laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Purjetamine 1968. aasta suveolümpiamängudel

Purjetamine 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos 14.–21. oktoobril. Purjeregatt korraldati Acapulcos (Acapulco de Juárez) Guerrero osariigis. Esimest korda kasutati olümpiamängudel järgmist punktiarvestust: 1. koht 0, 2. koht 3, 3. koht 5,7, 4. koht 8, 5. koht 10, 6. koht 11,7, alates 7. kohast koht + 6 punkti. Need, kes ei startinud või katkestasid, said viimase koha punktid (võistlejate arv + 6). Diskvalifitseeritud said lisaks veel 3 punkti (võistlejate arv + 9). Halvim sõit ei läinud arvesse. Viimast korda võisteldi 5,5 m klassis, järgmistel suveolümpiamängude regatil tuli selle klassi asemel kasutusele Soling. Olümpiavõitja 1964: Wilhelm Kuhweide (Saksamaa). 36 võistlejat. Olümpiavõitja 1964: Uus-Meremaa (roolimees Earle Wells). 30 paatkonda. Olümpiavõitja 1964: Bahama (roolimees Durward Knowles). 20 paatkonda. Olümpiavõitja 1964: Taani (roolimees Olaf Berntsen). 23 paatkonda. Olümpiavõitja 1964: Austraalia (roolimees William Northam). 14 paatkonda.
Walther von Brauchitsch

Walther Heinrich Alfred Hermann von Brauchitsch (4. oktoober 1881 Berliin Saksamaa keisririik – 18. oktoober 1948 Hamburg Saksamaa) oli saksa kindralfeldmarssal, Saksa armee maavägede ülemjuhataja 1938 kuni 1941. Walther von Brauchitsch oli ratsaväekindrali Bernhard von Brauchitschi poeg. Esimese maailmasõja ajal oli ta läänerindel kindralstaabi liige. 1932. aastast oli ta Saksa suurtükiväe inspektor, 1933. aastast diviisi- ja 1935. aastast korpuseülem. Walther von Brauchitsch vabastati teenistusest 19. detsembril 1941 pärast Moskva vallutuse ebaõnnestumist, Teises maailmasõjas ja südamerabandust. Pärast sõda ta vahistati kahtlustatuna sõjakuritegudes, kuid ta suri enne süüdistuse esitamist.
Vala

Vala on objektorienteeritud programmeerimiskeel. Lihtne "Hello, World!" programm: int main() { print("Hello World\n"); return 0; } Keerulisem versioon, kus kasutatakse Vala objektorienteeritud programmeerimise võimalusi: class Sample : Object { void greeting() { stdout.printf("Hello World\n"); } static void main(string[] args) { var sample = new Sample(); sample.greeting(); } } Näide, kus GTK+-i abil luuakse graafiline "Hello, World!" programm: using Gtk; int main (string[] args) { Gtk.init(ref args); var window = new Window(); window.title = "Hello, World!"; window.border_width = 10; window.window_position = WindowPosition.CENTER; window.set_default_size(350, 70); window.destroy.connect(Gtk.main_quit); var label = new Label("Hello, World!"); window.add(label); window.show_all(); Gtk.main(); return 0; }
Tom Hardy

Tom (õieti Edward Thomas) Hardy (sündinud 15. septembril 1977) on inglise näitleja. Ta on teinud märkimisväärseid rolle sellistes filmides nagu "Bronson", "Võitleja", "Plekksepp, rätsep, sõdur, nuhk", "Algus" ja "Pimeduse rüütli taastulek". Ta on vanaema poolt dargi päritolu.  Tom Hardy – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Tom Hardy andmekogus IMDb (inglise)
Christian Bale

Christian Charles Philip Bale (sündinud 30. jaanuaril 1974) on inglise näitleja. Bale on eelkõige tuntud tänu Batmani rollile Christopher Nolani Batmani triloogias ("Batman alustab", "Pimeduse rüütel", "Pimeduse rüütli taastulek"). Christian Bale võitis 2011. aastal Kuldgloobuse auhinna parima meeskõrvalosatäitja rolli eest filmis "Võitleja".  Christian Bale – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Christian Bale andmekogus IMDb (inglise)
Abel

Abel on mitme isiku, koha ja asja nimi. Abel (eesnimi) Abel (perekonnanimi) Niels Henrik Abel, norra matemaatik (1802–1829; kuulus Abelite suguvõssa) Abel on linn USA-s Alabama osariigis.
Riia vikaarpiiskopkond

Vene Õigeusu Kiriku Pihkva piiskopkonna Riia vikaarpiiskopkond (ka Riia abipiiskopkond) oli aastatel 1836–1850 eksisteerinud administratiivne üksus Vene Õigeusu Kirikus. Riia vikaarpiiskopkond moodustati keiser Nikolai I ukaasiga 25. juunil (vkj 13. juunil) 1836 Pihkva piiskopkonna koosseisus, et võidelda vanausuliste arvukuse ja mõjuvõimu kasvuga Kuramaa ja Liivimaa kubermangudes. Uue abipiiskopkonna juht hakkas kandma Riia piiskopi tiitlit ja allus Pihkva (pea)piiskopile. Vikaarpiiskopkonna keskus asus tänase Läti alal Riias. Piiskopi juures tegutses piiskopi kantselei, mille koosseisus oli ette nähtud kirjatoimetaja ja kahe kirjutaja ametikohad. Pühima Valitseva Sinodi andmetel kuulus piiskopkonna koosseisu 1840. aastal 24 kirikut ja usklikke oli selle haldusalas 13 484. Peamiselt oli tegemist vene keelt kõnelenud inimestega, kelle enamuse moodustasid riigiametnikud, sõjaväelased ja kaupmehed. Koguduste ja kirikute arv piiskopkonnas hakkas kiiresti kasvama seoses 1840. aastatel aset leidnud usuvahetusliikumisega, mille tulemusel pöördus luterlusest õigeusku enam kui 100 000 eesti ja läti rahvusest talupoega. Nii oli 1850. aastaks abipiiskopkonna aladel 146 183 õigeusklikku, kelle teenindamiseks oli loodud 117 kogudust, 109 kirikut, 2 kloostrit ja 28 kihelkonnakooli. Alates 1847. aastast tegutses vikaarpiiskopkonna koosseisus Riia vaimulik kool, mille baasil asutati 1850. aastal Riia Vaimulik Seminar. Keiser Nikolai I kinnitas selle kooli asutamise oma ukaasiga 23. veebruaril (vkj 11. veebruaril) 1846. Vikaarpiiskopkond likvideeriti keiser Nikolai I ukaasiga 9. märtsist (vkj 23. veebruarist) 1850, mis jõustus sama aasta 13. juulil (vkj 1. juulil). Senine vikaarpiiskopkond viidi Pihkva piiskopkonna koosseisust välja ja sellest moodustati iseseisev teise klassi piiskopkond, mis hakkas kandma Riia ja Miitavi piiskopkonna nime. Uue piiskopkonna esimeseks piiskopiks sai senine Riia vikaarpiiskop Platon. Riia vikaarpiiskopkonda jõudsid selle eksisteerimise kestel juhtida kolm ülemkarjast: Läti õigeusu kiriku juhtide loend Pihkva ja Velikije Luki piiskopkond Riia ja Miitavi piiskopkond Гаврилин, Александр Валентинович. Очерки истории Рижской епархии. 19 век. Рига, Филокалия, 1999.
Riia piiskop

Riia piiskop on vaimulik tiitel, mida on kandnud eri aegadel eri kirikute vaimulikud: Riia piiskop oli katoliikliku Riia piiskopkonna kõrgeima juhi tiitel aastatel 1199–1253 ja 1918–1923; Riia piiskop oli õigeusu Pihkva piiskopkonna abipiiskopi tiitel aastatel 1836–1850. Riia ja kogu Läti piiskop Riia ja Miitavi piiskop Riia peapiiskop
Emma Stone

Emma (õieti Emily Jean) Stone (sündinud 6. novembril 1988 Scottsdale'is) on Ameerika Ühendriikide filmi- ja seriaalinäitleja. Rolli eest muusikalis "La La Land" (2016) pälvis ta parima komöödia- või muusikafilmi naisosatäitja Kuldgloobuse. Sama rolli eest pälvis ta parima naisosatäitja auhinna Ameerika Ekraaninäitlejate Gildilt, Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemialt ning ka Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia Oscari. Emma Stone andmekogus IMDb (inglise)
LimeWire

LimeWire on tasuta ja avatud koodiga Gnutella kasutajalt-kasutajale (inglise peer to peer) võrgu klient, mis on välja lastud GNU litsentsiga. Programm lubab jagada faile üle Gnutella kasutajalt-kasutajale võrguprotokolli. See oli esimene failivahetusprogramm, mis toetas läbi kahe tulemüüri failide jagamist, võimalus mida tutvustati versiooniga 4.2, mille väljalase toimus 2004. aasta novembris. LimeWire on kirjutatud Javas ja tänu sellele töötab kõigil platvormidel kuhu on Java eelnevalt paigaldatud. Et hõlbustada installimist tavakasutajale, on arendajad välja lasknud install-paketid Microsoft Windowsi, Mac OS Xi ja ka Linuxi (Linuxi jaoks on vigade vältimiseks lastud ainult rpm paketina, seda toetavad SuSe 9.x, Suse 10.x, RedHat ja sellele üles ehitatud Linuxid (Fedora Core, Mandiva). Kuid ta paistab silma kui parim üleplatvormiline failivahetusprogramm, mis on leidnud endale suure kasutajaskonna Apple-Macintoshi platvormil. Programm on tõlgitud eesti keelde. (Kuigi ollakse väga vastutulelikud programmi uuendamisele, võttis eestikeelse kasutajaliidese ilmumine palju aega. Asjaolu, et pea iga kahe päeva tagant uuendatakse programmi.) Ainuüksi veebilehelt www.download.com on programmi alla laaditud üle 136 miljoni korra. Programm on kirjutatud programmeerimiskeeles Java. LimeWire'i ametlik koduleht
Koordinaadisüsteem

Koordinaadisüsteem ehk koordinaadistik ehk koordinaatide süsteem on eeskiri, mis määrab punkti asukoha ühe või enama arvu abil. Neid arve nimetatakse punkti koordinaatideks. Punkti asukoha üheseks määramiseks vajalik koordinaatide arv on ruumi mõõde ehk dimensioon. Lineaarsed koordinaadid: Ristkoordinaadid Kaldkoordinaadid Kõverjoonelised koordinaadid kahemõõtmelises ruumis: Polaarkoordinaadid Elliptilised koordinaadid Paraboolsed koordinaadid Hüperboolsed koordinaadid Bipolaarsed koordinaadid Kõverjoonelised koordinaadid kolmemõõtmelises ruumis: Silindrilised koordinaadid Sfäärilised koordinaadid Koordinaaditeisendus Reeper (matemaatika) Atlas (matemaatika) Geograafilised koordinaadid Taevakoordinaatide süsteem Üldistatud koordinaadid Kanoonilised koordinaadid Kaasik, Ü. (2002). Matemaatikaleksikon. Tartu.
Jean-Philippe Toussaint

Jean-Philippe Toussaint [ža(n)fil'ip tuss'ää(n)] (sündinud 29. novembril 1957 Brüsselis) on Belgia kirjanik ja filmirežissöör. Ta kirjutab prantsuse keeles. Toussaint sündis Brüsselis, ent asus 1971. aastal elama Pariisi, kus omandas keskhariduse. 1978. aastal lõpetas ta Pariisi Politoloogiainstituudi (Institut d'études politiques de Paris) riigiteaduse alal ning sai aasta hiljem DEA (Diplome d'études approfondies) uuema ajaloo alal. 1980. aastate alguses töötas ta mõnda aega prantsuse keele õpetajana Alžeerias. Hiljem on elanud veel Madridis ja Berliinis, seejärel Brüsselis ja Korsikal. "La Salle de bain" (1985; eesti keeles "Vannituba", tõlkinud Kail Kaiss, Tallinn: Atlantise Kirjastus, 2008) "Monsieur" ("Härra", 1986) "L'Appareil-photo" ("Fotoaparaat", 1988) "La Réticence" ("Vaikivus", 1991) "La Télévision" ("Televisioon", 1997; pälvis samal aastal Victor Rosseli auhinna) "Autoportrait (à l'étranger)" ("Autoportree (võõrsil)", 1999) "Faire l'amour" (2002; eesti keeles "Armastajad", tõlkinud Leena Tomasberg; Tallinn: Pegasus, 2010) "Fuir" ("Põgenemine", 2005; pälvis samal aastal Prix Médicis) "La Mélancolie de Zidane" ("Zidane'i melanhoolia", 2006) "La Vérité sur Marie" ("Tõde Marie kohta", 2009; pälvis samal aastal Prix Décembre'i) "L'Urgence et la Patience" (2012; eesti keeles "Tung ja kannatlikkus". Tõlkinud Triinu Tamm; Tallinn, 2017) 1989 "La Salle de bain" (režissöör John Lvoff, stsenaristid Jean-Philippe Toussaint ja John Lvoff) 1990 "Monsieur" (režissöör ja stsenarist) 1992 "La Sévillane" (režissöör ja stsenarist) 1998 "La Patinoire" (režissöör ja stsenarist) 2005 Prix Médicis Toussaint tutvus Alžeerias viibides Madeleine Santandréaga, nad abiellusid 1983. aastal, neil on poeg ja tütar. Kail Kaiss, "Autorist", raamatus: Jean-Philippe Toussaint, Vannituba. Tallinn: Atlantise Kirjastus, 2008, lk. 73 Jean-Philippe Toussainti koduleht Jean-Philippe Toussaint andmekogus IMDb (inglise)
Seotud vektor

Seotud vektor ehk vektor on sirge suunatud lõik, st lõik, mille puhul on kindlaks määratud, kumb selle otspunktidest on algus, kumb lõpp. Alguseks olevat punkti nimetatakse vektori alguspunktiks ehk rakenduspunktiks, lõpuks olevat punkti vektori lõpp-punktiks. Vektorit, mille algus on punktis A ja lõpp punktis B {\displaystyle B} , tähistatakse A B → {\displaystyle {\overrightarrow {AB}}} . Vektoreid võidakse tähistada ka ladina väiketähtedega, mille kohal on nool (või ka kriips), näiteks a → {\displaystyle {\vec {a}}} . Levinud on ka vektori sümboli panemine paksu kirja: a {\displaystyle \mathbf {a} } . Vektoril on loomulik seos rööplükkega, mis selgitab vektori nimetust (ladina sõnast vector 'vedaja'). Iga suunatud lõik määrab üheselt tasandi või ruumi rööplükke: näiteks vektor A B → {\displaystyle {\overrightarrow {AB}}} määrab rööplükke, mis viib punkti A {\displaystyle A} punktiks B {\displaystyle B} , ja ümberpöördult, rööplüke, mis viib punkti A {\displaystyle A} punkti B {\displaystyle B} , määrab üheselt suunatud lõigu (näiteks A B → {\displaystyle {\overrightarrow {AB}}} ) suuna ja pikkuse (teiste sõnadega, määrab üheselt vabavektori A B → {\displaystyle {\overrightarrow {AB}}} ; tõepoolest, rööplükke korral nihkuvad kõik punktid ühes suunas ühele kaugusele, nii et vabavektoritena A 1 B 1 → = A 2 B 2 → = A 3 B 3 → = … {\displaystyle {\overrightarrow {A_{1}B_{1}}}={\overrightarrow {A_{2}B_{2}}}={\overrightarrow {A_{3}B_{3}}}=\dots } ). Vektori seostamine rööplükkena võimaldab vektorite liitmist loomulikult ja intuitiivselt defineerida, nimelt seostades liitmist rööplükete kompositsioonina (järjestikuse rakendamisena). Ka vektori korrutamine arvuga saab loomuliku tõlgenduse.  Pikemalt artiklis Vektori pikkus Vektori A B → {\displaystyle {\overrightarrow {AB}}} pikkuseks nimetatakse lõigu A B {\displaystyle AB} pikkust, seda tähistatakse tavaliselt | A B → | . {\displaystyle |{\overrightarrow {AB}}|.} Nullvektorid on vektorid, mille algus- ja lõpp-punkt langevad kokku. Nende pikkus on 0 ja nendele ei omistata suunda.
Tammet

Tammet on perekonnanimi. Nimede eestistamisel määrati Tammet uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Danberg, Dreifelden, Grüntamm, Kernmann, Peterson, Romberg-Koppelson, Serpov, Stamm, Tamberg, Tammann, Tampärk, Teilemann, Tireson, Tomberg, Vacker, Vakker, Veide ja Viermann. Alexei Tammet-Romanov (suri 1977), Kanada elanik, kes väitis end olevat Venemaa troonipärija Aleksei Nikolajevitši Daniel Paul Tammet (1979, London), autistlik matemaatikageenius Tanel Tammet (1965), eesti arvutiteadlane ja poliitik
Washington Rodríguez

Washington Rodríguez Medina (4. aprill 1944 Montevideo – 31. detsember 2014) oli Uruguay poksija. Rodríguez sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali. Ta kaotas poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Takao Sakuraile (Jaapan) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta oli esimene ja on seni ainus Uruguay poksija, kes on olümpiamängudel võitnud medali. Rodríguez poksis aprillist 1965 kuni juulini 1969 elukutselisena ning pidas kokku 6 kohtumist, millest võitis 5 (neist 4 nokaudiga) kohtumist ja kaotas 1 (selle nokaudiga) kohtumise. "Falleció "Cuerito" Rodríguez 18. suveolümpiamängude poksivõistlus. Tōkyō 1964. Tulemused inglise keeles Washington Rodríguez veebisaidil Olympedia (inglise) Washington Rodríguez veebisaidil BoxRec (inglise)
Linda Kits-Mägi

Linda Kits-Mägi (aastani 1939 Mägi; 3. juuni 1916 Jekaterinburg – 19. märts 1990 Tartu) oli eesti maalikunstnik. Sündis Venemaal piiritusemeistri perekonnas. Elas 1921. aastast Eestis. Õppis alates 1934. aastast Kõrgemas Kunstikoolis Pallas. Lõpetas Tartu Kõrgemad Kujutava Kunsti Kursused 1943. aastal Ado Vabbe õpilasena. Seejärel töötas Tartus vabakunstnikuna. Kunstnike Liidu liige alates 1944. aastast. Loonud peamiselt natüürmorte, lille- ja interjöörimaale. Maalinud impressionistliku käsitlusega elurõõmsaid, särava ja heleda koloriidiga ka maastiku- ja linnavaateid ning portreid. Tugeva ja kõigutamatu natuuriga jäi ta nii sotsialistliku realismi pealetungil kui ka mõjuka kunstnikust abikaasa Elmar Kitse kõrval truuks oma naiselikule maalilaadile. Väljaspool õpilasnäitusi esines kunstnik laiema avalikkuse ees esimest korda 1940. aastal Tallinna Kunstihoones toimunud sügisnäitusel. 1960. aastal korraldas Tartu Riiklik Kunstimuuseum Linda Kits-Mäe kui väljapaistva Tartu naiskunstniku isikunäituse, kus oli eksponeeritud üle saja teose. Isikunäitused toimusid ka aastatel 1960, 1973 ja 1987. 1986 – Konrad Mäe preemia 1987 – Eesti NSV teeneline kunstnik Oli Elmar Kitse abikaasa ning kunstnik Saskia Kasemaa ja flöödimängija Margus Kitse ema. "Linda Kits-Mägi maalid", Tartu Riiklik Kunstimuuseum, 1986 (eesti- ja venekeelne näitusekataloog) Linda Kits-Mägi teostevalik Haus galerii kodulehel
Mait Kõiv

Mait Kõiv (sündinud 17. augustil 1961) on eesti ajaloolane, Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituudi ja Tallinna Ülikooli humanitaarteaduste instituut õppejõud. Ta kaitses 1992. aastal magistritöö "Charillos of Sparta and Pheidon of Argos. A Study in the Beginning of Greek Tyranny". 2003. aastal kaitses doktoritöö teemal "Ancient Tradition and Early Greek History". Ta tegeleb vanaaja, eriti Vana-Kreeka ajaloo uurimisega. Samuti on ta suure hulga kooliõpikute autor ja kaasautor. Alates 1985. aastast abielus ajaloolase ja arhivaari Lea Kõivuga. 1998 "Vanaaeg" ISBN 9985-2-0063-2 2003 "Ancient tradition and early Greek history : the origins of states in early-archaic Sparta, Argos and Corinth." Juhendaja: Mati Laur (doktoritöö). ISBN 9985-2-0807-2 "Inimene, ühiskond, kultuur, 1. Vana-Idamaad, Vana-Kreeka ja Vana-Rooma: XI klassi ajalooõpik"; koos Ain Mäesalu, Krista Piirimäe ja Märt Tänavaga, koostaja: Helmut Piirimäe "Keskaeg. I ja II osa: ajalooõpik 7. klassile"; koos Priit Raudkiviga "Keskaja ajalugu (kuni 15. sajandini): õpik VII klassile"; koos Jaak Naberi, Priit Raudkivi ja Tõnis Ritsoniga "Homerose küsimus", Kultuuri maja, Vikerraadio, 18. juuni 2005 (vestlevad Mait Kõiv ja Tarmo Tiisler) "Mida me teame Trooja sõjast?", Kultuuri maja, Vikerraadio, 23. juuli 2005 (vestlevad Mait Kõiv ja Tarmo Tiisler) Mait Kõiv Eesti Teadusinfosüsteemis
Ryōta Murata

Ryōta Murata (jaapani 村田 諒太 Murata Ryōta; sündinud 12. jaanuaril 1986 Naras) on Jaapani poksija. Murata võitis keskkaalus (kuni 75 kg) 2012. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Murata sai keskkaalus (kuni 75 kg) 16. maailmameistrivõistlustel (Bakuu, 2011) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Jevhen Hõtrovile (Ukraina) . 30. suveolümpiamängude poksivõistlus. London 2012. Tulemused inglise keeles 16. maailmameistrivõistlused poksis. Bakuu 2011. Tulemused inglise keeles Ryōta Murata veebisaidil Olympedia (inglise)
Rääma prügila

Rääma prügila on aastatel 1957–2011 tegutsenud prügila Pärnu maakonnas. Prügilast põhjasuunda jääb Rääma raba ja lõunasse Pärnu linn. Prügila geograafilised koordinaadid on 58° 24′ 22″ N, 24° 31′ 38″ E. 2002 moodustasid Pärnu linn ja Paikuse vald uue prügila rajamiseks osaühingu Paikuse Jäätmekäitluskeskus. Paikuse prügila valmis 2006. aastal ning sama aasta suvest enam Rääma prügilasse jäätmeid vastu ei võetud. Ühtlasi alustati prügila sulgemistöödega. Tegutsemisaja lõpuks oli prügilas 1,2 miljonit m³ jäätmeid. Prügila pindala oli ligikaudu 18,4 hektarit. 2008. aasta lõpus sai Keskkonnainvesteeringute Keskuse poolt allkiri otsusele prügila sulgemistööde rahastamisdokumendile, millega eraldati Euroopa Liidu Ühtekuuluvusfondist ligi 130 miljonit krooni. Selle kohaselt pidi 2011. aasta aprilliks valmima ka elektri ja soojuse koostootmisjaam. Lõplikuks eraldatud summaks kujunes siiski aga ligi 50 miljonit krooni. Koostootmisjaam valmis 2011. aasta sügisel ja ametlik prügila sulgemine viidi läbi 28. oktoobril 2011. Prügilagaasi loodeti koguma hakata mahus umbes 2,1 miljonit kuupmeetrit aastas, millest saaks toota 3,5 MWh elektrienergiat ööpäevas. Gaasi arvati jätkuvat 15 aastaks ning prügila kuulutatakse lõplikult utiliseerituks 30 aasta pärast sulgemist. "Pärnus suleti Rääma prügila" ERR, 28. oktoober 2011 "FOTOD: Suletud hiigelprügilast sai kasulik rohelise energia allikas" eestielu.delfi.ee, 16. november 2012 "Rääma prügila saab elektri ja soojuse koostootmisjaama"[alaline kõdulink] Bioneer, 22. september 2010 Pärnu Rääma prügila korrastamine KIK "Pärnu Rääma prügila toodab elektrit" Reporter, 28. oktoober 2011 "Rääma prügila soojus- ja elektrijaam ootab pidu" Pärnu Postimees, 17. september 2011
Priit Saksing

Priit Saksing (12. juuli 1950 Tartu – 28. september 2024) oli Eesti poliitik ja riigiametnik. 25. maist 1988 kuni 15. jaanuarini 1990 oli ta Jõgeva rajooni RSN Täitevkomitee esimees ning 15. jaanuarist 1990 kuni 6. juulini 1994 Jõgeva maavanem. Priit Saksing õppis 1957–1969 Tartu 7. Keskkoolis ja 1969–1973 Eesti Põllumajanduse Akadeemias metsamajanduse erialal. Alates 1972. aastast töötas Priit Saksing Kambja metskonnas abimetsaülemana. Aastatel 1975–1981 oli ta Kuuste metskonna metsaülem ja 1981–1988 Jõgeva Metsamajandi direktor. Aastatel 1988–1994 oli ta Jõgeva rajooni TSN Täitevkomitee esimees ning Jõgeva maavanem. Aastatel 1994–1995 töötas Priit Saksing Tallinna Sadamas personalidirektorina ja 1995–1997 RAS Silmetis peadirektorina, kus jäi vahele suurriisumisega 1,7 miljoni krooni ulatuses ning sai kolm aastat vanglakaristust tingimisi . Aastatel 1997–1998 oli Saksing Sillamäe Linnavolikogu esimees. Aastatel 1998–1999 töötas ta AS-is Hotronic arendusdirektorina. 1999–2005 oli Saksing mitme ettevõtte nõukogu esimees (kuni 2003 AS Modulvest ja AS Korel SYS, 2003–2005 AS Eesti Energomontaaž). Alates 2003. aastast on Priit Saksing Peipsi Kalurite Ühingu juhatuse esimees, aastatel 2005–2007 oli ta ISCG juhatuse liige, aastast 2007 Kivikuvand OÜ nõunik ning alates 2011. aastast Eesti Mereakadeemia Nõunike Kogu liige. 2008. aastal pälvis Priit Saksing Jõgevamaa vapimärgi. Priit Saksingi elulugu IRL kodulehel Priit Saksing jäi süüdi Silmeti raha riisumises, Delfi, 23.02.2000 Jõgevamaa vapimärgi pälvis ettevõtja Priit Saksing, ERR uudised, 23.02.2008
Jõgevamaa Kuldrist

Jõgevamaa Kuldrist on Jõgeva maakonna autasu, mis antakse isikutele, kes oma töö ja tegevusega on andnud olulise panuse Jõgevamaa arengusse. Teenetemärk on ülekullatud hõbedast ja oma kujult rist, mille keskel on värviline Jõgevamaa vapp. Risti harude vahel on neli kuldset ristikheinalehte. Jõgevamaa Kuldristi mõõdud on 44×44 millimeetrit. Kuldristi lint on 35 mm ja Jõgevamaa vapi värvides: sinise ja rohelise välja poolitavad kolm valget joont. Teenetemärgi statuut kinnitati 25. jaanuaril 2007. Jõgevamaa Kuldristi väljaandmise otsustab Jõgeva maavanem koostöös Jõgevamaa Omavalitsuste Liiduga. Korraline andmine toimub üks kord aastas – 24. veebruariks, Eesti iseseisvuspäevaks. Esimest korda anti need välja 2006. aastal. Teenetemärki võib saada kord elu jooksul. Teeneteristi kavandi autor on Heino Prunsvelt. 2006 Tiiu Luga, Wojciech Wroblewski, Kaupo Ilmet 2007 Arvi Tammel, Mauri Heinonen, Minni Tarum, Toivo Tõnson 2008 Erkki Kukkonen, Andres Koern, Rein Mõts, Jüri Morozov 2009 Kuno Männik, Airi Rütter, Mati Kepp, Mai Treial, Ants Orgulas, Toomas Vahur, Ari Åberg, Endel Kiisk 2010 Ludmilla Hannula, Toivo Kens, Laine Lembavere, Margus Oro, Janno Rosenberg 2011 Jaan Aiaots, Inge Kottisse, Hendrik Allsaar, Meelis Paavel, Tiit Maripuu 2012 Maria Firsova, Arved Külanurm, Peep Põdder, Tarmo Tein, Haana Zuba-Reinsalu 2013 Kari Juhani Hätönen, Andres Kert 2014 Helje Tamme, Arvi Kink, Urmas Astel, Ahti Kalde 2015 Hannes Alusalu, Aivar Kokk, Viivi Lani, Eha Niglas, Harri Virta 2016 Aimar Arula, Anne Mihkeles, Juss Maurer, Jaanus Murakas 2017 Reet Alev, Indrek Eensalu, Neeme Katt, Taisto Liivandi, Rutt Tänav "Jõgevamaa teenetemärkidele kandidaatide esitamise aeg hakkab lõppema"[alaline kõdulink]. Postimees, 4. jaanuar 2008 Jõgevamaa teenetemärgid
Nikolai Aksinin

Nikolai Aksinin (vene keeles Николай Михайлович Аксинин; 1. mai 1925 Glamazdino, Glamazdino vald, Dmitrijevi maakond, Kurski kubermang (praegu Homutovka rajoon, Kurski oblast) – 8. aprill 1993 Tallinn) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane (kindralmajor) ja Eesti NSV poliitik. Tema vanemad olid kolhoosnikud. Ta lõpetas 1956. aastal Sverdlovski oblasti Kamõšlovi linnas keskkooli, 1959. aastal Stalini-nimelise soomusväe akadeemia ja 1970. aastal Kõrgemad Akadeemilised Sõjaväekursused. Aastatel 1941–1943 töötas ta traktoristina Saraatovi oblastis. Aastal 1943 mobiliseeriti ta Punaarmeesse. Teisest maailmasõjast võttis ta osa 1. Balti rinde koosseisus. Augustis 1944 sai ta Ida-Preisimaal Nemunase jõe forsseerimisel kuulipildurite rühma komandörina haavata. Pärast haiglaravi teenis ta 1983. aastani Nõukogude soomusväes (sealhulgas aastatel 1969–1974 Tallinnas). Pärast erruminekut tegutses ta sõjaveteranide organisatsioonides. Ta valiti Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liikmeks. Aksinin suri 8. aprillil 1993 ja maeti 14. aprillil 1993 Liiva kalmistule. Eesti kalmistute register[alaline kõdulink] "Kes on kes Eesti poliitikas". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1992 Nekroloog (vene keeles). Молодёж Эстонии, 13. aprill 1993