laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Vesikütuseelement

Vesikütuseelement on mittetoimiv igiliikuri konstruktsioon, mille töötas välja Stanley Alley Meyer (1940–1998). Meyer uskus, et vesikütuseelement võimaldab kasutada bensiini asemel kütusena vett. Meyeri väited vesikütuseelemendi abil töötava auto kohta kuulutati 1996. aastal Ohio kohtus petturluseks. Meyeri väidetav vesikütuseelement eraldas vee vesinikuks ja hapnikuks ning põletas energia tootmiseks vesinikku, taastades veemolekulid. Meyer kinnitas, et seade vajab elektrolüüsi teostamiseks vähem energiat kui bensiinimootoriga auto ning kasutas elektrolüüsi jaoks hapnikku ja vesinikku sisaldavat Browni gaasi segu. Selline seade eirab termodünaamika seadusi, olles igiliikur. Stanley Meyer kasutas oma patentides termineid "kütuselement" või "vesikütuseelement", viidates seadmele, kus vesi toodab energiat elektrolüüsi teel. Sellist seadet nimetatakse tavaliselt elektrolüütiliseks elemendiks. Meyeri 1990. aasta patendis nimetatakse seadet "vesikütuseelemendi agregaadiks", mis koosneb veekondensaatorist ja toodab energiat elektrolüüsi teel. Meyeri veekütuselement tarbis elektrit, mitte ei tootnud seda. Ohio telejaama uudistesaates demonstreeris Stanley Meyer enda ehitatud sõidukit, väites, et selle kütuse tootis tema leiutatud vesikütuseelement. Ta ütles, et sõiduks Los Angelesest New Yorki piisab vaid 100 liitrist veest. Tema väiteid kritiseeris Philip Ball, nimetades Meyeri põhimõtteid pseudoteaduseks. Kaks investorit süüdistasid teda petturluses ning kaebasid Meyeri kohtusse. Meyer suri ootamatult 1998. aastal restoranis einestades, mis tekitas spekulatsioone tema surma põhjuste kohta. Meyeri vend kahtlustas mõrva, kuid ametlikuks surmapõhjuseks kuulutati kõrge vererõhk ja ajuaneurüsm. Meyeri patendid on aegunud. Tema leiutised on nüüd piiranguteta ja autoritasudeta avalik omand, mis on kõigile kasutada. Ükski mootori- ega sõidukitootja ei ole Meyeri ideid kasutusele võtnud. Ball, Philip (14.09.2007). "Burning water and other myths". Nature: news070910–13. DOI:10.1038/news070910-13. Vaadatud 06.05.2024. Mall:US patent: Method for the production of a fuel gas Pepijn van Erp (10.11.2020). "Stanley Meyer, the inventor of the water-powered car, was not killed by Belgian investors". Vaadatud 06.05.2024. "General Information Concerning Patents". uspto.gov. Originaali arhiivikoopia seisuga jaanuar 2011. Vaadatud 06.05.2024. Simpson, Bruce (2008). "HHO "run your car on water", a guide for journalists". Aardvark Daily. Vaadatud 06.05.2024. MarkCC; Bad Physics (2011). "I get mail: Brown's Gas and Perpetual Motion". scientopia.org. Originaali arhiivikoopia seisuga 3. märts 2013. Vaadatud 06.05.2024. Kollist, Andres (2021). "Inimesed ja energia: Eesti tulevikuvaade". Kesknädal. Vaadatud 06.05.2024. "Stanley Meyer's Water Fuel Cell". Originaali arhiivikoopia seisuga 2014. Stanley Meyer biography from waterpoweredcar.com Fuel for fraud or vice versa? (On Stanley Meyer) — summary of the article in New Energy News. Meyer's rebuttal letter to New Energy News.
Marek Unt

Marek Unt (sündinud 20. juulil 1981) on eesti suhtekorraldaja ja muusik, kes on töötanud Eesti idufirmades nagu Wise ja Bolt. Unt on lõpetanud Hugo Treffneri Gümnaasiumi 1999. aastal ning õppinud Tartu Ülikoolis ajakirjandust ja kommunikatsiooni. Ta on töötanud Wise'i Euroopa kommunikatsioonijuhina (2015–2018), Bolti globaalse kommunikatsioonijuhina (2018–2020) ja Grünfini turundusjuhina (2021–2022). Aastatel 2011–2015 oli ta kommunikatsioonibüroo JLP konsultant ja partner. Vabakutselise konsultandina on Unt töötanud ettevõtetega nagu Scoro, Jobbatical, Yaga, Katana, Rendin, Cachet, Planet42, Respiray, Grünfin ja Single.Earth. Unt on lõpetanud Ülenurme Muusikakooli klaveri erialal ja õppinud WAFi laulukoolis. Ta on kaasa teinud lauljana Kalmu albumil "Generalissimus Kalm" (2004), s'Poomi albumil "Nii Peakski Seda Asja Tegema" (2009) ning Genka ja Paul Oja albumil "Genka / Paul Oja" (2014). Samuti on ta tegutsenud DJna ja avaldanud elektroonilist muusikat plaadifirma Laks Recordings kogumikalbumitel. "#39 Marek Unt "Kuidas välja töötada selgeid sõnumeid ja mida teada rahvusvahelisest PR maailmast"". Podcast - Ekspordime. 24. juuli 2023. Vaadatud 26. veebruaril 2024. "Ülenurme Muusikakool". www.ymk.ee. Vaadatud 26. veebruaril 2024. "Facebook". www.facebook.com. Vaadatud 26. veebruaril 2024. "Marek Unt Discography". Discogs. Vaadatud 26. veebruaril 2024. marekunt.com "Bolti endine kommunikatsioonijuht Marek Unt: Bolt on väga polariseeriv ettevõte". DigiPRO. 12. oktoober 2020. Vaadatud 26. veebruaril 2024.
Anett Tamm

Anett Tamm (sündinud 8. augustil 1997) on eesti džässmuusik, kes on tuntud oma mitmekülgse tegevuse poolest laulja, helilooja ja arranžeerijana. Tamm on ansambli Alfa Collective liige ja asutaja. 2017. aastal alustanud kollektiiv on tuntud oma eklektilise muusikastiili poolest, mis kombineerib jazzmuusikat, neo-souli ja progressiivset funk'i. Kollektiivi kuuluvad lisaks Tammele ka Johannes Laas (elektrikitarr), Taaniel Pogga (elektriklaver), Robert Nõmmann (kontrabass ja basskitarr) ja Martin Petermann (trummid). Lisaks põhikoosseisule on Alfa Collective'i muusikasse panustanud ka tuntud Eesti muusikud nagu kitarrist Erki Pärnoja ja laulja Marianne Leibur. Tamm laulab ka 2019. aastal loodud ansamblis The Nonconceptual Art Club, mis on esinenud mitmetel muusikafestivalidel, sealhulgas Tudengijazz ja Valka Jam. Peale Tamme musitseerivad seal ka Ilja Gussarov (flööt, taustvokaal), Triin Metshein (klahvpillid, taustvokaal), Monika Erdman (basskitarr) ja Jeremia Kangas (trummid). 2019. aastast esineb Tamm koos bassist Karl Tammaruga ansamblina TamTam. 2024. aastal andis Tamm välja debüütsingli artistinime Alonette all. Noor jazzitalent (Eesti Jazziliit, 2022) ERR (15. märts 2019). "Alfa Collective: väärtustame üksteist - nii on ka ühine muusika kerge sündima". ERR. Vaadatud 26. veebruaril 2024. ERR (15. märts 2019). "The Nonconceptual Art Club: meie inspiratsiooniks on inimese põhjatu hing". ERR. Vaadatud 26. veebruaril 2024. ERR, Sigrid Leppmets | (18. veebruar 2021). "TUJA 2021 | TamTam: õhulise koosseisuga täisväärtuslik muusika". ERR. Vaadatud 26. veebruaril 2024. ERR (13. jaanuar 2024). "Anett Tamm uuest singlist: mul pole ükski protsess nii lihtsalt käinud". ERR. Vaadatud 26. veebruaril 2024.
Tallinna Kaubahall

Tallinna Kaubahall oli Tallinna vanalinnas, aadressil Aia tn 7 asunud kaubanduskeskus. Hoone valmis 1979. aastal Eesti arhitekt Eva Hirvesoo ja konstruktor Tiit Masso poolt "Tsentrosojuzprojekti" Tallinna osakonnas koostatud projekti järgi. Ehitis valmis 1980. aasta Moskva Olümpiamängude Tallinna purjeregatti silmas pidades. Tööjooniste koostamisel osalesid Soome ettevõtted Gripenberg & Co ning Juva. Hoone valmimise ajal asus hoones Tallinna suurim toiduainetekauplus, mille müügisaal oli 1200 m2. Hooneosade omavahelise paiknemise määras tehniline sisseseade ning ostjate ja kaubatranspordi juurdepääsu vajadused. Hoone oli hästi liigendatud, et hoone vanalinna miljöös liiga suurena ei mõjuks. Fassaadidel oli teine korrus liigendatud rütmiliste tagasiastetega ja kaldkatusega, mille tulemusena sellele paigaldatud raudbetoonkarkass ei kajastu hoone välisilmes. Sissepääsu rõhutas varikatus, millele oli paigutatud valgustatud reklaamtähed hoone nimetusega ja hoone logo. Müügisaali markeerisid välisvaates suured klaaspinnad. Hoone oli müügisaali osas 1- ja abiruumide osas 2-korruseline. Müügisaali interjööri valitses sinepikollastele 24-meetrise sildega terasfermidele toetuv pruumist profileeritud terasplekist lagi koos suurte rühmadena rippuvate reklaamkuplite ja siltidega. Tüüpsete selveriiulite ja konteinerite vahel pakkusid meeldivat vaheldust lõbusailmelised kioskid (reklaamkujundus E. Lepp). Abiruumide osa välisseinad olid lillakaspruunidest kareda faktuuriga kolmekihilistest raudbetoonpaneelidest, müügisaali seinad ja lagi kergkonstruktsioonis (plekk teraskarkassil, mineraalvattsoojustus). Tänapäeval on hoone ümber ehitatud, kuid toidupood tegutseb seal edasi. Huik, Toomas. "Tallinna Kaubahall aastal 1993". Vaadatud 26.02.2024. Lutsar, Juta (1993). Raam, Villem (toim). Eesti Arhitektuur. Kd 1. Tallinn. Tallinn: "Valgus". Lk 46–47. ISBN 5-440-00358-4.
Muru raudteepeatus

Muru raudteepeatus oli raudteepeatus Sonda–Mustvee raudteeliinil Jõgevamaal Paadenurme küla territooriumil. Muru peatuskohas oli kaks teed. Muru peatuskoha ja Avinurme jaama vahelt algasid kaks 3 km pikkust metsaveo haruteed. Eesti kitsarööpmelised raudteed; raudtee.eu
Punasoo raudteepeatus

Punasoo raudteepeatus oli raudteepeatus Sonda–Mustvee raudteeliinil Lääne-Virumaal Punasoo külas. Peatus asus raudtee 37,9 kilomeetril. Eesti kitsarööpmelised raudteed; raudtee.eu
Alfred Grass

Alfred Johannes Jakob Grass (25. märts 1862 Tartu – 18. august 1933 Mainz) oli Eesti pedagoog, kunstikriitik ja teatritegelane. Sündis Tartus teenri perekonnas. Õppis aastail 1876–1881 Tartu kubermangugümnaasiumis ja 1881.–1888. aastal Tartu Ülikoolis filoloogiat ning lõpetas filosoofiakandidaadi (cand phil) kraadiga. Töötas seejärel mitmes Tartu koolis saksa keele ja vanade keelte õpetajana. Asutas 1893. aastal Tartus saksakeelse tütarlaste erakooli, mida hakati nimetama tema nime järgi (sks keeles Grass'sche höhere Töchterschule). 1925. aastal lõpetati Tartus saksakeelsete eragümnaasiumide tegevus ja Grassi kool suleti. 1925.–1929. aastal töötas Alfred Walteri saksa eragümnaasiumi õpetajana. 1928.–1929. aastal oli Tartu Saksa Käsitööliste Seltsi teatrikomitee ja draamaühingu esimees. 1929. aastal kolis Grass Saksamaale ja töötas 1929.–1933. aastal Berliini Rahvahariduse Seltsi kunstiajalooõppejõuna ning 1933. aastal Mainzi Rahvapedagoogikainstituudi direktori abina. Alates 1890. aastatest arvustas Grass peamiselt Tartu ajalehes "Nordlivländische Zeitung" kunstinäitusi, mis paistavad silma kunstiajaloolise eruditsiooni poolest. Korraldas Tartus ka kunstiajalookursusi. Avaldas esteetikaalase brošüüri "Über Kunstsinn" (1895) ja Raadi mõisa tutvustuse – "Schloss Rathshof und die Galerie Liphart" (Heimatstimmen 2, 1906). Loodus, Rein (1996). Eesti Kunsti ja Arhitektuuri Biograafiline Leksikon. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 85.
Arthur Behrsing

Arthur Alfred Behrsing, pseudonüüm Erich Grote (17. jaanuar 1873 vkj Velēna – 26. juuni 1929 Köln) oli baltisaksa ja eesti pedagoog, kunstikriitik, kirjanik, tõlkija ja näitleja. Arthur Behrsing sündis Liivimaa kubermangus Velēna külas (sks k Wellan) läti päritolu kirikuõpetaja Peter Behrsingi ja Charlotte Knappe pojana. Õppis Riia kubermangugümnaasiumis ning 1893.–1896. aastal Tartu Ülikoolis usuteadust ning 1901. aastal Jena Ülikoolis. Alates 1897. aastast töötas koduõpetajana Liivimaal ja Saksamaal, sh aastatel 1902–1907 Paide lähedal Prääma mõisas, kus juhatas ka käsitöökursusi ja korraldas Paides kunstinäitusi. 1902. aastal abiellus hilisema keeleteadlase Helene Siegfriediga. 1907.–1921. aastal elas Tallinnas ning töötas aastail 1907–1914 Tallinna Hansakooli, 1915–1920 Tallinna Toomkooli ja 1919–1920 Eliisekooli õpetajana ning 1920/21. aastal Tallinna Hansa-kooli juhatajana. 1921. aastal kolis Viljandisse ja töötas aastail 1921–1927 Viljandi Saksa Gümnaasiumi juhatajana. Seejärel kolis Võrru ja oli aastail 1927–1929 Võru Õpetajate Seminari saksa keele ja käsitööõpetaja. 26. juunil 1929 suri Kölnist Inglismaale reisides äkksurma. 1906.–1914. aastal avaldas baltisaksa ajakirjanduses (peamiselt ajalehes "Revalsche Zeitung") asjatundlikke kunstinäituste arvustusi, milles jälgis sümpaatiaga ka eesti kunsti arengut. Käsitles baltisaksa ja eesti kirjandust, kirjutas luuletusi ja näidendeid. Tõlkis eesti kirjandust saksa keelde, mh August Gailiti romaani "Nipernaadi". Alates 1908. aastast oli Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige. "Behrsing, Arthur Alfred". Eesti biograafiline andmebaas ISIK. Vaadatud 27.02.2024.[alaline kõdulink] Loodus, Rein (1996). "Arthur Behrsing". Eller, Mart-Ivo (toim). Eesti Kunsti ja Arhitektuuri Biograafiline Leksikon. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 42.
Baltiiski väin

Baltiiski väin (varem ka Pillau väin, saksa keeles Pillauer Tief, poola keeles Cieśnina Piławska, vene keeles Балтийский пролив) on väin, mis ühendab Läänemere lõunasopis asuvat riimveelist Wisła lahte ja Gdański lahte. Väina mõlemad kaldad kuuluvad tänapäeval Venemaa Kaliningradi oblastile, selle põhjakaldal asub Baltiiski sadamalinn koos Vene sõjalaevastiku baasiga. Baltiiski väin tekkis 1497. aastal, kui tugev tormituul, lained ja hoovused kandsid selles kohas osa kitsast liivaluitelisest Wisła maasäärest täielikult ära merre. Väina laiendati 1960. aastatel 400 m laiuseks ja 12 m sügavuseks. Kuni 2022. aastani pääses Wisła lahelt laevatades Gdański lahele ning avamerele ainult läbi Baltiiski väina. Aastatel 2019–2022 rajati Poola territooriumile (teine) Wisła maasääre kanal.
Balanus crenatus

Balanus crenatus on vääneljalaliste alamklassi kuuluv vähilaadne, üks tavalisemaid sublitoraalseid tõruvähke Põhjameres; asustab ka Läänemere lääne- ja lõunaosa, eriti Taani väinasid. Eesti merevetes pole liiki leitud. Balanus crenatus '​e lubikoda on umbes 2,5 cm läbimõõduga; koja kuus plaati on hästi eristatavad ja nende ülaserv on hambuline. Koda on ebasümmeetriline, küljelt vaadates paistab see olevat ühele küljele kaldu. Koja ava on laia rombi kujuline, avast paistvad koed kollaste ja purpursete vöötidega. Looma eluiga on ligikaudu poolteist aastat. Balanus crenatus on eelkõige sublitoraali liik, keda võib mõnikord leida ka kivide või längus rannakalju alt. Loom kinnitub nii kividele, limuste kodadele, merepõhjale kui ka tehissubstraadile. Ta võib elada nii lainetusele avatud kui ka lainetuse eest varjatus vetes ja talub ka vee madalamat soolsust kuni 14 psu. Balanus crenatus asustab Kirde-Atlandi meresid ja on tavaline liik Briti saarte rannikutel. Leide on ka Prantsusmaa läänerannikult Bordeaux'ni lõunas, Põhja-Ameerika idarannikult ja Jaapani läänerannikult. Wrinkled barnacle (Balanus crenatus). - The Marine Life Information Network
Thiago Braz

Thiago Braz da Silva (sündinud 16. detsembril 1993 Marílias) on Brasiilia teivashüppaja, olümpiavõitja. Ta võitis 2012. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel kuldmedali. 2014. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Sopotis jäi Braz esimesena medalita, olles 5.75-ga neljas. 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros tuli Braz Renaud Lavillenie ja Sam Kendricksi ees olümpiavõitjaks. Ta ületas finaalis teisel katsel kõrguse 6.03, millega parandas isiklikku rekordit 10 sentimeetriga ja püstitas Lõuna-Ameerika ja olümpiamängude rekordi. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas sai ta tulemusega 5.70 5. koha. 2020. aasta suveolümpiamängudel Tokyos hüppas Braz finaalis 5.87 ja võitis Armand Duplantise ja Chris Nilseni järel pronksmedali. 2022. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis võitis Braz Duplantise järel hõbemedali Lõuna-Ameerika siserekordiga 5.95. Maailmameistrivõistlustel Eugene'is oli ta tulemusega 5.87 neljas. 2023. aastal andis Braz positiivse dopinguproovi ja talle määrati võistluskeeld. Brazi isiklik rekord on 15. augustil 2016 olümpiamängude finaalis hüpatud 6.03. Thiago Braz. eurosport.com. Vaadatud 26.2.2024 Former Olympic pole vault champion Thiago Braz suspended for positive doping test. apnews.com. Vaadatud 26.2.2024 Thiago Braz Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Sametsirmik

Sametsirmik (Macrolepiota excoriata) on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv seeneliik. Sametsirmik andmebaasis eElurikkus.
Eesti (täielik ja kontrollitud) ajalugu

"Eesti (täielik ja kontrollitud) ajalugu" on Eesti Telefilmi ja ETV dokumentaalsari Eesti ajaloost. Sarjas on kaheksa osa, mis kronoloogiliselt käsitlevad erinevaid perioode kaugemast teadaolevast minevikust kuni tänapäevani. Sarja saatejuht on näitleja Andrus Vaarik, režissöör Raivo Maripuu, stsenarist Tauno Vahter, toimetaja Kai Väärtnõu, kunstnik Siiri Taimla-Rannala ja animaator Tanel Rannala. Kaadrid on filmitud peamiselt 2023 suvel ja sügisel. Sari on filmitud üle Eesti ning Põhja-Lätis kokku umbes 175 võttepaigas ning peale saatejuhi humoorika alatooniga jutustava teksti ning animatsiooni on selles intervjuud umbes 60 Eesti ajaloolase ning erineva valdkonna asjatundjaga. Sari läks esimest korda eetrisse 23. veebruaril 2024.
Aleksander Allik

Aleksander Allik (29. mai 1868 Sikassaare – 1953 Saksamaa) oli eesti apteeker ja Kuressaare linnapea. Sündis 29. mail 1868. aastal Saaremaal Sikassaares. Alghariduse omandas Kuressaare linna algkoolis, mille lõpetamise järel asus õppima Kuressaare gümnaasiumisse. 1892–1895 õppis Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas ja omandas farmaatsiamagistri kraadi (mag. pharm). 1892.–1897. aastal töötas Tartu Ülikooli kliinikute apteegis ja apteegiõpilasena Peterburis. 1897. aastal läks Kuressaarde apteegi juhatajaks ja sai hiljem selle omanikuks. Oli aktiivne omavalitsuse tegelane. Tegutses Saare maavoliniku, linnavolikniku ja linnanõunikuna. 20. septembrist 1928 kuni 23. märtsini 1934 oli Kuressaare linnapea. Alates 1929. aastast tegutses Saksamaa konsulina Kuressaares. Võttis osa Kuressaare Kaunistamise Seltsis ja Saaremaa Skaudisõprade seltsi tegevuses. Oli Saaremaa Skaudisõprade Ühingu abiesimees ja Kuressaare Meriskautide Suguharu auvanem. Teise maailmasõja ajal, 1941. aastal, emigreerus Saksamaale. Orb, F. (28. mai 1938). "Mag. A Allik 70-aastane". Meie Maa: 4.
Koonusheinik

Koonusheinik (Tricholoma argyraceum) on heiniku perekonda kuuluv seeneliik. Koonusheinik andmebaasis eElurikkus
Sleeping Sun

"Sleeping Sun" on soome sümfoonilise metal'i ansambli Nightwish neljas singel. See avaldati koos kolme teise lauluga 2. augustil 1999. Plaadi avaldamine oli ajastatud 11. augustil 1999 toimunud täieliku päikesevarjutuse ajaks. 2005. aastal salvestas ansambel laulu uuesti ja see sisaldus nende albumil "Highest Hopes: The Best of Nightwish". "Sleeping Sun" oli edukas Soomes, kus seda müüdi üle 5000 eksemplari ja see jõudis edetabelites teisele kohale, ning Saksamaal, kus seda müüdi üle 15 000 eksemplari ja edetabelites oli see 69. kohal. Laulu jaoks tehtud muusikavideo salvestati Soomes Ivalos ja Inari järve ääres 1999. aasta juulis. Laulu 2005. aasta versiooni jaoks tehti uus muusikavideo, milles Tarja Turuneni kujutatakse valküürina, kes kõnnib lahinguväljal, mida täidavad teiste ansambliliikmete mängitud surevad ja haavata saanud sõdurid. "Sleeping Sun" – 4:01 "Walking in the Air" (Howard Blake'i kaver) – 5:28 "Swanheart" – 4:44 "Angels Fall First" – 5:34 Tarja Turunen – vokaal Tuomas Holopainen – klahvpillid Emppu Vuorinen – kitarrid Marko Hietala – basskitarr Jukka Nevalainen – trummid "Nightwish - Sleeping Sun (4 Ballads of the Eclipse) - Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives". www.metal-archives.com. Vaadatud 27. veebruaril 2024. Dhaliwal, Ranjit (15. märts 2015). "Solar eclipse 1999 - in pictures". the Guardian (Briti inglise). ISSN 0261-3077. Vaadatud 27. veebruaril 2024. Nightwish: Sleeping Sun (2005 version) (Music), Katapult Filmproduktions, vaadatud 27. veebruaril 2024 "finnishcharts.com - Nightwish - Sleeping Sun". finnishcharts.com. Vaadatud 27. veebruaril 2024. Käyhkö, Sami (Director) (1999). From Wishes to Eternity (DVD). Ivalo, Lake Inari (Finland): Spinefarm records. Archived at Ghostarchive[alaline kõdulink] and the "nightwish - sleeping sun". YouTube. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. detsember 2006. Vaadatud 27. veebruaril 2024.{{cite web}}: CS1 hooldus: robot: algse URL-i olek teadmata (link): "nightwish - sleeping sun". YouTube.
Kuningšampinjon

Kuningšampinjon (Agaricus augustus) on seeneliik šampinjoniliste sugukonna šampinjoni perekonnast. Kuningšampinjon andmebaasis eElurikkus.
Tõlvtõvik

Tõlvtõvik (Epichloë) on seente perekond, mis kuulub sugukonda tungalteralised (Clavicipitaceae). Epichloë typhina – kõrreliste-tõlvtõvik Tõlvtõvik andmebaasis eElurikkus
Muḩammad Ishtayyah

Muḩammad Ishtayya (araabia keeles محمد اشتية; sündinud 17. jaanuaril 1958 Nabluses) on majandusteadlane ning Palestiina poliitik ja riigitegelane, ta on erakonna Fataḩ liige. Ta oli 10. märtsist 2019 kuni 26. veebruarini 2024 Palestiina peaminister. Aastatel 1976–1981 õppis ta Birzeiti Ülikoolis ärijuhtimist ja majandust. Ta sai aastal 1989 Sussexi Ülikoolist majandusdoktori kraadi. Aastast 2009 on ta töötanud Palestiina majandusarengu ja ülesehitusnõukogu ministrina. Ta on arvukate publikatsioonide autor majanduse, politoloogia ja ajaloo vallas. Aktiivne läbirääkija Iisraeli-Palestiina konfliktis. Birzeiti Ülikooli õppejõud. Ta oli avalike tööde ja ehitusminister, siseminister (aastatel 2019-2022). 13. aprillil 2019 vannutati Shtayyeh ja tema kabinet ametisse. Uus valitsus koosneb peamiselt Mahmoud Abbasi Fatahi liikmetest. Teised parteid, nagu Palestiina Vabastamise Rahvarinne, on keeldunud valitsuses osalemast, kuna soovivad, et valitsus ühineks radikaalse islamistliku rühmitusega Hamas. Teda peetakse konfliktis Iisraeliga kahe riigi lahenduse toetajaks. Kui 55-liikmelise Aafrika Liidu riigipead kogunesid veebruaris 2022 kahepäevasele tippkohtumisele, kutsus Shtayyeh Aafrika Liitu üles tühistama Iisraeli vaatlejastaatust. 26. veebruaril 2024, keset käimasolevat sõda Iisraeli ja Hamasi vahel ning selle levikut Läänekaldale, teatas Shtayyeh, et astub tagasi, viidates rahulolematusega piirkonnas valitseva olukorraga ning vajadusele "uue valitsus- ja poliitilise lepingud.", samuti Palestiina omavalitsuse kontrolli täielik laiendamine Palestiina territooriumide üle.
Mihhailovsk

See artikkel räägib Stavropoli oblasti linnast. Sverdlovski oblasti linna kohta vaata artiklit Mihhailovsk (Sverdlovski oblast). Mihhailovsk on linn Venemaal Stavropoli krais, Špakovskoje rajooni keskus. Asub Tašla jõe ääres Stavropolist vahetult põhja pool. Linn on asutatud 1784. aastal. Linnaõigused sai 1999. aastal. 2010. aastal oli linnas 70 981 elanikku, 2023. aastal oli linna elanike arv 112 793. http://www.mihailovsk-city.ru/
Pentti Pesonen

Pentti Pesonen (7. aprill 1938 – 22. veebruar 2024) oli soome murdmaasuusataja. Zakopanes 1962. aastal peetud maailmameistrivõistlustel võitis ta 4x10 km teatesõidus hõbemedali.
Cylindrobasidium evolvens

Cylindrobasidium evolvens on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv liik seeni. Seen kasvab kase ja haava kändudel või mahamurdunud tüvedel. Hariliku tubaknahkise, mis kasvab peentel surnud pajudel, liibuvatest isenditest on see heledam. Cylindrobasidium evolvens andmebaasis eElurikkus.
Sonne

"Sonne" ('päike') on Saksa rokkansambli Rammsteini laul. Lugu ilmus 2001. aasta veebruaris ja see oli nende albumi "Mutter" esimene singel. "Sonne" muusikavideos mängivad ansambliliikmed seitset pöialpoissi, kes Lumivalgekese jaoks kulda kaevandavad. Lumivalgekest kehastab vene näitleja Julia Stepanova. "Sonne" – 4:32 "Adios" – 3:48 "Sonne" (Clawfinger K.O. Remix) – 4:11 "Sonne" (Clawfinger T.K.O. Remix) – 5:52 "Sonne" (Instrumental) – 4:31 Rammstein – Sonne, vaadatud 28. veebruaril 2024 "Yulia Stepanova | Actress". IMDb.
Marcus Holmgren Pedersen

Marcus Holmgren Pedersen (sündinud 16. juulil 2000 Hammerfestis) on Norra jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Sassuolo. Norra kõrgliigas debüteeris ta 2018. aastal Tromsø meeskonnas. 2020. aasta veebruaris liitus ta Norra kõrgliigaklubiga Molde. 2021. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Hollandi kõrgliigaklubiga Feyenoord. Hooajal 2022/23 tuli ta Feyenoordiga Hollandi meistriks. 2023. aasta augustis läks ta Feyenoordist laenule Sassuolosse. Norra jalgpallikoondises tegi Pedersen debüüdi 1. septembril 2021 MM-i valikmängus Hollandi vastu. Feyenoord Eredivisie: 2022–23 UEFA Euroopa Konverentsiliiga: Teine koht 2021–22 "Feyenoord vindt in Holmgren Pedersen nieuwe rechtsback". feyenoord.nl (hollandi). Feyenoord. 22. juuni 2021. Vaadatud 22. juunil 2021. "Feyenoord laat Pedersen op huurbasis naar Sassuolo vertrekken" (hollandi). 22. august 2023. Vaadatud 22. augustil 2023.