laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Brevardi maakond

Brevardi maakond (Brevard County) on maakond USA-s Florida osariigis. Asub Atlandi ookeani rannikul. Maakonna halduskeskus on Titusville ja suurim linn Palm Bay. Maakonna pindala on 4032 km². Veepindala on 1395 km². Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 543 376. Aastal 2000 oli elanike arv 476 320. Brevardi maakond on elanike arvult Florida üheksas maakond. Kaitstavaid alasid on kokku 650 km². Peamiselt loomastiku ja taimestiku kaitseks on loodud föderaalses alluvuses olevaid reservaate (national wildlife refuges). Nende hulka kuuluvad Merritt Island National Wildlife Refuge, Canaveral National Seashore, St. Johns National Wildlife Refuge ja Archie Carr National Wildlife Refuge. Volusia maakond (põhjas) Indian Riveri maakond (lõunas) Osceola maakond (edelas) Orange'i maakond (läänes) Seal on leitud 4000 loomaliiki. Imetajatest on tavalisemad kanada saarmas (Lutra canadensis), punailves (Lynx rufus), valgesaba-pampahirv (Odocoileus virginianus), pesukaru (Procyon lotor), tava-sooküülik (Sylvilagus palustris) ja opossumlased (Didelphidae). Brevardi maakond moodustati 14. märtsil 1844. Cape Canaveral Cocoa Cocoa Beach Grant-Valkaria Indialantic Indian Harbour Beach Malabar Melbourne Melbourne Beach Melbourne Village Palm Bay Palm Shores Rockledge Satellite Beach Titusville West Melbourne Brevardi maakonnas oli 476 230 inimest, 198 195 leibkonda ja 132 394 perekonda. Rahvastiku tihedus oli 181 in/km². Elamuühikuid (housing units) oli 222 072 (keskmine tihedus 84/km²). Rassiline koosseis oli järgmine: valgeid 86,61% mustanahalisi 8,40% põlisameeriklasi 0,37% aasialasi 1,50% Vaikse ookeani saarte rassist 0,06% teistest rassidest 1,09% kahest või enam rassist 1,77% Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 4,61%. 198 195 leibkonna seas oli 26,50% neid, kus oli alla 18-aastasi lapsi; 53,00% koos elavaid abielupaare; 10,20% neid, kus oli ilma abikaasata naine; 33,20% neid, mis ei olnud perekonnad. 26,90% kõigist leibkondadest koosnes üksikutest ja 11,60% leibkondadest oli mõni üksi elav vähemalt 65-aastane inimene. Leibkonnas oli keskmiselt 2,35 inimest ja perekonnas keskmiselt 2,84 inimest. Elanikud jagunesid ealiselt nii: 22,00% alla 18-aastasi; 6,80% 18–24-aastasi; 27,10% 25–44-aastasi; 24,30% 45–64-aastasi; 19,90% üle 65-aastasi. Ea mediaan oli 41 aastat. Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 95,90 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 93,30 meest. Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 40 099 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 47 571 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 36 542 dollarit, naistel 24 632 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 24 484 dollarit. 9,500% elanikkonnast ja 6,80% perekondadest elas allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 13,00% alla 18-aastasi ja 6,50% üle 65-aastasi. 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. 2020 United States Census, vaadatud 1.04.2022. "Animals of North Brevard - 1". Nbbd.com. Vaadatud 6. oktoober 2013. Brevardi maakonna koduleht (inglise keeles)
Hortus Litterarum

Hortus Litterarum on Eesti kirjastus. Kirjastus on asutatud aastal 1991. Anglosaksi kroonikad ja poeemid. Tõlkinud R. Sepp. 1992. ISBN 5797604035 Apuleius. Metamorfoosid, ehk, Kuldne eesel. Tõlkinud Anne Lill. 1994. ISBN 9985600371 Berlin, Isaiah. Valik esseid. Tõlkinud Erkki Sivonen. 1998. Bunyan, John. Palveränduri teekond sellest maailmast tulevasse unenäo võrdpildis. Tõlkinud Anne Allpere. 1997. ISBN 9985902890 Danto, Arthur Coleman. Ühendused maailmaga : filosoofia põhimõisted. Tõlge Tiiu Hallap. 2000. ISBN 9985913760 Dostojevski, Fjodor. Märkmeid surnud majast. Tõlkinud Johannes Seilenthal ja Lembe Hiedel. 1995. ISBN 9985902815 Eliot, T. S. Ahermaa ja teisi luuletusi. Tõlge Paul-Erik Rummo. 1999. ISBN 9985913752 Eliot, T. S. Valitud esseesid. Koostanud ja tõlkinud Jaak Rähesoo. 1997. ISBN 9985902823 Luik, Viivi. Meie aabits ja lugemik. 1992 Luik, Viivi. Meie aabits ja lugemik. 2. vlj. 1993. ISBN 9789949361410 Luik, Viivi. Meie aabits ja lugemik. 3. vlj. 1994 Mill, John Stuart. Vabadusest. Tõlkinud Kaja Tael. 1996. ISBN 9985902874 Pascal, Blaise. Mõtted. Tõlkinud Kristiina Ross. 1998. ISBN 9985913744 Petrarca, Francesco. Secretum. Tõlkinud Ülar Ploom. 1995. ISBN 9985902858 Russell, Bertrand. Uurimus tähendusest ja tõest. Tõlkinud Tiiu Hallap. 1995. ISBN 998590284X Russell, Bertrand. Valik esseid. Tõlkinud Erkki Sivonen. 1994. ISBN 9985902807 Shelley, Percy Bysshe. Valik lüürikat. Tõlkinud Ants Oras. 1998. ISBN 998591371X Taylor, Charles. Autentsuse eetika. Tõlkinud Märt Väljataga. 2000. ISBN 9985913728 Thoreau, Henry David. Walden ehk Elu metsas. Tõlkinud Erkki Sivonen, värsid tõlkinud Märt Väljataga. 1994. ISBN 9985600363 Tocqueville, Alexis de. Tähelepanekuid Ameerika demokraatiast. Tõlkinud Henno Rajandi. 1995. ISBN 9985902831 Uni Jeruusalemmas : valik heebrea luulet. Koostanud ja tõlkinud Kristiina Ross. 1996. ISBN 9985902866 Vergilius Maro, Publius. Bucolica. Aeneis. Tõlkinud A. Oras. 1992. ISBN 5797604116 Woolf, Virginia. Esseed. Tõlkinud Malle Talvet ja Jaak Rähesoo, värsid tõlkinud Malle Talvet, Doris Kareva ja Märt Väljataga. 1997. ISBN 9985913701
Söödakultuur

Söödakultuur on loomasöödaks kasvatatav põllutaim. Eestis on söödakultuuridena kasutusel olnud näiteks söödapeet, mais, galeega, lutsern, mesikas jt. põldhein
Riikide paremusjärjestus 1968. aasta suveolümpiamängudel

I koht andis 7, II koht 5, III koht 4, IV koht 3, V koht 2 ja VI koht 1 punkti. Igal medalialal anti kokku välja 22 punkti. Riistvõimlemises jäädi 2 juhul esikohta jagama. Kumbki sai kuldmedali, aga 6 punkti. 3 korda jäädi 4.–5. kohta jagama. Tabelis on see märgitud 4. kohana, aga 2,5 punktiga. Poksis pronksmedalikohtumist ei peetud. Mõlemale poolfinaalis kaotanule anti pronksmedal, aga paremusjärjestusse 3,5 punkti. Mitmel alal (poks, jalgpall, trekisõit) ei selgitatud 5.–8. kohta. Tabelis on see märgitud 5. kohana, aga 0,75 punktiga. Maadluses jäädi kord jagama 6.–7. kohta ja kord 6.–8. kohta. Tabelis on see märgitud 6. kohana, aga vastavalt 0,5 ja 0,33 punktiga.
Reidikai

Reidikai ehk Kuuli Muna on Tallinna lahes Miiduranna sadamast 800 m läänes asuv, 1960. aastate lõpus ehitatud Balti laevastiku laevade tankimiseks mõeldud betoonehitis. Reidikai on merealuste torude kaudu ühendatud Viimsi maa-aluse kütusehoidlaga. Kütusehoidla ehitati Reidikaiga samal ajal. Kolme torukujulise ligi 800 meetri pikkuse mahuti kogumaht on üle 50000 kuupmeetri ning need on maa all endiselt alles koos ligipääsu- ja teenindussüsteemidega ning pumbakambritega. Väidetavalt purunesid hoidlat ja tankimiskaid ühendavad torujuhtmed üsna varsti pärast Reidikai rajamist kas kärgkastile ehitatud kai vajumise või muu õnnetuse tõttu, ja reaalselt on seal laevu tangitud kas väga lühikest aega või üldse mitte. Rahvapärase nime on kai saanud objekti ehitanud Kirovi-nimelise kalurikolhoosi esimehe Oskar Kuuli järgi. Praegu on Reidikai maha jäetud. Reidikai ümbruses on vee sügavus 10–13 m. Kai mõõtmed veepinnal on 10 x 35 meetrit. "Viimsi peidab enda all viimsepäevapunkreid". Eesti Päevaleht. 25. juuli 2021. Vaadatud 10. augustil 2024. Alas, Askur (9. jaanuar 2006). "Viimsis on maa all ligi kilomeetrised kütusemahutid". Eesti Päevaleht. Vaadatud 10. augustil 2024. Tuulas, Tõnu (23. veebruar 2024). "Kuuli muna ja Miiduranna kütusebaas". Viimsi Teataja. 2024 (4): 18.
Bordžomi

Bordžomi on linn Gruusia Samtshe-Džavahhethi piirkonnas, Bordžomi rajooni halduskeskus. Asub Kura jõe orus, Bordžomi-Haragauli rahvuspargi idaservas. Bordžomi on kuurortlinn, mis on tuntud boržommi mineraalvee poolest, mida saadakse linnalähedastest allikatest. Tööstustoodang oli 2005. aastal 10 suuremas ettevõttes 68,3 miljonit lari.[viide?] Bordžomi oli (koos Bakurianiga) 2014. aasta taliolümpiamängude kandidaatlinn, kuid langes konkurentsist välja 22. juunil 2006, kui ROK ei valinud teda järgmisse ringi. https://www.geostat.ge/en/modules/categories/41/population
Kalle Raudmets

Kalle Raudmets (sündinud 6. augustil 1969 Paides) on eesti muusik (kitarrist, laulja, helilooja ja sõnade autor). Ta oli lauluvõistluse Eesti Laul 2013 poolfinalist lauluga "Lune Sournoise". Ansamblid: Reminders, Vanemõde, Neogeen, Blue Dreams, Blue Dreams Orchestra, Lion Spirit, Metro Luminal, Airi Allvee & After All, Smile, Why Not, Ventilaator, Must Ronk.
CCD-sensor

CCD-sensor (lühend ingliskeelsest terminist Charge-Coupled Device – 'laengsidestusseadis') on optoelektrooniline kiirgusvastuvõtja, mis muundab optilise kujutise elektrisignaaliks. CCD-sensorit kasutatakse foto- ja videokaamerates, skannerites, teleskoopides ja mujal. CCD-sensori valgustundlikud elemendid (ingl photosite) moodustavad maatriksi, s.o tasapinnalise kahemõõtmelise kogumi. Valgustundlikeks elementideks on sisemisel fotoefektil põhinevad fotodioodid. Iga diood genereerib elektrone vastavalt teda tabavate valguskvantide arvule; niisiis tekitab iga element tema valgustatusega võrdelise elektrilaengu. Elementide elektrilaengud juhitakse laengsidestuse põhimõttel samm-sammult mööda elemendiridu järjestikku sensori väljundisse, kus muudetakse laengutele vastavateks pingeteks. Nii kujunev analoogsignaal läheb pärast võimendamist analoog-digitaalmuundurisse. Laengsidestusseadis Pildisensor CCD-Sensoren
Vikerkaar (ajakiri 1922)

Vikerkaar oli aastatel 1922–1925 ja 1930–1934 Tallinnas ilmunud noorsooajakiri. Ajakiri avaldas palju välismaa noorsookirjanike loomingut. Eesti entsüklopeedia. 10. köide: TÜRI–Y. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1998, lk 412.
Vikerlane

Vikerlane on 19. sajandi ilukirjanduses kasutusele võetud mõiste, mis märkis viikingiaegset eesti sõdalast ja meresõitjat. "Vikerlane" oli ka aastatel 1949–50 Stockholmis ilmunud väliseesti ajakiri Vikerlased võib tähendada: "Vikerlased", Evald Aava heroilis-romantiline ooper Vikerlased, Tallinnas tegutsenud rahvamuusikaansambel Vikerlased, Tallinnas tegutsev LGBT+ segakoor Vikerlane Vikisõnaraamatus
Vastlamängud

Vastlamängud (saksa Fastnachtsspiele) olid esimesed saksa ilmalikud näidendid. Vastlamänge mängiti 14.–16. sajandil Saksa linnade vastlapidustuste ajal. Alates 15. sajandist esitasid neid eeskätt Nürnbergi meistersingerid. Farss Eesti entsüklopeedia. 10. köide: TÜRI–Y. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1998, lk 247.
Free Range. Ballaad maailma heakskiitmisest

"Free Range. Ballaad maailma heakskiitmisest" on Veiko Õunpuu 2013. aasta film. Filmi (antikangelasest) peategelane on noor algaja kirjanik Fred, kelle nn vabakäiguelu saab ühtäkki piirid, kui ta tüdruksõber Susanna jääb rasedaks ja ütleb talle, et kavatseb lapse saada. Kui Susanna talle selle uudise teatavaks teeb, on ta just vallandatud lehest ning mõtiskleb romaani väljaandmise üle. Tal tuleb otsustada, kas jätkata senisel kursil või alustada uut, kohustustega elu. Filmi käis avanädalal vaatamas 3928 vaatajat. 2013. aastal käis filmi Eesti kinodes vaatamas 6237 inimest. 2013. aasta septembri lõpus valis Eesti Oscari-komisjon "Free Range'i" 2014. aasta parima võõrkeelse filmi Oscari kandidaadiks Eestist. Teised kandidaadid, mille seast Õunpuu film valituks osutus, olid "Eestlanna Pariisis", "Deemonid", "Kõik muusikud on kaabakad" ja "Elavad pildid". Noor kirjanik Fred – Lauri Lagle Fredi tüdruksõber Susanna – Jaanika Arum Fredi isa – Peeter Volkonski Susanna isa – Roman Baskin Fredi endine tüdruksõber – Laura Peterson Susanna ema – Rita Raave Film tekitas pärast linastumist vastakaid arvamusi nii vormilisest kui ka sisulisest küljest lähtudes. Laialt kiideti peategelase osatäitmise eest Lauri Laglet, samuti tema isa kehastanud Peeter Volkonskit. Nii filmiajakirjanik Jaak Lõhmus kui ka Jaan Ruus märkisid, et teema – noorte tööpuudus – on päevakajaline. Jaak Lõhmus heitis filmile ette sisulisi vajakajäämisi, mida on varjutatud väga hästi valitud muusikaga. Loo visuaalile allajäämist tajus ka Leo Luks. Filmi sisu ja (muusikalise)vormi ühtsuse ebakõlade kommenteerimisel tõmmati ka paralleele Õunpuu varasemate filmide "Sügisballi" ja "Püha Tõnu kiusamisega", kusjuures need leiti olevat terviklikumad. 2014. aastal osaleb film Berliini rahvusvahelisel filmifestivalil Berlinale alamprogrammis "Foorum", kus toimub ka selle rahvusvaheline esilinastus. "arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 23. märts 2014. Vaadatud 21. märts 2014.{{cite web}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Karin Kopper "Eesti esitab "Free Range'i" Oscari kandidaadiks" – err.ee, 30. september 2013 (kasutatud 7.10.2013) Margit Adorf "Vabajooksuhipsteri agoonia". La Strada, lk 4, nr 1, 2013 (kasutatud 7.10.2013) Leo Luks "Priipidamisel vaevleja". La Strada, lk 5, nr 1, 2013 (kasutatud 7.10.2013) Karlo Funk "Uusi Eesti ballaade". La Strada, lk 4, nr 1, 2013 (kasutatud 7.10.2013) Jaanus Kulli "Veiko Õunpuu film "Free Range" on andekas, kuid keskpärane". Õhtuleht, 21. september 2013 (kasutatud 7.10.2013) Inga-Gretel Linkgreim "Veiko Õunpuu uus film esilinastub Berliini filmifestivalil" – err.ee, 18. september 2013 (kasutatud 7.10.2013) Emilie Toomela "Intervjuu: Veiko Õunpuu". Müürileht, 29. august 2013 Priit Pullerits "Veiko Õunpuu tajub, et valitseb pärisorjus". Postimees, 14. september 2013 Donald Tomberg "Puu müüris". Sirp, 26. september 2013
Władysław III

Władysław III (leedu keeles Vladislovas III, ungari keeles I. Ulászló, tšehhi ja slovaki keeles Vladislav I; 1424–1444) oli Poola kuningas alates 1434 ja Ungari kuningas alates 1440 kuni oma surmani. Ta oli Jogaila (Władysław Jagiełło) poeg. Ema oli Sofija Alšėniškė (Zofia Holszaska). Mõlemad vanemad olid leedu päritolu. Vanemate vanusevahe oli umbes 44 aastat. Nad abiellusid 1422. Isale oli see neljas abielu; kolmest esimesest oli sündinud ainult kaks tütart, kellest mõlemad olid surnud vallalisena. Władysław oli vanemate kolmest lapsest (kõik pojad) vanim. Kahest nooremast vennast (mõlema nimi oli Kazimierz) suri üks 9 kuu vanuselt. Władysław oli vaid 10-aastane, kui ta isa suri, ja tema esimestel valitsusaastatel oli võim tegelikult aadlike ja vaimulike käes. Riiki valitses nõunike rühm eesotsas Zbigniew Oleśnickiga, kes oli esimene Poola kardinal. Olukord ei muutunud ka pärast seda, kui Poola Seim tunnistas 1438 14-aastase kuninga täisealiseks. 1440. aastal pakkusid ungarlased oma kuningatrooni talle, kuna eelmine kuningas Albrecht oli surnud ja tema poeg Ladislaus Postumus veel sündimata. Albrechti naine Elisabeth püüdis küll Ungarit oma pojale hoida, kuid paavsti Eugenius IV toetusel suutis Władysław end Ungaris maksma panna, siiski alles pärast 2 aastat kestnud kodusõda. Ent paavsti toetus oli antud tingimusel, et ta läheb Türgi vastu ristisõtta. 18-aastane kuningas, keda oli kasvatatud kristlike valitsejate vagade normide ja rüütlikommete najal, võttis asja väga tõsiselt ning valmistus ristisõjaks tões ja vaimus. Kõige suurem moraalne probleem oli asjaolu, et 1443 oli Oradeas sõlmitud Türgiga 10 aastaks rahu, mille kristlased pidid murdma. Władysław III hukkus Varna lahingus 10. novembril 1444, kus Türgi väed sultan Murad II juhtimisel purustasid Poola ja Ungari armee, mida juhtisid Władysław III ja János Hunyadi. Władysław III juhtis lahingus isiklikult Poola 500-mehelist raskeratsaväeüksust. Lahingus olid kristlikud väed kolmekordses arvulises vähemuses ning kaotusele aitas kaasa asjaolu, et Veneetsia ja Kirikuriigi laevastik ei blokeerinud Dardanelle, nagu nad olid lubanud. Kuigi Hunyadi püüdis hukkunud kuninga surnukeha kätte saada, pidi ta taanduma ja kuninga säilmed, nii keha kui raudrüü, jäidki kadunuks. Ungari läks taas Habsburgide kätte ja kuningaks sai Władysławi elupõline rivaal Ladislaus Postumus, kes aga 1457 ise järglasteta suri. Poolas sai võimule tema vend, Leedu suurvürst Kazimierz IV. Ebaõnnestunud ristisõda Türgi vastu oli üks ajenditest, miks Türgi 1453 otsustas Konstantinoopoli vallutada.
Umboja

Umboja on karstialal olev oja, mis lõppeb kurisuga ja seeläbi kaob maa alla. salajõgi Eesti entsüklopeedia. 10. köide: TÜRI–Y. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1998, lk ?. "Eesti keele seletavas sõnaraamatus"
Tiia Porss

Tiia Porss (sündinud 7. augustil 1954 Kuressaares) on eesti näitleja ja koolitaja. Ta lõpetas 1973. aastal Viktor Kingissepa nimelise Kingissepa Keskkooli ja 1978. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri VIII lennu (kursuse juhendaja Kaarin Raid). Porss töötas 1978–2004 teatris Vanemuine, aastast 1998 oli ta suure maja perenaine, hiljem vabakutseline näitleja. Ta on korraldanud alates 2008. aastast Luke mõisapargi hooaja avaüritusi, sh suvelavastusi. 1979 Kulno Süvalep "Mehed ja naised" (Ebe Roo) 1980 Olev Anton "Laudalüürika" (Leili, Eha ja Laborant) 1980 Jakob Lenz / Bertolt Brecht "Koduõpetaja" (Gustchen) 1981 Rudyard Kipling / Kulno Süvalep "Kass, kes kõndis omapead" (Lehm) 1984 Oskar Luts / Raivo Adlas "Suvi" (Teele) 1985 Maksim Gorki "Barbarid" (Stjopa) 1986 Tammsaare / Ago-Endrik Kerge "Aeg tulla, aeg minna" (Pearu eit) 1988 Walt Disney / Jaan Kiho (Klaara-Vissi) 1989 Thomas Stearns Eliot "Mõrv katedraalis" (Koor) 1990 Ilmar Külvet "Menning" (Ida Põdram-Tago) 1993 Tomson Highway "Me sõidame Torontosse" (Philomena) 1994 Eduard Vilde / Merle Karusoo "Pisuhänd / Second-händ" (proua Estman) 1995 Jean Anouilh "Orkester" (Pamela) 1996 Henrik Ibsen "John Gabriel Borkman" (Toatüdruk) 1996 Arthur Miller "Sööst kuristikku" (õde Logan) Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn 2000.
Genti Ülikool

Genti Ülikool (hollandi keeles Universiteit Gent, kasutatakse ka nimelühendit UGent) on ülikool, mis asub Genti linnas Belgias. Ülikool on asutatud 1817. aastal. Kuni 1830. aastani jagati õpetust ladina keeles. Siis võttis selle koha üle prantsuse keel. 1906. aastal hakati andma esimest hollandikeelset õppeainet ja alates 1930. aastast on õppekeeleks hollandi keel. Genti Ülikool oli esimene hollandi õppekeelele üle läinud õppeasutus Belgias. See on üks Flandria suuremaid ülikoole. Ülikoolis õpib 41 tuhat üliõpilast ning seal on 9000 töötajat. Ülikooli juures on töötanud orgaanilise keemia rajajad Friedrich August Kekulé ja Adolf von Baeyer. Ülikooli vilistlastest on Nobeli auhinna saanud Corneille Heymans ja Maurice Maeterlinck.
Suurring

Suurring on kera lõige selle keskpunkti läbiva tasandiga.
Garonne

Garonne on jõgi Edela-Prantsusmaal. Saab alguse Püreneedest, suubub Gironde'i estuaari Biskaia lahes. Jõe pikkus on 647 km, valgala 55 000 km². Garonne'i ääres asuvad Toulouse'i, Ageni ja Bordeaux' linn. Suuremad lisajõed on Ariège, Tarn ja Lot.
Emassuguelundid

Emassuguelundid (ladina keeles organa genitalia feminina) on nii sisemised ((kõhu)seesmised)(organa genitalia feminina interna) kui välimised (silmaga nähaolevad) (organa genitalia feminina externa) emastele omased anatoomilis-füsioloogilised ja paljunemisorganid, mis moodustavad koos kuseelunditega tervikliku kuse-suguelundkonna ehk urogenitaalsüsteemi (apparatus urogenitalis). Emassuguelundite morfoloogia, klassifikatsioon ja anatoomiline nomenklatuur võivad loomaliigiti ja indiviiditi erineda. Emassuguelundid on: munasari (paariline) (ovarium); munajuha (paariline) (tuba uterina); emakas (uterus); tupp (vagina); tupeesik (vestibulum vaginae); häbe (pudendum femininum); emaskusiti (urethra feminina); imeti (mamma). Naise suguelundid Reproduktsioonitsükkel Enn Ernits, Esta Nahkur, Koduloomade anatoomia, Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 247, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8 Enn Ernits, Esta Nahkur, Koduloomade anatoomia, Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8.
Lännik

Lännik (põhjaeesti murretes: pütt; Saaremaal: pang; rannikumurdes pütik) on rahvapärane laudnõu, mis on ümara põhjaga ülalt laienev, väikeste kõrvade, kaane ja kandesangaga kaane küljes. Selle maht on kuni 10 toopi (u 12 liitrit). Lännikut kasutati näiteks hapu- ja kohupiima, või, silkude, liha jt toiduainete kaasavõtmiseks ja hoidmiseks. Lännikuid kasutati veel 20. sajandi algupoolel. Turul müüdi varem võid väikese, kuid hästi töödeldud lännikuga, mida Põhja-Eestis nimetati vitsik, lõunaeesti murretes vakkene, mujal napp. Vitsikud olid tihedate vitstega ning sageli kaunistatud põletuskirjadega, nende mahtuvus oli 1–5 naela ehk kuni 2 kg. Lõuna-Eestis kasutati piima, supi jm toidu põllule või metsa viimiseks väikest lännikut (2–4 toopi ehk u 2,5–5 liitrit), mida nimetati nurmik. Lass Toober Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 156 Murdekaart, võivitsik Murdekaart, vakkene Murdekaart, napp Murdekaart, nurmik Eesti rahvapärane puutööndus, Ants Viires. Tallinn, Eesti Riiklik Kirjastus, 1960. Lännik. Eesti Rahva Muuseum. Vitsik. Eesti Rahva Muuseum. Napp Eesti Rahva Muuseum.
Seine

Seine on jõgi Prantsusmaal. Saab alguse 30 km Dijonist põhja pool, Côte d'Ori mägedest ja suubub La Manche'i Le Havre'i ja Honfleuri vahel. Pikkus 776 km, valgala 78 650 km². Seine'i ääres asuvad Troyes, Pariis ja Rouen. Suuremad lisajõed on Aube, Marne, Oise, Yonne ja Eure.  Seine – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Eesti Demokraatlik Rahvuslike Jõudude Koostöökoda

Eesti Demokraatlik Rahvuslike Jõudude Koostöökoda (lühend: EDRJKK) on Eesti organisatsioon. EDRJKK eesistuja on Henn Põlluaas[viide?]. EDRJKKi liikmesorganisatsioone: Eesti Vabadusvõitlejate Liit Eesti Vigastatud Sõjameeste Ühing Eesti Omanike Keskliit Endiste Poliitvangide Liit Endiste Õpilasvabadusvõitlejate Liit Kindral Johan Laidoneri Selts Eesti Memento Liit Erakond Isamaa ja Res Publica Liit Eesti Reservohvitseride Kogu Soomepoiste Pärimusühing http://www.irl.ee/uudised/040812/eesti-demokraatlik-rahvuslike-joudude-koostookoda-jatkab-korraparast-tegevust (vaadatud 08.10.2013)
Oise

Oise [u'aaz] on jõgi Euroopas, Seine'i parempoolne lisajõgi. Jõgi voolab läbi Belgia ja Prantsusmaa. Saab alguse Belgias Valloonias asuvast Chimay linnast lõunas ja suubub Pariisi lähedal Seine'i. Pikkus on 302 km (teistel andmetel 330 km), valgla umbes 17 000 km². Suurim lisajõgi on Aisne. Jõe järgi on saanud nime kaks Prantsusmaa departemangu: Oise'i ja Val-d'Oise'i departemang. Oise'i jõe ääres asuvad Hirson, Chauny, Noyon, Compiégne, Creil, Auvers-sur-Oiseu, Pontoise, Conflans-Sainte-Honorine. Paat Oise'i jõel Charles François Daubigny maalil (1865) Vaade jõele. Charles François Daubigny maal Camille Pissarro maal aastast 1878
Eesti Rahvuslaste Keskliit

Eesti Rahvuslaste Keskliit (lühend ERKL) oli 1994–1999 Eestis tegutsenud erakond. Tolleaegses ajakirjanduses seostati erakonda kõige sagedamini neofašismiga, kuigi partei programm seda üheselt väita ei võimaldanud. Esimees Tiit Madisson. Tegi koostööd Venemaa neofašistliku parteiga Vene Rahvuslik Ühtsus. Erakonna tegevus lõpetati aastal 1999 seoses liikmete vähesusega. Harjo, Sven. Eesti rahvuslased näitavad oma tõelist olemust, tehes koostööd Vene rahvusradikaalidega. // Hommikuleht, 27. mai 1994, lk 4.
Eestimaalaste Radikaalne Erakond

Eestimaalaste Radikaalne Erakond (ERE) on Eesti registreerimata partei. Üleskutse ERE moodustamiseks tehti 15. september 2003 Nõmme Raadios. ERE esimees on alates 15. septembrist 2003 Margus Lepa. http://erakonnad.info/erakond/non/ere.html (vaadatud 08.10.2013)
Wiking-Narva

Klubi "Wiking-Narva" on 1993. aastal asutatud Eesti mittetulundusühing. Klubi on Eesti Vabadusvõitlejate Liidu liige. Klubi „Wiking-Narva“ ühendab vanu rindemehi pataljonist „Narva“, nende sugulasi, ajaloohuvilisi ning isamaaliselt ja rahvuslikult meelestatud inimesi. Klubi on registreeritud mittetulundusühinguna. Klubi on Eesti Vabadusvõitlejate Liidu liige. Klubi „Wiking-Narva“ on asutatud 1993. aastal. Selle esimene kokkutulek toimus Izjumi lahingu 50. aastapäeva tähistamiseks 1993. aastal Elvas. Kokkutuleku motoks oli „vendlus, vaprus, vabadus“. Klubi endine esimees Kaljo Jakobsoo on klubi eesmärkide kohta kirjutanud: „Wiking-Narva klubi kannab edasi pataljon “Narva” vaimu. Meie, vanad rindevõitlejad, käime koos nende mälestuseks, kes on langenud ja ei saanud isegi mitte 20ne aastaseks. Oleme oma ülesande relvavendade ees täitnud. Klubis on nii noorliikmeid kui liikmekandidaate. Iga noore klubisse astuda soovijaga vesteldakse. Juhuslikke soovijaid klubisse vastu ei võeta. Meie klubisse võivad astuda ainult need, kellel on püha meie deviis – vendlus, vaprus, vabadus!"[viide?] https://web.archive.org/web/20160316232155/http://www.hot.ee/vvliit/liige_16.htm (vaadatud 08.10.2013)