Sisekommunikatsioon

Sisekommunikatsioon on organisatsiooni või asutuse sisene infovahetus. Organisatsioonisisene ehk sisekommunikatsioon on demokraatlik, kahesuunaline, tasakaalustatud kommunikatsioon, kus mõjutamise asemel toimub personali kaasamine ja kommunikatsioonis osalemine. Selle tulemusena toimub töötajate väärtustamine organisatsioonis. Demokraatlik, kahesuunaline, tasakaalustatud kommunikatsioon Mõjutamise asemel kaasamine, osalemine Omatöötaja väärtustamine organisatsioonis Vastastikune usaldus juhtkonna ja töötaja vahel Vastastikune usaldus alluvate ja ülemuste vahel Omatöötajate muutumine headeks saadikuteks ja esindajateks väljaspool organisatsiooni vajalikuna väärtustatuna informeerituna Juht (kes on organisatsiooni eessuhtleja) Kommunikatsioonispetsialist (suuremates asutustes korraldab igasuguse info liikumist) Personalitöötaja Koolitusspetsialist Otsene ülemus Lähimad kolleegid IT-spetsialistid Mitteformaalsed liidrid (staažikad, eakad, edukad jts) Valvelauatädi või turvamees Vale kanal Infomüra Ebaregulaarsus Liiga palju tasandeid info allika ja vastuvõtja vahel Ebaselge sõnastus Põhjuste, motiveeringu puudumine Ülekohtune hinnang, ebatõene informatsioon Tagasiside võimaluse puudumine Sisekommunikatsiooni efektiivsust mõjutavad mitmesugused tegurid, näiteks: kommunikatsioonikliima. Edukaks kommunikatsiooniks oleks vaja, et töötajad räägiksid organisatsioonist samamoodi, sõnumid ei läheks vastuollu, töötajad oleksid adekvaatselt informeeritud ja hindaksid oma organisatsiooni avatuks; kommunikatsioonivõrgustik, mis näitab kuidas me sõnumeid levitame. Kas võrgustik on funktsionaalne või disfunktsionaalne, milliseid norme ja reegleid kasutatakse ning kas sõnumeid segab tugev müra; kommunikatsiooni hulk, mis näitab info hulka, mida inimesed on võimelised läbi töötama; kommunikatsiooni suund, mis osutab info liikumise suunale. Näiteks ülevalt alla liikuv sõnum näitab juhtimistegevust, horisontaalselt liikuv sõnum inimestevahelist koostööd ja ülesminev info töötajate kaasatust ja rahulolu. Ühiskonna ja organisatsiooni pideva muutumise tõttu on vaja infot operatiivselt edasi anda ja tagasi saada. Info liikumine peab olema: õigeaegne või sisaldama ajalisi parameetreid: konkreetne info peab jõudma kohale kindlas ajavahemikus (kirjale peab vastama nt viie päeva jooksul) minimaalsete moonutustega nii sissetuleva kui ka väljamineva info osas kontrollitav, jälgitav Näiteks mingisse keskkonda sisenemiseks peab töötaja end identifitseerima – see võimaldab juhtida ja jälgida keskkonna turvalisust. ratsionaalne – vältima saajale ebaolulisi detaile. Näiteks hakkab tööga hiljaks jäänud inimene vabanduskirjas pikalt selgitama, miks ta ei jõudnud tööd teha: viibis koosolekul, kus räägiti, kui oluline on jõuda oma tööga õigeks ajaks valmis. kahesuunaline – kehtestatakse tagasiside andmise kord. Infoblokeeringuid saab edukalt ennetada juhul, kui firmas on: selge juhtimisstruktuur, mis määrab kindlaks töötajate alluvussuhted; juhtkonnapoolne pidev töötajate suunamine, õpetamine ja kontrollimine eesmärgiga, et järgitaks loodud süsteemi; juhtkonna poolt töötajatele sisse harjutatud süsteemsus täita korraldusi kohe või esimesel võimalusel; väljatöötatud ja praktikas järgitav sisekultuur; töötajatele teadvustatud ühised eesmärgid. Steiger, Rudolf "Inimesekeskne juhtimine", 1997. Malberg, Kristi "Tahte tekitajad. Kuidas luua motiveeritud töökeskkonda?", 2005. Past, Aune "Juhtimine ja suhtekorraldus", 2005. ISBN 9789949409464 Alas, R. "Juhtimise alused" Tln. 2004 "Info liikumise juhtimine", "Juhi käsiraamat 2", Äripäev 2003 Kirk, Joyce, 1999. "Information in organisations: directions for information management. – Information research, vol. 4, no. 3". Claude E. Shannoni informatsiooniteooria lühikonspekt