laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Pajusi raamatukogu

Pajusi raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Pisisaare külas. See on Põltsamaa Raamatukogu haruraamatukogu. Raamatukogu juhataja on Sirje Nurka. Raamatukogu asutas 1927 Laulu- ja Mänguselts "Saturnus". Raamatukogu tegutses tollal Pisisaare kooli juures. http://pajusiraamat.blogspot.com.ee/ (vaadatud 07.11.2017) https://web.archive.org/web/20171106231824/http://jkrk.ee/joomla/index.php?option=com_content&view=article&id=26 (vaadatud 07.11.2017) Raamatukogu koduleht Raamatukogust Põltsamaa raamatukogu kodulehel
Jüri Kotšinev

Jüri Kotšinev (sündinud 24. aprillil 1960) on Eesti sõjaajaloolane, kirjanik ja publitsist. Ta lõpetas aastal 1978 Tallinna 1. Keskkooli. Tema suguvõsas on vene aadlikud, gruusia vürstid, poola panid ja ka baltisaksa vonid. Tema vanavanaisa oli Loodearmee ohvitser, kes emigreerus Tallinna 1920. aastatel. Tema abikaasa on Eve Pärnaste. Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink] "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. november 2017. Vaadatud 7. novembril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Eesti-Vatikani suhted

Eesti-Vatikani suhted (ka Eesti – Püha Tooli suhted) on kahepoolsed suhted Eesti ja Vatikani (Püha Tooli) vahel. Püha Tool tunnustas Eesti Vabariiki 10. oktoobril 1921. Eesti saadikud Vatikanis olid Otto Strandman (1933–1939) ja Karl Selter (1939–1940). Vatikan ei ole kunagi ei de jure ega ka de facto tunnustanud Nõukogude okupatsiooni Eestis. Vatikan tunnustas taas Eesti Vabariiki 28. augustil 1991. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted taastati 3. oktoobril 1991. Tegutseb Eesti suursaadik Vatikanis, kelleks on olnud Tiit Matsulevitš (1993–1996), Margus Laidre (1997–2000), Indrek Tarand (2001–2002), Priit Kolbre (2003–2006), Jüri Seilenthal (2007–2016) ja Väino Reinart (alates 2016). Tegutseb ka Vatikani suursaadik Eestis ehk Vatikani nuntsius Eestis, kes resideerib Vilniuses. http://vm.ee/et/riigid/vatikan-puha-tool?display=relations (vaadatud 06.11.2017)
Sinivaal

Sinivaal (Balaenoptera musculus) on vaguvaallaste sugukonda vaguvaala (Balaenoptera) perekonda kuuluv mereimetaja, suurim kiusvaalaline ja suurim kunagi Maal elanud imetaja. Mõnede väidete kohaselt on sinivaal suurim kunagi maakeral elanud loom. Sinivaal on kuni 30 meetrit pikk ja võib kaaluda kuni 200 tonni. Isasloom on emasest tavaliselt väiksem. Suurima teaduslike meetoditega mõõdetud isendi pikkus oli 33,6 m (1922)[viide?]. Tema ladinakeelne nimi musculus tähendab 'lihaseline', kuid juhtumisi ka 'hiireke'. Sinivaal elab kõikides maailmamere avaosades, välja arvatud rannikumeres ja troopilistes vetes. Sinivaala selg on tumehall sinaka varjundiga, küljed ja kõht helesinised. Heledad laigud vaala kehal on nahaparasiitide kahjustused. Tal ei ole hambaid, vaala suus on kiused nagu omamoodi lamellkardin. Hinnanguliselt võib sinivaal elada 80 aastat vanaks, aga see ei ole täpselt teada, sest vaalasid on hakatud individuaalselt jälgima alles hiljaaegu. Kindla peale on teada, et Vaikse ookeani kirdeosas elas üks sinivaal 34 aastat. Sinivaal toitub antarktilistes vetes hiilgevähilistest (krillist), arktilistes vetes väiksematest koorikloomadest. Ta sööb ka aerjalalisi ja muud zooplanktonit. Täiskasvanud sinivaal võib süüa kuni 40 miljonit krilli päevas. Vaal toitub aladel, kus krille kõige rohkem leidub, ja sööb neid päevas kuni 3,6 tonni. Koos krilliga neelab ta kalmaare, koorikloomi ja väikseid kalu, aga sihilikult ta neid ei söö. Sinivaala päevane energiavajadus on umbes 1 500 000 kcal. Päeval toitub ta rohkem kui saja meetri sügavusel, öösiti veepinnal. Isendid hoiduvad üksinda, harvem kahe-kolmekaupa. Lühikest aega võib sinivaal ujuda kiirusega kuni 40 km/h, arendades selleks võimsust 500 hj. Sukeldumisrekordiks on täheldatud 36 minutit, 20 minutit kestev sukeldumine on sagedane, 10 minutit on keskmine. Emane sinivaal saab suguküpseks 4.–5. eluaastal, isane 8.–10. eluaastal. Emane sünnitab 2–3 aasta tagant 6–8 meetri pikkuse järglase. Vaalapoeg imeb päevas umbes 90-200 liitrit emapiima. Sündides kaalub vaal umbes 2,7 tonni – sama palju kui täiskasvanud jõehobu. Järglast on tarvis imetada 7–8 kuud ja selle aja jooksul kasvab ta poole pikemaks. Iga päev joob väike vaal 400 liitrit piima ja võtab päevas juurde 90 kg. Poolteiseaastane vaal on juba 20 meetrit pikk. Sinivaala ainus looduslik vaenlane on mõõkvaal. Uuringu järgi kannab veerand sinivaaladest mõõkvaalade rünnakuis saadud arme. Kuna mõõkvaalad sinivaalu nii sageli ründavad, siis järelikult peavad need rünnakud vahel vilja kandma, aga kui suur osa rünnakutest mõõkvaalale edukalt lõpeb, on teadmata. Vaalaküttimise tagajärjel vähenes sinivaalade arv ligikaudu 200 000-lt (1930) umbes 1000-le (1965), kuni 1966. aastal sinivaalade püük keelati. Tänapäeval on sinivaalasid umbes 10 000 ja nende arv kasvab aeglaselt.  Sinivaal – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Eesti-Tšehhi suhted

Eesti-Tšehhi suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Tšehhi vahel. Eesti esimesel iseseisvusperioodil ajas Eesti Tšehhiga asju oma Berliini saatkonna kaudu, hiljem oma Varssavi saatkonna kaudu. Kahe riigi (tollal eksisteeris veel Tšehhoslovakkia) vahelised diplomaatilised suhted taastati 9. septembril 1991. Kui Tšehhi iseseisvus 1993, siis endise Tšehhoslovakkia diplomaatilised suhted läksid automaatselt üle Tšehhoslovakkia järglasriikidele (sh Tšehhile). Tegutseb Eesti Suursaatkond Prahas. Tegutseb ka Tšehhi Suursaatkond Tallinnas. Tšehhi-Eesti Klubi https://web.archive.org/web/20171110152303/http://vm.ee/et/riigid/tsehhi?display=relations (vaadatud 06.11.2017)
Eesti-Egiptuse suhted

Eesti-Egiptuse suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Egiptuse vahel. Kaks riiki tunnustasid teineteist Rahvasteliitu kuulumise kaudu. Eesti liitus Rahvasteliiduga 1922 ja Egiptus 1937. Egiptus taastunnustas Eestit 6. septembril 1991. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted said alguse 2. jaanuaril 1992. Tegutseb Eesti Suursaatkond Kairos. See suursaatkond on ühtlasi ainus Eesti saatkond araabia maades ja Aafrikas. Tegutseb ka Egiptuse suursaadik Eestis, kes resideerib Helsingis. https://web.archive.org/web/20171107171220/http://vm.ee/et/riigid/egiptus?display=relations (vaadatud 06.11.2017)
Muusika infootsing

Muusika infootsing (inglise keeles music information retrieval, MIR) on valdkondadevaheline uurimissuund, mille eesmärk on arendada meetodeid muusikalise informatsiooni andmebaasidest väljavõtmiseks ja koondamiseks. Muusika infootsingu liigid on: metaandmetel põhinev infootsing muusikalistel sümbolitel (näiteks noodikirja märkidel) põhinev infootsing helifaili sisul põhinev infootsing Muusika infootsingut kasutatakse näiteks teatud muusikastiili kuuluva heliteose otsimiseks andmebaasist. Metaandmetel põhinev infootsing sarnaneb tavalise tekstiotsinguga andmebaasi salvestatud muusikat kirjeldavate sõnaliste metaandmete hulgast. Heliteosega liituvad otsisõnad võivad olla näiteks heliteose üldandmed, kuuludes kategooriatesse nagu helilooja, esitaja, muusikažanr, instrumentatsioon. Muusika metaandmete kategoriseerimisega tegeldakse näiteks Music Genome Project-i raames. Muusikalistel sümbolitel põhineva infootsingu aluseks on muusikat kirjeldavad diskreetsed sümbolid nagu noodikirja märgid või MIDI andmed. Sümbolid võivad kirjeldada näiteks helivältust, helikõrgust, helitugevust. Muusikalised sümbolid ei ole heli ise, vaid juhendid heli tekitamiseks. Muusikalistel sümbolitel põhinevat infootsingut rakendavad otsingumootorid on näiteks Musipedia ja MelodyCatcher. Helilises vormis muusika koosneb reaalsest akustilisest helist ehk õhurõhu vaheldumist kirjeldavast informatsioonist. Helilises vormis muusika ise ei sisalda infot muusika sisu kohta, kuid seda on võimalik analüüsida digitaalsete signaalitöötlemise vahenditega. Helifailide sisul põhineva infootsingu puhul sisestab kasutaja otsiobjekti helifaili kujul. Helifailide sisul põhineva infootsingu puhul võib kasutada akustilist sõrmejälge (audio fingerprint): heliteosest luuakse akustilistel omadustel (näiteks helivaljus, helispekter) või muusikalistel omadustel (rütm, harmoonia) põhinev kuulamiskogemusele vastav andmete pakett, mis on sõltumatu salvestise helikvaliteedist ja sellega teostatud manipulatsioonidest. Infootsing toimub otsiobjekti akustilise sõrmejälje võrdlemisel andmebaasis oleva sõrmejäljega. Helifailide sisul põhinev infootsingu mootorid on näiteks Musipedia, Shazam Entertainment, MusicBrainz ja All Media Guide. Orio, N 2006. Music Retrieval: A Tutorial and Review. Foundations and Trends in Information Retrieval
Meta Pärnamägi

Meta Pärnamägi (22. detsember 1913 – 26. september 1992) oli eesti õpetaja. 1936. aastal lõpetas ta Tartu Pedagoogiumi. 1937. aasta septembrist määrati ta Rakke valla Lahu algkooli õpetajaks. 1950. aastatel töötas ta Simuna kooli õpetajana. Ta on maetud Simuna kalmistule. 1960 Eesti NSV teeneline õpetaja Uusi kutselisi õpetajaid algkoolidele. Postimees, 18. juuni 1936 Uudiseid koolipõllult. Järva Teataja, 17. september 1937 "Simuna kool". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. november 2017. Vaadatud 7. novembril 2017. Kalmistute register HAUDI
Ambrasuur (arhitektuur)

Ambrasuur sissepoole laienev akna- või ukseava. Eesti arhitektuur. Oskussõnastik. Tallinn. Valgus 1993.
Hans Zimmer (loomaarst)

Hans Johann Georg Zimmer (30. detsember 1904 Karula mõis, Võrumaa – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eesti loomaarst. Tema isa oli mõisavalitseja Heinrich Zimmer. Ta õppis aastail 1923–1928 (lõpetas) Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonnas, oli Suure-Jaani jaoskonna loomaarst. Asus 1941 järelümberasujana Saksamaale. geni.com
Pikaokkaline diadeemsiilik

Pikaokkaline diadeemsiilik (Diadema setosum) on merisiilikute klassi, lihthambaliste seltsi, diadeemsiiliklaste sugukonda kuuluv meresiilik. Sellele liigile on iseloomulikud väga pikad ja teravad ogad, mille tippudes on mürk. Teistest liikidest eristavaks tunnuseks on viis valget täpikest – suguplaati, mis paiknevad looma kehal. Vaatamata sellele, et pikaokkalise diadeemsiiliku oga torge on valus ning sellest tekib nahas põletik, ei ole ta inimesele eluohtlik. Pikaokkalisel diadeemsiilikul on merisiilikutele iseloomulik anatoomiline ehitus. Diadema setosum on musta värvi, päraku ümbrus on oranž. Keha läbimõõt ulatub 70 millimeetrini ning see on dorsoventraalselt veidi lamenenud. Keskmine kaal on vahemikus 35–80 g. Pikaokkalise diadeemsiiliku peened ja teravad okkad on tavaliselt musta ja mõnikord pruuni värvi. Okaste pikkus võib ulatuda kuni 70 sentimeetrini. Okaste pinnal paikneb mürginäärmete nõre, mille mürk kutsub esile mädanikku. Dekoratiivse välimuse pärast peetakse diadeemsiilikuid akvaariumites. Pikaokkaline diadeemsiilik elab Vaikses ookeanis kuni 70 meetri sügavusel, kõige sagedamini 10–30 m vahel. Levila ulatub Aafrika rannikult kuni Hawaii ja Austraalia meredeni. Mõned liigid leitud ka Jaapanis. Pikaokkaline diadeemsiilik asustab üldiselt korallrahusid, kuid samuti leidub neid liiva ja veeristega laguunides. Hongkongis asustab pikaokkaline diadeemsiilik veealuseid karisid ja tema populatsioonitihedus on üks isend 3,4 ruutmeetri kohta. Osalt peetakse sedavõrd suurt asustustihedust loomulikuks, kuid osaliselt võib see olla tingitud pikaokkalise diadeemsiiliku peamise loodusliku vaenlase, Choerodon schoenleinii, arvukuse vähenemisest ülepüüdmise tagajärjel. Evolutsiooniliselt peetakse Diadema setosum’it perekonna Diadema üheks vanimaks teadaolevaks merisiilikuliigiks. On teada, et liik võib kududa nii aasta jooksul kui ka hooajaliselt sõltuvalt populatsiooni asukohast ning 25 Celsiuse kraadist soojem vesi on optimaalseim temperatuur merisiiliku paljunemiseks. Ekvatoriaalsed populatsioonid erinevad Pärsia lahe populatsioonidest selle poolest, et ekvatoriaalsetel populatsioonidel toimud kudemine aasta jooksul kindlatel aegadel kuid Pärsia lahe populatsioon kudub ainult aprilli algusest mai lõpuni. Diadema setosum on mürgine merisiilik, kuid tema mürk on inimestele surmatu. Mürgistus põhjustab turset ja tugevat valu, mis hajub mitmeid tunde. Merisiiliku okaste pinnal asuvad tahapoole suunatud ogakesed, mille tõttu nende eemaldamine toimub ainult väljalõikamise teel. Lisaks on merisiiliku ogad väga nõrgad ning purunevad lihtsasti. Bronstein, O. 2016. "Reproduction of the long-spined sea urchin Diadema setosum in the Gulf of Aqaba - implications for the use of gonad-indexes". Sci. Rep. Volume 6. Article number: 29569 (2016). Available at https://www.nature.com/articles/srep29569. Last accessed in November 2017. Giljarov, M. S., Krõžanovski, O. L. & Mamajev, B. M. 1984. Loomade elu. III köide. Tallinn: Punane täht. http://www.eol.org/pages/2942801/overview Diadema setosum. In: Kroh, A. & Mooi, R. (2012) World Echinoidea Database. WoRMS.
Hilja Levandi

Hilja Levandi (sünninimi Hilja Siitam; 21. juuli 1913 Kõressoo küla Suigu vald Pärnumaa – 10. juuli 1993) oli eesti pedagoog. 1933. aastal lõpetas ta Tartu Pedagoogiumi ja sai õpetajakandidaadi kutse. 1935. aastal sai samas algkooliõpetaja kutse. Alates 1934. aastast töötas ta Parasmaa Algkooli õpetajana. Aastatel 1947–1960 töötas Suigu Algkoolis, 1960–1961 Murru Algkoolis õpetajana ja isetegevusjuhina. Ta on töötanud ka Massiaru Abikoolis. 1958 Eesti NSV teeneline õpetaja 1978 Tööveterani medal Tema isa oli haridustegelane Hans Siitam. Tema abikaasa Madis Levandi oli samuti pedagoog. Nende poeg Anti Levandi on suusatreener, pojapoeg Allar Levandi kahevõistleja. Koolist ellu. Postimees, 2. juuni 1933 56 algkooliõpetajat said kutse. Postimees, 15. juuni 1935 Parasmaale uus õpetaja. Kaja, 26. juuli 1934 Tuntud korbelaste elulood. Tartu 1975 ERR arhiiv. AB-raadio: Hilja ja Madis Levandi (1987)
Kõressoo

Kõressoo (ka Kõrissoo) oli endine küla Pärnumaal. Nõukogude perioodil kuulus küla Are külanõukogu koosseisu. 1959. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 57 inimest, 1970. aastal 24 inimest. 1978. aastal liideti küla Suigu külaga. Kalev Katus. Allan Puur. Asta Põldma. Rahvastiku ühtlusarvutatud sündmus- ja loendusstatistika. Pärnumaa 1965–1990
Āmol

Āmol on linn Kirde-Iraanis, Māzandarāni provintsi suuruselt teine linn. جمعیت به تفکیک تقسیمات کشوری, vaadatud 29.10.2023. https://www.amar.org.ir/english
Isotamm

Isotamm on eesti perekonnanimi. Perekonnanime Isotamm on antud Laiuse kihelkonnas Tartumaal. Nimede eestistamisel anti Isotamm uueks perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Poroson ja Porroson. Aleksander Isotamme palvel kanti Isotamm perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 278 all (Siseministeeriumi teadaanne 28. oktoobrist 1936). 2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Isotamm Eestis 20 mehel ja 29 naisel. Arnold Isotamm, eesti sõjaväelane (1900–1967) Ingrid Isotamm, eesti näitleja (1979–) Jaan Isotamm, eesti luuletaja ja toimetaja (1939–2014) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. august 2019. Vaadatud 17. augustil 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Jalvet

Jalvet on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti Jalvet perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Jaanson (Viljandis, 1937). Jüri Jalveti palvel kanti Jalvet perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 340 all (Siseministeeriumi teadaanne 29. jaanuarist 1938). Jüri Jalvet (1899–1945), Eesti metsandustegelane
Jüri Jalvet

Jüri Jalvet (kuni 1937. aastani Jüri Jaanson; 28. märts 1899 Olustvere vald, Viljandimaa – 29. aprill 1945 Solikamsk, Permi oblast) oli Eesti metsandustegelane. Tema vanemad olid Hans Jaanson ja Pauline Jaanson (sündinud Liigus). Ta õppis 1922–1928 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsandusosakonnas, EYS Veljesto liige. Ta osales Vabadussõjas, oli Koorküla ja Märjamaa metsaülem. Arreteeriti NKVD poolt 25. aprillil 1941 Märjamaa vallas.
Jõerüüt (perekonnanimi)

Jõerüüt on eesti perekonnanimi. Jõerüüt on väiketülli rahvapärane nimetus. Nimede eestistamisel anti Jõerüüt uueks perekonnanimeks isikutele, kelle senine perekonnanimi oli Jõmm. Ivar Jõerüüt (1927–2000), eesti majandusteadlane Jaak Jõerüüt (sündinud 1947), Eesti kirjanik, poliitik ja diplomaat Helga Jõerüüt (1925–2011), eesti graafik
Jalviste

Jalviste on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti Jalviste uueks perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Jentson. Valter-Martin Jalviste palvel kanti Jalviste perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 236 all. Heiti Jalviste (1915–2005), eesti farmatseut Hilja Jalviste (1918–2015), eesti günekoloog, eelmise abikaasa
Labamasin

Labamasin on seade, mis muundab vooluse (fluidumi: vedeliku või gaasi ) energiat pöörleva võlli energiaks (näiteks hüdro- ja tuuleturbiin) või vastupidi (näiteks ventilaator). Energia ülekandmist voolult võllile või võllilt voolule põhjustab labamasina rootorit (tööratast) läbiva vedeliku/gaasi impulsimomendi muutumine. Eristatakse ühe ja mitmeastmelisi labamasinaid. Tööpõhimõttelt jagunevad labamasinad aktiiv- ja reaktiivmasinateks (aktiivturbiin, reaktiivturbiin). Olenevalt voolu kiirusvektori suunalt rootori pöörlemistelje suhtes võivad labamasinad olla aksiaal-, radiaalaksiaal-, diagonaal- või radiaalmasinad. Labamasina võimsust saab reguleerida rootori labavahesid läbiva vooluhulga muutmise teel või näiteks hüdro- ja tuuleturbiinide puhul, saab labasid voolus pöörates (labade sammu muutes) tööratta pöörlemiskiirust suurendada või vähendada Tehnikaleksikon. Tallinn, Valgus 1981, lk. 257.
Janno (perekonnanimi)

Janno on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti Janno uueks perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Jaanson, Jannson ja Janson. Georg-Hans Janno palvel kanti Janno perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 322 all (Siseministeeriumi teadaanne 31. märtsist 1937). Arnold Janno, eesti vaimulik (1902–1942) Richard Janno, eesti kirjanik (1900–1942) Tiina Janno, eesti pastor (1963–)
Joandi

Joandi on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti Joandi uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Johanson. Juula Koandi palvel kanti Joandi perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 245 all (Siseministeeriumi teadaanne 17. juunist 1936).
Piisonirohi

Piisonirohi (Buchloe dactyloides) on kõrreliste sugukonda preeriarohu perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim, mis kasvab pärismaisena Põhja-Ameerika rohtlates. United States Department of Agriculture (USDA): Bouteloua dactyloides
Joasalu

Joasalu on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti Joasalu uueks perekonnanimeks isikutele, kelle senine perekonnanimi oli Johanson. August-Andreas Joasalu palvel kanti Joasalu perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 189 all. Andres Joasalu (1907–1980), eesti ajakirjanik
Sale preeriarohi

Sale preeriarohi (Bouteloua gracilis) on kõrreliste sugukonda preeriarohu perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim, mis kasvab pärismaisena Põhja-Ameerika rohtlates. Sale preeriarohi on Ameerika Ühendriikide Colorado osariigi tunnusheintaim. United States Department of Agriculture (USDA): Bouteloua gracilis
Jugandi

Jugandi on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti Jugandi perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Tilger. August-Friedrich Jugandi palvel kanti Jugandi perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 52 all (Siseministeeriumi teadaanne 5. aprillist 1935). August-Friedrich Jugandi, eesti pangaametnik Eve Jugandi, eesti sulgpallur
Gennadi Skromnov

Gennadi Skromnov (sündinud 19. mail 1949) on Eesti looduskaitsetegelane. Ta on portaali www.looduskalender.ee looja ja eestvedaja. Ta on elanud Ruhnu saarel. 2008 Aasta Tera (Maalehe aastaauhind) 2013 Eerik Kumari looduskaitsepreemia Artikkel temastt Maalehes. Aitsam, Viio 2008. Kured, kotkad ja metssead tõid “Aasta tera”. Maaleht 22. mai 2008. Looduskaitsepreemia 2013 Raadiovestlus Gennadi Skromnoviga.
Järverand

Järverand on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti Järverand uueks perekonnanimeks inimestele, kelle varasem perekonnanimi oli Jürgenson, Kana, Kanna, Tibu ja Treihof. Friedrich-Aleksander Järveranna palvel kanti Järverand perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 261 all (Siseministeeriumi teadaanne 1. augustist 1936). Niels Järverand (1915–1941), Eesti sõjaväelane
Rannaleet

Rannaleet on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti Rannaleet perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Vunn. Valdu Rannaleedi palvel kanti Rannaleet perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 131 all (Siseministeeriumi teadaanne 24. juulist 1935). Valdu Rannaleet (1902–1974), eesti purilendur Ain Rannaleet, eesti kirjanik, Rudolf Laurenti (1904–1937) pseudonüüm
Kuuskmaa

Kuuskmaa on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti Kuuskmaa perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Kuuskmann. Rudolf Kuuskmaa palvel kanti Kuuskmaa perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 3 all (Siseministeeriumi teadaanne 24. jaanuarist 1935). Rudolf Kuuskmaa (1888–1955), eesti advokaat
Rudolf Kuuskmaa

Rudolf Kuuskmaa (kuni 17. veebruarini 1931 Rudolf Kuuskmann; 19. september / 1. oktoober 1888 Anija vald – 20. september 1955 Tallinn) oli eesti advokaat ja Noorte Meeste Kristliku Ühingu esimees. Aastatel 1934–1937 oli Rudolf Kuuskmaa Tallinna linnavolikogu esimees. http://www.ra.ee/dgs/_purl.php?shc=TLA.1358.2.14:249 Noorte Meeste Kristlik Ühing 15-aastane, Päewaleht, nr. 330, 29 november 1935 Heiki Suurkask:Tallinna volikogu valimised 1939: Pätsi-meeste leer oli ikka vähemuses Forte, 24. september 2017. Vaadatud 2. märtsil 2024
Klooga Kool

Klooga Kool oli kuueklassiline algkool Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Klooga alevikus. Kooli õppekeel oli eesti ja vene keel. 1952–1995 õpetati koolis vaid vene keeles. Nõukogude ajal oli Klooga kinnine sõjaväelinnak. Tänapäeval kasutatav koolimaja valmis 1953. 2017. aastal Keila vallas läbi viidud haridusasutuste reformiga likvideeriti Klooga Kool kui eraldiseisev asutus ja ühendati Laulasmaa Kooliga. Alates 1. septembrist 2017 oli tegemist Laulasmaa Kooli Klooga õppekohaga. Laulasmaa Kooli Klooga õppekoht suleti 1. septembrist 2023, kui selle baasil loodi uus kool - 9-klassiline Lodivere Kool. https://web.archive.org/web/20171107214527/http://kloogakool1.weebly.com/tutvustus.html (vaadatud 7.11.2017) Koppel, Karin. Sügisel alustab tegevust vähemalt kaks uut kooli. ERR, 27. juuni 2023.
Tallinna Spordikool

Tallinna Spordikool (lühend TSK) on spordikool Tallinnas aadressil Pärnu maantee 6. Tallinna Spordikool alustas tegevust 1. septembril 2014. Kooli juhataja on sellest peale olnud Maksim Butšenkov. Spordikooli vastuvõtt toimub iga kahe aasta järel konkursi alusel. Kandideerida on võimalik järgmistele spordialadele: epeevehklemine, iluuisutamine, iluvõimlemine, judo, jäähoki, karate, kergejõustiku mitmevõistlus (teivashüpe), kiiruisutamine, korvpall, käsipall, laskesuusatamine, maadlus, poks, rannavõrkpall, sulgpall, taekwon-do, tennis, ujumine, võrkpall ja erinevate individuaalalade ühendrühm. Alates 2023/2025 hooajast on võimalik kandideerida ka parasportlastel. . https://web.archive.org/web/20171107215907/http://tsk.ee/documents (vaadatud 07.11.2017) Kristjan Jaak Kangur. Linnavalitsus kinnitas Tallinna Spordikooli direktoriks Maksim Butšenkovi 18.06.2014. https://web.archive.org/web/20171107220057/http://tsk.ee/tunniplaan (vaadatud 07.11.2017). TSKi koduleht
Võru Spordikool

Võru Spordikool on spordikool Võrus aadressil Räpina maantee 3a. Kooli direktor on Mare Lüüs. Kool asutati 8. juunil 1945. Koolis on seitse osakonda: kergejõustiku-, Kreeka-Rooma maadluse, orienteerumise, murdmaasuusatamise, laskesuusatamise, kahevõistluse ja võrkpalliosakond. http://spordikool.voru.ee/?page_id=13 (vaadatud 07.11.2017) http://spordikool.voru.ee/?page_id=11 (vaadatud 07.11.2017) Koolid koduleht