laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tuvikesed

"Tuvikesed" (originaalpealkiri inglise keeles "Married... with Children") on USA komöödiasari. Sarja toodeti 5. aprillist 1987 kuni 5. maini 1997. Kokku toodeti 260 osa. Sarja loojad on Michael G. Moye ja Ron Leavitt. Tunnusmeloodia on Frank Sinatra laul "Love and Marriage". Ed O'Neill – Al Bundy Katey Sagal – Margaret "Peggy" Bundy Christina Applegate – Kelly Bundy David Faustino – Budrick "Bud" Bundy Amanda Bearse – Marcy Rhoades-D'Arcy David Garrison – Steve Rhoades Ted McGinley – Jefferson D'Arcy
Violet Brown

Violet Brown (sündinud Mosse; 10. märts 1900 Duanvale Trelawny vallas – 15. september 2017 Montego Bay, Jamaica) oli Jamaica ülipikaealine naine, alates 15. aprillist 2017 kuni surmani maailma vanim inimene. Ta sündis teise lapsena suhkrurookeetja John Mosse ja tema naise Elizabeth Mosse neljast lapsest. 13-aastaselt ristiti ta baptisti kirikus. Ta oli kõrge eani organist Frazerville'i metodisti kirikus. Tal on kuus last. Browni esimene laps Harland Fairweather suri 19. aprillil 2017 97-aastaselt. Brown sündis Briti impeeriumis ja oli viimane elusolev kuninganna Victoria alam. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. detsember 2018. Vaadatud 20. juulil 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Spiegel Online, Sohn der ältesten Frau der Welt 97-jährig gestorben
Hosams Abu Meri

Hosams Abu Meri (araabia keeles حسام أبو مرعي, Houssam Abou Merhi; sündinud 20. augustil 1974 Liibanonis) on Liibanoni päritolu Läti arst ja poliitik, kes on alates 15. septembrist 2023 Läti tervishoiuminister. Ta oli 2014–2018 seimi liige. Abu Meri saabus Lätisse 1993. aastal meditsiini õppima. 1999 lõpetas ta Läti Meditsiiniakadeemia arstina. 2002 lõpetas ta Läti Ülikooli sisehaiguste arstina ja 2004. aastal täiendõppe gastroenteroloogia erialal. Ta on asutanud Lätis Araabia kultuuri keskuse. 2007. aastal sai ta Läti kodakondsuse. 2014. aastal kandideeris ta Ühtsuse kandidaadina seimi liikmeks. Ta sai seimi liikmeks ministrina tööle asunud parlamendiliikme asendusliikmena. 15. septembrist 2023 on Hosams Abu Meri Läti tervishoiuminister. 2012 abiellus ta endise Läti siseministri Linda Mūrniecega. 2017 abielu lahutati. Tal on kaks tütart esimesest abielust. Mūrniecei laulībā drūmas perspektīvas – vīram uzrādās agresijas pazīmes, NRA.lv https://www.diena.lv/raksts/latvija/politika/saeima-ar-miksto-mandatu-stradas-ari-abu-meri-un-vjaceslavs-dombrovskis-14076170 Veselības ministrs Hosams Abu Meri Ministru kabinets. Vaadatud 16. märtsil 2024 "Šķiras Linda un Hosams Abu Meri; deputāts publicē sirsnīgi atklātu vēstījumu". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. juuni 2017. Vaadatud 20. juulil 2017. http://www.abumeri.lv/lv/ Hosams Abu Meri Seimi kodulehel
Linnudirektiiv

Linnudirektiiv (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/147/EÜ, 30. november 2009, loodusliku linnustiku kaitse kohta) on üks kahest Euroopa Liidu looduskaitse direktiivist (teine on elupaikade direktiiv). Direktiivi eesmärk on kaitsta linde tapmise ja püüdmise eest, samuti piirata nende küttimist ja nendega seotud (nt nende kehaosadega) kaubitsemist. Direktiivi eesmärkide saavutamiseks moodustatakse spetsiaalsed linnualad. Direktiiv võeti vastu 30. novembril 2009. Sellega tunnistati kehtetuks direktiiv 79/409/EMÜ. Praegu kehtivat linnudirektiivi on viimati muudetud 2019. aastal. Linnudirektiivi konsolideeritud tekst Euroopa Liidu Teatajas. Natura 2000. Linnudirektiiv. Keskkonnaministeerium, vaadatud 14.12.2019. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2009/1010 (mis käsitleb keskkonnaga seotud õigusaktide alaste aruandluskohustuste ühtlustamist ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruseid (EÜ) nr 166/2006 ja (EL) nr 995/2010, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 2002/49/EÜ, 2004/35/EÜ, 2007/2/EÜ, 2009/147/EÜ ja 2010/63/EL, nõukogu määrusi (EÜ) nr 338/97 ja (EÜ) nr 2173/2005 ning nõukogu direktiivi 86/278/EMÜ) tekst Euroopa Liidu Teatajas. Korduma kippuvad küsimused Natura 2000 võrgustiku kohta. Euroopa Komisjoni veebisait.
Gunnera

Gunnera (Gunnera) on taimeperekond gunneraliste (Gunneraceae) sugukonnast gunneralaadsete (Gunnerales) seltsist. Levinud peamiselt lõunapoolkeral. Mitmetel selle perekonna liikidel on erakordselt suured lehed. Neil esineb sümbioos lehtedes elavate lämmastikku fikseerivate bakteritega (Nostoc gunnerae Reinke ex Merker). Gunnera densiflora Hook.f. – tihedaõieline gunnera Gunnera kauaiensis Rock (sünonüüm Gunnera dominii Kroj.) – kauai gunnera Gunnera magellanica Lam. – patagoonia gunnera Gunnera manicata Lindl. ex André – brasiilia gunnera Gunnera perpensa L. (sünonüümid Gunnera calthifolia Salisb., Perpensum blitispermum Burm.f.) – aafrika gunnera Gunnera petaloidea Gaudich. (sünonüümid Gunnera eastwoodiae H.St.John, Gunnera kaalaensis (Kroj.) H.St.John, Gunnera makahaensis H.St.John, Gunnera mauiensis (Kroj.) H.St.John, Gunnera molokaiensis H.St.John) – havai gunnera Gunnera prorepens Hook.f. – roomav gunnera Gunnera tinctoria (Mol.) Mirb. (sünonüüm Gunnera chilensis Lam.) – tšiili gunnera
Elupaikade direktiiv

Elupaikade direktiiv (nõukogu direktiiv 92/43/EMÜ, 21. mai 1992, looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta) on üks kahest Euroopa Liidu looduskaitse direktiivist (teine on linnudirektiiv). Direktiivi ülesanne on kaitsta ohustatud looma- ja taimeliike ning nende elupaigatüüpe ja kasvukohti. Kaitsmisega aidatakse kaasa looduse mitmekesisuse säilimisele ja taastamisele. Direktiivi eesmärkide saavutamiseks on loodud loodusalade võrgustik Natura 2000. Direktiiv võeti vastu 21. mail 1992, kuid seda on hiljem mitu korda muudetud, viimati 2013. aastal seoses Horvaatia Vabariigi ühinemisega Euroopa Liiduga. Elupaikade direktiivi konsolideeritud tekst Euroopa Liidu Teatajas. Natura 2000. Elupaikade direktiiv. Keskkonnaministeerim, vaadatud 14.12.2019. Nõukogu direktiivi 2013/17/EL (millega kohandatakse teatud direktiive keskkonna valdkonnas seoses Horvaatia Vabariigi ühinemisega) tekst Euroopa Liidu Teatajas. Brošüür "Elupaikade direktiiv. 20 aastat elurikkuse kaitsmist Euroopas", Brüssel, 2012. Korduma kippuvad küsimused Natura 2000 võrgustiku kohta. Euroopa Komisjoni veebisait.
Sala (Rootsi)

Sala on tiheasustusega paikkond (rootsi keeles tätort) Rootsis Västmanlandi läänis, ajaloolise haldusjaotuse järgi Västmanlandi maakonnas Sala vallas. Salas elab 13 087 inimest (2013). Sala asus algselt teises kohas kui tänapäevane Sala; see asus Sala Gustav Vasa ajal rajatud hõbedakaevanduse juures. 1624 sai Sala linnaõigused. Kui kaevandus 1908 tegevuse lõpetas, siis kaotas Sala ka linnaõigused ning Sala viidi kohta, kus see asub tänapäeval. Statistical localities 2020 Statistical localities 2020
Rasina külanõukogu

Rasina külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1963. Külanõukogu halduskeskus asus Rasina külas. Rasina külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Tartumaa Ahja valla koosseisus. Külanõukogu esimees 1945. aastast oli Johannes Hiiesalu. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Ahja vald likvideeriti ja Rasina külanõukogu territoorium arvati Põlva rajooni koosseisu. 1954. aastal liideti Rasina külanõukogu senisele territooriumile likvideeritud Laane külanõukogu alad. Rasina külanõukogu likvideeriti Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 18. jaanuari 1963 seadlusega. Selle alad liideti Mooste külanõukoguga. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Tartu maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 33, 520 Andmed külanõukogude kohta Tartumaal. Postimees, 17. juuni 1945 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
Üllatus

Üllatus on lühiajaline emotsioon, mida tuntakse ootamatu sündmuse puhul. Üllatus võib olla nii positiivne, negatiivne või neutraalne tunne ja esineda erineva intensiivsusega. Üllatust võib esile kutsuda ootamatu kohtumine, ootamatud sõnad, kingitused. Üllatusega kaasnevad sõltuvalt inimese tüübist ka füüsilised reaktsioonid nagu punetus, "suurenenud" silmad, naermine, avanenud suu, keha või kehaosade liikumine, kontrollimatud hüüatused. Lühikesele üllatustundele võib ka kohe järgneda hirm, rõõm või segadustunne.
Särna

Särna on tiheasustusega paikkond (rootsi keeles tätort) Rootsis Dalarna läänis Älvdaleni vallas Österdalälveni kaldal, ajaloolise haldusjaotuse järgi Dalarna maakonnas. Särnas elab 675 elanikku (2015). Särnas on Särna kirik, Särna vana kirik, talispordirajatisi, supeldav järv. särnaiit Statistical localities 2020 Statistiska tätorter 2018 – befolkning, landareal, befolkningstäthet Statistical localities 2020
Nabi Avcı

Nabi Avcı (sündinud 8. oktoobril 1953 Demirköys) on Türgi poliitik, Õigluse ja Arengu Partei liige. Aastatel 2013–2016 oli ta Türgi haridusminister, aastatel 2016–2017 Türgi kultuuri- ja turismiminister. Ta sündis aastal 1953 Demirköys Pazaryeri ringkonnas Bileciki provintsis. Ta lõpetas Lähis-Ida Tehnikaülikooli juhtimisteaduskonna. PhD kraadi sai ta Anatoolia Ülikoolist. Ta töötas aastast 1974 Türgi kultuurimiministeeriumis. Lisaks oli ta Anatoolia Ülikooli õppejõud. Ta oli Türgi haridusministri ja Türgi peaministri (Recep Tayyip Erdoğani) nõunik. 2011. aasta Türgi parlamendivalimistel valiti ta Türgi Suure Rahvuskogu liikmeks. 24. jaanuarist 2013 kuni 24. maini 2016 oli ta Türgi haridusminister. 24. maist 2016 kuni 19. juulini 2017 oli ta Türgi kultuuri- ja turismiminister. Ta on abielus ja tal on viis last.
Balti Metsaselts

Balti Metsaselts (Verein baltischer Forstwirte) asutati 1867. aastal Riias Liivimaa Ökonoomilise Sotsieteedi haruseltsina, see koondas metsaomanikke, -ametnikke, -teadlasi ja metsandushuvilisi. mahemetsandus metsandus metsateadus
Qol Şärifi mošee

Qol Şärifi mošee (tatari Кол Шәриф мәчете, Qol Şärif mäçete) on mošee Kaasanis. Asub Kaasani kremli territooriumil. Mošee ehitati 1552. aastal Ivan Julma vägede Kaasani vallutuse käigus hävitatud mošee kohale. Mošee sai nime ühe Kaasani kaitsja imaam Qolşärifi järgi. Seda hakati ehitama 1996. aastal ja see avati Kaasani 1000. aastapäeva pidustuste raames 24. juunil 2005. Mošees asub ka islami muuseum. Mošeel on neli 58 meetri kõrgust minaretti ja kaks madalamat minaretti. Kupli kõrgus on 39 meetrit ja diameeter 17,5 meetrit. Mošee koduleht (vene keeles)
Gülçiçek Hatun

Gülçiçek Hatun (osmanitürgi keeles: گلچچک خاتون, kreeka keeles: Γκιουλτσιτσέκ Χατούν; 1335 – ?) oli sultan Murad I esimene naine ja Bayezid I ema.
Amela Terzić

Amela Terzić (serbia kirillitsas: Амела Терзић; sündinud 2. jaanuaril 1993 Pribojs) on Serbia kergejõustiklane, keskmaajooksja. 2011. aastal Tallinnas toimunud juunioride Euroopa meistrivõistlustel võitis ta kuldmedali 1500 meetri ja 3000 meetri jooksus. 2012. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Barcelonas võitis ta 3000 meetri jooksus hõbemedali. 1500 meetri distantsil on ta tulnud kahel korral Euroopa U23 meistriks. 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis osales ta 1500 meetri jooksus. Ta jõudis finaali eeljooksude parima ajaga (4.09,71). 10. juulil toimunud finaal oli aeglane ja Terzić jäi lõpuspurdis viimaseks, saades ajaga 4.37,70 12. koha. 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros osales ta 800 meetri ja 1500 meetri jooksus. Terzić pääses 800 meetri jooksus oma eeljooksust edasi teisena oma hooaja parima tulemusega (2.00,99). Oma poolfinaalis jäi ta ajaga 2.03,81 eelviimaseks ja sai kokkuvõttes 23. koha. 1500 meetri jooksus ta poolfinaali ei jõudnud. 2017. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Londonis ta 1500 meetri jooksus poolfinaali ei pääsenud, saades ajaga 4.08,55 kokkuvõttes 28. koha. 2017. aasta suveuniversiaadil Taipeis võitis ta kuldmedali tulemusega 4.19,18. Ta on võitnud mitmeid medaleid Euroopa krossijooksu meistrivõistlustelt juunioride ja U23 arvestuses. Terzićile kuuluvad mitmed Serbia keskmaajooksu sise- ja välisrekordid distantsidel 800 meetrist kuni 3000 meetrini. Aastatel 2011 ja 2012 valiti ta Serbia aasta noortsportlaseks. Väljas Sees Allikas: IAAF Amela Terzić. european-athletics.org. Vaadatud 21.7.2017 Amela Terzić Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Oostlandlied

"Oostlandlied" (alamsaksa keeles 'idamaalaul') on hollandi päritolu laul, mis ilmus esmakordselt teoses "Antwerps Liedboek" (1544) pealkirjaga "Een nyeu liedeken". Laul räägib alamsaksa (hollandi) võitlejatest Idamaal, arvatavasti 12.–13. sajandi ristisõdades. Laul oli populaarne ka Saksamaal. Seda kasutasid ka Baltikumis võidelnud saksa vabakorpused. Teise maailmasõja ajal kasutati seda muudetud kujul natsipropagandas, mil oli aktuaalne ida-alade hõivamine (Drang nach Osten). Seda kasutas ka Hollandi Relva-SS-i leegion. Laulus märgitud Idamaaks on peetud muuhulgas ka Poolat, Leedut ja isegi Eestit. 1. In oostlant wil ic varen, Mijn bliven en is hier niet lanck Met eender schoonder vrouwen; Si heeft mijn herteken bevaen. 2. Hi nam dat maechdeken bijder hant, Al bider witter hant. Hi leydese op een eynde, daer hi een beddeken vant. 3. Daer lagen si twee verborgen den lieven langhen nacht, Van tsavonts totten morghen, Tot dat scheen den lichten dach. 4. Wel op, ridder coene,’ Sprack si, dat meysken fijn, Keert u herwaerts omme, Mi wect een wilt vogelken!’ 5. Hoe soude ic mi omkeren? Mijn hooft doet mi so wee.’ En waer dat niet geschiet, Ten schiede nemmermeer 6. Had ic nu drie wenschen, Drie wenschen also eel, So soude ic nu gaen wenschen Drie roosen op eenen steel. 7. Die een soude ick plucken, die ander laten staen, die derde soude ic schencken Der liefster die ic haen. 8. Aen ghene groene heyde Daer staen twe boomkens fijn. die een draecht noten muscaten, Die ander draecht nagelkijns. 9. Die naghelen die zijn soete, die noten die zijn ront. Wanneer so sal ic cussen Mijns liefs rooden mont? 10. Die ons dit liedeken sanck, So wel ghesonghen haet, dat heeft gedaen een lansknecht. God geve hem een goet jaer. Tahame reisida Idamaadele. Tahame koos minna Idamaadele. Kus parem elu meid ootab. https://www.warrelics.eu/forum/imperial-germany-austro-hungary/freikorps-weimar-era-awards-unit-badges-insignia-673304-3/#post1740642 Hollandi Relva-SS Leegioni Oostlandlied (hollandi ja inglise keelse tõlkega) https://www.youtube.com/watch?v=-zWGLCDEn3A
Ahja külanõukogu

Ahja külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s. Külanõukogu halduskeskus asus algselt Ahja asunduses. Ahja külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Ahja valla koosseisus. Külanõukogu esimees 1945. aastast oli Artur Truus. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Ahja vald likvideeriti ja Ahja külanõukogu territoorium arvati Põlva rajooni koosseisu. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlusega likvideeriti Akste-Kärsa külanõukogu, millest osa (Akste ja Kärsa küla) liideti Ahja külanõukoguga. 1959. aasta seisuga oli külanõukogus Ahja, Musta ja Vana asundus ning Akste, Ibaste, Koseva, Kärsa, Loko, Metsaküla, Mustakurmu ja Pilpa küla. Pärast väikekülade liitmisi 1977. aastal kuulusid Ahja külanõukokku Ahja alevik, Akste, Ibaste, Kosova, Kärsa, Loko, Mustakurmu, Mõtsküla ja Vanamõisa küla. Ahja külanõukogu territooriumi pindala 1978. aasta seisuga oli 79 km². Külanõukogu territooriumil tegutses Ahja kolhoos. Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 19. detsembrist 1991 kinnitati Ahja valla omavalitsuslik staatus, millega seoses Ahja külanõukogu likvideeriti. Külanõukogu elanike arv 1959: 1772 1970: 1506 1979: 1400 1989: 1312 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Tartu maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 33, 520 Andmed külanõukogude kohta Tartumaal. Postimees, 17. juuni 1945 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus Eesti NSV külanõukogude ühendamisest. Eesti NSV Teataja, 1954, 10, 104 Eesti NSV territooriumi administratiivne jaotus ja maa-asulad. Tallinn: Valgus, 1978 Nõukogude Eesti. Tallinn: Valgus, 1978. 2. trükk, lk 367–368 Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Ida-Viru maakonna Tudulinna valla, Järva maakonna Imavere ja Oisu valla, Lääne maakonna Linnamäe ja Vormsi valla, Põlva maakonna Räpina ja Põlva alevi ning Ahja, Kanepi ja Valgjärve valla, Pärnu maakonna Lavassaare alevi ning Kaisma, Tali, Tori ja Uulu valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta". RT 1992, 2, 9 Kalev Katus, Allan Puur, Asta Põldma. Rahvastiku ühtlusarvutatud sündmus- ja loendusstatistika. Põlvamaa 1965–1990. Tallinn: Eesti Kõrgkoolidevaheline Demouuringute Keskus, 2002
Ulricehamn

Ulricehamn on tiheasustusega paikkond (rootsi keeles tätort) Rootsis Västra Götalandi läänis Ulrichehamni vallas, ajaloolise haldusjaotuse järgi Västergötlandi maakonnas. Asulas elab 10 629 inimest (2015). Asulat on kirjalikult esmamainitud 1307. aastal (Bogesund). 15. sajandil sai asula linnaõigused. 1520. aastal toimus asula lähedal Bogesundi lahing. Asula sai praeguse nime (Ulricehamn) 1741. aastal. Statistical localities 2020 Statistical localities 2020
Mietoineni vald

Mietoineni vald (rootsi keeles Mietois) oli vald Edela-Soomes Päris-Soome maakonnas. Vald piirnes Soome lahega (täpsemalt Mietoineni lahega, soome keeles Mietoistenlahti). Vald kaotati 2006. Vallas elas enne selle kaotamist umbes 1700 elanikku. Valla vaatamisväärsuste seas on kivikirik (Mietoineni kirik, ehitatud 1643) ja Mietoineni lahe linnukaitseala.
Korsholmi vald

Korsholm (soome keeles Mustasaari) on vald Lääne-Soomes Pohjanmaa maakonnas. Valla piiresse jäävad näiteks Vaasa linna ümbrus ja mõned Botnia lahe saared. Vallas elab 19 330 inimest (2016). Umbes 72% inimestest on Soome rootslased ja 26% soomlased. Piirkonna ühte asulat (Mustasaari) on esmamainitud 1348. aastal ja Korsholmi linnust 1384. aastal. Population growth biggest in nearly 70 years
Jarkko Laine

Jarkko Aarre Juhani Laine (17. märts 1947 Turu – 19. august 2006 Turu) oli soome kirjanik ja tõlkija. Tema sulest ilmus kakskümmend luulekogu ja seitse romaani. Lisaks kirjutas ta novelle, näidendeid, kuuldemänge ja laulusõnu. Laine debüteeris ajakirja Parnasso luulevõistlusel 1967. aastal ja tema esimene luulekogu "Muovinen Buddha" ilmus samal aastal. 1969–1986 oli ta ajakirja Parnasso toimetuse sekretär ja 1987–2002 peatoimetaja. 1988–2002 oli ta Soome Kirjanike Liidu esimees. Laine on tõlkinud soome keelde Mark Twaini, Bram Stokeri, Richard Brautigani, William Shakespeare'i ja tänapäeva ameerika kirjanike loomingut. Eesti keeles on tema luulet ilmunud kogumikus "Kümme nüüdissoome luuletajat" Viivi Luige tõlkes. Tema järgi on nimetatud alates 2011. aastast Soomes välja antav Jarkko Laine kirjandusauhind. 1991. aastal pälvis ta Pro Finlandia teenetemärgi. Novembris 2001 pälvis ta Valgetähe III klassi teenetemärgi. "Muovinen Buddha" (1967) "Tulen ja jään sirkus" (1970) "Niin se käy" (1971) "Nauta lentää" (1973) "Valitut runot" (1975) "Viidenpennin Hamlet" (1976) "Paratiisi" (1978) "Elämä on vuokrahuone" (1980) "Amerikan cowboy" (1981) "Villiintynyt puu" (1984) "Elokuvan jälkeen" (1986) "Traagisen runoilijan talo" (1986) "Runot 1967–1987" (1987) "Oodi eiliselle sanomalehdelle" (1989) "Pyhä maanantai" (1991) "Iloisen neekerin katu" (1992) "Toinen mustakantinen vihko. Kriipustuksia, muistiinpanoja, reunamerkintöjä" (2003) "Haamumaili" (1968) "Niin kulki Kolumbus" (1969) "Kuin ruumissaatto" (1970) "Vampyyri eli miten Wilhelm Kojac kuoli kovat kaulassa" (1971) "Nick Naantali itäisillä mailla" (1974) "Futari" (1977) "Vaikeita asentoja" (1982) "Naapuri" (koos M.A. Nummise ja Markku Intoga, 2002) "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. august 2017. Vaadatud 3. augustil 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Pentti Saaritsa

Pentti Juhani Saaritsa (29. detsember 1941 Helsingi – 9. aprill 2024 Helsingi) oli soome kirjanik ja tõlkija. Ta avaldas luulekogusid ja tõlkinud luulet peamiselt rootsi ja hispaania keelest. Saaritsa oli ladina-ameerika kirjanduse tundja ja on pidanud loengusarju Helsingi ja Turu ülikoolis. Saaritsa on tõlkinud soome keelde Jorge Luis Borgesi, Gabriel García Márqueze, Jevgeni Jevtušenko, Christer Kihlmani, Theodor Kallifatidese, Pablo Neruda, Fernando Pessoa, Edith Södergrani ja veel mitme kirjaniku loomingut. 1970. aastatel kirjutas ja tõlkis ta sõnu poliitilisele laululiikumisele. Ta on kirjutanud või tõlkinud soome keelde ligi 200 plaadistatud laulu sõnad. Eesti keeles on tema luulet ilmunud kogumikus "Kümme nüüdissoome luuletajat" Debora Vaarandi tõlkes. Pakenevat merkit. Helsinki: Kirjayhtymä, 1965. Huomenna muistan paremmin. Helsinki: Kirjayhtymä, 1966. Varmuus kerrallaan. Helsinki: Kirjayhtymä, 1967. En osaa seisahtaa. Helsinki: Kirjayhtymä, 1969. Jäsenkirjan lisälehdet. Helsinki: Kirjayhtymä, 1971. Syksyn runot. Helsinki: Kirjayhtymä, 1973. ISBN 951-26-0823-5. Tritonus. Helsinki: Kirjayhtymä, 1976. ISBN 951-26-1238-0. Yhdeksäs aalto. Helsinki: Kirjayhtymä, 1977. ISBN 951-26-1406-5. Nautinnon suola. Helsinki: Kirjayhtymä, 1978. ISBN 951-26-1516-9. Mitä näenkään. Helsinki: Kirjayhtymä, 1979. ISBN 951-26-1771-4. Ovi ja tie. Helsinki: Kirjayhtymä, 1981. ISBN 951-26-2075-8. Takaisin lentoon. Helsinki: Kirjayhtymä, 1982. ISBN 951-26-2333-1. Virtaava seinä. Porvoo, Helsinki, Juva: WSOY, 1984. ISBN 951-26-2685-3. Taivaan ja maan ero. Porvoo, Helsinki, Juva: WSOY, 1985. ISBN 951-0-13313-2. Maailmaa köyhempi. Porvoo, Helsinki, Juva: WSOY, 1988. ISBN 951-0-14962-4. Bagatelleja, opus 16. Porvoo, Helsinki, Juva: WSOY, 1991. ISBN 951-0-17447-5. Oltava on. Porvoo, Helsinki, Juva: WSOY, 1995. ISBN 951-0-19075-6. Pohjakosketus: 30 vuotta runoa. Porvoo, Helsinki, Juva: WSOY, 1998. ISBN 951-0-23007-3. Elävän mieli. Porvoo, Helsinki, Juva: WSOY, 1999. ISBN 951-0-24150-4. Yön soiva osa. Helsinki: WSOY, 2001. ISBN 951-0-26165-3. Valkoiseksi maalattu musta laatikko. Helsinki: WSOY, 2006. ISBN 951-0-31590-7. Tatuointeja ja lävistyksiä. Helsinki: WSOY, 2009. ISBN 978-951-0-34487-3. Julkiset salasanat. Helsinki: Siltala, 2014. ISBN 978-952-234-208-9. https://yle.fi/a/74-20083359
Imeni Babuškina

imeni Babuškina on küla (село) Venemaal Vologda oblastis, Babuškini rajooni keskus. Asub Ledenga jõe ääres, 249 km Vologdast ida pool. Küla läbib Totma ja Nikolski vaheline maantee. Küla nimi oli algselt Ledengskoje, kuid 1941. aastal nimetati küla sealt pärit olnud revolutsionääri Ivan Babuškini järgi. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli külas 4035 elanikku.
Lapoloogia

Lapoloogia (inglise keeles lappology) on fennistika haru, mis uurib lapi keelt ja lapi kultuuri. Kõige olulisemad lapoloogiaga tegelevad asutused on järgmised: CeSam (Tromsø Ülikooli juures), SESAM (Umeå Ülikooli juures), instituut Giellagas (Oulu Ülikooli juures) ja kõrgkool Kautokeinos.
Ungari lühikarvaline linnukoer

Ungari lühikarvaline linnukoer on Ungarist pärinev koeratõug. Ungari lühikarvaline linnukoer on "suurepärase haistmismeelega, väga kindlameelne nii saagi piiramisel kui kättetoomisel. Ajab jälge ülima järjepidevusega isegi ujudes, mis talle väga meeldib." Lühikarvalise linnukoera ja saksa karmikarvalise linnukoera ristamise tulemusena arenes 1930. aastatel ungari karmikarvaline linnukoer (drótszőrű magyar vizsla). Pildid Ungari karmikarvaline linnukoer "Ungari lühikarvaline linnukoer" (pdf). EKL. 6. detsember 2012. Lk 2. Vaadatud 21.07.2017. "Ungari karmikarvaline linnukoer" (PDF). EKL. 6. detsember 2012. Lk 2. Vaadatud 21.07.2017. Ungari linnukoera ehk Vizsla kirjeldus koer.ee saidil
Fennistika

Fennistika (inglise keeles Finnish studies, saksa keeles Fennistik) on filoloogia haru, mis uurib soome (fennistika kitsamas mõttes) ja eesti (fennistika laiemas mõttes) keelt, kultuuri ja kirjandust. Mõnikord on fennistikat käsitletud fennougristika osana. Fennistikat saab õppida näiteks Greifswaldi, Viini, Kölni ülikoolis, kusjuures Greifswaldis ja Kölnis on võimalik omandada valdkonnas magistrikraad. skandinavistika