laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tuuli Koch

Tuuli Koch (sündinud 5. novembril 1978) on eesti ajakirjanik ja riigiametnik. Ta lõpetas 1996. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli (76. lend). 2007. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal. Aastatel 2005-2017 töötas ajalehes Postimees. Ta juhtis koos Mihkel Rauaga 2004. aastal lühikest aega TV3 saadet "Koosolek". 2007. aasta sügisel sai ta Eesti Televisiooni "Terevisiooni" saatejuhiks Toomas Luhatsi kõrval. 2018. aasta veebruarist töötas ta Tallinna linnapea Taavi Aasa nõunikuna. Kui Taavi Aas sai 2019. aastal majandus- ja taristuministriks, sai Tuuli Kochist tema kui ministri nõunik. 2010 – Bonnieri preemia (Postimehes 16. detsembril 2010 ilmunud artikli "Vastuluure kirjeldab Edgar Savisaart Venemaa mõjuagendina", 18. detsembril 2010 ilmunud artikli "Siim Kallas: välisraha vastu võtmine on raske viga" ja 20. detsembril 2010 ilmunud artikli "Ansip: kapo võiks Savisaare juhtumi avalikustada" eest) 2011 – "Savisaar – tujukas mängur", Ajakirjade Kirjastus, ISBN 9789949476282, ISBN 9789949476398 (e-raamat). "Sissekanne VKG kodulehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. märts 2009. Vaadatud 20. veebruaril 2009. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. aprill 2009. Vaadatud 25. juunil 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.postimees.ee/4228525/tuuli-koch-lahkub-postimehest http://www.err.ee/615822/tuuli-koch-lahkub-postimehest Andri Maimets. TV 3 paneb «Koosoleku» kinni. Postimees, 29.12.2004. "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 430-431 Tuuli Koch läks tööle Tallinna linnapea Taavi Aasa nõunikuks ERR Uudised, 08.02.2018. Endine peaministri büroo juht liikus välisministri nõunikuks ERR Uudised, 08.02.2021. Ministri nõunik Tuuli Koch Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi kodulehel Vaadatud 09.02.2022. Elu ilma diplomita. Ajakiri Anne, 19. märts 2008 «Terevisiooni» saatejuhiks saab Tuuli Koch. Elu24, 1. august 2008 Tuju-Tuuli: ma ei vääri enam seda nime!. Stiil, 6. august 2008 Bonnieri preemia sai Tuuli Koch. Äripäev Online, 1. märts 2011
Catamarca provints

Catamarca provints on Argentina 1. järgu haldusüksus. Asub riigi loodeosas. Piirneb läänes Tšiiliga. Provints jaguneb 16 departemanguks, mis jagunevad 36 kohalikuks omavalitsuseks. Catamarca provintsis kaevandatakse kulda ja vasemaaki. Provintsi koduleht
Andres Kasesalu

Andres Kasesalu (4. märts 1962 Viljandi – 7. jaanuar 2009) oli eesti ajalooõpetaja ja mälumängur. Keskkooli lõpetas 1980. aastal Raplas. Pärast Tartu Riikliku Ülikooli lõpetamist ajaloolasena 1985. aastal töötas ta tollases Tallinna 9. Keskkoolis, hilisemas Õismäe Humanitaargümnaasiumis. Tema viimane töökoht oli TEA Kirjastuse entsüklopeediatoimetus. Mälumänguvõistlustel hakkas kaasa lööma üliõpilasena Tartu Riikliku Ülikooli võistkonnas, kellega osales 1982. aastal ka Eesti Televisiooni mälumängusarjas "Kes keda?". 1992. aastal tuli ta mälumängu paarismängus Eesti meistriks (koos Indrek Salisega). Võistkondlikus arvestuses jõudis ta mitu korda Eesti meistrivõistlustel esikolmikusse. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuni 2009. Vaadatud 16. veebruaril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Tulemusi Eesti spordi biograafilises leksikonis. Vaadatud 11.09.2020. Tulemusi Eesti spordi biograafilises leksikonis. Vaadatud 11.09.2020. Indrek Salis. Andres Kasesalu in memoriam
Batrachochytrium dendrobatidis

Batrachochytrium dendrobatidis on viburseen, mis põhjustab kahepaiksete haigust kütridiomükoosi. See on teadaolevalt ainuke viburseen, mis parasiteerib selgroogsetel. Seen avastati 1998. aastal ja see on põhjustanud mitmete liikide arvukuse järsu languse või väljasuremise. Kasvab temperatuuril 4–25 °C. Temperatuuril üle 28 °C kasv peatub. http://www.issg.org/database/species/ecology.asp?si=123&fr=1&sts=
Mäendus

Mäendus on õpetus maavarade kaevandamisest ja uurimisest. Kaevandamine on maavarade kaubastamine – protsess maavarade uurimisest mineraaltoorme turustamiseni. Mäenduse peamised harud on maavara uurimine, allmaakaevandamine, avakaevandamine ja mäenduslik keskkonnakaitse. Mäendusega haakub jäätmeladustus ja allmaaehitiste (tunnelite, allmaaladude) rajamine. Maapõu Mäenduse mõisteid
Alexander Haig

Alexander Meigs Haig, Jr. (2. detsember 1924 Philadelphia – 20. veebruar 2010 Baltimore) oli Ameerika Ühendriikide poliitik ja sõjaväelane (kindral). Ta oli Vabariikliku Partei liige. Haig osales Korea ja Vietnami sõjas. Ta oli 1972–1974 Valge Maja personaliülem. 1974–1979 oli ta NATO Euroopa vägede ülemjuhataja. 25. juunil 1979 tegi Punaarmee Fraktsioon talle Belgias ebaõnnestunud atentaadi. Samal aastal läks Haig erru. Haig oli Ameerika Ühendriikide riigisekretär Ronald Reagani valitsuses 1981–1982. Ta lahkus sellelt ametikohalt erimeelsuste tõttu presidendiga. Aastal 1988 kandideeris ta Vabariikliku Partei kandidaadiks Ameerika Ühendriikide presidendivalimistel.
Oprah Winfrey

Oprah Gail Winfrey (sündinud 29. jaanuaril 1954 Kosciuskos Mississippi osariigis) on Ameerika Ühendriikide telesaatejuht. Tema ülipopulaarne vestlussaade "The Oprah Winfrey Show" oli eetris aastatel 1986–2011. Oprah Winfreyst sai maailma esimene mustanahaline naissoost miljardär. Tema varanduse suuruseks hinnati veebruaris 2008 2,5 miljardit dollarit. Ta on ka filantroop: 2007. aastal annetas ta üle 50 miljoni dollari heategevusorganisatsioonidele. 2008. aastal avaldas ta Ameerika Ühendriikide presidendivalimiste eelvalimistel toetust Barack Obamale. Tema toetus aitas Obamal edestada Hillary Clintonit. Oprah Winfrey sündis vaese teismelise üksikema Vernita Lee esimese lapsena. Tema isa oli teismeline söekaevur Vernon Winfrey. Vernita rasestus nende esimesest vahekorrast. Kaks nädalat hiljem kaotas Vernon huvi Vernita käekäigu vastu. Lapse sündimise ajal oli ta sõjaväes. Laps sündis kodus. Tema nimeks pandi Orpah (Piiblis Ruti raamatus (1:4) mainitud Orpa järgi). Et aga peres ei osatud seda nime õigesti hääldada, jäi tema nimeks Oprah. (Teise versiooni järgi kirjutas ämmaemand sünnitunnistusele ekslikult Oprah' asemel Orpah.) Oprah' ema asus elama põhjaosariikidesse. Esimesed kuus eluaastat veetis Oprah maal emapoolse vanaema juures seakasvatustalus äärmises vaesuses. Ta kandis kartulikottidest riideid, mistõttu teda kutsuti kotitüdrukuks (Sack Girl). Oprah on meenutanud, kuidas ta nelja-aastaselt verandalt keeva veega pesu pesevat vanaema jälgides järsku mõtles, et temal saab parem elu olema. 6-aastaselt kolis ta ema juurde Milwaukee kesklinna vaeste linnaossa. Ema elas seal koos oma mehega. Ema ei saanud Oprah' kasvatamisega hästi hakkama. Kui Oprah oli 9-aastane, vägistas teda nõbu. Hiljem kuritarvitasid teda seksuaalselt perekonnatuttav ja onu. 13-aastaselt jooksis Oprah kodunt ära. Teda taheti panna parandusmajja, kuid seal olid kõik kohad täis. Oprah jäi 13-aastaselt rasedaks ja kui ta oli 14-aastane, sündis tal enneaegne poeg, kes suri varsti (teise versiooni järgi sündis surnult). http://www.oprah.com/
Sándor Stern

Sándor Martin Stern (25. jaanuar 1924 Budapest – 24. juuni 2017) oli Eesti raamatuillustraator, loomamarkide kujundaja ja maalikunstnik. Ta oli mängufilmide "Vallatud kurvid" ja "Ohtlikud kurvid" kaasstsenarist. 2015 – Tallinna teenetemärk (aastatepikkuse loomingulise tegevuse eest raamatuillustraatori, kunstniku ja kunstiõpetajana) Ta ema oli eestlanna ja isa ungarlane. Tema vend Károly Stern oli Tallinna loomaaia direktor. Tema abikaasa oli luuletaja Eda Stern (1929–2021), äi oli Mihkel Laid. IMDb "In memoriam. Suri kunstnik Sándor Martin Stern". Nõmme Sõnumid, 4. august 2017. Lk 4 Jukko Nooni, "Mees, kes armastab joonistada loomi", Nõmme Sõnumid 30. juuni 2006 (pdf), lk 5 Jukko Nooni, "Loomajoonistaja tähistas juubelit", Nõmme Sõnumid 20. veebruar 2009 (pdf), lk 4 Sandor Sterni tutvustus tema 93. sünnipäeva puhul, Tallinna Loomaaed, jaanuar 2017 Sandor Sterni animalistikanäitus Kondase keskuses 4. aprillist 13. maini 2015 http://www.kultuur.info/syndmus/sandor-sterni-animalistikanaitus/
Wilhelm von Ulrich (1810−1891)

Wilhelm Otto Cornelius Alexander von Ulrich (Venemaal tuntud kui Vassili Kornilovitš, vene keeles Василий Корнилович Ульрих) (19. oktoober 1810 Vaimastvere mõis – 17. oktoober 1891 Kehra mõis) oli Venemaa sõjaväelane (jalaväekindral). Aastail 1859–1868 oli ta Eestimaa kuberner. Von Ulrich põlvnes Preisimaalt XVIII sajandi esimesel poolel Venemaale rännanud ja Pärnusse elama asunud suguvõsast. Tema isa oli Vahenurme mõisnik major Cornelius Eduard von Ulrich (1770−1844), ema oli Friederike Elisabeth von Bock (1786−1860). Esmase hariduse sai oma kodus. Seejärel õppis Viljandis Holsti erakoolis ja Tartu gümnaasiumis. 1827. aastal astus Peterburis inseneripeakooli, mille lõpetas 1829. aastal ohvitserina. Seejärel täiendas end inseneriakadeemias. Püha Stanislavi ordeni III klass (1833) Püha Anna ordeni III klass koos lindiga (28. november 1845) Püha Vladimiri ordeni IV klass koos lindiga (27. september 1847) Püha Anna ordeni II klass (16. mai 1848, keisrikroon 14. august 1849) Püha Georgi ordeni IV klass (26. november 1850, 25-aastase teenistuse eest) Püha Vladimiri ordeni III klass (1851) Püha Stanislavi ordeni II klass (1860) Püha Anna ordeni I klass koos mõõkadega (1. jaanuar 1867) Austria Leopoldi ordeni komandöririst (1851) Preisimaa Punase Kotka ordeni II klass (1854) Abiellus 25. oktoobril 1859 Tallinnas Kehra mõisa pärijanna Margaretha (Meta) Gertrude Adele von Esseniga (1841–1904), kes oli Sooniste ja Kehra (1855–1874) mõisniku alampolkovnik Alexander Georg Matthias von Esseni (1800–1874) ja tema teise abikaasa, Aruküla mõisast pärit ooberst Christoph Johann Andreas Peter von Brümmeri (1797–1834) lese Wilhelmine Charlotte Henriette von Baranoffi (1805–1842) tütar. Abielust sündisid: Meta Friederike Wilhelmine (1860−?) Alexander von Ulrich (1862–1942), elas Tallinnas Marie Jeanette Katharina (1863–1926), Kehra mõisa pärijanna, kes rentis mõisa 1914. aastal Eestimaa Põllumeeste Seltsile Wilhelm (1865−1869), suri noorelt Eestimaa kuberneride loend Ulrich (Vahenurme) Tallinna Oleviste Koguduse surmameetrika 1891 Saaga TLA.236.2.6:163?88,500,2172,148,0 EAA, f. 1674, n. 2, s. 139. Pagineerimata. Revalsche Zeitung. Nr 235. 18. Oktober 1891, lk 1. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1, 1: Livland, Bd.:1, Görlitz, 1929 lk.351 Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2, 1.2: Estland, Görlitz, 1930 lk.79 Tallinna Oleviste Koguduse personaalraamat; Saaga TLA.236.2.9:40 Saaga TLA.236.1.38:56 Saaga ERA.85.1.543:3175 Saaga TLA.236.1.38:56 Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Kehra mõis Pärnu Eliisabeti koguduse personaalraamat: Saaga EAA.1279.1.143:285 Wilhelm von Ulrich veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust, 1930 Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust, 1930, lk.260-261
Maavara

"Maare" suunab siia. Eesnime kohta vaata artiklit Maare (eesnimi). Maavara ehk maare ehk maapõuevara on maapõues leiduv orgaaniline või mineraalne loodusvara, mida käesoleval ajajärgul on võimalik tasuvalt kasutada. Seega ei loeta maavaraks näiteks Eesti maapõues leiduvat rauamaaki, sest selle maardla sügavus ning kvaliteet teevad selle kasutamise praeguse tehnilise taseme juures majanduslikult mõttetuks. Küll aga võib ta maavaraks saada tulevikus. Tänapäeval ei loeta maavaraks ka soorauda, millest kuni 18. sajandini rauda sulatati. Eesti on suhteliselt rikas ainete poolest, mis võiksid olla maavarad. Enamasti on probleemiks see, et maavara ei leidu sellises koguses, mis teeks tootmise tasuvaks või on takistamas tehnilised või keskkonnaprobleemid. Eesti maapõues leidub arvatavasti kulda, molübdeeni, plaatina, vanaadiumi ja strontsiumi. Potentsiaalseteks Eesti tulevikumaavaradeks on ka diktüoneemaargilliit ja uraan. Mingil määral võib Hiiumaa lähedal leiduda naftat. Põhja-Eesti maapõues on maagaasi. Olulisimad Eesti maavarad on kukersiit (põlevkivi) ja fosforiit. Peale nende on Eesti maavaradeks: savi, liiv, kruus, karbonaatkivimid (lubjakivi ja dolomiit), turvas, ravimuda ja mineraalvesi. Ülemaailmselt olulisteks maavaradeks on rauamaak, boksiit ja nafta. Neist kahte viimast Eesti maapõues ei leidu. loodusvara ressurss Eesti Maavarade Komisjon Eesti keelde tõlgitud animeeritud õppevahend maavaradest Tromsø ülikooli veebilehel webGeology. Alvar Soesoo: "Galerii: mida teha Eesti metallidega?" ERR Novaator, 3. jaanuar 2017
Axel von Gernet

Konrad Axel von Gernet (14/26. november 1865 Salutaguse, Harjumaa – 5. veebruar 1920 Petrograd) oli baltisaksa ajaloolane. Tema vanemad olid aktsiisiametnik Oskar von Gernet (1834–1908) ja Elisabeth von Stubendorff. Ta sündis Hageri kihelkonnas Salutaguse mõisas. 1878–83 õppis ta Tallinna Toomkoolis. 1886–91 õppis ta Tartu ülikoolis ajalugu. Alates 1886 kuulus ta korporatsiooni "Estonia", mille jaoks koostas ta 1888 liikmete nimekirja esimese väljaande "Album Estonorum". Samal aastal pälvis ta Tartu ülikooli kuldmedali. Pärast ülikooli lõpetamist täiendas ta end välismaal. 1892. aastast töötas von Gernet Peterburi senati heeroldiosakonnas. 1893–1899 oli ta arhivaar ja alates 1899 vanemsekretäri abi. Ta avaldas uurimusi Baltimaade vanemast ajaloost. Näiteks 1898. aastal ilmus tema raamat "Seadused Venemaa impeeriumi aadliseisuse moodustamise kohta". Ühtlasi oli ta 1893–1896 Petrovski kommertskooli õpetaja. 1903. aastast juhatas ta evangeelse luterliku kongregatsiooni abistamise fondi keskkomiteed. 1899–1917 oli ta Peterburi Püha Anna kiriku kirikunõukogu sekretär. 1893–1903 tegi ta pidevalt, edaspidi (kuni ajalehe sulgemiseni 1915) aeg-ajalt, kaastööd Peterburi saksakeelsele ajalehele St. Petersburgische Zeitung. Alates 1919 kuni surmani töötas ta Venemaa Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Peakonsistooriumis. Ta on uurinud Eestimaa agraarajalugu, aadli, Tartu piiskopkonna ja Venemaa luterliku kiriku ajalugu. 10. augustil 1893 abiellus ta Tartus Magdalena Maria Olga von Tiesenhauseniga. Abielust sündis kolm last: Elisabeth (1894), Magdalena Charlotta (1896) ja William (1900–1934). Der Emancipationsstreit Weissensteins mit den Gute Mexhof : ein Beitrag zur Geschichte der kleinen baltischen Städte 1885 Das Ringen des landsmannschaftlichen und burschenschaftlihen Princips in Dorpat : Eine historische Skizze 1893 Forschungen zur Geschichte des Baltischen Adels. H. 1, Die Harrisch-Wirische Ritterschaft unter der Herrschaft des Deutschen Ordens bis zum Erwerb der Jungingenschen Gnade 1893 Die Anfänge der livländischen Ritterschaften. H.2 REVAL, 1895 Die im Jahre 1802 eröffnete Universität Dorpat und die Wandlungen in ihrer Verfassung : ein Gedenkblatt zum 21. April 1902 1902 Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Nicolaus Busch

Nicolaus Ferdinand Busch (1/13. juuli 1864 Riia – 13. oktoober 1933 Riia) oli Liivimaa ajaloolane. Tema isa oli Riia raamatupidaja Nikolaus Busch ja ema Ottilie Roemeling. Ta ise jäi vallaliseks. Õppis aastatel 1883–1884 ja 1889–1893 (lõpetas 1893) Tartu ülikoolis ajalugu, cand. hist. Pärast seda asus ta Riias Liivimaa rüütelkonna juurde tööle arhivaarina ning samuti Riia ajalooseltsi raamatukogusse. 1903. aastast oli ta Suurgildi sekretär. Ta oli Moskva keiserliku arheoloogiaseltsi, Kuramaa kirjandus- ja kunstiseltsi, Õpetatud Eesti Seltsi ja Eestimaa Kirjanduse Ühingu korrespondentliige. Ta oli Tübingeni ülikooli audoktor.
Dominik Landertinger

Dominik Landertinger (sündinud 13. märtsil 1988 Braunau am Innis Austrias) on Austria laskesuusataja. Ta elab Hochfilzenis ja kuulub spordiklubisse HSV Hochfilzen. Landertinger sai juunioride MM-il 2006. aastal teatesõidus hõbemedali ja eraldistardiga sõidus pronksmedali ning 2007. aastal teatesõidus kuldmedali ja sprindis hõbemedali. Täiskasvanute 2009. aasta MM-il Pyeongchangis sai ta 20 km eraldistardiga sõidus kuuenda koha ja tuli maailmameistriks 15 km ühisstardiga sõidus 8,9-sekundilise eduga koondisekaaslase Christoph Sumanni ees. Maailma karikasarjas osaleb Landertinger alates 2007–2008 hooajast. Esimesel maailma karikasarja etapil 2007. aasta detsembris Pokljukas sai ta 20 km eraldistardiga sõidus 18. koha. Esimest korda tõusis ta poodiumile 17. jaanuaril 2009 Ruhpoldingis, kui sai sprindis teise koha. Järgmisel päeval peetud jälitussõidus oli ta kolmas. Nädal hiljem Anterselvas oli ta ühisstardiga sõidus kolmas. Lisaks kuulus ta maailma karikasarja Oberhofi etapil 2009. aasta jaanuaris teatevõistluse võitnud Austria meeskonda. 2010 Vancouveris teatesõidus 2014 Sotšis 10 km sprindis 2009 Pyeongchangis maailmameister 15 km ühisstardiga sõidus teatesõidus 2016 Oslos 20 km 2017 Hochfilzenis teatesõidus Dominik Landertingeri koduleht Dominik Landertinger IBU kodulehel
Robert Alexy

Robert Alexy (sündinud 9. septembril 1945 Oldenburgis) on saksa riigiõigusteadlane ja õigusfilosoof, Kieli Christian Albrechti nimelise ülikooli avaliku õiguse ja õigusfilosoofia korraline professor. Aastatel 1968–1973 õppis ta Göttingeni ülikoolis õigusteadust. Üliõpilasena oli ta Saksa rahva õppefondi (Studienstiftung des deutschen Volkes) stipendiaat. Aastal 1976 kaitses ta doktoritöö teemal "Juriidilise argumentatsiooni teooria," mille eest ta sai 1982. aastal Göttingeni Teaduste Akadeemia keeleteaduslik-ajaloolise klassi auhinna. Aastatel 1976–1978 läbis ta juriidilise ettevalmistusteenistuse (refendariaadi). Seejärel oli kuni 1984. aastani professor Ralf Dreieri assistent ja kirjutas mahuka habilitatsioonitöö "Põhiõiguste teooria." Aastatel 1984–1986 pidas ta Kielis ja Regensburgis dotsendi ametit. 1985. aasta lõpus kutsuti teda Regensburgi ülikooli avaliku õiguse ja õiguse filosoofia õppetoolile, kuid selle asemel järgnes 1986. aasta kevadel esitatud kutsele Kieli ülikooli. Professor Alexy on jäänud Kielile truuks: ta lükkas tagasu 1991 esitatud Grazi ülikooli kutse asuda Ota Weinbergeri õppetoolile ja 1998 keeldus Göttingeni ülikooli õppetoolile asumisest, millega võinuks kaasneda võimalus saada oma õpetaja Ralf Dreieri järglaseks. Aastatel 1994–1998 oli ta rahvusvahelise õigus- ja sotsiaalfilosoofia ühenduse Saksa sektsiooni president. Ta kulub Bielefeldi ringi (Bielefelder Kreis), mis ühendab enamikku juriidilise argumentatsiooni ja tõlgendusteooria alal tooniandvaid teoreetikuid. Theorie der juristischen Argumentation. Die Theorie des rationalen Diskurses als Theorie der juristischen Begründung (1983). Neil MacCormicki tõlkes inglise keeles A Theory of Legal Argumentation: The Theory of Rational Discourse as Theory of Legal Justification (Clarendon, 1989). Theorie der Grundrechte (1985; 2.trükk 1994). Julian Riversi tõlkes inglise keeles A Theory of Constitutional Rights (Oxford University Press, 2002). Mauerschützen (1993) Recht, Vernunft, Diskurs (1995) Der Beschluß des Bundesverfassungsgerichts zu den Tötungen an der innerdeutschen Grenze vom 24. Oktober 1996 (1999) Begriff und Geltung des Rechts (2002) The Argument from Injustice: A Reply to Legal Positivism. Tõlkinud Stanley Paulson ja Bonnie Litschewski Paulson (Oxford University Press, 2002). Elemente einer juristischen Begründungslehre (2003) "Põhiõigused Eesti põhiseaduses." tõlkinud Madis Ernits ja Pille Vinkel. Juridica eriväljaanne 2001.
Friedrich von Hoyningen-Huene

Friedrich Alexander Georg von Hoyningen-Huene (6/18. mai 1843 Lehtse mõis, Järvamaa – 2. aprill 1921 Brunshaupten, Mecklenburg) oli baltisaksa lepidopteroloog. Tema isa oli Nikolai Bernhard Eduard von Huene (20. veebruar 1807 Lehtse – 15. mai 1867 Lehtse). Ta oli Lehtse, Kurge (saksa keeles Kurküll) ja Aru (saksa keeles Arrohof) mõisa omanik. Tegeles Eesti liblikate uurimise ja fenoloogiaga. Avastas uusi liblikaliike, kogus 20 588 isendist koosneva ehk Eesti suurima liblikate kogu, mida säilitatakse Tartu Ülikooli Zooloogiamuuseumis. Ta on maetud Ambla kalmistule. "Tartu Ülikool". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. veebruar 2012. Vaadatud 19. septembril 2009. Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Ernst Ein

Ernst Heinrich Ein (16/28. detsember 1898 Tartu – 16. oktoober 1956 Claremont, USA) oli eesti õigusteadlane. Ernst Heinrich Ein lõpetas Roomas 1928. aastal Rooma õiguse instituudi ja sai Tartus 1932. aastal õigusteaduses kraadi. Aastatel 1928–1932 oli ta õiguse ajaloo õppejõud, 1933. aastast tsiviilõiguse dotsent Tartu ülikoolis. 3.–21. oktoobril 1933 oli ta Jaan Tõnissoni valitsuses kohtu- ja siseminister. Abielu enne ja nüüd. Vaba Maa, 20. veebruar 1934, nr. 42, lk. 7. Põhiseadus ja Presidendi Asetäitja. Teataja, 7. juuni 1953, nr. 4, lk. 3. Ernst Ein Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Wilhelm Anderson

Wilhelm Robert Karl Anderson (16/28. oktoober 1880 Minsk – 26. märts 1940 Meseritz) oli Eesti astrofüüsik. Aastatel 1936–1939 oli ta Tartu Ülikooli dotsent. Tema isa Nikolai Anderson oli keeleteadlane, vend Walter Anderson oli folklorist ja vend Oskar Anderson oli matemaatik. Tema vanavanaisa Gustav Emmanuel Stockenberg oli eesti vaimulik. Piret Kuusk, Indrek Martinson, "Tartu astrofüüsik Wilhelm Anderson" – Akadeemia 1997, nr 2, lk 358–375 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944, Matrikli Nr. 3300 Tartu Observatooriumi Virtuaalne Muuseum: Tartu astrofüüsik Wilhelm Anderson
Maapõu

Maapõu on maakoore ülaosa, mis paikneb mullakihi all või selle puudumisel maapinna ja veekogude põhja all, mis on kättesaadav geoloogiliseks uurimiseks ja inimtegevuseks.
Erna Ariste

Erna Alvine Ariste (kuni 1928. aastani Erna Alvine Potsepp, 17. september (vkj)/ 30. september 1904 Vana-Roosa vald, Rõuge kihelkond, Võrumaa – 1. jaanuar 2000 Tallinn) oli eesti etnoloog ja arheoloog. Ta lõpetas 1924. aastal Valga tütarlastegümnaasiumi ja 1931. aastal Tartu Ülikooli rahvaluule, arheoloogia ja etnograafia alal. Sai filosoofiamagistri kraadi. Ta töötas aastatel 1928–1929 Eesti Rahvaluule Arhiivis, oli aastatel 1930–1937 Tartu Ülikooli arheoloogia kabineti abijõud, aastatel 1930–1937 arheoloogia abiõppejõud, aastatel 1939–1940 ja 1942–1944 arheoloogia instituudi, 1941 ja 1944–1949 arheoloogia kateedri assistent. Läks 1949. aastal pensionile. Die estländischen Ringkopfnadeln. Tartu: K. Mattiesen, 1937 Tema abikaasa oli keeleteadlane Paul Ariste. Ariste, Erna Alvine Valgamaa kodulooline andmebaas ISIK (vaadatud 15. septembril 2014) Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944 Haud Tartu Vana-Jaani kalmistul
Chaco provints

Chaco provints on Argentina 1. järgu haldusüksus. Asub riigi põhjaosas. Provints jaguneb 25 departemanguks. Provintsi koduleht
Ernst Blessig

Ernst Friedrich Blessig (12/24. detsember 1859 Peterburi – 22. aprill 1940 Tartu) oli Eesti arst (oftalmoloog). Ernst Blessig oli Frederic Johann Blessigi (1816–1887) ja Wilhelmina Amburgeri (1822–1898) noorem poeg. Ta õppis Peterburis erakoolis ning aastatel 1877–1885 Tartu Ülikoolis arstiteadust. Pärast seda töötas ta Peterburi silmahaiglas. Aastatel 1887–1888 täiendas ta end Saksamaal. 1888. aastast oli ta Peterburi silmahaigla kirurg ning alates 1900. aastast selle juhataja. 1918. aastast elas Blessig Tartus ning oli aastatel 1921–1929 Tartu Ülikooli silmahaiguste professor. Ta uuris glaukoomi ja muid silmahaigusi. Ta oli üks 1921. aastal asutatud Eesti Pimedate Hoolekande Seltsi "Pimedate abi" asutajaid. Ernst Blessig oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli Elise Augusta Moritz, kellega Blessig abiellus 1891. aastal Peterburis. Naine suri 1914. aastal tuberkuloosi. 1927. aastal abiellus ta Tartus Dagmar Amalie Kochiga. Kummastki abielust lapsi ei sündinud. Eesti Pimedate Muuseum paigaldas 1990. aastal tema kalmule Raadi kalmistul hauatähise: graniitkivile kinnitatud kaks pronksplaati, ühel tema nimi, ladinakeelne ametinimetus, sünni ja surma kuupäevad, teisel vähendatud koopia Tartu Ülikooli Silmakliiniku fuajees asuvast skulptor Aleksander Elleri loodud bareljeefist "Pimedat viiakse Hygieia juurde". Hauatähise kujundas kunstnik Ado Koch. 2005. aastal varastati tähiselt pronksplaadid. Eesti Pimedate Muuseum, Tartu Nägemisvaegurite Arenduskeskus ja Tartu Ülikooli Silmakliinik taastasid hauatähise 2006. aastal. ""A History of the Blessig Family"" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2010. Vaadatud 21. jaanuaril 2012. "Kaks üritust jõulukuises Emajõelinnas" Põhja-Eesti Pimedate Ühingu infoleht "Kuukiir", jaanuar 2007