laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ibiza podenco

Ibiza podenco on Hispaaniast Baleaaridelt pärit koeratõug. Tõustandardis on koera kasutuse kohta muu hulgas kirjas järgmist: „Ibiza podencot kasutatakse peamiselt küülikujahiks ilma tulirelvata, nii päeval kui öisel ajal. Tänu oma eriti peenele haistmismeelele, mis koos hea kuulmisega teenib eesmärki paremini kui nägemine, avastab ja jahib ta küülikuid hõlpsalt ka hästi tihedalt kinni kasvanud kohtades. Väle ja kaval nagu ta on, püüab ta oma saaki kärmelt, eriti kui ta jahib koos teiste koertega.“ „Pildid“ Emane ibiza podenco 6-kuised kutsikad 3-kuine kutsikas "Ibiza podenco" (PDF). EKL. Vaadatud 25.08.2019. "Ibiza podenco" (PDF) (inglise). FCI. Vaadatud 25.08.2019. Renée Willes. All världens hundraser, Bromma 2003, ISBN 91-89090-79-9 Desmond Morris. Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, ISBN 978-1-57076-410-3 Ibiza podenco koer.ee saidil
Kokopa keel

Kokopa keel on USAs Arizonas ja vähemal määral ka Mehhikos Baja California osariigis räägitav keel, mis kuulub juma keelkonda. 2015. aastal rääkis loendati USAs 370 kokopa keele kõnelejat. Mehhikos loendati 2010. aastal 278 kokopa keele oskajat. Kokopa keeles on 4 vokaalfoneemi, mis võivad olla pikad ja lühikesed ning 21 konsonantfoneemi. http://endangeredlanguages.com/lang/1694 https://glottolog.org/resource/languoid/id/coco1261
Grand Est

Grand Est (elsassi keeles d'r Grossa Oschta; letseburgi keeles de Grouss Osten; saksa keeles Großer Osten) on Prantsusmaa kirdeosas asuv halduslik piirkond, mis moodustati 2016. aastal varasemast Alsace'i, Champagne-Ardenne'i ja Lorraine'i piirkonnast. Piirkonna halduskeskus ja suurim linn on Strasbourg. Populations légales 2021
Deysi Cori

Deysi Cori (sündinud 2. juulil 1993 Limas) on Peruu maletaja, naiste suurmeister (2010). Cori tuli 2011. aastal Chennais naisjuunioride maailmameistriks. Ta on neljakordne Ameerika maailmajao naiste malemeister (2011, 2016–2018). Ta on kvalifitseerunud viiel korral naiste maailmameistrivõistlustele, kuid ühelgi neist 32 parema hulka ei pääsenud – 2010. aastal kaotas avaringis Marija Muzõtšukile, 2012. aastal kaotas avaringis Anna Ušeninale, 2015. aastal kaotas avaringis Lei Tingjiele ja 2017. aastal kaotas avaringis Alina Kašlinskajale. Ka 2018. aastal Cori teise ringi ei pääsenud. Cori on mänginud Peruu naiskonna koosseisus viiel naiste maleolümpial (2004, 2010–2016). Ta sai FIDE-lt 2008. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 2010. aastal naiste suurmeistri nimetuse. Tema vend Jorge Cori Tello on malesuurmeister.  Deysi Cori – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Deysi Cori FIDE andmebaasis
Luciana Morales Mendoza

Luciana Morales Mendoza (sündinud 1. jaanuaril 1987 Limas) on Peruu maletaja, naiste rahvusvaheline meister (2003). Morales võitis 2003. aastal São Paulos FIDE tsooniturniiri 2.4 (sai 9 punkti 10 voorust) ja pääses mängima 2004. aastal Elistas toimunud naiste maailmameistrivõistlustele (64 osavõtjat, nokautsüsteem). Seal kaotas ta avaringis Katerõna Lagnole ja 32 parema hulka ei pääsenud. 2007. aastal tuli Morales Buenos Aireses Lõuna-Ameerika naisjuunioride malemeistriks. Ta esines Peruu naiskonna koosseisus kolmel naiste maleolümpial (2002, 2006, 2010). Luciana Morales Mendoza FIDE andmebaasis
Sagittarius A*

Sagittarius A* on ülimassiivne must auk, mis asub Linnutee keskosas Amburi ja Skorpioni tähtkuju piiril. Sagittarius A* sarnaneb nendega, mida arvatakse olevat enamiku kui mitte kõigi spiraal- ja elliptiliste galaktikate keskosades. Sagittarius A* asub Maast umbes 26 000 valgusaasta kaugusel. Allikat ei saa vaadelda nähtavas valguses, sest selle vaatlemist Maalt takistab kosmiline tolm. Sagittarius A*-d on uuritud raadioastronoomia abil ning 2018. aastal tehtud mõõtmiste kohaselt on antud raadiolainete allika diameeter 60 miljonit km. Sagittarius A* läheduses tiirlevate tähtede, eriti S2 vaatlemisel on tuvastatud, et need tiirlevad tunduvalt kiiremini kui teised Linnutee tähed. 12. mail 2022 avaldasid Event Horizon Telescope'i astronoomid esimese foto Sagittarius A*'st, mis koostati 2017. aastal kogutud vaatlusandmetega. Foto kinnitas, et see on must auk ning see on Messier 87 musta augu järel teine must auk, millest on avaldatud foto. "Sagittarius A". Constellation Guide. Vaadatud 26. august 2019. "Supermassive Black Hole Sagittarius A*". NASA. Vaadatud 26. august 2019. "Hypervelocity Star Flung Out of Milky Way May Have Unusual Origin". ExtremeTech. Vaadatud 26. august 2019. "Detection of Intrinsic Source Structure at ~3 Schwarzschild Radii with Millimeter-VLBI Observations of SAGITTARIUS A*". The Astrophysical Journal. Vaadatud 26. august 2019. "Astronoomid avaldasid esimese pildi Linnutee suurest mustast august". ERR Novaator. Vaadatud 15. mai 2022. "Black hole: First picture of Milky Way monster". BBC News. Vaadatud 15. mai 2022.  Sagittarius A* – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis The Milky Way’s Black Hole Comes to Light | The Event Horizon Telescope has once again caught sight of the “unseeable.” The New York Times, 12. mai 2022 Jonathan O'Callaghan. Black Hole Image Reveals the Beast Inside the Milky Way’s Heart. Quanta Magazine, 12. mai 2022
Julia Lebel-Arias

Julia Lebel-Arias (sünninimi Julia Arias; sündinud 10. märtsil 1946 Aguilareses Argentinas) on Argentina päritolu Monaco maletaja, naiste rahvusvaheline meister (1985). Lebel-Arias mängis kuni 1982. aastani rahvusvahelistel malevõistlustel Argentina eest, aastatel 1982–2001 oli ta Prantsusmaa mängija ja alates 2001. aastast esindab ta malevõistlustel Monacot. Ta on neljakordne Argentina (1974–1977) ja kolmekordne Prantsusmaa (1983, 1986, 1990) naiste malemeister. Lebel-Arias on osa võtnud 12 naiste maleolümpiast – Argentina (1976–1980), Prantsusmaa (1980–1990) ja Monaco (2012–2018) naiskonna koosseisus. Kolmel korral (2002–2006) mängis ta maleolümpiatel Monaco võistkonna koosseisus (koos meestega). Ta mängis naiste maailmameistrivõistlustel: 1985. aastal Železnovodskis tsoonidevahelisel turniiril (16 osavõtjat) jagas ta 15–16. kohta ja 1987. aastal tsoonidevahelisel turniiril Tuzlas jäi ta viimaseks (18.koht). Julia Lebel-Arias (1980) Julia Lebel-Arias FIDE andmebaasis
Carolina Luján

María Carolina Luján (sündinud 13. mail 1985 Buenos Aireses) on Argentina maletaja, naiste suurmeister (2005). Luján on viiekordne Argentina naiste malemeister (2000, 2001, 2004, 2006, 2015). 2014. aastal võitis ta Ameerika maailmajao naiste malemeistrivõistlused. Ta on osa võtnud Argentina naistkonna koosseisus 8 naiste maleolümpiast (2002–2016). Luján mängis viiel korral naiste maailmameistrivõistlustel: 2004. aastal (kaotas avaringis Jekaterina Kovalevskajale), 2006. aastal (võitis avaringis Élena Ntémpot, kaotas teises ringis Alissa Galljamovale), 2012. aastal (kaotas avaringis), 2015. aastal (kaotas avaringis Galljamovale) ja 2018. aastal (kaotas avaringis). Ta sai FIDE-lt 2002. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 2005. aastal naiste suurmeistri ja 2007. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse.  Carolina Luján – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Carolina Luján FIDE andmebaasis
Viktorija Čmilytė-Nielsen

Viktorija Čmilytė-Nielsen (sündinud 6. augustil 1983 Šiauliais) on Leedu maletaja ja poliitik, rahvusvaheline suurmeister (2010). Ta on alates 2019. aastast erakonna Leedu Vabariigi Liberaalide Liikumine esimees ja Leedu Seimi liige aastast 2015. Alates 13. novembrist 2020 on ta Leedu Seimi esimees. Males võitis Čmilytė 2000. ja 2005. aastal Leedu meistrivõistlused, võisteldes koos meesmaletajatega. Ta tuli 2011. aastal Thbilisis Euroopa naiste malemeistriks. Lisaks on ta Euroopa meistrivõistlustelt võitnud kolm hõbemedalit (2003, 2008, 2010). Ta mängis naiste maailmameistrivõistlustel. 2000. aastal MM-i turniiril New Delhis võitis ta avaringis Hoang Thanh Trangi, jõudis kaheksandikfinaali, kus kaotas Alisa Marićle. 2004. aastal MM-i turniiril Elistas võitis ta avaringis Harika Dronavallit, teises ringis Aleksandra Kostenjukki ja kaheksandikfinaalis Pia Cramlingut, kuid kaotas veerandfinaalis Maia Tšiburdanidzele. 2006. aastal MM-i turniiril Jekaterinburgis võitis Čmilytė kaheksandikfinaalis Kostenjukki ja veerandfinaalis Tšiburdanidzet. Poolfinaalis kaotas ta Alissa Galljamovale. 2010. aastal MM-i turniiril Antakyas jõudis ta kaheksandikfinaali, kus kaotas Almira Skripchenkole. 2012. aastal MM-i turniiril Hantõ-Mansiiskis saita turniiritabelis 7. asetuse, kuid kaheksandikfinaali ei pääsenud. 2015. aastal MM-i turniiril Sotšis sai ta turniiritabelis 4. asetuse, jõudis kaheksandikfinaali, kus kaotas Meri Arabidzele. Čmilytė mängis Tallinnas rahvusvahelisel kiirmaleturniiril Meenutades Paul Kerest naisteturniiril, kus sai kaks esikohta (2001. ja koos Ilze Bērziņaga 2008. aastal). Ta sai FIDE-lt 1998. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 1999. aastal naiste suurmeistri, 2001. aastal rahvusvahelise meistri ja 2010. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Lithuania. Ministries, etc. rulers.org  Viktorija Čmilytė-Nielsen – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Cmilyte, Viktorija FIDE andmebaasis
Dagne Ciuksyte

Dagne Ciuksyte (leedu keeles Dagnė Čiukšytė; sündinud 1. jaanuaril 1977 Panevėžysis) on leedu päritolu Inglismaa maletaja, naiste suurmeister (1997). Ciuksyte on neljakordne Leedu naiste malemeister (1994, 1996, 1997, 2003). Ta mängis maailmameistrivõistlustel. 1995. aastal MM-i tsoonidevahelisel turniiril Chişinăus (52 osavõtjat) jagas ta 32–38. kohta. 2001. aastal MM-i turniiril Moskvas (64 osavõtjat, nokautsüsteem) võitis ta avaringis Ketevan Arakhamia-Granti. Pärast võitu ka teises ringis pääses ta kaheksandikfinaali, kus kaotas Maia Tšiburdanidzele. 2007. aastast elab Ciuksyte Inglismaal ja mängib rahvusvahelistel malevõistlustel Inglismaad esindades. Ta sai FIDE-lt 1995. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 1997. aastal naiste suurmeistri ja 2006. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse.  Dagne Ciuksyte – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Dagne Ciuksyte FIDE andmebaasis
Dana Vespoli

Dana Vespoli (sündinud 22. septembril 1972) on Tai päritolu Ameerika Ühendriikide pornonäitleja ja pornofilmide režissöör, kes elab San Franciscos. Õppis Cyrus Millsi kolledžis (Mills College, Oakland), mille lõpetas bakalaureusekraadiga komparativistikas. Aastatel 2005–2012 oli ta abielus Manuel Ferraraga. "Alumnae in the News Archive". Mills College. Vaadatud 17.07.2019. SHAWN ALFF. Getting inside Dana Vespoli MAR 4, 2013 7 AM Troy Michael. "Porn Star, Director, Wife, Mother: The Renaissance Woman Dana Vespoli". IWAdult. Originaali arhiivikoopia seisuga 30.04.2012. Vaadatud 16.07.2013. Dana Vespoli andmekogus IMDb (inglise)
Aino-Kaisa Pekonen

Aino-Kaisa Ilona Pekonen (neiuna Hirviniemi; sündinud 24. jaanuaril 1979 Riihimäel) on Soome poliitik, ta kuulub erakonda Vasakliit. Ta on 6. juunist 2019 Soome sotsiaal- ja tervishoiuminister (Antti Rinne valitsuses). Ta sündis aastal 1979 Riihimäel. Ta lõpetas aastal 2000 Hyvinkääl hooldustöötaja koolituse. Seejärel töötas ta hooldustöötajana. Ta valiti 2011. aasta Soome parlamendivalimistel eduskunna liikmeks (vasakliidu ridades), eduskunnas kuulus ta sotsiaalpoliitika ja tervishoiu komisjoni. 6. juunist 2019 on ta Soome sotsiaal- ja tervishoiuminister Antti Rinne valitsuses. Tema isa Rauli Hirviniemi ja ema Erja Hirviniemi on olnud Riihimäe linnavolikogu liikmed vasakliidu fraktsioonis. Tema vend Aku Hirviniemi on näitleja. Ta on 2003. aastast abielus Henri Pekoneniga, neil on kolm poega. Aino-Kaisa Pekoneni koduleht (soome keeles) Aino-Kaisa Pekonen Eduskunna kodulehel (soome keeles)
Timo Harakka

Timo Olavi Harakka (sündinud 31. detsembril 1962 Helsingis) on Soome poliitik, ajakirjanik ja kirjanik; ta kuulub Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei ridadesse. Ta oli 6. juunist 2019 kuni 20. juunini 2023 Soome tööminister. Ta kasvas lapsendatult vaegkuuljate peres, tema teiseks emakeeleks on viipekeel. Ta lõpetas aastal 2005 Helsingi Teatriakadeemia teatriteaduste magistrina.
Atom Egoyan

Atom Egoyan (armeenia keeles Ատոմ Էգոյան; sündinud 19. juulil 1960 Kairos) on armeenia päritolu Kanada filmirežissöör. "Next of Kin" (1984) "Family Viewing" (1987) "Speaking Parts" (1989) "The Adjuster" (1991) "Calendar" (1993) "Exotica" (1994) "The Sweet Hereafter" (1997, eesti keeles "Helge homne") "Felicia's Journey" (1999) "Krapp's Last Tape" (2001) "Ararat" (2002) "Where the Truth Lies" (2005, eesti keeles "Kus on tõde?"). "Adoration" (2008, eesti keeles "Jumaldamine") "Chloe" (2009) Cannes'i filmifestivalil Rahvusvahelise Filmikriitikute Ühingu (FIPRESCI) žürii auhind 1994. aastal filmi "Exotica" eest Rahvusvahelise Filmikriitikute Ühingu (FIPRESCI) žürii auhind 1997. aastal filmi "Helge homne" eest Žürii Grand Prix 1997. aastal filmi "Helge homne" eest Prize of the Ecumenical Jury auhind 1997. aastal filmi "Helge homne" eest Toronto filmifestivali auhind Parim Kanada film 1987. aastal filmi "Family Viewing" eest 1991. aastal filmi "The Adjuster" eest 1994. aastal filmi "Exotica" eest 1997. aastal filmi "Helge homne" eest 2008. aastal filmi "Jumaldamine" eest Kanada filmiauhind Genie parima filmi kategoorias 1994. aastal filmi "Exotica" eest 1997. aastal filmi "Helge homne" eest 2003. aastal filmi "Ararat" eest Oscari nominatsioon 1998. aastal parima filmilavastaja kategoorias filmi "Helge homne" eest Atom Egoyan andmekogus IMDb (inglise)
Utrechti võrgustik

Utrechti võrgustik on Euroopa ülikoolide ühendus, mis asutati 1987. aastal. Vastavalt võrgustiku reeglitele võib sinna kuuluda ühest riigist üks, äärmisel juhul kuni kaks ülikooli. Võrgustikku kuulub 30 liiget 25 riigist. Eestist kuulub sellesse võrgustikku Tartu Ülikool, mis valiti liikmeks 2006. aastal Scarborough's Suurbritannias toimunud üldkogul. Selle keskus asub Bolognas Itaalias.  Austria Grazi Ülikool  Belgia Antwerpeni Ülikool  Eesti Tartu Ülikool  Hispaania Madridi ülikool Valencia ülikool  Madalmaad Utrechti kunstiülikool Utrechti Ülikool  Iirimaa University College Cork  Itaalia Bologna ülikool  Kreeka Thessaloníki Aristotelese Ülikool  Küpros Küprose Euroopa ülikool  Leedu Vilniuse Ülikool  Läti Läti Ülikool  Malta Malta Ülikool  Norra Bergeni Ülikool  Poola Jagiełło ülikool  Portugal Coimbra Ülikool  Prantsusmaa Lille'i ülikool Strasbourgi Ülikool  Rumeenia Alexandru Ioan Cuza ülikool  Saksamaa Bochumi Ruhri Ülikool Leipzigi Ülikool  Slovakkia Komenský ülikool  Sloveenia Ljubljana ülikool  Suurbritannia Belfasti ülikool Hulli ülikool  Šveits Baseli Ülikool  Taani Aarhusi Ülikool  Tšehhi Masaryki ülikool  Türgi Boğaziçi Ülikool Euroopa Ülikoolide Assotsiatsioon Coimbra grupp Utrechti võrgustik Tartu Ülikool (vaadatud 26. augustil 2019) Our members. Utrecht Network. (vaadatud 20. novembril 2021) Koduleht
NGC 6193

NGC 6193 on Altari tähtkujus asuv hajusparv, mis koosneb 27 tähest. Parv asub Maast 3765 valgusaasta kaugusel ja see on umbes 3 miljonit aastat vana. "New VLT Image Shows Star Cluster NGC 6193 and Nebula NGC 6188". SciTechDaily. Vaadatud 26. august 2019.
Adairi maakond

Adairi maakond on mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis. Adairi maakond (Iowa) Adairi maakond (Kentucky) Adairi maakond (Missouri) Adairi maakond (Oklahoma)
Andersoni maakond

Andersoni maakond on mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis. Andersoni maakond (Kansas) Andersoni maakond (Kentucky) Andersoni maakond (Lõuna-Carolina) Andersoni maakond (Tennessee) Andersoni maakond (Texas)
Bentoni maakond

Bentoni maakond on mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis. Bentoni maakond (Arkansas) Bentoni maakond (Indiana) Bentoni maakond (Iowa) Bentoni maakond (Minnesota) Bentoni maakond (Mississippi) Bentoni maakond (Missouri) Bentoni maakond (Oregon) Bentoni maakond (Tennessee) Bentoni maakond (Washington)
Boone'i maakond

Boone'i maakond on mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis. Boone'i maakond (Arkansas) Boone'i maakond (Illinois) Boone'i maakond (Indiana) Boone'i maakond (Iowa) Boone'i maakond (Kentucky) Boone'i maakond (Lääne-Virginia) Boone'i maakond (Missouri) Boone'i maakond (Nebraska)
Kriukai kihistu

Kriukai kihistu (inglise Kriukai Formation) on ordoviitsiumi ladestu Volhovi lademe kihistu. Seda hakkasid esimesena eristama Rita Ulste ja Juozas Paškevičius aastal 1976. Kihistu on nime saanud Kriukai alevi järgi. Kihistu stratotüüp on Kriukai 146 puurauk, kus kihistu kivimid esinevad 1110,70...1133,20 meetril. Eestis eristatakse selle kihistu kivimeid Kesk- ja Lõuna-Eesti aladel. Kihistu moodustab punakaspruun mergel, milles on lubjakivi ja savikivimite vahekihte. Põhja pool läheb see järk-järgult üle Toila kihistuks. Leedus eristatakse kihistut maa loodeosas. Seal on selle suurim paksus 24,3 meetrit. Kriukai kihistu Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 03.08.2019) Stratigraafia terminoloogia Geology and Mineral Resources of Estonia. Volkhov stage Tõnu Meidla LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 26 Kriukai kihistu Eesti geokogude infosüsteemis
Caldwelli maakond

Caldwelli maakond on mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis. Caldwelli maakond (Kentucky) Caldwelli maakond (Missouri) Caldwelli maakond (Põhja-Carolina) Caldwelli maakond (Texas)
Moreirense F.C.

Moreirense Futebol Clube on Portugali jalgpalliklubi, mis tegutseb Guimarãesi vallas Moreira de Cónegoses. Klubi mängib Portugali kõrgliigas Primeira Liga. Klubi on asutatud 1938. aastal. Klubi suurim tiitel pärineb 2017. aastast, mil võideti Portugali liigakarikas Taça da Liga. Hooajal 2018–19 saavutas Moreirense oma ajaloo parima koha Portugali kõrgliigas, milleks oli kuues. Taça da Liga Võidud (1): 2016–17 Portugali esiliiga Võidud (2): 2001–02, 2013–14 Portugali kolmas liiga Võidud (2): 1994–95, 2000–01 Ametlik koduleht
Maia Tšiburdanidze

Maia Tšiburdanidze (gruusia keeles მაია ჩიბურდანიძე; sündinud 17. jaanuaril 1961 Khuthaisis) on gruusia maletaja, maailmameister (1978–1991), rahvusvaheline suurmeister (1984). Tšiburdanidze võitis 1974. aastal rahvusvahelise maleturniiri Brașovis ja samal aastal pääses ta 13-aastaselt esimest korda NSV Liidu naiste meistrivõistluste finaalturniirile, kus jagas 5.–7. kohta. Oktoobris 1975 Frunzes mängis ta taas NSV Liidu meistrivõistlustel, mis seekord olid ühtlasi FIDE tsooniturniiriks, kust kolm paremat pääsesid naiste maailmameistrivõistlustele. Tšiburdanidze jagas meistrivõistlustel 7.–9. kohta ja edasipääsu õigust ei saanud. Ometigi, 1976. aastal Thbilisis toimunud tsoonidevahelise turniiri koosseisu ta lülitati (Frunzes medali saanud Ljubov Štšerbina asemele). 15-aastane Tšiburdanidze esines seal hästi (2.–3. koht), millega kindlustas endale edasipääsu 1977. aastal toimunud pretendentide matšturniirile. Veerandfinaalis alistas ta Nana Alekhsandria ja septembris-oktoobris 1977 Tallinnas peetud poolfinaalis Jelena Ahmõlovskaja. Järgmise aasta jaanuaris Bad Kissingenis võitis ta 16-aastaselt pretendentide matšturniiri finaalis Alla Kushniri. 1978. aastal augustist oktoobrini Pitsundas toimunud tiitlimatšis võitis Tšiburdanidze 17-aastaselt valitsevat maailmameistrit Nona Gaphrindašvilit. Tšiburdanidze kaitses MM-tiitlit tiitlimatšis Alekhsandriaga (1981), Irina Levitinaga (1984), Ahmõlovskajaga (1986) ja Nana Ioselianiga (1988). 1991. aastal kaotas ta tiitli hiinlanna Xie Junile. Pärast tiitlikaotust jätkas Tšiburdanidze osalemist MM-tsüklites. Pretendentide turniiril 1992. aastal Shanghais jäi ta kolmandaks, 1994. aastal Tilburgis jagas 1.–2. kohta. 1995. aastal kaotas ta pretendentide finaalmatšis Susan Polgárile. 1997. aastal pretendentide turniiril Groningenis jagas ta 3.–4. kohta. Pärast 1999. aastat osales ta mitmel nokautsüsteemis mängitud MM-turniiril (viimati 2010. aastal), kus parimateks tulemusteks jäid nelja hulka jõudmine 2001. aastal Moskvas (kaotas poolfinaalis Zhu Chenile) ja 2004. aastal Elistas (kaotas poolfinaalis Antoaneta Stefanovale). Kiirmales võitis ta 2004. aastal Tallinnas rahvusvahelise malevõistlusel Meenutades Paul Kerest naisteturniiri. Tšiburdanidze on 9-kordne naiste maleolümpia võitja – viis korda Nõukogude Liidu (1978, 1980, 1982, 1984, 1986) ja neli korda Gruusia (1992, 1994, 1996, 2008) naiskonna koosseisus. Ta sai FIDE-lt 1974. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 1977. aastal naiste suurmeistri ja 1984. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. 1978 – NSV Liidu teeneline meistersportlane 1985 – Tööpunalipu orden 2020 – FIDE auliige Любовь из Севастополя. ruchess.ru  Maia Tšiburdanidze – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Maia Tšiburdanidze FIDE andmebaasis
NGC 5986

NGC 5986 on kerasparv, mis asub Hundi tähtkujus. Parve avastas 10. mail 1826 James Dunlop. NGC 5986 asub Maast 33 900 valgusaasta kaugusel. "NGC 5986". Courtney Seligman. Vaadatud 26. august 2019. "The globular cluster NGC 5986". In The Sky. Vaadatud 26. august 2019.
Karupoeg Puhh

Karupoeg Puhh on tegelane Alan Alexander Milne'i lasteraamatutes. Tegelane on saanud nime mängukarult, mille kirjanik Alan Alexander Milne kinkis 21. augustil 1921 oma pojale Christopher Milne'ile sünnipäevaks. Nime, mis originaalis on Winnie-the-Pooh, sai karupoeg alles kolm aastat hiljem, seni kutsuti mängukaru Edwardiks. Mängukaru omakorda on saanud nime Winnie Londoni loomaaias elanud baribali Winnipegi järgi, keda kirjanik oma pojaga korduvalt vaatamas käis. 1924. aastal hakkas Milne karupojast lugusid kirjutama. 1926 valmis raamat "Winnie-the-Pooh" ja 1928 "The House at Pooh Corner". Milne kirjutas Puhhist ka lasteluuletusi, millest esimene ilmus 1924 raamatus "When We Were Very Young" ja veel 11 raamatus "Now We Are Six" (1927). Nende juttude tegelased on Christopher Robin, kelle tegelaskuju aluseks oli kirjaniku poeg Christopher, ning poja mänguloomade põhjal loodud põrsas Notsu, eesel Iiah, Jänes, Öökull, känguru Kängu oma poja Ruuga ja Tiiger. Lisaks mainitakse aeg-ajalt veel paljusid loomi, kes ei ole aga lugude seisukohalt kuigi tähtsad ning keda nimetatakse kokkuvõtlikult Jänese sõpradeks ja sugulasteks. Tõlgetes on Karupoeg Puhhil palju nimekujusid: Pu der Bär, Medvídek Pú, Winnie l'ourson, Kubuś Puchatek, Micimackó, Peter Plys, Ole Brumm, Nalle Puh, Kahropoig Puhh ja Mikė Pūkuotukas. 1958 avaldas Alexander Lenard Karupoeg Puhhi lugude ladinakeelse tõlke. Eesti keeles ilmus "Karupoeg Puhh" kirjastuse Eesti Raamat väljaandel 1968. aastal, tõlkis Valter Rummel, värsid tõlkis Harald Rajamets, kaane kujundas Ede Peebo; tuntuima Puhhi-illustraatori Ernest H. Shepardi illustratsioonid olid pärit raamatu algupärandeist: A.A. Milne, Winnie-the-Pooh, Bernhard Tauchnitz, Leipzig, 1933 ja A.A. Milne, The House at Pooh Corner, Methuen and Co. Ltd., 36 Essex Street, London, 1936. 1968. aasta eestikeelses väljaandes olid Milne'i mõlemad algselt eraldi ilmunud raamatud koos. Seto keeles on "Karupoeg Puhh" ilmunud pealkirja "Kahropoig Puhh" all 2021. aasta jaanuaris kirjastuse Seto Kiri väljaandel, tõlkija Lea Ojamets. Karupoeg Puhh on saanud mitme filosoofilise, psühhoanalüütilise ja satiirilise käsitluse aineks. Tuntuim neist on Puhhi kujutamine taoistina. Milne ise ei soovinud Puhhiga kujutada mingit filosoofilist maailmavaadet. Puhhi on kujutatud vähemalt 18 riigi postmarkidel. Poola pealinnas Varssavis on temanimeline tänav Ulica Kubusia Puchatka ja Ungari pealinnas Budapestis on temanimeline tänav Micimackó utca. Tartus tegutseb Puhhi lasteaed. Seto Infoselts (6. jaanuar 2021). "Kahrupoig Puhh". Seto Kaubamaja. Originaali arhiivikoopia seisuga 5.01.2021. Vaadatud 06.01.2021. Jaak Urmet, "Karupoeg Puhh dollarimetsast" – Eesti Päevaleht 18. oktoober 2001, lk 13
Peitus

Peitus, tuntud ka kui peitusemäng ja peitemäng, on lastemäng, milles üks mängija (otsija), püüab teisi, peitunud mängijaid õigeaegselt üles leida. Mäng on tuntud kogu Euroopas. Mängijate hulgast valitud otsija peab kokkulepitud kohas (nt mõnel uksel) lugema valjusti kindla arvuni (nt sajani), mille jooksul teised mängijad ennast peidavad. Peidusolijat märgates peab otsija hüüdma tema nime ja lüües vastu kokkulepitut kohta (nt ust) hüüdma kokkulepitud sõna ("trihvaa", "uka-uka" jms). Peidusolijad püüavad aga ise enne otsijat kokkulepitud kohta jõuda ja märgusõna hüüda. Esimene kohalejõudja saab järgmiseks otsijaks. Uut otsijat võib määrata ka muul viisil, näiteks jääb selleks esimesena nähtud ja kinni hüütud mängija. Eesti rahvakultuuri leksikon. 2000. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 201