laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Peeter Asmus

Peeter Asmus VR II/2 ja VR II/3 (26. mai 1893 Pangodi vald, Tartumaa – 25. veebruar 1942 Unžlagi vangilaager, Gorki oblast, NSV Liit) oli Eesti sõjaväelane (kolonel). Peeter Asmus alustas sõjaväeteenistust Venemaa keisririigi armees, kus ülendati ohvitseriks. 1918. aastal alanud Eesti Vabadussõja alguses teenis P. Asmus 4. Jalaväepolgus, 1919. aasta veebruarist viidi ta üle Laiarööpmelisele soomusrongi nr. 3, kus ta teenis soomusrongi dessandi rooduülemana, pataljoniülemana ja rongiülema abina. Pärast Vabadussõja lõppu teenis ta 1920. aasta alguses teenis alamkapteni auastmes Laiarööpmelise soomusrongil nr. 3, veebruar 1920 – 1925 oli major P. Asmus Laiarööpmelise soomusrongi nr. 3 ülem. 1925. aastal Otepää manöövritel soomusrongiga juhtunud inimohvritega soomusrongide kokkupõrke tõttu alandati P. Asmus kapteniks, ning läks 1925. aasta novembris erru. 1927. aastal naasis P. Asmus sõjaväeteenistusse ja oli aastatel 1927–1928, Kaitseliidu Petseri maleva pealik; 1928–1929, Kuperjanovi jalaväepataljoni ülem. Aastatel 1929–1931 õppis P. Asmus Kõrgemas Sõjakoolis ning oli aastatel 1932–1939 Kaitseliidu Tartumaa maleva pealik ja 1939–1940 Tartu Sõjaväeringkonna ülem. Arreteeriti NKVD poolt 21. detsembril 1940, suri vangilaagris Venemaal. 1920 Vabadusristi II liigi 3. järk 1920 Vabadusristi II liigi 2. järk Läti Karutapja ordeni III järk 1934 Kotkaristi III klassi teenetemärk 1938 Valgetähe III klassi teenetemärk Ohvitseride andmekogu, Peeter Asmus
Iker Casillas

Iker Casillas Fernández (sündinud 20. mail 1981 Móstoleses) on endine Hispaania jalgpallur (väravavaht). Suurema osa karjäärist mängis ta kodumaa klubis Madridi Real. Ta liitus Madridi Reali noorteakadeemiaga 1990. aastal, mis tähendab, et kokku oli ta klubis 25 aastat. Madridi Reali esindusmeeskonna väravavaht oli ta alates hooajast 1999–2000. Ta tuli klubiga viiel korral Hispaania meistriks. Sportlaskarjääri viimastel aastatel mängis ta Portugali kõrgliiga klubis FC Porto. Hispaania rahvuskoondisse kuulus ta aastatel 2000–2016. Ta esindas Hispaaniat kokku 167 ametlikus kohtumises, millega on ta Hispaania rekordinternatsionaal. Ta tuli Hispaania koondisega maailmameistriks (2010) ning kahel korral Euroopa meistriks (2008 ja 2012). Teda nimetati oma põlvkonna üheks kõige paremaks väravavahiks. IFFHS valis ta aastatel 2008–2012 viiel korral järjest maailma parimaks väravavahiks. 2019. aastal sai Casillas treeningu ajal infarkti ning oli treeningutest eemal enam kui pool aastat. 2020. aasta augustis teatas Casillas ametlikult et lõpetab karjääri jalgpallis. Madridi Real Hispaania meister (5): 2000–01, 2002–03, 2006–07, 2007–08, 2011–12 Copa del Rey (2): 2010–11, 2013–14 Supercopa de España (4): 2001, 2003, 2008, 2012 UEFA Meistrite Liiga (3): 1999–2000, 2001–02, 2013–14 UEFA Superkarikas (2): 2002, 2014 Klubide maailmameistrivõistlused (1): 2014 Intercontinental Cup (1): 2002 Porto Primeira Liga: 2017–18 Supertaça Cândido de Oliveira: 2018 Hispaania rahvuskoondis Jalgpalli Euroopa meistrivõistlused 2008. aasta Euroopa meistrivõistlused jalgpallis: 1. koht 2012. aasta Euroopa meistrivõistlused jalgpallis: 1. koht Jalgpalli maailmameistrivõistlused: 2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused: 1. koht
August Gustavson

August Gustavson VR II/3 (19. detsember 1894 Mahu küla, Kunda-Malla vald, Virumaa – 26. detsember 1941 Ussollag, Permi oblast) oli Eesti sõjaväelane (leitnant). Vabadussõjas osales ta mereväelasena, sai II liigi 3. järgu Vabadusristi. Oli hiljem Tallinna Merekooli õppejõud (1940–1941 direktor), mitme merendusorganisatsiooni juht ning merendusalaste ajakirjade toimetaja, Eesti Entsüklopeedia merendusterminoloogia kujundaja ja paljude merendusõpikute autor. Nõukogude okupatsioonivõimud arreteerisid ta 1941. aasta suvel. August Gustavson oli Meremeestekodu juhatuse esimees ja Lisapalga Kassa nõukogu liige. Tema poeg oli Heino Gustavson. August Gustavson Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Jaan Junkur

Jaan Junkur VR I/3 (12. veebruar (vkj)/ 24. veebruar 1887 Helme kihelkond, Viljandimaa – 27. jaanuar 1942 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonel). Sündis talupidaja Jaan Junkru peres. Teenis tsaariarmees ning lõpetas Vilno sõjakooli. Teenis ohvitserina Tartus aastail 1912–1914. Osales sõjas 271. Krasnoje Selo polgu koosseisus. 1915. aasta jaanuaris sai haavata, sama aasta kevadel langes sakslaste kätte vangi. Eesti sõjaväes teenis ta aastail 1918–1940. Võitles Vabadussõjas. Astus Eesti sõjaväkke 1918. aasta detsembri alguses. Oli 6. jalaväepolgus algul roodu-, hiljem pataljoniülem. 10. mail 1919 määrati ta kindralstaabi vanemaks käskudetäitjaks ohvitseriks. Juunis 1919 määrati sideohvitseriks Leedusse, sama aasta novembris Poolasse. 15. jaanuaril 1924 sai Eesti sõjaväeatašee Pariisis. 1929. aastal määrati kaitsevägede staabi käskudetäitjaks ohvitseriks ja 1931. aasta oktoobrist 10. jalaväepataljoni ülemaks. 7. septembrist 1934 määrati Vahipataljoni ülemaks ja ühtlasi ka Tallinna garnisoni komandandiks. Aastail 1939–1940 oli ta Harju Sõjaväeringkonna ülem. Sõjaväest saadeti Junkur erru 17. augustil 1940, mille järel asus tööle Eesti NSV Töö Rahvakomissariaadis tõlgina. Ta küüditati 14. juunil 1941 Nõmmelt koos abikaasa Lindaga. Viidi Sevurallagi Sosva laagrijaoskonda, kust toimetati 25. novembril 1941 raskesti haigena laagrihaiglasse. Suri kaks päeva hiljem. Pärast surma, 28. veebruaril 1942, mõistis erinõupidamine ta surma. Jaak Pihlau. Auraamat Eesti Vabariigi kaadriohvitseridele. Tallinn: Umara 2007, lk 103 Ohvitseride andmekogu Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
The Raven (film 1935)

"The Raven" on 1935. aasta USA õudusfilm. Boris Karloff (Edmund Bateman) Béla Lugosi (Richard Vollin) Lester Matthews (Jerry Halden) Irene Ware (Jean Thatcher) Samuel S. Hinds (Judge Thatcher) Spencer Charters (Bertram Grant) Inez Courtney (Mary Burns) Ian Wolfe (Geoffrey) Maidel Turner (pr Harriet Grant)
The Raven

"The Raven" on Edgar Allan Poe poeem. "The Raven" on 1915. aasta film. "The Raven" on 1935. aasta film. "The Raven" on 1963. aasta film. "The Raven" on 2007. aasta film. "Ronk" ("The Raven") on 2012. aasta film, mille režissöör on James McTeigue ja Poe'd kehastab John Cusack.
Jaan Kurvits

Jaan Kurvits VR II/3 (25. oktoober 1893 Koiola vald, Võrumaa – 8. mai 1942 Ussollagi vangilaager, Sverdlovski oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonel, 1939). Jaan Kurvits lõpetas Tartu linnakooli ja 1. Peterhofi lipnikukooli, teenis Vene armee 26. Mogiljovi jalaväepolgus ja Eesti rahvusväeosade 1. eesti jalaväepolgus. 1919–1920 Vabadussõjas teenis 1. jalaväepolgus. Ülendati 7. novembril 1919 kiiduväärt teenistuse eest leitnandist alamkapteniks, vanusega 28. juunil 1919. 1923–1926 õppis Kõrgemas Sõjakoolis 1930– Kaitsevägede staabi I osakonna ülema kt Kaitseväe esindaja Sotsialistlikkude Nõukogude Vabariikide Liidus 1935–1939 Ratsarügemendi ülema kt ja ülem 1939–1940 2. Diviisi staabiülem 1940. aasta augustist oli Punaarmee 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse 182. Eesti Laskurdiviisi staabiülem (polkovniku auastmes). Arreteeriti 8. mail 1941. aastal ja mõisteti erinõupidamise otsusega süüdi 31. märtsil 1942 §58-4, 58-10, 58-11 ning hukati UssolLagis. 1920 Vabadusristi II liigi 3. järk 1936 Kotkaristi III klassi teenetemärk EESTI SÕJAMUUSEUM - KINDRAL LAIDONERI MUUSEUM. EESTI OHVITSERID 1918-1940. Ohvitseride andmekogu, Jaan Kurvits EESTI SÕJAMUUSEUM - KINDRAL LAIDONERI MUUSEUM. EESTI OHVITSERID 1918-1940. Ohvitseride andmekogu, Jaan Kurvits
Rudolf Linnuste

Rudolf Linnuste (kuni 1935. aastani Rudolf Borgmann (Porkman), 12. mai 1888 Altja, Palmse vald, Virumaa – 21. oktoober 1947 Stockholm) oli Venemaa ja Eesti sõjaväelane (mereväekapten). Ta on lõpetanud Käsmu 2-klassilise ja Paldiski 3-klassilise merekooli. Mobiliseeriti detsembris 1915 Vene mereväkke, kus omandas 1916. aasta maiks mereväe ohvitseri kutse. Eesti sõjaväkke astus mitšmani auastmes märtsis 1919. Samal aastal ülendati ta mereväeleitnandiks ja vanemleitnandiks. Vabadussõja ajal teenis sõjalaevadel Lembit, Lennuk ja Vambola. Juulist 1921 kuni märtsini 1928 viibis ta Inglismaal kutsehariduse täiendamisel. Kaptenmajoriks sai ta 1923, kaptenleitnandiks 1925 ja mereväekapteniks 1930. aastal. 1925. aastast Eesti merejõudude Läänemere laevastiku divisjoni ülem (1. aprill 1925–1929), merejõudude Merelaevastiku divisjoni ülem (30. november 1929–1938). 1935 Kotkaristi III klassi teenetemärk Soome Valge Roosi Ordu I klassi teeneterist Polonia Restituta Ordu III klassi aumärk Tema poeg oli Vahur Linnuste (1925–2023). Eesti ohvitserid 1918-1940
Tower of London

Tower on ehitis Londonis. "Tower of London" on 1939. aasta film. "Tower of London" on 1962. aasta film.
Leopold Loodus

Leopold Loodus (8. märts 1911 Mustjala vald, Saaremaa – 21. oktoober 1967 Toronto) oli Eesti (leitnant) ja Soome (vanemleitnant) sõjaväelane. Ta lõpetas 1930. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi. Ta õppis Eesti Vabariigi Sõjakoolis. Alates 1930. aastast teenis ta mereväes. Loodus õppis aastatel 1932-1935 (vaheaegadega) Soome Meresõjakoolis, 1934. aastal ülendati ta nooremleitnandiks. Teenis allveelaeval "Lembit". 1939. aasta juulis oli ta Sõjavägede Staabi II osakonna ülema käsutuses Saksamaale komandeeritud. 1940. aastal ülendati ta leitnandiks. 1942. aastal siirdus Loodus Soome, kus ta määrati suurtükilaeva "Uusimaa" 1. ohvitseriks. Alates 30. juunist 1944 oli ta suurtükilaeva "Karjala" komandör vanemleitnandi auastmes. Teda autasustati Soome Vabadusmedaliga. 1944. aasta sügisel siirdus ta Rootsi ja 1950. aastal Kanadasse. "Muhu vallutamisest 1941.aasta septembris" saaremaa.ee (vaadatud 1. oktoober 2012) Leopold Loodus TLÜAR väliseesti isikud (vaadatud 1. oktoober 2012) Ohvitseride andmebaas
Tower of London (film 1939)

"Tower of London" on 1939. aasta ajalooline õudusfilm. Film räägib Richard III tõusmisest Inglismaa kuningaks, eemaldades kõik, kes tal troonile ette jäävad. Basil Rathbone (Gloucesteri hertsog Richard) Boris Karloff (Mord) Barbara O'Neil (kuninganna Elizabeth) Ian Hunter (kuningas Edward IV) Vincent Price (Clarence'i hertsog) Nan Grey (leedi Alice Barton) Ernest Cossart (Tom Clink) John Sutton (John Wyatt) Leo G. Carroll (lord Hastings) Miles Mander (kuningas Henry VI) Lionel Belmore (kammerhärra Beacon) Rose Hobart (Anne Neville) Ronald Sinclair (kuningas Edward poisina) John Herbert-Bond (prints Richard poisina) Ralph Forbes (Henry Tudor)
Alfred Luts

Alfred Luts (10. august 1899 Helme, Viljandimaa – 6. august 1991 Como, Panola maakond, Mississippi osariik, USA) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant), viimane Eesti Vabariigi Sõjavägede Staabi operatiivosakonna ülem (1939-1940). Läks koolipoisina vabatahtlikult Vabadussõtta. 1930. aastal lõpetas Tallinnas Kõrgemas Sõjakooli, kus jätkas ka teenistust majori auastmes kuulipildurite kompanii ülemana 1933. aastani. 1934. aastal oli ta 10. Üksiku jalaväepataljoni ülem. Alates 1934. aastast ta töötas käsundusohvitserina ja hiljem kuni 1938. aastani operatiivosakonna ülema abina Kaitsevägede Staabis. 1938–1939 oli ta Sõjavägede Staabi VI osakonna ülem. 1. maist 1939–1940 Sõjavägede Staabi I osakonna (operatiivosakonna) ülem. Pärast Eesti okupeerimist NSV Liidu poolt, 1940. aasta juunipööret ning Eesti kaitseväe liitmist NSV Liidu Punaarmeega määrati ta 182. Eesti Laskurdiviis luurejaoskonna ülemaks. Teise maailmasõjas Nõukogude-Saksa sõja puhkemisest alates saadeti ta koos diviisiga Pihkvamaale, kus ta läks lahingutes Porhovi all koos paljude eesti sõduritega üle Saksa poolele. Algul viibis ta vangistuses Pärnu sõjavangilaagris, pärast aga vangidest moodustatud Saksa armee tõlkide grupis Wi-Kdo “Görlitz”, kust 12. juulil 1941 vabastati vangistusest. Tuli Eestisse ja määrati Tallinna linna saksa komandandi kindralleitnant Raitz von Frentzi poolt 1941. aasta septembri esimestel päevadel Tallinna prefekti abiks ning vastvallutatud Tallinna-Nõmme Omakaitse juhiks. 1941. aasta lõpus töötas politseiprefektina Pihkvas. 1942. aasta augustist oli ta Saaremaa politseiprefekt (Kuressaares).  Pikemalt artiklis Politsei ja Omakaitse Valitsus Alates 1. veebruarist 1944 määrati ta Eesti SS[küsitav] kindralinspektuuri staabiülemaks. Alfred Luts põgenes 1944. aasta sügisel koos perega Rootsi. Alfred Luts, Heitluste keerises. I trükk - Stockholm: Välis-Eesti & EMP; I kd 1975, II kd 1976. II trükk – Tallinn: Olion, 2004. 1977 Henrik Visnapuu preemia ("Heitluste keerises") 1939 Soome Valge Roosi Rüütliordu 1. klassi aumärk Villem Saarsen, See mis ma nägin, Stockholm, 1978. Harald Roots, Kui võitluseta murdus mõõk, Tartu: Ilmamaa, 2010. (I trükk: Toronto, 1993). Ülo Uluots, Nad täitsid käsku: Eesti ohvitseride saatus [1940-1941], Tallinn, 1999. Ohvitseride andmekogu
Eduard Metstak

Eduard Metstak (18. veebruar 1896 Uusküla, Harjumaa – 24. aprill 1942 Sverdlovsk) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). Õppis Kõrgemas Sõjakoolis ja lõpetas juhtimise ja staabiteenistuse alal III lennus (1924–1927). Pioneerpataljonist läks leitnant Eduard Metstak 1927. aastal kindralstaabi (Kaitsejõudude peastaabi) teenistusse (allikas: Pipatüli pk nr 164 29.08.1927, ERA 636.1.87, l. 167). Ta arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Tallinnas Nõmmel. Hukati. 1936 Kotkaristi IV klassi teenetemärk 1936
Alfred Pontak

№ Alfred Pontak VR II/3 (30. detsember 1899 Svirsk, Kiievi kubermang – 4. juuli 1941 Tallinn) oli eesti sõjaväelane (kaptenmajor). Ta oli esimese Eesti allveelaeva "Kalev" komandör. Arreteeriti 23. juunil 1941 ja seejärel hukati. Andmeid ja fotosid temast on vähe säilinud. Tema õde, kes imekombel naasis Siberist, tunnistas, et KGB käis lähedaste kodudes väga tihti puistamas ning kui oleks leitud Alfredi fotod, dokumendid, isiklikke tarbeesemed, oleks järgnenud väga pikk vanglakaristus. Alfred Pontaki foto "Kapten Alfred Pontaki traagiline saatus" – Õhtulehe veebiväljaanne, 14. juuni 1997 http://mereviki.vta.ee/mediawiki/index.php/Alfred_Pontak http://meremuuseum.ee/blog/augusti-museaal-kapten-alfred-pontaki-portsigar/
Eduard Putmaker

Eduard Putmaker (23. veebruar 1888 Loksa, Vao vald, Virumaa – 4. jaanuar 1943 Norillag, Norilsk) oli Eesti sõjaväelane (kolonel). Putmaker määrati pärast Vabadussõja algust 21. novembril 1918 Nõmme suurtükiväe ja lõhkeaine ladude komandandi kohale. Ta viidi 1. jaanuaril 1919 üle Kaitseliidu Nõmme osakonna ülemaks (ühtlasi täitis ta Nõmme komandandi kohuseid). 5. märtsil 1919 määrati Eduard Putmaker Harju maleva Linnaümbruse malevkonna ülemaks. Kui olukord oli pärast Vabadussõja lõppu stabiliseerunud, viidi Putmaker 5. juulil 1920 üle teenima Varustusvalitsusse. Jaak Pihlau. Auraamat Eesti Vabariigi kaadriohvitseridele. Tallinn: Umara 2007, lk 314. Leho Lõhmus. Nõmme Kaitseliit. Tallinn: Koolibri 2009, lk 64–65. ISBN 978-9985-0-2282-5 Ohvitseride andmekogu
Ferdinand Schmiedehelm

Ferdinand Adolf Schmiedehelm (19. august 1899 Paldiski – 10. mai 1942 Ussollagi vangilaager, Permi oblast) oli Eesti sõjaväelane (kaptenmajor). Oli aastatel 1936–1940 allveelaeva Lembit komandör. Arreteeriti NKVD poolt 1. juulil 1941. Hukati Nõukogude vangilaagris. Ohvitseride andmebaas
Enno Sinivee

Enno Sinivee VR I/3 (kuni 1935 Rudolf Gildemann; 11. oktoober 1894 Paldiski – 5. jaanuar 1954 Cardiff) oli Eesti sõjaväelane (kaptenleitnant).
Ants Sudemäe

Ants Sudemäe (kuni 1935 Hans Jaakson, 30. september 1894 Pangu talu, Vana-Tänassilma vald, Viljandimaa – 14. detsember 1941 Kirovi oblast, NSV Liit) oli Eesti sõjaväelane (kapten). Hans Jaakson sündis 1894. aastal Viljandimaal Vana-Tänassilma vallas Pangu talus, osales Venemaa keisririigi armeega Esimeses maailmasõjas jalaväeohvitserina. 1918. aastal alanud Eesti Vabadussõjas oli Hans Jaakson tegev Tallinna Kaitseliidus, 1918. aasta detsembrist asus teenistusse Laiarööpmelisel soomusrongil nr. 1, 1919. aasta jaanuaris viidi üle Laiarööpmelise soomusrongi nr. 4 ülemaks, kellena teenis kuni 1919. aasta augustini. 1919. aasta augustis viidi üle Soomusrongide Diviisi Tagavarapataljoni rooduülemaks, kus teenis kuni 1920. aasta jaanuarini. Pärast Vabadussõja lõppu teenis Hans Jaakson 1921. aasta juulini Eesti Rahvaväes. Sõjaväeteenistusest lahkumise järel tegeles talupidamisega, aastatel 1930–1940 oli Viljandimaal Tänassilma vallavanem. 1935. aastal eestistas Hans Jaakson nime Ants Sudemäeks. Ants Sudemäe vahistati NKVD poolt 29. aprillil 1941 ja hukati NSV Liidus Kirovi vanglas 14. detsembril 1941. Ohvitseride andmekogu Geni
Artur Tenno

Artur Tenno VR I/3 (21. juuli 1894 Kastre-Võnnu vald, Tartumaa – 11. aprill 1963 Tori Eesti NSV) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). Korp! Sakala vilistlane. Alustas teenistust Eesti rahvusväeosade 1. Eesti Jalaväediviisi 1. Eesti suurtükiväebrigaadi 3. ja 5. patareis, Vabadussõja alguses jätkas teenistust 28. detsembrist 1918 ülemleitnandina 1. Suurtükiväepolgus ja 3. veebruarist 1919 lipnikuna 4. jalaväepolgus, 2. Suurtükiväepolgus patareiülemana. 1920. aastal ülendati alamkapteniks. Vabadussõja järel teenis Suurtükiväe inspektorina, 2. Suurtükidivisjonis ja väljapatarei nr. 8 ülemana. 1934. aastast 5. Suurtükiväegrupi ülema ajutine kt ja 1935–1940 5. Suurtükiväegrupi ülem Viljandis. Kotkaristi IV klassi teenetemärk, 1939 Riigikogu poolt 15. weebruaril 1923 a. wastu wõetud Wabadussõjast osawõtnud kaitsewäelaste autasu seaduse § 5 p. c põhjal, ühekordne toetusraha neljakümne tuhande mk. (40.000 mk.) suuruses., Riigi Teataja, nr. 69-70, 28 aprill 1925 korp! Sakala liikmeks olnud Vabaduse Risti kavalere Sõjamuuseumi ohvitseride andmekogu EESTI SÕJAMUUSEUM - KINDRAL LAIDONERI MUUSEUM. EESTI OHVITSERID 1918-1940.
Rudolf Vaharo

Rudolf Vaharo VR I/3 (endine nimi Rudolf Freudenstein, 17. aprill 1897 Hageri vald, Harjumaa – 28. mai 1942 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). Osales Vabadussõjas. Kodanliku õhukaitse ja tuletõrje juhataja (ühtlasi Eesti Tuletõrje Korpuse pealik) alates 1. veebruarist 1937. Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Tallinnas. Surmaotsus, lasti maha. Loomisel 20 uut motoriseeritud tuletõrjeüksust. Uus Eesti, 12. mai 1938, nr. 130, lk. 4. Rudolf Vaharo Eesti biograafilises andmebaasis ISIK Ohvitseride andmekogu
Avispea linnus

Avispea linnus oli oletatav linnus, mille asukoht jääb nüüdisajal Lääne-Viru maakonda Väike-Maarja valda Avispea külassse. Jaan Jung ning baltisaksa uurijad Jordan, Pabst ja mõned teised oletasid linnusekoha olemasolu Avispea koolimaja lähedal. Selle arvamuse tekkimisel on oma osa etendanud Läti Henrik, kes kirjeldas 1219. aasta lõpul tehtud suurt sõjakäiku Virumaale ning ütles, et liivlased ja lätlased valisid endale "majaks" Avispea. Krooniku terminoloogia kohaselt tähendas "maja" kogunemiskohta, "peakorterit". Ent linnust Avispeal ajalooallikad kirjalikult ei maini ja selle olemasolu on üsna küsitav. Eesti linnuste loend
Kaberla–Kaberneeme tee

Kaberla–Kaberneeme tee (registrinumbriga 11263) on kõrvalmaantee Jõelähtme ja Kuusalu vallas. Tee pikkus on 6,5 km. Tee saab alguse Jõelähtme–Kemba tee kaheteistkümnendal kilomeetril Ruu ja Kaberla küla piiril ning lõpeb Kaberneeme külas. Tee kulgeb läbi eelnimetatud külade. Tee ületab kaks silda (Aianiidu sild üle Kaberla jõe tee teisel kilomeetril, Kaberneeme sild üle Kodasoo oja tee kuuendal kilomeetril) ja kuus truupi. Teele jääb neli bussipeatust: Kalevi-Liiva, Metsoja, Kaberneeme, Kaberneeme. Teega ristub teisel kilomeetril Kalevi–Liiva tee, kuuendal kilomeetril Kiiu–Kaberneeme tee. Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus on kuni Kiiu–Kaberneeme teeni 500–1000 autot ööpäevas, edasi 200–500 autot ööpäevas. Alates Kiiu–Kaberneeme teeristist on teel kiiruspiirang 50 km/h. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Kalevi-Liiva tee

Kalevi–Liiva tee (registrinumbriga 11264) on kõrvalmaantee Jõelähtme ja Kuusalu vallas. Tee on 0,7 km pikk. Tee saab alguse Kaberla–Kaberneeme tee teisel kilomeetril Ruu ja Kaberla küla piiril ning lõpeb Kaberneeme külas Kalevi-Liiva fašismiohvrite mälestusmärgi juures. Tee kulgeb läbi nimetatud külade. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 2 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tallinna komtuur

Tallinna komtuur (saksa keeles Komtur von Reval) oli Mõõgavendade ordu ja Liivimaa ordu käsknik (komtuur), kes valitses Tallinna komtuurkonda. Esimene komtuur on teada 1234. aastast, Mõõgavendade ordu ajast, kuid 1238. aastal tagastati Põhja-Eesti (Eestimaa hertsogkond) Taanile ja järgmine komtuur on teada alles 1348. aastast, kui Liivimaa ordu Põhja-Eesti valitsejaks sai. Viimane Tallinna komtuur pages aga 1558. aastal Liivimaalt. Tallinna komtuur oli üks olulisemaid ordukäsknikke ja kuulus tavaliselt ordut valitsevasse kõrgeimasse nõukokku ehk Liivimaa ordumeistri siseringi. Mitmest Tallinna komtuuri ametis olnud orduvennast said hiljem ka Liivimaa ordumeistrid. Tallinna komtuuri residents asus Toompeal Väikeses linnuses ning ülemvõimu Tallinna all-linna üle tal polnud, komtuur allus kogu ordule ja vastutas eestkätt Liivimaa ordumeistri ees. Küll aga valitses ta Toompea ning linnast väljapoole jääva maapiirkonna komtuurkonna üle. On ka teada, et vastlapidustuste ajal oli komtuur Tallinna raekojas pidev külaline, sest talle oli selleks puhuks sinna määratud eraldi istekoht. Aeg-ajalt resideeris komtuur Ruila mõisas ja Keila mõisas, kus asusid olulisemad ordumõisad. 1234 Johann, Mõõgavendade ordust 1346 Burchard von Dreileben (ametinimetus pole kindel (provincialis)) 1348 Hildebrand von Lenthe 1348–1349 Arnold von Vietinghoff 1352–1359 Dietrich von Warmsdorf 1361–1369 Helmich von Dipenbrock 1370 Gottschalk von Vickede 1375–1379 Heinrich von Eppenhausen 1384 Bruno von Hochstaden 1387–1397 Arnd von Altena 1397–1407 Dietrich von Weilburg 1407?/1409–1411 Friedrich von Welda 1411–1417 Johann Wekebrodt von Büderich 1418–1421 Dietrich Dücker 1422–1423 Albert Torck 1423–1424 Cisse von dem Rutenberg 1424–1429 Goswin von Velmede 1429–1432 Simon von Gundheim 1432–1434 Heinrich von Böckenförde genannt Schüngel 1434–1436 Heinrich von der Vaerst 1436–1442 Wolter von Loe 1442–1450 Johann von Mengede genannt Osthof 1450–1456 Ernst von Mengede genannt Osthof 1456–1461 Gerhard von Mallinckrodt 1462–1468 Johann von Krieckenbeck genannt Spor 1468–1470 Johann Waldhaus von Heerse 1470–1471 Dietrich von der Dorneburg genannt von der Lage 1472–1485 Johann Freitag von Loringhoven 1485–1510 Johann von der Recke genannt von Sümmern 1510–1516 Evert von Werminghausen 1516–1523 krahv Simon von Rietberg 1523–1525 Paul von Steinen 1523–1532 Dietrich Bock 1533 Johann von Witten 1534–1550 Remmert von Scharenberg 1550–1552 Rolf von Benzenrade 1553–1558 Franz von Siegenhoven genannt Anstel 1560–1561 Caspar von Oldenbockum, kohusetäitja Juhan Kreem. Paul von Steinen, komtuur. In: Kümme keskaegset tallinlast. Tallinn: Varrak, 2006. Lk-d 40–59.
Valkla–Haapse tee

Valkla–Haapse tee (registrinumbriga 11265) on kõrvalmaantee Kuusalu vallas Valkla külas. Tee pikkus on 3,7 km. Tee saab alguse Jõelähtme–Kemba tee kuueteistkümnendal kilomeetril ja lõpeb rannikul. Tee ületab ühe silla (Valkla sild üle Valkla oja tee teisel kilomeetril) ja 3 truupi. Teele jääb 1 bussipeatus: Valkla hooldekodu. Teega ristub teisel kilomeetril Kiiu–Kaberneeme teega. Tee on pinnatud kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni Kiiu–Kaberneeme teeni 200–500 autot ööpäevas, edasi kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Valkla küla tiheasustusega alal kuni Valkla sillani (70, 50, 30 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Kiiu–Kaberneeme tee

Kiiu–Kaberneeme tee (registrinumbriga 11266) on kõrvalmaantee Jõelähtme ja Kuusalu vallas. Tee pikkus on 9,8 km. Tee saab alguse Jõelähtme–Kemba tee kahekümne esimesel kilomeetril Kiiu alevikus ning lõpeb Kaberla–Kaberneeme tee kuuendal kilomeetril Kaberneeme külas. Tee kulgeb läbi Valkla, Kullamäe, Haapse ja Kaberneeme küla ning Kiiu aleviku. Tee ületab ühe silla (Räägu sild üle Valkla oja tee kuuendal kilomeetril) ja 6 truupi. Bussipeatusi teele ei jää. Teega ristuvad viiendal kilomeetril Kuusalu–Valkla tee ja Valkla–Haapse tee. Kuni Kuusalu–Valkla teeni on tee pinnatud kruusatee, edasi on tee mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 200–500 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.