laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aleksei Peterson

Aleksei Peterson (29. oktoober 1931 Sangaste vald – 27. juuli 2017) oli eesti etnoloog. Aleksei Peterson oli talupidaja poeg, Toomas ja Pärt Petersoni isa. Lõpetas 1951 Valga 1. Keskkooli, 1956 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-osakonna etnoloogia erialal, ajalookandidaat (1991, Peeter I Antropoloogia ja Etnograafia Muuseum Peterburis), väitekiri "Принципы комплектования этнографических музейных коллекций и их обработки на примере Эстонского национального музея", ajaloodoktor (1993, samas), väitekiri – kandidaadiväitekirja täiendatud versioon. Oli 1958–1992 Eesti Rahva Muuseumi direktor. Uurinud museoloogiat, eesti taluehitisi, põllutööriistu, Eesti Rahva Muuseumi (ERM) ajalugu, soome-ugri rahvaste materiaalset kultuuri. 1960–2001 organiseeris ja tegeles eesti ja teiste soome-ugri rahvaste kultuuri kogude süsteemse komplekteerimisega, mille tulemusel ERM-i kogud suurenesid üle 60%. Pannud aluse etnofilmile ("Eesti küla sajandivahetusel", "Vepslased 20. saj. alguses", "Lõunaudmurdi küla 20. sajandi alguses", sama Põhjaudmurdi kohta), jäädvustanud rahvaste materiaalset kultuuri kitsasfilmile ja videosse (üle 50 000 m). Raadile Eesti Rahva Muuseumi taasrajamise algataja. 1995. aastast Eesti Muuseumiühingu ajakirja Muuseum peatoimetaja. Soome-Ugri Seltsi, Soome Kirjanduse Seltsi ja Suomen Muinaismuistoyhdistyksen Seura välisliige. Üle 100 teaduspublikatsiooni. Istutas paljude liikidega tammiku, rajas tiikide süsteemi, hoidis ja arendas kohalikku külakultuuri. 1989 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane 1996 Udmurdi Vabariigi teeneline kultuuritegelane 2005 Jakob Hurda rahvuskultuuri auhind Eesti nõukogude etnograafia aastail 1940–1965. // Etnograafia Muuseumi aastaraamat 1966 Tallinn, 1966 Lisandeid eestlaste ja vepslaste harkadra kujunemisloole. Tallinn, 1970: Udmurdi vana rahvakunst. Tartu, 1977 Lisandusi läänemeresoome rehe nimetuse uurimisloole. // Etnograafiamuuseumi aastaraamat XXX. Tallinn, 1977 Lõunavepsa linandusest. // Samas 75 a. Eesti Etnograafiamuuseumi. Tartu, 1984 Zur Finnougrischen Volkskunde. Tallinn, 1985 Varaait. Tallinn, 1986 Udmurdi vana rahvakunst. Tartu, 1997, Eesti Rahva Muuseum mööduvas sajandis. // Muuseum (1999) 6 Eesti Rahva Muuseum ja Raadi. // Lee (2000) 6 Indoeuroopa mõjutustest vepslaste põllunduses. // Õpetatud Eesti Seltsi aastaraamat. Tartu, 2002 Vepsälaisten maatalous- ja rakennuskultuurista. // Vepsä. Maa. Kansa. Kulttuuri. Jyväskyla, 2005. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide http://maaleht.delfi.ee/news/maamajandus/uudised/omavalmistatud-traktoreid-louna-eestist?id=69405247 Omavalmistatud traktoreid Lõuna-Eestist EE 14, 368 Aleksei Peterson 60. Tallinn, 1991. Aleksei Peterson 80. Eesti ja soome-ugri rahvaste etnograafiast sõnas ja pildis Eesti Rahva Muuseum, 26. oktoober 2011 Suri ERM-i pikaajaline direktor Aleksei Peterson ERR-i uudised, 27. juuli 2017 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Jaak Peterson

Jaak Peterson (30. juuni 1938 Võru – 21. detsember 2003 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane. Jaak Peterson oli teenistuja poeg. Lõpetas 1957 Tallinna Polütehnikumi, 1963 TPI elektrijaamade, -võrkude ja -süsteemide erialal, tehnikakandidaat (1979, Ukraina Teaduste Akadeemia Füüsika-Mehaanika Instituut), väitekiri "Исследование влияния параметров коммутационных элементов на метрологические характеристики индуктивных делителей напряжения". Stažeeris Leningradi Elektrotehnika Instituudis (1977) ja Praha Kõrgemas Tehnikakoolis (1979, 1986, 1989). Oli TPI automaatika kateedri labori rajajaid ja 1960–68 juhataja, 1968–77 automaatika kateedri assistent, 1977–81 vanemõpetaja, 1981–92 dotsent, 1992–98 TTÜ automaatika ja süsteemitehnika instituudi automaatikavahendite õppetooli dotsent. Aastast 1998 pensionil, kuid täitis TTÜ-s õppeülesandeid, oli 2000–03 Mereakadeemia (osalise koormusega) dotsent ja Sisekaitseakadeemia õppeülesande täitja. Õpetas elektromagnetseadmeid, tootmisautomaatikat, elektrimasin- ja magnetseadmeid, telemehaanikat; koostanud õppevahendeid. Uurimisvaldkonnad: kommunikatsioonielementide ja nende parameetrite mõju mõõteahelate täpsusele, täpsete vektormeetriliste mõõteseadmete loomine, koodiga juhitavate mitmeastmeliste induktiivsete pingejagurite töö laias sagedusalas, matemaatilised mudelid induktiivpingejagurite ja -trafode arvutamiseks. Võttis osa töödest mõõteseadmete ja täppistrafode konstrueerimisel. Kuulub professor Hanno Sillamaa automaatikute koolkonda. Olnud TPI väljaannete vastutav toimetaja. NSVL leiutaja, auautomaatik. TPI kuldmärk. 56 teaduspublikatsiooni, 6 autoritunnistust. Метод испытания магнитоуправляемых контактов в режиме сухой цепи. // Электронная техника. С. 4. Электровакуумные и газоразрядные приборы 7 (1975) Анализ погрешностей индуктивного делителя напряжения с секцией связи. // Тр. ТПИ 387, (1975): Средства технического контроля векторвольтметров (kaasautor T. Trumm). // Тр. ТПИ 583 (1984) Влияние импенданса ключей на погрешности коммутируемых индуктивных делителей напряжения. // Тр. ТПИ 558 (1983) Voltage Ratio Error Estimation in Ratio Transformers (kaasautor R. Jõers). // Trans. Tallinn Techn. Univ. 702 (1989). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) 1936–1986, 314, 317. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Kaja Peterson

Kaja Peterson (aastani 1989 Metsaorg; 14. aprill 1963 Tallinn – 22. märts 2022) oli eesti zooloog-ökoloog ja keskkonnateadlane. Lõpetas 1981. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1987. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogina. Aastatel 1991–1992 Manchesteri Ülikooli magistrant, sai magistrikraadi keskkonnateadustes (1992, Manchesteri Ülikool), väitekiri "Aspects of the breeding ecology of the Kingfisher (Alcedo atthis ispida L) with particular reference to habitat assessment". 2011. aastal sai doktorikraadi Tallinna Ülikoolis kaitstud tööga "Keskkonna mõju hindamise tõhusust määravad tegurid". Ta oli aastatel 1987–1993 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna assistent, 1993–1997 Stockholmi Keskkonnainstituudi Tallinna Keskuse (SEI Tallinn) projektijuht, 1998 – SEI Tallinna Säästva arengu programmi juht ja vanemekspert. Uurimisvaldkonnad: bioloogiline mitmekesisus; looduskaitsepoliitika; maakasutuse bioloogilised aspektid; keskkonnamõju hindamise ja keskkonnaauditeerimise metoodika; säästev areng. Keskkonnamõjude hindamise litsentsitud ekspert (aastast 2001). Eesti Looduseuurijate Seltsi (1981) ja Eesti Ornitoloogiaühingu (1994) liige, Tallinna Linnuklubi asutajaliige (2002). Üle 30 teadustrükise. 2013 – Eesti looduskaitsemärk Pärt Peterson on Kaja Petersoni abikaasa. Kaja Petersoni ema Linda Metsaorg on looduspedagoog. Eesti linnud. Tartu, 1992 Nature conservation in Estonia. General data and protected areas. Tallinn, 1994 Inimene ja keskkond (kaasautorid T. Kaasik, H. Kaldaru). Tallinn, 1996 Eesti kaitsealad ja nende juhtimine (kaasautor). // SEI Tallinna väljaanne 4 (2001) Rannaalade väärtused ja nende kaitse (kaasautor P. Kuldna). // SEI Tallinna väljaanne 7 (2005) Ülevaade keskkonnamõju hindamise praktikast Eestis (koost). // SEI Tallinna väljaanne 9 (2006) Keskkonnamõju hindamine. Juhised menetluse läbiviimiseks tegevusloa tasandil. Tallinn, 2007. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. "Kaja Peterson kaitseb doktoritööd". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. märts 2014. Vaadatud 7. oktoobril 2012. Kaja Peterson Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Pearu Peterson

Pearu Peterson (sündinud 11. jaanuaril 1971 Tallinnas) on eesti matemaatik ja füüsik. Pearu Peterson on ehitaja poeg. Peterson on lõpetanud 1991. aastal Tallinna 1. Kutsekeskkooli väikelaeva mehaaniku erialal ja 1997. aastal Tallinna Tehnikaülikooli (TTÜ) loodusteaduste magistrina tehnilise füüsika alal. 2001. aastal kaitses ta samas loodusteadustes väitekirja "Multi-soliton interactions and the inverse problem of wave crests" (Tallinn, 2001) ja sai filosoofiadoktori kraadi. 1991–1992 töötas ta laevamehaanikuna, 1992–1997 TTÜ Küberneetika Instituudis insenerina, 1994 ühtlasi Soomes Valtion Teknillinen Tutkimuskeskuse (VTT) Mereuuringute Keskuses uurijana, 1995 TTÜ informaatika õppetooli assistendina ja 1996–1997 Twente Ülikoolis Hollandis uurijana. 1997–2003 oli ta TTÜ Küberneetika Instituudi teadur, 2001–2003 ühtlasi Twente Ülikooli järeldoktorant. 2003. aastast on ta TTÜ Küberneetika Instituudi vanemteadur. Pearu Petersoni uurimisvaldkonnad on matemaatilise füüsika mittelineaarsed võrrandid, solitonide teooria, ekstreemsed lained ja teadusarvutuste tarkvara (F2PY, SciPy, jm) arendus. Ta on avaldanud 13 teadustrükist. Eesti Teadusfondi (ETF) noorteadlase autasu (2000) TTÜ Küberneetika Instituudi teadlase parima publikatsiooni autasu (2001, 2003) Solitons in a perturbed Korteweg-de Vries system (kaasautor A. Salupere). // Proc. Est. Acad. Sci. Physics. Math. 46 (1997) 1 / 2 A direct and inverse problem for wave crests modelled by interactions of two solitons (kaasautor E. van Groesen). // Physica D, 141 (2000) Sensitivity of the inverse wave crest problem (kaasautor E. van Groesen). // Wave Motion, 34 (2001) Reconstruction of multi-soliton interactions using crest data for (2+1)-dimensional KdV type equations. // Physica D, 171 (2002) Long-time behaviour of soliton ensembles (kaasautorid A. Salupere, J. Engelbrecht). I–II. // Chaos, Solitons & Fractals 14 (2002) 9, 15 (2003) 1 Soliton interaction as a possible model for extreme waves in shallow water (kaasautorid T. Soomere, J. Engelbrecht). // Nonlinear Processes in Geophysics, 10 (2003) F2PY – Fortran to Python Interface Generator. // http://cens.ioc.ee/projects/f2py2e/ (1999-) SciPy – Open source scientific tools for Python (kaasautorid E. Jones, T. Oliphant). // http://www.scipy.org/ (2001-) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Pearu Petersoni koduleht "Once I learned about Python, I stopped trying out different languages" IndicThreads, 28. september 2006 (intervjuu) Pearu Peterson Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Pärt Peterson

Pärt Peterson (sündinud 18. aprillil 1966 Tartus) on eesti immunoloog, Eesti Teaduste Akadeemia akadeemik. Peterson lõpetas 1984 Tartu 2. Keskkooli ja 1991 Tartu Ülikooli bioloogiaosakonna, oli 1991–1992 TÜ bioloogia-geograafiateaduskonna magistrant, 1992–96 Tampere Ülikooli arstiteaduskonna doktorant; molekulaarse bioloogia magister (1992, TÜ), väitekiri "Identification of B-cell epitopes on steroid 17a-hydroxylase, an autoantigen in autoimmune Addison's disease", Ph.D. (immunoloogia, 1996, Tampere Ülikool), väitekiri "Antigens and HLA in autoimmune Addison's disease". Ta oli 1991–1992 TÜ MRI nooremteadur, 1996–2000 Tampere Ülikooli meditsiinitehnoloogia instituudi teadur, 2000–2003 Soome Akadeemia vanemteadur, 2003– TÜ arstiteaduskonna (bio- ja siirdemeditsiini instituudi) molekulaarimmunoloogia professor (sh 2016–2021 instituudi osakonna juhataja) ja Wellcome Trusti molekulaarimmunoloogia vanemteadur. Uurimisvaldkonnad: immuunsüsteemi rakkude transkriptsiooniline regulatsioon, autoimmuunsuse tekkes osalevad geenid, genoomne imprinting. Eesti Inimesegenoomi Ühingu ja Soome Immunoloogia Seltsi liige. Tähtsamad uurimustoetused: Soome Akadeemia 2000–05, Wellcome Trust 2003–08, EU Raamprogramm 6: 2003–2008. 2016 Tartu Ülikooli medal 2023 Eesti Teaduste Akadeemia liige 58 teadustrükist, 3 patenti. Identification by molecular cloning of an autoantigen associated with Addison's disease as steroid 17a-hydroxylase (kaasautor). // Lancet 339 (1992) Positional cloning of the APECED gene (kaasautor). // Nature Genetics 17 (1997) APECED: a monogenic autoimmune disease providing new clues to self tolerance (kaasautor). // Trends Immunology 19 (1998) Lymphotoxin pathway directs thymic Aire expression (kaasautor). // Nature Immunology 4 (2003) Meiotic and epigenetic defects in Dnmt3L-knockout mouse spermatogenesis (kaasautor). // Proceedings of the National Academy of Sciences of the USA 102 (2005) Tema isa oli Aleksei Peterson ja abikaasa oli Kaja Peterson. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 TEADUSTE AKADEEMIA SAI JUURDE KOLM UUT AKADEEMIKUT "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 6.12.2022. Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri). Leht 129 Pärt Peterson Eesti Teadusinfosüsteemis Immunoloog: vaktsineerimine on ka koroonat põdenutele kasulik. ERR, 19. märts 2021 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Urmas Peterson

Urmas Peterson (sündinud 17. jaanuaril 1956 Tartus) on eesti geograaf. Ta lõpetas 1974. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1979. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geograafia osakonna, filosoofiadoktor (geograafia, 1993, TÜ), väitekiri "Studies on reflectance factor dynamics of forest communities in Estonia". Ta oli aastatel 1979–1984 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikalise geograafia kateedri aspirant ja nooremteadur, 1984–1986 Eesti Teaduste Akadeemia Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudi (AAI) vaneminsener ja nooremteadur, aastast 1986 Tartu Observatooriumi teadur, ühtlasi aastast 1994 EPMÜ metsakorralduse instituudi (aastast 2005 EPMÜ metsandus- ja maaehituse instituut) dotsent ning 1994–2000 Tartu Ülikooli botaanika ja ökoloogia instituudi dotsent. Ta on õpetanud loodusgeograafiat, kaugseiret, satelliidipiltide töötlemist ja geoinfosüsteeme, ökoloogiat. Uurimisvaldkonnad: metsade kaugseire ja taimekoosluste dünaamika, Eesti maakasutuse muutused satelliidipiltidelt mõõdetuna. Üle 30 teadustrükise. Tema isa oli Eesti loomaarstiteadlane ja mikrobioloog Karl Peterson, ema on arst Liia Peterson. Eestimaa nähtuna kosmosest (kaasautorid R. Aunap, J. Eilart). Tallinn, 1998. Seasonal reflectance factor dynamics in boreal forest clear‑cut communities. // Int. J. Remote Sensing 13 (1992). Reflectance factor dynamics of boreal forest clear‑cut communities during early secondary succession. // Int. J. Remote Sensing, 13 (1992). Successional reflectance trajectories in northern temperate forests (kaasautor T. Nilson). // Int. J. Remote Sensing 14 (1993). Changes in agricultural land use in Estonia in the nineties detected with multitemporal Landsat imagery (kaasautor R. Aunap). // Landscape and Urban Planning 41 (1998). Issues related to delineation of forest boundaries on Landsat Thematic Mapper winter images (kaasautorid K. Püssa, J. Liira). // Int. J. Remote Sensing 25 (2004). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Urmas Peterson Eesti Teadusinfosüsteemis EE 14, 369 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 129–130 Eesti Põllumajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Trt, 1996, 113. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Pille Petersoo

Pille Petersoo (sündinud 24. aprillil 1974 Tallinnas) on eesti sotsioloog. Lõpetas 1992 Tallinna Gustav Adolfi Gümnaasiumi, 1997 Tartu Ülikooli sotsioloogia osakonna, 1998–1099 Edinburghi Ülikooli magistrant, M.Sc. (rahvusuuringud, 1999, Edinburghi Ülikool), 2000–2005 Edinburghi Ülikooli doktorant, Ph.D. (sotsioloogia, 2005, samas), väitekiri "The discursive construction of national identities in the media: Scotland and its others". Oli 1997–1998 rahvastikuministri nõunik, 1999–2000 Integratsiooni Sihtasutuse projekti koordinaator, 2000–2004 Edinburghi Ülikooli teadur ja assistent, 2005 samas järeldoktor, 2006 Stirlingi Ülikooli Stirlingi Meediauuringute Instituudi teadur, 2006– Tallinna Ülikooli Eesti TA Rahvusvaheliste ja Sotsiaaluuringute Instituudi (RASI) vanemteadur. Ta on portaali Nami-Nami eestvedaja ning ajakirja Kodu ja Aed köögitoimetaja. Uurimisvaldkonnad: identiteet ja rahvuslus, meedia, mitmekultuuriline ühiskond. Rahvusluse ja Etnilisuse Uuringute Assotsiatsiooni (ASEN) liige (aastast 1998), Briti Sotsioloogia Assotsiatsiooni (BSA) liige (aastast 2004). Pille Petersoo kuulub 2018. aastast Sotsiaaldemokraatlikusse Erakonda. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 287 häält ning ei osutunud valituks. Rassismist ja diskrimineerimisest. // Eesti rahvaste raamat: rahvusvähemused, -rühmad ja killud. Tallinn, 1999 Nation speaking unto nation? Newspapers and national identity in the devolved UK (kaasautor). // Sociol. Rev. 52 (2004) Mediating which nations? Citizenship and national identities in the British press (kaasautor). // Social Semiotics (2006) Reconsidering otherness: constructing Estonian identity. // Nations and Nationalism 13 (2007). Šotimaa – kuidas edasi?, Maailma Vaade, nr 23 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Vestlusring "Toit ja kirjandus"[alaline kõdulink], HeadRead 2017 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Pille Petersoo Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Heinrich Petlem

Heinrich Petlem (27. märts 1910 Simbirski kubermang, Venemaa – 14. september 1988 Tartu) oli eesti arstiteadlane ja kirurg. Heinrich Petlem oli mõisavalitseja poeg. 1917. aastal asus perekond Tallinna. Heinrich Petlem lõpetas 1929. aastal Tallinnas H. Kubo Ühisgümnaasiumi, 1936 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, viibis 1938 erialasel täiendusel Berliinis, meditsiinikandidaat (1950, TRÜ), väitekiri "Haavandtõve kirurgiline ravi Vabariiklikus Tartu I Haavakliinikus 1918–1947". Oli 1936–1948 TÜ teaduskonnakirurgia kateedri assistent ja vanemassistent, 1959–1984 dotsent, 1948–1972 hospitaalkirurgia kateedri juhataja. Õpetas üld-, teaduskonna- ja hospitaalkirurgiat, traumatoloogiat, uroloogiat, välikirurgiat, ortopeedilist ravikehakultuuri ja spordivigastusi. Uurimisvaldkonnad: abdominaal- ja uroloogiline kirurgia, ka urgentne kirurgia ja traumatoloogia. Oli laia profiiliga tippkirurg, kes arendas eriti seedekulgla kirurgiat ja traumatoloogiat, ka urokirurgia rajajaid ning kilpnäärmeoperatsioonide täiustajaid. Oli mitmete teadusseltside ja organisatsioonide liige, sh Eesti NSV ja Tartu Kirurgide Seltsi, Eesti NSV Uroloogide Seltsi juhatuse liige, paljude erialaste nõukogude ja komisjonide liige. Eesti NSV teeneline arst (1970). Üle 60 teadustrükise, sh 2 monograafiat. Randmeliigese funktsiooni taastumine pärast raadiuse murdu tüüpilises kohas. // TÜ Toim 36 (1954) Sünnipärase ektoopilise põie siirdistutamisest sooletrakti. // TÜ Toim 57 (1958) Полипоз толстой кишки с выпадением прямой кишки. // Хирургия (1959) 12 Maos tekkinud võõrkehad (kolloodiumpulstikud). // NET (1962) 1 Kinniste luumurdude ravi alused. Tartu, 1970 Gastroduodenaalverejooksude diagnoosimine ja ravi (kaasautor A. Peetsalu). // NET (1973) 3 Luude ja liigeste kinnised vigastused. Tallinn, 1974 Maokirurgia arengust Tartus varasemal perioodil. // TÜ ajaloo küsimusi 6 (1977); Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 58 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 110–111 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), II, 129 EE 14, 369 Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997., 284 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 263 Heinrich Petlem. // NET (1980) 2, 134 Heinrich Petlem 75-aastane. // NET (1985) 2, 137 Heinrich Petlem (nekroloog). // NET (1988) 6, 463 Tartu Ülikooli Kliinikum 200, 112, 120, 122–123, 187, 201. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Johann Christoph Petri

Johann Christoph Petri (5. november 1762 Kleinmölsen Erfurdi lähedal – 24. veebruar 1851 Erfurt) oli Eesti saksa päritolu pedagoog ja ajaloolane-publitsist. Johann Christoph Petri oli pastori poeg. Õppis alates 1780. aastast Erfurdi ja Jena ülikoolis, dr. phil. (1809). Oli 1784–1796 Tallinnas ja mitmes Eesti ala mõisas koduõpetaja, 1797–1820 Erfurdis gümnaasiumiõpetaja ja ülikooli õppejõud. Avaldatud töödes leidub rohkesti andmeid Eesti ala halduse, põllumajanduse, talupoegade ja aadli eluolu, tööstuse ja kaubanduse, Eesti ala geograafia ja looduse kohta ning väljendub poolehoid talupoegadele ja nende mõisnikevastasele võitlusele. Petri teosed levisid laialdaselt ja valmistasid ette pinda pärisorjuse kaotamiseks Läänemere kubermangudes. Ta oli ka Erfurdis ilmunud ajakirja "Magazin für das Gemeinwohl" kaastoimetaja. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide "Ehstland und die Ehsten, oder historische, statistische Gemälde von Ehstland". I–III. Gotha, 1802, 2. trükk 1809 (eesti keeles lühendatult pealkirjaga "Huvitav tükike kodumaa ajaloost". Viljandi 1901; 1903) "Neue Pittoresken aus Norden". Erfurt 1805; 2. trükk 1809 "Neuestes Gemälde von Lief- und Ehstland, unter Katharina II und Alexander I in historischer, statistischer und merkantilischer Hinsicht". I–II. Leipzig 1809 Eesti biograafiline leksikon. Trt, 1926–1929, 378–379 Eesti biograafiline leksikon. Täiendusköide. Tartu, Tallinn, 1940, 242 Eesti kirjanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 1975, 275–276 EE 14, 369 Eesti NSV ajalugu I, 549–553 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, II, 5, 31 Eesti kooli ajalugu. 1. kd. Tallinn, 1989, 283, 568 Leida Loone. Lisandeid talurahva pärisorjusest vabastamise uurimisele Eestis. // TRÜ Toim 87 (1960), 122–123 Eesti Kunstiakadeemia I, 245–248 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 567-568 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Roman Petrov

Roman Petrov (12. jaanuaril 1934 Leningrad – 4. november 2012) oli Eesti tehnikateadlane. Roman Petrov on venelane ja ehitusinseneri poeg. Lõpetas 1952 Bathumi 3. Keskkooli, 1957 Leningradi Mäeinstituudi, tehnikakandidaat (1986, samas). Oli 1960–1965 Kohtla-Järve Põlevkivi Instituudi insener, vaneminsener ja nooremteadur, 1966–1968 trusti Eesti Põlevkivi konstrueerimistehnoloogia osakonna vaneminsener, 1968–1988 A. Skotšinski nimelise Mäendusinstituudi Eesti filiaali grupijuht ja vanemteadur, 1988–1992 labori juhataja ja juhtivteadur, 1992– riigiettevõtte Eesti Põlevkivi teaduskeskuse mehhaniseerimise juhtivinsener. Uurimisvaldkond: põlevkivikaevanduste ja -karjääride masinad ja tehnoloogiad, nende hindamine ja täiustamine, lõhketööde optimaalsete parameetrite määramine. Osales mitme liikurpuurvankritüübi tootmisse juurutamisel, samuti uute puurkroonide väljatöötamisel ja seeriatootmisse juurutamisel. Bülletäänide "Põlevkivi" ja "Põlevkivitööstus" toimetuskolleegiumi liige. Üleliidulise Rahvamajanduse Näituse pronksmedal (1982), Eesti NSV riiklik preemia (1985). Ligi 100 teadustrükist, 3 autoritunnistust. Результаты испытания рыхлителя Д-65АС с усовершенствованным рабочим органом. // Гор. сл. 2 (1976) О влиянии диаметра скважин на основные показатели буровзрывной подготовки и экскавации драглайнами вскрышных пород сланцевых разрезов. // Гор. сл. 3 (1978) Пути совершенствования горно-подготовительных работ на сланцевых шахтах Прибалтийского бассейнa. – Техoнолoгия и комплексная механизация добычи горючих сланцев (kaasautor). // Научн. сообщения ИГД им. А. А. Скочинского. М, 1989 Оптимизация параметров режима шарошечного бурения карбонатных пород (kaasautor). // Уголь 8 (1991). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide 50 лет сланцедобывающей промышленности Эстонской ССР. Тлн, 1966, 389–391 Развитие горной науки 1927–1977 гг. М, Недра (1977), 228–233. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.