Veepüstol

Veepüstol on mängupüstol, mis tulistab veejuga. Seda kasutatakse veesõjas, mille eesmärk on vastane märjaks pritsida. Veepüstolid olid algul väikesed käsipüstolid, kuhu mahtus aga liiga vähe vett. Suurematele veepüstolitele lisati paak, mis lihtsustas täitmist ja suurendas vee kogust. Hiljem on välja töötatud mitmesugused keerukamad mehhanismid. Nüüdisaegsed versioonid võivad vee pritsimiseks kasutada suruõhku, hüdraulilist rõhku või akutoitega elektripumpa. USA-s ja Kanadas nõutakse, et veepüstolid oleksid läbipaistvast või värvilisest plastist, et neid ei aetaks segamini tulirelvadega. 1990. aastal toimus Rootsis arutelu, kas veepüstolid võivad kasutajatele ohtlikud olla – näiteks siis, kui tulistada veepüstoliga elektriliinidesse. Arutelus soovitati isegi veepüstolite keelustamist, mida siiski vastu ei võetud. Väiksemate veepüstolite tööpõhimõte seisneb päästikus, mida vajutades aktiveerub väike pump, mis on kinnitatud plastmassist toru külge. Pump tõmbab vett veehoiukohast (väiksematel veepüstolitel on üldiselt terve sisemus veehoiukoht) ja surub selle läbi toru otsikust välja. Veepüstoli otsik muudab vee peeneks joaks. Suuremate veepüstolite (nt Super Soakeri) korral pumbatakse rõhk kõigepealt veepaaki või vedelik survemahutisse. Päästikule vajutades avaneb survemahuti tühjendusava nii, et kõrge rõhu all olev vesi surutakse veepüstolist välja. 1992. aastal tekkisid veepüstolite kasutamisega vastuolud. Bostonis läks veesõda üle päris relvadega tulistamiseks, mille käigus sai üks teismeline surmavalt haavata. Pärast seda palus linnapea kohalikes poodides Super Soakereid enam mitte müüa. Järgmine vahejuhtum toimus New Yorgis, kus noored pritsisid juhuslikku möödakäijat Super Soakeriga. Mööduja vihastas ja tulistas noorukite poole tulirelvast. Vanim teadaolev kirjalik tsitaat veepüstoli kohta pärineb aastast 1865, kui William T. Sherman ütles: "Te võite samahästi proovida põleva maja leeke kustutada veepüstoliga." Esimesed veepüstolid olid valmistatud metallist ja kummipallist. Tööpõhimõte seisnes kummist pallis, mis tõmbas vee läbi toru endasse. Päästikule vajutades purskus vesi pallist läbi toru välja. Vanim säilinud veepüss pärineb aastast 1896, aga kuna veepüstoleid on esimest korda kirjalikult mainitud palju varem, siis see ei ole esimene veepüstol. 1982. aastal loodi esimene teadaolev õhusurve ja pumpamise abil töötav veepüss. Selle tööpõhimõte seisnes veepüstolisse õhu pumpamisel, mis tugevdas päästikule vajutades vee survet. 1985. aastal läks müüki esimene patareidel töötav veepüstol, mis 1986. aastal muutus väga populaarseks.  Pikemalt artiklis Super Soaker Super Soakeri leiutaja Lonnie Johnson oli tuumaenergeetika insener, kes 1982. aastal Galileo projektiga töötades tuli välja survestatud pritspüstoli ideega. Tegelikult töötas ta soojuspumba projekti kallal, mis hõlmas freoonide asemel jahutusvedelikuna vee kasutamist. Oma vannitoas erinevate torudega katsetades laskis Johnson vett läbi suure rõhu all oleva otsiku. Sellest sai alguse Super Soakeri prototüüp, mille valmistamiseks jättis Johnson oma senise palgatöö kõrvale. Ta tegi kõik oma veepüstoli klapid ja liitmikud ise ning võttis oma õiguste kaitseks välja mitu patenti. Oma ressurssidega veepüstolite tootmine osutus liiga kulukaks, nii et ta turustas oma ideed mänguasju tootvatele ettevõtetele. 1989. aastal kohtus Johnson Larami korporatsiooni esindajatega tolleaastasel rahvusvahelistel mänguasjade messil. Tänu Larami veepüstolite tootmise kogemusele tundus see sobivat Johnsoni uue mänguasja tootjaks. Kohe pärast ettevõtte juhtidele veepüstoli prototüübi demonstreerimist sõlmis ettevõte Johnsoniga lepingu. "Definition of the water gun "dictionary" (vaadatud 31.08.2020)". "How Water Blasters Work (vaadatud 31.08.2020)". "Boston fights water guns "New York Times" (vaadatud 31.08.2020)". "Water gunplay provokes Shooting of 2 "New York Times" (vaadatud 31.08.2020)". "Oldest known water gun (vaadatud 31.08.2020)". "Super Soaker "isoaker" (vaadatud 31.08.2020)". "Soaker Technology: Basics "isoaker" (vaadatud 31.08.2020)".