laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Zante kihistik

Zante kihistik (inglise keeles Zante Member) on ordoviitsiumi ladestu Zebre kihistu Latorpi lademesse kuuluv kihistik. Seda hakkasid esimesena määratlema Rita Ulste ja Lilita-Ilga Gailite aastal 1976. Kihistiku stratotüüp on nüüdseks hävinud südamikuga Ciecere-10 puurauk, kus kihistiku kivimid esinevad 1076.00..1088.00 meetril. Kihistu neostratotüüp on Dobele 92 puurauk, kus kihistu kivimid esinevad 1383.70..1397.00 meetril. Kihistik on nime saanud Zante küla järgi. Kihistik on Zebre kihistu Latorpi lademe ülemine kihistik, mis lamab Kalvene kihistikul. Ajaliselt kuulub selle punane või laiguline savi Billingeni lademesse. Eestis esineb kihistik maa lõunaosas. Leedu aladel eristatakse kihistikku maa loodeosas. Zante kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 30.08.2019) Stratigraafia info Geology and Mineral Resources of Estonia. Billingen stage Tõnu Meidla LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 27 Zante kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
Rudnja

Rudnja on linn Venemaal Smolenski oblastis, Rudnja rajooni keskus. Asub Valgevene piiri lähedal, 68 km Smolenskist loodes. Rudnjat on esmamainitud 1363. aastal. 1926 sai linnaõigused. Linna läbib Smolenski ja Vitsebski vaheline raudtee. 1989. aasta rahvaloenduse andmetel oli linnas 11 032 elanikku. 2018. aasta alguses oli Rudnjas 9484 elanikku. Linnas on peamiselt toiduainetetööstuse ettevõtted. Q126974795
Stary Sącz

Stary Sącz on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Sączi maakonnas, Stary Sączi valla halduskeskus. Stary Sącz asub Nowy Sączist umbes 8 km edelas Dunajeci jõe ääres. Stary Sączi on ürikutes esimest korda mainitud 1257. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1358. aastal. https://stat.gov.pl/obszary-tematyczne/ludnosc/ludnosc/powierzchnia-i-ludnosc-w-przekroju-terytorialnym-w-2017-r-,7,14.html Stary Sącz - Historia i kultura Muzeum Regionalne im. Seweryna Udzieli w Starym Sączu
18. ekspeditsioon

18. ekspeditsioon oli Rahvusvahelise kosmosejaama 18. alaline meeskond. Esimesed kaks meeskonnaliiget olid Michael Fincke ja Juri Lontšakov, kes startisid 10. oktoobril 2008. STS-126 tõi jaama Sandra Magnuse, kes asendas Gregory Chamitoffi, kes oli ekspeditsiooniga liitunud 17. ekspeditsioonist. Magnus lahkus jaamast märtsis 2009 missiooni STS-119 pardal, mis oli toonud jaama JAXA astronaudi Koichi Wakata. "Expedition 18 Crew Launches from Baikonur". NASA. Originaali arhiivikoopia seisuga 27. oktoober 2020. Vaadatud 31. august 2019. "iss018-s-002-f". Flickr NASA Johnson. Vaadatud 31. august 2019.
Armonysi kihistu

Armonysi kihistu on ordoviitsiumi ladestu Billingeni lademe kihistu. Kihistut hakkasid esimesena eristama Jevlampijus Laškovas, Nijolė Sidaravičienė ja Juozas Paškevičius aastal 1976. Kihistu on saanud nime armonysi küla järgi. Kihistu stratotüüp on Butkunai 241 puurauk, kus selle kivimid esinevad 744,3–745,6 meetril. Leedus eristatakse Armonysi kihistut maa keskosas ja Nemunase madalikul. Kihistu koosneb punakashallist detriiti sisaldavast lubjakivist ja dolomiidist. LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 35
Armonys

Armonys on küla Leedus Rokiškise rajoonis Juodupė vallas. 2001. aastal oli Armonysi elanike arv 6, 2011. aastal seal elanikke ei olnud. Küla järgi on nimetatud Billingeni lademe Armonysi kihistu. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamento, vaadatud 15.12.2018. LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 35
Starachowice

Starachowice (aastatel 1939–1949 Starachowice-Wierzbnik) on linn Poolas Święty Krzyżi vojevoodkonnas, Starachowice maakonna halduskeskus. Starachowice asub Kielcest 37 km idakirdes ja Ostrowiec Świętokrzyskist 25 km loodes. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/052615211011-0947930?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 6.10.2022.
Rossillon

Rossillon on vald Prantsusmaal: Rossillon (vald) Rossillon on suguvõsa nimi: Rossillon (suguvõsa)
Laura Bassi

Laura Maria Caterina Bassi (31. oktoober 1711 – 20. veebruar 1778) oli itaalia õpetlane. Ta sai filosoofiadoktori kraadi Bologna ülikoolist mais 1732. Ta määrati 1731. aastal anatoomiaprofessoriks; teadaolevalt oli ta esimene naisprofessor ülikoolis. Teda peetakse esimeseks naiseks kogu maailmas, kellele anti juhatada ülikoolis õppetool. 1732. aastal valiti ta esimese naisena Bologna Instituudi Teaduste Aakdeemia liikmeks. Bassi aitas kaasa Newtoni mehaanika levikule kogu Itaalias. Findlen, Paula. "Science as a Career in Enlightenment Italy : The Strategies of Laura Bassi." Isis, vol. 84, no. 3, 1993: 441–469. Laura Bassi at Encyclopedia.com
Tabasalu kihistik

Tabasalu kihistik (inglise Tabasalu Member) on ordoviitsiumi ladestu Türisalu kihistu Varangu lademesse kuuluv kihistik. Seda hakkas esimesena määratlema Heljo Heinsalu aastal 1981. Kihistiku stratotüüp on Rannamõisa pank. Kihistik on nime saanud Tabasalu asula järgi. Kihistiku moodustab savikilt. Kihistikku eristab Toolse kihistikust suurem püriidi sisaldus. Tabasalu kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 30.08.2019) Stratigraafia info Pakerort Stage H. Heinsalu & V. Viira: Raukas, A., Teedumäe, A. (eds). 1997. Geology and Mineral Resources of Estonia. Estonian Academy Publishers, Tallinn. 436 ´lk. ISBN 9985-50-185-3. Tabasalu kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
Toolse kihistik

Toolse kihistik (inglise Toolse Member) on ordoviitsiumi ladestu Türisalu kihistu kihistik. Seda hakkas esimesena määratlema Heljo Heinsalu aastal 1980. Kihistiku stratotüüp on Toolse puurauk. Kihistik on nime saanud Toolse küla järgi. Kihistiku moodustab diktüoneemaargilliit. Kihistikku eristab Tabasalu kihistikust väiksem püriidi sisaldus. Kihistikus esineb ka vahekihtidena ja läätsjate moodustistena peeneteralist liiva. Toolse kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 30.08.2019) Stratigraafia info Pakerort Stage H. Heinsalu & V. Viira: Raukas, A., Teedumäe, A. (eds). 1997. Geology and Mineral Resources of Estonia. Estonian Academy Publishers, Tallinn. 436 ´lk. ISBN 9985-50-185-3. Loodusmälestised. Natural heritage of Estonia. 9. Ida-Virumaa. Vaivara, Sillamäe, Toila. TTÜ Geoloogia Instituut, 2003. lk. 19 Toolse kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
Tosna kihistu

Tosna kihistu (inglise keeles Tosna Formation) on ordoviitsiumi ladestu Pakerordi lademe kihistu. Kihistut eristatakse Leningradi oblastis, esinduslikeim on kihistu Sjassi ja Ižora jõe vahelisel alal. Selle moodustavad liiv ja liivakivi, mis sisaldavad ka ohtralt brahhiopoodide apatiidist moodustunud kodade jäänuseid. Enamasti pärinevad sealsed brahhiopoodide jäänused küll vanematest kihistutest, mis on lahti uhutud ja taas settinud. Tosna kihistu Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 30.08.2019) Cambrian and Ordovician of St. Petersburf Region: Guidebook of the pre-conference field trip Toim. A. Dronov, T. Tolmacheva, E. Raevskaya, M. Nestell. Saint Petersburg2005, lk. 14 Tosna kihistu Eesti geokogude infosüsteemis
Ante Šarić

Ante Šarić (sündinud 6. aprillil 1984 Splitis) on horvaadi maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2007). Šarić sai suurmeistriks 23-aastaselt 2007. aastal. Neli aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta elab Splitis. Tema abikaasa on maletaja Kristina Šarić.  Ante Šarić – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ante Šarić FIDE andmebaasis
Kristina Šarić

Kristina Šarić (sündinud 19. detsembril 1986) on horvaadi maletaja, naiste rahvusvaheline meister (2004). Šarić sai 17-aastaselt FIDE-lt naiste rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta tuli 2016. aastal Horvaatia naiste malemeistriks. Horvaatia naistkonna koosseisus on ta mänginud kahel naiste maleolümpial (2010, 2016). Ta elab Splitis. Tema abikaasa on malesuurmeister Ante Šarić.  Kristina Šarić – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Kristina Šarić FIDE andmebaasis
Ivan Šarić

Ivan Šarić (sündinud 17. augustil 1990 Splitis) on horvaadi maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2008). Šarić sai suurmeistriks 18-aastaselt 2008. aastal. Aasta varem oli ta saanud FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta tuli 2008. aastal noorte maailmameistriks U18-vanuseastmes. 2018. aastal tuli ta Bathumis Euroopa malemeistriks. Ta on kolmekordne Horvaatia malemeister (2009, 2013, 2017).  Ivan Šarić – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ivan Šarić FIDE andmebaasis
Lara Stock

Lara Stock (sündinud 26. mail 1992 Freiburgis) on Horvaatia maletaja, naiste suurmeister (2008). Stock sai suurmeistriks 16-aastaselt 2008. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud naiste rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta tuli 2002. aastal noorte maailmameistriks neidude U10-vanuseastmes. 2006. aastal mängis ta Horvaatia naiskonna koosseisus naiste maleolümpial. Stock on pärit kakskeelsest perekonnast, ema on horvaaditar ja isa sakslane. Ta elab Freiburgis. Lara Stock FIDE andmebaasis
Borka Frančišković

Borka Frančišković (sündinud 23. märtsil 1988) on horvaadi maletaja, naiste rahvusvaheline meister (2007). Frančišković on seitsmekordne Horvaatia naiste malemeister (2007–2011, 2013, 2015). Ta on mänginud Horvaatia naiskonna koosseisus kuuel naiste maleolümpial (2006–2016; seejuures 2012. aastal mängis esimesel laual). 2010. aastal täitis ta esimese naiste suurmeistri normi.  Borka Frančišković – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Borka Frančišković FIDE andmebaasis
Mara Jelica

Mara Jelica (sündinud 1. jaanuaril 1974 Jajces) on horvaadi maletaja, naiste rahvusvaheline meister (1996). Jelica on 2002. aasta Horvaatia naiste malemeister. Ta on mänginud Horvaatia naiskonna koosseisus kuuel naiste maleolümpial (1992–2004, 2008, 2012–2014).  Mara Jelica – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Mara Jelica FIDE andmebaasis
Mirjana Medić

Mirjana Medić (sündinud 30. juulil 1964) on horvaadi maletaja, naiste suurmeister (1999). Medić on seitsmekordne Horvaatia naiste malemeister (1993–1996, 2003, 2006, 2012). Ta on mänginud Horvaatia naiskonna koosseisus 11 naiste maleolümpial (1994–2012, 2018). Ta sai FIDE-lt 1998. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 1999. aastal naiste suurmeistri nimetuse.  Mirjana Medić – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Mirjana Medić FIDE andmebaasis
Şəhriyar Məmmədyarov

Şəhriyar Məmmədyarov (sündinud 12. aprillil 1985 Sumqayıtis) on aserbaidžaani maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2002). Məmmədyarov sai suurmeistriks 17-aastaselt 2002. aastal. Ta on 2003. aasta noorte maailmameister U18-vanuseastmes ja kahekordne juunioride maailmameister (2003, 2005). Ta pääses 2011. aastal Kaasanis toimunud kaheksa osavõtjaga MM-i pretendentide matšturniirile, kus ta kaotas veerandfinaalmatšis Boris Gelfandile. Ta sai FIDE Grand Prix 2012–2013 sarjas teise koha, mis viis ta 2014. aastal Hantõ-Mansiiskis peetud pretendentide turniirile, kus tuli neljandaks. Võitis FIDE Grand Prix 2017 sarja ja pääses 2018. aastal Berliinis toimunud pretendentide turniirile, kus tuli Fabiano Caruana järel teiseks. 2018. aastal võitis ta Bieli suurmeistrite turniiri. Məmmədyarovi õed on naiste malesuurmeistrid Zeynəb Məmmədyarova ja Türkan Məmmədyarova.  Şəhriyar Məmmədyarov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Şəhriyar Məmmədyarov FIDE andmebaasis
Zeynəb Məmmədyarova

Zeynəb Məmmədyarova (sündinud 3. oktoobril 1983 Sumqayıtis) on aserbaidžaani maletaja, naiste suurmeister (2000). Ta on kolmekordne Aserbaidžaani naiste malemeister (2001, 2008, 2015). Tema õde Türkan Məmmədyarova ja vend Şəhriyar Məmmədyarov on samuti malesuurmeistrid. Zeynəb Məmmədyarova (2008) Õed Məmmədyarovad (2016) Şəhriyar Məmmədyarov (2016)  Zeynəb Məmmədyarova – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Zeynəb Məmmədyarova FIDE andmebaasis
Türkan Məmmədyarova

Türkan Məmmədyarova (sündinud 7. augustil 1989 Sumqayıtis) on aserbaidžaani maletaja, naiste suurmeister (2007). Ta on kahekordne Aserbaidžaani naiste malemeister (2005, 2006). Məmmədyarova sai FIDE-lt 2003. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 2007. aastal naiste suurmeistri nimetuse. Tema õde Zeynəb Məmmədyarova ja vend Şəhriyar Məmmədyarov on samuti malesuurmeistrid.  Türkan Məmmədyarova – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Türkan Məmmədyarova FIDE andmebaasis
Günay Məmmədzadə

Günay Məmmədzadə (sündinud 19. juunil 2000 Bakuus) on aserbaidžaani maletaja, naiste suurmeister (2014). Məmmədzadə on kahekordne Aserbaidžaani naiste malemeister (2017, 2019). 2009. aastal tuli ta noorte maailmameistriks tütarlaste U10-vanuseastmes. 2017. aastal osales ta Euroopa naiste meistrivõistlustel, kus sai 25. koha 144 osavõtja seas. Ta on mänginud Aserbaižaani naiskonna koosseisus kahel naiste maleolümpial (2016, 2018). Məmmədzadə sai FIDE-lt 2014. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja naiste suurmeistri ning 2018. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse.  Günay Məmmədzadə – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Günay Məmmədzadə FIDE andmebaasis
Tupp-võsaputk

Tupp-võsaputk (Conioselinum tataricum, sünonüümid Conioselinum vaginatum, Conioselinum fischeri) on rohttaimeliik võsaputke (Conioselinum) perekonnast sarikaliste (Apiaceae) sugukonnast. Tupp-võsaputk on 50–100 (170) cm kõrgune paljas, erilise lõhnata, enamasti õrna üldmuljega püsik. Vars on ruljas, sinaka kirmega. Lehed on kaheli või peaaegu kolmelisulgjad, läikivad, altpoolt veidi heledamad, 7–30 cm pikad ja peaaegu sama laiad. Liitsarikad 5–10 cm läbimõõdus. Üldkatis puudub, osakatis koosneb juuspeentest lehekestest. Viljad on paljad, seljalt lamendunud, 4–5 mm pikkused. Õitseb juuni teisest poolest augusti esimese pooleni. Väliselt on kõige sarnasemad mets-harakputk (Anthriscus sylvestris) ja täpiline surmaputk (Conium maculatum). Mets-harakputkest eristub tupp-võsaputk sileda varre, paljaste lehtede ja piklikmunajate viljade poolest. Erinevalt surmaputkest pole võsaputkel ebameeldivat lõhna, sarika all puudub üldkatis, viljad on pikemad (surmaputkel kuni 3,5 mm, võsaputkel 4–5 mm). Tupp-võsaputk eelistab huumusrikast, parasniisket pinnast. Senised leiukohad on jõgede ja ojade kaldanõlvadel, järsakutel, lammimetsades, võsastikes, puisniitudel. Kasvab tihti samades kasvukohtades halli lepa ja sarapuuga. Enamasti on leiukohad väikesed, koosnedes mõnest, harvemini kuni paarkümnest taimest. Läbi aegade olnud Eestis hajusalt levinud vähearvukas liik. Taimede uue levikuatlase andmetel teada nüüdisajal kuuest taimeatlase ruudust. Kask, Maret (1969). Eesti NSV floora, 4. kd. Tallinn: Valgus. Lk 140. "Conioselinum tataricum — tupp-võsaputk". Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon. 2019.
Mielec

Mielec on linn Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas, Mieleci maakonna halduskeskus. Mielec asub Rzeszówist umbes 50 km loodes. Mielecit on ürikutes esimest korda mainitud 1229. aastal, linnaõigused sai 1470. aastal. Linnas asub lennukitehas PZL Mielec. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/061813611011-0974618?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 5.10.2022. Mielec Encyklopedia PWN
Bianca Mikovitš

Bianca Mikovitš (s. Sepp; sündinud 28.12.1974 Tartus) on eesti ajakirjanik. Tema poeg on Karl Mikovitš. Töötanud reporterina ajalehtedes Virumaa Teataja ning Järva Teataja, aastast 2008 Maalehe ajakirjanik ja toimetaja. Mitmed intervjuud ja artiklid ilmusid koostöös Jüri Aarmaga. Bianca Mikovitš õppis Tartu Teoloogia Akadeemias usuteadust ja lisaerialana Tartu Ülikoolis ajakirjandust ning lõpetas 2019. aastal EELK Usuteaduse Instituudis luterliku teoloogia erialal. Diplomitöö käsitles kirikutega seotud temaatika kajastamist suuremates Eesti ajalehtedes. 2019. aastast EELK Usuteaduse Instituudi magistrant. Otsereportaaž paavsti lennukist: ja siis tuli tema, üleni valges! Päev presidendi sabas: minust nad sinna kirmaskile maha jäid GALERII | Obinitsa suvine suursündmus — hauad kaetud kui äkked, kalmistul tuhanded inimesed, meeleolu ülihea Abruka ahjuga regi soosib visiitabielusid Sigaretimuula ootab Ivangorodi poes nuga Ja nii meie Veski Jaanist modell saigi! Talv Osmussaarel: kes saarel, see saarel Minu sõber Jüri Aarma ja mõnda vahvat meie elus EVE PÄRNASTE: kui ma vaatan toimuvat, siis "pettumus" on vähe öeldud Eri Klasi viimane intervjuu Maalehele: võitlen iga hinna eest, võitlen lõpuni Tanel Padari tärmin: beebi ja bakalaureus neljakümnendaks eluaastaks
Suurjõe kihistik

Suurjõe kihistik (inglise Suurjõgi Member) on ordoviitsiumi ladestu Kallavere kihistu Pakerordi lademesse kuuluv kihistik. Seda hakkas esimesena määratlema Aadu Loog aastal 1964. Kihistiku stratotüüp on Mustjõe Vihula mõisakompleksis asuv kaldapaljand, kus paljandub ligi kuus meetrit kihistiku liivakivi. Kihistik on nime saanud Mustjõe kohaliku nime järgi. Kihistik on kohati Kallavere kihistu ülemine kihistik, kohati lasub sellel aga Orasoja kihistik. Selle all lamab Maardu kihistik. Kihistiku moodustab hall liivakivi, selle ülemist piiri määratleb aga kiht, mis sisaldab ohtralt detriiti. Suurjõe kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 30.08.2019) Eesti stratotüüpsed paljandid[alaline kõdulink] Stratigraafia info Geology and Mineral Resources of Estonia. Pakerort stage H. Heinsalu & V. Viira Suurjõe kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
Siberi kurereha

Siberi kurereha (Geranium sibiricum) on kurerehaliste sugukonda kurereha perekonda kuuluv taimeliik. Siberi kurereha on mitmeaastane näärmekarvadeta rohttaim, kel õied paiknevad varte tippudes üksikult. Kroonlehed on roosad või valkjad, äraspidimunajad, tupplehtedest vaid veidi pikemad. Varrelehed pikarootsulised, sõrmlõhised, hõredalt karvased. Siberi kurereha on looduslikult levinud Euraasias. Eestis tulnukana, kasvades elamute ümbruses ja hoovides, teede äärtes, raudteedel. Teada Tartust (raudteel, botaanikaaia ümbruses jm), Pärnust, Antsla raudteejaamast jm. "Geranium sibiricum - siberi kurereha". Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon. 2019. Siberi kurereha andmebaasis eElurikkus
Orasoja kihistik

Orasoja kihistik (inglise Orasoja Member) on ordoviitsiumi ladestu Kallavere kihistu Pakerordi lademesse kuuluv kihistik. Seda hakkas esimesena määratlema Aadu Loog aastal 1964. Kihistiku stratotüüp on Orasoja paljand. Kihistik on nime saanud Orasoja järgi. Kihistik on Kallavere kihistu ülemine kihistik, selle all lamab Suurjõe kihistik või Rannu kihistik. Kihistiku moodustab diktüoneemakilda vahekihtidega oobolusliivakivi. Kihistikus on palju muskoviiti. Orasoja kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 30.08.2019) Stratigraafia info K. Suuroja, T. Mardim, K. Ploom, T. All, M. Otsmaa, M. Kõiv. Eesti geoloogilise baaskaardi Narva (6534) leht. Seletuskiri. Eesti Geoloogiakeskus, kaardistamise osakond, Tallinn, 2009 Orasoja kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
Tiibeti terjer

Tiibeti terjer on Tiibetist pärit koeratõug. „Pildid“ "Tibetan terrier" (PDF) (inglise). FCI. Vaadatud 31.08.2019. Renée Willes. All världens hundraser, Bromma 2003, ISBN 91-89090-79-9 Tibetan Terrier, Meet the Breeds Tibetan Terrier History, Tibetan Terrier Breeder and Owners club Tiibeti terjer koer.ee saidil Tibetan Terrier Association Tibetan Terrier Breeder and Owners club
Rannu kihistik

Rannu kihistik (inglise Rannu Member) on ordoviitsiumi ladestu Kallavere kihistu Pakerordi lademesse kuuluv kihistik. Seda hakkas esimesena määratlema Heljo Heinsalu aastal 1981. Kihistiku stratotüüp on Saka II paljand, kus Türisalu kihistu all paljandub 2,2 meetrit Orasoja kihistikku ja seejärel 1,6 meetrit Rannu kihistiku kivimeid. Rannu kihistiku alumine piir on mattunud, mattunud osa all paljandub aga Tiskre kihistu liivakivi. Kihistik on nime saanud Rannu küla järgi. Kihistik on Kallavere kihistu alumine kihistik, sellel lasub Orasoja kihistik. Kihistiku moodustab kollakashall, kohati ka roostekarva liivakivi, mis sisaldab detriiti (kohati moodustab fosforiitne detriit ligi poole kihistikust). Kihistiku alumise piiri moodustab enamasti konglomeraat. Rannu kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 30.08.2019) Eesti stratotüüpsed paljandid Stratigraafia info K. Suuroja, T. Mardim, K. Ploom, T. All, M. Kõiv, M. Otsmaa. Eesti geoloogilise baaskaardiSillamäe (6533) leht. Seletuskiri. Eesti Geoloogiakeskus, kaardistamise osakond, Tallinn, 2009 Rannu kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
Katela kihistik

Katela kihistik (inglise Katela Member) on ordoviitsiumi ladestu Kallavere kihistu Pakerordi lademesse kuuluv kihistik. Seda hakkas esimesena määratlema Heljo Heinsalu aastal 1981. Kihistiku stratotüüp on Mustjõe Vihula mõisakompleksis asuv kaldapaljand, kus paljandub ligi kaks ja pool meetrit liivakivi, millest ülemise osa moodustab Katela kihistik, alumised 70 cm aga Suurjõe kihistik. Kihistik on nime saanud Katela küla järgi. Kihistik on Kallavere kihistu ülemine kihistik. Selle all lamab Suurjõe kihistik. Kihistiku moodustab helehall liivakivi, mis on erinevalt Suurjäe kihistiku paralleelsetest kihtidest põimjaskihiline. Ka sisaldab see ohtramalt detriiti, eriti perekonna Obolus kodade tükikesi. Katela kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 30.08.2019) Stratigraafia info Eesti stratotüüpsed paljandid[alaline kõdulink] Katela kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
Maardu kihistik

Maardu kihistik (inglise Maardu Member) on ordoviitsiumi ja Kambriumi ladestu Kallavere kihistu kihistik. Seda hakkas esimesena määratlema Karl Müürisepp aastal 1958. Kihistiku stratotüüp on Maardu fosforiidikaevandus, selle neostratotüüp aga Ülgase paljand. Kihistik on nime saanud Maardu küla järgi. Kihistik on Kallavere kihistu alumine kihistik, sellel lasub Suurjõe kihistik. Kihistiku moodustab valkjas- või pruunikashall liivakivi, mis sisaldab vahekihtidena aleuroliiti või argilliiti. Kihistiku keskmise osa moodustab kohati fosforiidina kaevandatud konglomeraat. Erinevalt Suurõe kihistikust erineb Maardu kihistikus lisaks detriidile ka terveid karbijäänuseid. Maardu kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 30.08.2019) Stratigraafia info Eesti stratotüüpsed paljandid[alaline kõdulink] Loodusmälestised. Natural heritage of Estonia. u. Harjumaa. Viimsi, Maardu, Jõelähtme. TTÜ Geoloogia Instituut, 2000. lk. 12-13 Maardu kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
Salantai kihistik

Salantai kihistik on ordoviitsiumi ladestu Pakerordi lademe kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Vincentas Korkutis aastal 1971. Kihistik on nime saanud Salantai alevi järgi. Kihistikku eristatakse kogu Leedu aladel. Maa loodeosas on selle suurim paksus 2,5 meetrit, Nemunase madalikul 1,2 meetrit, maa kesk- ja idaosas 0,5 meetrit. Eestis selle kivimeid ei esine. Kihistiku stratotüüp on Salantai-1 puurauk, kus kihistiku kivimid esinevad 1888..1890 meetril. Kihistik koosneb lõhestunud liivakivist, dolomiidiist ja savist, tsemendina esineb selles ka kipsi. LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 36
Jelnja

Jelnja on linn Venemaal Smolenski oblastis, Jelnja rajooni keskus. Asub 80 km Smolenskist idas Desna ülemjooksul. Jelnjat on esmamainitud 1150. aastal. 1776 sai linnaõigused. 1812. aasta isamaasõja ajal oli linn partisaniliikumise keskus. 1989. aasta rahvaloenduse andmetel oli linnas 9868 elanikku. 2018. aasta alguses oli Jelnjas 8993 elanikku. Linnas on 144. motolaskurdiviisi staap. Q126974795
Paluknė kihistik

Paluknė kihistik on ordoviitsiumi ladestu Pakerordi lademe kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Jozuas Jacyna aastal 1991. Kihistik on nime saanud Skuodase rajooni Paluknė külade (Didžioji Paluknė ja Mažoji Paluknė) järgi. Kihistikku eristatakse Leedu loodeosas; selle suurim paksus on 1,9 meetrit. Eestis selle kivimeid ei esine. Kihistiku stratotüüp on Paluknė-1 puurauk, kus kihistiku kivimid esinevad 1855,1–1855,6 meetril. Lisastratotüübina on kasutatud Malūkai-1 puurauku, kus kihistiku kivimid esinevad 1814–1815,1 meetril. Kihistiku moodustab tumehall või must lõhestunud lehekestena esinev bituumenjas argilliit, mis sisaldab ohtralt vilkusid. LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 27
Krotoszyn

Krotoszyn (saksa Krotoschin) on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas, Krotoszyni maakonna ja Krotoszyni valla halduskeskus. Krotoszyn asub Ostrów Wielkopolskist umbes 26 km läänes ja Poznańist ligikaudu 87 km lõunakagus. Krotoszyn sai linnaõigused 1415. aastal. Teise Poola jagamise tulemusel läks linn 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla (vahepeal oli aastatel 1807–1815 Varssavi hertsogiriigi koosseisus). 1919. aastal läks Krotoszyn Poola koosseisu tagasi. Krotoszyn Encyklopedia PWN