Liiva tänav Türil Liiva tänav Valgas Liiva tänav Varstus Liiva tänav Viljandis Liiva tänav Võrus Liiva tänav Ülde külas Haapsalus ja Kärdlas on olemas Väike-Liiva tänav, Haapsalus on ka Suur-Liiva tänav. Veel on Eestis Liiva-nimelised neli põiktänavat (Liiva põik) ja kuus teed (Liiva tee). Jaan Poska tänav (on kandnud Liiva tänava nimetust) Ravi tänav Tallinnas, kandis aastatel 1923–1959 Liiva tänava nimetust
Robert Burns

Robert Burns (25. jaanuar 1759 – 21. juuli 1796) oli šoti luuletaja, Šotimaa rahvuspoeet. Šoti keeles kirjutanud luuletajatest on Burns kõige tuntum, ehkki suur osa tema kirjutistest on inglise keeles või selle šoti murdes, mille lugejaskond oli (ja on) laiem kui šotikeelseil tekstidel. Oma ingliskeelsetes teostes on Burnsi poliitilised või sotsiaalsed kommentaarid tihti kõige otsekohesemad. Burnsi peetakse üheks esimeste romantistlike kirjanike seast. Pärast surma inspireeris ta nii liberalismi kui ka sotsialismi rajajaid. Šotimaal ja välisšotlaste seas on ta tänini tähtis kultuuriline sümbol, tema mõju šoti kirjandusele on tugev. Burnsi mälestamine ja tema teoste ülistamine võttis 19.-20. sajandil peaaegu rahvusliku kultuse mõõtmed. 2009. aastal valiti ta Šoti telekanali STV korraldatud avalikul hääletusel suurimaks šotlaseks ("Greatest Scot"). Algupäraste teoste kõrval kogus Burns ka šoti rahvalaule, mida sageli kirjanduslikult kohandas. Tema luuletust (ja laulu) "Auld Lang Syne" lauldakse sageli aasta viimasel päeval ning "Scots Wha Hae" oli pikka aega Šotimaa mitteametlik rahvushümn. Burnsi tuntumate luuletuste seas on veel näiteks "Hiirele", "Tam o' Shanter" ja "Ae Fond Kiss". "Lõbusad kerjused" (poeeme, luuletusi, epigramme). Inglise keelest tõlkinud Ralf Parve. Loomingu Raamatukogu 1959, nr 3, Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus, Tallinn, 46 lk "Mu arm on nagu ruske roos". Koostaja ja järelsõna autor: Urmas Tõnisson. Ilmamaa, Tartu 2000, 120 lk; ISBN 9985878965 CD "Laulud". Burnsi laulude eestikeelseid tõlkeid esitavad Ilona Aasvere, Tiit Kikas, Peeter Rebane ja Marko Matvere, tõlkis Kullo Vende. Eesti Šoti Kultuuriselts, 2020 "My Heart's in the Highlands" O'Hagan, A: "The People's Poet", The Guardian, 19 January 2008. "Scotland's National Bard" - "Robert Burns 2008" Scottish Executive, 25. jaanuar 2008 (vaadatud 10. juunil 2009) Hannes Varblane, "Rahutu hing Burns" – Postimees 25. jaanuar 2000; ilmunud ka H. Varblase raamatus "Ilmavallas", Ilmamaa, Tartu 2002, lk 225 Juhan Hepner Ilmus Robert Burnsi laulude eestikeelne plaat ERR, 26.01.2020
Säästev kalandus

Säästev kalandus (inglise sustainable fishery) on kalavarude ökoloogiliselt, sotsiaalselt ja majanduslikult otstarbekas kasutamine. Säästva kalanduse käigus kalavarud säilivad ja isegi suurenevad. Säästva kalanduse käigus kaitstakse veeökosüsteemide struktuuri ja toimimist pikaajalises perspektiivis. Peamine probleem säästva kalanduse juures on see, et kalavarude üleekspluateerimine (ülepüük) viib püütava kalakoguse vähenemiseni. Niimoodi võib kalastik kaotada mitmekesisuse ja vastupanuvõime keskkonnamuutustele. Kui ülepüük jätkub, hakkab ökosüsteem järjest läbima kollapsi ja taastumise tsükleid, kusjuures iga tsükkel on eelmisest vähem produktiivne. Samuti tekivad muutused selles, missugune organism millest toitub. Seda kõike püüab säästev kalandus vältida. Säästev kalandus ühendab teoreetilised teadmised, näiteks asurkonnadünaamika, praktiliste oskuste ja võtetega, näiteks individuaalsete kalapüügikvootide määramisega ja röövpüügi vastu võitlemisega. Säästev kalandus peab lisaks püüdma läbi suruda sobivaid seadusi, kehtestada kaitsealasid, taastada hävinud kalavarusid ning teavitada ja harida üldsust. Säästev kalandus on oluliseks muutunud alles viimastel aastakümnetel, kui kalastikku on mõjutanud eeskätt inimene, kas siis otseselt või kaudselt. Varem ei olnud maailma rahvastik nii suur ja nad ei mõjutanud keskkonda nii palju. Veeloomade asustamine Säästev kalandus Säästva arengu sõnaseletusi. Keskkonnainvesteeringute keskus. Vaadatud 23. jaanuaril 2012 Garri Raagmaa, Jana Maasik, Krista Habakukk. Kalanduspiirkondade säästev areng[alaline kõdulink] Põllumajandusministeerium 2008, lk. 9 Rahvusvaheline kohuseteadliku kalanduse koodeks aastast 1995
Sanktsioon

Sanktsioon on mitmetähenduslik termin. See võib tähendada nii nõusolekut või heakskiitu ("sanktsioneeritud", "sanktsiooni alusel") kui ka otsese negatiivse mõjuga sunniabinõud. Keelelises mõttes on sanktsioon autoantonüüm (iseenda vastandsõna). Poliitikas: Majandussanktsioonid on enamasti kaubanduskeelud, mis võivad olla piiratud kindla kaubaliigiga, näiteks relvamüügikeeld, või eranditega, näiteks toiduained ja ravimid. Kaubandussanktsioonid on majandussanktsioonide liik, mida rakendatakse mittepoliitilistel põhjustel, tavaliselt seoses kaubandusvaidlustega või puhtmajanduslikel põhjustel, ning mis piirduvad enamjaolt tollimaksude või sarnaste meetmetega, rakendamata kaubanduskeelde. Rahvusvaheline sanktsioon on survemeede, mida riik või riikide rühm rakendab teise riigi või indiviidi suhtes, et mõjutada nende käitumist. Pragmaatiline sanktsioon oli ajalooline termin suverääni ainuisikulise otsuse kohta, mis langetati eriti tähtsal teemal ning millel oli seaduse jõud. Teistes kontekstides: Sanktsioon (juura) on kohtuotsusega langetatud karistus, õigusrikkuja mõjutamise vahend. Samuti nimetatakse sanktsiooniks õigusnormi osa, mis sätestab selle normi rikkumise õiguslikud tagajärjed. Sanktsioonid on sotsiaalse kontrolli mehhanismid. Sanktsioneeritud nimi on mükoloogias seenetaksonoomia rajajate Christiaan Hendrik Persooni või Elias Magnus Friesi töödes kasutatud nimi. EU Sanctions map EU sanktsioonide vilepuhuja tööriist
Jäävetikad

Jäävetikad on vetikad, mis elavad igijääl. Jäävetikad võivad elada jääkristallide vahel, näiteks jäässe tekkinud ja veega täitunud õõnsustes, ning jääkristallide küljes, näiteks merejää alaküljel. Teistsugused jäävetikad elavad liustike pinnal, mis pole merejää-, vaid mageveejää-ökosüsteemid. Jäävetikad on tähtsal kohal jäämerede ökosüsteemides toiduahelate esimese astmena. Kuigi peaaegu kõigis Lõuna-Jäämere piirkondades toodab fütoplankton rohkem biomassi kui jäävetikad, erineb jäävetikate vohamine fütoplanktonite omast oluliselt nii aja kui ka koha poolest. Niimoodi pakuvad jäävetikad toiduahelas kõrgemal asuvatele organismidele toitu sel ajal ja kohas, kus ülejäänud organismid biomassi ei tooda või teevad seda ebaolulisel määral. Magevee jäävetikate kooslused muudavad liustike värvust, mõjutades sellega liustike peegeldumist. Kuna jäävetikad on kohastunud vähese valguskiirgusega, on piiravaks teguriks toitainete sisaldus vees. Rohkem leidubki vetikaid jää alumises kihis, mis on piisavalt poorne, võimaldades toitainete levikut. Domineerivad liigid on Arktikas Nitschia frigida ja Antarktikas Fragilariopsis. Et jääda ellu karmis merekeskkonnas, peavad organismid olema kohastunud suurteks soolsuse, temperatuuri ja valguskiirguse kõikumisteks. Vetikad, kes elavad soolastes kanalites jää sees, eritavad osmolüüte, mille abil nad suudavad mõjutada osmoosi. Seetõttu on nad võimelised elama nii väga soolases kui ka suhteliselt magedas vees. Soolasem vesi on talvel jäätekke perioodil, kui puhas vesi seotakse jääks ja jäätumata vee soolsus tõuseb. Magedam vesi on kevadel ja suvel, kui jää sulavesi tungib kanalitesse. Mõned jäävetikad eritavad rakuväliseid polümeerseid aineid, et kaitsta rakumembraane jääkristallide moodustumise eest. Pinnal kasvavad vetikad toodavad pigmente, mis kaitsevad neid tugeva UV-kiirguse eest. Kõrges kontsentratsioonis ksantofüllid käituvad päikesekaitsena valguskahjustuste vastu. Nivikoolid
Wilhelm

Wilhelm võib tähendada järgmist: Wilhelm on mehenimi. Wilhelm (ansambel), Eesti Laul 2014 osaleja ... Wilhelm I (täpsustus) Wilhelm II (täpsustus) Wilhelmi mägi on Paapua Uus-Guinea kõrgeim tipp, mis sai nime 1888. aastal Otto von Bismarcki poja järgi.
Jaan Laaman

Jaan Karl Laaman (sündinud 1948) on USAs terrorismis süüdi mõistetud eesti juurtega kurjategija. Tema pere emigreerus USA-sse siis, kui ta oli alles laps. Ta kasvas üles Roxburys Massachusettsis ja Buffalos New Yorgi osariigis. 1960. aastatel töötas Laaman üliõpilasliikumise Students for a Democratic Society juures ning seisis vastu Vietnami sõjale ja rassismile. Ta abistas noori liikumisest Mustad Pantrid ja puertoricolaste tänavajõugust Young Lords. 1972. aastal arreteeriti ta Richard Nixoni tagasivalimise peakorteri ja politseimaja õhkimise eest New Hampshire'is ja mõisteti 20 aastaks vangi. Ta vabastati aga juba 1978. 1979. aastal aitasid tema ja Kazi Toure korraldada Bostonis Amandla Festivali, kus esines ka Bob Marley, toetamaks apartheidi lõpetamist Lõuna-Aafrika Vabariigis. Laaman arreteeriti taas 1984. aastal koos veel mitme United Freedom Fronti liikmega, keda tunti ka Ohio 7 nime all ning keda juhtis Tom Manning. Teda süüdistati valitsusvastases vandenõus osalemises ja ta mõisteti süüdi viie pommiplahvatuse korraldamises osalemises, ühes nurjunud pommiplahvatuses osalemises ja kuritegelikus vandenõus osalemises. Talle mõisteti karistuseks 53-aastane vanglakaristus. Praegu kannab ta vanglakaristust. Tema eeldatav vabastamispäev on 15. mai 2021. Tal oli Barbara Curziga poeg Ricky Michael Emilio Curzi-Laaman (23.11.1981–21.10.2011). "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2012. Vaadatud 24. jaanuaril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. juuni 2012. Vaadatud 24. jaanuaril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Ammonoteelid

Ammonoteelid on veeloomad, kes ainevahetuses vabanevat ammoniaaki eritavad keskkonda otseselt, uurea vahenduseta. Ammonoteelid on nt luukalad. Nende eritatav ammoniaak pärineb puriinalustest. Ureoteelid Urikoteelid Ornitiinitsükkel EE 8. köide, 1995.
Põhjarinne (Vene kodusõda)

Põhjarinne (vene keeles Северный фронт) oli Nõukogude Venemaa Vabariigi Revolutsioonilise Sõjanõukogu 1918. aasta 15. septembri otsusega 11. septembrist moodustatud väekoondis Venemaa edela-, põhja- ja kirdeosa kaitseks Vene kodusõjas. Põhjarinde koosseisu moodustasid Nõukogude väed Pihkvast kuni Vjatka piirkonnani; põhjarinde kaitsepiirkond oli liinil Balahna - Jarensk - Glazov - Tšerdõn. Põhjarinde staap asus Jaroslavlis. Põhjarinne reorganiseeriti Punaarmee ülemjuhataja 1919. aasta 12. veebruari korralduse alusel läänerindeks, mille koosseisu liideti 7. armee, Nõukogude Läti armee ja läänerinde väeosad ning läänerinne likvideeriti 19. veebruarist 1919. aastast. 6. armee, 1. oktoober 1918 – 19. veebruar 1919 7. armee, 1. oktoober 1918 – 19. veebruar 1919 Nõukogude Läti armee, (operatiivalluvuses) 7.–19. veebruarini 1919 Laadoga flotill Oneega flotill Põhja-Daugava flotill Kroonlinna kindlus, 8. detsember 1918 – 19. veebruar 1919 1918. aasta oktoobris asus 6. armee kaitseliinil põhjasuunal, Vologda, Arhangelski ja Kotlase piirkonnas Põhja-Dvina joonel. 1918. aasta oktoobris asus 7. armee Petrogradi piirkonnas Mežduozjornoje rajoonis, Karjala kannasel ja Narva–Pihkva joonel. 11. novembril 1918 alistus Saksamaa Esimese maailmasõja tulemusena Antandile. Pärast Saksamaal toimunud novembrirevolutsiooni algas Saksa vägede evakueerimine vallutatud aladelt. 13. novembril 1918 tühistas Nõukogude Venemaa Brest-Litovski rahulepingu koos kõigi lisadega, alustas sõjategevust ja püüdis taastada rahueelset seisu Saksamaale kaotatud aladel. 16. novembril andis Punaarmee ülemjuhataja Jukums Vācietis käsu alustada taganevate Saksa vägede järel pealetungi laialdasel rindel Soome lahest kuni Ukrainani, kuid korraldusega hoiduda relvakonfliktidest evakueeruva Saksa armeega. 1918. aasta novembris alustasid põhjarinde 7. armee väeosad pealetungi evakueeruvate Saksa keisririigi sõjavägede kannul Lätisse, millega 18. novembril algas Läti Vabadussõda ja Eestisse 28. novembril 1918. aastal, millega algas Eesti Vabadussõda. 1919. aasta jaanuaris viis põhjarinde 6. armee läbi sõjalise Šenkurski operatsiooni, Arhangelski piirkonnas asunud Suurbritannia-Ameerika sõjalise missiooni ja Vene valgekaartliku Põhjaarmee vägede vastu, mille tulemusel paisati vastaste väed 90 km kaugusele endistelt positsioonidelt. Rinde juhatajad Dmitri Parski, 15. september – 26. oktoober 1918 Dmitri Nadjožnõi, 26. oktoober 1918 – 19. veebruar 1919 Revolutsioonilise Sõjanõukogu liikmed Lev Glezarov (Лев Маркович Глезаров), 30. september 1918 – 8. detsember 1918 Jevgeni Pjatnitski (Евгений Михайлович Пятницкий), 30. september 1918 – 19. veebruar 1919 J. Tupin (Я. Я. Тупин), 12. detsember 1918 – 24. jaanuar 1919 Adam Semaško (Семашко Адам Яковлевич), 21. jaanuar – 19. veebruar 1919 Rinde staabiülemad Fjodor Kostjajev (Костяев, Фёдор Васильевич), 20. september – 21. oktoober 1918 N. Domožirov (Н. Н. Доможиров), 21. oktoober 1918 - 19. veebruar 1919