laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Nureci

Nureci on vald Itaalias Sardiinia maakonnas Oristano provintsis. Nureci kõrgus merepinnast on 335 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt 27 inimest ruutkilomeetri kohta. Nureci piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Assolo, Genoni, Laconi, Senis. Nureci territooriumil asuvad järgmised vaatamisväärsused Attori nuraag Giuerri Mannu, nuraag Iscala Gossu, nuraag is Procilis, nuraag Murtas, nuraag Pardu, nuraag Pranu d’Ollastu ehk Magomadas, nuraag Pranu d'Omus, nuraag Serri Armas, nuraag Sinipei, nuraag Sussuni nuraag Turri Piccinu, nuraag Urielli, nuraag Sa Corona 'e su Crobu, Puunia kindlus http://www.dipionline.it/dizionario/ricerca?lemma=Nureci https://demo.istat.it/?l=it Manlio Brigaglia, Salvatore Tola (a cura di), Dizionario storico-geografico dei Comuni della Sardegna, Sassari, Carlo Delfino editore, 2006. ISBN 8-871-38430-X Francesco Floris (a cura di), Grande Enciclopedia della Sardegna, Sassari, Newton&ComptonEditori, 2007.  Nureci – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles) Nureci andmed Sardiinia maakonna saidil (itaalia keeles)
Senis

Senis on vald Itaalias Sardiinia maakonnas Oristano provintsis. Senise kõrgus merepinnast on 256 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt 27 inimest ruutkilomeetri kohta. Senis piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Assolo, Asuni, Laconi, Nureci, Villa Sant'Antonio. Senise territooriumil asuvad järgmised vaatamisväärsused Amnirinei ehk Amnirinzi, nuraag Bidda Perda, nuraag Maria Turri, nuraag Monte Santa Vittoria, nuraag Senis Mannu, nuraag Sirigoni, nuraag Tanca Seddau, nuraag Terra Arrubia, nuraag Eelajalooline ränikivikaevandus Hispaania purskkaev https://demo.istat.it/?l=it Manlio Brigaglia, Salvatore Tola (a cura di), Dizionario storico-geografico dei Comuni della Sardegna, Sassari, Carlo Delfino editore, 2006. ISBN 8-871-38430-X Francesco Floris (a cura di), Grande Enciclopedia della Sardegna, Sassari, Newton&ComptonEditori, 2007.  Senis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia ja sardi keeles) Senise andmed Sardiinia maakonna saidil (itaalia keeles) Pro Loco Senis » Senise turismisait (itaalia keeles)
Palmas Arborea

Palmas Arborea on vald Itaalias Sardiinia maakonnas Oristano provintsis. Palmas Arborea kõrgus merepinnast on 4 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt 38 inimest ruutkilomeetri kohta. Palmas Arborea piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Ales, Oristano, Pau, Santa Giusta, Villa Verde, Villaurbana. AA. VV., Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani, Milano, GARZANTI, 1996, p. 470. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Manlio Brigaglia, Salvatore Tola (a cura di), Dizionario storico-geografico dei Comuni della Sardegna, Sassari, Carlo Delfino editore, 2006. ISBN 8-871-38430-X Francesco Floris (a cura di), Grande Enciclopedia della Sardegna, Sassari, Newton&ComptonEditori, 2007.  Palmas Arborea – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles) Palmas Arborea andmed Sardiinia maakonna saidil (itaalia keeles)
Siamaggiore

Siamaggiore on vald Itaalias Sardiinia maakonnas Oristano provintsis. Siamaggiore kõrgus merepinnast on 8 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt 74 inimest ruutkilomeetri kohta. Siamaggiore piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Oristano, Solarussa, Zeddiani, Tramatza. Siamaggiore halduspiirides asuvad järgmised asulad: Pardu Nou. http://www.dipionline.it/dizionario/ricerca?lemma=Siamaggiore Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Manlio Brigaglia, Salvatore Tola (a cura di), Dizionario storico-geografico dei Comuni della Sardegna, Sassari, Carlo Delfino editore, 2006. ISBN 8-871-38430-X Francesco Floris (a cura di), Grande Enciclopedia della Sardegna, Sassari, Newton&ComptonEditori, 2007.  Siamaggiore – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Siamaggiore andmed Sardiinia maakonna saidil (itaalia keeles)
Soddì

Soddì on vald Itaalias Sardiinia maakonnas Oristano provintsis Barigadus. Soddì kõrgus merepinnast on 250 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt 22 inimest ruutkilomeetri kohta. Soddì piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Aidomaggiore, Boroneddu, Ghilarza. Soddì oli kuni 1979. aastani Ghilarza valla osa. Soddì asub Omodeo järve kaldal. https://demo.istat.it/?l=it Manlio Brigaglia, Salvatore Tola (a cura di), Dizionario storico-geografico dei Comuni della Sardegna, Sassari, Carlo Delfino editore, 2006. ISBN 8-871-38430-X Francesco Floris (a cura di), Grande Enciclopedia della Sardegna, Sassari, Newton&ComptonEditori, 2007.  Soddì – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles) Soddì andmed Sardiinia maakonna saidil (itaalia keeles)
EKP

EKP on lühend, mis võib tähendada: Euroopa Keskpank Eestimaa Konstitutsiooniline Partei Eestimaa Kommunistlik Partei Europese Klokkenluiders Partij
Suni

Suni on vald Itaalias Sardiinia maakonnas Oristano provintsis Planargias. Suni kõrgus merepinnast on 340 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt 24 inimest ruutkilomeetri kohta. Suni piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bosa, Flussio, Modolo, Pozzomaggiore (SS), Sagama, Sindia (NU), Tinnura. https://demo.istat.it/?l=it Manlio Brigaglia, Salvatore Tola (a cura di), Dizionario storico-geografico dei Comuni della Sardegna, Sassari, Carlo Delfino editore, 2006. ISBN 8-871-38430-X Francesco Floris (a cura di), Grande Enciclopedia della Sardegna, Sassari, Newton&ComptonEditori, 2007.  Suni – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Suni andmed Sardiinia maakonna saidil (itaalia keeles)
Tadasuni

Tadasuni on vald Itaalias Sardiinia maakonnas Oristano provintsis Barigadus. Tadasuni kõrgus merepinnast on 180 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt 40 inimest ruutkilomeetri kohta. Tadasuni piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Ardauli, Boroneddu, Ghilarza, Sorradile. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Manlio Brigaglia, Salvatore Tola (a cura di), Dizionario storico-geografico dei Comuni della Sardegna, Sassari, Carlo Delfino editore, 2006. ISBN 8-871-38430-X Francesco Floris (a cura di), Grande Enciclopedia della Sardegna, Sassari, Newton&ComptonEditori, 2007.  Tadasuni – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Tadasuni andmed Sardiinia maakonna saidil (itaalia keeles)
Zeddiani

Zeddiani on vald Itaalias Sardiinia maakonnas Oristano provintsis Campidano di Oristanos. Zeddiani kõrgus merepinnast on 10 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt 99 inimest ruutkilomeetri kohta. Zeddiani piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Baratili San Pietro, Oristano, San Vero Milis, Siamaggiore, Tramatza. Zeddiani halduspiirides asuvad järgmised asulad: Borgata Etfas Santa Lucia. http://www.dipionline.it/dizionario/ricerca?lemma=Zeddiani https://demo.istat.it/?l=it Manlio Brigaglia, Salvatore Tola (a cura di), Dizionario storico-geografico dei Comuni della Sardegna, Sassari, Carlo Delfino editore, 2006. ISBN 8-871-38430-X Francesco Floris (a cura di), Grande Enciclopedia della Sardegna, Sassari, Newton&ComptonEditori, 2007.  Zeddiani – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles) Zeddiani andmed Sardiinia maakonna kodulehel (itaalia keeles) Projekti Sardiinia 2000 - Zeddiani veebisait (itaalia keeles)
Ensüümikomisjon

Ensüümikomisjon (ingl k Enzyme Commission) on Rahvusvahelise Biokeemiaühingu (IUB) 1956. aastal asutatud komisjon, mille ülesandeks on Ensüümiklasside nomenklatuuri koostamine ja ensüümide ning koensüümide klassifitseerimine, samuti ensüümide sümbolitega seonduv ning ensüümide aktiivsuse ja ensüümikineetika mõõtmise ja kirjeldamise metoodika koostamine.Lühend EC.  Pikemalt artiklis Ensüümiklasside nomenklatuur Ensüümikomisjoni raportite alusel, mis reguleerivad ensüümide klassifikatsiooni, jagatakse ensüümid, soovituslikult, katalüüsitavate reaktsioonide alusel kuude klassi: EC 1. Oksüdoreduktaasid EC 2. Transferaasid EC 3. Hüdrolaasid EC 4. Lüaasid EC 5. Isomeraasid EC 6. Ligaasid Ensüümiklasside jaotus ning liikmed ja nende toime ja organismid ning geenid on ära toodud ka erinevates andmebaasides nagu NC-IUBMB, BRENDA, EXPASY, KEGG, Metacyc jpt. 1961. aastal avaldati Ensüümikomisjoni esimene raport 1964. aastal anti välja juba esimene ensüümide soovituslik klassifikatsioon Recommendations (1964) of the International Union of Biochemistry on the Nomenclature and Classification of Enzymes. Ensüümid Koensüümid Trapido,lk 74, 2007 Report from the introduction to Enzyme Nomenclature Historical Introduction Zilmer et al 2010 Mihkel Zilmer, Ello Karelson,Tiiu Vihalemm, Aune Rehema, Kersti Zilmer. Inimorganismi biomolekulid ja nende meditsiiniliselt olulisemad ülesanded Inimorganismi metabolism, selle häired ja haigused , lk 118, Biokeemia Instituut, Tartu Ülikool 2010, ISBN 978-9985-2-1540-1. Enzyme nomenclature, 1978. Recommendations (1978) of the Nomenclature Committee of the International Union of Biochemistry, Academic Press, 1979, ISBN 0-12-227160-2. Google`i raamatu osaline veebiversioon (vaadatud (23.05.2013) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. detsember 2012. Vaadatud 23. mail 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://enzyme.expasy.org/ http://www.genome.jp/dbget/ http://www.metacyc.org/cpd-search.shtml "Meditsiinisõnastik", 2004, Kirjastus Medicina, ISBN 9985-829-55-7 Enzyme nomenclature 1978 NC-IUBMB. "Nomenclature Committee of the International Union of Biochemistry and Molecular Biology". Report from the introduction to Enzyme Nomenclature Historical Introduction, Veebiversioon (vaadatud 23.05.2013) Veebiversioon (vaadatud 23.05.2013) Ensüümide Nomenklatuur K. Tipton, S. Bouce, "History of the enzyme nomenclature system", Bioinformatics, vol 16, nr 1, lk 34-40, 2000, Veebiversioon (vaadatud 23.05.2013) (PDF) Laine Trapido. "Meditsiiniterminite lühendeid". AS Medicina, Tallinn, 2007, ISBN 978-9985-829-79-0. Edwin C. Webb. Enzyme Nomenclature: A Personal Retrospective, FASEB Journal ,Vol. 7, lk 1992-1994, Sept 1993. Veebiversioon (vaadatud 23.05.2013) (PDF) NC-IUBMB-, IUBMB Enzyme Nomenclature,IUBMB Enzyme Nomenclature Web Version of Enzyme Nomenclature, 1999, online (vaadatud 26.04.2013) BRENDA - Ensüümid online (vaadatud 26.04.2013) EXPASY - Ensüümid veebiversioon (vaadatud 26.04.2013) KEGG - Ensüümid veebiversioon (vaadatud 26.04.2013) Metacyc - Ensüümid veebiversioon (vaadatud 26.04.2013)
Subway Surfers

"Subway Surfers" on telefonipõhine mäng. Koduleht
Viktor Gurjev

Viktor Gurjev (29. august 1914 Riia – 11. oktoober 1985 Tallinn) oli eesti laulja (tenor) ja laulupedagoog. Ta sündis Riias, kuid tuli Esimese maailmasõja ajal Narva, kus mängis rahvapilliorkestrites mandoliini. Ta lõpetas Narvas algkooli ja Tallinna Muusikakooli: aastal 1948 laulu (Made Pätsi klassis) ja aastal 1949 koorijuhtimise erialal (Gustav Ernesaksa klassis) ning aastal 1951 laulmise erialal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Made Pätsi ja Aleksander Arderi klassis). Ta mängis aastatel 1937–1940 Tallinnas Vassili Kirillovi (1892–1969) mandoliiniansamblis. Aastatel 1942–1944 kuulus ta džässorkestri solistina Eesti NSV Riiklikesse Kunstiansamblitesse, 1944–1950 laulis ta Riiklikus Akadeemilises Meeskooris. Aastatel 1949–1968 oli ta teatri Estonia solist; ta on esinenud ka Tartu, Helsingi, Riia, Kiievi, Leningradi ja Moskva ooperipubliku ees. Ühtlasi töötas ta pedagoogina, aastatel 1956–1963 Tallinna Muusikakoolis. Aastatel 1963–1985 töötas ta laulupedagoogina Tallinna Riiklikus Konservatooriumis, olles aastast 1978 professor, aastatel 1968–1970 oli ta kateedrijuhataja ja aastatel 1970–1982 rektor. Tema õpilased olid Ivo Kuusk, Illart Orav, Anu Kaal, Voldemar Kuslap, Rostislav Gurjev, Arvo Laid, Väino Puura, Eugen Antoni. Kontsertlauljana esitas romansse, eriti populaarseks said estraadi- ja massilaulud duetis Georg Otsaga. Viktor Gurjev suri 11. oktoobril 1985 Tallinnas ja ta maeti 17. oktoobril 1985 Metsakalmistule. Tema poeg Rostislav Gurjev on laulja, teine poeg Viktor Gurjev (noorem) on klaveripedagoog. 1954 – Eesti NSV teeneline kunstnik 1960 – Eesti NSV rahvakunstnik 1984 – Rahvaste Sõpruse orden 1949 Aleksandr Dargomõžski "Näkineid" (Vürst) 1950 Giuseppe Verdi "Traviata" (Alfredo) 1950 Pjotr Tšaikovski "Jevgeni Onegin" (Lenski) 1951 Aleksandr Borodin "Vürst Igor" (Vladimir) 1951 Juli Meitus "Noor Kaardivägi" (Oleg) 1952 Modest Mussorgski "Boriss Godunov" (Vale-Dmitri ja Jurodivõi) 1953 Anton Rubinstein "Deemon" (Sinodal) 1953 Johann Strauß "Nahkhiir" (Eisenstein) 1959 Villemm Reimann "Kauged rannad" 1961 Giuseppe Verdi "Maskiball" (Gustav III) 1966 George Gershwin "Porgy ja Bess" (Sporting Life) http://www.kalmistud.ee/haudi?filter_maetud_eesnimi=Viktor&filter_maetud_perenimi=Gurjev&action=maetud&popup=0&yldotsing=1&filter_maetud_kalmistu=[alaline kõdulink] Eesti muusika biograafiline leksikon. 1. köide (A–M). Tallinn, 2007.
Sõjalis-tööstuslik komitee

Sõjalis-tööstuslikud komiteed (vene keeles Военно-промышленные комитеты, ВПК) olid Esimese maailmasõja ajal 1915–1918 tegutsenud Venemaa ettevõtjate organisatsioonid, mis püüdsid mobiliseerida tööstusvõimsusi sõjaaja vajaduste tarbeks. Komiteede loomine otsustati 1915. aasta mais, tööstuse esindajate 9. kongressil. Sama aasta juulis toimus esimese komitee esimene istung. Komiteede tööd koordineeris Keskne Sõjalis-Tööstuslik Komitee (Центральный Военно-Промышленный комитет), mis asus Petrogradis Liteinõi prospektil, kus toimusid ka komiteede esindajate kongressid. Keskkomitee andis välja häälekandjat nimega "Известия Центрального ВПК" (1915–1918). Kuni 1917. aasta Veebruarirevolutsioonini said komiteed riigikassast tellimusi umbes 400 000 000 rubla ulatuses, kuid täitsid neist alla poole. Samuti osalesid komiteed tööliste ja ettevõtjate konfliktide lahendamises (rahukojad, примирительные камеры). Bolševike võimuletuleku järel lasi uus bolševistlik juhtkond 26. oktoobril 1917 kõik keskkomitee töögrupi liikmed arreteerida. Pärast komiteede 4. kongressi (17.–29.03.1918) moodustati sõjalis-tööstuslike komiteede ettevõtete ja osalt ka haldusaparaadi alusel rahvatööstuskomiteed, mis kaotati lõplikult 1918. aasta oktoobris.
Eva Limberg

Eva Limberg (1. detsember 1919 Kaarma mõis, Vao vald, Virumaa – 7. mai 2013 Bielefeld) oli eesti kujur ja graafik. Ta sündis Virumaal Vao vallas Kaarma mõisas põllumehe perekonnas. Ta lõpetas 1937. aastal Tartu Saksa Eragümnaasiumi. Aastatel 1938–1939 õppis ta kunstikoolis Pallas. 1939 lahkus koos ümberasujatega Saksamaale. Jätkas seal 1940–1945 õppimist Otto von Kurselli juhendamisel Berliinis Riigi Kõrgemas Kunstikoolis. 1952–1955 täiendas end skulptuuri alal Bielefeldi kunsttööstuskoolis professor Arnold Rickerti õpilasena ja 1967. aastal Salzburgi suveakadeemias professor Ernst Kirchneri juures. 1946. aastast oli ta vabakunstnik ja elas Bielefeldis. Samal aastal esines ka esmakordselt näitustel. Ta lõi valdavalt tundliku realistliku käsitluslaadiga portree-, looma- ja figuurplastikat. Saksamaal viljeles peamiselt sakraalkunsti. Ta on kujundanud Bielefeldi Püha Vaimu kiriku siseõue purskkaevu, samuti on kujundanud ta Bielefeldi Kolmainu kiriku altari ja kantsli disainilahendust. Ta on teinud ka linool- ja puulõikeid. 1969 Rhodos, Kreeka 1975 Bezirksamt Brackwede, Bielefeld 1982 Bielefeldi linnaraamatukogu 1989 Tartu Kunstimuuseum ja Tallinna Linnamuuseum 1991 Bezirksamt Gadderbaum, Bielefeld Omakäeline elulugu. Kunstnike kirjad, vastused ankeedile. Skulptuur A–Õ. EKMA.136.13.10/26. Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996. Eva Limberg verstorben (Eva Limberg on surnud, saksa keeles)
Nikolai Kuznetsovi nimeline mereväeakadeemia

Nõukogude Liidu laevastikuadmirali N. G. Kuznetsovi nimeline mereväeakadeemia (vene keeles Военно-морская академия имени Адмирала Флота Советского Союза Н. Г. Кузнецова), endine Nikolai I nimeline mereakadeemia (Морская Николаевская академия) on Venemaa kõrgem sõjaväeline merendusõppeasutus, Venemaa sõjalaevastiku õppe- ja teaduskeskus. Akadeemia asub Peterburis. Õppeasutus loodi 29. jaanuaril 1827 mereväe kadetikorpuse juurde ohvitseriklassina, mille kursus oli algselt kahe- ja hiljem kolmeaastane. 1862 reorganiseeriti see "akadeemiliseks kursuseks" ja 1877 Nikolai I nimeliseks mereväeakadeemiaks. Nõukogude ajal vahetas akadeemia korduvalt nime ning pälvis Lenini, Oktoobrirevolutsiooni ja Ušakovi ordeni. Nikolai Gerassimovitš Kuznetsovi nime kannab see 1990. ja praegust nimekuju 2008. aastast. Ta on kandnud ka Kliment Vorošilovi, Aleksei Krõlovi ja Andrei Gretško nime. Eestlastest on akadeemiat juhatanud Johan Ludri (1937). Akadeemia koduleht
Carl Carlson

Carlton "Carl" Carlson on tegelaskuju sarjas "Simpsonid". Carl Carlson ja Lenny Leonard on parimad sõbrad. Carl Carlson on tihti koos Homer Simpsoni ja Lenny Leonardiga Moe kõrtsis. Ta töötab koos Homeri ja Lennyga Springfieldi tuumaelektrijaamas.
Heinrich Vipper

Heinrich Vipper (20. detsember 1928 Visusti – 19. mai 2013 Tartu) oli eesti maaviljelusteadlane. Ta alustas kooliteed aastal 1937 Kaarepere algkoolis, hiljem õppis ta Tartu Majandustehnikumis raamatupidamist. Kuid kuna kontoritöö talle ei meeldinud, tuli ta tehnikumist ära ja astus aastal 1946 Tartu 1. Keskkooli, mille lõpetas aastal 1948. Seejärel asus ta õppima Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonda, kuid kuna aastal 1951 kõrgharidussüsteemi Tartus reorganiseeriti, lõpetas ta aastal 1953 kiitusega Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomiateaduskonna, omandades õpetatud agronoomi kutse. Tööle suunati ta tolleaegse Eesti NSV Teaduste Akadeemia Polli filiaali nooremteaduri ja tootmismajandi juhataja ühitatud töökohale. Aastatel 1956–1966 töötas ta nooremteadurina Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi Polli katsebaasis. Oma Polli tööperioodil uuris ta valge mesika, maisi, üheaastase lupiini ja teraviljade agrotehnikat. 1966. aastal kaitses ta väitekirja "Üheaastased lupiinid (Lupinus sp.), nende introduktsiooni võimalused ja agrotehnika Eesti NSV-s". Seejärel viidi ta üle Kuusiku katsebaasi vanemteaduri ametikohale. Aastatel 1972–1978 töötas ta Kuusiku katsebaasi juhatajana. Kuusikul kujunes tema põhivaldkonnaks mullaharimise aluste uurimine, mille juures pööras ta erilist tähelepanu mullaharimise praktiliste võtete väljatöötamisele Eestis. Aastatel 1970–1985 oli ta aktiivne künnivõistluste propageerija ja oli korduvalt vabariiklike künnivõistluste peakohtunik. Aastal 1979 siirdus ta Eesti Põllumajanduse Akadeemiasse, maaviljeluse kateedrisse vanemõpetaja töökohale; aastal 1983 sai ta dotsendi kutse, aastast 1992 jätkas tööd professorina; aastast 1994 oli ta emeriitprofessor. Aastatel 1980–1994 oli ta maaviljeluse kateedri juhataja ning õpetas maaviljeluse kursust agronoomia ja maaparanduse eriala üliõpilastele. 1982 Eesti NSV teeneline teadlane Üheaastased lupiinid. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1962. (kaas: E. Tali) Agrokeemia alused (õppevahend Eesti Põllumajanduse Akadeemiale ja sovhoostehnikumidele). Autorid: Ilmar Jõgiste, Richard Kalmet, Arnold Piho, Evald Raudväli, Kaarel Tarandi, Endel Turbas, Jaak Veevo, Heinrich Vipper. Tallinn: Valgus, 1971 Maaviljeluse praktikum: õppevahend Eesti Põllumajanduse Akadeemia Agronoomiateaduskonna üliõpilastele. Tallinn: Valgus, 1989. http://www.htg.tartu.ee/?sub=lennud&aasta=1948 In Memoriam Heinrich Vipper
Kümnevõistlus 1997. aasta maailmameistrivõistlustel kergejõustikus

Kümnevõistlus 1997. aasta maailmameistrivõistlustel Ateenas toimusid teisipäeval ja kolmapäeval, 5. ja 6. augustil. Maailmarekord on Dan O'Brieni (USA) 8891 (Talence 1992). Maailmameistrivõistluste rekord on O'Brieni 8817 (Stuttgart 1993). Atlanta olümpiavõitja on O'Brien (8824). Göteborgi maailmameister on O'Brien (8695). Katsete veerus on kõigepealt ebaõnnestunud katsete arv viimasel ületatud kõrgusel ja seejärel ebaõnnestunud katsete arv enne viimast õnnestunud katset. Katsete veerus on kõigepealt ebaõnnestunud katsete arv viimasel ületatud kõrgusel ja seejärel ebaõnnestunud katsete arv enne viimast õnnestunud katset. Lühendid: DNS – ei startinud PB – isiklik rekord NR – riigi rekord CR – maailmameistrivõistluste rekord × – katse ebaõnnestus - – katse õnnestus, aga polnud parim + – parim katse
Waterloo Road

Waterloo Road, tänav Londonis Waterloo Road, tänav Wolverhamptonis; seal asub Molineux Stadium, mis on Wolverhampton Wanderers F.C. kodustaadion Waterloo Road, tänav Hongkongis "Waterloo Road", BBC One'i toodetud draamasari "Waterloo Road", 1945. aastal valminud Sidney Gilliati film "Waterloo Road", laul, mille esmaesitaja oli Jason Crest; Eestis rohkem tuntud Joe Dassini ja Kalju Terasmaa esituses ja pealkirjaga "Les Champs-Élysées". Laul on pealkirja saanud Waterloo Roadi järgi Burslemis Stoke-on-Trentis.
Osijek

Osijek on linn Horvaatia idaosas, Osijeki-Baranja maakonna keskus. Asub Drava paremal kaldal Doonaust 25 km kaugusel ja pealinnast Zagrebist umbes 160 km kaugusel. 2011. aasta rahvaloenduse andmeil elas linna halduspiirkonnas 108 048 inimest. Neist 89,54% olid horvaadid, 6,25% serblased ja 0,91% ungarlased. Osijeki on esmamainitud 1196. aastal. Linnas on 1975. aastal asutatud Osijeki ülikool. Horvaatia iseseisvussõjas sai linn serblaste pommirünnakutes tugevasti kannatada. 2021 Croatian census: population data by age, sex, settlement Osijeki koduleht
Waterloo Road (laul)

"Waterloo Road" on Mike Wilshi ja Mike Deighani kirjutatud laul. Laulu esmaesitaja oli inglise psühhedeelse popi ansambel Jason Crest. Laulu pealkirjas mainitud Waterloo Road asub Burslemis Stoke-on-Trentis Inglismaal. See singel anti välja 1968. aastal. Järgmisel aastal aga tõusis lugu Prantsusmaal edetabelis esikohale Joe Dassini esitatud kaverina, mis kandis pealkirja "Les Champs-Élysées". Laulust on tehtud hulgaliselt ka muukeelseid kavereid. Nii kannab lugu näiteks hollandi keeles pealkirja "Oh Waterlooplein", saksa keeles "Oh Königsallee", serbohorvaadi keeles "Jelisejska polja" ja sloveeni keeles "Šuštarski most". Pealkirjaga "Champs-Élysées" esitas seda lugu ka Kalju Terasmaa, kes on ise ka laulu eestikeelsete sõnade autor. Oma versiooni täiesti teistsuguste sõnadega on laulust teinud ansambel Meie Mees ("Laul suurest sõprusest").
Königsallee

Königsallee on tänav Düsseldorfis. Königsallee on tänav Bochumis. Koenigsallee on tänav Berlin-Grunewaldis. "Königsallee" on Horst Eckerti krimaalromaan. Saksakeelse pealkirjaga "Oh Königsallee" on esitatud laulu "Waterloo Road".
Čevljarski most

Čevljarski most (tuntud ka kui Šuštarski most) on sild Sloveenia pealinnas Ljubljanas üle Ljubljanica jõe. Sild on sellel kohal olnud juba 13. sajandil. Praegune sild avati 1932. aastal ning selle arhitekt on Jože Plečnik. Vana sild aastal 1925
Champs-Élysées (täpsustus)

Champs-Élysées (prantsuse keeles Elysioni väljad, täpsemalt Avenue des Champs-Élysées) on tänav Pariisis Champs-Élysées' kvartal, Pariisi linnaosa Champs-Élysées' teater, teater Pariisis "Les Champs-Élysées", Joe Dassini album aastast 1969 "Les Champs-Élysées", selle albumi nimilaul, tegelikult kaver laulust "Waterloo Road" "Champs-Élysées", Bob Sinclari album aastast 2000
Champs-Élysées

Avenue des Champs-Élysées on tänav Pariisis. Tänava nimi tähendab prantsuse keeles Elysioni välju. Tänava pikkus on 1,9 km. See on Pariisi üks tuntumaid tänavaid. Ta ühte otsa jääb Concorde'i väljak Luxori obeliskiga ja teise Charles de Gaulle'i väljak Arc de Triomphe'iga. Champs-Élysées on Pariisi ajalooliseks teljeks.
Vesoul

Vesoul [ve'suul] on linn Prantsusmaal Bourgogne-Franche-Comté piirkonnas Haute-Saône'i departemangus. See on departemangu prefektuur (prefecture) ehk halduskeskus. Linn on kahe kantoni keskuseks. Linna territoorium asub 213–375 meetri kõrgusel üle merepinna. Vesoulis sündis prantsuse maalikunstnik ja skulptor Jean-Léon Gérôme. Linnapea on Alain Chrétien Vabariiklaste Parteist (Les Républicains) (endise nimega UMP). Vesouli plaan ja linna ümbritsevad vallad Vesouli linnavalitsushoone Gerlingen, Saksamaa (1964) Man, Elevandiluurannik (2010) Populations légales 2021  Vesoul – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Linna koduleht