laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hesdini kanton

Hesdini kanton oli kanton Põhja-Prantsusmaal Nord-Pas-de-Calais' piirkonnas Pas-de-Calais' departemangus. See kaotati pärast Prantsuse kantonite ümberkorraldamist, mis jõustus märtsis 2015. See koosnes 22 vallast, mis ühinesid 2015. aastal Auxi-le-Château kantoniga. Kanton koosnes 22 vallast: Aubin-Saint-Vaast Brévillers Capelle-lès-Hesdin Caumont Cavron-Saint-Martin Chériennes Contes Guigny Guisy Hesdin Huby-Saint-Leu Labroye La Loge Marconne Marconnelle Mouriez Bouin-Plumoison Raye-sur-Authie Regnauville Sainte-Austreberthe Tortefontaine Wambercourt
Ignác Alpár

Ignác Alpár József (sünninimega Schöckl József; 17. jaanuar 1855 Pest – 27. aprill 1928 Zürich) oli ungari arhitekt. Ankeri palee Vajdahunyadi loss  Ignác Alpár – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Campagne-lès-Hesdini kanton

Campagne-lès-Hesdini kanton oli kanton Põhja-Prantsusmaal Nord-Pas-de-Calais' piirkonnas Pas-de-Calais' departemangus. See kaotati pärast Prantsuse kantonite ümberkorraldamist, mis jõustus märtsis 2015. See koosnes 23 vallast, mis ühinesid 2015. aastal Auxi-le-Château kantoniga. Kanton koosnes 23 vallast: Aix-en-Issart Beaurainville Boisjean Boubers-lès-Hesmond Brimeux Buire-le-Sec Campagne-lès-Hesdin Douriez Gouy-Saint-André Hesmond Lespinoy Loison-sur-Créquoise Maintenay Marant Marenla Maresquel-Ecquemicourt Marles-sur-Canche Offin Roussent Saint-Denœux Saint-Rémy-au-Bois Saulchoy Sempy
Hucqueliers' kanton

Hucqueliers' kanton oli kanton Põhja-Prantsusmaal Nord-Pas-de-Calais' piirkonnas Pas-de-Calais' departemangus. See kaotati pärast Prantsuse kantonite ümberkorraldamist, mis jõustus märtsis 2015. See koosnes 24 vallast, mis ühinesid 2015. aastal Lumbresi kantoniga. Hucqueliers' kanton koosnes 24 vallast: Aix-en-Ergny Alette Avesnes Bécourt Beussent Bezinghem Bimont Bourthes Campagne-lès-Boulonnais Clenleu Enquin-sur-Baillons Ergny Herly Hucqueliers Humbert Maninghem Parenty Preures Quilen Rumilly Saint-Michel-sous-Bois Verchocq Wicquinghem Zoteux
Montreuil' kanton

Montreuil' kanton oli kanton Põhja-Prantsusmaal Nord-Pas-de-Calais' piirkonnas Pas-de-Calais' departemangus. See kaotati pärast Prantsuse kantonite ümberkorraldamist, mis jõustus märtsis 2015. Montreuil' kanton koosnes 17 vallast: Beaumerie-Saint-Martin La Calotterie Campigneulles-les-Grandes Campigneulles-les-Petites Cucq Écuires Lépine La Madelaine-sous-Montreuil Merlimont Montreuil Nempont-Saint-Firmin Neuville-sous-Montreuil Saint-Aubin Saint-Josse Sorrus Le Touquet-Paris-Plage Wailly-Beaucamp
Käo (Elva)

Käo on küla Tartu maakonnas Elva vallas, ajaloolises Puhja kihelkonnas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rõngu valda. Käo külas oli 2006. aasta seisuga 52 elanikku. Koos elukohana registreerimata elanikega ulatub küla elanike arv 70–80 inimeseni, ajuti võib see ulatuda sadakonna inimeseni. Talusid ja majapidamisi on külas umbes 24. Küla ise on Eestile tüüpiline hajaküla. Küla nimi pärineb ilmselt seal asunud kunagiselt Käo karjamõisalt, mis omakorda kuulus Väike-Konguta mõisa alla. Olgu öeldud, et käokukkumist võib kuulda siinkandis praegugi. Praeguseks on mõisakompleksi hooned tugevalt lagunenud, aga siiski osaliselt veel säilinud. Mõisapargist, mis looduskaitse all, on säilinud üksjagu eakaid puid. Keskkonnaregistri andmeil on pargi pindala 2,4 ha ja seal kasvab 36 liiki puid. Looduslikult asub küla põhiliselt savisel, moreenirikkal alal, kuid Elva kandile omaselt on pinnamood väga vaheldusrikas. Kunagised põlisemad metsatukad raiuti juba esimese Eesti Vabariigi algusaegadel (mõisaomanik H. Mühlen) ning kännustik müüdi hiljem kruntideks. Seetõttu võib leida vaid metsastuvaid või nooremapoolse metsaga alasid. Endisele metsamaale rajasid uued maaomanikud mitmeid talusid, paraku kujunesid neist vaid vähestest uustalude moodi üksused. Põhjuseks Teine maailmasõda, kus hukkusid ja pillutati laiali paljud küla elanikud ning järgnev nõukogude aeg ei soosinud talumajapidamiste arengut. Teiste hulgas ehitas toona sinna oma eramu ka Tartu Ülikooli professor Nuudi, kelle maja (hävis 2004. aasta talvel tulekahjus) järgi on saanud nime üks külas asuv bussipeatus. Rohkesti on külas ka põlde ja põllumaad, millest suurem osa kuulub praegugi küla põlistaludele. Kultuurimälestiste registri andmeil Käo külas kultuurimälestisi pole, kuid küla läbib ajalooline Puhja kihelkonna ja Rõngu kihelkonna piir. Suurematest teedest läbivad küla Jõhvi–Tartu–Valga põhimaantee ja Elva–Rannu kõrvalmaantee, mille ristumiskoht jagab küla neljaks mõtteliseks osaks. Küla läbib Käo-Kingsepa oja, millel on küla piires olnud kunagi rajatud ka pais. Tuntud inimestest pärineb Käo külast Jaan Kärner (1891–1958), kelle noorpõlv möödus seal Käo-Kingsepa talus. Suurim ettevõte külas on Waide motell. Seoses punaarmee invasiooniga 1940. aastal viidi osa Eesti ratsarügemendist Käo mõisa. Teise maailmasõja käigus toimusid augustis 1944 Käo küla territooriumil taganevate sakslaste ja punaarmeelaste vahel mõned kergemad kokkupõrked, kus oli ka ohvreid. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 5.02.2018. http://register.keskkonnainfo.ee/envreg/main?reg_kood=KLO1200192&mount=view http://www.konguta.ee/teataja/infoleht114.pdf[alaline kõdulink] Käo küla arengukava aastateks 2007–2013
Le Parcqi kanton

Le Parcqi kanton oli kanton Põhja-Prantsusmaal Nord-Pas-de-Calais' piirkonnas Pas-de-Calais' departemangus. See kaotati pärast Prantsuse kantonite ümberkorraldamist, mis jõustus märtsis 2015. See koosnes 24 vallast, mis ühinesid 2015. aastal Auxi-le-Château kantoniga. Le Parcqi kanton koosnes 24 vallast: Auchy-lès-Hesdin Azincourt Béalencourt Blangy-sur-Ternoise Blingel Éclimeux Fillièvres Fresnoy Galametz Grigny Incourt Maisoncelle Neulette Noyelles-lès-Humières Le Parcq Le Quesnoy-en-Artois Rollancourt Saint-Georges Tramecourt Vacqueriette-Erquières Vieil-Hesdin Wail Wamin Willeman
Õpetaja Heinamaa

Õpetaja Heinamaa on üks Rakvere 19 linnaosast. Õpetaja Heinamaa linnaosa piirneb lõuna poolt Karja tänava ja Saueaugu tänavaga, ida poolt Vabaduse tänava ja osaliselt Lai tänavaga. Põhja poolt on piiriks Ausambamäe park (rahvakeeii Pätipark või Mendipark) ja Rakvere spordihalli parkla ning lääne poolt Spordi tänav ja selle pikendus Karja tänavani. Õpetaja Heinamaa linnaosas Ausambamäe pargi ja Rakvere Gümnaasiumi hoone (Vabaduse 1) vahel asub endine Vabaduse plats, kuhu on rajamisel Rakvere Riigigümnaasiumi hoone. Platsi läheduses paiknevad ka Rakvere Karmeli koguduse hoone (Lai tänav 25), Muusika- ja Kunstikooli KAUR hoone (Lydia Koidula tänav 4) ning Rakvere Pauluse kirik (Vabaduse tänav 4). Ausambamäe pargis asuvad Rakvere Vabadussõja mälestussammas ning Rakvere Nõukogude poolel hukkunute matmispaik koos mälestusmärgiga. Laia Kastani puiestee ääres on rajatud Rakvere Spordikeskuse spordihall ja Rakvere staadion (Kastani puiestee 12), spordiväljakud ning Aqva Spordikeskus (Kastani puiestee 16). Linnaosa kesk- ja lõunaosas paiknevad peamiselt pereelamud koos abihoonetega. Linnaosale annab ilmet läbi kogu linna voolav Soolikaoja, mida on varem paisutatud ja mistõttu on sinna tekkinud mitu ilusat tiiki. 1960. aastate teisel poolel suleti Soolikaoja Silla tänavast põhja poole jääv osa maa-alusesse kollektorisse. Tiikide kõrval asuvad Supeluse park, Allika park ja Vesiveski park. Supeluse pargi tiigi kohal paiknes 20. sajandi esimesel poolel Soolikaoja baasil rajatud väliujula (Lydia Koidula 24), mis ehitati koos eelsoojendustiikide ja toreda ujulahoonega. Välibassein avati 1937. aastal, ujulahoone 1938. aastal. Viimast kutsuti ka Konnakohvikuks. Tänapäeval asub endises ujulahoones (Lydia Koidula 22) pansionaat Kuldne Sügis. Õpetaja Heinamaa nimi on linnaosale pandud minevikus seal asunud Rakvere Kolmainu koguduse õpetaja heinamaa järgi. Kiriku heinamaa ise asus praeguse Rakvere staadioni ja spordiväljakute kohal. See linna piirkond oli varasematel sajanditel hoonestamata, seal paiknesid tiigid, soised rohu- ja karjamaad, tänavaid polnud. Inimesed ja kariloomad liikusid mööda Pikka ja Karja tänavat. Seda Südalinnast lõuna pool asuvat maa-ala asuti hoonestama 20. sajandi esimestel kümnenditel. Linnaosa keskne tänav on põhja-lõunasuunaline Kastani puiestee, sellega on paralleelne Lydia Koidula tänav. Lisaks asuvad linnaosas pikemad Viru tänav ja Vee tänav ning lühemad Silla, Võimla, Allika ja Väike-Karja tänav. Rakvere linnaosad PÄTIPARK ON TALVEL VALGUSTATUD, Virumaa Teataja, nr. 170, 4 september 2014 Geoportaal ÕPETAJA HEINAMAAL asus linna ainus ujula, Virumaa Teataja, nr. 120, 21 juuni 2014 Rakvere juhid annavad supelranna kohta vastakat infot. Virumaa Teataja 7. september 2004 EELK Rakvere kogudus sai loa müüa Pauluse kiriku hoone. ERR Uudised 3. august 2016 Rakvere Pauluse kirikust saab kontserdimaja. Eesti Kirik, 11. jaanuar 2017 Rakvere Karmeli koguduse ehitusel.... ERR Uudised, 2. september 2019 Läbi Rakvere linna voolav Soolikaoja. ERR Novaator, 19. august 2020 Ausambamägi olgu ikka Ausambamägi. Virumaa Teataja, 1. märts 2021 Rakvere Spordihall sai ägeda seinamaalingu. Kuulutaja, 4. juuni 2021
Turu plats (Rakvere)

Turu plats on Rakveres Südalinna linnaosas asuv 2004. aastal valminud moodne Rakvere keskväljak (ametlik nimi Turu plats). Turu plats asub Laia tänava, Kastani puiestee ja Laada tänava vahelisel alal. Keskväljaku ääres asuvad Ferdinand Gustav Adoffi projekteeritud Rakvere turuhoone ja algne Eesti Panga Rakvere osakonna hoone; väljakule on püstitatud Rakvere linna aukodaniku Arvo Pärdi auks skulptuur "Noormees jalgrattaga muusikat kuulamas". Väljakut kaunistavad huvitava kujuga valgustid, purskkaev, jõulukuuse koht, pingid, raudkividega kaetud sõõrid, samuti puidust alused, millele saab paigutada välikohviku laudasid või kasutada estraadiks. Väljakul on ka omanäoline raudmunakividega kaetud küngas. Keskväljaku lahenduse autorid olid Villem Tomiste, Ott Kadarik ja Mihkel Tüür Tallinna arhitektuuribüroost Kosmos. Väljakut ümbritsevad ostukeskus, poed, apteegid, söögikohad, kohvikud, pangad ja turismiinfokeskus. Väljak rajati 1908. aastal. Kuni 2003. aastani tegutses platsil avaturg. Turuputkad-letid lammutati ja avaturg koliti Laada tänavale. selleks muutis Rakvere Linnavolikogu Laada ja Võidu, Laada põigu ja Veski tänavaga piirneva maa-ala detailplaneeringut. Kesklinna detailplaneeringuga oli ette nähtud Kastani puiestee läbimurre üle Turu platsi Laada põik tänavasse. Rakvere saab modernse keskväljaku, virumaateataja.postimees.ee, 26. aprill 2003. Rakvere avaturu viimine uude kohta venib veel, virumaateataja.postimees.ee, 12. märts 2003. Eevi Kuht, Rakvere turg vahetab kevadeks asukohta, virumaateataja.postimees.ee, 24. august 2002 Pühapäev jõuluvanade ja kuuskedega, www.vooremaa.ee, 5.12.2017
Vesiaeroobika

Vesiaeroobika (akvaaeroobika, vesivõimlemine) on kehalise treeningu sooritamine vees. Vesiaeroobika on aeroobse treeningu vorm. Treeningus osalejad on kas madalas või sügavas vees. Tavaliselt toimub treening muusika saatel. Kasutatavad abivahendid on näiteks vesivõimlemisnuudlid, vesiaeroobika hantlid, jalamansetid, süvaveevööd, kindad. Vesiaeroobika stiilide hulka kuuluvad süvaveeaeroobika, zumba, vesispinning, vesipoks. Vesiaeroobika sarnaselt kuiva-maa aeroobikaga keskendub südame-veresoonkonna töö tugevdamisele. Vesiaeroobikas kasutatakse kehalise koormuse suurendamiseks vee füüsikalisi omadusi (inerts, veetakistus, üleslükkejõud, turbulents). Vees toimib üleslükkejõud, kuival maal gravitatsioonijõud. Pulsisagedus on madalam (kuni 13%) ja koormus jaotub ühtlasemalt eri lihasrühmadele. Keha kaotab rinnuni vees 85–90% kehakaalust, mistõttu vesiaeroobika ajal on pinge liigestele minimaalne, väheneb liigeste põrutus- ja venitusoht. Klassikakaline vesiaeroobika treening toimub rinnuni ulatuvas vees, abivahenditeks võivad olla jalamansetid, nuudlid, kerged hantlid, kindad. Treenida saab ka ilma ujumisoskuseta. Treening toimub sügavas vees. Treenimisel kasutatakse spetsiaalset süvavee vööd, põhjaga puudub kontakt. Vöö tõstab inimese püstiasendisse ja hoiab veepinnal. Treening toimub rinnuni ulatuvas vees, basseinipõhja toetuval jalgrattal. Vees treenimisele on kohandatud kikkpoksi (kick-boxing) elemendid. Tuntud ka kui aquabox või hydroboxing. Kombineeritud treeningu käigus treenitakse “treeningujaamades”, kus sooritatakse erisuguseid harjutusi eri vahenditega. Vesiaeroobika tantsuline treening latiinomuusika saatel. Kasutatakse joogavõimlemise elemente. Keskendutakse lihaste ja tasakaalu treenimisele. Treening võib toimuda spetsiaalsetel veepinnal ujuvatel mattidel või laudadel. Eesti Võimlemisliit. "Vesiaeroobika". Originaali arhiivikoopia seisuga 7.10.2021. Vaadatud 7.10.2021. Fitness. "Vesiaeroobika kasulikkus". Vaadatud 7.10.2021. Liina Raska. "Vesiaeroobika". Vaadatud 7.10.2021. Kaire Kenk (25.09.2003). "Süvaveeaeroobika ravib haigeid liigeseid". SL Õhtuleht. Vaadatud 7.10.2021. Kadri Kütt (13.02.2018). "Sinustki võib saada basseinikala!". Liigume. Originaali arhiivikoopia seisuga 7.10.2021. Vaadatud 7.10.2021. Catri Valner, Evelin Kivilo-Paas (16.12.2004). "Veega Võidu". Delfi. Vaadatud 7.10.2021. Eesti Spa Liit. "Rühmatreeningud". Vaadatud 7.10.2021.
Piigandi

Piigandi on küla Tartu maakonnas Elva vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rõngu valda. Piigandi mõis (Kanepi kihelkond) Haldus- ja asustusjaotus, vaadatud 1.03.2023. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 5.02.2018.
Kaksteist

Kaksteist on naturaalarv, mis järgneb arvule üksteist ja eelneb arvule kolmteist. Sünonüümiks tosin. Tänapäevases Lääne maailmas kasutatava Gregoriuse kalendri järgi on aastas 12 kuud. Kaheteistkümnega on võimalik 24-tunnine ööpäev poolitada, samuti jaguvad sellega ka teised väiksemad ajaühikud (60 minutit; 60 sekundit). Jupiteri tsükli läbimine võtab 12 aastat. Hiina kasutab 12-aastast sodiaagi tsüklit. Arv kaksteist on kordarv, seda on võimalik jagada arvudega 1, 2, 3, 4, 6 ja 12. Kaksteist kuulub naturaalarvude, täisarvude, kordarvude hulka. Kaksteist kannab usulist, mütoloogilist ja maagilist sümboolikat. 12 esindab täiuslikust, tervilikust ja kosmilist harmooniat ja korda traditsioonides alates antiikajast. Seda esineb näiteks Vana-Kreeka, Juudi, Kristliku, Hindu ja teistes vanemates religioonides. Filmid, mille pealkirjas on kaksteist, sisaldavad näiteks: 12 12 Vihast meest (1957 ja 1997) Cheaper by the Dozen Ookeani kaksteist 12 Ahvi Räpane tosin Kaksteist tooli (1970, 1971 ja 1976) 12 Kuuli Kaksteist Kaksteist aastat orjana ,,Kaheteistkümnes öö'' , William Shakespeare'i komöödia ,,Nägemus kaheteistkümnest jumalannast'', Samuel Daniel ,,Kaksteist vihast meest'', Reginald Rose Drews, Robert (1972). ,,The American Journal of Philology. Lk 43.
Rulluisusport

Rulluisusport on spordiala, kus sõidetakse rulluiskudega. Rulluisuspordi võistlusi korraldatakse nii Eestis kui ka välismaal. Freeskate on üks rulluisuspordi alaliike, kus kasutatakse rulluiske eri oludes, omandatakse rohkem pidurdusviise, pöördeid, nende kombineerimist, hüppeid, trikke, tehakse tasakaalu ja koordinatsiooniharjutusi ning muid võtteid rulluiskude paremaks valitsemiseks. Freeskate hõlmab eri rulluisustiile, näiteks kiir-, triki- ja off-road rulluisutamist. Freeskate'i juurde kuuluvad takistuste ületamised, oskus sõita eri teekatetel, tagurpidi sõitmine, järsud kallakud, astmed, trepil sõitmine, murule veeremine, hüpped, slide’id, sõitmine ühel jalal, krossisõidud, laskumised, tõusud jne. Freeskate treeningutes osalemiseks eeldame osalejatelt põhioskuste ja baastehnika olemasolu. Kiirrulluisutamine on sport, kus arendatakse kiirust, vastupidavust ja tehnikat. Keskendutakse teatud kiiruisutehnikatele, sooritades imitatsiooniharjutusi, harjutusi liikumisel ja tehakse praktilist sõitu. Uisusammul keskendutakse igale detailile eraldi ja hiljem seotakse tehnika kokku – õige kehaasend, veeremine väliskandil, tõuge, tõuke lõpu sooritus, kallutamine, jala toomine puhkefaasis, uisu etteviimine. Kiiruse juures on oluline veel sprinditehnika, kurvitehnikad, grupis ja tuules sõitmine, laskumised ja tõusud. Rahvusvaheline rulluisuliit asutati 1924. aasta aprillis. Selle algne eesmärk oli rulluisuvõistluste jälgimine. Kuid 1947. aastal korraldati esimesed rulluisutamise maailmameistrivõistlused. Suurimad võistlused on eri tüüpi rulluisuspordi maailmameistrivõistlused. Rulluisutamisel on oluline kindlasti varustus – rulluisud, tugikaitsed ja kiiver. Enamik rulluiske on pidurdussüsteemiga. Rulluiske valmistatakse mitmeks otstarbeks: harrastusrulluisud (4 rattaga), treeningurulluisud, võistlusrulluisud, hokirulluisud, iluuisutaja rulluisud. Saapad peaksid kindlasti olema parajad ja tugevasti jalas, algajale ei soovitata liiga kiireid rattaid. Rattad on erinevad, sõltuvalt sellest, kas harjutame asfaldil, puupõrandal, tsementkattel jm. Koos rulluiskudega tuleb muretseda randmekaitsmed, põlvekaitsmed, küünarnukikaitsed, kiiver. Berliini Rulluisumaroton Tartu Rulluisumaraton Eesti meistrivõistlused kiirrulluisutamises "Rulluisukool". Originaali arhiivikoopia seisuga 7.10.2021. Vaadatud 7.10.2021. "Elwatersport". 17.08.2018. Vaadatud 07.10.2021. APEK digital. "ABC-rulluisutamine". Vaadatud 07.10.2021. "Inline Speed Skateing". Wikipeedia. 24.06.2021. Vaadatud 07.10.2021.
Aleksander Krimm

Aleksander Krimm (2. september 1868 Alatskivi - 26. jaanuar 1942 Kadrina) oli Kadrina Hariduse Seltsi esimees aastatel 1909-1936. Aleksander Krimm sündis Tartumaal Alatskivi vallas. Seal omandas ta Naelavere ja Kodavere koolides hariduse. Õpetaja- ja vallakirjutaja amet tõid teda Kadrinale lähemale. Ta elas luuletajast ja kirjamehest venna Kaarel Krimmi juures. Aastatel 1893–1920 oli ta Undlas vallakirjutaja ja seejärel Viru Kadrina tärklisevabrikus kassapidaja-raamatupidaja. Ta töötas Postimehes kirjasaatjana ja osales poliitikas aktiivse rahvaerakondlasena. Aleksander Krimm sündis 21. augustil / 2. septembril 1868 Tartumaal Alatskivi vallas Kambri talus talurentniku pojana. Pärast Väike-Maarja kihelkonnakooli lõpetamist 1887. aastal asus ta Väike-Maarja lähedal tööle kooliõpetajana. Õpetajaameti kõrvalt täitis ta aastatel 1888–1892 ühtlasi vallasekretäri kohustusi. Viieaastase töö järel lahkus Krimm Väike-Maarjast ja asus Lääne-Virumaale Kadrina kihelkonda Undla vallasekretäri kohale. Seal töötas Krimm 27 aastat kuni 1920. aasta lõpuni. Aastal 1920 asus Aleksander Krimm tööle Kadrina alevikus tegutsenud Viru tärklisevabrikusse. Töö kõrvalt oli ta aktiivne seltskonnaelutegelane. Väike-Maarja-aastatel lavastas ta näitemänge, võttis osa laulukoori tegevusest ja tegutses juba ka Postimehe kirjasaatjana. Undla-aastatel korraldas ta Kadrina ümbruses mitmesuguseid üritusi. Undla vallasekretäril oli küll rohkesti tööd, ent Krimmil tekkis siiski võimalus kohapeal ajalehte teha. Vallasekretäri juures asju ajades sai nii mõnigi taluperemees tuttavaks nii ajalehe kui ka selle toimetajaga. 1897. aastal korraldas Krimm Kadrinas esimese laulupeo. Umbes samal ajal tekkis mõte asutada Kadrinasse haridusselts. Krimm oli selle asutamise juures 1906. aastal ja vastse haridusseltsi esimesel kolmel aastal (kuni 1909. aastani) ka selle abiesimees. Aastatel 1909–1912 oli ta Kadrina Hariduse Seltsi esimees. Kadrina Hariduse Selts oli olnud Krimmi teiseks koduks. Seltsile pühendas ta palju oma vaba aega. Krimmi eestvedamisel ehitati kaks seltsimaja: vana seltsimaja oli kasutusel aastatel 1912–1930 ja asus vastu Kruusimäe kõrtsi lõunapoolset tippu. See lammutati 1930. aastal, et saaks sinna ehitada uue seltsimaja. Krimmide pere esimeseks elukohaks Kadrinas oli Päri mõisa karjamõis, kus asus ka niinimetatud vallakeskus. Uue vallamaja valmimisel 1909. aastal Tapa tee äärde kolis Krimmide pere sinna elama (hoone hävis tulekahjus 14. mail 1956). Maja aadressil Viru 8 osteti 1920. aastal. Seal elas Krimm kuni oma surmani. "Kadrina Aleksander Krimm". Eesti monumentide e-kataloog. Vaadatud 07.10.2021. "Postimees Aleksander Krimm". Tubli töömehe elu ja tegewus Aleksander Krimm 60-aastane. 2. september 1928. Vaadatud 03.11.2021.
Alfred Gilman

Alfred Goodman Gilman (1. juuli 1941 – 23. detsember 2015) oli Ameerika Ühendriikide farmakoloog ja biokeemik. Gilman sai Yale'i Ülikoolist bakalaureusekraadi biokeemias. 1969. aastal lõpetas ta Case Western Reserve'i Ülikooli meditsiini erialal. 1971. aastal sai ta Virginia Ülikooli farmakoloogia abiprofessoriks ja 1977. aastal professoriks, 1981. aastal asus tööle Texase Ülikooli. Hiljem töötas ta mitmes eraettevõttes. 1994. aastal sai Gilman koos Martin Rodbelliga Nobeli meditsiiniauhinna G-valkude avastamise ja uurimise eest. "Alfred Goodman Gilman". Nature. Vaadatud 7. oktoober 2021. "Alfred G. Gilman Facts". The Nobel Prize. Vaadatud 7. oktoober 2021.
Neo-noir

Neo-noir (kreeka keelest neos 'uus' + prantsuse keelest noir 'must) on filmižanr. See on taaselustatud vorm film noir'ist, mis tekkis Ameerika Ühendriikides teise maailmasõja järgsetel aastatel. Nii film noir- kui ka neo-noir-filmidel on iseloomulikud kallutatud kaameranurgad, valguse ja varjude koosmõju ning ilmselgelt tasakaalustamata kadreerimine. Suur rõhk on ka vägivallal, moraalsel ebaselgusel ning kuritegevusel. Neo-noir-filmid, nagu ka film noir-filmid, on tonaalsuselt domineerivalt melanhoolsed, võõrandunud, illusioonideta, tundetud, pessimistlikud, mitmetähenduslikud, kurjad, paranoilised. Film noir'i ja neo-noir'i võib pidada krimi- ja gangsterfilmi eriliigiks. (Anti)kangelane on üldjuhul küüniline, üksildane femme fatale kiirustavas suurlinnas, kuid esineb ka erandeid. Termini "film noir" (prantsuse keeles 'must film') võttis esmakordselt kasutusele prantslasest filmikriitik Nino Frank 1946. aastal, millest hiljem tuletati termin "neo-noir" (kreeka ja prantsuse keelest 'uus must'). Probleemiks osutus see, et nagu ka film noir enne seda, kasutasid kriitikud terminit neo-noir, et kirjeldada filme, mis olid üksteisest väga erinevad. Selle tulemusena ei teadnud tolleaegsed filmitegijad, keda tänapäeval tähistatakse žanri pioneeridena, et nende poolt koostatud filmid kuuluvad neo-noir'i žanri alla. Kui film noir-filme avaldati ajaperioodil 1940–1959, siis neo-noir-filmide ajaperiood on laiahaardelisem, ulatudes 1960. aastatest kuni tänapäevani. Film noir lõppes 1959. aastal, kõik mis järgnes, oli neo-noir. Žanri esimestel aastatel käsitlesid noir-filmid peamiselt 1930. aastate Ameerika Ühendriike, hiljem defineeriti noir-filme kui kõiki filme, millel olid olemas film noir'i tunnused. Neo-noir'i esiisaks võib pidada Jean-Luc Godardi, tema radikaalsed filmid "Breathless" (1960), "Bande à part" (1964), ja "Alphaville" (1965) olid motivatsiooniks noorematele filmitegijatele Hollywoodis, kes aitasid žanrit taaselustada. 1976. aasta filmikommentaari artiklis pealkirjaga "Life Après Noir" kutsus Larry Gross filme "Alphaville", "Point Blank" (1967) ja "Pikk hüvastijätt" (1973) "uue filmide laine osadeks, mis võiksid olla nimeliselt märgistatud 'noir', kuid mis samal ajal püüdsid nihkuda psühholoogiliselt analüüsilt sotsioloogilisele analüüsile ja agressioonile Hollywoodi narratiivikonventsioonide vastu". Üks filmidest, mis populariseeris neo-noir-žanri, oli 1974. aastal avaldatud film "Chinatown", mida peetakse ka 1970. aastate Hollywoodi kino tippteoseks. "Blade Runner" (1982) "The Matrix" (1999) "John Wick" (2014) "Pulp Fiction" (1994) "12 Monkeys" (1995) "Chinatown" (1974) "Zodiac" (2007) film noir Hellerman, Jason (08.07.2021). "What Is the Neo-Noir Definition? And What are Some Essential Examples?". No Film School. Vaadatud 07.10.2021. "Filmižanrid". Eesti filmi andmebaas. Vaadatud 03.11.2021. Horsley, Lee. "An Introduction to Neo-Noir". Crimeculture. Vaadatud 10.11.2021. O'Callaghan, Paul (02.02.2016). "Where to begin with neo-noir". www.bfi.org.uk. Vaadatud 10.11.2021.