laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Merepõhja pinnavormide loend

Siin on loetletud maailmamere põhja keskmäestikke, ahelikke, madalaid ja kerkeid. Aafrika-Antarktika ahelik Aafrika-Antarktika nõgu Austraalia-Antarktika kerge Doggeri madal Fugløy madal Gakkeli ahelik Ida-India ahelik Kesk-Atlandi mäestik Kesk-India ahelik Lomonossovi ahelik Lord Howe' ahelik Lõuna-Atlandi mäestik Lääne-India ahelik Mendelejevi ahelik Nazca ahelik Newfoundlandi Suurmadal Põhja-Atlandi mäestik Reykjanesi ahelik Rio Grande platoo Rockalli platoo Sala y Gómeze ahelik Širšovi ahelik Tšiili kerge Vaalaahelik Vaikse ookeani Idakerge Vaikse ookeani Lõunakerge Vøringi platoo
Ernest Becker

Ernest Becker (24. september 1924 Massachusetts – 6. märts 1974 Vancouver) oli ameerika kultuuriantropoloog ning interdistsiplinaarne teadusmõtleja ja -kirjanik. Becker sündis USA Massachusettsi osariigis juudi perekonnas. Pärast teise maailmasõja ajal jalaväes teenimist, mille vältel ta osales ühe koonduslaagri vabastamisel, õppis Becker Syracuse'i Ülikoolis. Ülikooli lõpetanud, asus ta haldustöötajana tööle Pariisi USA saatkonda. Olles juba 30. eluaastates, läbis ta Syracuse'i Ülikoolis kraadiõppe ja sai 1960. aastal filosoofiadoktori kraadi (PhD). Becker jõudis äratundmisele, et psühholoogiline uurimine jõuab paratamatult tupikuni, millest kaugemale jõudmiseks tuleb appi võtta uskumuste süsteemid. Sellise perspektiivini jõudmine nõuab nii teaduse kui ka religiooni kasutamist. Ameerika filosoof Sam Keen on arvanud, et Beckeri suurim saavutus oli kurjuseteaduse loomine. Sõltumatu ja omapärase mõtlejana oli Becker viimasel elukümnendil akadeemiline heidik. 1974. aastal teose "The Denial of Death" (1973) eest saadud Pulitzeri auhind tõi siiski mõningast tunnustust. Selle teose järg "Escape from Evil" ilmus 1975. aastal. Becker, E. (1973) "The Denial of Death". Collier-Mac. ISBN 0-02-902310-6 Becker, E. (1975) "Escape from Evil". Free Press. ISBN 0-02-902340-8 Becker, E. (1971) "The Birth and Death of Meaning". ISBN 0-02-902190-1 Becker, E. (1964) "Revolution in Psychiatry: The New Understanding of Man". Free Press. ISBN 0-02-902510-9 The Ernest Becker Foundation Ernest Becker Listserv Archive
Aavo Põhjala

Aavo Põhjala (sündinud 1. augustil 1957 Tartus) on eesti judotreener. Aavo Põhjala lõpetas 1980. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuri erialal. Aastatel 1981–1985 oli ta TRÜ Spordiklubi treener, seejärel treener Kristjan Palusalu Spordikoolis. Alates 1984. aastast on ta Eesti judokoondise peatreener. Alates 1985. aastast treenis Indrek Pertelsoni. Aavo Põhjala hoolealused on saanud üle 20 tiitlivõistluste medali. Pärast Indrek Pertelsoni ja Aleksei Budõlini medalivõite Sydney olümpiamängudel sai Põhjalast esimene raskejõustikutreener, kes valiti aasta treeneriks. Aavo Põhjala ise on 13-kordne Eesti meister judos; ühe korra on ta Eesti meistriks tulnud ka sambos. Ta on alates 2015. aasta jaanuarist Eesti Judoliidu president. 2000 – aasta treener 2001 – Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk 2001 – Eesti Vabariigi spordipreemia (tulemusliku töö eest treenerina Eesti judokoondise ettevalmistamisel Sydney olümpiamängudeks) 2005 – Eesti Vabariigi spordipreemia (tulemusliku töö eest treenerina Eesti judokoondise ettevalmistamisel 2004. aasta Ateena olümpiamängudeks) Eesti Judoliidu veebileht. Vaadatud 12.06.2020. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Biograafia ESBL-is Urmas Eslon. "Aavo Põhjala kuulutab, et judo pole pelgalt sport". Terviseleht, 2001 Jaan Martinson. Aavo Põhjala: "Kui sportlane teatab, et tuleb magades ja küünlaleeki vaadates maailmameistriks, ütlen tule!". SL Õhtuleht, 7. mai 2007
Uue Testamendi koodeksid

Väärtuslikumad: Kodex Sinaiticus 4 sj pKr Kodex Vaticanus 4 sj pKr Kodex Bezae 5 sj pKr Kodex Alexandrinus 5 sj pKr olulised: Kodex Ephraemi Rescriptus 5 sj pKr Kodex Washingtonianus või Washingtoni Gospels 4/5 sj pKr Kodex Borgianus 5 sj pKr Kodex Dublinensis 6 sj pKr Kodex Claromontanus 6 sj pKr
Eesti Relva-SS korpus

Eesti Relva-SS korpus oli väeosa, mis kavatseti 1944. aastal moodustada 1. ja 2. Eesti Relva-SS diviisi liitmisega, kuid plaan jäi katki.
Agrotehnika

"Põllumajandustehnika" suunab siia. Eesti NSV koondise kohta vaata artiklit Eesti Põllumajandustehnika. Agrotehnika (ka: agrotehnoloogia) on maaviljeluse tehnoloogia. Agrotehnika hõlmab kõiki kasvatatava põllumajanduskultuuri või metsakultuuri hooldamisega seotud tegevusi – mullaharimine, väetamine, seemnete ettevalmistus, külvamine, istutamine, kastmine, umbrohutõrje, taimehaiguste tõrje, taimekahjurite tõrje, saagikoristus jne. Agrotehnika rakendamisel võib olla eri eesmärke – saada pinnaühikult suuremat saaki, saada ökoloogiliselt puhast saaki, saada kvaliteetsemat saaki vms. Tehnikaleksikon. Tallinn: Valgus. 1981. Lk lk. 13.
Uue testamendi papüüruste loend

2. sj pKr papüürused, lühendiga. Papyrus 32, P 32 Papyrus 52, P 52 Papyrus 64, P 64 , Papyrus 67, P 67 ja Papyrus 4, P 4 (samanimelisest kodexist). Papyrus 66, P 66 Papyrus 90, P 90 Papyrus 98, P 98 Papyrus 104, P 104 2./3. sj pKr Papyrus 23, P 23 Papyrus 38, P 38 Papyrus 45, P 45 Papyrus 46, P 46 Papyrus 75, P 75 Papyrus 77, P 77 Papyrus 103, P 103 0189 3. sj pKr Papyrus 1, P 1 Papyrus 5, P 5 Papyrus 9, P 9 Papyrus 12, P 12 Papyrus 15, P 15 Papyrus 20, P 20 Papyrus 22, P 22 Papyrus 27, P 27 Papyrus 28, P 28 Papyrus 29, P 29 Papyrus 30, P 30 Papyrus 37, P 37 Papyrus 39, P 39 Papyrus 40, P 40 Papyrus 47, P 47 Papyrus 48, P 48 Papyrus 49, P 49 Papyrus 53, P 53 Papyrus 65, P 65 Papyrus 69, P 69 Papyrus 80, P 80 Papyrus 87, P 87 Papyrus 91, P 91 Papyrus 95, P 95 Papyrus 101, P 101 Papyrus 106, P 106 Papyrus 107, P 107 Papyrus 108, P 108 Papyrus 109, P 109 Papyrus 111, P 111 Papyrus 113, P 113 Papyrus 114, P 114 3./4. sj pKr Papyrus 13, P 13 Papyrus 16, P 16 Papyrus 17, P 17 Papyrus 18, P 18 Papyrus 24, P 24 Papyrus 70, P 70 Papyrus 72, P 72 Papyrus 78, P 78 Papyrus 86, P 86 Papyrus 92, P 92 Papyrus 100, P 100 Papyrus 102, P 102 Papyrus 115, P 115 0162 0171 0220 0232
Poks 2008. aasta suveolümpiamängudel

Poks 2008. aasta suveolümpiamängudel toimus 9.–24. augustini. Võistlused peeti Pekingi Tööliste siseareenil. Võistluste programmi kuulus 11 kaalukategooriat. Iga riik sai välja panna ühe sportlase igas kaalukategoorias vastavalt litsentsile, mis oli saadud sellistelt rahvusvahelistelt võistlustelt nagu maailmameistrivõistlused ja kontinentide meistrivõistlused. Nii jagunesid kvoodid: Val Barkeri karika parima tehnikaga poksijale sai sulgkaalu (kuni 57 kg) kuldmedali- ja olümpiavõitja Vassõl Lomatšenko (Ukraina). Finaal: 24. august Osavõtjaid: 28 Olümpiavõitja 2004: Yan Bartelemí, Kuuba Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 23. august Osavõtjaid: 28 Olümpiavõitja 2004: Yuriorkis Gamboa, Kuuba Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 24. august Osavõtjaid: 28 Olümpiavõitja 2004: Guillermo Rigondeaux, Kuuba Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 23. august Osavõtjaid: 28 Olümpiavõitja 2004: Aleksei Tištšenko, Venemaa Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 24. august Osavõtjaid: 28 Olümpiavõitja 2004: Mario Kindelán, Kuuba Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 23. august Osavõtjaid: 28 Olümpiavõitja 2004: Manus Boonjumnong, Tai Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 24. august Osavõtjaid: 28 Olümpiavõitja 2004: Baqtïyar Artayev, Kasahstan Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 23. august Osavõtjaid: 28 Olümpiavõitja 2004: Gaidarbek Gaidarbekov, Venemaa Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 24. august Osavõtjaid: 28 Olümpiavõitja 2004: Andre Ward, USA Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 23. august Osavõtjaid: 16 Olümpiavõitja 2004: Odlanier Solís, Kuuba Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 24. august Osavõtjaid: 16 Olümpiavõitja 2004: Aleksandr Povetkin, Venemaa Ametlikud tulemused: Finaal Poksi ametlik koduleht Pekingi OM-il AIBA koduleht
Papüürus 66

Papüürus 66 (Bodmer Papyrus II) on vanim teadaolev Johannese evangeeliumi käsikiri. See on dateeritud ajavahemikku 150–200 pKr. Tekst on samasugusel kujul nagu tänapäevalgi, mis tõestab Johannese evangeeliumi korrektset tradeerimist. Üriku suurus on umbes 14,2 cm × 16,2 cm. Koodeksi maht oli algselt ilmselt 39 papüüruspoognat, mis kaheks murtuna moodustasid 78 lehte ja 156 lehekülge. Tänaseks on säilinud 75 lehte ja 39 identifitseerimata tükki. Säilinud on tekstiga leheküljed numbritega 1–34 ja 39–108. Lehekülgedel on 15–25 rida teksti. Manuskripti sisuks on Uue Testamendi Johannese evangeeliumi 1:1 – 6:11; 6:35 – 14:26, 29 – 30; 15:2 – 26; 16:2 – 4, 6 – 7; 16:10 – 20:20, 22 – 23; 20:25 – 21:9, 12, 17. (Manuskriptil puudub perikoop 7:53 – 8:11.) Teksti kinnitavad: Codex Sinaiticus 4. sajandist ja Codex Bezae 6. sajandist. Manuskript leiti Egiptusest Jabal Abû Manast, Ebene Dishnast põhjas ja 12 km Als-Tarif Jabalist idas. 1955/1956. aastal ostis selle koos teiste kreeka ning koptikeelsete ürikutega Martin Bodmer. Tämapäeval asub see papüüruskoodeks Bibliotheca Bodmeriana's Colognys Šveitsis. Seal hoitakse suuremat osa leitud Johannese evangeeliumi manuskriptidest. Tähtsaim neist on Chester-Beatty-Papyrus. Üks leht on ka Kölnis Saksamaal: "Für Altertumskunde Institut der Universitat zu Köln". Osad tähed kreeka keeles teise kujuga 1:1 EN (-) ARXH (alguses) HN (oli) O LOGOS (sõna) KAI (ja) O LOGOS (sõna) HN (oli) PROS (juures) TON (-) TEON (Jumala) KAI (ja) TEOS (Jumal) HN (oli) O LOGOS (sõna) 1:2 OUTOS HN EN ARCH PROS TON TEON (see oli alguses Jumala juures) 1:3 PANTA DI AUTOU EGENETO KAI HORIS AUTOU EGENETO OUDE EN O GEGONEN (kõik on olemas selle läbi ja ilma selleta pole olemas mitte midagi, mis olemas on). Lisainfo Papyrus 66 kohta
Cort Sivertsen Adeler

Cort Sivertsen Adeler (ka Adelaer; 16. detsember 1622 Brevik – 5. november 1675) oli norra päritolu mereväelane. Tema algne nimi oli Kurt Sørensen. Cort Adeleri vanemad olid norralased. Tema isa oli kippar. 15-aastaselt astus ta Hollandi sõjalaevastiku teenistusse. Aastal 1639 võitles ta admiralleitnant Maarten Trompi juhatuse all Downsi lahingus. Aastal 1642 oli ta kapteni abi Hollandi laeval Grote St. Joris, mille Veneetsia rentis San Georgio Grande nime all oma sõjalaevastikku. Ta nimetas end sel ajal Adelborst ('merekadett'). Aastatel 1642–1661 oli ta Veneetsia teenistuses, kus ta 1645 nimetati laeva San Georgio Grande kapteniks; sellest ajast oli ta täielikult Veneetsia teenistuses. Aastal 1650 sai San Georgio Grande lipulaevaks ning Sivertsen seega lipukapteniks. Ta võitles Türgi vastu ning paistis silma mitmes merelahingus, eriti Dardanellide lahingus. 13. mail 1654 murdis ta Dardanellide lähedal Türgi galeeride liini ja uputas neist viisteist. 14. mail alistus talle Tenedose (Bozcaada) garnison. Selle eest löödi ta rüütliks ja teda autasustati Püha Markuse ordeniga. Veneetsia senat määras talle 1400 tukati suuruse aastarendise. Aastal 1660 ülendati ta viitseadmiraliks. Sivertsen säilitas Veneetsia teenistuses olles tihedad sidemed Hollandi Vabariigiga. Seal kasvas tema poeg Jan. Aastal 1661 lahkus Sivertsen Veneetsia teenistusest. Ta sai Taani-Norra kuningalt Frederik III-lt kutse tulla Kopenhaagenisse, et aidata sõjalaevastikku üles ehitada. Aastast 1663 oli ta kindraladmiralina ja admiraliteedi asepresidendina Taani sõjalaevastiku eesotsas. Ta kujundas selle Hollandi eeskujul ümber. Ta osales Skåne sõja merelahingute planeerimisel. Aastal 1675 andis ta haiguse tõttu juhtimise üle Niel Juelile. Ta tegutses ka ulatuslikult kaupmehena. Kuningas andis talle 1665 ka aadlikirja. Ta võttis nimeks Adeler. Ta sai riigilt nii palju raha, et ta sai osta Taanis ja Norras suured maavaldused. Ta omandas muu hulgas Gjemsø kloostri maad Skieni lähedal, mis kuulusid tema järglastele 19. sajandini, mil need müüdi Didrich von Cappelenile. Cort Adeleri järeltulijate seas oli maavanem (stiftamtmann) Friderich Georg Adeler (suri 1810), kes tituleeris end muu hulgas "Herre til Giemsøe Kloster". Cort Adeleri järglased elasid osalt Norras, kus meesliin suri välja, ning osalt Taanis, kus üks liin nimetati vabahärradeks ning omas Dragsholmi mõisa Dragsholmi lossiga.
Pierre Teilhard de Chardin

Pierre Teilhard de Chardin (1. mai 1881 Orcines, Prantsusmaa – 10. aprill 1955 New York) oli prantsuse paleontoloog, geoloog, filosoof ja jesuiidi preester. Ta oli üks Pekingi inimese avastajatest. Ta lõi oomegapunkti mõiste ja arendas Vladimir Vernadski noosfääri mõistet. Oma peateoses "Inimese fenomen" ("Le Phénomène Humain", 1955) muutis ta Katoliku kiriku traditsioonilisi arusaamu loomisest lõdvemaks. Kirik leidis, et see on vastuolus Augustinuse pärispatu doktriiniga ning keelas tema eluajal ta teoste avaldamise. Teilhard de Chardin, väljavõte loengust "On Love & Happiness", Peking 28. detsember 1943. On Love & Happiness. Ignace Lepp, The faith of men; meditations inspired by Teilhard de Chardin. tõlk, Bernard Murchland. New York, Macmillan 1967. Tadeusz Plužański, "Teilhard de Chardini vaadete mõningaid jooni" – kogumikus "Rotterdami Erasmusest Bertrand Russellini. Kaasaegse kodanliku humanismi ja vabamõtlemise probleeme". Vene keelest tõlkinud M. Lumi. Eesti Raamat, Tallinn 1972, lk 117–157 Teilhard de Chardin, On Love & Happiness.
Põhja-Atlandi ostsillatsioon

"Nao" suunab siia. Roboti kohta vaata artiklit Aldebaran Nao. Põhja-Atlandi ostsillatsioon ehk Põhja-Atlandi võnkumine (NAO, inglise North Atlantic oscillation) on Islandi miinimumi ja Assoori maksimumi ehk õhurõhu tugevuse võnkumine erinevail aastail Atlandi ookeani põhjaosas. Islandi miinimum on püsiv madalrõhuala keskmega enamasti ligikaudu Islandi saare kohal. Assoori maksimum on kõrgrõhuala Assooride kohal. Põhjapoolkeral valitsevad läänetuuled kõrgrõhkkonnast põhja suunas ja madalrõhkkonnast lõunas. Seetõttu on Põhja-Atlandil valitsevaiks läänetuuled, mis puhuvad Islandi miinimumi ja Assoori maksimumi vahel. Läänetuuli võimendab veelgi Coriolisi efekt. Põhja-Atlandi ostsillatsiooni numbriliseks väljendamiseks kasutatakse NAO indeksit. Põhja-Atlandi ostsillatsioon tähendab nende rõhkkondade tugevuse muutust. Kui nõrgeneb üks, siis nõrgeneb ka teine ning vastavalt sellele muutub läänetuulte tugevus. Tugevate ja hästi väljakujunenud rõhkkondadega aastal on NAO indeks positiivne, vastasel korral aga negatiivne. Positiivne NAO-indeks toob endaga kaasa vihmase ja pehme talve Põhja-Euroopas, sest niiske õhk Atlandi ookeanilt jõuab kaugemale sisemaale, jättes Vahemere-äärsetele maadele põua ja ühtlasi ilusa ilma. Negatiivne NAO-indeks toob kaasa vihmase ja mägedes lumetormidega talve Vahemere ääres ning külma ja karmi talve Põhja-Euroopas. Selle põhjuseks on see, et nõrgemad läänetuuled ei vii niisket õhku mitte Põhja-Euroopa, vaid Vahemere kohale. Põhja-Euroopas aga valitsevad sellisel talvel külmad kõrgrõhkkonnad, mis on kujunenud Venemaa kohal. Põhja-Atlandi ostsillatsiooni tekke põhjused ei ole selged. Näib olevat seos globaalse soojenemise ja NAO indeksi positiivsete väärtuste vahel, sest viimasel kümnendil ja 1930. aastail on tugevalt domineerinud positiivne faas, mis korreleerub hästi põhjapoolkera keskmise temperatuuri tõusuga. NAO mõjutab oluliselt maismaa- ja veeökosüsteeme. See avaldub näiteks liikide levilate muutumises, planktoni produktsiooni kasvamises jne. Samuti mõjutab see piirkonna põllumajandust. El Niño NAO indeks Hurrell, J. W., Kushnir, Y. & Visbeck, M. (2001). The North Atlantic Oscillation. – Science 291: 603–605 Identification of empirical relationships between indices of ENSO and NAO and agricultural yields in Spain Clim. Res., Vol. 21: 165–172, 2002
Vehklemine 2008. aasta suveolümpiamängudel

Vehklemine 2008. aasta suveolümpiamängudel toimus 9.–17. augustini. Võistlused peeti Pekingi Rahvuslikus Näituste Keskuses. Võistlustel jagati välja 10 komplekti medaleid ja osa võttis 212 sportlast 45 riigist. Nii mehed kui naised võistlesid 5 alal. Meestel oli kavas epee individuaal- ja meeskonnavõistlus, floreti individuaalvõistlus ning espadroni individuaal- ja meeskonnavõistlus. Naistel oli kavas epee individuaalvõistlus, floreti individuaal- ja naiskonnavõistlus ning espadroni individuaal- ja naiskonnavõistlus. Finaal: 10. august Osavõtjaid: 64 Olümpiavõitja 2004: Marcel Fischer, Šveits Ametlikud tulemused: Finaal Avaringis võitis Novosjolov kindlalt 15:8 egiptlase Ahmed Nabili. Järgmist matši alustas Novosjolov hästi ja juhtis 7:2. Edasi jätkas ta turniiri esimese paigutuse saanud prantslase Jerome Jeannet´i vastu edukalt, juhtides 7:5, 8:5, 9:5, 10:5. Prantslane suutis vahet vähendada seisuni 11:8, siis tegi Novosjolov kaks edukat torget. Jeannet vähendas vahet ja viigistas seisuks 12:12 ning läks ise juhtima 13:12. Ent Novosjolov viigistas seisu 13:13 ja 14:14, kuid viimase üsna vaieldava torke tegi prantslane, ent kohtunik luges selle õigeks ja Jeannet jõudis 16 parema hulka. Novosjolovi intervjuu Eesti Televisioonis Finaal: 15. august Osavõtjaid: 16 võistkonda Olümpiavõitja 2004: Prantsusmaa Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 13. august Osavõtjaid: 26 Olümpiavõitja 2004: Brice Guyart, Prantsusmaa Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 12. august Osavõtjaid: 64 Olümpiavõitja 2004: Aldo Montano, Itaalia Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 17. august Osavõtjaid: 8 võistkonda Olümpiavõitja 2004: Prantsusmaa Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 13. august Osavõtjaid: 25 Olümpiavõitja 2004: Timea Nagy, Ungari Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 11. august Osavõtjaid: 41 Olümpiavõitja 2004: Maria Valentina Vezzali, Itaalia Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 16. august Osavõtjaid: 8 võistkonda Olümpiavõitja 2004: Ateenas seda ala kavas ei olnud Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 9. august Osavõtjaid: Olümpiavõitja 2004: Mariel Zagunis, USA Finaal: 14. august Osavõtjaid: 8 võistkonda Esimest korda olümpiamängude kavas Ametlikud tulemused: Finaal Vehklemise ametlik koduleht Pekingi OM-il FIE koduleht
Maahoki 2008. aasta suveolümpiamängudel

Maahoki 2008. aasta suveolümpiamängudel toimus 10. augustist 23. augustini. Võisteldi nii meeste, kui naiste arvestuses, seega oli mängus kaks komplekti medaleid. Osales võrdselt 12 võistkonda mõlemas arvestuses. Võistlused peeti Olümpiapargis asuval maahokiväljakul. Eelmiste 2004. aasta Ateena olümpiamängude kolm paremat meeskonda olid: Olümpiavõitja: Austraalia Hõbemedal: Holland Pronksmedal: Saksamaa Hiina võitis lisaajal, kuna normaalaeg lõppes viigiga 3:3 Saksamaa võitis penaltitest, kuna normaalaeg ja lisaaeg lõppes viigiga 1:1 Olümpiavõitja Saksamaa Hõbemedal Hispaania Pronksmedal Austraalia 4. koht Holland 5. koht Suurbritannia 6. koht Lõuna-Korea 7. koht Uus-Meremaa 8. koht Pakistan 9. koht Belgia 10. koht Kanada 11. koht Hiina 12. koht Lõuna-Aafrika Vabariik Eelmiste 2004. aasta Ateena olümpiamängude kolm paremat naiskonda olid: Olümpiavõitja: Saksamaa Hõbemedal: Holland Pronksmedal: Argentina Hispaania võitis lisaajal, kuna normaalaeg lõppes viigiga 2:2 Olümpiavõitja Holland Hõbemedal Hiina Pronksmedal Argentina 4. koht Saksamaa 5. koht Austraalia 6. koht Suurbritannia 7. koht Hispaania 8. koht USA 9. koht Lõuna-Korea 10. koht Jaapan 11. koht Lõuna-Aafrika Vabariik 12. koht Uus-Meremaa Ametlikud tulemused Maahoki koduleht Pekingi OM-il
Elektreedid

Elektreedid on teatavad dielektrilised materjalid, mis sobivates tehnoloogilistes tingimustes tugeva elektrivälja abil elektriseerituna säilitavad kestvalt oma polariseerituse. Nähtus on võrreldav magnetiliste materjalide jääkmagneetumisega – sarnaselt püsimagneti magnetväljaga esineb elektreedi ümbruses elektriväli ka polarisatsiooni põhjustanud elektrivälja toime lakkamisel . Kui elektreedi lähedusse asetada mõni keha (elektrijuht või dielektrik), siis toimub ka selles laengukandjate ümberasetumine.. Elektreete leidub ka looduses; üks levinumaid sellistest ainetest on kvarts. Tänapäeval on enamik kasutatavatest elektreetidest sünteetilised; neist levinumad on fluorpolümeerid (näiteks fluorplast-4 ehk teflon). Elektreete saadakse kas teatud dielektrikute jahutamisel (termoelektreedid) või fotojuhtivate dielektrikute valgustamisel (fotoelektreedid) tugevas elektriväljas. Elektreete kasutatakse muuhulgas sidetehnikas ja elektrofotograafias.
Baldwini efekt

Baldwini efektiks nimetatakse õppimisvõime kiirendavat mõju evolutsioonile. See on ka bioloogilise evolutsiooni mehhanism, mille pakkus välja 1896. aasta artiklis "A New Factor in Evolution" välja ameerika psühholoog James Mark Baldwin. Baldwini järgi võimendab ja kallutab valikut õpitud käitumine, muutes nende järglasi mõjutava valiku konteksti. Käitumise paindlikkus võimaldab organismidel üle minna eellaste omadest erinevatesse niššidesse, nii et järgmistel põlvkondadel on uued valikusurved. Kui näiteks hooajalise rände abil võetakse kasutusele külmemad piirkonnad, soodustab see järgnevatel põlvkondadel mis tahes tunnuste säilimist, mis suurendavad külmataluvust. Baldwin nimetas seda, organismist lähtuvat valikut orgaaniliseks valikuks, eristades seda looduslikust valikust. Hiljem nimetas ta orgaanilist valikut ka funktsionaalseks valikuks. Baldwini teooria seletab, kuidas käitumine võib evolutsiooni mõjutada, ilma et oleks tarvis postuleerida omandatud tunnuste otsest ülekandumist järglastele (lamarkism). Lamarkism James Mark Baldwin Weismanni barjäär Pangenees Geneetiline assimilatsioon Baldwin, Mark J. 1896. A New Factor in Evolution. – The American Naturalist, Vol. 30(354): 441–451. Osborn, Henry F. 1896. Ontogenic and Phylogenic Variation. – Science, New Series, Vol. 4(100): 786–789. Baldwin, Mark J. 1897. Organic Selection. – Science, New Series, Vol. 5(121): 634-636. Bateson, Patrick 2004. The Active Role of Behaviour in Evolution. – Biology and Philosophy, 19: 283–298. Hall, Brian K. 2001. Organic Selection: Proximate Environmental Effects on the Evolution of Morphology and Behaviour. – Biology and Philosophy, 16: 215–237. Newman, Stuart A. 2002. Putting Genes in their place. – Journal of Biosciences 27: 97–104. [WWW] [1] Simpson, G. Gaylord 1953. The Baldwin effect. – Evolution, 7: 110–117. Sterelny, Kim. 2004. The Baldwin Effect and Its Significance: A Review of Bruce Weber and David Depew (eds) Evolution and Learning: The Baldwin Effect Reconsidered; MIT Press, Cambridge, Mass 2003, pp x, 341. To appear in: Evolution and Development. [WWW] [2]
Jacques Maritain

Jacques Maritain (18. november 1882 – 28. aprill 1973) oli prantsuse katoliiklik filosoof. Ta oli üks inimõiguste ülddeklaratsiooni teksti olulisemaid autoreid. Tema poliitilis-filosoofilistest ideedest on välja kasvanud kristlik demokraatia. Ta sai väga mitmetahulise hariduse nii filosoofia, teoloogia kui loodusteaduste vallas. Ta kuulas Pariisis Henri Bergsoni loenguid, ning õppis Heidelbergis bioloogiat Hans Drieschi juures. Tema filosoofiliste tööde aluseks on Aristotelese, Aquino Thomase ja tomistlike kommentaatorite, eriti Johannes Poinsot tööd. Maritain, Jacques 1959. Distinguish to Unite or the Degrees of Knowledge. (Phelan, Gerald B., tõlk.) London: Geoffrey Bles. "Kunstniku vastutus". Tõlkinud ja järelsõna: Mirjam Lepikult; toimetanud Margus Ott. Sari Avatud Eesti Raamat, Ilmamaa, Tartu 2012, 118 lk; ISBN 9789985774236; teose tutvustus kirjastuse kodulehel: sisukord, tõlkija järelsõna ja nimeloend; PDF-failina "Filosoof ühiskonnas". Tõlkinud Mart Raukas – Looming 1987, nr 8, lk 1085–1088; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis Mart Raukas, "Filosoof ühiskonnas – indiviid või isiksus?" – Looming 1987, nr 8, lk 1088–1090 Raivo Raave, Jacques Maritain "Kunstniku vastutus" – Eesti Ekspress 1. november 2012, lk 41; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis Valle-Sten Maiste, "Kas kunstniku vastutust saab abstraktselt mõõta?" – Sirp 9. august 2013, lk 5; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis
James Mark Baldwin

James Mark Baldwin (12. jaanuar 1861 Columbia, Lõuna-Carolina – 8. november 1934 Pariis) oli USA psühholoog. 1898. aastal rajas ta Princetonis esimese psühholoogialaboratooriumi ingliskeelsetes maades. Ta on tuntud evolutsiooniteoreetikuna ja Baldwini efekti idee autorina. James Mark Baldwin valiti 1897. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Dietrich von Hildebrand

Dietrich von Hildebrand (12. oktoober 1889 – 26. jaanuar 1977) oli saksa katoliiklik filosoof ja teoloog, keda paavst Pius XII nimetas mitteametlikult "20. sajandi kiriku doktoriks." Paavst Johannes Paulus II oli samuti von Hildebrandi tööst vaimustuses, märkides kord tema lesk Alice von Hildebrandile, "Su abikaasa oli üks kahekümnenda sajandi suurtest eetikutest." Paavst Benedictus XVI-l, kes tundis Hildebrandi juba noore preestrina Münchenis, on Dietrich von Hildebrandi vastu eriline imetlus ja lugupidamine.