Internet lennukis

Internet lennukis on internetisignaali levimine lendavas lennukis. Selleks on kaks peamist moodust: maapealsed mobiilimastid ning satelliidid. Üks võimalus, kuidas võimaldada lennuki pardal ligipääsu internetile, on see, et maa peal asuvad mobiilimastid (ingl air-to-ground ehk ATG) saadavad lennuki kereosa põhjas asuvatele antennidele signaali. Kui lennuk õhuruumis ringi liigub, ühendab see end automaatselt lähima mastiga, mis tagab katkematu internetiühenduse, suuri veekogusid ületades võib aga internetiühendus kaduma minna. Teine meetod interneti võimaldamiseks õhus on satelliitide tehnoloogia kasutamine lennuk loob ühenduse geostatsionaarsel orbiidil asuvate satelliitidega, mis saadavad signaale Maale ning omakorda võtavad neid sealt vastu. Internetti kasutavast seadmest saadetakse informatsioon läbi lennukiantenni satelliidini, edasi Maale ning sama teed pidi sealt tagasi seadmesse. Võrgu infrastruktuuri maksumus on tunduvalt odavam satelliitide tehnoloogiast. Uue ATG-4 tehnoloogia kiirus on lennuki kohta ning jagatuna kõikide kasutajate vahel 9,8 megabitti sekundis. Selline internetikiirus on piisav tavaliseks veebis surfamiseks ning meilide saatmiseks, taolist teenust pakub peamiselt Gogo. Gogo standardse ATG teenuse kiirus on keskmiselt 3,1 megabitti sekundis. Satelliidiühenduse puhul on tegemist tulevikutehnoloogiaga, kus internetiühendus igal juhul tagatud, ka üle suurte veekogude lennates. Modernsel satelliidil on mitmeid transpondereid, mis tagavad suure hulga ühenduste olemasolu samal ajahetkel. Transponderite ülalpidamine on aga küllaltki kulukas ning seetõttu on ka vastav teenus kallim. Ku-band (Kurtz-under band) tehnoloogia poolt tagatav interneti kiirus jääb vahemikku 20–40 megabitti sekundis, sõltuvalt sellest, kui palju lennukeid ühe satelliidi transporderiga seotud on. Gogo pakub uut teenust, mis kasutab kahekordseid satelliitidega ühenduses olevaid antenne, lubades lennusisese interneti kiiruseks saavutada kuni 70 megabitti sekundis. Ka-band (kay-ay band) tehnoloogiat kasutatakse peamiselt militaarkommunikatsioonis ning on 2018. aasta seisuga kiireim internetiteenus, mida lennufirmad kasutavad. Satelliit- ja raadiosideteenuste pakkuja Viasat varustab Ka-bandi tehnoloogiat uue ViaSat-1 satelliidiga, mis on palju võimsam kui Ku-band tehnoloogia toimimiseks kasutatavad satelliidid. JetBlue kasutab Fly-Fi süsteemi, mis põhineb kõige uuemal Viasati poolt varustatud Ka-band tehnoloogial ning selle kiirus on umbes 15 megabitti sekundis. Lisaks pakub ta kiirendatud Fly-Fi+ teenust, mille maksumus on 9 $ tunnis. Virgin America kasutab Gogo pakutavat ATG-4 teenust, mis on tagatud kõigile selle firma õhusõidukitele. Gogo teenus maksab 5 $ tunnis, 16 $ päevas ning 60 $ kuus. Delta kasutab Gogo pakutavat ATG ja ATG-4 teenust, mis on saadaval kõikidel firma õhusõidukitel. Southwest kasutab Ku-band tehnoloogial põhinevat internetiteenust, mis on saadaval umbes kolmandikul firma õhusõidukitel. Teenuse päevamaksumus on 8 $. Alaska Airlines kasutab Gogo pakutavat ATG-4 teenust, mida pakutakse kõikidel selle firma õhusõidukitel. Hazel Plush (30.01.2017). "How does Wi-Fi work at 35,000 feet and why don't all airlines offer it?". The Telegraph. Vaadatud 16.04.2018. Adam Clark Estes (05.04.2015). "Every Major Airline's Wifi Service, Explained and Ranked". Gizmodo. Vaadatud 16.04.2018. Lalitmaya (18.08.2017). "How does Wi-Fi internet access in an airplane work?". Quora. Vaadatud 16.04.2018. Rick Mitacek (18.11.2015). "How Does In-Flight Wi-Fi Really Work?". The Points Guy. Vaadatud 16.04.2018.