laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Armunool

Armunooled on mitmel kopstigude alamklassi kuuluval maismaateol esinevad lubjast või kitiinist teravad noolekujulised jätked. Need tungivad paaritumise ajal partneri kehasse . Armunooli ei ole kõikidel kopstigudel. Need puuduvad näiteks sugukonna Patulidae esindajatel ja röövtigudel. Röövteod ei kuulu kindlasse loomarühma, vaid paljudesse üksteisest vahel kauges suguluses olevatesse sugukondadesse. Armunooled on olemas vaid suguküpsetel isenditel. Neid kasutatakse kopulatsioonieelses käitumises. Alles hiljaaegu on suudetud armunoole vajalikkust paremini selgitada. Vanasti oletati, et armunoole kasutamine võib kopulatsiooni muuta teo jaoks meeldivamaks, samuti on oletatud, et see võib sümboliseerida pulmakinki. Need mõlemad oletused on osutunud vääraks. Armunool on kaetud erilise limaga, mis sisaldab hormoonisarnaseid aineid. See aine ergutab armunoolega "läbitorgatud" teo emaspoole paljunemissüsteemi ja võimaldab suuremal hulgal spermal ellu jääda. Niimoodi suureneb oluliselt viljastumise tõenäosus. Paarituvad teod tõusevad teineteise najale püsti, surudes tallad vastamisi ja toetudes karbile. Nad kompavad teineteist kombitsate ja suusagaratega. Lühikese aja pärast need liigutused lakkavad, teod langevad maha ja jäävad veerand- või pooltunniks liikumatuks, surudes endistviisi taldu vastamisi. Pärast puhkeperioodi armumäng jätkub. Kogu protsess kestab umbes 2 tundi. Kui ühe looma erutus läheneb tipule, torkab ta oma armunoole oma partneri kehasse ja see suurendab mõlema partneri erutust veelgi. Pärast lühikest pausi toimub suguühe, kus kumbki pool on nii isase kui ka emase osas. Suguühe kestab viinamäeteol mõne minuti, kuid mõnel liigil võib väldata tunde. Pärast kulub veel hulk aega, kuni juba täiesti jõuetud loomad spermatofoore vahetavad. Pärast seda roomavad nad lahku, kuid veel kaua kulgevad tigudel piki jalga tugevad kokkutõmmete lained. Nähtavasti kurnab kopulatsioon tigusid tugevasti. Näiteks nende nälkjate eluiga, kes pole paaritunud, võib olla paar aastat pikem paaritunud nälkjate elueast. "Loomade elu", 2. kd., lk. 53 "Loomade elu", 2. kd., lk. 63 "Loomade elu", 2. kd., lk. 60
Linor Abargil

Linor Abargil (heebrea: לינור אברג "יל, mõnikord ka Linor Aberjil; sündinud 17. veebruaril 1980 Nentayas Iisraelis) on Iisraeli modell, kes võitis Miss Worldi iludusvõistluse 1998. aastal (novembris). Linor Abargil on markolase ja juudi järeltulija. Pärast ise kogetud seksuaalset vägivalda on ta vägistamisohvrite eestkõneleja. 1998. aasta oktoobri alguses (vaid seitse nädalat enne Miss Worldi võistlust) langes Linor Abargil Itaalias modellitööl viibides vägistamise ja pussitamise ohvriks, kui neiut teenindanud reisiagent Uri Shlomo Nur pakkus Linorile abi kojusõidu korraldamisel ning lubas naise viia Rooma, kuhu ta ise pidi äriasjus suunduma. Rooma asemel sõitis aga Shlomo metsa, kus ähvardas naist noaga, tekitas naisele mitu kerget haava rindu ja kõhtu ja sidus naise kinni. Seejärel vägistas mees neiut oma auto tagaistmel mitu tundi. Abargil tegi selle vägivallateo kohta avalduse politseisse. Iisraeli kohus mõistis Shlomo süüdi vägistamises, inimröövis ja mõrvakatses ning määras talle 16-aastase vanglakaristuse. 2008. aastal teatas Abargil plaanidest teha seksuaalse vägivalla ohvritest enda vägistamise juhtumi näitel ja sellele järgnenud aktivismist dokumentaalfilm. Film "Brave Miss World" (režissöör Cecilia Peck) esilinastus 2013. aastal ning oli nomineeritud Emmy auhinnale. Abargil abiellus Leedu korvpalluri Šarūnas Jasikevičiusega Barcelona lähedal juulis 2006. Paar lahutas abielu 2008. aastal.
Vang

Vang on vastu tema tahtmist vabadusest (enamasti vähemalt liikumisvabadusest väljaspool määratud territooriumi) ilma jäetud isik. Kriminaalõiguses on vang vanglas karistust kandev või eelvangistuses viibiv isik. Eesti vangistusseadus räägib vangide asemel kinnipeetavatest ja vahistatutest. Kinnipeetav erineb vahistatust selle poolest, et viimane kannab vanglas eelvangistust ning tal on rohkem õiguseid. Vahistatust saab kinnipeetav, kui tema osas jõustub süüdimõistev kohtuotsus ja karistus pööratakse täitmisele. Enim vange populatsiooni kohta oli 2021. aastal Ameerika Ühendriikides: üle kahe miljoni vangistatu, 639 vangi 100 000 elaniku kohta ehk ligi üks protsenti elanikkonnast on vangistuses. USA vangide hulk moodustab 20% maailma vangidest, kuigi samal ajal USA elanikke on 4% maailma elanikest. poliitvang sõjavang vangla vangilaager vangi dilemma Vatikani vang Vangistusõigus Justiitsministeerium "Ranking: most prisoners per capita by country 2021". Statista. 20. mai 2021. Vaadatud 25. oktoobril 2022. Peter, Wagner (16. jaanuar 2020). ""What percent of the U.S. is incarcerated?" (And other ways to measure mass incarceration)". Prison Policy Initiative. Vaadatud 25. oktoobril 2022.
Amy Johnson

Amy Johnson (1. juuli 1903 – 5. jaanuar 1941) oli inglise naislendur, kes lendas 1930. aastal üksinda Inglismaalt Austraaliasse. Ta hukkus Teise maailmasõja ajal lennuõnnetuses.
The Devil Bat

"The Devil Bat" on 1940. aasta USA õudusfilm. Hullumeelne doktor kasvatab eksperimendi käigus hiiglaslikke nahkhiiri, kes ründavad inimesi, kelle lõug lõhnab doktori loodud lõhnavee järele. Béla Lugosi (dr Paul Carruthers) Suzanne Kaaren (Mary Heath) Dave O'Brien (Henry Layden) Guy Usher (Henry Morton) Yolande Mallott (Maxine) Donald Kerr (McGuire) Edward Mortimer (Martin Heath) Gene O'Donnell (Don Morton) Alan Baldwin (Tommy Heath) John Ellis (Roy Heath) Arthur Quirk Bryan (Joe McGinty) Hal Price (politseipealik Wilkins) John Davidson (professor Percival Garland Raines) Wally Rairdon (Walter King)
Interpol

Interpol (inglise keeles: International Criminal Police Organization, lühend ICPO), rohkem tuntud kui INTERPOL või Interpol, on rahvusvaheline kriminaalpolitseiorganisatsioon, mis aitab koostöös vähemalt 188 riigi politseiga tabada rahvusvaheliselt tagaotsitavaid isikuid. Interpol asutati 1923. aastal International Criminal Police Commissioni (ICPC) nime all. Praeguse nime sai organisatsioon 1956. aastal. Interpoli peakorter asub Lyonis Prantsusmaal. Interpol on liikmete arvult teine rahvusvaheline organisatsioon ÜRO järel. Esimesed sammud Interpoli asutamiseks tehti 1914. aastal, kuid organisatsioon asutati alles 1923. aastal Viinis. Asutajaliikmed olid Poola, Austria, Belgia, Hiina, Egiptus, Prantsusmaa, Saksamaa, Kreeka, Ungari, Itaalia, Rumeenia, Rootsi, Šveits ja Jugoslaavia. USA liitus Interpoliga 1923. Pärast anšlussi 1938. aastal langes Interpol Natsi-Saksamaa kontrolli alla ja 1942. aastal kolis peakorter Berliini. Pärast II maailmasõda koliti peakorter Cloudi Pariisi lähedal ja 1989. aastal Lyoni. Interpoli praegune embleem võeti kasutusele 1950. aastal. Embleemi sümboolika: maakera sümboliseerib ülemaailmsust; oliivipuu oksad sümboliseerivad rahu; mõõk sümboliseerib politsei tegevust; kaalud sümboliseerivad õiglust. Koduleht Interpoli ekspresident läheb pistise eest 15 aastaks vangi, Delfi, 3. august 2010
Vennad Voitkad

Vennad Voitkad on Ülo Voitka ja Aivar Voitka. Nad olid Eesti metsavennad 1986–2000. 21. märtsil 1986 läksid vennad Aavo ja Aivar Voitka hirmust teenistuse ees Nõukogude sõjaväes metsa peitu, järgmisel päeval liitus nendega Ülo Voitka. Aivar Voitka arreteeriti 28. märtsil 1986. 20. augustil 1986 karistati Aavo Voitkat 3 aasta ja 6 kuu vabadusekaotusega, ta oli vangis Venemaal ja Patarei vanglas kuni 1993. aastani, mil naasis isakoju. Aivar Voitkat karistati 20. jaanuaril 1987 3-aastase vabadusekaotusega tingimisi ühes kohustusliku töölesuunamisega. 30. aprillil 1987 lasti ta puhkusele ja ei pöördunud tagasi. Seejärel varjasid Ülo ja Aivar Voitka end Lõuna-Eestis ja Lätis. Nad rajasid metsadesse punkreid, mis olid hoolega maskeeritud. Esimene punker avastati alles siis, kui traktoriratas vajus punkri laest läbi. Vendade metsavendlusest kasvas legend, nad suutsid ennast 14 aastat metsas varjata, 3 politseinikku pidid oma relvad ja laskemoona neile loovutama. Voitkad tabati 29. veebruaril 2000, kui politsei sai teate metsatööliselt, kes nägi Viljandimaal Viiratsi vallas Viiratsist kaks kilomeetrit eemal Mäeltkülas kaht kahtlast meest Kangrumatsi talumaja poole minemas. Vennad olid varjunud sauna ehitatud peidikusse. Pärast tund aega kestnud läbiotsimist leidsid politseinikud peidiku. Vennad tulistasid ka politseinike suunas, kuid ei tabanud kedagi. Politseinikud piirasid maja ümber, lisaks toodi Tallinnast appi ka K-komando. Kell 14:30 andis Ülo Voitka alla, 15:45 andis ka teine vend Aivar alla. Airi Ilisson, Siim Randla, "Vennad Voitkad murdusid", Õhtuleht, 01.03.2000 Ülo Russak. Ilveste impeerium. Vendade Voitkade lugu. Kirilille Kirjastus, Tallinn, 2001.
Viiesajakroonine pangatäht

Viiesajakroonine pangatäht oli 1992. aasta rahareformiga Eestis kasutusele võetud pangatäht, mis oli käibel kuni ühisvaluuta euro kasutuselevõtuni 1. jaanuaril 2011. Rahatähe väärtus eurodes oli ligikaudu 32 eurot. 500 kroonise põhitoon oli lilla ja selle esiküljel oli kujutatud Carl Robert Jakobsoni ning tagaküljel suitsupääsukest Eesti maastiku taustal. Pangatähe mõõtmed olid 140 x 69 mm. 500-kroonine Eesti Panga kodulehel
Lelulugu

"Lelulugu" ("Toy Story") on Disney ja Pixari animastuudiote täispikk joonisfilm, mis valmis aastal 1995. Eestis esilinastus see 6. septembril 1996. Mänguasjade seiklusi kajastavale linaloole on valminud ka mitu järge. Teine film valmis 1999. aastal (Eestis esilinastus 17. märtsil 2000. Kahe esimese filmi režissöör oli John Lasseter. Kolmas film valmis 2010. aastal (Eestis esilinastus 16. juulil 2010) Lee Unkrichi käe all. Ametlik koduleht
Regatt

Regatt (ladina k. regatta – paat) on veesõidukite laevastiku võistlus, spordiüritus, mille eesmärgiks on selgitada võistluse eeskirjade järgi parim alus ja selle võistkond. Regatte korraldatakse nii korrapäraselt, nt Kieli (Kieler Woche) ja Cowesi nädal (Cowes Week), kui ka tiitlivõistlustena, nt MM, OM, EM jne. Enne 1940. aastat korraldati ka Tallinna nädalat. Eesti suurimad iga-aastased purjeregatid on Muhu väina regatt ja Watergate'i regatt. Eskaadrisõit Matš – paat-paadi vastu võidupurjetamine ÕS 2006 EKSS Giorgio Crovato, Maurizio Crovato, Regate e regatanti. Storia e storie della voga a Venezia, ISBN 8831785281, ISBN 9788831785280
SWAT

SWAT (lühend sõnadest "Special Weapons And Tactics") on nimetus USA-s politsei koosseisu kuuluvatele eriüksustele, mille liikmed on eriväljaõppega ja kasutavad automaatrelvi, täitmaks ülesandeid, mida peetakse tavapolitseile liiga keerulisteks ja/või ohtlikuks. SWAT rühmade tegevusvaldkondadeks on tavaliselt ohtlike kurjategijate kinnipidamine, pantvangikriiside lahendamine, terrorismivastane võitlus ja muud eriväljaõpet nõudvad ülesanded. Nimetust SWAT kasutatakse üle kogu maailma, aga sagedamini USA politsei eriüksuste kohta. Spetsnaz K-komando Delta GSG 9 Special Air Service
Põlva kirik

Põlva Maarja kirik on kirik Põlvas. Kirik ehitati algkujul aastatel 1460–1470 ning seda laiendati aastatel 1841–1845. Kirikus asub altarimaal "Kristus asub maale" (1845), mille tegi Friedrich Ludwig von Maydell. Oreli valmistas Willhelm Müllverstedt aastal 1833. Kirikukell valati 1868. aastal Saksamaal Bochumis. Kirikutorni kõrgus on 36,5 meetrit.. Kirik on külastajatele tasuta avatud esmaspäevast reedeni kell 9-13, samuti pühapäeviti enne ja pärast jumalateenistust. Põlva Püha Neitsi Maarja koguduse jumalateenistused peetakse Põlva kirikus pühapäeviti kell 11. Legendi järgi taheti eestlaste vanasse hiide ehitada kirik. See ei meeldinud eestlastele. Igal hommikul olid päeval ehitatud müürid kokku langenud ja nii kestis see pikka aega. Siis mindi nõu küsima targalt ja tark oli vastanud: "Kiriku seinad jäävad püsima siis, kui müürida elusalt sisse üks süütu tütarlaps põlvili asendis – vaid see on pääsetee." Koguduses valiti välja Maarja-nimeline tüdruk. Müüri sisse tehti auk, kuhu Maarja põlvili sisse mahtus ja see suleti suure kiviga. Teise augu kaudu anti talle leiba ja vett, et ta elus püsiks. Seejärel suleti ka see auk ja müürid hakkasid kandma. Et Maarja oli müüris põlvili, hakati seda kohta ja kirikut kutsuma Põlvaks. Põlva eile ja täna. Rein ja Sirje Vill, 2008, lk 10. Tallinn: Tallinna Raamatutrükikoda. Põlva eile ja täna. Rein ja Sirje Vill, 2008, lk 5. Tallinn: Tallinna Raamatutrükikoda. Põlva kirik kultuurimälestiste riiklikus registris Põlva kirik koguduse kodulehel
Regatt (täpsustus)

Regatt on mitmetähenduslik sõna. Regatt on veesõidukite spordivõistlus. Regatt on eesti bänd. Regatt on jäätisesort.
Virgo

Virgo võib tähendada: Virgo, eesnimi Neitsi tähtkuju Neitsi (märk), sodiaagimärk astroloogias
KS-19

KS-19 oli Nõukogude Liidus toodetud 100 mm õhutõrjekahur, mis võeti kasutusele 1948. aastal koos 130 mm õhutõrjekahuriga KS-30. KS-19 on raske õhutõrjekahur, mis tänapäevaks on põhirelvastusest suuresti kadunud, sest kasutusele on võetud tõhusamad maa-õhk tüüpi raketid. KS-19 on välikahur, millel puudub oma mootor. Kahuri vedamiseks kasutati tavaliselt keskmist AT-S või rasket AT-T tüüpi suurtükitraktorit. 15-liikmeline meeskond koos laskemoonaga sõitis samal traktoril. Laskemoon oli ühes tükis ja hästi treenitud meeskond saavutas maksimaalseks laskekiiruseks 15 lasku minutis. Tule täpsus on oluliselt suurem, kui seda kasutada koos tulejuhtimisradariga (näiteks SON 9) ja tulesuunajaga PUAZO-6/19. Kahurit KS-19 saab kasutada ka maapealsete sihtmärkide laskmiseks. Kahuri tarbeks on välja töötatud ka kaks soomust läbistavat mürsku (AP-T ja APC-T), millest AP-T suudab väidetavalt läbistada 185 mm soomust 1000 meetri kauguselt. Õhutõrjekahuri KS-19 kaliiber on 100 mm ja raua pikkus on 60,7 kaliibrit ehk 6,07 m. Paigaldatud kahuri mass on 9,35 t. Mürsu mass on 15,88 kg ja see väljub kahuritorust kiirusega 900 m/s. Mürsk võib lennata 15,4 km kõrgusele. Kahuri tõstenurk on −3...+89° ja laskesektor on 360°. Kahuri väljatöötamine käis üsna kiiresti. Katseseeria valmis 1947. aasta septembris ja samal kuul läbis ta katsetused tehases. Detsembris läbis kahur katsed polügoonil 3653 lasuga ja üht eksemplari veeti ringi 1506 km, et näha, kuidas ta transpordile vastu peab. Suuri vigu välja ei tulnud, väikesed parandati. NSV Liidu Ministrite Nõukogu otsusega 2. märtsist 1948 võeti KS-19 NSV Liidu relvajõudude koosseisu ja NSV Liidu sõjatööstusministeeriumi käsuga 22. märtsist algas kahuri masstootmine. Esimene partii anti tellijale üle 1. septembril 1948. KS-19 peakonstruktor Lev Ljuljev pälvis kahuri väljatöötamise eest samal aastal Stalini preemia esimese järgu. Pärast sõjaväest mahakandmist on kahurid KS-19 kasutusele võetud mägedes laviinidega võitlevates organisatsioonides. Seal kasutatakse neid tänapäevani. Suuri lumemassiive tulistatakse kahurist, püüdes vallandada väikesi laviine, mille toimumise koht ja aeg on sel juhul täpselt teada. Sel juhul jäävad suured laviinid harvemaks ja laviinide tekitatav kahju samuti väiksemaks. 2007. aasta seisuga kasutatakse kahureid KS-19 14 riigis, millest Euroopas on Venemaa ja Bulgaaria, Ameerikas Kuuba ning ülejäänud 11 asuvad Aasias ja Põhja-Aafrikas. Kõige rohkem on neid kahureid Egiptuses (300) ja Alžeerias (150), ülejäänud maades alla 30. Hiina Rahvavabariigis toodeti õhutõrjekahureid Tüüp 59, mis olid KS-19 koopiad. The Encyclopedia of World Military Power (1988) Bishop C., Drury I. The Encyclopedia of World Military Power (1988). Temple Press/Aerospace publishing. ISBN 051749597X Globalsecurity.org Type 59 100mm Towed Anti-Aircraft Artillery
Trk retseptorid

Trk retseptorid (Tropomüosiin retseptor kinaas) on retseptorid, mis kuuluvad RTK klassi. Trk retseptorite ülesandeks on reguleerida sünaptilist plastilisust ja postsünaptilist potentsiaali imetajate närvisüsteemis. Aastal 2010 on teada 3 trk retseptorite tüüpi – TrkA, TrkB ja TrkC.
Scorpio

Scorpio võib tähendada: Skorpion, tähtkuju Skorpion, sodiaagimärk Ford Scorpio, Fordi mudel Scorpio Aviation Scorpions
Sodiaagimärk

Sodiaagimärk on üks ekliptika (sodiaagi) kaheteistkümnest osast; selle sümbol. "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 21.04.2019)
Omikron

Omikron (suurtähena Ο, väiketähena ο, vanakreeka ὄ μικρόν, uuskreeka Όμικρον 'väike o') on kreeka tähestiku 15. täht. Omikroni väärtus kreeka numbrina on 70. Täht on tuletatud foiniikia tähestiku tähest /ajin/. Omikronist pärineb ladina täht o ja kirillitsa täht о.
Sigma

Sigma (suurtähena Σ, väiketähena σ, sõna lõpus ς, kreeka Σίγμα) on kreeka tähestiku 18. täht. Sigma väärtus kreeka numbrina on 200. Täht on tuletatud foiniikia tähestiku tähest /šin/. Sigmast pärineb ladina tähestiku täht S ja kirillitsa täht С.
Fii

Fii (suurtähena Φ, väiketähena φ, vanakreeka φῖ, uuskreeka φι) on kreeka tähestiku 21. täht. Fii väärtus kreeka numbrina on 500. Klassikalises vanakreeka keeles hääldus fii aspireeritud klusiili p-na [ph]. Fiist pärineb kirillitsa täht Ф. Fii-skaala Kuldlõige
Hii

Hii (suurtähena Χ, väiketähena χ, vanakreeka χῖ, uuskreeka χι) on kreeka tähestiku 22. täht. Hii väärtus kreeka numbrina on 600. Klassikalises vanakreeka keeles hääldus hii aspireeritud klusiili k-na [kh]. Koinees hakkas see häälduma frikatiivina. Mõnedes murretes tähistati hiiga häälikuühendit /ks/. Hiist pärineb ladina tähestiku täht X ja kirillitsa täht Х.
Virunga

Virunga mäed, vulkaanide ahel ehk mäemassiiv Ida-Aafrikas Edwardi järve ja Kivu järve vahel. Virunga rahvuspark, rahvuspark Kongo Demokraatliku Vabariigi idaosas. DC Virunga, Kongo DV jalgpalliklubi, mille baas on Gomas. Stade de Virunga, staadion Gomas.
Kõštõmi plahvatus

Kõštõmi plahvatusena tuntakse 29. septembril 1957 Tšeljabinski oblasti keemiakombinaadi Majak radioaktiivsete jäätmete hoidla plahvatust. Tehas asus kinnises linnas Tšeljabinsk-40 (aastail 1966–1994 Tšeljabinsk-65), mida polnud tollastel kaartidel. Kõštõm oli plahvatuskohale lähim kaartidele kantud nimi, muud seost Kõštõmil plahvatusega pole. Tšeljabinsk-40(65) kannab praegu nime Ozjorsk ja kanti kaartidele 1990. Jäätmehoidla plahvatus oli rahvusvahelise tuumaintsidentide skaala järgi 6. taseme õnnetus. Vedelaid radioaktiivseid jäätmeid hoiti tehasest 2 km kaugusel maa-aluses betoonkanjonis roostevabast terasest 300-kuupmeetristes konteinerites. Konteineri nr 14 jahutussüsteem riknes ja lülitati 1956. aastal välja. Arvati, et konteineri edasine jahutamine pole vajalik. Üle 300 °C kuumenenud jäätmed kuivasid ning konteineris tekkinud aur soodustas nitraatide ja atsetaatide teket jäätmete pindmises kihis ja õhus. Konteineri jälgimisseadme sädemest tekkis umbes 70–100 tonni TNT ekvivalendine plahvatus, mis paiskas hoidlast välja 70–80 tonni radioaktiivseid jäätmeid koguaktiivsusega 740 PBq (20 MCi). Sellest kogusest umbes 10% kanti tuulega minema. Laialikantud radioaktiivse aine kogus oli umbes 20 korda väiksem kui Tšornobõli katastroofis 1986. Radioaktiivselt saastati 300–350 km pikkune ja kümmekonna kilomeetri laiune ala kogupindalaga üle 800 km². Rahvusvaheliselt on see ala tuntud kui Ida-Uurali radioaktiivne jälg. Ala on saastatud peamiselt tseesium-137 ja strontsium-90-ga. Umbes 600 elanikku evakueeriti saastatud alalt nädal-kaks pärast plahvatust. Poolteist aastat hiljem evakueeriti veel 10 180 elanikku, ehitised, vara, vili ja kari hävitati. Elamis- ja põllumajanduskõlbmatuks muutus 590 km² Tšeljabinski oblastis ja 470 km² Sverdlovski oblastis. Juba eelnevalt oli piirkonnas tugevalt radioaktiivselt saastatud Tetša jõgi, kuhu tehasest Majak lasti radioaktiivseid heitmeid 1949. aasta märtsist 1951. aasta novembrini nii plaaniliselt kui avariiliselt. Jõe kallastelt evakueeriti kahekümnest asulast umbes 8000 elanikku. 1967. aasta kevadel lisandus piirkonnas tugevate tuultega Karatšai järve kaldalt keskmise radioaktiivsusega jäätmete hoidlast laiali kantud radioaktiivne saaste, mis levis 2700-le ruutkilomeetrile, kus 68-s asulas elas kokku 42 000 elanikku. Lääne avalikkus sai Ida-Uurali "tsoonist" teada vene dissidendilt Žoress Medvedevilt 1979. aastal. Vene võimud tunnistasid Ida-Uurali "tsooni" olemasolu 1989. aastal. 1968 moodustati saastatud alal Ida-Uurali looduskaitseala, mille pindala oli 1978. aastal veel 220 km². Looduskaitseala külastamine on kõrge radioaktiivsuse tõttu keelatud. ""Маяк" – трагедия длиною в 50 лет, Гринпис России, 2007". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. september 2022. Vaadatud 25. septembril 2022. Medvedev, Zhores A., 1979, Nuclear Disaster in the Urals, W.W. Norton and Co. (New York, NY). Nikipelovi komisjoni otsus, 28.04.1990 (vene keeles).
Ülo Luht

Ülo Luht (sündinud 24. veebruaril 1949 Voldis) on eesti rahvatantsujuht. Ta oli 2009. aasta XVIII üldtantsupeo "Meri" üldjuht-pealavastaja. Ülo Luht lõpetas 8-klassilise Saadjärve kooli. Tantsualase hariduse on ta saanud Viljandi kultuuriharidustöö koolist ja Tallinna Pedagoogilisest Instituudist. Need on ta lõpetanud vastavalt 1969. aastal kultuuritöötaja-tantsujuhina ja 1982. aastal kultuuritöötaja-näitejuhina. 1972. alustas Luht tööd Uhtna klubis, kus hakkas juhendama naisrühma ja tööveteranide tantsurühma. Pooleteiseaastase tööga suutis ta rühmad nii heale tasemele viia, et naisrühm tuli üleliidulise maataidlusülevaatuse Eesti voorus kolmandaks ja tööveteranid esimeseks. Aastatel 1974–1999 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi (hiljem Tallinna Tehnikaülikooli) tantsuansambli Kuljus kunstiline juht. 1999. aastast on ta olnud samas vilistlasrühmade juht ja kunstilise juhi assistent. Aastatel 1985–2006 oli ta Eestimaa tantsujuhtide rahvatantsurühma juhendaja. Luht on kaheksal korral olnud tegev üldlaulupidude lavastusrühmas ja kolmel korral noorte tantsupidude lavastusrühmas. Ta on olnud üldjuht-pealavastaja (2009), üldjuht-lavastaja (1990), kolmel korral liigi üldjuht (1977, 1982, 2014), peo üldjuhi assistent (2007) ja viiel korral liigi üldjuhi assistent (1970, 1975, 1981, 1985 ja 1994). Aastatel 1988–1993 oli Luht Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Seltsi kaasesimees. Ülo Luht oli 12. juunil 2011 Jõgeval toimunud Eesti esimese naiste tantsupeo ja 12. juunil 2016 II Eesti naiste tantsupeo pealavastaja ja kunstiline juht. Luht on koos abikaasa Pill Luhaga loonud tantse solistidele ning sega- ja naisrühmadele. XVIII üldtantsupeol tulid esitamisele tema koreograafiaga tantsud "Algumeri", "Kalamehe jutt", "Armastus jääb..." ja "Merepidu". 1988 Eesti NSV teeneline kunstitegelane 1996 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (Läänemaa 100. aasta juubeliürituse ja ESTO laulu- ja tantsupeo lavastamine) 1997 Ullo Toomi nimeline rahvatantsustipendium (koos Pill Luhaga) 2004 Valgetähe V klassi teenetemärk 2009 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri aastapreemia (koos Ants Sootsiga, 2009. aastal toimunud laulu- ja tantsupeo kunstilise kõrgtaseme ja vaimsuse eest) 2012 Jõgevamaa Hõberist 2014 Anna Raudkatsi rahvatantsustipendium Laulu- ja tantsupeo teataja. Laulu- ja Tantsupeo SA, juuli 2009, lk 19, 79–86. ISBN 978-9985-9965-8-4 "75 aastat Eesti tantsupidusid". Tallinn: Varrak, 2009, lk 279. ISBN 978-9985-3-1687-0 Kunstiline toimkond. Kuljus. Kasutatud 20.07.2010 "Külmapealinn Jõgeva võõrustab naiste tantsupidu". Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Selts. Kasutatud 4.11.2012 Fondid. Laulu- ja Tantsupeo SA. Kasutatud 20.07.2010 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Eesti Kultuurkapitali aastapreemiad 2009. Eesti Kultuurkapital, 17. jaanuar 2010. Kasutatud 20.07.2010 "Jõgevamaa Kuldristi pälvib viis ja Hõberisti neli inimest"[alaline kõdulink]. Vooremaa, 23. veebruar 2012. Kasutatud 4.11.2012 "Anna Raudkatsi preemia saab Ülo Luht". Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Selts. Kasutatud 30.06.2014
Γ-aminovõihape

γ-aminovõihape ehk gammaaminovõihape ehk GAVH (ka GABA; inglise keelest lühendatuna Gamma-AminoButyric Acid) on peamine pidurdusvirgatsaine imetajate kesknärvisüsteemis. GABAt leidub ja seda sünteesivad peaaegu kõik organismid. GABA in Autism and Related Disorders Dirk M. Dhossche, Academic Press, 1 ed 2005, ISBN 978-0123668721, Google`i raamatu osaline veebiversioon (vaadatud 05.07.2013)[alaline kõdulink] Gamma amino võihape e. GABA Anthony Krantis, GABA in the Mammalian Enteric Nervous System, Physiology, 1. detsember 2000, 15. väljaanne, nr 6, lk 284–290, veebiversioon (vaadatud 25.09.2014)(inglise keeles)