laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Atlandi ookeani ületus

Transatlantilised ületusteed on üle Atlandi ookeani kulgevad Ameerikaid ning Euroopat või Aafrikat ühendavad reisija- ja kaubaveod kui ka sideliinid (allveekaablid). Suurem osa reisijaveost toimus sajandeid ookeani põhjaosas, Põhja-Ameerika ja Euroopa vahel, ajalooliselt eeskätt Ühendkuningriigist otse Ameerika Ühendriikidesse. Traditsiooniliselt on Atlandi peasadamaks sajandeid olnud New York, kuigi tänapäeval on Louisiana ja Houstoni sadamate kaubamahud veelgi suuremad. Sajandeid pärast juhuslikku viikingite kaubavahetuse kahanemist Marklandiga lõid Hispaania kuningriigi Lääne-India alused 1566. aastal korrapärase ja kestliku Atlandi-ülese kaubatee. Sellele eelnesid Kolumbuse reisid, järgnesid aga orjakaubandus ja niinimetatud "kirstulaevad". 19.–20. sajandil emigreerusid inimesed ookeaniliinilaevadel õnne otsinguil miljonite kaupa Uude Maailma, mis rauges vaid reisilennukite kasutusse võtmisega. Kuulsaks sai USA immigratsioonivärav Ellis Islandi saar, mis suleti ja jäeti aastakümneteks unarusse 1954. aastal. Southampton Inglismaal Liverpool Inglismaal London Inglismaal Cardiff Walesis Glasgow Šotimaal Edinburgh Šotimaal Belfast Põhja-Iirimaal Queenstown Iirimaal Dublin Iirimaal Bremen Saksamaal Hamburg Saksamaal Amsterdam Hollandis Rotterdam Hollandis Antwerpen Belgias Cherbourg Prantsusmaal Le Havre Prantsusmaal Bordeaux Prantsusmaal Lissabon Portugalis Gibraltar Suurbritannia meretagusel alal Patras Kreekas Fiume Austria-Ungaris (tänapäeva Horvaatias) Trieste Austria-Ungaris (tänapäeva Itaalias) Messina Itaalias Napoli Itaalias New York Ameerika Ühendriikides Philadelphia Ameerika Ühendriikides Plymouth Ameerika Ühendriikides Boston Ameerika Ühendriikides Portland Ameerika Ühendriikides Halifax Kanadas Québec Kanadas Montréal Kanadas Titanic (1911 White Star Line), Olympic (1910 White Star Line), Oceanic (1899 White Star Line), Saxonia (1899 Cunard Line),... Eesti üks regulaarsemaid Atlandi-ületajaid on Toomas Hendrik Ilves, kes tegi sellega algust juba kolmeaastaselt, lennates 1957. aasta 25. jaanuaril koos pageva perega Royal Dutch Airlinesile kuulunud lennuki pardal Londonist otse New Yorki. Enne raadio leiutamist oli ainuke viis mandrite vahel suhelda läbi sügavasse ookeanipõhja lastud telegraafikaablite. 1858. aastal veeti neist esimene Briti võimu all tuhandeid kilomeetreid Valentia saarelt Iirimaalt kuni Heart's Contenti asulasse Newfoundlandi saarel Kanadas. See töötas vaid kolm nädalat, järgnevad katsed 1865. ja 1866. aastal (kaablit aitas paigaldada omaaegne maailma suurim laev Great Eastern) olid tunduvalt edukamad. Esimest telefonikõnesid edastavat transatlantilist allvee telefonikaablit TAT-1 hakati paigaldama 1955. aastal. Esimene sidekaabel, mille kaudu edastati ka Interneti andmepakette oli transatlantilist allvee valguskaabel TAT-8, mida hakati paigaldama 1988. aastal.[viide?] Lisaks on paigaldatud kokku 11 erakaablisüsteemi, 2 on projekteerimise staadiumis. Atlandi ookean Atlandi-ülesus Atlandi-ülene kaubandus- ja investeerimispartnerlus Sinine Lint The Statue of Liberty - Ellis Island Foundation
Eesti õhuruum

Eesti õhuruum on Eesti maa‑ala, territoriaal- ja sisevete ning piiriveekogude Eestile kuuluvate osade kohal asuv õhuruum. Seda kontrollib Lennuliiklusteeninduse AS, mis on Eesti Vabariigi Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi haldusalasse kuuluv dünaamiliselt arenev ettevõte. Eesti õhuruumi ja Tallinna lennuinfopiirkonna kasutamist korraldab Lennuamet ning lennuliikluse teenindamise tsiviillennunduses tagavad sertifitseeritud aeronavigatsiooniteenuse osutajad. Instrumentaallennuväli on lennuväli, mis saab teenindada lende, nii starte kui ka maandumisi, visuaal- kui ka instrumentaallennureeglite kohaselt. Eestis on vastavalt varustatud järgmised lennujaamad: Lennart Meri Tallinn, Ämari, Tartu, Kärdla ja Kuressaare. Visuaallennuväljad on instrumentaallennuväljadest erinevad, kuna seal on lendude vastuvõtmiseks ja startimiseks seatud konkreetsed ilmastikutingimuste nõuded: pilvede kõrgus vähemalt 450 meetrit, nähtavus maal vähemalt 5 kilomeetrit. Visuaallennuväljal ei ole raadionavigatsiooniseadmeid (võrdluseks: instrumentaallennuväljal on need kohustuslikud). Visuaallennuväljad Eestis on Pärnu, Kihnu ja Ruhnu. Kopteriväljak on rajatis, mis on mõeldud täielikult või osaliselt kopteritele: maandumine, väljakul liikumine ja tõusmine. Eestis on sertifitseeritud ainult üks kopteriväljak, mis asub Imara külas Salme vallas Saaremaal. Terve Eesti õhuruum on eri piirkondades jagatud kolmeks õhuruumiklassiks. Õhuruumiklassid on kontrollitavad (ICAO õhuruumiklassid C ja D) ja mittekontrollitavad( ICAO õhuruumiklass G). Õhuruumi struktuuri kirjeldus on avaldatud Eesti lennundusteabe kogumikus (AIP). Lubatud on IFR (instrumentaallennureeglid) ja VFR (visuaallennureeglid) lennud, lennujuhtimine hõlmab kõiki lende ning IFR-lennud on hajutatud teistest IFR-lendudest ja VFR-lendudest. VFR-lennud on hajutatud IFR-lendudest ja saavad liiklusinfot teiste VFR-lendude kohta. Lubatud on IFR ja VFR-lennud, lennujuhtimine hõlmab kõiki lende, IFR-lennud on hajutatud teistest IFR-lendudest ja saavad liiklusinfot VFR-lendude kohta ning VFR-lennud saavad liiklusinfot kõigi teiste lendude kohta. Lubatud on IFR ja VFR-lennud, lennujuhtimist ei teostata, lennud saavad nõudmisel lennuinfoteenindust. Eesti Vabariik (1.7.2017). "Lennundusseadus". Riigiteataja. § 3 lõike 1. Vaadatud 24.04.2018. "Õhuruumi korraldamine". Lennuamet. Originaali arhiivikoopia seisuga 8.10.2017. Vaadatud 24.04.2018. "Instrumentaallennuväljad". Lennuamet. Originaali arhiivikoopia seisuga 7.10.2017. Vaadatud 24.04.2018. "Visuaallennuväljad". Lennuamet. Originaali arhiivikoopia seisuga 21.10.2020. Vaadatud 24.04.2018. "Kopteriväljakud". Lennuamet. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. oktoober 2017. "ENR 1.4 ATS-ÕHURUUMI KLASSIFIKATSIOON". EAIP. Vaadatud 24.04.2018.[alaline kõdulink]
Alan Bean

Alan LaVern Bean (15. märts 1932 – 26. mai 2018) oli Ameerika Ühendriikide mereväelane, aeronautikainsener, katselendur ja NASA astronaut. Bean valiti 1963. aastal NASA 3. astronautide gruppi ning ta oli 4. inimene, kes kõndis Kuu pinnal. Bean lendas esimest korda kosmosesse Apollo 12 pardal, mis oli teine Kuule maandunud missioon. Teisel lennul osales ta 1973. aastal kui ta määrati Skylabi teise mehitatud missiooni komandöriks. Bean lahkus mereväest 1975. aastal ja NASAst 1981. aastal, et tegeleda kunstiga ja maalis mitmeid Kuu-missioone kujutanud maale. Alan Bean oli Apollo 12 viimane elusolev liige. "Suri Alan Bean, neljandana Kuul kõndinud inimene". Delfi Forte. Vaadatud 1. juuni 2018. "Alan Bean: From Astronaut to Artist". Space.com. Vaadatud 1. juuni 2018. "Alan Bean". NASA JSC. Vaadatud 1. juuni 2018.
Troon

Troon on monarhi (kuningas, keiser või tsaar) või paavsti kallist materjalist ning kunstipäraselt kaunistatud iste vastuvõttudel ja muudel ametlikel tseremooniatel. See võib samas kontseptuaalset tähendada ka monarhist valitseja võimulolu, kelle aujärjeks on troonipärija. Kroon
Empire State

Empire State ('impeeriumiosariik') on Ameerika Ühendriikide New Yorgi osariigi hüüdnimi, mida hakati kasutama 19. sajandil. Arvatakse, et selle grandioosse väljendiga tuli esmalt lagedale George Washington, viidates ilukirjanduslikult osariigile kui "Ameerika tulevase impeeriumi aujärjele". Samuti on ta sellele viidanud kui "käigurajale impeeriumisse" (võimalik, et ta mõtles Põhja-Ameerikas võimu taotlenud ookeanitagusele Suurbritannia kuningriigile). Nimetus oli New Yorgile ka kohane, sest osariik võttis enda haardesse imperiaalse hiilguse Euroopast ning peegeldas selle otseseid mõjutusi oma seljatagusele mandrile. Uue Maailma nii-öelda eesrindlikku sõlmjaama kogunes Vana Maailma ehk Euroopa keiserlik luksus ja kapital. Osariigi linnu ilmestab samas ka pompoosselt historitsistlik Euroopa-pärane arhitektuur, näiteks Šotimaalt lähtunud uusparunistiil või Kontinentaalse Euroopa beaux-arts'i stiilielementidega uusbarokk. Sisekujunduses andis stiilitooni jõukust ilmestav uusrokokoo. Hüüdnime täpne päritolu pole teada. Kõigest hoolimata määrati riiki valitsevaks pealinnaks hoopis Washington, nii et New Yorgist sai kujuneda kalli kinnisvaraga ja turistirohke rahandus-, kultuuri- ja meelelahutuskeskus. See suurlinn on tänapäevalgi nii Euroopa värav Põhja-Ameerikasse kui ka viimase heidetud visiitkaart esimesele. 1891. aastal avati New York Central Railroadi raudteeliin Empire State Express. 1931. aastal valmis kuulsusrikas Empire State Building kui kõrgeim art déco stiilis pilvelõhkuja maailmas. 1971. aastal asutati SUNY Empire State College, mis asub Saratoga Springsis. 1976. aastal valmis Empire State Plaza haldushoonete kompleks osariigi pealinnas Albanys. 1978. aastal loodud Empire State Games on New Yorgi harrastussportlaste tähtsaim spordivõistlus. 2001. aastast kasutatakse märget "Empire State" ametlikult New Yorgi osariigi mootorsõiduki numbrimärkidel. 2003. aastal liitusid osariigi üheksa raamatukogu ühisesse võrgustikku Empire State Library Network. 2004. aastal asutati Empire State Bank. 2009. aastal avaldas Alicia Keys koostöös Jay-Z-iga singli "Empire State of Mind". 2013. aastal esilinastus märulifilm "Empire State". 2017. aasta alguses pandi alus rahvaalgatusele Empire State Indivisible, et võidelda Donald Trumpi administratsiooni vastu New Yorgi linnaosades. Iga aasta veebruaris toimuvad Lace Placedis talimängud Empire State Winter Games. New Yorgi suurlinnapiirkond USA osariikide hüüdnimed Ameerika imperialism Uusrikkus Keisririik
Donnie Yen

Fail:Donnieyen SHFF.jpg Donnie Yen Chi Dan (hiina 甄子丹; sündinud 27. juulil 1963 Guangzhous) on Hiina päritolu näitleja, võitluskunstide harrastaja ja režissöör. Donnie Yen andmekogus IMDb (inglise)
Stanislav Kutšer

Stanislav Aleksandrovitš Kutšer (vene keeles Станислав Александрович Кучер; sündinud 18. märtsil 1972 Leningradis Vene NFSV-s) on vene ajakirjanik. Ta on raadiojaama Kommersant FM poliitikavaatleja ja ühtlasi 2017. aastast meediaprojekti Snob peatoimetaja, vahetades sellel ametikohal välja Nikolai Uskovi. Aastatel 1990–1996 oli Kutšer Komsomolskaja Pravda kaastööline. 1991. aasta suvel saatis ajaleht ta korrespondendina Ameerika Ühendriikidesse. Alates 1996. aastast töötas ta telekanalites. Aastatel 2005–2007 oli Kutšer ajakirja National Geographic Traveller venekeelse versiooni toimetaja. 2012. aastast on Kutšer Venemaa Föderatsiooni presidendi juures asuva kodanikuühiskonna arengu ja inimõiguste nõukogu liige. Kutšer lõpetas 1994. aastal Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi rahvusvahelise ajakirjanduse erialal. 2002 – Artjom Boroviki auhinna audiplom – dokumentaalfilmi "Русские грабли" eest (seda filmi ei ole näidanud mitte ükski Venemaa telekanal) Tema isa Aleksandr Kutšer töötab ajakirjanikuna Peterburis. Ema Natalja Maksimova on ajakirjanik ja kirjanik, elab Orjolis. Abikaasa Jekaterina Varzar on fotograaf. Stanislav Kutšer valdab inglise, prantsuse ja hindi keelt. 2018 – Станислав Кучер. "На одном дыхании. Хорошие истории". Москва: Центрполиграф. ISBN 978-5-227-07840-7 (352 lk) [1] Станислав Кучер назначен главредом проекта "Сноб". interfax.ru, 8. november 2017 Кучер Станислав Александрович. ruspekh.ru Объявлен конкурс на соискание премии Артема Боровика за 2003 год. lenizdat.ru, 28. aprill 2003 Stanislav Kutšer . kommersant.ru Stanislav Kutšer raadiojaama Ehho Moskvõ saate "Особое мнение" külalisena. youtube.com, 9. detsember 2015
Balti Postiliit

Balti Postiliit on organisatsioon, mille eesmärk on edendada Balti riikide omavahelist ja rahvusvahelist koostööd postivahetuse valdkonnas. Postiliit asutati Eesti algatusel 29. jaanuaril 1994. Postiliit on Ülemaailmse Postiliidu liige.[viide?] Peeter Raudsepp ... https://www.postimees.ee/1417257/eesti-posti-juht-valiti-balti-postiliidu-presidendiks (vaadatud 01.06.2018) https://viki.filateelia.ee/index.php/Postiorganisatsioonid (vaadatud 01.06.2018)
DEA

DEA või Dea võib tähendada järgmist: Narkootikumidevastase Võitluse Amet, Ameerika Ühendriikide korrakaitseagentuur DEA, Saksamaa ettevõte DEA (digiteeritud eesti ajalehed), Eesti Rahvusraamatukogu eestvõttel valminud andmebaas Dea on naisenimi
Juri Ljubimov

Juri Petrovitš Ljubimov (vene keeles Юрий Петрович Любимов; 30. september (vkj 17. september) 1917 Jaroslavl, Jaroslavli kubermang – 5. oktoober 2014 Moskva) oli vene teatrilavastaja, näitleja ja pedagoog, Venemaa Föderatsiooni rahvakunstnik, Venemaa Kunstide Akadeemia auliige. Ta oli Taganka teatri asutaja ja aastatel 1964–2011 selle peanäitejuht. Ljubimov lõpetas 1939. aastal Štšukini-nimelise teatrikooli. 1964. aastal asutas ta Taganka teatri, mille peanäitejuhina pälvis tähelepanu ja kuulsust kogu maailmas. 1980. aastatel sattus Ljubimov võimude põlu alla, tema lavastuste mängimine keelati ja 1984. aastal, kui ta parajasti Londonis viibis, võeti talt Nõukogude Liidu kodakondsus. Ta sai kodumaale naasta alles 1989. aastal. 2011. aasta juunis toimunud ringreisil Tšehhis tekkis Ljubimovil Taganka näitlejatega tüli väljamaksmata töötasu pärast ning ta lahkus oma teatrist. Ljubimov lavastas kodu- ja välismaal üle 100 draamanäidendi ja ooperi. Näitlejana mängis ta 37 teatrilavastuses ja 17 filmis. 1952 – Stalini preemia (2. järk), teatrirolli eest 1954 – Vene NFSV teeneline kunstnik 1992 – Venemaa Föderatsiooni rahvakunstnik 1996 – Venemaa Föderatsiooni riiklik preemia 2000 – Kuldne Mask kategoorias eriauhind "Au ja väärikuse eest" 2003 – Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk oli valitud Venemaa Kunstide Akadeemia auliikmeks 2017. aastal lasi Venemaa Pank käibele kaherublase hõbedast meenemündi Juri Ljubimovi sajanda sünniaastapäeva jäädvustamiseks. Suri vene teatrilegend Juri Ljubimov. maailm.postimees.ee, 5. oktoober 2014 Teenetemärkide kavalerid. president.ee Juri Ljubimov. Näitlejad on kergesti riknev kaup. TMK 1999/06. ares.nlib.ee Teatrilegend Juri Ljubimov aitab taastada Katariina kirikut. epl.delfi.ee, 7. august 2003 KÖP: Juri Ljubimov. arhiiv.err.ee, 2. märts 2007 Juri Ljubimovi ja Jevgeni Ponassenkovi vestlus pärast Ljubimovi 2011. aasta intsidenti Taganka näitlejatega. Salvestatud Jevgeni Ponassenkovi saatesarja "Saatuse poeesia" raames. youtube.com, 10. detsember 2011 Suri vene teatrilegend Juri Ljubimov. maailm.postimees.ee, 5. oktoober 2014
Esterm

Esterm (ka ESTERM) on mitmekeelne andmebaas, kuhu on koondatud eelkõige Euroopa Liidu ja Eesti vabariigi õigusaktide termineid ja terminitega seotud keeleline aines (näiteks definitsioonid, kontekstid). Aastast 2006 haldab andmebaasi Eesti Keele Instituut. Andmebaasis on 65 101 eestikeelset terminit. Andmebaas loodi 1996 Eesti Õigustõlke Keskuses seoses õigusaktide tõlkimisega ning on tõlkepõhine. https://web.archive.org/web/20171014133259/http://termin.eki.ee/esterm/ (vaadatud 01.06.2018) Esterm
Inimese Muuseum

Inimese Muuseum (prantsuse keeles Musée de l'Homme) on Prantsusmaal Pariisis Chaillot' palees asuv muuseum, mille näitused ja kogud käsitlevad inimesega seotut (antropoloogiline, ajalooline ja kultuuriline mitmekesisus). Muuseum avati 20. juunil 1938. Muuseumi kogupindala on 16 000 m², millest näituste all on 3100 m². Muuseumi kaastööliste hulka kuulus Boris Vilde. Inimese Muuseumi ekspeditsioonid Eestisse : Boris Vilde ja Leonid Zurov Setomaal (1937-1938). Tartu : Tartu Ülikool, ajaloo ja arheoloogia instituut : Seto Instituut, 2017. ISSN 2346-5344 ; 2 ISBN 9789949954094 (köites) ISBN 9789949721504 (lisa : CD) Muuseumi koduleht
L'Illustration

L'Illustration oli prantsuse nädalaleht, mis ilmus 1843–1944 ning uue numeratsiooniga 1945–1955 nimega France Illustration. Kokku ilmus 5293 numbrit kokku umbes 180 000 leheküljega. Ajalehe asutas Édouard Charton.
PLZ M-15

PZL M-15 on reaktiivmootoriga biplaan, mida tootis Poolas ettevõte WSK PZL-Mielec. PZL M-15 loodi Nõukogude Liidu põllumajanduslennunduse tarbeks, mille prototüüp valmis aastal 1972 ja tootmine algas 1976 ning lõpetati 1981. Imeliku välimuse ja valju mootorimüra tõttu sai biplaan hüüdnime Belphegor (nime taga peitub tähendus 'lärmakas deemon'). Õhusõiduk oli kavandatud kasutamiseks Poolas Nõukogude Liidu uue põllumajandusplaani teostamiseks. Lennuk pidi sobima Nõukogude Liidu kolhooside ja sovhooside väga suurtele põllumajanduslikele aladele. Nõue oli, et uus õhusõiduk peaks olema ajakohasem ja tõhusam kui Antonov An-2SKh ja An-2R. Poola oli enne seda tootnud põllumajanduslikku lennukit Antonov An-2R ekspordiks NSV Liitu, seetõttu seda hakatigi Poolas keskenduma põllumajanduslikele lennukitele. Nõukogude Liidus nõuti, et uuel lennukil kasutataks reaktiivmootorit. Disainimeeskonna juhid olid Kazimierz Gocyła ja Riamir Izmailov. Selleks et uurida erinevaid probleeme, mis tulenesid reaktiivmootori kasutamisest aeglasel biplaanil, ehitati eksperimentaalne lennuk Lala-1 ehk Lendav Labor 1 (Latające Laboratorium 1). Selle prototüüp valmis 10. veebruaril 1972. Lennuk koosnes An-2 esiosast ja tiibadest, kuid tagaosa raamistikul paiknes Ivchenko-Progress AI-25 reaktiivmootor (mida kasutatakse ka kolme mootoriga Yakovlev Yak -40 ja ühe mootoriga Aero L-39 Albatrosil). Lala-1 oli varustatud põllumajandusseadmetega ja selle testimine aitas edendada M-15 disaini. M-15 esimene prototüüp tegi esimese lennu 30. mail 1973 ja teine ​​prototüüp 9. jaanuaril 1974. Järgnenud aastatel testiti prototüüpe intensiivselt. M-15 näidati 1976. aastal Pariisi lennundusmessil, kus see sai hüüdnime Belphegor. Biplaani masstootmine algas 1976. aastal. Nõukogude Liidul oli plaan tellida kuni 3000 õhusõidukit, kuid esimene reaalne kasutus oli pettumust valmistav. Reaktiivlennuk ei olnud ökonoomne ja tootmine lõpetati 1981. aastal, kokku ehitati 175 lennukit ning neid kasutati ainult NSVLis. Arvatakse, et PZL M-15 on maailma ainuke põllundusreaktiivlennuk, maailma ainuke reaktiiv-biplaan ja maailma kõige aeglasem reaktiivlennuk, kui arvestada ainult masstoodetud lennukeid. Õhusõiduki reaktiivmootor asub kokpiti kohal. Korrosiooni vältimiseks valmistati teatud osad laminaadist. Ülemised ja alumised tiivad olid ühendatud kahe suure mahutiga, mõlema suurus oli 1450 l (377 USA gal). Kolmerattaline maandur oli fikseeritud. Meeskond koosnes ühest piloodist ning vajaduse korral lisandus 2 tehnikut. M-15 oli varustatud pihustus- ja tolmutamisseadmega, mis olid varustatud suruõhuga. Meeskond: 1 Mahutavus: Kaks istekohta tehnikutele 2900 l vedelaid kemikaale või 2200 l pulberkemikaale Pikkus: 12,72 m Tiivaulatus: 22,33 m Kõrgus: 5,34 m Tiiva pindala: 67,50 m² Tühimass: 3090 kg Maksimaalne õhkutõusu mass: 5650 kg Mootor: 1 × Ivchenko-Progress AI-25 reaktiivmootor, 14,7 kN Tippkiirus: 200 km/h Kruiisimiskiirus: 140–164 km/h Stallkiirus: 108 km/h Ulatus: 400 km Tõusukiirus: 4,8 m/s Krzysztof Luto (2010). "PZL M15 "Belfegor", 1973". Samoloty w Lotnictwie Polskim (in Polish). Vaadatud 2018. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |Kasutatud= (juhend)
Maila Juns-Veldre

Maila Juns-Veldre (sündinud 4. juulil 1965 Kuressaares) on eesti keraamik. Ta on Kuressaare Ametikooli disainierialade juhtõpetaja. Maila Juns-Veldre Kuressaare Ametikooli kodulehel Vaadatud 13.01.2022. Monika Puutsa. Kuressaare linnuses sünnivad lohed. Meie Maa, juuli 2007 Merje Pors. Linnuse hoovi käsitöökojad annavad võimaluse oma silmaga käsitöö valmimist näha. Saarlane, juuli 2006
Kanada ratsapolitsei

Kanada ratsapolitsei (ametlikult Kanada kuninglik ratsapolitsei; inglise keeles Royal Canadian Mounted Police (RCMP), prantsuse keeles Gendarmerie royale du Canada (GRC)) on Kanada föderaalne ja riiklik politseiüksus, mis tegeleb õiguskaitsega föderaalsel tasemel. RCMP on aktiivne kaheksas provintsis (Alberta, Briti Columbia, Manitoba, New Brunswick, Newfoundland ja Labrador, Nova Scotia, Prints Edwardi saar ja Saskatchewan), kolmel alal (Loodealad, Nunavut ja Yukon), 150 väiksemas omavalitsuses, 600 pärismaalaste kogukonnas ja kolmes rahvusvahelises lennujaamas. Ratsapolitsei ei tegutse ei Ontario ega Québeci provintsis. Hoolimata säilinud nimetusest "ratsapolitsei" kasutab üksus tänapäeval hobuseid vaid tseremoniaalseteks ülesanneteks. "About the RCMP". Royal Canadian Mounted Police. Vaadatud 24. oktoober 2022. "Royal Canadian Mounted Police". Encyclopaedia Britannica. Vaadatud 24. oktoober 2022. "Canada". OSCE POLIS. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. oktoober 2022. Vaadatud 24. oktoober 2022. "The RCMP Musical Ride". Horse Journals. Vaadatud 24. oktoober 2022.
Uudo Sepp

Uudo Sepp (sündinud 28. märtsil 1997 Kuressaares) on eesti laulja. Ta on saate "Eesti otsib superstaari" seitsmenda hooaja võitja. Ta on lõpetanud Kuressaare Gümnaasiumi 2016. aastal. 2020. aasta septembris astus Sepp Tallinna Ülikooli õppima suhtekorralduse erialale. Aastal 2018 ilmus tema album "Sinule". Ta osales võistlusel "Eesti Laul 2020", kus saavutas 10. koha. XXXVIII lend Kuressaare Gümnaasium
Kama (pistoda)

Kama (pärsia قمه) (Eestis tuntud ka kui kinžall) on väike Pärsia mõõk, tuntud Kaukaasias kui kina ja Gruusias kui kama. See on pikk, lai kahepoolne võitlusnuga või lühike mõõk, mis on eriti levinud Tšerkessias ja teistes naaberregioonides Kaukaasias. Kamat on traditsiooniliselt kandnud ka kasakad, kes võtsid selle üle tšerkessidelt ja on üldtuntud "kasaka pistodana" ning kinžallina Venemaal ja Ukrainas. See sarnaneb Vana-Rooma gladiusega ja Šoti dirkiga. Tyrrell, Henry (1855). The History of the War with Russia: Giving Full Details of the Operations of the Allied Armies. London: London Print. and Publishing Company. p. 5. Holmes, Richard (2 October 2006). Weapon: A Visual History of Arms and Armor. DK Publishing. p. 187. ISBN 978-0-7566-4219-8. Egerton, Earl Wilbraham Egerton (1880). An Illustrated Handbook of Indian Arms: Being a Classified and Descriptive Catalogue of the Arms Exhibited at the India Museum: with an Introductory Sketch of the Military History of India. W.H. Allen. p. 143.
Jaunburtnieki mõis

Jaunburtnieki mõis (saksa keeles Sternhof, läti keeles Jaunburtnieku muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Astijärve kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Valmiera piirkonnas Bērzaine vallas Bērzaines. Mõisa kohta on esimesi teateid XVII sajandist, mil see kuulus Astijärve mõisa koosseisu. Viimane läänistati XVII sajandi alguses riigikantsler Axel Oxenstiernale. Reduktsiooni ajal redutseeriti mõis tema järeltulijatelt ja see oli kuni 1762. aastani riigimõis. Aastail 1703–1748 olid mõisa rendivaldajateks Vietinghoffid, seejärel oli see kaks aastat vabahärra Gustav Reinhold von Mengdeni valduses. Aastail 1750–1752 oli rentnikuks Narva kindluse komandant vabahärra Heinrich Wilhelm von Stein, seejärel Viiburi kubermangu nõunik Abraham Hegge. Seejärel valdasid seda Buddenbrockid. 1762. aastal doneeriti mõis Burchard Christoph von Münnichile ja tema abikaasale. Münnichitele kuulus mõis aastani 1774, mil see läks Rönnede valdusse. Vahepeal kuulus mõis veel Chreptowiczitele, aadliseisusse mitte kuulunud Schickide perele ja Smolianidele. Viimane omanik oli aastatel 1910−1920 vabahärra Axel Woldemar von Nolcken (1883−1954). Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 16 ja 5/8 adramaad, sellele allus 316 mees- ja 317 naishinge (neist osa olid Matīši kihelkonna hingekirjas). Aastal 1688 oli mõisa suurus 16 ja 1/4 adramaad. Aastal 1734 oli adramaid 15 ja 1/8, aastal 1757 aga 15 ja 7/8. Aastal 1823 oli mõisa suurus 12 ja 11/20 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 12 ja 11/20, aastal 1881 aga 6 ja 70/80, lisaks allus mõisale 16 ja 20/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses. Mõisakompleksist on säilinud härrastemaja, mõisavalitseja maja, laut-tall, ait, sepikoda, piiritusevabrik ja park. Mõisa koosseisu kuulus aastal 1816 mainitud karjamõis, mis jäi Matīši kihelkonda: Sehmel. Jaunburtnieku muiža. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 241. Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 115. Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 137.