laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lannuvart

Lannuvart (Aythya collaris) on partlaste sugukonda vartide perekonda kuuluv linnuliik. Lannuvardi täiskasvanud isaslind sarnaneb värvuselt tuttvardiga. Ta erineb viimasest noka ja kehakülgede mustri poolest. Tal on erehall nokk valge triibuga, tume purpurpunane pea, valge rind, kollased silmad ja tumehall selg. Täiskasvanud emasel on kahvatupruun pea ja keha, tumepruun selg, tume nokk, millel olev hele triip on veidi õrnem kui isasel, ja pruunid silmad. Ümber kaela on punakaspruun rõngas, aga seda on harilikult raske eristada. Linnu pikkus on 37–46 cm, tiibade siruulatus 72 cm ja mass 600–1200 g. Linnu eestikeelse nimetuse osa "lannu" viitab selle liigi pesitsusaegsele elupaigavalikule, mil ta asustab peamiselt väikejärvi ehk lande metsavööndis USA põhjaosas ja Kanadas. Lannuvart rajab pesa avavee lähedale kuiva kohta. Pesa on pallikujuline, koosneb veetaimedest ja on vooderdatud udusulgedega. Kurnas on 8–10 oliivikarva muna. Kui tekib vajadus järelkurna järele, on see väiksem, koosnedes umbes 7 munast. Mune haub ainult emaslind. Haudumine kestab 25–29 päeva. Emaslind jääb poegade juurde seni, kuni need 49–56 päeva vanuselt lennuvõimestuvad. Lannuvardi toidust moodustavad 80% veetaimed. Ülejäänu hulka kuuluvad limused, veeputukad ja väikesed kalad. Toitu otsib ta peamiselt sukeldudes. Lannuvart elab Põhja-Ameerikas. Neid loendati 1950. aastatel 334 000 isendit, 1990. aastatel 923 100 ja 2002. aastal 1,2 miljonit. Uusi sobivaid elupaiku hõivab lannuvart kergesti. Lannuvart pesitseb Kanadas ja USA põhjaosas, talvitub peamiselt Mehhiko lahe ümbruse veekogudel ja märgaladel. Vahel satub ta ka lõuna poole kuni Costa Rica ja Panamani. Lääne-Euroopasse satub lannuvart harva, kuid regulaarselt. Esimest korda täheldati neid Suurbritannias 1809, kuid edaspidi järjest sagedamini, ainuüksi 1980. aastal loendati Euroopas 35 isendit, eeskätt Briti saartel, Portugalis ja Islandil. Eestis on teda nähtud ühel korral. Ulvar Käärt, "Ookeani tagant pärit lannuvart tegi Eestisse esmavisiidi", Eesti Päevaleht 15. aprill 2009. Lannuvart andmebaasis eElurikkus Lannuvart YouTube'is Lindistused lannuvardi häälitsustest
Ajutise Valitsuse korrakaitse

Ajutise Valitsuse korrakaitse aluseks oli 6. märtsil 1917 (vkj) Venemaa Ajutise Valitsuse korraldusega pärast Venemaa Keisririigi sandarmikorpuse ja 10. märtsil vkj Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Politseidepartemangu likvideerimist moodustatud rahvamiilits. 17. aprillil (vkj) 1917 kuulutas Venemaa Ajutine Valitsus välja määrused "Miilitsa põhimäärus" (“Об утверждении милиции”) ja "Miilitsa ajutine tegevusjuhend" (“Временное положение о милиции”) Kubermangupiires vastutas korrakaitse eest Ajutise Valitsuse määratud Autonoomse Eestimaa kubermangu Eestimaa kubermangukomissar Jaan Poska, kohalikes omavalitsustes allus uus miilits kohalikule omavalitsusele ning miilitsa ülemaks oli linnapea või maavalitsuse ülem, kes valis endale abilised, kelleks võisid olla vähemalt 21-aastased kodanikud, kes ei olnud eeluurimise või kohtu all ning ei olnud kuritahtlikud võlgnikud. Vene Ajutise Valitsuse määrusega miilitsa asutamise kohta, määratleti miilitsaasutuste koosseis: maakonna ja linna miilitsaülemad, kellele allusid nende abid, jaoskonna miilitsaülemad nende abidega ja vanemmilitsionäärid ning militsionäärid. Jaoskondade ülematele allusid otseselt nende abid, vanemmilitsionäärid ja militsionäärid, vanemmilitsionääridele allusid militsionäärid. Maakonna ja linna miilitsaülematel oli kantselei eesotsas sekretäriga, käskjalad, arestimaja ja arhiiv; jaoskonna miilitsaülematel oli kantselei ja arestimaja. Nähti ette asutada valitsuse miilitsainspektorite ametid miilitsaasutuste tegevuse revideerimiseks. Miilits kui riigivõimu täidesaatev organ allus siseministeeriumile. Miilitsaülemad allutati otseselt maakonna ja linna omavalitsustele. Miilitsaasutuste ülesanneteks olid: võtta tarvitusele abinõud korra ja seaduserikkumiste lõpetamiseks; täita kõiki valitsuse ja omavalitsuste seaduslikke nõudmisi; teatada elanikele võimude määrustest ja teadaannetest; anda välja tõendeid ja tunnistusi; valvata avalikes kohtades korra järele; abistada õnnetuste puhul; abistada kohut ja sõjaväeametkonda; juhinduda teadete kogumisel senistest seadustest; koostada korrarikkumiste kohta protokolle; vajaduse korral vahistada korra- ja seaduste rikkujaid.  Pikemalt artiklis Eesti politsei (1918-1940) 24. veebruaril 1918 kuulutati välja Tallinnas Eesti riiklik iseseisvus. Järgmisel päeval algas kaheksa ja pool kuud kestnud Saksa okupatsioon. Sakslased ei tunnistanud Eesti riiklikku iseseisvust ja Eesti Ajutine Valitsus oli sunnitud minema põranda alla. Kui Esimene maailmasõda lõppes, sai Eesti Ajutine Valitsus võimuohjad enda kätte. 11. novembril asutati iseseisvuse kaitsmiseks rahva omakaitseorganisatsioon Kaitseliit. Ööl vastu 12. novembrit 1918 võeti Tallinnas asunud politseijaoskonnad sakslastelt üle, seda päeva 12. november 1918. aastal loetakse ka Eesti politsei asutamise päevaks. "Криминальная милиция". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 15. aprillil 2009. Лаптева Л.Е. Земские учреждения в России. М.: 1993 г., с.124-127 1.2.5.4. Miilitsaasutused, www.eha.ee
Hugo Okasmaa

Hugo Okasmaa (kuni 1935 Hugo Ordlik; 2. detsember 1901 Vao vald, Virumaa – 24. aprill 1978 Stockholm) oli Eesti (kapten) ja Saksa sõjaväelane. Õppis Kiltsi vallakoolis ja Väike-Maarja kihelkonnakoolis, 1923 lõpetas Treffneri Gümnaasiumi Tartus ja 1926 Sõjakooli Tallinnas. Õppis 1930–1935 Tartu Ülikoolis õigusteadust, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Osales Vabadussõjas. 1926–1935 teenis Auto-tankirügemendis, 1935–1940 Sõjaringkonnakohtus ja Sõjaministeeriumis, alates 3. aprillist 1940 1. jaoskonna sõjaväekohtu-uurija. 1940-1941 talupidaja Vao vallas. 1941-1942 Eesti Julgeolekupolitsei referentuuri B-IV-A juhataja, 1942-1944 Tallinna 1. jsk kohtu-uurija, 1944 Saksa armees. Sügisel 1944 põgenes Rootsi, töötas elektrimontöörina. 1970 läks pensionile.
ERP (tarkvara)

ERP (lühend ingliskeelsest nimetusest enterprise resource planning – 'ettevõtte ressursside planeerimine') on tarkvara, mille abil juhitakse ettevõtte tegevust. Ressursid, mille üle arvestust peetakse, on: inimtööjõud; seadmed; hooned; materjalid; raha. Directo Erply MRPeasy Resource Planning Ressursside planeerimine (Resource Planning), Tallinna Ülikooli Martin Sillaotsa õppematerjal, Viimati muudetud 2004
Buhhaara vilajett

Buhhaara vilajett on 1. järgu haldusüksus Usbekistanis. Nõukogude ajal oli see Buhhaara oblast. Buhhaara vilajett jaguneb 11 rajooniks ja 2 rajooni õigusega linnaks: Buhhaara rajoon G‘ijduvoni rajoon Jondori rajoon Kogoni rajoon Oloti rajoon Peshku rajoon Qorako‘li rajoon Qorovulbozori rajoon Romitani rajoon Shofirkoni rajoon Vobkenti rajoon Buhhaara Kogon Классификатор СОАТО. Vaadatud 6.09.2013.
Hans Karl Ainson

Hans Karl Ainson VR I/3 (8. august 1887 Räpina vald, Võrumaa – 10. jaanuar 1958 Baltimore) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). Teenis Vabadussõjas. Õppis 1923–1930 Tartu Ülikoolis õigusteadust (lõpetas cum laude). 1936–1940 1. jaoskonna sõjaväekohtu-uurija, alates 9. märtsist 1940 Sõjaväe Kõrgema Kohtu alaline liige. 1944 põgenes Saksamaale, hiljem siirdus USA-sse. Vabadusristi I liigi 3. järk, 1925 Kotkaristi IV klassi teenetemärk, 1938 Ohvitseride andmekogu
Tõnis Martma

Tõnis Martma (kuni 1937 Tõnis Martinson, 5. august 1898 Suure-Kõpu vald, Viljandimaa – 16. juuli 1980 Viljandi) oli Eesti kohtunik. Osales Vabadussõjas. Õppis 1922–1926 (lõpetas) Tartu Ülikoolis õigusteadust, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. 1932–1934 Tõrva, 1934–1939 Petseri 1. jaoskonna, 1939–1940 Viljandi 2. jaoskonnakohtunik, alates 6. juunist 1940 Viljandi Ringkonnakohtu liige. geni.com Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Aleksander Rost

Aleksander Rost (11. aprill 1892 Talli vald, Pärnumaa – 22. september 1944 Läänemeri) oli Eesti riigikohtunik. Õppis 1917–1919 Tomski Ülikoolis ja 1921–1923 (lõpetas) Tartu Ülikoolis õigusteadust. Oli 1919 ajalehe Siberi Asunik vastutav toimetaja, 1920 opteerus Eestisse. 1921–1922 Tallinn-Haapsalu rahukogu, 1922–1923 Riigikohtu sekretär. 1923–1925 Tallinna 1. jaoskonna kohtunik, 1925–1928 Tallinn-Haapsalu rahukogu alaline liige, 1928–1940 abiesimees, alates 26. jaanuarist 1940 Riigikohtu tsiviilosakonna liige. 6. juulil 1934 määras Vabariigi Valitsus Aleksander Rosti Metsahoiukomitee esimeheks Hukkus Eestist põgenemisel Moero pardal. Vabariigi Valitsuse otsus 6. juulist 1934 nr. II-1
Amundseni meri

Amundseni meri on Lõuna-Jäämere või Vaikse ookeani osa, mis piirneb lõunas Antarktisega, idas Bellingshauseni merega ja läänes Rossi merega.
Banksi saared

Banksi saared on saarestik Melaneesias. Saared kuuluvad Vanuatule, Torba provintsi. Saarte pindala on 780 km². Saared on mägised ja vulkaanilised; kõrgus kuni 946 m.
Anders Larsson Botilast

Anders Larsson Botilast (rootsi keeles Anders Larsson till Botila; soome keeles Antti Laurinpoika, Puotilan herra; surnud 1613) oli Östergötlandist pärit Rootsi sõjaväelane (rittmeister), Karl IX ja Gustav II Adolfi aegne Tallinna linnuse ja Tallinna linnuselääni asehaldur (1603–1612). 1594. aastal sai ta eluaegsesse valdusse 55 taluga lääni Somero ümbruskonnast Soomes. Sinna asutas ta Jurvala ja Härkälä mõisa (soome keeles Härkälän kartano, :fi). Abikaasa Brita Tönnesdotter Wildeman (surnud 1608), kes oli Viiburi asehaldur Tönne Olofsson Wildemani (umbes 1510–1584) ja Brita Henriksdotter Risbiti (umbes 1520–1592) tütar, Pernå Tjusterby mõisniku, admirali ja Nyslotti, Kexholmi ja Nöteborgi asehaldur Arvid Tönnesson Wildemani (surnud 1617) õde. Abielust sündisid: Lars Andersson Botilast (langes 1611 Kuressaares), rittmeister, Käkisalmi asehaldur 1611. Abiellus Margareta Munckiga Fulkilast (Munck af Fulkila), kes pärast mehe surma abiellus Kristoffer Assersson Mannersköldiga (1583–1628) (Nils Assersson Mannersköldi vend) Elin Andersdotter (surnud 1630), abiellus šotlasest Ihamäe ja Pitkäjärvi mõisniku, Rootsi rittmeister John (Hans, Johan Alexandersson) Ramsay'ga (surnud 1649), rittmeister Johan Ramsay (surnud 1648) ema. Jully Ramsay, Frälsesläkter i Finland intill stora ofreden, s. 49, HELSINGFORS, FÖRLAGSAKTIEBOLAGET SÖDERSTRÖM & C:o, HELSINGFORS 1909 Kimala Ramsay-suvulla (1614–1752) "Härkälä mõisa ajaloost". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. november 2010. Vaadatud 15. aprillil 2009. "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... lk. 309". Elulugu (1922), lk. 196 Nordisk familjebok (rootsi keeles) Vello Helk: Ilmar Arensi uurimus Kalmari sõda Eestis 1611 – 1613 saaremaa.ee Toinen Puolan sota (1600–1629): I vaihe Sota Baltiassa (1600–1618) pohjanprikaatinkilta.fi
Nærøyfjorden

Nærøyelva ehk Nærøya fjord on fjord Norras Sogn og Fjordane maakonnas Aurlandi vallas. Nærøyelva on Sogne fjordi kitsas haru. Fjord on ligikaudu 18 km pikk ja mõnes kohas üksnes 500 m lai. Fjordi suubub Nærøydalselvi jõgi. Fjordi kaldal tõusevad mäed isegi 1700 m kõrgusele merepinnast. Fjordi kaldal suuri asulaid ei ole, üksnes väikesed külad ja üksikud talud. Alates 2005 kuulub Nærøyfjorden koos sellest 120 km kaugusel asuva Geirangeri fjordiga UNESCO maailmapärandi nimistusse. EE, kd 15, lk 442 Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Nærøyfjord seisuga 15.04.2009.
Vjatšeslav von Plehwe

Vjatšeslav von Plehwe (vene keeles Плеве Вячеслав Константинович, Wenzel von Plehve) (8. aprill 1846 Meštšovsk, Kaluga kubermang – 15. juuli 1904 Peterburi) oli Venemaa Keisririigi poliitik, politseiülem ja siseminister. Sündis venestunud saksa perekonnas, lõpetas Moskva Ülikooli. 1867 – asus tööle Moskva ringkonnakohtusse; 1879 – sai Peterburi kohtupalati prokuröriks; 1881–1884 Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Politseidepartemangu direktor; 1885–1894 Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi siseministri abi, Venemaa Keisririigi senaator; 1894–1899 riigisekretär; 1899–1902 Soome asjade riigisekretär, keiser Nikolai II esindaja autonoomses Soome Suurvürstiriigis; 1902–1904 Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi siseminister. Tapeti 15. juulil 1904 Sotsialistide-Revolutsionääride Partei Võitlusorganisatsiooni liikme Jegor Sazonovi poolt.
Paul Parmakson

Paul Parmakson (28. august 1895 Räpina vald, Võrumaa – 30. detsember 1946 Tartu) oli eesti arst ja arstiteadlane. Õppis 1915–1918 ja 1920–1922 (lõpetas) Tartu Ülikoolis arstiteadust, dr. med 1943 (Naha pato-histoloogiline reaktsioon leepra puhul ja selle praktiline hinnang). 1922–1932 Leevi jaoskonnaarst, 1932–1933 Audaku ja 1933–1939 Kuuda leprosooriumi juhataja. 1939–1944 Tartu Ülikooli dermatoloogia ja veneroloogia kateedri assistent, 1944–1946 juhataja.
Ants Käspre

Ants Käspre VR II/3 (kuni 1936 Hans Käsebier, 26. aprill 1896 Vastemõisa vald, Viljandimaa – 21. veebruar 1942 Vjatlag, Kirovi oblast) oli eesti agronoom, Agronoomide Koja esimees. Õppis 1919–1928 (lõpetas) Tartu Ülikoolis agronoomiat, mag. agr. 1935 (Põldsinep ja selle tõrje, eriti otstarbekohase maaharimise abil). Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. Osales Vabadussõjas. 1919–1922 Tartu Õhtuühisgümnaasiumi juhataja, 1922–1929 Tartu Ülikooli taimehaiguste katsejaama assistent ja abijuhataja, 1929–1934 Kuusiku katsejaama juhataja, seejärel abijuhataja. 26. jaanuaril 1940 valiti Agronoomide Koja esimeheks. Arreteeriti NKVD poolt 1941, sama aasta juunis mõisteti 15 aastat vangilaagrit ja 5 aastat asumist. Suri Venemaal vangilaagris. Ants Käspre Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Leonhard Merzin

Leonhard Merzin (10. veebruar 1934 Aruküla, Kudina vald – 2. jaanuar 1990 Tartu) oli eesti teatri- ja filminäitleja, üks tuntumaid Eesti filminäitlejaid Nõukogude Liidus, mänginud rohkem kui 50 filmis. Eestis on tema tuntuim roll õpetaja Laur filmis "Kevade". Ta õppis aastatel 1952–1954 Tartu Kunstikoolis ja lõpetas 1969 Viljandi Kultuurharidustöö Kooli; maalikunstnikuna tegi rohkesti loodus- ja lillemaale. Leonhard Merzin on maetud Tartu Raadi kalmistule. Temast on tehtud portreefilm "Leonhard" (1994, autor Õie Orav). 1957–1960 Vanemuine, koorilaulja 1960–1963 Ugala, näitleja ja dekoraator 1963–1966 Rakvere Teater, näitleja ja kunstnik 1966–1979 Vanemuine, näitleja Indrek (A. H. Tammsaare / Eeva Vahur "Mauruse kool") Val (Tennessee Williamsi "Orpheus laskub põrgusse") Waga (Jaan Toominga / Rein Heinsalu "Polonees 1945") 1965 Väljaotsa Jaan (telefilm "Külmale maale") 1968 vaimulik Mortimer ("Vaikne hooaeg") 1968 Jass ("Libahunt") 1968 Politruk Rein Mänd ("Inimesed sõdurisinelis") 1969 õpetaja Laur ("Kevade") 1969 Laar ("Gladiaator") 1971 Edgar ("Kuningas Lear") 1972 Arno ("Tagasipöördumine ellu") 1972 Mart ("Maaletulek") 1974 ("Ohtlikud mängud") 1975 ("Briljandid proletariaadi diktatuurile") 1976 metsavaht ("Tagasitulek") 1985 (“Sajandi sõit”) Leonhard Merzin kirjutas luuletusi, lühijutte ("Kaks sõdurijuttu" – Edasi 15.11.1959), näidendeid ("Täiskasvanud", lavastatud Tartu Rahvateatris 1974) ja muid tekste. Temalt avaldati raamat "Ekskursioon filmivõtetele. Mälestusi" (koostanud Kalju Haan ja Kirsten Simmo, eessõna Arvo Kruusement, sari "Elavik", Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum ja SE & JS, Tallinn 2005, 80 lk), mis esmalt ilmus järjejutuna ajalehes Edasi (7.–16. oktoobril 1976). Tema tütred on arhitekt Ilona Merzin (sündinud 1959 abielust Taimi Rätsep-Välbaga), riigiametnik Carol Merzin (sündinud 1965 abielust Kersti Kuivaga) ja näitleja Helena Merzin (sündinud 1972 abielust Tiiu Lukuga). Heilo Aadla, "Leonhard Merzin 10. II 1934 – 2. I 1990" – Edasi 5. jaanuar 1990 In memoriam – Reede 12. jaanuar 1990, lk 15 Raimu Hanson, Ilmari Karro, "Õpetaja Laur on surnud" – Edasi 14. jaanuar 1990, lisa Liivimaa Kroonika, nr 1, lk 2 "1000 tartlast läbi aegade". Koostanud Lembit ja Uno Ainsoo, Liivimaa Mälu, Tartu 2003 Leonhard Merzin Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum Leonhard Merzin andmekogus IMDb (inglise) Juhani Püttsepp, "Elu helget last jätkus filmi ja kodulinna" – Tartu Postimees 12. veebruar 1999, lk 4 "Filminäitleja Leonhard Merzin" (katkendeid Helena Merzini uurimistööst) – samas Jaan Lukas, (Merzin 75) – Vooremaa 14. veebruar 2009 Jaanus Kulli, "Sain Leonhard Merzini kõrval elada ilusat südamlikku elu" – Õhtuleht 30. mai 2009
Øyeri vald

Øyeri vald on vald Norras Innlandeti maakonnas. Valla halduskeskus on Tingbergi küla. Øieri kihelkond kui omavalitsusüksus loodi 1. jaanuaril 1838. See on üks vähestest Norra valdadest, mille piire pole sestpeale muudetud. 2019. aastani kuulus vald Opplandi maakonda. Kui must surm talvel 1349/50 Norrasse jõudis, oli Øyer üks enam kannatanud valdu. Hinnanguliselt hukkus 2/3 kuni 3/4 elanikkonnast. Arealstatistikk for Norge 07459: Alders- og kjønnsfordeling i kommuner, fylker og hele landets befolkning (K) 1986 - 2023
Georgi Sudeikin

Georgi Sudeikin (vene keeles Судейкин, Георгий Порфирьевич) (11. aprill 1850 Smolenski kubermang – 16. detsember 1883 Peterburi) oli Venemaa Keisririigi riigiametnik, poliitilise jälitusasutuse Peterburi Kaitsejaoskonna ülem, auastmelt sandarmipolkovnik (1882). Pärast kadetikorpuse lõpetamist alustas ta teenistust sõjaväes 1870. aastal praporštšikuna ja 1871. aastal ülendati alamporutšikuks. 1874. aastal viidi ta isikliku taotluse alusel üle Sandarmikorpusse, 1877. aastal ülendati staabikapteniks ja viidi üle Kiievi kubermangu Sandarmivalitsusse, kus ta paari aasta jooksul avastas ja likvideeris Narodnaja Volja Kiievi organisatsiooni. 1881. aasta juunis edutati ta Peterburi linnapea (ja politseijuhi) Valitsuses Salajase osakonna ülemaks, hiljem aga Peterburi avaliku julgeoleku ja korra kaitsejaoskonna inspektoriks (ülemaks). Sudeikin viis isiklikult läbi jälitustegevust keisrivõimuvastastes poliitilistes kuritegudes koostöös Narodnaja Volja Keskkomitees tegutsenud poliitilise politsei agendi Sergei Degajeviga, kellelt saadud informatsiooni alusel lõhkus Narodnaja Volja organisatsiooni ja vahistas selles osalejaid. Georgi Sudeikini tapsid Narodnaja Volja Täitevkomitee otsusel Narodnaja Volja partei liikmed Starodvorski ja Konaševski Degajevi korteris, kuhu see pärast agendina töötamise paljastamist meelitas Sudeikini kohtuma 16. detsembril 1883. Алексей ЛЕВИН, Две жизни штабс-капитана Дегаева, Международный ежемесячник “Совершенно секретно”
Glittertind

Glittertind ehk Glittertinden on 2465 m kõrgune mägi Norras Innlandeti maakonnas Lomi vallas Jotunheimeni mäeahelikus, 13 km Lillehammerist loodes. Mägi on saanud nime Glittra jõe järgi. Sellele lisandub sõna "tind", mis tähendab tippu. Jõe nimi omakorda tuleb norrakeelsest sõnast "glitre", mis tähendab 'sädelema, sätendama'. Oma absoluutse kõrgusega 2465 m on ta Norra kõrguselt teine mägi, jäädes alla vaid samas vallas paiknevale Galdhøpiggeni mäele (2469 m). Mäe kõrguse hulka on arvatud mäe tipus oleva liustiku paksus; selleta oleks mägi 2452 m kõrge. Glittertindi kõrgus kõigub lume ja jää sadamise ja äravoolu tõttu, mis muudab mäe tipus oleva liustiku paksust. Ta on olnud kõrgem kui Galdhøpiggen ja sellisena kõrgeim mägi Skandinaavias. Praegu on ta madalam, sest liustik tema tipus on kahanenud. Glittertindi suhteline kõrgus on 995 m. Esimestena ronisid Glitterindi mäe otsa Harald Nicolai Storm Wergeland ja Hans Sletten 1841. Glittertindile on kõige lihtsam ronida läänes olevast Spiterstuleni jahimajast, kust tuleb ronida 1300 m, või Glitterheimi jahimajast, kust tuleb ronida 1000 m kõrgemale. Glitterheimi jahimaja asub rahvuspargis ja sinna pääseb ligi ainult jalgsi. Glittertindi otsa ronimine on suviti väga populaarne, ehkki mitte nii populaarne kui Galdhøpiggeni otsa ronimine. Tee üle liustiku on täielikult ilma jäälõhedeta, kuid kuumal päeval liustikku kattev lumi sulab ja muudab liustiku pinna täiesti märjaks. Mõned matkajad on kogenud, et liustikule moodustuvad vooluveenõvad, mille läbimisel saavad inimesed täiesti märjaks. Vaade mäetipult on väga ilus. Glittertindist idas ja kagus ei ole kõrgeid mägesid, mistõttu mäetipult saab näha suuremat osa Opplandi põhja- ja idaosast. Glittertindi tipust tehtud fotod on enamasti tehtud mäe idanõlvalt pisut tipust altpoolt, kust mägi jätab kõige mõjuvama mulje. Kunagi oli otse mäetipul väike onn, aga seda polnud võimalik korralikult kinnitada ja tuul puhus selle mäe järsust põhjanõlvast alla Grjotbreeni liustikule.  Glittertind – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Glittertind maailma mägede entsüklopeedias (inglise keeles)
Rudolf Tamm (arst)

Rudolf Tamm (29. mai 1886 Peri vald, Võrumaa – 1952 Tartu) oli eesti arst. Õppis 1909–1917 ja 1920–1921 (lõpetas) Tartu Ülikoolis arstiteadust, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. Alates 1925 eraarst Tartus, alates 1926 Tartu linna kooliarst. 1925–1928 ajakirja Tervis toimetaja. Tema väimees (tütre Heinola mees) oli Helme koguduse õpetaja Valter Vaasa, tütrepoeg Ivar Vaasa on arst. Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960, lk 606.
Peter Nicolai Arbo

Peter Nicolai Arbo (18. juuni 1831 – 14. oktoober 1892) oli norra maalikunstnik. Ta viljeles ajaloomaali, mille põhiliseks motiiviks olid tegelased ja süžeed Skandinaavia mütoloogiast. Aastail 1851–1852 õppis Kopenhaagenis Helstedi kunstikoolis, seejärel aastail 1853–1855 Düsseldorfi kunstiakadeemias Karl Ferdinand Sohni juhendamisel. Düsseldorfis elades sõbrunes Hans Gudega, kellega koos üüris mitu aastat korterit. Aastal 1861 pöördus Peter Nicolai Arbo tagasi Norrasse ning juba järgmisel aastal võttis koos Hans Gude'i ja Frederik Collett'iga ette õppereisi. Sellel reisil valmisid tal esimesed joonistused hobusest ja mäest, motiivid, mis kordusid palju tema hilisemates töödes. Aastail 1863–1871 elas ja töötas põhiliselt Pariisis, seejärel naasis Norrasse. 1882. aastal, olles 43-aastane, abiellus ta endast 23 aastat noorema kunstitudengi Eliza Thomasiga. Tema tuntuim töö on "Valküür" (1865). "Valküür", 1865 "Ingeborg" "Olav Tryggvason"
Lomi vald

Lomi vald on vald Norras Innlandeti maakonnas. Valla halduskeskus on Fossbergom. Lom on tuntud oma pika ajaloo ja Norra ühe vähese säilinud püstpalkkiriku poolest. Ta asub Põhja-Euroopa kõrgeimate mägede keskel. 2019. aastani kuulus vald Opplandi maakonda. 07459: Alders- og kjønnsfordeling i kommuner, fylker og hele landets befolkning (K) 1986 - 2023
Uraani rida

Uraanirida (ka uraani-raadiumirida) on üks kolmest nukliidide loomulikust radioaktiivreast. Rea nukliidide massiarv (tuuma prootonite ja neutronite koguarv) on esitatav kujul A = 4 n + 2 {\displaystyle A=4n+2} (kus n {\displaystyle n} on naturaalarv). Rida algab nukliidiga uraan-238 ( A = 4 ⋅ 59 + 2 {\displaystyle A=4\cdot 59+2} ). Igal järgmisel lagunemisel väheneb massiarv 4 võrra (alfalagunemine) või muutub prootonite ja neutronite vahekord tuumas (beetalagunemine). Rida lõpeb stabiilse plii isotoobiga 206Pb. Radioaktiivrida
Lars Hertervig

Lars Larsen Hertervig (16. veebruar 1830 Tysværi vald – 6. jaanuar 1902 Stavanger) oli norra kunstnik. Tema fantaasiaseguseid teoseid motiividega Ryfylke rannikualast peetakse Norra kunsti tippsaavutuseks. Hertervig kuulub Norra tuntuimate kunstnike hulka. Oma elu viimased 30 aastat maalis ta rahaliste olude tõttu pakkepaberile, ajalehtedele, tubakapaberile ja tapeedile.
Grani vald

Grani vald on vald Norras Innlandeti maakonnas. Valla halduskeskus on Jaren. Grani vald loodi 1. jaanuaril 1838. Brandbu küla ja selle ümbrus eraldati Grani vallast 1. jaanuaril 1897 ning liideti tagasi 1. jaanuaril 1962. 2019. aastani kuulus vald Opplandi maakonda. Grani talult saadud nime (vanapõhja Grön) kannab vald (algselt kihelkond) ajast, mil sinna ehitati esimene kirik. Vanapõhja grön tähendab kuuske. Arealstatistikk for Norge 07459: Alders- og kjønnsfordeling i kommuner, fylker og hele landets befolkning (K) 1986 - 2023
Lule saami keel

Lule saami keel (julevusámegiella) on soome-ugri keelte hulka kuuluv saami keel, mida kõneleb 1500 kuni 2000 inimest Norras ja Rootsis. See on kõnelejate arvu poolest suuruselt teine saami keel põhjasaami keele järel. Sellel keelel on oma kirjakeel, mida kirjutatakse ladina kirjas. Keelel on ametlik staatus Norra Tysfjordi vallas. Giehttjit áddjá goaden heliraamat Lule saami keeles
Unfabulous

"Unfabulous" oli USA-s toodetud lastele mõeldud telesari. Sarja näidati telekanalites TEENick alates 2004. aasta sügisest kolm hooaega kuni 16. detsembrini 2007 ja hiljem kordustena kanalis Nickelodeon. See oli 9–14aastaste laste seas üks vaadatumaid telesarju.[viide?] "Unfabulous" on keskkooliõpilane, keda mängib Emma Roberts. Sarja stsenarist on Sue Rose, kes on varem kirjutanud ka sarjad "Pepper Ann" ja "Angela Anaconda". Koduleht