laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rauaniit

Rauaniit oli aastal 1919 Tallinnas asutatud tekstiilikaupade ettevõte. Ettevõtte kontor asus Tallinnas Rannavärava puiestee 7. 1920. aastal asutasid Efraim Lerenmann (1888–1942), G. Itskovitš ja J. Frank Tallinnas trikotaaživabriku "Rauaniit", mis aastal 1924 muudeti aktsiaseltsiks "Rauaniit". Ettevõtte vabrikus toodeti muu hulgas riidesorte kunstsiidist, siidist, puuvillast ja villast, ka toodeti trikotaažiesemeid. 1926. aastal projekteeritud "Rauaniidi" monumentaalne trikootööstuse tehasehoone oli Eesti üks esimesi funktsionalistlikke ehitisi. Hoonet on aastate jooksul täiendatud juurde- ja pealeehitustega. Aastal 1935 töötas ettevõttes 500 inimest. 1940. aastal ettevõte natsionaliseeriti, 17. oktoobril 1940 liideti „Rauaniidiga", tekstiiltööstused AS „Cotton" ja "Ilka". Eesti Entsüklopeedia. 7. köide: Rakk–Tanukad. Tartu: Loodus, 1936, lk 46. Efraim Lerenmann. Suka- ja sokivabrikant, kes jäi oma ettevõtte varju, epl.delfi.ee, 24.10.2021 Ild Ratas, Mis maja see oli?, Kultuur ja Elu 3/2017 Tehasehoone Põhja pst. 7, 1932. a. kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 23.12.2020) 341. Kergetööstuse Rahvakomissari käskkiri nr. 112., ENSV TEATAJA 21.oktoobril Nr.29 1940
Rauddiviis

Rauddiviis (saksa keeles Eiserne Division) (algul ka Raudbrigaad, Eiserne Brigade) oli novembris 1918 peamiselt Saksamaa Keisririigi 8. armee vabatahtlikest kokku pandud vabakorpuse väekoondis (diviis), mida juhtis major Josef Bischoff. Rauddiviis koos Landeswehriga allus omakorda kindral Rüdiger von der Goltzile. Algul võeti Rauddiviisi liikmeks vaid I maailmasõjas Raudristi välja teeninud mehi. Rauddiviis võitles muu hulgas Eesti Vabadussõjas Eesti rahvusvägede vastu ja sai lüüa. Rauddiviis 1919. aasta juuni keskel: Komandör: major Bischoff Staabiülem: kapten Biese 1. jalaväerügement (major von Lossow) 1. pataljon 2. pataljon 3. pataljon 1. miinipildujakompanii 2. jalaväerügement (major von Kleist) 1. pataljon 2. pataljon 3. pataljon 2. miinipildujakompanii 3. jalaväerügement (kapten Poensgen) 1. pataljon 2. pataljon 3. pataljon Jäägripataljon 3. miinipildujakompanii MG-Scharfschützen-Abteilung Petersdorff (4 raskekuulipildujakompaniid + 2 jalaväekompaniid + eskadron) Ratsarügement (major Kanitz) 1. eskadron 2. eskadron 3. eskadron 4. eskadron Suurtükiväerügement (major Arnim) 1. suurtükiväegrupp 1. kergepatarei (4 kahurit) 2. haubitsapatarei (2 haubitsat) 3. haubitsapatarei (2 haubitsat) 2. suurtükiväegrupp 4. haubitsapatarei (2 haubitsat) 5. haubitsapatarei (2 haubitsat) 6. haubitsapatarei (2 haubitsat) 3. suurtükiväegrupp 7. kahuripatarei (4 kahurit) 8. kahuripatarei (4 kahurit) 9. kahuripatarei (4 kahurit) 2 soomusautot Lennudivisjon 427 2 soomusrongi jm tagalateenistuse üksused. Rauddiviisi jalaväepataljonides (sh jäägripataljonis) oli kolm jalaväekompaniid + üks raskekuulipildujakompanii. Koosseisus ligikaudu 4000 meest. Võrumaa Teataja, nr. 70, 20 juuni 2009 http://www.militaar.net/phpBB2/viewtopic.php?t=994 http://www.ksk.edu.ee/wp-content/uploads/2015/01/N.Reek-Soda_Landeswehriga.pdf
Raudteelane

Raudteelane on raudteede kasutamise ja korrashoiu alal tegutsev isik. Raudteelased on nt jaamakorraldajad, pöörmeseadjad, rongikoostajad, teetöölised, vedurijuhid.  Pikemalt artiklis Tallinna Raudteelaste Klubi  Pikemalt artiklis Tartu Raudteelaste Klubi Eesti Entsüklopeedia. 7. köide: Rakk–Tanukad. Tartu: Loodus, 1936, lk 83. "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 06.11.2013)
Eagle

Eagle (inglise keeles 'kotkas') võib tähendada järgmist: Eagle on linn USA-s Alaska osariigis Eagle on linn USA-s Colorado osariigis Eagle'i maakond on maakond USA Colorado osariigis Alpi Eagles on Itaalia lennukompanii American Eagle Airlines on USA lennukompanii Eagle Air on Islandi lennukompanii Eagle Air on Tansaania lennukompanii Eagle Air on Uganda lennukompanii White Eagle Aviation on Poola lennukompanii F-15 Eagle on hävituslennuk
Jackson

Jackson võib tähenda järgmist: Jackson on eesnimi Jackson on perekonnanimi Jackson on linn USA-s Georgias Jackson on linn USA-s Michiganis Jackson on linn USA-s Mississippi osariigis Jackson on linn USA-s Tennessees Jacksoni maakond on maakond mitmes USA osariigis ...
Pavel Vežinov

Pavel Vežinov (kodanikunimega Nikola Gugov, bulgaaria keeles Павел Вежинов, Никола Делчев Гугов; 9. november 1914 Sofia – 21. detsember 1983 Sofia) oli bulgaaria kirjanik. Ta õppis aastatel 1938–1944 Sofia Ülikooli filosoofiateaduskonnas. Ta on töötanud ajakirjaniku ja filmistsenaristina. Sügisel 1944 sai tast ajakirja Frontovak («Фронтовак») rindekorrespondent ja peatoimetaja. 1938 "Sillutamata tänav" 1963 "Poisike viiuliga" 1960 "Juhtum Vaiksel tänaval"; eesti keeles 1965, tõlkinud Aleksander Kurtna 1976 "Barjäär"; eesti keeles 1980, tõlkinud Mare Saks-Zaneva 1966 "Tähed meie kohal" 1973 "Aiase hukkumine" 1975 "Öösel valgetel hobustel"; eesti keeles 1984, tõlkinud H. Siibak 1982 "Kaalud"; eesti keeles 1992, tõlkinud H. Siibak Eesti entsüklopeedia. 10. köide: TÜRI–Y. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1998, lk 366.
Cody

Cody võib tähendada järgmist: Cody on küla Nebraskas Cody on linn Wyomingis Cody on eesnimi Cody on perekonnanimi
Hollandi lipp

Hollandi lipp on Hollandi ja Madalmaade Kuningriigi riigilipp. See on tänapäeva riigilippudest vanim trikoloor. Lipp võeti kasutusele juba 16. sajandil, kuid praegusel kujul on see kasutusel 14. veebruarist 1796, ametlikult kinnitati lipp 19. veebruaril 1937. Hollandi lipp on horisontaalsete laidudega trikoloor, mille värvid on punane, valge ja sinine. Jan Pieter Heije kirjutas 19. sajandil lipulaulu "het Vlaggelied". Hollandi lipu eeskujul on loodud endine Lõuna-Aafrika Vabariigi lipp (1928–1994) ja Venemaa lipp.
Alide-Emilie Poom

Alide-Emilie Poom (esimesest abielust Alide-Emilie Jürgenson, aastast 1918 Alide-Emilie Teemant; 18. august 1884 Kukruse – 26. mai 1961 Tallinn) oli eesti arst ja esimene eestlannast meditsiinidoktor. Ta õppis koolis Narvas ja Tallinnas. Aastal 1901[küsitav] lõpetas ta Berni Ülikooli, omandades samas ka dr. med kraadi; hiljem sooritas ta Peterburi Ülikooli juures uuesti lõpueksamid. Ta oli kaks korda abielus, tema teine abikaasa oli Eesti riigivanem Jaan Teemant. Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960.
Lydia Bock

Lydia Bock (aastani 1926 Lydia Malmsten; 9. aprill 1904 Narva – 17. jaanuar 1980 Jõhvi) oli eesti näitleja ja lavastaja. Ta õppis Narva tütarlasteseminaris ja eraviisil laulmist. Ta alustas lavategevust aastal 1924 Narva "Võitleja" seltsis, töötas aastatel 1936–1947 Narva Teatris (aastast 1944 Paides), olles aastatel 1944–1945 teatri kunstiliseks juhiks. Ta oli abielus tšellist Voldemar Bockiga; tema vennad olid näitlejad Franz ja Hugo Malmsten. 1944 Christian Rutoff "Väimehed" 1924 Artturi Järviluoma "Põhjalased" (Liisa) 1925 August Kitzberg "Kauka jumal" (Anu) 1936 Oskar Luts/Andres Särev "Tagahoovis" (Paula) 1937 Hella Wuolijoki "Niskamäe naised" (Telefoni-Sandra) 1940 Tammsaare/Andres Särev "Põrgupõhja uus Vanapagan" (Juula) 1942 Hugo Raudsepp "Vedelvorst" (Mari) 1943 Teuvo Pakkala "Parvepoisid" (Maija) 1945 Tammsaare/Andres Särev "Kõrboja peremees" (Madli) 1946 Eduard Vilde "Side" (Maia) Eesti teatri biograafiline leksikon Tallinn 2000
Egon Aagaard

Egon Aagaard (25. juuli 1941 Kopenhaagen – 19. august 1984) oli taani akordionist ja näitleja. 1970. aastast osales ta koos John Ravni ja Peter Bastianiga trios Balkan trioen. 1971. aastal asutas ta veel ühe trio, kuhu kuulusid ka Kim Skovbye ja laulja Herman. Nad esinesid muu hulgas tänavamuusikutena ja andsid 1978. aastal välja albumi "The Road Out". Aagaard on maetud Kopenhaageni kalmistule Assistens Kirkegård. "Da Svante forsvandt" (1975) "Matador" (teleseriaal, 1978–1981) "Næste stop – Paradis" (1980)
Dole mõis

Dole mõis (Doles pils) on mõis Lätis Salaspilsi piirkonnas Salaspilsi vallas Doles. Saksa keeles Schloss Dahlen. Dole mõis rajati aastal 1631 ja selle esimene omanik oli Nikolauss Deetrih Sperreuter. Mõisa omanikuks on olnud veel de Lacyde pere, Vietinghoffid ja Löwis of Menarid. Mõisa peahoone asub Dole saarel. Praegune peahoone ehitati aastal 1898, mil omanikuks oli Karl von Löwis of Menar. Pärast võõrandamist aastal 1921 asus peahoones kohalik koolimaja, seejärel (aastast 1954) kalurikolhoosi klubi. Aastast 1977 asub mõisa peahoones Daugava muuseum. Kõrvalhoonetest on säilinud veel mõisavalitseja maja, mis on märgitud juba 1698. aasta mõisa kaardile. Toona oli tegemist mõisa peahoonega. Peahoone ümber on 18. sajandi teisel poolel Otto Hermann von Vietinghoffi rajatud park. Pargis asub Dole hiidtamm, jõe ääres on dolomiidist pank. Muuseumi koduleht (läti keeles) Sissekanne Läti mõisaportaalis; fotod (läti keeles)
Enoch Aagaard

Enoch Green Hostrup Aagaard (21. august 1850 Rungsted – 22. aprill 1921) oli taani näitleja ja laulja. Ta esines muu hulgas menukalt Charles Lecocqi koomilises ooperis "Le petit duc" ja Peter Sørenseni operetis "Lykkebarnet" teatris Casino ning Richard Génée operetis "Der Seekadett" teatris Dagmarteatret. Ta mängis ka tummfilmides "En stærkere magt" (1914) ja "Arbejdet adler" (1914). Sissekanne saidil danskefilm.dk
Genealogisches Handbuch der Baltischen Ritterschaften (Neue Folge)

Genealogisches Handbuch der Baltischen Ritterschaften (Neue Folge) on alates 2011. aastast Balti Rüütelkondade Liidu väljaantav Liivimaa, Eestimaa, Kuramaa ja Saaremaa aadli genealoogiline ülevaateteos. Varasem samanimeline väljaanne ilmus aastail 1929–1944 üksikute rüütelkondade kaupa, kusjuures Liivimaa ja Kuramaa osa on tänaseni lõpetamata ja ebatäielik. Materjali valikul on eelistatud seni teaduskirjanduses käsitlemata genealoogiatega perekondi või meesliinis väljasurnud perekondi, esitatud on ka mitteaadellikud põlvnemisliinid. Materjali esitus on perekondade kaupa, kuid korrapäratus järjestuses. Raamat on illustreeritud värviliste vapikujutistega, portreedega ja mõisavaadetega. Varem käsitletud perekondadel on esitatud genealoogiate uuendused. Raamat on trükitud antiikvas. 2023. aasta seisuga on seni ilmunud kümme köidet. Käsitlemist on leidnud järgmised perekonnad (sulgudes köite number): Aderkas (VI) Adlerberg (III) Anhorn von Hartwiss (II) Amboten (IV) Antropoff (I) Arps von Arpshofen (VII) Åkerman (V) Baehr (VI) Barclay de Tolly (II) Barclay de Tolly-Weymarn (II) Barre (IV) Baumgarten (X) Bayer von Weissenfeldt (VIII) Behaghel von Adlerscron (IX) Berens (Haus Selgowsky) (I) Berg (Haus Kattentack) (I) Bodisco (V) Brackel (II) Brasch (III) Bremen (III) Brümmer (I, IX) Bruiningk (IV) Brunow (I) Buchholtz (VIII) Budberg (X) Buttlar (VII) Campenhausen (V) Clodt von Jürgensburg (V) Cronmann (VIII) Cube (VII) Delwig (IX) Dietz (VII) Dorthesen (VI) Drenteln (IV) Dönhoff (III) Ewers (VII) Fersen (VII) Fick (I) Fircks (VII) Fischbach (II) Freymann (Haus Nursie) (IV) Freytag von Loringhoven (X) Gavel (III) Gerschau (IV) Gerschau von Flotow (IV) Glasenapp (VI) Grote (VIII) Grotenhielm (IV) Guillemot de Villebois (II) Hahnenbohm (V) Harpe (V) Hehn (V) Hirschheydt (VI) Holstinghausen gen. Holsten (I) Howen (VI) Hueck (VIII) Jankiewitz (IV) Jarmerstedt (I) Kahlen (Haus Neu-Kalzenau) (IV) Kahlen (Haus Seltinghof) (IV) Kieter (II) Klebeck (V) Kreusch (I) Kroeger (IV) Krummeß (V) Krüdener (X) Lueder (II) Lüdinghausen gen. Wolff (VII) Löwenstern (IV) Meiners (II) Mensenkampff (IV) Mohrenschildt (V) Mühlendahl (IV) Münnich (III) Nettelhorst (X) Nottbeck (VIII) Numers (IX) Oettingen (VIII) Oldenburg (I) Pistohlkors (III) Raab gen. Thülen (I) Rappe (II) Raß (II) Rennenkampff (III) Reusner (VI) Reutern (II) Reutern-Nolcken (II) Ruckteschell (II) Rönne (IX) Scheinvogel (VI) Schilling (IX) Schilling (Haus Kalliküll) (VIII) Schmidt (IX) Schonert (VIII) Schroeders (Haus Bersemünde) (V) Schubert (VI) Seidlitz (Haus Söttküll) (II) Sengbusch (IX) Silberarm (VI) Smitten (I) Stempel (VIII) Trompowski (II) Tornauw (I) Tritthof (I) Wendrich (I) Wahl (VI) Wenden (VIII) Wessel (Haus Kuhlsdorf) (II) Wiedau (VII) Witte von Wittenheim (X) Wolff (X) Wolffenschildt (IV) Zimmermann (Haus Kegeln-Stubbensee) (IV) Zimmermann (Haus Lechts) (IV) Zoeckell (III) Genealogisches Handbuch der Baltischen Ritterschaften (Neue Folge) saidil baltische-ritterschaften-de.de
A. H. Tammsaare kolhoos

A. H. Tammsaare kolhoos (ka: A. H. Tammsaare nimeline kolhoos) oli Kärevere külanõukogus Laeva vallas (praegune Tartu vald) 1948–1958 aastatel tegutsenud kolhoos. Kolhoos asutati 21. septembril 1948. Kolhoosi suurus oli 1886 ha, millest põllumaad oli 760 ha. Kolhoosi kuulus 247 liiget. "Arhiiv: EAA.T-348 - A. H. Tammsaare nimeline kolhoos". AIS.ee. https://web.archive.org/web/20160304141443/http://raamatukogu.onepagefree.com/?id=17813&onepagefree=0fqq84i5u5i634rti9cmu8jrp2 (vaadatud 06.11.2013)
Ernst Wilhelm Drümpelmann

Ernst Wilhelm Drümpelmann (* 15. juuni 1760 in Bützow; † 20. Julijs 1830 Riia) oli baltisaksa arst (laevaarst) ja looduseuurija. Drümpelmann, E.W. 1806 Gemeinnütziges medizinisch-praktisches Handbuch für die gebildeten Stände der Landbewohner Lief- Ehst- und Kurlands : zum Gebrauch bey ihren Unterthanen. Theil 1, Von den innerlichen Krankheiten. Riga Drümpelmann, E. Wilh.; Friebe, W. Chr. 1808–1811. Getreue Abbildungen und naturhistorische Beschreibung des Thierreichs aus den nördlichen Provinzen Rußlands, vorzüglich Liefland, Ehstland und Kurland. Erstes (bis) achtes Heft (von 9; alles Erschienene). Zus. 8 Hefte in 1 Bd. Mit 39 überwieg. farb. Kupfertafeln (st. 40) von J. Susemihl und 1 Falttabelle. Riga, Selbstvlg. Drümpelmann, E. Wilh. 1809. Flora Livonica, oder: Abbildung und Beschreibung der in Livland wildwachsenden Pflanzen, bearbeitet in Verbindung mit einigen Freunden der vaterländischen Naturkunde. Riga. Drümpelmann, E.W. 1813 Beschreibung meiner Reisen und der merkwürdigen Begebenheiten meines Lebens
Bützow

Bützow on väike linn Saksamaal Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal Rostocki kreisis. Esimest korda on seda mainitud 1171. aastal. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Gudrun Stig Aagaard

Gudrun Stig Aagaard (13. jaanuar 1895 Torslunde kihelkond – 19. aprill 1986 Kopenhaagen) oli taani tekstiilidisainer, üks taani kangatrüki pioneere. Ta õppis kudujaks Naiste Joonistus- ja Kunsttööstuskoolis (Tegne- og Kunstindustriskolen for Kvinder) 1922–1923 ning Lyoni õppeasutuses Académie des Beaux-arts des Tissus. Ta käis õppereisidel Inglismaal, Prantsusmaal ja Saksamaal. Ta sai inspiratsiooni ajaloolistest tekstiilidest, eriti vanadest taani sitsitrükkidest. Aastal 1928 asutas ta oma trükitöökoja. Ta tegi üle 50 aasta koostööd seltsiga Haandarbejdets Fremme. Sissekanne saidil kvinfo.dk Sissekanne entsüklopeedias Den Store Danske
Jacob Aagaard

Jacob Aagaard (sündinud 31. juulil 1973 Hørsholmis Taanis) on taani päritolu Šotimaa maletaja, suurmeister. 2006. aastani ja vahemikus 2009–2017 esindas ta Taanit.
Jane Aagaard

Jane Lesley Aagaard (sündinud 1956 Melbourne'is) on Austraalia endine poliitik (Australian Labor Party). Ta oli 2001–2002 Põhjaterritooriumi Seadusandliku Kogu spiiker.
Johan Aagaard

Johan Peter Aagaard (3. mai 1818 Odense – 22. mai 1879 Frederiksberg) oli taani puugraveerija ning raamatu- ja kunstikaupmees, maalikunstnik Carl Frederik Aagaardi vend. Ta läks 1839 kingsepasellina Kopenhaagenisse ning õppis seal osalt Andreas Flinchi käe all puugraveerijaks. Aastatel 1842–1848 esines ta oma puulõigetega Charlottenborgis. Aastal 1849 asutas ta koos kompanjoni, puugraveerija Axel Kittendorffiga äriühingu Kittendorff & Aagaard, mille juurde kogunes mitu head puugraveerijat. Ettevõte andis välja populaarteaduslikke tolle aja kohta hästi illustreeritud raamatuid Põhjamaade ajaloost, sealhulgas: Wilhelm Holst. Felttogene 1848, 49, 50, 1852, Adolf Kittendorffi joonistustega Adam Fabricius. Illustreret Danmarkshistorie for Folket I–II, 1854–1855), Lorenz Frølichi ja Constantin Hanseni joonistustega,ss tegninger Edvard Erslev. Den danske Stat, 1855–1857 Niels Bache. Danmarks, Norges og Sverigs Historie I–V, 1867–1876 ("tuhande illustratsiooniga") Anti välja ka nädalalehti For tre Skilling (1855–1856) ja I Hjemmet (1857–1864) ja kalendrit Illustreret Almanak (1854–1861). Aagaard võttis peagi reprodutseerimismeetodina kasutusele puulõike asemel esimesena Taanis Christian Piili leiutatud kemotüüpia ning realiseeris peaaegu kõik selle meetodiga reprodutseeritud illustratsioonid. See võimaldas välja anda Jens Jacob Asmussen Worsaae raamatu "Afbildninger fra Det konglige Museum for Nord. Oldsager i Kjøbenhavn" (1854), mille illustratsioonid valmisid Aagaardil koostöös Magnus Peterseniga. Firma hakkas ka müüma maali- ja joonistustarbeid. Pärast Kittendorffi surma 1868 juhtis Aagaard firmat üksi. Puulõiked jäid unarusse. Aagaard maeti kalmistule Frederiksberg Ældre Kirkegård. 1876 Teenetemedal kullas 1879 Dannebrogi ordu rüütel Ta abiellus 14. augustil 1852 Kuningliku Teatri (Det Konglige Teater) koori liikme Ulrikka Gustafva Rydberg (14. november 1818 või 1819 Kopenhaagen – 5. märts 1898 Århus), Vaxsjost pärit Rootsi vaskseppmeistri ja hulgikaupmehe Carl Asmund Rydbergi (1780–1835) ja Brita Helena Eggertzi (1786–1843) tütrega. Bernhard Olsen. – Bogvennen, 1900, lk 43–52. Camillus Nyrop. Aagaard, Johan Peter, Dansk Biografisk Leksikon Aagaard, Johan Peter, Salmonsens Konversationsleksikon Johan Aagaard, Dansk Biografisk Leksikon
Carl Aagaard

Carl Aagaard on olnud mitme tuntud inimese nimi: Carl Frederik Aagaard, taani maalikunstnik (1833–1895) Carl Gustav Oskar Aagaard, norra kirjanik ja vaimulik (1852–1927) Carl Trier Aagaard, taani maalikunstnik (1890–1961) Carl Vilhelm Thor Aagard, taani kunstnik ja kirjanik (1877–1960)
Gustav Aagaard

Carl Gustav Oskar Aagaard (18. september 1852 Sandefjord – 16. jaanuar 1927 Oslo) oli norra kirjanik ja vaimulik, kirjanik Oscar Aagardi vend. Aastal 1876 sai ta pastoriks. Tema kirjanduslik looming oli algul religioosne, hiljem meelelahutuslik ja moraliseeriv. Ta on kirjutanud ka kirikulaule. Speilbilleder (1896) Sterke hænder (1897) En spøgelseshistorie (1899) I skygger og lys (1900) Keiser Felix (1904, jutustus; ekraniseering "Felix" 1921) Aagaard, Gustav. – Salmonsens Konversationsleksikon, 1915.
Butantani instituut

Butantani instituut (Instituto Butantan) on São Paulo linnas (Brasiilia) asuv biomeditsiini uurimiskeskus (teadusasutus). Uurimiskeskus asutati 1899. aastal. Algul tegeldi seal põhiliselt madude kasvatamisega vaktsiinide ja vastumürkide valmistamise eesmärgil. Instituut on üks maailma suuremaid mürkmadude uurimise ja maomürgi kasutamisega tegelevaid keskusi. 1985. aastal teati, et vabatahtlikud toovad keskusse igal aastal üle 12 000 mao, kellelt saadakse nii mürginäärmete masseerimise kui ka "elektrolüpsi" käigus 5–6 liitrit maomürki aastas. 2010. aastal hävines maailma suurim maokogu (ligi 85 000 madu, 450 000 ämblikku ja skorpioni) tulekahjus. Loomade elu 5:247. Loomade elu 5:247. Inna-Katrin Hein,Tuli hävitas Brasiilias madude, ämblike ja skorpionite kollektsiooni, 17. mai 2010 kell 10:45, "Postimees" veebiversioon (vaadatud 07.11.2013) Tom Phillips in Rio de Janeiro, "Sao Paulo fire destroys one of the largest collections of dead snakes". The Guardian, Sunday 16 May 2010 17.55 BST p. 13, Veebiversioon (vaadatud 07.10.2013) (inglise keeles) Butantani instituudi koduleht
Siseministeeriumi infotehnoloogia- ja arenduskeskus

Siseministeeriumi infotehnoloogia- ja arenduskeskus (SMIT) on Siseministeeriumi haldusalas tegutsev riigiasutus, mis arendab ja haldab peamiselt Politsei- ja Piirivalveameti, Päästeameti, Häirekeskuse, Sisekaitseakadeemia ja Siseministeeriumi IKT teenuseid. Lisaks igapäevasele arendus- ja haldustegevustele panustab SMIT ka IKT alasesse ülikooliharidusse tehes koostööd nii Sisekaitseakadeemia kui ka Tallinna Tehnikaülikooliga. SMITi ülesanded põhimääruse järgi on muuhulgas: IKT lahenduste ja süsteemide hankimine, arendamine ja haldamine ning nende tegevuse korraldamine; riikliku elektroonilise isikutuvastusvahendi arendamise ja turbe korraldamine; IKT valdkonna riigihangete korraldamine; küberturbe standardite rakendamise korraldamine ning küberturbealaste soovituste väljatöötamine ja ettepanekute tegemine nende rakendamiseks. SMITi teenuste portfelli kuulub üle 100 IKT teenuse. Suuremaid SMITi pakutavaid teenuseid võiks iseloomustada märksõnadega: Rahvastikuregister ja identiteedihaldusega seotud IKT teenused; Dokumentide (passid, isikutunnistused, elamisload ja kaardid, viisad) taotlemisega seotud IKT teenused; Hädaabi ja päästekorraldusega seotud IKT teenused; Korrakaitse ja kriminaalmenetlustega seotud IKT teenused; Piiri kontrolli ja valvamisega seotud IKT teenused; Operatiivraadioside ESTER; Teenindusvaldkond Tehnoloogiavaldkond Arendusvaldkond Infoturbeosakond Finants- ja õigusosakond Personaliosakond Siseministeeriumi infotehnoloogia- ja arenduskeskuse põhimäärus (vaadatud 05.04.2018) SMITi koduleht SMIT Facebookis Koostöö Eesti Disainikeskusega ESTER-raadioside telesaates "Ringvaade" https://digi.geenius.ee/blogi/nahtamatu-riik/
Viiruk

Viiruk ehk oliibanum on viirukipuust saadav õhu käes kuivatatud kummivaik. Selle kokkupuutel hõõguvate sütega tekib viirukisuits. Viirukit kasutatakse kultustes suitsutusrohuna ja rahvameditsiinis ravi otstarbel.[viide?] Viiruk on jämedateraline kuni tükiline, läbipaistev, pruunikaskollast kuni punakaspruuni värvi.[viide?] Viirukisuits sisaldab mitmesuguseid saasteaineid, sealhulgas gaasilisi saasteaineid, nagu vingugaas, lämmastikoksiidid, väävli oksiidid, lenduvad orgaanilised ühendid (LOÜ) ja adsorbeerunud mürgised saasteained (polütsüklilised aromaatsed süsivesinikud ja toksilised metallid). Tahked osakesed jäävad vahemikku 10–500 nanomeetrit. 2001. aastal Taiwanis läbi viidud uuringud seostasid viirukipulkade põletamist potentsiaalsete kantserogeenide aeglase kogunemisega halvasti ventileeritavas keskkonnas, mõõtes budistlikes templites polütsükliliste aromaatsete süsivesinike (sh bensopüreeni) taset. Uuringus leiti viirukisuitsus gaasilisi alifaatseid aldehüüde, mis on kantserogeensed ja mutageensed. 2008. aastal meditsiiniajakirjas Cancer avaldatud uuringus leiti, et viiruki kasutamine on seotud statistiliselt oluliselt kõrgema riskiga haigestuda ülemiste hingamisteede vähki, välja arvatud ninaneeluvähk. Neil, kes kasutasid palju viirukit, oli 80% suurem tõenäosus lamerakk-kartsinoomide tekkeks. Seos viiruki kasutamise ja suurenenud vähiriski vahel ilmnes siis, kui teadlased kaalusid muid tegureid, sealhulgas sigarettide suitsetamist, toitumist ja alkoholi tarbimisharjumusi. Uurimisrühm märkis, et "See seos on kooskõlas paljude uuringutega, mis tuvastavad viirukisuitsus kantserogeene, ning arvestades viiruki põletamisel tekkiva suitsu laialdast ja mõnikord ka tahtmatut kokkupuudet, on neil leidudel oluline mõju rahvatervisele." 2015. aastal leidis Lõuna-Hiina Tehnikaülikool, et viiruki mürgisus hiina hamstri munasarjarakkudele on suurem kui sigarettidel. Viirukitehase töötaja kogub kuivama pandud viirukipulgad kimpudesse. Vietnam, Quang Phu Cau küla Hanoi lähistel 2022. aasta septembris Viiruk Viiruk Viiruk mürr parfüüm suitsetamine vingugaas Siao Wei See; Rajasekhar Balasubramanian; Umid Man Joshi (2007). "Physical characteristics of nanoparticles emitted from incense smoke". Science and Technology of Advanced Materials. 8 (1–2): 25–32. Bibcode:2007STAdM...8...25S. DOI:10.1016/j.stam.2006.11.016. Lin JM, Wang LH (september 1994). "Gaseous aliphatic aldehydes in Chinese incense smoke" (PDF). Bulletin of Environmental Contamination and Toxicology. 53 (3): 374–381. DOI:10.1007/bf00197229. PMID 7919714. S2CID 33588092. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. märts 2023. Vaadatud 3. augustil 2023. "Burning incense linked to respiratory cancers". Reuters. 25. august 2008. Vaadatud 20. juulil 2016. Zhou, R.; An, Q.; Pan, X. W.; Yang, B.; Hu, J.; Wang, Y. H. (2015). "Higher cytotoxicity and genotoxicity of burning incense than cigarette". Environmental Chemistry Letters. 13 (4): 465–471. DOI:10.1007/s10311-015-0521-7. S2CID 93495393.