laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jõulud Vigalas

"Jõulud Vigalas" on 1980. aastal valminud Tallinnfilmi mängufilm. Filmi tegevust leiab aset 1905. aasta sündmuste ajal. Vigala mõis rüüstatakse ja süüdatakse põlema. Kohale saabuvad karistussalklased ja algavad repressioonid. Edumeelne talupoeg ja rahvavalgustaja Bernhard Laipman mõisa rüüstamisest osa ei võtnud, kuid ametivõimud kavatsevad temaga arved õiendada. Hoolimata oma naise ja venna nõuannetest Bernhard Laipman ei sõida ära. Ta arreteeritakse ning sündmused lõpevad traagiliselt. Evald Aavik – Bernhard Laipman Kersti Kreismann – Liisa Laipman Jüri Arrak – Ants Laikmaa Linnar Priimägi – parun Uexküll Ago Roo – parun Rennenkampf Viktor Balašov – kindral Bezobrazov Margus Oopkaup – Anton Kolumbus Omar Volmer – Madis Lensmann Arvo Kukumägi – Mihkel Värbu, kutsar Ants Jõgi – Laipmani isa Jaan Kaplinski – pastor Busch Ain Kaalep – parun Budberg Peeter Simm – Konstantin Päts Peeter Urbla – Jaan Teemant Häli Saarm – tütar Salme Kadriann Soosaar – tütar Anna Film ei mahtunud mitte kuidagi filmi vastuvõtu komisjonide stampmõtlemise raamidesse ning oli seetõttu pikka aega üldse vastu võtmata. Kaaluti, kas anda filmile linastusluba või mitte. Esilinastus siiski toimus ning lõpuks jõudis film ka publiku ja kriitikute ette. Kuid ka siin tekkis väga palju eri arvamusi. Oli neid, kellele film meeldis, ja neid, kes ühinesid vastuvõtukomisjoni seisukohaga, et filmis on palju ajaloolist ebatäpsust, koguni ajaloo võltsimist. Filmile heideti ette Bernhard Laipmanni deheroiseerimist. Mõnede arvustajate meelest oli teda filmis kujutatud kõhkleva ja heitlikuna. Tegelikult oli ta olnud intelligentne, tasakaalukas ja põhimõttekindel. Filmi kunstilisele küljele pöörasid kritiseerijad palju vähem tähelepanu. Õie Orav. Tallinnfilm. 2, Mängufilmid 1977-1991. Tallinn, 2004, lk. 145-147
Assol (laevaklass)

Assol (vene keeles Ассоль) on Nõukogude Liidus massiliselt toodetud ja harrastajatele mõeldud lihtne purjejaht. See on tänapäevani kasutusel. Pikkus: 5,53 m Laius: 1,96 m Süvis: 1,2 m (0,6 m – svert üleval) Veeväljasurve, maksimaalne: 1070 kg Purjepind: 13,66 m² Jahi töötas välja konstrueerimisbüroo Neptun. Jahti toodeti 1970.–1980. aastail. Kere on valmistatud klaasplastist. Jaht on n-ö alapurjestatud, mis suurendab ohutust ja võimaldab turvaliselt sõita ka algajatel. Kiil ehk svert on ülestõstetav, mis võimaldab sõita madalasse vette. Merekõlblikkus on kuni 5 palli. Ahtrisse on võimalik kinnitada päramootor. Assolidele on korraldatud isegi spetsiaalseid regatte. Jahi hind nõukogude ajal oli 3000–6000 rubla, tänapäeval on võimalik osta see 2500–5000 euroga. Jahist vene keeles – http://www.vodnyimir.ru/Yahta_Assol.html
Tühjus (eetika)

Tühjus ehk tühjustunne on vaimse kriisi, leina, eluaegse vangistuse ja depressiooni puhul kogetav olukord, kus väärtused on tuhmunud ja maailm on kaotanud külgetõmbavuse. Tühjust võidakse kogeda kõige tähendusetusena, vahetegemise ja väärtusetunde kaotusena, täieliku relativismi peadpööritava tundena, isegi vooruse ja vooruslike täieliku vihkamisena, armastuse täieliku puudumisena. Risti Johannese järgi saadab Jumala arm usklikule kriisi, kus talle tundub, et ta on Jumala armastusest ilma jäänud. Kaob Jumala kohalolu tunne ja usk enese väärtuslikkusse. See annab võimaluse vabaneda enesekesksusest ja armastada Jumalat tõelisemalt. Kui tühjust ei taluta ega aktsepteerita, tekitab see kiusatuse täita see lohutavate fantaasiatega. Simone Weili järgi tekitab aktsepteerimata tühjus vihkamist, kibestumist ja trotsi. Weili järgi võib tühjusest päästa armastus Jumala vastu, Murdochi järgi ka armastus mõne inimese vastu. Murdoch kujutab tühjust romaanis "Inglite aeg". Simone Weil, Gravity and Grace, London: Routledge 1963 Iris Murdoch. Metaphysics as a Guide to Morals, London: Chatto & Windus 1992, ptk 18 "Void", lk 498–503. Tony Milligan. Love in dark times: Iris Murdoch on openness and the void. – Religious Studies, 2014, 50, nr 1, lk 87–100.
Olev

Olev (kreeka keeles to on, keskaja ladina keeles ens, saksa keeles Seiendes) on Martin Heideggeril kõik see, millest me kõneleme ning mis ja kuidas me ise oleme. Olev on hoopis teistsugusel viisil kui olemine. Filosoofias olev võib olla ka üksik asi või tõsiasi ning kõik see, mis eksisteerib, kogu ruumiliselt ja ajaliselt määratletav maailm. Igal oleval on olemine. Olev on saamises, mööduv ning saanud võimalik. Vahel olevale vastandatakse olemist. Ontoloogia peamine eesmärk oli kõige oleva olemuse uurimine. 20. sajandi teisel poolel ei uurita filosoofias enam olemusi, vaid olevat. olemine entiteet Leho Lamus. "Mõtlemise mõistevõrk", lk 260.
Mir (Valgevene)

Mir on alev (endine linn) Valgevenes Hrodna oblastis Kareličy rajoonis. Alev on Miri külanõukogu halduskeskus. Asula nimi on leedu keeles Myrius. Alevi nime kohta on mitu hüpoteesi, ühe järgi puhkasid seal rahulikult rüüsteretkel olnud tatarlased, teise järgi sõlmiti seal mingi rahulepe Vene vürstide ja leedulaste vahel, kolmanda järgi tuleb nimi ladinakeelsest sõnast ime kohta. Miris asub Miri loss, mis on üks neljast UNESCO maailmapärandi nimistus olevast objektist Valgevenemaal. Alevis on keskkool, lisaks asuvad seal veel kaks raamatukogu ja kultuurimaja. Alevis on viinavabrik. Vaatamisväärsusteks on lisaks Miri lossile veel vanalinn, katoliku kirik aastast 1599, õigeusu kirikud aastast 1533 ja 1910. Sünagoogist on säilinud õu, lisaks asub alevis veel mitu kabelit ja nüüdseks hävinu häärberi juures asunud mõisakompleks XIX sajandist. Alevit mainitakse esimest korda aastal 1345, järgmist korda aga aastal 1395, mil Konrad von Jungingen asula maha põletas. Pärast seda andis Vytautas asula oma vennale Žygimantas Kęstutaitisele. Aastal 1434 läks Mir Petras Simonas Gedgaudaitise valdusse. Aastast 1486 kuulus Mir Iliniczitele, kes rajasid asula juurde lossi. Aastast 1583 sai Mir kohaliku krahvkonna keskuseks. Iliniczite kätte jäi Mir kuni aastani 1569, mil asula pärandati Radziwillidele. Radziwillid rajasid asulasse nii katoliku kui ka õigeusu kiriku. Aastal 1579 sai Mir linnaõigused. Aastal 1655 rüüstasid Miri kasakad. Põhjasõja ajal hõivasid Miri Karl XII väed. XVIII sajandi esimesel poolel hakati Miris tootma riiet ja tegema tikandeid. Rzeczpospolita ajal kuulus Mir Navahradaki vojevoodkonda. Mirist oli kujunenud paljurahvuseline asula. Miri alevis oli suur juutide kogukond, mis tegeles kaubandusega, lisaks neile elas seal veel palju mustlaseid. Alevis peeti kaks korda aastas laata, tähtis osa laadast oli hobusekaubandus, millega tegelesid põhiliselt mustlased. Miris elas veel palju tatarlasi, kes tegelesid aiandusega. Valgevenelased tegelesid põhiliselt käsitööga. Aastal 1792 pidasid taganevad Poola väed Vene vägedega linna all Miri lahingu. Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1795 oli linn Venemaa koosseisus, kuuludes nüüd Minski kubermangu. Asula kaotas linnaõigused. Napoleoni sissetungi ajal aastal 1812 toimus Miri all jälle lahing. Selle käigus sai Miri loss kannatada ja asula uued omanikud rajasid uue mõisakompleksi. Aastast 1828 kuulus asula Wittgensteinidele, aastast 1891 aga Światopełk-Mirscytele. Pärast Esimest maailmasõda kuulus Mir Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. Kuni Teise maailmasõjani oli Miris suur juutide kogukond, mis hävitati peaaegu täielikult (pääses viiskümmend inimest). Miri mustlaste kogukond hävitati aga täielikult. Nii oli pärast sõda Miri rahvaarv ligikaudu poole väiksem. Mir Miri vanalinn Miri katoliku kirik Miri vanem õigeusu kirik Mir Salman Shazar – Iisraeli president Flaryjan Bochvic – Valgevene-Poola filosoof Jan Zaprudnik – USA ajaloolane Mihl-Itshok Rabinovitš – juudi ajaloolane ja folklorist Olga Ipatova – Valgevene kirjanik ja riigitegelane Alaksandr Iljinski – Valgevene näitleja Chofetz Chaim – juudi rabi Alev Valgevene fotoentsüklopeedias
Hydromorphus

Hydromorphus on maoperekond. Perekonda Hydromorphus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Hydromorphus concolor Peters, 1859 Hydromorphus dunni Slevin, 1942. Need maod elavad Kesk-Ameerikas ja Colombias. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Higher Taxa in Extant Reptiles Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 05.04.2014) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Hydromorphus Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 01.05.2014) (inglise keeles) Sissekanne ITIS-es Sissekanne NCBI Taxonomy database-s Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne uBio-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Hydromorphus seisuga 01.05.2014.
Olev (täpsustus)

Olev on see, mis on. Olev kääne ehk olev ehk essiiv on üks käänetest. Olev on eesti mehenimi. Olev on eesti perekonnanimi. Olev on laev. Olev on kartulisort.
Hypsiglena

Hypsiglena on maoperekond. Perekonda Hypsiglena klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Hypsiglena affinis Boulenger, 1894 Hypsiglena chlorophaea Cope, 1860 Hypsiglena jani (Dugès, 1865) Hypsiglena ochrorhyncha Cope, 1860 Hypsiglena slevini Tanner, 1943 Hypsiglena tanzeri Dixon & Lieb, 1972 Hypsiglena torquata (Günther, 1860) Smithsoniani teadlane taasavastas Mehhikos kadunuks peetud maoliigi: Hypsiglena unaocularis (W.W. Tanner, 1944) Need maod elavad Mehhikos ning Ameerika Ühendriikide edela- ja lääneosas. Van Wallach, Kenneth L. Williams, Jeff Boundy, Snakes of the World: A Catalogue of Living and Extinct Species, 22. aprill 2014, lk 343, CRC Press, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 01.01.2015.a.) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Higher Taxa in Extant Reptiles Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 05.04.2014) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Hypsiglena Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 01.05.2014) (inglise keeles) "Lost snake species rediscovered in Mexico". BBC News (inglise). 19. mai 2014. Vaadatud 01.01.2015. Smithsonian Scientist Discovers Lost Species of Nightsnake in Mexico, 19. mai 2014, veebiversioon (vaadatud 01.01.2015.a.)(inglise keeles) Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI Taxonomy database-s Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne uBio-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Hypsiglena seisuga 01.05.2014.
Miri loss

Miri loss (valgevene keeles Мірскі замак) on endine Iliniczite ja Radziwillide loss Valgevenes Hrodna oblasti Kareličy rajoonis Miri alevis. Loss kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse, ühtlasi on see üks seitsmest "Valgevene imest".[viide?] Linnuse ehitamist alustati arvatavasti 1506. aasta paiku, mil Mir kuulus Iliniczitele. Algne ehitis oli puidust. Aastast 1568 läks loss üle Radziwillide suguvõsale, kes rajasid kivilinnuse Valgevene gooti arhitektuuri stiilis. Linnuse juurde ehitasid Radziwillid renessansspalee, lossimüüride taha rajati aga bastionid.[viide?] Aastal 1655 rüüstasid lossi kasakad, aastal 1705 rootslased, aastal 1785 venelased.[viide?] Aastal 1812 pidasid Miri all lahingu vene väed ja prantslased. Kuigi venelased võitsid, taganesid nad Miri alt ja lasid lossi lahkudes õhku. Uued omanikud, Wittgensteinid, rajasid lossist eemale uue mõisakompleksi. Aastast 1891 kuulus Miri loss aga Światopełk-Mirscytele. Nemad hakkasid vana lossi rekonstrueerima, kuigi ei jõudnud sellega kuigi kaugele.[viide?] Aastal 1941 võeti Miri loss kasutusele juudi getona. Aastail 1944–1956 oli loss kasutusel majutusasutusena, mis tõi lossi interjöörile veel enam kahju.[viide?] Uued rekonstrueerimistööd algasid 20. sajandi kaheksakümnendatel aastatel ja jõudsid lõpule aastaks 2010. Aastal 2000 arvati Miri loss UNESCO maailmapärandi nimistusse. Kaitsealuse ala pindala on 27 ha.[viide?] Praegu asub Miri lossis muuseum.[viide?] Miri loss on ebakorrapärase nelinurkse põhiplaaniga. Gooti stiilis kindluse neljas nurgas on tornid, lisaks sellele on linnuse juures veel viies torn, mis on teistest kõrgem. See torn oli kasutusel väravatornina. Kindluse müüride vahel asus Radziwillide renessansspalee.[viide?] XVII sajandil rajati lossi juurde itaalia aed, kus lisaks kohalikele puudele ja põõsastele kasvasid ka sellised eksootilised puud nagu apelsini- ja sidrunipuud. Ka lisandus Miri lossile barokseid vorme, kui lossi pärast rüüsteretki taastati.[viide?] Lossi ümber asuvad muldvallid. Lisaks keskaegsele lossile on kaitse all veel XIX sajandil lisandunud osa - tiik, park, kabel, Światopełk-Mirscytele kuulunud mausoleum, väravavahi maja koos väravatega, mõisavalitseja maja. XIX sajandil ehitatud häärber on hävinud.[viide?] Miri lossi hoov Miri lossi interjöör Ballisaal Miri lossis Lossi väravatorn XIX sajandi mõisakompleksi värav Światopełk-Mirscyte mausoleum Loss Valgevene fotoentsüklopeedias Miri lossi koduleht Miri lossi UNESCO lehekülg
Sapotillipuulised

Sapotillipuulised (Sapotaceae) on õistaimede sugukond. Sapotillipuuliste hulka kuulub umbes 800 liiki igihaljaid troopilisi puid ja põõsaid, mis on jagatud 35–75 perekonda. Paljudel taimedel on söödavad viljad. On ka õlirohkete seemnetega taimi.  Sapotillipuulised – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kagoshima

Kagoshima (jaapani 鹿児島) on linn Jaapanis, Kagoshima prefektuuri keskus. Asub mere ääres Aira kaldeera sees. Linna piiresse jääb Sakurashima vulkaan. Kagoshima on laevaehituse ja metallurgiatööstuse keskus. Linna lähedal asub Uchinoura kosmosekeskus. Aastatel 2003–2005 liideti Kagoshimaga 5 naaberlinna: Kooriyama, Matsumoto, Kiire, Sakurajima ja Yoshida. Elanike arv on 605 900 (2010). 鹿児島県／月報（毎月推計人口）, vaadatud 31.03.2021. Kagoshima koduleht
Lila Tretikov

Lila Tretikov (vene keeles Лайла Третиков; sünninimi Ljalja Tretjakova (Ляля Третьякова); sündinud 25. jaanuaril 1978 Moskvas) on vene päritolu USA äritarkvaratehnoloog ja ettevõtja. Ta oli Wikimedia Foundationi tegevdirektor 1. juunist 2014 kuni märtsini 2016. 16-aastaselt kolis ta Ameerika Ühendriikidesse, kus õppis California Ülikoolis Berkeleys arvutiteadust ja disaini ning uuris masinõpet. 1999. aastal alustas Tretikov karjääri Sun Microsystemsis insenerina Sun-Netscape Alliance'is, töötades Java serveritega. Peagi rajas ta tehnoloogiaturundusfirma GrokDigital. 2007–2014 oli Tretikov äritarkvaratootja SugarCRM (2011. aastal kliendibaasilt maailmas kolmas CRM-tarkvarafirma) infodirektor (chief information officer) ja asepresident insenerinduse alal. Ta on ka Zamurai Corporationi nõukogu nõunik. 2012. aastal pälvis ta 9. Stevie' auhinna (Stevie Awards) naisettevõtjate kategoorias. Lila Tretikovile kuulub terve rida patente intelligentse andmekaardistuse ja dünaamiliste keelerakenduste vallas. US 20120197907 "System and method for intelligent data mapping, including discovery, identification, correlation and exhibit of crm related communication data." US 20110314447 "Multi-instance "shadow" system and method for automated resource redundancy reduction across dynamic language applications utilizing application of dynamically generated templates." US 20110252360 "Business software application system and method with productivity bar and expression engine." WO 2008124181 "Data center edition system and method." US 20130110932 "Automated action building for social networking data changes in a customer relationship management (CRM)." http://www.usatoday.com/story/tech/2012/11/27/women-engineers-facebook-yahoo-google-microsoft/1713835/ Please welcome Lila Tretikov, the Wikimedia Foundation's new ED Jan-Bart de Vreede, Wikimedia Foundation Board of Trustees, 1 May 2014. "Bloomberg". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. jaanuar 2020. Vaadatud 1. mail 2014. "Why SugarCRM Hired A CIO" (intervjuu Lila Tretikoviga) Forbes/Youtube, 17. veebruar 2011 "Patent Search". United States Patent and Trademark Office. Originaali arhiivikoopia seisuga 29. oktoober 2019. Vaadatud 1. mai 2014. "Why SugarCRM Hired A CIO" (intervjuu Lila Tretikoviga) Forbes/Youtube, 17. veebruar 2011
Teokonsekventsialism

Teokonsekventsialism on moraalifilosoofias seisukoht, mille järgi teo moraalne õigsus või väärus sõltub täielikult teo tagajärgedest. Tegu on õige, kui tal on parimad võimalikud tagajärjed. Teokonsekventsialism on laiem mõiste kui teoutilitarism, sest tagajärgede headuse hindamisel võidakse arvestada ka õigluskaalutlusi. Konsekventsialism Reeglikonsekventsialism Amartya Sen. Utilitarianism and Welfarism. – Journal of Philosophy, 1979, kd LXXVI, nr 9, lk 463–489. Samuel Scheffler. The Rejection of Consequentialism, 1981.
Valgetiib-pirk

Valgetiib-pirk (Sarothrura ayresi) on ruiklaste sugukonda kuuluv linnuliik. Ta kuulub kriitilises seisundis liikide hulka. Valgetiib-pirki on kohatud Etioopias, Zimbabwes ja Lõuna-Aafrika Vabariigis; kinnitamata andmetel ka Sambias ja Rwandas. Ainukesed teadaolevad pesitsuspaigad on Kesk-Etioopia märgaladel 2200–2600 meetri kõrgusel merepinnast tihedate kiirestikasvavate rohttaimede keskel. Lind pesitseb 20–40 cm kõrguste taimede vahel piirkondades, mis ei ole liigselt üleujutatud. On täheldatud, et üsna pea pärast poegade koorumist kolitakse pesakond tihedama rohuga alale, mis on püsivamalt vee all. Linnu eluviisi ja käitumise kohta on vähe kindlaid andmeid. Pole ka teada, kas levila põhja- ja lõunaosas kohatud linnud esindavad sama populatsiooni või on paiksed. Valgetiib-pirk toitub seemnetest, putukatest, ämblikest, ussidest ning väikestest konnadest ja kaladest. Pesas on tavaliselt 4–6 muna. Arvatav haudumisperiood on 15–16 päeva. Populatsiooni ohustavad eelkõige sobilike rohumaade hävimine karjapidamise tõttu, niitmine, kuivendamine ja paisutamise tagajärjel tekkinud üleujutused. Populatsioon väheneb väga kiiresti. "Species Factsheet, BirdLife". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. jaanuar 2009. Vaadatud 1. mail 2014. Species Factsheet, BirdLife
Matteo Renzi

Matteo Renzi (sündinud 11. jaanuaril 1975 Firenzes) on Itaalia poliitik, kes oli 22. veebruarist 2014 kuni 12. detsembrini 2016 Itaalia peaminister. Ta õppis Firenze ülikoolis õigusteadust. Matteo Renzi oli aastatel 2004–2009 Firenze provintsi president ja 2009–2014 Firenze linnapea. Ta on alates 15. detsembrist 2013 Demokraatliku Partei sekretär. Matteo Renzi on kõigi aegade noorim Itaalia peaminister. Renzi soovis Itaalia parlamenti reformida, mille jaoks esitati kõigepealt senatis eelnõu 8. aprillil 2014, mille esimene lugemine toimus senat 13. oktoobril 2015 ja saadikutekojas 11. jaanuaril 2016, ning teine lugemine senatis 20. jaanuaril 2016 ja saadikutekojas 12. aprillil. Kuna eelnõud ei võetud mõlemas kojas vastu vajaliku kahe kolmandiku hääleenamusega, korraldati põhiseaduse 138. artikli kohaselt 4. detsembril 2016 rahvahääletus. Renzi lubas kaotuse korral ametist tagasi astuda. Rahvahääletusel hääletas 59,11% reformide vastu, mispeale Renzi astuski 12. detsembril tagasi. Tema vahetas välja välisminister Paolo Gentiloni.
Tammām Salām

Tammām Şā'īb Salām (araabia keeles تمام صائب سلام; sündinud 13. mail 1945 Beirutis) on Liibanoni poliitik, kes oli 15. veebruarist 2014 kuni 18. detsembrini 2016 Liibanoni peaminister. 25. mail 2014 läksid talle ajutiselt üle ka Liibanoni presidendi volitused, sest president Mīshāl Sulaymāni ametiaeg lõppes ning parlament ei suutnud enne seda riigile uut riigipead valida. Presidendi kohuseid täitis ta kuni 31. oktoobrini 2016. Ta on mitu korda peaministri ametis olnud Şā'īb Salāmi poeg. Tammām Salām ei kuulu ühtegi erakonda. Aastatel 2008–2009 oli ta kultuuriminister.
Eugen Bachblum

Eugen Bachblum (14. märts 1921 Narva – 13. september 1994) oli eesti õpetaja. Ta võttis osa Teisest maailmasõjast Eesti Laskurkorpuse ridades. Ta on olnud Tallinna Pedagoogilise Instituudi eelkooliealise pedagoogikateaduskonna dekaan. Ta töötas aastakümneid Tallinna 20. Keskkoolis tööõpetuse õpetajana. Eugen Bachblumi põrm maeti 20. septembril 1994 Tallinna Aleksander Nevski kalmistule. 1945 Punatähe orden Eestlased Vene sõjaväes 1940-1945. Esimene osa. Tallinn, 2008 http://www.podvignaroda.ru/?#id=45843961&tab=navDetailManAward https://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=wJLNJBJ1JNPK http://www.ra.ee/fotis/index.php?type=2&id=324494
Hartsõzk

Hartsõzk on linn Ukrainas Donetski oblastis. Linn asub umbes 30 km Donetskist idas. Asula tekkis 1869. aastal raudteejaama juurde. 1938 sai linnaõigused. Hartsõzki linnanõukogu haldusalas on lisaks veel 2 linna, mitu alevit ja küla. 13. aprillil 2014 vallutasid linnavalitsuse hoone relvastatud venemeelsed mässulised. Hartsõzk on metallurgiatööstuse ja kivisöe tootmise keskus. 14. november 2014. Ukrajinska Pravda. Valitsus kinnitas riigi kontrolli all mitteolevate asulate nimekirja (ukraina keeles) Linna koduleht
Jäätmemajandus

Jäätmemajandus (ka: jäätmendus, jäätmeasjandus; inglise waste management) on majandusharu, mis tegeleb jäätmete valdkonnaga. Jäätmemajandusega on tihedalt seotud jäätmekäitlus (inglise waste treatment). Eestis reguleerib jäätmemajandust 1998. aastal vastu võetud jäätmeseadus. jäätmekäitlus jäätmehooldus U. Mereste, 2003. Majandusleksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Köide I (A–M). Lk 307
Koodivahetus

Koodivahetus on kahe või enama keele või keelevariandi[viide?] kasutamine ühe lausungi või vestluse piires. Koodivahetuse erinevus laenamisest, interferentsist, keelevahetusest ja koodikopeerimisest on hägus. Mõistete piirid on autoriti erinev. Terminite rohkus ja nende tähenduse varieerumine on seotud mitmekeelsuse teooriate rohkusega. Kontaktlingvistikas on vaieldud koodivahetuse ja laenamise eristuse üle. Alternatiivsed seisukohad on, et: koodivahetus ja laenamine moodustavad kontiinumi; koodivahetus on sünkrooniline, laenamine diakrooniline ilming; koodivahetuse ja laenamise eristamine põhineb keelendite integreerumisel (laensõnad on kõneleja emakeeles integreerunud, koodivahetuse elemendid ei ole) koodivahetuse ja laenamise eristamine põhineb sotsiolingvistilistel eristamisalustel (nt emakeelt kõnelejate hinnang). Uuritakse valdavalt lausesiseselt toimuvaid mitmekeelseid üleminekuid, kusjuures "uuritakse koodivahetuse struktuuri, koodivahetuse asukohta lauses, koodivahetuse jagunemist sõnaliikide ja lauseliikmete lõikes, koodivahetuse elementide fonoloogilist, morfoloogilist ja süntaktilist integreerumist vestluse põhikeelde, vestluse põhikeele määramist, koodivahetuse piiranguid, koodivahetamise ja laenamise eristamist". Anna Verschik. Koodivahetus meil ja mujal. Keel ja Kirjandus 1, 2004: 25-46. Kristiina Praakli. Esimese põlvkonna Soome eestlaste kakskeelne keelekasutus ja koodikopeerimine. 2009: 25. Kristiina Praakli. Esimese põlvkonna Soome eestlaste kakskeelne keelekasutus ja koodikopeerimine. 2009: 22. Einar Haugen. The Norwegian language in America: A study in Bilingual Behaviour, Bloomington: Indiana University Press 1953.
Entitas

Entitas ('olev-us') on skolastikas oleva olemus, mis teeb ta selleks, mis ta on, ning ilma milleta teda ei saaks olla. Sellest sõnast pärineb sõna "entiteet". essentia ousia res