laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Henn Elmet

Henn Elmet (4. aprill 1941 Tartu – 29. august 2002 Tartu) oli eesti sõudja ja majandusteadlane. Ta lõpetas 1964. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsanduse ja maaparanduse teaduskonna insener-maakorraldaja eriala, 1974. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis majandusteaduste kandidaadi kraadi. Ta töötas insener-maakorraldajana, majandusmatemaatika keskinstituudis ja majandusinstituudis, aastail 1991–1992 oli ta tööl Tartu Ülikooli geograafia instituudis. Aastatel 1992–1993 oli ta Eesti Põllumajandusülikooli maainseneriteaduskonna dekaan, valiti 1993. aastal professoriks, oli 1993–1998 ülikooli teadusprorektor ja aastatel 1998–2002 Eesti Põllumajandusülikooli rektor. Henn Elmeti üks olulisemaid tegevusi ülikooli juhina oli Maaülikooli linnaku kujundamine ja väljaehitamine Tähtveres ning ülikooli koondamine sinna. Ta oli Eesti Vabariigi Presidendi juures tegutseva akadeemilise nõukogu liige. 1997. aastal valiti ta Balti riikide põllumajandusülikoolide rektorite nõukogu esimeheks. 1971 NSV Liidu meistersportlane 2001 Valgetähe IV klassi teenetemärk Norra kuninglik teenetemedal[viide?] 190 cm, 88 kg. Sportima hakkas 1954 koolis õpetaja Eduard Sauvere ja spordikoolis tennisehuvilisena Voldemar Turba käe all. Sõudmisele pühendus 1961 Ülo Tölbi juhendamisel, aastast 1965 oli tema treener Jüri Kurul. Tulemused 1962 NSV Liidu meistrivõistluste II grupis kaheksapaadil 1. koht, 1965 NSV Liidu meistrivõistluste aü-te 1965 roolijaga nelja- ja kaheksapaadil 3. koht 1968 NL KV 1968 roolijaga kahepaadil 3. koht Tuli 8 korda Eesti meistriks: 1970 roolijaga kahepaadil 1962, 1964–1965 ja 1967–1970 kaheksapaadil Meistersportlane (1971) Kuulus 1983–1989 Sõudespordiföderatsiooni presiidiumi ja 1989–1990 Sõudeliidu juhatusse, 1991–2002 oli Sõudeliidu asepresident. Rahvuskategooria sõudekohtunik (1993). Eesti teaduse biograafiline leksikon 1. Lk 237. https://www.esbl.ee/biograafia/Henn_Elmet H. Elmeti haud Tartus Vana-Jaani kalmistul Biograafia ESBL-is Henn Elmeti sporditulemused
Kasulik mudel

Kasulik mudel on leiutis, mis on uudne, millel on leiutustase ja mis on tööstuslikult kasutatav. Leiutise objektiks võib olla seade, meetod, aine, mida tunnustavad liitu kuuluvate riikide seadused. Eestis reguleerib patendikaitsega seotud valdkonda Eesti kasuliku mudeli seadus ning mitmesugused rahvusvahelised lepingud, millega Eesti Vabariik on liitunud. Lepingute loetelu on toodud märksõna Patendiamet juures. Leiutis on kaitstav kasuliku mudeliga, kui see: on uus, omab leiutustaset, on tööstuslikult kasutatav. Leiutis on uus, kui see erineb tehnika tasemest. Tehnika tase määratakse kindlaks kogu teabe põhjal, mis enne taotluse esitamise kuupäeva või prioriteedinõude puhul enne prioriteedikuupäeva on ükskõik millises maailma osas avalikkusele teatavaks saanud kirjaliku või suulise kirjeldamise kaudu, kasutamise läbi või mis tahes muul viisil. Uudsuse kindlaksmääramisel võetakse arvesse ka Patendiametile varem esitatud patenditaotluste ja kasuliku mudeli seaduse kohaselt esitatud kasuliku mudeli registreerimise taotluste sisu vastavalt nende esitamise kuupäevale või prioriteedinõude puhul prioriteedikuupäevale. Leiutisel on leiutustase, kui see vastava ala asjatundja jaoks endastmõistetavalt ei tulene tehnika tasemest. Leiutis on tööstuslikult kasutatav, kui seda saab toota või kasutada majanduses. Patendiamet Eesti Patendiraamatukogu patent tööstusomand kollektiivkaubamärk garantiimärk prioriteet Kasuliku mudeli seadus
Juhan Raud

Juhan Raud (1935. aastani Osvald Johannes; 26. jaanuar 1905 Tealama talu, Torma, Võtikvere vald, Tartumaa – 8. juuli 1988 Stockholm) oli eesti õigusteadlane. Raud õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust ja lõpetas ülikooli. Ta töötas aastatel 1933–1940 Riigikontrollis revidendina, 1941. aastal ETK kapitaalehituse osakonnas ning aastatel 1942–1944 Eesti Omavalitsuse arveosakonna ametnikuna. 1944. aastal põgenes Saksamaale. 1946. aastal siirdus Rootsi, kus töötas pikka aega L. M. Ericssoni telefonivabrikus. Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.[viide?] Ta valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.[viide?] Arvo Horm. Juhan Raud lahkus. Teataja, 6. august 1988, nr. 14, lk. 9. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944
Elmar Reisenberg

Elmar Reisenberg (22. mai 1906 Muri talu, Aidu vald, Viljandimaa – 4. juuni 1988 Düsseldorf) oli eesti jurist. Ta lõpetas 1925. aastal Viljandi Maagümnaasiumi. Õppis 1925–1927 Tartu Ülikooli filosoofia- ja 1927–1934 (lõpetas) õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Oli advokaatide Jaan Toodo ja Evald Konno abi Mõisakülas ja Viljandis, 1939–1940 Viljandi abilinnapea. 1941 metsavend, 1944 mobiliseeriti Saksa sõjaväkke, taandus Saksamaale. Eesti Ühiskond Saksa Liiduvabariigis esimees kuni 1963. aastani, seejärel kuni surmani Eesti mitteametlik esindaja Saksa valitsuse juures. Eesti välisteenistus. Biograafiline leksikon 1918–1991. Välisministeerium 2006. Lk. 98
Agaate Veeber

Agaate Veeber (aastani 1926 Kanto; eesnimi ka Agathe, Agate; 23. veebruar 1901 Tallinn – 8. aprill 1988 New York) oli eesti graafik. Agaate Veeber alustas kunstiõpinguid Ants Laikmaa ateljeekoolis, seejärel õppis Nürnbergi kunstikoolis ja Riigi Kunsttööstuskoolis. 1933. aastast õppis ta Kõrgemas Kunstikoolis Pallas maalimist Ado Vabbe ja Nikolai Triigi ateljeedes. Maalimisega rööbiti alustas ta õpinguid graafikaklassis Hando Mugasto juures ning lõpetas graafikuna 1938. aastal, olles õppinud Arkadio Laigo ja Roman Vaheri käe all. Ametlik tunnustus tema kunstile tuli üsna varakult. 1939 oli ta juba valitud osalema Eesti kunsti välisnäitusel Roomas, Budapestis ja Antwerpenis. Veeber alustas näitustel esinemist Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingu viiendal näitusel 1926. aastal Tallinnas Harjumäe paviljonis. Järgmine esinemine tuli 1930. aastal sama rühmituse 10 järjekordsel kunstinäitusel. 1939. aastal alustas Veeber tööd raamatukunstnikuna illustreerides P. von Manteuffeli "Ajaviide peeruvalgusel". 1940–1941 töötas ta mitme Tallinna ajalehe illustraatorina. Ta on illustreerinud ka Henrik Visnapuu "Kogutud luuletused I ja II" ning Marie Underi "Porkuni preili". Agaate Veeber põgenes Suure põgenemise lainel Nõukogude okupatsiooni eest Eestist esialgu Austriasse, kus täiendas end stipendiaadina Viini Kunstiakadeemia graafikakunsti katseinstituudis. Hiljem siirdus ta edasi Ameerika Ühendriikidesse, kus elas New Yorgis. Tema loomingu peaosa valmiski Ameerika Ühendriikides. Veeberi peatehnikaks kujunes kuivnõel, ent ta valdas kõiki sügavtrükitehnikaid. Agaate Veeberi looming muutus paguluses järjest dramaatilisemaks, must-valge kontrast omandas valulise tähenduslikkuse, graveeritud joon oli sageli järsk ja kare. Talle said oluliseks filosoofilised ja eetilised probleemid, millele ta leidis lahenduse kõikenägeva ingli kujul. Agaate Veeber, nagu paljud kunstnikud, joonistas ka arvukalt loomi. Agaate Veeberi graafilisi lehti omandasid Metropolitani Kunstimuuseum New Yorgis, Public Library Print Collection, Cincinnati Museum of Art ja Albright Art Gallery Buffalos. Ta kaotas varakult abikaasa, andeka maalikunstniku Kuno Veeberi (1898–1929), kellega oli abiellunud 1926. aastal. Endel Kõks, Agaate Veeber 80: Rahvusvahelise mainega eesti graafika esindaja – Eesti Päevaleht Stockholmis, 25.02.1981 Eesti kujutavaid kunstnikke Saksamaal, Sõnumid, 24. jaanuar 1945. Kunstnik Agaate Veeber surnud. Teataja, 21. mai 1988, nr 10, lk. 7. Anne Lõugas, Unustatud või unustamatud? Aino Bach ja Agaate Veeber 100 – Sirp, 15. veebruar 2002. Evald J. Voitk, Eesti Kunstiga tutvustatakse Ameerikat. Graafik Agate Veeberi teos ülemaailmsel rändnäitusel – Vaba Eesti Sõna, 27.09.1962 Agaate Veeberi looming EKM Digikogus Ulrika Jõemägi, Anne Untera. Agathe Veeber (1901–1988). Tuntud, kuid siiski tundmatu. Eesti Kunstimuuseum, 2018
Tööstusdisainilahendus

Tööstusdisainilahendus (kasutatakse ka lühendit TDL) on toote tasapinnaline või ruumiline väliskujundus. Väliskujundusena käsitatakse Eesti tööstusdisaini kaitse seaduses toote välisilme tunnusjoonte kogumit, mille üksikult või kombinatsioonis moodustavad vorm, konfiguratsioon, ornament, värvilahendus, faktuur ja materjal. Tööstusdisainilahendusel võivad olla variandid. Need on sellised teisendid, mis vastava ala asjatundjale jätavad sama üldmulje. Tööstusdisainilahenduste komplekt on tööstusdisainilahenduste rahvusvahelise klassifikatsiooni Locarno kokkuleppe järgi ühte klassi kuuluvate ja samas laadis kujundatud tööstusdisainilahenduste loogiline kogum. Tööstusdisainilahenduste komplekti käsitatakse käesolevas seaduses ühe tööstusdisainilahendusena. Õiguskaitse saab tööstusdisainilahendus, mis on uus, eristatav ning mille järgi on võimalik tööstuslikult või käsitöönduslikult valmistada tooteid. Õiguskaitse antakse tööstusdisainilahenduse registreerimisega riiklikus tööstusdisainilahenduste registris seaduses sätestatud korras. Tööstusdisainilahenduse õiguskaitse ulatuse määramisel võetakse aluseks tööstusdisainilahenduse reproduktsioon, mis on kantud registrisse. Õiguskaitse saanuks loetakse reproduktsioonil kujutatud tööstusdisainilahendus. Õiguskaitse laieneb ka reproduktsioonil kujutatud tööstusdisainilahendusega äravahetamiseni sarnastele tööstusdisainilahendustele. Tööstusdisainilahenduste komplekt saab õiguskaitse tervikuna. Komplekti moodustavad tööstusdisainilahendused eraldi iseseisvat õiguskaitset ei saa. Tööstusdisainilahendus on uus, kui enne tööstusdisainilahenduse registreerimise taotluse (edaspidi registreerimistaotlus) esitamise päeva või prioriteedinõude puhul enne prioriteedikuupäeva ei ole Eesti Vabariigis ega välisriigis avalikustatud sellega identset või äravahetamiseni sarnast tööstusdisainilahendust. Tööstusdisainilahenduse uudsuse kindlaksmääramisel võetakse arvesse ka identne või äravahetamiseni sarnane registreeritud tööstusdisainilahendus pärast selle avalikustamist, kui selle registreerimise taotlus oli esitatud varem või prioriteedikuupäev oli varasem. Patendiamet Eesti Patendiraamatukogu patent kasulik mudel tööstusomand kollektiivkaubamärk garantiimärk prioriteet Tööstusdisainilahenduse kaitsmine
Artur Tava

Artur Tava (3. aprill 1910 Väätsa vald (Türi kihelkond), Järvamaa – 26. aprill 1988 Stockholm) oli eesti arst. Lõpetas Tartu Ülikooli arstiteaduskonna 1935. aastal, töötas linnaarstina Kilingi-Nõmmes ja Mõisakülas, hiljem jaoskonnaarstina Sindis. 1944. aastal põgenes Rootsi. Arvo Horm. Mälestades dr. A. Tava. Teataja, 21. mai 1988, nr. 10, lk. 12.
Marie Susi

Marie Susi (sündinud Marie Kalman, 3. märts 1903 Tallinn – 19. märts 1988) oli eesti õpetaja. Lõpetas Tallinna Õpetajate Seminari 1924. aastal, töötas 1924–1937 Kodasuu ja 1937–1944 Tallinna algkoolides. Põgenes 1944. aastal Rootsi, oli 1945–1970 õpetaja Stockholmi Eesti Algkoolis. Udo Juuno. Marie Susi in memoriam. Teataja, 9. aprill 1988, nr. 7, lk. 12.
Johannes Sonin

Johannes Sonin (28. jaanuar 1899 Tuhalaane vald, Viljandimaa – 31. oktoober 1987 Florida) oli eesti jurist. Võitles Vabadussõjas. Lõpetas 1928. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, täiendas end Berliinis. 1940. aastani oli ta Sotsiaalministeeriumi töökaitse ja sotsiaalkindlustuse osakonna direktor ja aastatel 1940–1941 Eesti NSV Töö Rahvakomissariaadi töökaitseosakonna juhataja. Saksa okupatsiooni ajal 22. septembrist 1941 Eesti Omavalitsuse Sotsiaaldirektooriumi tööosakonna asejuhataja. Ta oli üks paremaid Eesti töö- ja sotsiaalkindlustusõiguse tundjaid, Sotsiaalse Arengu Eesti Ühingu esimees. 1944. aastal põgenes Saksamaale, hiljem elas Ameerika Ühendriikides. Tema abikaasa oli alates 1938. aasta jaanuarist näitleja Mae Sonin. Indrek Paavle. Eesti Omavalitsuse kujunemine 1941. aastal. 1941. aasta Eestis. Eesti Sõjamuuseumi–Kindral Laidoneri Muuseumi aastaraamat 6/2006 Sotsiaalse Arengu Eesti Ühing. Töö ja Tervis, nr 3, 1932 Bernhard Mäelo. Johannes Sonin'it mälestades. Teataja, 28. november 1987, nr 22, lk 9
Tööstusomandi õiguskaitsetaotlus

Tööstusomandi õiguskaitsetaotlus on tööstusomandi kaitse seaduse ehk tööstusomandi eseme õiguskaitset sätestava eriseaduse kohaselt esitatud registreerimistaotlus tööstusomandi esemele õiguskaitse saamiseks. Patendikaitse taotlemise korral mõistetakse taotluse all patenditaotlust, kaubamärgikaitse taotlemise korral kaubamärgi registreerimise taotlust jne. Patendiamet Tööstusomandi õiguskorralduse aluste seadus
Serbia Eurovisiooni lauluvõistlusel

Serbia tegi oma debüüdi Eurovisiooni lauluvõistlusel 2007. aastal, mil Serbia ka võistluse võitis. Varem oli Serbia osalenud Eurovisioonil osalenud Jugoslaavia (1961–1991), Jugoslaavia Föderatiivse Vabariigi (1992) ja Serbia ja Montenegro (2004–2006) koosseisus. Serbia esimene esinduslaul oli "Molitva", mida esitas Marija Šerifović. Laul võitis võistluse 268 punktiga. Tänu sellele sai Serbia õiguse korraldada Belgradis 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlust. Järgmisel aastal esindas Serbiat Jelena Tomašević, kes esitas loo "Oro", mis platseerus Belgradis 6. kohale, kogudes 160 punkti. Vaata ka: Serbia ja Montenegro Eurovisiooni lauluvõistlusel Alates Serbia ja Montenegro lagunemisest on Serbia on võtnud osa Eurovisiooni lauluvõistlusest. Riik tegi oma soolodebüüdi 2007. aastal, mille Serbia esindaja võitis. 2004. ja 2005. aastal Serbia osales võistlusel Serbia ja Montenegro koosseisus. Nende esimene esindaja oli Željko Joksimović, kes pärines Serbiast ja saavutas 2. koha. 2006. aastal pidi riik eemalduma võistlusest, kuna liitriik ei suutnud otsustada, millist kandidaati saata. * Ei pääsenud žürii otsusel finaali. Serbia on andnud kõige rohkem punkte järgmistele riikidele: Serbia on saanud kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt: Jugoslaavia Eurovisiooni lauluvõistlusel Laulus on kaks korduvat rida inglise keeles. Laul sisaldab ühte korduvat fraasi hispaania ja kahte fraasi inglise keeles. Laul sisaldab ühte korduvat sõna hispaania ja ühte fraasi inglise keeles. Eurovisioon.ee – Serbia
Johnny Roosval

John (Johnny) Roosval, õieti John August Emanuel Roosval (29. august 1879 Kalmar – 18. oktoober 1965 Stockholm) oli rootsi kunstiteadlane, Stockholmi Ülikooli õppejõud. Tema isa oli konsul John Roosval ja ema Johanna Kramer. Nende pere oli väga kunstilembene, millest annab tunnistust see, et tema vend Albin Roosval oli fotograaf ja õde Gerda Roosval-Kallstenius kunstnik. 1905. aastal abiellus Johnny endast 12 aastat vanema Ellen Roosval von Hallwyliga. Roosval töötas Nordiska museetis 1901. aastani ja kaitses 1903. aastal Berliini Ülikoolis Adolph Goldschmidti juhendamisel doktorikraadi. Koos Sigurd Curmaniga alustas ta 1912. aastal Rootsi kirikute inventeerimist ja vastava publikatsiooni väljaandmist (Sveriges kyrkor-konsthistoriskt inventarium), mida ta juhtis kuni 1962. aastani. Muu hulgas oli ta Tartu Ülikooli esimese kunstiajaloo professori Tor Helge Kjellini õpetaja.
Sofia piirkond (Madagaskar)

Sofia piirkond on 1. järgu haldusüksus Madagaskaril. Piirkond loodi 2004. aastal Mahajanga provintsis, see sai nime Sofia jõe järgi. 2009. aastal provintsid kaotati ja piirkonnad said 1. järgu haldusüksusteks. Piirkond jaguneb 7 ringkonnaks: Mandritsara ringkond Befandriana avaratra ringkond Bealanana ringkond Antsohihy ringkond Analalava ringkond Port-Bergé ringkond Mampikony ringkond Halduskeskus on Antsohihy.
Gustav Magnus von Rehbinder

Vabahärra Gustav Magnus von Rehbinder (1673 – 1734) oli baltisaksa poliitik. Gustav Magnus von Rehbinder sündis Eestimaa rüütelkonna peamehe Otto von Rehbinderi ja Gerdruta Helena von Tiesenhauseni pojana. Teenis Rootsi armees, kus sai rittmeistri auastme. Oli meeskohtunik ning 1723–1724 Eestimaa rüütelkonna peamees. Talle kuulusid Udriku, Liigvalla, Polli ja Maidla mõis. Gustav Magnus von Rehbinder maeti (vkj 20. juulil) 1734. aastal Kadrina kirikusse. Gustav Magnus von Rehbinder abiellus kahel korral: Esmalt 1706. aastal Oktaviana Ebba von Bellingshauseniga (surnud 1707). Abielust sündis: Bernhard Wilhelm von Rehbinder (sünd. 1707) Teist korda abiellus Gustav Magnus von Rehbinder Juliane Helene von Bistramiga, kes oli Eestimaa rüütelkonna peamehe Bengt Heinrich von Bistrami tütar. Abielust sündisid: Anna Katharina von Rehbinder (sünd. 1708) Heinrich Johann von Rehbinder (1710–1756), Udriku mõisnik Fabian von Rehbinder, Imastu mõisnik Margaretha Elisabeth von Rehbinder (1715–1734) Gustav Johann von Rehbinder (sünd. 1717) Juliane Helena von Rehbinder (1724–1800), abiellus vabahärra Reinhold Johann von Ferseniga (1713–1772) Krahv Otto Magnus von Rehbinder (1727–1792), Saksi-Weimari riigitegelane Rehbinder Eestimaa rüütelkonna peameeste loend ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust Gustaf Magnus Rehbinder, www.adelsvapen.com
Ilmikvend

Ilmikvend (ladina keeles frater laicus) ehk konvers (ladina keeles frater conversus) on katoliikluses ajalooliselt kloostris elav mees, kes on andnud mungatõotused, aga ei ole preestriks pühitsetud ja teeb peamiselt füüsilist tööd. Nimetus konversvend tuleneb asjaolust, et vastristituid preestriks ei pühitsetud. Nunnakloostris oli nimetus ilmikõde ehk konversõde kasutusel vastandina kooriõele, kes tegeles peamiselt palvetamisega. Tänapäeval nimetatakse ilmikvennaks väljaspool kloostrit elavat inimest, kes elab vastava ordu või kloostri reegli järgi, näiteks järgib kohustust iga päev tunnipalveid lugeda, breviaari alusel. Ilmikvend võib olla ka teatud vaimsust järgiv abieluinimene, kellele kehtib nn kolmas tee. Upāsaka Blessed Ambiguity: Brothers in the Church. Michael F. Meister, F.S.C., ed. Landover: Christian Brothers, 1993. ISBN 1-884904-00-9 Medieval Monasticism: Forms of Religious Life In Western Europe In The Middle Ages. C. H. Lawrence. London: Longman, 1984. ISBN 0-582-40427-4 Who Are My Brothers?: Cleric-Lay Relationships in Men's Religious Communities. Philip Armstrong, C.S.C., ed. New York: Society of St. Paul, 1988. ISBN 0-8189-0533-6 Herbermann, Charles, ed. (1913). "Lay Brothers". Catholic Encyclopedia ((inglise keeles)). New York: Robert Appleton.{{netiviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Blagoevgradi piirkond

Blagoevgradi piirkond on 1. järgu haldusüksus Bulgaaria edelaosas. Piirneb läänes Põhja-Makedooniaga ja lõunas Kreekaga. Blagoevgradi piirkonnas on 13 vallasisest linna ning ta jaguneb 14 vallaks: 364 100 (2006) 324 100 (2011) https://www.nsi.bg/bg/content/2975/%D0%BD%D0%B0%D1%81%D0%B5%D0%BB%D0%B5%D0%BD%D0%B8%D0%B5-%D0%BF%D0%BE-%D0%BE%D0%B1%D0%BB%D0%B0%D1%81%D1%82%D0%B8-%D0%BE%D0%B1%D1%89%D0%B8%D0%BD%D0%B8-%D0%BC%D0%B5%D1%81%D1%82%D0%BE%D0%B6%D0%B8%D0%B2%D0%B5%D0%B5%D0%BD%D0%B5-%D0%B8-%D0%BF%D0%BE%D0%BB Piirkonnavalitsuse koduleht
Musala

Musala on mägi Rila mägedes, Bulgaaria kõrgeim tipp. Ühtlasi on ta Balkani poolsaare ja kogu Ida-Euroopa kõrgeim tipp. Musala kõrgus merepinnast on 2925 m. Mäe suhteline kõrgus on 2473 m. 1949–1962 oli mäe ametlik nimi Stalin Jossif Stalini järgi. Musala nimi vanabulgaaria keeles oli TangRa. Tänapäevane nimi tuleb türgi keelest, kus mus Allah tähendab umbes 'jumalale lähedal'. Mägi koosneb vanaaegkonna graniitidest, millesse lõikuvad graniitporfüüri sooned. Põhiliselt on Musala kaetud alpiniitudega. Mäe lõunaküljel on mägikarjamaid. Alpiniidu kohta on taimestik ja loomastik suhteliselt mitmekesised. Musala on hea paik ka linnuvaatluseks. Musala asub Rila rahvuspargis. Musala tipus asub ilmajaam. Seetõttu on selle piirkonna kliima hästi uuritud. Musala on Bulgaaria kõige külmem paik, selle aasta keskmine temperatuur on –2,9 °C. Kõige külmem kuu on veebruar (–12,0 °C), kõige soojem kuu august (+5,4 °C). Mäe tipus mõõdetud absoluutne maksimumtemperatuur on +18,7 °C, absoluutne miinimum on –31,2 °C. Tuul puhub valdavalt loodest. Mägi on 254 päeva aastas lumega kaetud, aga minevikus on seal olnud ka liustikud ja nende kulutustöö jälgi on veel näha. Ilmajaam katkestas tegevuse 1984, kui see maha põles, kuid asutati uuesti 1999. Ilmajaamas jälgitakse ka õhusaastet ja kosmilist kiirgust. Musala jalamilt algavad Bulgaaria kolm peamist jõge Iskǎr, Marica ja Mesta. Musala asub Bulgaaria pealinnast Sofiast linnulennult vähem kui 60 km kaugusel. Seetõttu on ta levinud turismi sihtpunkt. Kõige lihtsam marsruut algab Boroveci mägikuurordist ja kulgeb lõunasse. Selle pikkus on 10 km. Borovecist saab köisraudteega sõita 2369 m kõrgusele Jastrebetsi ja niimoodi lühendada tõusu aega 2,5–3 tunnile. Jastrebetsist saab Musala turismibaasi, mis asub 2389 m kõrgusel, minna umbes tunniga, sealt tippu minekuks kulub veel ligi kaks tundi. Tipust paarsada meetrit madalamal, 2709 m kõrgusel, on Ida-Euroopa kõige kõrgem mägijärv ja selle kaldal asub peatuskoht Ledenoto Ezero, kus häda korral ka ööd veeta saab. Sealt hargneb rada suviseks ja talviseks marsruudiks. Talvine marsruut on tähistatud raudvaiadega, mis on omavahel ühendatud kindla trossiga. Kuulujutu järgi saab Musala tipust selge ilmaga Vahemerd näha. See ei vasta tõele. Lõuna-Bulgaaria ja Põhja-Kreeka mäed segavad nähtavust ja isegi kui neid ees poleks, ei võimaldaks Maa kuju nii kaugel asuvaid objekte vaadelda. Talvine marsruut Musalale Musala tipp Suur maailma atlas, lk 65.
Burgasi piirkond

Burgasi piirkond on 1. järgu haldusüksus Bulgaaria kaguosas Musta mere rannikul. Piirneb lõunas Türgiga. Pindalalt on see Bulgaaria suurim piirkond. Burgasi piirkond jaguneb 13 vallaks ja neis asub 18 vallasisest linna. 426 000 (2001) 415 817 (2011 https://www.nsi.bg/bg/content/2975/%D0%BD%D0%B0%D1%81%D0%B5%D0%BB%D0%B5%D0%BD%D0%B8%D0%B5-%D0%BF%D0%BE-%D0%BE%D0%B1%D0%BB%D0%B0%D1%81%D1%82%D0%B8-%D0%BE%D0%B1%D1%89%D0%B8%D0%BD%D0%B8-%D0%BC%D0%B5%D1%81%D1%82%D0%BE%D0%B6%D0%B8%D0%B2%D0%B5%D0%B5%D0%BD%D0%B5-%D0%B8-%D0%BF%D0%BE%D0%BB Burgasi piirkonna koduleht
Rueni vald

Rueni vald on vald Bulgaarias Burgasi piirkonnas. Rahvaarv oli 2005. aastal 35 600, 2008. aastal 29 400 ja 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 29 101. Valla elanikest 80% on türklased, 10% bulgaarlased, 5% mustlased ja 5% islami usku bulgaarlased. Valla pindala on 689,94 km². Halduskeskus on Rueni küla. Vallas on 42 küla.
Dobriči piirkond

Dobriči piirkond on 1. järgu haldusüksus Bulgaaria kirdeosas Musta mere rannikul. Piirneb põhjas Rumeeniaga. Piirkond jaguneb kaheksaks vallaks ning neis on kuus vallasisest linna. 215 200 (2005) 189 700 (2011) https://www.nsi.bg/bg/content/2975/%D0%BD%D0%B0%D1%81%D0%B5%D0%BB%D0%B5%D0%BD%D0%B8%D0%B5-%D0%BF%D0%BE-%D0%BE%D0%B1%D0%BB%D0%B0%D1%81%D1%82%D0%B8-%D0%BE%D0%B1%D1%89%D0%B8%D0%BD%D0%B8-%D0%BC%D0%B5%D1%81%D1%82%D0%BE%D0%B6%D0%B8%D0%B2%D0%B5%D0%B5%D0%BD%D0%B5-%D0%B8-%D0%BF%D0%BE%D0%BB Dobriči piirkonna koduleht
Haskovo piirkond

Haskovo piirkond on 1. järgu haldusüksus Bulgaaria lõunaosas. Piirneb lõunas Kreekaga ja kagus Türgiga. Haskovo piirkonnas on 11 valda ja 10 vallasisest linna. 2011. aastal oli piirkonnas 246 200 elanikku. https://www.nsi.bg/bg/content/2975/%D0%BD%D0%B0%D1%81%D0%B5%D0%BB%D0%B5%D0%BD%D0%B8%D0%B5-%D0%BF%D0%BE-%D0%BE%D0%B1%D0%BB%D0%B0%D1%81%D1%82%D0%B8-%D0%BE%D0%B1%D1%89%D0%B8%D0%BD%D0%B8-%D0%BC%D0%B5%D1%81%D1%82%D0%BE%D0%B6%D0%B8%D0%B2%D0%B5%D0%B5%D0%BD%D0%B5-%D0%B8-%D0%BF%D0%BE%D0%BB Haskovo piirkonna koduleht
Ardino

Ardino (bulgaaria Ардино, türgi Eğridere) on linn Bulgaarias Kǎrdžali piirkonnas, Ardino valla keskus. Asub Rodope mägedes. https://www.grao.bg/tna/t41nm-15-03-2024_2.txt  Ardino – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Arda jõgi

See artikkel räägib välismaa jõest. Eesnime kohta vaata artiklit Arda (eesnimi). Arda (bulgaaria Арда, kreeka ¨Αρδας) on jõgi Balkani poolsaarel, Maritsa parempoolne lisajõgi. Saab alguse Rodope mäestikust, voolab peamiselt itta. Bulgaarias on jõele ehitatud kolm hüdroelektrijaama. Pikkus 290 km, millest Bulgaarias 241 km. Suubub Maritsasse Edirne linna lähedal. Ardino linna lähedal asub jõel keskaegne sild Dyavolski most.  Arda jõgi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis