laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Johann Gutslaff

Johann Gutslaff (ka Johanne(s) Gütslaff, Gutsleff) (sündinud Ida-Pommeris Daberis (praegune Poola linn Dobra Nowogardzka Lääne-Pomorze vojevoodkonnas); surnud 11. märtsil 1657 Tallinnas) oli baltisaksa pastor ja kirjamees. Gutslaff õppis Greifswaldi ja Leipzigi ülikoolis. 1639 õppis Academia Gustavianas, 1641. aastast töötas Urvaste pastorina. 1644. aastal avaldas Urvaste pastor Johann Gutslaff Sõmerpalu mõisniku Hans Ohmi kulul raamatu "Lühike teade ja õpetus vääralt pühaks peetud Võhandu jõest Liivimaal". Raamatu teadaolevat ainueksemplari Eestis säilitatakse Tallinna Linnaarhiivis. J. Gutslaff tõlkis heebrea keelest lõunaeesti keelde osa vanast testamendist ja koostas lõunaeesti keele grammatika. Urvaste kirikusse on Johann Gutslaffile kui koguduse nimekaimale pastorile paigaldatud mälestustahvel. Tema ametisoleku ajal käigus olnud armulauapeeker oli kirikus kasutusel 2004. aastani. 1656–1658 aastate Vene-Rootsi sõja ajal, 1656. aastal asus Johann Gutslaff Tallinna, kus ta suri 1657. aastal katku. Tema poeg Eberhard Gutsleff vanem (1654–1724) oli baltisaksa teoloog, Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja 1681–1700 ja koguduse pastor 1700–1724. Johann Gutslaffi saksakeelse lõunaeesti keele grammatika tõlkis oma diplomitööna eesti keelde Marju Lepajõe. "Kurtzer Bericht und Unterricht Von der Falsch-heilig genandten Bäche in Lieffland Wöhhanda". Dorpt 1644. ('Vääralt pühaks peetud Võhandu jõest Liivimaal') "Observationes Grammaticae circa linguam Esthonicam". Dorpt 1648. ('Lõunaeesti keele grammatika') Vana Testament. Osaline tõlge lõunaeesti keelde, käsikirjas. Ilmunud Esimene Moosese raamat ja Matteuse evangeelium teoses "Johannes Gutslaffi piiblitõlge 1647–1657", EKSA 2013. OOMIDE SUGUVÕSA, 18 apr. 2017 · Tallinna Linnaarhiiv Toomas Paul (1999). Toomas Paul. Eesti piiblitõlke ajalugu. Esimestest katsetest kuni 1999. aastani. Tallinn: Emakeele Selts. Lk 302-307. Johannes Gutslaff: Kurtzer Bericht und Unterricht ueber die falsch-heilig genandten Baeche in Lieffland Woehhanda. – Kleio: ajaloo ajakiri, 1997 nr. 2, lk. 9–15.
Paraolümpiamängud

Paraolümpiamängud on maailma suurim spordivõistlus füüsilise või vaimse puudega inimestele. Paraolümpiamänge koordineerib Rahvusvaheline Paraolümpiakomitee. Esimesed paraolümpiamängud toimusid 1960. aastal Roomas. Alates 1988. aastast toimuvad paraolümpiamängud kohe pärast olümpiamänge samas linnas.  Pikemalt artiklis Eesti paraolümpiamängudel Eesti on paraolümpiamängudel osalenud 1992. aastast. Eriolümpiamängud
Evald Mähle

Evald Andreas Mähle (4. juuni 1878 – 15. oktoober 1939) oli eesti insener. Ta lõpetas 1908. aastal Riia Polütehnilise Instituudi inseneriteaduskonna, Korporatsioon Vironia vilistlane. Evald Mähle osales Esimeses maailmasõjas, tuli Eestisse tagasi 1920. aastal ja teenis samast aastast Eesti raudteel, alates 1926. aastast Ehitusameti Tehnikaosakonna juhataja abina administratiivalal. Alates 1931. aastast oli ta Kaitseliidu kompaniipealik. 20. veebruaril 1939 anti talle Valgetähe IV klassi teenetemärk.
Kurna vald

Kurna vald (saksa keeles Gemeinde Cournal) oli vald Jüri kihelkonnas Harju kreisis ja Harju maakonnas 1866–1939. Vallamaja asus Vaela külas. Jüri kihelkonna Kurna valda kuulusid Kurna mõis, Lehmja mõis, Mõigu mõis, Nabala mõis ja Sausti mõis. Jüri kihelkonna Kurna vallaga liideti Lehmja vald (1866–1891), Mõigu vald (1866–1891), Nabala vald (1866–1891), Sausti (Kaarepere) vald (1866–1891). 2. veebruaril 1919 lahutati Harju maakonnanõukogu otsusega Kurna vallast Nabala kogukond iseseisvaks Nabala vallaks Harju maakonnas. 1929. aastal otsustas vallavolikogu alates 1909. aastast ametis olnud endise vallavanema Mart Rosenfeldi elusuuruses portree valla kantseleisse üles panna. 1939. aasta vallareformiga arvati vald uue Tõdva valla koosseisu. Kurna vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 Maa-ameti kaardirakendused Kurna vallavolikogu austas endist vallavanemat. Vaba Maa, 23. jaanuar 1929, nr. 19, lk. 6.
Dwight Howard

Dwight David Howard (sündinud 8. detsembril 1985 Atlantas) on Ameerika Ühendriikide elukutseline korvpallur, kes mängib 2020. aastast NBA klubis Philadelphia 76ers. 2004. aasta NBA draft'ist esimesena Orlando Magicusse valitud Howard veetis Orlandos kaheksa hooaega, kogudes oma statistiliselt parimal, 2010/11. hooajal keskmiselt 22,9 punkti, 14,1 lauapalli ja 2,4 viskeblokeeringut mängus. Howard vedas Magicu 2009. aastal ka NBA finaali, kus jäädi 1 : 4 alla Kobe Bryanti juhitud Los Angeles Lakersile. 2012. aastal vahetati Howard Lakersisse, kuid juba pärast üht hooaega siirdus keskmängija edasi Houston Rocketsisse, kus mängis järgmised kolm aastat. 2016. aastast on Howard igal hooajal klubi vahetanud – esmalt siirdus ta Houstonist Atlanta Hawksi, siis Charlotte Hornetsisse ja seejärel Washington Wizardsisse, jõudes 2019. aasta augustiks ringiga tagasi Lakersi ridadesse. Lakersis selgelt vahetusmängija rolli taandunud Howard tõi pingilt sekkudes ligi 19 minutiga keskmiselt 7,5 punkti ja 7,3 lauapalli mängus, aidates LeBron Jamesi ja Anthony Davise juhitud Lakersi 2020. aasta NBA meistriks. 2020. aasta novembris sõlmis Howard aastase lepingu Philadelphia 76ersiga. NBA meister (2020) 8 korda valitud NBA tähtede mängule (2007–2014) 5 korda valitud NBA sümboolsesse 1. viisikusse (2008–2012) 1 kord valitud NBA sümboolsesse 2. viisikusse (2014) 2 korda valitud NBA sümboolsesse 3. viisikusse (2007, 2013) 3-kordne NBA parim kaitsemängija (2009–2011) 4 korda valitud NBA sümboolsesse 1. kaitseviisikusse (2009–2012) 1 kord valitud NBA sümboolsesse 2. kaitseviisikusse (2008) 5-kordne NBA parim lauavõitleja (2008–2010, 2012, 2013) 2-kordne NBA blokikuningas (2009, 2010) NBA pealtpanekuvõitluse võitja (2008) USA korvpallikoondisega tuli Dwight Howard 2008. aastal olümpiavõitjaks. 2012. aastal ei saanud ta seljaoperatsiooni tõttu USA võistkonnas kaasa lüüa. 2006. aastal võitis Howard USA koondisega Jaapanis peetud korvpalli maailmameistrivõistlustel pronksmedali. NBA drafti esimeste valikute loend Dwight Howard – NBA.com Dwight Howard – Basketball-Reference.com
Vestfaali süsteem

Vestfaali süsteemiks nimetatakse tänapäeval väljakujunenud rahvusvaheliste suhete süsteemi ehk paljude riikidega maailmakorraldust. See süsteem põhineb jõudude tasakaaluideel, mis eeldab tsentraliseeritud võimuga suveräänsete riikide olemasolu. See tähendab, et ühelgi riigil ei ole õigust sekkuda teise riigi siseasjadesse, eriti usuküsimustesse. Riigid on kõrgeimaid ilmaliku võimu teostajad (varem olid nendeks usuorganid). Vestfaali süsteemile pani aluse 1648. aastal sõlmitud Vestfaali rahu. Samas on see süsteem leidnud ka kriitikat, kuna globaalsest rahasüsteemist ja majandussüsteemist tulenevad probleemid ning ülemaailmsed keskkonnaprobleemid vajavad lahendamist riikideüleste institutsioonide poolt, kuid hetkel pole suveräänsed riigid nõus oma võimu loovutama. 1648. aastal sõlmitud Vestfaali rahu lõpetas Kolmekümneaastase sõja ja lõi aluse suveräänsete riikide tekkeks. Ta koosneb kahest lepingust. Neist esimene, peamiselt protestantlike osapoolte jaoks, kirjutati alla Osnabrückis ja teine, katoliiklastest osa poolte jaoks, Münsteris. Lepingutes määrati territooriumite piirid, kahjutasud ja kompensatsioonid, losside ja vabade linnade saatused. Vestfaali rahu läbirääkimisi võib pidada esimeseks suureks Euroopa rahukonverentsiks. Paljud 1648. aastal sõnastatud põhimõtted toimivad tänapäevani, esinedes paljude rahvusvaheliste organisatsioonide põhikirjades, rahvusvahelises õiguses ja tavapraktikas. Madalmaad ja Šveits tunnistati formaalselt Saksa Rahva Püha Rooma riigist iseseisvateks. Lõi tolerantsuse erinevate poliitiliste vormide suhtes (korraga võisid eksisteerida Louis XIV absolutism, monarhiad, Veneetsia vabariik jt) Tekkisid riigi tunnused: territoriaalsus, avaliku ja erasfääri eristamine, poliitilised institutsioonid ja legitiimne autoriteet (õigustatud valitsejad) Kirik ei saanud enam maksustada impeeriumi alasid, ilma suveräänide nõusolekuta. Kaotas usuküsimuste olulisuse rahvusvahelistes suhetes, mis oli peamine konfliktide allikas 16. ja 17. sajandi vältel Riigid õppisid koos eksisteerima, austama erinevaid siseriiklike korraldusi ning toetama üksteise suveräänsust. Tallinna Ülikooli riigiteaduste instituut (2011) Poliitika ja valitsemise alused, Tallinn, Maurus Kirjastus, lk 337, 543 Nolan, Cathal J. (1999) Longmani maailmapoliitika leksikon, Tallinn, kirjastus Olion, lk 394 Brown, Chris (2005) Understanding International relations (3rd edition), New York, Palgrave Macmillan, lk 172 Holsti, K. J. (2004) Taiming the Sovereigns. Institutional Change in International Politics, United Kingdom: Unniversity Press, Cambridge, pp. 122 Holsti, K. J. (2004) Taiming the Sovereigns. Institutional Change in International Politics, United Kingdom: Unniversity Press, Cambridge, pp. 123 Holsti, K. J. (2004) Taiming the Sovereigns. Institutional Change in International Politics, United Kingdom: Unniversity Press, Cambridge, pp. 122-128
Mona Simpson (tegelane)

Mona Penelope Simpson (neiupõlvenimi Olsen) on telesarja "Simpsonid" kõrvaltegelane, Homeri ema, kes lahkus pere juurest, kui Homer oli alles pisike. Tegelane sai nime Richard Appeli (kes oli sarja seitsme jao stsenarist) endise naise, kirjaniku Mona Simpsoni järgi. Sarjas on talle hääle andnud mitu näitlejat: Maggie Roswell, Tress MacNeille, Pamela Hayden ja Glenn Close.
Julius Petersen

Julius Peter Christian Petersen (16. juuni 1839 Sorø – 5. august 1910 Kopenhaagen) oli Taani matemaatik. Peterseni huvi matemaatika vastu oli laialdane, teda huvitasid geomeetria, funktsiooniteooria, arvuteooria, matemaatiline füüsika, matemaatika ökonoomika, krüptograafia ja graafiteooria. Tema tunnustatuim artikkel "Die Theorie der regulären Graphen" oli põhjapanev panus kaasaegsesse graafiteooriasse, nii nagu ma seda praegu tunneme. 1898. aastal esitas ta kontranäite ühele 3-valentsregulaarseid graafe puudutavale teoreemile, mis tänapäeval on tuntud kui Peterseni graaf. See 3-valents-, 2-distants-, 5-vöö- ja tugevregulaarne graaf on esitatud pea kõigis graafiteooria õpikutes. Peterseni 150. sünniaastapäeva puhul ilmus ajakirja Discrete Mathematics eriväljaanne, kus esitatakse ka biograafilisi andmeid. J. Petersen. Die Theorie der regulären Graphen. – Acta. Math. 15 (1891) 193-220 Lützen, J.; Sabidussi, G. and Toft, B. (1992). "Julius Petersen 1839–1910 a biography". Discrete Mathematics. 100 (1–3): 9–82. DOI:10.1016/0012-365X(92)90636-T.{{cite journal}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
Harku vald (Keila kihelkond)

Harku vald (saksa keeles Gemeinde Hark) oli vald Keila kihelkonnas Harjumaal. Vallamaja asus tänapäeva Hüüru küla aladel. 1926. aasta detsembris oli vallavanemaks Aleksander Korsen, kes mõisteti Tallinna-Haapsalu Rahukogus 26. jaanuaril 1929 valla raha raiskamise eest kaheks aastaks vangiroodu . Maa-ameti kaardirakendused (Harku vallavanema seiklusi. Vaba Maa, 29. jaanuar 1929, nr. 24, lk. 6)
Friedrich Gustav Bienemann

Friedrich Gustav Bienemann on mitme isiku nimi: Friedrich Gustav Bienemann (1838–1903), ajaloolane Friedrich Gustav Bienemann (1860–1915), ajaloolane, ajakirjanik
1943. aasta Kuldgloobuse auhinnad

1943. aasta Kuldgloobuse auhinnad olid esimesed Kuldgloobuse auhinnad. Need jagati välja 1944. aasta jaanuaris 20th Century Foxi stuudios Los Angeleses Californias. Parim film: "Bernadette'i laul" (The Song of Bernadette) Parim naispeaosa: Jennifer Jones – "Bernadette'i laul" Parim meespeaosa: Paul Lukas – Watch on the Rhine Parim lavastaja: Henry King – "Bernadette'i laul" Parim naiskõrvalosatäitja: Katina Paxinou – "Kellele lüüakse hingekella" (For Whom the Bell Tolls) Parim meeskõrvalosatäitja: Akim Tamiroff – "Kellele lüüakse hingekella" Kellele lüüakse hingekella/For Whom the Bell Tolls (1943). Filmiveeb The 1st Annual Golden Globe Awards. HFPA
Untsakad

Untsakad on 1992. aastal loodud Eesti rahvamuusikaansambel. Algul esines ansambel nimega Rahvastepall, 1993. aastal võeti uueks nimeks Untsakad. Oma missiooniks on ansambel nimetanud rahvaluule kogumist. Jaanus Jantson – akustiline kitarr, laul Ilmar Kald – viiul, laul Jaanus Põlder – mandoliin, laul Margus Põldsepp – lõõtspillid, laul Marek Rätsep – basskitarr, laul Tauno Uibo – helirežissöör Karmi elu sunnil (1994) Nuur ma olli, ull ma olli... (1995) Päälinna laiv Von Krahlis (1996) Nižni Novgorod (1997) Metsa läksid sa (1998) Tütarlaps merimeeste kõrtsist (2000) Untsakad 10 (2002) Metsa läksid sa 2 (2006) Meie küla pidu (2011) Gert Kiiler. ""Untsakad: meie laulame nii, nagu kirja on pandud"". Sakala 13.06.2006. Vaadatud 20.01.2012.[alaline kõdulink] Ametlik koduleht Untsakad Facebookis
Poalei Zion

Poalei Zion (heebrea keeles פועלי ציון) ehk Juudi Sotsiaaldemokraatlik Töölispartei oli 1906. aastal asutatud juutide sotsiaaldemokraatlik partei.
Demineraliseerimine

Demineraliseerimine ehk demineralisatsioon (inglise demineralization) on vees lahustunud anorgaaniliste ainete sisalduse vähendamine füüsikaliste, keemiliste või bioloogiliste võtetega. immobilisatsioon (biokeemia) mineraliseerumine mineralisatsioon Keskkonnasõnaraamat 2004 [1] (vaadatud 19.01.2012)
Suur nälg

Suureks näljaks nimetatakse Eesti ajaloos Eesti- ja Liivimaal Rootsi võimu ajal 1695–1697 toimunud näljahäda. Tõenäoliselt oli tegemist kõige rängema näljahädaga, mis Eesti alasid kunagi tabanud on. Vaatamata näljahädale jätkasid Rootsi võimud vilja väljavedu. 1694. aastal tabas Eestit ikaldus. Viljakasvuks oli ilm ebasoodne, järgmisel aastal sadas suvi läbi külma vihma, nii et heina ei saanud teha. Rukis ei õitsenud ega valminud. Suvivilja hävitas sügisel varajane külm. 1696. aasta kevad oli jälle väga külm ja suvel sadas taas vihma. Ikaldus oli veel suurem kui eelmisel aastal. 1696. aastal hakkasid esimesed inimesed nälga surema. Paljud inimesed lahkusid kodudest, et toitu otsida. Suure näljaga proovisid inimesed süüa kõike, mis kätte sattus. Söödi isegi õlgi, puukoort, sõnnikut. Paljud inimesed läksid linnadesse, kus oli aga samuti toidupuudus. 1696. aastal oli linnades siiski veel piisavalt toiduvarusid. 1696. aasta kevadel lubab Liivimaa kuberner Erik Soop Liivimaa majandusasehaldur Strömfeldtil Tartu sõja­väe moonalaost laenata talunikele 700 tündrit vilja ja teeb korralduse ka Pärnumaa rentnike varustamiseks viljaga. Vilja veeti Eestist ka Rootsi ja Soome, kus näljahäda oli suurem. 1697. aastal oli heategevuslik üritus näljahädaliste aitamiseks ka Tartus (kindralkuberner Erik Dahlbergi korraldusel). 1697. aasta kevadel, kui teede ja asulate ümber hakkas lumi sulama, leiti palju laipu, kes olid talvel surnud. Kõige vähem lootust oli orbudel ja vanuritel. Levis tüüfus ja düsenteeria. Näljahäda lõppes alles 1698. aastal. On arvatud, et suri umbes 70 000 – 75 000 inimest, seega 20% rahvastikust ehk iga viies inimene. 1701-1703. aasta nekrutivõtu ajaks oli keskklassi talupoegadel veel küllalt raha, et oma antud nekrutitele palka ja riietust osta. See näitab, et löögi alla oli sattunud eeskätt sulasrahvas ja popsid, keskklass suutis näljahädast välja tulla. Suurt nälga on kujutatud Mait Metsanurga romaanis "Tuli tuha all", Aristarh Sinkeli romaanis "Mõõgaga mõõdetud maa" ja Meelis Friedenthali romaanis "Mesilased". Otto Liiv, Linnad ja maarahvastik Eestis suure näljaaja kriisikuudel, „Kultuuri ja teaduse teilt”, 1932
Forgotten Sunrise

Forgotten Sunrise on 1992. aastal loodud Eesti outdustrial'i bänd. Algselt death metal'it viljeleva bändi asutajaliikmed olid laulja Anders Melts ja basskitarrist Jan Talts. 1993. aastal sõlmiti leping plaadifirmaga Rising Realm Records ning järgmisel aastal andis bänd välja debüütplaadi Forever Sleeping Greystones. 1996. aastal võttis Forgotten Sunrise muusikategemisel kasutusele arvutid ning hakati mängima varasemast oluliselt erinevat muusikat — deathbeat'i. Anders Melts – laul, bass, löökpillid, programmeerimine (alates 1992) Kadri Sammel – klahvpillid, laul, bass, programmeerimine (alates 2014) Jaan Pullerits - programmeerimine, efektid (alates 2020) Jaan "Suva" Pullerits – programmeerimine, efektid (alates 2020) Gerty Villo – klahvpillid, laul (2006-2014) Ragnar Kivi – löökpillid, süntesaator (2010-2014) Jan Talts – basskitarr (1992–1999) Tarvo Valm – trummid (1992–1995) Margus Gustavson (Kusti) – kitarr (1992–1995) Margus Aro (George) – klahvpillid (1993–1995) Keijo Koppel – kitarr (1997–1999) Meelis Looveer – programmeerimine (1996–2001) Riivo Torstenberg – basskitarr (2001–2004) Tiiu Kiik (Tiux) – laul, klahvpillid (1997–2005) Ott Evestus – löökpillid (2003–2005) Renno Süvaoja – kitarr (1996–2006) Ginger-Lizzy - elektroonika (2005–2006) Andrei Voinov – basskitarr (1999–2001 ja 2004–2007) Pavel Torpan – kitarr, laul (2007-2013) Behind The Abysmal Sky (1993) demo Forever Sleeping Greystones (1994) Forgotten Sunrise (1999) a.Nimal f.Lesh - Looma Liha (2001) Ple:se Disco-Nnect Me (2003) Ru:mipu:dus (2004) Never(k)now (2005) Willand (2007) Different Knots of Ropelove (2008) Behind The Abysmal Sky/Forever Sleeping Greystones (Re-release) (2009) The Moments When God Was Wrong (2009) Time Flies - Rare And Unreleased (2012) Cretinism (2013) ""Biograafia"". bändi koduleht. Originaali arhiivikoopia seisuga 17.09.2010. Vaadatud 20.01.2012. Ametlik koduleht Forgotten Sunrise @ Rada7.ee Forgotten Sunrise @ EstonianMetal.com Forgotten Sunrise andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles)
Õgvendamine

Õgvendamine ehk õgvendus on vooluveekogude sirgestamine, et vesi kiiremini ära voolaks. Õgvendamist koos süvendamisega rakendatakse eriti maaparandussüsteemide suublais. Õgvendamise käigus ja selle tagajärjel muutub elukeskkond: nii vees kui kaldal väheneb liikide arv. Õgvendamise tagajärjel vooluveekogust eraldatud (eraldunud) meandreist moodustuvad seisva veega soodid. Ökoloogialeksikon. (1992). Koost. Masing, V. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus
Sarah Burke

Sarah Burke (3. september 1982 Barrie – 19. jaanuar 2012 Salt Lake City) oli Kanada vigursuusataja. Ta oli neljakordne X Gamesi võitja ehk maailmameister ja 2005. aasta rennisõidu maailmameister. Sarah Burke propageeris vigursuusatamist ning tänu tema tegevusele võeti vigursuusatamine olümpiamängude kavva. 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis oli ta üks Kanada kuldmedalilootustest. Sarah Burke'i surma põhjuseks oli 11. jaanuaril treeningul saadud raske peavigastus. Ta kukkus peaga vastu renni ja vigastas kaelal asuvat arterit, mis varustab verega ajutüve ja aju tagumist osa. Vastavalt tema soovile annetati tema elundid teiste inimeste elu päästmiseks. Tema abikaasa oli vigursuusataja Rory Bushfield. "29-aastane vigursuusatamise maailmameister suri raske peatrauma tagajärjel". Delfi. 20. jaanuar 2012. Originaali arhiivikoopia seisuga 26.01.2012. Vaadatud 21.01.2012. "MASENDAV: treeningul kukkunud vigursuusataja Sarah Burke suri". Õhtuleht Online. 20. jaanuar 2012. Vaadatud 21.01.2012.
Felix Neureuther

Felix Neureuther (sündinud 26. märtsil 1984 Garmisch-Partenkirchenis) on Saksamaa mäesuusataja. Neureuther tuli 2005. aasta maailmameistrivõistlustel Bormios maailmameistriks meeskonnavõistluses. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Schladmingis sai ta oma esimese medalid individuaalalal, kui võitis slaalomis hõbemedali. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Beaver Creekis võitis ta slaalomis pronksmedali. Ka 2017. aastal Sankt Moritzis tuli ta slaalomis pronksile. Ta on osalenud kolmedel taliolümpiamängudel. 2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos võistles ta kahel alal, kuid katkestas nii slaalomis kui ka suurslaalomis. 2010. aasta OM-il Vancouveris võistles ta samuti kahel alal, kuid pidi slaalomis katkestama. Suurslaalomis jõudis ta finišisse ja sai kaheksanda koha. 2014. aasta OM-il Sotšis saavutas ta suurslaalomis 8. koha, kuid katkestas slaalomis. Maailma karikasarjas osales Neureuther esimest korda 4. jaanuaril 2003 Kranjska Gora etapil suurslaalomis, kuid sõitis juba esimeses sõidus rajalt välja. Esimest korda jõudis ta poodiumile 3. detsembril 2006 Beaver Creekis slaalomis, kui ta sai kolmanda koha. Esimese MK-etapi võidu sai ta Kitzbühelis 24. jaanuaril 2010 slaalomis. Felix Neureutheri vanemad olid ka mäesuusatajad, tema ema Rosi Mittermaier on tulnud olümpiavõitjaks ja maailmameistriks ning lisaks võitnud maailma karika. Ka tema isa Christian Neureuther oli edukas mäesuusataja. 2005 Bormios maailmameister meeskonnavõistluses 2013 Schladmingis hõbemedal slaalomis pronksmedal võistkonnavõistluses 2015 Beaver Creekis pronksmedal slaalomis 2017 Sankt Moritzis pronksmedal slaalomis Slaalomi karikas 2. koht: 2013, 2014, 2015 3. koht: 2016 Felix Neureuther on osalenud (seisuga 19. veebruar 2017) 238 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 47 korral, neist 13 etappi on ta võitnud. Felix Neureutheri koduleht Felix Neureuther FIS-i kodulehel (inglise)
Poks 1948. aasta suveolümpiamängudel

14. suveolümpiamängude võistlused poksis peeti 7.–13. augustini Suurbritannias Londonis. Peamine võistluspaik oli Empire Pool (tänapäeval SSE Arena), kuid täiendavalt võisteldi veel Empress Hallis (tänapäeval Earls Court Exhibition Centre). Võisteldi kaheksas kaalukategoorias nagu enne II maailmasõdagi, kuid nüüd põhinesid kaalukategooriad naelte asemel kilogrammidel. Võistlustel osales 205 võistlejat 39 riigist. Vanim osaleja oli Kaare Gundersen (Norra; sündinud 13. august 1909) ning noorim osaleja oli Nicolaas Linneman (Holland; sündinud 11. juuni 1931). Val Barkeri karika parima tehnikaga poksijale sai poolraskekaalu (kuni 80 kg) kuldmedali- ja olümpiavõitja George Hunter (Lõuna-Aafrika Liit). Kokku sai medaleid 13 riigi või võistkonna võistlejad. Kokku sai olümpiasüsteemi punkte 27 riigi võistlejad. 26 võistlejat 30 võistlejat 30 võistlejat 28 võistlejat 26 võistlejat 25 võistlejat 29 võistlejat 17 võistlejat Poks 1948. aasta suveolümpiamängudel lehel Sports-Reference. Inglise keeles Poks 1948. aasta suveolümpiamängudel lehel Amateur Boxing Results. Inglise keeles
Tõnis Milling

Tõnis Milling (sündinud 24. jaanuaril 1976) on eesti õhtujuht ja warm-upper, sündmuste korraldaja. Ta on juhtinud telesaadet "Auk seinas", koos Kalev Kruusiga telesaadet "Kalamehejutud" ja osalenud ka telesarjades. Ta on OÜ Peoloog omanik. Lisaks haldab ta Kurtna Sündmuskeskust. Ta on kaitseliitlane ja abipolitseinik. Tema vanem vend oli näitleja Madis Milling. Tõnise hüüdnimi on "Väike" Milling, kuigi ta on oma 1,92 m pikkusega vanemast vennast pikem. "Programm: "Auk seinas"" (Eesti keel). AS TV3. 2009. Vaadatud 21.01.2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Inge Pitsner (06.04.2009). "Kahemeetrine Väike Milling". Nädal (Eesti keel). www.naistemaailm.ee. Vaadatud 21.01.2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)[alaline kõdulink] Merike Teder (23.10.2011). "Vabatahtlikuna politseis saab töörutiinist välja". Postimees (Eesti keel). Vaadatud 21.01.2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
1944. aasta Kuldgloobuse auhinnad

1944. aasta Kuldgloobuse auhinnad olid teised Kuldgloobuse auhinnad. Need jagati välja 1945. aasta jaanuaris Beverly Hills Hotellis Los Angeleses Californias. Parim film: Going My Way Parim naispeaosa: Ingrid Bergman – Gaslight Parim meespeaosa: Alexander Knox – Wilson Parim lavastaja: Leo McCarey – Going My Way Parim naiskõrvalosatäitja: Agnes Moorehead – Mrs. Parkington Parim meeskõrvalosatäitja: Barry Fitzgerald – Going My Way The 2st Annual Golden Globe Awards. HFPA
Sorø

Sorø on linn Taanis Sjællandi saarel, Sjællandi piirkonna ja Sorø valla keskus. Asula tekkis 1142 või 1147 Asser Rigi asutatud tsistertslaste kloostri juurde. Sorø klooster kasvas Põhjamaade suurimaks ja rikkaimaks kloostriks. Kloostri kirikusse on maetud mitu Taani kuningat. Kloostri juures tegutses Sorø Akadeemia, mille järglane on tänapäeval tegutsev Sorø gümnaasium.
Saaremaa Üldkasulik Ühing

Saaremaa Üldkasulik Ühing oli Saaremaa rüütelkonna järglasorganisatsioon, mis tegutses aastail 1920–1939. Ühingu presidendid olid 1920–1925 Oskar von Ekesparre, 1926–1929 Albert Saß ja 1929–1939 Matthias Stackelberg. Ühing pidas Saaremaa rüütelkonna aadlimatriklit ja andis välja rüütelkonna genealoogilist käsiraamatut.