laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Juri Entin

Juri Entin (vene keeles Ю́рий Серге́евич Э́нтин (sündinud 21. augustil 1935 Moskvas) on vene luuletaja, dramaturg, laululooja ja stsenarist. Entin on tuntud eelkõige Venemaal ja endises Nõukogude Liidus tänu oma kino-, tele- ja multifilmide jaoks loodud lauludele. Juba koolis huvitus ta tõsiselt ajaloost ja kirjandusest ning ta on lõpetanud Moskva oblasti pedagoogilise instituudi ja Moskva riikliku polügraafia instituudi ja töötanud koolis ajalooõpetajana ja raamatukoguhoidjana. Aastatel 1962–1969 oli Entin plaadifirma Meloodia lastetoimetuse peatoimetaja. 1969. aastast on ta vabakutseline kirjanik. Entin on kirjutanud teksti enam kui 600 laulule, neist üle 100 kõlavad erinevates filmides, lisaks on ta kirjutanud mitu lasteraamatut. Tema loodud tekstidele on laule loonud heliloojad Gennadi Gladkov, Aleksei Rõbnikov, Vladimir Šainski, Jevgeni Krõlatov, Maksim Dunajevski, Mark Minkov, David Tuhmanov, Aleksandr Zatsepin. Juri Entini tekstidele loodud laule on esitanud paljud vene estraaditähed, näiteks Ljudmila Gurtšenko, Mihhail Bojarski, Nikolai Baskov, Jossif Kobzon, Aleksandr Gradski. 1995–1997 oli ta telekanalis ORT lastesaate „Do-mi-sol” («До-ми-соль») autor ja saatejuht. Aastast 1997 on Entin rahvusvahelise laste loomingu festivali „Tšunga-tšanga” («Чунга-Чанга») president. Festival on toimunud 27 Venemaa regioonis ja 7 välisriigis. Üks festivali kuulsamaid laureaate on Dima Bilan. Aastal 2002 loodi asutus „Juri Entini loominguline keskus”, mis korraldab Entini kontserte ja festivale ning annab välja tema raamatuid ja plaate. Aastal 2004 tähistas ta oma loomingulise tegevuse 35. aastapäeva suure kontserdiga Moskva Kremli palees, aastal 2015 toimus aga tema 80. sünnipäeva puhul juubelikontsert Moskva äärelinnas Crocus City Hallis. Korduvalt on ta tunnistatud üleliidulise konkursi „Aasta laul” võitjaks. 1998 – auhind „Kuldne Ostap” lastehuumori valdkonnas 2007 – Kornei Tšukovski nimeline lastekirjanduse preemia 2016 – Venemaa presidendi preemia panuse eest lastekirjanduse arengusse
Moskva vaksal

Moskva vaksal (vene keeles Московский вокзал) on Peterburi üks peamisi raudteejaamasid, kust algavad Peterburi–Moskva rongiliin ja teised liinid Kesk- ja Lõuna-Venemaale, Ida-Ukrainasse, Krimmi ning Siberisse.  Moskva vaksal – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kadri Tammepuu

Kadri Tammepuu (neiupõlvenimega Kadri Kroon; sündinud 13. jaanuaril 1967) on proviisor, ajakirjanik ja ettevõtja. Ta on lõpetanud 1985. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1991. aastal Tartu Ülikooli (TÜ) farmaatsia erialal. Tammepuu on töötanud TÜ Farmaatsia Instituudis ja ravimi hulgimüügiettevõttes ProMed, juhtinud Magnum Medicali müügiosakonda, juhtinud aastatel 2002–2015 Terve Pere Apteek OÜ-d (Apotheka), on 2015. aastast Eesti Patsientide Liidu juhatuse liige ja tegevjuht ning 2019. aastast Postimehe ajakirjanik. Tammepuu on olnud Eesti Apteekrite Liidu esinaine, Tallinna Linnaapteegi juhatuse liige ja Revali Raeapteegi Muuseumi Ühingu tegemiste eestvedaja. Tammepuu oli 2018. aastal Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige ja on 2019. aastast Isamaa Erakonna liige. "Kadri Tammepuu". Eesti Koolitus- ja Konverentsikeskus. Vaadatud 24.08.2021. "Patsiendikeskne tervishoid – mida see ikkagi tähendab?". Arvamusfestival. Originaali arhiivikoopia seisuga 24.08.2021. Vaadatud 24.08.2021. "Meeskond". Eesti Patsientide Liit. Vaadatud 24.08.2021. "LP_1991TY". lopetanud.ut.ee. Vaadatud 9. oktoobril 2024. Siret Trull (31. märts 2015). "Kadri Tammepuu lahkub ametist". Meditsiiniuudised. Vaadatud 24.08.2021. d-Systems. "teatmik.ee". www.teatmik.ee. Vaadatud 9. oktoobril 2024. "Proua Apotheka". Eesti Ekspress. Vaadatud 9. oktoobril 2024. "Kannapööre: Kadri Tammepuu aktiveerib patsientide liitu". www.mu.ee. 18. jaanuar 2016. Vaadatud 9. oktoobril 2024. "Kadri Tammepuu: arstid kahvlis". Postimees. 7. november 2019. Vaadatud 9. oktoobril 2024. "Sakala 30 detsember 2004 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 9. oktoobril 2024. "Oma Saar 16 aprill 2008 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 9. oktoobril 2024. "| e-Äriregister". ariregister.rik.ee. Vaadatud 9. oktoobril 2024. https://www.postimees.ee/3732363/patsientide-oiguste-eest-voitlevad-kaks-uhendust https://dea.digar.ee/?a=d&d=appalgatop20140326.2.7.3&srpos=56&e=-------et-25--51-byDA%2cbyAU%2cbyTI-txt-txIN%7ctxTI%7ctxAU%7ctxTA-%22kadri+tammepuu%22+------------
Les Cayes

Les Cayes (ka Cayes, Aux Cayes) on linn Haiti edelaosas Lõunapoolsaarel Kariibi mere kaldal, lõunaranniku tähtsaim sadamalinn, Lõunadepartemangu keskus. Kaugus Cap-Haïtienist on 471 km, Jérémiest 97 km, Port-au-Prince'ist 196 km (maantee nr 200) ja Port Salut'st 27 km. Linn on tasase reljeefiga ja korrapärase planeeringuga. Tänavad on laiad. Lähedal voolab jõgi Ravine du Sud, mis on kõrgvee ajal ohtlik. Elanike arv oli 2002. aasta andmetel 55 700. Tegemist on Port-au-Prince'i ja Cap-Haïtieni järel suuruselt kolmanda linnaga riigis. Elanike arvu andmed: 1918: 15 000 1927: 15 000 1933: 11 900 1938: 15 000 1961: 15 200 1964: 14 000 1968: eeslinnadega 95 400 1971: 22 300 1975: 27 200 1982: 34 100 (eeslinnadega 105 400) 1992: 45 900 1997: 48 800 2002: 55 700 Linnal on lennuväli. Linnas toodetakse suhkrut (üks kolmest suurest suhkruvabrikust riigis) ja sigareid. Linna ümbruses kasvatatakse tubakat, puuvilla, suhkruroogu ja kariloomi. Linnast eksporditakse kohvi ja suhkrut. Les Cayes on katoliku piiskopi residents (vaata Les Cayes' piiskopkond). Piiskop on Jean Alix Verrier. Linnapea on Joseph Raymond Clergé. Sadama ümber on 18. ja 19. sajandist pärit kindlustuste varemed. Vaatamisväärsed on katedraal ja mõned prantslaste majad koloniaalajast. Les Cayes' lähedal on kolm ilusat supelranda, sealhulgas Gelée rand. Linnas töötavad raadiojaamad Radio Diffusion Cayenne, Radio Lumière, Radio Macaya, Radio Men Kontre ja Voix des Paysans du Sud. Les Cayes' rajasid prantslased 1719 või 1786. Linn võttis 1815 kindral Marioni juhtimisel vaimustusega vastu Simón Bolívari ja tema kaaslased, kes sealt varjupaika otsisid. Nad said president Pétionilt rikkalikult relvi ja laskemoona ning suundusid 1816 Lõuna-Ameerikat vabastama. Les Cayes' linna on tabanud orkaanid (troopilised tsüklonid): Hazel (11. oktoober 1954) Flora (3. oktoober 1963) Cleo (24. august 1964 Allen (5. august 1980) 2002. aasta mais oli üleujutus. Les Cayes's sündis looduseuurija John James Audubon. Linna kaitsepühak on Jumalaema, keda austatakse Jumalaema Uinumise Pühal 15. augustil.  Les Cayes – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Järvaküla

Järvaküla on küla Tartu maakonnas Elva vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 5.02.2018.
Mari Matjus

Mari Matjus (sündinud 27. oktoobril 1986) on eesti vandeadvokaat. Mari Matjus lõpetas 2006. aastal Miina Härma Gümnaasiumi. Ta sai Tartu Ülikoolis 2011. aastal õigusteaduses magistrikraadi cum laude ja aasta hiljem sai magistrikraadi ka Oxfordi ülikoolis, kus keskendus meditsiini-, konkurentsi- ja Euroopa Liidu õigusele. Alates 2011. aastast on ta Tartu Ülikooli õigusteaduste doktorant. Alates 2013. aastast on Mari Matjus Tartu Ülikoolis konkurentsiõiguse vastutav õppejõud, samuti on töötanud erinevates advokaadibüroodes, alates 2018. aastast on Nove büroos vandeadvokaat ja partner. 2015. aastast on ta Estonian Oxford & Cambridge Clubi juhatuse liige. Advokaadina keskendub Matjus konkurentsiõigusele, andmekaitsele, meditsiiniõigusele, ühinemistele ja omandamistele (M&A), äriühinguõigusele, üldisele lepinguõigusele. Mari Matjus on Haapsalu Neuroloogilise Rehabilitatsioonikeskuse Toetusfond SA nõukogu liige. Ta on osalenud 2021. aasta Arvamusfestivali Tervise tuleviku alal arutelul "Patsiendikeskne tervishoid – mida see ikkagi tähendab?" 2011 – Eesti Teaduste Akadeemia üliõpilaste teadustööde konkursil äramärkimine 2011 Tema isa oli filosoof ja literaat Ülo Matjus. "Mari Matjus". Eesti Advokatuur. Originaali arhiivikoopia seisuga 24.08.2021. Vaadatud 24.08.2021. "Mari Matjus". Nove advokaadibüroo. Vaadatud 24.08.2021. Mari Matjus (28.06.2016). "Britid võiksid veel Brexitist pääseda". EPL. Vaadatud 24.08.2021. "Mari Matjus CV". ETIS. Vaadatud 24.08.2021. "Patsiendikeskne tervishoid – mida see ikkagi tähendab?". Arvamusfestival. Originaali arhiivikoopia seisuga 24.08.2021. Vaadatud 24.08.2021. "geni.com".
Rasos

Rasos (poola keeles Rossa) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kaguosas Rasose valla territooriumil. Rasos piirneb läänes Naujininkaiga, lõunas Liepkalnisega, idas Ribiškėsega, loodes Markučiaiga ning põhjas Rasų kolonijaga ja Vilniuse vanalinnaga. Rasoses asuvad Rasose parkmets ja Rasose kalmistu. Linnaosa jääb osaliselt Pavilniai regionaalparki ja Ribiškėse maastikukaitsealale. Rasose nime päritolu pole teada. Nimi viitab hüdronüümile[viide?], ent Rasoses puuduvad vooluveekogud. On arvatud, et mõni sealne maaomanik juhtis sealt vee läbi, rajades sinna kaskaadi (kuni XVIII sajandini asus Rasoses ka mõis). Adomas Honoris Kirkoras seostab aga nimetust jaanilaupäevaga (leedu k. rasos). Rasost on esmamainitud XVI sajandil, mil tegemist oli Vilniuse eeslinnaga. Väljaspool hoonestatud ala seisis Püha Jüri kirik. 1769. aastal pandi alus Rasose kalmistule. 1860. aastal valmis Peterburi–Varssavi raudtee, mis eraldas Rasose ülejäänud Vilniusest. Raudtee ääres avati restoran Geležinė pirkelė, mis kujunes üheks Vilniuse seltsielu keskuseks, aga ka paigaks, kus peatusid Leedust küüditatavad isikud. XIX sajandi keskpaiku kujunes Rasos kohaks, kus rahvas tähistas jaanilaupäeva: tehti tuld, tantsiti ja lauldi rahvalikke laule. Rasose kalmistul asus kuni XIX sajandini Püha Johannese kivi, hiljem rajati selle kohale kolumbaarium. 7. juulil 1944 sisenesid Vilniusesse Nõukogude väed, samas alustas rünnakut linnale ka Armija Krajowa. Rasoses ja sealsel kalmistul peeti lahing Saksa vägedega. Osa Rasosest on Vilniuse vanalinna muinsuskaitsevööndis. Kaitse all on tehasehoone aadressil Rasų g. 39, Rasost vanalinnaga ühendav viadukt, elamud Varšuvos g. 3 ja 3A ning Rasose kalmistu, arvukad sealsed hauad kabelid ja muud rajatised. https://www.geoportal.lt/map/ Jurkštas, Jonas. Vilniaus vietovardžiai. – Vilnius, 1985, lk. 33. Rasos (Vilnius). Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIX (Pre-Reu). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011 "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 24. augustil 2021.
Kanada peaminister

Kanada peaminister on Kanada valitsuse juht, üks ministritest. Peaministriks saab tavaliselt valimised võitnud partei juht. Alates 4. novembrist 2015 on Kanada peaministriks Justin Trudeau, kes on riigi 23. peaminister. 1867–1873 – John A. Macdonald 1873–1878 – Alexander Mackenzie 1878–1891 – John A. Macdonald 1891–1892 – John Abbott 1892–1894 – John Sparrow David Thompson 1894–1896 – Mackenzie Bowell 1896 – Charles Tupper 1896–1911 – Wilfrid Laurier 1911–1920 – Robert Borden 1920–1921 – Arthur Meighen 1921–1926 – William Lyon Mackenzie King 1926 – Arthur Meighen 1926–1930 – William Lyon Mackenzie King 1930–1935 – Richard Bedford Bennett 1935–1948 – William Lyon Mackenzie King 1948–1957 – Louis Saint-Laurent 1957–1963 – John Diefenbaker 1963–1968 – Lester B. Pearson 1968–1979 – Pierre Trudeau 1979–1980 – Joe Clark 1980–1984 – Pierre Trudeau 1984 – John Turner 1984–1993 – Brian Mulroney 1993 – Kim Campbell 1993–2003 – Jean Chrétien 2003–2006 – Paul Martin 2006–2015 – Stephen Harper 2015–... – Justin Trudeau
Markučiai

Markučiai (poola keeles Markucie) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna idaosas Rasose valla territooriumil. Markučiai piirneb põhjas üle Vilnia Belmontasega, idas Žemasis Pavilnysiga, kagus Puškinuvkaga, lõunas Ribiškėsega, edelas Rasosega, läänes aga Rasų kolonija, Paupysi ja Vilniuse vanalinnaga. Markučiais asuvad Markučiai parkmets ja Markučiai park. Linnaosa jääb osaliselt Pavilniai regionaalparki ja Markučiai ning Ribiškėse maastikukaitsealale. Nii Jonas Jurkštas kui ka Aleksandras Vanagas leiavad, et linnaosa nimi tuleneb isikunimest, Markusest (Leedu Morkus) tulentatud nimest Morkutis (Markutis) või Morkūnas. XIX sajandi esimesel poolel kandis piirkond nime Svistapolė. Markučiais asub Aleksandr Puškini muuseum, mis rajati aastal 1948. Tegemist on vanima kirjandusmuuseumiga Leedus. XVI sajandil kuulusid sealsed alad Leedu suurvürstidele, moodustades nn. vürstliku eeslinna. Aleksander andis sealse ala oma naise Jelena valduseks, kes rajas sinna suurvürstide suveresidentsi. Linnaosa lääneossa, Vilniuse piirile, hakkasid XIX sajandi alguses kujunema mitmed linnarahva seas populaarsed kõrtsid - „Betliejus“, „Geležinė trobelė“, „Karlsbadas“, lisaks veel piljardisaalid, kohvikud, sinna rajati ka viinavabrik ja pruulikoda. Tööstusettevõtteid rajati piirkonda ka II maailmasõja järel. Markučiai on kujunenud Markučiai mõisa aladele. Aastal 1905 oli seal 84 elanikku. Ala liideti XX sajandi esimesel aastakümnel Vilniusega. Aastal 1931 oli Markučiais 113 elanikku. Muinsuskaitse all on Markučiai mõisakompleks, endise õllevabriku varemed ja neli elumaja. Markučiai Vilnia jõgi https://www.geoportal.lt/map/ Vanagas, Aleksandras. Iš ko kilę Markučiai? // Gimtoji kalba. – 1990, Nr. 2, lk. 13-14. Vilnijos vartai Гошкевич И.И. Виленская губерния: Полный список населенных мест со статистическими данными о каждом поселении, составленный по официальным сведениям. Вильна, 1905. Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938. "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 24. augustil 2021.
Kaimi

Kaimi on küla Tartu maakonnas Elva vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda. Külas asub kultuurimälestisena kaitse all olev endise Kaimi kooli hoone. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 5.02.2018. http://register.muinas.ee/public.php?menuID=architecture&action=view&id=128
Paul Martin

Paul Edgar Philippe Martin (sündinud 28. augustil 1938), tuntud ka kui Paul Martin Jr., on Kanada jurist, poliitik ja kirjamees, kes oli aastatel 2003–2006 Kanada peaminister ning Kanada Liberaalse Partei esimees.
Leoniškės

Leoniškės on Vilniuse linnaosa, mis asub linna idaosas Naujoji Vilnia ja Rasose valla territooriumil. Leoniškės piirneb loodes Belmontasega, kagus Žemasis Pavilnysiga, edelas aga Markučiaiga. Linnaosa jääb Pavilniai regionaalparki. Piirkond on saanud nime sealse mõisniku Leonis Kryłowiczi järgi. Leoniškėses asuvad Belmontase tallid, ratsaspordikool, hobusekasvatus. Leoniškės on kujunenud endise Leoniškėse mõisa maadele. Mõis pärineb ilmselt XVI sajandist, aastal 1533 müüs selle esimese omaniku Leonis Kryłowiczi lesk mõisa Vilniuse magistraatidele. Aastal 1536 sai mõis õiguse rajada linnaelanike tarbeks Vilnia jõele vesiveski. XVII sajandil kuulus mõisale kaks vesiveskit, nende asupaigad pole aga teada. Aastal 1795 oli inventariraamatu järgi mõisal laut, ait, küün, pruulikoda, kõrts ja elumaja. Aastal 1812 rajati sinna telliselööv ja sindlitööstus. Veel samal aastal põletasid aga mööduvad Prantsuse väed kõik sealsed hooned maha. Sõja järel laienes mõis Vilnia lõunakaldale, kus sellega liideti Tuputiškėse mõisa alad. Aastal 1836 rajati mõisa maadele Belmontase vesiveski. Esimese maailmasõja eel töötas mõisas aianduskool. Aastal 1905 oli Leoniškėse mõisas, karjamõisas ja asulas kokku 105 elanikku. Kahe ilmasõja vahel hakati piirkonda suvilaid rajama. Aastal 1931 oli seal kaks küla: Mažoji Leoniškės, kus oli 21 elanikku, ja Didžioji Leoniškės, kus oli 19 elanikku. Aastal 1951 rajati endise mõisa aladele hobusekasvatus. https://www.geoportal.lt/map/ Jurkštas, Jonas. Vilniaus vietovardžiai. – Vilnius, 1985, lk. 14. Balčiūnienė, Nijolė. Belmontas. Abipus Neries. – Vilnius, 2008. – Lk. 55-57. Vilnijos vartai Гошкевич И.И. Виленская губерния: Полный список населенных мест со статистическими данными о каждом поселении, составленный по официальным сведениям. Вильна, 1905. Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938.
Kalnėnai

Kalnėnai on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kaguosas Naujoji Vilnia valla territooriumil. Kalnėnai piirneb kagus Nemėžisega, põhjas Guriaiga, läänes aga Ribiškėsega. Linnaosa on kujunenud aastal 1990 Vilniusega liidetud Nemėžise küla aladele.
Nemėžis

Nemėžis on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kaguosas Naujoji Vilnia valla territooriumil. Nemėžis piirneb loodes Kalnėnaiga, põhjas aga Guriaiga ja Juodasis Keliasega. Linnaosa on kujunenud aastal 1990 Vilniusega liidetud Nemėžise küla aladele. Piirkonda on rajatud aianduskooperatiive.
Edward Donnall Thomas

Edward Donnall Thomas (15. märts 1920 – 20. oktoober 2012) oli Ameerika Ühendriikide arst. Thomas õppis Texase Ülikoolis keemiat ja keemiatehnoloogiat ning sai 1941. aastal bakalaureusekraadi ning 1943. aastal magistrikraadi. Texase Ülikoolis tutvus ta ka Dottie Martiniga, kellest sai hiljem tema abikaasa. 1943. aastal astus ta Harvardi Ülikooli ning lõpetas selle 1946. aastal meditsiini erialal. Thomas uuris ta koos oma abikaasaga luuüdi siirdamist. Neil õnnestus välja töötada luuüdi siirdamine, mida sai kasutada leukeemia ravis. 1990. aastal sai Thomas selle eest Nobeli meditsiiniauhinna, mida jagas neerusiirdamist uurinud Joseph Murrayga. "Edward Donnall Thomas (1920–2012)". Nature. Vaadatud 24. august 2021. "E. Donnall Thomas (1920-2012)". American Society of Hematology. Vaadatud 24. august 2021.
Eesti Kommunikatsioonijuhtide Liit

Eesti Kommunikatsioonijuhtide Liit (endise nimega Eesti Suhtekorraldajate Liit) (Estonian Public Relations Association ehk EPRA) on 1996. aastal asutatud erialaliit, mis koondab Eestis suhtekorralduse alal töötavaid inimesi. EPRA eesmärgiks on korraldada liikmete infovahetust, erialast koolitust ja suhtekorraldusvaldkonna arendamist Eestis. EPRA ühendab kommunikatsioonivaldkonna töötajaid üle Eesti. Liitu kuuluvad kommunikatsioonieksperdid, kes töötavad nii avalikus sektoris, äriettevõtetes, mittetulundusorganisatsioonides kui suhtekorraldusfirmades. Liidul on 2018. aasta seisuga enam kui 100 liiget. EPRA kõrgeim võimuorgan on üldkoosolek, kes valib liidu tööd koordineerima 5-liikmelise juhatuse. EPRA juhatuse ametiaeg on kaks aastat, juhatus valib presidendi. Aastail 2010–2020 oli EPRA president Aive Hiiepuu, 2020. aastal valiti selleks Margus Mets. EPRA korraldab PR-töötajate kutseorganisatsioonina valdkonnasisest infovahetust ja erinevaid üritusi, aitab kaasa eriala laiemale populariseerimisele ja erialase professionaalsuse tõstmisele. EPRA on vastu võtnud oma eetikakoodeksi. Ilmub EPRA uudiskiri, toimuvad erinevad seminarid ja koolituspäevad, liidul on oma koduleht. Igakuiselt toimub EPRA klubiüritus, kus kuulatakse erialaseid ettekandeid ja diskuteeritakse valdkonna päevakajaliste küsimuste üle. EPRA teeb pidevalt tööd ka uute liikmete kaasamiseks. EPRA suuremate projektidena on koostöös majandusajalehega Äripäev välja antud "Suhtekorralduse käsiraamat". 2000. aasta lõpus korraldati EPRA initsiatiivil esimest korda Eestis konkurss "Suhtekorraldustegu 2000", mille eesmärk oli välja selgitada aasta edukaim suhtekorraldusprojekt. Iga aasta valib liit oma eriala parimaid, andes välja aasta suhtekorraldaja nimetust ja tunnustades parimaid kommunikatsiooniprojekte. Eesti Kommunikatsioonijuhtide Liidu koduleht
Guriai

Guriai (poola keeles Góry) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna idaosas Naujoji Vilnia valla territooriumil. Guriai piirneb edelas Kalnėnaiga, lõunas Nemėžisega, idas Juodasis Keliasega, põhjas Aukštasis Pavilnysiga ja läänes Ribiškėsega. Guriais asub Guriai kalmistu. Läänepoolsem osa jääb Pavilniai regionaalparki ja Ribiškėse maastikukaitsealale. Linnaosa on tekkinud samanimelise küla aladele. Seal on nii aianduskooperatiivide alasid kui ka uuselamuid. Guriaid on esmamainitud XVI sajandil. Varem kuulus see piirkond Pacidele. 1905. aastal oli külas 164 elanikku. 1931. aastal oli elanikke 315. https://www.geoportal.lt/map/ Vilnijos vartai Гошкевич И.И. Виленская губерния: Полный список населенных мест со статистическими данными о каждом поселении, составленный по официальным сведениям. Вильна, 1905. Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938.
Vilnia

Vilnia või Vilnelė (valgevene keeles Вільня, poola keeles Wilejka või Wilenka) on 79,6 km pikkune jõgi, mis saab alguse Leedu küla Vindžiūnai lähistel ja suubub Vilniuse vanalinnas vasakult Nerisesse. See moodustab 13 km ulatuses piiri Valgevenega. Selle valgala suurus on 624 km². Jõe nimi tuleneb leedukeelsest sõnast vilnis, mis tähendab voogu.  Vilnia – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Juodasis Kelias

Juodasis Kelias on Vilniuse linnaosa, mis asub linna idaosas Naujoji Vilnia valla territooriumil. Juodasis Kelias piirneb läänes Guriaiga, põhjas aga Rokantiškėse küla aladele rajatud uuselamurajoonidega. Juodasis Kelias paikneb ajaloolise samanimelise maantee ääres, mis ühendas Vilniust Šumskasega ja edasi Smarhońiga. Linnaosa on tekkinud samanimelise küla aladele. Sealsed alad ühendati Vilniusega aastal 1996.
Aukštasis Pavilnys

Aukštasis Pavilnys on Vilniuse linnaosa, mis asub linna idaosas Naujoji Vilnia valla territooriumil. Aukštasis Pavilnys piirneb lõunas Guriaiga, põhjas Žemasis Pavilnysiga, loodes Markučiaiga, idas Rokantiškėse küla aladele rajatud uuselamurajoonidega, läänes aga Puškinuvka ja Ribiškėsega. Aukštasis Pavilnysis asub Pavilnysi parkmets, seal on ka Pavilnysi kalmistu. Loodepoolsem osa jääb Pavilniai regionaalparki, sealhulgas Tuputiškėse geomorfoloogilisele kaitsealale, Kalnose looduskaitsealale ja Ribiškėse maastikukaitsealale. Sealne katoliku kirik valmis aastal 1935. Haridust annab põhikool. Linnaosas on raamatukogu. Aastal 1958 rajati sinna Leedu Noorte Loodusmaja. Aastal 1908 ostsid Vilniuse raudteelased, kes olid ühinenud raudteelaste koloonia seltsiks, oma aedade tarbeks 80 hektarit maad. Aastal 1911 asusid aedade omanikud sinna ka elamuid rajama. Aastail 1912–1915 elas seal Jakub Kołas. Tekkinud asula hakkas kandma nime Wileńska Kolonia Kolejowa. Aastal 1940 nimetati see ümber Pavilnysiks. Teise maailmasõja ajal hävis seal peetud lahingute käigus suur osa varem rajatud majadest. Lahinguis hukkunud maeti Pavilnysi kalmistule. Muinsuskaitse all on kirik ja Tuputiškėse serpentiin. https://www.geoportal.lt/map/ Pavilnys. Aukštasis Pavilnys. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. XVII (On-Peri). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010 Vilnijos vartai "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 24. augustil 2021.
Lilleküla (Elva)

Lilleküla (aastani 2019 Kureküla) on küla Tartu maakonnas Elva vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 19.03.2020.
Admiralisild

Admiralisild on Tallinnas Vanasadamas A- ja D-terminali kallasalasid ühendav jalakäijate sild. Üle Admiraliteedi basseini kanali rajatud sild on Eestis ainulaadselt pöördavatav. Selle projekteerisid Witteveen + BOS ja arhitekt Robert-Jan van der Veen arhitektuuribüroost Plein06. Pöördsilla ehitas KMG Inseneriehituse AS ning see avati augustis 2021. https://www.ts.ee/tanasest-on-avatud-admiraliteedi-basseini-kanalit-uletav-jalakaijate-sild
Tasuja (laev 1956)

Tasuja oli Eesti Kalatööstuse päästepuksiir, mis valmis 1956. aastal. Laeval on tuukrina töötanud Jaan Künnap.