laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Trapene

Trapene (vananenud eestikeelne nimi Trapani, läti keeles vanasti ka Bormaņi) on küla (vidējciems) Lätis Vidzemes Smiltene piirkonnas Trapene vallas; ühtlasi selle valla halduskeskus. Enne 1. juulit 2009 kuulus asula Alūksne rajooni. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Hopa piirkonda. Asulast 32 km kaugusel on Gulbene linn. Külas on raamatukogu. Seal asub Trapene bussipeatus. Praeguse asula alal oli varem Bormaņi mõis (saksa Treppenhof). Nõukogude ajal oli seal Trapene kolhoosi keskasula. Aastal 2015 oli külas 362 elanikku. Trapenes on sündinud Friedrich Bidder, sealses koolis oli õpetajaks Ojārs Vācietis. Külas asub mälestustahvel Teises maailmasõjas hukkunud nõukogude partisanile H. Mukstinšile. Looduskaitse all on sealne XX sajandi alguses rajatud lehiseallee, mille põhiliigiks on Euroopa lehis. Allees kasvavad veel Dauuria lehis, harilik pärn, harilik vaher ja õunapuu. Lisaks on looduskaitse all veel 19 allee lehist. Vietvārdu datubāze https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/trapenes-biblioteka Autotransporta direcija Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики https://www.daba.gov.lv/public/lat/iadt/dabas_pieminekli_alejas/trapenes_aleja/ Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Džūkste

Džūkste on küla (lielciems) Lätis Kuramaal Tukumsi piirkonnas, Džūkste valla halduskeskus. Enne 1. juulit 2009 kuulus asula Tukumsi rajooni. Asulast voolab läbi Džūkste jõgi. Džūkstest 29 km kaugusel on Tukumsi linn. Küla asub merepinnast 45 meetri kõrgusel. Džūkstes oli Džūkste mõisa (Siuxt) keskus, mille juurde Kuramaa hertsogiriigi ajal rajati ka kirik ja kõrts. Tänapäeval on seal kultuurimaja, raamatukogu ja põhikool. Külas asub Džūkste bussipeatus. Külas asub Teises maailmasõjas hukkunud Nõukogude sõdurite vennaskalmistu, kuhu on maetud 1515 sõdurit. Külas kasvav Kundziņi tamm ümbermõõduga 5,7 meetrit on looduskaitse all. Aastal 2015 oli külas 433 elanikku. Aastal 2018 oli elanikke 403, aastal 2020 aga 393. Vietvārdu datubāze https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/publiska-biblioteka/pasvaldibu "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 20. juulil 2020. Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Dviete

Dviete (varem ka Dvīts) on küla (vidējciems) Lätis Augšdaugava piirkonnas, Dviete valla keskus. Enne 1. juulit 2009 kuulus asula Daugavpilsi rajooni. Aastatel 2009–2021 jäi asula Daugavpilsi piirkonda. Asulast 29 km kaugusel on Daugavpils. 2010. aastal oli külas 476 elanikku. Asula alal paiknes varem Dviete mõis. http://vietvardi.lgia.gov.lv/vv/to_www_obj.objekts?p_id=756&p_back=0**
Rob Halford

Rob Halford (täisnimega Robert John Arthur Halford; sündinud 25. augustil 1951 Birminghamis) on briti muusik, ansambli Judas Priest laulja aastatel 1973–1992 ja alates 2003. Rob Halford alustas lauljana 1960. aastate lõpul bändides Athens Wood, Lord Lucifer, Abraxas, Thark ja Hiroshima. 1973. aastal liitus ta aga Judas Priest'iga, kuna selle bassimees Ian Hill käis Halfordi õega ning viimane tutvustas lauljat bändile. Juba järgmisel aastal andis Judas Priest koos Halfordiga välja oma debüütalbumi "Rocka Rolla", millele peagi järgnesid "Sad Wings of Destiny" (1976), "Sin After Sin" (1977), "Stained Class" (1978) ja kontsertalbum "Unleashed in the East". Tõeline läbimurre saavutati aga 1980. aasta albumiga "British Steel", mis aitas heavy metalit muuta laiade rahvahulkade seas populaarseks. Halford sai tuntuks oma suure hääleulatuse poolest (üle nelja oktavi) Samuti tõi Rob Halford alates "British Steel'ist" raskesse muusikasse naha, needid ja kõik muu sellesarnase. Tema muusika ja väljanägemise tõttu hakati teda kutsuma Metal God'iks, laulu Metal Gods järgi. Samas on ka Judas Priesti puhul kasutatud hüüdnime Metal Gods. "British Steel'i" järel andis Judas Priest välja veel viis edukat stuudioalbumit: "Screaming for Vengeange" (1982), "Defenders of the Faith" (1984), "Turbo" (1986), "Ram it Down" (1988) ja "Painkiller" (1990). Viimase plaadi tegemise järel otsustas Halford aga Judas Priestist lahkuda. 1990. aastatel tegeles ta peamiselt sooloprojektidega: esialgu moodustas ta bändi Fight, seejärel projekti 2wo ning viimaks klassikalist heavy metal'it tegeva Halfordi. Viimane osutus kõige edukamaks, Halford on seni välja andnud neli stuudioalbumit: "Resurrection" (2000), "Crucible" (2002), "Halford III: Winter Songs" (2009) ja "Halford IV: Made of Metal" (2010). 2003. aastal otsustas Halford aga Judas Priestiga taasühineda ning 2005. aastal anti välja plaat nimega "Angel of Retribution". Seda tutvustava tuuri raames jõudis Judas Priest ka Eestisse. 2008. aastal anti välja duubelalbum "Nostradamus". Lisaks Judas Priestile ja sooloprojektidele on Halford olnud külalisesinejaks ka Black Sabbathis, Panteras ja mitmetes teistes tuntud heavy-bändides.
Pūre

Pūre on küla (lielciems) Lätis Zemgales Tukumsi piirkonnas Pūre vallas; ühtlasi selle valla halduskeskus. Küla asub Abava jõe ääres Tukumsist 21 ja Riiast 83 kilomeetri kaugusel, 57 meetrit ülalpool merepinda. Asulast 13 km kaugusel on Kandava linn. Asulat mainiti kirjalikes allikates esimest korda 1230. aastal Alna Balduini kroonikates seoses kuralastega tehtud lepinguga (Pyrre). Pūre mõisa (Puhren) mainiti esimest korda aastal 1407. Küla on kujunenud endise mõisasüdame juurde. Aastal 1921 omandas selle Läti aiandusselts, rajades sinna oma aianduse katsebaasi. Sellest ajast peale on Pūre olnud puuviljakasvatusele spetsialiseerunud asula. Asulas asub ettevõte Pure Food. seal asuvad põhikool, lasteaed, kultuurimaja ja raamatukogu. Pūres on ka luteri kirik. Külas asuvad Pūre ja Pūres skola bussipeatus. Külas asub Teises maailmasõjas hukkunud Nõukogude sõdurite vennaskalmistu, kuhu on maetud 9 sõdurit. 2015. aastal oli külas 637 elanikku, 2018. aastal 609 ja 2020. aastal 597. Vietvārdu datubāze Pūres pagasts https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/publiska-biblioteka/pasvaldibu Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики
Berat Albayrak

Berat Albayrak (sündinud 1. jaanuaril 1978 İstanbulis) on Türgi poliitik, Õigluse ja Arengu Partei liige. Ta oli 24. novembrist 2015 kuni 9. juulini 2018 Türgi energeetika ja loodusvarade minister. 9. juulist 2018 kuni 10. novembrini 2020 oli ta Türgi rahandusminister. Ta sündis aastal 1978 İstanbulis. Ta on lõpetanud İstanbuli ülikooli ärijuhtimise erialal. Ta töötas aastast 1999 firmas Çalık Holding; aastal 2002 määrati ta firma Ameerika osakonna finantsdirektoriks, Türki ta tuli tagasi aastal 2006, aastatel 2007–2013 tegutses ta sama firma peadirektorina. 2015. aasta Türgi parlamendivalimistel ja 2015. aasta Türgi erakorralistel parlamendivalimistel valiti ta Türgi Suure Rahvuskogu liikmeks. 24. novembril 2015 kuni 9. juulini 2018 oli ta Ahmet Davutoğlu kolmandas valitsuses energeetika ja loodusvarade ministriks. 9. juulist 2018 on ta Türgi rahandusminister. Tema isa Sadık Albayrak on ajakirjanik ja poliitik. Berat Albayrak on aastast 2004 abielus Esra Albayrakiga (neiuna Erdoğan), neil on kolm last, abikaasa isa on Türgi president Recep Tayyip Erdoğan.
Panna cotta

Panna cotta (Itaalia keeles 'keedetud koor') on pudingutaoline Itaalia magustoit, mis on valmistatud koorest või vahukoorest, suhkrust ja želatiinist. Selle kalorsus on umbes 1530 kJ/100 g (365 kcal/100 g).
Rising in the East

"Rising in the East" on Judas Priesti kontsert-DVD, mis salvestati Jaapanis Tōkyō Budōkani kontserdihallis ning ilmus 2005. aastal. "The Hellion" "Electric Eye" "Metal Gods" "Riding On The Wind" "The Ripper" "A Touch Of Evil" "Judas Rising" "Revolution" "Hot Rockin'" "Breaking The Law" "I'm A Rocker" "Diamonds And Rust" "Worth Fighting For" "Deal With The Devil" "Beyond The Realms Of Death" "Turbo Lover" "Hellrider" "Victim Of Changes" "Exciter" "Painkiller" "Hell Bent For Leather" "Living After Midnight" "You've Got Another Thing Coming"
EDHEC Business School

EDHEC Business School on Pariisis, Londonis, Lille'is, Nice'is ja Singapuris asuvate linnakutega Euroopa äriülikool. See asutati 1906. aastal. Financial Timesi edetabelis oli EDHEC 2015. aastal Euroopa äriülikoolide seas 25. kohal. Selle MBA-programm on maailmas 84. kohal. Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: AMBA, EQUIS ja AACSB. Business school: l'Edhec monte en grade "European Business School Rankings 2015". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. mai 2016. Vaadatud 5. mail 2016. "Global MBA Ranking 2016". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. oktoober 2018. Vaadatud 5. mail 2016. Triple accredited business schools (AACSB, AMBA, EQUIS) Ametlik koduleht
Valmiera Draamateater

Valmiera Draamateater (läti Valmieras Drāmas teātris) on Lätis Valmieras asuv elukutseliste teater. Teater asutati 1919. aastal. 2004 sai teater uue maja. Aastast 2005 on teatri juht Evita Ašeradena (Evita Sniedze). 2008 töötas teatris 30 koosseisulist ja 15 koosseisuvälist näitlejat. Teatri koduleht
Läti Rahvusteater

Läti Rahvusteater (läti keeles Latvijas Nacionālais teātris) on teater, mis asub Lätis Riias Kronvaldsi puiestee (läti keeles Kronvalda bulvāris) 2. Teater asutati 1919. aastal. Praegu on teatris kolm saali: suur saal (776 kohta), näitlejate saal (80 kohta) ja uus saal (80–100 kohta). 2013. aastal töötas teatris 47 koosseisulist ja 24 mittekoosseisulist näitlejat. Teatrihoone valmis 20. sajandi alguses. Hoone projekteeris August Reinberg ning see hoone on Läti arhitektuurimälestis. Teatri koduleht
Bychaŭ rajoon

Bychaŭ rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 2263 km². 2016. aasta seisuga elas seal 30 225 inimest. Rajoon moodustati 17. juulil 1924. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Abidavičy, Chołstava, Čorny Bori, Jamnaje, Krasnaja Słabada, Łudčycy, Novy Bychaŭ, Sledziuki ja Smalica külanõukogu. Halduskeskus on Bychaŭ linn. Čačevičy Hrudzinaŭka mõis Veehoidla Drući jõel Bastionid Bychaŭ linnas Rajooni suurimad jõed on Dnepr ja selle lisajõed Druć, Babroŭka, Uchlaść ning Łachva. Rajooni territoorium asub Kesk-Biarezina tasandikul, keskmiselt 150–160 meetri kõrgusel. Kõrgeim koht asub Trylesina külas (183,5 m). Madalaim koht asub Dnepri ääres (130 m). Maavaradest leidub seal turvast, kriiti, savi, liiva. 2009. aasta seisuga oli elanikest 92,46% valgevenelasi, 5,61% venelasi, 1,24% ukrainlasi ja 0,69% oli teistest rahvustest. 72,68% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 26,09% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 46,61% elanikke, vene keelt aga 45,68%. Tšornobõli katastroofi tagajärjel saastus osa rajooni territooriumist ning sealsed elanikud asustati ümber. "Численность населения на 1 января 2016 г. и среднегодовая численность населения за 2015 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов, городов и поселков городского тип". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuli 2017. Vaadatud 6. mail 2016. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. august 2016. Vaadatud 6. mail 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Лихачева, С. Н. Последствия Чернобыльской Аварии в Могилевской Области как фактор формирования региональной идентичности  Bychaŭ rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Infot rajooni kohta (valgevene keeles) Rajooni kaart
Tallinna vanausuliste palvemaja

Tallinna vanausuliste palvemaja on vanausuliste palvemaja, mis asub Tallinnas Kibuvitsa tänav 6. Palvelat kasutab Tallinna vanausuliste kogudus. Praeguse Tallinna vanausuliste palvemaja lasi ehitada 1930. aastal Ado Mäeberg, kelle kadunud abikaasa oli vanausuline. Hoone projekteeris insener Joosep Lukk. Suure annetuse palvela ehitamiseks tegi Jefimija Sapožnikova. Ikonostaasi tegemiseks ja palvemaja sisemuse sisseseadmiseks andis suure panuse Pjotr Baranin koos abikaasaga. 1931. aastal tehti algse osaga samas mahus juurdeehitis. Projekti autor oli arhitekt Nikolai Thamm noorem. Palvelahoone sai kannatada 9. märtsi 1944 pommitamistel, hävis katus. 2008. aastal hakati palvemaja rekonstrueerima, mille käigus ehitati ka sibulkupliga haritorn. Projekti autor oli arhitekt Niina Mäger. Роберт Трейфельдт. "Старообрядческие храмы в эстонской архитектуре 1920-1930-х годов". // Очерки по истории и культуре староверов Эстонии. Tartu Ülikooli Kirjastus. Tartu 2007. Lk 72–84 Jaanus Plaat. Vene vanausulised ja nende pühakojad Eestis. Tallinn 2016 EVKL Tallinna palvemaja (Vanausuliste kodulehel) Kultuurimälestis nr 27444 "Tallinna vanausuliste palvela Kibuvitsa tn 6"
Drudkh

Drudkh on 2002. aastal loodud Ukraina black metal'i ja folk metal'i ansambel. Ansambel sündis Harkivi linnas, bändi algatajaks olid Roman Sajenko, Thurios ja Juri Sinitski. Bändi nimi pärineb sanskriti keelest ja tähendab metsa. Esimesed plaadid andis bänd välja Suurbritannia plaadifirma Supernal Music sildi all. Pärast aastat 2008 andis nende uued plaadid välja Prantsusmaa-USA plaadifirma Season of Mist. Kõik stuudioplaadid on välja antud ka vinüülplaatidena, väljaandjateks Northern Heritage ja Faustian Distribution. Esimene album ("Forgotten Legends") ilmus 18. augustil 2003 ja seda peetakse black metal'i klassika hulka kuuluvaks. 28. novembril 2004 ilmus album "Autumn Aurora", kus ansambel hakkas kasutama süntesaatorimuusikat. Kriitikud hindasid seda plaati kõrgelt, nii valis võrguajakiri Chronicles of Chaos selle aasta parimaks plaadiks. Peale selle plaadi ilmumist vahetas Amorth välja bändist lahkunud Juri Sinitski. 14. märtsil 2005 ilmus plaat Лебединий Шлях (Luigetee), mille laulutekstid olid ukrainakeelsed. Tekstide autoriks oli Tarass Ševtšenko. Ka järgmise albumi Кров у Наших Криницях (Veri meie kaevudes) tekstid olid kirjutatud klassikaliste ukrainakeelsete luuletuste põhjal. Album pühendati Stepan Banderale. Peale selle albumi ilmumist heideti Amorth bändist välja ja see sai praeguse koosseisu. Alates sellest plaadist on Drudkh kasutanud muusikavideote tegemisel ukraina filme. 19. oktoobril 2006 ilmus Drudkhi uus plaat Пісні Скорботи і Самітності (Kurbuse ja üksinduse laulud), mis märkis muutust muusikalises stiilis - tegu oli nende esimese folk metal plaadiga. Aastal 2008 sõlmis Drudkh lepingu plaadifirmaga Season of Mist. Forgotten Legends (2003) Autumn Aurora (2004) Лебединий шлях (Luigetee) (2005) Кров у наших криницях (Veri meie kaevudes) (2006) Пісні Скорботи і Самітності (Kurbuse ja üksinduse laulud) (2006) Відчуженість (Võõrandumine) (2007) Мікрокосмос (Mikrokosmos) (2009) Пригорща Зірок (Peotäis tähti) (2010) Вічний оберт колеса (Ratta igavene pöörlemine) (2011) Борозна обірвалася (Lühikeseks jäänud vagu) (2015) Їм часто сниться капіж (2018) Anti-Urban (2007) - EP Slavonic Chronicles (2010) - EP Thousands Of Moons Ago / The Gates (2014) - koostööplaat Winterfyllethiga Східний фронт у полум'ї (Idarinne leekides) (2014) - kogumik One Who Talks With The Fog / Pyre Era, Black! (2016) koostööplaat Hades Almightyga. Roman Sajenko – laulja, kitarrist, basskitarrist Roman Blagihh - laulja, süntesaator Kretšet – trummar, süntesaator (aastast 2006) Vlad – basskitarrist (aastast 2006) Juri Sinitski – trummar (2002-2004) Amorth - trummar (2004-2006) "Terrorizer Magazine's Top 40 Black Metal Albums". IGN Boards. October 30, 2009. "CoC : Rant : Best Albums of 2004". Chronicles of Chaos. February 28, 2005. Polarstern, Smierc (2010). "Drudkh’s anthology of time". Politosophia. http://www.last.fm/ru/music/Drudkh/+wiki "New Signing". Season of Mist's News http://www.metalstorm.net/bands/discography.php?band_id=1746&bandname=Drudkh MetalStorm
Čedasai

Čedasai (vene keeles Садосы, Чадосы) on alev Leedus Rokiškise rajoonis Rokiškise maavallas. Alev asub Vyžuona jõe ja Čedasai järve kaldal. Čedasais kaevandatakse dolomiiti. Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on 1913. aastal valminud katoliku kirik. 1499. aastal on esmamainitud Čedasai mõisa, mille hooned pärinevad XIX sajandi algusest. 1509. aastal sai asulast alev. 1516. aastal püstitati sinna katoliku kirik, mis aga 1620. aastal läks kalvinistide valdusse. 1659. aastal toimus alevi juures lahing venelaste ja Rzeczpospolita vägede vahel. 1778. aastal püstitati sinna uus katoliku kirik. 1794. aastast oli alev Gorskiste valduses. XIX sajandi teisel poolel asutati alevisse kihelkonnakool. Aastail 1929–1931 tegutses seal meiereikeskus. Pärast Teist maailmasõda sai Čedasaist kohaliku kolhoosi keskasula. 1960. aastani tegutses seal veski. 1972. aastal liideti aleviga Pavyžuonyse küla. [1] Садосы. Географическо-статистический словарь Российской империи, T. 4 (Павастерортъ — Сятра-Касы). СПб, 1868, lk. 390. http://dir.icm.edu.pl/pl/Slownik_geograficzny/Tom_I/728 Vidmantas Daugirdas ir kt. Alizava. Visuotinė lietuvių enciklopedija, kd. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 358lk. Vidmantas Daugirdas, Kazys Misius. Čedasai. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. lk 272. Alev portaalis vietoves.Lt
Duokiškis

Duokiškis (vene keeles Докишки) on alev Leedus Rokiškise rajoonis Kamajai vallas. Alev asub Uosintase järve kaldal. Alevis on raamatukogu ja Kamajai kooli osakond. Vaatamisväärsuseks on aastal 1906 valminud katoliku kirik. Aastal 1596 on esimest korda mainitud Duokiškise mõisa. Aastal 1650 sai asulast Kamajai kiriku valdus. Aastal 1516 püstitati sinna katoliku kirik, mis aga aastal 1620 läks kalvinistide valdusse. Aastal 1796 on esimest korda kirjalikult mainitud sealset kabelit, kuigi on teada, et see püstitati enne aastat 1775. Aastal 1906 püstitati külla kirik, järgmisel aastal asutati aga sealne kool. Aastal 1913 püstitasid sealsed põllumehed asulasse meierei. Aastal 1933 rajati veski ja saekaater. Pärast Teist maailmasõda tegutsesid kuni aastani 1953 asula ümbruses leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli seal kohaliku kolhoosi keskasula. [1] Kazys Misius. Duokiškis. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 210 lk. Alev portaalis vietoves.Lt
Roukli

"Roukli" on 2015. aastal valminud Eesti mängufilm. Juhan Ulfsak – Jan Mirtel Pohla – Marina Eva Koldits – Eeva Peeter Raudsepp – Villu Lauri Lagle – Lowry Meelis Rämmeld – Indrik Taavi Eelmaa – Peedu Tambet Tuisk – ratsanik
Kallis härra Q (film)

"Kallis härra Q" on 1998. aastal valminud Eesti mängufilm. Filmi stsenaarium on valminud Aino Perviku samanimelise jutustuse ainetel. Kolmeteistaastane Sigrid saab tuttavaks oma poolõe, seitsmeaastase Saaraga. Saara räägib Sigridile, et neil on ühine vanaema, kelle aga Saara ema pani hooldekodusse. Tüdrukutel tekib plaan vanaema sealt varastada ja panna elama kunstnik Vildi ateljeesse ühes vanalinna katusekambris. Kunstnik Vilt ise viibib parasjagu hullumajas. Nad koristavad ja sisustavad katusekambri, kuid vanaema transportimiseks on vaja täiskasvanu abi. Saara loodab oma sõbra Pudelimehe abile, kuid see osutub veaks. Sekkuvad joodikud, pätid ja väljapressijad ning tüdrukutel tuleb nende käest pääsemiseks otsustavalt tegutseda. Gabriele Guardado – Saara Kerti Viilas – Sigrid Herta Elviste – vanaema Peeter Volkonski – Pudelimees Laine Mägi – Sigridi ema Diana Klas – Saara ema Anne Paluver – tädi Ethel Väino Laes – onu Oskar Tarmo Männard – esimene suli Marek Kalmus – teine suli Jaanus Nõgisto – kunstnik Vilt Ivo Uukkivi – majasõber Enn Kraam – Julius Evi Rauer – Juliuse ema Mart Sander – Saara ja Sigridi isa Egon Nuter – postiljon Silvia Laidla – vanadekodu juhataja Andry Ervald – vanadekodu sanitar Leida Rammo – toakaaslane vanadekodus Kadri Hinrikus – telereporter Rao Heidmets – kellassepp
2016. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused

2016. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused olid 80. jäähoki maailmameistrivõistlused. Võistlused peeti 6.–22. mail 2016 Venemaal. Mängud toimusid Moskvas ja Peterburis. Osales 16 meeskonda. Maailmameistriks tuli Kanada, teise koha sai Soome ja kolmanda Venemaa koondis. Lisaajal ja karistusvisete järel lõppenud mängude skoorid on kaldkirjas. Allikas: IIHF Võistluste koduleht
Schwyzi kanton

Schwyzi kanton on kanton Šveitsi keskosas. Kanton oli koos Uri ja Unterwaldeniga üks kolmest nn. metsakantonist, mis panid augustis 1291 aluse Šveitsile. Kantoni nimi tuleneb Schwyzi linna nimest. Selle kantoni järgi on omakorda nime saanud Šveits ning Šveitsi Konföderatsiooni lipu päritolu on seotud Schwyzi kantoni vapiga. Kanton jaguneb halduslikult 6 ringkonnaks, milles on kokku 30 valda. Statistikateenistus, vaadatud 28.08.2019.  Schwyzi kanton – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Schwyzi kantoni koduleht
Moldova Õigeusu Kirik

Moldova Õigeusu Kirik (rumeenia keeles Biserica Ortodoxă din Moldova; vene keeles Православная церковь Молдовы) on üks kahest Moldovas tegutsevast õigeusu kirikust (teine on Rumeenia Õigeusu Kiriku jurisdiktsioonis tegutsev Bessaraabia metropoolia). Moldova Õigeusu kirik on Moskva patriarhi kanoonilises jurisdiktsioonis tegutsev algselt omavalitsuslik, aastast 1994 aga autonoomne kirik. Selle eestseisja kannab tiitlit Chișinău ja kogu Moldova metropoliit. Moldova Õigeusu Kirikul on kuus piiskopkonda: Chișinău piiskopkond, mida juhib Chișinău ja kogu Moldova metropoliit, Tiraspoli ja Dubăsari piiskopkond, Cahuli ja Comrati piiskopkond, Edineți ja Briceni piiskopkond, Ungheni ja Nisporeni piiskopkond ning Bălți ja Fălești piiskopkond. Kiriku liturgiline keel on moldova keel, kuid kogudustes peetakse ka gagauusi ja kirikuslaavikeelseid jumalateenistusi. Kiriku vaimulikud teenindavad 1286 kogudust. Kirikul on kolm õppeasutust. Kirikule allub 46 kloostrit ja 9 skeetat. Moldova õigeusu kirikusse kuulub ligi kaks kolmandikku Moldova õigeusklikest elanikest. Moldova Õigeusu Kiriku pea on alates 1989. aastast metropoliit Vladimir, kelle tiitel on alates 1992. aastast Chișinău ja kogu Moldova metropoliit. Tema juhtida on piiskoppidest koosnev sinod, mis on ka kiriku kõrgeim haldusorgan. Moldova Õigeusu Kirik moodustati pärast seda, kui Venemaa oli Bessaraabia 1812. aastal annekteerinud. Algul oli see piiskopkonna staatuses. Pärast seda, kui esimese maailmasõja järel piirkond Rumeeniale kuuluma hakkas, piiskopkond likvideeriti. Aastal 1944 loodi see piiskopkond taas. Aastal 1990 sai sellest peapiiskopkond. Aastal 1992 eraldus osa kogudusi ja moodustus Bessaraabia Metropoolia. Vene Õigeusu Kiriku metropoliit Kirill (hilisem Moskva patriarh) nimetas seda sammu õigeusklike ühtsuse rikkumiseks ja sammuks, millel on oma tagajärjed. Kuigi hiljem kaitses Moldova ülemkohus Bessaraabia Metropoliitkonna tegutsemisõigust Moldova aladel, astus president Vladimir Voronin selle vastu välja ja proovis 2008. aastal mitmeid selle liikmeid maalt pagendada. Bessaraabia Metropoolia pöördus kaitset otsides Euroopa Nõukogu poole. Sama aasta 21. jaanuaril andis aga Aleksius II Voroninile autasu "Silmapaistva tegevuse eest õigeusklike rahvaste ühtsuse kindlustamisel". Moldova Õigeusu Kirik sai autonoomia aastal 1992. Samal ajal sai kirikupea metropoliidi tiitli. http://www.patriarchia.ru/db/text/1622597.html "Înalt Prea Sfințitul Vladimir vorbește despre unirea Mitropoliei Moldovei cu cea a Basarabiei" , publika.md, 30 August 2013 http://www.patriarchia.ru/db/text/315967.html [1] Владимира Воронина обвинили в служении РПЦ "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. aprill 2016. Vaadatud 7. mail 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://mitropolia.md/istoric-bom/
See kadunud tee

"See kadunud tee" on 1990. aastal valminud Eesti mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb August Mälgu teostel, kuid tegevus on toodud kaasaega. Tarmo Koidla – Juulius Ants Ander – Taavi Diana Kokla – Sessi Raine Loo – Kristiine Helgi Annast – Liisu Ene Rämmeld – Salme Kiiri Tamm – Hilka Ago Roo – Jann Hannes Kaljujärv – Mart Lembit Ulfsak – Prits Luule Komissarov – Marta Tõnu Tepandi – Oskar Volli Käro – Juhan Margus Viil – Orge Heino Väino Laes – Riida Oskar Mati Klooren – Joodik, Joonase isa Valdek Kiiver – Solist, Kristus Voldemar Paavel – Silma Laas Terje Pennie – Naine keldrikorteris