laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tõnu Tamm (füüsik)

Tõnu Tamm (25. märts 1946 – 4. aprill 2015) oli eesti füüsik. Ta töötas TA füüsika instituudis. Ta sai teaduste kandidaadi kraadi aastal 1973. Väitekiri "Исследование спектров обычной и горячей люминесценции некоторых систем Шпольского" (1973). Tema isa oli Nõukogude sõjaväelane ja marksismi õppejõud, Tallinna Polütehnilise Instituudi prorektor ja professor Boris Tamm. Eduard Špolski Elmar Vesman 2005. Tartu Ülikooli füüsika instituudi kroonika 1946–2005. Tartu, lk. 13.
Tallinna SK Meteor

Tallinna SK Meteor oli Tallinnas tegutsenud endine Eesti jalgpalliklubi. Klubi asutati 1909 ja on ühtlasi Eesti vanim jalgpalliklubi. Algselt asutatud nimega Tallinna JS Meteor (Tallinna Jalgpalliselts Meteor) 1909. aasta mais. JS Meteor lõpetas tegevuse 1911. Klubi taasasutati 1926. aasta veebruaris nime all Tallinna SK Meteor (Tallinna Spordiklubi Meteor). SK Meteor lõpetas tegevuse 1937. Klubi mängis ta 6. juunil 1909 Lasnamäel esimese ametliku jalgpallimatši Eestis, kus klubi oli vastamisi Tallinna JS Merkuriga. Tallinna JS Meteor võitis 4:2. Seda kuupäeva peetakse eesti jalgpalli ametlikuks sünnidaatumiks.
Narva KS Võitleja

Narva KS Võitleja (ka KS Võitleja) oli Narvas asuv endine Eesti jalgpalliklubi. Klubi kasvas välja seltsi Võitleja spordiringist. Klubi registreeriti 13. märtsil 1911.
Eesti naiste jalgpalli karikavõistlused

Eesti naiste jalgpalli karikavõistlused (ka Eesti naiste karikavõistlused) on Eesti naiste jalgpalliklubide peamine karikavõistlus. Esimesed karikavõistlused peeti 2007. aastal. Karika on enim kordi (6 korda) võitnud Pärnu JK naiskond. 2007 FC Flora Tallinn 2008 FC Flora Tallinn 2009 FC Levadia 2010 Pärnu JK 2011 Pärnu JK 2012 Pärnu JK 2013 FC Flora Tallinn 2014 Pärnu JK 2015 Pärnu JK 2016 FC Levadia 2017 Pärnu JK 2018 FC Flora Tallinn 2019 FC Flora Tallinn Eesti naiste jalgpalli superkarikas
François Quesnay

François Quesnay (4. juuni 1694 Méré, Yvelines – 16. detsember 1774 Versailles) oli Prantsuse majandusteadlane füsiokraatide koolkonnast. Ta oli ameti poolest kirurg. Quesnay sündis töölisperekonnas. 13-aastaselt jäi ta orvuks. Lugema õppis ta alles 11-aastaselt tervisekäsiraamatust. Kohe pärast seda tekkis tal tohutu huvi lugemise ja õppimise vastu. Ta oli lühikest aega õpipoiss, käis mõnda aega Saint-Côme'is koolis ja abiellus Pariisi vürtspoodniku tütrega, mis tähendas suurt sotsiaalset tõusu. Quesnay hakkas Mantes'is maa-habemeajaja-kirurgiks. Ta paistis silma oma hariduse ja oskustega, mis ta oli ise omandanud, ning saades soovituse soovituse järel, jõudis ta kohalike aristokraatide teenistusse. See jättis talle aega, et rohkem lugeda, õppida ja kirjutada. Quesnay' arvukad traktaadid kirurgiast kindlustasid tema mainet. Ta oli eriti huvitatud sellest, et tõsta kirurgia meditsiiniteaduse staatusse (asi, mis arstide meelest oli kohutav). Kuninga edikt, millega 1743 lahutati kirurgid habemeajajatest, ning hilisem kuningliku kirurgide kolleegiumi loomine olid osalt Quesnay teene. 1749 sai Quesnay kõva soovitusega Louis XV armukese madame de Pompadouri ihuarstiks. Quesnay asus elama Versailles'sse ning jõudis lõpuks välja kõige kõrgemasse võimusfääri. 1751 valiti ta Teaduste Akadeemiasse. Quesnay hakkas majanduse vastu huvi tundma aastal 1756, kui tal paluti kirjutada Diderot' ja d'Alembert'i entsüklopeediale artikleid põlluharimisest. Quesnay hakkas lugema marssal de Vaubani, Pierre Boisguillebert'i ja Richard Cantilloni teoseid ning jõudis neile tuginedes välja omaenda majandusteooriani. Quesnayst sai füsiokraatide majandusteadusliku ringi juht. Teised füsiokraadid nimetasid teda Euroopa Konfutsiuseks ja tänapäeva Sokrateseks. 1758 avaldas ta teose "Tableau économique", mis pani aluse füsiokraatide ideedele. Portree
Einhard

Einhard (u 770 – 14. märts 840) oli frangi ajaloolane, Karl Suure abiline ja biograaf. Einhard oli aadlik. Ta kasvas üles ja sai hariduse Fulda kloostris ning võeti Karl Suure õukonda 791. või 792. aastal. Ta võitis Karl Suure erilise usalduse, mistõttu too määras ta paljude kloostrite ilmikabtiks. Ta on ladinakeelse teose "Karl Suure elu" ("Vita Caroli Magni") autor ja "Kuninglike frangi annaalide" (Annales Regni Francorum) kaasautor. Ta võttis eeskuju Suetoniusest ja teistest rooma biograafidest. "Karl Suure elu" peetakse keskaja üheks silmapaistvaimaks elulookirjelduseks. Einhardi mõjul ehitati Aachenisse, Michelstadti ja Seligenstadti avalikke hooneid. Pärast Karl Suure surma oli ta Ludwig Vaga kirjutaja. Vita Caroli Magni tekst
Eesti naiste jalgpalli superkarikas

Eesti naiste jalgpalli superkarikas on 2009. aastast hooaja eel peetav ühemänguline tiitlivõistlus valitseva Eesti meistri (Naiste Meistriliiga) ja karikavõitja (Eesti naiste jalgpalli karikavõistlused) vahel. 2009 FC Flora Tallinn 2010 FC Flora Tallinn 2011 Pärnu JK 2012 Pärnu JK 2013 Pärnu JK 2014 Pärnu JK 2015 Pärnu JK 2016 Pärnu JK 2017 Pärnu JK 2018 FC Flora Tallinn 2019 FC Flora Tallinn
Tallinna FC Flora (naiskond)

Tallinna FC Flora, üldtuntud kui Tallinna Flora või lihtsalt Flora, on Tallinnas asuv jalgpalliklubi, mis võistleb Naiste Meistriliigas. 1997. aastal asutatud Flora klubi naiskond on võitnud kuus korda Naiste Meistriliiga, kaheksa naiste Eesti karikat ja seitse naiste superkarikat. 1997. aasta märtsis Flora naiskond pidas järgmisel kuul oma esimese liigamängu tiitlikaitsja Pärnu JK vastu, jäädes 0:3 alla. Vaatamata sellele saavutas naiskond edu, sest Flora saavutas 1998. aasta hooajal kolmanda koha. Flora kordas seda saavutust ka 1999. ja 2000. aastal. Järgmised hooajad valmistasid suuremat pettumust, sest Flora saavutas 2001. ja 2002. aastal neljanda ja 2003. aastal viienda koha. Probleemid süvenesid 2003. aasta talvel ja Flora pidi 2004. aasta hooaega alustama ilma juhita, enne kui naiskonda varem juhendanud Anders Süvari naasis suvel. Vaatamata sellele võitis naiskond esimesed neli liigamängu. Taastunud Flora võitles taas kolme parema hulka pääsemise nimel, kuid jäi napilt välja, kaotades eelviimases voorus 2:3 ja jättes naiskonna pronksmedalist vaid kahe punkti kaugusele. Hooaja lõpus asendas Süvarit Allan Soomets, kes jäi treeneriks kuni 2012. aasta hooajani. Alates 2012. aasta detsembrist juhendas naiskonda Richard Barnwell. Flora lõpetas 2007. ja 2008. hooajal liiga kolmandana, kuid tuli Eesti meistriks 2018. aastal. Edu on olnud ka Eesti naiste karikavõistlustel, kus võideti karikas 2013. aastal, alistades finaalis liigarivaali Pärnu JK 2:0. 1. detsembril 2015 nimetati juhatajaks Aleksandra Ševoldajeva. Flora kindlustas 2023. aastal oma kuuenda järjestikuse meistritiitli viis mängu enne hooaja lõppu. Naiste Meistriliiga Võitjad (6): 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 Eesti naiste karikas Võitjad (8): 2007, 2008, 2013, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 Eesti naiste superkarikas Võitjad (6): 2009, 2010, 2018, 2019, 2020, 2022 "Naiste karikafinaalis triumfeeris Flora võistkond". Postimees. Vaadatud 23. oktoober 2013. Flora kindlustas kuuenda meistritiitli, Tammeka liigub medalikursil jalgpall.ee, 20. oktoober 2023
Lucca ja Piombino vürstkond

Lucca ja Piombino vürstkond loodi juulis 1805 Napoleon I poolt oma armastatud õele Élisa Bonaparte'ile. Riik paiknes Apenniini poolsaare keskosas (tänapäeva Itaalia), rahuldades Napoleoni Prantsusmaa vajadusi. Riik tekkis, kui annekteeriti Lucca vürstkond (rajati 22. juunil 1805; endine Lucca vabariik, Prantsusmaa poolt 1799. aasta lõpust okupeeritud) ja iidne Piombino vürstkond, mille vürstinna oli märtsist alates Élisa. Ühendatud vürstkondi valitseti seejärel ühe monarhiana. Élisa oli Piombino ja Lucca valitsev vürstinna. Tema abikaasa Felice Pasquale Baciocchi oli Piombino titulaarvürst. Vürstkonna põhiseadus kirjutati Napoleoni poolt 22. juunil 1805, sellega loodi vürstinnale abiks riiginõukogu ja seadusandlik senat. Vürstkond võttis valuutana kasutusele Prantsuse frangi, kuigi vermiti ka mõned erilised kohalikud mündid. 3. märtsil 1809 asutas tema vend Napoleon Fontainebleau lepingu osana Toscana suurhertsogkonna, mida Élisa valitses Firenzest kui kogu Toscana suurhertsoginna. Piirkond oli annekteeritud Prantsuse keisririiki kaks aastat varem endisest Etruria kuningriigist (1801–1807). Edaspidi sai Lucca ja Piombino vürstkond Toscana suurhertsogkonna osaks ja järelikult Prantsuse esimese keisririigi territooriumiks. Ta sai eristaatuse ning kohale nimetati prefekt (Antoine-Marie-Pierre de Hautmesnil). Siiski ei nimetatud territooriumi kunagi Prantsusmaa departemanguks. Aastal 1814 okupeeris Austria armee Lucca, lõpetades Prantsuse kontrolli seoses Napoleoni langemisega. Viini kongressil anti Piombino Toscana suurhertsogkonnale ja Elba maapakku saadetud Napoleonile. Lucca taastati eraldi riigi staatuses kui Lucca hertsogkond (1815–1847). Viini kongress (1814–1815) andis hertsogkonna maapaos olevale Hispaania María Luisa de Borbónile (1782–1824), kellest sai Lucca hertsoginna ja kes jättis tähelepanuta põhiseaduse, mille kongress keshtestas, ja valitses absolutistlikult. Villa Reale di Marlia – Élisa Bonaparte'i residents vürstkonnas
Eduard Špolski

Eduard Špolski (Эдуард Владимирович Шпольский; 23. september 1892 Voronež – 21. august 1975 Moskva) oli vene füüsik. Tema peamiseks teaduslikuks tegevusalaks oli spektroskoopia ja luminestsentsi uuringud. Ta oli ajakirja Uspehhi Fizitšeskihh Nauk toimetaja. Špolski töödele toetus rida uuringuid Tartus Füüsikainstituudis (Karl Rebane, Tõnu Tamm jt) 1960. ja 1970. aastail.
Ubuntu Vabastusliikumine

Ubuntu Vabastusliikumine on loodud selleks, et levitada ubuntu kaastöösüsteemi (Ubuntu Contribution System) ideid. Ubuntu seisukoht on, et inimkond ei vaja elamiseks mitte raha, vaid ühtsust ja hoolivust ning liikumise üks eesmärke on inimesi sellest informeerida. Ubuntu filosoofia juured ulatuvad tuhandete aastate taha ja on säilinud mõnedel Lõuna-Aafrika hõimudel tänini. Ubuntu Vabastusliikumine on need ideed kaasajastanud nii, et see sobiks paremini kokku praeguse materialistliku ühiskonnaga. Ubuntu Vabastusliikumine on praeguseks (2015) ametlikult esindatud 73 riigis ja omab kaasamõtlejaid rohkem kui 200 riigis üle maailma. Ubuntu (filosoofia) levitamiseks ja suurema meediakajastuse saamiseks on paljudes riikides tehtud UBUNTU Parteid. Ubuntu (filosoofia) UBUNTU Partei Ubuntu Planet: Ametlik globaalse UBUNTU Vabastusliikumise kodulehelkülg "UbuntuPlanet dokumendiarhiiv". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. aprill 2015. Vaadatud 9. aprillil 2015. Ajatu: OPPT – Kuulutame maailma ettevõtted, pangad ja valitsused lõpetatuks, Telegram, 9. detsember 2014 UBUNTU – Contribution System, Introduction UBUNTU Welcomes 2015 With Representatives in 73 Countries, Ubuntu Planet, 4. jaanuar 2015 Ubuntu, Rootsi Ubuntu, Eesti Ubuntu, Holland
Ubuntu (filosoofia)

Ubuntu (suulu keeles ubuntu; koosa keeles ubuntu, 'inimlik lahkus; inimlikkus teiste vastu'), ka ubuntuism, on Lõuna-Aafrikast pärit filosoofia, eetika ja ideoloogia, mis pöörab erilist tähelepanu ustavuse ja lojaalsuse mõistetele inimestevahelistes suhetes ning on seotud usuga kõigi inimeste seotusse ja ühtsusse. Desmond Tutu on 1999. aastal andnud järgmise ubuntu määratluse: Ubuntu-inimene on avatud ja ligipääsetav teistele, teisi jaatav, ei näe ohtu selles, et teised on võimekad ja head, sest tal on kindel usk endasse, mis tuleb sellest, et ta teab, et ta kuulub suuremasse tervikusse, ja ta tunneb end pisendatuna, kui teisi alandatakse või pisendatakse, kui teisi piinatakse või rõhutakse. UBUNTU Partei Ubuntu Vabastusliikumine "Ubuntu: A Humanitarian's Philosophy". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. aprill 2015. Vaadatud 10. aprillil 2015.
FC Levadia naiskond

FC Levadia naiskond on Eesti jalgpalliklubi FC Levadia naiste jalgpalli esindusvõistkond. Naiskond moodustati 1993 ja see mängib Naiste Meistriliigas. Klubi ametlik veebileht Levadia naiskond võitis Horvaatia klubi, 5. august 2009
Biella

Biella on linn Itaalias Piemonte maakonnas, Biella provintsi halduskeskus. Asub Alpide jalamil Bo mäeaheliku Mucrone ja Camino mäe külje all u 420 m kõrgusel üle merepinna. Linnast läänes voolab Elvo jõgi, idas Oropa ja Cervo jõgi. Biella oli algselt liguuri ja keldi hõimude asula. Esimest korda mainiti linna (Bugella) kirjalikes allikates 826. aastal. 10. sajandil langobardide ja frankide ajast pärineb Biella Lombardia romaani stiilis baptisteerium. DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Biella valla ametlik koduleht (itaalia keeles)
Jean Anthelme Brillat-Savarin

Jean Anthelme Brillat-Savarin (1. aprill 1755, Belley, Aini departemang, Prantsusmaa – 2. veebruar 1826, Pariis) oli Prantsuse jurist, poliitik, epikuurlane ja gastronoom. Tänapäeval teatakse teda peamiselt kaks kuud enne ta surma anonüümselt ilmunud teose "Maitse füsioloogia ehk mõlgutused kõrgemast gastronoomiast" järgi (täispealkiri prantsuse keeles "Physiologie du Goût, ou Méditations de Gastronomie Transcendante; ouvrage théorique, historique et à l'ordre du jour, dédié aux Gastronomes parisiens, par un Professeur, membre de plusieurs sociétés littéraires et savantes"; eesti keeles ilmus raamat Külli Kressa tõlkes 2014. aastal kirjastuses Tänapäev). Brillat-Savarin sündis Belley linnakeses juristide suguvõssa. Ta õppis Dijonis õigusteadust, keemiat ja meditsiini ning pidas seejärel kodulinnas juurapraksist. 1789. aastal, mil algas Suur Prantsuse Revolutsioon, lähetati ta saadikuna Prantsusmaa parlamenti (Seisustekokku), millest peagi sai Riiklik Põhiseadusassamblee. Seal saavutas ta mõningase tuntuse, eriti avaliku kõnega surmanuhtluse toetuseks. 1733. aastal võttis ta isa Marc Anthelme endale teise perekonnanime, kuna ta vastsurnud tädi perekonnanimega Savarin jättis talle sel tingimusel kogu oma vara. Jean Anthelme Brillat-Savarin naasis peagi Belley'sse ning valiti aastaks linnapeaks. Revolutsiooni hilisemal perioodil oli tema pea eest raha välja pandud ning ta põgenes Prantsusmaalt Šveitsi, kus peatus sugulaste juures Moudonis ning hiljem Lausanne'is Hôtel du Lion d'Argentis. Sealt liikus ta Hollandisse ja edasi vastrajatud Ameerika Ühendriikidesse kus elas kolme aasta vältel Bostonis, New Yorgis, Philadelphias ja Hartfordis, teenides elatist prantsuse keelt ja viiulimängu õpetades. Mõnda aega mängis ta esimest viiulit New Yorgis Park Theateris. Direktooriumi võimuletuleku järel naasis ta 1797. aastal Prantsusmaale. Seal asus ta magistraadi ametikohale, kuhu jäi elu lõpuni, olles kohtunik kassatsioonikohtus. Muuhulgas pärineb temalt tuntud lause: "Ütle, mida sa sööd, ja ma ütlen sulle, mis sa oled."
Tartu JK Tammeka (naiskond)

JK Tammeka naiskond on Tartus tegutsev jalgpallinaiskond, kes mängib Naiste Meistriliigas. Tammeka naiskond teeb ka koostööd Tartu Ülikooli Kliinikumi Lastefondiga, aidates koguda annetusi laste toetamiseks. Aastal 2014 mängis naiskond karikafinaalis, kus kaotas Pärnu Jalgpalliklubile. Naiskonna peatreener on alates 2019. aastast Sirje Roops. Tartu JK Tammeka Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel
Põlva FC Lootos (naiskond)

Põlva Lootose naiskond on Eesti naiste jalgpalliklubi; jalgpalliklubi Põlva Lootos üks võistkondi. Naiskond mängib Naiste Meistriliigas. Seisuga 1. august 2023. Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Liis Emajõe – FC Lootos, FC Flora, Maine (USA) Eneli Vals(Kutter) – FC Lootos, JK Tammeka, Tallinna FC Flora, Napoli Femminile (Itaalia), Pärnu JK Vaprus Grete-Lilijane Küppas – FC Lootos, JK Tammeka Kate Brooks – Newcastle United WFC (ENG), FC Lootos, Newcastle United WFC (ENG) Jade Samantha Blackburn – Newcastle United (ENG), FC Lootos, Newcastle United (ENG) Natia Sxirtladze – Tbilisi Dinamo, Zugdidi Baia, Caluire FF (FRA) Sabine Cervenaka – FC Lootos, SK Imanta(Läti) Riin Emajõe – FC Lootos, Tallinna FC Flora, Ave Pajo – Eesti Näitused, FC Ajax Estel, Tallinna Kalev, FC Levadia, FC Lootos, Tallinna Kalev, Pärnu JK Sandra London – FC Lootos, FC Elva Kaido-Meinhard Kukli Peatreener (2008– ) Indrek Käo Abitreener (2017– ) Imbi Hoop Väravavahtide treener(2020– ) Margret Help Füüsilise ettevalmistuse treener (2020– ) Kärt Satsi Füsioterapeut (2017– ) Klubi koduleht Põlva FC Lootos Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel
Kalle Kiik

Kalle Kiik (sündinud 10. veebruaril 1963 Paides) on eesti maletaja ja maletreener, rahvusvaheline meister (1993). Ta lõpetas aastal 1981 Rakvere 1. Keskkooli ja aastal 1986 male erialal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Ta on võitnud Eesti meistrivõistlustel kulla (1988), hõbeda (1987) ja 3 pronksi (1986, 1993, 1997). Biograafia ESBL-is (vaadatud 09.04.2015) Kalle Kiik FIDE andmebaasis Biograafia ESBL-is
Mari Kinsigo

Mari Kinsigo (aastani 1980 Mari Sammul; 12. juuli 1946 Viljandi – 10. mai 2014) oli eesti maletaja ja maletreener. Ta võitis Eesti meistrivõistlustel 3 kulda (1968, 1974, 1976), 5 hõbedat (1967, 1969, 1972, 1978, 1982) ja 2 pronksi (1965, 1973). Ta oli aastast 1980 abielus Olev Kinsigoga, nende tütar on Triin Kruus. Maletaja Iivo Neiga on tal tütar Tiina Sarapuu. Biograafia ESBL-is (vaadatud 09.04.2015) Biograafia ESBL-is
Kalju Pitksar

Kalju Pitksar (18. mai 1931 Tallinn – 26. september 1995 Tallinn) oli eesti maletaja. Aastal 1952 võitis ta Pärnu turniiri. Aastal 1958 ta diskvalifitseeriti ("kuni parandab oma käitumist") ja ta sai mängukeelu rohkem kui 20 aastaks. Aastal 1981 naasis ta sporti. Aastal 1981 tuli ta Tallinna meistriks. Biograafia ESBL-is (vaadatud 09.04.2015) Biograafia ESBL-is
Ilmar Raud

Ilmar Raud (8. juulil 1913 Viljandi – 13. juuli 1941 Buenos Aires, Argentina) oli eesti maletaja. 1934 ja 1939 tuli ta Eesti meistriks, 1937 sai meistrivõistlustel hõbeda ja 1936 pronksi. Biograafia ESBL-is (vaadatud 10.04.2015) Biograafia ESBL-is
Uno Kaskpeit

Uno Kaskpeit (sündinud 8. juunil 1957 Valgas) on Eesti piirivalvespetsialist ja poliitik, XIII ja XIV Riigikogu liige. Kaskpeit alustas piirivalveteenistust oktoobris 1990. Ta on olnud piirivalveameti piiriosakonna ülem ja piirivalvekolledži direktor. 1. septembril 2007 lahkus Kaskpeit teenistusest protestiks piirivalve riigikaitsesüsteemist väljalülitamise vastu.1975.a lõpetas ta Valga Õhtukeskkooli. Kaskpeit on lõpetanud Soome riigikaitse kõrgkoolis Eesti kaitseväe kõrgema juhtkonna erikursuse. Tal on Tallinna Ülikooli sotsiaalteaduste magistrikraad organisatsiooni käitumise erialal. Kaskpeit kuulub Eesti Konservatiivsesse Rahvaerakonda. 2015. aasta Riigikogu valimistel valiti ta 11. valimisringkonnas 1807 häälega Riigikogu liikmeks. 1997 Kotkaristi V klassi teenetemärk Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Valgamaalane: Kaskpeit ehitas üles Valga piirivalve http://rk2015.vvk.ee/acquired-mandates.html
Jure Biechonski

Jure Biechonski on Eestis tegutsev poola päritolu psühhoterapeut. Jure Biechonski erakooli Teadlik Mina kodulehel Traditsiooni tarkus. Kes olen mina? ERR arhiiv, 10.07.2006 Traditsiooni tarkus. Unenägude tõlgendamine ERR arhiiv, 11.07.2006 Traditsiooni tarkus. Teekond lapsepõlve. ERR arhiiv, 13.07.2006 Psühholoog julgustab tundeid näitama, Valgamaalane, 24.10.2010 http://skeptik.ee/2010/10/28/jure-biechonski-ornahingeline-terapeut-kes-vajab-ajalehe-valgamaalane-tsensorite-erikaitset/ Argo Ideon, POSTIMEHE KAANELOO* JÄLGEDES: “Ma olin Palestiina kommunist”, 10. aprill 2015
Ella Vende

Ella Vende (aastani 1920 Ella Stein; 10. juuni 1901 Peterburi kubermang – 8. oktoober 1987 Tallinn) oli eesti kunstiajaloolane. Ella (Hella Alice) Vende sündis Narva lähedal Peterburi kubermangus talurentniku peres. Õppis aastatel 1916–1919 Narvas tütarlastegümnaasiumis, 1919–1920 Tartu Õpetajate Seminaris ning 1930–1938 Tartu Ülikoolis filosoofiat ja kunstiajalugu, ülikooli lõpetas cum laude. Töötas aastatel 1938–1939 Eesti Rahva Muuseumi kunsti ja kultuuriloo osakonnas, 1939–1940 oli Haridusministeeriumi muinsuskaitseosakonna ekspert, tegeledes muuhulgas baltisakslaste kunstivara päästmisega. Kuni 1944 oli Tallinna Riikliku Kunstimuuseumi rakenduskunsti osakonna juhataja ja 1944–1947 ka muuseumi direktor. Selle kõrvalt õpetas Vende tarbekunstiajaloo õppejõuna tööd Riiklikus Kunstiinstituudis, kus sai 1947. aastal dotsendiks. Vende keskendus teadustöös tarbekunstile, eelistatud olid metallikunst ja moekunst. Kirjutas esimesena põhjaliku ülevaate eesti metallikunsti ajaloost ("Väärismetalltööd Eestis 15.–19. sajandini." Tallinn: Kunst, 1967), samuti 1949. aastal esimese moejalookäsitluse "Kostüümiajaloo konspekt" (käsikirjana). Avaldas rohkelt artikleid ajakirjades Siluett ja Nõukogude Naine. Tema abikaasa oli sõjaväelane Jakob Vende, nende poeg oli insener ja kodu-uurija Valdeko Vende. EKABL, lk 584 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Orhei

Orhei on linn Moldovas, Orhei rajooni halduskeskus. Orhei asub Chișinăust ligikaudu 41 km põhjas. Linnast voolab läbi Dnestri parempoolne lisajõgi Răut. Moldova 2004. aasta rahvaloenduse andmetel oli Orhei elanikest moldaavlasi 89,17%, venelasi 5,45%, ukrainlasi 3,59%, mustlasi 0,59%, bulgaarlasi 0,18%, juute 0,14%, gagauuse 0,12% ja teistest rahvustest inimesi 0,74%. Orheil on kaks sõpruslinna. Orhei, raionul Orhei moldovenii.md Vaadatud 25. detsembril 2023  Orhei – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht
Ants Soosõrv

Ants Soosõrv (sündinud 15. märtsil 1969 Tallinnas) on eesti rendžumängija ja sporditegelane. Ta lõpetas 1987. aastal Tallinna 4. Keskkooli ja 1990. aastal Tallinna Majandustehnikumi. Ta tuli 2011, 2012 ja 2014 rendžus Eesti meistriks. Biograafia ESBL-is (vaadatud 10.04.2015) Biograafia ESBL-is
Klara Zeidler

Klara Zeidler (ka Clara Zeidler; õieti Antonie-Agnes-Klaara Zeidler; 25. aprill 1870 Viiburi – 9. september 1951 Eskilstuna, Rootsi) oli baltisaksa tarbekunstnik ja pedagoog, eesti filigraani ja portselanimaali edendaja. Klara Zeidler sündis hilisema Valga erakoolipidaja ja filosoofiadoktori Ferdinand Zeidleri peres. Sai üldhariduse Viiburi ja Valga eragümnaasiumides, kus ilmnes juba varakult tema võimekus joonistamises. Omandas erialahariduse Stieglitzi kunsttööstuskoolis, mille lõpetas 1894. Seejärel suundus kooli stipendiaadina F. Colarossi vabaakadeemiasse Pariisi end täiendama. Samuti õppis 1908 Londonis A. Fischeri juures, emailimise alal Pforzheimi kunsttööstuskoolis ja metallehistöö alal Viinis. Aastatel 1897–1918 töötas Zeidler periooditi õppejõuna Petrogradis, sh Kunstide Edendamise Seltsi koolis ja 1915–1918 Stigelitzi kunsttööstuskoolis. 1918 emigreerus Venemaalt kõigepealt Soome, sealt edasi Tallinna ning 1919–1940 oli Riigi Kunsttööstuskooli metallehistöö-, portselanimaali-, akvarelli- ja joonistusõppejõud. Juhatas metallitöökoda 1924–1935 ning töötas ka 1919–1931 Tallinna saksa poeglaste eragümnaasiumis joonistusõpetajana. On muuhulgas töötanud ka Fabergé juveelifirmas (1917), kus kavandas lilleteemalisi mune ja ehteid. Kuulus ARS-i, 1928–1935 oli EKKKÜ liige, osales 1932 RaKÜ asutamisel. On teada, et asutas Tallinna omaenda erastuudio. Eelkõige tuntud tarbekunstnikuna, kuid oli ka andekas graafik (viljeledes peamiselt värvilist linoollõiget) ja akvarellist. Zeidleri loomingus on enim lille- ja interjööriakvarelle ning linnavaateid (Tallinn, Viiburi). Osales näitustel üle Euroopa – 1929 Helsingis, Lübeckis ja Kielis, 1939 Roomas ja Budapestis. EKABL, lk 501–502 Juveelimaja omanik teeb Fabergele monumendi. Pärnu Postimees, 8.03.2014 Klara Zeidleri looming EKM Digikogus