laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kodavere murrak

Kodavere murrak (kohalikus keelepruugis Kodavere kiil, Kõdavere kiil) on idamurde alla kuuluv murrak, mida räägiti Kodavere kihelkonna põhjaosas. Kihelkonna lõunaosas räägiti Kodavere Kavastu murrakut, mida liigitatakse hoopis lõunaeesti murderühma Tartu murde alla. Kodavere murrakule on omane pehme hääldus ja vadjapärased jooned. Tänapäeval räägib murrakut igapäevakeeles mõnikümmend vanemat inimest. https://web.archive.org/web/20170913123225/https://www.rahvakultuur.ee/vkpnimistu/index.php?page=Public.Knowledge&id=221 (vaadatud 13.09.2017) Kodavere murrakust Eesti vaimse kultuuripärandi nimistus https://kodaveremurrak.wordpress.com/
Kudruküla murrak

Kudruküla murrak oli kirderannikumurde Vaivara murrakute hulka klassifitseeritav isuripärane murrak, mida räägiti kuni Teise maailmasõjani Vaivara kihelkonnas Kudrukülas. M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 39, 337 Kudruküla murrakus tekste ja lindistusi Eesti Keele Instituudi fonoteegis
Jõelähtme murrak

Jõelähtme murrak oli kirderanniku murderühma rannikumurdesse kuuluv murrak, mida räägiti Jõelähtme kihelkonnas. Rannikumurdesse kuuluvana paigutati see murrak läänerühma murrakurühma. rannikumurre Eesti entsüklopeedia veebiversioonis (vaadatud 13.09.2017) Jõelähtme murrakus tekste ja lindistusi Eesti Keele Instituudi fonoteegis
Jõhvi murrak

Jõhvi murrak oli kirderanniku murderühma kirdemurdesse kuuluv murrak, mida räägiti Jõhvi kihelkonnas. Jõhvi murrakus tekste ja lindistusi Eesti Keele Instituudi fonoteegis
Kuusalu murrak

Kuusalu murrak (ka Kuusalu rannikumurrak) oli kirderanniku murderühma rannikumurdesse kuuluv murrak, mida räägiti Kuusalu kihelkonna rannaaladel. Kihelkonna rannast kaugematel aladel räägiti murrakut, mida liigitatakse hoopis keskmurde alla. https://web.archive.org/web/20170913184220/http://www.laurentsiuse-selts.eu/web/?Kuusalu_kihelkond___Kolga_rand (vaadatud 13.09.2017) Kuusalu murrakus tekste ja lindistusi Eesti Keele Instituudi fonoteegis Kuusalu rannakeele sõnaraamat, Eesti Keele Instituut
Viru-Nigula murrak

Viru-Nigula murrak oli kirderanniku murderühma rannikumurdesse kuuluv murrak, mida räägiti Viru-Nigula kihelkonnas. Rannikumurdesse kuuluvana paigutati see murrak keskrühma murrakurühma. rannikumurre Eesti entsüklopeedia veebiversioonis (vaadatud 13.09.2017) Viru-Nigula murrakus tekste ja lindistusi Eesti Keele Instituudi fonoteegis
Tšernivtsi rajoon

Tšernivtsi rajoon oli 2. järgu haldusüksus (rajoon) Ukrainas Vinnõtsja oblastis. Halduskeskus oli Tšernivtsi alev. 2020. aastal toimunud haldusreformi käigus liideti Tšernivtsi rajoon Mohõliv-Podilskõi rajooniga. Abramivska Dolõna Babtšõntsi Berezivka Biljanõ Borivka Bukatõnka Hontivka Lužok Mazurivka Mojivka Šenderivka Vazlujivka Võla-Jaruzki Õhtu Tšernivtsis Päikseloojang Kotkasilmakaljul Чисельність наявного населення України на 1 січня 2018 року, vaadatud 14.06.2019.
Tõlliste valla aumärk

Tõlliste valla aumärk antakse füüsilisele isikule austusavaldusena silmapaistva saavutuse eest. Aumärgi üleandmisega kaasneb rahaline preemia kehtivas ühekordses kuutöötasu alammääras. Aumärgi andmise ettepaneku võib teha Tõlliste vallavolikogu liige, vallavanem või vallavalitsuse hallatava asutuse juht. Aumärgi andmise otsustab vallavalitsus. Kõik aumärgi saajad kantakse Tõlliste vallakantseleis hoitavasse auraamatusse. Sergei Ploškin Hele Reimaa Ene-Eha Susi Saima Aldošina Õie Ploom Jüri Koppel Ats Käis Virgo Mihkelsoo Tammo Parmas Piia Ardel Sigrit Säinas Elin Tamm Koidula Soe Tõlliste Vallavolikogu 11. oktoobri 2013. aasta määrus nr 16 Tunnustusavalduste andmise kord Tõlliste Vallavalitsuse 18. veebruari 2015. aasta korraldus nr 30 Tõlliste valla aumärgi andmine Tõlliste Vallavalitsuse 18. märtsi 2015. aasta korraldus nr 57 Tõlliste valla aumärgi andmine Tõlliste Vallavalitsuse 31. augusti 2015. aasta korraldus nr 134 Tõlliste valla aumärgi andmine Tõlliste Vallavalitsuse 24. augusti 2016. aasta korraldus nr 109 Tõlliste valla aumärgi andmine Tõlliste Vallavalitsuse 8. veebruari 2017. aasta korraldus nr 23 Tõlliste valla aumärgi andmine Tõlliste Vallavalitsuse 20. juuni 2017. aasta korraldus nr 77 Tõlliste valla aumärgi andmine Tõlliste Vallavalitsuse 28. augusti 2017. aasta korraldus nr 101 Tõlliste valla aumärgi andmine
Rahvusvaheline Vaalapüügikomisjon

Rahvusvaheline Vaalapüügikomisjon on 1946. aastal Washingtonis asutatud organisatsioon, kuhu kuuluvad Rahvusvahelise Vaalapüügiregulatsiooni Konventsiooniga liitunud riigid. Komisjon reguleerib vaalapüüki, määrab püügikvoodid ja püügiks keelatud alad. Kord aastas toimub rahvusvaheline konverents. Komisjoni peakorter asub Cambridge'is Inglismaal. 2013. aasta seisuga on komisjoni liikmeks 89 riiki. Rahvusvahelise Vaalapüügikomisjoni koduleht
Briard

Briard on Prantsusmaalt pärinev koeratõug. Tõustandardis on koera käitumise/iseloomu kohta kirjas: "Tasakaaluka loomuga koer, ei ole agressiivne ega arglik." Pildid "BRIARD" (PDF) (inglise). FCI. Vaadatud 13.09.2017. "Briard" (PDF). Eesti Kennelliit. Vaadatud 13.09.2017.  Briard – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Briard koer.ee saidil
Klassifikaator

Klassifikaator ehk liigiti on klassifikatsiooniks ehk liigituseks kasutatav aparaat, liigitusskeem või muu liigitusvahend. Klassifitseerimisel jaotatakse objektid kindlate tunnuste alusel rühmadesse (klassidesse, gruppidesse) nii, et iga objekt kuulub ainult ühte rühma. Igal rühmal on nimetus ja numbriline või täheline koodtähis. Klassifikaatoreid võib sõltuvalt nende struktuuri järgi jaotada hierarhilisteks ja lineaarseteks. Hierarhiline klassifikaator (taksonoomia) on mitme tasemega klassifikaator, mida on võimalik kujutada puustruktuurina. Lineaarne klassifikaator (koodiloend) on ühe tasemega klassifikaator, mis on koodide ja nendele vastavate nimetuste loetelu. Klassifikaatoreid liigitatakse ka kasutusotstarbe (tervishoid, transport, haridus jne) ning kasutuse ulatuse (riigisisesed, rahvusvahelised) järgi. Klassifikaatori lahutamatuks osaks on ka klassifitseerimisreeglid ja selgitavad märkused. Vastavalt Vabariigi Valitsuse määrusele "Klassifikaatorite süsteem" on klassifikaator täpselt kirjeldatud, üksteist välistavate ning number- või tähtkoodiga tähistatud kategooriate põhjalik ja korrastatud süsteem. Andmekogude valdkonnas mõistetakse klassifikaatorina riigi infosüsteemi kuuluvas andmekogus kasutatavat täpselt kirjeldatud, üksteist välistavate ning number- või tähtkoodiga tähistatud kategooriate põhjalikku ja korrastatud süsteemi.Klassifikaatoreid on tarvis andmete üheseks mõistmiseks, töötlemiseks ja andmekogudes liigitamiseks. Klassifikaatorite kasutamine võimaldab erinevate andmekogude vahel andmeid paremini vahetada, võrrelda ja analüüsida. Eestis koordineerib klassifikaatoritega seotud tegevusi (uute klassifikaatorite loomine, klassifikaatorite haldajate nõustamine jne) Statistikaamet. Valdav osa Eestis kasutatavaid klassifikaatoreid on loodud tõlke või riigisisese versioonina rahvusvaheliste klassifikaatorite alusel. Klassifikaatorite süsteem. Vabariigi Valitsuse määrus Klassifikaatorite portaal (Beta). Statistikaamet
Zapad

Zapad (vene keeles Запад 'lääs') on Nõukogude Liidu ja selle õigusjärglase Venemaa Föderatsiooni strateegilised juhtimis-staabiõppused. Zapad-73 Zapad-77 Zapad-81 Zapad-84 Zapad-85 Zapad-99 Zapad-2009 VF Lääne sõjaväeringkond Zapad-2013 VF Lääne sõjaväeringkond Zapad-2017 Venemaa Lääne sõjaväeringkonna ja Valgevene suurõppused Zapad-2021 Zapad-2023 Vostok - Vostok 2010, Vostok 2014, Vostok 2019 - VF Ida sõjaväeringkond Tsentr - Tsentr 2011, Tsentr 2015, Tsentr 2019 - VF Kesksõjaväeringkond Kavkaz - Kavkaz 2008, Kavkaz 2012, Kavkaz 2016, Kavkaz 2020 Sojuznaja rešimost 2022, Liitlaslik Otsustavus, Союзная решимость-2022 Военное учение Беларуси и России "Союзная решимость 2022") Štšit sojuza («Щит Союза»). Valgevenes Štšit sojuza 2006, Venemaal Štšit sojuza 2011, Štšit sojuza 2015, Štšit sojuza 2019. 30/10/2020, Zapad-21 Strategic-Operational exercise – part 1 *09. juuli 2021 kell 13:55, Indrek Kannik, Närvilised nädalad Zapadi õppuse eel, err.ee 18. august 2021, 00:01, Evelyn Kaldoja, Indrek Kannik: Zapadi kõige ohtlikum osa on sisuliselt juba alanud, postimees.ee 08.02.2023, VENEMAA RELVAJÕUD EESTI PIIRIDE LÄHISTEL
Bodeni kindlus

Bodeni kindlus on kindlus Rootsi põhjaosas Norrbotteni läänis Bodeni vallas Bodeni linnas ja selle ümbruses. Kindluse kese asub Põhjalahe rannikust 35 km loode pool Bodeni linnas. Kindluse põhiosa moodustavad viis forti (põhjasuunast päripäeva – Degerbergsfortet, Mjösjöfortet, Gammelängsfortet, Södra Åbergsfortet ja Rödbergsfortet) ning seal on arvukalt reduute, suurtükipatareisid ja muid kindlusehitisi. Miinipilduja positsioon Suurtükitornid Meeskonna magamisruum Kindluse ehitamine algas 1900. aastal ja see valmis üldiselt 1916. aastal. See pidi tõrjuma Venemaa ja hiljem Nõukogude võimalikku rünnakut Soome suurvürstiriigi ja Soome Vabariigi territooriumi kaudu. Kindluse kogumaksumus oli valmimise ajal umbes 20 miljonit Rootsi krooni ehk ligikaudu 75 miljonit eurot (2008. aasta seisuga). On ka pakutud, et maksumus oli ligikaudu hoopiski 375 miljonit eurot tänapäevases vääringus. Kõige enam oli kindluses sõjaväelasi Teise maailmasõja ajal (16 000). Rootsi ei osalenud kummaski maailmasõjas, nii et kindluse osad pole tegelikult võtnud lahingutegevusest osa. Kindluse Mjösjöbergeti fort suleti juba 1979. aastal. Pärast Nõukogude Liidu kokkuvarisemist 1991. aastal hakati kindluse osasid sulgema suuremahulisemalt. Viimane tulistamine suurtükist viidi Rödbergeti fordis läbi 31. detsember 1997 ja 1. jaanuarist 1998 suleti kogu kindlus. 25. juunil 1998 võeti kindluse kõik viis forti ja kolm patareid (Leåkersberget, Norra Åberget ja Södra Slumpberget) mälestistena riikliku muinsuskaitse alla. Kõikidele neile on kehtestatud kaitsevööndid. Kaks forti (Rödberget ja Södra Åberget) on kasutusel hooajaliste turismiobjektina (2002. aastal oli külastajate arv neis umbes 10 000) ning seal on võimalik rentida ruume (näiteks koosolekuks). Kindlusega seotud rahvajuttudest on leidnud kinnitust, et seal on säilitatud Rootsi riigi kulda. Rootsi kullavarust umbes üks kolmandik (280 tonni) asus Degerbergeti fordis aastatel 1941–1982. "Kenneth von Kartaschew. "Bodens fästning - en gördelfästning i Sverige. Ett nationellt och internationellt kulturarv". Lk 4–6" (PDF). Originaali arhiivikoopia (PDF) seisuga 21. juuli 2011. Vaadatud 21. juulil 2011. Bertil Webering. "Bodens fästning. Karta och historik 1897–1945". Boden 2013. Rootsi keeles Kenneth von Kartaschew. "Bodens fästning - en gördelfästning i Sverige. Ett nationellt och internationellt kulturarv". Rootsi keeles
Dolgorukovo rajoon

Dolgorukovo rajoon (vene keeles Долгоруковский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Lipetski oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Dolgorukovo küla. Rajoon piirneb põhjas Jeletsi rajooniga, idas Zadonski rajooniga, lõunas Terbunõ rajooniga, läänes Orjoli oblastiga ja loodes Izmalkovo rajooniga. Rajooni pindala on 990 km². Elanike arv oli 2012. aastal 18 068, 2009. aastal 18 779 ja 2002. aastal 21 127. Dolgorukovo rajoonis on 97 asulat, mis kuuluvad neljateistkümne külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Olõm, Svišnja, Snova ja Sosna. Q126709394
Jaan Rieti ateljeemaja

Jaan Rieti ateljeemaja on fotograaf Jaan Rieti rajatud elamu ja ateljeehoone Viljandis, Posti ja Koidu tänava nurgal aadressil Posti tänav 24 / Koidu tänav 10. Hoone alumine korrus on krohvitud, katusekorrus ja eenduv viil vooderdatud laudadega. Koidu tänava poolt avanevad aeda alumise ja katusekorruse verandad, peasissekäik jääb fassaadi keskele. Fotoateljee ruumid paiknesid Posti tänava pool esimesel korrusel. Hoone taga asuvas juurdeehitises oli avar pildistamise ruum. Rieti korter asus kahel korrusel. Alumisel oli kabinet, külaliste- ja lastetuba, katusekorrusel aga söögituba ja magamistoad. Riet ostis ateljee rajamiseks krundi tollasel Harjutuse tänaval (Harjutuse 3, hiljem ka Koidu 3). Hoone ehitamist alustas ta 1913. aastal Karl Burmani projekti järgi, elamu valmis 1914. aastal. Rieti ateljee oli kõrgetasemeline: ülesvõtete ruum oli klaasseina ja -katusega, valguse reguleerimist võimaldasid sinised ja valged eesriided, kunstliku valguse jaoks oli ateljees kaksteist 500-vatist Osram Nitraphoti lampi, mille valgust mahendati valgete eesriietega. Pildistuseks oli 15 erinevat objektiivi. Pimikus paiknesid muuhulgas ka 3 kopeerimise ja 2 suurendamise-vähendamise aparaati. Laboratoorium oli varustatud automaatse pesemismasinaga, samuti oli kaks tuba sisse seatud piltide ja plaatide retušeerimiseks (milles olid masinad piltide kartongile kleepimiseks, pressid, lõikurid jms). Kõrgetasemelise tehnika hulka kuulus ka 1925. aastal Leipzigi kevadmessil esmakordselt fotomaailmale tutvustatud 35 mm filmiga töötav väikesemõõtmeline fotoaparaat Leica, mille Riet otse Saksamaalt tellis. Jaan ja tema tütar Hilja olid ühed esimesed Leica kasutajad Eestis. Ateljee arengus mängis olulist rolli naispere: abikaasa Marie Riet, Marie noorem õde Anna Kukk (sündinud Udelt, õppis Leipzigis), tütred Hilja ja Elma. Jaan Rieti fotoateljee tegutses 50 aastat kuni nõukogude võim selle 1940. aastal natsionaliseeris. Ateljee suleti 1948. aastal ning 1951. aastal tõsteti Jaan Riet koos perega oma majast välja. Jaan Riet Rits, Sirje. Fotograaf J. Rieti elamu. – Viljandi linn (sarjast: „Meie kodu lugu“), 1996. Allik, Liis. Viljandi arhitektuur 19. ja 20. sajandi vahetusel. – Viljandi Muuseum, 16.02.2006. Sakalamaa Elu. Pärnu: Sõna, 1936. Tooming, Peeter. Hõbedane teekond. Tallinn: Valgus, 1990.
Ingel (eesnimi)

Ingel on naisenimi. 1. jaanuari 2017 seisuga oli eesnimi Ingel 68 naisel. Ingel on Eestis populaarsuselt 925. naisenimi. Ingel on keskmiselt 17 aasta vanune (mediaanvanus on 15). Kõige populaarsem on eesnimi Ingel vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,84, ning Hiiu maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 5,24. Inge Inga Inger Ingrid "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. august 2020. Vaadatud 14. septembril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Mafia III Soundtrack

"Mafia III Soundtrack" on 2016. aasta arvutimängu "Mafia III" heliriba. See sisaldab 101 litsentseeritud laulu peamiselt ajastust, millal toimub mängu tegevus. Soundtrack'il on klassikalist rokki, kantrit, souli, rhythm & blues'i ning Louisianast pärit zydeco-muusikat. Heliribal on muusikat teiste seas 28 Rock'n'rolli Kuulsuste Halli kuuluvalt artistilt; heliriba lauludest 27 on olnud Billboardi edetabelis esikohal, neist 5 ("(Sittin' On) The Dock of the Bay", "Love Child", "Chain of Fools", "I Wish It Would Rain" ja "Folsom Prison Blues") olid esikohal 1968. aastal ehk aastal, mil toimub mängu tegevus. Soundtrack'i muusikat saab kuulda autoraadios, missioonide ajal, New Bordeaux' vaatamisväärsuste juures ning linna baarides ja ööklubides. Lisaks soundtrack'ile on mängu jaoks tehtud ka originaalmuusika ("Mafia III Original Game Score"), mille autorid on heliloojad Jesse Harlin ja Jim Bonney.
Sünkroonmasin

Sünkroonmasin on kolmefaasiline elektrimasin, mille rootori magnetväli liigub sama kiirusega kui staatori pöördväli (pöörlev magnetväli), seega pöörlevad need magnetväljad sünkroonselt). Rootori kui masina pöörleva osa mähised ühendatakse välisahelaga kontaktrõngaste ja neil libisevate grafiitharjade vahendusel. Et induktorimähis on keskmiselt 100 korda väiksema võimsusega kui ankrumähis, siis vooluülekande hõlbustamiseks paigutatakse rootorile harilikult induktorimähis; ankrumähis asub siis masina paigalseisaval osal – staatoril. Sünkroonmasinat võib tööpõhimõtte poolest kasutada nii elektrigeneraatorina kui ka elektrimootorina: kui rootor panna välise mehaanilise jõuallika abil pöörlema, indutseerub ankrumähises vahelduvpinge; kui staatori ankrumähis lülitada toitevõrku, tekib masinas magnetiline pöördväli, mis paneb rootori pöörlema, kusjuures pöörlemissagedus võrdub välja pöörlemissagedusega. Sünkroonmasinad töötavad enamasti kolmefaasilises tööstussagedusega (Euroopas 50 Hz, USAs 60 Hz) elektrivõrgus. Sünkroonmasina pöörlemissagedus n {\displaystyle n} on seotud vahelduvvoolu sageduse f {\displaystyle f} ja induktori pooluspaaride (N–S) arvuga p {\displaystyle p} : n = f p {\displaystyle n={\frac {f}{p}}} (pööret sekundis, tähis 1/s ehk s−1) või n = 60 f p {\displaystyle n={\frac {60f}{p}}} (pööret minutis). Pooluspaare on kiirekäigulistel masinatel 1–2 (pöörlemiskiirus näiteks p = 2 {\displaystyle p=2} korral 1500 1/min), keskmisekäigulistel 3–4 ja aeglasekäigulistel 5 või rohkem. Kiiretel masinatel on enamasti peitpoolusrootor – massiivne silinder, mille uuretes paikneb ergutusmähis (induktori mähis). Aeglasematel masinatel on väljepoolusrootor – selgelt eristuvate poolusesüdamike ja nende otstel olevate pooluskingadega. Sünkroonmasina rootori magnetväli ja staatori magnetväli pöörlevad küll ühesuguse sagedusega, kuid generaatori magnetväli on teatud nurga – koormusnurga – võrra staatori omast ees ja mootori korral järel. Koormusnurk kasvab koos koormusega, kuid ei või ületada masina stabiilset talitlust tagavat väärtust. Sünkroonmasinaid kasutatakse energeetikas ja tööstuses sünkroongeneraatorite, sünkroonmootoroite ja sünkroonkompensaatoritena. Viimased on olnud kasutusel pinge ja voolu vahelise faasinihke kompenseerimiseks pikkade liinidega kõrgepingevõrkudes. sünkroonmootor sünkroonsus EE 9. köide, 1996
Linnuriik

Linnuriik on Rakvere linnaosa, mis asub linna piiri ääres, kaguosas. Rakvere Majaomanike Seltsi määratud Linnuriigi linnaosavanem on Tiina Kompus. Rahvasuus on Linnuriik nime saanud linnunimeliste tänavate järgi. Rakvere Linnuriigi linnaosa on kujunenud välja 20. sajandi lõpuosas, mil piirkonda ehitati rohkesti ühepereelamuid. Linnuriigi esimene tänav oli Tedre tänav. Kajaka Kauri Kotka Kuldnoka Kure Metsise Peoleo Rähni Räägu Tedre Tuvi Västriku Ööbiku Rakvere Linnavalitsus (2009). Miljööväärtuslikud hoonestusalad. Tallinn. Lk 38. "Rakvere Majaomanike Seltsi linnaosavanemate nimekiri". Rakvere linna koduleht. 18. märts 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. september 2017. Vaadatud 14. september 2017. "Linnuriik on Rakvere puhkelinnaosa". Virumaa Teataja. 12. juuli 2014. Vaadatud 14. september 2017.
Roodevälja (Rakvere)

Roodevälja on Rakvere linnaosa. Linnaosa kõrval asub ka Roodevälja küla. Roodevälja on saanud nime Roodevälja (sks. k. Rodewal) mõisa järgi. Elanikud ise kutsuvad linnaosa Kolgataks, kuna see olevat kunagi olnud üsna räämas, paene ja porine. Roodevälja asub Rakvere kirdenurgas. Ajalooliselt kuulus maa Roodevälja mõisale. Piirkonnast sai esialgu ühelt poolt tööstuse ja kaubanduse keskus, teisalt töölisalev. Narva tänava ja linna idast piirava Pagusoo vahele kerkisid enamasti väiksed ühekorruselised majad. Suurimad tööstusettevõtted olid nahavabrikud, Eesti esimene tärklisevabrik (rajatud 1910) ja Mathieseni potivabrik. Tänapäevaks pole neist enam ühtki alles. 1930. aastal ehitati Õli tänavale Richard Siili jahuveski, mille kohal on tänapäeval Rakvere Viljasalv. Linnaosavanema Peeter Botvini sõnul asusid raudtee ääres barakid, kus hoiti sõjavange. Tema teada asuvat praegune Vaala keskus sõjavangide matmispaiga kohal. Narva 7 ja 9 on sepp Hans Mölderi majad, kus elas Möldrite suur kunstnikupere. Neist tuntuimad on Voldemar Mölder (1904–1986), Hans Möldri poeg, maalikunstnik ja Rakvere Teatri dekoraator; Helene Mölder (1911–1989), Voldemar Möldri abikaasa, vabakunstnik; Benita Vomm (1908–2005), Helene Möldri õde, kunstiõpetaja Rakveres; pärast sõda elas pikemalt Kanadas, kus oli 27 aastat Eesti Kunstnike Koondise president; August Vomm (1906–1976), Benita Vommi abikaasa, skulptor. Luha 8 majas (ehitatud aastal 1905) veetis lapsepõlve ja kooliaastad zooloog ja osteoloog Johannes Lepiksaar (1907–2005). Tallinna 60 (praegune Kukeküla) asub maakividest hoone, kunagine sepapaja, kus tegutses Jüri Oksenberg. Tema töökojas valmisid 1927. aastal Rakvere lennuväljale püstitatud lennukiangaari rauatööd. Angaar oli tol ajal Eestis suurim. Tallinna 54 (praegune Kukeküla) asuvas puitmajas elas Eduard Tallikas (1885–1954), Rakvere populaarne linnakodanik ja tuntud naljamees. Tallinna 50 (praegune Kukeküla) sündis vestekirjanik ja karikaturist Romulus Tiitus. Roodevälja linnaosa eraldavad lääne pool paiknevast Kukekülast põhja-lõunasuunalised Kauba ja Heina tänavad. Lõuna pool on piiriks Tuleviku tänav L3, mis eraldab Kurikakülast. Idas ja põhjas piirneb Roodevälja linnaosa Rakvere valla territooriumiga. Aasa tänav (Rakvere) Herne tänav (Rakvere) Kütuse tänav Luha tänav (Rakvere) Lõõtspilli tänav Muru tänav Narva tänav (Rakvere) Niine tänav (Rakvere) Parmupilli tänav Roo tänav (Rakvere) Sikupilli tänav (Rakvere) Suupilli tänav Tormi tänav (Rakvere) Torupilli tänav Vase tänav (Rakvere) Vilepilli tänav Õli tänav Eva Samolberg-Palmi (16. august 2014). "Roodevälja leskede klubi ja KKK". Virumaa Teataja. Vaadatud 14. septembril 2017. Odette Kirss (2007). Jalutaja teejuht. Rakvere. Tallinn: Solnessi Arhitektuurikirjastus. Lk 147. Eva Samolberg-Palmi (16. august 2014). "Soo peale rahvas tulla ei tahtnud". Virumaa Teataja. Vaadatud 14. septembril 2017. Odette Kirss (2007). Jalutaja teejuht. Rakvere. Tallinn: Solnessi Arhitektuurikirjastus. Lk 148.
Paemurru (Rakvere)

Paemurru on Rakvere linnaosa, tootmis-, äri- ja pereelamute rajoon. Rakvere kaguosas asuva Paemurru linnaosa asukoht on Rägavere tee ümbruskond põhiliselt ida pool teed. Linnaosale nime andnud Paemurru tänav on paralleelne Rägavere tee, Killustiku tänava ja Rabakivi tänavaga, ühendades Kruusa ja Kivi tänavat. Rakvere Majaomanike Seltsi määratud ühiskondlik linnaosavanem on Arne Kelk. Rägavere tee lõpus, ida pool, oli vanasti paemurd Pagusoo, kust murti linna ehitamiseks paasi. Sinna paikkonda tekkiski 20.sajandil Paemurru elurajoon. Pae murdmisele ja selle töötlemisele viitavad ka selle linnaosa tänavate nimed. Paemurru linnaosas paiknevad mitmed ettevõtted, laod ja ärid. See on olnud mõnede loomeinimeste elukoht. Nõukogude ajal oli Paemurru linnaosas Rägavere tee ida küljel Rakvere MEK-i kontor ja tootmisbaas ning Eesti Gaasi büroo- ja tootmisruumid. Sama tänava lääneküljel paiknes Rakvere Autobaas koos bussi- ja taksopargiga, jäädes küll Seminari linnaosasse. Eesti taasiseseisvumise järel alustas 1992.aastal Oleg Gross peamiselt seal oma äritegevust, kui avas Killustiku kaupluse. Majas asus lisaks kauplusele ka kontor ja ladu.. Aadressil Võidu tn 120 asub elektroonikakomponente tootev firma Dicro Eesti OÜ. Paemurru, Kivimurru, Kruusa, Pae, Kivi, Killustiku, Tellise, Ehituse, Rabakivi, Kaevu, Lubja, Murru, osaliselt Võidu. Linnaosad(vaadatud 05. detsembril 2017) "Rakvere Majaomanike Seltsi linnaosavanemate nimekiri". Rakvere linna koduleht. 18. märts 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. september 2017. Vaadatud 12. september 2017. Odette Kirss (2007). Jalutaja teejuht. Tallinn: Solnessi Arhitektuurikirjastus. Lk 107. "Tööstus käsikäes haridusega". Virumaa Teataja. 26. juuli 2014. Vaadatud 12. september 2017. "Oleg Gross sulges oma esimese kaupluse uksed". Virumaa Teataja. 11. märts 2003. Vaadatud 14. september 2017.