laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Orlová

Orlová (saksa keeles Orlau, poola keeles Orłowa) on linn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas Karviná ringkonnas. Orlová asub Poola piirist 6 km kaugusel, Karvinást umbes 8,5 km lääneloodes ja Ostrava kesklinnast ligi 11 km idakirdes. Orlová paikneb merepinnast 215 meetri kõrgusel. Orlovát on esmamainitud 1223. aastal. 1844. aastal hakati piirkonnas kivisütt kaevandama. Algas Orlová kiire areng. Raudteeühenduse sai asula 1869. aastal. 20. sajandi alguses sai Orlovást tšehhi ja poola hariduse keskus, paljude kultuuri- ja spordiühingute ning muuseumide asukoht. Linnaõigused sai Orlová 1922. aastal. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Orlová (okres Karviná) risy.cz Orlová Místopisný průvodce po České Republice Historie a současnost Město Orlová
Oktoobri Võit

Oktoobri Võit : Tallinna Masina-Traktorijaama poliitosakonna häälekandja oli aastatel 1951–1953 ilmunud eestikeelne Kose rajooni ajaleht. Esimene number, mis ilmus 20. märtsil 1951, oli kaheleheline. Ajaleht ilmus kaks korda nädalas: teisipäeviti ja laupäeviti. Hind oli 10 kopikat. Ajalehte toimetati Tallinna Masina-Traktorijaamas. Toimetaja oli E. Raudsep (1951-1952) ja vastutava toimetaja kohusetäitja K. Vunk (1951), I. Serpe (1953). Algul trükiti ajalehte Tallinna trükikojas Kommunist, 1953. aastal asutati ajalehe väljaandmiseks oma trükikoda, Kose Rajooni Trükikoda nr. 28, mis asus Kosel aadressil J. Lauristini mnt 1-a. 21. oktoobril 1953 trükiti ajalehte juba uues trükikojas, kuid ajalehe väljaandmine lõppes 25. detsembril 1953. Kokku ilmus 103 numbrit. "ESTER - Oktoobri Võit". Digar - Oktoobri Võit
Kablaküla

Kablaküla on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kõrõlo Budanov

Kõrõlo Budanov (ukraina keeles Кирило Олексійович Буданов; sündinud 4. jaanuaril 1986 Kiievis) on Ukraina sõjaväelane. Ta on alates 5. augustist 2020 Ukraina Kaitseministeeriumi Luure Peavalitsuse ülem. 2022 – Sõjaliste Teenete Rist orden Mehisuse eest 1., 2. ja 3. järk[viide?] 2024 – Ukraina kangelane (isikliku vapruse ja kangelaslikkuse ning ennastohverdava teenistuse eest). 2007 leitnant 2010 vanemleitnant 2013 kapten 2016 major 2018 alampolkovnik 2020 polkovnik 24.08.2021 – brigaadikindral 03.04.2022 – kindralmajor 07.09.2023 – kindralleitnant УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №591/2022 Про нагородження відзнакою Президента України "Хрест бойових заслуг". Нагородити відзнакою Президента України "Хрест бойових заслуг" БУДАНОВА Кирила Олексійовича – начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України, генерал-майора, 24.08.2022. https://www.president.gov.ua/documents/572024-49677 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №57/2024 Про присвоєння К. Буданову звання Герой України] УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №428/2021 Про присвоєння військового звання. Присвоїти військове звання бригадного генерала полковнику БУДАНОВУ Кирилу Олексійовичу — начальнику Головного управління розвідки Міністерства оборони України, 24.08.2021. УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №207/2022 Про присвоєння військового звання. Присвоїти військове звання генерал-майора бригадному генералу БУДАНОВУ Кирилу Олексійовичу – начальнику Головного управління розвідки Міністерства оборони України, 03.04.2022 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №564/2023. 1. Присвоїти військове звання генерал-лейтенанта генерал-майору БУДАНОВУ Кирилу Олексійовичу – начальнику Головного управління розвідки Міністерства оборони України, 07.09.2023
Baštanka rajoon

Baštanka rajoon (ukraina keeles Баштанський район) on rajoon Ukrainas Mõkolajivi oblastis. Baštanka Novõi Buh Snihurivka https://decentralization.gov.ua/news/12639
Paul Rodgers

Paul Rodgers (sündinud 17. detsembril 1949) on Briti-Kanada laulja, laulukirjutaja ja multiinstrumentalist. Ta oli paljude bändide, sealhulgas Free, Bad Company, The Firm ja The Law juhtiv vokalist. Ta on esinenud ka sooloartistina ja teinud koostööd Queeni ülejäänud aktiivsete liikmetega nime all Queen + Paul Rodgers.[1][2] Ajakirja Rolling Stone küsitluses pandi ta "100 kõigi aegade suurima laulja" edetabelis 55. kohale.[3] 2011. aastal sai Rodgers Briti Akadeemia Ivor Novello auhinna silmapaistva panuse eest Briti muusikasse.[4] Rodgersit on mainitud kui olulist mõju paljudele märkimisväärsetele rokklauljatele. 1991. aastal nimetas John Mellencamp Rodgersi "parimaks rokklauljaks üldse". Eriti meeldis Freddie Mercuryle Rodgers ja tema agressiivne stiil.[3] Paul Bernard Rodgers sündis Inglismaal Middlesbrough's. Ta mängis bassi[6] bändis nimega The Roadrunners. Algselt oli Colin Bradley esihääl, kuid ta veenis Rodgersi laulma ja bändi eesotsas, kuna teda huvitas eelkõige rütmikitarri mängimine ja tema vanim vend Joe (kes bändi juhtis) toetas seda ideed. Vahetult enne Middlesbrough'st lahkumist Londoni muusikamaastikule muutis bänd oma nime The Wildflowersiks. Selle bändi teised liikmed olid Micky Moody (hilisem Whitesnake) ja Bruce Thomas (hilisem Elvis Costello ja The Attractions).
Lebavere

Lebavere on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Seisuga 01.06.2009 elas Lebaveres 51 inimest. Külas on 11 eramaja. Lebavere külas tegutses aastatel 1880-1925 Lebavere Algkool. 1895. aastal õppis seal 22 last. Pärast kooli sulgemist 1925. aastal asusid piirkonna lapsed haridust taga nõudma Vitsjärve koolis. Pilistvere kihelkonnas paiknenud Viruvere, Räsna, Vitsjärve ja Lebavere küla läksid tsaariajal Vana-Põltsamaa valla koosseisu. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 23.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Esku piirkonna külade arengukava 2009-2015[alaline kõdulink]. PDF, Vaadatud 04.12.2012
Tex-mex

See artikkel räägib toidust. Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Tex-mex (täpsustus). Tex-mex-toit (sõnadest Texan ja Mexican, inglise keelest Texase ja Mehhiko) on Ameerika Ühendriikide ja Texase köögi osa, mis on tuletatud Texase osariigi tejanode toitudest. Texasest ja teistest Ameerika Ühendriikide edelaosariikidest pärit toidud on tänapäevaks levinud üle kogu riigi. Tex-mex on endiselt populaarseim Texases ja selle naaberosariikides ja Põhja-Mehhikos. See on Edela-USA köögi alamtüüp. Walsh, Robb (2004). The Tex-Mex Cookbook (XVI ed.). New York: Broadway Books. Feniger, Susan; Siegel, Helene; Miliken, Mary Sue (2002). Mexican Cooking for Dummies. Scranton: Courage Books. Martinez, Etienne. "Mexicans in the U.S.A: Mexican-American / Tex-Mex Cousine". Lightmillennium.org. Vaadatud 14. oktoober 2017. "Tex-Mex Foods." Handbook of Texas. Robb Walsh's Six-Part History of Tex-Mex in the Houston Press: Pralines and Pushcarts, Combination Plates, Mama's Got a Brand-new Bag, The Authenticity Myth, The French Connection, Brave Nuevo World. Temples of Tex-Mex: A Diner's Guide to the State's Oldest Mexican Restaurants Lieberman, Dave. "Five Ways To Tell You're Eating Americanized Mexican Food." OC Weekly. Monday 14 June 2010.
Tex-mex (täpsustus)

Tex-mex on piirkondlik Ameerika Ühendriikide köök, mis ühendab Ameerika Ühendriikides saadaolevaid toiduaineid ja Mehhiko köögist mõjutatud Ameerika Ühendriikide mehhiklaste kulinaarset loomingut. Tex-mex võib olla ka: Tejano, Texase ja Põhja-Mehhiko asunike järeltulijatest texaslased; Tex-mex-muusika, tejanode rahva- ja popmuusika, mis on levinud peamiselt Kesk- ja Lõuna-Texases; Texas Mexican Railway, kunagine raudteelõik, mida kutsuti "Tex-Mex Railwayks"; Spanglish, hispaania ja inglise keeltest kokku sulandunud värdkeel, mida mõned texaslased nimetavad "tex-mexiks"; "Tex-Mex", Freddy Fenderi 1979. aasta album.
Kuningamäe

Kuningamäe on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Külas asub Põltsamaa uus ja vana õigeusu kalmistu ning Võisiku hooldekodu kalmistu. Külas asub ka Kuningamäe kardirada. 1766. aastal rajati Kuningamäele Venemaa esimene eratrükikoda, mis viidi 1789. aastal üle Tartusse ja jätkas seal tegutsemist. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. "Fondiloend - 9.4.1. Kirjastused. Trükikojad. Raamatukauplused". ais.ra.ee.
Kristo Käärmann

Kristo Käärmann (sündinud 3. augustil 1980) on Eesti ettevõtja. Ta tegutseb peamiselt finantsteenuste valdkonnas ja on ettevõtte Wise kaasasutaja (koos Taavet Hinrikusega). Käärmann jõudis 2022. aastal esimese eestlasena majandusajakirja Forbes miljardäride edetabelisse. Teda on nimetatud jõukaimaks eestlaseks. Ajalehe The Times koostatud edetabelis "Sunday Times Rich List 2023" on ta 156. kohal, tema vara väärtuseks on seal hinnatud 1,134 miljardit naela ehk 1,303 miljardit eurot. Enne Wise'i asutamist 2010. aastal töötas ta konsultandina ettevõtetes Deloitte, EGeen ja PriceWaterhouseCoopers. Kristo Käärmann on lõpetanud Tallinna Inglise Kolledži ja 2006. aastal Tartu Ülikooli magistriõppe informaatika erialal. Kristo Käärmanniga seotud ettevõtted (ettevõtted, kus ta omab olulist osalust või kuulub juhatusse). Eestis kuulub Kristo Käärmann kahe ettevõtte juhatusse: Wise Payments Limited Eesti filiaal (registreeritud 24. aprill 2013) Kotilda OÜ (registreeritud 5. detsember 2019) Suurbritannias on Kristo Käärmann seotud 10 ettevõttega: 2015 Valgetähe V klassi teenetemärk Tema abikaasa on pesudisainer Kriss Soonik-Käärmann. 2014. aastal abiellunud paaril on kaks poega (sündinud 2019 ja 2023). "Kristo Käärmann jõudis esimese eestlasena Forbesi miljardäride edetabelisse". Delfi Ärileht. 7. aprill 2022. Carl-Robert Puhm. Käärmann ja Hinrikus kerkisid Briti rikaste edetabelis jõudsalt ettepoole Postimees Majandus, 23.05.2023. "TransferWise Ltd Annual Report and Accounts 2021" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 18.07.2022. Vaadatud 10.04.2022. "Eestlaste loodud ettevõttelt oodatakse revolutsiooni välismaksete tegemises". Jaanuar 2013. "Kristo Käärmann". Vaadatud 10.04.2022. "Kristo KAARMANN". Vaadatud 10.04.2022. Anna-Maria Veidemann-Makko. Dünastia täienes! Kriss Soonik-Käärmann tõi ilmale teise poja: „Kui esimene kord oli sprint, siis nüüd maraton.“ Õhtuleht.ee, 24.01.2023.
Tavriisk

Tavriisk on linn Ukrainas Hersoni oblastis Kahhovka rajoonis. Linn asub Dnepri jõel asuva Kahhovka veehoidla vasakkaldal Nova Kahhovkast vahetult idas, Põhja-Krimmi kanali suudme lähedal. 2020. aastal oli linnas 10 360 elanikku. Asula tekkis 1950. aastatel ja oli osa Nova Kahhovkast. 1983. aastal eraldati omaette linnaks. 24. veebruaril 2022 okupeerisid linna Venemaa sõjaväelased. ЗМІ, соцмережі й очевидці провідомляють про захоплення росіянами Північно-Кримського каналу, Каховської ГРЕС та трьох міст
Annikvere

Annikvere (varem ka Anikvere) on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. 2000. aastal elas Annikveres 89 elanikku. 2010. aasta rahvaloenduse andmeil elab külas 92 elanikku.[küsitav] Vana-Põltsamaa–Tartu maantee (Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee lähedal) umbes 3. kilomeetril asub otse maantee ääres ja küla piires I aastatuhandest eKr pärinev kultuskivi. 12–13 väikese lohuga punakat värvi raudkivi paikneb Peetri talu aias ja on suuremalt osalt maa sees. Kivi lõunapoolne külg on kõrgem. Hiljem on kivisse raiutud ka ilmakaari tähistavad tähed. Põltsamaa vallas Annikvere külas on sündinud filoloog Ellen Turu (1928–1974). Oli ülikooli õppejõud, erialaks eesti keel ja selle ajalugu. Õpetas eesti keelt vene üliõpilastele, koostas nende jaoks tekste ja harjutusi. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Annikvere küla eestigiid.ee, vaadatud 1.2.2013 Eedo Jõesaar: Raamatulooline Põltsamaa, Viljandi Kultuuriakadeemia, vaadatud 1.2.2013
Adamsoni maja

Adamsoni maja on hoone Valgas aadressil Kesk 6. See on olnud alates 1911. aastast kasutusel trükikojana. Kolmekorruselise kiviehitise ehitas 1902. aastal kingsepp Mats Kronberg. Hoone projekteeris arvatavasti kohalik ehitusmeister Karl Schmidt. 1910. aastal müüs Mats Kronberg maja Jaan Adamsonile, kelle nime järgi on hoone siiani tuntud. Adamson ehitas Naha tänava (Pärna pst) poolsele osale juurdeehitise trükikoja näol ja 1911. aastal kolis endine Fr. Karlsoni trükikoda Kultura Sepa 9 tänavalt sinna üle. 1918. aastal trükiti Jaan Adamsonsi trükikojas Kultura saksa keelset ajalehte Walkscher Anzeiger (Valga Teataja) väljaandjaks oli S. Haynberg. Ajalehe toimetus ja kontor asusid Kultura raamatupoes. 1921–1940 trükiti ajalehte Lõuna-Eesti. Koos ajalehega Lõuna-Eesti ilmus ka kuni kuus korda aastas värvitrükis pilkeleht Helgid (1922–1927). 1923. aasta aprillis müüs Jaan Adamson oma trükikoja Tallinnas tegutsevatele trükitöösturitest vendadele Jaan ja Eduard Zimmermannile ning samast aastast hakkas majas tegutsema kuni 1928. aasta lõpuni toiminud Eduard Zimmermanni trükikoda, kus 1927. aasta novembrist asus ka ajalehe Uus Rajalane toimetus. Pärast Adamsoni surma 1927. aasta oktoobris müüs tema abikaasa Charlotte Adamson trükikoja ja raamatukaupluse Johannes Meisterile, kes avas 1929. aastal trükikoja, mis tegutses 1936. aastani, ja oli maja omanikuks 1940. aastani. Nii paiknes seal 1929–1936 Johannes Meisteri trükikoda. 1941. aasta natsionaliseerimise tulemusel ühendati Johannes Meisteri ja Olga Lepiku trükikojad ja loodi Ühendatud J. Meisteri ja O. Lepiku trükikoda, mis kuulus Majandus- ja Transpordidirektooriumi trükikäitiste trükikoda alla, koos trükiti ajalehte Valga Teataja, hiljem ajalehte Valga Bolševik, kuni 3. juulini 1941. Sõja ajal hoone põles, sellest säilis vaid 28%. 1946. aastal anti varemed trükikojale Punane Kultuur (mis tegutses 1944–1948) tingimusel, et hoone taastatakse. Maja taastati aastatel 1947–1948. 1948–1996 asus seal trükikoda Valgatrükk. 1949–1953 kuulus Valgatrükk Polügraafiatööstuse Trusti alla. Trükikoda oli samas Valga ajalehtede Valgamaalane (1944–1952), Valga Kommunist (1952–1962; alates 1963. aastast Kommunist) toimetuse asukohaks kuni 2005. aasta märtsini. 1966. aastal oli trükikoja Valgatrükk direktor E. Lillimägi. "aprill 1923". Valga linna kroonika. "Uus Rajalane jalus". Uus Rajalane. 21. detsember 1928. "3.11.1927". Valga linna kroonika. "16.10.1927". Valga kroonika. 16. oktoober 1927. "mai 1929". Valga linna kroonika. "Sotsialistliku võistluse võitjad". Sirp ja Vasar. 6. mai 1966. Hoonest kultuurimälestiste registris
Trepimäe laht

Trepimäe laht ( Vehendi laht) on Võrtsjärve siselaht, mis asub Võrtsjärve idakaldal Vehendi külas. Lahe laius on kuni 2,5 km, sügavus 600 meetrit. Trepimäe lahte suubub Nigula oja (pikkus 6,1 km). Lahes asuvad Trepimäe puhkeala ja Trepimäe sadam. Lahe kagu rannikul asub Trepimäe kõrgendik. Trepimäe laht jääb Natuura 2000 ja Võrtsjärve hoiualale
Esku

See artikkel räägib Jõgeva maakonna külast. Lääne-Viru maakonna paikkonna (varem küla) kohta vaata artiklit Esku (paikkond). Esku on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. See on piirkonna suurim rahvaarvuga küla. 2010. aastal elas Esku külas 384 elanikku. Esku küla asub Põltsamaa linnast 6 kilommeetri kaugusel Võhma maantee ääres. Nõukogude ajal oli Eskus Adavere näidissovhoosi Esku osakonna keskus. Sel ajal ehitati külasse korterelamud, kauplus-söökla, teraviljahoidla, töökoda, suurfarm. Hiljem sai Esku osakonnast iseseisev Esku riigimajand. 1992. aastal moodustati selle asemele Õnne Piimakarjatalu. Esku külas asub 6-klassiline lasteaed-algkool Esku-Kamari Kool ja raamatukogu. Küla arendamiseks on loodud MTÜ Esku Külaselts. Piirkonna kultuurielu kujundavad rahvamuusikakapell Triller ja naisrahvatantsurühm Murumemmed. Riivli matmispaik Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Jõgevamaa. Kuninglik väärikus, Kalevipoja jõud. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2009, lk 122 Põltsamaa valla arengukava 2004-2016.DOC. Vaadatud 10.12.2012
Joel Lundqvist

Joel Per Lundqvist (sündinud 2. märtsil 1982 Åres) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib keskründajana Rootsi kõrgliiga klubis Frölunda HC. Ta on klubi meeskonna kapten. Ta alustas Frölundas ka klubikarjääri, debüteerides Rootsi kõrgliigas hooajal 2000–01. Suurem läbimurre toimus hooajal 2002–03, mil ta lõi liigas 17 väravat ja andis 20 väravasöötu. Samal hooajal tuli ta klubiga Rootsi meistriks. Frölundaga tuli ta Rootsi meistriks ka 2005. aastal. 2000. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i draft '​is 68. valikuna. Starsiga sõlmis ta lepingu 2006. aasta mais. NHL-is mängis Lundqvist aastatel 2006–2009 kokku kolm hooaega. Tema kõige edukam hooaeg NHL-is oli 2007–08, mil ta sai põhiturniiril kirja 3+11 ning väljalangemismängudes 2+5. Starsiga jõudis ta sel hooajal Läänekonverentsi finaali, kus kaotati hilisemale Stanley karika võitjale Detroit Red Wingsile. Alates hooajast 2009–10 on Lundqvist mänginud taas Frölundas. Klubi kapten on ta olnud alates 2009. aastast. Rootsi meistriks on ta tulnud alates hooajast 2009–10 aastatel 2016 ja 2019, millega on ta neljakordne Rootsi meister. Lisaks on ta aastatel 2016, 2017, 2019 ja 2020 võitnud klubiga Jäähoki Meistrite Liiga. Rootsi jäähokikoondise koosseisus on Lundqvist tulnud kolm korda maailmameistriks (2006, 2013 ja 2017). Tema kaksikvend Henrik Lundqvist on endine jäähokiväravavaht. https://www.eliteprospects.com/player/305/joel-lundqvist (vaadatud 10.4.2022) Joel Lundqvist hockeydb.com lehel
Elisa Raamat

Elisa Raamat on Elisa Eesti loodud mobiilirakendus, milles on võimalik lugeda ja kuulata nii raamatuid kui ka ajakirju.[viide?] Elisa Raamatut hakati välja töötama 2014. aastal ning see tunnistati 2016. aastal “Parima mobiilirakenduse” konkursil rahva lemmikuks.[viide?] Rakenduses on kokku üle 4000 raamatu ja ajakirja rohkem kui 200 kirjastajalt.[viide?]
Pilu

Pilu on Jõgevamaal Põltsamaa vallas olev küla. Kohanimekäändeks on "Pilule", mitte "Pilusse". Pilu küla jääb Tallinna–Tartu maanteest 3 km edelasse. Lähim küla on Pilust loodes asuv Puiatu. Teistest asulatest on lähemad idas olev Adavere alevik ja lõunas olev Räsna küla. Muudest kohtadest jäävad põhja Imavere mõis ja Kureküla, itta Aruküla, kagusse Viruvere ning edelasse Kaera. Isiku lisanimena esines Pilu 17. sajandil Villeveres kujul Pillo. Praeguse küla kohal olev Pilu talu asus Pilistvere kihelkonnas ja kuulus Eistvere mõisale. Kihelkonnas oli teisigi Pilu talusid, näiteks Arussaares ja Koksveres. Nõukogude aja alguses moodustati Pilu sovhoos, mis sai nime talu järgi ja liideti 1961 Adavere sovhoosiga. Esimest korda mainiti Pilu küla alles 1970. aastal rahvaloenduse materjalides. 1977 liideti Piluga Viruvere küla. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti kohanimeraamat, lk 488 Eesti kohanimeraamat, tabel 24
Prokip Bidasjuk

Prokip Jakovõtš Bidasjuk (ukraina keeles Прокіп Якович Бідасюк; 4. märts 1895 Derhatši – surmaaeg teadmata) oli Ukraina keraamik ja rahvakunstnik, Mežõhirja keraamikakoolkonna esindaja, boitšukisti Vassõl Sedljari õpilane. Bidasjuk töötas 1940. aastatel Vassõlkivi majoolikatehases tarbekunstnikuna. Tema loominguks peeti algselt keraamilist kukekuju, mis sai kuulsaks pärast 2022. aasta aprilli alguses toimunud Borodjanka pommitamist, kui tabamuse saanud maja kokkuvarisemisel oli seinas tervena säilinud köögikapp nõudega ja keraamiline kukk selle peal. Hiljem täpsustatud andmete järgi oli tegemist siiski teiste kunstnike loominguga. Яна Осадча (9. aprill 2022). "На кухонній шафі, яка вціліла після обстрілів в Бородянці, впізнали керамічного півника з Василькова". Українська правда.
Puiatu (Põltsamaa)

Puiatu (18. sajand kaardil Pujat) on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Adavere vallamaja Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Artur Lokk

Artur Lokk (20. september 1928 Tartu – 23. aprill 1996 Otepää) oli eesti maalikunstnik. Lokk sai kunstihariduse aastatel 1945–1951 Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis. Näitustel esines 1949. aastast alates, 1955 sai temast Kunstnike Liidu liige. 1960. aastate keskel maalis ta kubismihõngulisi kompositsioone, siis aga pöördus realistlikuma-impressionistlikuma laadi juurde tagasi. EKABL
Ukrainlased Ungaris

Ungari ukrainlased on väike Ungaris elav ukrainlastest koosnev rahvusrühm. Suurem osa Ungari ukrainlastest elab kas 136,7 kilomeetri pikkuse Ungari-Ukraina piiri äärde jäävas Szabolcs-Szatmár-Beregi või Borsod-Abaúj-Zempléni komitaadis või pealinnas Budapestis. Enne Esimest maailmasõda elas Austria-Ungaris ligikaudu 4 miljonit ukrainlast, kelle kohta ametlikes allikates kasutati nime ruteenid (ise kutsusid nad end russiinideks). Neist 470 000 elas 1910. aasta rahvaloenduse andmetel Ungaris (moodustades 4,69% elanikkonnast). Ent 1920. aastal sõlmitud Trianoni rahulepinguga kaotas Ungari suure osa oma territooriumist, sealhulgas Taga-Karpaatia ehk Karpaatia Ruteenia, millest sai Tšehhoslovakkia osa. Just seal piirkonnas elasid peaaegu kõik tollase Ungari ukrainlased. 1938. aasta esimese Viini arbitraaži tulemusel sai Taga-Karpaatia lõunaosast taas Ungari riigi osa. Tšehhoslovakkia riigi lagunedes kuulutati ülejäänud Taga-Karpaatia aladel 1939. aasta 14. märtsil välja Karpaatide-Ukraina Vabariik, mille vaid mõni päev hiljem okupeeris Ungari. Pärast Teist maailmasõda liideti piirkond Nõukogude Liiduga – Pariisi rahulepingu alusel sai Taga-Karpaatiast Ukraina NSV osa. Tänapäeva Ungaris tunnustatakse eraldi rahvusvähemustena nii russiine kui ka ukrainlasi, keda 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas riigis vastavalt 3323 ja 5633. Russiinid, keda võib pidada juba Ungari kuningriigi aegseks ajalooliseks vähemusrahvuseks, põlvnevad neist Ruteenia rahvastest, kes ei võtnud 20. sajandi alguses kasutusele rahvanimetust "ukrainlased". Eraldi käsitletakse 20. sajandi teisel poolel Ungarisse elama asunud ukrainlasi, kelle juured on Lääne-Ukrainas ning Taga-Karpaatias. Ungari–Ukraina suhted Ungarlased Ukrainas The Ukrainians in Galicia under Austrian Rule. Vaadatud 11.04.2022. Minorities in Hungary #10 – Ukrainians and Ruthenians. Vaadatud 11.04.2022.
Kaavere (Põltsamaa)

Kaavere on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Haldus- ja asustusjaotus, vaadatud 1.03.2023. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Matías Zaracho

Federico Matías Javier Zaracho (sündinud 10. märtsil 1998 Wildes) on Argentina jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Atlético Mineiro. Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Racing Club, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2006. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Argentina kõrgliigas 2016. aasta detsembris. Esimese värava Argentina kõrgliigas lõi ta 22. juunil 2017 mängus Colóni vastu. Hooajal 2018–19 tuli ta Racing Clubiga Argentina meistriks. Samal hooajal valiti Zaracho Argentina kõrgliiga hooaja parimaks uustulnukaks. 2020. aasta oktoobris liitus ta Atlético Mineiroga. 2021. aastal tuli ta klubiga Brasiilia meistriks. Samal hooajal lõi ta Brasiilia kõrgliigas seitse väravat. Atlético Mineiroga on Zaracho võitnud veel Brasiilia karikavõistlused, superkarika ja kaks korda Minas Geraisi osariigi meistriks. Argentina jalgpallikoondises tegi Zaracho debüüdi 26. märtsil 2019 sõprusmängus Mehhiko vastu. Racing Club Argentina Primera División: 2018–19 Trofeo de Campeones de la Superliga Argentina: 2019 Atlético Mineiro Campeonato Brasileiro Série A: 2021 Copa do Brasil: 2021 Campeonato Mineiro: 2021, 2022 Supercopa do Brasil: 2022 https://int.soccerway.com/players/federico-matias-zaracho/465884/ (vaadatud 11.4.2022 "Atlético-MG oficializa contratação do argentino Matías Zaracho, 10º reforço da "era Sampaoli"". Globoesporte.com. 16.10.2020. Vaadatud 11.4.2022