laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Peeter Lokk

Peeter Lokk (15. jaanuar 1927 Tartu – 3. jaanuar 2014) oli eesti koorijuht, muusikaõpetaja ja organist. Ta sündis Tartus koolmeistrite kümnelapselise pere esiklapsena. Aastatel 1943–1949 õppis ta Tartu Muusikakoolis Jaak Karise ja Valmar Kajara juures orelit ning aastatel 1945–1949 Voldemar Kliimandi klassis dirigeerimist. Aastatel 1949–1954 õppis ta Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (Riho Pätsi ja Ants Kiilaspea klassis) muusikapedagoogikat. Ta oli aastatel 1944–1949 Tartu Pauluse koguduse organist, 1946–1948 Tartu 1. 7-klassilises koolis muusikaõpetaja ning aastal 1949 Tartu Muusikakoolis teooria- ja solfedžoõpetaja. Aastatel 1950–1952 töötas ta Tallinna 20. Keskkoolis muusikaõpetajana. Kuni möödunud sajandi viimase kümnendini oli Lokk orelimängija lisaks Pauluse kogudusele ka Tartu Peetri ja Maarja kogudustes. Peeter Loki põrm on nüüd paigutatud renoveeritava Pauluse kiriku kolumbaariumisse. Koorijuhina tegutses ta 1946. aastast ja oli rohkem kui kümne koori, sh AÜN Tartu Kultuurihoone meeskoori, ETKVL-i Tartu meeskoori, Tartu Teaduste Akadeemia segakoori, Kõrgemate Koolide ja Teaduslike Asutuste Töötajate Ametiühingu Tartu naiskoori dirigent. Aastatel 1957–1962 oli ta Tartu Ülikooli meeskoori koormeister Richard Ritsingu käe all. 1962. aastal asutas ta Juhan Simmi nimelise meeskoori ja juhatas seda kuni 1999. aastani. Töö selle kooriga kestis 37 aastat ja oli talle kõige südamelähedasem. Peeter Lokk juhatas koore 1966–1994 kõigil Tartu linna ja maakonna laulupidudel ning 1978–1988 meeskooride vabariiklikel laulupäevadel (viimati Saaremaal Kuressaare lossi hoovil laulva revolutsiooni suvel). 1974 Eesti NSV teeneline kunstitegelane 2007 Tartu medal
Kõhukilbised

Kõhukilbised (ladina scuta ventralia, ventralia; gastrostege, ainsuses scutum ventrale) on paljudel soomuselistel keha kõhupoolt katva naha soomused. Kõhukilbised võivad olenevalt liigist olla erineva kuju ning suurusega, seetõttu kasutatakse neid ka soomuseliste teaduslikul süstematiseerimisel. Anaalkilbist ei loeta kõhukilbiste hulka. Kõhukilbiste loendamisel võetakse esimeseks kõhukilbiseks see kilbis, mis külgneb mõlemal pool madalaima seljasoomuse reaga - selle leidmiseks tuleks jälgida piki kaela kulgevaid seljasoomuste ridu kuni need läevad lahku kõhukilbistest. Kõhusoomuste loendamine peaks lõppema kloaagiavaeesse ehk pärakueesse kilbise ees. Madudel paiknevad kõhukilbised, kaela ja kloaagiavause vahel, kere all kõhu ja kohati külgede peal. Kõhukilbiseid kasutatakse maoliste klassifikatsioonil. Gastrostege, Veebiversioon (vaadatud 20.01.2014) (inglise keeles) "Euroopa kahepaiksed ja roomajad", Nicholas Arnold, Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2004, lk 196 Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Ventral scales seisuga 20.01.2014.
Seljakilbis

Seljakilbis (ladina scutum dorsale, mitm scuta dorsalia; dorsale) on paljudel soomuselistel keha seljapoolt katva naha soomus. Seljakilbis võib olenevalt liigist olla erineva kuju ning suurusega, seetõttu kasutatakse seda ka soomuseliste teaduslikul süstematiseerimisel. Seljasoomuste loendamiseks keha ülapoolel loendatakse väikeste soomuste pikiridu aga kehaga risti, ninamiku ja kloaagiava vahelise ala keskosas, alustades ühe külje kõhusoomustest diagonaalselt ettepoole selja keskpaigani ja seejärel diagonaalselt tahapoole kuni teise külje kõhusoomuseni. Madudel paiknevad seljakilbised pea taga, kere peal seljal ja kohati külgede peal. Seljakilbiseid kasutatakse maoliste klassifikatsioonil. "Euroopa kahepaiksed ja roomajad", NICHOLAS ARNOLD, Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2004, lk 196
Internaat

Internaat on mingi õppeasutuse õpilaste ühiselamu. See ühiselamu võib olla samas hoones, kus tegutseb ka kool (internaatkool). Internaatkooli eripära on see, et õpilaste elamise ja õppimise suhtes teevad järelevalvet kasvatajad ja õpetajad. Nõukogude Liidus hakati internaatkoole rajama aastast 1956. internaatkodu Eesti nõukogude entsüklopeedia. 3. köide: FILM–ISSÕ. Tallinn: Valgus, 1988, lk 653.
Anaalkilbis

Anaalkilbis (ladina scutum anale) on paljudel soomuselistel kere kõhupoolel paiknev kloaagiavaust kattev naha soomus. Anaalkilbis võib olenevalt liigist olla erineva kuju ning suurusega, seetõttu kasutatakse seda ka soomuseliste teaduslikul süstematiseerimisel. Anaalkilbist ei loeta kõhukilbiste hulka. Madudel paikneb anaalkilbis, mis võib olla paaritu või ka paariline (jaotunud), kere all kõhu pool kloaagiavause ees. Anaalkilbist kasutatakse maoliste klassifikatsioonil. James Ray Dixon, Amphibians and Reptiles of Texas: With Keys, Taxonomic Synopses, Bibliography, and Distribution Maps, lk 261, 2000, ISBN 0 89096 920 5, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 20.01.2014) (inglise keeles) Scale and Anal Plate Characteristics for Maryland’s Snakes, Veebiversioon (vaadatud 20.01.2014) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Anal scale seisuga 20.01.2014.
Sabaalune kilbis

Sabaalune kilbis (ladina scutum subcaudale, mitm scuta subcaudalia;urostege;subcaudalia) on osadel soomuselistel kere kõhupoolel paiknev saba kattev naha soomus. Sabaalused kilbised võivad olenevalt liigist olla erineva kuju ning suurusega, seetõttu kasutatakse neid ka soomuseliste teaduslikul süstematiseerimisel. Anaalkilbist ei loeta sabaaluste kilbiste hulka. Madudel paiknevad sabaalused kilbised, mis võivad olla paaritud või ka paarilised, kere all kõhu pool kloaagiavausest edasi saba otsani. Sabaaluseid kilbiseid kasutatakse maoliste klassifikatsioonil. James Ray Dixon, Amphibians and Reptiles of Texas: With Keys, Taxonomic Synopses, Bibliography, and Distribution Maps, lk 264, 2000, ISBN 0 89096 920 5, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 20.01.2014) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Scutum subcaudale seisuga 20.01.2014.
Ķengarags

Ķengarags on asum Lätis, Riia linna Latgale eeslinna osa pindalaga 5,190 km². Asub Maskavas forštatest kagus, Šķirotavast edelas ja Rumbulast loodes Daugava paremal kaldal. Asumit ühendab Katlakalnsiga Lõunasild. 53 352 elanikku (2010). Ķengaragsi asumi kõige kõrgem punkt ulatub 13 meetrit üle merepinna. Kuna veel kõrgemad kohad on Riias Läänemere eri arengustaadiumite rannavallid, siis on Ķengaragsi ala kõige varasem vee alt vabanenud piirkond Riias. Ķengaragsi alad asusid vanasti Riia linnasarases. Need piirid seadis paika juba Wilhelm Modenast. Asumi territooriumil asus siiski Mõõgavendade ordule kuulunud vend Bertoldi veski, mis ehitati tõenäoliselt aastal 1208. Kivist hoonet kasutati ka kindlusena; on teada, et vesiveskil oli ka kaitsetorn või siis asus selline torn veski juures. Riia linna ja ordu vaheliste konfliktide ajal ründasid Riia väed korduvalt veskit – ja mitte alati edukalt. 14. sajandil kaotas veski oma sõjalise tähtsuse, kuid jäi siiski edasi tegutsema. Veskit kasutati 16. sajandini. Hilisematel aegadel jahvatati seal lisaks viljale ka pipart. Hiljem kasutati veski seadmeid vase töötlemisel ja kangaste valmistamisel. 1656. aastal ründasid veskit Vene väed, aga edutult. Nimi Ķengarags (Kengeragge) kujunes 16. sajandi teisel poolel. Toona elas Daugava kaldal Ķengade perekond. Pere elas paigas, kus Daugava kaldal paljandus dolomiit, mida nad Mazā Jumpravmuiža mõisa jaoks murdsid. 18. ja 19. sajandil oli Ķengaragsis sadam ja lootsipunkt. Asumisse ehitati Blieki mõis. Toona hakkas asumisse tekkima ka tööstus. Esimesed ettevõtted olid saekaatrid, mida käitati Hollandi tuulikute abil. 19. sajandi algul lisandusid suhkruvabrik ja telliselööv. 1871. aastal ostis vene ärimees Sidor Kuznetsov vend Bertoldi veski ning rajas selle asemele portselani- ja fajansivabriku. Asumisse tekkis ka teine fajansitootmine. 1860. aastal rajati Daugava kaldale linatööstus. Suurem osa asumist liideti ametlikult Riiaga 1924. aastal. Ķengarags jäi tööstuspiirkonnaks kuni Nõukogude võimu tulekuni. 1950. aastatel hakati asumisse ehitama paneelelamuid ja Ķengaragsist sai korterelamute piirkond. Ķengarags Ķengaraga iela Aglonas iela Talvine Ķengarags http://www.apkaimes.lv/sakums/kengarags/history Ķengaragsi koduleht (läti keeles)
Blieki mõis

Blieki mõis (Blieķu muižiņa, ka Šrēdera muižiņa või Bleichmuiža) oli suvemõis Lätis Riia linnas Ķengaragsi asumis peahoone aadressiga Maskavas iela 322. Saksa keeles Bleichhof. Mõis rajati XVIII sajandi kolmandal veerandil. Toona rentis lähedal asunud Krusta kõrtsi Schröderi nimeline mees, kes ehitas selle lähedale barokkstiilis kahekorruselise puidust suvemõisa. Mõisa juurde tekkis ka küla. Häärberi lähedale rajasid hilisemad omanikud Ventid ja Benkid saeveski, aastal 1807 ostis mõisa omanik Vent ka lähedal asunud Rammi kõrtsi. Blieki mõisa nime sai mõis XIX sajandil. Toonased omanikud hakkasid mõisa ümbruse maid lina pleegitamiseks välja rentima. Lageda taeva all pleekivad kangad andsid mõisale nii selle saksakeelse kui ka lätikeelse nime. XX sajandi algul ehitati mõisa kohale kummitehas "Kvadrats". Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Ambla vald (Ambla kihelkond)

Ambla vald (saksa keeles Gemeinde Ampel; enne 1892 Käravete vald, saksa keeles Kerrafer) oli vald Ambla kihelkonnas Järvamaal. Vallamaja asus Ambla külas. Vallas sündisid August Lubi, Leopold Raudkepp ja Endel Inglist. 1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Ambla valla koosseisu, välja arvatud Kuru, Kitseküla ja Rägavere küla ning Jootma asunduse maa-alad, mis läksid Lehtse valla koosseisu. Ambla vald (Ambla kihelkond) Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 23.01.2018) Maa-ameti kaardirakendused
Viddalba

Viddalba on vald (comune) Itaalias Sardiinia maakonnas Sassari provintsis Gallura ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Halduskeskus asub Viddalbas. Viddalba on Gallura ajaloolise piirkonna 21 omavalitsusüksusest ainus, mis ei kuulunud Olbia-Tempio provintsi, vaid piirnes sellega. 22 meetri kõrgusel merepinnast asuva Viddalba asustustihedus on keskmiselt 35 inimest ruutkilomeetri kohta. Viddalba piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Aggius (OT), Badesi (OT), Bortigiadas (OT), Santa Maria Coghinas, Trinità d'Agultu e Vignola (OT), Valledoria. Viddalba halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Giagazzu, Giùncana, L'Avru, Li Reni, Tungoni. Keskaegne kirik Keskaegne kirik https://demo.istat.it/?l=it Manlio Brigaglia, Salvatore Tola (a cura di), Dizionario storico-geografico dei Comuni della Sardegna, 2 (E-L), Sassari, Carlo Delfino editore, 2006. ISBN 88-7138-430-X. Francesco Floris (a cura di), Grande Enciclopedia della Sardegna, Sassari, Newton&ComptonEditori, 2007.  Viddalba – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Terje Matsik

Terje Matsik (28. detsember 1976 Haapsalu – 14. juuli 2007 Ridala vald) oli eesti kergejõustiklane (vasara- ja kettaheitja). Koolipäevil harrastas ta vehklemist Pille Raudsepa ja Helen Prinitsa õpilasena. Ülikoolis harrastas ta Mart Paama õpilasena ketta- ja vasaraheidet. Ta tuli aastatel 1999–2006 kolm korda Eesti meistriks vasaraheites ja sai veel lisaks 5 hõbemedalit. Ta sai Eesti meistrivõistlustel kettaheites 3 hõbe- ja 3 pronksmedalit. Ta uuendas aastatel 1999–2002 Eesti naiste vasaraheiterekordit kokku 14 korda. 1984–1992 Ridala Põhikool 1992–1995 Haapsalu 1. Keskkool 1995 Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskond (lõpetamata) 1999–2007 Tartu Kalevi kergejõustikukool (treener) Terje Matsik Eesti spordi biograafilises leksikonis Terje Matsiku sporditulemused Gunnar Press, Ants Põldoja. "Vasaraheitja Terje Matsik elas spordile, kuid alistus haigusele". Õhtuleht, 17. juuli 2007 Haud Ridala uuel kalmistul
Luka-Barska

Luka-Barska (ukraina keeles Лука-Барська) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Bari rajoonis. Elanike arv on 677. Pindala on 0,444 km².
Katašõn

Katašõn (ukraina keeles Каташин) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tšetšelnõki rajoonis. Elanike arv on 793. Pindala on 2,47 km².
Peri ristipuu

Peri ristipuu on ristipuu ajaloolisel Võrumaal Põlva kihelkonna Peri külas. Peri ristipuu Hiite Maja SA andmekogus.
Kuutsi ohvrikivi

Kuutsi ohvrikivi on ohvrikivi ajaloolisel Võrumaal Hargla kihelkonna Kuutsi külas. Kuutsi ohvrikivi Hiite Maja SA andmekogus. Kuutsi ohvrikivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Mäletjärve Annemägi

Mäletjärve Annemägi on looduslik pühapaik Tartumaal Võnnu kihelkonna Mäletjärve külas. Annemäel asub ka Mäletjärve Annemäe ohvrikask, mis on võetud ka kaitse alla, ja Mäletjärve Annemäe ohvrikivi. Mäletjärve Annemägi Hiite Maja SA andmekogus. Mäletjärve Annemäe ohvrikivi Hiite Maja SA andmekogus. Mäletjärve Annemägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Karste hiietamm

Karste hiietamm ehk Kuku tamm oli pühapuu ajaloolisel Võrumaal Kanepi kihelkonna Karste külas. Tamm on hävinud, alles on vaid kuivanud tüügas, seetõttu arvati puu 2017. aastal looduskaitse alt välja ja eemaldati keskkonnaregistrist. Karste hiietamm keskkonnaportaalis Karste hiietamm Hiite Maja SA andmekogus. Karste Kuku tamm andmebaasis "Muistised ja pärimuspaigad" Karste hiietamm kultuurimälestiste riiklikus registris
Verhulitsa Laudsi pettäi

Verhulitsa Laudsi pettäi ehk Laudsi pettäi on pühapuu Setumaal Värska aleviku lõunaosas Verhulitsa küla poole viiva tee ääres. Männi tüvi haruneb neljaks ja rahvapärimuse järgi on seda seletatud sellega, et küla rajamisel istutatud sinna kõrvuti neli mändi, mis hiljem kokku kasvasid. Ühes Postimehe 1928. aasta artiklis kirjutati, et "Pildil olev "Laudsi pettäi" kuulub kohalikule külakonnale, kes selle tänavu maharaiumisele määras. Üks kohalik elanik ostis selle külakonnalt ära, hakates selle juurde elamut ehitama, päästes sellega ühtlasi ajaloolise puu."[viide?] Laudsi pettäi on võetud looduskaitse alla. Verhulitsa Laudsi pettäi Hiite Maja SA andmekogus.
Tuvi park

Tuvi park on haljasala Tallinna kesklinnas Tõnismäel, Veetorni, Tõnismäe ja Toom-Kuninga ja Suur‑Ameerika tänava vahel. Tuvi pargi piir kulgeb Veetorni tänava ja Toom-Kuninga tänav 11 (Saksamaa Suursaatkond Tallinnas) kinnistu ristumiskohast mööda Toom-Kuninga 11 ja Toom-Kuninga 13a kinnistute idapiiri lõuna suunas kuni Suur-Ameerika tänav 14 kinnistu loodenurgani, mööda Suur-Ameerika 14 ja Suur-Ameerika 14d kinnistute põhjapiiri ida suunas kuni kinnistu Tuvi tänav 14b edelanurgani, mööda selle kinnistu läänepiiri põhja, ida ning seejärel põhja suunas kuni sama kinnistu loodenurgani, seejärel mööda nimetatud kinnistu läänepiiri sirgjoonelist pikendust põhja suunas kuni kinnistu Tuvi 12 edelanurgani, mööda selle kinnistu läänepiiri ning selle mõttelist pikendust põhja suunas kuni Veetorni tänavani ning sealt mööda Veetorni tänava pargipoolset teemaad lääne suunas Toom-Kuninga 11 kinnistu piirini. Tuvi pargi praegune nimi on tinglik ja suhteliselt hiline: park on saanud nime sellega külgneva Tuvi tänava järgi. Viimasele andis aga arvatavasti nime sealkandis elanud sadulseppmeister Hugo Aleksander Taubenheim. Tuvi park hõlmab endise Basti, Friedheimi suvemõisa ja Köningstahli suvemõisa (andis nime Toom-Kuninga tänavale) suvemõisa ja nende parke. 1930. aastatel ehitati Tuvi parki kuue meetri laiune paekivist paraadtrepp pargist Suur‑Ameerika tänavale. 1950.−1970. aastatel oli pargis Noorte Loodussõprade keskmaja katseaed koos kasvuhoonetega. 1970. aastail rajati Suur‑Ameerika tänava äärde (nn Lastestaadioni spordiväljakud). Park sai tugevasti kannatada 1967. aasta suures tormis. Suvemõisate ajast on alles vaid üksikuid põlispuid, 1980. aastatel park metsistus ja jäeti hooletusse, kuid alates 2003. aastast on parki hoogsalt korrastatud. 2004. aastal võeti park riikliku looduskaitse alla. Tallinna parkide kaitse alla võtmine ja välispiiride kirjeldused. Vabariigi Valitsuse korraldus nr 341, 06.05.2004, RTL 2004, 64, 1075. Jaak Juskega kadunud Eestit avastamas: Laidoneri villa ja Õllepruuli tänava lugu, forte.delfi.ee, 20.08.2016
Nunnavärav

Nunnavärav (vanas kirjaviisis Nunnawärraw; ka Saunavärav) oli ajalooline Tallinna linnamüüri müürivärav Toompea kõrgendiku ja Saunataguse torni vahel linna loodemüüris. Nunnavärav rajati 14. sajandil Taani kuninga Erik IV Menvedi asehalduri Johannes Kanne korraldusel, kes oli 1310. aastal andnud juhised Tallinna linnamüüri täiustamiseks. Nunnavärav on nimetatud selle lähedal asunud keskaegse tsistertslaste Tallinna Mihkli naiskloostri järgi. Kohe värava kõrval asunud sauna järgi on seda ka Saunaväravaks kutsutud. Nunna väravat on esmamainitud 1355. aastal "tornina sauna kõrval pika mäe all". 14. sajandi I pooles rajati neljakandiline kõrge peaväravatorn, mis asus linnamüüriga ühel joonel. Peavärava tugevdamiseks ehitati I eesvärav, mille põhjapoolsesse nurka rajati ümar, veidi lapiku põhiplaaniga neljakorruseline nurgatorn. Hiljem ehitatud II eesväraval nurgatorne ei olnud. Nunnavärava kaitseehitised koosnesid oma lõplikul kujul kolmest järjestikusest väravast, mille hiljem lisandus veel 1610. aasta paiku ehitatud vallivärav koos vahtkonnamajaga. Tegemist oli Tallinna ühe võimsama väravakompleksiga. Toompea kõrgendiku all asuvatest väravaehitistest eesväravatest ja väravahoonest ulatus kuni Toompea kõrgendikuni kaks umbes 15 m vahega paekivist kaitsevalli, mis on ainsatena osaliselt säilinud tänaseni. 1490. aastal ehitati Nunne värava juurde seek, nn Uus hospidal (saksa k Das neue Sekenhaus). Uue hospidal hoonestik koosnes hospidalist, ühest elumajast ja kahest aidast. Uus hospidal paiknes kitsal maa-alal Toompea nõlva all Nunne ja Laia tänava ristumiskohal. Majad müüdi 1547. aastal linnaelanikele. Osa Nunnaväravast lammutati 1820. aastal ning selle säilinud osas asus 19. sajandil hobupostijaam. 1864. aastal tasandati värava taga asunud vallikraav ja muldkindlustused. Linna arenemisel ja laienemisel ning 1870. aastal valminud Balti Raudtee Seltsi raudteevaksalile sujuva liikluse kindlustamiseks (läbipääs Nunna väravat kaudu linnast välja oli väga väike, kitsas ja pime) müüdi 1868. aastal värav lammutamiseks maha ning lammutati. Kuid ka Nunna värava lammutamine ei taganud piisavat läbipääsu Balti vaksalini, mistõttu tehti Suur-Kloostri tänaval linnamüüri läbimurdega ka uus väravaava. Tänaseks on säilinud vaid mõned Nunne tänaval Toompea-poolses müüris olevad eesvärava osad. Nunne tänav Nunnatorn Tallinna Püha Miikaeli klooster EKI KNAB, vaadatud 23.01.2014 D. Bruns ja R. Kangropool. Tallinn sajandeis. Eesti Raamat, 1972, lk 25 Haigla pangamajana ja hotellina., Uudisleht, nr. 180, 30 september 1934 Haiglad vanas Tallinnas Esimene oli pidalitõbila, Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet, 12 mai 1976 Nunne värava kujutised Eesti Muuseumide Veebiväravas Vana Nunne värav Tallinnas, Theodor Albert Sprengel. Tallinna Linnamuuseum: kunstikogu Tallinna Linnamuuseum, MuIS, Number: TLM 44 G 41 Nunne värav 19. saj. algul, Rahvusrahiivi fotode andmebaas
Dua kiht

Dua kiht (inglise keeles Dua's layer) on inimese silmamuna katva sarvkesta kiht. Dua kiht paikneb sarvkesta tagaosas, stroma of cornea ja Descemet' membraani vahel. Dua kiht on tugev ja tema paksuseks, koepankade sarvkestanäidiste alusel, loetakse 15 mikromeetrit. 2012. aastal avastasid Inglise Nottinghami ülikooli teadlased Harminder Singh Dua, Lana A. Faraj, Dalia G. Said, Trevor Gray, James Lowe, et inimese sarvkihil on ka kuues kiht – Dua kiht. Dua kiht võib varasemast oftalmoloogiaalasest teaduskirjandusest puududa, kuna kuni 2012. aastani teati, et sarvkiht koosneb viiest kihist, mis on omavahel ühendatud kollageenikiududega. Piret Pappel, Inimese silma sarvkestas avastati seni teadmata kiht. Novaanor.ee, 12.06.2013. New Human Cornea Layer Discovered. Biosciencetechnology.com, 06.12.2013. Harminder S. Dua, Lana A. Faraj, Dalia G. Said, Trevor Gray, James Lowe, Human Corneal Anatomy Redefined: A Novel Pre-Descemet's Layer (Dua's Layer), Ophthalmology, Volume 120, Issue 9, Pages 1778-1785, September 2013.
Merivälja raamatukogu

Merivälja raamatukogu oli Tallinna Keskraamatukogu haruraamatukogu Pirita linnaosas aadressil Tuule tee 18. Merivälja raamatukogu asutati 1949. aastal. Seda plaaniti sulgeda juba 1998. aastal, lõplikult on see suletud alates 1. jaanuarist 2010. Endistesse ruumidesse rajati kodanikualgatuse korras Meriväja lugemistuba, mis avati veebruaris 2010. Eesti Postilt saadi õigus ka kirjaümbrike ja postmarkide müügiks. Uwe Gnadenteich. Merivälja raamatukogu asemele tekib lugemistuba. Tallinna Postimees, 31. jaanuar 2010 Merivälja raamatukogu ajalugu Tallinna Keskraamatukogu kodulehel
Kopli raamatukogu

Kopli raamatukogu oli Tallinna Keskraamatukogu haruraamatukogu, mis asus Põhja-Tallinna linnaosas viimati aadressil Uus-Maleva 1a. Kopli raamatukogu avati 15. septembril 1926. 1930. aastate lõpul kerkis päevakorrale uue koolimaja ehitamine Koplisse, kuhu oleks uued ruumid saanud ka raamatukogu. 1993. aastal koliti lõpuks uutesse ruumidesse Uus-Maleva 1a. Raamatukogu on suletud alates 1. juunist 2008. Kopli raamatukogu ajalugu Tallinna Keskraamatukogu kodulehel
Volhovi rinne

Volhovi rinne (vene keeles Волховский фронт) oli Teises maailmasõjas võidelnud Nõukogude Liidu Punaarmmee Idarinde armeegrupp. Volhovi rinne moodustati 17. detsembril 1941. aastal Leningradi rinde vasakust tiivast ja STAVKA reservidest Tihvini vasturünnaku ajal 4., 52., 59., ja 26. armeest. 1941. aasta detsembris moodustati 26. armee baasil 2. löögiarmee. 1942. aasta jaanuarist aprillini püüdsid Volhovi rinde väed Ljubani pealetungioperatsiooniga edutult murda Leningradi piiramisrõngast. 1942. aasta 23. aprillil saadeti rinne laiali ning väeosadest moodustati Volhovi operatiivgrupp, mis tegutses Leningradi rinde alluvuses. 1942. aasta 9. juunil moodustati operatiivgrupist uuesti rinne ning selle koosseisu lisati 8. armee ja 54. armee. 1942. aasta augustist kuni septembrini osalesid rinde väed koostöös Leningradi rindega Sinjavino pealetungioperatsioonis väegrupp Nordi 18. armee kaitseliinile Laadoga järve lõunakaldal. 1943. aasta jaanuaris õnnestus rindel Laadoga järvel kaitsel olevatest Saksa vägedest Pealetungioperatsioon Iskra käigus läbi murda ning taastada maismaaühendus Leningradiga. 1944. aasta jaanuarist veebruarini osales koostöös Leningradi ja 2. Balti rindega Leningradi-Novgorodi pealetungioperatsiooni Novgorodi–Luga pealetungioperatsioonis, 14. jaanuar – 15. veebruar 1944. Rinne saadeti 15. veebruaril laiali, väeüksused jaotati Leningradi ja 2. Balti rinde vahel ära ning juhtkond arvati STAVKA reservi. Armeekindral Kirill Meretskov Leningradi blokaad väegrupp Nord
Salme raamatukogu (Tallinn)

Salme raamatukogu on Tallinna Keskraamatukogu tegevuse lõpetanud haruraamatukogu, mis asus Põhja-Tallinna linnaosas aadressil Salme 12. See asus viimati Salme Kultuurikeskuse esimesel korrusel, selle pindala oli 120 m². Kogusse kuulus 2001. aastal 26 903 teavikut. Jaan Tombi nimeline Kultuuripalee asutati 1940. aastal Mustpeade Majas, samas asutati ka kultuuripalee raamatukogu. 1965. aastal kolis kultuuripalee koos raamatukoguga uude hoonesse Salme tänaval. Kultuuripalee raamatukogu anti 1991. aastal üle Tallinna Keskraamatukogule ning sellest moodustati kaks uut haruraamatukogu: Salme raamatukogu ja Tungla raamatukogu. Salme raamatukogu suleti 2006. aastal, kui Kalamaja raamatukogu sai uued ruumid ning liideti kaks lähestikku paiknevat raamatukogu. Kogud anti enamikus üle Nurmenuku raamatukogule. Ajalugu Tallinna Keskraamatukogu kodulehel
Aarna ristipuud

Aarna ristipuud on ristipuud ajaloolisel Võrumaal Põlva kihelkonna Aarna külas. Aarna ristipuud I Hiite Maja SA andmekogus. Aarna Kala teeharu ristipuud Hiite Maja SA andmekogus.