laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Reet Klettenberg

Reet Klettenberg (sündinud 19. veebruaril 1981) on eesti filoloog, kes on tõlkinud peamiselt ungari kirjandust. Ta lõpetas aastal 1999 Suure-Jaani Gümnaasiumi. Aastal 2004 lõpetas ta Tartu Ülikoolis bakalaureuseõppe ja aastal 2007 magistriõppe. Budapestis eesti keele lektorina töötatud aastatest pajatab ta raamatus "Minu Ungari: välismaalasest pärismaalaseks". https://www.etis.ee/CV/Reet_Klettenberg/est https://petroneprint.ee/raamatud/minu-ungari/
Gootide reduut

Gootide reduut on Põhjasõja ajal Toompea lääneküljel 1704. (1710) aastaks ehitatud Tallinna muldkindlustusvööndi osa. Gootide reduut (rootsi keeles Redouten Giötha) kujutas endast viisnurkset muldkindlustust eskarpmüüri ja kaitserinnatisega väliskülgedel, reduudi siseküljel paiknes kahepoolne trepp ja rajatise peale mahtus kümmekond suurtükki. Tallinna muldkindlustusvööndi osana planeeriti algselt Götamaa ehk Gootide bastioni, mida aga Põhjasõja tõttu enam ellu ei teostatud. Bastioni ehitust alustati 1690. aastatel, Rootsi riigi kindlustustööde juhi Erik Dahlbergi projekti järgi, kui kaevati lahti pooles ulatuses bastioni eskarpmüüri vundamendikraav, kuid seejärel ehitus peatus. Rootsi Sõjamuuseumis säilinud andmete kohaselt valmis reduut 1704. aastal ja kujutas endast viisnurkset muldkindlustust, millele mahtus kümme suurtükki ja mida ümbritses varjatud tee glassiivalliga. Reduudi väliskülgedel oli pinnasega täidetud eskarpmüür ja avatud siseküljel kahepoolne trepp. Reduut sai nime Rootsi lõunaosa ajaloolisest nimetusest Götamaa. Venemaa keisririigi ajal 1740ndail aastail, täiendati reduuti ja ehitati välja külgnevad muldvallid koos vallikraaviga, mis ulatusid ümber reduudi. Aastatel 1905–1907 lammutati aga reduudi põhjakülg valli peale viiva jalgtee rajamiseks, üle vallikraavi ehitati sild ja reduudile istutati puid. 1920.–1930. aastatel täideti vallikraav ja osale lagunenud müürist laoti uus fassaad. 2020. aastal avati Toompargis Gootide reduut restaureerituna, millega jõudis lõpule üks oluline osa Snelli tiiki ümbritseva Toompargi korrastamistöödest. Reduudi korrastamise käigus taastati algsel kujul vallid ja seal paiknenud kolm suurtükiambrasuuri, samuti restaureeriti müürid ning paigaldati nendele valgustid. Gootide reduudi (Nunne 17) restaureerimisprojekti ja tööde järelevalvet teostasid arhitekt Olavi Nõmmik ning restaureerimisettevõte Oma Fassaad OÜ. Tallinna muldkindlustusvöönd Gootide reduut ja Rootsi bastion. Arhiivsed uuringud, Muinsuskaitseameti digiteeritud arhivaalid (vaadatud 07.11.2021) Revali muldkindlustused, linnamuuseum.wiseman.ee (vaadatud 07.11.2021) Täna avati värskelt restaureerituna enam kui 300 aasta vanune Gootide reduut Toompargis, pealinn.ee, 22. detsember 2020 Tallinn tunnustas parimaid restaureerimistöid, kiita said ka elamud, kodu.geenius.ee, 22. juuni 2021
Esopus Meadowsi tuletorn

Esopus Meadowsi tuletorn (inglise keeles Esopus Meadows Lighthouse) on tuletorn New Yorgi osariigis Hudsoni jões Kingstoni lähistel. Seda hakati rajama 1838. aastal.  Esopus Meadowsi tuletorn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Samara oblast

Samara oblast on (aastail 1936–1991 Kuibõševi oblast) oblast Venemaal Volga föderaalringkonnas. Oblast on nüüdsetes piirides alates aastast 1943. Suuremad linnad on Samara, Togliatti, Sõzran, Novokuibõševsk ja Tšapajevsk. Oblastis kehtib Samara aeg. 28. märtsist 2010 26. oktoobrini 2014 kehtis Moskva aeg. 1991–2007 oli oblasti kuberner Konstantin Titov. 2012. aastast on oblasti kuberner Nikolai Merkuškin. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas oblastis 3 215 532 inimest, kellest 85,6% olid venelased, 4,1% tatarlased, 2,7% tšuvašid, 2,1% mordvalased ja 1,4% ukrainlased. Linnades elas 80% rahvastikust. Oblastis on 11 linna, neist suuremad on Samara, Togliatti, Sõzran, Novokuibõševsk ja Tšapajevsk. Oblast on jaotatud 27 rajooniks ja 10 linnaringkonnaks. Aleksejevka rajoon Bezentšuki rajoon Bogatoje rajoon Bolšaja Glušitsa rajoon Bolšaja Tšernigovka rajoon Borskoje rajoon Hvorostjanka rajoon Issaklõ rajoon Jelhovka rajoon Kamõšla rajoon Kineli rajoon Kinel-Tšerkassõ rajoon Kljavlino rajoon Koški rajoon Krasnoarmeiskoje rajoon Krasnõi Jari rajoon Neftegorski rajoon Pestravka rajoon Pohvistnevo rajoon Privolžje rajoon Sergijevski rajoon Stavropoli rajoon Sõzrani rajoon Šentala rajoon Šigonõ rajoon Tšelno-Veršinõ rajoon Volžski rajoon Samara oblastivalitsuse koduleht
Tarrytowni tuletorn

Tarrytowni tuletorn (inglise keeles Tarrytown Light) on tuletorn USA-s New Yorgi osariigis Hudsoni jões Sleepy Hollow' küla lähedal. Tuletorn ehitati 1880. aastate alguses, et hoiatada laevu Hudsoni jõel asuva leetseljaku eest. Tuletorn pandi tööle 1883. aastal ning see töötas kuni 20. sajandi keskpaigani. 29. mail 1979 kanti Tarrytowni tuletorn ajaloolise tähtsusega mälestiste registrisse National Register of Historic Places.  Tarrytowni tuletorn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Stony Pointi tuletorn

Stony Pointi tuletorn (inglise keeles Stony Point Light) on tuletorn New Yorgi osariigi linnas Stony Point. Seda hakati rajama Erie kanali valmides 1825. aastal. See on vanim tuletorn Hudsoni jõe ääres.  Stony Pointi tuletorn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Habicht (perekonnanimi)

Habicht on saksa ja eesti perekonnanimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Habicht 39 mehel ja 33 naisel. Perekonnanimede levikult on Habicht meeste puhul 2877. ja naiste puhul 3881. kohal. Perekonnanime Habicht kandja on keskmiselt 45 aasta vanune (mediaanvanus on 45). Kõige levinum on perekonnanimi Habicht vanuserühmas 75–79, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,03. 19. sajandi algul pandi perekonnanimi Habicht Helme, Pärnu-Elisabethi ja Varbla kihelkonnas. 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus sellist perekonnanime keegi ei võtnud. Küll aga vahetati perekonnanimi Habicht perekonnanimede Aaviste, Haableht, Haabmäe, Haabniit, Haabpiht, Haave, Koitjärv, Laanemets ja Põldma vastu. Antero Habicht (1980–), Eesti jurist, riigiametnik Juhan Habicht (1954–), Eesti tõlkija ja kirjanik Tamara Habicht (1918–2001), Eesti etnograaf Statistikaamet. Perekonnanime statistika. Päring andmebaasist: Habicht. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (algne nimekuju): Habicht. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (uus nimekuju): Habicht. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (vana nimekuju): Habicht.
Jeffrey's Hooki tuletorn

Jeffrey's Hooki tuletorn (inglise keeles Jeffrey's Hook Light) on tuletorn New Yorgis Hudsoni jõe ääres Upper Manhattanil. Seda hakati rajama 1889. aastal.  Jeffrey's Hooki tuletorn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Antero

Antero on soome päritolu mehenimi, väga harva naise eesnimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Antero 69 mehel. Antero on populaarsuselt 902. mehenimi. Vanim Antero on vanuserühmas 55–59, noorim vanuserühmas 0–4. Antero on keskmiselt 30 aasta vanune (mediaanvanus on 30). Kõige populaarsem on eesnimi Antero vanuserühmas 15–19, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,96. Kõige rohkem on eesnimega Antero sündinuid aprillis, kokku 7. Antero Habicht (1980–), Eesti jurist, riigiametnik Statistikaamet. Eesnime statistika. Päring andmebaasist: Antero. Soome Rahvastikuregistri Amet (Väestötietojärjestelmä). Eesnimed (Etunimitilasto). Päring: Antero. 01.11.2021 seisuga (päring 07.11).
Antero Habicht

Antero Habicht (sündinud 15. juunil 1980 Tallinnas) on Eesti jurist ja riigiametnik, Riigikogu Kantselei direktor. 2004–2005 Maksu- ja Tolliameti Põhja maksukeskuse juriidilise osakonna õigusabi talituse jurist ja vanemjurist 2005–2009 Justiitsministeeriumi õiguspoliitika osakonna avaliku õiguse talituse nõunik 2009–2011 ja 2013–2014 Justiitsministeeriumi õiguspoliitika osakonna õigusloome korralduse talituse juhataja 2011–2013 Justiitsministeeriumi õiguspoliitika osakonna koosseisuväline nõunik seoses EL parema õigusloome projektiga 2014–2019 Riigikogu Kantselei õigus- ja analüüsiosakonna juhataja 2019–2022 Riigikogu Kantselei asedirektor 2022– Riigikogu Kantselei direktor Riigikogu Kantselei asedirektor direktori ülesannetes 18.10.2021 kiri nr 1-6/21-117/2 "Arvamuse andmine avaliku teenistuse seaduse ja töötuskindlustuse seaduse muutmise seaduse eelnõu kohta". "RiTo nr 39 autoritest" Riigikogu Toimetised, 11.12.2019.
Adolf Friedrich

Adolf Friedrich, Mecklenburgi hertsog (10. oktoober 1873 – 5. august 1969) oli Saksamaa maadeuurija ning spordi- ja riigitegelane, 1918. aastal esitatud Balti Hertsogiriigi riigipea kandidaat, Aastal 1910–1911 juhtis ta ekspeditsiooni Tšaadi järve äärde, Niiluse vesikonna keskossa, Kongo jõe vesikonna põhjaossa, Lõuna-Kameruni ja Guinea lahe saartele. Selle ekspeditsiooni põhjal kirjutas ta raamatu "Kongost Niiluse ja Niigerini", mis on väljapaistev oma detailsuse ja piltide poolest. Aastatel 1912–1914 oli ta Saksamaa keisririigi koloonia Togo kuberner. Ta oli Togo viimane kuberner ja Togo iseseisvaks kuulutamise aukülaline 1960. Togost sai Saksamaa Keisririigi protektoraat, kui 4. juulil 1884 kirjutasid Togo kuningas Mlapa III koos Saksamaa esindajaga alla dokumendile, mis määras ära, et varasema iseseisva kuningriigi valduses lähevad Saksamaa kontrolli alla ja kohalik kuningas ja muud pealikud säilitavad kohaliku võimu. Esimeses maailmasõjas teenis ta 1915 Austria-Ungari ja 1916 Osmanite riigi armees. 1918 esitati Adolf Friedrich Balti Hertsogiriigi riigipea kandidaadiks. Selle ettepaneku tegi Saksamaa poolt okupeeritud Balti provintside regentnõukogu, mida juhtis Adolf Pilar von Pilchau. Balti Hertsogiriiki tunnustas Saksa keiser Wilhelm II 22. septembril 1918. Hertsogiriigi valitsus eksisteeris formaalselt 5.–28. novembrini 1918. Adolf Friedrich ei asunud ametisse ja ükski maailma riik peale Saksamaa seda valitsust ei tunnustanud. Adolf Friedrich oli Saksamaa Liitvabariigi olümpiakomitee esimene president 1949–1951 ja Rahvusvahelise Olümpiakomitee liige 1926–1956. Adolf Friedrich oli kaks korda abielus. 24. aprillil 1917 abiellus ta Reuss-Schleizi printsessi Viktoria Feodoraga, kes suri 18. detsembril 1918 nädal aega pärast nende ainsa lapse ja pärija, hertsoginna Woizlawa Feodora sündi. 15. oktoobril 1924 abiellus ta oma poolvenna hertsog Johann Albrechti lese, Stolberg-Rossla printsessi Elisabethiga, kes suri kolm nädalat pärast oma abikaasat. Fotoalbum Esivanemad
Cuernavaca katedraal

Cuernavaca katedraal (hispaania keeles Catedral de la Asunción de María) on roomakatoliku kirik Mehhikos Morelose osariigis Cuernavacas, Cuernavaca piiskopkonna keskus. Kirik koos seda ümbritseva kloostriga asub Popocatépetli vulkaani nõlval ja on üks 16. sajandist pärinevaid varaseid kloostreid ja misjonikeskusi Ameerikas. Frantsisklaste kolmanda ordu Maarja taevaminekule pühitsetud klooster ja kirik ehitati vallutusejärgseks asteekide riigi põliselanike ristiusustamiseks. Alles 18. sajandil sai kirikust linnakirik ja 19. sajandi lõpus katedraal. Erinevalt paljudest Mehhiko katedraalidest ei asu see mitte peaväljaku ääres, vaid kloostrimüüridega ümbritsetuna linna lõunaosas. Kiriku välimus on lihtne ja fassaad kaunistusteta, kõrgete sakmeliste müüridega ühe tervikkompleksina püstitatud ehitis ehitati Cortesi käsul kindluskirikuna kaitseks kohaliku rahva eest. Frantsisklased alustasid Mehhiko ühe varasema misjonikeskuse ehitamist 1526. aastal, kasutades kohalike tööjõudu ja ehituskive Cuauhnáhuaci (Cuernavaca) kivimurrust. Müüride sees on peale katedraali kaks väiksemat sakraalhoonet, üks on roosa 18. sajandi barokkstiilis fassaadiga Templo de la Tercera Orden de San Francisco, teine 19. sajandist pärinev Capilla del Carmen, kus on tavaks paluda tervenemist haigustest. Katedraali külguks põhjaseinas on sissepääs kloostrikompleksi ja selle dekoor on segu kohalikust ja Euroopa traditsioonist. Kolp ja kondid ehisviilu tipus on frantsisklaste ordu sümbol. 20. sajandi algul avastati kiriku siseruumist 17. sajandi freskod, mis kujutavad esimese mehhiklasest pühaku, Aasia misjonäri Felipe de Jesúse ja tema kaaskannatajate misjonit ja märtrisurma Jaapanis. Katedraali vasakus tiivas asub väike kirikukunsti muuseum Museo de Arte Sacro, mis asutati 2018. aastal ja milles on eksponeeritud 92 usuteemalist maali, skulptuuri ja kaunistust 16.-20. sajandist. Katedraalist paremal asub varaseim ehitis kogu kloostris, Püha Joosepi kabel (Ladina-Ameerika traditsiooni kohaselt avatud kabel, capilla abierta). Vaade katedraalile tagant, Cortesi paleest Püha Joosepi kabel 18. sajandi kiriku fassaad Ristikäik Külgportaal "Cuernavaca Cathedral. - Viva Cuernavaca. The authority on all that is Cuernavaca, Mexico". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. november 2021. Vaadatud 7. novembril 2021. Catedral de Cuernavaca. - lonelyplanet.com Cuernavaca Cathedral. - expedia.com
Roostoja (perekonnanimi)

Roostoja on eesti perekonnanimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Roostoja alla viiel mehel ja alla viiel naisel. Perekonnanimede levikult on Roostoja meeste puhul 31429. ja naiste puhul 33222. kohal. 19. sajandi algul perekonnanimede määramise käigus seda ühelegi perekonnale teadaolevalt ei antud. 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimed Roostar ja Roosvalt perekonnanime Roostoja vastu. Samas, nime Roostoja mõne muu perekonnanime vastu keegi ei vahetanud. Üllar Roostoja (1957–), Eesti jurist, kohtunik Statistikaamet. Nimede statistika. Päring andmebaasist: Roostoja. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (algne nimekuju): Roostoja. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (uus nimekuju): Roostoja. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (vana nimekuju): Roostoja.
Üllar Roostoja

Üllar Roostoja (sündinud 22. detsembril 1957 Kohtla-Järvel) on Eesti jurist, kohtunik. 1981–1993 töötas ta majandusettevõttes alul juristina, hiljem osakonnajuhatajana.. 5. oktoobril 1993 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Üllar Roostoja esimese astme kohtunikuks Põlva Maakohtusse. 29. oktoobril 1998 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Roostoja teise astme kohtunikuks Tartu Ringkonnakohtusse. Ta töötab siiani Tartu Ringkonnakohtu tsiviilkolleegiumis. 2020. aasta kohtunike täiskogul valiti ta kolmeks aastaks Riigikohtu juures asuva distsiplinaarkolleegiumi liikmeks. Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (1996), lk 68. Kersti Kerstna-Vaks, Toomas Riismaa, Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2006), lk 21. Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2011), lk 23. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 05.10.1993 otsus nr 188 "Kohtunike ametisse nimetamine". Avaldamismärge: RT I 1993, 65, 925. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 29.10.1998 otsus nr 413 "Ü. Roostoja kohtunikuks nimetamine". Avaldamismärge: RT I 1998, 97, 1523. "Eesti kohtute veebileht (kohus.ee). Tartu Ringkonnakohtu kontaktandmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. august 2019. Vaadatud 7. novembril 2021. Kohtunike XIX täiskogu (14. veebruar 2020) omavalitsusorganite liikmete valimise hääletusprotokoll, lk 3, punkt 7.
Parrest

Parrest on eesti perekonnanimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Parrest 8 mehel ja 9 naisel. Perekonnanimede levikult on Parrest meeste puhul 14993. ja naiste puhul 14586. kohal. 19. sajandi algul perekonnanimede määramise käigus seda ühelegi perekonnale teadaolevalt ei antud. 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimi Paukson perekonnanime Parrest vastu. Samas, nime Parrest mõne muu perekonnanime vastu keegi ei vahetanud. Indrek Parrest (1977–), Eesti jurist, kohtunik Nele Parrest (1978–), Eesti jurist, kohtunik Statistikaamet. Perekonnanime statistika. Päring andmebaasist: Parrest. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (algne nimekuju): Parrest. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (normaliseeritud nimekuju): Parrest. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (uus nimekuju): Parrest. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (vana nimekuju): Parrest.
Indrek Parrest

Indrek Parrest (sündinud 16. veebruaril 1977) on Eesti jurist, kohtunik. 2001. aastal lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna bakalaureuseõppe ja 2005. aastal samas kõrgkoolis magistriõppe.[viide?] 21. novembril 2005 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Indrek Parresti esimese astme kohtunikuks. Ta asus tööle Harju Maakohtusse. 2. juunil 2014 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Parresti teise astme kohtunikuks alates 18. augustist 2014. Algul töötas ta Tallinna Ringkonnakohtus, aga 2020. aastast Tartu Ringkonnakohtu tsiviilkolleegiumis.[viide?] 2012 – Kohtu teravaim sulg Kersti Kerstna-Vaks, Toomas Riismaa, Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2006), lk 43. Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2011), lk 42. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 21.11.2005 otsus nr 926 "Kohtunikuks nimetamine". Avaldamismärge: RTL 2005, 114, 1765. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 29.10.1998 otsus nr 413 "Ü. Roostoja kohtunikuks nimetamine". Avaldamismärge: RT I 1998, 97, 1523. "Aumärgi "Kohtu teravaim sulg" kandidaatide esitamine" Riigi Teataja, 7. oktoober 2014
Ingeri (eesnimi)

Ingeri on naise eesnimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Ingeri 9 naisel. Ingeri on populaarsuselt 2914. naisenimi. Ingeri Tamm (1958–), Eesti jurist, kohtunik Statistikaamet. Eesnime statistika. Päring andmebaasist: Ingeri.
Ingeri Tamm

Ingeri Tamm (sündinud 1. novembril 1958 Võru rajoonis) on Eesti jurist, kohtunik. 1984–1994 töötas Tartu uurimisbüroos alul uurijana, hiljem abidirektorina. 16. novembril 1994 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Ingeri Tamme esimese astme kohtunikuks Tartu Linnakohtusse. 2020. aastal sai temast Tartu Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumi kohtunik. 2011 – Kohtu teravaim sulg Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (1996), lk 101. Kersti Kerstna-Vaks, Toomas Riismaa, Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2006), lk 52. Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2011), lk 54. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 16.11.1994 otsus nr 424 "Kohtunike ametisse nimetamine". Avaldamismärge: RT I 1994, 82, 1409. "Eesti kohtute veebileht (kohus.ee). Tartu Ringkonnakohtu kontaktandmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. august 2019. Vaadatud 7. novembril 2021. "Esmakordselt anti välja Kohtu Teravaima Sule aumärgid" Riigikohus, 14. veebruar 2011
Kerstna

Kerstna on eesti perekonnanimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kerstna 19 mehel ja 18 naisel. Perekonnanimede levikult on Kerstna meeste puhul 6525. ja naiste puhul 7539. kohal. Perekonnanime Kerstna kandja on keskmiselt 40 aasta vanune (mediaanvanus on 43). Kõige levinum on perekonnanimi Kerstna vanuserühmas 50–54, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,90. Perekonnanimi Kerstna on levinuim Ida-Viru maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 0,60. 19. sajandi algul pandi perekonnanimi Kerstna Võnnu kihelkonnas. 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus sellist perekonnanime keegi ei võtnud ja senised nime kandjad seda ei muutnud. Kersti Kerstna-Vaks (1964–), Eesti jurist, kohtunik Statistikaamet. Perekonnanime statistika. Päring andmebaasist: Kerstna. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (algne nimekuju): Kerstna. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (normaliseeritud nimekuju): Kerstna. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (uus nimekuju): Kerstna. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (vana nimekuju): Kerstna.
Vaks (perekonnanimi)

Vaks on eesti perekonnanimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga on Eestis perekonnanimi Vaks 109 inimesel (53 mehel ja 56 naisel). Perekonnanimede levikult on Vaks meeste puhul 1915. ja naiste puhul 2015. kohal. Perekonnanime Vaks kandja on keskmiselt 43 aasta vanune (mediaanvanus on 44). Kõige levinum on perekonnanimi Vaks vanuserühmas 70–74, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,51. Perekonnanimi Vaks on levinuim Hiiu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 11,56. 19. sajandi algul pandi perekonnanimi Vaks Äksi, Põlva, Kose, Kirbla, Karuse, Reigi ja Järva-Madise kihelkonnas. 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimi Vaks järgmiste perekonnanimede vastu: Vahalaid, Vallimäe, Veeväli. Samas, perekonnanimi Veerbaum vahetati omakorda nime Vaks vastu. Ao Vaks, Eesti lastekirjanik ja ajakirjanik (1912–1993) Heino Vaks, eesti teatritegelane ja näitleja (1886–1943) Julius Vaks, eesti trompetimängija ja õppejõud (1893–1952) Kersti Vaks, eesti klaasikunstnik (1940–) Kersti Kerstna-Vaks (1964–), Eesti jurist, kohtunik Statistikaamet. Perekonnanime statistika. Päring andmebaasist: Vaks. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (normaliseeritud nimekuju): Vaks. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (vana nimekuju): Vaks. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (uus nimekuju): Vaks.
Kersti Kerstna-Vaks

Kersti Kerstna-Vaks (sündinud 12. augustil 1964 Tartus) on Eesti jurist, kohtunik. 1982 lõpetas ta Tartu 2. Keskkooli ja 1987 Tartu Riikliku Ülikooli. 1987–1993 töötas ta majandusjuristina. 1993. aastal oli ta ka veel Nõo vallavalitsuse jurist. 5. oktoobril 1993 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Kersti Kerstna-Vaksi esimese astme kohtunikuks Tartu Linnakohtusse. 12. detsembril 2011 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Kerstna-Vaksi teise astme kohtunikuks Tartu Ringkonnakohtusse alates 2. jaanuarist 2012. Ta töötab siiani Tartu Ringkonnakohtu tsiviilkolleegiumis. 2012–2019 oli ta sama ringkonnakohtu esimees. 2020. aasta kohtunike täiskogul valiti ta kohtunikueksamikomisjoni liikmeks. 2019 – Valgetähe IV klassi teenetemärk Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (1996), lk 100. Kersti Kerstna-Vaks, Toomas Riismaa, Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2006), lk 51. Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2011), lk 53. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 05.10.1993 otsus nr 188 "Kohtunike ametisse nimetamine". Avaldamismärge: RT I 1993, 65, 925. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 12.12.2011 otsus nr 27 "Kohtunikuks nimetamine". Avaldamismärge: RT III, 13.12.2011, 7. "Eesti kohtute veebileht (kohus.ee). Tartu Ringkonnakohtu kontaktandmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. august 2019. Vaadatud 7. novembril 2021. Kohtunike XIX täiskogu (14. veebruar 2020) omavalitsusorganite liikmete valimise hääletusprotokoll, lk 2, punkt 6. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 29.01.2019 otsus nr 384 "Riiklike autasude andmine". Avaldamismärge: RT III, 31.01.2019, 1. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "Sõnaõigus on kohtunikul". Eesti Naine, 23.09.2016
Aaro Mõttus

Aaro Mõttus (sündinud 4. oktoobril 1972) on Eesti jurist, ametilt ülikooli õppejõud, endine riigiametnik. 1994 Tartu Ülikool, baccalaureus artium (cum laude), õigusteadus 1996 Tartu Ülikool, magister artium, õigusteadus 1993–2006 töötas erinevates asutustes ja ametikohtadel: Riigikogu Kantselei majandus- ja sotsiaalinfo osakonnajuhataja Riigikantselei riigihalduse arendusosakonna juhataja siseministri nõunik Sisekaitseakadeemia avaliku õiguse õppetooli erakorraline lektor 2006–2009 Vabariigi Presidendi õigusnõunik 2009–2013 Riigikogu Kantselei, õigus- ja analüüsiosakonna juhataja 2014–2019 Riigikogu Kantselei, asedirektor 2019–2022 Justiitsministeerium, avaliku õiguse talituse juhataja Justiitsministeeriumi dokumendiregister. Kantsleri 14.03.2019 käskkiri nr 53-k "Ametisse nimetamine (Aaro Mõttus)". Riigikogu Toimetised 32/2015 "Autoritest", lk 226 (pdf lk 210). Justiitsministeeriumi dokumendiregister. Kantsleri 22.02.2022 käskkiri nr 44-k "Aaro Mõttuse (Mõttus) teenistusest vabastamine".