laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lambiharikromosoom

Lambiharikromosoom (inglise lampbrush chromosome) on kromosoomi suuremõõtmeline erivorm, mis esineb mitmete selgroogsete ja selgrootute loomade primaarsetes ootsüütides ning Drosophila spermatotsüütide meioosi esimese profaasi keskosa diploteenis. Neile kromosoomidele on iseloomulik kromatiidide paljudest kromomeeridest lateraalselt välja ulatuvad ja ajas muutuva paiknevusega sajad lingud. Need on varieeruva pikkusega ning tõenäoliselt on neist igaüks geen, millelt toimub aktiivne transkriptsioon ehk RNA süntees. Seetõttu on lingud kaetud RNA ja valkudega ning need kaovad niipea, kui RNA süntees lõpeb. Lingude lõplik kadumine leiab aset siis, kui munarakk läbib diploteeni. Näiteks inimese ootsüütides võib see seisund kesta aastaid – alustades looteea 6–7 kuust kuni fertiilse ea lõpuni. See tähendab, et kromosoomidel võib labiharjataoline struktuur olla väga pikka aega. Üks ling sisaldab alati sama DNA järjestust, mille pikkus on tavaliselt 50 000 – 200 000 DNA aluspaari, kuid on võimalik ka koosnemine enam kui miljonist aluspaarist. Neilt kromosoomiosadelt toodetakse suures koguses RNA-d, mis on vajalik valgusünteesiks. Suurem osa DNA-st jääb aga siiski tugevalt kondenseerunuks kromosoomi tsentraalsele teljele ning sealsed geenid ei avaldu. Kõige paremini on lambiharjakromosoomid jälgitavad kahepaiksete oogeneesis, kui toimub esimene profaas. Sel ajal on homoloogilised kromosoomid, mis on eelnevalt duplitseerunud ja koosnevad seetõttu kahest tütarkromatiidist, läbi teinud ristsiirde ning veel kiasmide kohtades koos. Neil on pikkust kuni 800 μm, mistõttu saab neid vaadelda isegi valgusmikroskoobiga. Sabakonnaliste ovotsüütides ongi lambiharikromosoomid kõige suuremad ning seal neid ka esmakordselt vaadeldi (Walther Flemming 1882. aastal salamandril Ambystoma mexicanum). Lambiharikromosoomidest on olnud kasu kromosoomide transkriptsiooniaktiivsuse uurimisel. See on võimalik tänu sellele, et erinevalt biosünteetiliselt inertsetest mitoosi kromosoomidest ja täiesti lahtipakitud ning lootusetult sassis interfaasi kromatiinist, mis ei luba ühte kromosoomi teisest eristada, on lambiharikromosoomidel hästi näha tugevalt kondenseerunud tütarkromatiidide osad ja lateraalsed lingud ehk individuaalsete kromatiidide transkriptsiooniliselt aktiivsed piirkonnad. Näiteks tõendati lambiharikromosoomide tsütoloogilistele uuringutele toetudes see, et kromosoomi moodustab algusest lõpuni üks DNA molekul. Lambiharikromosoomid võivad olla isegi suuremad kui kahetiivaliste polüteensed kromosoomid, mis on sarnaselt esimestega erandlikud ja sisaldavad lahtikeerdunud kohti ehk puhve (puff), mis näitavad interfaasi ajal kohti, kus toimub aktiivne RNA süntees. Puhvid tekivad ja kaovad teatud kromosoomipiirkondades kindlates arengustaadiumides või vastusena keskkonnamõjutustele. Termin "lambiharikromosoom" tuleneb arvatavasti sellest, et 19. sajandi lõpu tsütoloogidele meenutasid need kromosoomid petrooleumlambi klaasi puhastamisel kasutatud lambiharja. Tänapäevane vaste lambiharjale võiks olla pudelihari. Polüteene kromosoom Lampbrush chromosomes (inglise keeles)
Palestiina Rahvuslik Omavalitsus

Palestiina Rahvuslik Omavalitsus (araabia keeles السلطة الوطنية الفلسطينية‎) on Läänekalda ja Gaza tsooni valitsemiseks loodud haldusorganisatsioon. Palestiina Omavalitsus loodi 1994. aastal vastavalt Oslo lepinguis kokku lepitule viis aastat tegutsema pidanud vahevalitsusena. Nende viie aasta jooksul pidanuks Iisrael ja PVO jõudma kokkuleppele Palestiina edasise staatuse osas. Oslo lepingute kohaselt pidi Palestiina Omavalitsuse vastutusalasse jääma Palestiina linnapiirkondade julgeoleku- ja tsiviilküsimused ning Palestiina maapiirkondade tsiviilküsimused. Lepingud ei käsitlenud Ida-Jeruusalemma. Palestiina Omavalitsuse president on alates 2005. aastast Fataḩi esindaja Maḩmūd ‘Abbās. Tal ei ole võimu Gaza tsooni üle, mida kontrollib konkureeriv Ḩamās. Palestiina
Kārlis Vērdiņš

Kārlis Vērdiņš (sündinud 28. juulil 1979 Riias) on läti luuletaja, kriitik ja kirjandusteoreetik. 1998–2004 õppis ta Läti Kultuuriakadeemias kultuuriteooriat, kus sai bakalaureuse- ja magistrikraadi. Doktorikraadi kirjandusteaduse eraialal sai ta 2009. aastal Läti Ülikoolis. http://www.literature.lv/lv/dbase/autors.php?id=49
Russneft

Avatud aktsiaselts naftakompanii Russneft (vene keeles РуссНефть) on Venemaa ettevõte. 2008. aastal tootis ettevõte umbes 14 miljonit tonni toornaftat. Ettevõtte omanduses on naftarafineerimistehased Orskis ja Krasnodaris, naftaterminal ja sadakond bensiinijaama. Peakorter asub Moskvas. Russneft asutati 2002. aasta septembris algselt Slavnefti ning Varjogannefti ühendamisel. Asutajateks ja algseteks omanikeks olid Slavnefti endine juht Mihhail Gutserijev ja tema partnerid. Gutserijevist sai Russnefti president. 2007. aastal kohtu küüsi sattunud Gutserijev müüs oma osaluse Oleg Deripaska ettevõttele Basic Element, loobus ettevõtte presidendi ametist ja pages Suurbritanniasse. 2009. aasta lõpul loobus kohus Gutserijevi vastu esitatud maksupettuse süüdistusest ja Suurbritanniale esitatud väljaandmistaotlusest. 2010. aasta jaanuaris omandas Gutserijev taas kontrollpaketi ettevõttes. 2010. aasta aprillis müüs Gutserijev 49% osalusest ettevõttele AFK Sistema ning hiljem 2% Sberbankile. Aprillis lõpetati ka Gutserijevi vastu algatatud süüdistus illegaalses äritegevuses kuriteokoosseisu puudumise tõttu. Juunis valiti Gutserijev taas ettevõtte presidendiks. Russnefti veebileht
Kipuka

Kipuka (havai kipuka 'avanemine') on ala, mis on täielikult ümbritsetud nooremast laavavoolust. Kipuka meenutab saart, mida ümbritseb laavameri. Laava ei pea olema väga värske, see tähendab vedel, kuid igal juhul koosneb kipuka vanemast laavast kui seda ümbritsev laavavool. Kipuka on enamasti ümbritsevast alast pisut kõrgem, mistõttu laava on voolanud selle ümbert. Tavaliselt on kipuka kaetud vanema ja rikkalikuma taimestikuga kui seda ümbritsevad alad. Kipuka võib moodustuda aluselise vulkanismi piirkondades, kus laava on voolamiseks piisavalt vedel.
Neveli rajoon

Neveli rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Pihkva oblasti lõunaosas. Piirneb Valgevenega. Halduslikult jaguneb rajoon on alates 2015. aastast Neveli linnaks ja viieks külaasunduseks (vallaks). 1959. aastal oli rajooni rahvaarv 61 653. 2009. aastal oli rajoonis 27 200 elanikku ja 2021. aastal 22 289 elanikku. https://pskovstat.gks.ru/storage/mediabank/NAS230403_1.htm Rajooni koduleht http://www.pskov.ru/vlast/samoupravlenie/municipal/nevel
Novorževi rajoon

Novorževi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Pihkva oblasti keskosas. Rajoonis on Novorževi linn ja 3 külaasundust. Külaasundustes on 437 küla, neist suuremad on Orša, Võbor ja Makarovo. Žadritsõ https://pskovstat.gks.ru/storage/mediabank/NAS230403_1.htm
Novosokolniki rajoon

Novosokolniki rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Pihkva oblasti lõunaosas. Rajoonis on Novosokolniki linn ja 4 külaasundust. https://pskovstat.gks.ru/storage/mediabank/NAS230403_1.htm Rajooni koduleht
Peeter Pihel

Peeter Pihel (sündinud 28. veebruaril 1980) on eesti kokk. Ta on lõpetanud Kuressaare Ametikooli koka erialal. Pihel on juhtinud TV3 saadet "Peetri köök". Ta on osalenud Sörve JK ja Saaremaa JK liikmena 2011. aastal Eesti meistrivõistlustel jalgpallis. 2008 Aasta kokk II N/W Reimo Raja. Peeter Pihel: Eesti toidu rüütel. Playboy, veebruar 2010 Viktoria Humal, Peeter Pihel läheb laia maailma end proovile panema, Saarte Hääl, 5. juuli 2013
Gemmatimonas

Gemmatimonas (gemmatus 'pungumise teel tekkiv' ja monas 'üksus, ühik') on perekond gramnegatiivseid baktereid, millest on seni õnnestunud laboris kasvatada ainult kahte esindajat (Gemmatimonas aurantiaca ja Gemmatimonas phototrophica). Sellesse perekonda kuuluvad bakterid on liikuvad, pulgakujulised ja mesofiilsed. Kasvavad aeroobsetes tingimustes ja ei moodusta endospoore. Paljunevad pooldumise teel, kuid esineb ka pungumist. Rakukest ei sisalda diaminopimeliinhapet. Põhilised rasvhapped on iso-C15:0, C16:1 ja C14:0. Tüüpesindaja (G. aurantiaca) DNA G+C sisaldus on 66,0 %.
Velikije Luki rajoon

Velikije Luki rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Pihkva oblasti lõunaosas. Alates 10. detsembrist 2014 on rajoonis neli külaasundust (valda). Enne seda oli valdu 11. Rajooni halduskeskus asub Velikije Lukis, mis ei kuulu rajooni. Q126684906 Rajooni koduleht
Emil Rutiku

Emil Rutiku (sündinud 7. novembril 1963 Bakuus) on eesti poplaulja ja meelelahutustegelane. Ta on bluusiansambli Compromise Blue solist. Ta kandideeris Eesti Iseseisvuspartei nimekirjas 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel ja sai 338 häält. 20. septembrist 2014 on ta Eesti Vabaerakonna juhatuse liige. Rutiku osales 2012. aastal telesaates "Tähed jääl", kuid jättis tervislikel põhjustel saate pooleli. Ta on üles astunud ka Eesti metsa kaitseks. Tema tütar Hanna Korsar on moelooja. http://ep2014.vvk.ee/mandates.html https://uueduudised.ee/saated/serviti-emil-rutiku-puupea-metsast-uusi-juppe-ei-saa/ Marilin Vikat. Emil Rutiku kolib tütre pärast linna tagasi. Kroonika, 15. detsember 2009
Hugo Schuchardt

Hugo Ernst Mario Schuchardt (4. veebruar 1842, Gotha – 21. aprill 1927, Graz) oli väljapaistev saksa keeleteadlane. Ta uuris eriti romaani keeli ja baski keelt. Ta on arendanud keelemuutuste lainemudelit, sellega avaldades mõju lingvistilise geograafia arengule. Ta töödel oli mõju F. de Saussure'i strukturalismile.
Margus Jaanovits

Margus Jaanovits (sündinud 13. juulil 1970 Türil) on eesti näitleja. Ta lõpetas 1988. aastal Türi 1. Keskkooli ning 1994. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (16.lend) ja töötab samast aastast näitlejana Vanemuise teatris. 1997 – "Jõulumees" lühifilm, Sten-Eriku isa 2011 – "Mereröövlimäng" lühifilm 2016 – "Õnn tuleb magades" – Gunn 2018 – "Õigus õnnele" - ajakirjanik 2020 – "Vee peal" – Miilits 2022 – "Kalev" – Heino Jürviste 2022 – "Kuulsuse narrid" – kõrtsmik 2022 – "Vari" - Doktor 1995 – "Wikmani poisid" – õpilane 2006, 2010 – "Kelgukoerad" – Kalev / Konstaabel Mäger 2007 – "Ohtlik lend" – Olle Luumann 2010, 2013, 2017 – "Kättemaksukontor" – Jaak Peeker / Kristjan Nahk / Laur Reegas 2013 – "Riigimehed" – Rahvuslane 2014 – "Kartulid ja apelsinid" – Henn 2014-2016 – "Pilvede all" – Urmas Kiviloo 2015 – "Vabad mehed" – Elmo Suplin 2017 – "Siberi võmm" – Kalle Ambros 2020 – "Sinu, minu, meie" 2022 – "Reetur" – Marek Kuusing 2022 – "Sassis" – Rein 2005 Vanemuise teatri draamaauhind 2008 parim meesnäitleja, kolleegipreemia 2010 parim meeskõrvalosa, kolleegipreemia 2016 Hotell Londoni stipendium loominguliseks enesetäiendamiseks Inglismaal, Londonis Ta on 2010. aastast abielus balletiõpetaja ja võimlemistreeneri Maarja Jaanovitsiga, neil on tütar Hanna Brigita.. Margus Jaanovits. Eesti Entsüklopeedia. Helen Ennok. Paar: Maarja Paugus ja Margus Jaanovits. annestiil.delfi.ee, 07.01.2006. Margus Jaanovits. Eesti Teatriliit. Margus Jaanovits. Eesti filmi agentuur. Margus Jaanovits. IMDb. Margus Jaanovits. Eesti Teatri Agentuur. Margus Jaanovits. Teater Vanemuise kodulehel. Andres Laasik. Margus Jaanovits, Hamletile lähedane näitleja. Eesti Päevaleht. 13. juuli 2000. Aigi Viira. Margus Jaanovits: Kogu aeg midagi uut pakkuda on keeruline. Kuid ma arvan, et on mingi latt, millest allapoole ei tohi minna. Õhtuleht, 12. juuli 2014 Margus Jaanovits: Tartu kesklinn peab jääma roheliseks. tartu.postimees.ee, 20. aprill 2021. Margus Jaanovits KAPO peadirektori rollist: proovisin mängida eelkõige inimest. kroonika.delfi.ee, 25. november 2021.
Hüüdlause

Hüüdlause ehk eksklamatiivlause on kommunikatiivne lausetüüp, mis väljendab kõneleja emotsionaalset suhtumist lauses esitatu kohta. Kirjas on hüüdlause järel hüüumärk. Tundmuste rõhutamiseks kasutatakse hüüdlauses mitmesuguseid hüüdsõnu, nt ahaa, oi, oo, oijah. Hüüdlause viitab sellele, et millegi intensiivsus on ootuspärasest suurem. Hüüutuum, millega tähistatut tõstetakse esile kui tähelepanuväärset, sisaldab mingi skaalalise tähendusega sõna. Küll on ilus! (hüüutuumaks omadussõna) Küll ta laulab ilusti! (hüüutuumaks määrsõna) On alles iludus! (hüüutuumaks nimisõna, mille tähenduskomponendiks on varieeruva intensiivsusega omadus) Oi, millist laulu lauldakse! (hüüutuuma võivad moodustada ka muud nimisõnad, kuid siis peab tähelepanuväärsus selguma kontekstist) Väitlausepärasel hüüdlausel on kaks ülesehitustüüpi: lauselaiendiga küll või kus algav lause, kus võib olla ka fraasilaiend alles, vast, aga, ikka Küll sa oled ikka armas! Kus pistis alles kisama! pöördjärjega, tegusõnaga algav lause, kus hüüutuumale eelneb fraasilaiend On alles segadus! Rääkis ta vast loo! Komplementlausekujuline hüüdlause algab siduva ase- või määrsõnaga kui, missugune ~ milline ~ mis, kuidas. Teiste siduvate sõnade puhul peab tuumaga märgitu tähelepanuväärsus selguma kontekstist. (Vaata), kui kena neid! Milline kaunitar! (Näe), kuidas elu muutub! Keda ma kuulen! Hüüdfraaslause on ainult hüüdsõnast koosnev vormellause. Ahaa! Noh! Hahaa! Hurraa! Nimisõnafraasi sisaldav hüüdfraaslause koosneb hüüdfraasist, mille tuumaks on nimisõnafraas. Oi neid lapsi! Oh poisid, poisid! Oh õnnetust! Väitlause Küsilause Käsklause Soovlause
Aleksander Kapp

Aleksander Leon Richard Kapp (6. juuli 1874 Suure-Jaani – 9. september 1940 Tallinn) oli eesti vaimulik. Aleksander Kapp sündis Suure-Jaanis köster Joosep Kapi pojana. Lõpetas Liivimaa Maagümnaasiumi 1892. aastal kuldaurahaga. Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas 1892–1901. Oli prooviaastal Peterburi Jaani koguduses (Rudolf Kallase juures). Vajalikud konsistooriumi eksamid sooritas kahes osas: Riias Liivimaa Konsistooriumis 1901. aastal ning Peterburi Konsistooriumi juures 1904. aastal. Ordineeriti õpetajaametisse 29. veebruaril 1904. Korp! Fraternitas Estica auvilistlane. Ta oli Peterburi Jaani koguduse abiõpetaja 1904–1905. Aastal 1906 oli Tallinna Pauluse koguduse õpetaja. Aastatel 1906–1940 oli Tallinna Toompea Kaarli koguduse 1. pihtkonna õpetaja. Oli 1927–1935 Tallinna praostkonna praost. Aastatel 1931–1934 ja 1940 oli Konsistooriumi assessor ning 1933–1934 piiskopi kohusetäitja. Oli Asutava Kogu ja IV Riigikogu liige Kristliku Rahvaerakonna liikmena. Isa Joosep Kapp oli Suure-Jaanis koolmeister, samuti vend Hans Kapp; vend Artur Kapp oli helilooja. Heliloojad olid ka vennapojad Eugen Kapp (venna Arturi poeg) ja Villem Kapp (venna Hansu poeg). Emapoolne tädi oli skulptor Erna Viitol. Abikaasa oli Hanna von Ruckteschel. Aleksander Kapil oli neli last. Väimees (tütre Martha mees) Julius Juhkentaal oli samuti kirikuõpetaja. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Genealogisches Handbuch der Baltischen Ritterschaften (Neue Folge), Band II, S. 335. Elulugu
Johann von Ohle

Johann von Ohle oli Liivi ordu maamarssal aastatel 1387–1393. Johann von Ohle pärines Kölni peapiiskopkonnas Vestfaalis asuvast Ohlest Plettenbergi lähedalt. Tema suguvõsa pärines Arnsbergi krahvide ministeriaalide seast ja hiljem sai see lääne nii Arnsbergi krahvidelt kui ka Kölni peapiiskopilt. Johanni isa oli arvatavasti Eberhard von Ohle. 1381. aastal oli Johann veel ilmikuna Vestfaalis, kuid seejärel astus ta Saksa ordusse ja tegi kiiret karjääri, tõustes juba 6 aasta pärast Liivimaa haru maamarssaliks. Selles ametis oli ta kuus järgmist aastat, siis aga ta loobus sellest ning oli aastatel 1402–1403 Dünamünde komtuur. Tema edasisest saatusest pole midagi teada. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 639 (lk 488–489).
Bernhard Hövelmann

Bernhard Hövelmann oli Liivi ordu maamarssal aastatel 1395–1404. Hövelmanni täpset päritolu pole teada, küll aga oli ilmselt tema lähisugulaseks Dietrich Hövelmann, kes temaga tegevusajal Kuldīga komtuur oli. Aastatel 1387–1390 oli Hövelmann Dünaburgi komtuur, viie aasta pärast sai temast aga maamarssal. Pärast seda, kui tema ametiaeg 1404. aastal lõppes, pole tema saatusest enam midagi teada. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 421 (lk 334–335).
Viive Noor

Viive Noor (sündinud 7. oktoobril 1955) on eesti graafik. Lõpetanud Tallinna 46. Keskkooli, töötas aasta Joonisfilmis. 1976. aastal astus Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti moekunsti erialale. Lõpetas 1981. aastal cum laude. Lõputööna esitas komplekti rahvuslikel ainetel kostüüme ning graafika erialal lõputöö “Lasteraamatuillustratsioonid ja kujundus”. Tema teoseid asub Eesti Rahvusraamatukogu kunstikogus, Eesti Lastekirjanduse Keskuse kunstikogus, Hiroko Mori & Stasys Museumi kogus Jaapanis ning paljudes erakogudes Eestis, Jaapanis, Lätis, Leedus, Prantsusmaal, Soomes, Saksamaal, Venemaal jm.[viide?] Viive Noor on Eesti Kujundusgraafikute Liidu juhatuse liige, raamatugraafika sektsiooni esimees.[viide?] Ta töötab Eesti Lastekirjanduse Keskuses kunstieksperdi ja kuraatorina ning Eesti Kunstiakadeemia Avatud Akadeemia illustratsiooni õppejõuna. On Tallinna illustratsioonitriennaali “Pildi jõud” (TIT) – Läänemere maade raamatukunstnike näitus-konkurss – algataja, organisaator ja kuraator (2003, 2006, 2009, 2013). 2020 Valgetähe V klassi teenetemärk 2009 Muhvi auhind 1981, 1991, 1995, Raamatukunstikonkurss "25 kauneimat Eesti raamatut", illustratsioonide eest diplom, Tallinn 1991 Balti riikide ja Valgevene raamatukunstikonkurss, illustratsioonide eest diplom, Minsk 1995 "Stabilo Swan Estonia" auhind illustratsioonide eest, Tallinn 1997 Vilniuse rahvusvaheline raamatukunstitriennaal, illustratsioonide eest diplom, Vilnius Raamatukunstikonkurss "5 kaunimat lasteraamatut", illustratsioonide eest (2 diplomit 1998, 2 diplomit 2004, Tallinn, diplom 2005) Viive Noor, Eesti Lastekirjanduse keskus Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Viive Noore juubelinäitus jõudis Viljandisse, Viljandimaa, 2006 Maris Podekrat. Viive Noor joonistab kahupäid, kel must täpp suu juures. Eesti Päevaleht. 4. veebruar 2006
Emajõe-Suursoo looduskeskus

Emajõe-Suursoo keskus on Kavastu külas Emajõe vasakul kaldal asuv looduskeskus. Keskuse hoone on ehitatud endise Kantsi kõrtsi müüridele. Varem asus samas paigas Uue-Kastre piiskopilinnus. Keskuse juures asub Kantsi loodusrada, mis tutvustab Emajõe kallast ning mille juures on väike vaatetorn. Keskuse koduleht [1]
Oskar Ellek

Oskar Ellek (vene keeles Эллек Оскар Генрихович) (1875 - 1933 Leningrad, NSV Liit) oli eesti kommunist, Eesti Töörahva Kommuuni kontrrevolutsioniga võitlemise kommisjoni Narwa osakonna esimees. 5. detsembrist 1918 kuni 18. jaanuarini 1919 allkirjastas ta 53 inimese surmaotsused. Taavi Minnik, "Vana bolševiku" portree – Postimees/AK: arvamus, kultuur 12. aprill 2014, lk 7
Varangu (Väike-Maarja)

Varangu on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas, varasema haldusjaotuse järgi Järvamaa Koeru kihelkonnas. 29 elanikku (2005). Ajalooallikates mainiti Varangut esimest korda 1426. Küla juures asub 105 hektari suurune Varangu looduskaitseala, kus kasvavad paljud ohustatud taimeliigid, näiteks lõhnav käoraamat, harilik käoraamat, vööthuul-sõrmkäpp, suur käopõll, kahkjaspunane sõrmkäpp, soojumikas, soo-neiuvaip, tumepunane neiuvaip ja laialehine neiuvaip. Kaitsealal paiknevad ka kaitsealused Varangu Siniallikad. Üle 30 allikaga allikaala pikkus on umbes 300 m ja laius kuni 100 m. Sellest saab alguse Põltsamaa jõe lisajõgi Preedi jõgi. Allikate lähedal leidub allikalupja. Varangu maardla suuruseks on arvatud 280 ha, lubjalasundi paksus on 1,5–3 m. Arhitektuurimälestisena kuuluvad kaitse alla Varangu mõisa hooned ja park. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Karl von Silfwerharnisk

Karl Ernst von Silfwerharnisk (20. aprill 1759 – 15. märts 1809 Tallinn) oli rootsi päritolu Saksi-Weimari sõjaväelane (ooberstleitnant) ja Viimsi mõisnik (1802–1809). 1798. aastani oli ta abikaasa kaudu ka Läänemaa Karuse kihelkonna Kiska ja Vatla mõisa pandiomanik. Tema vanemad olid 1653 Rootsi aadlikuks (nr 697) saanud Hämeenlinna komandandi Mathias Silfwerharniski (maetud 1670) Eestimaale elama asunud pojapoeg, Haeska mõisnik leitnant Karl Gustav von Silfwerharnisk ja Essu mõisast pärit Anna Margaretha von Rehbinder (1724–1790). Tema vend Gustav Wilhelm von Silfwerharnisk (1755–1820; Густав Карлович Зильбергарниш) oli Peterburi ülempolitseimeister (1800), Harkivi kubermangu (Слободско-Украинская губерния) kuberner (1802) ja salanõunik (1807). Ta abiellus 15. märtsil 1784 Eestimaa maanõuniku riigikrahv Berend Heinrich von Tiesenhauseni tütre, Vatla mõisa pärijanna Charlotte Christine von Tiesenhauseniga (surnud 1806). Abielust sündisid: Catharina (surnud 1810), major Karsky abikaasa. Karl Gustav Reinhold (ristitud 1787 Tallinnas) Alexander Georg (1787 Vatla – u1806) Johanna Dorothea Margaretha (1791 – 1800 Tallinn) Todesanzeige. Am 5ten dieses Monats starb nach einem kurzen aber schmerzhaften Krankenlager mein innigstgeliebter Vater, weiland Herr Obristlieutenant Carl Ernst von Silferharnisk. Den 20sten April dieses Jahres sollte er erst seyn funfzigstes Jahr zurücklegen, und schon ist er nicht mehr. ... Reval, den 15ten März 1809. Catharina von Silferharnisk., Revalsche Wöchentliche Nachrichten, 1809, St. 11, ESTER Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Viimsi mõis (Jõelähtme khk) Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Kiska mõis (Karuse khk) Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Vatla mõis (Karuse khk) Anders Anton von Stiernman: Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ..., 1754, lk.551 Tiesenhausen / Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Estland, Görlitz 1930, lk. 418 Todes-Anzeige. Der ewigen Vorsehung gefiel es, den 8ten d. M., an einem langwierigen zehrenden Fieber, meine mir unvergessliche Gattinn, Charlotte Christine von Silfwerharnisk, geborne Reichsgräfinn von Thiesenhausen, durch ein sanftes Hinscheiden in die bessere Welt, von mir und unserer einzigen Tochter zu trennen. ... Reval, den 15ten August 1806. Carl Ernst von Silfwerharnisk., Revalsche Wöchentliche Nachrichten, 1806, St. 34 ESTER Silfwerharnisk / Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Estland, Görlitz 1930, lk. 346-347 Todesanzeige. Im Gefühle theilnehmender Wehmuth, mache ich in Abwesenheit eines tiefgebeugten Gatten, ... Meine theure Niece, die Frau Majorin, Catharina von Karsky, gebohrne Silfwerharnisk war es, die am 13ten August, im 25sten Lebensjahre, diesen Heldentod des Weibes starb, wodurch sie ihr Andenken mit eben so traurigen Zügen in die Herzen ihrer Freunde gräbt, als sich das schöne Bild ihrer sanften Weiblichkeit in heitern Erinnerungen hier, in lieblichen Hoffnungen dort verewiget. Reval, den 22sten August 1810. Fromhold von Silfwerharnisk., Revalsche Wöchentliche Nachrichten, 1810, St. 34 ESTER
Passiivilause

Passiivilause on lause, kus mingitel põhjustel tegevussubjekt ei esine grammatilise subjektina, näiteks See pilt on valmis joonistatud; Mängija visati võistkonnast välja. Aluseta passiivilaused väljendavad alati tegevust, jättes selle tegija ebamääraseks või tõrjudes selle tagaplaanile. Aluseta passiivilaused on dünaamilised, nt Pärast kooli mindi trenni; Kusagil karjutakse. Aluseta passiivilause öeldiseks võib olla nii sihiline kui ka sihitu verb. Olevik: Joonistatakse (sihiline verb) pilti; Hüpatakse (sihitu verb) Lihtminevik: Joonistati (sihiline verb) pilti; Hüpati (sihitu verb) Täisminevik: On joonistatud (sihiline verb) pilti; On hüpatud (sihitu verb) Enneminevik: Oli joonistatud (sihiline verb) pilti; Oli hüpatud (sihitu verb) Aluseta passiivilause öeldis võib esineda ka kujul saama-verbi ainsuse 3. pööre + tud-kesksõna, nt Kavandi kallal saab/sai kõvasti tööd tehtud. Selliseid lauseid kasutatakse siis, kui tahetakse osutada iseenda (s.o kõneleja) osalemisele tegevuses ilma ennast otse nimetamata. Alusega passiivilaused väljendavad pigem seisundit, millesse tegevusobjekt on mingi tegevuse tulemusel sattunud. Alusega passiivilaused on staatilised. Olevik: Aknad (alus) on avatud (tulemus) Lihtminevik: Aknad (alus) olid avatud (tulemus) Täisminevik: Aknad (alus) on olnud avatud (tulemus) Enneminevik: Aknad (alus )olid olnud avatud (tulemus) Umbisikuline tegumood
Beni

Beni on mitme asja nimi: Beni, asula Kongo DV-s Beni jõgi, jõgi Boliivias El Beni departemang, departemang Boliivias Beni savann, savann Boliivias