laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Éric Dupond-Moretti

Éric Dupond-Moretti (sündinud 20. aprillil 1961) on Prantsuse advokaat ja poliitik, alates 2020. aastast Prantsusmaa justiitsminister. Ta on vandeadvokaadina saanud palju õigeksmõistvaid otsuseid ning ta on tuntud oma vastuoluliste klientide ja värvikate sõnavõttude poolest. Juulis 2020 astus ta ametisse peaminister Jean Castex' valitsuse justiitsministrina. Paljude ekspertide sõnul oli tema ametissemääramine üllatav. Tal on ka Itaalia kodakondsus. "Qui est Eric "acquitator" Dupond-Moretti, l'avocat d'Abdelkader Merah ?". France 3 Occitanie (prantsuse). 10. detsember 2017. "Maître Dupont Moretti : avocat français de renom". Web-Libre (prantsuse). 10. jaanuar 2010. "Gouvernement Castex en direct : Darmanin nommé ministre de l'intérieur, Dupond-Moretti garde des sceaux et Bachelot à la culture". Le Monde.fr (prantsuse). 6. juuli 2020. "Star lawyer Dupond-Moretti named justice minister in French government reshuffle", France 24 (in French). 2020-07-07.
Esbjerg fB

Esbjerg fB (taanikeelse täisnimega Esbjerg forenede Boldklubber, lühemalt Esbjerg fB; ka EfB) on Tannis Esbjerg linnas tegutsev jalgpalliklubi. Klubi asutati 23. juuli 1924 pealisehitusena E.B. 98 ja Esbjerg AK vahel. Jalgpallis on klubi üheksa korda tulnud Taani meistriks: 1961, 1962, 1963, 1965, 1979. Samuti on klubi kolmel korral võitnud Taani karika jalgpallis: 1964, 1976, 2013. 2023. aastast on klubi peatreener Lars Lungi Sørensen. "EfB-Retro - Historie I". www.efb-retro.dk. Vaadatud 23. juulil 2024. "Meritter". EfB.dk (taani). Vaadatud 23. juulil 2024. admin (22. märts 2023). "Lars "Lungi" Sørensen ny cheftræner i EfB". EfB.dk (taani). Vaadatud 23. juulil 2024. Klub koduleht
Trương Mỹ Lan

Trương Mỹ Lan (hiina keeles 張美蘭; snd 13. oktoobril 1956) on Vietnami ettevõtja ja kurjategija. Ta asutas Vạn Thịnh Pháti kinnisvaraarendusfirma, oktoobris 2022 peeti ta kinni süüdistusega omastamises. Ta võttis Sai Gon Joint Stock Commercial Bankist võltsitud laenutaotlustega enam kui 12,5 miljardit $. Ta oli panga omanik mitmekümne vahemehe kaudu. Talle esitatud süüdistus põhjustas pangajooksu. Kohtuprotsess algas märtsis 2024, süüdistus esitati omastamises, altkäemaksus ja pangandusreeglite rikkumises. Protsessi peeti Kagu-Aasia ajaloo kõige ulatuslikumaks korruptsiooniskandaaliks. Aprillis 2024 mõisteti talle surmanuhtlus. Korruptsioon Vietnamis "Vietnam tycoon gets death sentence in $12-bln fraud case". Thomson Reuters. 11. aprill 2024. Vaadatud 11. aprillil 2024.
Miksiit

Miksiit on haruldane vaske, vismutit ja arseeni sisaldav mineraal valemiga BiCu6(AsO4)3(OH)6·3(H2O). Kristallistruktuur on heksagonaalne, tüüpiline kuju on kiirjalt paiknevate nõeljate prismadena ja massiivsete tükkidena muus kivimis. Värvus varieerub valgest kuni rohelise ja sinise erinevate toonideni. Mineraali kõvadus Mohsi astmiku järgi on on 3,5–4 ja eritihedus 3,8. Murd on ebaühtlane ja iseloomulik on klaasiläige. Miksiit on üks vasemaagi sekundaarsetest mineraalidest, mis esineb vaselademete oksüdeerunud osas. Koos miksiidiga võivad esineda vismutiit, smaltiit, ehe vismut, atelestiit, erütriin, malahhiit ja bariit. Mineraali avastas ja kirjeldas 1879. aastal Jáchymovi lähedal Tšehhis kaevandusinsener Anton Mixa. Miksiidi erandlik kasutus värvipigmendina avastati 2015. aastal Washingtonis Rahvusgaleriis asuva Giotto di Bondone 14. sajandil (1320–1330) loodud temperas tahvelmaali pigmentide spektroskoopilisel analüüsil. Maalil polnud sinises värvis kasutatud sellele ajaperioodile väga iseloomulikku ultramariini, mis annab soojema säravsinise tooni, vaid asuriiti, mis andis jahedama-rohekama tonaalsuse. Kokkuvõttes peeti tõenäolisemaks, et miksiit oli pigem juhuslikult kui eesmärgipäraselt lisatud pigment, siiski oli selle kogus piisav, et lisandi värv mõjutaks sinise tonaalsust, mis oli teadlikult valitud külmema tooniga. Berrie, B.H., Leona, M. & McLaughlin, R. Unusual pigments found in a painting by Giotto (c. 1266-1337) reveal diversity of materials used by medieval artists. Herit Sci 4, 1 (2016). https://doi.org/10.1186/s40494-016-0070-9 Mixite. - mindat.org Mixite Mineral Data. - Webmineral
Ismā‘īl Hanīyah

Ismā‘īl Hanīyah (29. jaanuar 1963 – 31. juuli 2024) oli Palestiina poliitik, Gaza sektoris võimul olnud Ḩamāsi poliitiline juht. Ta oli kuni surmani Ḩamāsi Poliitbüroo direktor. Haniyeh sündis aastal 1962 / 1963 al-Shati põgenikelaagris Araabia Ühendvabariigi poolt okupeeritud Gaza sektoris. Ta õppis Gaza Islamiülikoolis, kus ta tutvus Ḩamāsi ideedega. Aastal 1987 lõpetas ta ülikooli bakalaureusekraadiga araabia kirjanduses. Hanīyah'st sai Ḩamāsi piirkondlik juht aastal 1997 ning ta tegi organisatsioonis kiiret karjääri. Ta oli 2006. aasta valimistel võiduka Hamasi nimekirja esinumber ning seega sai temast märtsis 2006 Palestiina Rahvusliku Omavalitsuse peaminister. President Maḩmūd ‘Abbās vabastas ta 14. juunil 2007 ametist. Käimasoleva Fatahi-Hamasi konflikti tõttu ignoreeris Haniyya presidendi käsku ning jäi Gaza sektoris võimule. Haniyya oli Hamasi juht Gaza sektoris aastatel 2006–2017 kui ta asendati Yaḩyá as-Sinwāriga. Mais 2017 valiti ta Khaled Mashali asemel Hamasi Poliitbüroo juhiks ning ta kolis Gazast Katari. Haniyeh tapeti 31. juulil 2024 tema residentsis Teheranis Iraanis. Rünnakus hukkus ka üks tema ihukaitsja. Balke, Ralf (31. juuli 2024). "Hamas-Chef in Teheran getötet: Wer war Ismail Haniyeh? Die wichtigsten Fragen und Antworten". Jüdische Allgemeine (saksa). Vaadatud 1. augustil 2024. Alshawabkeh, Lina (17. oktoober 2023). "Who are the leaders of Hamas?". BBC News (Briti inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 19. oktoober 2023. Vaadatud 19. veebruaril 2024. "Ismail Haniyeh". Counter Extremism Project (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 28. oktoober 2023. Vaadatud 28. oktoobril 2023. "Abbas sacks Hamas-led government". BBC News. 14. juuni 2007. Originaali arhiivikoopia seisuga 27. august 2007. Vaadatud 25. juunil 2024. "Ex-Gaza leader Haniyeh reportedly to replace Mashaal as Hamas head". The Times of Israel. 5. september 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. oktoober 2023. Vaadatud 25. juunil 2024. Akram, Fares (7. mai 2017). "Hamas says Ismail Haniyeh chosen as Islamic group's leader". Yahoo News. Associated Press. Originaali arhiivikoopia seisuga 6. mai 2017. Vaadatud 7. mail 2017. https://www.err.ee/1609411636/iraani-teatel-tapeti-teheranis-hamasi-liider-ismail-haniyeh
1851

◄ | 18. sajand | 19. sajand | 20. sajand | ► ◄ | 1820. aastad | 1830. aastad | 1840. aastad | 1850. aastad | 1860. aastad | 1870. aastad | 1880. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1847 | 1848 | 1849 | 1850 | 1851 | 1852 | 1853 | 1854 | 1855 | ► | ►► 1851. aasta (MDCCCLI) oli 19. sajandi 51. aasta. 12. veebruar – Austraalias Uus-Lõuna-Walesis leiti kulda, vallandus kullapalavik. 24. veebruar – Saksa leiutaja Sebastian Wilhelm Bauer testis Kieli sadamas oma esimest allveelaeva, mis lõppes aga selle uppumisega. 11. märts – Veneetsias La Fenice teatris esietendus Giuseppe Verdi ooper "Rigoletto". 1. mai – Briti kuninganna Victoria avas Londoni Hyde Parki Kristallpalees esimese maailmanäituse. 21. mai – Colombia Kongress võttis vastu seadusega, millega kaotati riigis orjapidamine. Seadus jõustus järgmise aasta alguses. 22. august – Lõppes esimene avamerepurjetamise regatt America's Cup, mille võitis jaht America. 18. september – Ilmus ajalehe The New York Times esimene number. 18. oktoober – Londonis ilmus esmakordselt Ameerika kirjaniku Herman Melville'i romaan "Moby Dick" pealkirja all "The Whale". 24. oktoober – William Lassell avastas Uraani kuud Umbrieli ja Arieli. 5. märts (vkj 24. märts ) – avaldati Liivimaa ülemmaakoolivalitsuse instruktsioon, mis muu hulgas puudutas luteri usu talurahvakoolide korraldust ja haldust 19. jaanuar – David Starr Jordan, Ameerika Ühendriikide zooloog 27. märts – Vincent d'Indy, prantsuse helilooja 16. aprill – Ernst Josephson, rootsi kunstnik 9. juuni – Charles Joseph Bonaparte, prantsuse päritolu USA jurist ja poliitik 12. juuni – Oliver Lodge, inglise füüsik 13. juuni – Anton Haus, Austria sõjaväelane 8. juuli – Arthur Evans, briti arheoloog 14. august – Doc Holliday, Metsiku Lääne isiksus 3. september – Olga Konstantinova Romanova, Kreeka kuninganna 17. september – James Simon, saksa-juudi kunstikoguja 2. oktoober – Ferdinand Foch, Prantsusmaa kindral 23. november – Jonas Basanavičius, Leedu ärkamisaja tegelane 10. detsember – Melvil Dewey, ameerika bibliotekaar, Dewey kümnendliigituse looja 22. detsember – Lydia Molander, rootsi ooperilaulja 26. mai – Carl Christoph Göbel, Saksa keemik ja farmatseut, Tartu ülikooli professor 11. august – Lorenz Oken, saksa loodusteadlane 4. september – Levi Woodbury, USA poliitik 26. november – Nicolas Jean-de-Dieu Soult, Prantsusmaa sõjaväelane ja riigitegelane 19. detsember – J. M. W. Turner, inglise kunstnik Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 130
Heinrich Johann von Schreiterfelt

Heinrich Johann von Schreiterfelt (suri 1734) oli Schreiterfeltide aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane (kapten), kes osales Põhjasõjas. Heinrich Johann von Schreiterfelt sündis Rauna kihelkonnas Johann Christoph ja Hedwig von Schreiterfeldi (sünninimega Schreiter) peres. 1679. aastast õppis Heinrich Johann Riia lütseumis. Schreiterfelt alustas sõjaväekarjääri Riia kubernerirügemendis, kus oli 2. järgi lipnik. 1688. aastal oli ta esimese järgu lipnik. 1700. aastal ülendati ta Albedyhli tragunirügemendis kapteniks. Järgmisel aastal läks ta erru. Heinrich Johann von Schreiterfelt suri 1734. aastal. Jahrbuch für Genealogie, Heraldik und Sphragistik. Jelgava. Lk 166. 1901. Lewenhaupt, Adam. Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar. Lk 607. 1920.
Tuliriisikas

Tuliriisikas (Lactarius pyrogalus) on pilvikuliste sugukonda riisika perekonda kuuluv seeneliik. Seen on põletavalt kibeda maitsega. Tuliriisikas andmebaasis eElurikkus
Fillièvres

Fillièvres on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Fillièvres asub u. 32 km Montreuil-sur-Merist kagus tee D340 ääres. 16. sajandi Notre-Dame kirik Fillièvres'i vaade Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Maiga Varik

Maiga Varik (sündinud 11. juulil 1934) on eesti tõlkija ja toimetaja. Ta töötas aastail 1957–1962 tõlkijana ajalehes Edasi, 1962–1999 toimetajana kirjastuses Eesti Raamat (algselt Eesti Riiklik Kirjastus) ning seejärel toimetajana ajakirjas Looming. Ta on tõlkinud peamiselt vene keelest (Tšõngõz Ajtmatov, Mihhail Bulgakov, Vladislav Hodassevitš, Maksud Ibrahimbäjov, Valentin Katajev, Viktor Pelevin, Aleksandr Solženitsõn, Arkadi ja Boriss Strugatski, Jevgeni Zamjatin jt), aga ka serbia keelest (Milorad Pavić). Maiga Varik võrdleb toimetamist ja tõlkimist näitlejatööga: "Kumbki amet ei soodusta enese maksmapanekut, vaid just seda, et lähed teisega kaasa, autori mõttemaailma sisse. See on nagu teatris osasse sisseelamine." Toimetajana on ta juhindunud põhimõttest parandada "nii vähe kui võimalik, nii palju kui vajalik". 2004 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2015 Edvin ja Lembe Hiedeli nimeline toimetajaauhind Maiga Varik / Anu Saluäär, "Kuidas inimest ära tunda (ja tõlkida)", Looming 9, 2014, lk 1290–1301 (veebis juulis 2024). Larm, Pille-Riin. "Nii vähe kui võimalik, nii palju kui vajalik". Sirp, nr 39, 2. oktoober 2015.
Rahvuskivi

Rahvuskivi on rahvussümboliks valitud kivi. Eesti rahvuskivi on paekivi. Soome rahvuskivi on graniit.
Erkki Karo

Erkki Karo (sündinud 30. märtsil 1983) on eesti sotsiaalteadlane. Omandas avaliku halduse bakalaureusekraadi Tartu Ülikoolis 2005 ja doktorikraadi Tallinna Tehnikaülikoolis 2011. Oli külalisüliõpilane Maastrichti Ülikoolis 2004–2005, Islandi Ülikoolis 2006, University College London'is 2009, Leuveni Katoliiklikus Ülikoolis 2006–2007 ja 2010 ning järeldoktor Poliitikauuringute Instituudis Tokyos 2015–2016. Oli Tartu Ülikooli riigiteaduste instituudis erakorraline assistent 2005–2006. Aastast 2007 töötab Tallinna Tehnikaülikooli Ragnar Nurkse innovatsiooni ja valitsemise instituudis (kuni 2013 avaliku halduse instituut): assistent 2007–2008, teadur 2009–2015, vanemteadur 2015–2018, kaasprofessor tenuuris 2018–2023, alates 2023 täisprofessor tenuuris; instituudi direktor aastast 2017. Põhilised uurimisvaldkonnad: teadus- ja tehnoloogiapoliitika, rohepöördega seotud innovatsiooni ja riigivalitsemise protsessid. 2017– TTÜ majandusteaduskonna nõukogu liige 2017– TTÜ Ragnar Nurkse innovatsiooni ja valitsemise instituudi nõukogu esimees 2018– Teaduspark Tehnopoli nõukogu liige 2022– Tehnopoli nõukogu esimees Eesti Teaduse Infosüsteem TalTech teadusportaal Sihtasutuse Rohetiiger koduleht Erkki Karo Eesti Teaduse Infosüsteemis Erkki Karo publikatsioonid
Fresnoy

Fresnoy on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Fresnoy asub u. 32 km Montreuil-sur-Merist kagus tee D109 ääres. St. Éloi kirik, pärineb 16. sajandist. Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Galametz

Galametz on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Galametz asub u. 32 km Montreuil-sur-Merist kagus tee D340 ääres. St. Martini kirik, pärineb 18. sajandist. Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Brett McGurk

Brett H. McGurk (sündinud 20. aprillil 1973) on Ameerika Ühendriikide diplomaat, advokaat ja õppejõud. Ta on riikliku julgeoleku tippametikohtadel töötanud nii George W. Bushi, Barack Obama ja Donald Trumpi presidentuuri ajal. 2021. aastast töötab ta president Joe Bideni nõunikuna ning on Riikliku Julgeoleku Nõukogu koordinaator Lähis-Ida ja Põhja-Aafrika küsimustes. Oktoobris 2015 nimetas Barack Obama ta presidendi erisaadikuks Islamiriigi-vastase koalitsiooni juures. Ta töötas seal, kuni Donald Trump otsustas detsembris 2018 väed Süüriast välja viia. Ta on olnud ka nõunik Iraagi ja Iraani asjades. Aastatel 2014–2016 juhtis ta salajasi kõnelusi, mis viisid vangide vahetamiseni ja nelja ameeriklase vabastamiseni Iraanist. Enne seda oli ta George W. Bushi ajal presidendi erinõunik Iraagi ja Afganistani asjades ning Barack Obama ajal Ameerika Ühendriikide suursaadik Iraagis. James Franklin Jeffrey Joel Rayburn Michael Patrick Mulroy Hudson, John (22. detsember 2018). "US Envoy to Colition Fighting Isus Resigns in Protest of President's Syria Decision". The Washington Post. Vaadatud 22. detsembril 2018. Shaw, Adam (22. detsember 2018). "Brett McGurk, US envoy to anti-ISIS coalition, resigns in wake of Trump decision to pull troops from Syria". Fox News. Vaadatud 22. detsembril 2018.
Yoav Gallant

Yoav Gallant (heebrea keeles יוֹאָב גָּלַנְטְ‎; snd 8. novembril 1958) on Iisraeli poliitik ja erukindral, aastast 2022 Iisraeli kaitseminister. Ta on Likudi erakonna liige. Gallant on olnud Iisraeli Kaitsejõudude Lõunaväejuhatuse ülem. Jaanuaris 2015 liitus ta Kulanu erakonnaga. Ta valiti parlamenti ja temast sai ehitusminister. Ta liitus Likudiga 2018. aasta lõpus. Varem on ta olnud ka alija- ja integratsiooniminister ning haridusminister.
Linda Targo

Linda Tinnu Targo (29. mai 1928 Tartu – 5. aprill 2021) oli eesti tõlkija ja toimetaja. Ta lõpetas 1954. aastal Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogina ja töötas pikka aega toimetajana kirjastuses Eesti Raamat (algselt Eesti Riiklik Kirjastus). Ta tõlkis kirjandust vene ja inglise keelest, teiste hulgas Walter Scotti romaani "Rob Roy" ja Kenneth Grahame'i "Tuulesahin pajudes". Tema tõlgete hulgas on palju laste- ja noorsookirjandust. Targo oli Eesti Keeletoimetajate Liidu auliige. 2018 Edvin ja Lembe Hiedeli nimeline toimetajaauhind "Linda Tinnu Targo (29.05.1928 – 05.04.2021)", järelehüüe Eesti Keeletoimetajate Liidu kodulehel, 8. aprill 2021.
Michael Kurilla

Michael Erik Kurilla (snd 16. mail 1966) on Ameerika Ühendriikide sõjaväelane (kindral), alates 1. aprillist 2022 Ameerika Ühendriikide Keskväejuhatuse ülem. Varem on ta olnud XVIII õhudessantväekorpuse ülem ning Keskväejuhatuse staabiülem. "Register of Graduates and Former Cadets of the United States Military Academy". 1991. "PN1606 — Lt. Gen. Michael E. Kurilla — Army, 117th Congress (2021-2022)". U.S. Congress. 5. jaanuar 2022. Vaadatud 19. veebruaril 2021. Myers, Meghan (7. jaanuar 2021). "XVIII Airborne Corps commander set to be next CENTCOM boss". Military Times. "General Officer Announcement". U.S. Department of Defense (Ameerika inglise). 7. jaanuar 2021. Vaadatud 8. jaanuaril 2021. "Webcast: CENTCOM Welcomes New Commander". DVIDS. 1. aprill 2022. "Lieutenant General Michael E. Kurilla – General Officer Management Office". www.gomo.army.mil. "XVIII Airborne Corps hosts change of command, welcomes familiar Fort Bragg leader to the helm". www.army.mil.
Aet Varik

Aet Varik (ametlikult Aet Ringborg; sündinud 28. detsembril 1967) on eesti tõlkija. Ta on tõlkinud peamiselt inglise keelest ilukirjandust (Julian Barnes, Michel Faber, E. M. Forster, Kazuo Ishiguro, Hanif Kureishi, David Herbert Lawrence, David Lodge, David Malouf, Patrick McCabe, David Mitchell, Terry Pratchett, Anuradha Roy, Salman Rushdie, Paul Scott, Manil Suri, David Foster Wallace, Evelyn Waugh) ning mõtte- ja teaduskirjandust (Gregory Bateson, Carlo Ginzburg). Vähemal määral on ta tõlkinud rootsi keelest (Kerstin Ekman, Jonas Hassen Khemiri, Lotta Olsson). Ta on Eesti Kirjanike Liidu liige. Aet Varik on Maiga Variku tütar. Maiga Varik / Anu Saluäär, "Kuidas inimest ära tunda (ja tõlkida)", Looming 9, 2014, lk 1290–1301 (veebis juulis 2024).
Collybiopsis

Collybiopsis on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv perekond seeni. Collybiopsis gibbosa Collybiopsis peronata – end. kirbe metskõrges Collybiopsis ramealis – end. oksanupik, seltsiv nööbik, oksanööplik Collybiopsis andmebaasis eElurikkus.
Yoon Suk-yeol

Yoon Suk-yeol (korea keeles 윤석열; sündinud 18. detsembril 1960) on Lõuna-Korea poliitik ja jurist, aastast 2022 Lõuna-Korea president. Ta on Rahva Võimu Partei liige. President Moon Jae-ini ametiajal oli ta aastatel 2019–2021 Lõuna-Korea peaprokurör. Yoon on pärit Soulist ning lõpetanud Souli Ülikooli. Kui ta oli Souli piirkonnapeaprokuratuuri juht, oli tal võtmeroll ekspresidentide Park Geun-hye ja Lee Myung-baki võimu kuritarvitamises süüdi mõistmises. Juulis 2019 nimetas president Moon Jae-in ta riigi peaprokuröriks. Yooni juhtimisel uuris peaprokuratuur Mooni valitsuse mõjukat liiget Cho Kuki, kes oli sunnitud astuma justiitsministri kohalt tagasi. Yooni ja Mooni vastuolud tõid kaasa Yooni tagasiastumise märtsis 2021 ning tema populaarsuse konservatiivsete valijate seas 2022. aasta valimistel. Yoon teatas presidendiks kandideerimisest juunis 2021. Juulis liitus ta parempoolse Rahva Võimu Parteiga ning novembris esitas erakond ta kandidaadiks. Teda on peetud sotsiaalselt konservatiivseks ning majanduslikult liberaalseks, tema valimislubaduste seas olid majanduslike regulatsioonide lõdvendamine ning Soolise võrdõiguslikkuse ja perekonnaasjade ministeeriumi likvideerimine. Yoon võitis 9. märtsil 2022 toimunud valimistel napilt Demokraatliku Partei kandidaati Lee Jae-myungi ning asuts ametisse 10. mail 2022. Juulis 2023 väisas ta Leedus toimunud NATO tippkohtumist ning pärast seda suundus Ukrainasse, kus külastas Butšat ja Irpinit. Tema valitsusajal peeti esimene Lõuna-Korea ja Vaikse ookeani saarte tippkohtumine (2023) ning esimene Lõuna-Korea ja Aafrika tippkohtumine (2024). Ta on käinud välja idee korraldada ka Lõuna-Korea ja Kesk-Aasia riikide tippkohtumine. Oktoobris 2023 kohtus ta Soulis president Alar Karisega. Lõuna-Korea poliitika 2022. aasta Lõuna-Korea presidendivalimised Yoon Suk-yeoli valitsus "Who is Yoon Seok-youl, South Korea's conservative candidate for president?". The Economist. ISSN 0013-0613. Originaali arhiivikoopia seisuga 13. veebruar 2022. Vaadatud 13. veebruaril 2022. Shin, Hyonhee (5. november 2021). "S.Korea's ex-top prosecutor to challenge Moon's party in 2022 presidential election". Reuters (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 13. veebruar 2022. Vaadatud 13. veebruaril 2022. Shin, Mitch (5. november 2021). "Yoon Suk-yeol Wins People Power Party's Presidential Primary". The Diplomat. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. juuni 2022. Vaadatud 9. mail 2022. Gibson, Jenna (16. oktoober 2019). "South Korea's Cho Kuk Saga Ends". thediplomat.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. november 2022. Vaadatud 2. novembril 2022. Gibson, Jenna (10. detsember 2020). "South Korea's Prosecution Reform Saga Heads Toward Final Showdown". thediplomat.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. november 2022. Vaadatud 2. novembril 2022. "South Korean president makes surprise visit to Ukraine". NBC News. 15. juuli 2023. "'K-Silk Road' puts Korea, Central Asia together". The Korea Times. 27. juuli 2024.
Gouy-Saint-André

Gouy-Saint-André on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Gouy-Saint-André asub umbes 16 km Montreuil-sur-Merist kagus tee D137 ääres. Kloostrivärav St. Martini kirik, pärineb 16. sajandist. St. Martini klooster. 1130. aastal valisid premonstraatlastest mungad Canche'i ja Authie jõe vahelisel lavamaal koha endile kloostri ehitamiseks. Kirikut alustati 1156. aastal ja see pühitseti sisse 1220. aastal. Seda ümbritsesid paljud hooned ning sellel oli suur torn, ait ja kaks ristikäiku. 16. ja 17. sajandi vaenutegevus põhjustas palju kahju. 18. sajandi algusaastatel rekonstrueeriti kirikuhoone, ülejäänud kloostriga tehti seda 1751. aasta paiku Dom Ignace Crépini juhtimisel arhitekt Arrageois Merville'i juhendamisel. Pärast revolutsiooni jäid püsti vaid kloostrikirik ja põllumajanduslikud kõrvalhooned. Seejärel muutis markii de Riencourt selle lossiks. Taluhooned ehitati aastatel 1752–1755 arhitekt Claude Brunioni juhatusel ja neid laiendati kuni 1784. aastani. Praeguste hoonete fassaadid on arhitektuurselt erakordsed telliste ja kividega. Briti väed põletasid lossi 1918. aastal kogemata maha. Peavärava kohal oleval kolmnurksel frontoonil on kloostri ja Amiensi piiskopi käed. See on tüüpiline selle perioodi klassikalisele arhitektuuristiilile. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Räpina Jack

Räpina Jack on eestikeelne rokkmuusikat viljelev bänd. Bändi kuuluvad terase ütlemise ja rafineeritud riimidega jutumees, ansamblist Bombillaz tuntud Kill Kaare ehk KillBaba ning peenelt arrogantse esinemislaadiga uljas kitarrikangelane Hain Hoppe ehk Hash. Nende muusikast leiab bluusi, rock‘n‘roll‘i, kantrit, folki ning törtsuke isegi reggae‘t ja hiphoppi. Koduleht
Ingerimaa tragunirügement

Ingerimaa tragunirügement (rootsi k. Ingermanländskt dragonregement) oli 1700–1710 ning edaspidi teise nime all tegutsenud Rootsi ratsaüksus, mis võttis osa Põhjasõjast. Üksuse esimene juhataja oli ratsaväekindral Otto Vellingk. Idee tragunirügemendik loomiseks tõi esimest korda välja Otto Vellingk, kes oma 21. aprilli kirjas rkj Karl XII-le rõhutas Ingerimaa kaitseks vajaminevate vägede puudust. Selle lahendamiseks pakkus ta moodustada Soome ratsarügementidest võetavate sõdurite pealt uue tragunirügemendi, mis peaks tegutsema ka rahuajal. Kuningas oli sellele vastu, kuid juuli alguseks oli rügemendi moodustamisega juba algust tehtud. 1702. aastaks oli Vellingki juhitud üksuses 380 meest. 1706. aastal sai rügemendi järgmiseks juhatajaks ooberst Jürgen Hastfer, kelle eest juhtis rügementi ooberstleitnant Heinrich Otto von Brakel, kelle käe all oli üksuses 1708. aastal 560 meest. Samal aastal osales rügement Georg Lybeckeri sõjakäigul Ingerimaal. Osa üksusest langes Viiburi piiramise järel vangi. Ülejäänud tragunirügementi asus juhtima Heinrich Otto von Brakel, kelle järgi kutsuti üksust ka Brakeli tragunirügemendiks. Selleks ajaks oli rügement ainuke, Läänemereprovintsides moodustatud üksus, mis polnud hävinud. Brakeli surma järel võttis rügemendi üle Anders Boije, kes juhatas seda kuni 1716. aastani. Viimaseks rügemendiülemaks oli Joachim Georg von Ganschou, kelle all taganes üksus Soomest Rootsi. 1719. aastal liideti tragunirügement Soome maatragunirügemendiga. "Otto Vellingk and the new regiments : part 1". Vaadatud 24.07.2024. "Svenska arméns regementen 1700-1718". Lk 13, 15-16. Vaadatud 24.07.2024. "The Swedish Army 1700-1718". Vaadatud 24.07.2024. Kjellander, Rune (2003). Sveriges regementschefer 1700-2000. Lk 271.