laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Balti turniir

Balti turniir (rahvusvahelise nimega Baltic Cup) on Eesti, Läti ja Leedu võistkondade või ka individuaalsportlaste osavõtul peetav või peetud spordivõistlus mõnel spordialal. Aeg-ajalt on olnud kaasatud ka teiste riikide sportlasi. Nii osalesid Nõukogude perioodil võistlustel sageli Valgevene NSV või ka Leningradi oblasti sportlased. Balti turniir (jalgpall) (mehed) U21 Balti turniir U19 Balti turniir U17 Balti turniir Naiste Balti turniir Naiste U19 Balti turniir Naiste U17 Balti turniir Naiste U15 Balti turniir Balti turniir (male) Balti turniir (kabe) Balti turniir (iluuisutamine) Balti keti karikaturniir (korvpall) Baltic Challenge Cup (jäähoki) Baltic Cup (käsipall) (ka Balti Cup), naiste käsipalli turniir Baltic Cup (ratsasport) Baltic Cup (sõudmine), Läänemere-äärsete riikide noorsõudjate turniir (alla 18-aastastele) Baltic Futsal Cup, saalijalgpalli turniir NeilPryde Baltic Cup, purjelaua- ja lohesurfivõistlus Balti jalgpallimeistrite turniir (2006–2011) Balti liiga (täpsustusleht) Baltic Sea Basketball Cup (korvpall) Balti karikavõistlused jäähokis Baltimaade meistrivõistlused ujumises Balti meistrivõistlused sulgpallis Balti meistrivõistlused males Läti presidendi karikavõistlused (Balti meistrivõistlused kergejõustikus) Läänemere mängud Balti heitealade maavõistlus Balti noorte mitmevõistluse meistrivõistlused Balti noorte meistrivõistlused kergejõustikus Balti murdmaajooksu võistkondlikud meistrivõistlused Triatloni Balti karikasari (ka Baltic Cup), mille raames toimuvad ka Baltimaade Meistrivõistlused triatlonis Ratastoolitennise Balti karikavõistlused Orienteerumise Balti meistrivõistlused
Alexander Cellarius

Alexander Cellarius (2. veebruar 1898 Troitsk, Orenburgi kubermang, Venemaa – 5. juuli 1979[viide?]) oli Saksa sõjaväelane, sõjaväeluure Abwehri esindaja Soomes ja Eestis Teise maailmasõja ajal. Alexander Cellarius oli alates septembrist 1939 Saksa mereväeatašee abi Helsingis ja Tallinnas. Talvesõja alguses kolis osa Saksa atašee kantseleist püsivalt Tallinna. Pärast seda, kui Eesti annekteeriti ja okupeeriti Nõukogude Liidu poolt 1940. aasta suvel, naasis ta Saksa saatkonda Helsingis. Aastatel 1939–1941 juhtis Cellarius Abwehri teenistust Kriegsorganisation Finnland/Estland (KO Finnland), kus ta kuulus Saksamaa Riigi Julgeoleku Peaameti ja Abwehri ühendatud luurekeskusse Sonderkommando Nord. Cellarius määrati juulis 1941 moodustatud Abwehrnebenstelle Revali juhiks ning ta juhtis Erna dessante juulis 1941 Eesti põhjarannikule (Salmistu ja Kunda) ja septembris 1941 Muhumaale. 1942. aastal ülendati Cellarius fregatikapteniks (kaptenleitnandiks), 1944. aastal taganes ta koos Saksa vägedega ning sattus hiljem liitlasvägede sõjavangi. Pärast Teist maailmasõda töötas mõnda aega Saksa Liitvabariigi välisluureameti (Bundesnachrichtendienst, BND) nõunikuna. 1937 Kotkaristi IV klassi teenetemärk Sondergruppe Cellarius Online Encyclopedia[alaline kõdulink] Muhu vallutamisest 1941.aasta septembris Toomas Hellat ja KGB Tuna, 1998/1. Teenetemärkide kavalerid[alaline kõdulink] Salajane, täiesti salajane.., Kultuur ja Elu Toomas Kümmel Võitjate tõde Saaremaa lahingutest, Eesti Päevaleht, 1. november 2003 Toomas Hellat ja KGB, Tuna, 1998/1 Sonderkommando Nord
Jaromír Jágr

Jaromír Jágr (sündinud 15. veebruaril 1972 Kladnos) on tšehhi jäähokimängija. Ta mängib Tšehhi tugevuselt teise liiga klubis HC Kladno. 1990. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Pittsburgh Penguinsi poolt viienda valikuna. NHL-is mängis ta aastatel 1990–2018 kokku üheksa klubi koosseisus. Kõige edukamad olid 1990–2001 Penguinsis veedetud 11 hooaega, kui ta tuli klubiga kahel korral Stanley karika võitjaks. Viiel hooajal pälvis ta liiga suurimale punktikogujale antava Art Ross Trophy. NHL-i põhihooaja kõige silmapaistvamaks mängijaks valiti ta kolmel hooajal. 1999. aastal pälvis ta veel Hart Memorial Trophy ja 2016. aastal Bill Masterton Memorial Trophy. NHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu valiti ta seitsmel korral ja NHL-i tähtede mängule 13 korral. 2017. aastal valiti ta NHL-i ajaloo saja parima mängija sekka. Tšehhi jäähokikoondise koosseisus tuli ta 1998. aastal olümpiavõitjaks ja võitis 2006. aasta taliolümpiamängudelt pronksmedali. Lisaks tuli ta kahel korral maailmameistriks. Jarmoir Jagr kaalub 110 kg ja on 191 cm pikk. Jaromír Jágr hockeydb.com lehel
Port

See artikkel räägib andmesideühenduse lõpp-punktist. Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Port (täpsustus). Port tähistab andmesides transpordikihi protokolle (näiteks kasutajadatagrammi (UDP) või edastusohje protokolli (TCP)) kasutavate andmesideühenduste lõpp-punkti. Port on määratud kolme parameetriga: seadme IP-aadress, transpordikihi protokoll ja pordi number. Pordi numbrite abil eristatakse üksteisest samale IP-aadressile sama transpordikihi protokolliga saabuvaid ühendusi. Kui IP-aadressi võib võrrelda majanumbriga, siis pordi numbrit võib võrrelda korteri numbriga selles majas. Iga TCP- ja UDP-protokolli kasutava ühenduse iga andmepaketi päises on kirjas lähte- ja sihtkoha IP-aadress ning pordi number. Pordi number on kahebaidine märgita täisarv ja võib omada väärtusi 0 kuni 65535. Üht porti ei saa tüüpiliselt teenindada rohkem kui üks protsess korraga, kuid üks protsess võib teenindada korraga mitut porti. Üldtuntud teenuseid pakkuvad rakendused töötavad tavaliselt kindlate pordinumbritega, mis on selle teenuse või protokolli jaoks kokku lepitud. Enamasti on oluline vaid serveripoolne pordinumber (see on kliendilt serverisse liikuvate pakettide sihtport ja vastuspakettide lähteport). Klientseadme pool valitakse enamasti esimene vaba port (välja arvatud üldlevinud pordinumbrid). Kuna pordinumbrid sisalduvad andmepakettide päistes, siis saavad neist juhinduda mitte ainult pakette saatvad ja vastuvõtvad arvutid, vaid ka muud võrgu infrastruktuuri komponendid, nt. marsruuterid ja tulemüürid. Veebilehe või muu teenuse internetiaadress (URL) tavaliselt pordi numbrit ei sisalda, sest enamasti töötavad teenused neile vaikimisi määratud portides ja pordi number on määratud URL algusse kirjutatava protokolli tähisega. Kui aga kasutatakse standardsest erinevat pordi numbrit, siis tuleb see näidata URL-is vahetult serveri nime järel, kooloniga eraldatuna. Näiteks http://et.wikipedia.org ja http://et.wikipedia.org:80 viitavad mõlemad HTTP-teenusele, mis töötab serveri et.wikipedia.org pordis number 80.  Pikemalt artiklis TCP ja UDP portide numbrid Portide numbrite loetelu on määratud IANA (Internet Assigned Numbers Authority) poolt. Numbrid on jagatud kolme vahemikku: üldtuntud pordid – numbritega 0 kuni 1023 registreeritud pordid – numbritega 1024 kuni 49151 dünaamilised pordid – numbritega 49152 kuni 65535 Mõned enamkasutatavad pordid on järgmised: 21: FTP (File Transfer Protocol) – failiülekandeks 23: Telnet – terminaliühenduseks 25: SMTP (Simple Mail Transfer Protocol) – e-posti saatmiseks 53: DNS (Domain Name System) – domeeniserveripäringuteks 80: HTTP (HyperText Transfer Protocol) – veebilehtede vaatamiseks 110: POP (PostOffice Protocol) – e-posti lugemiseks 119: NNTP (Network News Transfer Protocol) – uudisegruppide lugemiseks 443: HTTP üle TLS/SSL (Transport Layer Security/Secure Sockets Layer) – turvaliseks (s.t. krüpteeritud) veebilehtede vaatamiseks IANA hallatava täieliku pordinumbrite loetelu leiab IANA veeblehelt. Pordi peegeldamine Port Numbers The Internet Assigned Numbers Authority (IANA)
Timur Guzairov

Timur Guzairov (sündinud 9. septembril 1977) on kirjandusteadlane. Ta on uurinud Vassili Žukovski loomingut. 2003 Juri Lotmani stipendiumi laureaat Timur Guzairov Eesti Teadusinfosüsteemis
Mehed mustas 2

"Mehed mustas 2" on 2002. aastal valminud ulmefilm-põnevuskomöödia, mille lavastas Barry Sonnenfeld. Film põhineb samanimelisel koomiksil, mille autor on Lowell Cunningham ja väljaandja Malibu Comics. Peaosi mängivad Tommy Lee Jones, Will Smith, Lara Flynn Boyle, Johnny Knoxville, Rosario Dawson, Tony Shalhoub ja Rip Torn "Mehed mustas 2" on 1997. aastal valminud filmi "Mehed mustas" järg.
Harilik kukerpuu

Harilik kukerpuu (Berberis vulgaris) on kukerpuuliste sugukonda kukerpuu perekonda kuuluv mitmeaastane heitlehine ühekojaline põõsaliik. Barbariis, kukerkuusk, paburitski, paaberits, barbarits, kilgipuu, kassikusepuu, koerakusemarjad, pritspuu, taarirohud, äädikmari. Harilik kukerpuu kasvab looduslikult Kesk- ja Lõuna-Euroopas. Areaali põhjapiir Euroopas läheb üle Norra, Rootsi ja Soome. Eestis tavaline, sagedamini esineb mandri loodeosas (päikeseküllastel kasvukohtadel metsaservades, üksikute põõsastena jäätmaadel põllupeenardel, eelistades lubjarikkaid muldi) Põhja- ja Lääne-Eestis ning kasvukohana eelistab metsaservi, võsastikke, lodusid. Taim on 2–3 meetri, harvemini ka 5 meetri kõrgune hargnev põõsas. Noored võrsed on kollakad või kollakaspunased, vanemad aga hallikad. Taimel on palju lühivõrseid, mis kinnituvad kimpudena. Lehed äraspidimunajad, tipul teritunud, 1,5–3 cm laiused, peensaagja servaga, peenikeste nõeljate hammastega. Lühivõrsete alusel lihtne või kolmehambuline astel. Hariliku kukerpuu muundunud lehed moodustavad astlaid, mis on vanematel võrsetel kolmeharulised, noortel aga hargnemata 1–2 cm pikkused. Õitseb mais, juunis. Taime kollane õisik on kobarjas ning koosneb 15–25 4–6 cm pikkusest õiest, mis sisaldavad mett. Viljaks piklik (0,8–1–2 cm pikkune), ruljas, punane, söödav mari kahe, harvem kolme seemnega. Viljad valmivad septembris, oktoobris. 1000 seemne mass 11–13 g. Õisik Õied Marjad ja lehed Kollaste õitega ja dekoratiivsete punaste marjadega kukerpuupõõsaid kasvatatakse ilutaimedena. Taime viljad on söödavad, kuid erakordselt hapu maitsega. Vanasti kasutati kukerpuu marjadest aurutatud mahla äädika asemel. Noortest hapudest lehtedest valmistati suppe ja salateid. Võrsetest ja juurte koorest (NB! on teada, et koor on mürgine) saadi kollast värvi, millega värviti villa, nahka ja paberit. Marjade essentsist valmistatakse muu hulgas maiustusi, kõige tuntumad neist on Barbarissi kompvekid. Kesk-Aasias ja Iraanis tuntakse kuivatatud kukerpuumarju zereški ehk sereški nimetusega, need on levinud lisandiks kohalikus köögis. Harilikku kukerpuud kasutatakse ka ravimtaimena. Droogina kasutatakse lehti (Folium Berberidis) ja juurt (Radix Berberidis). Lehti kogutakse õitsemise ajal, juuri kevadel, kui pungad veel ei puhke või sügisel, kui viljad on küpsenud. Sellistest taime osadest tehakse teed. Kõik hariliku kukerpuu taimeosad sisaldavad alkaloide, neist kõige rohkem berberiini, mida leidub värsketes taimeosades 0,1–1,3%. Berberiin võib peatada verejooksu, alandada vererõhku ning hävitada baktereid. Ka taime kasutatakse maksa ja neerude talitlushäire korral. Taime lehed sisaldavad C- ja E-vitamiini, karotinoide, orgaanilisi happeid (õunhape, sidrunhape) ja mineraalsooli. Urmas Roht "90 kodumaist puittaime", kirjastus: HUMA, 2011. E.Laas "Dendroloogia", kirjastus: Valgus, 1986. Rein Sander "101 EESTI PUUD JA PÕÕSAST",kirjastus: VARRAK, 2011. Krista Kaur, Urmas Laansoo, Taimi Puusepp "VEIDRAD TAIME", kirjastus: CUM LAUDE, 2014. Harilik kukerpuu andmebaasis eElurikkus
Randvere

Randvere on eesti koha- ja perekonnanimi. kohanimi Randvere on küla Harju maakonnas Viimsi vallas. Randvere on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas. Randvere on Suur-Randvere küla endine nimi. Randvere (perekonnanimi) Randvere kirik Randvere külanõukogu Randvere laht
Cyril Svoboda

Cyril Svoboda (sündinud 24. novembril 1956 Prahas) on Tšehhi poliitik. 2009. aasta mais valiti ta uuesti Kristlik-Demokraatliku Liidu – Tšehhoslovakkia Rahvapartei (KDU-ČSL) esimeheks (oli sellel ametikohal ka aastatel 2001–2003). Svoboda õppis 1976–1980 Karli ülikooli õigusteaduskonnas ning töötas peale seda juristi ja notarina. Poliitilist karjääri alustas 1990. aastal asepeaministri nõunikuna. KDU-ČSL-i liikmeks astus 1995. aastal. Oli Mirek Topoláneki teises valitsuses algselt portfellita ja hiljem kohaliku arengu minister. 1998. aastal oli ta Josef Tošovský valitsuse välisminister ja ühtlasi Tšehhi Vabariigi Euroopa Liiduga liitumise tingimuste üle peetud läbirääkimiste delegatsiooni juht. Svoboda on avaldanud õigusalaseid seaduste kommenteeritud väljaandeid, õigusõpiku ja õigusalaseid artikleid. Tema abikaasa on arst ja neil on neli poega, sealhulgas kaksikud. Cyril Svoboda äravahetamiseni sarnane kaksikvend Josef töötab rahandusministeeriumis.
FK Okžetpes

FK Okžetpes (ametlikult Оқжетпес Футбол Клубы) on 1968. aastal asutatud Kasahstani jalgpalliklubi, mille kodulinn on Kökšetau. Klubi on korduvalt vahetanud nime, 1997. aastal tegutses Astanas ja aastail 1998–1999 Stepnogorskis. Okžetpesil puuduvad tiitlid. Esindusmeeskond on mänginud Kasahstani kõrgliigas üle kümne hooaja, NSV Liidus oli parim saavutus teise liiga seitsmes koht (1970). Klubivärvid on sinine ja valge. Jevgeni Novikov (2010) UEFA kõrgliigaklubide loend Klubi ametlik veebileht
Georg Heinrich von Langsdorff

Georg Heinrich von Langsdorff (vene Григорий Иванович Лангсдорф; 18. aprill 1774 Wöllstein – 29. juuni 1852 Freiburg) oli saksa päritolu Venemaa loodusteadlane ja etnograaf, Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia liige ja korrespondent (1821). Ta õppis Göttingeni Ülikoolis meditsiini ja ajalugu. 1803–1806 osales ta loodusteadlase ja arstina Adam Johann von Krusensterni juhitaval ümbermaailmareisil, mis oli Venemaa esimene ümbermaailmareis. Langsdorff purjetas luubil Nadežda Kopenhaagenist ümber Hoorni neeme Petropavlovsk-Kamtšatskisse, sealt edasi Jaapanisse, Aleuutidele ja Loode-Ameerikasse; 1807. aastal lõpetas reisi Siberis asuvast Ohhotskist maad mööda Peterburi sõites. Aastal 1812 nimetati ta Venemaa konsuliks Rio de Janeiros, mis tollal oli Portugali valduse Brasiilia pealinn. Ta juhatas Venemaa korraldatud ekspeditsiooni 22. juunist 1826 kuni 13. märtsini 1829 Brasiilia sisealadele, mille eesmärk oli looduse ja põliselanike uurimine. Ekspeditsioonil osalesid ka kunstnikud Johann Moritz Rugendas, Hércules Florence ja Adrien Taunay ning tulevane jalgratta leiutaja Karl Drais. Kunstnikke oli vaja, et jäädvustada reisil kohatut (tollal polnud fotograafiat). Ekspeditsioon kogus mahuka zooloogia-, botaanika- ja mineraloogiaalase kollektsiooni. Materjal Brasiilia põlisrahvaste (guana, apiaka, bororo jt) kultuuri ja keelte kohta on asendamatu, sest mitu reisil kohatud põlisrahvast on tänapäevaks välja surnud. Kaua aega peeti kollektsiooni kadunuks ja see avastati alles 1930. aastal NSV Liidu Teaduste Akadeemia arhiivis. Ekspeditsioon ei lõppenud hästi, sest Taunay uppus jaanuaris 1828 Guaporé jõkke, Rugendas lahkus ekspeditsioonist enne selle lõppu ning Langsdorff ise läks ekspeditsiooni kimbutanud troopilise palaviku (tõenäoliselt kollapalaviku) tõttu hulluks. 1830 naasis Langsdorff Euroopasse ja suri 1852 Saksamaal tüüfusse. 2010. aasta uuring näitas, et Langsdorffil on tänapäeval Brasiilias poolteist tuhat järeltulijat.[viide?]  Georg Heinrich von Langsdorff – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Proosa

Proosa (ladina keeles prōsa) on levinuim keelekasutamise vorm. Proosavormi kasutatakse kirjanduses, ajakirjanduses, entsüklopeediates, filmides, filosoofias ja paljudes muudes kommunikatsioonivormides. Inimest, kes kirjutab proosat, nimetatakse proosakirjanikuks. Eesti keeles kasutatakse sõna "proosa" tihtipeale ka ilukirjanduse tähenduses [viide?] . Teine keelekasutusvorm on luule. Proosa liigid:[viide?] romaan lühijutt jutustus Eesti proosa luule Luule ja proosa Modernistlik proosa
Rahvapartei

Rahvapartei on partei mitmes riigis: Rahvapartei, partei Abhaasias Rahvapartei, partei Austrias Rahvapartei, partei Burundis Rahvapartei, partei Hispaanias Rahvapartei, endine partei Lätis Rahvapartei, partei Montenegros Rahvapartei, partei Panamas Rahvapartei, partei Ukrainas Rahvapartei, partei Kasahstanis
Sophie Monk

Sophie Charlene Akland Monk (sündinud 14. detsembril 1979 Londonis Inglismaal) on Austraalia poplaulja, näitleja ja modell. Monk on sündinud Inglismaal, kuid kolis lapsena Queenslandi Gold Coasti. Tema lauljakarjäär sai alguse telesaatest "Popstars", kus valiti liikmeid bändi Bardot. Pärast bändi lagunemist alustas ta soolokarjääri. Tema esimene sooloalbum oli "Calendar Girl" (2003). Näitlejana on ta esinenud teiste hulgas filmides "Date Movie" (2006), "Click" (2006) ja "Sex and Death 101" (2007). "Calendar Girl" (2003) "Inside Outside" (2002) "Get the Music On" (2003) "One Breath Away" (2003) "The Mystery of Natalie Wood" (2004) ... Marilyn Monroe "London" (2005) ... Lauren "Date Movie" (2006) ... Andy "Click" (2006) ... Stacey "Sex and Death 101" (2007) ... Cynthia Rose "Spring Breakdown" (2009) ... Mason "The Hills Run Red" (2009) ... Alexa "Murder World" (2010) ... Brooke "Hard Breakers" (2010) ... Lindsay Greene "The Legend of Awesomest Maximus" (2010) ... Princess Ellen Sophie Monki koduleht Sophie Monk andmekogus IMDb (inglise)
Eleegia

Eleegia on lüürilise luule žanr. Algselt tähendas eleegia itku ehk nutulaulu, laiemalt kaebelaulu, milles kasutati kindlat värsimõõtu: eleegilist distihhoni. Sellest tulenes ülekantud tähendus: kurb lugu või jutt. Tänapäeval nimetatakse eleegiateks väga mitmesuguses vormis lüürilisi luuletusi. Eleegia on üks antiiklüürika kolmest põhivormist. Eleegia eripäraks on värsiehitus, heksameetri korrapärane vaheldumine pentameetriga, mille tulemusena kujuneb kahest värsist salm: eleegiline distihhon (eleegiline kaksikvärss). Kreekas tunti ainult kaebe- ja leinaeleegiat, mida viljelesid näiteks Tyrtaios, Archilochos ja Solon. Rooma kirjanikest kirjutas kaebeeleegiaid üksnes Ovidius ("Kurvad laulud", "Kirjad Musta mere äärest"). Aastail 40-0 eKr viljeldi Roomas uut, lühiajaliseks kujunenud luuležanri: armueleegiaid, mida Kreekas ei tuntud. Armueleegiate autoritest on tuntud Cornelius Gallus, Propertius, Tibullus ja Ovidius. Tähelepanuväärne on ka anonüümne tekstikogu Corpus Tibullianium, kus leidub ka Sulpicia, 6 luuletusega ainus teadaolev Rooma naisautor. Erinevalt epigrammist ei ole armueleegia kunagi obstsöönne, vaid pigem erootiline. Armastust käsitletakse eleegilises luules püsiseisundina (foedus aeternum), mis sarnaneb orjusele (servitium amoris) ja mis eluviisina on eleegiku igapäevategevus (militia amoris, armuvõitlus). Reaalsuses erines eleegikute elu sellest kardinaalselt. Rooma armueleegia sotsiaalsete tekkepõhjustena on toodud naiste juriidilist emantsipatsiooni 1. sajandis eKr, hetääri kui uue naisetüübi jõudmist Rooma, kus ülikutel kujunesid nendega abielulaadsed püsisuhted, ning suure hulga noormeeste tagasitõmbumist poliitilisest elust protestina keisririigi tõttu. Armueleegia kui žanri kadu langes kokku Augustuse abieluseaduste kehtestamisega. Eleegia on tänapäeval lüürikažanr, mis tähendab nukrat ja leinameeleolulist luuletust. Maailmakirjandusest üks kuulsamaid Rainer Maria Rilke "Duino eleegia". Eesti kirjanduses on parimad eleegiad Anna Haava "Ööbiku surm", Karl Eduard Söödi "Metsateel" ja Gustav Suitsu "Ühele lapsele". Eleegia sõna laiemas tähenduses on kasutusel ka muusikateoste (eesti näited: Eduard Tubin – "Eleegia", Vennaskond – "Eleegia") ja kujutava kunsti teoste (Oskar Kallis – "Eleegia" (1915, pastell, Tartu Kunstimuuseum)) kohta. Itk Jeremiaad
Ohhotsk

Ohhotsk (vene keeles Охотск) on alev Venemaa idaosas Habarovski krais, Ohhotski rajooni halduskeskus ja tööstuskeskus. Elanike arv oli 4697 (2009). Asub Ohhoota jõe suudmealas Ohhoota mere rannikul 1677 km kaugusel Habarovskist. "Численность населения Российской Федерации по городам, посёлкам городского типа и районам на 1 января 2009 г." Originaali arhiivikoopia seisuga 28. august 2009. Vaadatud 28. augustil 2009.
Route 66

U.S. Route 66, ka Will Rogers Highway, oli maantee Ameerika Ühendriikides, mis algas Chicagost ning läbis Illinoisi, Missouri, Kansase, Oklahoma, Texase, New Mexico, Arizona ja California osariigi ning lõppes enne Los Angelest. Route 66 kogupikkus oli 2448 miili (3940 km) ja see valmis novembris 1926. Route 66 teemadel on tehtud filme ja seriaale. Selle juures on peetud mitmesuguseid muusikaüritusi. Route 66-l on tehtud mitmeid teeparandusi ja ümberkorraldusi, mis muutsid tee kogupikkust. Paljud trassimuudatused vähendasid liiklusummikuid. Kõige suurem ümberkavandamine oli Los Angelese juures Santa Monica linnas. Seoses sellega, et tee läheb läände, oli Route 66-l palju immigrante. Kõige rohkem oli neid 1930. aastatel. Kui 1956. aastal kirjutas president Dwight Eisenhower alla Interstate-kiirteede rajamise aktile, hakkas Route 66 tähtsus vähenema. Kui Põhja-Carolina osariigis algav Interstate 40 jõudis Oklahoma Cityni ja sealt lääne poole, ehitati see (ning paljud teised Interstate'id peamiselt olemasolevast teest üle, kuid mõnedes kohtades ehitati see ka ümbersõiduna (näiteks Arizona lääneosas on paralleelselt Interstate 40-ga ligi 111-miiline lõik läbi Peach Springsi, mis aga Interstate 40st jääb linnulennul vähemalt 23 miili kaugusele. 1980. aastate keskel valmis Arizonas I-40 viimane lõik, mispeale paljud Route 66 juures asuvad seni elavad linnakesed muutusid kummituslinnadeks. See võeti Ameerika Ühendriikide maanteede süsteemist maha 27. juunil 1985. Pärast seda pandi maantee nimeks "Ajalooline Route 66". Veel on sellele nimeks pandud "Main Street of America", "Suur Diagonaaltee" ja praegune mitteametlik nimi "Will Rogers Highway" . Praegu kulgeb mööda Route 66 marsruuti Chicagost Saint Louiseni I-55, Saint Louisest Oklahoma Cityni I-44, Oklahoma Cityst Barstow'ni I-40, Barstow' – San Bernardino lõik on I-15 ja lõpuosa San Bernardinost Santa Monicani moodustab I-10.
RWD

RWD oli Poola lennukikonstrueerimisbüroo, mis tegutses aastatel 1928–1939. Büroo asutasid Stanisław Rogalski, Stanisław Wigura ja Jerzy Drzewiecki. 1933–1934 ehitasid Rein Neudorf (pärast eestisdamist Rein Tooma), Otto Org ja Voldemar Post Poola litsentsi alusel ühe õppe-treeningulennuki RWD-8 (registreerimismärk ES-RWD). 1938. aasta septembris kukkus Ülemiste järve Poola purilendur Zbigniew Olenski oma ühemootorilise RWD-ga. Lendur sai õnnetuses lülisambavigastuse. Tiit Noormets. Kui Eesti taevas lendasid Eestis ehitatud lennukid.[alaline kõdulink] Postimees, 9. jaanuar 1999 Lauri Birkan. Ajalugu kordub: ka 1938. aastal sumatas Poola lendur Ülemiste järve. Õhtuleht, 20. märts 2010 Risto Berendson. Ülemiste järv on Poola lendureile armuline. Tallinna Postimees, 20. märts 2010 Frederik Gerdessen, Toivo Kitvel, Johannes Tilk. Aeg. Mehed. Lennukid. Eesti lennunduse arengulugu kuni 1940. aastani. Tallinn, 2001. HISTORIA DWL
Ohhoota

Ohhoota (vene keeles Охота) on jõgi Venemaa idaosas Habarovski krais. Jõe pikkus on 393 km, valgla pindala 19 100 km². Ohhoota jõelähe asub Suntar-Hajata ahelikus, edasi voolab jõgi lõuna poole laias orus Judoma ja Kuhtui aheliku vahel ning suubub Ohhoota merre. 32 km kaugusel jõe suudmest ühendab teda Kuhtui jõe lisajõe Haibassiga harujõgi. Ohhoota jõe kaldad on kaetud metsaga, jõgi on vääriskala kudemiskoht. Jõgi toitub lumesulamis- ja vihmaveest. Keskmine äravool on umbes 200 m³/s. Oktoobri lõpust maini on jõgi kaetud jääga. Ohhoota jõgi on parvetav ja alamjooksul ka laevatatav. Jõe suudmealal paikneb Venemaa esimene vene asula Vaikse ookeani rannikul Ohhotsk.