laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ülo Heinsalu

Ülo Heinsalu (23. september 1928 – 27. jaanuar 1994) oli eesti geoloog ja looduskaitsja. Ta lõpetas 1952. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geoloogia erialal. Seejärel töötas ta Kasahstanis Karagandõ geoloogia valitsuses; alates 1954. aastast Eesti Teaduste Akadeemia Geoloogia Instituudis. Ta tegeles peamiselt Eesti karsti, koobaste ja allikate uurimisega. Aastal 1981 algatas ta Tuhala karstialal nõiakaevu ümbruse uurimise. Ta oli üks "Eesti ürglooduse raamatu" koostajaid. Tuhala nõiakaevu juures avati 2001. aastal Ülo Heinsalu mälestuskivi. "Karst ja looduskeskkond Eesti NSV-s", Valgus 1977 "Eesti NSV koopad", Valgus 1987 EE 14 E. Pirrus. Ülo Heinsalu tähtsamad trükitööd. – Teaduse ajaloo lehekülgi Eestist, XI. Tallinn, 1995, lk 209–211 E. Pirrus. Põhjavesi pinnamoe kujundajana Eestis - Ülo Heinsalu elutöö Tutvustus Oru küla kodulehel
Vjatšeslav Košelev

Vjatšeslav Košelev (sündinud 20. jaanuaril 1968 Sverdlovskis Venemaal) on Eesti kergejõustiklane (pikamaajooksja) ja kaevur. Vjatšeslav Košelev on lõpetanud Uurali Polütehnikumi tehnik-tehnoloogina 1987. aastal. Ta töötab Põlevkivi Kaevandamise AS-is mäetöölisena. 1986 juunioride maailmameistrivõistlused 3000 m takistusjooksus 6. koht 1987 juunioride Euroopa meistrivõistlused 2000 m takistusjooksus 2. koht kümnekordne NSV Liidu juunioride meister Venemaa U17 rekordi omanik 3000 m takistusjooksus (8.58,0) Vjatšeslav Košelevile Eesti kodakondsuse andmine eriliste teenete eest, Vabariigi Valitsuse 20. detsembri 2007. a korraldus Jaan Martinson, Vjatšeslav Košelev: jooksev kaevur, kes väärib ausammast, SL Õhtuleht, 5. november 2007 Ida-Virumaaspordiliit: Vjatšeslav Košelev
Frankfurdi koolkond

Frankfurdi koolkond on neomarksistlikku ühiskonnateooriat arendanud koolkond, mis kujunes Frankfurdi Ülikooli sotsiaaluuringute instituudis 1931. aastal. Juhiks oli Max Horkheimer (1895–1973), kelle ümber koondus sotsiaal- ja kultuurifilosoofidest intellektuaalide rühm (Theodor Adorno, Walter Benjamin, Erich Fromm, Jürgen Habermas, Herbert Marcuse jt). Instituuti juhtisid veel Adorno, Marcuse, Fromm jt (1. laine); pärast Teist maailmasõda kujunes koolkonna liidriks Jürgen Habermas (2. laine). 1. laine Max Horkheimer (1895–1973), Theodor Adorno (1903–1969). Arvasid weberlikult, et kapitalism viib totaalselt hallatava ühiskonnani. Klassivõitlus ei toimi, kuna inimesed tasalülitatakse popkultuuri ja meedia abil. Siit ka ideoloogiakriitika vajalikkus, et paljastada meie ühiskonna ideoloogilised "alusmüürid". Vrd praeguse retoorikaga: Ameerika kui "demokraatia kants", hea demokraatia ja halvad teised vormid jne. Ideoloogiakriitikute arvates viib mistahes filosoofilise teooria universaliseerimine poliitilises praktikas paratamatult rõhumiseni. Koolkonna esimese laine esindajad on püüdnud ühendada Hegeli, Marxi, Freudi, Immanuel Kanti, Max Weberi ja György Lukácsi vaateid. Varajase K. Marxi arusaamu (võõrandumisprobleemid) hakati vastandama hilise K. Marxi arusaamadele (“Kapital”). Lähtuvalt Hegeli dialektikast kritiseeriti positivismi ühekülgse empirismi pärast. 2. laine esindaja Jürgen Habermas (1929) üritas ühiskonda põhjendada inimese kommunikatiivse loomusega, ratsionaalse avaliku konsensusega, ühendada teooriat ja praktikat. Max Horkheimeri juhitud seltskond püüdis ühendada empiirilisi ja teoreetilisi ühiskonnauuringuid (pakuti välja interdistsiplinaarne käsitlusviis). Koolkonna teoreetikute hulka kuulub ka Walter Benjamin. 1. Kriitilise ühiskonnateooria loomine. Eesmärk: parandada tegelikkust. 2. Revolutsiooniidee, kaks võimalust: 1) kas natsionaal-sotsialistlik valitsus või 2) revolutsioon (hiljem loobuti, revolutsioon kui terror). 3. Filosoofia ülesanne: teenida-kritiseerida kõike seda, kui inimene on võõrandatud ja orjastatud seisundis. Pärast Teist maailmasõda kasvas see kriitika üle industriaalühiskonna kriitikaks. 4. Meetod: terviklik, interdistsiplinaarne lähenemine ühiskonnale, empiirilise tasandi uurimuste ühendamine teoreetilise tasandiga, sotsioloogia ühendamine teoreetilise filosoofiaga. Koolkonna liikmed olid Max Horkheimer Theodor W. Adorno Herbert Marcuse Friedrich Pollock Erich Fromm Otto Kirchheimer Leo Löwenthal Franz Leopold Neumann Jürgen Habermas
Theodor Adorno

Theodor W. Adorno (kodanikunimega Theodor Ludwig Wiesengrund, 11. september 1903, Frankfurt – 6. august 1969, Visp) oli sotsioloog, filosoof ja muusikateadlane. Kuigi ta oli Frankfurdi koolkonna liige, pole tema teoste avar sisu määratletav koolkondlikult. 1925–1926 aastatel õppis Alban Bergi juures kompositsiooni. 1931. aastal kaitses töö Kierkegaardist. 1933. aastal pidi vastalanud õppejõutööst loobuma. 1938. aastal kolis Adorno New Yorki. Los Angeleses valmis teos "Moodsa muusika filosoofia" (“Philosophie der neuen Musik”), mille esmatrükk ilmus 1948. aastal Californias. Negative Dialektik, 1966. Adorno, Theodor W. 1993. Minima moralia: valimik. (Tõlkinud Mari Tarvas.) Akadeemia 6: 1178–1189. Adorno, Theodor W. 2004. Minima moralia: Katkendeid (nr 30, 40, 48, 58, 63, 96, 137, 143). (Tõlkinud J. Kägu jt., järelsõna Märt Väljataga.) Vikerkaar 3: 52–62. Adorno, Theodor W. 2003. Modernism I. (Tõlkinud Eda Jaanson.) Teater. Muusika. Kino 3. Adorno, Theodor W. 2003. Modernism II. Teater. Muusika. Kino 4. Adorno, Theodor W. 2019. Valik esseid kirjandusest. Tõlkinud Krista Räni. Loomingu Raamatukogu. Adorno, Theodor W. 2020. Uue muusika filosoofia. Tõlkinud ja järelsõna Jaan Ross. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus. Ross, Jaan 1993. Theodor Adornost ja tema Moodsa muusika filosoofiast. Akadeemia 6: 1166–1177. Ross, Jaan 2003. Adorno, muusika ja ühiskond. Teater. Muusika. Kino 3: 57–58. Luks, Leo 2003. 100 aastat ideoloogiakriitikat. Eesti Ekspress/Areen 18. september: lk B25. Ross, Jaan 2004. Theodor Adorno "Sissejuhatus muusikasotsioloogiasse" kui lääne muusikakultuuri mõtestamise katse. Vikerkaar 3: 62–72; ilmunud ka kogumikus "Tekste modernismist" (koostanud Mart Jaanson, Andrus Kallastu, Märt-Matis Lill), Tallinn 2005, lk 43–53. Autoritaarne isiksus
Skinheedid

Skinheedid (inglise keeles skinheads – 'kiilaspead') on mitme, mõnel juhul üksteisele vastanduva subkultuuri ühisnimetus: S.H.A.R.P.-skinheedid Anarho-skinheedid Gay-skinheedid Natsi-skinheedid Trooja skinheedid Nimetus "skinheedid" võib tähendada ka Trooja skinheede ehk algupäraseid skinheede, kes jätkavad n-ö juurtelähedast vaadete ja muusika liini. Mõned ingliskeelsed skinheedide veebilehed Ingliskeelset muusikat, mida skinheedid kuulavad
Kotka (täpsustus)

Kotka võib tähendada: Kotka, linnaks nimetatav omavalitsusüksus Soomes Kymenlaakso maakonnas Kotka, samanimelise omavalitsusüksuse keskusasula Kotka, küla Võru maakonnas Rõuge vallas Kotka, küla Harju maakonnas Kuusalu vallas Kotka on perekonnanimi Kotka tänav Kotka staadion (Tallinnas)
A-hepatiit

A-hepatiit ehk kollatõbi (vananenud nimega ka Botkini tõbi) on maksakahjustusega kulgev nakkushaigus. Sümptomid on iiveldus, palavik ja valu, mis avalduvad harilikult 3–6 nädala jooksul pärast viirusega kokkupuutumist. Mõne päeva möödumisel võivad nahk ja/või silmavalged muutuda kollakaks. Haigus kulgeb indiviiditi erineva raskusastmega, kuid tavaliselt maksapõletik krooniliseks ei muutu. A-hepatiit esineb väikelastel sageli kergemal kujul. A-hepatiidi vastu on võimalik lasta end vaktsineerida. A-hepatiidi viirus kandub edasi toidu ja joogiga, sellesse võib nakatuda ka ujumisel roiskveega saastunud vees. A-hepatiit on väga tavaline mitmes paigas maailmas ning nakatumise oht on suurim neis piirkondades, kus hügieeni- ja sanitaartingimused on ebapiisavad. A-hepatiidiga nakatumise ohtlikud piirkonnad on näiteks Venemaa, Egiptus, Küpros, Valgevene, Rumeenia, Bulgaaria, Türgi, Liibüa, Iraan, Alžeeria, Nigeeria, Keenia, Lõuna-Aafrika Vabariik, Kasahstan, Mongoolia, Hiina, Tai, Vietnam, Malaisia, Indoneesia, Mehhiko, Guatemala, Nicaragua, Panama, Kariibi mere saared, Brasiilia, Venezuela, Colombia, Peruu, Uruguay. B-hepatiit C-hepatiit
Haljala

Haljala on alevik Lääne-Virumaal, Haljala valla keskus. Asub Rakverest loodes ja jääb Tallinna–Narva maanteest vahetult põhja. Haljala üheks vaatamisväärsuseks on 14. sajandi lõpus ehitatud Haljala kirik koos seda ümbritseva kirikaia ja kabeliga. Kirikut kasutab Haljala Püha Mauritiuse kogudus. Haljalat mainiti esimest korda 1241. aastal ja selle tähistamiseks on alevikku püstitatud mälestuskivi. 13. sajandil rajati Haljalasse puukirik ning 14. sajandi lõpus kivikirik. Kirik sai kannatada nii Liivi sõja algul 1558. aastal kui ka Põhjasõjas 1703. aastal. Haljalas hakati kooliharidust andma juba 1687. aastal. Praeguse Haljala Kooli otsene eelkäija on 1847. aastal tööd alustanud Idavere vallakool. 1786. aastal rajati Haljala kalmistu. 7. septembril 1930 avati kalmistul Haljala Vabadussõja mälestussammas, mis õhiti Nõukogude okupatsiooni ajal 1945. aasta sügisel. Uus mälestussammas avati 24. veebruaril 1989. Eesti NSV ajal asus Haljalas Haljala kolhoosi keskus ning pärast 1976. aastat mitme kolhoosi ühinemisel moodustatud kolhoos Viru. Alates 1975. aastast. kuni 2021. aastani tegutses Haljalas Viru Õlu tehas. 1977. aastal liideti Haljala alevikuga Maheda. Asulas tegutseb alates 1985. aastast Haljala rahvamaja. Alevikus asub Maheda järv ehk Haljala paisjärv, mille pindala on 1,7 ha. Paisjärve juures asus kunagi Maheda vesiveski. Asula järgi on nime saanud ordoviitsiumi Haljala lade. Haljalas on sündinud arhitekt Herbert Johanson, laulja Kadri Voorand, pianist Ahti Bachblum, astronoom Georg Sabler ja naiskodukaitsja Ebba Saral. Sealt on pärit ka motosportlased Priit ja Kristjan Rätsep ning korvpallur Rain Veideman. Haljalas on elanud Tanel ja Gerli Padar. Haljala Kool Jüriöö jooks Haljalas Tiik ja endine sild (2009) Haljala kirik talvel Haljala alev (2009) Haljala alev 2009 talvel Haljala külanõukogu Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marit Alas: artikkel "Haljala1" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Maheda järv register.keskkonnainfo.ee Haljala lade stratigraafia.info  Haljala – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Arnold Graf

Arnold Andreas Werner Graf (13. detsember 1887 Mõisaküla – 15. jaanuar 1960 Gadebusch, Mecklenburg-Vorpommern, Saksa Demokraatlik Vabariik) oli Eesti vaimulik. Lõpetas Viljandis gümnaasiumi. Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas 1909–1926. Vahepeal, 1915–1920, oli armees. Prooviaastal oli Vastseliina Katariina koguduses. Ordineeriti õpetajaks 29. mail 1927. Aastatel 1927–1939 töötas ta Võru Katariina koguduse õpetajana. 1939. aastal põgenes Saksamaale, kus oli aastatel 1941–1946 pastor Wittenburgis. Aastatel 1948–1960 teenis ta Gadebuschis, kus ka suri. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Eesti Kirik. Nr. 2. 1960 LEXIKON deutschbaltischen Theologen seit 1920; Bearbeitet von Wilhelm Neander Verlag Harro v. Hirschheydt Hannover-Döhren
B-hepatiit

B-hepatiit on nakkushaigus, mis võib põhjustada tõsiseid maksakahjustusi. Iseloomulikuks tunnuseks on naha, limaskestade ja silmavalgete kollakaks värvumine. Naha värvumine toimub 25% haigestunutest, enamikul juhtudel kaasnevad haigestumisega vaid nõrkus, iiveldus ja oksendamine. B-hepatiit on üks kõige levinumaid nakkushaigusi maailmas, olles 100 korda nakkavam kui HIV. B-hepatiiti haigestunutele ei ole efektiivset spetsiifilist ravi, 85-90% haigestunutest paranevad 6 kuu jooksul, aga jõuetus ja alkoholitalumatus võivad kesta üle aasta. B-hepatiidist võib kujuneda krooniline hepatiit, mis võib areneda maksatsirroosiks, maksavähiks ning põhjustada surma. Kolmandik maakera elanikkonnast on infitseeritud B-hepatiidi, kokku sureb B-hepatiidi tagajärjel üle miljoni inimese aastas. B-hepatiidi vastu on võimalik end vaktsineerida. B-hepatiit levib kõigi kehavedelike kaudu (veri, higi, sperma, tupesekreet, sülg, rinnapiim, uriin, pisarad), vereülekande ja nõelatorke kaudu, sünni jooksul emalt lapsele, seksuaalsel teel. B-hepatiidi nakatumisriskiga piirkonnad on näiteks Venemaa, Türgi, Egiptus, Tai, Indoneesia, Nigeeria, Bulgaaria ja Põhja-Kanada. A-hepatiit C-hepatiit
Tanya Atwater

Tanya Atwater (sündinud 27. augustil 1942) on ameerika geofüüsik ning laamtektoonikale spetsialiseerunud meregeoloog. Ta on tegelenud laamtektoonika multimeediaprogrammide väljatöötamisega. Bakalaureusekraadi omandas Atwater 1965. aastal California ülikoolis geofüüsika erialal. 1997. aastal valiti ta Ameerika Ühendriikide Rahvuslikku Teaduste Akadeemiasse. Tänapäeval töötab ta California Ülikooli geoloogiaprofessorina Santa Barbaras. 1997 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks (geoloogia sektsioon) 2019 – Penrose'i medal
Ferdinand Jürgenson

Ferdinand Jakob Jürgenson (9. november 1892 Rannamõisa – 20. november 1960 Viru-Jaagupi) oli eesti vaimulik. Ferdinand Jürgenson lõpetas 1910. aastal Tallinna Peetri Reaalkooli. Seejärel õppis Tartu Ülikoolis, algul õigusteaduskonnas, aastatel 1910–1917 usuteaduskonnas. Lõpetas ülikooli cand. theol. astmega. Prooviaastal oli Tallinna Jaani, Tartu Pauluse ja Keila Miikaeli koguduse juures. Ordineeriti õpetajaks 28. mail (vkj) 1917 Tallinna Püha Vaimu kirikus (see oli esimene eestikeelne ordinatsioon). Oli aastatel 1917–1918 Keila Miikaeli koguduse abiõpetaja. Töötas aastatel 1918–1924 Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetajana. Oli aastatel 1924–1926 haridusnõunik haridusministeeriumis. Töötas aastatel 1926–1944 Vigala Maarja koguduse õpetajana, olles 1932–1935 Lääne praostkonna abipraost, 1935–1944 Lääne praostkonna praost ja 1935–1939 Lääne vikaarkonna piiskoplik vikaar. 1936. aastal oli ta Läänemaa seltskondliku komitee liige. Oli aastatel 1944–1946 Tallinna Jaani koguduse õpetaja ja 1946–1960 Viru-Jaakobi koguduse õpetaja. Ferdinand Jürgensoni matusetalitus peeti 25. novembril Tallinna Jaani kirikus ja ta maeti Rannamõisa kalmistule, vanemate hauaplatsile. Ferdinand Jürgensoni vend Johannes Jürgenson (1903–1933) oli samuti vaimulik. Konrad Veem. Eesti Vaba Rahvakirik : Dokumentatsioon ja leksikon. EVR Stockholm, 1988. Eesti Kirik nr 1, 1961. Elulugu EELK saidil Meenutus: Ühe kirikuõpetaja kannatuste rada, Vigala Sõnumid, 15. veebruar 2014
Sabrina, teismeline nõid

"Sabrina, teismeline nõid" on erinevate autorite (näiteks Nancy Holder, Diana G. Gallagher, Mel Odom) loomingust koosnev noortele mõeldud raamatusari. Sabrina on teismeline tüdruk, kes saab oma kuueteistkümnendal sünnipäeval teada, et ta on nõid. Pärast seda hakkab tal koos rääkiva kassi Salemiga (kes on nõiutud sajaks aastaks kassiks, sest ta tahtis vallutada maailma) palju jamasid tulema, alati küsib ta tädide Zelda ja Hilda nõu. Kui ka sellest ei aita, tuleb võta appi enda pea ja võluvõimed. Sabrina isa ja kolmas tädi Vesta on samuti nõiad, kuid ema surelik. Emale ei või ta kaks aastat otsa vaadata, sest muidu võib ema muutuda igaveseks vahakuuliks.
Gardeenia

Gardeenia (Gardenia) on madaraliste sugukonda kuuluvate dekoratiivsete õitega põõsastaimede perekond. Kokku on gardeenia liike 142. Gardeeniad on levinud Jaapanis, Riuku saartel, Taiwanis ja Hiinas. Gardeenia on igihaljas läikivate tumeroheliste lehtedega põõsas, täidisõied on valged ja tugevalt lõhnavad. Gardeeniad on väga levinud ka toataimedena. Perekond on saanud nime botaaniku Alexander Gardeni järgi. Gardenia aubryi Gardenia brighamii Gardenia carinata Gardenia colnettiana Gardenia conferta Gardenia cornuta - sarvgardeenia Gardenia fortunei Gardenia gummifera Gardenia imperialis Gardenia jasminoides - jasmiingardeenia Gardenia latifolia Gardenia manii Gardenia oudiepe Gardenia remyi Gardenia resinifera Gardenia resiniflua Gardenia schlechteri Gardenia spatulifolia Gardenia tahitensis - polüneesia gardeenia Gardenia ternifolia Gardenia thunbergia Gardenia tubifera Gardenia turgida Gardenia urvillei Gardenia volkensii.
Ääris-draakonipuu

Ääris-draakonipuu (Dracaena marginata) on draakonipuuliste (Dracaenaceae) sugukonda kuuluv taim. Ääris-draakonipuu on pärit Madagaskarilt. Ta on aeglasekasvuline, kuid võib kasvada 2–5 meetri kõrguseks. Lehed on pikad, kitsad, oliivrohelised ja punaka äärisega, tavaliselt 30–90 cm pikad ja 2–7 cm laiad. Ääris-draakonipuu on väga populaarne dekoratiivtaim eluruumides. Taim vajab vähemalt 15 °C temperatuuri, kuid talub lühikest aega ka madalamat, kuni 8 °C temperatuuri. Vajab väga vähe hooldust ja talub mulla läbikuivamist, mistõttu on ta populaarne taim ka kontorites ja ühiskondlikes ruumides.
Asta Kass

Asta Kass (sünninimi Asta Ilves; 9. oktoober 1938 Petseri – 14. august 1992 Tallinn) oli eesti lastekirjanik. Ta töötas ka kirjastustoimetaja, ajakirjaniku ja vene-eesti tõlkijana. Tema abikaasa Kalju Kass oli ajakirjanik ja kirjanik-humorist. Tütar Kristiina Kass on samuti lastekirjanik. "Igasugused asjad" (1979) "Kloun Korgitsa kodune elu" (1979) "Oleks OLEKS olemas" (1981) "Pahupidi puhkus" (1983 ja 2006) "Ümbermaailmareis" (1994)
Marija Kljonova

Marija Vassiljevna Kljonova (Мария Васильевна Клёнова; 1898–1976) oli Venemaa meregeoloogia rajaja. Peamiselt on ta tuntud ookeanipõhja kaardistajana. Kljonova omandas professori kutse ning temast sai NSV Liidu Teaduste Akadeemia Antarktika uurimise nõukogu liige. Kljonova veetis peaaegu 30 aastat polaaraladel, uurides varemtundmatuid alasid. Ta oli esimene Antarktikas uurimistööd teinud naisteadlane.
Ivo Reinok

Ivo Ernesto Reinok (sündinud 2. veebruaril 1988 Viljandis) on eesti näitleja. Ta lõpetas Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia näitekunsti erialal 2011. aastal. Ta on mänginud teleseriaalides "Ühikarotid", "Romet ja Julia", "Kättemaksukontor" ja "Varjudemaa". Varem oli ta tähelepanu pälvinud sellega, et viskas saates "Eesti otsib superstaari" kohtunik Mihkel Rauale klaasitäie vett näkku. Aastatel 2012–2014 töötas ta Von Krahli teatris näitlejana. 2014. aastast on ta vabakutseline näitleja. https://www.youtube.com/watch?v=kuWK7m-KlnA
Anna-Liisa Kurve

Anna-Liisa Kurve (sündinud 4. märtsil 1973) on eesti filoloog ja tõlkija ning kunagine lapsnäitleja. Anna-Liisa Kurve sai 1980. aastatel tuntuks lapsnäitlejana Helle Murdmaa lavastatud mängufilmis "Nukitsamees", kus ta mängis üht peategelast, Itit (Tallinnfilm, 1981). Peaosas oli ta ka Eve Viilupi fantaasiarohkes lavastuslikus lastesaatesarjas "Kikerikii" (ETV, 1981–1983), kus mängis Anna-Liisat. Anna-Liisa Kurve oli kolmeaastane, kui hakkas ETV laste laulustuudios Ave Kumpase käe all muusikat õppima ning ETV laululapsena osalema paljudes ETV laste- ja laulusaadetes. Ta on mänginud veel lavastuslikus lastesaatesarjas "Päkapikula" (ETV, 1981), lastelavastuses "Ainult üks kord aastas" (ETV, 1984), lastemuusikalis "Päikeselaegas" (ETV, 1983), lavastuslikus Väikese Nõia laulusaates "Vana kapi saladus" (ETV, 1983) jmt. Lapsnäitlejana on ta esinenud ka mõnes Eesti Raadio kuuldemängus ("Soovid tagurpidi", 1982) ja ETV luulesaates ("Luuletused", 1983). Kurve on lõpetanud 1996. aastal Tartu Ülikooli inglise filoloogia alal bakalaureuseastmes ja 2004. aastal magistriastmes ning koostanud magistriprojektina "Väikese inglise-eesti jalgpallisõnastiku" (Tartu, 2004). 2023. aastal kaitses ta Tallinna Ülikoolis eesti filoloogia alal magistritöö "Algupärandite keeletoimetamine sõdadevahelises Eesti Vabariigis A. H. Tammsaare "Juuditi" 1936. aasta redaktsiooni näitel" (juhendaja Reeli Argus). Ta on töötanud Eesti Õigustõlke Keskuses tõlkijana. Hiljem on ta olnud diplomaatilisel tööl väljaspool Eestit, 2015. aasta seisuga elas ja töötas Luksemburgis. Õigusaktide tõlkijana on ta osalenud ka eesti õiguskeele sõnaloomes. 2015. aastal võitis ta välismaal elavate eestlaste kategoorias e-etteütluse. Eesti Pimedate Raamatukogus leidub heliraamatuid, mille Kurve on sisse lugenud vabatahtliku lugejana. Tema isa oli näitleja ja telerežissöör Igor Kurve. "Universitas Tartuensis : Tartu Ülikooli ajaleht 21 juuni 1996 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 23. juunil 2024. Aigi Viira, Villu Päärt. Lapseeas kuulsaks. Trauma või teene? Postimees.ee, 09.12.2002. Anna-Liisa Kurve osalusega tele- ja raadiolavastusi ja -saateid ERR Arhiiv. Vaadatud 13.05.2024. Väike inglise-eesti jalgpallisõnastik E-kataloogis ESTER. Vaadatud 13.05.2024. 2022. aasta teisel poolel ja 2023. aasta esimesel poolel kaitstud eesti keele alased lõputööd Emakeele Seltsi koduleht / Oma Keel 2/2023. Hille Saluäär. Seitse aastat Euroopa Liidu õigusaktide tõlkimist Ettekanne Riigikogule. Tallinn 2016. Merike Teder. E-etteütlus pani kolleegidega keelereeglite üle arutama. Postimees.ee, 13.03.2015. Anna-Liisa Kurve loetud heliraamatuid Eesti Pimedate Raamatukogus. Vaadatud 13.05.2024. Foto Anna-Liisa Kurvest koos isa Igor Kurvega ETV saates "Laulud emale" ERR Arhiiv, 24. veebruar 1981
James Shand

Samuel James Shand (29. oktoober 1882 Edinburgh, Suurbritannia – 19. aprill 1957 Broughty Ferry, Suurbritannia) oli Suurbritannia geoloog. F. Chayes, Memorial of Samuel James Shand, The American Mineralogist, nr 43, märts-aprill 1958
Johannes Jürgenson

Johannes Traugott Jürgenson (26. mai (ukj) 1903 Rannamõisa – 28. september 1933 Vigala) oli eesti vaimulik ja teoloog. Lõpetas aastal 1922 Tallinna Toomkooli. Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonas aastatel 1922–1927. Lõpetas ülikooli mag. theol. astmega (Askeetilise elu aade Athanasiuse "Püha Antoniuse elu" järele). Oli prooviaastal Tartu Ülikooli koguduse juures. Ordineeriti õpetajaametisse 29. juunil 1930. Oli 1922–1927 Vigala Maarja koguduse õpetaja Ferdinand Jürgensoni isiklik adjunkt. Töötas 1929–1932 Kirbla Püha Nikolause koguduse õpetajana. Vigala Maarja koguduse õpetaja Ferdinand Jürgenson oli Johannes Jürgensoni vend. Askeetilise elu aade Athanasiuse "Eis bion tou agion Antoniu" järele. I–III (auhinnatöö, käsikiri, Tartu Ülikooli usuteaduskond, Tartu, 1926) Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 https://eelk.ee/elulood/jyrgenson_johannes.html
Ivar Murdmaa

Ivar Murdmaa (kuni 23. märtsini 1936 Ivar Martinson; 6. august 1931 Tallinn – 12. detsember 2023) oli Venemaa ja Eesti geoloog. Ta lõpetas aastal 1950 Tallinna 21. Keskkooli ja aastal 1955 Ordžonikidze-nimelise Moskva Riikliku Geoloogiauuringute Instituudi. Ta oli esimene eestlane, kes töötas Nõukogude Antarktika ekspeditsioonis ning teadaolevalt esimene Antarktises käinud eestlane. Ta oli Venemaa Teaduste Akadeemia okeanoloogiainstituudi teadur, maavarade ja paleookeanoloogia labori juhataja ning Venemaa loodusteaduste akadeemia korrespondentliige. Ta oli Eesti Geoloogia Seltsi asutajaliige. Valgetähe IV klassi teenetemärk, 2005 "Sealpool Kaljukitse pöörijoont: ekspeditsioonilaeval "Ob" läbi kolme ookeani", Tallinn 1962 "Ookean tulerõngas", Tallinn 1980 Tema isa oli kunstnik Oskar Martinson ja ema Elsa Pinkowska. Tema õde Mai-Ester Murdmaa on ballettmeister, vend Allan Murdmaa oli arhitekt ning teine õde Kai Murdmaa füsikokeemik. Venemaa Teaduste Akadeemia okeanoloogiainstituut: Ivar Murdmaa (vene keeles) Maailmamerede eestlane, GoDISCOVER Ivar Murdmaa, Kliima soojenemises on süüdi päike ja ookean, Horisont, nr. 5, 2004 In memoriam Ivar Murdmaa, Sirp, 5.01.2024
Walter Benjamin

Walter Bendix Schönflies Benjamin (15. juuli 1892, Berliin, Charlottenburg – 27. september 1940, Portbou) oli juudi päritolu Saksa filosoof, sotsioloog, kirjanduskriitik ja publitsist. Ta oli seotud Frankfurdi koolkonnaga, arendades kriitilist teooriat. Tema pöördumises marksismi 1930. aastail oli suur mõju ta sõbral Bertolt Brechtil. Benjamin, Walter 2002. Saatesõna. Rmt.: Kafka, Franz, Hiina müüri ehitamisel. Kõik lühemad ja lühilood. Tallinn: Varrak. Benjamin, Walter 2007. Ühesuunaline tänav. Saksa keelest tõlkinud Katrin Kaugver. Loomingu Raamatukogu 25/26. Benjamin, Walter 2010. Walter Benjamin. Valik esseid. Saksa keelest tõlkinud Mati Sirkel, Hasso Krull ja Tiiu Relve. Koostanud Marek Tamm. Loomingu Raamatukogu 26/29. Tallinn: SA Kultuurileht. Benjamin, Walter 2014. Walter Benjamin. Lapsepõlv Berliinis 1900. aasta paiku. Valik esseid II. Saksa keelest tõlkinud Mati Sirkel. Koostanud Marek Tamm. Loomingu Raamatukogu 9/11. Tallinn: SA Kultuurileht. Ala, Janar 2007. Walter Benjamin – iha nimega utoopia. Postimees 15. sept. vt.