laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Piparkook

Piparkook on kook või küpsis, mis on valmistatud siirupiga magustatud ja tugevasti vürtsitatud tainast. Piparkoogid on traditsiooniline jõulude ajal söödav magustoit Eestis, Rootsis, Norras, Soomes ja Lätis.[viide?] Ehkki piparkooke müüakse hulgaliselt ka poes, on Eestis endiselt levinud komme valmistada neid kodus. Enamasti siiski ei segata piparkoogitainast ise, vaid kasutatakse valmistainast. Jahus õhukeseks rullitud tainast lõigatakse spetsiaalsete vormide abil välja tükid; traditsioonilised piparkoogikujud on kuusk, kuusirp, täht, kuusnurk, kolmnurk, õun, mehe- ja naisekuju jms. Ahjuplaadile laotud piparkoogid küpsetatakse praeahjus, enne seda võidakse neid pintseldada muna või piimaga. Küpsenud piparkookidel lastakse jahtuda ning seejärel kaunistatakse need glasuuriga. Tavaliselt kasutatakse tänapäeval kas poes müüdavat valmisglasuuri või segatakse glasuur valmis kodus poest toodud pulbrist. Piparkookide valmistamine on tavapärane ühistegevus, mille eri faasides saavad osaleda kõik pereliikmed, kuid eelkõige lapsed. "Piparkook". ENE 6. köide. Kirjastus "Valgus" (Eesti Entsüklopeediakirjastus). Originaali (JPEG, 1 027,13 KB.) arhiivikoopia seisuga 17. oktoober 2013. Vaadatud 5. septembril 2015.  Piparkook – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Leivasupp

Leivasupiks nimetatakse mõnedes Põhja-Euroopa maades traditsioonilist suppi, mille peamisteks tooraineteks on vesi ja leib. Eri rahvastel leidub nii soolast kui ka magusat leivasuppi. Tänapäeval on leivasupp saadaval suuremates kauplustes pooltootena ning on populaarne lasteaialaste ja ka algklasside õpilaste koolitoidu menüüs. Leivasuppi peetakse näiteks taanlaste, rootslaste, soomlaste, lätlaste ja eestlaste rahvustoiduks. Sileesia köögis Poolas on leivasupp üldjuhul soolane ning sellesse võidakse lisada praerasva, puljongit, keedu- või praekartuleid, kõrneid, maitseks küüslauku, piprateri või ka Maggi maitseainet. Eesti köögis on leivasuppi peetud lõunamenüü järelroaks ehk magustoiduks. Leivasupi koostisaineteks on vesi ja leib, vastavalt leivasupi retseptile lisatakse ka rosinaid, mahla ja suhkrut. Leivasuppi serveeritakse (kas soojalt või jahutatult) lisanditega: piima või hapukoore või vahukoorega. 1/2 l vett, 800 g leivatükke, 2 lusikatäit võid, 1/2 klaasi hapukoort, sidrunikoort, klaas suhkrut, 10 õuna, klaas kuremarjamahla ja vähe soola. Leivatükid keedetakse vees segades pehmeks. Leib hõõrutakse läbi jämeda sõela, vedeliku sisse pannakse 2 lusikatäit võid, sidruni päält riivitud koor, klaas suhkrut, tükkeks lõigatud õunad, kuremarja-mahl ja maitse järele soola. Supp tõusku veel kord keema, võetakse tulelt, pannakse juurde 1/2 klaasi hapukoort. Süüakse külmalt. Adeline Tannbaum, Keedu- ja majapidamisjuht, Väljaandja kirjastus, Tartu, lk 94, 1928 Anne Kersna, Sirje Rekkor, Maire Merits, Praktiline kulinaaria, Argo, 2007, lk 234, ISBN 978 9949 438 00 6 Leivasupi valmistamisõpetus Nami-Nami retseptikogust (vaadatud 17.10.2013)
Seljanka

Seljanka (vene keeles солянка, 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi algul kasutati kirjapilti селянка) on paks liha-, kala- või seenesupp, mis on tugevasti vürtsitatud ning kuhu võib olla lisatud näiteks sibulat, hapukurki, tomatipüreed. Seljanka on vene rahvustoit, mis võis omakorda pärineda poola roast bigos. 17.10.2013 Eesti entsüklopeedia veebiversioonis Syutkin, Olga (15. november 2022). "How Russian Solyanka Was Born From Polish Bigos". The Moscow Times. Vaadatud 15. novembril 2022.
Rainier

Rainier võib tähendada mitut asja. Rainier on eesnimi. Rainier on valitsejanimi, mida on kandnud Rainier II, Monaco isand; Rainier III, Monaco vürst 1949–2005. Rainieri vulkaan on vulkaan Põhja-Ameerikas. Rainier on linn Ameerika Ühendriikides Oregoni osariigis. Rainier on linn Ameerika Ühendriikides Washingtoni osariigis. Rainer
Albi

Albi – küla Valgamaal Albi – omavalitsusüksus Itaalias Albi – linn Lõuna-Prantsusmaal L'Albi – Hispaania omavalitsusüksus
Albi vald

Albi on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Catanzaro provintsis. 710 meetri kõrgusel merepinnast asuva Albi asustustihedus on keskmiselt 35 inimest ruutkilomeetri kohta. Albi piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Fossato Serralta, Magisano, Pentone, Sellia, Taverna, Zagarise. Albi halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Buturo, San Giovanni. Museo della Civiltà agrosilvopastorale, delle Arti e delle Tradizioni Abbazia di Santa Maria di Pesaca AA. VV., Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani, Milano, GARZANTI, 1996, p. 16. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it "Museo della Civiltà Agrosilvopastorale, delle Arti e delle Tradizioni". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. veebruar 2012. Vaadatud 17. oktoobril 2013.  Albi vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Amaroni

Amaroni on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Catanzaro provintsis. 378 meetri kõrgusel merepinnast asuva Amaroni asustustihedus on keskmiselt 183 inimest ruutkilomeetri kohta. Amaroni piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Girifalco, Squillace, Vallefiorita. Amaroni halduspiirides asub järgmine fraktsioon: San Luca. AA. VV., Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani, Milano, GARZANTI, 1996, p. 25. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Amaroni – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Fotoklubi

Fotoklubi on fotograafiaga tegelemisele keskendunud klubi. Eesti Fotoklubi Tallinna Fotoklubi
Argusto

Argusto on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Catanzaro provintsis. 530 meetri kõrgusel merepinnast asuva Argusto asustustihedus on keskmiselt 76 inimest ruutkilomeetri kohta. Argusto piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cardinale, Chiaravalle Centrale, Gagliato, Petrizzi. Argusto halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: San Pietro, Scamardi. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Argusto – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Gaasivabrik

Gaasivabrik (ka: gaasitehas) on gaasivärgiga tegelev ettevõte või selle ettevõtte käitis. Esimene gaasivabrik Eestis hakkas tööle 1865. aastal Tallinnas. Seal toodeti tehisgaasi Inglise kivisöest. Enamik gaasist tarbiti tänavavalgustuses. Tartus avati gaasivabrik 1880. aastal. Tallinna Gaasivabrik Tartu Gaasivabrik
Gloria (restoran)

Gloria on restoran Tallinnas, mis asub aadressil Müürivahe 2. Restoran asutati 1936. Aastatel 1936–1944 kandis see nime (Gloria)Dancing Paris. Aastatel 1944–1957 haldas restorani Erirestoranide Trust, aastatel 1957–1980 Tallinna Toitlustrust. Aastal 2001 avati restorani katusekorrusel Gloria Guesthaus. Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 91–92 Tallinnan opas, YLEISEN SANOMALEHTITOIMISTON (G. PAJUN) KUSTANTAMA TALLINN, HARJU TANAV 43. TEL. 444-21. R. Tohver & Ko trükk, Tallinna», 1937., lk 7
Diastereomeer

Diastereomeerid (ka diastereoisomeerid) on stereoisomeerid, mille molekulis esineb kaks või enam stereokeset (kiraalset tsentrit), kuid mis ei ole enantiomeerid (ei ole teineteise peegelpildid). Kui kahel stereoisomeeril on vastupidine konfiguratsioon kõikides stereokeskmetes, siis need on enantiomeerid. Aga kui konfiguratsioonid erinevad vaid mõnes stereokeskmes, on tegu diastereomeeridega. Tetraeedriliste stereokeskmete korral on võimalik stereoisomeeride arv 2n, kus n on stereokeskmete arv molekulis. Kui kaks diastereomeeri erinevad teineteisest vaid ühe kiraalsuskeskme konfiguratsiooni poolest, siis nimetatakse neid epimeerid. Kahe asümmeetrilise tsentriga viinhappe isomeersed molekulid: D- ja L-viinhape on enantiomeerid, mille mõlema suhtes sümmeetriatasandit omav (ei oma optilist aktiivsust) meso-viinhape on diastereomeer. Diastereomeeride füüsikalised omadused ja keemilised omadused (erinevalt enantiomeeridest) on teatud määral erinevad. Näiteks kiraalsed derivatiseerivad agendid (näiteks Mosheri happe R- või S-isomeer), reageerides enantiomeeridega, annavad diastereomeerid, millel on erinevad füüsikalised omadused ja neid võib analüüsida HPLC või TMR meetoditega. R-isomeeri S-isomeeriks või vastupidist muundumist isomeeride omavahelise koguselise tasakaalu saavutamiseks nimetatakse ratsemiseerumiseks. Tihti käsitletakse diasteromeeridena ka geomeetrilisi isomeere, millel on kaksiksideme juures erinevad konfiguratsioonid (E või Z). Eristatakse kaksiksidemega seotud π–diastereomeere ja üksiksidemetega seotud σ-diastereomeere. Stereoisomeeria Kiraalsus
Greiffenhageni haigla

Greiffenhageni haigla (ka: Tallinna Erakliinik) oli aastatel 1904–1988 Tallinnas, Suur-Roosikrantsi tänaval tegutsenud haigla (tänase aadressiga Roosikrantsi 2a). Haigla asutati 1904. aastal kirurg Wilhelm Adolf Greiffenhageni eestvedamisel. Haigla oli Eestis esimene, kus aastast 1907 hakati tegema röntgenläbivalgustust ja -pildistamist ning aastast 1908 röntgenravi. 1940. aastal, peale baltisakslaste lahkumist Eestist, jäi haigla ka edaspidi töötama vastavalt sihtasutuse põhikirjale. Sihtasutuse juhatusest siirdusid mõned liikmed küll Saksamaale, kuid nende asemele valiti eesti ringkondadest uued. Haigla juhatajana asus tegevusse dr. Theodor Asu, sisejaoskonna juhatajana dr. Julius Bartels, tema assistendina dr. Olga Nartsissov, haava jaoskonna juhatajana dr. Bruno Vahtrik ja tema assistendina dr. A. Naber. Konsultantidena olid haigla teenistuses kõrvahaiguste alal dr. Henno Lender ja dr. Gottfried Dunkel, närvihaiguste alal dr. Endel Kirsimägi, laste- ja sisehaiguste alal dr. Roman Laamann, kuna röntgeneoloogia alal jutis haigja juhataja dr. Th. Asu. Nõukogude ajal nimetati haiglat Harjumäe haiglaks. 1997. aastal koostati hoonele rekonstrueerimisprojekt, millega muudeti varasem kasutusotstarve majutusasutuseks. Kunagist kalmistu nime kandev Hotell St. Barbara tegutseb hoones tänaseni. Püha Barbara kalmistu Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 96 Lahkub nelja haigla arstlik personaal, Päewaleht, nr. 276, 11 oktoober 1939 Greiffenhageni haigla sihtasutuse juhtimisele., Uus Eesti, nr. 28, 30 jaanuar 1940
Liibanoni lipp

Liibanoni lipp on Liibanoni Vabariigi ametlik lipp. Lipp on Liibanoni põhiseaduse 7. detsembri 1943 sõnastuse kohaselt puna-valge-punaste rõhtsete triipudega, mille laiused suhtuvad nagu 1:2:1 (s.t. valge on sama lai kui punased kokku). Valgel laiul on roheline liibanoni seeder, mis puudutab mõlemat punast laidu. Lipu proportsioone põhiseaduses kirjas ei ole ja sellepärast kasutatakse lippu proportsioonides 2:3 nagu Prantsusmaa lippu. Seeder tuleb Piiblist, Laulud 92:12: "Õige lokkab nagu palmipuu, ta kasvab kõrgeks nagu seedripuu Liibanonil". Punane värv tähistab iseseisvuse eest valatud verd ja valge lund Liibanoni mägedel. Lumi omakorda on puhtuse sümbol. Liibanoni esimene põhiseadus võeti vastu 23. mail 1926. Et Liibanon oli sel ajal Prantsusmaa protektoraat, kinnitas põhiseadus Liibanoni lipuks Prantsuse lipu, mille keskmisel, valgel laiul oli roheline seeder, mis puutus mõlema äärmise laiu vastu. Esimest korda heisati tänapäevane Liibanoni lipp 21. novembril 1943, Liibanoni iseseisvuspäeva eelsel päeval. Usutakse, et tänapäeval asub see lipp Liibanoni Rahvusmuuseumis, kuigi on ka väidetud, et see on hoopis valitsuse palees. Vähe on maailmas lippe, millel oleks nii palju väärvorme kui Liibanoni lipul. Kuigi lipu kirjeldus on põhiseaduses kirjas, ei järgitud seda kuni 1982. aastani kuigi tõsiselt. Realistlikkuse huvides kujutati lipul seedri tüve pruunina või (Süüria-Liibanoni sõpruse märgiks) mustana. Seeder kujutati sageli valgest laiust väiksemana, mõnikord ka suuremana. Isegi Eesti NSV-s välja antud teatmeteostes (ENE, "A ja O") on väär lipp. 1982. aasta suvel lubas Liibanoni telesaatejuht Riad Sharara telesaates autasu sellele, kes toob stuudiosse korrektse lipu. Saate käigus selgus, et isegi sõjaväes toodeti lippe valede eeskujude järgi ning et turismiminister oli saatnud kõigisse koolidesse väära lipu. See saade mõjutas tugevalt liibanonlaste suhtumist oma lippu. Poliitilise ebakindluse ajal, mil Liibanon oli Iisraeli poolt okupeeritud, oli oma lipu abil võimalik väljendada patriotismi. Nii koolides kui ka sõjaväes vahetati väärad lipud välja. Liibanoni vapp Liibanoni lipp andmebaasis Flags of the World (inglise keeles)
Vene Kultuurikeskus

Vene Kultuurikeskus on Tallinna linna hallatav kultuuriasutus aadressil Mere puiestee 5. Linnaasutusena loodi Vene Kultuurikeskus 2001. aastal. Kultuurikeskuse hoone ehitati Nõukogude ajal Tallinna laevastiku ohvitseride majaks (vene keeles Таллиннский Дом офицеров флота). Silmapaistva stalinistliku uusklassitsistliku sammastega hoone projekteerimist Tallinna pommitamisel hävinud kino Grand Marina asemele alustati 1952. aastal. Ehitamisel kasutati osaliselt ära selles kohas 1914. aastast asunud esinduskino Grand Marina (hiljem Ars) ning Nikolai Imetegija kiriku kogudusele kuulunud hoone. Arhitekt Aleksandr Kuznetsovi projekteeritud maja valmis 1954. aastal. Hoone siseplaan koosnes 168 ruumist. Seal oli 1000 inimest mahutav saal, lugemistuba, loenguteruum ja kohvik. Lava mahutas kuni 150 inimest. Hoone vestibüül ja saalid kaunistati sammastega, rõdud ja karniisid kuldornamendiga. Saali lage kaunistas NSV Liidu sõjalaevastiku päeva pühitsemist kujutav laemaal. Hoone kaunistamiseks loodi neliteist madalreljeefi Vene ja Nõukogude sõjalaevastiku ajaloo ja laevastiku igapäevase elu ainetel, mis kaunistavad hoone fassaadi koos 12 massiivse sambaga. Hoone vaatajatesaali paigutati kõrgreljeefid Marxi, Engelsi, Lenini ja Stalini portreedega. Reljeefide loomisel lõi kaasa hulk eesti skulptoreid: Enn Roos, Aleksander Kaasik, Arseni Mölder, Linda Rosin, Erika Haggi, Endel Taniloo ja Elfriide Maran. Uue kultuuriasutuse kõrvale rajati suur park. Maja ees oli kaks Aegna Merekindlusest pärit suurtükki, mis praegu asetsevad Kaitsejõudude peastaabi ees. Aastatel 1993–2000 rentis linn kultuurikeskuse hoonet AS-ile Rukon. 1997. aastal tunnistati hoone kultuuriministri määrusega arhitektuurimälestiseks. 2001. aastal hakkas hoones tegutsema Tallinna linna hallatav Vene Kultuurikeskus. Aastatel 2006–2009 remonditi hoonet ulatuslikult ja taastati selle varasem hiilgus. Vene Kultuurikeskuses töötavad mitmed loomingulised kollektiivid: draama-, koori-, koreograafia-, muusika- ja kunstistuudiod, sh stuudioteater Grotesk, teater Junost, kunstistuudio Artec, tantsuteater Entree, lastekoor Allegro. Stuudiotes tegutsevad lapsed ja täiskasvanud osalevad kõigil Vene Kultuurikeskuse üritustel – festivalidel, ülevaatustel, konkurssidel, kontsertidel. Kultuurikeskuse laval esinevad ka välismaa kollektiivid, toimuvad kontserdid, rahvusvahelised konkursid ja festivalid. Keskuse direktor on Eduard Toman. Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004, lk 323. Vene Kultuurikeskuse põhimääruse kinnitamine Kultuurimälestiste riiklik register "Uus kultuuriasutus Tallinnas". Sirp ja Vasar, nr 2. 8. jaanuar 1954. Vaadatud 20.01.2017. "EN Kunstnike Liidus". Sirp ja Vasar, nr 23. 5. juuni 1953. Vaadatud 20.01.2017. Info Lennusadama muuseumi ekspositsioonist. Tallinn lõpetab laevastiku ohvitseride maja rendilepingu. Delfi, 11. oktoober 2000. "teatri koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. september 2016. Vaadatud 1. juunil 2016. Kultuurikeskuse koduleht
Gustav Pihlakas'e kirjastus

Gustav Pihlakas'e kirjastus oli kirjastus, mis tegutses Tallinnas aastatel 1885–1931. Kirjastuse asutas ja seda juhtis Gustav Pihlakas. Kirjastus kirjastas muu hulgas Eduard Vilde teoseid. 20. sajandi algul oli kirjastus Tallinna suurim. Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 97
Cenadi

Cenadi on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Catanzaro provintsis. 530 meetri kõrgusel merepinnast asuva Cenadi asustustihedus on keskmiselt 54 inimest ruutkilomeetri kohta. Cenadi piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cortale, Olivadi, Polia (VV), San Vito sullo Ionio, Vallefiorita. DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 17. oktoober 2013) Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Cenadi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Arve Moen Bergset

Arve Moen Bergset (sündinud 13. märtsil 1972. aastal Sandnessjøenis, Norras) on norra rahvamuusik, laulja ja viiuldaja. Ta on rahvamuusikaansambli Bukkene Bruse liige, mängib esimest viiulit Oslo Filharmooniaorkestris, on välja andnud mitu sooloalbumit ning solistina kaasa teinud paljudel muusikasalvestustel. 5-aastaselt kolis ta Telemargi maakonda Vinjesse, ning juba 8-aastaselt hakkas ta õppima rahvalaulu Sondre Bratlandi juures. Ta sai tuntuks 1986. aastal välja antud kassetiga "Litle fuglen". Järgmisel aastal andis ta välja rahvamuusikaalbumi "Arvesølv", mille eest ta võitis muusikaauhinna "Spellemannprisen 1987" rahvamuusika/vanatantsu kategoorias. 1988. aastal moodustas ta koos Steinar Olfsdali, Annbjørg Lieni ja Bjørn Ole Raschiga ansambli Bukkene Bruse, mis on välja andnud viis albumit, käinud turneedel ning esitluskontsertidel mitmes riigis. Spellemannprisen 1987 – muusikaauhind rahvamuusikas/vanatantsus Lindemanprisen 2006 (noorte kategoorias) "Litle fuglen" (1986) "Arvesølv" (Kirkelig Kulturverksted, 1987) "Religiøse folketonar" (Grappa, 1996) Johan Kvandal. "Fantaasia hardangeri viiulile ja orkestrile" (1999). Arve Moen Bergset hardangeri viiulil koos Kristiansandi kammerorkestriga, dirigent Jan Stigmer. Stephen Frost. "Fagotikontsert; oboekontsert" (2000). Vokaal: Arve Moen Bergset. Bornemouthi Sümfooniaorkester, dirigent Tony Harrison. Geirr Tveitt. "Kaks kontserti hardangeri viiulile ja orkestrile" (2002) .Arve Moen Bergset hardangeri viiulil koos Stavangeri Sümfooniaorkestriga, dirigent Ole Kristian Ruud. Johan Halvorsens. "Fossegrimen, Greetings to Roosevelt" (2002). Arve Moen Bergset hardangeri viiulil koos Läti Rahvusliku Sümfooniaorkestriga.
Ket

Ket (vene Кеть, Большая Кеть, sölkupi Kõõt) on jõgi Siberis, Obi parem lisajõgi. Voolab Lääne-Siberi lasukmaal, suubub Kolpaševo linna juures Obi jõkke. Pikkus 1621 km, valgla 94 200 km². Novembrist maini on jääs. Suuremad lisajõed on Sotšur ja Jelovaja.
Lennus

Lennus on pikenenud kämbla- ja sõrmeluude vahel asuv keha külgedele kinnituv ja tagajäsemete ning tihti ka sabani ulatuv õhuke nahk, mis soodustab õhus liuglemist. Lennus on iseloomulik tunnus käsitiivaliste seltsile ja lendoravale.
Davoli

Davoli on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Catanzaro provintsis. 401 meetri kõrgusel merepinnast asuva Davoli asustustihedus on keskmiselt 213 inimest ruutkilomeetri kohta. Davoli piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cardinale, San Sostene, Satriano. DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 17. oktoober 2013) AA. VV., Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani, Milano, GARZANTI, 1996, p. 248. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Davoli – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Feroleto Antico

Feroleto Antico on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Catanzaro provintsis. 280 meetri kõrgusel merepinnast asuva Feroleto Antico asustustihedus on keskmiselt 99 inimest ruutkilomeetri kohta. Feroleto Antico piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Lamezia Terme, Maida, Pianopoli, Serrastretta. Feroleto Antico halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Cardolo, Giacinti, Ievoli, Jevoli, Marcantoni, Pedia, Polverini, Scalo Ferroviario, Vaiola. 1638. aasta 27. märtsi maavärin purustas suure osa asulast, hiljem asula taastati. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Feroleto Antico – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Fossato Serralta

Fossato Serralta on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Catanzaro provintsis. 722 meetri kõrgusel merepinnast asuva Fossato Serralta asustustihedus on keskmiselt 50 inimest ruutkilomeetri kohta. Fossato Serralta piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Albi, Cicala, Gimigliano, Pentone, Sorbo San Basile, Taverna. Fossato Serralta halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Maranise, Canne. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Fossato Serralta – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Palermiti

Palermiti on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Catanzaro provintsis. 496 meetri kõrgusel merepinnast asuva Palermiti asustustihedus on keskmiselt 69 inimest ruutkilomeetri kohta. Palermiti piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Centrache, Gasperina, Montauro, Montepaone, Squillace, Vallefiorita. https://demo.istat.it/?l=it  Palermiti – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Calloselasma

Calloselasma on maoperekond. Neid loetakse mürkmadudeks. Perekonda Calloselasma klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üskainus maoliik.: Calloselasma rhodostoma (Kuhl, 1824). Need maod elavad Vietnami lõunaosas, Kambodžas, Tais, Laoses, Malaisias, Indoneesias ja Jaava saarel. McDiarmid RW, Campbell JA, Touré T. 1999. Snake Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference, vol. 1. Herpetologists' League. 511 pp. ISBN 1-893777-00-6 (seeria). ISBN 1-893777-01-4 (köide). Abteilung, Klinikum rechts der Isar, München: Calloselasma rhodostoma, Kleber, März 1999, Veebiversioon (vaadatud 17.10.2013) (saksa keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Calloselasma Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 29.04.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne NCBI Taxonomy database-s Sissekanne roomajate andmebaasis Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Calloselasma rhodostoma seisuga 29.04.2014.
Trigonocephalus

Trigonocephalus on järgnevate maoperekondade taksonoomiline sünonüüm: Calloselasma sgk rästiklased. Gloydius, sgk rästiklased. Lachesis sgk rästiklased.
Tisiphone (täpsustus)

Tisiphone võib tähistada erinevaid asju. Tisiphone on vanakreeka mütoloogias üks erinnüstest. Tisiphone on Euripidese tragöödias "Alkmaion Korintoses" Alkmaioni ja Manto tütar. Tisiphone on naisenimi. Tisiphone on maoperekonna Calloselasma taksonoomiline sünonüüm. Tisiphone on maoperekonna kilplõugmadu (Agkistrodon) taksonoomiline sünonüüm. Tisiphone on liblikate perekond, sgk Nymphalidae. 466 Tisiphone on asteroid.
Estonski biografitšeski slovar

"Эстонский биографический словарь" (eesti: 'Eesti biograafialeksikon') on esimene teatmekirjanduslik venekeelne väljaanne Eesti inimestest[viide?]. Leksikon kajastab perioodi 12. sajand kuni 2002. aasta, sisaldades ühtlasi u 3170 isikuartiklit. Leksikon on venekeelse Eesti-teemalise triloogia teine osa (esimene osa on "Эстония" 'Eesti' ja kolmas osa on "Estonski entsiklopeditšeski slovar" 'Eesti entsüklopeediline sõnastik'). Вышел в свет Эстонский биографический словарь.
Estonski entsiklopeditšeski slovar

"Эстонский энциклопедический словарь" (eesti: 'Eesti entsüklopeediline sõnastik') on kokkuvõtlik teatmekirjanduslik Eesti-teemaline venekeelne sõnastik. Sõnastik sisaldab mõisteid Eesti ajaloost, geograafiast, majandusest jm. Sõnastik sisaldab u 4000 märksõnaartiklit. Leksikon on venekeelse Eesti-teemalise triloogia kolmas osa (esimene osa on "Эстония" 'Eesti' ja teine osa on "Estonski biografitšeski slovar" 'Eesti biograafialeksikon').