laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ülo Nõmm

Ülo Nõmm (15. juuli 1933 Virumaa – 26. juuli 2014) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane. Ta lõpetas 1951. aastal Rakvere Kohaliku Tööstuse Tehnikumi ja 1961. aastal kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli. Aastatel 1951–1954 töötas ta Ambla Põllumajanduskoolis õpetajana. 1954–1959 ELKNÜ Tapa Rajoonikomitee esimene sekretär 1955 NLKP liige 1959–1962 EKP Tapa Rajoonikomitee teine sekretär 1962–1963 EKP Paide Rajoonikomitee esimene sekretär 1963. aastal EKP Haapsalu Kolhoosi- ja Sovhoositootmise Valitsuse Komitee sekretär 1963–1973 EKP Haapsalu Rajoonikomitee esimene sekretär 1973–1980 EKP Keskkomitee propaganda- ja agitatsiooniosakonna juhataja 1966–1981 EKP Keskkomitee liige 1980 Eesti NSV Riikliku Kinokomitee esimehe esimene asetäitja Aastatel 1971–1985 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu VIII, IX ja X koosseisu saadik. "Ideoloogiaküsimused parteitöö praktikas". Eesti Raamat. Tallinn 1980 Ülo Johannese p. Nõmm, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 114 Eesti NSV Ülemnõukogu X koosseis. Biograafiline lühiteatmik. Eesti Raamat. Tallinn 1981 "Nõmm, Ülo – Eesti NSV Ülemnõukogu kaheksanda koosseisu saadik, EKP Haapsalu Rajoonikomitee esimene sekretär". Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem FOTIS, 1971 "Meie saadikukandidaate.Ülo Nõmm". Sirp ja Vasar nr 24, 13. juuni 1975. Lk 3 Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Templeuve'i kanton

Templeuve'i kanton on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Templeuve-en-Pévèle. See koosneb järgmistest valdadest: Anstaing Attiches Avelin Bachy Baisieux Bersée Bourghelles Bouvines Camphin-en-Pévèle Cappelle-en-Pévèle Chéreng Cobrieux Cysoing Ennevelin Fretin Genech Gruson Lesquin Louvil Mérignies Moncheaux Mons-en-Pévèle Mouchin La Neuville Péronne-en-Mélantois Pont-à-Marcq Sainghin-en-Mélantois Templeuve-en-Pévèle Thumeries Tourmignies Tressin Wannehain Populations légales 2021
Liidia Piirsalu

Liidia Piirsalu (2. detsember 1929 Kõo vald, Pilistvere kihelkond, Viljandimaa – november 2009) oli eesti õpetaja. Ta lõpetas 1958. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geograafia eriala diplomitööga "Geograafilise asendi käsitlemine välisriikide majandusgeograafias VIII klassis". 1951. aastast töötas ta Jõgeva Keskkoolis õpetajana, hiljem oli samas koolis õppealajuhataja. 1961. aastast töötas Jõgeva Rajooni TSN Täitevkomitee haridusosakonna inspektorina, 1962. aastast Rakvere Rajooni TSN Täitevkomitee haridusosakonna inspektorina. 1974. aastast oli ta Rakvere I Keskkooli direktori asetäitja õppe- ja kasvatustöö alal. Aastatel 1980–1985 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu X koosseisu saadik, haridus- ja kultuurikomisjoni esimehe asetäitja. Pärast Eesti iseseisvuse taastamist oli ta Lääne-Viru maakonna koolinõunik, hiljem Lääne-Viru maavalitsuse haridusosakonna inspektor. 1975 Eesti NSV teeneline õpetaja "Valitud ja valitsenud..." koostanud Jaan Toomla. Tallinn 1999 E-kataloog ESTER Eesti NSV Ülemnõukogu X koosseis. Biograafiline lühiteatmik. Tallinn: Eesti Raamat 1981 Õpetajate Leht, 16. jaanuar 1993 Õhtuleht, 5. juuli 1997 Eesti pedagoogika arhiivmuuseum. Liidia Piirsalu – Rakvere 1. Keskkooli direktori asetäitja (1976) Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem FOTIS. Piirsalu, Liidia – Eesti NSV teeneline õpetaja (1977)
Tourcoingi 1. kanton

Tourcoingi 1. kanton on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Tourcoing. See koosneb järgmistest valdadest: Halluin Neuville-en-Ferrain Roncq Tourcoing (osaliselt) Populations légales 2021
Tourcoingi 2. kanton

Tourcoingi 2. kanton on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Tourcoing. See koosneb järgmistest valdadest: Tourcoing (osaliselt) Populations légales 2021
Valenciennesi kanton

Valenciennesi kanton on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Valenciennes. See koosneb järgmistest valdadest: Saint-Saulve Valenciennes Populations légales 2021
Villeneuve-d'Ascqi kanton

Villeneuve-d'Ascqi kanton on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Villeneuve-d'Ascq. See koosneb järgmistest valdadest: Forest-sur-Marque Sailly-lez-Lannoy Toufflers Villeneuve-d'Ascq Willems
Pallas

Kunstiühing Pallas on aastatel 1918–1940 ja 1943–1944 tegutsenud, 1988. aastal taasasutatud kunstiühing Tartus (aastatel 1988–1999 kandis see nime Tartu Kunstiühing). Pallas oli algselt kunstnike ja kirjanike, hiljem peamiselt kujutavate kunstnike ühing. Ühingu eesmärk oli tutvustada ja levitada kunsti (algul ka kirjandust). Kunstiühingu Pallas asutajad olid Konrad Mägi, Aleksander Tassa, Marie Reisik, Auguste Pärn, Alma Johanson (Koskel), Johannes Einsild, Klara (Claire) Holst, Voldemar Kangro-Pool, Mart Pukits ja Ado Vabbe. Põhikirjale kirjutati alla 21. jaanuaril 1918, mida loetakse asutamispäevaks, kuigi asutajate koosseis oli kujunenud juba eelmise aasta lõpul. Esimeseks juhatajaks sai Aleksander Tassa. Vaatamata teatud sisemistele kõikumistele esineti eesti kultuurimaastikul väga tegusa ja iseteadliku jõuna. Juba asutamisaastal korraldas ühing kaks kunstinäitust. 1919. aasta sügisel asutati Kunstiühingu Pallas kunstikool, millest 1924. aastal sai eesti esimene kõrgem kunstiõppeasutus – Kõrgem Kunstikool Pallas. 1919. aasta nn Gripenbergi skandaali tagajärjel lahkusid ühingust Klara Holst, Alma Johanson ja Marie Reisik. Pärast seda mõnda aega uusi naisliikmeid ühingusse ei võetud. Ühingu auliikmeteks valiti enne II maailmasõda Ants Laikmaa, Kristjan Raud, Aleksander Tassa ja Nikolai Triik. Pallas algatas Tartu Kunstimuuseumi loomise 1940. aastal ja koondas selleks eraldi kunstikogu. 1988. aastal taastatud ühingu auesimeheks valiti Voldemar Vaga ja esimeheks Lola Liivat-Makarova. Samal aastal asutas ühing maalistuudio (1990. aastast ka nimega Konrad Mäe Ateljee), mis toimis 2012. aastani ühingu osana. Stuudio põhiõppejõud oli algusest peale Kaja Kärner ja 1989. aastast ka Heldur Viires. Kunstiühingu Pallas esimees on praegu Enn Lillemets. Ühingu auliikmed on Anu Raud ja Andres Sööt. 1932. aastal kuulus ühingusse üle 20 kunstniku, kunstiteadlase, kirjaniku, arhitekti ja kunstitoetaja: Eduard Ahas, August Alle, Aleksander Eller, Julius Genss, Voldemar Haas, Johannes Hirv (Hirsch), Aleksander Kaalep, Albert Kesner, Nikolai Kummits, Nikolai Kusmin, Alfred Leius (Zolk), Karl Luik, Arnold Matteus, Voldemar Mellik (Melnik), Juhan Muks, Juhan Nõmmik, Villem Ormisson, Rudolf Paris, Mart Pukits, Juhan Püttsepp, Anton Starkopf, Aleksander Tassa, Nikolai Triik, Aleksander Vardi (Bergman); kinnitamata andmeil ka Erich Leps, Karl Pärsimägi, Julius Roht, Gustav Suits, Martin Taevere, Romulus Tiitus, Eduard Timberman (Timbermann), Henrik Visnapuu, August Vomm. 2007 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (20 aasta pikkune tegevus ühe maalikunsti traditsiooni edendamisel ja esitlemisel, Ann Audova näituse korraldamine Adamson-Ericu muuseumis) galerii Pallas EE 12. köide, 2003: 398. Rudolf Paris (1932). Konrad Mägi. Lk 173 Eesti kunstnike ühinemistaotluste sada aastat Jüri Hain, Sirp, 10.01.2003 Konrad Mägi : kunstnik, looming, aeg / Maie Raitar, Andres Sööt. (2011) lk 366-367 Eha Ratnik (1975). Kunstiühing "Pallas" 1918 - 1940. /Käsikiri./ Lisad
Wormhouti kanton

Wormhouti kanton on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Wormhout. See koosneb järgmistest valdadest: Arnèke Bambecque Bavinchove Bissezeele Bollezeele Broxeele Buysscheure Crochte Eringhem Esquelbecq Hardifort Herzeele Holque Hondschoote Houtkerque Hoymille Killem Lederzeele Ledringhem Merckeghem Millam Nieurlet Noordpeene Ochtezeele Oost-Cappel Oudezeele Quaëdypre Rexpoëde Rubrouck Saint-Momelin Socx Steenvoorde Terdeghem Volckerinckhove Warhem Watten Wemaers-Cappel West-Cappel Winnezeele Wormhout Wulverdinghe Wylder Zegerscappel Zermezeele Zuytpeene Populations légales 2021
Sandton

Sandton on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis, kuulub halduslikult Johannesburgi linnaringkonna alla. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas seal 222 415 elanikku. Pärast apartheidi lõppu 1990. aastatel kolis enamik panku ja suurkorporatsioone kasvava kuritegevusega Johannesburgi kesklinnast Sandtoni, mille tõttu on seda kutsutud "uueks Johannesburgiks". Nimi on kombineeritud kahest ümbruskonna äärelinna, Sandowni ja Bryanstoni nimest. Sandton on Aafrika mandri rikkaim ärikvartal. Sandtonis asuvad ostukeskus Sandton City ja Gautraini metroo tähtis sõlmpunkt. Tuntuim vaatamisväärsus on keskuses asuv Nelson Mandela pronkskuju.
Löjöpi keel

Löjöpi keel on Vanuatus Ureparapara saarel räägitav keel, mis kuulub Põhja-Vanuatu keelte hulka. Keelt räägib umbes 240 inimest. Löjöpi keeles on 11 vokaalfoneemi ja 1 diftong. http://alex.francois.free.fr/AF-field.htm#Vanuatu François, Alexandre (2011), "Social ecology and language history in the northern Vanuatu linkage: A tale of divergence and convergence", Journal of Historical Linguistics, 1 (2), 194 http://www.language-archives.org/language/urr http://endangeredlanguages.com/lang/3575
Sabie jõgi

Sabie jõgi on jõgi Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo- ja Mpumalanga provintsis. Sabie jõgi on Komati jõe lisajõgi. Jõgi on nime saanud Sabie linna järgi. Sabie jõgi voolab läbi Krügeri rahvuspargi territooriumilt.
Chalermpol Malakham

Chalermpol Malakham (tai keeles เฉลิมพล มาลาคำ; sündinud 10. oktoober 1962) on tai laulja ja näitleja. Tam Jai Mae Terd Nong Ror Mia Phee Pler Ar Dia Rak Wan Khao Phan Sa Pued Tam Nan Bak Job Loey Kid Hod Pla Keng Sieng Jak Phoo Yai Baan ศูนย์ข้อมูลกลางทางวัฒนธรรม กระทรวงวัฒนธรรม ""เฉลิมพล มาลาคำ"ถอนตัวสมัครส.ส.อุบลฯกับชทพ. อ้างเมียคัดค้าน-เป็นคนเสื้อแดง". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. august 2011. Vaadatud 30. oktoobril 2019. แซดทะลุทุ่ง : 14 เม.ย. 57 “เฉลิมพล มาลาคำ” ส่งเพลง “เปิดตำนานบักจอบหลอย”. Newswit (Thai). 8. juuli 2010. Originaali arhiivikoopia seisuga 3. oktoober 2019. Vaadatud 2.04.2011.{{cite news}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Aldur Pitk

Aldur Pitk (22. aprill 1939 – 8. detsember 1987) oli eesti kalandustegelane, majandijuht ja Eesti NSV rahvasaadik. 1959. aastal lõpetas ta Tallinna Kalatööstuse Tehnikumi. 1978. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna ehituse ökonoomika ja organiseerimise eriala kiitusega. 1954. aastast töötas ta Kingissepa rajooni Murrangu kolhoosis kalurina. 1959. aastast töötas madrusena Eesti Kalatööndusliku Ekspeditsiooni Baasis, samal aastal hiljem sai temast Hiiumaa Kalakombinaadi püügimeister, seejärel vaneminsener ja direktori asetäitja püügi alal. Aastatel 1961–1964 oli ta kalurikolhoosi Hiiu Kalur insener. Aastatel 1964–1973 oli ta kalurikolhoosi Saare Kalur peainsener, 1973. aastast Saare Kaluri juhatuse esimees. Aastatel 1980–1987 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu X ja XI koosseisu saadik. 1979 Eesti NSV teeneline kalur TTÜ lõpetajad 1918–2006 Eesti NSV Ülemnõukogu X koosseis. Biograafiline lühiteatmik. Tallinn: Eesti Raamat 1981 Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem FOTIS. Saare Kaluri kolhoosi esimees Aldur Pitk (1986)
Battlefield V

"Battlefield V" on FPS-videomäng, mille töötas välja EA DICE ja tõi turule Electronic Arts. "Battlefield V" on sarja 16. osa. Mäng anti välja süsteemidele Microsoft Windows, PlayStation 4 ja Xbox One 20. novembril 2018. Eriversiooni "Deluxe Edition" ostjad said mängule ligipääsu 15. novembril 2018 ning teenuse Origin Access Premium tellijad said mängu arvutile 9. novembril 2018. "Battlefield V" tegevus toimub II maailmasõjas ning see on temaatiline järg I maailmasõjal põhinevale mängule "Battlefield 1". Väljalaskeelsed reaktsioonid mängule olid kahetised, fännid kritiseerisid mängu treileris esinevaid ajaloolisi ebatäpsusi ning naissõdurite lisamist mängu. Pärast välja laskmist sai "Battlefield V" kriitikutelt peamiselt häid hinnanguid, kiideti head mängitavust, kuid laideti õhukest sisu ning vähest uudsust. Väljaandmisaasta lõpuks õnnestus seda müüa 7,3 miljonit eksemplari, mis valmistas turustajatele pettumuse. "An Update on Battlefield V". Electronic Arts. 30. august 2018. Vaadatud 22. oktoober 2018. Macy, Seth G. (18. oktoober 2018). "Complete Guide to Battlefield 5 Preorder Bonuses". IGN. Vaadatud 2. november 2018. "Players who buy Battlefield 5 have to wait the longest to play it". Polygon. Vaadatud 9. november 2018.
Euroopa meistrivõistlused kirimales

Euroopa meistrivõistlused kirimales (inglise keeles European Correspondence Chess Championship) on Euroopa meistrivõistlused kirimales. Nende võitjast saab Euroopa meister kirimales. Aastatel 1963–2019 on korraldatud kokku 71 kirimale EM-i. Esimesed ametlikud Euroopa kirimale meistrivõistlused peeti aastatel 1963–1965. Euroopa meistriks tuli toona Saksa DV esindaja Werner Stern, kes sai hiljem ka seitsmendaks kirimale Euroopa meistriks (turniir peeti 1970–1974). Stern sai suurmeistri nimetuse ICCF-ilt alles 2009. aastal. Leedulastest on Euroopa meistriks tulnud Vladas Gefenas (turniir peeti 1982–1988), Gediminas Rastenis (1983–1989), Ričardas Žitkus (1987–1993), Valentinas Normantas (1987–1994) ja Alius Mikėnas (1994–1998); lätlastest Jānis Vitomskis (1984–1990). Naistest on pääsenud mängima kirimale EM-i finaalturniirile mõni üksik. Neist edukaim oli Läti maletaja Olita Rause, kes võitis 45. EM-il (1991–1995) hõbemedali. Eesti maletaja Svetlana Zainetdinova tuli 65. EM-il (2008–2009) seitsmendaks. 16. EM (lõppes 1982) – Endel Kuuskmaa, 2. koht 28. EM (1984–1990) – Aarne Hermlin, 6. koht 36. EM (1987–1993) – Aksel Rei, 9. koht 65. EM (2008–2009) – Svetlana Zainetdinova, 7. koht 66. EM (2008–2009) – Ervin Liebert, 6. koht 68. EM (2013–2016) – Tõnu Talpak, 14. koht 71. EM (2017–2019) –Tõnu Talpak, 7. koht Kirimale maailmameistrivõistlused Euroopa meistrid 1963–2001. iccf-europa.com Euroopa MV-sed alates 2005. aastast. iccf-europa.com
Meelva (Lääneranna)

Meelva on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas. Aastatel 1991–2017 oli küla Lääne maakonnas Lihula vallas. Ajalooliselt asus küla Karuse kihelkonnas. Elanike arv 2011. aasta rahvaloenduse andmeil oli 20. 10. jaanuaril 2014 eraldati Meelvast Laulepa küla. Eesti külade loend Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 1.08.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Eesti Kirimaleühing

Eesti Kirimaleühing (lühend EKMÜ) on spordialaliit, mis juhib kirimale kui spordiala tegevust Eestis. Kirimaleühing on klubide ühendus. Eesti Kirimaleühing asutati 1992. aastal. Eesti Kirimaleühing on Rahvusvahelise Kirimaleföderatsiooni (ICCF) ja Eesti Olümpiakomitee liige. Aastatel 1992–2012 oli Eesti Kirimaleühingu president Lembit Vahesaar ja 2012–2016 suurmeister Tõnu Tiits. Kirimaleühingu asepresident on 1992. aastast Ervin Liebert. Eesti Kirimaleühingu juhatuses on kaks liiget: Merike Rõtova ja Ervin Liebert. Kirimaleühingu auliikmeid: Tõnu Õim (1992), Hans Tomson (2010), Lembit Vahesaar (2012), Ervin Liebert (2014). Nations & Zones. iccf.com Spordialaliidud. eok.ee Eesti Kirimaleühing. sport.ee Kirimalevõistluste uudiseid. eestimale.ee Kirimaleühing otsib riigilt õigust. ohtuleht.ee, 2. märts 2016
Ervin Liebert

Ervin Liebert (sündinud 26. detsembril 1939 Tallinnas) on eesti kirimaletaja, tõstja, tõste- ja maletreener, kirimale rahvusvaheline seeniormeister (2007). Liebert on 1992. aastast Eesti Kirimaleühingu asepresident ja oli aastatel 2011–2019 Eesti Maleliidu juhatuse liige. Aastatel 1975–1985 kuulus ta Eesti NSV Tõstespordiföderatsiooni presiidiumi. Ta lõpetas 1965. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna ja 1973. aastal sama ülikooli inglise filoloogina. Valdab vabalt inglise, saksa, rootsi, vene ja soome keelt. Liebert tuli tõstespordis 1962. aastal poolraske- (90 kg) ja 1964. aastal raskekaalus (110 kg) Eesti meistriks. Parandas 19 korda (sh raskekaalus 15 korda) Eesti rekordit. Sai 1963. aastal NSV Liidu meistersportlaseks. Samal aastal saavutas isiklikuks tippmargiks kolmevõistluses 442,5 kg (142,5 + 120 + 180). Ta töötas aastatel 1964–1985 tõstetreenerina. Ta oli Eesti esimesi kulturiste. Aastatel 1979–1992 oli ta Tallinna Atleetvõimlemise Klubi president ja treener. Ajal, kui kulturism oli Nõukogude Liidus veel põlu all, koostas ta esimesed eestikeelsed õpperaamatud. Liebert on 1992. aastast Eesti Kirimaleühingu asepresident. Ta võttis delegaadina osa ICCF-i kongressidest. 1985. aastast tegutseb ta noorte maletreenerina. Tema õpilasi on olnud Riho Liiva ja Mai Narva. 2009. aastal sai ta maletreeneri V kutsetaseme ja 2016. aastal meistertreeneri kutsetaseme males. Kirimalega alustas ta 1973. aastal. Ta on kolmekordne Eesti kirimalemeister, Eesti kirimalemeistrivõistlustelt on ta võitnud eri aastatel kokku 10 medalit.. Liebert pääses mängima 66. Euroopa kirimale meistrivõistluste finaalturniirile (2008–2009), kus sai kuuenda koha. Ta kuulus 17. kirimaleolümpia finaalturniiril (2009–2012) seitsmenda koha saanud Eesti meeskonna koosseisu (mängis viiendal laual). Ta sai ICCF-ilt 2002. aastal kirimale rahvusvahelise meistri ja 2007. aastal kirimale rahvusvahelise seeniormeistri nimetuse. 2003 – Bertl von Massowi hõbemedal (ICCF-i autasu) 2008 – Bertl von Massowi kuldmedal (ICCF-i autasu) 2014 – Eesti Maleliidu aasta treener 2014 – Eesti Kirimaleühingu auliige 2019 – Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali elutööpreemia (eluaegne spordimees) Ervin Liebert. Atleetvõimlemine. Tallinn : Eesti Raamat, 1968. 143 lk Ervin Liebert. Atleetvõimlemine. [Faksiimiletrükk]. Tallinn : Interneed, 2017. 146 lk ISBN 9789949817085 Ervin Liebert. Atleetvõimleja ABC. Tallinn : Eesti Raamat, 1975. 74 lk Ervin Liebert. eestimale.ee SIM Liebert, Ervin. iccf.com Biograafia ESBL-is Sport. Intervjuu. Ervin Liebert. arhiiv.err.ee, 3. aprill 1995 Tunne Eesti klassikuid – Ervin Lieberti videointervjuu. fitness.ee, 5. aprill 2017
Elle Vunder

Elle Vunder (sündinud 30. novembril 1939) on eesti etnoloog. Elle Vunder on esimene etnoloogiaprofessor taasiseseisvunud Eestis, etnoloogiateaduse metodoloogiline uuendaja ning moodsale etnoloogiõppele aluse panija Tartu Ülikoolis. Elle Vunderi (neiuna Veinimäe) sünnikodu oli Tartus, ent puhkenud Teise maailmasõja ajal viidi ta elama vanavanemate juurde Peipsi ääres asuvasse Mehikoormasse, kus tema koolitee algas kohalikus Piirioja algkoolis. Tartusse naasnuna õppis ta Tartu Õpetajate Instituudi harjutuskoolis ning seejärel Tartu I keskkoolis (ehk Hugo Treffneri gümnaasiumis). Keskkooli lõpetamise järel püüdis Elle Vunder kolmel aastal astuda Tartu Riiklikku Ülikooli, ent poliitilistel põhjustel lükati tema sisseastumisavaldused tagasi. Kuna samal ajal töötas taTartu nahajalatsikombinaadis, võeti ta 1961. aastal viimaks töölisnoorena ülikooli vastu. Inspireerituna Jüri Linnuse loengutest valis Elle Vunder oma peaerialaks etnograafia. 1966. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo ja etnograafia erialal. Elle Vunder on töötanud Eesti NSV Riiklikus Etnograafiamuuseumis teadurina (1965–1968), Eesti NSV TA Ajaloo Instituudis aspirandi ja vanemteadurina (1968–1971 ja 1988–1994) ning Eesti Vabaõhumuuseumis teadusdirektorina (1971–1988), kus tema eestvedamisel alustas ilmumist teadusartiklite kogumik "Suitsutare". 1986. aastal kaitses ta kandidaadiväitekirja „Eesti rahvapärane taimornament tikandis. Ajalooline areng ja lokaalsed eripärad” Minskis, Valgevene NSV TA kunstiteaduse, etnograafia ja folkloori instituudis. Alates 1989. töötas ta ka lektorina Tartu ülikoolis, õpetades etnograafiat eesti ajaloo kateedris. 1994. aastal valiti Elle Vunder 1992. aastal asutatud Tartu ülikooli ajaloo osakonna etnoloogia õppetooli esimeseks korraliseks professoriks, kus ta töötas kuni emeriteerumiseni 2004. aastal. Elle Vunderi peamiseks uurimisvaldkonnaks on rahvapärase tekstiilikunsti ning rahvarõivaste muutumisprotsessid. Ta on keskendunud muuhulgas käsitöömeistrite individuaalse panuse välja selgitamisele kohaliku käsitöötraditsiooni kujunemises (esmajoones rahvapärase ornamentikas) ning näidanud, kuidas rahvapärased mustrid olid pidevas dialoogis oma ajastu trükimeediaga. Lisaks sellele on Vunder avaldanud artikleid kultuurimuutustest, siirdeühiskonna argielust, museoloogiast ning Eesti etnoloogiateaduse ajaloost, kokku enam kui 50 teaduspublikatsiooni, neist 11 monograafiad või nende osad. 1992: Eesti rahvapärane taimornament tikandisTallinn: Kunst 1998: Eesti rahvakultuur. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus (koostanud koos Ants Viiresega). Teose oluliselt täiendatud teine trükk ilmus 2008. aastal. 1993 Eesti Vabariigi kultuuripreemia teose "Eesti rahvapärane taimornament tikandis" eest 1998 Eesti Ajalookirjanduse aastapreemia teose "Eesti rahvakultuur" eest. 2004 Tartu Ülikooli aumärk Metslaid, Marleen. "Elle Vunder 80. Eesti etnoloogiateaduse korüfee". Eesti Rahva Muuseum. Vaadatud 5.12.2019. "Moodsale etnoloogiaõppele alusepanija prof. emeritus Elle Vunder 80". Vaadatud 5.12.2019. "Ajalookirjanduse aastapreemia". Rahvusarhiiv. Vaadatud 5.12.2019. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022.
August Saaremägi

August Saaremägi (7. veebruar 1921 Pärnu – 10. märts 1986 Tallinn) oli eesti ajakirjanik, Eesti NSV parteitegelane ja rahvasaadik. Ta lõpetas 1957. aastal NLKP Keskkomitee juures asuva Kõrgema Parteikooli. 1940. aastast töötas arveametnikuna kindlustusseltsis, seejärel Haapsalu Linna Täitevkomitee kommunaalmajandusosakonna vanemraamatupidajana. Teise maailmasõja ajal teenis Punaarmees Eesti laskurkorpuses. 1946. aastast oli ta ajalehe Noorte Hääl kirjanduslik kaastööline, hiljem sama ajalehe vastutav sekretär. 1948. aastast oli ta NLKP liige. Aastatel 1951–1955 töötas EKP Keskkomitees, esmalt propaganda- ja agitatsiooniosakonna ajakirjanduse ja kirjastuste sektori juhatajana, hiljem propaganda- ja agitatsiooniosakonna juhataja asetäitjana. Aastatel 1955–1981 oli ta ajalehe Rahva Hääl toimetaja. 1981. aastast oli ta personaalpensionär. Aastatel 1959–1981 oli ta Eesti NSV Ajakirjanike Liidu esimees, 1960. aastast ka NSV Liidu Ajakirjanike Liidu juhatuse sekretär. Aastatel 1959–1985 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu V, VI, VII, VIII, IX ja X koosseisu saadik. Ta juhtis aastaid Eesti NSV Ülemnõukogu väliskomisjoni. Aastatel 1956–1981 oli ta EKP Keskkomitee liige, 1956–1964 EKP Keskkomitee büroo liikmekandidaat. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 1962 – Lenini orden 1972 – Eesti NSV teeneline ajakirjanik Tööpunalipu orden Rahvaste Sõpruse orden Isamaasõja II järgu orden Eesti NSV Ülemnõukogu X koosseis. Biograafiline lühiteatmik. Tallinn: Eesti Raamat 1981 August Saaremägi (nekroloog). Sirp ja Vasar, 14. märts 1986 Kalmistute register HAUDI Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem FOTIS. Saaremägi, August – Eesti NSV Ajakirjanike Liidu juhatuse esimees (1964) Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem FOTIS. Saaremägi, August – ajakirjanik, ajalehe Rahva Hääl toimetaja (1976)
Abancourt (Nord)

Abancourt [abɑ̃kuʁ] on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021