laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Dioriit

Dioriit on keskmise koostisega süvakivim. QAPF-diagrammil defineeritakse dioriiti kui kivimit, mis sisaldab 0...5% kvartsi ning üle 90% päevakividest moodustab plagioklass. Plagioklassi number on alla 50 ehk plagioklass sisaldab naatriumi rohkem kui kaltsiumi. Dioriit on faneriitse struktuuriga süvakivim. Sama koostisega vulkaanilist kivimit nimetatakse andesiidiks. Dioriidi põhilised koostismineraalid on küünekivi, oligoklass, andesiin, pürokseen, biotiit ning kvarts. Värvuselt on dioriit must või musta-valgekirju. Värviindeks on väga muutlik, reeglina 40...90. Keskmise ilma veesisalduseta dioriidi koostis oksiidsel kujul massiprotsentides: Numbrid on keskmistatud 872 analüüsitud dioriiditüki alusel. Le Maitre, R. W. (1976). The chemical variability of some common igneous rocks. J. Petrol. 17:589–637.
Nukumaja (film 1918)

"Nukumaja" on Maurice Tourneuri poolt Ameerikas 1918. aastal loodud tummfilm. Tegemist on Henrik Ibseni näidendi "Nukumaja" kolmanda ekraniseeringuga USA-s. Filmi peetakse kaotsiläinuks. Elsie Ferguson – Nora Helmer Holmes Herbert – Thorvald Helmar Alex Shannon – Krogstadt Ethel Grey Terry – pr Linden Warren Cook – dr Rank Zelda Crosby – Ellen Mrs. R.S. Anderson – Anna Ivy Ward Tula Belle Douglas Redmond Charles Crompton The American Film Institute Catalog, Features Films 1911-1920, University of California Press, 1988 ISBN 0-520-06301-5 Jerry Vermilye, The Films of the Twenties, Citadel Press, 1985 - ISBN 0-8065-0960-0 P. 62 A Doll's House at silentera.com The American Film Institute Catalog Feature Films: 1911-20 by The American Film Institute, c. 1988 "Nukumaja" andmed Ameerika Filmiinstituudi kataloogis (inglise keeles)
Geoloogiline struktuur

Geoloogiline struktuur on kivimkeha või kivimkehi lahutav pind, millel on kirjeldatav kuju ning ulatus. Geoloogiliseks struktuuriks on näiteks murrang või kivimkiht. Geoloogilisi struktuure, nende teket ning arengut uurib struktuurigeoloogia.
Tsispadaani vabariik

Tsispadaani vabariik (itaalia Repubblica Cispadana) oli lühiealine vabariik Põhja-Itaalias, mis asutati aastal 1796 Prantsuse armee kaitse all, mida juhtis Napoleon Bonaparte. Järgmisel aastal ühendati see Tsisalpiini vabariigiga. 16. oktoobril 1796 toimus Modenas pärast eelmise valitseja, hertsog Ercole III, Prantsuse edenemise eest Veneetsiasse põgenemist kongress. Kongress moodustati Modena, Bologna, Ferrara ja Reggio Emilia provintsi esindajatest. Kongressi organiseeris mitteametlikult Napoleon, kelle Prantsuse armee oli varem sel aastal üle Põhja-Itaalia pühkinud, ja vajas Itaalia olukorra klaarimist ja uute vägede kogumist pealetungiks Austria vastu. Kongress kuulutas, et neli provintsi moodustavad Repubblica Cispadana, ja kutsus teisi itaallasi nendega ühinema. Moodustati kodanike kaart, mis koosnes jäägritest ja suurtükiväest. 7. jaanuaril 1797 otsustas kongress Reggio Emilias valitsuse moodustada. Lipp, esimene trikoloor Itaalias, oli horisontaalne trikoloor, punase (ülemine), valge ja rohelise laiuga. Keskel oli embleem, millel nooletupp, milles neli noolt kujutasid vabariiki moodustavaid nelja provintsi. Vastavalt põhiseadusele valitses vabariiki direktoorium, mis põhines Prantsuse Direktooriumil; riigil oli kahekojaline parlament, mis koosnes Kuuekümne nõukogust ja Kolmekümne nõukogust, ning riik oli jagatud departemangudeks ja valdadeks. 9. juulil 1797 ühendati Tsispadaani vabariik Transpadaani vabariigiga Tsisalpiini vabariigi moodustamiseks. Itaalia ajalooliste riikide loend Prantsusmaa tütarvabariik
Kalle Klandorf

Kalle Klandorf (sündinud 7. jaanuaril 1956) on Eesti korvpallitreener, poliitik ja kirjanik Ta lõpetas aastal 1974 Tallinna 47. Keskkooli. 1978 lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehaline kasvatuse erialal ja 1990 NSVL Siseministeeriumi Akadeemia õigusteaduse erialal. Suurte kogemustega treenerina on Klandorf alates 1976. aastast istunud erinevate meeskondade treeneripinkidel. Ta töötas Eesti NSV Siseministeeriumi Tallinna RSN TK SAVi kriminaaljälituse allüksustes ja 1991. aastast 2005. aastani Eesti Vabariigi Eriteenistuses ja politseis: Tallinna kriminaalpolitsei ülemkomissarina, 02.2002–12.2003 Tallinna Politseiprefektuuri aseprefektina ja 01.2004–04.2005 Põhja Politseiprefektuuri politseinõunikuna Maardu politseiosakonna juhina. 04.2005–08.11.2005 Haabersti linnaosa vanem, 11.2005–10.2009 Lasnamäe linnaosa vanem, 12.2009–04.2011 Lasnamäe linnaosa vanem 04.2011–10.2021 Tallinna abilinnapea 06.2022–06.2024 Tallinna Soojuse juhataja Alates 5. aprillist 2005 on ta Eesti Keskerakonna liige. Aprillist novembrini 2005. aastal oli ta Haabersti linnaosa vanem. Seejärel on ta olnud 2005 – 2011 Lasnamäe linnaosa vanem. 2011–2021 oli ta Tallinna abilinnapea. 2010. aastal ilmus tal kahasse Anneli Ammasega raamat "Kalle Klandorf. Jälitaja ja jälitatav" (ISBN 9789949903597). 2013. aastal ilmunud põnevusjutu "Palgasõdur. Üksik hunt" (ISBN 9789949332342) pühendas ta abikaasa Merle Klandorfile . 2015. aastal ilmus raamat "Palgasõdur 2. Kassi-hiire mäng", 2017. aastal ilmus "Palgasõdur 3. Jaht tuumakohvritele" Detsembris 2018 ilmus venekeelne raamat "Najomnik našego vremeni", mis on tõlge kahest esimesest eestikeelsest "Palgasõduri" raamatust 2019. aastal ilmus "Palgasõdur 4. Agent vastu tahtmist" 2020. aastal ilmus kahasse Andreas E. Jakobiga raamat "Palgasõdur 5. Stockholmi ensüüm" 2020. aasta detsembris ilmus "Palgasõdur 6. Pirita tüdruk." 2022. aastal ilmus "Palgasõdur7. Atentaat presidendile" 2006 Kotkaristi IV klassi teenetemärk 2004 Kaitseliidu teenetemedal 2005 Pirita teenetemärk, Pirita aasta inimene 2006 Jüriöö Suurtäht 2011 Põhja Politseiprefektuuri teenetemärk 2018 Munitsipaalpolitsei ameti teenetemärk 2019 Päästeameti teenetemärk 2021 Põhja Politseiprefektuuri teenetemärk. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. aprill 2014. Vaadatud 29. aprillil 2014.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Kalle Klandorfi CV https://web.archive.org/web/20150204222606/http://www.tallinnkalev.ee/korvpall/?id=36 Korvpallimeeskond Tallinna Kalevi ajalugu Jaan Väljaots, Politsei võis salaviinaladusid ammu teada, www.ohtuleht.ee, 7. september 2000 Abilinnapea Kalle Klandorf CV, www.tallinn.ee, (vaadatud 15.05.2021) Endine politseinõunik Kalle Klandorf asus tööle Haabersti linnaosavanemana, epl.delfi.ee, 29.04.2005 Urmas Tooming, Klandorf: minu eelkäijad olid tugevad abilinnapead, TallinnCity, 6. aprill 2011 Kalle Klandorf pühendas oma uue põneviku abikaasa Merlele, Õhtuleht, 24. september 2013 22. oktoober 2013, Kalle Klandorf, Tallinna abilinnapea, Keskerakonna analüüs opositsiooni kaotusest Tallinnas: Mikser on poisike, Reform põhjas, IRL haarab valitsuses ohjad, Eesti elu: delfi.ee
Olga Ivanova

Olga Ivanova (sündinud 15. oktoobril 1984 Narvas) on Eesti poliitik, XIII Riigikogu liige. 2004. aastal lõpetas ta Kohtla-Järve Ühisgümnaasiumi. Samal aastal asus ta Tallinna Tehnikaülikoolis õppima haldusjuhtimist. Ta astus Eesti Keskerakonda jaanuaris 2006. Aastatel 2006–2010 töötas ta Tallinna linnakantseleis, seejärel veebruarist 2010 kuni oktoobrini 2011 Põhja-Tallinna linnaosa vanema asetäitjana. 5. oktoobril 2011 kinnitati ta Lasnamäe linnaosa vanemaks. Detsembris 2013 kinnitati ta uuesti samasse ametisse. Ajaleht Eesti Ekspress meenutas 2013. aastal Keskerakonna juhi Edgar Savisaare sõnavõttu 2011. aastast, kus too lubas teha erakonnast lahkunud poliitiku Deniss Boroditši asemele "uue Boroditši", võrreldes kunagi kiiresti tuntuks saanud Boroditši karjääri Olga Ivanova omaga, kes tõusis Lasnamäel Savisaare järel teisele kohale kahe aastaga. Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 2, sai 1948 häält ning osutus valituks. 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Edgar Savisaare valimisliidu ja Tegusa Tallinna nimekirjas ning sai 569 häält, kuid valituks ei osutunud, sest valimiliidu nimekiri ei ületanud 5% künnist. Valimisliidus kandideerimise tõttu heideti ta 2017. aasta septembris Keskerakonnast välja. Hoolimata erakonnast väljaheitmisest jäi ta siiski kuni ametiaja lõpuni Keskerakonna Riigikogu fraktsiooni liikmeks; niisamuti kuulus ta jätkuvalt kuni 2018. aasta augustini ka erakonna juhatusse. "Olga Ivanova CV". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. september 2013. Vaadatud 25. septembril 2013. Dannar Leitmaa Savisaare salapärane lemmik - Olga Lasnamäelt Eesti Ekspress, 08.08.2013. http://rk2015.vvk.ee/detailed-2.html. http://rk2015.vvk.ee/acquired-mandates.html. https://kov2017.valimised.ee/valimistulemus-vald.html#0784-1. https://www.err.ee/618359/olga-ivanova-jatkab-keskerakonna-fraktsiooni-liikmena https://www.err.ee/854555/olga-ivanova-lahkub-keskerakonna-juhatusest Kandidaat nr. 1070 Olga Ivanova Dannar Leitmaa Savisaare salapärane lemmik - Olga Lasnamäelt Eesti Ekspress 8. august 2013 Raseduspuhkusel Ivanova sai sellegipoolest ametisse! 13. detsember 2013
Nukumaja (film 1922)

"Nukumaja" on Charles Bryanti Ameerikas 1922. aastal loodud tummfilm. Filmi produtsent ja üks peaosatäitjaid oli Alla Nazimova, lavastas tema abikaasa Charles Bryant. Tegemist on Henrik Ibseni näidendi "Nukumaja" neljanda ekraniseeringuga USA-s. Film on kaotsi läinud. Alan Hale – Torvald Helmer Alla Nazimova – Nora Helmer Nigel De Brulier – dr Rank Elinor Oliver – Anna Wedgwood Nowell – Nils Krogstad Clara Lee – Ellen Florence Fisher – pr Linden Philippe De Lacy – Ivar Barbara Maier – Emmy A Doll's House at silentera.com Ronald Bergan, The United Artists Story , Octopus Book Limited, 1986 – ISBN 0-517-56100-X, p. 16 Jerry Vermilye, The Films of the Twenties, Citadel Press, 1985 – ISBN 0-8065-0960-0, pp. 62-63 allrovi/synopsis
Transpadaani vabariik

Transpadaani vabariik (itaalia Repubblica Transpadana) oli revolutsiooniline, ajutine ja rahvusvaheliselt tunnustamata valitsus, mis rajati Milanos kindral Napoleon Bonaparte'i poolt. 10. mail 1796 võitis Prantsuse armee Austria vägesid Lodi lahingus ja okupeeris iidse Milano hertsogiriigi. Napoleon seadis ametisse ajutise valitsuse, mis asendas Austria ametnikud ja asutas Põhja-Itaalias Prantsusmaa tütarvabariigi, rakendades Prantsuse revolutsioonikalendri. Valitsusele anti Napoleoni poolt 8. brümääril aastal V (29. oktoobril 1796) täielik tsiviilvõim, isegi kui selle käsud pidi heaks kiitma Prantsuse vägede komandör Lombardias. Valitsus koosnes neljast departemangust: usu- ja kultuuriasjad, transpordi- ja ehitusasjad, raha- ja maksuasjad ning kaubandus- ja äriasjad. Pärast Napoleoni armee uusi võite vabariigi territoorium kasvas; Leobeni rahuga 17. aprillil 1797 alustas Prantsusmaa Veneetsia vabariigi okupeerimist, vallutades Bergamo ja liikudes Adda jõelt itta Oglio jõele, Veneetsia territooriumide demarkatsioonijoonele, mis tekkis rohkem kui kolm sajandit varem. 19. mail liidendas Napoleon Milanoga endise Modena hertsogkonna territooriumid külgnevast Tsispadaani vabariigist. 29. juunil otsustas kindral anda vabariigile lõplik korraldus ja pro forma sõltumatus: oma enda dekreediga kuulutas ta Tsisalpiini vabariigi sündi. Prantsuse revolutsioonisõdade Itaalia kampaaniad Itaalia ajalooliste riikide loend Milano hertsogiriik
Suurop

Suurop on olnud kahe laeva nimi: Suurop (laev 1957) Suurop (miiniveeskja-traaler)
Absurd

Absurdsus (ladina sõnast absurdus 'mõttetu, totter') on omadus olla mõttetu, mõistuspäraselt õigustamatu. Selles seoses omistatakse absurdsust eelkõige inimese elule (eksistentsile), sest seda ei saa mitte miski õigustada. Sellist absurdsuse olukorda, inimese ja maailma vahelist lõhet nimetatakse absurdiks. Teoses "Sisyphose müüt" kirjutab Albert Camus: "See maailm iseenesest ei ole mõistuspärane ... (...) Aga absurdne on selle irratsionaalse konfrontatsioon meeletule selguseihale, mille kutse heliseb vastu inimese sisimas." Ta küsib, kas inimesel, kes on oma eksistentsi absurdsust tunnetanud, tasub veel edasi elada, ja vastab: see on võimalik, kuid nõuab tõsist pingutust. Maailm iseenesest ei ole absurdne. Absurditunnetus tekib inimese teadvuses maailma irratsionaalse olemuse ja kõike seletada püüdva inimmõistuse kokkupõrkes. Absurd sünnib seal, kus küsiva inimese vastas seisab vaikiv maailm. Sel pinnal tekkinud absurdikirjandusse kuuluvad Camus' "Võõras" ning "Sisyphose müüt", Eugène Ionesco esimesed näidendid ja Samuel Becketti näidendid (absurditeater). elu mõte Albert Camus. Sisyphose müüt. Thomas Nagel. The Absurd. – Journal of Philosophy, 1971, LXVIII, 20. Ümbertrükk raamatus "Mortal Questions" (1979). Vaata Mortal Questions#Absurd.
WordStar

WordStar on firma MicroPro International loodud tekstitöötlusprogramm. Selle esmaversioon avaldati septembris 1978 operatsioonisüsteemile CP/M.
Roheline (täpsustus)

Roheline on värvus. Roheline tänav on mitme tänava nimi. Rohelised Roheline aas Roheline turg Roheline järv
A Doll's House

"A Doll's House" on mitme filmi originaalpealkiri: "Nukumaja", 1911. aasta USA tummfilm; "Nukumaja", 1917. aasta USA tummfilm; "Nukumaja", 1918. aasta USA tummfilm; "Nukumaja", 1922. aasta USA tummfilm.
Merethe Lindstrøm

Merethe Lindstrøm (sündinud 26. mail 1963 Bergenis Norras) on norra kirjanik. Ta sündis Bergenis, kuid lapsena on elanud ta ka Hammerfestis Stordis (asub Hordalandi maakonnas) ja Hølandis (asub Akershusi maakonnas Aurskog-Hølandi vallas). Praegu elab ta Oslos. Ta alustas kirjanikuteed 1983. aastal novellikoguga "Sexorcisten og andre fortellinger" ("Seksortsist ja teisi jutustusi"). 2019. aasta seisuga on tal ilmunud kümme romaani, seitse novellikogu ja üks lasteraamat. Kirjaniku seitsmes romaan "Dager i stillhetens historie" (2011, "Vaikuse päevad") pälvis 2012. aastal Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna. "Vaikuse päevad" ilmus 2013. aastal kirjastuse Eesti Raamat väljaandel sarjas "Põhjamaade romaan" ka eesti keeles (tõlkija Riina Hanso). 2008 Doblougi preemia 2011 Norra kriitikute preemia 2012 Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhind Sexorcisten og andre fortellinger, novellikogu, 1983 Borte, men savnet, novellikogu, 1986 Kannibal-leken, novellikogu, 1990 Regnbarnas rike, romaan, 1992 Svømme under vann, novellikogu, 1994 Steinsamlere, romaan, 1996 Stedfortrederen, romaan, 1997 Mille og den magiske kringlen, lasteraamat (koos Gro Hege Berganiga), 1997 Jeg kjenner dette huset, novellikogu, 1999 Natthjem, romaan, 2002 Ingenting om mørket, romaan, 2003 Barnejegeren, romaan, 2005 Gjestene, novellikogu, 2007 Det må ha vært ensomt der. Utvalgte noveller, novellikogu, 2008 Dager i stillhetens historie, romaan, 2011 (eesti keeles "Vaikuse päevad", 2013, tõlkija Riina Hanso) Arkitekt, 2013 Fra vinterarkivene, 2015 Nord, romaan, 2017 Fuglenes anatomi, romaan 2019
Traktaat

Traktaat (ladina keeles tractatus, "käsitlus", "arutlus") on teadusteksti arhailine vorm, mis tavaliselt kujutab enesest lühemat teatud teemat käsitlevat kirjalikku teksti. Traktaate on kirjutatud religiooni-, filosoofia-, kultuuri-, poliitika-, moraali- või ka loodusteaduslikel teemadel. Traktaat võib sarnaneda esseega, sest mõlemad on kontsentreeritud eelkõige autori subjektiivsete arvamuste ja põhimõtete esitamisele. Traktaadi mõiste pärineb antiikajast. Traktaatide kogumikuks võib pidada ka talmudit, mis kujutab enesest toora teatud tähenduste kommentaare. Tänapäeval kirjutatakse traktaate põhiliselt religiooni, poliitika või ka kaunite kunstide mõne valdkonna ideoloogia levitamiseks. Sellistel traktaatidel puudub tavaliselt teaduslik sisu. Traktaatide lihtsustatud vorme – lendlehti, laimukirju või üleskutseid võitlusele – nimetatakse pamflettideks.{viide?} Tšanakya "Arthašastra" Klaudios Ptolemaios "Almagest" Nizam al-Mulk "Siyasatnama" ("Raamat valitsemisest") Niccolò Machiavelli "Vürst" René Descartes "Maailm", "Compendium Musicae", "Arutlus meetodist" John Locke "Kaks traktaati valitsemisest" David Hume "Traktaat inimloomusest" Adam Smith "Moraalitunnete teooria" ("The Theory of Moral Sentiments") , "Rahvaste rikkusest" ("The Wealth of Nations") Joseph Priestley "Disquisitions relating to Matter and Spirit" William Godwin "Enquiry concerning Political Justice, and its Influence on General Virtue and Happiness" Karl Marx "Kapital" Julien Offray de La Mettrie "Inimmasin" ("L'Homme Machine") Sun-zi "Sõjakunst" Eukleides "Elemendid" Ptolemaios "Geograafia" Thomas Paine "Inimõigused" (Rights of Man), "Terve mõistus" (Common Sense), "Mõistuse ajastu" ("The Age of Reason]]") Charles Darwin "Liikide tekkimisest" ("On the Origin of Species") Shitao "Hua Yu Lu" ("Traktaat maalikunsti filosoofiast") Wassily Kandinsky "Vaimsest kunstis" (On the Spiritual in Art) Vitruvius "De architectura" Leon Battista Alberti "De re aedificatoria" Andrea Palladio "I Quattro Libri dell’Architettura" Hector Berlioz "Suur traktaat moodsast instrumentatsioonist ja orkestratsioonist" (Grand traité d'instrumentation et d'orchestration modernes, Op.10, 1843/44, täiendatud 1855, Richard Straussi kommentaaridega väljaanne 1904)[1] Olivier Messiaen "Minu helikeele tehnika" (Technique de mon langage musical, 1944) Jean-Philippe Rameau "Traktaat harmooniast" (Traité de l'harmonie réduite à ses principes naturels, 1722)[2] Iannis Xenakis "Vormelipõhine muusika" (Musiques formelles, nouveaux principes formels de composition musicale, 1963) Ludwig Von Mises "Human Action" Paul Samuelson "Majandusanalüüsi alused" ("Foundations of Economic Analysis") Milton Friedman "Kapitalism ja vabadus" ("Capitalism and Freedom") Murray Rothbard "Inimene, majandus ja riik" ("Man, Economy, and State") George Reisman "Kapitalism: traktaat majandusest" ("Capitalism: A Treatise on Economics")
Poliitiline reklaam

Poliitiline reklaam on reklaami alaliik, mis käsitleb poliitilisi organisatsioone (eelkõige erakondi ja valimisliite), üksikpoliitikuid, poliitilisi algatusi või kampaaniaid. Paljudes riikides, sh Eestis kehtivad poliitilisele reklaamile erilised piirangud. Näiteks ei ole Eestis lubatud poliitiline välireklaam vahetult valimiste eel. Ehkki poliitilise reklaami täpsemast määratlemisest on Eestis korduvalt kõneldud, pole selleni 2013. aastaks veel jõutud. Mõiste hägususe ja tugevate huvide tõttu tekitab poliitilise reklaami küsimus palju poleemikat. Tihti esineb piiripealseid juhtumeid, kus ühiskonnagrupid on eri seisukohtadel, kas konkreetne reklaam on poliitiline või mitte. Üks tuntumaid sellekohaseid näiteid on nn K-kohukese juhtum: ärimees Oliver Kruuda juhitud Tere piimatööstuses valmistatud kohuke, mille reklaamid ilmusid Tallinna tänavatele just enne valimisi ning mille logo sarnanes kujult ja värvilt Keskerakonna logoga. Kohuke kadus müügilt mõni aeg pärast valimisi. Kohtuotsusega kinnitati siiski, et tegemist ei olnud poliitilise reklaamiga. Poliitiliseks on nimetatud ka Tallinna linnavalitsuse teavituskampaaniat "Tallinn aitab", mis aktiveerub tavaliselt valimiste eel. Samuti on peetud poliitiliseks reklaamiks 2013. aasta juulis Tartus levitatud Tartu triatloni plakatit, mida ehtis reformierakondlasest toonase linnapea Urmas Kruuse näopilt. Poliitilise reklaami ühe alternatiivina on pakutud välja ka selle täielikku keelustamist, andes poliitiliste jõudude esindajatele vaid võrdselt eetriaega Eesti Rahvusringhäälingus sisulisteks debattideks ja oma seisukohtade väljendamiseks. Taolise meetme tõhususe suhtes on väljendatud vastandlikke arvamusi. Külliki Kübarsepp "Miks on poliitreklaami mõiste umbmäärane?" Postimees, 25.09.2013 Anna Põld "Mart Raudsaar: võrdsuse ülim tagaajamine viib omakorda ebavõrdsuseni" Postimees, 26. august 2013 Teelemari Loonet "Randpere tahab keelustada poliitreklaami kolm kuud enne valimisi" Postimees, 25. september 2013 Helen Mihelson "Tsahkna: «Tallinn aitab» kampaaniat on tehtud alati ainult enne valimisi" Postimees, 18. september 2013 Uwe Gnadenteich "Kaubanduskeskustes on valimisreklaamide eksponeerimine lubatud" Postimees, 17.09.2013 Uwe Gnadenteich "Keelatud valimisreklaamid olid ka IRLi kontori akendel" Postimees, 16.09.2013 Anna Põld "Vallalehed seavad valimisreklaamide kajastamisele omad reeglid" Postimees, 25.08.2013
Musta mantliga mees

"Musta mantliga mees" on kirjanik Eduard Vilde üks esimesi ühiskondlikke vastuolusid käsitlev jutustus. Jutustus algab lausega: doktor Anton Meding – musta mantliga mees krahv Edvin Palmer – Elvita mõisa omanik krahvinna Dorothea Palmer – Edvin Palmeri abikaasa, Laura ja Armandi ema krahvipreili Laura Palmer – Edvin Palmeri 19-aastane tütar Armand Palmer – Palmerite haige 10-aastane poeg Leib Jochel – juudist liiakasuvõtja, kes ihaldab krahv Palmeri tütart Laurat, kellega ta soovib abielluda Albert Palmer – Elvita mõisa eelmine omanik, Edvin Palmeri vanem vend, kes pärandab Elvita mõisa Edvinile parun Hugo von Lammerheim – Palmerite naabermõisa uus omanik Eduard Vilde. "Musta mantliga mees". Eduard Vilde. "Musta mantliga mees". Mixi kirjastus. ISBN 9985-9250-7-6
Primaarne pulmonaalhüpertensioon

Primaarne pulmonaalhüpertensioon ehk esmane kopsuvereringe hüpertensioon ehk primaarne kopsu hüpertensioon on pulmonaalhüpertensiooni haigusjuhtum, millel puudub ja/või millel ei suudeta tuvastada kindlat põhjust peale kopsuarteri püsiva kõrgenenud rõhu seisundi ning hüpertoonilise südame- ja kopsuhaiguse (patoloogilised muutused, postmortaalselt, minimaalsed). Tänapäeval on primaarne pulmonaalhüpetensioon vananenud termin ja kasutusel on termin "idiopaatiline pulmonaalhüpertensioon" (IPAH). 1. rühm: Pulmonaalne arteriaalne hüpertensioon (PAH) 1.1. Idiopaatiline (IPAH) (van primaarne pulmonaalhüpertensioon). Primaarne pulmonaalhüpertensioon klassifitseeritakse Eesti Tervishoiusüsteemis töötavate arstide poolt RHK-10 alusel, peatüki IX: Vereringeelundite haigused alamjaotises: I27.0 Primaarne kopsu (arteriaalne) hüpertensioon Kopsu (arteriaalne) (idiopaatiline; primaarne) hüpertensioon pulmonaalpuudulikkus pulmonaalstenoos D.J.Weatherall, J.G.G. Ledingham, D.A.Warrell, Oxford textbook of medicine, Volume 2, Section 13,lk 13.245 - 13.246, Oxford University Press, 1983, ISBN 0 19 261159-3 Alan Altraja, TÜ Kopsukliinik,Pulmonaalhüpertensioon Veebiversioon (vaadatud 25.09.2013) Gérald Simonneau, Ivan M. Robbins, Maurice Beghetti, Richard N. Channick, Marion Delcroix, Christopher P. Denton, C. Gregory Elliott, Sean P. Gaine, Mark T. Gladwin, Zhi-Cheng Jing, Michael J. Krowka,David Langleben, Norifumi Nakanishi, Rogério Souza, Updated Clinical Classification of Pulmonary Hypertension, Journal of the American College of Cardiology,Volume 54, Issue 1, Supplement, 30 June 2009, Pages S43–S54 Proceedings of the 4th World Symposium on Pulmonary Hypertension veebiversioon (vaadatud 25.09.2013) (inglise keeles)
Colum McCann

Colum McCann (sündinud 28. veebruaril 1965 Dublinis) on iiri kirjanik ja kaasaegse kirjanduse professor. Ta on sündinud Dublinis ja õppinud ajakirjandust College of Commerce in Rathminesis (praegu on osa Dublini Tehnoloogiainstituudist). 21-aastaselt sai ta The Irish Pressi reporteriks, ta viibis USA-s väga erinevates olukordades: töötas baarmenina, jalgrattamehaanikuna, basseinide koristajana; ööbis afroameeriklaste ja amišite juures. Hiljem jäi ta paigale Texasesse Washingtoni maakonda Brenhami lähedale. Ta on ka kirjandusprofessor New Yorgis Hunteri kolledžis (New Yorgi Linnaülikoolis) ja külastab tihti European Graduate Schooli (asub Saas-Fees Valais' kantonis Šveitsis). Ta abiellus 1992. aastal ja tal on kolm last. Pärast abiellumist elasid nad abikaasaga poolteist aastat Jaapanis ja asusid seejärel New Yorki. 2011 – Dublini rahvusvaheline IMPAC-i kirjanduspreemia 2017 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks "Fishing the Sloe-Black River" (1994) "Songdogs" (1995) "This Side of Brightness" (1998) "Everything in this Country Must" (2000) "Dancer" (2003) "Zoli" (2006) "Let the Great World Spin" (2009) "TransAtlantic" (2013) "Zoli" (2007) (tõlkinud Maia Planhof) "Tantsija" (2008) (tõlkinud Kätlin Kaldmaa) "Las suur maailm pöörleb" (2011) (tõlkinud Elin Trélon, ilmus sarjas "Nüüdisromaan") Elulugu European Graduate Schooli kodulehel