laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Karl Torro

Karl Torro (6. detsember 1888 Pilistvere kihelkond, Viljandimaa – 20. märts 1960 Waiblingen, Baden-Württemberg, Lääne-Saksamaa) oli eesti luuletaja ja veskimeister. Torro oli iseõppija, koolis sai ta käia vaid ühe aasta. Ta osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. Hiljem pidas ta oma isa Jaan Torro rajatud tuuleveskit Tormiku veskitalus Kassinurme külas Kaarepere vallas, kus neile kahele on püstitatud mälestuskivi. Karl Torro oli ka Ahja jõel paikneva Kiidjärve vesiveski viimane omanik, veski ostis ta selle ehitanud mõisaomanikelt Maydellidelt 1925. aastal. 1944. aastal põgenes Torro koos oma kolmelapselise perega Saksamaale, kus oli põgenikelaagris Geislingenis. Karl Torro kirjutas üle 400 luuletuse ja mitu romaani, novelle ja lastelaule. 1948. aastal koostas ta mälestusalbumi "3 aastat Geislingenis" (fotod Karl Hintzer). Postuumselt on tema luule ilmunud kogudes "Valge tee" (Tallinn: I. Randalu, 1995), "Valged teed" (Frankfurt Maini ääres: Tiio-Mai McCurty, 2000) ja "Võlulinik" (Frankfurt Maini ääres: Tiio-Mai McCurty, 2000). Tema sõnadele on kirjutanud laule Inno Salasoo ja Tiina Kiilaspea, neid on esitanud Eesti Rahvusraamatukogu Naiskoor ja Eesti Meeslaulu Selts. Torro valdas vene, inglise, saksa, soome, hispaania, prantsuse ja esperanto keelt. Ilme Säde "Teabelehes "Memento" aastatel 1989-2007 ilmunud kirjutiste ja illustratsioonide, nende autorite, kasutatud fotokogude omanike ja nimetatud isikute register" Käru-Tallinn 2007 (vaadatud 30. novembril 2012) "Kiidjärve vesiveski" Metskonsi talu kodulehel (vaadatud 30. novembril 2012) Kassinurme Naisselts[alaline kõdulink] Jõgevamaa Koostöökoja kodulehel (vaadatud 30. novembril 2012) "Ajaleht Memento mälestusmärk kirjasõnas" Kultuur ja Elu, 2002 (vaadatud 30. novembril 2012)
Jüri Vallsalu

Jüri Vallsalu (sündinud 15. juulil 1957 Ääsmäel) on eesti vaimulik. Ta on lõpetanud 1976. aastal Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi tööstus- ja tsiviilehituse erialal. Töötas lühikest aega ehitusmeistrina Rapla MEK-is ja oli aastatel 1976–1978 ajateenistuses Nõukogude armees. Seejärel töötas Harju KEK-is. 1979. aastal astus Usuteaduse Instituuti; oli praktikal Saarte praostkonnas (töötas jutlustajana praost Toomas Pauli alluvuses). Täiendas end aastatel 1981–1983 Helsingi Ülikoolis; õpingud Helsingis katkesid, kuna nõukogude võimud ei võimaldanud sealseid õpinguid lõpetada. Ordineeriti 10. juunil 1981 aseõpetajaks; sai õpetaja õigused 3. juunil 1986 (pärast instituudi lõpetamist). Ta oli aastatel 1981–1985 Püha Jakobi koguduse õpetaja ning Mustjala ja Muhu Katariina koguduse hooldajaõpetaja. Aastatel 1985–1990 oli ta Vastseliina Katariina koguduse õpetaja. Aastatel 1990–1993 oli ta Tallinna Jaani koguduse 1. pihtkonna õpetaja, selle kõrvalt 1992–1993 Tallinna praostkonna abipraost. 1993. aastast on ta Hageri Lambertuse koguduse õpetaja ja Lääne-Harju praostkonna praost. Ta on hooldanud aastatel 1996–2002 Nissi Maarja kogudust, 1997–1998 Jõelähtme, Jüri, Loksa ja Leesi kogudust, 1998–1999 Randvere kogudust, 1997. aastal Kuusalu, Harju-Jaani ja Tuhala Kaarli kogudust ning 2008. aastal Keila ja Paldiski Nikolai kogudust. Lisaks oli ta aastatel 1997–1998 ja 1999–2000 Ida-Harju praostkonna praosti kohusetäitja. Ta on 1991. aastast Kirikukogu liige. Aastatel 1997–2001 oli ta EELK Konsistooriumi assessor ja on 2009. aastast EELK majandusnõukogu liige. Ta on 2009. aastast Kohila vallavolikogu liige. Ta on abielus ja tal on kuus last. 2006 EELK aukiri 2007 EELK Teeneteristi III järk 2008 Aasta vaimulik 2016 EELK Teeneteristi II järk http://www.vvk.ee/varasemad/kov09/detailed_0317.html Kirikuõpetaja Jüri Vallsalu
Ivo Pill

Ivo Pill (sündinud 6. aprillil 1955 Tallinnas) on eesti vaimulik. Ta on lõpetanud 1974. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1978. aastal Kaarepere Sovhoostehnikumi. Aastatel 1989–1993 õppis ta EELK Usuteaduste Instituudis. 1997. aastal omandas ta bakalaureusekraadi usuteaduses ja 2008. aastal bakalaureusekraadi ajaloos. Töötanud metsatehniku, metsavahi, treiali ja keevitajana. Oli Eesti Kongressi saadik. Töötanud Lüllemäe Põhikooli ja Tsirguliina Keskkooli ajaloo-, filosoofia- ja religiooniõpetajana. Ordineeritud diakoniks 5. detsembril 1989, aseõpetajaks 6. juunil 1990, antud õpetaja õigused 10. juunil 1993. Ta oli 1990. aastal Vastseliina Katariina koguduse õpetaja. Alates 1. oktoobrist 1990 kuni 2023. aasta mai lõpuni oli ta EELK Sangaste koguduse õpetaja (alates juunist 2023 samas abiõpetaja) ning 1991–2023 ühtlasi ka Laatre koguduse hooldajaõpetaja. Olnud 1990. aastal Võru vikaardiakon, aastatel 1997–2001 Elva hooldajaõpetaja, aastatel 1997–1999 Karula hooldajaõpetaja, aastatel 1997–2002 Nõo hooldajaõpetaja, aastatel 1998–1999 Helme ja Taagepera hooldajaõpetaja. Ta on olnud EELK Kirikukogu liige aastatel 1992–1997 ning 2009–2013. 2005 EELK tänukiri 2012 EELK teeneteristi III järk 1996 B. G. Forseliuse Seltsi medal "Wastne Testament 1686" 2022 Valgamaa teenetemärk "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuli 2017. Vaadatud 3. veebruaril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku vaimulike leksikon Elulugu Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku vaimulike leksikonis
Laiuse Põhikool

Laiuse Jaan Poska Põhikool on üldhariduskool Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Laiuse alevis. Laiusel tegutsenud kooli on esmamainitud 1677. aastal. 1686. aastal alustas seal tööd õpetajana Rainer Brockmann. 1822 alustas tööd Laiuse kihelkonnakool. Uus koolimaja avati 1915. aastal. 1922. aastal muudeti kool Laiuse 6-klassiliseks algkooliks. 1944 nimetati see Laiuse Mittetäielikuks Keskkooliks, koolis oli 7 klassi. 1961. aastal muudeti kool 8- ja 1988. aastal 9-klassiliseks. 1991. aastal sai kooli nimeks Laiuse Põhikool. 2010. aastal liideti kooliga Laiuse lasteaed. 2012. aasta novembri seisuga oli Laiuse Põhikooli direktor Siiri Rahn, õppeaastal 2012/2013 oli koolis 7 klassikomplekti 67 õpilasega ning 16 õpetajat. 1999. aastal valminud juurdeehitises tegutsevad ka kohalik kultuuriselts "Püüe" ja Laiuse külaraamatukogu. Koolis tegutseb oma muuseum. http://www.laiusepk.edu.ee/index.php?option=com_content&view=article&id=46&Itemid=53 http://www.laiusepk.edu.ee/index.php?option=com_content&view=article&id=47&Itemid=54 http://www.muuseum.ee/et/muuseumid/eesti_muuseumid/by_alphabet?action=details&museum_id=545 (vaadatud 30.07.2013) Laiuse Põhikool
Erakorraline ja täievoliline suursaadik

Erakorraline ja täievoliline suursaadik (inglise keeles ambassador extraordinary and plenipotentiary; mitteametlikult suursaadik, kõnekeeles ebakorrektselt ka saadik) on ühe riigi kõrgeimat tüüpi alaline diplomaatiline esindaja teises riigis (või rahvusvahelise organisatsiooni juures), tavaliselt suursaatkonna juht. Diplomaatilise ametikohana kasutatakse seda mõistet peaaegu kõigis riikides, sealhulgas Eestis; varem kasutati ka Nõukogude Liidus. Eestis on "erakorraline ja täievoliline suursaadik" kõrge diplomaatiline ametikoht (ametikohtade hierarhias kolmandal kohal kantsleri ja asekantsleri järel ning on võrdsustatud alalise esindajaga). See on kõrgeim Eesti esindaja, kes on akrediteeritud välisriiki või rahvusvahelise organisatsiooni juurde. Ta võib olla välisesinduse juhiks. Erakorralise ja täievolilise suursaadiku kandidatuuri esitab Vabariigi Valitsusele kinnitamiseks valdkonna eest vastutav minister atesteerimiskomisjoni ettepanekul. Vabariigi Valitsus kinnitab erakorralise ja täievolilise suursaadiku kandidatuuri ning esitab selle nõusoleku saamiseks Vabariigi Presidendile. Prantsusmaal nagu ka Eestiski on "erakorraline ja täievoliline suursaadik" (prantsuse keeles ambassadeur extraordinaire et plénipotentiaire) diplomaatiline ametikoht. Ta on kõrgeim Prantsusmaa esindaja, kes on akrediteeritud välisriiki või rahvusvahelise organisatsiooni juurde. Nagu ka eesti keeleski kasutatakse prantsuse keeles sageli erakorralise ja täievolilise suursaadiku mitteametliku vastena "suursaadik" (ambassadeur). Venemaal võib "erakorraline ja täievoliline suursaadik" (vene keeles чрезвычайный и полномочный посол) tähendada kas diplomaatilist ametikohta või teenistusastet. Diplomaatilise ametikohana on see kõrgeim Venemaa Föderatsiooni esindaja, kes on akrediteeritud välisriiki või rahvusvahelise organisatsiooni juurde. Nagu ka eesti keeleski on vene keeles levinud kasutada erakorralise ja täievolilise suursaadiku mitteametliku vastena "suursaadik" (посол). Näide ametikoha määramisest: President Vladimir Putin määras 2015. aastal oma seadlusega Venemaa Föderatsiooni erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks Eesti Vabariigis Aleksandr Petrovi , kes omas tollal erakorralise ja täievolilise 1. klassi saadiku teenistusastet. Ukrainas võib "erakorraline ja täievoliline suursaadik" (ukraina keeles надзвичайний і повноважний посол) tähendada kas diplomaatilist ametikohta või teenistusastet. Diplomaatilise ametikohana on see kõrgeim Ukraina Vabariigi esindaja, kes on akrediteeritud välisriiki või rahvusvahelise organisatsiooni juurde. Ukraina keeles on levinud (nagu ka muudes keeltes) kasutada erakorralise ja täievolilise suursaadiku mitteametliku vastena "suursaadik" (посол). Suursaadik Erakorraline saadik ja täievoliline minister Saadik Välisteenistuse seadus. riigiteataja.ee Éric Lamouroux. ee.ambafrance.org Указ Президента Российской Федерации. publication.pravo.gov.ru
Nikolai Raudla

Nikolai Raudla (28. detsember 1911 – 19. detsember 1969) oli Eesti ühiskonnategelane, Jõgevamaa Täitevkomitee esimees 1949. aasta aprillist 1951. aasta detsembrini. 1960. aastal oli ta Anija kolhoosi parteialgorganisatsiooni sekretär ja põllumajandusbrigaadi liige. http://www.ra.ee/fotis/index.php?type=2&id=249254
August Salundi

August Heinrich Salundi (kuni 1938. aastani August Heinrich Preimann; 25. juuni 1907 – 4. mai 1974, Võrumaa) oli Eesti NSV ühiskonnategelane, Jõgevamaa Täitevkomitee esimees 1952. aasta jaanuarist 1953. aasta juulini. 1941. aastal astus Salundi Haapsalus formeeritud hävituspataljoni, võttis osa lahingutest Lihulas ja Karusel, sai 22. augustil haavata Kiviloo lahingus, aasta hiljem ka korra Venemaal. 1944 pandi ta Asuküla valla täitevkomitee esimeheks, aprillis 1945 saatis EK(b)P Läänemaa Komitee saatis ta parteiorganisaatorina tööle Velise valda. 1946. aastal kandideeris August Salundi NSV Liidu NSV Liidu Ülemnõukogu Rahvuste Nõukokku Lääne valimisringkonnas nr. 383. 31. augustist 1946 kuni 1948. aastani ja 1949. aastal oli ta Haapsalu TSN TK esimees. 1960. aastal oli Salundi Anija kolhoosi parteialgorganisatsiooni sekretär ja põllumajandusbrigaadi liige. http://www.ra.ee/fotis/index.php?type=2&id=379330 http://tallinn.ester.ee/record=b1469277~S1*est "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. detsember 2013. Vaadatud 30. novembril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.meediaregister.ee/index.php?option=com_krdx_media&task=orgsearch&tyyp=ORG&Itemid=3&q=Eks+Rame[alaline kõdulink] http://www.ra.ee/fotis/index.php?type=2&id=249254 "Johannes Vares, saadikukandidaat Liidunõukokku Pärnu valimisringkonnas nr. 654. August Salundi, saadikukandidaat Rahvuste Nõukokku Lääne valimisringkonnas nr. 383" Tallinn: Poliitiline Kirjandus, 1946 (sari "Meie kandidaadid")
Christiern Henrici

Christiern Henrici oli Eestimaa vaimulik. Ta oli sündinud Soomemaal, Viiburi linnas ja 1625. a ametisse pühitsetud. 1626. aastal sai ta Vastseliina, Rõuge ja Põlva ühiseks pastoriks, andis aga järgmisel aastal Rõuge ja Põlva enese käest ära ja jäi ainult Vastseliina kihelkonna hingekarjaseks. Tema ametiajal vist pandi alus Vastseliina kirikumõisale ja kirikumaadele. Liivimaa kindralsuperintendent teatas Rootsi kuningas Gustav II Adolfile Vastseliina kohta järgmist: "Õpetaja Christiern Henricil ei ole midagi kaebamist oma Eesti koguduse üle, ainult seda ta soovib, et paganausu kombed maha pannaks. Ka kogudusel ei ole õpetaja vastu midagi". Kuninglikud komissarid seadsid kiriklikud matused sisse. Aastal 1633 läks Henrichi Palamuse pastoriks, kus ta ühtlasi ka Maarja-Magdaleena ja Äksi koguduse asju talitas[viide?].
Paunvere väljanäitus

Paunvere väljanäitus on Palamusel toimuv iga-aastane laat ja põllumajandusnäitus, mis on saanud nime Oskar Lutsu teostest. 2017. aasta septembris toimus see 20. korda. 2011. aastal osales väljanäitusel üle 900 kaupleja. Väljanäituse raames on korraldatud ka spordivõistlusi. 2010. aastal valiti see üritus Lõuna-Eesti parimaks turismisündmuseks. http://www.visitjogeva.com/xv-suur-paunvere-valjanaitus-ja-laat/[alaline kõdulink] "XV suur Paunvere väljanäitus ja laat" Palamuse valla kodulehel "XV Suur Paunvere Väljanäitus ja Laat" portaalis visitjogeva.com "Paunveres tuleb laupäeval omalaadne kümnevõistlus" Postimees, 20. september 2011 "Palamuse ootab «nunnusid» päev enne väljanäitust" Postimees, 22. september 2011 "Galerii: Palamusel peeti suurt Paunvere väljanäitust" Postimees, 25. september 2011 Priit Rajalo "Paunvere väljanäitusel esitleti taas suurejoonelisi põllusaadusi" ERR, 22. september 2012
Bila (Lõpovetsi rajoon)

Bila (ukraina keeles Біла) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Lõpovetsi rajoonis. Elanike arv on 308. Pindala on 2,328 km².
Jõgeva Vaegkuuljate Ühing

Jõgeva Vaegkuuljate Ühing on Jõgeva maakonnas tegutsev mittetulundusühing, mille eesmärgiks on Jõgevamaa vaegkuuljate probleemide teadvustamine ja nende lahendamisele kaasa aitamine. Ühing on Jõgevamaa Puuetega Inimeste Koja liige. Ühing asutati 27. veebruaril 2001. Asutamiskoosolekul osales 33 inimest, sealhulgas Eesti Vaegkuuljate Ühingu esimees Uno Taimla, Rootsi Värmlandi vaegkuuljate ühingu esimees Torbjörn Raneffell ja juhatuse liige Stig Börklund, SA TÜ Kliinikumi Kõrvakliiniku Kuulmiskeskusest Mari Reilson jt. Jõgevamaa Puuetega Inimeste Koda - 10 aastat tegevust. Jõgeva 2010, lk 48-49
Kukulõ

Kukulõ (ukraina keeles Кукули) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pištšanka rajoonis. Elanike arv on 895. Pindala on 2,777 km².
Luka-Meleškivska

Luka-Meleškivska (ukraina keeles Лука-Мелешківська) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Vinnõtsja rajoonis. Elanike arv on 3597. Pindala on 0,776 km².
Ad hoc-hüpotees

Ad hoc-hüpotees (inglise ad hoc hypothesis) ehk ad hoc-oletus on teaduses ja filosoofias hüpotees, mis on lisatud mingile teooriale eesmärgiga päästa seda teooriat falsifitseeritavuse eest. Mõiste on kasutusele võetud teadusfilosoof Karl Popperi poolt. ad hoc
Argumentum ad hominem

Argumentum ad hominem (ladina keeles 'argument inimesest lähtudes'), lühemalt ad hominem, on argument, mis on tehtud personaalselt oponendi vastu, mitte oponendi sisulise argumendi (argumentum ad rem) vastu. Seda inimese vastu esitatud argumenti käsitletakse loogikaveana. Argumentum ad rem Demagoogia
Ajalooline materialism

Ajalooline materialism (inglise historical materialism) ehk materialistlik ajalookäsitus on ühiskonnafilosoofias Karl Marxi jt metodoloogiline lähenemine ühiskonnauurimisele, majandusele ja ajaloole. Ajaloolise materialismi seisukoht on, et ühiskonna arengu alus on materiaalsete hüvede tootmine. Materialism Dialektiline materialism Meos, I., 2002. Filosoofia sõnaraamat. Tallinn, kirjastus Koolibri. Lk 12
Kodavere kirik

Kodavere kirik ehk Kodavere Püha Mihkli kirik on luteri kirik tänases Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Kodavere külas. Esimest korda mainiti Kodavere kiriku aastal 1342. 15. sajandil oli selles kohas puukirik. Praegune Kodavere Püha Mihkli kirik on arvult neljas, seda ehitati aastatel 1775–1777 (õnnistatud 1777). See on ühelööviline varaklassitsistlik kivikirik. mida ehitati vanema keskaegse kiriku asemele. Kodavere Püha Mihkli kirik on laevakujuline ehitis torniga, mis on valminud üheaegselt kirikuga. Pikihoonega liitub ristkülikulise põhiplaaniga käärkamber idas, läänefassaadil on kolmnurkne frontoon ja kaheksatahuline, ülaosas trumlikujuline haritorn, millel sibulakujuliseks paisutatud kiiver. Altar ja kantsel on tehtud puidust. Altarimaali "Jeesus mere peal" autor on Junker, kes maalis seda 1877. aastal Dresdenis. Muud altarimaalid on "Ülestõusmine" (18. sajand) ja "Kolgata" (19. sajandi esimene pool). Kiriku kõrval Peipsi järve rannikul asub kalmistu, mis on sisse õnnistatud 1773. aastal. Ajalooliselt oli see Tartumaa põhjaosas asunud Kodavere kihelkonna keskuseks. Tänapäeval tegutseb kirikus Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Kodavere Mihkli kogudus, mille õpetaja on Raigo Ojamets. "Pala valla koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 30. novembril 2012. Jõgevamaa turismiinfo "Kodavere". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. oktoober 2012. Vaadatud 30. novembril 2012. Kodavere küla Eestigiidi saidil Kodavere kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
Lääne muusika

Lääne muusika on läänemaailma muusika. Nagu ka "läänemaailm", on "lääne muusika" mitmetähenduslik termin. Selle all võidakse mõelda Euroopa klassikalist muusikat (Euroopa vaimulikele ja ilmalikele muusikatraditsioonidele toetuv kunstmuusika alates 10. sajandist, kõrgaeg 16.-19. sajandil), lääne kultuurile iseloomulikku muusikat jt.
Kaljujoonis

Kaljujoonis ehk petroglüüf on pikto- või logogrammidest koosnev joonis, mis on uuristatud kaljupinda või värvitud kaljupinnale. Alta kaljujoonised Äänisjärve kaljujoonised TEA entsüklopeedia (e-väljaanne: http://www.ents.ee:81/Default.aspx?aid=19943(vaadatud[alaline kõdulink] 29.11.2012))
Põltsamaa Pühavaimu kirik

Põltsamaa Pühavaimu kirik on õigeusu kirik Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal, praeguse haldusjaotuse järgi Jõgeva maakonnas Põltsamaal. Kirikut kasutab Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Tartu piiskopkonna Põltsamaa Pühavaimu kogudus. Esimene Põltsamaa Pühavaimu koguduse kirik ehitati 1851. aastal alevi keskusest ühe versta kaugusele Kuningamäele. See kellatorni ja viie kupliga palkkirik ehitati arhitekt Adamsoni projekti järgi. Kehva seisukorra ja ebasobiva asukoha tõttu otsustati uus kirik ehitada sobivamasse kohta asula keskuses. Sobiv maatükk kiriku ehitamiseks saadi Lossi tänaval 1892. aastal. Tartu piiskopkonna arhitekti Apollon Edelsoni projekti järgi alustati kivikiriku ehitamist 8. mail 1894, ehitaja oli S. Felder. Põltsamaa Pühavaimu kiriku pühitseti 10. septembril 1895. EAÕk Põltsamaa Pühavaimu Kirik Põltsamaa Pühavaimu kogudus Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku kodulehel
Kalendid

Kalendid (ladina sõnast Kalendae) olid Vana-Rooma kalendris kuu esimesed päevad. iidid noonid Ad Kalendas Graecas
Külgvaksamine

Külgvaksamine ehk kaldvaksamine (inglise sidewinding) on madudele loomulik liikumisviis looduses, mille korral madu liigub külg ees. Kaldvaksamine on omane ülemsugukondade Caenophidia ja Alethinophidia maoliikidele nagu kääbus-aafrikarästik, kääbus-aafrikarästik, sarvik-lõgismadu, harilik eefa jt) nt kõrbes lahtisel liival ja alamsugukonna veemadulased (Homalopsinae) (nt märjal mudasel ehk liivasel pinnasel liikudes). Loomade elu 5:245. Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Sidewinding seisuga 02.01.2014.
Kaldasammas

Kaldasammas (inglise abutment) on silla vm ehitise kaldaäärne tugisammas. Keskkonnasõnaraamat 2004 [1] (vaadatud 30.11.2012)
Paunvere Tootsid-Teeled

Paunvere Tootsid-Teeled on Jõgeva maakonna Jõgeva valla Palamuse Kultuuri segarahvatantsurühm. Tegutsetakse Palamuse rahvamajas. Rühma esimene koosseis tuli esimest korda kokku 1972. aasta 14. oktoobril. Paunvere Tootside-Teelede esimeseks juhendajaks oli Evi Lestal. 2007. aastast juhendab rühma Virve Muser. Tootsid-Teeled pidasid juubelit. Palamuse Valla Teataja, 29. detsember 2012, lk 2 Palamuse rahvamaja koduleht. Kollektiivid. Vaadatud 30.11.2012
Ao-Saunaküla

Ao-Saunaküla (19. sajandil Ao-Saanakülla, saksa Hageweide) oli endine küla Ao lähedal. Ao saunakülas oli mitmeid väikseid saunikukohti. Ao saunakülas elas vanaduspäevil külakoolmeister Jüri Brehm (1823–1902). Tema pojast Priidikust sai muusikamees ja pojatütrest Paulast väljapaistev laulja. Ühekeelsel moldpillil õpetas Jüri Brehm juba 1861–1881 Rakke külakoolis neljahäälset laulu. Ao Padaküla Kellamäe Liigvalla Lahu-Nõmme www.biblioserver.com/geonimed/index.php?m=word&kid=6595 Suusõnaline traditsioon – Haridusline olukord – Rakke algkool Rakkes sai vana mollpill uue elu, Virumaa-Teataja 14.05.2009
Kalchedoni kirikukogu

Kalchedoni kirikukogu (ka Chalkedoni kirikukogu) oli neljas oikumeeniline kirikukogu, mis toimus 8. oktoobrist kuni 1. novembrini 451 pKr Kalchedonis (praeguse İstanbuli alal). Kirikukogul võeti vastu Kalchedoni dogma. 451. aasta oktoobris tuli Kalchedonis kokku uus üleriigiline kirikukogu. Otsuste aluseks võeti 433. aastal Antiookia ja Aleksandria vahel sõlmitud kokkulepe ning paavst Leo kristoloogilised arusaamad. Efesose kirikukogu (toimus aastal 449) kirikukogu otsused tühistati. Halkedoni kirikukogul võeti vastu usuvormel, mida nimetatakse ka Kalchedoni vormeliks. Selles püüti vältida nii monofüsiitlikke kui ka nestoriaanlikke äärmusi ning selle kohaselt Kristus on üks isik kahe loomusega – jumaliku ja inimliku loomusega. Need kaks on temas täielikul kujul. Mõlemad loomused on koos segunematult ja muutumatult, eraldamatult ja lahutamatult. Kirikukoguliste arvates selline kahe loomuse olemasolu, nende segunematuse ja muutumatuse rõhutamine välistas monofüsiitluse ning loomuste eristamatuse ja lahutamatuse rõhutamine välistas nestoriaanluse. Kalchedoni vormeli sõnastus on negatiivse loomuga. Kristuse kahe loomuse neli põhiomadust on segunematus ja muutumatus, eraldamatus ja lahutamatus. Sõnastatakse kuidas need kaks loomust ei ole koos, aga nad ei sõnastata midagi selle kohta, kuidas nad koos on. Selline negatiivne, eksiteid välistav funktsioon on üldiselt omane kiriklikele dogmadele. Algselt polnud nende eesmärgiks sundida kristlasi teatud kindlat teed käima, vaid näidata, millised teed on umbteed. Kalchedoni kirikukogu ei suutnud oma otsusega vaidlusi ja tülisid Bütsantsi impeeriumis lõpetada. Seetõttu püüdsid keisrid pikema aja jooksul üldse loobuda igasugustest arutlustest selle üle, kui palju ja kuidas on Kristus jumal ning kui palju ja kuidas on ta inimene. Seega püüti probleem surnuks vaikida. See aga ei õnnestunud ning hiljem, kui valitsema hakkas Justinianus I, kuulutati Kalchedoni kirikukogu otsus terves keisririigis riigiseadusena kehtivaks. Ometi ei uskunud paljud impeeriumi kristlased Kalchedoni ette kirjutatud kombel. Terve hulk arvas, et Kristusel on ikkagi üks, jumalinimlik loomus, mis oli küll pärit kahest loomusest – jumalikust ja inimlikust –, aga ometi on Jeesus Kristus üks. Kalchedoni kirikukogu dogmas nähti nestoriaanlikku eksiõpetust: arvati, et rääkides kahest segunemata loomusest, räägitakse paratamatult kahest isikust, kahest pojast. Sellel viisil uskuvaid kristlasi hakati nimetama monofüsiitideks, keda oli märgataval hulgal just Süürias ja Egiptuses, mis tollel ajal olid Bütsantsi impeeriumi osad. Neis piirkondades oli tihti nõnda, et kreekakeelsed kristlased järgisid Kalchedoni vormeli, aga koptid ja süürlased kaldusid monofüsiitlusse.
Pieter van Klaveren

Pieter van Klaveren (1. september 1930 Rotterdam – 28. aprill 2008 Rotterdam) oli Hollandi poksija. Van Klaveren osales I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Van Klaveren osales I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 9. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1951), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise hilisemale hõbemedalivõitjale Marcello Padovanile (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ka Pieter van Klavereni vanem poolvend Lambertus oli tuntud Hollandi poksija. 15. suveolümpiamängude poksivõistlus. Helsingi 1952. Tulemused inglise keeles 9. Euroopa meistrivõistlused poksis. Milano 1951. Tulemused inglise keeles Pieter van Klaveren veebisaidil Olympedia (inglise)
Kalasport

Kalasport ehk sportkalastus (inglise sport fishing, recreational fishing) on võistluslikul (ka spordiala) või harrastuslikul eesmärgil kalapüük. Kalasporti kõrvutatakse mõnikord tööndusliku kalapüügiga (inglise commercial fishing), kus eesmärgiks on tulu teenimine.