laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Luiz Adriano

Luiz Adriano de Souza da Silva (sündinud 12. aprillil 1987 Porto Alegres) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia kõrgliigaklubis Vitória. Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Internacional. Ta debüteeris klubi meeskonnas Brasiilia kõrgliigas 2006. aastal. Sama aasta klubide maailmameistrivõistluste poolfinaalis lõi ta värava Egiptuse klubi Al Ahly vastu. Finaalis alistas Internacional Hispaania suurklubi Barcelona. 2007. aasta märtsis siirdus ta kolme miljoni euro eest Ukraina kõrgliiga klubisse Donetski Šahtar. Ta mängis seal kokku üheksal hooajal ning tuli klubiga kuus korda Ukraina meistriks, lisaks võitis ta neli Ukraina karikat ja viis superkarikat. Hooajal 2013–14 lõi ta Ukraina kõrgliigas 20 väravat, millega oli sel hooajal liiga suurim väravakütt. UEFA Meistrite Liiga hooajal 2014–2015 lõi ta kokku üheksa väravat, millest kõik alagrupiturniiril. 2015. aasta juulis sõlmis ta viieaatase lepingu Itaalia kõrgliiga klubiga AC Milan. Üleminekusumma oli kaheksa miljonit eurot. Esimesel hooajal lõi ta Milani meeskonnas kokku kuus väravat, kuid järgmisel hooajal ta klubis enam piisavalt mänguaega ei saanud. 2017. aasta jaanuaris suundus ta Venemaa kõrgliiga klubisse Moskva Spartak. Hooajal 2016–17 tuli ta Spartakiga Venemaa meistriks. 2017. aastal võideti Venemaa superkarikas, mille finaalmängus Moskva Lokomotivi vastu lõi Luiz Adriano ühe kahest Spartaki väravat. 2019. aasta juulis naasis ta Brasiilia kõrgliigasse, sõlmides nelja-aastase lepingu Palmeirasega. Aastatel 2020 ja 2021 võitis ta Palmeirasega Lõuna-Ameerika klubide meistrisarja Copa Libertadorese. 4. veebruaril 2022 sõlmis ta poole teise aasta pikkuse lepingu Türgi kõrgliigaklubiga Antalyaspor. Aasta hiljem naasis ta oma esimesse koduklubisse Internacional. 2024. aasta märtsis sõlmis ta üheaastase lepingu Vitóriaga. Aastatel 2014–2015 pidas Luiz Adriano Brasiilia jalgpallikoondises neli kohtumist. Internacional Klubide maailmameistrivõistlused: 2006 Donetski Šahtar Ukraina Premjer-Liga (6): 2007–08, 2009–10, 2010–11, 2011–12, 2012–13, 2013–14 Ukraina karikas (4): 2007–08, 2010–11, 2011–12, 2012–13 Ukraina superkarikas (5): 2008, 2010, 2012, 2013, 2014 UEFA karikas: 2008–09 Milan Supercoppa Italiana: 2016 Moskva Spartak Venemaa Premjer Liga: 2016–17 Palmeiras Campeonato Paulista: 2020 Copa do Brasil: 2020 Copa Libertadores: 2020, 2021 "Palmeiras acerta contratação de Luiz Adriano e chega a cinco centroavantes no elenco". 30.7.2019. Vaadatud 14.8.2019 "Luiz Adriano volta ao Inter" [Luiz Adriano returns to Inter]. internacional.com.br (Brasiilia portugali). 22. veebruar 2023. Vaadatud 22. veebruaril 2023. "Inter anuncia contratação de Luiz Adriano". ge (Brasiilia portugali). 22. veebruar 2023. Vaadatud 24. veebruaril 2023. Luiz Adriano - Player profile. transfermarkt.com. Vaadatud 15.4.2024  Luiz Adriano – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Punakas mõhnsamblik

Punakas mõhnsamblik (Bacidia rubella) on samblikuliik. Samblik kasvab ka Eestis. Punakas mõhnsamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) (vaadatud 14.08.2019) Punakas mõhnsamblik andmebaasis eElurikkus
Punapea-porosamblik

Punapea-porosamblik (Cladonia coccifera) on samblikuliik. Samblik kasvab ka Eestis. Punapea-porosamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) (vaadatud 14.08.2019) Punapea-porosamblik andmebaasis eElurikkus
Pundar-narmassamblik

Pundar-narmassamblik (Bryoria chalybeiformis) on samblikuliik. Samblik kasvab ka Eestis. Pundar-narmassamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) (vaadatud 14.08.2019) Pundar-narmassamblik andmebaasis eElurikkus
Punetav vistarsamblik

Punetav vistarsamblik (Mycoblastus sanguinarius) on samblikuliik. Samblik kasvab ka Eestis. Punetav vistarsamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) (vaadatud 14.08.2019) Punetav vistarsamblik andmebaasis eElurikkus
Ring FM

Ring FM on aastast 1994 tegutsev eraraadiojaam, mis kuulub Tre Raadio jaamade gruppi.  Jaam alustas tegevust Võrus ja läks eetrisse Haanja kõrgustikul asuvast Möksi raadiomastist. Hiljem suurendati leviala Tartu Soinaste masti abil.  2003. aastal koliti stuudio Tartusse. Pikka aega olid kavas ka võrukeelsed uudised.  2007 alustas saatja tööd ka Pärnus 93,9 MHz 2009 alustas saatja tööd ka Tallinnas 105,8 MHz.  2013 müüdi jaama omav ettevõte OÜ Ajaga Sammu ning uueks ärinimeks sai OÜ Ring FM Media.   Septembrist 2014 võeti Tartu stuudiole lisaks kasutusse ka Tallinna stuudio. 2016 müüdi jaama omav ettevõte OÜ Ring FM Media ja uueks omanikuks sai Tre Raadio Alates 15.03.2024 Viljandi 101,7MHz Lõuna-Eestis 101,7 MHz Tartus ja Jõgeval 104,7 MHz Viljandis ja Viljandimaal 101,7 MHz Eesti raadiojaamade loend Ring FM-i koduleht
Pärna-salusamblik

Pärna-salusamblik (Parmelina tiliacea) on samblikuliik. Samblik kasvab ka Eestis. Pärna-salusamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) (vaadatud 14.08.2019) Pärna-salusamblik andmebaasis eElurikkus
Põhja-kõrvsamblik

Põhja-kõrvsamblik (Umbilicaria hyperborea) on samblikuliik. Samblik kasvab ka Eestis. Põhja-kõrvsamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) (vaadatud 14.08.2019) Põhja-kõrvsamblik andmebaasis eElurikkus
Põhja-porosamblik

Põhja-porosamblik (Cladonia borealis) on samblikuliik. Samblik kasvab ka Eestis. Esineb hajusalt ja on ohualdis. Põhja-porosamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) (vaadatud 14.08.2019) "Eesti maapinna suursamblikud", Tartu 2019, lk 90 Põhja-porosamblik andmebaasis eElurikkus
Põhja-pruunsamblik

Põhja-pruunsamblik (Melanelia septentrionalis, sünonüüm Melanohalea septentrionalis) on samblikuliik. Samblik kasvab ka Eestis. Põhja-pruunsamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) (vaadatud 14.08.2019) Põhja-pruunsamblik andmebaasis eElurikkus
Põis-soomussamblik

Põis-soomussamblik (Hypocenomyce caradocensis, sünonüüm Xylopsora caradocensis) on samblikuliik. Samblik kasvab ka Eestis. Põis-soomussamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) (vaadatud 14.08.2019) Põis-soomussamblik andmebaasis eElurikkus
Rant-sõõrsamblik

Rant-sõõrsamblik (Protoparmeliopsis muralis) on samblikuliik. Samblik kasvab ka Eestis. Rant-sõõrsamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) (vaadatud 14.08.2019) Rant-sõõrsamblik andmebaasis eElurikkus
Crossvallia

Crossvallia on väljasurnud hiidpingviinide perekond, mis koosneb teadaolevalt vähemalt kahest liigist. Esimesena avastati Crossvallia unienwillia, mille jäänused leiti Antarktikas Seymouri saarelt. Liigi isendite pikkus oli umbes 140 sentimeetrit, mis on mitu korda rohkem kui ühelgi tänapäevasel pingviinil. 2019. aasta augustis avastas amatöörpaleontoloog Leigh Love väikelinna Waipara lähedalt Uus-Meremaal teise liigi Crossvallia waiparensis. Pingviini pikkus oli 160 cm ja ta kaalus ligikaudu 80 kilogrammi. Arvatakse, et liik elas 56–66 miljonit aastat tagasi. Lindude anatoomia edasisel uurimisel on järeldatud, et Crossvallia perekond oli tihedamalt seotud Anthropornithinae'ga. pingviinilised
Crossvallia unienwillia

Crossvallia unienwillia on väljasurnud hiidpingviini liik, mis kuulub Crossvallia perekonda. Liigi jäänused avastati Antarktikas Seymouri saarelt.
Crossvallia waiparensis

Crossvallia waiparensis on väljasurnud hiidpingviini liik, mis kuulub Crossvallia perekonda. Liigi jäänused avastati Uus-Meremaalt.
Ripp-lapiksamblik

Ripp-lapiksamblik (Parmelia submontana) on samblikuliik. Samblik kasvab ka Eestis. Teada on kaks leiukohta. Ripp-lapiksamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) (vaadatud 14.08.2019) Parmelia submontana andmebaasis eElurikkus Eesti levikukaart
Solvay konverents

Rahvusvahelised Solvay füüsika ja keemia instituudid, mis asuvad Belgias Brüsselis, asutati tööstur Ernest Solvay poolt 1912. aastal, pärast ainult kutsutud osalejatega ajaloolist 1911. aastal toimunud füüsikas pöördelist Solvay konverentsi (Conseil Solvay). Need instituudid koordineerivad konverentse, töötubasid, seminare ja kollokviume. Pärast edukat 1911. aasta konverentsi on Solvay konverentsid (Conseils Solvay) käsitlenud väljapaistvaid, kõige olulisemaid lahendamata küsimusi füüsikas ja keemias. Tavaliselt toimuvad konverentsid kolmeaastase vahega. Esimese Solvay konverents toimus Brüsselis 1911. aastal 30. oktoobrist kuni 3. novembrini, konverentsi esimees oli Hendrik A. Lorentz. Konverentsi teemaks oli radiatsioon ja kvandid. Käsitleti probleeme, mis tulenesid kahe erineva käsitluse, klassikaline füüsika ja kvantmehaanika olemasolust. Frederick Lindemann oli osalejatest noorim ja vanuselt järgmine oli Albert Einstein. Esimese Solvay konverentsi teised tuntud osalejad olid näiteks Marie Curie ja Henri Poincaré. Kuulsaimaks loetakse 1927 oktoobris toimunud viiendat Solvay konverentsi elektronidest ja footonitest, kus maailma kuulsaimad füüsikud arutasid äsja formuleeritud kvantteooriat. Olulisimad osalejad olid Albert Einstein ja Niels Bohr. Osalenud 29 osalejast 17 said hiljem Nobel auhinna ning Marie Curie sai kaks Nobeli auhinda: ühe füüsikas ja teise keemias. Welcome to the Solvay Institutes Paul Langevin and Maurice de Broglie, eds., La théorie du rayonnement et les quanta. Rapports et discussions de la réunion tenue à Bruxelles, du 30 octobre au 3 novembre 1911, sous les auspices de M. E. Solvay. Paris: Gauthier-Villars, 1912. See also: The Collected Papers of Albert Einstein, Vol. 3: Writings 1909–1911, Doc. 26, p. 402 (English translation supplement). Lorentz & the Solvay conferences, Instituut-Lorentz, Leiden University
Rips-kõrvsamblik

Rips-kõrvsamblik (Umbilicaria cylindrica) on samblikuliik. Samblik kasvab ka Eestis. Rips-kõrvsamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) (vaadatud 14.08.2019) Rips-kõrvsamblik andmebaasis eElurikkus
Rips-rosettsamblik

Rips-rosettsamblik (Physcia tenella) on samblikuliik. Samblik kasvab ka Eestis. Rips-rosettsamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) (vaadatud 14.08.2019) Rips-rosettsamblik andmebaasis eElurikkus
Rooste-varjusamblik

Rooste-varjusamblik (Chaenotheca ferruginea) on samblikuliik. Samblik kasvab ka Eestis. Rooste-varjusamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) (vaadatud 14.08.2019) Rooste-varjusamblik andmebaasis eElurikkus
Rull-tinasamblik

Rull-tinasamblik (Stereocaulon evolutum) on samblikuliik. Samblik kasvab ka Eestis. Rull-tinasamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) (vaadatud 14.08.2019) Rull-tinasamblik andmebaasis eElurikkus
Punakas rähksamblik

Punakas rähksamblik (Catapyrenium lachneum) on samblikuliik. Samblik kasvab ka Eestis. Punakas rähksamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) (vaadatud 14.08.2019) Punakas rähksamblik andmebaasis eElurikkus
Saare-rihmsamblik

Saare-rihmsamblik (Ramalina fraxinea) on samblikuliik. Samblik kasvab ka Eestis. Saare-rihmsamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) (vaadatud 14.08.2019) Saare-rihmsamblik andmebaasis eElurikkus
Sambla-liistsamblik

Sambla-liistsamblik (Lempholemma polyanthes) on samblikuliik. Samblik kasvab ka Eestis. Sambla-liistsamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) (vaadatud 14.08.2019) Sambla-liistsamblik andmebaasis eElurikkus
Sile habesamblik

Sile habesamblik (Usnea glabrata) on samblikuliik. Samblik kasvab ka Eestis. Sile habesamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) (vaadatud 14.08.2019) Sile habesamblik andmebaasis eElurikkus
Sinakas härmasamblik

Sinakas härmasamblik (Physconia detersa) on samblikuliik. Samblik kasvab ka Eestis. Sinakas härmasamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) (vaadatud 14.08.2019) Sinakas härmasamblik andmebaasis eElurikkus
Sinakas nappsamblik

Sinakas nappsamblik (Toninia sedifolia) on samblikuliik. Samblik on Eestis ohustatud ja haruldane. Teda on leitud läänesaartel ja mandri loodeosas. "Eesti maapinna suursamblikud", Tartu 2019, lk 288 Sinakas nappsamblik andmebaasis eElurikkus Sinakas nappsamblik Eesti samblike e-infosüsteemis (eSEIS) Eesti levikukaart
Tuheitia Paki

Te Arikinui Tuheitia Paki (21. aprill 1955 – 30. august 2024) oli maooride kuningas. Ta krooniti kuningaks oma ema, maooride kuninganna Te Atairangikaahu matustel. Tuheitia Paki abikaasa oli kuninganna Te Atawhai ja neil on kolm last: Whatumoana Korotangi Naumai
Eric Scerri

Eric R. Scerri (sündinud 1953 Maltal) on Malta päritolu Ameerika Ühendriikide keemik ja teadusfilosoof. Ta on lektor California Ülikoolis Los Angeleses ning rahvusvahelise keemiahariduse, keemia ajaloo ja filosoofia ajakirja Foundations of Chemistry asutaja ja peatoimetaja. Scerri on kirjutanud ohtralt keemiliste elementide perioodilisussüsteemi ajaloost ja filosoofilistest aspektidest. 2014. aastal esines ta PBSi dokumentaalfilmis "The Mystery of Matter". Baykoucheva S 2010, 'Eric Scerri: A philosopher’s view on the periodic table of the elements and its significance', Chemical Information Bulletin, vol. 62, no. 1, Spring, pp. 27–32 Rocke A 2012, 'A place at the periodic table', The Times Higher Education Supplement, 15 August UCLA Department of Chemistry and Biochemistry 2013, 'Scerri, Eric R.', University of California. For current biographical information see the home page of Eric Scerri Sella A 2013, 'An elementary history lesson', New Scientist, 13 August
Olga Rubtsova

Olga Nikolajevna Rubtsova (vene keeles Ольга Николаевна Рубцова; 20. august 1909 Moskva – 13. detsember 1994 Moskva) oli Nõukogude Liidu maletaja, maailmameister (1956–1958), rahvusvaheline arbiiter (1964), naiste suurmeister (1976). Rubtsova oli 1940. aastate teisel poolel tugevamaid vene maletajaid (tuli aastavahetusel 1948/1949 NSV Liidu naiste malemeistriks) ja pääses aastavahetusel 1949/1950 Moskvas naiste maailmameistrivõistluste turniirile uue maailmameistri selgitamiseks. Ta saavutas 16 osavõtjaga turniiril teise koha võitjaks tulnud Ljudmõla Rudenko järel, edestades seejuures hilisemat maailmameistrit Jelizaveta Bõkovat. 1952. aastal Moskvas toimunud pretendentide turniiril jagas Rubtsova 8.–10. kohta. Järgmises MM-tsüklivõitis ta 1955. aastal Moskvas pretendentide turniiri (Larissa Volperti ees) ja pidanuks mängima tiitlimatši maailmameistri Bõkovaga, kuid ootamatult otsustas FIDE MM-tiitlimatši asemel korraldada 1956. aastal matšturniir maailma kolme tugevaima maletaja vahel (Bõkova, Rudenko, Rubtsova). Selle matšturniiri võitis Rubtsova (edestas poole punktiga Bõkovat) ja tuli uueks maailmameistriks. 1958. aastal Moskvas toimunud MM-revanšmatšis sai Bõkova tiitli tagasi, võites Rubtsovat tulemusega 8½:5½. Rubtsova osales veel järgmises MM-tsüklis – 1959. aastal Moskvas toimunud pretendentide turniiril (võitis Kira Zvorõkina), kus ta jäi 9. kohale. Ta sai FIDE-lt 1950. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 1956. aastal rahvusvahelise meistri ja 1976. aastal naiste suurmeistri nimetuse. Rubtsova võitis esimesed kirimale naiste maailmameistrivõistlused (1968–72) ja sai maailmameistriks. Teisel kirimale naiste MM-il (1972–1977) kogus ta võitja Lora Jakovlevaga sama palju punkte, kuid Bergeri süsteemi alusel sai hõbemedali (pronksmedali sai Merike Rõtova). Kolmandal kirimale naiste MM-il (1978–1984), jagas ta Ljuba Kristoli ja Merike Rõtova järel 3.–5. kohta. Ta sai ICCF-ilt 1972. aastal kirimale naiste rahvusvahelise meistri ja kirimale rahvusvahelise meistri nimetuse (kirimale naiste suurmeistri nimetus võeti kasutusele pärast Rubtsova surma). 1952 – teeneline meistersportlane ICCF - 2st Ladies CC World Championship Final. tables.iccf.com ICCF - 3st Ladies CC World Championship Final. tables.iccf.com  Olga Rubtsova – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Aioolia order

Aioolia order, ka protojoonia order, oli joonia orderi eelvorm, mis esines Aiolise maakonnas Väike-Aasias arhailisel ajastul (eelklassikalisel ajastul), 7. sajandil eKr. Sarnase motiivistikuga sambakapiteele esineb ka foiniiklaste ja etruskide kunstis. Aioolia sammas sarnanes joonia sambaga, ent selle kapiteel koosnes taimepungast vertikaalselt väljakasvavast kahest suurest ja lopsakast voluudist, mille vahelt tõusis palmetitaoline kaunistus. Aioolia kapiteeli kuju on peetud eeskujuks joonia orderi voluutkapiteelile, kuid joonia kapiteeli voluudid eenduvad erinevalt aioolia orderist horisontaalsuunas. Eristatakse kaht tüüpi kapiteele: Larissa ja Neandria tüüpi. Proto-aioolia kapiteeliks nimetatud raidkivi Taaveti Jeruusalemmast Antiikse Smyrna Athena templi aioolia kapiteel Aioolia orderiga sarnanevad kapiteelid etruski hauakambris (Tomba dei Rilievi, Banditaccia) https://archive.org/details/historyofarchite00fletuoft/page/104 N. Wiener. Proto-Aeolic Capital Kept Quiet—But Why? – www.biblicalarchaeology.org, 2013 Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001 D.N. Pienaar. Symbolism in the Samaria Ivories and Architecture. – Acta Theologica, 2008:2 https://www.britannica.com/art/Western-architecture/The-Archaic-period-c-750-500-bc#ref488460 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. august 2019. Vaadatud 14. augustil 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. august 2019. Vaadatud 14. augustil 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.jamesstevenscurl.com/aeolic-proto-ionic-capital-from-neandria-dictionary-2006 Just a Second: Aeolic Order Sfinks aioolia kapiteelil. Reljeefi fragment, Museum of Fine Arts Boston Эолийская архитектура. – antique.totalarch.com Aeolian capital (Idalion)
Naiste male maailmameistrivõistlused 1949/1950

Naiste male maailmameistrivõistlused 1949/1950 olid naiste maailmameistrivõistlused males eesmärgiga selgitada välja maailmameister. Valitsev maailmameister Vera Menchik hukkus teises maailmasõjas. 1947. aastas astus Nõukogude Liit Rahvusvahelise Maleliidu (FIDE) liikmeks. Sõjajärgsed esimesed naiste maailmameistrivõistlused korraldati aastavahetusel 1949/1950 (detsembrist jaanuarini) Moskvas. 16 osavõtjaga turniiril mängisid 4 esindajat Nõukogude Liidust, 2 esindajat Ameerika Ühendriikidest. Ülejäänud 10 kohta jagati 10 riigi vahel (Kuuba, Ungari, Tšehhoslovakkia, Poola, Taani, Prantsusmaa, Holland, Itaalia, Suurbritannia, Ida-Saksamaa). NSV Liidu naiste malemeistrivõistlustel 1948/1949 võtsid osa kõik tugevamad maletajad. Võitis Olga Rubtsova, teise koha sai Jevgenija Biglova. 3.–4. kohta jagasid Valentina Belova ja Ljudmõla Rudenko. Larissa Volpert jagas 5.–6. kohta, Kira Zvorõkina 8.–9. kohta, Jelizaveta Bõkova sai 11. ja ainsana sõjaeelsetel MM-idel kaasa teinud Milda Lauberte 12. koha. Malejuhtkond valis MM-i neliku hulka arvestades varasemaid saavutusi Rubtsova, Belova ja Rudenko ja Bõkova. MM-i turniiril ei osalenud sõjaeelsetest tugevatest maletajatest sakslannad Friedl Rinder ja Sonja Graf. Rinder tuli 1949. aastal Lääne-Saksamaa meistriks, Graf emigreerus USA-sse. Mõlemad jätkasid mängimist ja osalesid 1950. aastatel MM-i pretendentide turniiridel, kuid suurema eduta. Üle poole aja turniist juhtis prantslanna Chantal Chaudé de Silans, kuid turniiri lõpupoole väsis ja lasi Nõukogude neliku endast ettepoole. Maailmameistriks tuli Ljudmõla Rudenko, teise koha sai Rubtsova, 3.–4. kohta jagasid Bõkova ja Belova ning 5.–7. kohta Edith Keller-Herrmann, Eileen Betsy Tranmer ja Chantal Chaudé de Silans. 8. koha sai Fenny Heemskerk. Clarice Benini jäi 9. kohale. Kõik 16 turniirist osavõtjat said 1950. aastal FIDE-lt naiste rahvusvahelise meistri nimetuse, maailmameistriks tulnud Rudenko lisaks ka rahvusvahelise meistri nimetuse. Sealtpeale korraldati naiste maailmameistrivõistlusi sarnaselt meeste MM-i korraldusega, st MM-tsükli jooksul selgitati välja tiitlipretendent, kes mängis tiitlimatši valitseva maailmameistriga. Tsükkel hõlmas tavaliselt kolm aastat. Jelizaveta Bõkova Valentina Belova Chantal Chaudé de Silans Fenny Heemskerk Clarice Benini Naiste male maailmameistrivõistlused
H-II Transfer Vehicle

H-II Transfer Vehicle (HTV), ka Kounotori (こうのとり Kōnotori; valge toonekurg) on Jaapani Kosmoseuurimise Agentuuri (JAXA) mehitamata kosmoselaev. Kosmoselaeva kasutatakse Rahvusvahelise kosmosejaama ning selle Kibo mooduli varustamiseks. JAXA on kosmoselaeva arendanud alates 1990. aastatest ning selle esmalend pidi toimuma 2001. aastal. HTV startis oma esmalennule 10. septembril 2009. JAXA valis kosmoselaeva nimeks Kounotori, sest toonekurge kujutatakse tihti kandmas olulisi asju (last, õnne jms.) ning see väljendab ka Kounotori missiooni, transportida ISSi olulist lasti. HTV lendas viimast korda 2020. aastal ning JAXA arendab selle mantlipärijaks mehitamata kosmoselaeva HTV-X. "About the H-II Transfer Vehicle (HTV)". NASA. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. august 2020. Vaadatud 14. august 2019. ""KOUNOTORI" Chosen as Nickname of the H-II Transfer Vehicle (HTV)". JAXA. Vaadatud 14. august 2019. "Mission". JAXA. Vaadatud 4. jaanuaril 2024.
Nautiluspokaal

Nautiluspokaal on merelimuse laevukese (Nautilus) kojast valmistatud luksuslik pokaal, mis on kaunistatud väärismetallist panustega ning sageli ka vääriskividega. Nende valmistamine oli iseloomulik renessansi- ja barokiperioodile, kauneimad näited pärinevad 16. ja 17. sajandi Saksamaalt. Nautiluspokaal oli loodus- ja kunstiobjekti ühendava haruldusesemena kollektsioneerimisobjekt ja neid võis leida ülikute kunsti- ja loodusharulduse kogudes, nn Wunderkammer'ites. Laevukese koda, mis väärismetalliga raamistatuna ja mõnikord kaanega varustatuna moodustas pokaali kupa, on spiraalselt rulluva kujuga, külgedelt lamendunud, läbimõõduga kuni 20 cm ja laiusega umbes 7 cm. See oli raskesti kättesaadavuse tõttu (laevukesed elavad sügaval meres) 16. sajandil eriline haruldus. Enne pokaaliks kujundamist lihviti maha väliskülje kare lubikiht, nii et nähtavale tuli koja pärlmutrikiht (saksa keeles kutsuti laevukest ka "Irisschnecke", ligikaudne tõlge 'vikerkaaretigu'). Pärlmutterpind kas lihviti lihtsalt siledaks, kaunistati sisselõigatud reljeefkujutistega või tumeda värviga tehtud uurendpiltidega. Lisaks laevukese kojale koosnes pokaal tugijalast ja alusest. Dekooris oli esiplaanil mereteema, tugijala ja kaane motiivide hulgas on merekoletised, delfiinid, meremaod ja -lohed, hippokampused, Neptun, nereiidid ja merineitsid, kuid esines ka muid motiive, näiteks Herakles, metsmees või faun, puutüvi koos puuraiduriga, eksootilised kaugete maade elanikud. Kooskõlas mereteemaga kasutati kaunistusena sageli vääriskorallioksi ja pärleid, aga lisati ka muid vääriskive. EKI VSL Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001 "Das grosse Kunstlexikon von P.W. Hartmann". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. august 2019. Vaadatud 14. augustil 2019. Nautiluspokal. – Das grosse Kunstlexikon von P.W. Hartmann Nautiluspokaali kujutav Virgilius Solise ofort Eesti Kunstimuuseumi digikogus Marcin Latka. Abbot Kęsowski's cup (Berliini Kunstgewerbemusemi kogus olevast nautiluspokaalist, inglise keeles)
Olga Zimina

Olga Zimina (vene keeles Ольга Анатольевна Зимина) sündinud 14. mail 1982 Vladimiris Vene NFSV-s) on vene päritolu Itaalia maletaja, naiste suurmeister (2003). Zimina oli kuni 2004. aastani Venemaa maletaja. Ta võitis Venemaa naiste meistrivõistlustel 2001. aastal kuldmedali ja jagas 2002. aastal 2.–4. kohta. Ta esines 2004. aastal Euroopa naiste meistrivõistlustel, kus sai 13. koha. 2004. aastal abiellus ta itaallasega ja asus elama Itaaliasse. Ta on mänginud Itaalia naiskonna koosseisus kuuel naiste maleolümpial (2006–2016) ja neljadel Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel (2009–2015). Zimina sai FIDE-lt 2000. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 2003. aastal naiste suurmeistri ja 2008. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse.  Olga Zimina – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Olga Zimina FIDE andmebaasis
Koloniaalstiil

Koloniaalstiil on termin kunsti- ja arhitektuuristiilide sulami kohta, mida viljeldakse asumaades ning mis võtab eeskujuks emamaa ajaloolisi stiile. Tuntuimad on järgmised koloniaalstiilid: Põhja-Ameerika briti koloniaalstiil (17.–18. sajandi Põhja-Ameerikas, eeskujuks George'i stiil ja kuninganna Anne'i stiil, valged orderielementidega puithooned); Ladina-Ameerika hispaania koloniaalstiil (Kariibi mere piirkonnas, Mehhikos ja Lõuna-Ameerika riikides, eeskujuks hiline mudéjar-stiil, barokk ja tšurriguerism); Lõuna-Aafrika ja Lõuna-Aasia hollandi koloniaalstiil (18.–19. sajandil). Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001