laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
BL 1.2-inch

Ordnance BL 9.2-inch howitzer (inglise keelest Ordnance'i BL 9,2-tolline haubits) on Suurbritannia raske piiramishaubits. Haubits oli esimeses maailmasõjas Prantsusmaal teeninud Briti üksuste põhiline kaudtule vastase tule element, see kuulus paljude Royal Garrison Artillery üksuste relvastusse. Haubits jäi teenistusse teise maailmasõja alguseni. Piiramissuurtükkide loend Ameerika Ühendriikide Sõjadepartemangu numbriliste dokumentide loend Ameerika Ühendriikide Sõjadepartemangu vormide loend Official History of the Ministry of Munitions Vol X The Supply of Munitions Part 1 Guns, Appendix Deliveries to Service of Guns and Carriages from Aug 1914 to Dec 1918 (a) New Guns and Carriages Hogg & Thurston 1972, pp. 161, 162 quote for Mk II in WWI British service. US Army manual May 1920 quotesMk II, pp. 295, 303. Gun drill for 9.2-inch B.L. howitzer Mark II 1920 at State Library of Victoria Gun drill for 9.2-inch B.L. howitzer Mark II carriage Mark II 1923 at State Library of Victoria Service handbook of the 9.2 inch Howitzer matériel model of 1917 (Vickers Mark I) and model of 1918 (Vickers Mark II). United States. War Department. Washington. 1922 at State Library of Victoria Hamilton, Douglas T (1916). "Chapter III: Forging High-explosive Shells; Chapter VII: Machining British Howitzer Shells". High-Explosive Shell Manufacture. New York: The Industrial Press. Vaadatud 26. oktoober 2013. Kempf, P. "9.2-inch Mark I Howitzer". Landships II. Vaadatud 26. oktoober 2013. Hartwell, Joseph Allen. "9.2-inch British Howitzer". Defeating the Hun: History of United States Army Coast Artillery Corps During World War One. Vaadatud 26. oktoober 2013. Geoffrey Malins (jaanuar 1916). "Destruction of a German blockhouse by 9.2 howitzer [film]". IWM Collections Search. Imperial War Museum. Vaadatud 26. oktoober 2013. War Office (1916). "Chapperton Down Artillery School [film]". IWM Film. Imperial War Museum. 10:01:02:00. Vaadatud 1. november 2013. "BL 9.2-inch Howitzer Marks I & II". YouTube. Vaadatud 26. oktoober 2013.
Etsaste

Etsaste on küla Tartu maakonnas Nõo vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Sisley

CFEB Sisley, rohkem tuntud kui Sisley Paris, on sõltumatu prantsuse luksuskosmeetika-, nahahooldus-, juuksehooldus- ja parfüümifirma. Ettevõte arendab taimedest saadud toimeainetel põhinevaid ja erinevatele nahatüüpidele sobivaid niisutamise, vananemisvastaseid, päikesekaitsevahendi või meigi tooteid. Firma lõid Jean-François Laporte ja Roland de Saint-Vincent aastal 1972. Hubert d'Ornano omandas selle aastal 1976, nimetades selle ümber prantsuse impressionisti Alfred Sisley järgi. Firma fookus on fütokosmeetika viljelemisel.
Jodie Harsh

James Allen Clarke (sündinud 1985), tuntud kui Jodie Harsh, on Londonis elav DJ, muusikaprodutsent ja promootor.
Académie des Beaux-Arts

Académie des Beaux-Arts (Kaunite Kunstide Akadeemia) on Prantsusmaa akadeemiline organisatsioon, üks viiest Institut de France'i akadeemiast. Akadeemia loodi 1816. aastal, kui liideti Académie de peinture et de sculpture (Maalimise ja skulptuuri akadeemia; loodud 1648), Académie de musique (Muusikaakadeemia; loodud 1669) ja Académie d'architecture (Arhitektuuri akadeemia; loodud 1671). Liikmed on jaotatud üheksasse sektsiooni: maalikunst, skulptuur, arhitektuur, trükikunst, muusika, vabad (assotsieerumata) liikmed, kino ja audiovisuaalkunst (alates 1985), fotograafia (alates 2005) ja koreograafia (alates 2018). ... 1838–1854 : Raoul-Rochette 1854–1862 : Fromental Halévy 1862–1874 : Ernest Beulé 1874–1898 : Henri Delaborde 1898–1903 : Gustave Larroumet 1903–1914 : Henry Roujon 1914–1937 : Charles-Marie Widor 1937–1955 : Adolphe Boschot 1955–1964 : Louis Hautecœur 1964–1986 : Emmanuel Bondeville 1986–1994 : Marcel Landowski 1994–1996 : Bernard Zehrfuss 1996–2016 : Arnaud d'Hauterives alates 2017 : Laurent Petitgirard Koduleht
Sanna Aaslav-Kaasik

Sanna Aaslav-Kaasik (sündinud 11. jaanuaril 2001 Tallinnas) on eesti veemootorisportlane. Ta lõpetas 2019. aastal Kuusalu Keskkooli. Harrastas kooliajal kergejõustikku ja jalgpalli. Veemotospordiga hakkas ta tegelema 2012. aastal Tallinna Veemotoklubis oma isa Uku Aaslav-Kaasiku juhendamisel. Sanna on tulnud paadiklassis F-125 kolmel korral (2018, 2019 ja 2021) Eesti meistriks ja ühel korral (2018) Balti meistriks. Euroopameistrivõistlustel sai F-125 klassis 2019. aastal hõbemedali. Maailmameistrivõistlustel võitis Sanna F-125 klassis 2021. aastal kuldmedali ning 2019. aastal hõbeda. Juunioride paadiklassis GT-15 sai 2016. aastal pronksmedali. Tema isa Uku Aaslav-Kaasik ja vanaisa Lembit Aaslav-Kaasik on tuntud veemotosportlased. Sanna Aaslav-Kaasik. Eesti Jalgpalli Liidu koduleht. Vaadatud 28. mail 2021 Biograafia ESBL-is Sanna Aaslav-Kaasiku sporditulemused. Vaadatud 28. mail 2021 Sanna Aaslav-Kaasik. Eesti Veemoto Liidu koduleht. Vaadatud 28. mail 2021
Viilork

Viilork (ka tuulamishark, küüsik) on kühvlitaoline 5–9 laia puupiiga hark teravilja tuulamiseks. Viilorki kasutati 19. sajandil peamiselt Saaremaal ja Muhus, aga ka Lätis Kuramaal. Mandril oli tuulamiseks kasutusel hõreda põhjaga sari. Viilorgiga visati vili rehealuse avatud värava kohale üles - tuul kandis aganad eemale, terad langesid alla. Lõuna-Eestis tõsteti sarnase kujuga (rehe)käpa abil vilja tuulamise ajaks sarja sisse. sari tuulamismasin viskel Eesti rahvakultuuri leksikon. 2000. Koostanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 351 Tuulamine Eestis, Endla Jaagosild. Etnograafiamuuseumi aastaraamat, XXIV. Tallinn, 1969. Viilork, Soera Talumuuseum Maakirves, õllekurn, viilork, Johannes Võerahansu joonis, Eesti Rahva Muuseum
Enno

Enno on küla Tartu maakonnas Nõo vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Neoliitikumi pikkmaja

Neoliitikumi pikkmaja on neoliitikumis ehk 4.–2. aastatuhandel eKr Euroopa esimeste talupidajate seas populaarne olnud elamutüüp. Hoone olemasolu on kindlaks tehtud siiani maapinnas olevate vundamendiaukude põhjal. Pikkmaja oli ühekorruseline ning selle laius oli 5,5–7 meetrit ning pikkus 20–48 meetrit. Elamu põhiplaan oli alati ristkülikukujuline. Tihtipeale ehitati majad põhja-lõuna suunal. Hoone oli jaotatud üheks kuni kolmeks eraldi otstarbega osaks, olenevalt pikkusest. Teadaolevalt on tegemist ühe esimese puitsõrestikule ehitatud konstruktsiooniga. Välisseinad olid segust, mis koosnes savist, murust ja õlgedest, katus oli kaetud puidust laastude, puidu koore või õlgedega. Aknaid pikal majal ei olnud ning sissepääsuks oli vaid üks uks, enamasti lõunapoolses otsas. Eeldatavasti asusid lõunapoolses otsas tööruumid, kuna see oli kõige suurema valgusega ruum, keskel eluruumid koos küttekehadega ning põhjapoolne ots oli kasutusel aidana. Ühe kogukonna moodustasid viis kuni kaheksa pikka maja, elanike arv oli kuni 250. Ühes majapidamises elas kaks või kolm põlvkonda, 20–30 inimest. "Baltimaade metalliaeg" (PDF). "History of the Longhouse". "The People from Longhouses".
Jistebnice

Jistebnice (saksa keeles Jistebnitz) on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Tábori ringkonnas. Jistebnice asub Táborist 13 km loodes, České Budějovicest umbes 56 km põhjas ja Praha kesklinnast ligikaudu 67 km lõunas. Jistebnice paikneb merepinnast 578 meetri kõrgusel. Jistebnicet on esmamainitud 1262. aastal. Jistebnice olulisemad vaatamisväärsused on aastatel 1380–1385 ehitatud gooti stiilis Püha Miikaeli kirik, 1864. aastal valminud koolihoone, 1555. aastal ehitatud raekoda, 16. sajandi teisel poolel rajatud väike loss, kivist purskkaev aastast 1729 ja inglise pargiga loss (ehitatud aastatel 1876–1882). Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Jistebnice Místopisný průvodce po České Republice Tvrz Jistebnice Hrady.cz Historie města Jistebnice
Leo Eentalu

Leo Eentalu (kuni 1938 Leo Sommer; 5. mai 1930 Kolgaküla, Kõnnu vald, Kuusalu kihelkond, Harjumaa – 25. detsember 2006 Harju maakond) oli eesti veemootorisportlane. Ta võistles aastatel 1962–1971 Loksa eest. Tuli 1968. aastal sportpaatide 250 cm3 võistlusklassis (AU) Eesti NSV meistriks ning sai 1966. aastal Eesti NSV meistrivõistlustel sportpaatide 250 cm3 võistlusklassis (UA) hõbemedali. Leo Eentalu sporditulemused Haud Loksa kalmistul
Horní Jelení

Horní Jelení (saksa keeles Ober Jeleni) on linn Tšehhis Pardubice maakonnas Pardubice ringkonnas. Horní Jelení asub Pardubicest ligikaudu 23 km idas. Horní Jelenít on esmamainitud 1472. aastal. Horní Jelení sai linnaõigused 1912. aastal. 2006. aastal anti Horní Jeleníle vahepeal kaotatud linnaõigused tagasi. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Horní Jelení - kostel Nejsvětější Trojice Obec Němčice Horní Jelení Turistika.cz
Bagdadi ejalett

Bagdad ejalett (osmanitürgi keeles ایالت بغداد) oli Osmanite Iraagi ejalett, mille keskmes oli Bagdad. See kestis aastatel 1535–1864, kuigi aastatel 1623–1638 okupeeris seda Safavidi riik. Bagdadi vallutamine Bagdadi vilajett
Illi (Nõo)

Illi on küla Tartu maakonnas Nõo vallas. Seal asus ja töötas Elva tarbijate kooperatiivi limonaaditehas. Illi Umbjärv Väike Umbjärv Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Uku Aaslav-Kaasik

Uku Aaslav-Kaasik (sündinud 18. juunil 1974 Tallinnas) on eesti veemotosportlane. Veemotospordiga hakkas ta tegelema 1984. aastal oma isa Lembit Aaslav-Kaasiku juhendamisel. Oli 250 cm3 sportpaatide võistlusklassis (SA või S-250) aastatel 1985–1989 6-kordne Eesti NSV noortemeister ja 1989. aastal NSV Liidu noortemeister. Tuli erinevates võistluklassides aastatel 1994–2012 6 korda Eesti ja 5 korda Balti meistriks. Sai 2008. aastal maailmameistrivõistlustel 500 cm3 vormelpaatide võistlusklassis (F-500) pronksmedali. Tema isa Lembit, vend Ahto, poolvennad Erik ja Lembit ning tütar Sanna Aaslav-Kaasik on samuti veemotosportlased. Biograafia ESBL-is Uku Aaslav-Kaasiku sporditulemused. Vaadatud 29. mail 2021
Týnec nad Labem

Týnec nad Labem (varem Labská Týnice või Týnec na Hůrkách, saksa keeles Elbeteinitz) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Kolíni ringkonnas. Týnec nad Labem asub Elbe (Laba) jõe ääres, Kolínist umbes 11 km ja Praha kesklinnast ligikaudu 67 km idas. Asulat on esmamainitud 1110. aastal. Linnaõigused sai Týnec nad Labem 1600. aastal. Týnec nad Labemi vanalinn on alates 1. septembrist 2003 ajalooline linnakaitseala. Linna on maetud Austria väejuht Michael von Melas (1729–1806). Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Týnec nad Labem Místopisný průvodce po České Republice Týnec nad Labem : právní ochrana Národní památkový ústav
Rotterdam–Haagi suurlinnapiirkond

Rotterdami–Haagi suurlinnapiirkond (hollandi keeles Metropoolregio Rotterdam Den Haag) on 2014. aastal asutatud suurlinnapiirkond, mis hõlmab Rotterdami ja Haagi linnasid ning veel 21 omavalitsust. Piirkonnas elab 1130 km² ulatuses ligikaudu 2,7 miljonit elanikku. Selle piires asub Euroopa suurim sadam ja paljud rahvusvahelised organisatsioonid. Albrandswaard Barendrecht Brielle Capelle aan den IJssel Delft Den Haag Hellevoetsluis Krimpen aan den IJssel Lansingerland Leidschendam-Voorburg Maassluis Midden-Delfland Nissewaard Pijnacker-Nootdorp Ridderkerk Rijswijk Rotterdam Schiedam Vlaardingen Wassenaar Westland Westvoorne Zoetermeer  Rotterdam–Haagi suurlinnapiirkond – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Budyně nad Ohří

Budyně nad Ohří (saksa keeles Budin an der Eger) on linn Tšehhis Ústí maakonnas Litoměřice ringkonnas. Budyně nad Ohří asub Ohře jõe ääres, Litoměřicest ligikaudu 15 km ja Ústí nad Labemist umbes 29 km lõunas ning Praha kesklinnast 42 km põhjaloodes. Budyně nad Ohřít on esmamainitud 1173. aastal. Linnaõigused sai Budyně nad Ohří 24. oktoobril 1996. Budyně nad Ohří vanalinn on alates 10. septembrist 1992 ajalooline linnakaitseala. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Budyně nad Ohří Místopisný průvodce po České Republice Budyně nad Ohří - památková zóna Národní památkový ústav. Památkový katalog. Vaadatud 10. veebruaril 2024
Solnice

Solnice (saksa keeles Solnitz) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Rychnov nad Kněžnou ringkonnas. Solnice asub Poola piirist 17,5 km kaugusel, Rychnov nad Kněžnoust umbes 5 km põhjaloodes ja Hradec Královést ligi 29 km idas. Solnicet on esmamainitud 1321. aastal, linnaõigused sai 1386. aastal. Vahepeal kaotatud linnaõigused anti Solnicele tagasi 5. juunil 1991. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Historie města Město Solnice USNESENÍ VLÁDY ČESKÉ REPUBLIKY ze dne 5. června 1991 Vláda České republiky
Loovkirjutamine

Loovkirjutamist (inglise keeles creative writing) vastandatakse laiemas tähenduses teadustekstide kirjutamisele, kitsamalt mõistetakse loovkirjutamise all eri liiki poeetiliste tekstide loomist. Loovkirjutamise mõistet defineeritaksegi seetõttu tavaliselt olenevalt kontekstist. Loovkirjutamise kontseptsioon sai alguse 1970. aastatel USA-s psühhoteraapia valdkonnas, kust ideed kandusid kiirelt ka teistele aladele. Tänapäeval kasutatakse loovkirjutamise mõistet nii meditsiinis, psühhoteraapias kui ka hariduses. Didaktikud ja keeleteadlased on vaielnud loovkirjutamise efektiivsuse üle keeleõppes. Ühel pool on analüütilis-interpreteeriva õppetöö pooldajad, teisel pool aga järjekindlad loovate meetodite esindajad. Tänapäeval on koolitunnis üldjuhul mõlemad õppimisviisid esindatud ning neid kombineeritakse omavahel. Gabriele Pommerin tõstab esile neli loovkirjutamise aspekti. Loovkirjutamine on vajalik vastukaal üksnes normidele orienteeritud kirjutamisõppele. Loovkirjutamine võimaldab võõrkeeleõppijal juba algajana kirjutada väikseid terviklikke ja väljendusrikkaid tekste, kasutades nendes väikest hulka semantilisi ning süntaktilisi vahendeid. Loovkirjutamist iseloomustab pingevaba atmosfäär, mis loob soodsad tingimused keeleliste võimaluste mänguliseks proovimiseks. Loovkirjutamise tulem ei ole enam eelnenud suure vaeva kardetud lõpptulemus, vaid tekst, mis motiveerib lugema, arutlema ja uusi tekste kirjutama. Loovkirjutamise protsessis on esmatähtsad looja ise ja loomeprotsess. Õppijalt eemaldatakse kohustus olla veatu ja loogiline. Õppija eesmärk on kirjutamise kaudu iseendale lähemale jõuda, mõista oma tugevusi ja nõrkusi, näha end toimimas erinevates rollides, õppida valikuid tegema. Samuti on eesmärk sisestada õppijatesse usku, et kõik nad on loovad ning head kirjutajad. poeetika keeleteadus Pille Leola (2012). Loovkirjutamine mina-pildi kujundamise abivahendina. [Magistritöö]. Tartu: Tartu Ülikooli Eesti ja üldkeeleteaduse instituut. Merle Jung (2006). Keelemängulised tekstid kirjaliku tekstiloome impulssidena saksa keele õpetamisel võõrkeelena. [Analüütiline ülevaade]. Tallinn: Tallinna Ülikool humanitaarteaduste dissertatsioonid. Gabriele Pommerin (1995). Kreatives Schreiben im Bereich Deutsch als Fremdsprache. – H. Popp (koost). Deutsch als Fremdsprache. An den Quellen eines Faches. Festschrift für Gerhard Helbig zum 65. Geburtstag. München: iudicium. Lk 665–683.
Jovan Sundečić

Ülempreester Jovan Sundečić (1825 – 1900 Kotor) oli serbia luuletaja, Montenegro vürsti Nikola I Petrovići sekretär. Ta pärines Dalmaatsia serbia Sundečićite suguvõsast. Tema luuletus "Ubavoj nam Crnoj Gori" võeti 1870. aastal kasutusele Montenegro riigihümnina. Oli surmani Cetinje vaimuliku seminari professor. Tema poeg Petar Sundečić suri varajases eas 20. jaanuaril 1884. Isa andis postuumselt välja tema luuletused.
Illi

Illi on mitme Eesti küla nimi: Illi, küla Tartu maakonnas Nõo vallas Illi, küla Võru maakonnas Võru vallas Illi (eesnimi), naisenimi
Belinda Bauer

Belinda Bauer (sündinud 24. detsembril 1962) on Briti kriminaalkirjanik. Ta kasvas üles Inglismaal ja Lõuna-Aafrikas ning kolis hiljem Walesi, kus töötas Cardiffis kohtureporterina. Juba ajakirjanikuna kirjutas ka filmistsenaariume, millest "The Locker Room" pälvis BAFTA eriauhinna (Carl Foremani Briti noore stsenaristi auhinna). Baueri debüütromaan "Blacklands" võitis 2010. aastal Briti kriminaalromaanikirjanike assotsiatsiooni Kuldse Pistoda auhinna parima kriminaalromaani eest. Nii "Blacklandsi" kui ka tema teise romaani "Darkside" (2011) ja kolmanda romaani "Finders Keepers" (2012) tegevus toimub Somersetis Exmoori ümbruses. 2014. aastal võitis tema romaan "Rubbernecker", mille tegevus toimub Cardiffis ja Breconis, Theakston's Old Peculier aasta kriminaalromaani auhinna. Blacklands (2009) Darkside (2011) Finders Keepers (2012) Rubbernecker (2013) High Rollers (2013) (Jack Bowmani nime all) The Facts of Life and Death (2014) The Shut Eye (2015) The Beautiful Dead (2016) Snap (2018) Exit (2021) "Blacklands". Sari "Mirabilia". Eesti Raamat, 2021 (täpsemalt ilmub 2021. aasta II teises kvartalis) Belinda Bauer veebilehel celebsagewiki.com. Vaadatud 20.06.2021. Cresci, Elena (1. aprill 2013). "Belinda Bauer: I want to prove that books set in Wales do sell". WalesOnline. Lea, Richard (18. juuli 2014). "Theakstons Old Peculier crime novel of the year taken by Belinda Bauer". The Guardian. Eestikeelse romaani "Blacklands" kirje Esteris. Vaadatud 20.06.2021.
Valgevene Vabariigi Sõjaväeakadeemia

Valgevene Vabariigi Sõjaväeakadeemia (valgevene Ваенная акадэмія Рэспублікі Беларусь; vene Военная академия Республики Беларусь) on kõrgem sõjaline õppeasutus Valgevenes. Valgevene Vabariigi Sõjaväeakadeemia koduleht
Nová Včelnice

Nová Včelnice (kuni 1950. aastani Nový Etynk-Včelnice, saksa keeles Neuötting Vtschelnitz) on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Jindřichův Hradeci ringkonnas. Nová Včelnice asub Jindřichův Hradecist 11,5 km põhjakirdes, Jihlavast umbes 41 km lääneedelas ja České Budějovicest ligi 52 km idakirdes. Asulat on esmamainitud 1320. aastal. Linnaõigused sai Nová Včelnice 1884. aastal. 1. juunil 1998 anti Nová Včelnicele vahepeal kaotatud linnaõigused tagasi. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Nová Včelnice (okres Jindřichův Hradec) Bibliografie dějin Českých zemí Historie Město Nová Včelnice
Kuno Tammearu

Kuno Tammearu (sündinud 23. septembril 1974 Abja-Paluojal) on Eesti riigiametnik, aastast 2023 Sisekaitseakadeemia rektor. Tammearu on lõpetanud Eesti Riigikaitse Akadeemia, omandanud magistrikraadi haldusjuhtimises Tallinna Tehnikaülikoolis ja Tartu Ülikoolis magistrikraadi ettevõtte strateegilise juhtimise valdkonnas. Tammearu alustas päästjana tööd 1992. aastal ning on edasi liikunud päästevaldkonna erinevatel spetsialisti ja juhi tasanditel. 1997–2011 oli Tammearu Tallinna tuletõrje ja päästeameti kustutus- ja päästetööde juhtimiskeskuse operatiivteenistuste direktor, seejärel direktori asetäitja operatiivteenistuse alal, Harjumaa päästeteenistuse direktori asetäitja päästetööde alal, päästeameti operatiivteenistuse osakonna juhtaja ning päästetööde osakonna juhataja. 2012–2013 oli ta Päästeameti peadirektori asetäitja päästetöö alal ning aastatel 2013–2023 Päästeameti peadirektor. Siseminister Lauri Läänemets allkirjastas 27. veebruaril 2023 töölepingu Kuno Tammearuga, kes asub 5. juunist Sisekaitseakadeemia uue rektori ametisse. 2005 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk 2023 Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "President annab tänavu 167 riiklikku teenetemärki". ERR. 6. veebruar 2023. Vaadatud 6. veebruar 2023.
Järiste

Järiste on küla Tartu maakonnas Nõo vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Pálháza

Pálháza on linn Ungaris Borsod-Abaúj-Zempléni komitaadis Sátoraljaújhelyi kreisis. Pálháza asub Slovakkia piirist 4,5 km kaugusel, Sátoraljaújhelyst 14 km loodes ja Miskolcist ligikaudu 68 km kirdes. Pálháza on asutatud 1320. aastatel, küla on esmamainitud 1389. aastal. Pálháza sai linnaõigused 2005. aastal. Pálháza on kõige väiksema elanike arvuga linn Ungaris. Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. Ön tudja, melyik Magyarország legkisebb városa? Delmagyar.hu, 20. oktoober 2018 Palhaza (Borsod-Abauj-Zemplen, Hungary) CRW Flags
Juhan Ploompuu

Juhan Ploompuu (ka Johan või Johann; 4. august 1867 Võllaskatku, Anija vald – 11. detsember 1943 Rahula talu, Kadaka küla) oli eesti põllumees ja poliitik. Juhan Ploompuu isa Juhan kolis perega juba järgmisel aastal peale poja sündi Koitjärvele, kus ostis omale hiljem Laane talu. Noor Juhan õppis kolm aastat Hirvli külakoolis, oli seejärel maamõõtja juures tööl, kus paistis silma usinusega. Kutsuti Saku mõisa aedniku abiliseks, kus õppis selgeks aednikutöö ning raamatupidamise. Töötas seejärel kaks aastat Tartumaa mõisades, 1890. aastal läks Venemaale Novgorodi kubermangu aednikuks, hiljem sai mõisavalitsejaks. 1904. aastal abiellus Haabersti koolmeistri tütre Olga Tassoniga. Sai kaasavaraks Tallinna külje all Kadaka külas 25 hektarit maad ning rajas sinna Rahula talu. Talust kujunes eeskujulik majapidamine, kus oli hulk põllutöömasinaid. Juhan Ploompuu tegi oma talus ise palju katseid ning juhatas ka Tallinna Eesti Põllumeeste Seltsi katseasjandust. Väljapanekute eest seltsi näitustel sai korduvalt kõrgema ja I järgu auhindu. Ta oli Tallinna Eesti Põllumeeste Seltsi liige alates 1910. aastast ja auliige 1922. aastast, seltsi abiesimees aastail 1920–1925. Juhan Ploompuu alustas poliitilist tegevust 1905. aastal, võttes osa Tartu Aulakoosolekust. 1917. aastal oli ta Ajutise Maanõukogu liige. 1919. aastal valiti Eesti Rahvaerakonna esindajana Asutava Kogu liikmeks. 1925. aastal oli ta II Riigikogu asendusliige. Ta oli Keila põllumeeste konvendi ja Põllutöökoja täiskogu liige. Juhan Ploompuu oli ka Harku vallavolikogu ja Harju maavolikogu liige, kuulus Põllumeeste Keskpanga ja Tallinna Eesti Majandusühisuse asutajate hulka. Ta oli Harku valla aukodanik. Tema vend oli ajakirjanik, kirjastaja ja raamatukaupmees Jakob Ploompuu, kes 1907. aastal võttis isalt üle Koitjärvel asunud Laane talu. Tema õde oli eestluse hoidja Soomes Madlena (Leeni) Vesterinen. Rahula talu jäi Juhan Ploompuu tütar Salmele, kes oli abielus agronoom August Eslasega. Taluhooned jäid laienevale Mustamäele ette ja lammutati 2006. aastal. Asutava Kogu liikmed riigikogu.ee II Riigikogu liikmed riigikogu.ee Anne Oruaas, JOHAN PLOOMPUU käis kolm talve Hirvli koolis; Sõnumitooja 10.04.2019
Eurojaapani lehis

Eurojaapani lehis (Larix × marschlinsii), ka värdlehis või hübriidlehis, on Euroopa lehise (Larix decidua) ja Jaapani lehise (Larix kaempferi) hübriid. Hübriid saadakse euroopa lehise õietolmuga tolmeldatud jaapani lehise käbialges (emasõisikus) arenenud seemnest. See arvatakse olevat kõige kiirema juurdekasvuga okaspuu Eestis. 2006. aastal Söe arboreetumis mõõdetud 30-aastased eurojaapani lehised olid 21,3–23,3 m kõrged. Hübriidhaab "Hübriid- ehk eurojaapani lehis sobib töönduslikuks puiduks" Maaleht, 28. august 2014 "Dendroloogilised uurimused Eestis IV", Tartu: Vali Press OÜ, 2008. Kristiina Viiron: "Need puud kasvavad lausa silmnähtavalt ja on raieküpsed 30-aastaselt" Maaleht, 24. mai 2021
Keeri

Keeri on küla Tartu maakonnas Nõo vallas. Keeri järv Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Zalakaros

Zalakaros on linn Ungaris Zala komitaadis Nagykanizsa kreisis. Zalakaros asub Nagykanizsast ligi 15 km kirdes ja Zalaegerszegist umbes 39 km lõunakagus. Zalakaros on kuurortlinn, seal asuvad kuumaveeallikad. Asulat on esmamainitud 1254. aastal. 1962. aastal avastati Zalakarosis kuuma mineraalvee allikad. Esimene spaa avati 1965. aasta septembris. Zalakaros sai linnaõigused 1997. aastal. Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. The history of Zalakaros and its neighborhood Zalakaros