laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tritthof

Tritthof (vene keeles Тритгоф) oli Eestimaa aadlisuguvõsa. Tritthofide suguvõsa päritolu on jäänud selgusetuks. Ühe allika kohaselt olid nad juba 1627. aastal Venemaa teenistuses ja kandsid perekonnanime Tõrtov. Liin algab Gottfried von Tritthofiga (suri 1766), kes astus 1737. aastal Venemaa sõjaväeteenistusse, tõsteti 1750. aasta paiku aadliseisusse ja lõpetas oma karjääri kindralmajori auastmes (1764). Tema vanem poeg Reinhold Johann von Tritthof (1746−1810) võeti esmalt 1785. aastal Eestimaa kubermangu aadliraamatusse ja seejärel 1800. aasta 8. märtsil (vkj) Eestimaa rüütelkonna matriklisse. Tema kahest pojast said alguse suguvõsa Kandle ja Põllküla liinid. Esimese neist rajas polkovnik Georg Gustav von Tritthof (1790−1851), kes omandas 1832. aastal Virumaal Kandle mõisa, mis jäi tema järeltulijate valdusse 1907. aastani. See haru kustus meesliinis 1908. aastal. Põllküla liini esiisaks oli rittmeister Hermann Johann Theodor von Tritthof (1794−1871), kes omandas 1827. aastal avalikul müügil Põllküla pandimõisa, mille ta 1836. aastal pärisomandiks sai. Mõis jäi suguvõsa majandada kuni võõrandamiseni 1919. aastal. Selle liini ja suguvõsa viimane meessoost esindaja oli Ernst Ulrich von Tritthof (1869−1917), kes tapeti Haapsalus vene madruste poolt. Gottfried von Tritthof (suri 1766), kindralmajor Reinhold Johann von Tritthof (1746−1810), alampolkovnik, kolleegiuminõunik, Paldiski kreisirentmeister Gottfried Gustav von Tritthof (1753−pärast 1805), sekund-major, kolleegiuminõunik, pangadirektor Georg Gustav von Tritthof (1790−1851), polkovnik, mõisaomanik Hermann Johann Theodor von Tritthof (1794−1871), rittmeister, mõisaomanik Jakob von Tritthof (1825−1863), kreisikohtuassessor, mõisaomanik Rudolf Gustav Reinhold Berend von Tritthof (1825−1889), Ida-Harju adrakohtunik, kreisikohtunik, mõisaomanik Alexander von Tritthof (1853−1908), kreisikohtuassessor, mõisaomanik Ernst Ulrich von Tritthof (1869−1917), mõisaomanik Eestimaa: Kandle (Kandel) (1832−1907), Põllküla (Pöllküll) (1827−1836 pandi-, 1836−1919 pärusvaldus), Ämari (Habbinem) (1896−1919) Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980), lk 403. Erik Amburgeri andmebaas. Nr 79816 [1]. EAA, f. 1674, n. 2, s. 200 (Tritthof). Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 403. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd III. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930. Lk 21-31 [2]. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Neue Folge. Bd I. Hamburg: 2011. Lk 367-375. Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd XV. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 2004. Lk 23. Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
City of London

City of London on Londoni linnaosa ja tseremoniaalkrahvkond, mis hõlmab Londoni ajaloolise kesklinna, mille piires oli London linna rajamisest alates kuni keskajani. Tänapäeval moodustab see väikese osa Londonist. See on Westminsteri kõrval üks kahest Londoni linnaosast, millel on city staatus. Linnaosa kõnekeelsed nimed on the City ja pindala järgi (1,12 ruutmiili) The Square Mile. City of London on Suurbritannia äri- ja finantskeskus. Kuigi linnaosas elab vaid ligikaudu 7000 inimest käib seal tööl umbes 300 000 inimest. Omavalitsuse valitsus on City of London Corporation, mida juhib Londoni ülemlinnapea, kelleks on alates 2018. aasta 9. novembrist Peter Estlin. Citys on mitmete suurfirmade peakorterid, näiteks Aviva, BT Group, Lloyds Banking Group, Old Mutual, Prudential, Standard Chartered ja Unilever. 30 St Mary Axe https://www.citypopulation.de/en/uk/admin/greater_london/E09000001__city_of_london/  City of London – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis http://www.cityoflondon.gov.uk/
Zubov

Zubov (ka Subov) oli Vene aadlisuguvõsa. Suguvõsast on teada 1571 mainitud Vene Välisasjade prikaasi djakk Ignati Zubov. Hiljem on tuntud Vene sõjaväelane ohvitser Platon Zubov, kes oli Katariina II favoriit. Platon koos oma isa ja vendadega sai Saksa-Rooma riigilt krahvitiitli. 1796 sai Platon Saksa-Rooma riigilt ka vürstitiitli. Suguvõsa kanti 1795 Eestimaa ja Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse. Damier, P. E. & Ando Pajus, 2007. Eestimaa rüütelkonna vapiraamat. Tänapäev, lk 167
Troštšinski

Troštšinski (saksa keeles Trotschinsky) oli Venemaa aadlisuguvõsa. Suguvõsast on teada polkovnik Stepan Troštšinski (suri 1716), kes oli Ukraina hetmani Mazepa õepoeg. Stephani järeltulija oli Dmitri Troštšinski (sündis 1749), kes 1802 oli Eestimaa Krediitkassa asutamise eestkostja. 1802. aastal kanti Dmitri Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.. Damier, P. E. & Ando Pajus, 2007. Eestimaa rüütelkonna vapiraamat. Tänapäev, lk 173
Vogdt

Vogdt oli aadlisuguvõsa. Suguvõsast on teada Johann Gottfried von Vogdt (suri 1819), kes oli Haapsalus rentmeister ja omas Hardu mõisat. Aadlitiitli oli ta saanud Venemaalt. Johann Gottfriedi poeg oli Peter Paul Johann, kes oli Vene armee kapten ja kes kanti 1821 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse. Damier, P. E. & Ando Pajus, 2007. Eestimaa rüütelkonna vapiraamat. Tänapäev, lk 179 [1]
Wartmann

Wartmann (vene keeles Вартман) oli teadmata päritolu aadlisuguvõsa. Suguvõsast on teada Hans Wartmann, kes tuli Eestimaale umbes 1580, olles sakslastest moodustatud palgasõdurite salga komandör. Hans teenis palgasõdurite komandörina Rootsi kuningat Johann III. 1585. aastal aadeldas Rootsi kuningas Johan III, Hans Wartmanni riigiaadlikuks ja andis aadlitiitli. Hans sai oma valdusse Pikaküla, Põllküla ja Vaeküla mõisa. Suguvõsa immatrikuleeriti Eestimaa rüütelkonna matriklisse 12. juunil (vkj) 1746. nr 131 all. Hans Wartmann (suri enne 1610), Rootsi palgasõdurite juht, Tallinna lossifoogt, Pikaküla, Põllküla ja Vaeküla mõisnik Friedrich von Wartmann (1639−1679), Rootsi armee kapten, Põllküla ja Pikaküla mõisnik, vappepitaaf Niguliste kirikus Tallinnas Berend Johann von Wartmann (1736−1811), Eestimaa maanõunik, Eestimaa ülemmaakohtu assessor, mõisaomanik August Jakob Hans Hannibal von Wartmann (1812−1885), Eestimaa maanõunik, Kiideva mõisnik Bernhard (Boris) Konstantin Wilhelm von Wartmann (1825−pärast 1897), Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralmajor), pataljonikomandör Eestimaa: Ehmja (Echmes) (1783−1807), Haeska (Hasik) (1792−1811 pandi-, 1811−1886 pärusvaldus), Kernu (Kirna) (kuni 1784), Klooga (Lodensee) (XVII sajandil), Kohatu (Kohhat) (kuni 1784), Kõmmaste (Kemnast) (1720ndad−1740ndad), Meremõisa (Merremois) (1582−1786), Männiku (Tannenhof) (kuni 1851), Pikaküla (Pitkaküll) (1586−1760), Põllküla (Pöllküll) (1592−1792) Liivimaa eesti distrikt: Are (Arrohof) (1856), Päri (Ninigal) (1631−1652) Damier, P. E. & Ando Pajus, 2007. Eestimaa rüütelkonna vapiraamat. Tänapäev, lk 180 Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd II. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930, lk 271. Põllküla mõis (Harju-Madise khk). Tallinna lossifoogt Hans von Wartmanni (surn. enne 1610), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Epitaafid Nigulistele, Sirp ja Vasar, nr. 51, 24 detsember 1982 Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 475-476. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd II. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930. Lk 271-276 [1]. Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd XV. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 2004. Lk 468. Wartmanni suguvõsa vapp Ajaloarhiivi aadlivappide andmebaasis
Veelikse mõis

Veelikse mõis (saksa keeles Felix) oli rüütlimõis Halliste kihelkonnas Pärnumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Viljandi maakonna Mulgi valla territooriumile. Esimesed teated Veelikse mõisa kohta pärinevad 1542. aastast, mil see kuulus Hartwig Platele (pärast aadliseisusse tõstmist Plater). Mõisate taasriigistamise (Suure reduktsioon) ajal 17. sajandi lõpus oli Veelikse omanik Carl Detlof von Plater. Mõis tagastati Põhjasõja järel Plateritele ning 1727. aastal müüdi see 2316 taalri eest parun Moritz von Possele. Tema pojale, parun Eberhard Gustav von Possele pärandus mõis edasi 1765. aastal, kuid uus omanik suri juba samal aastal. Seejärel sai Veelikse enda valdusse Moritz von Posse vennapoeg parun Carl Magnus von Posse. Viimase järeltulija parun Georg von Posse müüs mõisa 1794. aastal 55 000 rubla eest oma tütrele Mariale ning tema abikaasale Christer von Rennenkampffile. Bienenstammi andmetel allus sellele koos Laatre mõisaga 1816. aastal 443 mees- ning 458 naishinge. 1840. aastatel läks Veelikse abielu kaudu parun Carl Georg von Ungern-Sternbergile, kes müüs selle 1855. aastal 145 500 rubla eest kreisisaadik Georg Philipp von Strykile. Tema pojale Paul Andreas Leonhard von Strykile pärandus mõis 1863. aastal. Veelikse (ka Taagepera mõisa) viimane võõrandamiseelne omanik oli Hugo von Stryk. Kuni lastepäevakodu avamiseni 1962. aastal tegutses majas Kamara sovhoosi Veelikse osakonna kontor. 1962. aasta märtsis avati endises Veelikse mõisa häärberis Kamara sovhoosi lastepäevakodu, mis tegutses selles majas kuni detsembri lõpuni 1985. aastal. Lasteaed kolis uue ja suurema hoone valmimise järel Kamara sovhoosi keskasulasse endise Kamara talu maadele. Alates 1990. aastate algusest on maja eravalduses ning kasutatakse eramajana. Veelikse karjamõis Veelikse küla (Mulgi vald) Laatre mõis Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 243. Viljandimaa mõisad ja mõisnikud / Alo Särg [Tallinn] : Argo, 2007 lk 116. Abja aastad ja inimesed : Abja vald. Ajalugu, mälestused, tänapäev / Aksel Tiideberg Abja : Abja Vallavalitsus, 2007 lk 200 - 202 Veelikse mõisa peahoone Veelikse mõis Veelikse mõisa inventariseerimisakt Ankeedis on punkt nr 5 "Valdaja või valdajad ja kasutajad: Abja sovhoos" - õige on Kamara sovhoos.
Wittgenstein

Wittgenstein oli aadlisuguvõsa Preisi kuningriigi ja Läänemerekubermangudes. Suguvõsa esiisaks loetakse Stephan von Spangheimi, keda mainitakse esimest korda 1075 Saksamaal. Hiljem on tuntud krahv Christian Ludwig Kasimir Sayn-Wittgenstein (1725–1797), kes sõdis Preisi kuningriigi eest Seitsmeaastases sõjas, ent Kolbergi all 1761. aastal venelastele vangi langenult läks 1762 üle Venemaa keisri teenistusse. Christian Ludwig Kasimiri poeg oli Ludwig Adolf Peter von Wittgenstein (1769–1843), kes 1812. aasta Isamaasõjas oli Vene kindralleitnant. Ludwig Adolf Peter von zu Sayn-Wittgenstein kanti 1812 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse 283 all ja 1814 Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 317 all ja Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse[viide?] nime ja tiitliga krahv Wittgenstein. Damier, P. E. & Ando Pajus, 2007. Eestimaa rüütelkonna vapiraamat. Tänapäev, lk 182
Wolffeldt

Wolffeldt oli aadlisuguvõsa. Suguvõsast on teada Rootsi sõjaväe kapral Magnus Wolffeldt, kellele kuulusid Keblaste, Ahaste ja Parasmaa mõis Läänemaal ja Kivikylä mõis Soomes . Magnuse pojad Johann, Magnus, Adam Otto ja nende onu Diedrich said 1651. aastal Rootsilt aadlitiitli ning kanti Rootsi rüütelkonda tituleerimata aadlisuguvõsana nr 1741 all. Poegadest vanim, Johann von Wolffeldt, oli Rootsi armee major ning Keblaste, Ahaste ja Parasmaa mõisnik. Suguvõsa kanti 1804. aastal Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse. Eri aegadel olid suguvõsa käes Keblaste, Ahaste, Parasmaa, Tabivere, Maima, Voltveti, Laiksaare ja Vahakõnnu mõis Eestis ja Kivikylä mõis Soomes. Magnus Wolffeldt, Rootsi sõjaväelane (kapral), Keblaste, Ahaste, Parasmaa ja Kivikylä mõisnik Johann von Wolffeldt (suri 1671), Rootsi sõjaväelane (major), Keblaste ja Ahaste mõisnik Magnus Friedrich von Wolffeldt, Rootsi sõjaväelane, Keblaste ja Ahaste mõisnik Magnus von Wolffeldt (suri 1666), Parasmaa mõisnik Bernhard Heinrich von Wolffeldt, Parasmaa mõisnik Adam Otto von Wolffeldt (suri 1696), Rootsi sõjaväelane (kapten), Tabivere mõisnik Diedrich von Wolffeldt (suri 1656), Rootsi sõjaväelane (major), Maima ja Voltveti mõisnik Heinrich von Wolffeldt (1631–1693), Rootsi sõjaväelane (kapten), Voltveti mõisnik Karl Ernst von Wolffeldt, Rootsi sõjaväelane (kapten), Voltveti ja Laiksaare mõisnik Damier, P. E. & Ando Pajus, 2007. Eestimaa rüütelkonna vapiraamat. Tänapäev, lk 184 "Wolffeldt". Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, lk 716. 1829. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1, 2: Livland, lk 718
Wulfsdorff

Wulf(f)sdorff (varasema nimega Wolff) oli aadlisuguvõsa. 1583 sai suguvõsa esindaja Erhard Saksa-Rooma riigi keisrilt Rudolf II õiguse kasutada nime von Wulffsdorff. Suguvõsa hilisem esindaja leitnant Johann Friedrich abiellus 1748 Purila mõisniku tütre Anna von Taubega. Nende poeg oli Johann Ebert, kes omas Pölli, Nissi ja Sääla mõisat. Suguvõsa kanti 1824 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse. Damier, P. E. & Ando Pajus, 2007. Eestimaa rüütelkonna vapiraamat. Tänapäev, lk 190
Die

Die [di:] on linn Prantsusmaal Drôme'i departemangus. See on samanimelise ringkonna ja Diois' kantoni keskuseks. Tema territoorium kuulub Vercorsi regionaalsesse loodusparki. Valdade liitu Pays diois kuulub neli kantonit ja 52 valda. Linn asub Drôme'i jõe kallastel. Linnas asub 11. sajandist pärit Notre-Dame'i katedraal. See on riiklik muinsuskaitse objekt. Linnas asub ka raudteejaam. Raudtee ühendab linna regulaarsete liinidega Livroni, Aspres-sur-Buëchi, Valence'i, Pariisi ja Briançoniga. Linna territoorium asub 367–1841 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on Gilbert Tremolet. Dies 19.–28. septembrini 2015 peetud festivalil "Ida-Lääs" (est – ouest) oli aukülaline Eesti. Wirksworth, Suurbritannia Varallo Sesia, Itaalia Frankenau, Saksamaa Kiskunfélegyháza, Ungari Dhouge, Senegal Raudteejaam Katedraal Populations légales 2021 Eesti kultuuritegelased Dies. Linna koduleht (prantsuse keeles) Linna ajaloo- ja arheoloogiamuuseumi koduleht (prantsuse keeles) Linna turismiinfo (inglise keeles)
Darmstadt

Darmstadt on linn Saksamaa lääneosas Hesseni liidumaal. Asub 30 km Frankfurdist lõunas. Darmstadti on esmamainitud 11. sajandi lõpus. 1330. aastal sai see linnaõigused. 20. sajandi alguses oli Darmstadt juugendstiili keskuseks. Linnas asub Darmstadti Tehnikaülikool. Selle linna järgi on nimetuse saanud keemiline element darmstadtium (Ds). Darmstadti koolkond Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Darmstadti koduleht
Spiraalgalaktika

Spiraalgalaktika on üks tüüp galaktikaid. See koosneb kettast, mis omakorda koosneb tähtedest, gaasist ja tolmust. Lame pöörlev ketas, koosneb tähtedest ja tähtedevahelisest ainest Galaktika kese Peaaegu kerakujuline tähepilv, sisaldab palju kerasparvi Ülimassiivne must auk Peaaegu kerakujuline tumeaine pilv Spiraalgalaktikast kaugemale ulatuvaid, tähtedest koosnevaid osasid nimetadakse harudeks. Harud on peenikesed ja pikad ja meenutavad spiraali, seega annavad spiraalgalaktikale nime. Näiteks meie Päikesesüsteem asub Orioni harus. Spiraalgalaktika kese on tihedasti üksteise lähedal asuvate tähtede grupp. Keskme keskpunktis asub ülimassiivne must auk. Meie galaktika, Linnutee on ka spiraalgalaktika.
Șimleu Silvaniei

Fail:Sinagoga din Șimleu Silvaniei.jpg Șimleu Silvaniei on linn Rumeenias Sălaji maakonnas. Esimesed kirjalikud teated kohast on 1258. aastast (Wathasomlyowa). 1918. aastal vallutasid linna Rumeenia väed, 1920. aastal läks linn Ungari alt Rumeenia koosseisu. Linn oli aastatel 1940–1944 uuesti Ungari koosseisus, kuid alates 1946. aastast kuulub ametlikult Rumeeniale. 1910. aastal oli linna 7886 elanikust 77,48% ungarlasi. 2011. aastal oli elanike arv 14 436, neist 60,47% olid rumeenlased, 20,78% ungarlased ja 8,94% mustlased.  Pikemalt artiklis Șimleu Silvaniei linnus 1876. aastal püstitatud sünagoogis on praegu holokaustimuuseum. Șimleu Silvaniei koduleht (rumeenia keeles)
Aminoatsüül-tRNA süntetaas

Aminoatsüül-tRNA süntetaas (aaRS) on ensüüm, mille ülesandeks on katalüüsida estersideme moodustumist aminohappe ja sellele vastava tRNA vahel. Sellisena vastutavad need ensüümid tRNA-d laadimise eest ja on hädavajalikud kõigis valgusünteesi läbiviivates rakkudes. Üldjoontes vastab igale aminohappele oma spetsiifiline aaRS ligaas, kuigi mõnest organismist on leitud ka mitu erinevat samale aminohappele vastavat aaRS-i. Lisaks tuntakse veel nelja eraldiseisvat aaRS-i: ND-GluRS, ND-AspRS, PylRS ja SepRS. Aminoatsüül-tRNA süntetaasid jaotuvad katalüütilise domeeni ehituse ja konsensusjärjestuste alusel kahte klassi, millest mõlemal on kolm alamklassi. Klass I ensüümidel sisaldab katalüütiline sait Rossmanni volti ja klass II ensüümidel α-heeliksitega ühendatud antiparalleelset β-kihti. Mõlemat tüüpi süntetaasid seovad tRNA molekule erinevalt. Lisaks osalemise valgusünteesil on aaRS-id kasutusel ka mitme bioloogilise protsessi läbiviimisel. Näiteks imetajate TyrRS-il on kaks lisamotiivi, mis talitlevad vabanedes tsütokiinidena. Aminoatsüleerimine
Łyskava

Łyskava (valgevene keeles Лыскава, transkribeerituna Lõskava, taraškievicas kasutusel ka nimekuju Лыскаў (Łyskaŭ, transkribeerituna Lõskav), poola keeles Łysków) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis, Zielanievičy külanõukogu halduskeskus. Asulas elas 2009. aasta seisuga 357 elanikku. Asulas on keskkool, kultuurimaja ja raamatukogu. Tegutseb metsamajand. Vaatamisväärsuseks on Łyskava lossi varemed (XV sajand), Łyskava klooster XVIII sajandist, katoliku kirik XVII sajandist ja õigeusu kirik aastast 1933. Łyskavasse on maetud Franciszek Karpiński. Łyskavat on esimest korda mainitud aastal 1504. Aastal 1527 lasi Viciebski vojevood Maciej Kłoczko sinna ehitada katoliku kiriku. Pärast tema surma andis ta naine asula Bona Sforzale. XVI sajandil asus seal Leedu suurvürstide lauamõis; sinna rajati ka loss. Asula ise kuulus Navahrudaki vojevoodkonda ja Vaŭkavyski maakonda. Aastal 1690 läks asula Bychowiecide suguvõsa valdusse. Aastal 1751 lubas toonane omanik J. Bychowiec Łyskavasse asuda Congregatio Missionise mungaordul; sinna rajati klooster ja kirik. Kloostri juures olid haigemaja, kool ja raamatukogu. Aastast 1795 läks alev kolmandal Poola jagamisel Venemaa koosseisu. Łyskava oli valla keskuseks Grodno kubermangu Navahrudaki maakonnas. Aastal 1897 oli seal 868 elanikku. Alevis oli lisaks kirikutele veel sünagoog, seal oli kaks veskit, 4 kõrtsi ja 21 poodi. Alevis peeti kolm korda aastas laata. Pärast Esimest maailmasõda hakkas alev kuuluma Poola koosseisu, asudes Białystoki vojevoodkonnas ja Vaŭkavyski maakonnas. Aastal 1921 oli seal 899 elanikku. Aastal 1939 liideti asula Nõukogude Liiduga, kus see kaotas alevi staatuse. Aastal 1940 oli Łyskavas 1250 elanikku. Teise maailmasõja ajal aastal 1944 tapsid Saksa okupatsiooniväed 535 küla elanikku ja põletasid maha 90 maja. Jewno Azef - esseer, ohranka agent. Alaksandr Mikałaj Harain - Valgevene vaimulik Franciszek Karpiński - Poola luuletaja "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. juuni 2015. Vaadatud 29. septembril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Łyskava
Bamberg

Bamberg on linn Saksamaal Baieri liidumaal Ülem-Frangimaa ringkonnas. See asub Regnitzi jõe ääres. Bambergi linna on esmamainitud 902. aastal. 1007. aastal sai Bambergist piiskopilinn. Bambergi vanalinn on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse kui üks suuremaid ja paremini säilinud Saksamaa ajaloolisi linnu. Linnas on elanud Friedrich Hegel ja E. T. A. Hoffmann. Bambergis asub ka ülikool (Otto-Friedrich-Universität). Linn on tuntud paljude pruulikodade poolest. Bambergi toomkirik Bambergi ratsanik Bamberg Toomkirik Ratsanik Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.  Bamberg – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Bambergi linna koduleht (saksa keeles) Bambergi turismiinfo koduleht (saksa ja inglise keeles)
Mustla kivikalme

Mustla kivikalme on muistne kivikalme Järvamaal Mustla külas Tallinna–Tartu maantee 63. kilomeetril. Kalme on väliskujult ovaalne ja selle pikkus on 42, laius keskelt 13 ja kõrgus 0,5–0,6 meetrit. 1960. aastal kalmet kaevati ning sealt leiti nooremast rauaajast pärinev käevõru, ripats ja savinõude kilde. Mustla kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 30.09.2015) Mustla kivikalme kultuurimälestiste riiklikus registris Mustla kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee
Fraktsioon

Fraktsioon võib tähendada mitut asja. Fraktsioon ehk parlamendifraktsioon on samasse parteisse kuuluv saadikurühm parlamendis. Riigikogu fraktsioon Fraktsioon on erimeelne rühmitis parteis. Fraktsioon on rühmitis institutsioonis. Fraktsioon on keemias fraktsioneerimisel saadav lähedaste füüsikaliste omadustega ainete kogum. Fraktsioon on lähedase suuruse või tihedusega osakeste kogum, nt liiva/killustiku puhul või toiduainetes. Fraktsioon (geoloogia)
Mäla kivikalme

Mäla kivikalme(d) (ka Ussimätta kivikalme(d)) on muistne kivikalme Saare maakonnas Muhu vallas Mäla külas. Kivikalme on arvele võetud kultuurimälestisena. Kivikalme koos lähedal asuvate muistsete põllujäänustega on dateeritud meie ajaarvamisse algusse. Kalmet uuriti 1984-1985 Vello Lõugase juhendamisel. Uurimisel leiti, et kalme oli rajamise ajal tüübilt kivikirstkalme. Hilisem kalme järk on tarandkalme. Mäla kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 30.09.2015) Mäla kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee Mäla kivikalme kultuurimälestiste riiklikus registris
Nava kalme

Nava kalme on muistne kalme Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Nava külas. Kalmeid uuriti 1945-1946 Harri Moora eestvõttel. Kalme läbimõõt on 14,5–16,0 m ja kõrgus 1 m. Kalmed on seal kahes kihis: vanemas ehk alumises osas avastati kivikirstkalme. Kivikirstkalme dateeriti 1.–2. sajandisse. Nava kalme veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 30.09.2015) Nava kalme veebiportaalis eestigiid.ee Nava kalme kultuurimälestiste riiklikus registris
Kirikumägi

Kirikumägi on kõrgendik (mägi), mille peal asub või asus kirik. Kirikumägi on ka mitme Eesti kõrgendiku nimi: Kirikumägi ehk Nurmsi kivikalme, Järva maakonnas Paide vallas
Nurmsi kivikalme

Nurmsi kivikalme (ka Nurmsi tarandkalme, (Nurmsi) Kirikumägi) on tarandkalme Järva maakonnas Paide linnas Nurmsi külas; Kesk-Eesti suurimaid tarandkalmeid. Kalme on arvele võetud kultuurimälestisena. Kalme on täielikult läbi kaevatud. 1905 ja 1907 kaevati kalmet Järvamaa Muinasasjade Alalhoidmise Seltsi eestvõttel, 1921-1923 Aarne Michael Tallgreni ja Harri Moora eestvõttel ning 1934-1935 Artur Vassari eestvõttel. Kalme kogupikkus on 51 m ja see koosneb 12 tarandist. Kalmest leitud enamik leide dateeriti 2.-5. (6.) sajandisse. Nurmsi kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 30.09.2015) Nurmsi kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee Nurmsi kivikalme kultuurimälestiste riiklikus registris
Pada kivikalme

Pada kivikalme on muistne kivikalme (tarandkalme) Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas. Kalmet uuris aastatel 1928–1929 Marta Schiedehelm. Kalme on lääne-idasuunaline ja piklik (mõõtmed 37 × 9 m), kõrgus 10–20 cm. Kalmet kasutati 2.–4. sajandini. 2. sajandist pärinevad matused on enamasti põletamata ja 3.–4. sajandist matused põletatud. Kalme on kultuurimälestis. Selle ümbruses leidub veel mitu kaitsealust kivikalmet, lähim neist 170 m kirdes. Pada kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee, vaadatud 30.09.2015. Kivikalme (10805) kultuurimälestiste riiklikus registris, vaadatud 21.02.2018. Pada kivikalme kultuurimälestiste riiklikus registris Pada kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee
Pada kalmistu

Pada kalmistu on endine kalmistu Lääne-Virumaal Pada külas. Kalmistu asub Pada linnamäest vahetult idas. Kalmistu oli kasutusel 12.–13. sajandini. See rajati varasema asulakoha alale. Aastatel 1987–1989 kaevati läbi umbes veerand kalmistu oletatavast ulatusest ja leiti 172 luustiku. Hauad on 30–70 cm sügavused ja peamiselt ida-läänesuunalised. Enamik haudu sisaldas rikkalikult panuseid. Pada kivikalme Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 389. Luik, H., Maldre, L., 2005. Bone and antler artefacts from the settlement site and cemetery of Pada in north Estonia. Proceedings of the 4th Meeting of the ICAZ Worked Bone Research Group at Tallinn, 26th–31st of August 2003. Tallinn, lk 263. Pada kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris