laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Musiqq

Musiqq on Läti ansambel, mis tegutseb alates 2009. aastast. Ansambli liikmed on Marats Ogļezņevs ja Emīls Balceris. Musiqq võitis võistluse "Eeirodziesma 2011" lauluga "Angel In Disguise" ning esindas Lätit Eurovisiooni lauluvõistlusel Düsseldorfis, kus oma poolfinaalis saadi 25 punktiga 17. koht. "Šī ir tikai mūzika" (2010) Latvia: it's Musiqq for Düsseldorf! Musiqq MySpace'is
Almedalen

Almedalen on park Ojamaal Visbys. Park asub Läänemere ääres Visby sadama lähedal Visby kõrgkooli ja raamatukogu kõrval. Pargi geograafilised koordinaadid on 57° 38′ 26″ N, 18° 17′ 27″ E. Keskajal oli praeguse Almedaleni rannikul sadam, mille kaitseks ehitatud Visby ringmüüri vanim torn Kruttornet on siiani säilinud. Pargi keskel on tiik. Pargis toimub Visby iga-aastane volbriöö tähistamine. Kruttorneti juurest saab alguse igasuviste keskaja päevade rongkäik. Almedaleni pargis peetakse igal suvel Olof Palme algatatud Almedali nädalat, mille jooksul peetakse arutelu kõigi Rootsi parteide esindajate osalusel. Almedalen Ojamaa kodulehel Almedalen Visby kodulehel
Ylitornio vald

Ylitornio on vald Soomes Lapi maakonnas. Asub Tornio jõe vasakul kaldal, mis on piiriks Rootsiga. Naabervallad on Pello vald, Rovaniemi linn, Tervola vald ja Tornio linn Soomes ning Övertorneå vald Rootsis. Ylitornio vallas asub Aavasaksa mägi. Vald on soomekeelne. Valda läbib raudtee ja Valtatie 21. Area of Finland's municipalities 2023-01-01 Population growth biggest in nearly 70 years  Ylitornio vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Valla koduleht
Dundaga

Dundaga (liivi Duoņig; eesti keeles mööndav ka Tooninga) on küla (lielciems) Lätis Kurzemes Talsi piirkonnas, Dundaga valla halduskeskus. Asulat on esmamainitud 1245. aastal Donedange nime all. Asula keskuse hoonestus pärineb XIX sajandi lõpust, suurem osa sealsetest hoonetest rajati 1020.–1940. aastatel. Sealsed korterelamud, koolimaja ja lasteaed rajati 1970. aastatel. 1950. aastal sai Dundaga aleviks. 1949–1956 oli seal Dundaga rajooni keskus. 1990. aastast on küla. 2009. aastani kuulus Talsi rajooni. Külas on raamatukogu. Sinna jäävad ka Dundaga ja Liepgaļi bussipeatus. 2015. aastal oli külas 1583 elanikku, 2018. aastal 1452. Aastail 2009–2021 kuulus küla Dundaga piirkonda, olles selle halduskeskus. Dundagas asuvad Dundaga piiskopilinnus ja seda ümbritsev park, Dundaga kiriku muinaskalmed, Dundaga piiskopilinnus, Dundaga luteri kirik koos altari, oreli, kantsli ja altarimaaliga, Dundaga kirikumõisa hoone ja selle juures asuv park, Dundaga linnamägi, Dundaga keskaegne kindlus ja linnamägi Kalna dārzs on riikliku kaitse all olevad muinsusmälestised. Dundagast viib lääne suunas looduskaitsealune Dundaga pärnaallee. Ka külas kasvavad kaks nimetut tamme, mänd ümbermõõduga 2,7 ja kõrgusega 13 meetrit, nimetu pärn (kõrgus 15, ümbermõõt 3,58 m), pärn aadressil Pils iela 10 (ümbermõõt 6,8 m), lossipargis kasvav sanglepp (kõrgus 25, ümbermõõt 2,6 m), viis lossitiigi juures kasvavat põlist tamme, kaheksa lossipargis kasvavat põlist tamme ja nimetu mänd (kõrgus 13, ümbermõõt 2,7 m) on looduskaitse all. Dundaga vaade (esiplaanil loss) Dundaga piiskopilinnus Dundaga luteri kirik Külatänav. Vaade piiskopilinnuse poole Mälestuskivi paguluses ja vanglas asumisel surnud dundagalastele Vietvārdu datubāze, vaadatud 23.02 2019 Dundagas pagasta teritorijas plānojums 2005. a lk. 21 https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/publiska-biblioteka/pasvaldibu "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 17. mail 2020. "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. veebruar 2019. Vaadatud 23. juunil 2019. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Dundaga piirkond

Dundaga piirkond oli 1. järgu haldusüksus (piirkond) Lätis. Piirkond moodustati 2009. aastal Dundaga ja Kolka vallast. Arvestuslikel andmetel oli 1. jaanuaril 2011 Dundaga piirkonna elanikest lätlasi 94,25%, venelasi 2,52% ja muudest rahvustest inimesi 3,22%. Piirkonna põhjaosas asus viimaste liivlaste asuala Liivi rand. Aastal 2021 liideti piirkond Talsi, Mērsragsi ja Roja piirkonnaga uueks Talsi piirkonnaks. Läti statistika keskamet, vaadatud 15.06.2021. Iedzīvotāju reģistra statistika uz 01.01.2011. Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde.
Rockefeller Street

"Rockefeller Street" on Sven Lõhmuse laul, mis Getter Jaani esituses esindas Eestit 2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Düsseldorfis Saksamaal. Laulu looja Sven Lõhmus on varem kirjutanud kaks Eestit Eurovisiooni lauluvõistlusel esindanud laulu: "Let's Get Loud" 2005. aastal ja "Rändajad" 2009. aastal. Koos Getter Jaaniga esinesid Eurovisiooni lauluvõistlusel taustalauljad Marilin Kongo ja Anna Põldvee ning taustatantsijad Ahto Paasik, Eghert-Sören Nõmm ja Ahti Kiili. Laul võistles 12. mail teises poolfinaalis, jõudis 9. kohale ja pääses finaali. Finaalis sai see 44 punkti ja platseerus eelviimasele, 24. kohale. "Rockefeller Street" valiti Raadio 2 iga-aastasel "Aastahiti" auhinnagalal kodumaistest lugudest 2011. aastal 14. kohale. "Rockefeller Street"–3:13 "Rockefeller Street" (remix) – 3:58 "Eestit esindab Eurovisioonil Getter Jaani (VIDEOD)". err.ee. 26. veebruar 2011. {{netiviide}}: eiran tundmatut parameetrit |Välja otsitud= (juhend) R2 Aastahitt 2011 on Ewert and The Two Dragonsi "Good Man Down" elu24.ee Välja otsitud 7. jaanuar 2012 "Ultratop.be – Getter Jaani – Rockefeller Street" "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. märts 2012. Vaadatud 2. juunil 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) ""Chart Track"". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. aprill 2015. Vaadatud 2. juunil 2011. "Archive Chart" Rockefeller Street – Single by Getter Jaani itunes.apple.com/gb/ Getter Jaani esitlus James Bagatel esitlus Intervjuu James Healless'iga /Bagatel/
Charles Curtis

Charles Curtis (25. jaanuar 1860 Topeka – 8. veebruar 1936) oli Ameerika Ühendriikide poliitik, asepresident aastail 1929–1933. Tema ema oli päritolult kansa. Curtis oli esimene ja siiani viimane põlisameeriklane, kes nii kõrgel ametikohal olnud.
Kansad

Kansad on indiaani rahvas Põhja-Ameerikas. Kansad räägivad kansa keelt. Kansade järgi on nime saanud Kansase osariik. Kansade omanimetus on kaáⁿze. 2011 Oklahoma Indian Nations Pocket Pictorial Directory. Oklahoma Indian Affairs Commission. 2011: 17. Retrieved 4 Jan 2012. Cumberland, Linda A. ja Robert L. Rankin. 2012. Kaáⁿze Íe Wayáje: An Annotated Dictionary of Kaw (Kanza) – Kaw-English/English-Kaw. Kaw City, OK: Kanza Language Project of the Kaw Nation. lk. 109.
Peetrikese unenägu

"Peetrikese unenägu" on 1958. aastal valminud Eesti nukufilm, mille lavastaja on Elbert Tuganov. Film põhineb taani kirjaniku Jens Sigsgaardi muinasjutul "Palle üksi maailmas". Animafilmi keskne tegelane on Peetrike, kes leiab ühel hommikul, et on maailmas täiesti üksi. Ta hakkab vallatusi tegema ja satub pööraste tempude tõttu väga täbarasse olukorda. Viimaks selgub, et see kõik oli üksnes halb unenägu. Animafilmi filmimist alustati 8. novembril 1957. aastal. Tollal algajate Eesti animafilmitegijate tööd kergendas asjaolu, et filmis tegutses vaid üks nukk. Filmi andis käiku Tallinnfilmi stuudio direktor Nikolai Danilovitš omal riisikol, sest tegemist oli tollal ühe esimese katsetusega selles animafilmi valdkonnas. Hiljem kiideti film Moskvas heaks ja rahastati see tagantjärele. Film on digitaalselt taastatud 2014. aastal. Jaanus Kulli "Elbert Tuganov: ""Peetrikese unenägu" vaadates lähevad kõrvad punaseks". Õhtuleht, 27. november 2002.
Mikkeli linn

Mikkeli (rootsi keeles Sankt Michel) on linnaks nimetatav omavalitsusüksus Soomes Ida-Soome lääni Lõuna-Savo maakonnas. Mikkeli linnas elab 54 686 inimest (seisuga 31. jaanuar 2014), kellest umbes 34 000 elab keskuses Mikkelis[viide?]. Mikkeli linna pindala on 3229,56 ruutkilomeetrit, sellest veepindala 680,49 ruutkilomeetrit on vesi. Mikkeli rahvastiku tihedus on umbes 21,5 inimest ruutkilomeetri kohta. Tihedamalt asustatud alad on Mikkeli ning sellega kokku kasvanud Rantakylä ja Moisio-Tuukkala, samuti Anttola, Ristiina ja Asemankylä. Mikkelis asus Teise maailmasõja ajal Soome Kaitseväe peastaap. Seetõttu on linna vapil kaks marssalikeppi ja linn sai Soome Vabadusristi. Mikkeli linn on peaaegu täielikult soomekeelne (ainult 0,15% Mikkeli elanikest räägib emakeelena rootsi keelt). Mikkeli linnaga on liidetud Anttola vald ja Mikkeli vald 1. jaanuaril 2001. 1. jaanuaril 2013 liideti linnaga Suomenniemi vald ja Ristiina vald. 1. jaanuaril 2007 liideti linnaga Haukivuori vald. Mikkeli asub umbes 500 meetri kaugusel Saimaa järvest. Linnas ja selle lähiümbruses on palju järvi. Linna idaosas asuvad järved kuuluvad Vuoksi jõe vesikonda. Linna idaosa ulatub Puula järveni, mis kuulub Kymijoki jõe vesikonda. Linna keskus on ehitatud ümber turuplatsi, kus turgu peetakse ka tänapäeval. Naisvuori mäel asub vaatetorn, mida saab väikese tasuga külastada. Torn ehitati sõja ajal vaatetorniks ja seal asus ka sõjaväe raadioside saatja. Mikkelil on oma Mikkeli (teenindab riigisiseseid lende), raudteejaam ja kontserdimaja. Kontserdimaja on maailmaklassitasemega ja see ehitati 1988. aastal linna 150. aastapäevaks. Kontserdimajas tegutseb Mikkeli linnaorkester ja seda kasutatakse ka Mikkeli rahvusvahelise muusikafestivali pealavana. Festival meelitab igal aastal muusikuid ja pealtvaatajaid kogu Euroopast. Dinosaurusteemaline lõbustuspark Visulahti asub Mikkelis. Linna suurim tööandja on Mikkeli Rakenduskõrgkool, kus töötab umbes 1300 inimest. Mikkeli on ka populaarne kuurort. Vanim kirjalik ülestähendus asustusest praeguses Mikkeli piirkonnas on aastast 1323, kui Nöteborgi rahulepinguga läks Savilahti kirikupiirkond Novgorodilt Rootsile. Mikkeli sai praeguse nime 16. sajandi alguses peaingel Miikaeli järgi. Mikkeli sai linnaõigused 1838. aastal ja Mikkeli provintsivalitsus kolis 1843. aastal Heinolast Mikkelisse. 1918. aastal Soome kodusõja ajal asus Mikkelis valgete vägede staap. Mikkeli oli sel ajal põllumajanduspiirkond ja valgete poolel. Piirkonnas asunud Vene garnison pooldas punaseid. Mantyharju rongijaama juures, mis asub umbes 20 km linnast lõunas, peeti maha lahing ja valged kaitsesid linna edukalt. Kouvolast tulnud punaste jõud tõrjuti tagasi. Talvesõjas ja Jätkusõjas paiknes linnas Soome armee peastaap. Peastaap asus kohalikus põhikoolis ja seal asub tänapäeval väike Peakorteri muuseum (Päämajamuseo). Kuna linnas asus soomlaste peastaap langes linn tugeva pommitamise alla. Linnas ei olnud ühtegi kõrghoonet ja kahjustused parandati kiiresti. Arhitektuuriliselt pole sõjaeelsest linnast midagi säilinud. Area of Finland's municipalities 2023-01-01 Population growth biggest in nearly 70 years Mikkeli koduleht
Mikkeli

Mikkeli on linn Soome idaosas Saimaa järve põhjasopi Savilahti ääres, Ida-Soome lääni, Lõuna-Savo maakonna ja Mikkeli linna keskus. Mikkelis elab umbes 34 000 inimest (seisuga 31. jaanuar 2014).
Raadiovõrk

Raadiovõrk (inglise radionet) on kahe või enama samade parameetritega töötava raadiojaama vahel moodustuv sidevõrk, mille kaudu toimub raadiosageduste vahendusel sidepidamine: informatsiooni edastamine ja vastuvõtmine.
Indiana Pacers

Indiana Pacers on USA korvpalliklubi, mis mängib korvpalliliigas NBA. Meeskond kuulub idakonverentsi keskdivisjoni ja peab oma kodumänge Indianapolises Bankers Life Fieldhouse'is. 1967. aastal asutatud Pacers mängis kuni NBA ja ABA liitumiseni 1976. aastal korvpalliliigas American Basketball Association, tulles 1970., 1972. ja 1973. aastal ka ABA meistriks. Pacersi parim hooaeg NBA-s pärineb aastast 2000, kui jõuti idakonverentsi meistritena NBA finaali, kus aga kaotati 2 : 4 Shaquille O'Neali ja Kobe Bryanti juhitud Los Angeles Lakersile. Goga Bitadze Malcolm Brogdon Aaron Holiday Justin Holiday Jeremy Lamb Jalen Lecque Caris LeVert Kelan Martin T. J. McConnell Doug McDermott Domantas Sabonis JaKarr Sampson Edmond Sumner Myles Turner T. J. Warren Alex English Chris Mullin Reggie Miller Rik Smits Jermaine O'Neal Danny Granger Paul George Victor Oladipo Indiana Pacers
Kutsung

Raadiokutsung ehk kutsung (inglise Call sign) on tähtedest ja/või numbritest koosnev kombinatsioon, mis tähistab sidekeskust, üksust, isikut või raadiovõrku. Raadiokutsungeid kasutatakse põhiliselt suhtluseks lennukite ja laevadega, aga ka amatöör- ja militaarraadiosides. Kutsungite edastamisel kasutatakse tähestikulist hääldamist. Kutsungeid võib liigitada järgmiselt: lühikutsung – ei ole võimalik määratleda suuremasse üksusse kuulumist. Kasutatakse väikese vahemaa korral ja mõne konkreetse üksuse siseselt, kui pole karta kattuvust teiste raadiojaamade kutsungitega; täiskutsung – kutsungis kasutatav tähtede ja numbrite kombinatsioon võimaldab täpselt korrespondenti identifitseerida; ühiskutsung – kutsung on määratud kõigile selles raadiovõrgus olevatele korrespondentidele üheaegse side loomiseks. Võidakse kasutada väljajäetud aadresse, mille puhul on kutsung määratud kõigile peale nimetatud raadiojaama(de); grupikutsung – kindlaksmääratud korrespondentide grupile. Eestis vastutab amatöörraadiojaamadele kutsungite moodustamise eest Tehnilise Järelevalve Amet ning kutsung algab eesliitega ES. Sellele järgneb number, mis vastab piirkonnale. Vastavad numbrid on kirjas allolevas tabelis. Raadioamatööride kutsungid jagatakse Eestis kategooriatesse A, B ja D. D-kategooria kutsungi järelliites on neli tähte ning sellise kutsungi omanikul on õigus raadiosidet pidada ultralühilainetel ja 10-meetri amatöörside lainealas, kasutades raadiosignaali väljundvõimsust kuni 10 vatti. D-kategooria omanikud on enamasti algajad raadioamatöörid. Sellise kutsung on näiteks ES5TAUX. B-kategooria kutsungi järelliide koosneb kolmest tähest, kutsungi omanik võib raadiosidet pidada kõikidel amatöörraadioside lainealadel (pikklained, kesklained, lühilained, ultralühilained, mikrolained), kasutades seejuures väljundvõimsust kuni 100 vatti. B-kategooria kutsung on näiteks ES5HTA. A-kategooria kutsungi järelliide koosneb kahest tähest, erinevus B-kategooria kutsungi omanikule lubatust on maksimaalne saatevõimsus 1000 vatti. A-kategooria kutsungi näiteks on ES5JR. Reeglina ühiskasutusega raadiojaamade ehk klubijaamade kasutuses on ka ühetähelise järelliidesega kutsungeid, sellise näiteks on ES7A. Eestis oma kutsungipiirkonnast väljaspool töötav eesti raadioamatöör peab murruga lisama oma kutsungile lõppu vastava piirkonna numbri (näiteks ES5EC/3), välismaised Eestit lühiajaliselt külastavad raadioamatöörid peavad oma koduriigi kutsungile liitma murruga prefiksi ES/ (näiteks ES/OH2BH). Aeg-ajalt kasutavad raadioamatöörid ka erikutsungeid, mille puhul ülalolevad reeglid täielikult ei kehti. Nii võib numbriosa olla pikem (ES375UT – Tartu Ülikooli 375. aastapäeva auks kasutatud raadiokutsung) ja järelliites võib olla üle 4 sümboli (ES3JAMBOREE – skautide jamboree raadiojaama erikutsung). Raadiokutsungite moodustamise ja väljastamise kord Elektrooniline Riigi Teataja United States Callsign Policies
Kirjastus

Kirjastus on trükiseid välja andev (kirjastamisega tegelev) ettevõte. kirjastaja Eesti kirjastuste loend
Tähestikuline hääldamine

Tähestikuline hääldamine (inglise keeles pronunciation of letters, ametlikus kasutuses NATO phonetic alphabet) põhineb ladina tähestikku kuuluvate tähtede vastavusele raadiosides edastamiseks kasutatavate sõnadega ja seda kasutatakse kutsungites, üksikute tähtede, lühendite ning halva side korral teksti ja raskesti hääldatavate sõnade edastamiseks. Alljärgnevas tabelis on toodud igale tähele vastav foneetiline sõna. Rahvusvaheline signalisatsioonikood DIN 5009:2022-06, Anhang B: Buchstabiertafel der ICAO („Radiotelephony Spelling Alphabet“) Eesti kuuldekoodid (NATO-ühilduv ja vana), veebiarhiivist leht sodur.com
Savukoski vald

Savukoski on vald Soomes Lapi maakonnas. Piirneb kirdes Venemaaga. Naabervallad on Pelkosenniemi vald, Salla vald ja Sodankylä vald. Vald on soomekeelne. Savukoski vallas asub Korvatunturi, kus legendi järgi on Jõuluvana kodu. Vallas on ka osa Urho Kekkoneni rahvuspargist. Savukoski alal paikneb Äteritsiputeritsipuolilautatsijänkä soopiirkond, mis kannab Soome pikimat kohanime. Area of Finland's municipalities 2023-01-01 Population growth biggest in nearly 70 years Valla koduleht
Sacramento Kings

Sacramento Kings on Põhja-Ameerika korvpalliliiga NBA klubi. Meeskond mängib läänekonverentsi Vaikse ookeani divisjonis ja peab oma kodumänge Sacramentos asuvas Golden 1 Centeris. Klubi asutati 1923. aastal Rochesteris ja on aastate jooksul kandnud mitut eri nime. Rochester Royalsi nime all mängides tuli klubi 1946. aastal NBL-i meistriks. 1948. aastal NBA-ga liitunud klubi ainus meistritiitel pärineb aastast 1951, kui finaalis alistati mängudega 4 : 3 New York Knicks. Sacramento Kings pääses hooaegadel 1998/99–2005/06 kaheksa korda järjest väljalangemismängudele. Neist kõige edukamaks kujunes 2001/02, kui jõuti läänekonverentsi finaali, kus tuli tunnistada mängudega 3 : 4 Los Angeles Lakersi paremust. Pärast 2005/06. hooaega ei ole Kings enam play-off'i pääsenud. Marvin Bagley Harrison Barnes Nemanja Bjelica De'Aaron Fox Kyle Guy Tyrese Haliburton Buddy Hield Richaun Holmes Justin James DaQuan Jeffries Cory Joseph Chimezie Metu Jabari Parker Jahmi'us Ramsey Glenn Robinson III Hassan Whiteside Robert Woodard Jerry Lucas Nate Archibald Šarūnas Marčiulionis Vlade Divac Oscar Robertson Ralph Sampson Mitch Richmond Sacramento Kings
Uno Järvela

Uno-Johannes Järvela (kuni 15. juunini 1935 Uno-Johannes Jäer; 20. juuni 1926 Tallinn – 23. jaanuar 2012 Tallinn) oli eesti koorijuht ja muusikapedagoog. Uno Järvela õppis Tallinna Konservatooriumis 1942. aastast viiulit, 1946. aastast muusikapedagoogikat ja 1947. aastast koorijuhtimist. Teises maailmasõjas osales Järvela soomepoisina ja Eesti Leegioni koosseisus. 1950. aastal küüditati ta koos perega Venemaale, kus töötas Vjatka linna kooride konsultandina. 1951. aastal naasis Eestisse ning lõpetas 1952. aastal Tallinna konservatooriumi koorijuhtimise erialal Gustav Ernesaksa klassis. Hiljem täiendas end Moskva Suure Teatri, Leningradi, Kiievi, Odessa, Sverdlovski ja teiste ooperiteatrite kooride juures. 1952–1956 töötas Järvela õppejõuna Kirovi muusikakoolis, 1956–1960 Tallinna Muusikakoolis ning 1960–1963 ja 1970–1994 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis, kus oli 1988. aastast professor. 1957–1963 oli ta ühtlasi Eesti NSV Riikliku Akadeemilise Meeskoori dirigent, 1963–1985 Estonia peakoormeister ja 1956–1975 Tombi-nimelise kultuuripalee poistekoori (1967. aastast Tallinna Poistekoori) dirigent. 1965–1975 oli Uno Järvela üldlaulupidude poistekooride üldjuht, 1980–1990 üldlaulupeo üld- või aujuht. Samuti dirigeeris ta mitmel noortelaulupeol. Teatrites osales Järvela umbes 50 lavateose ja suurvormi lavastustes. Uno Järvela suri 23. jaanuaril 2012 Tallinnas ja ta maeti 9. juunil 2012 Metsakalmistule. 1976 Eesti NSV teeneline kunstitegelane 1987 Eesti NSV rahvakunstnik 1998 Kotkaristi V klassi teenetemärk 2004 Gustav Ernesaksa koorimuusika peastipendium 2012. aastal asutas Gadobeim Järvela Gustav Ernesaksa fondi juurde Uno Järvela mälestuse jäädvustamiseks Uno Järvela stipendiumifondi, mis toetab lastekooride dirigente ning Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia koolimuusika eriala üliõpilasi. https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:371748/320763/page/11 Lahkus emeriitprofessor Uno Järvela, err.ee, 23. jaanuar 2012 Uno Järvela on õnnetähe all sündinud. Kultuur ja Elu. http://www.kalmistud.ee/haudi?filter_maetud_eesnimi=Uno&filter_maetud_perenimi=J%C3%A4rvela&action=maetud&popup=0&yldotsing=1&filter_maetud_kalmistu=[alaline kõdulink] Eesti Rahvuskultuuri Fond. Uno Järvela stipendiumifond. (vaadatud 30.03.2017)
Ferdinand Kull

Ferdinand Kull (14. november 1884 Aruküla – 23. märts 1957 Tallinn) oli eesti diplomaat ja riigiametnik. Ferdinand Kull sündis Saueaugu talus Arukülas Küti vallas (praeguse haldusjaotuse järgi Arukülas Vinni vallas Lääne-Virumaal) Virumaal. Haridusteed alustas ta aastal 1892 Aruküla algkoolis. Aastatel 1895–1901 õppis ta Rakvere linnakoolis ning omandas pedagoogilistel kursustel algkooli õpetaja kutse. Siis töötas ta Erra vallas Savala algkoolis (praeguse haldusjaotuse järgi Lüganuse vallas Ida-Viru maakonnas) õpetajana. Aastatel 1903–1906 õppis ta Hugo Treffneri Gümnaasiumis, aastatel 1906–1907 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Aastal 1907 Kull arreteeriti revolutsioonilise tegevuses osalemise eest ja pärast vangistusest vabanemist oktoobris 1910 asus ta poliitilise emigrandina elama Pariisi, kuhu jäi seitsmeks aastaks. Pariisis töötas ta mitmel ametikohal, tegi kaastööd Tallinna Teatajale ning õppis aastatel 1910–1914 ülikoolis matemaatikat ja elektrotehnikat. Eestisse naasis ta 1917. aasta juulis ja töötas Maavalitsuse administratiivosakonnas statistika toimkonnas. Aastal 1918 kuulus ta Eesti Vabariigi tunnustamist taotlema saadetud välisdelegatsiooni (sai delegatsiooni liikmeks tänu väga heale prantsuse keele oskusele ja headele suhetele tööerakondlastega (eeskätt Jüri Vilmsiga). Ent ta läks vastuollu ülejäänud delegatsiooni liikmetega Eesti välispoliitilise orientatsiooni küsimuses (toetas tugevalt Entente’i liini) ja 1918. aasta sügisel arvati välisdelegatsioonist välja. Novembris 1918 sai temast Eesti välisministeeriumi esimene ametnik, ametinimetusega välisministeeriumi peasekretär. Selles ametis oli ta 4. jaanuarini 1919. Pärast välisministeeriumi teenistusest lahkumist töötas ta ajalehe Vaba Maa välisinfo osakonna juhatajana, gümnaasiumi matemaatikaõpetajana ja tegutses elektrotehnika alal. Tema eestvedamisel asutati Tallinnas 1923. aastal Eesti-Prantsuse Ühing ja 1925. aastal Eesti Elektrotehnikute Liit. Ta oli Tallinnas elektriäri omanik ning Pariisis töökoja juhataja ja meister. Aastal 1940, pärast juunipööret oli Kull mõnda aega Ametiühingute Keskliidu ametnik ja töötas siis Tallinna Elektrijaamas insenerina. Saksa okupatsiooni ajal oli ta Tallinnas matemaatika eraõpetaja. Sõja järel oli ta Õhtulehe toimetuses tõlkija, Tallinna merekoolis matemaatika ja füüsika õpetaja, kaupluse juhataja Tallinnas ning Järva-Jaani Põllumajanduse Mehhaniseerimise Koolis elektromehaanika õpetaja. 1947. aastal astus Ferdinand Kull NLKP-sse, kuid EKP Tallinna Linnakomitee heitis ta paar kuud hiljem parteist välja. Parteisse astumine saigi talle saatuslikuks, sest kandidaadiks olemise perioodil uuriti põhjalikult tema minevikku. Ta arreteeriti 1951. aasta aprillis ning vabastati vangilaagrist neli aastat hiljem seoses kuriteokoosseisu puudumise ja haigusega. Ta suri aastal 1957 Tallinnas ning on maetud Tallinna Metsakalmistule. Ferdinand Kull. Mässumehi ja boheemlasi. Esimesi Eesti diplomaate. Eesti Päevaleht, Akadeemia 2010 Ferdinand Kull