laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Piirsalu kirik

Piirsalu kirik on Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Piirsalu külas asuv kirik. Kiriku ehitus algas 1859. aastal Piirsalu mõisniku Arthur von zur Mühleni eestvõttel ja valmis 1863. Enne seda oli Piirsalus puukirik, mis asus praeguse Piirsalu kalmistu kohal. Aastani 1926 oli Piirsalu kirik Kullamaa kiriku abikirikuks. Kirikut kasutab EELK Piirsalu kogudus, mille hooldajaõpetaja on Kari Tynkkynen ja juhatuse esimees Maie Hinno. Korralised jumalateenistused toimuvad Piirsalu kirikus iga kuu 1. ja 3. pühapäeval algusega kell 13.00. Kirikus on mitmeid kultuurimälestisteks arvatud objekte. Liivi Aarma, 2005. Põhja-Eesti kirikud, kogudused ja vaimulikud matriklid 1525–1885. 1. raamat. Tallinn: Aarma Maja, lk 147 EESTI EVANGEELIUMI LUTERIUSU KIRIKUD. Toimetanud Bruno Ederma, Asta Jaik. Konstantin Jaik'i kirjastus Tartu 1939 Piirsalu kirikust ja kogudusest Piirsalu küla kodulehel
Vormsi Kiriku Fond

Vormsi Kiriku Fond oli 1989–2007 tegutsenud fond, mis loodi eesmärgiga toetada Vormsi kiriku restaureerimist. Fond asutati 17. jaanuaril 1989 Stockholmis. Fondi abiga õnnistati 29. juulil 1990 Vormsi kirik taas sisse. Fond toetas ka kiriku ja kalmistu/kirikuaia[küsitav] hooldust ning iga kahe aasta tagant olavipäeva tähistamist. Fondi viimaseks ülesandeks sai 2006. aasta sügisel kiriku esemete viimine ja deponeerimine Tallinna Rootsi-Mihkli kiriku juures asuvas Eestirootslaste Kirikumuuseumis. Vormsi Püha Olavi kogudus on kiriku remondi rahastamiseks loonud uue fondi MTÜ Vormsi Püha Olavi Kiriku Fond. Selle kaudu on kõigil, kes hoolivad Vormsi saare põlise pühakoja püsimisest, võimalik anda annetusega oma panus. Täpsem info on koguduse kodulehel. Ormsö kyrkokrönika/Vormski kirikukroonika 1539–1944. Stockholm: Vormsi Kiriku Fond; Tallinn: Tallinna Rootsi-Mihkli kirik. 2007. Lk 123–124
Johann Robertus von Geldern

Johann(es) Robert(us) von Geldern (umbes 1515 – 29. mai 1572 Tallinn) oli Tallinna vaimulik. 1550. aastal sai ta Tallinna Oleviste koguduse abivaimulikuks. 1551. aastal ordineeriti ta Oleviste koguduse diakoniks, 1561. aastal sealsamas pastoriks. Aastatel 1561–1572 oli ta Tallinna superintendent. 1565. aasta mais kinnitas Rootsi kuningas Erik XIV baltisakslasest Johannes Robertus von Gelderni esimeseks Liivimaa (Eestimaa) luterlikuks ordinaariuseks (ordinarius – valitsev piiskop), kellest sai esimene Uppsalas ordineeritud Eestimaa piiskop. Tema poeg, kes oli Tallinna vaimulik, kandis isaga sama nime (Johann Robertus von Geldern noorem). Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 78-79 PIISKOPKONDADE AJALUGU LUTERLIKUST ROOTSI AJAST KUNI EESTI VABARIIGINI, eelk.ee (vaadatud 13.07.2022)
Dzintars Rasnačs

Dzintars Rasnačs (sündinud 17. juulil 1963 Jūrmalas) on läti jurist ja Rahvusliku Liidu "Kõik Läti eest!" – "Isamaale ja Vabadusele/LNNK" poliitik; ta oli 21. detsembrist 1995 kuni 26. novembrini 1998 Läti justiitsminister. Ta oli uuesti Läti justiitsminister alates 5. novembrist 2014 kuni 23. jaanuarini 2019. Ta omandas põhihariduse Riia 24. Keskkoolis. Seejärel õppis ta Riia Polütehnikumis, mille lõpetas aastal 1982. Seejärel oli ta ajateenistuses Nõukogude armees. Aastal 1990 lõpetas ta Läti Ülikooli õigusteaduskonna. http://www.rulers.org/latgov.html
Gabriel Elvering

Gabriel Elvering (aadlikuna Elffring, ka Elfring[viide?]; 21. detsember 1625 Tallinn – 18. juuli 1670) oli Eestimaa vaimulik. Ta õppis Königsbergi, Wittenbergi, Leipzigi, Strasbourgi, Giesseni ja Tartu ülikoolis. 1652. aastal sai ta Tartu Ülikooli usuteaduskonna teoloogiaprofessoriks (1652–1663). Samal aastal sai ta koos venna Hansuga aadliseisusse ja ühes sellega sai nime Elffring.. Aastast 1654 oli ta Tartu Ülikooli kuninglik bibliotekaar. (1654–1656), kui Rootsi kuningas otsustas 1654. aastal anda talle kuningliku biblioteekari aunime. 1656. aastal 1656–1658 Vene-Rootsi sõja ajal põgenes ta Tartust Tallinna, kus sai 1656/1658. aastast Oleviste koguduse pastoriks. Aastatel 1658–1670 oli ta Tallinna superintendent. Aastatel 1659, 1660, 1663 oli ta Tallinn tegutsenud Academia Gustaviana prorektor. 1665. aastal ostis ta 2000 riigitaalri eest Kehra mõisa Harju-Jaani kihelkonnas. Gabriel Elvering oli maetud algselt Oleviste kirikus, hiljem Kopli kalmistule. Tema isa oli Harjumaa Keila kihelkonna Tuula mõisa pärushärra, Toompea lossifoogt, riigitegelane Tallinnas Hans Hanssohn Elvering. Tema poeg Gabriel von Elffring oli Tallinna lossikohtu kaasistujaks. Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 61 Recke, Johann Friedrich von / Napiersky, Karl Eduard / Beise, Theodor, Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrten-Lexicon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland, Bd.: 1, A - F, Mitau, 1827, seite 499 Tartu-Pärnu rootsiaegse ülikooli usuteaduskonna õppejõud, nende elukäik ja tegevus 9. Gabriel Elvering, Usuteadusline Ajakiri nr 1932 LISAVIHK NR 3, lk 64-66 Elvering, Gabriel, TLÜAR rahvusbibliograafia isikud Kehra mõis (Harju-Jaani khk), Eesti Ajaloomuuseumi Kinnistute register 1774 Alfabeet Kopli surnuaiale maetud isikute registreerimisraamatule (Raamat ise puudub) Saaga TLA.236.1.7:8 Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrten-Lexicon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland, Bd.: 1, A - F, Mitau, 1827, lk. 498-501
Justus Blanckenhagen

Justus Blanckenhagen (ka Justus Blankenhagen; 28. märts 1657 Tallinn – 3. oktoober 1713 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik. 1682. aastal sai ta Kullamaa koguduse pastoriks, ent juba samal aastal kutsuti ta Tallinna toomkiriku saksa koguduse pastor-adjunktiks. ja oli ka Eestimaa konsistooriumi vaimulik assessor. Aastatel 1692–1693 oli ta Johannese koguduse pastor Haapsalus ja Ranna-Lääne praostkonna praost. 1693. aastast Oleviste koguduse pastor, 1701–1710 Tallinna toomkiriku ülempastor ja pärast Tallinna piiramist ja kapitulatsioonilepet Tallinna superintendent 19. november 1710–1713 Tema vanaisa oli vaimulik Simon Blanckenhagen., Tallinna Püha Vaimu koguduse ja ka Tallinna Uue Seegi pastor. Jürgen Beyer, Kristiina Ross. 1715. aasta tallinnakeelne Uus Testament uues valguses.// Ajalooline Ajakiri 2013:4, lk 465–485, siin lk 471–472 Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 28 Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrtenlexikon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland. Hrsg. von Johann Friedrich von Recke, Karl Eduard Napiersky. Bd. 1. Mitau: Steffenhagen und Sohn 1827, lk. 181–182 Zur Geschichte der Pest in Esthland in den Jahren 1637 und 1710., Illustrirter Revalscher Almanach, Reval 1859
Johann Andreas Helwig

Johann Andreas Hel(l)wig (26. jaanuar 1668 Berliin – 7. detsember 1719 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik. Tema isa oli piiskop Jacob Helwig. 1677. aastal tuli ta koos isaga Tallinna. 1695. aastal sai ta Tallinna toomkiriku saksa koguduse diakoniks ja piiskopi praost-adjunktiks. 1714. aastal sai ta Oleviste kiriku koguduse ülempraostiks. Aastatel 1714–1719 oli ta Tallinna superintendent. Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 110
Vladimir Tutškevitš

Vladimir Tutškevitš (vene keeles Владимир Максимович Тучкевич; 29. detsember 1904 Bessaraabia kubermang – 24. juuli 1997 Peterburi) oli ukraina päritolu Venemaa füüsik. 1928. aastal lõpetas Vladimir Tutškevitš Dragomanovi-nimelise Kiievi Rahvahariduse Instituudi füüsika-matemaatikateaduskonna. Alates 1936. aastast töötas ta Leningradi Füüsika-Tehnikainstituudis. Tema teaduslik uurimissuund oli seotud pooljuhtide füüsikaga ja pooljuhtseadmete loomisega. 1939. aastal kaitses ta teaduste kandidaadi, 1956. aastal doktoriväitekirja. Tema juhtimisel töötati välja Nõukogude Liidus esimesed räni- ja germaaniumdioodid ning -trioodid. Aastatel 1967–1986 oli ta NSVL TA Joffe-nimelise Füüsika-Tehnikainstituudi direktor. Alates 1987. aastast töötas Tutškevitš NSVL Teaduste Akadeemia presiidiumi nõunikuna ja ühtlasi Kalinini-nimelise Leningradi Polütehnilise Instituudi kateedrijuhatajana. 1966 – Lenini preemia tehnika valdkonnas (kollektiivi koosseisus) 1968 – valiti NSV Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks (energeetika füüsikalis-tehniliste probleemide osakond) 1970 – valiti NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemikuks 1982 – Eesti NSV Teaduste Akadeemia mälestusmedal 1984 – sotsialistliku töö kangelane
Nils Gaza

Nils (Nicolaus) Gaza (Gåza) (umbes 1560 Rootsi – 1638 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik. 1597 sai ta Tallinna toomkiriku rootsi koguduse pastoriks. 1602 kinnitas (suusõnaliselt) Rootsi kuningas Karl XI ta Eestimaa superintendendiks, ent ametlikult tal seda tiitlit polnud. Superintendendi tiitli kinnitas 1626 Rootsi kuningas Gustav II Adolf. Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 76
Johann Lange (superintendent)

Johann Lange (? Bremen Saksamaa – 1. august 1531 Tallinn) oli Eestimaa ja Liivimaa vaimulik. Johann Lange oli pärit Saksamaalt Stade linnast ja tuli 1523. aastal Tallinna Niguliste kiriku koguduse kirikuõpetajaks. Ta oli üks protestantliku reformatsiooni läbiviijaid Eestimaal ja Liivimaal. Aastatel 1524–1531 oli ta Tallinna luterlik ülempastor.[viide?] Ta suri 1531. aastal Tallinnas katku. koos kahe juhtiva vaimuliku – luteriusu jutlustajate Zacharias Hasse ja Hinrich Bockholdtiga. Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 163 Max Saar, Kuidas saabus usupuhastus Eestisse, Vaba Eesti Sõna = Free Estonian Word : Estonian weekly, 19 oktoober 1967
Zacharias Hasse

Zacharias (Sacharias) Has(s)e (umbes 1470 – 1531 Tallinna) oli Eestimaa vaimulik, üks esimesi luteri usku läinud vaimulikke. Ta sündis umbes 1470. aastal arvatavasti Preisimaal. Tõenäoliselt oli ta 1522. aasta lõpust või 1523. aastast Oleviste koguduse kaplan. Tallinnas olid usupuhastus algatajateks 1523. aastal Saksamaalt Stade linnast päritolev munk Johann Lange, kes tuli Tallinna Niguliste kiriku kirikuõpetajaks ja Preisimaalt pärinev munk Zacharias Hasse, kes samal ajal saabus Tallinna Oleviste kiriku abiõpetajaks-jutlustajaks. Kolmanda evangeelse usu kuulutajana mainitakse Tallinnas 1524, aastal Pühavaimu kiriku õpetajat Herman Marsowi, kes enne oli jutlustanud Tartus, kust piiskop Johann Blankenfeld ta lahkuma oli sundinud. 1524. aastal oli ta Tallinna Oleviste kirikukihelkonna pastor. Hasse valiti Oleviste koguduse poolt, vastu Oleviste kiriku patrooni Püha Mihkli kloostri soovi, Oleviste peaõpetajaks. Koos pastorite Johann Lange ja Herman Marsowiga koostas ta Tallinna esimese evangeelse kirikukorralduse. Ta suri 1531. aastal Tallinnas katku koos kahe juhtiva vaimuliku – luteriusu jutlustajate Johann Lange ja Hinrich Bockholdtiga. Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 103 Max Saar, Kuidas saabus usupuhastus Eestisse, Vaba Eesti Sõna = Free Estonian Word : Estonian weekly, 19 oktoober 1967 Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 177-178
Christian Taylor

Christian Taylor (sündinud 18. juunil 1990 Fayetteville'is Georgias) on USA kergejõustiklane (kolmikhüppaja), kahekordne olümpiavõitja ja kolmekordne maailmameister. 2011. aasta maailmameistrivõistlustel Daegus võitis ta kuldmedali kõigi aegade viienda tulemusega 17.96 m. Ta sai 21-aastaselt noorimaks maailmameistriks kolmikhüppes. 2012. aasta Londoni olümpiamängudel võitis ta kuldmedali 17.81-ga. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Moskvas oli ta 17.20ga neljas. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta kuldmedali kõigi aegade teise tulemusega 18.21 m. 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros tuli ta 17.86-ga kolmikhüppes teist korda olümpiavõitjaks. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis tuli ta kolmandat korda maailmameistriks, võites kuldmedali tulemusega 17.68. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas tuli Taylor neljandat korda maailmameistriks. Aastatel 2012–2017 on ta kolmikhüppes tulnud kuuel korral järjest Teemantliiga üldvõitjaks. Sees Väljas Allikas: IAAF  Christian Taylor – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Christian Taylor Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Olesja Krasnomovets

Olesja Krasnomovets (vene Олеся Александровна Красномовец, sündinud 8. juulil 1979 Nižni Tagilis) on Venemaa kergejõustiklane (põhiditants 400 m jooks). Ateena 2004 hõbemedal 4×400 m teatejooksus (3,20,16 ) Helsingi 2005 maailmameister 4×400 m teatejooksus (3.20,95) Budapest 2004 maailmameister 4x400 m teatejooksus (3.23,88 ) hõbemedal 400 m jooksus (50,65) Moskva 2006 maailmameister 400 m jooksus (50,04 isiklik rekord) maailmameister 4×400 m teatejooksus (3.24,91) Olesja Krasnomovets on 174 cm pikk ja kaalub 62 kg.
Köisi tuuleveski

Köisi tuuleveski on Järva maakonnas Järva vallas Köisi külas asuv varemetes Hollandi tüüpi tuuleveski. Veski on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Veskist on säilinud põhikehand, sisustus ja originaaldetaile. Veski on ehitatud 1800. aastal. Köisi tuuleveski kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 26.08.2015) Köisi tuuleveski kultuurimälestiste riiklikus registris
Imavere Ühispiimatalitus

Imavere Ühispiimatalitus (ka Imavere meierei) oli Järva maakonnas Järva vallas Imavere külas 1908. aastal asutatud ühispiimatalitus (ühismeierei). Imavere meierei oli Eesti suurim meierei, kus iga päev töödeldi 25 tonni piima, millest toodetud või eksporditi Euroopasse. Ühistu lõpetas tegevuse 1975 aastal. Endisaegse piimatalituse ühes hoones asub 1976. aastast ja tänapäeval Eesti Piimandusmuuseum. Imavere meierei hoone, Hans Rebase tee 1 on võetud ka arvele kultuurimälestisena. Imavere Ühispiimatalitus kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 26.08.2015) Mai Kukk. Imavere Ühispiimatalitus ning muuseum kui meierei järglane. Eesti Piimandusmuuseum. 2000. 26 lk
Anime

Anime (jaapani keeles アニメ) on läänemaailmale ennekõike tuntud kui Jaapanist pärinev animafilm. Animeks loetakse ka eraldi üht joonisfilmi liiki või stiili, mis on seotud jaapani koomiksite – mangade – stiiliga. Jaapanis märgib sõna anime kõiksugu tüüpi animatsiooni. Jaapani esimene joonisfilm tehti 1917. aastal. Laiemalt hakkas see Jaapanis levima 1930. aastatel, kuid siis ei olnud animele iseloomulik stiil veel välja arenenud. Selleni jõuti 20. sajandi teisel poolel, pärast katsetusi Saksa, Prantsuse, USA ja Nõukogude joonisfilmitegijatega. 1960. aastatest arenes see järk-järgult tänapäeva animeks. Viimastel aastatel on tekkinud anime kui joonisfilmi kõrvale ka 3D anime, nagu näiteks Appleseed. Anime žanrid ulatuvad komöödiatest draamadeni ja põnevusest pornograafiani, žanre on animedel sama palju kui traditsioonilistel filmidel. Siiski on animedel ja mangadel eristatavad mõned spetsiifilised žanrid ja stiilid: Bishōjo: termin, mida kasutatakse iga anime kohta, kus esinevad ilusad naistegelased, näiteks Elfen Lied, Tōka Gettan, Magic Knight Rayearth või Negima. Bishōnen: termin, mida kasutatakse iga anime kohta, kus esinevad ilusad ja elegantsed poisid ja mehed, näiteks Final Fantasy või Ouran High school. Sentai: otseses tõlkes jaapani keelest "kaklusmeeskond". Alati esinevad superkangelased. Näiteks Cyborg 009 või Voltron. Hentai: pornograafilise või erootilise sisuga anime. Näiteks Bible Black või La Blue Girl. Josei: anime või manga, mis on suunatud täiskasvanud ja hilises teismeliseeas naistele. Kodomo: anime või manga, mis on suunatud väikestele lastele, näiteks Hamtaro. Mahō Shōjo: anime või manga tüdrukutest, kellel on võluvõimed muutuda täiskasvanuteks (tavaliselt iidoliteks) või superkangelasteks, näiteks Sailor Moon, Tokyo Mew Mew ja "Kamikaze Kaito Jeanne". Mecha: anime, mille keskmeks on inimeste poolt juhitud robotid. Mecha jaguneb omakorda Super Robot ja Real Robot žanriteks. Super Robot animes on ebareaalseid fantaasia elemente, näiteks Mazinger. Real Robot sai alguse 1979 aastal seoses Mobile Suit Gundamiga, žanris on usutav tuleviku maailm ning mechasi koheldakse kui tavalisi sõjamasinaid. Võrreldes Super Robotiga, on Real Robotis tõsisemad teemad ja palju rõhku on tegelastel realistlikumas võtmes. Seinen: anime või manga, mis on suunatud meessoost teismelistele ja noortele täiskasvanutele, näiteks Berserk. Shōjo: anime või manga, mis on suunatud noortele tütarlastele ja tavaliselt romantilise sisuga, näiteks Nana, Hana yori Dango ja Kimi ni todoke Shōjo-ai/Yuri: Jaapani keeles 'tüdrukute armastus', viitab animele või mangale, mis keskendub armastusele kahe naissoost tegelase vahel, näiteks Revolutionary Girl Utena või Kannazuki no Miko. Yuri on intiimsem ja tihti seksuaalsem kui Shōjo-ai. Shōnen: anime või manga, mis on suunatud poistele, näiteks Naruto. Shōnen-ai/Yaoi: Jaapani keeles 'poiste armastus', viitab animele või mangale, mis keskendub armastusele kahe meessoost tegelase vahel. Näiteks Loveless. Yaoi on intiimsem ja tihtipeale seksuaalsem kui Shōnen-ai. Animatsioon Jaapani kunst Jaapani muusika Moé Jaapani animatsiooni filmifestival Anime muusikavideo baka.ee – eestikeelne animekommuun
Julija Tšiženko

Julija Tšiženko (vene Юлия Чиженко, sündinud 30. augustil 1979 Peterburis) on Venemaa kergejõustiklane (põhidistants 1500 m jooks). 2005. aasta Helsingi maailmameistrivõistluste 1500 m jooksu finaalis kuulus esialgse protokolli alusel hõbemedal Julija Tšiženkole 4.00,93-ga, kuid pärast Bahreini delegatsiooni protesti (venelanna võttis koha parandamise eesmärgil Bahreini jooksja Yusuf Jamali suhtes appi küünarnuki) tema tulemus tühistati. Moskva 2006 sisemaailmameister 1500 m jooksus (4.04,70)
Koeru saksa erakool

Koeru saksa erakool oli Koerus Järva-Jaani tee ääres paiknenud erakool. Kooli asutas 1907 kohalik baltisaksa mõisnikkude organisatsioon Saksa Ühing Eestis (saksa Deutscher Verein in Estland). Kool oli mõeldud saksa soost ja jõukamate talupoegade lastele. Koolis on õppinud Eduard Viiralt (1911–1913). Koeru saksa erakooli hoone on tänapäeval tunnistatud kultuurimälestiseks. https://web.archive.org/web/20131212015851/http://pluss.jt.ee/427024/jarva-juurtega-taluperest-sirgus-kuulus-kunstnik? (vaadatud 26.08.2015) Koeru saksa erakool kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 26.08.2015)
Mala Rostivka

Mala Rostivka (ukraina keeles Мала Ростівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Orativi rajoonis. Elanike arv on 276. Pindala on 1,337 km².
Viis miinust

"Viis miinust" on korvpalliviskemäng, kus mängijad üritavad kordamööda vabalt valitud positsioonidelt tabada korvi. Kui see kellelgi õnnestub, siis peab järgmine mängija viskama samast kohast. Eksimuse korral saab ta miinuse. Mäng kestab kokkuleppeliselt seni, kuni üks mängijatest kogub viis miinust või kuni kõik mängijad peale ühe on kogunud viis miinust. "Viit miinust" saab mängida minimaalselt kahe mängijaga, kuid mängijate arv ei ole piiratud. Optimaalseim mängijate arv on 2–4. Mängijate viskejärjekorra osas kindlaid reegleid ei ole. Kui mängijad viskejärjekorras kokkuleppele ei jõua, siis alustab mängu noorem mängija. Esimesena viskejärjekorras olev mängija A valib omal vabal valikul korvpalliväljakult viskepositsiooni ning sooritab sealt viske. Kui mängija A tabas, siis sooritab mängija B samast kohast viske. Kui mängija B viskab mööda, teenib ta miinuse. Viskekord läheb seejärel edasi mängijale A (kui mängitakse kahekesi) või järgmisele viskejärjekorras olevale mängijale, kes valib uue viskepositsiooni. Kui aga mängija B viskab sisse, siis sooritab kolme või enama mängija korral viske järgmisena viskejärjekorras olev mängija, kes peab viskama samast kohast. Kui mängijaid on kaks, siis läheb viskekord üle tagasi mängijale A, kes saab valida uue viskepositsiooni. Kui mängija A ei tabanud, siis läheb viskejärjekord mängija B kätte, kes valib uue viskepositsiooni. Keegi miinust ei saa. Näide kahe mängija korral. Kui mängija A viskab konkreetselt viskepositsioonilt sisse ning tema järel viskab samalt viskepositsioonilt sisse ka mängija B, siis peab mängija A viskama tema enda valitud positsioonilt veel ühe korra. Eksimise korral teenib mängija A miinuse. Tabamise korral läheb mängukord üle mängijale B, kes valib uue viskekoha. Mängu kaotab mängija, kes on teeninud esimesena viis miinust. Mäng käib kas esimese väljalangemiseni või senikaua, kuni kõik mängijad peale ühe on kogunud viis miinust. Mängus osalevad mängijad Mart, Karl ja Villu. Mängijad lepivad kokku, et viskejärjekord on: Mart – Karl – Villu. Mart valib viskekohaks vabaviskejoone ja tabab. Karl peab viskama samast viskekohast. Karl eksib vabaviskel ja teenib miinuse. Mängukord läheb Villu kätte, kes viskab kolmese ehk tabab. Mart peab viskama samuti kolmese. Mart tabab. Mängukord läheb Karli kätte, kes peab samuti viskama kolmest. Ka Karli tabab! "Supi" erireegli korral peaks uuesti kolmest viskama ka Villu. Kui aga erireeglit ei kasutata, siis võib Villu valida uue viskepositsiooni. Viis miinust (rulamäng) http://epl.delfi.ee/news/melu/lapsepolve-suutud-ja-muretud-mangud?id=50985370
August Krogius

August Krogius (18. märts 1871 – 1933) oli psühholoog. Ta õppis Tartu Ülikoolis arstiteadust aastail 1893–1898. Aastail 1898–1900 töötas ta Tartu Ülikooli närvi- ja hingehaiguste kliinikumi juures assistendina. Maslov, Krill S. 2014. V svete nezrimogo: zhizn' i sud'ba A. A. Krogiusa. Tallinn: Izdatel'stvo Tallinnskogo universiteta.
Liivimaa superintendent

Liivimaa superintendent oli 1622–1919 (1675-1919 Liivimaa kindralsuperintendent (harvem nimetatud Liivimaa ülemsuperintendent)) Liivimaa kõrgeim luterlik vaimulik juht (superintendent). Liivimaa superintendent oli Liivimaa Evangeeliumi Luteriusu Konsistooriumi asepresident. 1675–1700 Johann Fischer, kuningliku Liivimaa ülemkonsistooriumi president, Tartu ülikooli prokantsler 1700–1701 Jacob Lange 1701–1706 Nicolaus Olai Bergius 1707–1710 Gabriel Skragge 1711–1736 Heinrich Bruiningk 1736–1744 Jakob Benjamin Fischer 1745–1770 Jakob Andreas Zimmermann 1771–1777 Jacob Lange 1777–1779 Christian Adolf Dingelstädt (kohusetäitja) 1779–1798 Christian David Lenz 1799–1803 Johann Danckwart 1803–1827 Karl Gottlob Sonntag 1828–1833 Karl Ernst von Berg 1834–1855 Gustav Reinhold von Klot 1855–1864 Carl Ferdinand Maximilian Anton Walter 1864–1865 Paul Gustav Carlblom (kohusetäitja) 1865–1881 Arnold Friedrich Christiani 1881–1888 Heinrich Otto Reinhold Girgensohn 1889–1900 Friedrich August Wilhelm Hollmann 1901–1906 Gustav Axel Conrad Oehrn 1907–1919 Theophil Gaehtgens 1916–1919 Peter Harald Poelchau (kohusetäitja) Eestimaa ülemsuperintendent - , Eeesti Ajalooarhiiv, EAA.1188 Recke, Johann Friedrich v.; Napiersky, Karl Eduard: Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrten-Lexicon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland. 1 köide A-F, Mitau 1827, lk. 407 Hasselblatt, Arnold / Otto, Gustav: Album academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat, Dorpat, 1889 Karl E. Napiersky, "Beiträge zur Geschichte der Kirchen und Prediger in Livland: Livländische Kirchen- und Prediger-Matrikel", 1843
Galitš

Galitš on linn Venemaal Kostroma oblastis. Linn on Galitši rajooni keskus, kuid ei kuulu rajooni. Galitš on endise Kirde-Venemaa Moskva suurvürstiriigi Galitši vürstiriigi (1246–1453) osastisvürsti Galitši vürsti residents. Asub Merjamaal. Elanike arv on 2015. aasta andmetel 16 900. Q126974811