laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Frakkimine

Frakkimine (saksa die Frakturierung) on kõrgsurve meetodiga vedeliku surumine maa-alustesse kivimitesse, et avada olemasolevad lõhed ja ekstraheerida gaasi või naftat. Frakkimine on optimaalne meetod kildagaasi ammutamiseks maapõuest. Kildagaasi (sks k das Schiefergas) leidub kõikjal maailmas. Uuringuid on tehtud eelkõige Põhja- ja Lõuna-Ameerikas, Euroopas, Kagu-Aasias, Austraalias ning Põhja- ja Lõuna-Aafrikas. Kildagaasi varud on ka Põhja- ja Ida-Eestis. Kildagaasi varude aktiivsemad kasutajad on USA, Kanada ja Hiina. Euroopas on suuremad varud Suurbritannias, Prantsusmaal, Saksamaal, Poolas ja Rumeenias. Samas on keskkonnariskide tõttu kildagaasi ammutamine frakkimise teel Euroopas keelatud Prantsusmaal, Saksamaal, Austrias, Tšehhis ja Bulgaarias, Šotimaal, Iirimaal. Kildagaasi ei ammutata Eestis frakkimismeetodi abil ega muul viisil. Kildagaasi varudeni jõudmiseks (keskmiselt 2…3 km sügavusel) puuritakse pinnasesse puuraugud. Vesi koos kvartsiliiva ja paksendusainega juhitakse suure surve all kivimisse tehtud puuraukudesse, millega laiendatakse kivimi lõhesid. Lõhedest väljuv gaas kogutakse mahutitesse. Kemikaalidega saastunud vesi kogutakse puuraukudest maapealsetesse veehoidlatesse ning käideldakse. Gaas on fossiilkütustest puhtaim. Kildagaas on seotud kivimisse, seetõttu on frakkimise meetod gaasi ammutamiseks optimaalne. Gaasi leiukohtade mastaapsus üle maailma võimaldab seda maavara ammutada suurtes kogustes.   Frakkimine vajab palju vett, mis kasutamise käigus see keemiliselt saastub ning kaasneb pinnase, sh pinna- ja põhjavee saastumise oht. Mikrolõhed maapinnas võivad tekitada kaskaadina levivaid seismiliselt ebastabiilseid olukordi. Frakkimise käigus lenduv metaan muudab õhu koostist. Nimetatud protsessid muudavad keskkonna inimese tervisele ohtlikuks. Sven Paulus. Arutelu: Eestis tooks kildagaasi kaevandamine rohkem kahju kui kasu ERR Novaator, 24.03.2015 Schiefergas und Fracking in Europa. IASS Fact Sheet 1/2015, Institute for Advanced Sustainability Studies (IASS), Potsdam Taaniel Kaasma. Kildagaasi varude ja kasutamisega seotud probleemid avaldatud materjalide põhjal. Lõputöö, Tln 2014 Technically Recoverable Shale Oil and Shale Gas Resources: An Assessment of 137 Shale Formations in 41 Countries Outside the United States. U.S. Department of Energy, Washington, 2013 What is fracking? Võrguväljaanne Socratic David von Bogoslaw. Umweltvorschriften könnten die Aussichten trüben. FAZ, 2009
Vanakubja

Vanakubja on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mustjala valda. 2000. aastal elas Vanakubja külas 37 inimest. Vanaküla asub Tõlli–Mustjala–Tagaranna teel Mustjalast põhja pool. Vanakubja küla on esmamainitud 1798. aastal kujul Wannakubja. Küla on saanud nime talupoja lisanime järgi. Vanakubja oli Mustjala tütarküla ja seetõttu hüüti teda ka Mustjala-Kirikukülaks. Küla kuulus Mustjala kihelkonda Mustjala kirikumõisale. Aastatel 1977–1997 oli see Mustjala külaga liidetud. Vanakubja eraldi osad on Kohula kirdes ja Taguküla läänes. Külast voolab läbi Vanakubja oja, mis suubub Tagalahte. Küla alale jäävad Liisagu järv, Navajärv ja Linajärv. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Rahva ja eluruumide loendus 2000. Statistikaamet, vaadatud 19.10.2021. Eesti kohanimeraamat, lk 728.
Hariduse tehnoloogiakompass

Hariduse tehnoloogiakompass on haridusotstarbeline tehnoloogiatrendide ülevaade, mida koostab Haridus- ja Noorteamet koostöös haridus- ja tehnoloogiaspetsialistidega. Esimene hariduse tehnoloogiakompassi aruanne ilmus 2019. aastal. Selle fookuses on viis valdkonda: tehisintellekt, nutistu, analüütika ja suurandmed, virtuaalreaalsus ja liitreaalsus ning privaatsus. 2020. aastal lisati veel peatükid "Mängustamine ja mängupõhine õpe" ning "Personaliseeritud õpe". Hariduse tehnoloogiakompass veebis
August Maramaa skulptuur

August Maramaa skulptuur on skulptuur Viljandi maakonnas Viljandi raekoja kõrval. Skulptuuri autor on Aili Vahtrapuu. Skulptuur koosneb kahest osast: August Maramaa kujust ja tema koera kujust. https://www.puhkaeestis.ee/et/august-maramaa-skulptuur (vaadatud 09.02.2019)
Toomas Vanem & The Limited Edition

Toomas Vanem & The Limited Edition on Eesti ansambel. Ansambel on esinenud näiteks Rock Summeril ja Jazzkaarel. Toomas Vanem – soolokitarr Henno Kelp – basskitarr Runno Tamra – klahvpillid Andrus Lillepea – trummid Meelis Sütt – löökpillid Ain Varts – rütmikitarr. http://rocksummer.ee/ee/artistid-and-ajakava/artistid/60/toomas-vanem-the-limited-edition (vaadatud 05.02.2019)
Võhma (Saaremaa)

Võhma on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mustjala valda. 1990. aastatel toimunud arheoloogilistel väljakaevamistel leiti tõendeid, et tegemist on ühe vanima Eesti külaga, kus kunagi elas üle 1500 inimese[viide?]. Külast on leitud varasest rauaajast pärinev Võhma asulakoht. Võhma viikingiaegseks nimeks oli "Waymes"[viide?]. Veski talu tuulik Võhma maalinna kinnikasvanud müürid Võhma maalinn Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Ella

Ella võib tähendada järgmist: Ella (eesnimi), naisenimi Ella (laev), Eesti laev ...
Arvo Pärt 70

"Arvo Pärt 70" on eesti helilooja Arvo Pärdi 70. sünnipäeva puhul Eesti Raadios 2005. aastal valminud dokumentaalsaatesari. Saatesarja autor on Immo Mihkelson. Saatesari koosneb 15 osast, mis olid Klassikaraadio esmaeetris 11.–18. septembrini 2005. https://www.emic.ee/arvo-part-70 (vaadatud 09.02.2019) "Arvo Pärt 70" ERR Arhiiv, vaadatud 05.10.2023.
Tiit Kuusiku nimeline lauluvõistlus

Tiit Kuusiku nimeline lauluvõistlus on Estonia Seltsi korraldatav lauluvõistlus. Võistlusel esitatakse vaid eesti heliloojate loomingut. Esimene võistlus toimus 1994. ... 1995 Villu Valdmaa ... 1997 Alla Popova ... http://epl.delfi.ee/news/kultuur/tiit-kuusiku-nimelise-lauluvoistluse-peapreemia-villu-valdmaale?id=50720350 (vaadatud 09.02.2019)
Erkmaa Korvpallikool

Erkmaa Korvpallikool on spordikool Tartus aadressil Jalaka tänav 52-1. Kooli asutasid 2005 Helbe Erkmaa, Neeme Erkmaa ja Aivo Erkmaa. Carlos Jürgens Erkmaa Korvpallikool Eesti spordiregistris (vaadatud 09.02.2019) https://web.archive.org/web/20190209142009/http://www.erkmaakorvpallikool.ee/index.php?id=481 (vaadatud 09.02.2019) Koduleht Erkmaa Korvpallikool Eesti spordiregistris
Tiit Soku Korvpallikool

Tiit Soku Korvpallikool on spordikool Tallinnas aadressil Tervise tänav 21. Varem oli kool iseseisev, ent hiljem ühines see spordiklubiga Nord. Kool kanti Äriregistrisse 1997. https://sknord.ee/tiit-soku-korvpallikool/ (vaadatud 09.02.2019) https://sknord.ee/tiit-soku-korvpallikool/ Tiit Soku Korvpallikool Eesti spordiregistris
Sandbostel

Sandbostel on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Rotenburgi kreisis. Valla pindala on 31,54 km². 31. detsembril 2017 elas seal 771 inimest. Vald asub 43 km Bremenist kirdes, 60 km Hamburgist läänes. Sandbostel kuulus 1180. aastal rajatud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esialgu personaalunioonis Rootsi krooniga – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1807. aastal annekteeris üürike Vestfaali kuningriik hertsogkonna, 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast Hannoveri kuningriigiks ülendamist 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ning hertsoglikust territooriumist, sealhulgas Sandbostelist, sai uue 1823. aastal loodud Stade regiooni osa. 1932. aastal, ülemaailmse majanduskriisi ajal avas Hannoveri Evangeelne Luterlik Kirik laagri töötutele üksikutele, kes töötasid Sandbosteli lähedal avalikel töödel (teetööd, maaparandus). 1939. aastal muudeti vahepeal natside ametiühingu Reichsarbeitsdienst poolt üle võetud Sandbosteli laager sõjavangilaagriks Stalag X-B ja tsiviilisikutest vaenulike välismaalaste interneerimislaagriks. 1945. aastani käis laagrist läbi umbes miljon kinnipeetavat. Surmade arvu hinnangud varieeruvad 8000 ja umbes 50 000 vahel. Immenheimi kaubanduskeskuses on veel mõned algsed laagrihooned. Kalmistu, kuhu on ühishaudadesse maetud mitu tuhat kinnipeetavat, asub kohe linnast väljas. Siin on neile mälestusmärk. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.selsingen.de Dokumentatsioon ja mälestuspaik Sandbostel
Inari (jumal)

Inari (jaapani keeles: 稲荷) on Jaapani riisi, viljakuse ja rebaste jumal (kami). Kitsune Šintoism
Aleksandrit-klassi miiniotsija

Aleksandrit-klass ehk projekt 12700 (vene keeles проект 12700 шифр «Александрит», тип «Георгий Курбатов») on Venemaal valmistatud avamere sõjalaeva-miinijahtija (miiniotsija) klass. Nimetatakse ka miinitraaleriks. Laeva pikkus on 62 m, laius 10,7 m ja süvis 2,7 m. Veeväljasurve on 890 t. Kere on valmistatud vaakumtehnoloogiaga tugevdatud klaasplastist. Peamasina võimsus on 2500 hj ja kiirus u 16 sõlme. Relvastuseks on üks 6–30 mm automaatkahur, üks 14,5 mm kuulipilduja ja üks lühimaa õhutõrjeraketiseade. Laeval on meremiinide veeskamise võime. Miinide otsimiseks ja hävitamiseks on varustuses sonarid, allveerobot, akustiline traal ja ka traditsiooniline kontakttraal. Esimese laeva, Aleksandr Obuhhovi ehitust alustati Peterburi tehases Almaz 2011. aastal. Algselt planeeritud koostöö prantslastega katkes ja laeva valmimine takerdus. Veeskamine toimus pärast viivitusi lõpuks 27. juunil 2014 ja teenistusse võeti esimene laev 9. detsembril 2016. Teise laeva, Georgi Kurbatovi ehitamist alustati 2015. aastal ja sellel toimus enne veeskamist tulekahju, mis pikendas valmimistähtaega. Kolmanda laeva ehitust alustati 2017. aastal ja see veesati juba 2019. aasta algul. Algselt olid Aleksandrit-klassi laevad mõeldud vahetama välja üsna vanu 1970ndatest pärinevaid Sonya-klassi baasi miinitraalereid (praktiliselt ranniku miinitraalerid), kuid tänu avamere otstarbeliste miinitraalerite puudusele (veel käigus kuni 10 Natya-klassi avamere miinitraalerit 1970ndatest) Venemaa mereväes, klassifitseeriti Aleksandrit hiljem lihtsalt ümber avamere traaleriks. Kokku on plaanitud valmistada kuni 40 Aleksandrit-klassi laeva. Sandown-klassi miinijahtija Katanpää-klassi miinijahtija Sonya-klassi miinitraaler Russianships.info Globalsecurity.org Naval-technology.com Militaryrussia.ru Youtube.com: Telekanal Zvezda
Seedorf (Rotenburg)

Seedorf on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Rotenburgi kreisis. Valla pindala on 18,69 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1098 inimest. Aastatel 1963–2006 asus Seedorfis Hollandi sõjaväebaas, kus paiknes 41. mehhaniseeritud brigaad. 1. augustil 2006 saadeti see sõjaväeüksus laiali ja baas anti üle Saksamaale, kus sellest sai Bundeswehri 31. õhuväe brigaadi uus baas. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Rein Ottosoni Purjespordikool

Rein Ottosoni Purjespordikool on purjespordiga tegelev spordikool, mis asub Tallinnas aadressil Pirita tee 17. Kool asutati 1997. Lauri Väinsalu Karl-Martin Rammo Rein Ottosoni Purjespordikool Eesti spordiregistris (vaadatud 09.02.2019) 19. juuni 2020, Nädala raamat, Andrus Nilk. “Meri, mu kirg. Rein Ottoson.” Kirjastus Kirjarida, kuku.ee Koduleht Rein Ottosoni Purjespordikool Eesti spordiregistris
Călimănești

Călimănești (ka Călimănești-Căciulata) on linn Rumeenias Vâlcea maakonnas. Linn asub ajaloolises Olteenia piirkonnas Olti jõe kaldal. Linna haldusalasse kuulub viis küla: Căciulata, Jiblea Nouă, Jiblea Veche, Seaca ja Păușa. Călimănești on kuurortlinn, seal asuvad mineraalveeallikad. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Călimănești elanike arv 7622, neist rumeenlasi oli 89,6%, mustlasi 5,64% ja teistest rahvustest inimesi 0,2%. Rahvus oli teadmata 4,53%-l inimestest. 2021 Romanian census  Călimănești – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Võhma (täpsustus)

Võhma nime kannab Eestis mitu kohta: Võhma on linn Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Võhma on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas Võhma on küla Lääne maakonnas Lääneranna vallas Võhma on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Võhma on küla Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas Võhma on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Võhma oli postijaam asukohaga Pahajänese kõrtsis Kabala mõisa maa-alal, 5 km Võhmast (tänapäeval Võhma linnast) lõunas Võhmassaare külas. Võhma oli Saaremaa vallas asuva Väike-Võhma küla nimi enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi. Võhma karjamõis asus Jõhvi kihelkonnas Võhma kivikülvi kaitseala Võhma raba asub Harju maakonnas Kuusalu vallas ...
Selsingen

Selsingen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Rotenburgi kreisis. Valla pindala on 41,86 km². 31. detsembril 2017 elas seal 3659 inimest. Vald asub umbes 15 km Bremervördest kagus ja 45 km Bremenist kirdes. Selsingen kuulus – selle valitsusena – 1180. aastal rajatud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. Kuid religioosses mõttes moodustas Rhade osa Verdeni piiskopkonnast, kuni 1566. aastal kaotasid senised piiskopid paavsti tunnustamise, peale viimase katoliku piiskopi aastatel 1630–1631. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esialgu personaalunioonis Rootsi krooniga ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1823. aastal hertsogkond kaotati ja selle territooriumist sai Stade regiooni osa. Selsingeni valla sõprusvald on Sawston Cambridgeshire'is Inglismaal. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Groß Meckelsen

Groß Meckelsen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Rotenburgi kreisis. Valla pindala on 12,34 km². 31. detsembril 2017 elas seal 478 inimest. Groß Meckelsen kuulus 1180. aastal rajatud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esialgu personaalunioonis Rootsi krooniga – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1807. aastal annekteeris üürike Vestfaali kuningriik hertsogkonna, 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast Hannoveri kuningriigiks ülendamist 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ning hertsoglikust territooriumist, sealhulgas Groß Meckelsenist, sai uue 1823. aastal loodud Stade regiooni osa. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.sittensen.de
Makedoonia

Makedoonia on piirkond Balkani poolsaare keskosas Vana-Makedoonia oli antiikaja riik 800 eKr–146 pKr Makedoonia (Rooma provints) oli Rooma keisririigi provints Makedoonia (Kreeka geograafiline piirkond) on Kreeka piirkond Põhja-Makedoonia, praegune riik, 1991–2019 kandis nime Makedoonia Vabariik
Taisto Liivandi

Taisto Liivandi (24. juuli 1955 Raasiku – 7. veebruar 2019) oli eesti koolijuht ja õpetaja. Ta lõpetas 1973. aastal Tallinna Spordiinternaatkooli ja 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna. Aastatel 1985–1988 oli Taisto Liivandi Tallinna Polütehnikumi ajaloo ja ühiskonnaõpetuse õpetaja, 1988 Jõgeva 1. Keskkooli õpetaja, 1989–2013 Jõgeva 1. Keskkooli ja Jõgeva Gümnaasiumi, koolireformi järel aastail 2013–2017 Jõgeva Põhikooli direktor. Ta loobus direktoriametist tervislikel põhjustel ja töötas elu viimastel aastatel Viimsi Koolis administraatorina. Taisto Liivandi oli aastatel 1993–2017 Jõgeva linnavolikogu liige ja aastatel 1999–2002 Jõgeva linnavolikogu aseesimees. Ta juhtis aastaid ka Jõgeva linnavolikogu haridus- ja kultuurikomisjoni. 1990–1992 Eesti Kongressi liige. 2013 Jõgeva linna teenetemärk (kauaaegse südamega tehtud töö eest haridusvaldkonnas Jõgeva piirkonna inimeste heaks) Suri teenekas Jõgeva koolijuht Taisto Liivandi. Tartu Postimees, 8. veebruar 2019. http://vvk.ee/varasemad/k99/kandidaadid/8164.html
Hamersen

Hamersen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Rotenburgi kreisis. Valla pindala on 13,61 km². 31. detsembril 2017 elas seal 426 inimest. Hamersen kuulus 1180. aastal rajatud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esialgu personaalunioonis Rootsi krooniga – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1807. aastal annekteeris üürike Vestfaali kuningriik hertsogkonna, 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast Hannoveri kuningriigiks ülendamist 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ning hertsoglikust territooriumist, sealhulgas Hamersenist, sai uue 1823. aastal loodud Stade regiooni osa. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Harilik mullakakand

Harilik mullakakand (Oniscus asellus) on kakandiliste seltsi vähilaadsete alamhõimkonda kuuluv lülijalgne. Harilik mullakakand andmebaasis eElurikkus
Harilik kõrvahark

Harilik kõrvahark (Forficula auricularia) on nahktiivaliste seltsi kuuluv putukas. Harilik kõrvahark on pärit Euroopast, Lääne-Aasiast ja Põhja-Aafrikast, kuid seda on sisse toodud Põhja-Ameerikasse, Austraaliasse ja Uus-Meremaale. Kõige tavalisem kõrvahargi liik Euroopas. Leidub kõikjal Eestis, nii aedades, parkides kui ka metsades. Tavaline kõrvahark on kuni 15 mm pikkune putukas. Välimuselt on ta punakaspruun, kollaste jalgade ja lühikeste kattetiibadega. Tema tähtsaimaks tunnuseks on painduva tagakeha lõpul asuv tangjas hark, mis isastel on tugevam kui emastel. Isastel on hark kumerdunud, emastel sirge. Eelistab niiskeid ja varjulisi paikasid, päeval peidab end puukoore, kivide, mahalangenud puude, lauatükkide alla. Kõige aktiivsemad öösel. Harilik kõrvahark on kõigesööja. Nad toituvad teistest organismidest, nii surnud kui elusatest, sealhulgas lehetäidest, tõukudest, lestadest, ämblikest ja algloomadest. Samuti toituvad nad taimedest, sealhulgas samblikest, vetikatest, puuviljadest ja lilledest. Täiskasvanud paarituvad hilissuvel ja varasügisel enne maa-aluste pesade rajamist. Enne munemist naasevad isased veebruari keskpaigast aprillini pinnale. Harilikel kõrvaharkidel esineb üks põlvkond aastas, kuigi mõned emased võivad anda kaks põlvkonda. Emane pöörab palju tähelepanu ja suurt hoolitsust munadele ja nümfidele varajaste staadiumite ajal. Pärast munade munemist kogub emane munad hunnikusse ja laob need madalasse auku, mille kohal ta valvab. Esimeses pesakonnas muneb emane 30–55 muna. Teises pesakonnas on mune vähem. Esimesed munad kooruvad 70 päeva pärast munemist, kevadise jaheda temperatuuri tõttu, hiliskevadel või suvel munetud munade koorumiseks kulub vaid 20 päeva. Harilik kõrvahark on mesindusele ja aiandusele kahjulik, elab tarude toppematerjalis ja pragudes, toitub õietolmust, meest ja surnud (mõnikord ka elusaist) mesilastest. Aedades tekitab kahju õite ja puuviljade närmisega. Chinery, Michael (2005). Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 68. Capinera, John L. (2010). "European earwig - Forficula auricularia Linnaeus". Vaadatud 30. novembril 2023. Kuresoo, Rein; Relve, Hendrik; Rohtmets, Indrek (2001). Eesti elusloodus. Kodumaa looduse teejuht. Varrak. Lk 359. Vincent, Morgan (2013). "Forficula auricularia European earwig". Vaadatud 30. novembril 2023. Jacobs, Steve (2013). "European Earwigs". Vaadatud 30. novembril 2023. Eesti Entsüklopeedia 5. Kirjastus Valgus. 1990. Lk 289.
Nahktiivalised

Nahktiivalised (Dermaptera) on selts putukaid. Nahktiivaliste seltsi kuulub ligikaudu 1300 liiki. Forficula auricularia – harilik kõrvahark Labia minor – väike kõrvahark
Kalbe (Alam-Saksi)

Kalbe on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Rotenburgi kreisis. Valla pindala on 10,25 km². 31. detsembril 2017 elas seal 589 inimest. Kalbe kuulus 1180. aastal rajatud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esialgu personaalunioonis Rootsi krooniga – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1807. aastal annekteeris üürike Vestfaali kuningriik hertsogkonna, 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast Hannoveri kuningriigiks ülendamist 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ning hertsoglikust territooriumist, sealhulgas Kalbest, sai uue 1823. aastal loodud Stade regiooni osa. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.sittensen.de
Klein Meckelsen

Klein Meckelsen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Rotenburgi kreisis. Valla pindala on 14,58 km². 31. detsembril 2017 elas seal 895 inimest. Klein Meckelsen kuulus 1180. aastal rajatud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esialgu personaalunioonis Rootsi krooniga – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1807. aastal annekteeris üürike Vestfaali kuningriik hertsogkonna, 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast Hannoveri kuningriigiks ülendamist 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ning hertsoglikust territooriumist, sealhulgas Klein Meckelsenist, sai uue 1823. aastal loodud Stade regiooni osa. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.klein-meckelsen.de
Salme alevik

Salme alevik on Saare maakonnas Saaremaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Salme valla halduskeskus. Salme aleviku lõunaservas märkas ornitoloog Marco Purovesi 2018. aasta 4. novembril Eestis esimest korda veisehaigrut. Aia tänav Kasekese tänav Kastani tänav Kooli tee Liiva tänav Mere tänav Sõrve maantee Salme laevmatused Salme Põhikool Salme staadion Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 22.04.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Margus Ots (4. november 2018). "Eesti sai rikkamaks uue linnuliigi võrra". Linnuvaatleja. Beeta OÜ. Originaali arhiivikoopia seisuga 22. detsember 2018. Erik Rand: Saaremaal avastatud inimluud võivad olla tuhat aastat vanad, Eesti Päevaleht, 29. september 2008 Dannar Leitmaa: Maapõu paljastas viikingiaegse "mängupõrgu", Eesti Päevaleht, 7. oktoober 2008 Fotod leidudest, Eesti Päevaleht Saaremaal võib tegemist olla paatmatusega, Postimees Salme muinaslaev Salme aleviku fotod (2009) The First Vikings
Hidžaabi tüübid

See hidžaabi tüüpide tabel kirjeldab islami rõivaste terminoloogiliselt eristatud stiile, mis on tavaliselt seotud sõnaga "hidžaab". Araabiakeelset sõna hijāb võib tõlkida kui 'kate, mähis, kardin, loor, ekraan, vahesein'. Koraanis viitab see 'lahususe', 'kaitse' ja 'katmise' mõistetele nii päriselulises kui ka metafoorilises mõttes. Selle sõna tähendus on aja jooksul muutunud ning 21. sajandil on see omandanud muslimi naise loori või soolise eraldatuse tähenduse. Eesti keeles viitab mõiste valdavalt islami naiste peakattele ja selle aluseks olevatele usulistele ettekirjutustele.