laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
J.J. Metsavana

J.J. Metsavana (pseudonüüm, õieti Joel Jans, sündinud 19. juulil 1982 Võrus) on eesti ulmekirjanik. Ta on erialalt süsteemiadministraator. Ta on Eesti Ulmeühingu juhatuse liige, ulmeajakirja Reaktor asutaja ja pikaajaline peatoimetaja ning Eesti Kirjanike Liidu liige. J.J. Metsavana kirjanduslikku loomingut iseloomustab ärgas tegevus, lihtsamapoolse ja kiire tegevusega süžee, kus on rohkelt alkoholi, märulit ja verd. Ta on avaldanud peamiselt lühijutte ulmeajakirjades Täheaeg ja Reaktor ning kogumikes. J.J. Metsavana on kirjutanud terve hulga jutte kahasse teiste autoritega, nagu Maniakkide Tänav ja Veiko Belials. Särava ideede genereerijana on ta pidevalt innustamas teisi eesti ulmeautoreid lisama oma tekstidesse "rohkem ulmet". "Saladuslik tsaar 3: Kettmõõgaga mõõdetud maa" (2015) "Saladuslik tsaar 4: Kui rumalad surid" (2016) "Kosmose pikk vari" (2019) "Tondilatern" (2019) "Ajudraiver" (2022) "Rõngu roimad" (2023) "Elu ei hüüa tulles" (2015) "Elva õudus" (2011) "Apteeker Melchior ja moonutatud laibad" (2011) "Masina nõrkus" (2011) "Kindlus taevas" (2011) "Plagiaator" (2012) "Putuk (2012) "Kolm võtit" (2012) "Vasekarva sõjajärgne" (2012) "Laenatud elu" (2012) "Proovisõit, ehk Kuidas vürst kuu peale kippus" (2012) "Saladuslik tsaar" (2012) "Must muna" (2012) "Pudrumägi" (2012) "Kaelani vaakumis" (2012) "Pimeduse poolel" (2012) "Tondilatern" (2012) "Ükski laip ei ärka ellu" (2013) "Süsteemirike" (2013) "Ajukaabe" (2013) "Kuldse päikse all me elame..." (2013) "Kosmodroomidest kaugel ja üksildasem veel" (2013) "Ihadest priiks!" (2014) "Surema programmeeritud" (2015) "Vanamehe unistus" (2015) "Valge härrasmees" (2015) "Neli kohta peale koma" (2016) "Veretu elu" (2016) "Saladuslik tsaar (2012) "Tuumahiid" (2013) "Tuumahiid 2: Toorium" (2015) 2013 Stalker (lühiromaan "Kaelani vaakumis", koos Maniakkide Tänavaga) 2013 Stalker (kogumik "Saladuslik tsaar", koos Maniakkide Tänavaga ja Jaagup Mahkraga) 2014 Stalker (lühijutt "Kosmodroomidest kaugel ja üksildasem veel", koos Veiko Belialsiga) 2014 Stalker (lühiromaan "Kuldse päikse all me elame…", koos Veiko Belialsiga) 2016 Stalker (romaan "Saladuslik tsaar 3: Kettmõõgaga mõõdetud maa", koos Maniakkide Tänavaga) 2017 Stalker (lühijutt "Neli kohta peale koma", koos Veiko Belialsiga) 2019 Eesti Kirjanike Liidu romaanivõistluse teine koht (romaan "Tondilatern") 2020 Stalker (romaan "Tondilatern") 2023 Stalker (romaan "Ajudraiver")
Alma (Prantsusmaa laulja)

Alexandra Maquet (esinejanimi Alma; sündinud 27. septembril 1988 Lyonis) on prantsuse laulja ja laulukirjutaja. Ta esindas Prantsusmaad 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kiievis lauluga "Requiem". Laul saavutas 135 punktiga 12. koha. Tema debüütalbum "Ma peau aime" ilmus 2017. aasta mais. Ametlik koduleht
Raul Keller

Raul Keller (sündinud 3. märtsil 1973) on eesti kunstnik. Ta tegeleb nii heli-, visuaal- kui ka tegevuskunstiga. Raul Keller on andnud raadiokunsti[viide?] kontsertetendusi LokaalRaadioga, tegutsenud vabaimpro müraduos Post Horn ning esinenud angloameerika artistina Paul Cole, mis esitab burleskset americana't. Ta on Muusika ja Kunsti Dünaamilise Koondise asutajaliige ja juhataja ning osaleb kunstirühmituses MIMproject. Koos Katrin Essensoniga on ta asutanud raadiokunstifestivali "Radiaator". Aastatel 2014–2019 oli ta Eesti Kunstiakadeemia uue meedia õppetooli professor ja juhataja. Tema teoseid on Eesti Kunstimuuseumi, Tartu Kunstimuuseumi ja Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseumi kogudes. Ta pälvis aastateks 2020–2022 riigilt kunstnikupalga. 2013 – Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti aastapreemia (MIM project (Taavet Jansen, Maike Lond, Kalle Tikas, Andrus Aaslaid, Raul Keller, Andreas W, Hendrik Kaljujärv, Henri Hütt, Andres Tenusaar, Kristiina Kütt (tehnoloogia ja teaduse piire kompava interdistsiplinaarse näituse „100 aastat MIMprojecti" eest Tallinna Kunstihoones)) 2014 – Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseumis toimunud silmapaistva ning terviklikult ruumi- ja heliinstallatsiooniga tegeleva isikunäituse „What You Hear Is What You Get (Mostly)“ eest) 2018 – Eesti Teatriliidu sõnalavastuste muusikalise kujunduse ja originaalmuusika auhind (koos Artjom Astroviga) "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. jaanuar 2021. Vaadatud 28. veebruaril 2017. "Selgusid uued kunstnikupalgalised" ERR kultuur, 19. november 2019 Tutvustus Kaasaegse Kunsti Keskuse lehel Kunstniku koduleht
Tasakaaluliikur

Tasakaaluliikur (inglise keeles self-balancing scooter, self-balancing board, hoverboard, segway jms) on ühe inimese vedamiseks mõeldud elektri jõul liikuv ühe- või kaherattaline üheteljeline sõiduk, millel sõitja seisab tavaliselt püsti. Liikumiseks peab sõitja end soovitud sõidusuunas kallutama, misjärel güroskoopsed andurid annavad signaali elektrimootorile. Tasakaaluliikurite juhid sõidavad teedel tihti jalakäijate kõrval ja seas. Jalakäija läheduses peavad nende sõidukite juhid liikuma jalakäija kiirusega. Jalakäijaid takistada ja neid ohtu seada on keelatud. Tasakaaluliikuri ideega (ja sõnaga hoverboard) tuli esimesena välja Suurbritannias sündinud Uus-Meremaa kirjanik M. K. Joseph oma 1967. aasta ulmeteoses, kus tehti ajarännak 2015. aastasse. Tasakaaluliikuri patendi sai esimesena ameerika ärimees ja leiutaja Shane Chen veebruaris 2013. Liikluslab (2021). "Liikluslabi e-autokool".
Marjanivka (Krõžopili rajoon)

Marjanivka (ukraina keeles Мар'янівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Krõžopili rajoonis. Elanike arv on 186. Pindala on 0,99 km².
Malõi Ostrožok

Malõi Ostrožok (ukraina keeles Малий Острожок) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Hmilnõki rajoonis. Elanike arv oli 2001. aastal 119. Pindala on 1,5 km².
Sernõkõ

Sernõkõ (ukraina keeles Серники) on küla Ukrainas Rivne oblastis Zaritšne rajoonis. Elanike arv on 2716.
Andres Eelmaa

Andres Eelmaa (sündinud 27. aprillil 2000) on eesti rahvamuusik, näitleja, ajakirjanik, ansambli Lõõtsavägilased solist ja basskitarrist. Andres Eelmaa õppis aastatel 2007–2019 Karksi-Nuias August Kitzbergi nimelises Gümnaasiumis. Aastatel 2007–2015 õppis ta Karksi-Nuia Muusikakoolis. 2024. aastast õpib Eelmaa Tartu Ülikoolis kutseõpetaja eriala. Alates 2014. aastast mängib Eelmaa bändis Lõõtsavägilased, kus ta on bändi solist ja basskitarrist. 2019. aasta septembris jõudis TV3 ekraanile noortekomöödia "#Pind", milles ta kehastas üht peaosalist Peepu. Alates 2021. aastast on lõõtsavägilane ka "TV3 Uudiste" helirežissöör. "TV3 saate "#Pind" tutvustus". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. oktoober 2019. Vaadatud 7. oktoobril 2019.
Van (Türgi)

Van (armeenia keeles Վան, kurdi keeles Wan) on Vani provintsi keskus Türgi idaosas Vani järve idakaldal.  Van (Türgi) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Marko Rööpson

Marko Rööpson (7. oktoober 1959 – 4. veebruar 2017) oli eesti geograafiaõpetaja ja koolidirektor. Ta lõpetas 1984. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna geograafia erialal. Ta oli 1984. aastast Tallinna 18. 8.-klassilise Kooli/ Kalamaja Põhikooli geograafiaõpetaja ja 1996. aastast direktor, jätkates samas ka õpetajatööd. "In Memoriam: Marko Rööpson". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. veebruar 2017. Vaadatud 28. veebruaril 2017.
Taavi Oolberg

Taavi Oolberg (sündinud 16. septembril 1983) on Võrumaa kunstnik, illustraator ja karikaturist. Ta on lõpetanud 2014. aastal Tartu Kõrgema Kunstikooli meedia- ja reklaamikunsti osakonna. Taavi Oolberg on illustreerinud raamatuid ja lauamänge. Joonistanud illustratsioone ajakirjale Täheke. Tema karikatuure on avaldatud ajakirjas Pikker.[viide?] Kaarle-Kullervo Klaus "Lugusid Vanast Indiast". Tallinn, Roheline Kuu 2012. ISBN 9789949301973 Marko Mörö Matvei "Sarvesaia unistus, ehk, Üks pagarlik seiklus". Tallinn, Roheline Kuu 2012. ISBN 9789949307159 Kaile Kabun "Perändüs peon" (võru keeles). Võru, Võro Instituut 2013. ISBN 9789949932931 Hubert Rhomberg "Bauen 4.0 / Vom Ego- zum Lego-Prinzip" (saksa keeles) Ṭhitañāṇa bhikkhu (Andrus Kahn) "Siddhatthast Buddhaks". Tallinn, Eesti Theravaada Sangha 2017. ISBN 978-9949-81-777-1. "Tark mees taskus" "Tark mees taskus 2" "Vereimejate Kants" "Muinasjutu kaardid" "Uus maailmakord" "Kinnisvarahai" 2013 – Tartu Kõrgema Kunstikooli õppurite ühisprojekt "Ruum"[viide?] 2016 – Vana-Võromaaga seotud kunstnike ühisnäitus[viide?] "Tartu Kõrgem Kunstikool - Vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. juuni 2016. Vaadatud 28. veebruaril 2017. Behance – Taavi Oolbergi loomingut
Johannes Høsflot Klæbo

Johannes Høsflot Klæbo (sündinud 22. oktoobril 1996 Trondheimis) on Norra murdmaasuusataja. Hooajal 2016–2017 tuli ta sprindiarvestuses ja U23 arvestuses maailma karikasarja üldvõitjaks. Temast sai 20-aastaselt noorim sprindikarika üldvõitja. 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyongchangis tuli ta klassikatehnikasprindis olümpiavõitjaks. Ta sai sellega läbi aegade noorimaks olümpiavõitjaks murdmaasuusatamises.[lisa viide] Teise kuldmedali võitis ta teatesõidus, kus sõitis viimast vahetust. Kolmas kuldmedal tuli koos Martin Johnsrud Sundbyga sprinditeates. 2017–2018 tuli ta maailma karikasarja üldvõitjaks. Lisaks võitis ta teist hooaega järjest sprindikarika. 2018–2019 võitis ta Tour de Ski. 2018 Pyongchangis olümpiavõitja klassikatehnikasprindis olümpiavõitja sprinditeates olümpiavõitja 4×10 km teatesõidus 2017 Lahtis pronksmedal vabatehnikasprindis 2019 Seefeldis maailmameister vabatehnikasprindis maailmameister sprinditeates maailmameister teatesõidus 2015  Almatõs (juunior) pronksmedal klassikasprindis pronksmedal 4×5 km teatesõidus 2016  Râșnovis (juunior) juunioride maailmameister 4×5 km teatesõidus juunioride maailmameister 10 km klassika juunioride maailmameister vabatehnikasprindis Üldkarikas 1. koht: 2018 Sprindikarikas 1. koht: 2017, 2018 Johannes Høsflot Klæbo on (seisuga 14. veebruar 2019) osalenud 46 MK-võistluste etapil ja jõudnud poodiumile 30 korral, millest 22 korral kõige kõrgemale astmele. Johannes Høsflot Klæbo FIS-i kodulehel
Läbimurde auhind matemaatikas

Läbimurde auhind matemaatikas (inglise keeles The Breakthrough Prize in Mathematics) on iga-aastane teadusauhind matemaatika valdkonnas. Auhinna asutasid 2013. aastal Juri Milner ja Mark Zuckerberg. Auhinna rahaline suurus on 3 000 000 USA dollarit. Erandjuhtudel, kui nominendid on teinud uurimuse ühiselt, võib auhinda jagada. Statuudi järgi võib teadlane saada auhinna ka enam kui ühel korral. Varasemad laureaadid kutsutakse osa võtma järgmiste aastate auhinnakomiteede tööst. Esimesed 5 laureaati (igaüks neist sai kolmemiljonilise auhinnaraha) valisid 2014. aasta lõpul ekspertide arvamusele toetudes auhinna asutajad. Väljavalituteks osutusid: Simson Donaldson Maksim Kontsevitš Jacob Lurie Terence Tao Richard Taylor Kõik need 5 laureaati lülitati järgmise aasta auhinnakomitee koosseisu. 2016 – Ian Agol 2017 – Jean Bourgain Lisaks auhinnale "Läbimurde auhind matemaatikas" antakse välja auhinda "Matemaatika uued horisondid" (mõeldud noortele andekatele teadlastele, auhinna suurus 100 000 USA dollarit). 2016. aastal määras auhinnakomitee (sinna kuuluvad teiste seas Maksim Kontsevitš, Simon Donaldson ja Terence Tao) kategoorias "Matemaatika uued horisondid" kolm auhinda, ühe neist määras Peter Scholzele. Scholze keeldus auhinda vastu võtmast Läbimurde auhind fundamentaalfüüsikas Läbimurde auhind eluteadustes Rules. breakthroughprize.org Breakthrough Prize. breakthroughprize.org Breakthrough Prize in Mathematics. breakthroughprize.org Laureates. breakthroughprize.org Auhind. Foto. breakthroughprize.org 2016 Breakthrough Prizes. math.columbia.edu, 9. november 2015 Kellele läksid tänavused läbimurde teadusauhinnad? 5.12.2016. tehnika.postimees.ee
Terence Tao

Terence Tao, ka Terry Tao, (hiina keeles Táo Zhéxuān‎‎; sündinud 17. juulil 1975 Adelaide'is) on hiina päritolu Austraalia ja Ameerika Ühendriikide matemaatik, Läbimurde auhinna matemaatikas laureaat (2015). Ta töötab 1999. aastast California Ülikoolis Los Angeleses (UCLA) matemaatikaprofessorina. Tema peamised uurimisvaldkonnad on harmooniline analüüs, osatuletistega diferentsiaalvõrrandid, algebraline kombinatoorika, aritmeetiline kombinatoorika, geomeetriline kombinatoorika, compressed sensing ja analüütiline arvuteooria. 2006. aastal sai ta Fieldsi medali panuse eest osatuletistega diferentsiaalvõrrandite, kombinatoorika, harmoonilise analüüsi ja aditiivse arvuteooria valdkondadesse. Ta pälvis koos Jean Bourgainiga 2012. aasta jaanuaris Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia Crafoordi auhinna teedrajavate tööde eest harmoonilise analüüsi, osatuletistega diferentsiaalvõrrandite, ergoodilise teooria, arvuteooria, kombinatoorika, funktsionaalanalüüsi ja teoreetilise informaatika valdkondades. 2015. aastal sai ta Läbimurde auhinna matemaatikas tõhusa panuse eest harmooniline analüüsi, osatuletistega diferentsiaalvõrrandite, kombinatoorika ja analüütilise arvuteooria valdkondades. Ta lõpetas 16-aastaselt Adelaide'is Flindersi Ülikooli bakalaureusekraadiga ja 1992. aastal sai samas samas magistrikraadi. Aastatel 1992–1996 oli ta Princetoni Ülikooli doktoriõppes. 1996. aasta juunis kaitses ta seal doktoritöö ja asus tööle California Ülikooli Los Angeleses. 24-aastaselt sai temast UCLA täisprofessor. 2006. aastal sai ta MacArthuri fondilt MacArthuri stipendiumi. 2003 – Clay Research Award 2006 – Fieldsi medal 2006 – valiti Austraalia Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks 2007 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks 2008 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks 2009 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks 2012 – Crafoordi auhind 2015 – Läbimurde auhind matemaatikas Terence Tao Curriculum Vita. math.ucla.edu The Crafoord Prize. Lk. 7. kva.se Terence Tao. breakthroughprize.org Koduleht. math.ucla.edu
Läbimurde auhind eluteadustes

Läbimurde auhind eluteadustes (inglise keeles The Breakthrough Prize in Life Sciences) on iga-aastane teadusauhind eluteaduste valdkonnas. Auhinna asutasid 2013. aastal Mark Zuckerberg, Priscilla Chan, Sergei Brin, Juri Milner ja Anne Wojcicki. Igal aastal antakse välja kuni 6 auhinda (igaüks 3 000 000 $). Statuudi järgi võib teadlane saada auhinna ka enam kui ühel korral. Varasemad laureaadid kutsutakse osa võtma järgmiste aastate auhinnakomiteede tööst. Esimesed 11 laureaati (igaüks neist sai kolmemiljonilise auhinnaraha) valisid 2013. aastal välja auhinna asutajad. Ühtlasi lülitati need 11 auhinnasaajat järgmise aasta auhinnakomitee koosseisu. Järgnevate aastatel valiti 5–6 laureaati aastas, nende seas sai Max Plancki Evolutsioonilise Antropoloogia Instituudis töötav eesti juurtega Rootsi paleogeneetik Svante Pääbo ühe viiest 2016. aasta auhindadest neandertallase genoomi järjestuse kindlakstegemise eest. Läbimurde auhind fundamentaalfüüsikas Läbimurde auhind matemaatikas Rules. breakthroughprize.org Breakthrough Prize. breakthroughprize.org Breakthrough Prize in Life Sciences. breakthroughprize.org Laureates. breakthroughprize.org Auhind. Foto. breakthroughprize.org Kellele läksid tänavused läbimurde teadusauhinnad? 5.12.2016. tehnika.postimees.ee
Tagavararatas

Tagavararatas ehk varuratas on tagavaraks hoitud velg koos rehvi ja sisekummiga. Tagavararatas kuulub sõiduki lisavarustusse. Seda kasutatakse sisekummi lõhkemisel, rehvi purunemisel või muu hädaolukorra korral. Üldjuhul on autodel üks tagavararatas. Selle vahetamisel läheb autojuhil vaja tõkiskingi, rattavõtit ja tungrauda. Tagavararatas on üldjuhul mõeldud lühikeste vahemaade läbimiseks. Mõnel automudelil on ruumi kokkuhoiu mõttes tagavararatta mõõtmeid vähendatud, seega võib sellega sõitmise kiirus olla piiratud kuni 80 km/h. Vähendatud mõõtmetega tagavararatast ei tohi kasutada vedaval teljel, vältimaks jõuülekande kahjustumist. Tagavararatast hoitakse tavaliselt pakiruumi põrandasse spetsiaalselt konstrueeritud süvendis, mida katavad kaas ja põrandavaip. See tagab ruumi kokkuhoiu pakiruumis. Samuti hoitakse tagavararattaid auto tagaosa all paiknevates pesades, kuhu ratas kinnitatakse poltide või trossisüsteemi abil. Enamasti kasutatakse seda lahendust veoautodel, kaubikutel või esisillaveoga autodel. Selle meetodi eelis on, et tagavararatta kättesaamiseks ei ole vaja pakiruumi tühjendada. Sellel moodusel on ka omad miinused: kuna ratas on pidevalt muutuvate ilmastikuolude käes, soodustab see tagavararatta määrdumist ja roostetamist. Paljudel maasturitel kinnitatakse tagavararatas tagumise ukse, katuse või kapoti külge. Mitmetel vanematel sõidukitel (Renault 14, esimese põlvkonna Fiat Panda, Subaru Leone) on tagavararatas kinnitatud mootori peale. Kuidas.ee (2014). "Tagavararatta vahetamine" (eesti keeles). Rehvi vahetamine. Vaadatud 14.02.2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)[alaline kõdulink]
Lomonossovi suur kuldmedal

M. V. Lomonossovi nimeline suur kuldmedal, ka Lomonossovi suur kuldmedal, (vene keeles Большая золотая медаль имени М. В. Ломоносова) on Venemaa Teaduste Akadeemia kõrgeim autasu. Igal aastal antakse välja kaks suurt kuldmedalit – üks Venemaa ja teine välismaa teadlasele – väljapaistvate saavutuste eest loodusteaduste ja ühiskonnateaduste valdkonnas. Kuldmedal asutati 1956. aastal Mihhail Lomonossovi auks (esialgne nimetus M. V. Lomonossovi nimeline kuldmedal). Esialgse statuudi järgi anti seda välja ainult NSV Liidu teadlastele kord kolme aasta jooksul väljapaistvate saavutuste eest loodusteaduste ja tehnikateaduste valdkonnas. 1960. aastatel muudeti statuuti. Selle alusel hakati igal aastal välja andma kaks medalit, neist ühe pidi saama välismaa teadlane. Uus statuudi muudatus toimus 1993. aastal, mille järgi "kuldmedalist" sai "suur kuldmedal". 1959 – Pjotr Kapitsa 1962 – Aleksandr Nesmejanov 1967 – Igor Tamm 1969 – Nikolai Semjonov 1970 – Ivan Vinogradov 1971 – Viktor Hambardzumjan 1975 – Mstislav Keldõš 1977 – Mihhail Lavrentjev 1978 – Anatoli Aleksandrov 1979 – Aleksandr Oparin 1980 – Borõss Paton 1981 – Vladimir Kotelnikov 1982 – Juli Hariton 1986 – Svjatoslav Fjodorov 1987 – Aleksandr Prohhorov 1989 – Nikolai Bassov 1993 – Dmitri Lihhatšov 1995 – Vitali Ginzburg 1997 – Boriss Sokolov 1998 – Aleksandr Solženitsõn 2008 – Jevgeni Primakov 2014 – Anatoli Derevjanko 2015 – Leonid Keldõš 1964 – Shin'ichirō Tomonaga 1971 – Hannes Alfvén 1977 – Linus Pauling 1982 – Dorothy Crowfoot Hodgkin 1983 – Abdus Salam 1989 – Hans Bethe 1994 – James Watson 2004 – Edward Norton Lorenz 2008 – Hélène Carrère d'Encausse 2010 – Gerardus 't Hooft 2013 – Peter Lax 2014 – Svante Pääbo Большая золотая медаль им. М.В.Ломоносова. ras.ru Laureaadid. ras.ru
Vuokkiniemi

Vuokkiniemi (vene keeles Вокнаволок (Voknavolok)) on küla, mis asub Kostamuse linna piirkonnas Karjala Vabariigis Venemaal. Vuokkiniemi on endine vald Põhja-Karjalas (ajalooliselt Valge mere Karjala (soome keeles Vienan Karjala)). 2017. aastal on Vuokkiniemi soome-ugri kultuuripealinn. Q46574459 "Järgmine soome-ugri kultuuripealinn on karjala küla Vuokkiniemi". Vaadatud 28.02.2017. Vuokkinemi Seura blogi Vuokkiniemi Finno-Ugric Capital of Culture 2017 Facebooki lehekülg
William Bowie medal

William Bowie medal on Ameerika Geofüüsika Liidu (AGU) kõrgeim autasu väljapaistavate saavutuste eest geofüüsikas. Medal asutati 1939. aastal ja nimetati liidu esimese presidendi (1920–1922) William Bowie järgi. 1947 – Felix Andries Vening Meinesz 1951 – Harald Ulrik Sverdrup 1952 – Harold Jeffreys 1957 – William Maurice Ewing 1975 – Edward Bullard 1977 – James A. Van Allen 1979 – Frank Press 1982 – Henry M. Stommel 1985 – H. William Menard 1988 – Hannes Alfvén 1989 – Walter H. Munk 1991 – Don L. Anderson 1999 – J. Freeman Gilbert 2001 – Dan McKenzie 2002 – Adam M. Dziewonski 2003 – Donald L. Turcotte 2007 – Susan Solomon 2008 – Gerald J. Wasserburg William Bowie medal. honors.agu.org William Bowie medal. honors.agu.org Laureaadid. honors.agu.org
Harland and Wolff

Harland & Wolff Heavy Industries on rasketööstuse ettevõte Belfastis Põhja-Iirimaal, mis on spetsialiseerinud avamere konstruktsioonide ja laevade ehitusele. Ettevõte asutasid 11. aprillil 1861 Edward Harland ja Gustav Wolff. Ettevõte riigistati 1977. aastal ja erastati 1989. aastal. Ettevõte on ehitanud kõik laevakompanii White Star Line laevad, sealhulgas Titanicu. Samuti ehitas ettevõte tänaseks muuseumilaevana töötava Briti kergristleja HMS Belfast.  Harland and Wolff – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Tom Perez

Thomas Edward "Tom" Perez (sündinud 7. oktoobril 1961 Buffalos) on Ameerika Ühendriikide jurist ja poliitik. Ta oli aastatel 2013–2017 Barack Obama valitsuse tööminister. 25. veebruaril 2017 valiti ta Demokraatliku Partei esimeheks. Sellel ametikohal oli ta kuni 21. jaanuarini 2021. Ta sündis aastal 1961 Buffalos dominikaani päritolu emigrantide perekonnas. Ta sai aastal 1983 Browni Ülikoolist rahvusvaheliste suhete ja poliitteaduste bakalaureuse kraadi, aastal 1987 sai ta Harvardi ülikoolist Master of Public Policy kraadi ja õigusteaduse doktori kraadi. Ta on abielus ja tal on kolm last.
Deniz Yücel

Deniz Yücel (hääldus türgi keeles [deˈniz jyˈdʒæl]; sündinud 10. septembril 1973 Flörsheim am Mainis Saksamaal) on saksa-türgi ajakirjanik ja publitsist. Ta oli aastatel 2007–2015 vasakalternatiivse Die Tageszeitungi toimetaja ning on alates 2015. aastast WeltN24 grupi Türgi korrespondent. 17. veebruaril 2017 vahistati ta Türgis süüdistatuna terroriühenduse toetamises. Yücel vabastati vangistusest 16. veebruaril 2018. Taksim ist überall. Die Gezi-Bewegung und die Zukunft der Türkei, Hamburg 2014, ISBN 978-3-89401-791-0 Wir sind ja nicht zum Spaß hier. Edition Nautilus, Hamburg 2018, ISBN 978-3-96054-073-1 Agentterrorist. Eine Geschichte über Freiheit und Freundschaft, Demokratie und Nichtsodemokratie. Kiepenheuer & Witsch, Köln 2019, ISBN 978-3-462-05278-7 Welt.de: Deniz Yücel
Guostagalis

Guostagalis on küla Leedus Pakruojise rajoonis, Guostagalise valla halduskeskus. Külas on postkontor ja põhikool. Guostagalises asub leedu rahvajuttudega seotud kivi Velnio krėslas ehk Kuraditool. Kirjalikes allikates on Guostagalist esimest korda mainitud aastal 1584, kuigi sellega on seostatud ka aastal 1259 mainitud kohta Gascegole. Ühel küla ümbruskonna künkal on oletatud endise hiiemäe asukohta, sellele viitab ka küla nimi (liide gal tähendas vanemas leedu keele pühapaika). Küla kuulus varem Linkuva kihelkonda ja oli Rzeczpospolita omandis. Aastal 1772 sai ümbruskonna maade haldajaks A. Tiesenhausen, kes selle piirkonna erastas ja Karpiste suguvõsale edasi müüs. Nõukogude ajal sai külast kohaliku kolhoosi keskasula. [1]. Lietuvos statistikos departamento, vaadatud 26.01.2017. Būga; Scriptores rerum prusicarum {http://www3.lrs.lt/pls/inter/w5_show?p_r=5411&p_d=67682&p_k=1 Vidmantas Povilionis. Guostagalis iki XVIII amžiaus pabaigos] Guostagalis. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 288 lk. Küla portaalis vietoves.Lt
Titanic Quarter

Titanic Quarter (eesti keeles 'Titanicu kvartal') on arhitektuurilist regenereerimist silmaspidav uusarendus Belfasti linna sadamapiirkonnas Põhja-Iirimaal. See hõlmab ajaloolisi merendusega seotud maamärke, mille läheduses asuvad filmistuudiod, haridusasutused, korterid ning meelelahutust pakkuv jõeäärne piirkond. Belfasti sadamas asub kunagiste laevaehitusdokkide esisel krundil atraktsioonina maailma suurim Titanicu-teemaline mälestusmuuseum Titanic Belfast. Kuni 1995. aastani oli see endine tööstuslik piirkond tuntud kui Queen's Island ('Kuninganna saar'). See 75 hektari suurune ala hõlmas varem osa Harland & Wolffi laevatehasest, kus ehitati aastatel 1909–1911 linna kuulsaim kaubamärk, ookeaniaurik Titanic. Praegusesse kuivdokki on paigaldatud ka laevakompanii White Star Line'i ainukesena säilinud alus, tenderaurik SS Nomadic. Belfast Titanic Titanic Quarter piirkonna veebilehekülg Titanic Belfast muuseumi veebilehekülg
Hirvensalmi vald

Hirvensalmi on vald Soomes. Hirvensalmi naabervallad on Joutsa vald, Kangasniemi, Mikkeli linn, Mäntyharju vald ja Pertunmaa vald. Population growth biggest in nearly 70 years  Hirvensalmi vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Hirvensalmi valla koduleht