laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Väike konnarohi

Väike konnarohi (Alisma gramineum) on konnarohuliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Väike konnarohi andmebaasis eElurikkus
Nurmlauk

Nurmlauk (Allium vineale) on amarülliliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Nurmlauk andmebaasis eElurikkus
Gmelini kilbirohi

Gmelini kilbirohi (Alyssum montanum subsp. gmelinii) on ristõieliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Gmelini kilbirohi andmebaasis eElurikkus
Meripuju

Meripuju (Artemisia maritima) on korvõieliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Meripuju andmebaasis eElurikkus
Oja-haneputk

Oja-haneputk (Berula erecta) on sarikaliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Oja-haneputk andmebaasis eElurikkus
Kiirjas ruse

Kiirjas ruse (Bidens radiata) on korvõieliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Kiirjas ruse andmebaasis eElurikkus
Varju-püsikluste

Varju-püsikluste ehk varjuluste (Bromus benekenii) on kõrreliste sugukonda luste perekonda kuuluv taimeliik. Taim kasvab varjukates leht- ja segametsades. Taim on Eestis haruldane. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Eesti taimede määraja. Toimetaja Malle Leht. Tartu, EPMÜ ZBI, Eesti Loodusfoto, 1999. Lk 375 Varjuluste andmebaasis eElurikkus
Peen jänesekõrv

Peen jänesekõrv (Bupleurum tenuissimum) on sarikaliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Peen jänesekõrv andmebaasis eElurikkus
Adamiit

Adamiit on raske arseeni ja tsinki sisaldav mineraal. Adamiit moodustub peamiselt tsinki ja arseeni sisaldava maagi murenemisel. Nimetatud prantsuse mineraloogi Gilbert Joseph Adami järgi. Webmineral.com adamiidist
Sile kardhein

Sile kardhein (Ceratophyllum submersum) on kardheinaliste sugukonda kardheina perekonda kuuluv mitmeaastane mage- ja riimveetaim. Taime pikkus 30–100 cm. Lehed männases, rohelised, pehmed, niitjad, 3–4 korda harunenud, väikeste jäikade hambakestega. Õied lihtsa õiekattega, ühesugulised, kattelehti 9–12. Liik on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2020). Ceratophyllum submersum L. - sile kardhein[alaline kõdulink] Sile kardhein andmebaasis eElurikkus Ceratophyllum submersum L. – sile kardhein
Uimastav varesputk

Uimastav varesputk (Chaerophyllum temulum) on sarikaliste sugukonda varesputke perekonda kuuluv ühe- või kaheaastane rohttaim. Taim on 35–90 cm kõrge. Lehtede sulgjalt paiknevad lehekesed on kuni 0,5 cm laiad, terava tipuga, hõredate pikkade karvadega. Õied valged. Liitsarikas 15–20 sileda kiirega. Osakatis 5–6 enam-vähem paljast lehekesest. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Uimastav varesputk andmebaasis eElurikkus
Nikolai Anderson

Nikolai Karl Adolf Anderson (24. september 1845 Kulina – 9. märts 1905 Narva) oli baltisaksa filoloog. Ta oli Kaasani ülikooli soome-ugri keelte professor, töötades sellel ametikohal aastatel 1894–1905. Tema pojad olid Wilhelm, Walter ja Oskar Anderson. Püha Anna ordeni 3. klass (1877) Püha Stanislavi ordeni 2. klass (1885) Püha Anna ordeni 2. klass (1889) Õpetatud Eesti Seltsi auliige (1892) Püha Vladimiri ordeni 4. klass (1904) Koit und Hämarik : eine estnische Sage / nach Fählmann's Erzählung frei bearbeitet und den Frauen und Jungfrauen des alten Aistenlandes in dankbarer Verehrung gewidmet von Nikolai Anderson "Studien zur Vergleichung der ugrofinnischen und indogermanischen Sprachen". Dorpat, 1879. Nikolai Anderson veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" Piret Kuusk, Indrek Martinson, "Tartu astrofüüsik Wilhelm Anderson" – Akadeemia 1997, nr 2, lk 358–375 A.R. Cederberg, H. Koppel, J. Kõpp, A. Saareste, P. Treiberg, F. Tuglas, "Anderson, Nikolai" – Eesti biograafiline leksikon, 1926-1929, lk 25
Laialehine nestik

Laialehine nestik (Cinna latifolia) on kõrreliste sugukonda kuuluv taimeliik. Suurekasvuline (50–140 cm kõrge), longus õisikuga. Kasvab peamiselt Pärnumaal ja Alutagusel, haruldane. Vanade märgade metsade liik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Laialehine nestik andmebaasis eElurikkus
Pori-nõiakold

Pori-nõiakold (Circaea lutetiana) on pajulilleliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Pori-nõiakold andmebaasis eElurikkus
Taani merisalat

Taani merisalat (Cochlearia danica) on ristõieliste sugukonda merisalati perekonda kuuluv kaheaastane soolalembene rohttaim. Taime kõrgus 6–25 cm. Juurmised lehed pika rootsu ja kolmnurkselt südaja lehelabaga. Varrelehed lühikese rootsu ja kolmnurkselt munaja labaga, lehealus sageli odajas. Õied väikesed, valged. Vili ümarmunajas kõdrake. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Taani merisalat kasvamas Prantsusmaal Taani merisalat Osmussaarel Taani merisalati pilt atlases "Flora Danica" Taani merisalat andmebaasis eElurikkus
Vahelmine lõokannus

Vahelmine lõokannus (Corydalis intermedia) on magunaliste sugukonda lõokannuse perekonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). harilik lõokannus Vahelmine lõokannus andmebaasis eElurikkus
Kevad-ristmadar

Kevad-ristmadar (Cruciata glabra) on madaraliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Kevad-ristmadar andmebaasis eElurikkus
Pruun lõikhein

Pruun lõikhein (Cyperus fuscus) on lõikheinaliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Pruun lõikhein andmebaasis eElurikkus
AXR

AXR (ingliskeelne lühend sõnadest Arbitrary XML Rendering) on projekt, mille eesmärk on luua parem standard veebilehtede ja -rakenduste loomiseks. AXR-i ametlik koduleht
Mõru vesipipar

Mõru vesipipar (Elatine hydropiper) on vesipipraliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Mõru vesipipar andmebaasis eElurikkus
Sale villpea

Sale villpea (Eriophorum gracile) on lõikheinaliste sugukonda villpea perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Sale villpea andmebaasis eElurikkus
Rand-ogaputk

Rand-ogaputk (Eryngium maritimum) on sarikaliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Rand-ogaputk Hispaanias Rand-ogaputk Hollandis Seemned Rand-ogaputk andmebaasis eElurikkus
Oroszlány

Oroszlány (saksa keeles Ohreslahn) on linn Ungaris Komárom-Esztergomi komitaadis, Oroszlányi kreisi halduskeskus. Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. Oroszlányi koduleht
Mets-aruhein

Mets-aruhein (Festuca altissima) on kõrreliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Mets-aruhein andmebaasis eElurikkus
Sinine emajuur

Sinine emajuur (Gentiana pneumonanthe) on emajuureliste sugukonda emajuure perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Sinine emajuur on levinud parasvöötmes nii Aasias, Põhja-Euroopas kui ka Põhja-Ameerikas. Mõned liigid on levinud ka Austraaliasse ning Loode-Aafrikasse. Eestis on sinist emajuurt leitud peamiselt mandri idaosades. Sinine emajuur on karvadeta. Risoom on lühike, jäme ning narmasjuurtega. Varsi on tal enamasti üks, harva mitu. Varred on alusel munajate soomustega, osaliselt puitunud, tavaliselt harunemata ja püstised . Varte kõrgus ulatub 15–45 (60) sentimeetrini . Taimel juurmine lehekodarik puudub, alumised lehed on soomusjad ning väiksemad kui varrelehed . Varrelehed on 3–7 sentimeetrit pikad ja 3–6 millimeetrit laiad. Nad on lineaalsed või lineaalsüstjad, ühe rooga ning enamasti tömbi tipuga (vahel ka teritunud tipuga). Alusel on nad ahenenud ja lühikesteks tuppedeks kokku kasvanud ning on rohkem või vähem tagasikäändunud servaga . Õied paiknevad sinisel emajuurel üksikult ülemiste lehtede kaenlas või ühe- või kahekaupa varre tipul. Õiekroon on viietipmeline, tumesinine, alusel valkjas, lehterjas-kellukjas. Kroon on 30–45 millimeetrit pikk, seespool viie rohelise joonega. Hõlmad on munajad, kolmnurkja teritunud tipuga ning krooniputkest palju lühemad. Seemned on käävjad, pisut tiivulised, võrkja pinnaga ning ligikaudu 1,5 millimeetrit pikad. Ühes kupras võib seemneid olla 300 kuni 700. Õitseb juulist septembrini, vahel oktoobrini . Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Eichwald, K., Eilart, J., Kalda, A., Kask, M., Paivel, A., Talts, S., Viljasoo, L. (1969) Eesti NSV floora IV. Valgus. Tallinn Leht, M. (2010). Eesti taimede määraja III parandatud trükk. Eesti loodusfoto, Tartu Sinine emajuur andmebaasis eElurikkus Riin Laasik, Sinise emajuure (Gentiana pneumonanthe L.) geneetiline varieeruvus Eestis, Tartu 2010
Kivi-kurereha

Kivi-kurereha (Geranium columbinum) on kurerehaliste sugukonda kurereha perekonda kuuluv taimeliik. Kivi-kurereha meenutab kõige rohkem vereva kurereha kiduraid taimi, ent on temast erinevalt ühe- või kaheaastane, väiksemate õitega (1,2 cm läbimõõdus, vereval kurerehal enamasti paar sentimeetrit läbimõõdus) rohttaim. Kasvab klibustel ja kivistel niitudel (loopealsed, karbonaatsed kuivad niidud), teeservadel, prahipaikadel. Looduslikult levinud eelkõige Lõuna-Euroopas ja Väike-Aasias, Ameerikas tulnukana. Eestist 1902 leitud Põhja-Saaremaalt Võhma ja Panga külast. Uuesti leidis kivi-kurereha Lääne-Saaremaalt Kipi küla ümbrusest 2000. aastal Mari Reitalu. Harulduse tõttu on ta arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012), kuid liikide ohustatuse hindamisel on talle omistatud koguni väljasuremisohus liigi staatus. Taimede uue levikuatlase andmetel jäävad kõik leiukohad ühtle atlase ruutu Lääne-Saaremaal. Männiku kivi-kurereha püsielupaik Reitalu, Mari (2001). Kohtumised kivi-kurerehaga. - Eesti Loodus 52. ak, nr 2/3. Lk 116-117. "Geranium columbinum — kivi-kurereha". Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon. 2019. Kivi-kurereha andmebaasis eElurikkus
Läikiv kurereha

Läikiv kurereha (Geranium lucidum) on kurerehaliste sugukonda kuuluv taimeliik. Läikiv kurereha on ühe- või kaheaastane nõrkade juurte ja vartega, peaaegu paljas taim. Lehed on viieti kuni seitsmeti sõrmlõhised, täkilise servaga, paljad, sügiseti tavaliselt punased. Õied paiknevad 1–1,5 cm pikkustel raagudel, kroonlehed 8–10 mm pikad ja kuni 3,5 mm laiad, roosad, äraspidimunajad, tömbi tipuga. Õitseb maist või juunist augustini. Maailmas levinud Euroopas ja Väike-Aasias. Eestis oma areaali kirdepiiril. Eestis levinud läänesaarte lääneosas. Kasvab kiviaedadel ja -hunnikutel, loopealsetel, kuivadel niitudel ja teeservadel. Mandri leiud pole kontrollitud ega tõendatud. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Liikide ohustatuse hindamisel on teda peetud väljasuremisohus olevaks (2018). Üheaastasele taimele omaselt kõigub arvukus leiukohtades aastati tugevasti (ühel aastal näiteks 300 isendit, järgmisel 30 isendit jne). Talts, Silvia (1959). Eesti NSV floora, 3. kd. Tallinn: Eesti riiklik kirjastus. Lk 327-330. "Geranium lucidum — läikiv kurereha". Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon. 2019. Läikiv kurereha andmebaasis eElurikkus
Kahar parthein

Kahar parthein (Glyceria lithuanica) on kõrreliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Kahar parthein andmebaasis eElurikkus
Cucuteni-Tripilja kultuur

Cucuteni-Tripilja kultuur (ka Cucuteni kultuur, Tripilja kultuur või Tripolje kultuur) on neoliitikumi ja halkoliitikumi arheoloogiline kultuur, mis asus 4800–3000 eKr aladel Karpaatidest Dnestri ja Dneprini tänapäeva Rumeenia, Moldova ja Ukraina aladel, kokku enam kui 35 000 ruutkilomeetril. Kultuur on saanud nime kahe asula järgi: Cucuteni Rumeenias ja Tripilja Ukrainas. Tripilja faasides BII, CI ja CI-II rajasid Cucuteni-Tripilja kultuuri inimesed kiviaegse Euroopa suurimaid asulaid, millest mõnes oli ligi 1600 ehitist. Enamik Cucuteni-Tripilja asustusest koosnes siiski väikestest tihedatest asulatest, mis asusid üksteisest 3-4 kilomeetri kaugusel ning paiknesid peamiselt Sireti, Pruti ja Dnestri jõeorgudes. Üks Cucuteni-Tripilja kultuuri silmapaistvaid jooni oli asulate regulaarne hävitamine, iga üksiku ehitise eluiga oli ligikaudu 60–80 aastat. Asulate mahapõletamise eesmärgi kohta on mitmesuguseid teooriaid. Mõned asulad taastati korduvalt varasemates paikades, säilitades vanemate hoonete kuju ja orientatsiooni. Poduri asulas Rumeenias on leitud 13 asustuskihti, mis rajati paljude aastate vältel üksteise peale. Mantu, Cornelia-Magda (2000). "Cucuteni–Tripolye cultural complex: relations and synchronisms with other contemporaneous cultures from the Black Sea area". Studia Antiqua et Archaeologica. Iași, Romania: Iași University. VII: 267. OCLC 228808567. Originaali arhiivikoopia seisuga 13. august 2011. Vaadatud 2. detsembril 2012. Diachenko, Aleksandr; Menotti, Francesco (2012). "The gravity model: monitoring the formation and development of the Tripolye culture giant-settlements in Ukraine". Journal of Archaeological Science. 39: 2810–2817. Mallory, James P (1989). In search of the Indo-Europeans: language, archaeology and myth. London: Thames and Hudson. ISBN 0-500-05052-X. OCLC 246601873. Monah, Dan (2005), "Religie si arta in cultura Cucuteni", Dumitroaia, Gheorghe (toim), [The first Cucuteni museum for Romania], Bibliotheca memoriae antiquitatis XV (Romanian), Piatra-Neamț, Romania: Editura Foton, lk 162–173, OCLC 319165024 {{citation}}: |trans-title= nõuab parameetrit |title= või |script-title= (juhend); eiran tundmatut parameetrit |book-title= (juhend); eiran tundmatut parameetrit |trans_contribution= (juhend); kontrolli parameetri |author-link= väärtust (juhend); välislink kohas |author-link= (juhend)CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Hall soolmalts

Hall soolmalts (Halimione pedunculata) on maltsaliste sugukonda soolmaltsa perekonda kuuluv taimeliik, keda on tihti loetud ka maltsa perekonda kuuluvaks (Atriplex pedunculata). Üheaastane hõbedane rohttaim, kes on tavaliselt 2–25 cm kõrgune. Hõbedase värvuse annavad väikesed kõõma meenutavad karvakesed. See aitab valguse peegeldamise kaudu vähendada gaasivahetusega kaasnevat veekadu, mis on vajalik sooldunud kasvukohtadel (rannaniitudel) kasvavale taimele. Iseloomulikud on väikesi sirgeid pasunakesi meenutavad viljad. Hall soolmalts kasvab rannakarjamaadel ja soolakutel. Talle on vajalikud rohukamarasse kariloomade tallatud rajad, augud ja muud kamardumata kohad, kus üheaastase taimena saab seemnetest kergesti kasvama hakata. Tema tavalised kaaslased on soodahein ja soolarohi. Üldlevilalt Euraasia liik, kahe suurema osaareaaliga Põhja-Euroopas ja kontinentaalses Euraasias. Eestile lähimad leiukohad on Ojamaal ja Ölandil. Eestis jäänud haruldaseks, olles levinud nüüdisajal peamiselt Väinamere rannikul ja saartel, täpsemalt Hiiumaal, Kassaris ja Muhus. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Kukk, Toomas (2019). Eesti vähetuntud taimed. Tallinn: Varrak. Lk 68–69. "Halimione pedunculata — hall soolmalts". Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon. 2019. Hall soolmalts andmebaasis eElurikkus
Šlahta

Šlahta (poola keeles szlachta, leedu keeles šlėkta, šlėktos või bajoraia, ukraina keeles шляхта, valgevene keeles шляхта) oli aadelkond algselt Poola kuningriigis ning hiljem, pärast Poola ja Leedu suurvürstiriigi liitumist personaaluniooni alusel, ka Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi aadelkond. Kui Preisimaa hertsogiriik sõlmis Poola-Leedu ühisriigi Rzeczpospolitaga vasallisuhted, arvati ka Preisimaa aadelkond Rzeczpospolita šlahta hulka. Šlahtal oli Euroopa suurriigi Rzeczpospolita poliitilises elus suur tähtsus, kuna Rzeczpospolita valitsejad, Poola kuningad, valiti demokraatlikult šlahta esindajate kokkutulekul ning kuna šlahta ja nende valdused olid juba alates Ungari (1342–1382) ja Poola kuninga (1370–1382) Lajos I valitsemisajast (1374) alanud maksudest vabastamisega (siis nõuti neilt vaid va 2 hõbekrossi läänimaalt ja sõjateenistust). 1386. aastal andis kuningas Władysław II Jagiełło šlahtale oma alamate üle kohtupidamise õiguse. 1404. aastal Poola kuninga poolt Dobrzyńi piirkonna väljaostmiseks kogunesid šlahta liikmed piirkondlikele (maakondlikud, poola keeles powiat) sejmikutele, millest kujunes kord, millega Poola kuningas sai koguda sõjategevuseks vajaliku palgaarmee ja kaitsetegevuseks vajalikke rahalisi vahendeid vaid šlahta ja nende piirkondlike esinduskogude nõusolekul. 1430. aastal sai šlahta õiguse tasule kuninga korraldatud ja riigist väljapoole tehtavate sõjakäikude korral. 1468. aastast saatsid piirkondlikud sejmikud riigi seimile kaks saadikut volitustega nõustuda kuninga kehtestatavaid makse. 1496. aasta Pietrokowi seimi järel aga kujunes olukord, kus kuningas ei võinud kehtestada makse ilma seimi mõlema koja (senati ja piirkondlikud sejmikute) esindajate nõusolekuta. 1501. ja 1505. aasta seadustega sattus valitav Poola kuningas seimist täielikku sõltuvusse, aastast 1573 valiti kuningaid kogu šlahta osavõtul. 1652. aastal, kuningas Jan II Kazimierz Waza valitsemisajal, rakendus liberum veto) ja kasvas magnaatide rühmituste mõju. Liberum veto ehk igaüheveto tähendas seda, et ükskõik milline seimi saadik sai panna veto ükskõik missugusele seaduseelnõule. See pani aluse korruptsioonile, kus välisriigid (Austria, Prantsuse, Brandenburg, Venemaa, Rootsi ja Osmanite riik) hakkasid seimisaadikuid ära ostma, et nood hääletaksid välisriikidele mittesobiva eelnõu vastu või neile sobivate kuningakandidaatide poolt. Šlahta privileegid likvideeriti Poolas 1921. aastal. The History and Register of The Nobility of Poland Leedu Suurhertsogiriigi šlahta (poola keeles)
Aarum

Aarum ehk aaronikepp (Arum) on taimeperekond võhaliste sugukonnast. Perekonda kuulub vähemalt 26 liiki. Arum albispathum Arum alpinariae Arum alpinum – alpi aarum Arum apulum Arum balansanum Arum besserianum – volnõõnia aarum Arum byzantinum Arum concinnatum – egeuse aarum Arum cornutum Arum creticum Arum cylindraceum Arum cyrenaicum – kürenaika aarum Arum dioscoridis – lehkav aarum Arum dracunculus Arum elongatum – piklik aarum Arum euxinum Arum gratum Arum hainesii Arum hygrophilum Arum idaeum Arum italicum – itaalia aarum Arum jacquemontii – hiina aarum Arum korolkowii – Korolkovi aarum Arum lucanum Arum maculatum – tähniline aarum Arum megobrebi Arum nigrum Arum orientale – ida-aarum Arum palaestinum – palestiina aarum Arum pictum – sügisene aarum Arum polyphyllum Arum purpureospathum – valgemägede aarum Arum rupicola – kaljuaarum Arum sintenisii Arum triphyllum TEA entsüklopeedia (e-väljaanne: http://www.ents.ee:81/Default.aspx?aid=94[alaline kõdulink] (vaadatud 02.12.2012))
Aasia puidusikk

Aasia puidusikk (Anoplophora glabripennis) on siklaste sugukonda kuuluv putukas. Algupäraselt asustab ta Ida-Aasia piirkonda, kuid mujale levinuna on ta muutunud ohtlikuks võõrliigiks, eriti Põhja-Ameerikas. Kaubavahetuse teel on levinud ka Euroopasse, valmikuid ja vastseid on leitud näiteks Austriast, Saksamaalt ja Rootsist. Valged, piklikud munad on 5–7 mm pikkused ja enne koorumist muutuvad kollakaspruuniks. Vastne on kuni 50 mm pikkune jalgadeta tõuk. Värvuselt kreemikas-valge ja eesrindmikul on kitiniseerunud pruun laik. Täiskasvanud Aasia puidusikk on must, kattetiibadel on umbes 20 ebakorrapärast valget laiku. Isaste kehapikkus on umbes 25 mm ja tundlad on 1,5 korda pikemad, emased on 35 mm pikkused ning tundlate pikkus on 1,3-kordne võrreldes kehaga. Tundlatel on 11 valkjas-sinise alusega segmenti. Areng munast valmikuni toimub 1–2 aasta jooksul. Täiskasvanud isased elavad umbes 50, emased 66 päeva. Pärast hilissuvist paaritumist närib emane puidusikk peremeestaime koore sisse sooned, iga soone sisse muneb ühe muna ning katab need tahkuva sekreediga, mis munasid kaitseb. Umbes 11 päeva pärast vastsed kooruvad ja hakkavad end sügavamale puu sisse närima. Talve veedavad vastsed lülipuidus toitudes. Seejärel õõnestavad nad kambri, kus veedavad 13–24 päeva nukuna ning pärast nukkumist õõnestavad valmikud end puu seest välja. Keskmiselt munevad Aasia puidusikud korraga 32 muna, elu jooksul 30–80 muna. Emased võivad paarituda mitme erineva isasega ja selle vältimiseks jäävad isasmardikad sageli pärast kopulatsiooni emase juurde valvesse. Aasia puidusikk on pärismaine liik Hiinas ja Koreas. 1994–1996. aastal levitati kaubandustegevuse kaudu ka New Yorki ja Chicagosse. Nüüdseks on teda leitud paljudest Ameerika Ühendriikide osariikidest, samuti Kanadast ja mõnedest Euroopa riikidest (Suurbritannia, Austria, Saksamaa, Rootsi). Aasia puidusikud asustavad lehtpuumetsi ja puiduladusid. Hiinas asustab Aasia puidusikk peamiselt papleid ja pajusid. Leitud on veel erinevatel liikidel perekonnast vaher, lepp, õunapuu, plaatan, jalakas jt. Ameerika Ühendriikides on peamiselt mõjutatud vahtra perekond, kuid aeg-ajalt ka kask, saar, pappel, paju jt. Kunagi ei ole teda leitud okaspuudelt, tammelt ja pöögilt. Aasia puidusiku pea Munad Vastsed Nukk Täiskasvanud Aasia puidusikk Anoplophora glabripennis www.itis.gov Kasutatud 28.11.2016 (inglise) TEA entsüklopeedia (e-väljaanne: http://www.ents.ee:81/Default.aspx?aid=98[alaline kõdulink] (vaadatud 02.12.2012)) Anoplophora glabripennis (Asian longhorned beetle) www.cabi.org Kasutatud 28.11.2016 (inglise) Anoplophora glabripennis animaldiversity.org Kasutatud 01.12.2016 (inglise)
Abeelialehik

Abeelialehik (Abeliophyllum distichum) on õlipuuliste sugukonda kuuluv taim, taimeperekonna abeelialehik (Abeliophyllum) ainus liik. Abeelialehik on forsüütia lähisugulane. Abeelialehikut kasvatatakse ka Eestis, ehkki ta on väga külmadele väga tundlik. TEA entsüklopeedia (e-väljaanne: http://www.ents.ee:81/Default.aspx?aid=7289[alaline kõdulink] (vaadatud 02.12.2012))
Abroonia

Abroonia (Abronia) on imelilleliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Perekonda kuulub umbes 35 liiki üheaastaseid või mitmeaastaseid rohttaimi. Abrooniate looduslik levila on Põhja-Ameerikas. Abronia alpina Abronia ameliae Abronia ammophila Abronia angustifolia Abronia argillosa Abronia bigelovii Abronia bolackii Abronia carletonii Abronia cycloptera Abronia elliptica Abronia fragrans Abronia latifolia Abronia macrocarpa Abronia maritima Abronia mellifera Abronia nana Abronia pogonantha – mohaave abroonia Abronia turbinata Abronia umbellata – sarikabroonia Abronia umbellata acutalata Abronia umbellata breviflora Abronia villosa – villane abroonia Abronia villosa var. aurita
Abuutilon

Abuutilon (Abutilon) on kassinaeriliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Perekonda kuulub umbes 160 liiki. Perekonda kuulub nii ühe- kui mitmeaastaseid põõsaid ja väikeseid puid, mis on levinud maailma troopilistel ja lähistroopilistel aladel, peamiselt Lõuna-Ameerikas, Aafrikas ja Aasias. Eestist on leitud raudteetulnukana pärn-abuutiloni (Abutilon theophrasti), mille esmakordne leid oli 1969. aastal Tallinnast. Rohttaim pärn-abuutilon on tuntud hea kiutaimena. Rohke kiusisalduse tõttu (kuni 25%) on temast valmistatud nööri ning kotiriiet. Jõgeva Sordikasvanduses uuriti 1938. aastal pärn-abuutiloni kui uue kiutaime kasvatamisvõimalusi ja -viise. Toataimena kasvatatakse enamasti hübriidset värd-abuutiloni (Abutilon × hybridum), mida vahtralehti meenutavate lehtede tõttu kutsutakse ka toavahtraks. TEA entsüklopeedia (e-väljaanne: http://www.ents.ee:81/Default.aspx?aid=423[alaline kõdulink] (vaadatud 02.12.2012)) Lopsakate lehtedega ja kellukjate õitega kaunis toataim[alaline kõdulink] 16. jaanuar 2012, Aialeht Eesti põllumajandusteadus põllumehe teenistuses. RK "Teaduslik Kirjandus", Tartu 1946
Addaks

Addaks (Addax nasomaculatus) on veislaste sugukonda hobuantilooplaste alamsugukonda kuuluv sõraline, kel on pikad vindilised sarved. Addaks on kriitilises seisundis liik. Elab Põhja-Aafrika poolkõrbetes ja kõrbetes. Ta on hästi kohastunud kõrbeeluks. IUCN SSC Antelope Specialist Group (2016). Addax nasomaculatus. IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN 2016.