laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Muike mõis

Muike mõis (saksa keeles Muik) oli Palmse mõisa karjamõis Kadrina kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Muike küla lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal. Muike mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.05.2020) Muike krjms, www.eki.ee Muike mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Mõndavere mõis

Mõndavere mõis (saksa keeles Möndafer, Moendafer) oli Tõdva-Kõnnu mõisa karjamõis Kadrina kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Mõndavere küla lähedal Kadrina vallas Lääne-Virumaal. Mõndavere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.05.2020) Mõndavere krjms, www.eki.ee Mõndavere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Pakitu mõis

Pakitu (saksa keeles Packit) oli eramõis Kadrina kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Põima küla lähedal Kadrina vallas Lääne-Virumaal. Pakitu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.05.2020) Pakitu ms, www.eki.ee Pakitu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Oonurme mõis (Kadrina)

Oonurme mõis (saksa keeles Onorm) oli Tõdva-Kõnnu mõisa karjamõis Kadrina kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Mõndavere küla lähedal Kadrina vallas Lääne-Virumaal. Oonurme mõis (Kadrina) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.05.2020) Oonurme krjms, www.eki.ee Oonurme mõis (Kadrina) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Pressi mõis

Pressi mõis, ka Pressimäe mõis (saksa keeles Pressi) oli Vatku mõisa karjamõis Kadrina kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Viitna küla lähedal Kadrina vallas Lääne-Virumaal. Pressi mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.05.2020) Pressi krjms, www.eki.ee Pressi mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Angarsk

Angarsk on linn Venemaal Irkutski oblastis, Angarski munitsipaalrajooni keskus. Asub Angara kaldal, Irkutskist 40 km loodes. Angarsk on asutatud 1946. aastal naftakeemiatehase ehituse juurde. Linnaõigused sai 1951. aastal. Mõtištši, Venemaa Jinzhou, Hiina Komatsu, Jaapan Q126683186 Linnavalitsuse koduleht Angarski infoportaal
Sinnepali mõis

Sinnepali (saksa keeles Sinnipal) oli Pala mõisa karjamõis Kadrina kihelkonnas Virumaal.. Sinnepali mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.05.2020) Sinnepali mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Harilik kaksikkannus

Harilik kaksikkannus (Diascia barberae) on mailaseliste sugukonda ja kaksikkannuste perekonda kuuluv õistaimeliik. Taime nimetus pärineb vanakreeka keelest: δίς (dís – 'topelt') ja ἀσκός (askós – 'kott'). Nimi tuleneb sellest, et taimel on alumise huule tagaküljel kaks kannust. Ta on osaliselt püstiste ja osaliselt rippuvate vartega üheaastane taim, mis haruneb rohkesti. Lehed on väikesed, ovaalse kujuga ja tumerohelised. Õie värvus on varieeruv: roosa, punane, oranž ja lillakas. Taime kõrgus 15–30 cm laius 23–30 cm, õitseb juulist külmadeni. Taim pärineb Lõuna-Aafrikast. Taimele on soodsaks tingimuseks pikad päevad ehk tegemist on pikapäevataimega. Vajab päikselist ja sooja kasvukohta ning viljakat, kuid samas vett hästi läbilaskvat pinnast. Mulla pH peaks jääma vahemikku 6,0–6,5. Vajab kasvuperioodil regulaarset kastmist. Sobib kasvatamiseks lillepeenardes, lillekastides ja amplites nii üksikult kui ka kõrvuti teiste suvelilledega. Vihmasel ja külmal suvel võib õitsemine olla pigem tagasihoidlik. Paljundatakse nii seemnete kui ka pistikutega. Seemned võib külvata otse aeda 1–2 nädalat enne viimast külma või kasvatada neid sisetingimustes 6–8 nädalat enne istutamist. Tiheda taimestiku saab taimede kärpimisega, mida tehakse kahel korral. Taim ei talu liigniiskust ega ka liigset kuivust. Pikema õitsemise perioodi saavutamiseks tuleks seemned külvata juba veebruaris või märtsis, et taimed piisaval määral ette kasvatada. Parim idanemise temperatuur on 16–18 ºC. Tõsiseid haigusi taimel ei esine, kuid taimedele meeldiva niiskuse tõttu võivad taimi mõnevõrra kahjustada teod ja nälkjad, keda niiskus ligi meelitab. My garden life. Diascia. (Diascia barberae) Aiasõber kaksikkannus.[alaline kõdulink] Missouri Botanical Garden Diascia barberae. Miannotti Marie 2019 Diascia Plant Profile. (Twinspur)
Sakussaare mõis

Sakussaare mõis, ka Sakko mõis (saksa keeles Sakkosaar) oli Palmse mõisa karjamõis Kadrina kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Sakussaare küla lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal. Sakussaare mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.05.2020) Sakussaare krjms, www.eki.ee Sakussaare mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Soomukse mõis

Soomukse mõis (saksa keeles Somekos) oli Tõdva-Kõnnu mõisa karjamõis Kadrina kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Arbavere küla lähedal Kadrina vallas Lääne-Virumaal. Soomukse mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.05.2020) Soomukse krjms, www.eki.ee Soomukse mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Uku mõis

Uku mõis (saksa keeles Ukko) oli Vohnja mõisa karjamõis Kadrina kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Uku küla lähedal Kadrina vallas Lääne-Virumaal. Uku mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.05.2020) Uku krjms, www.eki.ee Uku mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Dankov

Dankov on linn Venemaal Lipetski oblastis, Dankovi rajooni keskus. Asub Doni jõe ääres, 86 km Lipetskist loodes. Dankov tekkis 1568. aastal kindlusena Venemaa lõunapiiril. 1957. aastal sai linnaõigused. Linna elanike arv 2001. aastal oli 23 700 ja 2018. aastal 19 000. http://www.dankov-adm.ru/
Urjupino (Altai krai)

Urjupino on küla Venemaal Altai krais Aleiski rajoonis, samanimelise külanõukogu keskus. Obi vasakpoolse lisajõe Alei kaldal 173 meetri kõrgusel merepinnast asuvas külas on 13 tänavat. Q126688627 "Uryupino" (inglise). GeoNames. Регионы России → Алтайский край. → Алейский р-н → Урюпино с.
Padise linnus

Padise linnamägi ehk Vanalinnamägi on neemiklinnuse tüüpi linnamägi Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Padise külas. Linnus asub Harjumaal Padise kloostri varemetest ligikaudu 1 km lõunas Kloostri jõe parempoolsel kõrgel kaldaneemikul. Trapetsikujulise siseõue pindala on 3300 m². Linnamägi on idapoolses nurgas piiratud liivast otsavalliga ja välisjalamil 2,5 m sügavuse kraaviga. Valli lõunapoolne serv on madal. Vallist on leitud kunagiste palkkonstruktsioonide söe- ja tukikihid. Linnuse õue lääneküljelt on leitud ka põlenud kive. Arvatavasti olid palkrajatised ka linnuse põhja- ja lõunaserval. Linnuse edelanurgas, neemiku kitseneva tipu pool, oli lisaks madalam vall. Radiosüsinikumeetodil dateeringu põhjal kuuluvad söe- ja tukikihid 11.–14. sajandi algusse. Linnuse kasutamises võib eristada vähemalt kahte järku: 7.–10. ja 11.–13. sajandit. Padise linnusest on leitud kuni 4000 aasta vanuseid inimtegevuse jälgi. Sellest ajast on pärit Padise linnamägi, rahvapärimustes Vanalinnamägi (Vana-Linnamägi). Linnamäel ei ole pidevalt elatud, seda on kasutatud vaid kaitse otstarbel nagu teisigi rannalähedasi linnuseid. /Tõnisson, E. 2008. Eesti muinaslinnad. Muinasaja teadus 20, lk. 194-196 Linnamäest padise.ee lehel Linnamäest Padise kloostri kodulehel Padise linnus kultuurimälestiste riiklikus registris
Ernemaa mõis

Ernemaa mõis (saksa keeles Ernema) oli Selja mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Toolse küla lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal. Ernemaa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Ernemaa krjms, www.eki.ee Ernemaa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Alexandru Pînzari

Alexandru Pînzari (sündinud 3. jaanuaril 1973 Căușenis) on Moldova politseinik ja poliitik. Ta oli 16. märtsist 2020 kuni 9. novembrini 2020 Moldova kaitseminister. Ta lõpetas aastal 1992 Odessas merekooli. Aastal 1997 lõpetas ta Politseiakadeemia (Academia de Poliție „Ștefan cel Mare”) Ta alustas karjääri aastal 1998 Buiucani (Chișinău linnaosa) politseiinspektsiooni kohtusüsteemi politseiinspektorina. Aastatel 2016–2020 töötas ta Politsei peainspektsiooni juhatajana 2020. aasta 16. märtsist kuni 9. novembrini oli ta Moldova kaitseminister. Ta valdab inglise, vene ja rumeenia keelt. Moldova. Ministries, etc. rulers.org
Urjupino

Urjupino on mitme Venemaa asula nimi. Urjupino, küla Altai krais Urjupino, küla Nižni Novgorodi oblastis
Urjupino (Vatša rajoon)

Urjupino on küla Venemaal Nižni Novgorodi oblastis Vatša rajoonis. 1676. aastal oli asulas 12 talupoja ja 2 popsi majapidamist, 1897. aastal 56 majapidamist. Добронравов В. Г., Березин В. М. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской Епархии. Владимир, 1897, с. 311—316. Казаковский приход.
Hünerson

Hünerson on eesti perekonnanimi. Perekonnanime Hünerson (Hühnerson) on pandud Viljandi mõisavallas Viljandi kihelkonnas Viljandimaal. Nimede eestistamisel määrati sellenimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Hüvasoo (Karksi vallas Pärnumaal). 2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Hünerson Eestis 17 mehel ja 16 naisel. Eleonore Hünerson (1890–1949), Eesti gaidide peavanem, Jaan Hünersoni abikaasa Jaan Hünerson (1882–1942), Eesti poliitik ja agronoom Voldemar Hünerson (1916–1966), eesti ujuja
Mikaado (perekonnanimi)

Mikaado on eesti perekonnanimi. Perekonnanime Mikaado (Mickado) on pandud Vana-Pärsti mõisavallas Viljandi kihelkonnas Viljandimaal. Nimede eestistamisel määrati sellenimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Raid. 1. jaanuaril 2020 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Tertsius

Tertsius on eesti perekonnanimi. Perekonnanime Tertsius (Tertius, ladina keeles 'kolmas') on pandud Prandi mõisavallas Peetri kihelkonnas Järvamaal. Nimede eestistamisel määrati sellenimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Kalev ja Tammleht. 1. jaanuaril 2020 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5. Hans Tertsius (1818–1900), Mahtra vallatalitaja Harry Tertsius (1915–1979), eesti intarsiakunstnik
Kopeisk

Kopeisk on linn Venemaal Tšeljabinski oblastis. Kopeisk on asutatud 1907. aastal. Linnaõigused sai 1933. aastal. 2004. aastal liideti linnaga Bažovo alev. Peamine majandusharu on kivisöe kaevandamine. Q127408111 http://kopeysk.info/
Holsta mõis

Holsta mõis (saksa keeles Annenhof) oli Sauste mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Kavastu küla lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal. Holsta mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Holsta krjms, www.eki.ee Holsta mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Jalumäe mõis

Jalumäe mõis (saksa keeles Jallona) oli Kavastu mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Sauste küla lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal. Jalumäe mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Jalumäe krjms, www.eki.ee Jalumäe mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Kodavere mõis (Haljala)

Kodavere mõis (saksa keeles Koddawer) oli Metsiku mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Metsiku küla lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal. Kodavere mõis (Haljala) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Kodavere krjms, www.eki.ee Kodavere mõis (Haljala) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Koigi mõis (Haljala)

Koigi mõis (saksa keeles Koik) oli Kavastu mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Kõldu küla lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal. Koigi mõis (Haljala) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Koigi krjms, www.eki.ee Koigi mõis (Haljala) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Lihulõpe mõis

Lihulõpe mõis (saksa keeles Lihholep) oli Kloodi mõisa kõrvalmõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Lihulõpe küla lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal. Lihulõpe mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Lihulõpe krvms, www.eki.ee Lihulõpe mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Maheda mõis

Maheda mõis (saksa keeles Mahheda) oli Idavere mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal. Maheda mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Maheda krjms, www.eki.ee Maheda mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Mõisalõpe mõis

Mõisalõpe mõis, ka Mõislõpe karjamõis (saksa keeles Moisalep) oli Varangu mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Pehka küla lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal. Mõisalõpe mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Mõislõpe krjms, www.eki.ee Mõisalõpe mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Oandu mõis

Oandu mõis (saksa keeles Oando) oli Sagadi mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Oandu küla lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal. Oandu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Oandu krjms, www.eki.ee Oandu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Krasny Bierah

Krasny Bierah (transkribeerituna Krasnõ Berag, poola keeles Krasny Brzeg) on agrolinnake Valgevenes Homieli oblasti Žłobini rajoonis, Krasny Bierahi külanõukogu halduskeskus. Asula asub merepinnast 132 meetri kõrgusel Dobasna jõe ääres Minskist Homielisse viiva raudtee ääres, oblasti keskusest Homielist 104 ja rajooni keskusest Žłobinist 12 kilomeetri kaugusel. Asulas on põllumajandustehnikum ja keskkool, keskkooli ruumides tegutseb ka muusikakool. Krasny Bierahis on kaks raamatukogu, seal asub liivakarjäär. Asulasse jääb ka Krasny Bierahi mõisa hoonetekompleks. Agrolinnakesse jääb Krasny Bierahi raudteejaam. Esimesed kirjalikud teated asulast pärinevad aastast 1528. Küla kuulus Minski vojevoodkonda ja Rečyca maakonda. Selle omanikeks olid algselt Zankowiczid, seejärel Sołtanid. Aastal 1654 laastati küla Vene-Poola sõja käigus. Aastal 1708 ööbisid seal mõnda aega Karl XII väed. Aastal 1793 läks Krasny Bierah teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Küla hakkas kuuluma Minski kubermangu ja Bobruiski maakonda. Pärisojuse kaotamise järel aastal 1861 üritasid sealsed talunikud mõisa Gryniewiczitelt ära osta, ent mõis müüdi aastal 1867 hoopis Babrujski kindluse suurtükiväekomandörile Aleksandr Bogorodskile. 16. novembril 1873 avati sealne Liibavi–Romno raudtee lõik. XIX sajandi lõpus valmis sealse mõisa hoonetekompleks. 20. novembril 1917 kohtusid sealses raudteejaamas Minskist välja sõitnud enamlaste Lenini nimeline soomusrong ja Žłobinis resideerinud Orenburgi löögipataljoni väed, sisuliselt oli tegemist alanud kodusõja esimese lahinguga. Aastal 1917 võõrandati sealne mõis, aastal 1920 asutati seal aga uus põllumajanduslik kool, kus hakkasid õppima endiste Babrujski ja Azaryčy põllumajanduskoolide õpilased. XX sajandil oli Krasny Bierahi kohal kolm samanimelist asulat: küla, mõisa või sinna rajatud õppemajandi asula ja raudteejaama juures asuv asula. Aastal 1930 moodustasid küla elanikud sovhoosi Красны Бераг, raudteejaama juures moodustati aga kolhoos Чырвоны камунар. Teise maailmasõja ajal vallutasid Krasny Bierahi Saksa väed. Mõisa hoonetesse rajati sõjaväehospidal, küla juurde aga koonduslaager, mille juures avati aastal 1944 lastest doonorite kogumispunkt. Koonduslaagrist käis läbi 1990 last. 29. septembril 2013 peatus sealses raudteejaamas esimest korda Homieli oblasti ajaloos Minskist väljunud elektrirong. Вялікі гістарычны атлас Беларусі Kd.2, lk. 103. Roman Aftanazy, Dzieje rezydencji na dawnych kresach Rzeczypospolitej, wyd. drugie przejrzane i uzupełnione, kd. 1: Województwa mińskie, mścisławskie, połockie, witebskie, Wrocław: Zakład Narodowy im. Ossolińskich, 1991, lk. 86–89, ISBN 83-04-03713-0, ​ISBN 83-04-03701-7​ Poola Kuningriigi geograafiline leksikon Дзяржаўны спіс гісторыка-культурных каштоўнасцей Рэспублікі Беларусь: [Даведнік] / Склад. В. Я. Абламскі, І. М. Чарняўскі, Ю. А. Барысюк. — Мн.: БЕЛТА, 2009. — 684 lk. — ISBN 978-985-6828-35-8. Растоптанное детство: вымысел и правда детского концлагеря "Красный Берег" "Пошла электричка до Жлобина". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. jaanuar 2021. Vaadatud 9. mail 2020.
Paduri mõis

Paduri mõis (saksa keeles Padduri) oli Sagadi mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Vila küla lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal. Paduri mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Paduri krjms, www.eki.ee Paduri mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Rassivere mõis

Rassivere mõis (saksa keeles Rassifer) oli Kavastu mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Kavastu küla lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal. Rassivere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Rassivere krjms, www.eki.ee Rassivere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Tõugu mõis

Tõugu mõis (saksa keeles Taugupäh) oli Tatruse mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Varangu küla lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal. Tõugu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Tõugu krjms, www.eki.ee Tõugu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Habarovski krai lipp

Habarovski krai lipp on Venemaa haldusüksuse Habarovski krai lipp. Lipp võeti kasutusele 28. juulil 1994. Lipu autor on Habarovski kunstnik Sergei Loginov. Habarovski krai lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud kolmeks väljaks. Vardapoolses osas on roheline kolmnurk, mille lehvpoolne nurk moodustab 90 kraadi ning teised nurgad ühtivad kanga vardapoolsete nurkadega. Ülejäänud kangas on jagatud kaheks võrdseks horisontaalseks laiuks, millest ülemine on hõbedane ja alumine sinine. Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3. Sinine on ilu, leebuse ja võimsuse sümbol ning sümboliseerib ka krai ääretuid veevarusid. Roheline on aga lootuse, rõõmu ja külluse värv ning tähistab suure mereäärse taiga taimestikku. Valge (hõbedane) tähistab puhtust, headust, süütust ning pilvitut ja rahumeelset taevast ning Habarovski krai rahva selgeid ja puhtaid mõtteid. Habarovski krai lipu deviisiks on: "Kus kord vene lipp on heisatud, seal seda enam ei langetata" (keiser Nikolai I, 1850). Habarovski krai vapp Habarovski krai sümboolika Habarovski krai ametlikul kodulehel (vene keeles) Riiklik sümboolika: Habarovski krai - Habarovsk (vene keeles)
Vanaküla mõis

Vanaküla mõis (saksa keeles Wannaküll) oli Vanamõisa mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Vanamõisa küla lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal. Vanaküla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Vanaküla krjms, www.eki.ee Vanaküla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Ervin Tender

Ervin Tender (15. november (vkj)/ 28. november 1905 Tallinn – 3. september 1941 Sverdlovski oblast, Vene NFSV) oli eesti arhivaar ja notar. Ta lõpetas 1926. aastal Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi. Aastatel 1928–1931 õppis ta õigusteadust Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Akadeemiliselt oli ta EÜS Ühenduse liige. Ta oli Nõmme linna-arhivaar ja alates 1938. aastast notar Läänemaal (Hiiumaa saarel) Kärdla linnas. Ta arreteeriti juuniküüditamisel ning saadeti perest eraldatuna vangilaagrisse Sverdlovski oblastis. Talle ei jõutud Nõukogude võimu poolt midagi inkrimineerida, sest ta suri eeluurimise aegu. Seetõttu pole tema teised väljapakutud surma-ajad (3. september 1942 ja 1943. aasta) arvatavasti õiged ja tõenäolisem on tema surm siiski 1941. aastal. Tema vennad olid arhivaar ja ajaloolane Erik Tender ning poksija ja metsandustegelane Karl Tender. Eesti kommunismiohvrid 1940–1991 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Tsoonidevaheline turniir

Fail:Fide.png Male maailmameistrivõistluste tsoonidevaheline turniir (inglise keeles Interzonal chess tournament) oli aastatel 1948–1993 male maailmameistrivõistluste FIDE egiidi all peetav kvalifikatsioonivõistlus, vaheetapp enne MM-võistluste pretendentide turniiri. Aastatel 1946–1947 töötas Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) välja male MM-võistluste tsüklilise mitmeastmelise eelvõistluste süsteemi enne tiitlimatši (tsooniturniir, tsoonidevaheline turniir, pretendentide turniir). Esimene tsoonidevaheline turniir leidis aset 1948. aastal Saltsjöbadenis. See ja järgmised turniirid (kuni kahe viimaseni) mängiti ringsüsteemis. Kuni 9. MM-tsüklini (1948–1972) piirduti ühe tsoonidevahelise turniiriga MM-tsükli sees, 9., 10. ja 11. MM-tsüklis (1973–1981) korraldati kaks ja 12., 13. ja 14. MM-tsüklis (1982–1989) kolm tsoonidevahelist turniiri MM-tsükli sees. Järgmises kahes MM-tsüklis (1990–1996) piirduti ühe, kuid suurekoosseisulise Šveitsi süsteemis mängitava tsoonidevahelise turniiriga MM-tsükli sees. Eesti maletajaist on tsoonidevahelisel turniiril mänginud Paul Keres (1955, 1973), Jaan Ehlvest (1987, 1993) ja Lembit Oll (1993). Pretendentide turniir Tsooniturniir
Južne

Južne (ukraina Южне) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Odessa oblastis. Linn asub 35 km Odessast kirde pool Musta mere ääres. Seda ümbritseb maismaalt Lõmani rajoon. Otsus sadama- ja tööstuasula rajamise kohta Grõgorivski limaani äärde võeti vastu 1973. aastal. Ehitus algas detsembris 1976. 1978. aastal sai Južne aleviks ja 1993. aastal linnaks. Linnas on üks Ukraina suurimaid kaubasadamaid Odessa ja Tšornomorski kõrval. 2001. aastal olid 65,9% elanikest ukrainlased, 29% venelased. Дністрянський М. "Етнополітична географія України: проблеми теорії, методології, практики". Lviv, 2006. http://yuzhny.gov.ua/
Kazimirava klooster

Kazimirava klooster (valgevene keeles Свята-Успенскі Казіміраўскі жаночы манастыр, vene keeles Казимировский Свято-Успенский женский монастырь) on õigeusu nunnaklooster, mis asub Valgevenes Homieli oblastis Žłobini rajoonis Malevičy külanõukogus Kazimirava külas aadressil пл. Мира 9. Kloostri juures tegutsevad pühapäevakool ja ikoonimaalimise klass. Aastal 1713 asutas Kazimierz Judzicki Kazimirava alevi ja rajas sinna kloostri, kelle järgi on asula ka nime saanud. Ta asutas sinna ka uniaadikiriku alluvuses oleva (basiliaanide) kloostri. Algaastel tegutses kloostri juures kool, kus said õpetust piirkonna šlahtitšite lapsed. Kloostri valdusse hakkas kuuluma Kasahi küla, kuid aastal 1794 konfiskeeriti kloostri maavaldused, kloostri valdusse jäi vaid viie morgeni suurune juurviljaaed. Toonase kloostrikompleksi hooned olid puust, sinna kuulusid kirik, kellatorn, elukorpus ja majapidamishooned. Aastal 1832 allutasid Moskva võimud sealse õigeusu kiriku Moskva patriarhaadile, ühtlasi suleti sealne klooster. 1930. aastatel rüüstati kirikute hävitamise kampaania käigus ka sealne kirik. Aastal 1996 võeti sealne klubihoone kasutusele kohaliku palvemajana, kaks aastat hiljem alustasid seal teenistust esimesed nunnad. Sealne nunnaklooster avati ametlikult aastal 2000. Kloostri juures asub ka uus kirikuhoone. https://sobory.ru/article/index.php?object=08218 www.monasterium.by[alaline kõdulink] Соркіна І. Мястэчкі Беларусі... — Вільня, 2010. С. 379. drevo-info.ru
Sulev Nurme

Sulev Nurme (sündinud 15. august 1971) on eesti maastikuarhitekt. Eesti Maastikuarhitektide Liidu liige ja asutajaliige. Maastikuarhitekt ja partner ettevõttes AB Artes Terrae OÜ. Sai magistrikraadi 2000. aastal Eesti Maaülikoolis kaitstud tööga "Ainekursuse haljasalad ja väljakud optimeerimine" (juhendaja Koit Alekand) ja doktorikraadi 2019. aastal Tallinna Tehnikaülikoolis kaitstud väitekirjaga "Eesti 18. sajandi mõisaansamblid 21. sajandi maastikuplaneerimises: avastamine, mõistmine, tõlgendamine" (juhendaja Zenia Kotval). Sulev Nurme on töötanud lektorina Eesti Maaülikooli Põllumajandus- ja keskkonnainstituudis (1998–2005), Tallinna Tehnikaülikooli Tartu Kolledžis (2005–2015) ja Luua Metsanduskoolis. 2013 Maastikuarhitektuuri Aasta Tegu (2012. aastal ilmunud raamatu "Pargiterminite seletussõnaraamat" eest) Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink] Eesti Maastikuarhitektide Liit. "Liikmed, Sulev Nurme". "AB Artes Terrae meeskond". "Maastikuarhitekt Sulev Nurme". SulevNurme.org CV ETISes