laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mark Lajal

Mark Lajal (sündinud 12. mail 2003) on Eesti tennisist. Juunioride hulgas oli Lajali kõrgeim koht Rahvusvaheline Tenniseföderatsiooni (ITF) edetabelis 13., mille ta saavutas 30. augustil 2021. Mark Lajal on treeninud Prantsusmaal Patrick Mouratoglou tenniseakadeemias (2022). 9. mail 2022 tõusis ta Eesti esireketiks, olles sel ajal ATP (meeste profitennise assotsiatsioon) edetabelis 872. kohal. Tema karjääri kõrgeim koht ATP üksikmängu maailma edetabelis on olnud 191. (20. november 2023), kõrgeim koht ATP paarismängu edetabelis on 875. (24. juuni 2024). Lajal jõudis 2022. aastal ITF sarja (ITF World Tennis Tour) viie turniiri finaali, millest võitis kolm: mais M15 Heraklionis (Kreeka), augustis M15 Monastiris (Tuneesia) ja detsembris M25 Monastiris (Tuneesia). 2023. aastal võitis ta esimese ATP Challengeri sarja (ATP Challenger Tour) turniiri – Little Rock Challenger 75 USA-s, mille finaalis alistas 4. juunil 2023 Beibit Žukajevi (Kasahstan) 6:4, 7:5, olles Jürgen Zoppi ja Andres Võsandi järel kolmas eesti meestennisist, kes selles sarjas on turniirivõidu saanud. 2024. aasta Wimbledoni turniiri kvalifikatsioonis alistas Mark Lajal Francesco Passaro (maailma jooksva edetabeli 132.), Henrique Rocha (187.) ja James Duckworthi (81.) ning jõudis põhiturniirile, kus kaotas esimeses ringis tiitlikaitsja Carlos Alcarazile (3.) 6:7, 5:7, 2:6. Temast sai järgmine eesti meestennisist, kes pärast Jürgen Zoppi (2018. aasta Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused, 3. ring) on suure slämmi põhiturniirile jõudnud. Mark Lajal Juniors Singles Overview. ITF. Eesti tennisetalendid loodavad välismaa akadeemiate toel tippu tõusta. sport.postimees.ee, 22.04.2022. Kontaveit ja Kanepi tõusid edetabelis, Eesti meeste tennis sai uue esireketi. sport.delfi.ee, 9. mai 2022. Mark Lajal. ATP Ranking. Eesti tõusev tennisetäht võidutses USA-s. Estonian World Review, 6. juuni 2023. Estonia's Mark Lajal to make first career Grand Slam appearance at Wimbledon. news.err.ee, 28.06.2024. Andmed ATP kodulehel Profiil itftennis.com Eesti tennise suurlootus Mark Lajal: hea tunne, et rahvas on minu selja taga. sport.delfi.ee, 26. detsember 2022. Mark Lajal hakkas tiitlikaitsjale kõvasti vastu. tennisnet.ee, 1. juuli 2024.
Georg Dehio

Georg Gottfried Julius Dehio (22. november 1850 Tallinn – 19. märts 1932 Tübingen) oli (balti)saksa kunstiajaloolane. Mälestustahvel Göttingenis Tema noorem vend oli Tallinna viimane sakslasest linnapea Erhard Arnold Julius Dehio.
Kivisaar (perekonnanimi)

Kivisaar on eesti perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kivisaar 209 inimesel: 94 mehel ja 115 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kivisaar meeste puhul 888. kohal ja naiste puhul 763. kohal. Kivisaar oli levinumaks nimeks vanuserühmas 55–59 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,17. Nime kandja oli keskmiselt 42 aasta vanune. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Halliste kihelkonna Kaubi, Kihelkonna kihelkonna Paju ja Viru-Jaagupi kihelkonna Roela mõisavaldades talupoegadele perenimeks Kiwwisaar ja Kiwisaar. 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kivisaar uueks nimeks kokku 32 korral, kui loobuti nimedest Sakk kolmel ja Saks ning Sack kahel juhul, samuti nimedest Aaduberk, Ehrenbusch, Jerrsusk, Karuauk, Köbler, Krebsbach, Kuulmann, Kuuskmann, Sipp, Tscheteschin jne. Alari Kivisaar, eesti raadio- ja telesaatejuht Alfred Kivisaar, eesti sulgpallur (1953–2021) Anna Kivisaar, eesti pikaealine (1902–2007) Erhard Kivisaar, eesti agronoom (1925–2010) Eve Kivisaar, eesti laulja (metsosopran) (1977–) Maia Kivisaar, eesti mikrobiogeneetika professor (1960–) Statistikaamet. Rahvastikuregister (vaadatud 23.05.2022) Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Kivisaar. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine:(uus nimekuju): Kivisaar. Kivisaar statistikaameti andmebaasis
Olustikumaal

Olustikumaal ehk žanrimaal on inimest igapäevases elu- ja tegevuskeskkonnas kujutav maal; vastav maalikunsti liik. maaližanr
Fourier' pöördteoreem

Fourier' pöördteoreem (inglise keeles Fourier inversion theorem) on teoreem, mille kohaselt paljude eri tüüpi funktsioonide puhul on võimalik taastada funktsiooni selle Fourier' teisendusest. Seega kui on olemas kogu teave laine sageduse ja faasi kohta, saame algse laine täpselt rekonstrueerida. Kui meil on teatud tingimusi rahuldav funktsioon f : R → C {\displaystyle f:\mathbb {R} \to \mathbb {C} } ja kasutame Fourier' teisendust kujul ( F f ) ( ξ ) := ∫ R e − 2 π i y ⋅ ξ f ( y ) d y , {\displaystyle ({\mathcal {F}}f)(\xi ):=\int _{\mathbb {R} }e^{-2\pi iy\cdot \xi }\,f(y)\,dy,} siis f ( x ) = ∫ R e 2 π i x ⋅ ξ ( F f ) ( ξ ) d ξ . {\displaystyle f(x)=\int _{\mathbb {R} }e^{2\pi ix\cdot \xi }\,({\mathcal {F}}f)(\xi )\,d\xi .} Teisiti väljendades ütleb teoreem, et f ( x ) = ∬ R 2 e 2 π i ( x − y ) ⋅ ξ f ( y ) d y d ξ . {\displaystyle f(x)=\iint _{\mathbb {R} ^{2}}e^{2\pi i(x-y)\cdot \xi }\,f(y)\,dy\,d\xi .} Seda võrrandit nimetatakse Fourier' integraalteoreemiks. Üks võimalus teoreemi väljendamiseks on ka see, et kui R {\displaystyle R} on pöördoperaator, s.t ( R f ) ( x ) := f ( − x ) {\displaystyle (Rf)(x):=f(-x)} , siis F − 1 = F R = R F . {\displaystyle {\mathcal {F}}^{-1}={\mathcal {F}}R=R{\mathcal {F}}.} Teoreem kehtib, kui nii f {\displaystyle f} kui ka selle Fourier' teisendus on absoluutselt integreeritav funktsioon ja f {\displaystyle f} on punktis x {\displaystyle x} pidev. Fourier' teisendus
Ali Karimi

Ali Karimi (sündinud 8. novembril 1978 Karajs) on endine Iraani jalgpallur (ründav poolkaitsja ja ründaja). Karjääri jooksul mängis ta muuhulgas sellistes klubides nagu Persepolis, Müncheni Bayern ja Schalke 04. Hooajal 2005/06 tuli ta Bayerniga Saksamaa meistriks. 2004. aastal valiti Karimi Aasia aasta jalgpalluriks. Iraani jalgpallikoondises mängis Karimi aastatel 1998–2012. Iraani koondises osales ta 2006. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2000., 2004. ja 2007. aasta Aasia meistrivõistlustel. "2006 FIFA World Cup Germany". FIFA. Originaali arhiivikoopia seisuga 10. aprill 2012. Vaadatud 26. veebruaril 2012. "Tamashagar Vol. 23 pp 46–47" (PDF). hamshahrimags.com. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 9. märts 2012. يک بازي بزرگ حداقل شايستگي سربازان فوتبال ايران (pärsia). Mardomsalari Newspaper. Originaali arhiivikoopia seisuga 21. märts 2012. Vaadatud 26. veebruaril 2012. "Ali Karimi's official website". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. detsember 2011. Bobrowsky, Josef (15. detsember 1999). "Dunhill Cup 1999 (Ho Chi Minh City, Vietnam)". RSSSF. Vaadatud 18. jaanuaril 2018. "Karimi to Assist Queiroz". Financial Tribune. 27. september 2014. Vaadatud 18. jaanuaril 2018. Ali Karimi saidil soccerway.com ]
Mehdi Mahdavikia

Mehdi Mahdavikia (pärsia keeles مهدی مهدوی‌کیا; sündinud 24. juulil 1977 Reys) on endine Iraani jalgpallur (parem äärepoolkaitsja ja paremkaitsja). Ta mängis sellistes klubides nagu Persepolis, VfL Bochum, Hamburger SV ja Eintracht Frankfurt. 2003. aastal valiti Mahdavikia Aasia aasta jalgpalluriks. Iraani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1996–2009. Aastatel 2006–2009 oli ta koondise kapten. Iraani koondises osales ta 1998. ja 2006. aasta maailmameistrivõistlustel ning neljadel Aasia meistrivõistlustel (1996, 2004, 2004 ja 2007). Mehdi Mahdavikia national-football-teams.com "Iranian legend inspires U-17 side". FIFA. 4. märts 2014. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. mai 2017. Vaadatud 10. juunil 2018. Pezhman Pars (20. jaanuar 2015). "Iransk U-19-talang: "Jag vill spela i OS 2016"" (rootsi). SvenskaFans.com. Vaadatud 10. juunil 2018. Marc-Oliver Robbers (20. jaanuar 2016). "Mahdavikia will als Trainer hoch hinaus" (saksa). Sportnachrichten. Vaadatud 10. juunil 2018. Marc-Oliver Robbers (1. juuni 2018). "Irans Legende Mehdi Mahdavikia im Interview: "Wir haben Bayern geschlagen"" (saksa). Comunio. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. juuni 2018. Vaadatud 10. juunil 2018. "Mahdavikia Joins Hamburger U21 Team as Assistant Coach". Financial Tribune. 22. juuli 2018. Vaadatud 22. juulil 2018. Mehdi Mahdavikiai saidil soccerway.com RSSSF archive of Mehdi Mahdavikia's international appearances
Boriss Bondarev

Boriss Bondarev (sündinud 1980. aastal) on Venemaa Föderatsiooni diplomaat, kes oli 2019. aastast kuni 2022. aasta 23. maini nõunik Venemaa alalises esinduses Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni juures Genfis Šveitsis. 2013. aastal, enne Genfi siirdumist, juhtis Bondarev Venemaa delegatsiooni raketitehnoloogia kontrollimiskorra tehniliste ekspertide kohtumistel. Emma Farge (23. mai 2022). "Russian diplomat in Switzerland says he resigns over Ukraine invasion". reuters.com (inglise). Reuters. Vaadatud 23. mail 2022. "Russian diplomat Boris Bondarev resigns, blasts war in Ukraine". aljazeera.com (inglise). Al Jazeera. 23. mai 2022. Vaadatud 23. mail 2022. Beatriz Céu (23. mai 2022). ""Job offers are welcome.". Who is the Russian diplomat who resigned because he was "ashamed" of his own country?". aljthen24.com (inglise). Vaadatud 25. mail 2022. "Никогда мне не было так стыдно за страну". Российский дипломат в ООН подал в отставку из-за войны с Украиной. BBC venekeelne teenistus, 23. mai 2022 Anton Troianovski. ‘They basically got everything wrong’: A Russian diplomat speaks out on the war. The New York Times, 23. mai 2022
Conrad Paumann

Conrad Paumann (u 1410 Nürnberg – 24. jaanuar 1473 Münchenis) oli Saksamaa vararenessansi perioodi organist, lautomängija ja helilooja. Sündinud pimedana, oli ta siiski üks 15. sajandi andekamaid ja mõjukamaid muusikuid. Koos Sebastian Virdungi, Arnolt Schlicki, Elias Nikolaus Ammerbachi ja Paul Hofhaimeriga koondatakse ta koloristideks nimetatud heliloojate rühma, kelle kompositsioone iseloomustas rikkaliku ornamentatsiooni kasutamine häältes. Conrad Paumanni hauaepitaaf asub Müncheni Frauenkirches, sellel on muusikut kujutav reljeef, oletatavasti Conrad Paumann ise, ja tekst: "An[no] MCCCCLXXII an S. Pauls bekerung abent [st 24.1.1473] ist gestarbn und hie begraben der kunstreichist aller instrament und der Musica maister, Cunrad pawman, Ritter, purtig von nurnberg und plinter geboren, dem got genad." 'Anno 1473, Püha Pauluse pöördumise õhtul suri ja maeti siia kunstirikkaim kõigil instrumentidel muusikameister Conrad Paumann, rüütel, sündinud Nürnbergis pimedana, Jumala arm olgu temaga.' Enamik Paumannile omistatud muusikateostest on instrumentaalmuusika. Andeka improviseerijana tuntud helilooja ise ei kirjutanud oma muusikat üles, kuid Conrad Paumanni orelivariatsioonide tabulatuurid on kirja pandud ja köidetud kokku Lochamer Liederbuch'is pealkirja all "Fundamentum organisandi" ja neli orelikompositsiooni Buxheimer Orgelbuch'is märkega "Sequitur fundamentum magistri Conradi Pauman Contrapuncti" nootide alguses, ja üksikud laulud Hartmann Schedeli laulukäsikirjas. Talle on omistatud ka saksa lautotabulatuuri leiutamine; kuigi seda ei saa millegagi tõestada, on teada Paumanni suur mõju lautomängijana ja lautotabulatuuri kasutamise hõlpsus mängimisel. Temalt on säilinud vaid üks kolmehäälne tenorlied "Wiplich figur", mis on stiililt lähedane Madalmaade koolkonna heliloojate muusikale. Lochamer Liederbuch. - Historisches Lexikon Bayerns Conrad Paumanni teosed andmebaasis International Music Score Library Project (IMSLP) Video: Conrad Paumanni teos "Mit ganczem willen" Eduardo Paniagua ja Música Antigua esituses Video: Conrad Paumanni teos "En avois"
Tenorlied

Tenorlied on saksa renessanssmuusikas mitmehäälne ilmaliku sisuga laul, mille viisihääl, tavaliselt mõni tuntud laulumeloodia, on tenoripartiis ja sellele on lisatud teised hääled kas tuntud traditsioonilistest viisidest või komponeeritud uued. Tenorlied'i võib vaadelda kui Itaalia frottola vastet saksa muusikas. Iseloomulik 15. ja 16. sajandile, esineb muusikakäsikirjades ja ilmub trükitud laulukogumikes alates 1507. aastast. Tenorlied. - freemusicdictionary.com Tenorlied. - Oxford History of Western Music A. Lindmayr-Brandl. Text and music in the Tenorlied: A 1517 collection designated as "Peter Schoffer the Younger's Second Liederbuch" - Fontes Artis Musicae 50(1):36-57, 2003 Video: Tenorlied "Ach Elselein, liebes Elselein" Huelgas Ensemble esituses Video: Conrad Paumanni kolmehäälne tenorlied "Wiplich figur" ansambel Almara esituses
Antonius John

Antonius John (6. oktoober 1922 Ahlen – 11. mai 2016 Bonn) oli saksa majandusajakirjanik ja politoloogiaprofessor. Ta oli 2. juulist 1984 Vabariigi Valitsuse eksiilis esindaja Saksamaal, alates 1. maist 1991 aupeakonsul Saksamaal. Ta avaldas Tõnis Kindi saksakeelse eluloo pealkirjaga "Tönis Kint. Anwalt eines Volkes" (Ahlen, 1981). 15. septembril 1980 andis peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis Tõnis Kint talle Eesti Punase Risti II järgu I astme (!) teenetemärgi. ERA.4969.1.15 Tõotan ustavaks jääda... Eesti Kirjanduse Selts, 2004, lk. 161 ja 1537 Tõotan ustavaks jääda... Eesti Kirjanduse Selts, 2004, lk. 231–232
Djurtjuli

Djurtjuli (vene Дюртюли; baškiiri Дүртөйлө/Dürtöylö) on linn Venemaal Baškortostani Vabariigis, Djurtjuli rajooni halduskeskus. Asub Belaja jõe vasakkaldal, 126 km Ufast loodes. Djurtjuli asutamisaastaks loetakse 1795. aastat, mil sinna rajasid oma majad neli vene kaupmeest. Asula hakkas kasvama pärast naftamaardla avastamist 1955. aastal. Djurtjuli sai aleviks 1964. aastal ja linnaõigused 1989. aastal. 2002. aastal olid linnaelanikest 64,9% tatarlased, 22,5% baškiirid ja 9,7% venelased.
Euroopa häll

Väljend "Euroopa häll" tähistab Vana-Kreekat, mida on peetud Euroopa kultuuriliseks algkoduks. Seda nimetust peetakse vananenuks ning eriti mõisteteadlikes erialaringkondades seda välditakse, sest hälli mõistes on eeldatud ajaloo lineaarset, orgaanilist ja teleoloogilist arengut ning vananenuks peetavat idealistliku alusega ajaloopilti, mille järgi kultuuril on lapsepõlvefaas, millele järgneb õitseng ja vanadusest tingitud allakäik. Peale selle püüavad kultuuriteadused ületada eurotsentrismi ning võtta arvesse Euroopa-väliste kultuuriringide mõju Euroopa kultuuridele. Nii peetakse "Euroopat" tänapäeval kultuuripiirkonnaks, mis oma esiajal sai mõjutusi mitmest suunast, nii et ainsa päritolu idee ei ole enam usutav. Mitmesugused mõjud Aasiast ja Aafrikast (näiteks araablaste (mauride) kaudu Lõuna-Itaalias ja Andaluusias) ja nende edasiarendamine viisid kultuuride mitmekesisuseni, millele aitas kaasa ka geomorfoloogia. Wilhelm Tielker. Der Mythos von der Idee Europa, Lit Verlag, 2003, ISBN 3-8258-6659-9. Inimkonna häll Vana-Egiptus Mesopotaamia Knossos
Siti lahing

Siti lahing on 4. märtsi 1238 toimunud lahing Siti jõel, mis läks Venemaa ajalukku kui üks traagilisemaid ja samas ka kõige olulisemaid. Pärast lühikest ägedat lahingut venelased hävitati peaaegu täielikult ja hukkunuid oli vene kroonikute endi väitel 3000 meest. Suurvürst Juri II Vsevolodovitš, Jaroslavli vürst Vsevolod Konstantinovitš ja Rostovi vürst Vasilko Konstantinovitš hukkusid Siti lahingus. Vladimiri vürsti maharaiutud pea anti Batu-khaanile. Seejärel vallutasid mongoli-tatarlaste väed Vladimiri-Suzdali vürstiriigi. Siti lahinguga lõppes ka Vene alade ühendatud vastupanu mongolitele.
Kivastik

Kivastik on eesti perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kivastik 48 inimesel: 27 mehel ja 21 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kivastik meeste puhul 4419. ja naiste puhul 6388. kohal. Keskmiselt oli selle nime kandja aga 43 aasta vanune. Perekonnanimi Kivastik oli kõige sagedasem Rapla maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 2,98 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Tartu maakonna Torma kihelkonna Avinurme ja Tarakvere mõisavaldades talupoegadele perenimeks Kiwastik. 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kivastik uueks nimeks kokku 2 korral, kui loobuti nimedest Koloschmit ja Koloshmidt. Julius Kivastik, eesti sporditegelane (1889–1959) Karl Kivastik, eesti treener (1921–2012) Mart Kivastik, eesti kirjanik (1963–) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 24.05.2022) Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Kivastik. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine:(uus nimekuju): Kivastik. Kivastik statistikaameti andmebaasis
Ї

Ї (ї) on kirillitsa täht, mis hääldub /ji/. See on kasutusel ukraina keeles ja russiini keeles. See on loodud kreeka tähestiku ioota eeskujul, millele on lisatud treema. Ukraina keeles võeti see kasutusele 1885–1886 ilmunud ukraina-saksa sõnaraamatus. Sarnane täht Ï on ka ladina kirjas.
Majoraadi park

Majoraadi park on Raadi alevis Tartu vallas Tartu maakonnas asuv haljasala, mis piirneb lõunast Tartu linna piiri ja Eesti Rahva Muuseumi haljasalaga, idast Vana-Narva maanteega, läänest Raadi endise nõukogudeaegse sõjaväelennujaama alaga ja põhjapoolses küljes asub niit. Pargi pindala on 13,86 hektarit ja sihtotstarve on üldkasutatav maa. Park avati 2015. aastal osaliselt endise Raadi kruusakarjääri aladel. Kujundusel on kasutatud pargiteid, vormitud maapinna profiili, alles jäetud varasemaid puid ja istutatud uusi, paigaldatud pingid, rajatud veesilmad ja kivikülv. Vaade Majoraadi pargi künkalt Tila külale 2017. aasta juulis Vaade Majoraadi pargi künkalt Tartule 2017. aasta juulis Droonivideo Majoraadi pargist ja Raadi mõisast 2021. aasta sügisel Urmas Nugin (2014). "Raadi kruusakarjääri korrastamise projekt" (PDF). Vaadatud 24.5.2022. Marlen Paabor (2017). "Väheste hooldustöödega ja –kuludega haljasalade kujundamine. Majoraadi pargi näitel". TTÜ. Vaadatud 24.5.2022. "Raadi kruusakarjäär-puhkeala @ Tartu maakond Tartu vald Tila küla Majoraadi park (220717172)". Avaandmed. Vaadatud 24.5.2022.
Ahhaa

Ahhaa (ka: Ahaa või Ahhaa!) oli 1980. aastate teises pooles tegutsenud raaliklubi õpilastele, õpetajatele ja kõigile arvutisõpradele. Raaliklubi algatati sügisel 1985, mil kuulutati välja selle keskuseks Tallinn ja Eesti Raadio saatesari "Raaliklubi", mille toimetajaks oli Leho Männiksoo. Ühing ootas nii individuaalseid kui kollektiivseid liikmeid ja lubas hakata korraldama kokkutulekuid, foorumeid jne. Põhikirja vormistamine võttis siiski aega, täiendatud põhikirja tutvustati raadiosaates ning korduvaid ja korrigeeritud üleskutseid raaliklubiga liituda avaldati ka hiljem. Informaatikaõpetaja Jaak Loonde tutvustas end ajakirjanduses raaliklubi "peaprotsessorina". 1990. aastal nimetati raaliklubi ümber Noorte Arvutikasutajate Seltsiks "Ahhaa". "Raaliklubi avab uksed!". Raadioleht. 30. oktoober 1985. Jaak Loonde (19. oktoober 1985). "Raaliklubi". Nõukogude Õpetaja.
Valgetähe teenetemärk

Valgetähe teenetemärk on Eesti teenetemärk. Valgetähe teenetemärgi asutas Konstantin Päts 7. oktoobril 1936 Eesti rahva vabadusvõitluse mälestamiseks. Teenetemärgi kavandi autor oli Paul Luhtein. Pärast taasiseseisvumist antakse Valgetähe teenetemärki riigiteenistuses või kohaliku omavalitsuse teenistuses olevatele isikutele, samuti majanduse, hariduse, teaduse, kultuuri või spordi alal osutatud või muude üldkasulike teenete ning saavutuste tunnustamiseks. Valgetähe teenetemärgil on seitse klassi:  1) üks eriklass – Valgetähe teenetemärgi kett;  2) viis põhiklassi – I, II, III, IV ja V klass;  3) üks medaliklass. Riiklike teenetemärkide asutamise ja erateenetemärkide muutmisega riiklikeks teenetemärkideks puhul tekkis küsimus, kuivõrd on see kooskõlas kehtiva põhiseadusega, mis keelas autähtede ja aumärkide andmise oma kodanikele, välja arvatud kaitseväelastele sõja ajal (§ 7). Kohtuminister Johan Müller väitis seaduse seletuskirjas, et 7. paragrahvi tuleb vaadelda seoses eelmise (6.) paragrahviga, mille järgi kõik Eesti kodanikud on seaduse ees ühetaolised ning seisusi ja seisuslikke tiitleid ei ole. Kuna aga asutatavate teenetemärkide omanikel, erinevalt endiste Vene aumärkide kavaleridest, ei ole seisuslikke eesõigusi, nagu ka mälestusmärkide, audiplomite ja tänukirjade omanikel, ei riiva nende asutamine kodanike ühetaolisuse põhimõtet. Teenetemärkide seadus Teenetemärkide seadus VAU (nõuab sisselogimist) Kõrgeim Eesti teenetemärk Läti, Leedu, Poola ja Soome presidentidel. Uus Eesti, 3. november 1938, nr 301, lk 1 Teenetemärkide kavalerid Teenetemärkide seadus Annetamise diplom Ordre de l'Etoile Blanche
Arved von Mühlendahl

Arved (Arvid) Jakob Johann von Mühlendahl (19. oktoober (ukj 1. november) 1904 Tallinn − 19. september 1944 Põhjameri) oli eesti juurtega baltisaksa päritolu Saksamaa mereväeohvitser (mereväekapten). Allveelaeva U-867 komandör. Põlvnes eesti juurtega aadlisuguvõsast. Tema isa oli juristiharidusega Paul Alexander von Mühlendahl (1859−1938), ema Pada mõisast pärit Ebba Natalie von Dehn (1873−1946). Asus 1912. aastal Tallinna Rüütli- ja Toomkooli, kus õppis 1919. aastani. Kuna Mühlendahlid lahkusid siis Saksamaale, jätkas ta samal aastal õppinguid Harzis Blankenburgi gümnaasiumis (kuni 1920). 1923. aastal sooritas ta eksamid Hannoveri reaalgümnaasiumi juures. 1923. aastal astus ta ohvitserikandidaadina (Offiziersanwärter) Saksamaa mereväeteenistusesse. Kuni 1938. aastani omandas ta mereväelase hariduse ja teenis erinevates komandodes. 1938−1940 oli ta Läänemere jaamakomando staabiohvitser. Pärast Prantsusmaa alistumist 1940. aastal määrati ta teenima Prantsusmaa käsundusadmirali staapi. 1941−1943 oli ta staabiohviter Lõuna mereväegrupikomandos (Marine-Gruppenkommando Süd). Omandas 1943. aasta märtsist oktoobrini allveelaevniku hariduse. Sama aasta detsembris nimetati ta uue allveelaeva U-867 komandöriks. 1944. aasta septembris läks ta oma laevaga Kielist merele, olles üks II maailmasõja vanimaid allveelaevakomandöre. Tema patrullmissioon kestis vaid 11 päeva: 19. septembril uputas tema allveelaeva Briti lennuk ja Mühlendahl hukkus koos 60 meeskonnaliikmega. Ta oli kaks korda abielus. 1932. aastal naitus ta Eestimaalt pärit paruness Ellen Olga von der Pahleniga (1909−1943). Pärast viimase surma abiellus 1943. aastal sakslanna Irmgard Holstiga (1913−2007). Esimesest abielust oli tal poeg − tema järeltulijad elavad siiani Saksamaal − ja kaks tütart. EAA, f. 1674, n. 2, s. 143. Pagineerimata. Arved von Mühlendahli teenistuskäik saidil ubootarchiv.de. Arved von Mühlendahl saidil uboat.net. Arved von Mühlendahl saidil uboat.net Arved von Mühlendahli teenistuskäik saidil ubootarchiv.de
WD-40

WD-40 on määrdeõli kaubamärk Ameerika Ühendriikides, mida toodab Californias, San Diegos asuv ettevõte WD-40. WD-40 lahus arendati välja Rocket Chemical Company tellimusel 1953. aastal, enne kui sellest kujunes välja WD-40 nimeline firma. Alates aastast 1961 sai WD-40 kaubanduslikult kättesaadavaks. Toode töötab esmalt määrdeainena, mis eemaldab ka niiskust. See on tänapäevani edukas toode, mille puhastulu kasvab: 27 miljonilt dollarilt 2008. aastal 70,2 miljonile dollarile 2021. aastal. 2014. aastal lisati see San Diegos asuvasse rahvusvahelisse õhu- ja kosmosekuulsuste halli. 1961. aastal kirjutati toode üles kui uus tarbekaup. 1965. aastaks kasutasid seda lennufirmad, sealhulgas Delta ja United; näiteks United kasutas seda DC-8 ja Boeing 720 lennukite hooldamisel ja kapitaalremondil. 1969. aastal kasutasid lennufirmad WD-40 varianti nimega WD-60 turbiinide puhastamiseks, kerge rooste eemaldamiseks kontrollliinidelt ja metallosade käitlemisel või ladustamisel. 1969. aastaks hakati WD-40 turustama Inglismaal põllumajandustootjatele ja mehaanikutele. 1973. aastal WD-40 Company, Inc, läks esimese aktsiaemissiooniga börsile. NASDAQi aktsia sümbol on (Nasdaq: WDFC). WD-40 kasutatakse peamiselt mehaaniliste ajamite puhul. Määrdeainena ei ole WD-40 kõige parem, kuid ajutise lahendusena on sobilik. Lahus on tõhus rooste eemaldaja, lisaks eemaldab niiskust. "Homepage". WD-40 Company (Ameerika inglise). Vaadatud 22. märtsil 2022. "Inline XBRL Viewer". www.sec.gov. Vaadatud 22. märtsil 2022. "WD-40 Company net income 2021". Statista (inglise). Vaadatud 22. märtsil 2022. "New Materials". Aircraft Engineering and Aerospace Technology. 37 (5): 165–165. 1. jaanuar 1965. DOI:10.1108/eb034021. ISSN 0002-2667. New on the Market (English). London: Farm & County. Jaanuar 1969. Lk 72.{{cite book}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "About Us". WD-40 UK (Briti inglise). Vaadatud 5. aprillil 2022.