laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
David Lidov

David Lidov (sündinud 1941) on Kanada muusikateadlane ja semiootik. Kui Lidov tutvus autopoieesi ning organismi kui informatsioonihomöostaasile läheneva süsteemi mõistega ning Ray Jackendoffi ("Consciousness and the Computational Mind") tõestusega, et füüsikalistes suhetes paistab teadvus liiasena, tekkis tal küsimus, kas semiootika võib leida üles tegevusstruktuurid, mis seostuvad ainult teadvusega. Siin on kaudselt juttu sellest küsimusest, kuid põhiliselt edendatakse siin tõlgendi mõistet. Teadvus on ruum, milles esinevad mitmesugused elamused. Võib-olla märkide kasutamise elamus eeldab struktuure, mis nõuavad teadvust. Semiootikutele võib tunduda, et kõik elamused on märgielamused. Lidov nii ei arva. Me saame eristada kvaliteetide ja teatud sündmuste elamusi nendest tulenevate või neid tekitavate märkide elamustest. Mõtlus ja mõned kunstivormid püüavad mittesemiootilisi elamusi esile kutsuda ja säilitada. Neid elamusi kõrvale jättes teeme metodoloogilise lihtsustuse. Selle lihtsustusega võivad teadvusse kuuluda tähelepanu all olevad üksused (items), tähelepanule põhimtteliselt kättesaadavad üksused, teadlikkus ja teadlikkuse sisu, kirjeldatavad (reportable) ja kirjeldamatud elamused, inimeste ja mitteinimeste elamused, unustatud või väljatõrjutud elamused, mida saab meenutada. Välja jäävad näiteks võrkkesta "elamused" enne selle info ajju jõudmist. Cross Talk. – Semiotic Review of Books, 1992, 3(3). 1–2. Veebiversioon. Elements of Semiotics, 1. trükk, St. Martins Press 1999; 2. trükk: Elements of semiotics: A neo-structuralist perspective, 2017. Veebiversioon. Genuine Triadicity in Computation, Cognition and Consciousness. – Chinese Semiotic Studies, 2019, 15(2), lk 175–197,
Heelia Sillamaa

Heelia Sillamaa (sündinud 31. mail 1995 Kärdlas) on Eesti ajakirjanik ja telesaatejuht. Ta on töötanud telekanalis Kanal 2 reporterina. 2022. aastal avaldas ta autobiograafilise raamatu "Ammuu". Õppis aastatel 2002–2014 Tallinna Saksa Gümnaasiumis ning astus keskkooli lõpetamise järel Tallinna Tehnikaülikooli rahvusvahelise majanduse ja ärikorralduse erialale. Vahemikus 2015–2016 oli ta vahetustudengina Viini rakenduskõrgkoolis FHWien der WKW (juhtimise ja kommunikatsiooni erialad) ning 2017. aastal lõpetas TTÜ rakenduskõrghariduse diplomiga. Hiljem on ta end täiendanudSuurbritannias Windsoris kursusel Film and Theatre as tools for community develompent (2016). 2017. aastal töötas Sillamaa Postimehe majandustoimetuses reporterina, misjärel oli aasta aega Lõuna-Aafrika Vabariigis vabakutseliseks ajakirjanikuks. Aastatel 2018–2019 töötas ta Postimehe uudistetoimetuses reporterina ning on alates 2018. aastast on olnud portaali Elu24 taskuhäälingu saatejuht. Aastatel 2018–2019 oli ta Kanal 2 uudistesaate "Reporter" reporter, alates 2019. aastast Kanal 2 saatesarja "Õhtu!" reporter ja toimetaja. Samuti on olnud saadete "Maailma parimad reklaamid" (2019) ja "Päriselu lood" (al 2019) saatejuht ja toimetaja. Tema elukaaslane on lavastaja Peep Maasik, 2020. aasta novembris sündis neil poeg Paul. "Heelia Sillamaa | Teletegijate biograafiad". Telekraat. Vaadatud 14. detsember 2022.
Mk 14 Enhanced Battle Rifle

"Mk14" suunab siia. Arvutikomplekti kohta vaata artiklit MK14. Muude kasutuste kohta vaata artiklit Mark XIV. Mk 14 Enhanced Battle Rifle (EBR; inglise keelest 'täiustatud lahinguvintpüss') on valikulise tulerežiimiga Ameerika Ühendriikide lahinguvintpüss, mis kasutab padrunit 7.62×51 mm NATO. Tegu on M14 vintpüssi ümberehitusega, mis konstrueeriti Ameerika Ühendriikide erioperatsioonide väejuhatusele, nt Navy SEALsile, Delta Force'ile ja armee erivägedele. Relvad sobivad nii täpsuslaskuritele kui lähivõitluseks. Aastast 2010 on USA armee väljastanud igale Afganistanis teenivale jalaväerühmale kaks EBR-i. Mk 14 EBR-il on standardkaaluga 560-millimeetrine vintraud ja GI-tüüpi leegisummuti.  Ameerika Ühendriigid: sõdades Iraagis ja Afganistanis.  Austraalia: Spetsiaalne õhuteenistuse rügement Talibani-vastastes operatsioonides.  Iraak: Iraagi erioperatsioonide jõud. Islamiriik Süüria Vaba Armee USA relvajõudude individuaalrelvade loend Lahinguvintpüsside loend "M14 7.62mm Enhanced Battle Rifle (EBR)". peosoldier.mil. Lk 219. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. juuli 2014. Vaadatud 26. veebruar 2017. فرقة المعتصم (17. juuni 2017). "لواء المعتصم- معسكر_المهام_الخاصة3 مميز ولأول مرة في الجيش السوري الحر تدريب برمائي" – cit. via YouTube. "US Mk 14 EBR allegedly seized by Jabhat al-Nusra in Syria - Armament Research Services". MK 14 Mod 0 Retrieved on May 29, 2010. Neville, Leigh (2016). Modern Snipers. Bloomsbury Publishing. Lk 256. Modern Firearm's M14 Page. Retrieved on September 23, 2008. Mizokami, Kyle (9. märts 2018). "U.S. Army Squads Getting New Marksman Rifles". Popular Mechanics.{{cite web}}: CS1 hooldus: url-olek (link) "Archived copy" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 3. märts 2016. Vaadatud 15. mai 2015.{{cite web}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Hetherington, Andrew (3. veebruar 2011). "Extreme Peril". Army News (Australia). Vaadatud 9. juuni 2011. Vining, Miles (22. aprill 2017). "ISOF Arms & Equipment Part 2 – Precision Rifles". armamentresearch.com. Gibbons-Neff, Thomas (7. september 2017). "An old American rifle gains prominence in Islamic State propaganda footage". The Washington Post. Smallwood, Michael (11. august 2015). "United States Mk 14 EBR in Syria". Armament Research Services (inglise). Vaadatud 5. juuli 2021.{{cite web}}: CS1 hooldus: url-olek (link)
Ants Ilus

Ants Ilus on mitme tuntud inimese nimi: Ants Ilus oli viimane elusolev Vabadussõja veteran. Ants Ilus oli eesti loomakasvatusteadlane.
Andrei Haritonov

Andrei Haritonov (vene Андрей Игоревич Харитонов ; 25. juuli 1959 Kiiev – 23. juuni 2019 Moskva) oli vene filminäitleja ja -režissöör. Tema ema oli vene keele ja kirjanduse õpetaja, isa insener. Ta kasvas üles Kiievis. Andrei käis füüsika- ja matemaatikakallakuga keskkoolis. Ta joonistas palju ning soovis arhitektuuriinstituuti astuda. Hiljem on talle tundunud, et see oli vaid enesepettus: sisimas unistas ta kogu aeg vaid lavast ja ekraanist. Kui Andrei Haritonov õppis Karpenko-Karõi nimelise Teatriinstituudi teisel kursusel, sai ta kutse minna mängima Kiini E. Voinochi samanimelise romaani põhjal tehtavas telefilmis. Esimest korda filmis ja kohe peaosas, pealegi nii populaarses ekraniseeringus! 20-aastasele üliõpilasele tõi see roll 1981. aastal Monte Carlo rahvusvahelise telefilmide festivali "Kuldnümfi" ja Ukraina NSV Tarass Ševtšenko nimelise riikliku preemia ning muidugi tohutu suure populaarsuse terves Nõukogude Liidus. Väga menukas oli ka muusikaline film, rokkooper "Joaquin Murieta täht ja surm". milles Haritonovil oli taas nimiosa, jällegi romantiline kangelane, seekord aga vaene tšiili nooruk, kes koos paljude omataolistega läks Californiast kulda otsima ja kellest sai omamoodi õilis röövel – kättemaksja gringodele nende ülekohtu ja julmuse eest. Andrei Haritonovi ülesanne oli sedavõrd vastutusrikkam, et filmi aluseks võetud P. Gruško näidend (mis omakorda tugines Pablo Neruda poeemile ja Ladina-Ameerika rahvaste folkloorile) oli noorte seas saanud ülipopulaarseks, ka heliplaat selle muusikaga (helilooja A. Rõbnikov) oli levinud tohututes tiraažides. Nii nagu Haritonovi Kiin võeti noore põlvkonna poolt vastu oma kangelasena, nii köitis tema romantiline kangelane neis meile eksootilistes olukordades, mille kaudu režissöör toob noore vaatajani paljud ka tänapäeval aktuaalsed ühiskondlikud probleemid. Haritonovi Lance Agatha Christie romaani põhjal loodud mängufilmis "Musträstaste saladus" erines eelnimetatuist kardinaalselt. On ju filmis kaua aega sümpaatsena tundunud Lance oma ahne ja kalgi perekonna kõige paadunum liige, kes söandab varandusvõitluses minna kaugemale kui ükski teine. Muide, Miss Marple'it mängis selles filmis Ita Ever. Andrei Haritonov näitles veel paljudes kino- ja telefilmides: "Jaroslav Tark", "Assol", "Granaadisaartel", "Vanina Vanini" jt. Enamasti mängis ta eksootilisi kangelasi, ilmudes ekraanile tinglikes, igapäevaelust kaugetes olukordades. Eriskummaline oli ka tema nähtamatuks muutunud teadlane Griffin H. G. Wellsi maailmakuulsa ulmeromaani motiividel tehtud linaloos. Ühes intervjuus ütles Andrei Haritonov, et tema arvates pole vaja loobuda ühestki pakutavast rollist, on ju huvitav katsetada end ootamatutes ülesannetes. Näitleja tahaks mängida nii nüüdisaegset kui klassikalist repertuaari. Tema unistuseks oli Treplev Tšehhovi "Kajakas". Tema harrastuseks oli maalikunst, samuti katsetas ta laulmist. Nõukogude filminäitlejad: Andrei Haritonov Andrei Haritonov andmekogus IMDb (inglise)
Remington 700

Remington 700 on Ameerika Ühendriikide käsilukustusega kesktule-vintpüsside seeria, mida Remington Arms toodab alates 1962. aastast. Tegu on aastal 1948 konstrueeritud Remington 721 ja 722 seeria edasiarendusega. Remington 700 disainil põhinevad USA armee ja merejalaväe snaiperrelvad M24 ja M40. Üldiselt on Remington 700 relvadel olenevalt kaliibrist 3–5-lasuline relvasisene salv. Toodetakse ka eemaldatava lehtsalvega mudeleid. Nii tehases kui järelturul on saadaval lai valik erinevaid osi, mis relvale sobivad. Aastatel 1978–1982 oli müügil mudel Sportsman 78, mis oli ehituselt samasugune, aga materjali poolest odavam.  Ameerika Ühendriigid: Ameerika Ühendriikide piirivalve, Ameerika Ühendriikide merejalavägi, Ameerika Ühendriikide merevägi, Ameerika Ühendriikide armee, Cambridge Police Department (Massachusetts).  Austraalia: Uus-Lõuna-Walesi politseijõudude State Protection Group.  Filipiinid: Filipiinide merejalavägi.  Hiina: Relvastatud rahvapolitsei  Iisrael: Iisraeli politsei ja Iisraeli kaitsejõudude eriväed, asendatakse mh M24 SWS-ga.  Indoneesia: KOPASKA ja Kopassus.  Kanada: Kanada ratsapolitsei.  Malaisia: Pasukan Gerakan Khas (PGK).  Sierra Leone: Sierra Leone politsei.Mall:Self-published inline Vintpüssipadrunite loend Käsi- ja vintpüssipadrunite tabel Tulirelvade loend Krieger, Jim (9. märts 2010). "Guns of the United States Border Patrol". Human Events. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. mai 2010. Vaadatud 2. september 2010. Senich, Peter R. (1988). Complete Book of U.S. Sniping. Boulder, CO: Paladin Press. Lk 28. ISBN 978-1-58160-610-2. C, Luke. "Cambridge Police Commissioner makes Plans to Reduce Gun Inventory". The Firearm Blog.{{cite web}}: CS1 hooldus: url-olek (link) "Sydney Siege - The Firearm Blog". 8. jaanuar 2015. "The Philippine Marine Corps Scout Sniper Program". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. jaanuar 2008. Vaadatud 22. mai 2009. "Archived copy". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. november 2018. Vaadatud 24. november 2018.{{cite web}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "isayeret.com | The Israeli Special Forces Database". isayeret.com. Vaadatud 27. veebruar 2021. "Kopassus & Kopaska – Specijalne Postrojbe Republike Indonezije" (horvaadi). Hrvatski Vojnik Magazine. Originaali arhiivikoopia seisuga 22. august 2010. Vaadatud 12. juuni 2010. "Archived copy" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6. juuli 2011. Vaadatud 4. veebruar 2011.{{cite web}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Thompson, Leroy (detsember 2008). "Malaysian Special Forces". Special Weapons. Originaali arhiivikoopia seisuga 22. juuli 2012. Vaadatud 29. november 2009. "World Infantry Weapons: Sierra Leone". 2013. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. november 2016. CNBC program on the Remington 700 Remington Under Fire investigative journalism since 2010 by CNBC Remington Model 700 product page
Konstantinos III

Konstantinos III (Flavius Heraclius novus Constantinus; kreeka keeles: Ἡράκλειος Κωνσταντῖνος 3. mai 612 - 25. mai 641) oli kõige lühemat aega (3 kuud) valitsenud Bütsantsi keiser 11. veebruarist 641 kuni surmani. Konstantinos oli oma isa Herakleios I kaasvalitseja ning sai keiser peale viimase surma. Tema ema oli surnud vahetult peale sünnitust. Konstantinos kuulutati ainuvalitsejaks, kuigi isa oli soovinud, et ta oleks võrdne valitseja oma poolvennaga. Herakleiosel oli teisest abielust Martinaga poeg Herakleios. Seejuures oleksid mõlemad pojad pidanud austama Martinat emana ja keisrinnana. Keiser Herkleios viibis tihti pealinnast eemal ning seetõttu sai Konstantinos juba varakult valitseja rolliga tuttavaks. Kui isa läks 622. aastal sõtta pärslaste vastu, jäi 10-aastane Konstantinos teda asendama. Mõned aastad hiljem, 625.-626. aasta talvel elas ta üle äreva olukorra, kui pealinn sattus pärslaste ja avaaride piiramisrõngasse. Kuigi avaaridel oli Bütsantsiga sõlmitud rahuleping, ei suutnud nad oma ründepartnerite keelitusele vallutada Euroopa rikkaim linn vastu pidada. Peamiselt Bütsantsi tugeva laevastiku tõttu suutsid bütsantslased rünnaku tagasi tõrjuda. Keiser Konstantinos III ainuvalitsejaperioodist on suhteliselt vähe teada. Esiteks valitses ta väga lühikest aega ning teiseks ei paistnud ta inimesena ka millegagi silma. Oma sajapäevase valitsemisaja pühendas ta intriigidele ja dünastilisele võitlusele, mis varjutas tema jaoks kõik muud probleemid, nende seas ka araablastest tuleneva ohu. Võimalik, et Konstantinosele sai saatuslikuks otsus nõuda patriarhilt oma isa poolt Martinale jäetud raha väljaandmist. See samm pingestas keisri ja tema võõrasema suhteid veelgi. Konstantinos suri 25. mail 641. aastal ootamatult kurguverejooksu. Väga võimalik, et selle põhjuseks võis olla mürgitamine, mille taga oli arvatavasti leskkeisrinna Martina. Bütsants Bütsantsi ajalugu Herakleios I Herakleios II Bütsantsi keisrite loend David Vseviov (2004). Bütsantsi keisrid. Valitsejad purpuris. Tallinn: Kunst. Lk 125-126.
Siret Campbell

Siret Campbell (varem Siret Paju; sündinud 1. septembril 1982) on eesti dramaturg ja lavastaja, Drakadeemia asutaja ja juhataja. Aastatel 2002–2004 õppis ta Berliinis (Bard College Berlin) kirjandust ja filosoofiat. Aastatel 2005–2008 õppis ta Londonis, kus lõpetas 2008. aastal bakalaureusekraadiga (lavastamine ja dramaturgia nüüdisteatris) The Royal Central School of Speech and Drama ja 2018. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikool magistriõppe teatrikunsti ja teatripedagoogika erialal. Ta on 2008. aastast Drakadeemia juhataja, koolitaja ja vabakutseline dramaturg. Aastatel 2018–2019 oli ta Sõltumatu Tantsu Lava residentuuri dramaturgiaekspert ja 2019–2020 rahvusooperi Estonia turundusjuht. Ta on õpetanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis, Eesti Kunstiakadeemias, Tartu Ülikoolis ja Tallinna Ülikoolis. Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu juhatuse liige 2019. aastast, 2021. aastast selle juhatuse aseesimees. Töötab 2022. aastast Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis vanemlektorina ja õpetab dramaturgiat.[viide?] 2015 "Aadam ja Eeva", lavastusdramaturg (lavastaja Tanel Saar, VAT Teater 19.05.2015) 2015 Tennessee Williams, "Klaasist loomaaed", lavastaja assistent (lavastaja Katariina Unt, VAT Teater 28.10.2015) 2015 "Karlsson katuselt", libreto dramaturg (libreto autor Wimberg, lavastaja Ain Mäeots, Rahvusooper Estonia 06.11.2015) 2017 "Beatrice", näidendi autor (lavastaja Ain Mäeots, Vanemuine 21.10.2017 2020 Alan Bradley, "Piruka magus põhi", dramatiseerija (lavastaja Taavi Tõnisson, Ugala 04.03.2020 2020 "Beatrice", näidendi autor (lavastatud lugemine Budapestis József Attila teatris 09.03.2020 2021 Haide Männamäe, Toomas Tross, "Kalevipoja vägiteod", lavastusdramaturg (lavastajad Haide Männamäe ja Toomas Tross, Piip ja Tuut 25.06.2021 2017 "Lotte lood", stsenaariumi adapteerija (autorid Andrus Kivirähk, Janno Põldma ja Heiki Ernits, režissöör Elo Selirand), ETV 17.10.2017 2021 stipendium "Ela ja sära" Siret Campbell.[alaline kõdulink] eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu veebisait. Siret Campbell. Drakadeemia veebisait.
Suure slämmi meeste üksikmängu võitjate nimekiri

Selles artiklis kirjeldatakse üksikasjalikult meeste üksikmängu suure slämmi turniiride tennisemeistrite nimekirja. Ajaloos on toimunud mõned suured muudatused ja need on mõjutanud erinevate mängijate võidetud tiitlite arvu. Nende hulka kuuluvad Prantsusmaa rahvuslike meistrivõistluste avamine rahvusvahelistele mängijatele 1925. aastal, väljakutsevooru kõrvaldamine 1922. aastal ja elukutseliste mängijate lubamine 1968. aastal (avatud ajastu algus). Kõik need turniirid on loetletud tennise tänapäevase määratluse põhjal, mitte siis, kui ILTF need ametlikult tunnustas. ILTF tunnustas Austraalia ja USA turniire ametlikult 1924. aastal ning Prantsusmaa meistrivõistlused järgnesid aasta hiljem, 1925. aastal, kui need said avatuks kõigile rahvusvahelistele mängijatele. Ameerika Ühendriikide Murutennise Assotsiatsioonil (USLTA) oli ILTF-il mitmeid kaebusi ja ta keeldus liitumast 1913. aastal, kui see loodi. Koht: kajastab tennisistide järjestust. Selle määrab võitude arv. Nimi: ütleb mängija nime. 'Riik:' nimetab riiki, kust mängija alustas. Alates: aasta, mille mängija esimest korda võitis. Kuni: aasta, mil mängija viimati võitis. Kokku: on võidetud Suure Slämmi turniiride arv. Australian Open: loetleb Australian Openi võitude arvu alates 1905. aastast. French Open: loetleb French Openi võitude arvu alates 1891. aastast. Wimbledon: loetleb Wimbledoni võitude arvu alates 1877. aastast. US Open: loetleb US Openi võitude arvu alates 1881. aastast. Märkus: Endiselt aktiivsed tennisemängijad on esile tõstetud paksus kirjas. Grand Slam Winners Top End Sports Tennis 28 Slams Robertson, Max (1974). The Encyclopedia of Tennis. Viking Press. Lk 28-30.
Marek Sadam

Marek Sadam (sündinud 20. oktoobril 1978) on eesti laulja. Ta elas Suure-Jaani lähedal kuni neljanda eluaastani, seejärel kolis tema pere Kolga-Jaani. Ta on lõpetanud Kolga-Jaani Põhikooli ja Viljandi C. R. Jakobsoni nimelise Gümnaasiumi. Ta on olnud solist ansamblites N-Euro, Sadamasild, Tuulemaa. 2003 Tuulemaa "Küll süda teab" 2008 Laur ja Sadam "Kirjad maale" EAA 2008 "Tähepoisi laulud 1 - 12 kuud" EAA 2014 Sadamasild "Siis tulen, siis jään..." BGM Records 2017 Sadamasild "Grifoon ja šansoon" 2017 Marek Sadam ja Martin Trudnikov "Prantsuse šansoonid Läänemere ääres" 2018 Marek Sadam "Tulbid ja bonsai" 3CD 2020 Sadamasild "Õrntumedana" 2023 Sadamasild "Sina ja pojengid" "Snowflake" Tema isa on õpetaja, koolijuht ja poliitik Peeter Sadam ja ema on Reeda Sadam. Lepik, Kalev (12.10.2008). "Tähelaev: Marek Sadam". ERR. Vaadatud 19.10.2018. Seil, Liisi (10.11.2006). "Kolga-Jaani kool valmistub juubeliks". Sakala. Vaadatud 19.10.2018. "Kooli võimla saal saab juubeli puhul tuleristsed". Sakala. 19.11.2008. Vaadatud 19.10.2018. Viitamistõrge: Vigane <ref>-silt. Viide nimega :0 on ilma tekstita. Raun, Alo (20.06.2004). "Peeter Sadam: käitun ise teistega hästi ja ootan neilt samasugust käitumist". Sakala. Vaadatud 19.10.2018. "SALAJANE TOPELTELU! Muusik Marek Sadam sai ühe aastaga kaks last". Õhtuleht. 21. juuli 2023
Mukhriz Mahathir

Mukhriz Mahathir (jawi tähestikus مخريز بن محاضر; sündinud 25. novemberl 1964 Alor Setaris Kedahi osariigis) on Malaisia poliitik. Ta on ka Malaisia ​​endise peaministri Mahathir Mohamad poeg. Isa:Mahathir Mohamad Ema:Siti Hasmah Mohamad Ali Naine:Norzieta Zakaria Poeg:Misha Hakeem bin Mukhriz Tütar:Meera Alyanna Mukhriz, Melia Serena Mukhriz "Mukhriz formally announces resignation as Kedah MB". Malay Mail.
Fabijoniškės

Fabijoniškės (poola keeles Fabianiszki) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Fabijoniškėse valla territooriumil. Fabijoniškės piirneb lõunas Šeškinėga, läänes Pašilaičiaiga, idas Baltupiaiga, põhjas Visoriaiga ja loodes Perkūnkiemisega. Fabijoniškėses asub Raganiukė teater. Haridust annavad Leedu pimedate ja vaegnägijate hariduskeskus, Mykolas Romerise Ülikool, kaks algkooli, kaubanduskool, venekeelne kool, progümnaasium ja kaks gümnaasiumi. Linnaosa on saanud nime isikunime Fabijonas järgi. See on kujunenud Vilniusega liidetud samanimelise Avižieniai külanõukogus asunud küla aladele. Küla on iidne, see asus Vilniusest Kernavėsse viiva tee ääres. 1986. aastal hakati sinna rajama arhitekt Kazimieras Rimantas Balėnase kavandatud uut mikrorajooni. Fabijoniškėse idaossa ulatub parkmetsaga kaetud Šeškinė oos. Seal asub ka Cedronase ülemjooksu maastikukaitseala. Fabijoniškės. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004 Vilnijos Vartai Leedu geoportaal
Nalžovské Hory

Nalžovské Hory on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Klatovy ringkonnas. Nalžovské Hory asub Klatovyst umbes 20 km idakagus ja Plzeňist ligikaudu 46 km lõunas. Nalžovy küla on esmamainitud 1379. aastal. Stříbrné Hory asutati kaevandusasulana 1521. aastal ja alevi staatuse sai 1530. aastal. Stříbrné Hory sai linnaõigused 1853. aastal. Stříbrné Hory ja Nalžovy ühendati 1952. aastal ja asula sai nimeks Nalžovské Hory. Linnaõigused sai Nalžovské Hory 2008. aastal. Linnas asub Nalžovy loss, mis rajati 17. sajandi esimesel poolel renessansslossina, kuid ehitati 18. sajandi keskel ümber barokkstiilis. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Nalžovské Hory Český bedekr Historie, současnost Město Nalžovské Hory Zámek Nalžovy Hrady.cz
Andreas Aadel

Andreas Aadel (sündinud 11. septembril 1995) on eesti näitleja ja lavastaja. Ta on lõpetanud 2014. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi. Aastatel 2014–2016 õppis ta Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituudis filmikunsti erialal stsenaristikat ja filmiteooriat. Aastatel 2016–2020 õppis Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis lavastajaks (29. lend). Pärast seda asus näitleja ja lavastajana tööle Tartu Uues Teatris. 2019 Anton Tšehhovi novellide põhjal "Liiga palju armastust" (koos Elise Metsanurga ja Mihkel Kohavaga), Kuressaare Teater 2020 Harold Pinter, "Tumm teener", VAT Teater 2020 "Mängu ilu" (trupitöö, dramaturg Elise Metsanurk), Tartu Uus Teater 2021 Fjodor Dostojevski / Elise Metsanurk, "Rogožin" (koos Markus Helmut Ilvesega), Tallinna Linnateater 2022 Elise Metsanurk, Andreas Aadel “Siili poomine” (kaaslavastaja Elise Metsanurk), Tartu Uus Teater Andreas Aadel. Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu veebisait.