laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tõnis Kaumann

Tõnis Kaumann (sündinud 5. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti helilooja ja laulja. Tõnis Kaumann on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli muusikateooria ja kompositsiooni erialal René Eespere juures[viide?]. Seejärel õppis kompositsiooni Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias Raimo Kangro käe all (1989–1994) ja lõpetas magistrantuuri 2000. aastal Jaan Räätsa juures[viide?]. 1989. aastal sai Kaumannist ansambli Linnamuusikud laulja ja ühtlasi sai alguse tihe kokkupuude vanamuusikaga. Linnamuusikutega (1989–1996) paralleelselt laulis ta mõnda aega ka ansambli Hortus Musicus motetikooris. 1996. aastast on Kaumann ansambli Heinavanker ja 2002. aastast ansambli Vox Clamantis liige. Aastatel 2003–2004 elas Kaumann Hollandis ja õppis laulmist Groningeni muusikakoolis (Stedelijke Muziekschool Groningen) Franke Doli juures. Hollandist on pärit tema naine Marty Diane Bos ning seal sündis 2004. aastal nende tütar Isabella Kaumann. 8 kuud hiljem kolis pere Eestisse, kus Kaumann ja Bos abiellusid. 2006. aastal sündis poeg Sebastian Kaumann. 1995. aastast siiani on tema hääletreeninguid juhendanud Vilja Slizevski – alguls Linnamuusikute hääleseadjana, siis Muusikaakadeemias Kaumanni magistriõpingute raames ja hiljem eraviisiliselt. Helilooja stiil on silmatorkav ja omapärane, ta kasutab uusklassitsismi ja džässi. Hoolimata kaugemast ja lähemast muusikaloost pärit stiilivõtete kasutamisest mõjus ja mõjub tema muusika värskena ja isikupärasena. Nooremas eas oli Kaumanni kujundites sageli sarnasusi Prokofjevi ja Šostakovitši heliteostega, kuid praeguseks on helikeel koos heliloojaga küpsenud; tema helikeeles esineb palju barokiajastuga seostuvat ning palju nalja, mis peegeldab Kaumanni lopsakat huumorimeelt. 2005 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (muusika loomine ooperile "Mina Napoleon") 2005 Heino Elleri nimeline muusikapreemia "Mina – Napoleon!" Evi Arujärv (2009). Kaheksa portreed. Tallinn. Elulugu ja looming veebilehel Koolielu "Persona grata. Tõnis Kaumann" ajakirjas Teater. Muusika. Kino Tõnis Kaumann veebilehel emic.ee
Tōkyō Denryoku

Tōkyō Denryoku (jaapani keeles 東京電力, inglise keeles Tokyo Electric Power Company, lühendatuna TEPCO) on Jaapani energiaettevõte, mis toodab elektrit Kantō piirkonna, Yamanashi prefektuuri ja Shizuoka prefektuuri idaosa tarbeks. Tōkyō Denryoku teenindatava piirkonna hulgas on Jaapani pealinn Tōkyō. Tōkyō Denryoku aktsiad on noteeritud Tōkyō börsil, aktsia hind on Tōkyō börsi indeksite TOPIX ja Nikkei 225 komponent. Ettevõtte peakontor asub Chiyodas Tōkyōs ja rahvusvahelised harukontorid tegutsevad Washingtonis ja Londonis. Tōkyō Denryokule kuulub Fukushima I tuumaelektrijaam, milles 2011. aastal toimus tuumaõnnetus, ning Fukushima II tuumaelektrijaam.
Amüülalkohol

Amüülalkohol ehk pentanool on küllastunud alkoholide klassi kuuluv ühend keemilise valemiga C5H11OH. Nimetuse ”amüülalkohol” all mõeldakse kas 1-pentanooli või ka ühte kaheksast võimalikust struktuuriisomeerist või ka nende segu. Kolm tabelis toodud alkoholi (3., 6. ja 7.) on optiliselt aktiivsed, kuna sisaldavad asümmeetrilist süsiniku aatomit. Alkoholid Pentüülrühm
Kemi saami keel

Kemi saami keel on 19. sajandil väljasurnud saami keel, mida kõneldi Soome Lapimaa lõunaosas Kuolajärvi ja Sompio piirkonnas. Kemi saami keelt kirjutati ladina tähestikus. Kemi saami keelest on säilinud mõned joiud ning aastal 1829 avaldatud Jacob Fellmani koostatud väike sõnastik. Äätj miin, ki lak täivest. Paisse läos tu nammat. Alda pootos tu väldegodde. Läos tu taattot nou täivest, ku ädnamest. Adde miji täb päiv miin juokpäiv laip. Ja adde miji miin suddoit addagas, nou ku miieg addep miin velvolidäme. Ja ale sääte miin kjäusaussi. Mutto tjouta miin pahast. Tälle tu li väldegodde, vuöjme ja kudne ijankaikisest. Amen.
Mati Maanas

Mati Maanas (sündinud 2. jaanuaril 1953) on Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku konsistooriumi assessor. Mati Maanas on Eesti Evangeelsele Luterlikule Kirikule kuuluva kinnisvaraettevõtte Kiriku Varahaldus OÜ ainuke juhatuse liige. "Sissekanne Eesti Majandusloo veebilehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. mai 2010. Vaadatud 15. aprillil 2011. Kiriku Varahaldus. Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku koduleht. (Kasutatud 15. aprillil 2011.) Kes on kes EELK Konsistooriumis? Eesti Elu, 5. detsember 2008.
Kiriku Varahaldus

Kiriku Varahaldus OÜ on täielikult Eesti Evangeelsele Luterlikule Kirikule kuuluv kinnisvaraettevõte. 2011. aasta 15. aprilli seisuga oli Kiriku Varahalduse ainuke juhatuse liige Mati Maanas, ettevõtte nõukogusse kuulusid Urmas Viilma (nõukogu esimees), Aivar Berzin, Mart Einpalu, Illar Hallaste ja Johan Patrik Göransson. Kiriku Varahaldus. Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku koduleht. (Vaadatud 15. aprillil 2011.)
Põhjamaade Laste ja Noorte Komitee

Põhjamaade Laste ja Noorte Komitee ehk NORDBUK (Nordic Children's and Youth Committee) on organisatsioon, mis tegeleb Põhjamaade Ministrite Nõukogu Põhjamaade laste- ja noortepoliitika koordineerimise ja nõustamisega. Komitee eesmärgiks on suurendada Põhjamaade koostööd noorte ja laste osaluse arendamisel kultuuri-, sotsiaal- ja poliitikavaldkondades. Põhjamaade Laste ja Noorte Komitee rahastab projekte, mis suurendavad ja toetavad laste ja noorte suhtlemist Põhjala riikides.
Iolkos

Iolkos (kreeka Ιωλκός) oli antiikaegne linn Kreeka idaosas Tessaalias tänapäeva Vólose linna lähedal. Nüüdisajal asub seal Iolkósi küla. Vana-Kreeka mütoloogias oli Aison Iolkose õiguspärane kuningas, kelle poolvend Pelias haaras võimu. Pelias saatis Aisoni poja Iasoni koos teiste argonautidega kuldvillaku järele. Laev Argo asus Iolkosest teele viiekümnest ülikust ja pooljumalast koosneva meeskonnaga, mida juhtis Iason. Nende ülesanne oli jõuda Kolchisesse Aias (tänapäeva Khuthaisi) Musta mere idakaldal, nõuda sealt endale ning tuua kaasa kuldvillak, uute kaubateede avamise sümbol. Koos kuldvillakuga tõi Iason kaasa ka naise, nõid Medeia, kes oli Kolchise kuninga Aietese tütar, päikesejumala Heliose lapselaps ja Kirke nõbu. Medeiast sai hiljem Iolkose, Korintose ja Aia kuninganna, oma venna Absyrtose ning enda ja Iasoni kahe poja tapja. Traagilise kangelannana kujutas teda Euripides klassikalises kreeka tragöödias "Medeia". Muistse Iolkose täpne asukoht arvatakse jäävat tänapäeva Dimíni juurde, kus hiljuti kaevati välja Mükeene-aegne palee. Ensemble Studio arvutimängus "Age of Mythology" on Iolkosest saanud Ioklos – sadam, kust Arkantos ajab välja röövlid ja vabastab kentaur Cheironi. "Scientists trace the trail of Argonauts" MSNBC, 27. juuli 2001
Iason

Iason (vanakreeka keeles Ἰάσων Iásōn) oli Vana-Kreeka mütoloogias kangelane, kes juhtis argonaute nende retkel kuldvillaku järele. Iason sündis Tessaalias Iolkose linnas kuningas Aisoni ja Alkimede või Philyra pojana. Pärast Kretheuse surma oli Iasoni isa Aison saanud Iolkose kuningaks. Kuid siis ilmusid välja Aisoni ema abielueelsed pojad Pelias ja Neleus. Pelias tõukas ka Aisoni troonilt ja hakkas ise Iolkost valitsema. Neleus pagendati, Aisoni vend Pheres suutis samuti välismaale põgeneda, kuid Aisoni, tema naise ja Iasoni venna Promachose Pelias vangistas. Kui Iason sündis, lasi ta ema last leinata, nagu oleks see surnult sündinud, ning saatis poisi salaja kentaur Cheironile kasvatada. Kahtlustav Pelias lasi oraaklil endale ennustada ning ennustus näitas, et Peliase tõukab troonilt ühte sandaali kandev mees. Nii tundiski kuningas suurt hirmu ja hämmastust, kui aastaid hiljem saabus linna täiskasvanud Iason, kellel oli jalas vaid üks sandaal. Kangelane oli kaotanud jalanõu hetkel, kui kandis üle oja üht vana naist, kes tegelikult oli maskeerunud jumalanna Hera. Et ebameeldivast troonipretendendist vabaneda, lubas Pelias Iasonile trooni, kui see toob Kolchisest ära kuldvillaku, mis oli kuulunud Iolkosest sinna lennanud imelisele jäärale. Iason kogus kokku meeskonna, keda hakati laev "Argo" järgi kutsuma argonautideks. Argonautide hulka kuulusid teiste hulgas boreaadid Kalais ja Zetes, (põhjatuul Borease pojad), Herakles, Philoktetes, Peleus, Telamon, Orpheus, Kastor ja Polydeukes, Atalanta ning Euphemos. Ta juhtis mehed sihtkohta ning täitis Kolchise kuningalt Aieteselt saadud ülesande: kündis tuldhingavate härgadega, külvas künnivagudesse lohe hambaid ning võitles neist tärganud sõjameestega. Koos Aietese tütre, nõid Medeiaga, kelle ta oli Athena abiga enda naiseks teinud, õnnestus tal salaja varastada kuldvillak ning koos pöördusid nad Iasoni kodumaale.. Tagasi saabudes avastasid nad, et Pelias, kes uskus, et argonaudid on teekonna hukkunud, oli tapnud Iasoni isa Aisoni. Siinkohal jaguneb legend kaheks. Ühe versiooni kohaselt tappis Iason Medeia abiga Peliase. Teine legendi järgi üritasid argonaudid Iolkost vallutada, ja kui see ei õnnestunud, lahkusid nad Korintosesse. Iason ja Medeia elasid seal kümme aastat õnnelikult ning said kolm poega. Siis tekkis Iasonil soov abielluda Korintose valitseja Kreoni tütre Kreusaga (teises versioonis Glauke). Vihane Medeia tappis nii Glauke kui ka enda ja Iasoni pojad. Kangelane jäi üksinda Korintosesse, kuni ühel päeval, kui ta oma vana laeva varjus istus, tükk mädanevat puitu talle pähe kukkus ning ta pea purustas. Iason esines mitmel pool vanakreeka ja vanarooma kirjanduses, sealhulgas Rhodose Apolloniose eepilises poeemis "Argonautika" ning Euripidese tragöödias "Medeia". Tänapäeval on Iasonit kujutatud mitmetes müütide tõlgendustes, sealhulgas 1963. aasta filmis "Jason and the Argonauts" ja 2000. aastal samanimelises miniseriaalis. Iasonit peetakse Sloveenia pealinna Ljubljana asutajaks. Tema teeneks peetakse ka pentatloni leiutamist. Cotterell, A. Lääne mütoloogia entsüklopeedia, Varrak, Tallinn, 2001, lk 54 Antiigileksikon, Valgus, Tallinn
Patendivolinik

Patendivolinik on tööstusomandi alal õigusteenuse osutaja. Patendivolinikuks on üksnes Patendivolinike Koja liikmed. Patendivolinike Koda on patendivoliniku seaduse alusel asutatud avalik-õiguslik juriidiline isik. Koja asutamiskoosolek toimus 29.03.2019 ning koja asutajaliikmeid oli 57. Tegemist on Eestis tegutsevaid patendivolinikke koondava kohustusliku kutseühendusega. Patendivolinike Koda tegutseb patendivoliniku kutse andmise ja arendamise nimel. Koda korraldab patendivoliniku kutseeksamit - patendivolinikuna võib tegutseda ning patendivoliniku kutsenimetust kasutada üksnes  isik, kes on edukalt sooritanud kutseeksami ja kantud patendivolinike registrisse, mida peab Patendiamet. Samuti teostab koda järelevalvet patendivoliniku regulaarse täiendusõppe kohustuse täitmise ning patendivoliniku hea kutsetava järgimise üle. Patendivolinike Koda seisab samuti selle eest, et tööstusomandi ja patendivoliniku rolli teadvustatakse olulise innovatsiooni ja majandusarengu kaitsja ja edendajana. Patendivolinik on professionaalne õigusala nõustaja ja esindaja kõigis neis spetsiifilistes intellektuaalomandi ja tööstusomandi küsimistes, mis puudutab ettevõtja tegevusvabadust, tööstusomandi registreerimist, selle kasutamise lepingulist reguleerimist ning samuti selle kaitset - viimast isegi siis, kui see peaks tähendama kohtuvaidlust. Patendivoliniku seadus. Riigi Teataja Eesti Patendivolinike Seltsi koduleht Patendivolinike Koja koduleht
Ülo Raudmäe

Ülo Raudmäe (aastani 1936 Ülo Saksberg; 24. jaanuar 1923 Rapla – 14. oktoober 1990) oli eesti helilooja, trombonist, dirigent ja tunnustatud arranžeerija. Sündis koorijuhi ja kooliõpetaja peres, tromboonimängu hakkas õppima 13-aastaselt. 1941. lõpetas Tallinna 1. Keskkooli ning liitus meelelahutusorkestriga Kuldne Seitse. Õppis 1940–1946 Tallinna Konservatooriumis trombooni Raimund Kulli ja Paul Karbi trombooniklassis. Kompositsiooni õppis 1949–1952 Eesti Heliloojate Liidu noortesektsioonis Lydia Austeri juhendamisel. Töötas trombonistina 1944–1957 Eesti Raadio Estraadiorkestris ja 1950–1979 Estonia teatri orkestris. 1957. aastast oli samas tromboonirühma kontsertmeister, hiljem töötas seal ka operetidirigendina. Aktiivse trombonistikarjääri lõpetas asumisega puhkpilliorkestri Tallinn dirigendi kohale aastal 1980 (alates 1988 peadirigent), kus töötas kuni surmani 1990. Tänu heale orkestritundmisele ja stiilitajule oli ta nõutud ja hinnatud arranžeerija, seades muusikat nii puhkpilli- kui ka estraadiorkestrile ning arranžeeris ka operette ja muusikale. "Kiri nõudmiseni" (Sulev Nõmmiku ja Ülo Raudmäe libreto, Helgi Mulleri laulutekstid; esiettekanne 1965 Estonias) "Muinaslugu muusikas"(Raimond Valgre muusika põhjal, libreto Sulev Nõmmik ja Ülo Raudmäe, Enn Vetemaa laulutekstid; esietendus 1967 Estonias) "Pipi Pikksukk" (koos Ülo Vinteriga; Sulev Nõmmiku ja Enn Vetemaa libreto, Astrid Lindgreni järgi; esietendused 1969 ja 2011 Estonias) "Neli musketäri" (koos Ülo Vinteriga; Sulev Nõmmiku ja Enn Vetemaa libreto; esietendus 1974 Estonias) "Poissmehed" (Arne Oidi muusika põhjal, Sulev Nõmmiku libreto, Heldur Karmo laulutekstid; esietendus 1974 Estonias) "Heinaveol" (A. Pajuvee sõnadele), mis sai 1950. aastatel Georg Otsa esituses Eestis ülipopulaarseks "Väike tüdruk" (Heldur Karmo sõnadele), millega võitis 1959. aastal Arne Oidi lauluvõistluse preemia "Vahtraleht" (Kalju Kanguri sõnadele) "Ei ole roose õitsenud minule" (Minni Nurme sõnadele) "Aeglane fox" "Vaid sulle" (Heldur Karmo sõnadele) "Maantee" (1956) Ülo Raudmäe juhatas kõigi oma lavateoste esiettekandeid ise. Ta võitis lauluvõistlustel oma levilauludega palju auhindu. Tema ja Ülo Vinteri lavateos "Pipi Pikksukk" on pikima elueaga lavateos Eesti teatri ajaloos, olles laval järjest 21 aastat. Etendusi kogunes selle ajaga veidi üle 400. Ülo Raudmäe oli kirglik kalamees. Ülo Raudmäe oli tuntud eesti ooperilaulja Urve Tautsi abikaasa. Raudmäe vend Lembit Raudmäe (25.06.1921 – 20.06.1994) oli Eesti Raadio estraadiorkestri tenorsaksofonimängija ja Estonia teatri orkestri fagotimängija, ta mängis ka ansamblis Kuldne Seitse. Ülo Raudmäe lemmikuks oli ameerika džässtrombonist Tommy Dorsey. Ülo Raudmäe hukkus liiklusõnnetuses 14. oktoobril 1990 Kadriorus. Roosid sulle / Ülo Raudmäe looming ja orkestriseaded – Eesti Kaitseväe Orkester (2003 CD) Rohkesti arranžeeringuid ja salvestisi Eesti Raadios
606

◄ | 6. sajand | 7. sajand | 8. sajand | ► ◄ | 570. aastad | 580. aastad | 590. aastad | 600. aastad | 610. aastad | 620. aastad | 630. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 602 | 603 | 604 | 605 | 606 | 607 | 608 | 609 | 610 | ► | ►► 606. aasta (DCVI) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas laupäeval. Harsha sai Põhja-Indias kuningaks. Fatima, Muhamedi tütar 22. veebruar – Sabinianus, Rooma paavst
Fetišism (seksuoloogia)

Seksuaalne fetišism on mingi elutu objekti kasutamine erutuse ja seksuaalse rahulduse saavutamisel eesmärgil. Ihaldusobjektid ehk fetišid on kehakatted, näiteks riietusesemed või jalanõud. Teised sagedased objektid on mõningad erilised materjalid, näiteks kumm, plast või nahk. Fetišismiobjektidel võib olla erisugune tähtsus. Mõnel juhul on nende ülesandeks ainult normaalsel meetodil saavutatud seksuaalse erutuse tõstmine (näiteks partneri riietuseseme abil).
601

◄ | 6. sajand | 7. sajand | 8. sajand | ► ◄ | 570. aastad | 580. aastad | 590. aastad | 600. aastad | 610. aastad | 620. aastad | 630. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 597 | 598 | 599 | 600 | 601 | 602 | 603 | 604 | 605 | ► | ►► 601. aasta Paavst Gregorius I saatis misjonäridena Inglismaale Paulinuse, Mellituse, Justuse ja Honoriuse. ... ... Rekkared I, visigootide kuningas
Olof Salmén

Kurt Olof Gunnar Salmén (16. jaanuar 1927 – 28. mai 2011) oli Soome rootsikeelse autonoomse piirkonna Ahvenamaa poliitik. 2001–2003 – Lagtingi (Ahvenamaa parlamendi) liige 1999–2001 – rahandusminister 1988–1999 – Lagtingi (Ahvenamaa parlamendi) liige 1997 – Põhjamaade Nõukogu president 1980–1987 valitsuse liige 1971–1975, 1979 Lagtingi (Ahvenamaa parlamendi) liige 2002 Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk Ahvenamaa valitsus List of presidents at the Nordic Council
Knud Enggaard

Knud Enggaard (4. juuni 1929 – 11. aprill 2024) oli Taani poliitik, Venstre liige. Ta oli Taani energiaminister 10. septembrist 1982 kuni 12. märtsini 1986. 1976., 1981. ja 1996. aastal oli ta Põhjamaade Nõukogu president.
603

◄ | 6. sajand | 7. sajand | 8. sajand | ► ◄ | 570. aastad | 580. aastad | 590. aastad | 600. aastad | 610. aastad | 620. aastad | 630. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 599 | 600 | 601 | 602 | 603 | 604 | 605 | 606 | 607 | ► | ►► 603. aasta (DCIII) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas teisipäeval. Itaalia langobardid pöördusid katoliku usku. Bütsantsis toimus esimene keiser Phokase vastane mäss, mis suruti julmalt maha. K'inich Janaab' Pakal, maiade kuningas ... David Vseviov (2004). Bütsantsi keisrid. Valitsejad purpuris. Tallinn: Kunst. Lk 112.
Per Olof Håkansson

Per Olof Håkansson (11. mai 1941, Trelleborg – 29. august 2000 Trelleborg) oli Rootsi poliitik, Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei liige. Ta oli septembrist kuni 31. detsembrini 1994 Põhjamaade Nõukogu president.
Sten Andersson

Sten Sture Andersson (20. aprill 1923 Stockholm – 16. september 2006 Stockholm) oli Rootsi poliitik, Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei liige. Ta tegi tihedalt koostööd Olof Palmega ja sai tuntuks kogu maailmas oma toetusega Palestiina iseseisvusele. 2010. aasta novembris sai ta surmajärgselt Maḩmūd ‘Abbāsilt Palestiina kõrgeima ordeni Star of Jerusalem. 1985–1991 välisminister 1982–1985 sotsiaalminister 1966–1994 Riksdagi liige 1962–1993 Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei täitevkomitee liige 1962–1982 Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei sekretär 1. jaanuarist kuni septembrini 1994 oli ta Põhjamaade Nõukogu president.
Jan Peder Syse

Jan Peder Syse (25. november 1930 – 17. september 1997) oli Norra advokaat ja poliitik, Høyre liige. Ta oli aastatel 1989–1990 Norra peaminister ja 1983–1985 tööstusminister. Jan Peder Syse töötas üle 25 aasta oma surmani Norra parlamendis. 1993. aastal oli ta Põhjamaade Nõukogu president.
Medeia

Medeia (kreeka Μήδεια, Mēdeia, gruusia მედეა, Medea, ladina Medea) oli vanakreeka mütoloogias Kolchise kuninga Aietese nõiavõimetega tütar, Kirke nõbu ja päikesejumal Heliose lapselaps, argonautide juhi Iasoni naine. Iasoniga oli tal kaks last, Mermeros ja Pheres. Vanakreeka kirjaniku Euripidese tragöödias "Medeia" jätab Iason Medeia maha, kui Korintose kuningas Kreon pakub talle naiseks oma tütart Glauket (Kreusa Seneca tragöödias "Medea", samuti Propertiusel). Tragöödia kirjeldab Medeia kättemaksu abikaasale mahajätmise eest. Iasoni müüte on tõlgendatud osana müütide rühmast, mis kirjeldavad, kuidas muistsel, Trooja sõjale eelnenud kangelasajastul võitlesid kreeklased varasemate, "pelasgide" kultuuridega Kreeka maismaal, Egeuse regioonis ja Anatoolias. Iason, Perseus, Theseus ja Herakles on kõik "piiripealsed" tegelased, kes asetsevad vana, šamaanide ja ktooniliste maajumaluste, ning uue, pronksiaja Kreeka maailma piiril. Medeia on osaline Iasoni ja argonautide müüdis. Kõige paremini tuntakse seda hilises kirjanduslikus versioonis, mille pani "Argonautika" nime all kirja Apollonios Rhodoselt. Eneseteadlikkusele ja pingutatult arhailisele sõnastusele vaatamata põhineb see hiline eepiline poeem vanadel müüdifragmentidel. Enamik lugusid tunneb Medeiat nõiana, keda tihti kujutatakse ka Hekate preestrinnana. Iasoni ja Medeia lugu on väga vana ning algselt pandi see kirja umbkaudu samal ajal, kui Hesiodos kirjutas "Theogonia". Seda tundis juba "Väikese Iliase" autor. Lisaks eelmainitud Hesiodosele, Euripidesele, Apolloniosele ja Senecale on Medeiast kirjutanud ka Herodotos ("Historia"), Gaius Valerius Flaccus ("Argonautica"), Apollodoros ("Bibliotheke"), Pindaros (Pythia oodid), Gaius Iulius Hyginus ("Fabulae") ja Ovidius ("Heroides", "Metamorfoosid", "Tristia"). Uuematel aegadel on Medeia legendi tõlgendanud näiteks Geoffrey Chaucer ("The Legend of Good Women", 1386), Pierre Corneille, Franz Grillparzer ja Jean Anouilh. Nita Krevans, "Medea as foundation-heroine", raamatus James Joseph Clauss, Sarah Iles Johnston, toim "Medea: essays on Medea in myth, literature, philosophy, and art" (Princeton University Press) 1997:71-82. Carl A.P. Ruck ja Danny Staples, "The World of Classical Myth: Gods and Goddesses, Heroines and Heroes" University of North Carolina 1994, part III: The Liminal Hero.
Sakari Tuomioja

Sakari Severi Tuomioja (29. august 1911 Tampere – 9. september 1964 Helsingi) oli Soome poliitik. Sakari Tuomioja oli abielus Vappu Illike Tuomiojaga (neiuna Wuolijoki, kirjanik Hella Wuolijoki tütar). Neil on kaks last: tütar Tuuli ja poeg Erkki, kes oli aastatel 2000–2007 ning 2011–2015 Soome välisminister. Sakari Tuomioja isa Walto Wihtori Tuomioja oli rahvasaadik ja aastatel 1927–1931 ajalehe Helsingin Sanomat toimetaja. Tuomioja oli Juho Kusti Paasikivi II valitsuses (17. november 1944 – 17. aprill 1945) riigivaraministeeriumi minister. Juho Kusti Paasikivi III valitsuses (17. aprill 1945 – 17. juuni 1945) oli ta riigivaraminister. Urho Kaleva Kekkoneni I valitsuses (17. märts 1950 – 17. jaanuar 1951) oli ta välisminister ning kaubandus- ja tööstusminister (17. jaanuar 1951 – 30. september 1951). Urho Kaleva Kekkoneni III valitsuses (20. september 1951 – 26. november 1952) oli Tuomioja välisminister. 17. novembrist 1953 kuni 5. maini 1954 oli ta Soome peaminister, lisaks aastatel 1945–1955 Soome Panga juht. Aastatel 1955–1957 oli Tuomioja Soome suursaadik Londonis, aastatel 1957–1960 Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni peasekretär. Aastatel 1960–1964 oli ta Soome suursaadik Stockholmis, aastal 1963 lahendas Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretäri U Thanti käsutuses Küprose kriisi. Tuomioja on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Argonautika

Argonautika (ka Argonautica, kreeka Ἀργοναυτικά) on vanakreeka eepiline poeem, mille 3. sajandil eKr kirjutas Apollonios Rhodoselt. Ainus meieni säilinud hellenismiajastu eepiline teos kirjeldab legendi Iasoni ja argonautide retkest kuldvillaku järele müütilisele Kolchise maale. Samal teemal kirjutas samanimelise ("Argonautica"), kuid vähem tuntud teose ka Gaius Valerius Flaccus Rooma keisri Vespasianuse ajal, 1. sajandil pKr.
Apollonios Rhodoselt

Apollonios Rhodoselt ehk Rhodose Apollonios (kreeka Ἀπολλώνιος Ῥόδιος Apollṓnios Rhódios, ladina Apollonius Rhodius), vanakreeka poeet ja raamatukoguhoidja Aleksandria raamatukogus, kes elas 3. sajandi algusest eKr kuni pärast 246 eKr. Enim tuntakse Apolloniost tema eepilise poeemi "Argonautika" järgi, mis jutustas loo Iasoni ja argonautide retkest kuldvillaku järele ning on üks eepilise luule suurteoseid. Apollonios ei olnud ise Rhodoselt pärit, kuid elas seal mõnd aega ning võttis endale lisanimeks "Rhodoslane". Päritolult oli Apollonios Egiptuse hellen või hellenistlik egiptlane.
Medeia (näidend)

"Medeia" (kreeka Μήδεια / Mēdeia) on vanakreeka tragöödia, mille kirjutas Euripides Iasoni ja Medeia legendi ainetel ja mis esmakordselt lavastati Ateenas 431 eKr. Süžee keskendub barbarist nimikangelannale, kes avastab, et tema koht Kreeka maailmas on ohus, ning tema kättemaksule abikaasa Iasonile, kes Medeia teise naise pärast maha jättis. Euripides kirjutas "Medeia" koos nüüdseks kaotsiläinud näidenditega "Philoktetes", "Diktys" ja saatürimänguga "Thersitai", saades tol aastal Ateena dionüüsiate aegsel näidendivõistlusel kolmanda koha (kolmest).
Ilkka Suominen

Ilkka Olavi Suominen (8. aprill 1939 Nakkila – 23. mai 2022 Helsingi) oli Soome poliitik, Rahvusliku Koonderakonna liige. Ta oli Eduskunna liige aastatel 1970–1975 ja 1983–1994. Suominen oli Rahvusliku Koonderakonna esimees aastatel 1979–1991 ning kaks korda (1987 ja 1991–1994) oli ta parlamendi spiiker. Aastatel 1987–1991 oli ta Harri Holkeri valitsuses kaubandus- ja tööstusminister. Ilkka Suominen oli Euroopa Parlamendi liige 1999–2004 (EPP). 1992. aastal oli ta Põhjamaade Nõukogu president. Aastatel 1992–1994 oli ta Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni Parlamentaarse Assamblee president. Bilderbergi grupp