laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Löökpillinui

Löökpillinui (inglise keeles percussion mallet) on muusikas spetsiaalne vahend, mille abil tekitatakse löökpilli heli. Löökpillinuia tüüpilisteks osadeks on pea ja vars. Löökpillinuia pea võib olla valmistatud kõvast materjalist: puidust, terasest, vasest, kõvast kummist, nailonist, kõvast akrüülist poolkõvast materjalist: lõngast, nöörist või lateksist pehmest materjalist: vildist, kelonist, pehmest kummist, pehmest akrüülist metallist või plastikust harjastest Löökpillinuia vars võib olla valmistatud kase- või rotangpalmipuidust, metallist, plastikust. Erinevat tüüpi löökpillinuiasid kasutatakse erineva tämbri saamiseks. Pehmemast materjalist peaga löökpillinuiasid kasutatakse tüüpiliselt madalamas registris löökpillide ning kõvemast materjalist peaga nuiasid kõrgemas registris löökpillide puhul. Klassikalises muusika interpreteerimisel valib õige löökpillinuia traditsioonidest lähtuvalt harilikult löökpillimängija. Nüüdismuusikas kasutatavate tihti ebatraditsiooniliste lahenduste puhul kirjutab löökpillinuia valiku ja mänguviisi ette helilooja. Jazz-hari Kaksikpedaalnui Ksülofonilusikad Pedaalnui Suure trummi nui Timpaninui Trummipulgad Accessory Fetish (löökpillinuiade valmistajaid) Traditional letter/number scheme for snare drum stick model names (löökpillinuiade mudelite nimetusi)
Raymond Ruyer

Raymond Ruyer (1902–1987) oli prantsuse filosoof. Ta peamisteks teemadeks olid bioloogia filosoofia ning informatsiooni ja väärtuse filosoofilised küsimused. Ruyer, R. 1946. Éléments de psycho-biologie. Paris: Puf. Ruyer, R. 1952. Néo-finalisme. Paris: Puf. Ruyer, R. 1958. La genèse des formes vivantes. Paris: Flammarion. Ruyer, R. 1964. L'animal, l'homme, la fonction symbolique. Paris: Gallimard. Ott, Margus 2007. Raymond Ruyer: kaks kommunikatsioonisuunda ja -viisi pärisolendite kujunemises. Schola Biotheoretica 33: 11–25.
Morna (muusika)

Morna on Roheneemesaartelt pärit muusika- ja tantsustiil. Kuulsamaid morna artiste on Cesária Évora.
Bioloogia filosoofia

Bioloogia filosoofia ehk bioloogiafilosoofia on teadusfilosoofia osa, mis tegeleb bioloogiaga seotud epistemoloogiliste, ontoloogiliste ja eetiliste küsimustega. Bioloogia filosoofias võib tekkida nt sellised küsimused (probleemid): Mis on bioloogiline liik? Kas elusloodus erineb eluta loodusest oluliselt? ... biosemiootika teoreetiline bioloogia Ajakiri Biology & Philosophy http://plato.stanford.edu/entries/biology-philosophy/
Aasta põllumees

Aasta põllumees (ka Aasta Põllumees) on aunimetus, mille annavad Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoda ja Maaleht aasta parimaks põllumeheks tunnistatud inimesele. Esimene aasta põllumees valiti 2001. aastal. Aunimetus antakse tegevpõllumehele maamajanduse ja maaelu edendamise eest. Kandidaate saavad esitada nii põllumeeste ühendused kui ka omavalitsused. Aasta põllumees saab auhinnaks Ferdi Sannamehe 1927. aastal valminud "Külvaja" pronkskuju vähendatud koopia, mille on modelleerinud skulptor Tiiu Kirsipuu. Aunimetuse saaja selgitatakse välja konkursil ning kuulutatakse välja iga-aastasel konverentsil "Aasta Põllumees". 2011. aastal said esmakordselt oma lemmiku valida veebiväljaande Maaleht.ee lugejad. 2001 – Raivo Musting, Külmsoo talu, Põlvamaa 2002 – Jaak Hinrikus, Põlva Agro OÜ, Põlvamaa ja Jaak Läänemets, Uuetoa talu, Lääne-Virumaa 2003 – Johannes Valk, Laheotsa talu, Harjumaa 2004 – Aavo Mölder, AS Tartu Agro, Tartumaa ja Andres Härm, Haage Agro OÜ, Tartumaa 2005 – Arvo Kuutok, Takkasaare talu, Järvamaa 2006 – Kalle Reiter, AS Sagro, Harjumaa 2007 – Ermo Sepp, Patika küla, Lääne-Virumaa 2008 – Mati Nurm, Puide talu, Valgamaa 2009 – Mart Timmi, Jaagumäe talu, Võrumaa 2010 – Madis Ajaots, Pilsu talu, Tartumaa 2011 – Avo Samarüütel, Männiku Piim OÜ, Tartumaa 2012 – Raivo Külasepp, AS Grüne Fee, Tartumaa 2013 – Tõnu Post, Kõljala põllumajanduslik osaühing, Saaremaa 2014 – Ilmar Teevet, Vändra osaühing, Pärnumaa 2015 – Romet Rässa, Habemiku talu, Tartumaa 2016 – Lembit Paal, Pajusi ABF, Jõgevamaa 2017 – Margus Muld, Kaiu LT, Raplamaa 2018 – Jaan Metsamaa, AS Metsaküla Piim, Harjumaa 2019 – Indrek Klammer, Voore Farm OÜ, Lääne-Virumaa 2020 – Kaja Piirfeldt, OÜ Remmelgamaa, Harjumaa 2021 – Andres Vaan, Topi Mõis 2022 – Veiko Pak, Kadarbiku Köögivili OÜ 2023 - Airi Külvet, Puutsa talu Aasta põllumehe tiitli sai suurim kurgikasvataja "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. oktoober 2014. Vaadatud 8. oktoobril 2014.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Aasta põllumees peab edu saladuseks ettevõttes inimeste väärtustamist http://maaleht.delfi.ee/news/maamajandus/aasta-pollumees/fotod-aasta-pollumees-2015-on-teraviljakasvataja-romet-rassa?id=72915101 http://maaleht.delfi.ee/news/maamajandus/aasta-pollumees/aasta-pollumees-2016-on-jogevamaa-piimatootja-lembit-paal?id=76033109 Aasta põllumehe tiitli pälvis Raplamaa piimatootja Margus Muld ERR Uudised, 24.10.2017 Aasta põllumees Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoja lehel
Poitiers' lahing (1356)

Poitiers' lahing peeti Inglismaa ja Prantsusmaa vägede vahel Saja-aastase sõja ajal 19. septembril 1356. Inglise väed, mida juhtis Must Prints Edward, purustasid lahingus Prantsuse sõjaväe ja vangistasid kuninga Jean II. 1355. aastal lõppes vaherahu Inglismaa ja Prantsusmaa vahel. Must Prints Edward marssis väikese sõjaväega Loire'i jõe äärde (6000 sõdurit). Poitiers' juures piiras Prantsusmaa kuningas Jean II ta väe ümber. Inglased, kes arvasid, et neil pole lootustki võita ülekaalukat vastast, palusid luba lahkuda võitluseta. Jean lükkas palve tagasi, olles veendunud, et vangistab Inglise troonipärija koos sõjaväega. Prints pani seejärel kaalule kõik, mis tal oli. Esimesena ründasid inglasi prantsuse rüütlid. Inglise väes oli palju Walesi mägilasi, kes olid relvastatud hiigelsuurte terasvibudega. Nendega lasti 3 jala pikkusi nooli hobuste pihta, mis lõpuks halvas rüütlite rünnaku. Järgmisena ründas prantsuse jalavägi, mis löödi tagasi veel enne kui kõik ründajad olid jõudnud lahingusse astuda. Viimaks astus lahingusse Jean oma allesjäänud väega. Inglise vibuküttide nooled olid selleks ajaks otsa lõppenud. Järgnes lähivõitlus. Edwardil oli lähedal metsas peidus osa ratsaväest, mis ka rünnakule asus. Prantslased, kes kartsid ümberpiiramist, hakkasid põgenema, mille käigus vangistati nende kuningas. Prantsuse kuninga kaotus Poitiers' lahingus andis tõuke Pariisi ülestõusu ja žakerii puhkemisele. Chad Arnow: The Battle of Poitiers
Kari (bioloogia)

Kari on ajutine (mõnikord ka püsiv) metsloomade rühm, mis ei pruugi koosneda ühe liigi isendeist (segakarjad). Karjale on iseloomulik juhi (sageli isasloom) või juhtrühma olemasolu, enamasti on karja sees kujunenud hierarhiline struktuur ehk alluvusastmestik. Lisaks sellele on karjale sageli omane mingi kindel koopereerumispõhimõte, lähtuvalt näiteks soost, isendite vanusest jne. Põllumajanduses on kari laiemas mõttes üheliigiliste põllumajandusloomade rühm. Kitsamas mõttes peetakse karja all silmas veiseid. Karja iseloomustab karja struktuur, mis kirjeldab vaadeldava karja soolist, vanuselist jm protsentuaalset vahekorda. Kari on üheliigiliste, -sooliste ja -vanuste põllumajandusloomade rühm, keda koos mingil maa-alal peetakse. Seltsing Salk Parv
Parv

Parv on ujuvast materjalist või ujuvatest esemetest valmistatud lamedakujuline, algeline ja lihtne veesõiduk. Parvega veekogul sõitmist nimetatakse parvetamiseks. Parv on tasane, ilma laevakere ja kiiluta ning tavaliselt ilma mootorita. Jõel liigub parv peamiselt veega koos allavoolu. Paljusid parvi tõugatakse mõlaga põhjast. Parve võidakse ka aerudega sõuda. Keerulisematel parvedel võib olla suuna muutmiseks tüür. Jõge mööda sõites on parve keskmine kiirus 30–50 km päevas, aga soodsates oludes isegi üle 100 km. Parve ujuvuse suurendamiseks kasutatakse tänapäevastes parvedes pontoone, õhkpatju või polüstürooli. Parvesid kaetakse vahel vastupidavuse suurendamiseks mitmekihilise kummiga. Parved võivad tekkida ka looduslikult. Ujuvsaared või vette kukkunud puutüved võivad tuule ja hoovuste abil mööda merd kanduda ja jõuda vedamise korral teiste saarte ja maadeni. Looduslike parvede abil on peamiselt selgrootud, kuid ka kahepaiksed, roomajad ja pisiimetajad ning teised lennuvõimetud loomad suutnud koloniseerida palju saari. Oletatakse, et esimesi parvi kasutas inimene Kagu-Aasiast Austraaliasse liikumisel ca 40 kuni 50 tuhat aastat tagasi. Vahemere maades tunti parvi juba ürgajal pärijõge liiklemise vahendina. Kreeklased, etruskid ja roomlased kasutasid parve ka mittelaevatavail veekogudel. Homerosel oli parv Odysseuse päästevahendina mõeldud isegi meresõiduks. Antiikaegseid parvekirjeldusi ei ole säilinud. Minevikus kasutati parvi palkide edasitoimetamiseks veepinnal. Seda kutsutakse ka (palgi)parvetamiseks. Alates 20. sajandi keskpaigast on palgiparvetamise ulatus ja tähtsus maailmas oluliselt vähenenud, kuid mitmel pool parvetatakse palke tänapäevani. Päästeparv Praam "World of Boats at Eyemouth ~ Browse the World of Boats Collection". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. aprill 2009. Vaadatud 6. juunil 2009. alates lk 68-st, "Water Transport Origins & Early Evolution". James Hornell Antiigileksikon, 2. kd., lk. 60
Parv (bioloogia)

Parv on ühe loomaliigi isenditest moodustunud ajutine koos liikuv kogum. Enamasti kasutatakse mõistet kas lendavate (näiteks linnud, putukad) või ujuvate loomade (kalade) puhul. Parvele nagu karjalegi võib olla omane hierarhiline struktuur ehk alluvusastmestik, mis küll sageli nii pidev ei ole. Mõnikord on parvel ka liider või liidrite grupp. Kalaparv Linnuparv Seltsing Kari Salk Sülemränne
Esimene buuri sõda

Esimene buuri sõda (1880–1881) oli lühiajaline kokkupõrge brittide ja buuride vahel, kui buurid tõusid üles Suurbritannia anneksiooni vastu Transvaalis pärast (esimest) suulu sõda. Pärast seda, kui Majuba Hilli lahingus 27. veebruaril 1881 britid lüüa said, tagas Suurbritannia Pretoria konventsiooniga Transvaali autonoomia ja omavalitsuse. Teine buuri sõda
Severinus

Severinus oli mitme ajaloolise isiku nimi: püha Severinus Kölnist, Kölni piiskop 4. sajandil, pühak püha Severinus Bordeaux'st, Bordeaux' piiskop, pühak (suri umbes 420) püha Severinus Noricumist, 5. sajandil elanud munk, pühak Severinus, Rooma konsul 461 Severinus, Rooma konsul 482 püha Severinum Agaunumist, abt, pühak (suri 505 või 506) püha Severinus Septempedast, 6. sajandil elanud piiskop ja pühak püha Severinus Pariisist, erak, pühak (6. sajand) Severinus, Rooma paavst aastal 640 (surnud 640) Severinus Tivolist, erak (suri 699)
Revillagigedo saar

Revillagigedo saar (inglise Revillagigedo Island) on saar Põhja-Ameerika läänerannikul Aleksandri saarestikus. Saar on 89 km pikk ja kuni 48 km lai. Pindala on 2965 km2. Ta on pindalalt Ameerika Ühendriikide 12. saar. Saarele andsid 1793. aastal nime hispaanlased Juan Vicente de Güemes Padilla Horcasitas y Aguayo, teise Revillagigedo krahvi ja hilisema Mehhiko asekuninga järgi. 2000. aasta rahvaloenduse ajal elas saarel 13 950 inimest. Saarel on kaks linna: Ketchikan ja Saxman. Revillagigedo saared  Revillagigedo saar – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Karel Farský

Karel Farský (26. juuli 1880 – 12. juuni 1927 Praha) oli tšehhi vaimulik, Tšehhoslovakkia Hussiidi Kiriku asutaja ja esimene patriarh.
Franz Alexander

Franz Alexander Karl Friedrich Christian Hubert Georg Gabriel Maria Prinz von Isenburg (22. juuli 1943 Birstein – 5. mai 2018) oli Isenburgi vürstliku perekonna pea alates 9. detsembrist 1956. Franz Alexander oli vürst Franz Ferdinandi (1901–1956) ja tema abikaasa, krahvinna Irina Tolstoi (1917–1998), ainus poeg. Ta abiellus 3. jaanuaril (tsiviilabielu)/15. jaanuaril (kiriklik laulatus) 1968 Saurma krahvinna Christinega (sündinud 2. oktoobril 1941), neil on kaks poega ja kolm tütart: Alexander Wolfgang Georg Paul Maria (sündinud 16. jaanuaril 1969) Katharina Elisabeth Helene Maria (sündinud 21. oktoobril 1971, alates 2004. aastast abielus Austria ertshertsogi Martiniga) Isabelle Sophie Gabriele (sündinud 26. aprillil 1973, alates 1998. aastast abielus Wiedi vürsti Carliga) Sophie Johanna Maria (sündinud 7. märtsil 1978, alates 2011. aastast abielus Preisi printsi Georg Friedrichiga) Viktor Carl Johannes (sündinud 11. aprillil 1979) Das Haus Isenburg trauert um den Fürsten
Hoktember

Hoktember on linn Armeenia Armaviri maakonnas. Kandis 1935. aastani nime Sardarapat. Linna lähedal asub Pärsia Kadžaaride rajatud Sardari Berdi kindlus. 2011 Results of Census for Armenia  Hoktember – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Trebišnjica

Trebišnjica (serbia Требишњица) on jõgi Balkani poolsaarel. Jõgi saab alguse karstialalt Bosnias ja Hertsegoviinas. Osa jõest on maa-alune. Pikkus 187 km, millest 98 voolab maa peal. Jõe ääres asub Trebinje linn. Jõgi suubub ühe haruga Aadria merre, teise haruga Neretva jõkke. Trebišnjica jõgi Trebinje linna juures  Trebišnjica – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Pääsuke (raamatusari)

"Pääsuke" on kirjastuses Valgus alustatud populaarteaduslik raamatusari taime- ja loomariigi esindajatest. Aastatel 1978–1992 ilmus kokku 20 pehmes köites taskuformaadis raamatut, neile andis ühtse kujunduse Jüri Kaarma. Sarja algataja oli Viktor Masing. Välja kuulutati küll ka sarja 20. raamat (Heinrich Veromanni "Hallvares"), kuid see jäi toona ilmumata. Selle asemel ilmus lõpuks Eestimaa Looduse Fondi poolt 1992. aastal sarja kujundusega Tiina Randlase "Puuhabemed". "Hallvarese" ettevalmistatud käsikiri siiski säilis ja 2006. aastal andis kirjastus Eesti Loodusfoto samade materjalide põhjal välja samanimelise raamatu (mille autoriks on lisaks Veromannile märgitud ka Lemming Rootsmäe), siiski ei saa "Hallvarest" samasse sarja kuuluvaks lugeda.
Albrecht (Mainz)

Albrecht von Brandenburg ehk Albrecht von Hohenzollern (28. juuni 1490 Cölln, Brandenburg – 24. september 1545 Martinsburg, Mainz) oli Mainzi peapiiskop ja kuurvürst, samaaegselt ka Magdeburgi peapiiskop (Albrecht IV), Halberstadti piiskopkonna administraator, Saksamaa priimas ja kardinal. Albrecht oli Brandenburgi markkrahvi Johann Cicero seitsmes poeg. 1506. aastal asutas ta koos vendadega Oderi-äärsesse Frankfurdi ülikooli, kus ta ka ise õppis. Juba varajasest noorusest määrati talle vaimuliku elukutse. 1513. aastal sai tast Brandenburgi mõjurkonda kuuluva Magdeburgi peapiiskop, aasta hiljem lisandusid veel Mainzi peapiiskopi ja kuurvürsti ning Halberstadti administraatori tiitlid. 1518. aastal nimetati ta kardinaliks. Et talle kuulusid kõrgeimad kirikuametid Saksa-Rooma riigis, siis oli ta ka Saksamaa priimaseks. Lisaks vaimulikele ametitele oli ta ka sünnipärane Brandenburgi markkrahv ning osales ka Brandenburgi valitsemises. Albrecht oli kultuurilembene valitseja ja kunstimetseen, kelle õukonnas viibis mitmeid humaniste, sealhulgas Ulrich von Hutten. Albrechtil oli suur roll ka reformatsiooni vallapääsemises, sest 1517. alustati just tema nõudel Saksamaal järjekordset indulgentsikampaaniat, millele Martin Luther reageeris oma 95 teesi kirjutamisega. Ta saatis need muuhulgas ka Albrechtile, kes neis pakutud ettepanekud ka paavstile edastas. Albrecht polnud kuigivõrd äge Lutheri vastane, kuid pidas tema ettepanekuid kirikureformiks siiski liialt radikaalseiks ja jäi seetõttu truuks katoliiklusele. 1525. aastal sõlmis ta luterlusevastase Dessau liidu, mis oli ennekõike suunatud Saksa talurahvasõja vallapäästnud radikaalsete reformaatorite ja mässajate vastu. 1530. aasta Augsburgi riigipäeval püüdis Albrecht katoliiklasi ja protestante igati lepitada, et ära hoida kodusõda. Pikemas perspektiivis see siiski ei õnnestunud, kuid Albrecht jätkas rahumeelset poliitikat, andes oma alamatele Magdeburgis usuvabaduse. Ta oli siiski üks neid väheseid Põhja-Saksamaa vürste, kes jäid katoliiklusele truuks ka veel 1540. aastatel. 1541. aastal pidi ta siiski asuma jäigemale seisukohale, sest pinged keisririigis üha kasvasid ning 1544. aastal astus ta juba selgelt protestantide vastu välja. Albrecht oli seotud ka Vana-Liivimaa asjadega, sest 1525. aasta järel, pärast seda kui Albrechti samanimeline ja samal aastalgi sündinud sugulane, Saksa ordu kõrgmeister Albrecht von Hohenzollern, oli Preisimaa sekulariseerinud, lootsid Liivi ordu maameistri Wolter von Plettenbergi saadik Riia peapiiskop Johann Blankenfeld, et Albrecht aitab kõrgmeistri tiitlit Plettenbergile saada. Albrecht toetaski pigem liivimaalasi kui Saksa meistrit, sest too tahtis Preisimaad tema sugulaselt sõjalisel teel tagasi vallutada. Lõppkokkuvõttes läks kõrgmeistri tiitel siiski Saksa harule, kuid Albrecht huvitus ka jätkuvalt Liivimaa asjadest, eriti pärast seda, kui Albrecht von Hohenzollerni vend Wilhlem oli Riia peapiiskopi koadjuutoriks (1529) ning seejärel ka peapiiskopiks (1539) saanud.
Tabelinus

Tabelinus (ka Tabellinus, Thabelinus, Tabelin või Tabeline; surnud umbes 1221) oli kristlasest Pudiviru vanem 13. sajandi alguse Virumaal. Tabelinus esineb vaid Henriku Liivimaa kroonikas, kus teda on mainitud kolmel korral. Tema nime pole võimalik täpselt rekonstrueerida, sest ladinakeelse sufiksi -us äravõtmisel jääb järgi tüvi Tabelin, mille järel võis aga olla veel mõni täht, näiteks e. Seetõttu kasutatakse tavaliselt nimekuju Tabelinus. Tabelinus valitses Läti Henriku järgi Pudivirus (Pudyviru, tõenäoliselt tähendas see Väike-Viru), kuid sellist muinaskihelkonda pole hilisemast ajast enam teada. Siin võis olla tegu Lemmu muinaskihelkonna pooliseseseisva lõunaosaga. Krooniku väitel oli temale alluvas muinaskihelkonnas 14 küla, mis kõik hiljem ristiti.. Tabelinus äratab huvi selle poolest, et Henriku teadaannete kohaselt oli ta sakslaste sissetungi ajal Virumaale (aastal 1219) juba ristitud. Seda olevat teinud Ojamaal saksa preestrid (Henrikul meie omad), kuid pole teada, mis ajal see täpselt võis toimuda. Samuti võis olla Tabelinusel isiklik kontakt kroonikakirjutajaga. Piiskop Albert saatis Soomest pärit Petrus Kaikewalde ja Ümera lätlaste preestri Henriku (Läti Henriku) Eestimaale, kus nad võeti vastu Pudivirust pärit virulaste poolt, eesotsas nende vanemga Tabelinusega. 1220. aastal Harju-, Järva-, ja Virumaal alanud sakslaste ja taanlaste vahelise võiduristimise käigus poodi Tabelinus taanlaste poolt üles, sest ta oli juba varem Riia sakslaste poolt ristitud. Tabelinust on ilukirjanduslikult kujutanud Ain Kalmus oma romaanitriloogia teostes "Jumalad lahkuvad maalt", "Toone tuuled üle maa" ja "Koju enne õhtut". Endel Nirk on kirjutanud dramaatilise lugulaulu viies jaos "Tabelinus" (Tallinn 1990, Loomingu Raamatukogu nr 47). Heinrici Chronicon Livoniae (HCL), 1982, XXIII-7, XXIV-1, XXIX-7. HCL, lk 199. HCL, lk 213: "...ristiti nad kõik neljateistkümnest külast koos Tabeliniga, nende vanemaga." HCL, lk 213: "Ja neid võtsid vastu virulased esimesest kihelkonnast, mida kutsutakse Pudyviru ... koos Tabeliniga, nende vanemaga, kelle taanlased poosid hiljem üles, sellepärast et ta oli võtnud riialaste ristimise ja andnud oma poja sõjateenistuse vendadele pantvangiks." Enn Tarvel (2018). Eesti rahva lugu. Varrak. ISBN 9789985343142. lk 53–54. Tabelinuse elulugu Eestigiid.ee-s (Sulev Vahtre)
Heinrich Sprenge

Heinrich Sprenge oli Narva foogt 15. sajandil. Sprenge pärines Vestfaalist Marki krahvkonnast. Nende suguvõsal oli mitu haru ja pole teada, millisest tema pärines. Kuid on teada, et ta suguvõsa kuulus väikeaadli hulka. 1435. aastal oli Sprenge Maasilinnas kumpan ja langes Swienta lahingus poolakate kätte vangi. Sealt mõne aasta pärast vabanenult tegi ta ordus aga kiiresti karjääri: sai millalgi enne 1438. aastat Liivi ordu majandusülemaks (Schäffer) Riias ja 1439. aastal Dünaburgi komtuuriks. 1451. aastal on teda mainitud Narva foogtina, seejärel teated temast lõppevad. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 826 (lk 610).
Evald Oldekop

Evald Rudolph Oldekop (8. detsember (26. november vkj) 1885 Tallinn – 13. märts 1952 Tallinn) oli eesti hüdroloog ja bioloogiafilosoof. Ta lõpetas 1903 Nikolai Gümnaasiumi Tallinnas ning õppis 1905–1911 Tartu Ülikoolis (vahepeal 1906–1908 ka Müncheni ja Leipzigi ülikoolis) ja töötas seejärel aastail 1912–1921 Taškendis, olles Turkestani meteoroloogia instituudi rajajaid ning Taškendi Ülikooli õppejõud. Naasnud Eestisse, töötas ta Tartu Tütarlaste Gümnaasiumis füüsikaõpetajana ja hiljem Tallinnas Hüdrometeoroloogia Teenistuse Valitsuses (1940–1947) ja Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudis (1947–1951). Oldekopi väitekiri oli aurumise teemal. Selles esitas ta valemi vee aurumise arvutamiseks aluspinnalt. Valem osutus väga täpseks ning on olnud kasutuses ka 20. sajandi teisel poolele, tuntud kui Oldekopi valem. Oldekop oli tegev ka hüdroloogilise prognoosimise ja jõgede klassifikatsiooni alal. 1920. aastate lõpul, viibides sanatooriumis Saksamaal, tegeles ta bioloogia filosoofiaga ning kirjutas uurimuse hierarhiaprintsiibist eluslooduses seotult vitalismi ja mehhanitsismi vahelise vaidlusega. Raamat ilmus Tallinnas saksakeelsena, ning on tõlgitud ka prantsuse keelde. See leidis tähelepanu mitmete tolleaegsete teoreetilise bioloogia liidrite poolt. Ta avaldas ka mõned usuteaduslikud kirjutised. Evald Oldekopi arhiiv asub alates 1994. aastast Tartu Ülikooli raamatukogus. 1930. Über das hierarchische Prinzip in der Natur und seine Beziehungen zum Mechanismus-Vitalismus-Problem. Reval: F. Wassermann 1932. Le principe de hiérarchie dans la nature et ses rapports avec le problème du vitalisme et du mécanisme. Trad.: M. Nicolas. Paris: Librarie Philosophique J. Vrin. 202 lk 1933. Le Principe de hiérarchie dans la Nature et ses rapports avec le problème du Vitalisme et du Mécanisme. // Cahiers de Philosophie de la Nature № 6. Paris: Librarie Philosophique J. Vrin. 100 lk Ta on maetud Rahumäe kalmistule Tallinnas. Tema vennad olid ajaloolane Hans Oldekop, vandeadvokaat Voldemar Oldekop ning arst Arnold Oldekop. Kalevi Kull, Urmas Sutrop. Terviklikkuses on elu omapära: 100 aastat Evald Oldekopi sünnist. Eesti Loodus 28(12) 1985. Lk 815–817 Mait Talts. "Oldekop otsis teaduse ja usu seaduspärasusi". Sakala, 14. jaanuar 2006 Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Ernest Bai Koroma

Ernest Bai Koroma (sündinud 2. oktoobril 1953) on Sierra Leone poliitik. Ta juhib üht kahest Sierra Leone suurest parteist, liberaalset erakonda All People's Congress (APC). 17. septembril 2007 sai temast Sierra Leone neljas president. 24. novembril 2012 toimunud presidendivalimistel valiti ta ka teiseks viieaastaseks ametiajaks presidendiks tagasi. 2023. aasta detsembris pandi Ernest Bay Koroma koduaresti pärast kahepäevast ülekuulamist pärast sündmusi, mis leidsid aset 26. novembril 2023 meeleavalduste ajal, mida Sierra Leone võimud kirjeldasid kui riigipöördekatset. Ernest Bai Koroma
MYPA

Myllykosken Pallo -47 (või MYPA, endine MyPa) on Soome jalgpalliklubi Kouvola Myllykoski linnaosast. MyPa ei saanud rahaliste raskuste tõttu 2015. aasta hooajaks Veikkausliigas mängimiseks litsentsi. Klubi ütles ära võimalusest mängida madalamatel tasanditel, ning 20. veebruaril 2015 kuulutas klubi juhatus välja pankroti. MYPA juunioride ja amatöörmeeskondade tegevus jätkus, ning 2015. aastal asutati MYPA juniorit. 2017. alustab klubi mängimist Kolmenenis. Veikkausliiga Võitja (1): 2005 2. koht (5): 1993, 1994, 1995, 1996, 2002 3. koht (3): 1999, 2000, 2001 Suomen Cup Võitja (3): 1992, 1995, 2004
Rovaniemi PS

Rovaniemi PS (Rovaniemen Palloseura ehk RoPS) on Soome jalgpalliklubi, mis tegutseb Rovaniemis. Klubi mängib Soome kõrgliigas Veikkausliiga. Mestaruussarja/Veikkausliiga 2. koht (1): 2015 3. koht (2): 1988, 1989 Suomen Cup Võitja (2): 1986, 2013 2. koht (2): 1962, 1993 Liigacup 2. koht (2): 1996, 2015 Ametlik koduleht RoPS Veikkausliiga lehel
Tampere United

Tampere United (TamU) on Soome jalgpalliklubi, mis hooajal 2021 mängib riigi neljandas liigaastmes Kolmonen. Klubi baseerub Tamperes. Tampere United on kolmekordne Soome meister (2001, 2006 ja 2007). Klubi moodustati 1998. aastal. Esimesel liigahooajal 1999. aastal mängis klubi teises liigas. Aastatel 2000–2010 mängis meeskond Soome jalgpalli kõrgeimas, Veikkausliigas. 2011. aastal peatati klubi tegevus, sest nad olid saanud raha ettevõttest, mida kahtlustatakse kokkuleppemängude korraldamises. 2012 moodustasid klubi toetajad uue meeskonna, mis alustas mängimist Soome seitsmendas liigas. Järgmiseks hooajaks pääseti edasi kuuendasse liigasse ning 2014–2015 mängiti viiendas liigas. 2016. aastal mängiti neljandas liigas ning 2017–2019 kolmandas liigas. Seejärel langeti tagasi neljandasse liigasse.