laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jürgen Renteln

Jürgen Renteln (25. juuli 1885 Roosna-Alliku – 27. juuni 1961 Oldenburg) oli baltisaksa päritolu Eesti arst. Ta lõpetas Peterburis Püha Anna koguduse Kirikukooli ja astus aastal 1904 Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1915 arsti astme väärilisena. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Estonia. Aastal 1916 töötas ta Peterburis dr. Kullmayeri erakliinikus. Ta täiendas ennast Saksamaal ja asus aastal 1918 tööle Eestis Paide Haigla juhataja ja kooliarstina. Aastatel 1918–1920 osales ta Vabadussõjas arstina Paide Punase Risti Haiglas. Ta töötas Paides aastani 1923. Seejärel töötas ta Haapsalus Eestist lahkumiseni. Aastatel 1923–1927 oli ta Läänemaa Keskhaigla juhataja ja aastast 1925 ka Haapsalu emade- ja laste nõuandla juhataja. Aastast 1935 töötas ta Lääne maahaigla sünnituse ja naistehaiguste osakonna ordinaatorina. Samal ajal oli ta Kaitseliidu Lääne maleva Haapsalu malevkonna sanitaarpealik. Ta kuulus Läänemaa Arstide Seltsi, Eestimaa Arstide Abistamise Seltsi, Haapsalu Kaunistamise Seltsi, Lääne Tiisikuse Vastu Võitlemise Seltsi ja Loomakaitse Seltsi. Ta oli veel kirglik jahimees ja Haapsalu Jahisalga abiesimees. Tema hobiks oli tšellomäng. Aastal 1939 repatrieerus ta koos abikaasaga Saksamaale. Ta töötas Saksamaal kuni pensionile siirdumiseni eraarstina. Ta suri aastal 1961 Oldenburgis. Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 97–98
Tagamõisa puisniit

Tagamõisa puisniit on puisniit Saare maakonnas Saaremaa vallas; ühtlasi suurim Saaremaal säilinud puisniit. Kaitseala pindala on 133 ha. Puisniit võeti kaitse alla 1957. aastal (Tagamõisa puisniidu kaitseala, ka: Tagamõisa kaitseala). Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 06.04.2013) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Koiva puisniit

Koiva puisniit on puisniit Valga maakonnas Valga vallas, Koiva jõe ääres. Puisniit võeti 1957. aastal kaitse alla (Koiva puisniidu kaitseala). Praegu kaitstakse puisniitu Koiva-Mustjõe maastikukaitseala koosseisus. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 06.04.2013) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Süda tänava hõlmikpuu

Süda tänava hõlmikpuu on kaitsealune hõlmikpuu Tallinnas Peeter Süda tänava ja Pärnu maantee tänava nurgal; ühtlasi Eesti suurim ja jämedaim hõlmikpuu. Süda tänava hõlmikpuu on looduskaitse all alates 30. aprillist 1966 (kaitstav objekti nr 391). 1980. aastate lõpus taheti ehitada Estonia teatrile uut hoonet ja selle käigus oleks maha võetud ka Süda tänava hõlmikpuu. See leidis aga suurt vastuseisu ja sellest puust kujunes üks looduskaitse sümboleid. Teatrihoone ehitamine nurjus ja sellega seoses tuli käibele fraas "hõlmikpuu sündroom". 2017. aasta seisuga hinnati puu vanuseks üle 110 aasta. Puu ümbermõõt on 164 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt), kõrgus 13 m. 1930. aastal ajalehes Vaba Maa ilmunud artiklis väitis Ernst Kühnert, et "Kingu" on Jaapani puu Ginkgo biloba, mille mõned eksemplarid tõi tema isa Heinrich Kühnert Saksamaalt. Ernst istutas puu Kühnerti parki – Vana-Pärnu maantee 19 (hiljem Süda tänav 2). Ühe puu istutas tollane linnaaednik (Hans Lepp) ka Viruväravamäele, kuid see nii hästi ei kasvanud. Toetudes Ernst Kühnertile ja Eduard Viirokile (1932) jt võib väita, et see puu oli Heinrich Kühnerti toodud, kuid täpset istutusaega ei suudeta tuvastada. Viiroki andmete kohaselt öelnud Ernst Kühnert talle (ilmselt 1928. aastal), et puud olla toodud 30 aastat tagasi. 1913. aastal otsustati tollast Ahju tänavat pikendada ja E. Kühnertilt osteti seks puhuks osa aiast 7909 rubla ja 75 kopika eest. Ernst istutas hõlmikpuu ümber tema praegusesse asukohta Vana-Pärnu mnt ja P. Süda tänava nurgal 1913. aastal. 1928. aastal oli hõlmikpuu rinnasläbimõõt 10 cm, kõrgus 6 m (Viirok, 1932); 1955. aastal 28 cm ja 8,2 m; 1965. aastal 35 cm ja 8,5 m; 1983. aastal 46 cm ja 9,2 m. Arvatakse, et hõlmikpuu suudab taluda õhu saastumist, kuna ta on suutnud vastu pidada ka linnahaljastuses. Tallinnas muutus puu aastal 1989 justkui looduskaitse sümboliks. Sümboolne meie hõlmikpuu ongi, kuna nii kauges põhjamaa linnas teist temataolist leida pole. Hõlmikpuu sündroom [1] Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Waba Maa, nr. 196, 23. august 1930, lk 7, [2017, märts 10] Sander, Elliku ja Paivel 13:1990 Viirok, 1932, viidanud Sander, Elliku ja Paivel 13:1990 Sander, Elliku ja Paivel 13: 1990 Tiit Kändler, „Kuuenda hävingu lävel“ Eesti Päevaleht 27. november 1999 Tiit Kändler, „Kuuenda hävingu lävel“, Eesti Päevaleht, 27. november 1999 Eesti Teaduste Akadeemia Keemia-, Geoloogia- ja Bioloogiateaduste Osakond, Tallinna Botaanikaaed, Heldur Sander, Jüri Elliku, Aleksei Paivel, "Hõlmikpuu (Ginkgo biloba L) Eestis", Tallinn, 1990 Süda tänava hõlmikpuu keskkonnaportaalis
Kaubi kaasik

Kaubi kaasik (ka: Nopsi kaasik) on kaitsealune kaasik Valga maakonnas Tõrva vallas. Kaasik võeti aastal 1974 kaitse alla (Kaubi kaasiku kaitseala; pindala 2 ha). Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Are valla lipp

Are valla lipp oli Pärnu maakonnas asunud Eesti haldusüksuse Are valla lipp. Lipp kinnitati 14.oktoobril 1998 ja selle õnnistas sisse Pärnu-Jaagupi kirikuõpetaja Urmas Viilma. Lipu autor on Priit Herodes. Kollasel ruudukujulisel rohelise äärisega väljal on must otsavaatav metskitsepea. Lippu ääristavad kaheksa kollast ristikulehte. Lipp on ruudukujuline vapilipp. Kandelipu suurus on 105 x 105 cm. Kollane ja must viitavad Pärnumaale, roheline tähistab metsa. Metskitsepea sümboliseerib jahindust ning ristikulehed põllundust, õnne ja heaolu. Are valla vapp Pärnu maakond Are valla sümboolika valla kodulehel Omavalitsuste sümbolid Riigikantselei lehel - Are vald
Felix Raudkepp

Felix Olev Raudkepp (4. juuni 1901 Peterburi – 9. oktoober 1986 Tallinn) oli eesti neurokirurg. Felix Raudkepp osales Vabadussõjas õppursõdurina. Ta lõpetas aastal 1920 Narva I Gümnaasiumi ja astus samal aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1926 arsti astme väärilisena. Ta asus tööle aastal 1927 Tartu Ülikooli närvikliiniku assistendina professor Ludvig Puusepa juures ja tegi kaasa uue, neurokirurgilise osakonna ja kliiniku organiseerimise. Aastatel 1940–1941 organiseeris ise neurokirurgia haiglat Tallinnas, olles selle juhataja ning esimene neurokirurg Tallinnas. Saksa okupatsiooni ajal haigla likvideeriti ja ta töötas era-neuroloogina Tallinnas. Aastal 1944 avati haigla uuesti ja ta jätkas Vabariikliku Neurokirurgilise Haigla juhataja ja neurokirurgina, mil haigla reorganiseeriti Tallinna Keskhaigla neurokirurgia osakonnaks; ta töötas aastani 1976 neurokirurgia osakonna juhatajana. Aastatel 1976–1980 töötas ta konsultandina oma erialal. Ta oli aastal 1950 Ludvig Puusepa nimelise Neurokirurgide, Neuroloogide ja Psühhiaatrite Seltsi asutajaliige, esimene esimees ja hiljem sama seltsi auliige. Tal on teaduspublikatsioone neurokirurgia alalt. 1947 Eesti NSV teeneline arst. 1948 Eesti NSV preemia laureaat teadustöö arendamise eest Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus Eesti NSV teenelise arsti aunimetuse andmise kohta Silmapaistvate teenete eest tervishoiu alal anda Eesti NSV teenelise arsti nimetus: Felix Raudkepile, Vabariikliku Neurokirurgilise Haigla peaarstile, Punaväelane: Punaarmee [7. laskurdiviisi] poliitosakonna ajaleht, 7 november 1947
Saarniite jalakas

Saarniite jalakas (ka: Sarnito jalakas) on kaitsealune harilik jalakas Võru maakonnas Võru vallas Saarde külas; ühtlasi Eesti jämedaim jalakas. Jalaka tüve ümbermõõt oli 2000. aastal 633 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 16 m. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 506. Saarniite jalakas keskkonnaportaalis
Porsiku kadakad

Porsiku kadakad on kaitsealused kadakad Pärnu maakonnas Lääneranna vallas. Kadakad võeti 1984. aastal kaitse alla (Porsiku kadakate kaitseala; pindala 2 ha). Suured kadakad on mitmesuguse kujuga. Kuna kadakad asuvad endisel lammaste karjamaal, on nende võra alumine osa lammaste kujundatud. Kadakad asuvad Rame külas Porsiku talus. Neid hooldas talu peremees August Tampärk ehk Porsiku Kustas, kes ühtlasi pidas oma talus kasutatud riistadest muuseumi, mis koguna moodustas pärast tema surma Hanila muuseumi varade aluse. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Sipa pärn

Sipa pärn on kaitsealune pärn Rapla maakonnas Märjamaa vallas. Pärna tüve ümbermõõt on 900 cm (mõõdetuna 0,6 m kõrguselt), kõrgus 13 m. Sipa pärn Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 22.01.2014) Marju Kõivupuu. 101 Eesti pühapaika. Tallinn: Varrak, lk 186–187. (Sipa pärn.) Hendrik Relve. Põlispuud. Tallinn, Koolibri 2003, lk 154–156. Ahto Kaasik. Pühapaikade teejuht: Eesti põlised väekohad. Tallinn: Pegasus 2017, lk 195–198. Sipa pärn keskkonnaportaalis Pärandkultuuri objekt: Sipa pärn Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 22.01.2014) Sipa pärn kultuurimälestiste riiklikus registris
Are valla vapp

Are valla vapp on Pärnu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Are valla vapp. Vapp kinnitati 14. oktoobril 1998. Vapi autor on Priit Herodes Are valla vapiks on kuldne rohelise äärisega kilp, mille kuldsel väljal on must otsavaatav metskitsepea. Rohelisel äärisel kaheksa kuldset ristikulehte. Kuld ja must viitavad Pärnumaale ning roheline tähistab metsa. Metskitsepea märgib jahindust, ristikulehed sümboliseerivad põllumajandust, õnne ja heaolu. Are valla lipp Are valla sümboolika valla kodulehel Omavalitsuste sümbolid Riigikantselei lehel - Are vald.
Sepise jugapuu

Sepise jugapuu (ka: Tagamõisa jugapuu) on kaitsealune jugapuu Saare maakonnas Saaremaa vallas Kehila külas, kasvades Sepise oja kaldal. See jugapuu on Eesti jämedaim ja kõrgeim. Jugapuu tüve ümbermõõt on 104 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt), kõrgus 12 m. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Sepise jugapuu keskkonnaportaalis
Hoo keel

Hoo keel (keelekood hoc) on munda keelkonna khervari keelte hulka kuuluv keel, mida kõneldakse Indias, peamiselt Jharkhandi, Lääne-Bengali ja Odisha osariigis. Hoo keelt räägib umbes 1 miljon inimest. http://www.ethnologue.com/language/hoc http://www.swarthmore.edu/SocSci/langhotspots/Ho/
Tansaania vapp

Tansaania vapp on Tansaania riigivapp. Elevandivõhkadega ümbritsetud vapikilp seisab Kilimanjaro tipus. Seda hoidvad mees ja naine sümboliseerivad koostööd. Mehe jalge ees on nelgipuu oks ja naise jalge ees puuvillapõõsa oks. Vapikilbi ülemine, kollane osa sümboliseerib maavarasid, tõrvik vabadust ja tarkust. Selle all on Tansaania lipp. Punane väli tähistab viljakat maapinda, sinised lained aga maad, vett ja rannajoont. Oda sümboliseerib vabadust ning ristatud kirves ja kõblas kujutavad rahva tööriistu. Lindil vapi alaosas on suahiilikeelne Tansaania juhtlause "Uhuru na Umoja" ("vabadus ja ühtsus"). Tansaania lipp
Pakri pank

Pakri pank (vanasti Pakerordi pank) on Pakri poolsaarel asuv pank. Pakri pank on Balti klindi kõige läänepoolsem osa Mandri-Eestis. Panga kõrgus on 22–24 m (25 m). Tektooniliste püstlõhede tõttu on panga serv sakiline ja sageli esineb varinguid. Pangal paljanduvad Alam-Kambriumi, Ülem-Kambriumi ja Ordoviitsiumi kivimid. Seal on Pakerordi lademe tüüppaljand, kus glaukoniitliivakivi ja diktüoneemaargiliidi paksus on suurim, vastavalt 3,7 ja 4,5 m. Pank on ka Pakri kihistu stratotüübiks. Panga keskosa geograafilised koordinaadid on 59° 23′ 9″ N, 24° 2′ 9″ E. Pakri panga idaossa jääb 5,8 m kõrgune Pakri juga. Pakri pank hakkas merest kerkima umbes 4000 aastat tagasi. Pakri pangal asub Pakri tuletorn. Vana tuletorn rajati 1808. Tänapäevane tuletorn on Eesti kõrgeim ja rajati 1889. Ürglooduse objekt: Pakri paekallas (vaadatud 09.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 394. Pakri kihistu Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis (vaadatud 07.04.2018)
Tamme pank

Tamme pank on Võrtsjärve idarannikul asuv paljandite rühm. Pangal paljanduvad Kesk-Devoni Aruküla lademe liivakivid. Suurima paljandi pikkus on 75 m. Pank on aastast 1959 kaitse all (Tamme paljandi kaitseala; pindala 9 ha). Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 09.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 569. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Far Cry 3

"FarCry 3" on avatud maailmaga FPS videomäng, väljatöötatud Ubisoft Montreali, Ubisoft Massive'i, Ubisoft Red Stormi, Ubisoft Reflections ja Ubisoft Shanghai koostöös, ning avaldatud Ubisofti poolt Microsoft Windowsile, Xbox 360-le ja PlayStation 3-le. "Ubisoft's Reflections studio nominated for Innovation Award, now hiring". Joystiq. 15.02.2012. Vaadatud 30.04.2012.
Margus Allikmaa

Margus Allikmaa (sündinud 28. juunil 1961 Paldiskis) on Eesti riigiametnik ja tippjuht, Eesti Kultuurkapitali juhataja, endine kultuuriminister ja Vene Teatri direktor. Margus Allikmaa on lõpetanud 1980. aastal Tallinna Polütehnikumi raadiotehnikuna ja 1985. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi elektroonikainseneri erialal. Teatrijuhina on ta end täiendanud 1993. aastal Los Angeleses, 1994. aastal Taanis jm. Aastatel 1981–1998 töötas ta erinevates ametites Eesti Draamateatris (1981–1982 lavatööline, 1982–1986 vanemheliinsener, 1986–1988 peainsener, 1988–1990 asedirektor ja 1991–1999 direktor). Aastatel 1998–1999 töötas ta ASi Trio LSL peadirektorina. Aastatel 1999–2002 oli Margus Allikmaa Kultuuriministeeriumi kantsler. Alates 3. septembrist 2002 kuni 10. aprillini 2003 oli ta Eesti kultuuriminister Siim Kallase valitsuses, aastatel 2003–2004 Tallinna abilinnapea. Aastatel 2004–2007 oli ta Eesti Raadio juhatuse esimees ja jätkas Eesti Rahvusringhäälingu asutamise järel aastatel 2007–2017 ka uue asutuse juhatuse esimehena. Alates 1. veebruarist 2018 kuni 31. jaanuarini 2022 oli Margus Allikmaa Vene Teatri direktor. Alates 1. veebruarist 2022 on ta Eesti Kultuurkapitali juhataja. Ta kandideeris Eesti Kultuurkapitali juhiks ka 2016. aastal, osutus konkursil edukaks, kuid kahepoolsed läbirääkimised ei viinud vaatamata konkursivõidule töölepingu sõlmimiseni. Aastatel 2003–2006 oli Margus Allikmaa Eesti Draamateatri nõukogu esimees. Aastatel 2000–2005 oli Margus Allikmaa Eesti Reformierakonna liige. 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta parteituna Eesti Reformierakonna nimekirjas Viimsi vallavolikokku. Kultuuriministeeriumi kantsleri Margus Allikmaa teenistusest vabastamine. RTL 2002, 99, 1538 . "Kultuurkapitali uus juht on Margus Allikmaa" ERR kultuur, 26. november 2021 Raud, Geidi. LIIGA KÕRGED PALGASOOVID? Kultuurikapitali juhi konkurss kukkus läbi. Õhtuleht, 31. august 2016. Priit Luts. Reformierakonna Viimsi nimekirjas kandideerib Margus Allikmaa. ERR, 24. august 2017. Elulugu, Eesti Päevaleht, 28. august 2002
Keskdevon

Keskdevon on kronostratigraafiline üksus (ladestik) ning geokronoloogiline üksus (ajastik). Keskdevon vastab ajavahemikule 393,3...382,7 miljonit aastat tagasi.
Särevi Teatrituba

Särevi Teatrituba (endise nimega Andres Särevi Kortermuuseum) on Eesti Ajaloomuuseumi allüksus (enne 1. veebruari 2019 Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi allüksus) Tallinnas aadressil Tina tänav 23-13. Särevi Teatrituba on ainus teatritegelaste muuseum Eestis. Näitleja, lavastaja ja teatrijuht Andres Särev ning Estonia ja Tallinna Töölisteatri näitleja Anna Särev elasid selles Kadrioru kolmetoalises korteris alates 1937. aastast. Särevite kodu oli väga külalislahke ja nende külaliste hulka kuulusid mitmed tuntud kirjanikud, kultuuri- ja teatriinimesed. Kuna lapsi Annal ja Andresel ei olnud, soovisid nad, et pärast nende surma avataks korteris teatrimuuseum. Muuseum avati korteris 7. mail 1982. Muuseum on avatud ettetellimisel ning külastajatel on võimalik pääseda elutuppa, endisse magamistuppa ja kabinetti. Kabinetis on eksponeeritud Särevite ligi 6000-köiteline raamatukogu ja Andres Särevi töölaud. Endises magamistoas saavad lapsed mängida nukkudega, proovida teatrikostüüme, kübaraid ja parukaid. Muuseumil on pikk luuleõhtute traditsioon ja seal tehakse haridustööd. Muuseumi ajalugu. Eesti Ajaloomuuseumi veebisait. Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum ja Eesti Ajaloomuuseum ühinevad. Eesti Teatri Agentuur. Särevi Teatritoa lugu. Eesti Ajaloomuuseumi veebisait.
Balvano

Balvano on vald (omavalitsusega linn) Itaalias Basilicata maakonnas Potenza provintsis. Balvano kõrgus merepinnast on keskmiselt 425 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt 43 inimest ruutkilomeetri kohta. 1944. aastal leidis vallas aset Balvano rongitragöödia, mis on Itaalia ajaloo suurima inimohvrite arvuga rongiõnnetus. Linn sai kannatada 1980. aasta maavärinas. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Koduleht (itaalia keeles)
Rein Lindmäe

Rein Lindmäe (sündinud 17. märtsil 1953 Tallinnas) on eesti lauatennisist ja treener. Ta on lõpetanud 1971 Tartu 1. Keskkooli ja 1979 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Tema vend Alari Lindmäe oli samuti lauatennisist. Tal on tütred Maris, Karin ja poeg Erik. Biograafia ESBL-is Medalimees läbi kuue kümnendi, Postimees, 13. aprill 2013
Württembergi valitsejate loend

See on Saksa riigi Württembergi valitsejate loend, riik oli algselt krahvkond ja lõpuks kuningriik, kuni valitsev dünastia aastal 1918 troonilt tõugati.  Pikemalt artiklis Württembergi krahvkond Konrad I 1089–1122 (arvatav) Konrad II 1110–1143 (arvatav) Ludwig I 1143–1158 Ludwig II 1158–1181 Hartmann 1194–1240 Ludwig III 1194–1226 Ulrich I 1241–1265 Ulrich II 1265–1279 Eberhard I 1279–1325 Ulrich III 1325–1344 Kaasvalitsejad: Eberhard II Viripill 1344–1392 (üksi aastast 1362) Ulrich IV 1344–1362 Eberhard III 1392–1417 Eberhard IV 1417–1419 Ludwig I 1419–1450 Ulrich V 1419–1442, hüüdnimega väga armastatud Nürtingeni leping jagas Württembergi krahvkonna kaheks eraldi liiniks. Württemberg-Stuttgart pealinnaga Stuttgardis ja Württemberg-Urach pealinnaga Urachis. Ulrich V 1442–1480, hüüdnimega väga armastatud Eberhard VI 1480–1482, hiljem hertsog Eberhard II Ludwig I 1442–1450 Ludwig II 1450–1457 Eberhard V 1457–1495 Münsingeni leping taasühendas aastal 1482 kaks eraldi liini Eberhard V alla. Eberhard omandas aastal 1495 hertsogitiitli.  Pikemalt artiklis Württembergi hertsogkond Aastal 1803 tõsteti Württembergi hertsog Saksa-Rooma riigi kuurvürsti seisusse. Aastal 1806 keisririik kaotati ja Württembergi kuurvürstist sai sõltumatu kuningatiitliga monarh.  Pikemalt artiklis Württembergi kuurvürstkond  Pikemalt artiklis Württembergi kuningriik Saksa-Rooma riik kaotati aastal 1806. Württembergi kuurvürst, Napoleon I liitlane, ootas seda, saades aastal 1806 sõltumatu Württembergi kuningriigi valitsejaks. Württembergi dünastia Württembergi ajalugu Württembergi vapp Uradel
Lincolni maakond (Colorado)

Lincolni maakond (Lincoln County) on maakond USA-s Colorado osariigis. Geograafilised koordinaadid on 38°98' N, 103°52' W. Maakonna halduskeskus on Hugo ja suurim linn on Limon. Maakonna pindala on 6999 km². Veepindala on 1 km². Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 5467. Aastal 2000 oli elanikke 6087. Washingtoni maakond (põhjas) Kit Carsoni maakond (idas) Cheyenne'i maakond (idas) Crowley maakond (lõunas) Kiowa maakond (lõunas) Elberti maakond (läänes) El Paso maakond (läänes) Arapahoe maakond (loodes) Pueblo maakond (edelas) Arriba Bovina Genoa Hugo Karval Limon Punkin Center Lincolni maakonnas oli 6087 inimest, 2058 leibkonda ja 1389 perekonda. Rahvastiku tihedus oli 0,9 in/km². Elamuühikuid (housing units) oli 2406 (keskmine tihedus 0/km²). Rassiline koosseis oli järgmine: valgeid 86,30% mustanahalisi 4,96% põlisameeriklasi 0,94% aasialasi 0,56% Vaikse ookeani rassist 0,03% teistest rassidest 5,65% kahest või enam rassist 1,56% Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 8,53%. 2058 leibkonna seas oli 33,70% neid, kus oli alla 18-aastasi lapsi; 55,30% koos elavaid abielupaare; 8,40% neid, kus oli ilma abikaasata naine; 32,50% neid, mis ei olnud perekonnad. 29,00% kõigist leibkondadest koosnes üksikutest ja 13,00% leibkondadest oli mõni üksi elav vähemalt 65-aastane inimene. Leibkonnas oli keskmiselt 2,44 inimest ja perekonnas keskmiselt 3,04 inimest. Elanikud jagunesid ealiselt nii: 23,90% alla 18-aastasi; 7,10% 18–24-aastasi; 33,00% 25–44-aastasi; 21,80% 45–64-aastasi; 14,30% üle 65-aastasi. Ea mediaan oli 38 aastat. Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 130,90 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 140,70 meest. Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 31 914 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 39 738 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 25 742 dollarit, naistel 22 168 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 15 150 dollarit. 11,70% elanikkonnast ja 8,10% perekondadest elas allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 14,40% alla 18-aastasi ja 11,50% üle 65-aastasi. 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. Lincolni maakonna koduleht (inglise keeles)
Vooremägi

Vooremägi (ka Pikasilla Vooremägi) on linnamägi Tartu maakonnas Elva vallas Purtsi külas. Vooremägi on omaette seisv mäeküngas, mis ulatub Väikese Emajõe suudmeluhast 10–11 m kõrgemale. Seal asus mägilinnus, mille õueala on ovaalse kujuga. Õueala ulatus põhja-lõuna suunas 45 m ja ida-lääne suunas 34 m ning pindala 1200 m². Linnamäel tehisvall puudub ning mitmete sissekaevete tõttu on pealispind kohati ebatasane. Vooremäe jalamil asetseb 25 m laiune terrassivöönd. Terrassivööndi välisel serval asetseb 1–2 m kõrgune vallitaoline looduslik moodustis, mis on paremini jälgitav linnamäe lääne- ja põhjaküljel. Algselt oli mägi laiem ja lamedam. Linnuse asukohana kujundati see ulatuslikult ümber. Linnuse lõplik valmimine on miskipärast pooleli jäänud. Leidude järgi kuulub linnus II aastatuhande algusse või I–II aastatuhande vahetuse aega. 1952. aastal uuriti Harri Moora juhatusel õuepinda. Selle töö käigus tehti kindlaks kultuurkiht. Leiti loomaluid, telliskiviprügi ja kedral valmistatud savinõu kilde. 2009. aastal kaevas arheoloog Martti Veldi linnuse õuealal ja linnamäe jalamil oleval asulakohal. Selle arheoloogilise kaevamise peaeesmärk oli määrata muistise vanus ja kultuurkihi paksus. E. Tõnisson, Eesti muinaslinnad, 2008, lk 304. Evald Tõnisson. Linnamäed ja maalinnad. Tallinn, 1966, lk 65–66. H. Moora. Muistsete linnuste uurimise tulemustest Eesti NSV-s. Vooremägi kultuurimälestiste riiklikus registris Vooremägi Eesti looduse infosüsteemis
Akvapoonika

Akvapoonika on jätkusuutlik toidu tootmise süsteem, mis on kombinatsioon traditsioonilisest akvakultuurist (veeloomade, nagu tigude, vähkide, krevettide kasvatamine veemahutites) ja hüdropoonikast (taimede kasvatamine mullata) üksteist toetavas keskkonnas. Akvakultuuris jääkained (eelkõige ammoniaak) akumuleeruvad vees, muutes vee kaladele mürgiseks. Suunates sellise vee läbi inertse substraadiga (kruus,kergkruus) täidetud taimede kasvulava, lagundavad ühed nitrobakterid ammoniaagi esmalt nitrititeks ning seejärel teised bakterid nitritid nitraatideks, mille omakorda taimede juurestik toitainetena veest välja võtab. Seejärel suunatakse toitainetest puhastatud vesi tagasi veeloomade mahutisse.
Uueveski järv

Uueveski järv (ka: Uueveski paisjärv) on paisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi linnas. Järve pindala on 1,2 ha, pikkus 190 m, laius 100 m, valgla pindala 35 km², kaldajoone pikkus 518 m ja kõrgus merepinnast 60 m. Järves asub üks saar. Järv on paisutatud Uueveski ojale Uueveski vesiveski tarbeks, mis asub järve paisul. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda ja on avalikult kasutatav veekogu. Uueveski oja Auksi-Karula järved Uueveski Uueveski järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 18.03.2017) Uueveski järv keskkonnaportaalis (vaadatud 18.03.2017) Uueveski järv Eesti looduse infosüsteemis Uueveski järv keskkonnaportaalis