laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Simone Melchior

Simone Melchior Cousteau (sünninimi Simone Melchior; 30. detsember 1919 Toulon – 1. detsember 1990 Monaco) oli prantsuse ookeaniuurija ja sukelduja. Ta oli Cousteau ookeaniuurijate dünastia esimese põlvkonna esindaja. Ta abiellus 1937. aastal mereväeohvitseri Jacques-Yves Cousteauga. Neil sündis kaks poega: 1938. aastal Jean-Michel ja 1940. aastal Philippe. Mõlemad pojad sündisid kodus pere köögilaual. Melchior oli esimene naine, kes sukeldumisel kasutas Émile Gagnani ja Jacques Cousteau 1943. aastal leiutatud sukeldumisseadet (akvalangi). 1950. aastal ostsid Cousteau'd uurimislaeva Calypso. 1952. aastal asus Calypso oma esimesele reisile Punasele merele. Melchior oli ainuke naine pardal. 1963. aastal sai Melchiorist maailma esimene naisakvanaut, kes veetis allveelaboris Starfish House neli päeva. 1979. aastal hukkus lennuõnnetuses tema noorem poeg Philippe. Simone ise suri 1990. aastal vähki. Talle korraldati sõjaväelikud matused, mille käigus tema põrm hajutati üle Monaco mere. Prantsuse biograafiafilm "L’odyssée" (režissöör Jerome Salle, Simone Melchiori osas Audrey Tautou; 2016). Film räägib kogu Cousteau perekonna loo kuni Philippe'i surmani.  Simone Melchior – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Simone Melchior Cousteau andmekogus IMDb (inglise)
1815

◄ | 18. sajand | 19. sajand | 20. sajand | ► ◄ | 1780. aastad | 1790. aastad | 1800. aastad | 1810. aastad | 1820. aastad | 1830. aastad | 1840. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1811 | 1812 | 1813 | 1814 | 1815 | 1816 | 1817 | 1818 | 1819 | ► | ►► 1815. aasta (MDCCCXV) oli 19. sajandi 15. aasta. ... 10. aprillist 15. juulini toimus Tambora vulkaani purse, mis oli uusaja kõige võimsam vulkaanipurse. 4. juuni – Taanis andis Preisimaa Pommeri ja Rügeni ning sai vastu osa Lauenburgi hertsogiriigist. 15. oktoober – võimult kukutatud keiser Napoleon I jõudis eksiili Saint Helena saarele. 1. aprill – Otto von Bismarck, saksa poliitik, esimene riigikantsler ...
Philippe Cousteau

Philippe Cousteau (30. detsember 1940 Toulon – 28. juuni 1979 Lissabon) oli prantsuse ookeaniuurija, sukelduja, piloot ja dokumentalist. Ta oli Cousteau ookeaniuurijate dünastia teise põlvkonna esindaja. Ta oli lõpetanud filmikooli École nationale supérieure Louis-Lumière. Philippe Cousteau alustas akvalangiga sukeldumist isa Jacques Cousteau juhendamisel nelja-aastaselt. Täiskasvanuna oli ta mitme riskantse mereekspeditsiooni juht. Ta osales ka oma isa ekspeditsioonidel ja oli Calypso fotograaf ja filmioperaator. Ta on viie dokumentaalfilmi autor (režissöör ja operaator). Cousteau hukkus 1979. aastal Portugalis Lissaboni lähedal tema enda juhitud vesilennukiga Consolidated PBY Catalina toimunud lennuõnnetuses. Cousteau dokumentaalfilme on kolmel korral nomineeritud Primetime Emmyle (1978, 1978, 1980) ja ühel korral International Emmy saamiseks (1978). Philippe Cousteau ema oli Simone Melchior. Philippe oli abielus Ameerikast pärit Jan Cousteauga. Neil sündisid kaks last, tütar Alexandra (1976. aastal) ja poeg Philippe, kes sündis pärast isa surma 1980. aasta jaanuaris. Filmioperaator Piloot Mälestusmärk Prantsuse biograafiafilm "L’odyssée" (režissöör Jerome Salle, Philippe Cousteau osas Pierre Niney; 2016). Film räägib kogu Cousteau perekonna loo kuni Philippe'i surmani. Režissöör ja operaator The Cousteau Odyssey (1977) Oasis in Space (1976) Voyage au bout du monde (1976) The Undersea World of Jacques Cousteau (1966–1975, 12 osa) National Geographic Specials (1965)  Philippe Cousteau – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Philippe Cousteau andmekogus IMDb (inglise)
Veinpunane vöödik

Veinpunane vöödik (Cortinarius rufo-olivaceus) on šampinjonilaadsete seltsi vöödikuliste sugukonda kuuluv liik seeni. Veinpunane vöödik andmebaasis eElurikkus
Cousteau Selts

Cousteau Selts (inglise keeles The Cousteau Society) on Ameerika Ühendriikide mittetulundusühing, mis tegeleb okeanograafilise uurimise ja looduskaitsega. Seltsi asutas 1973. aastal ookeaniuurija ja endine meremees Jacques-Yves Cousteau. Seltsi tegevus on pühendatud planeedi ookeanide uurimisele, et tõsta inimkonna teadlikkust merede ja looduse kaitsmise vajadusest. Pärast Jacques Cousteau surma 1997. aastal asus seltsi juhtima tema lesk Francine Cousteau. Francine Cousteau (sünninimi Francine Triplet; sündinud 1946) on endine stjuardess, kes abiellus Cousteauga pool aastat pärast Simone Melchiori surma juunis 1991. Pärast abikaasa surma 1997. aastal sai Francine Cousteaust tema ainuke legaat ja testamenditäitja. Pärast Jacques Cousteau surma osales Francine Cousteau pereliikmetega juriidilistes võitlustes oma mehe rahalise ja vaimse pärandi pärast. Francine'i suhted Jacques-Yves Cousteau ja Simone Melchiori esimese poja Jean-Michel Cousteau vahel, mis olid vastuolulised juba enne 1997. aastat, halvenesid veelgi pärast isa surma. Nendevahelised vaidlused viisid kohtuprotsessini Calypso vraki omamise üle, ühelt poolt Cousteau Seltsi ja teiselt poolt Jean-Michel Cousteau Prantsuse Ookeanikampaaniate Ühingu vahel. Lõpuks andis kohus laeva Cousteau Seltsile. Cousteau Seltsi harukontorid asuvad Hamptonis, Virginias ja Pariisis. Organisatsiooni eesmärk on dokumenteerida tehtud uuringuid ja mõjutada erinevate riikide keskkonnapoliitikat. Cousteau Selts teeb koostööd UNESCO-ga. Rannikumerekeskkonna, näiteks troopiliste korallriffide kaitse Mereimetajate kaitse Kalanduse säästev areng ja tööstusliku kalapüügi piiramine, et mitte kurnata varusid Inimkonna ökoloogiline haridus (konverentsid, raamatud, dokumentaalfilmid jms)
Jean-Michel Cousteau

Jean-Michel Cousteau (sündinud 6. mail 1938 Toulon) on prantsuse ookeaniuurija, dokumentalist, sukelduja ja keskkonnakaitsja. Ta on Cousteau ookeaniuurijate dünastia teise põlvkonna esindaja. Cousteau on 1964. aastal lõpetanud Pariisis asuva École nationale supérieure d'architecture de Paris-La Villette'i arhitektuuri erialal. Oma esimese sukeldumise (äsja leiutatud SCUBA varustusega seljas) tegi ta Vahemeres isa Jacques Cousteau ja noorema venna Philippe Cousteau saatel, olles vaid seitsmeaastane. Ta veetis suurema osa oma elust meresid uurides koos perega uurimislaevade Calypso ja Alcyone'i pardal. Pärast ema Simone Melchiori surma 1990. aastal ja õigusvaidlust, mis tegi lõpu tema koostööle isaga (kohtuotsus keelas tal tekitada segadust tema ja Jacques-Yves Cousteau tegevuse vahel), asutas ta 1999. aastal Ocean Futures Society, mille missioon on uurida planeedi ookeane ja tõsta inimkonna teadlikkust vajadusest kaitsta merd ja loodust. 2003. aastal linale tulnud Greg MacGillivray dokumentaalfilmis "Coral Reef Adventure" astub Jean-Michel Cousteau üles cameo’-rollis. Cousteau tegi uue dokumentaalsarja "Ocean Adventures", mis ilmus 2006. aastal. Selle tootmist jätkati 2007. ja 2008. aastal. 2006. aasta oktoobris Cousteau juhitud ekspeditsioonimeeskond, kuhu kuulusid ka tema poeg Fabien ja tütar Céline, alustas filmimist Amazonase jõe ääres. 2006. aastal inspireeris Cousteau dokumentaalfilm "Voyage to Kure" tollast USA presidenti George W. Bushi kaitsma Papahānaumokuākea riiklikku mereparki, muutes selle oma 360 000 ruutkilomeetrise ookeanivete, saarte ja atollidega üheks suurimaks merekaitsealaks maailmas. Jean-Michel Cousteau on produtseerinud rohkem kui 70 filmi. 2015 – Santa Barbara rahvusvahelise filmifestivali Attenborough Award (koos Fabien Cousteau ja Céline Cousteauga) Cousteau dokumentaalfilme on kolmel korral nomineeritud Primetime Emmyle (1984, 1985, 1985), sealhulgas ühel korral ("Cousteau: Mississippi") osutus võitjaks (1985). Prantsuse biograafiafilm "L’odyssée" (režissöör Jerome Salle, Jean-Michel Cousteau osas Benjamin Lavernhe; 2016).  Jean-Michel Cousteau – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Jean-Michel Cousteau andmekogus IMDb (inglise)
Jan Cousteau

Jan Cousteau (sünninimi Janice Sullivan; sündinud 5. aprillil 1939 Redondo Beachis Los Angelese maakonnas USA-s) on prantsuse ookeaniuurija Philippe Cousteau lesk. Ta on ameerika päritolu endine moemodell, kes abiellus Philippe'iga Pariisis. Neil sündisid kaks last – Alexandra (1976. aastal) ja Philippe, kes sündis kuus kuud pärast isa hukkumist lennuõnnetuses. Mõlemad lapsed sündisid USA-s Los Angelese maakonnas. Abikaasa Philippe Cousteau hukkus 1979. aastal Portugalis Lissaboni lähedal tema enda juhitud vesilennukiga "Flying Calypso" toimunud lennuõnnetuses. Jan Cousteau on osalenud Cousteau meeskonnaga 20 ekspeditsioonil 12 aasta jooksul. 1978. aastal alustas Jan oma kahekümnendat Cousteau ekspeditsiooni, seekord Aafrikas Niiluse jõe äärde, koos kaheaastase tütre Alexandraga. 2000. aastal asutas Jan Cousteau koos laste Philippe'i ja Alexandraga oma abikaasa mälestuseks keskkonnakaitsega tegeleva Philippe Cousteau fondi (2003. aastast EarthEcho International pärast vaidlust nime üle Cousteau Seltsiga). Ta on olnud Alliance Française'i direktorite nõukogu liige. Jan Cousteau. earthecho.org  Jan Cousteau – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Jan Cousteau. earthecho.org
Alexandra Cousteau

Alexandra Marguerite Clémentine Cousteau, ka Alexandra Cousteau (sündinud 21. märtsil 1976 Los Angelese maakonnas USA-s) on prantsuse päritolu Ameerika Ühendriikide keskkonnaaktivist, sukelduja ja dokumentalist. Ta on Cousteau ookeaniuurijate dünastia kolmanda põlvkonna esindaja. Ta jätkab oma vanaisa Jacques-Yves Cousteau ja isa Philippe Cousteau tööd. Keskkonnaaktivistina Alexandra Cousteau rõhutab ookeani- ja veeressursside säilitamise, taastamise ja säästva majandamise tähtsust terve planeedi jaoks. Alexandra Cousteau on lõpetanud 1998. aastal Georgetowni kolledži bakalaureuse kraadiga rahvusvaheliste suhete erialal. Olles vaid seitsmeaastane, tegi ta oma esimese sukeldumise vanaisa Jacques Cousteau juhendamisel. 2000. aastal asutas ta koos venna Philippe'i ja ema Jan Cousteauga oma isa mälestuseks keskkonnakaitsega tegeleva Philippe Cousteau fondi (2003. aastast EarthEcho International pärast vaidlust nime üle Cousteau Seltsiga). 2010. aastal juhtis Alexandra Cousteau ekspeditsiooni Blue Planet: North America, mis kestis viis kuud. Uuriti kriitiliste veeprobleemide kohta USA-s, Kanadas ja Mehhikos. Cousteau ja tema meeskond filmisid Colorado jõel, USA lõunarannikul, Mehhiko lahe rannikul, Tennessee orus, Suure järvistu regioonis ja Chesapeake'i lahes. 2016 – Georgetowni Ülikooli audoktor Režissöör Expedition Blue Planet (2010–2011, telesari) 1. osa Anacostia River: In the Shadow of the Capitol (2011) Expedition Blue Planet (2009, video) Produtsent Expedition Blue Planet (2010–2011, telesari) sarja osa Age of Limits: 21st Century Water Management (2010)  Alexandra Cousteau – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Alexandra Cousteau andmekogus IMDb (inglise)
Philippe Cousteau juunior

Philippe-Pierre Jacques-Yves Arnault Cousteau, ka Philippe Cousteau, tuntud ka kui Philippe Cousteau juunior (sündinud 20. jaanuaril 1980 Santa Monicas USA-s) on prantsuse päritolu Ameerika Ühendriikide keskkonnaaktivist, sukelduja ning telesaatejuht ja -produtsent. Ta on Cousteau ookeaniuurijate dünastia kolmanda põlvkonna esindaja. Ta sündis kuus kuud pärast oma isa Philippe Cousteau hukkumist lennuõnnetuses. Cousteau on lõpetanud Šotimaal Saint Andrewsi Ülikooli ajaloo erialal. 2000. aastal asutas ta koos õe Alexandra ja ema Jan Cousteauga oma isa mälestuseks keskkonnakaitsega tegeleva Philippe Cousteau fondi (2003. aastast EarthEcho International pärast vaidlust nime üle Cousteau Seltsiga). 2007. aastal asutas ta keskkonnaettevõtte Azure Worldwide. Aastatel 2008–2011 töötas ta telekanalis Animal Planet. 2010. aastal kulutas ta palju aega naftaplatvormi Deepwater Horizon uppumisest põhjustatud ulatusliku Mehhiko lahe keskkonnakatastroofi kajastamisele. Aastatel 2010–2014 sai Cousteaust CNN Internationali erikorrespondent ja ülemaailmseid looduskaitseprobleeme uuriva sarja Going Green saatejuht. Lisaks juhtis Cousteau 2013. aastal CNN-i saadet Expedition Sumatra, kaheksaosalist sarja, mis käsitles Indoneesia Sumatra metsade hävitamise kriisi. Cousteau on pidanud keskkonnateemalisi loenguid ÜRO-s, Harvardi Ülikoolis ja teistes institutsioonides. Cousteau telesaateid on kolmel korral nomineeritud Daytime Emmyle (2017, 2018, 2019). Produtsent Drop in the Ocean (2019) Caribbean Pirate Treasure (2018, 13-osaline telesari) Xploration Awesome Planet (2014–2018, 65-osaline telesari) Shark Week (2016)  Philippe Cousteau juunior – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Philippe Cousteau juunior andmekogus IMDb (inglise)
Samarõhupind

Samarõhupinnaks nimetatakse pindu seisvas vedelikus, mille kõigis punktides valitseb ühesugune rõhk. Samarõhupinna võib leida võrrandist a → d → s = a x d x + a y d y + a z d z = 0 , {\displaystyle {\vec {a}}{\vec {d}}s=a_{x}dx+a_{y}dy+a_{z}dz=0,\,} kus a → = a x , a y , a z {\displaystyle {\vec {a}}=a_{x},a_{y},a_{z}} on kiirendus ja d → s {\displaystyle {\vec {d}}s} on infitesimaalne nihe ruumis. Viimane võrrand on geomeetriliselt tõlgendatav nii, samarõhupind on selline pind, mis on igas punktis risti kiirendusvektoriga. Samarõhupinna võrrand on tuletatav Newtoni kolmanda seadusest. Eeldades, et vedelik on tasakaalus, saab viimase viia kujule d p = ρ a → d → s , {\displaystyle dp=\rho {\vec {a}}{\vec {d}}s,\,} kus ρ {\displaystyle \rho } on vedeliku tihedus ja p on rõhk. Samarõhupinnal on rõhk konstantne ( p = c o n s t {\displaystyle p=const} ), mistõttu d p = 0 {\displaystyle dp=0} ning järelikult a → d → s = 0. {\displaystyle {\vec {a}}{\vec {d}}s=0.} Sagedane erijuht on absoluutne tasakaal, mil vedelikule mõjub vaid raskuskiirendus. Üldsust kitsendamata võib koordinaatsüsteemi valida nii, et a z = − g {\displaystyle a_{z}=-g} ja a x = a y = 0 {\displaystyle a_{x}=a_{y}=0} , kus z koordinaat tähistab kõrgust maapinnast. Ülalseisvast võrrandist leiame, et − g d z = 0 , {\displaystyle -gdz=0,\,} millest järeldub, et d z = 0 {\displaystyle dz=0} . Viimast võrdust integreerides leiame pinna võrrandi: z = c o n s t . {\displaystyle z=const.\,} Seega on absoluutse tasakaalu korral kõik vedelikus olevad rõhtsad pinnad samarõhupinnad. Üks neist on vabapind, see tähendab vedeliku ja gaasilise keskkonna eralduspind. Hüdrostaatika põhivõrrand Samarõhujoon
Fabien Cousteau

Fabien Cousteau (sündinud 2. oktoobril 1967 Pariisis) on prantsuse akvanaut, ookeanide looduskaitsja ja dokumentalist. Ta on Cousteau ookeaniuurijate dünastia kolmanda põlvkonna esindaja. Ta on lõpetanud Bostoni Ülikooli keskkonnaökonoomika erialal. Jacques Cousteau esimese lapselapsena veetis ta oma varased aastad oma vanaisa uurimislaevadel Calypso ja Alcyone ning õppis oma neljandal sünnipäeval sukelduma. Aastatel 2000–2002 oli ta National Geographicu kaastööline ja tegi koostööd telesaadetega, mille eesmärk oli muuta avalikkuse suhtumist haidesse. Aastatel 2003–2006 produtseeris ta CBS-i eetris olnud dokumentaalfilmi "Mind of a Demon". Koostöös insener Eddie Pauliga loodi 4,3 m pikkune ja 540 kg kaaluv elutruu hai-allveelaev nimega "Troy", mis võimaldas tal sukelduda haide maailma. Järgmised neli aastat (2006–2010) osales Cousteau koos oma isa Jean-Michel Cousteau ja õe Céline'iga PBS-i sarjas "Ocean Adventures", mis oli inspireeritud tema vanaisa 1978. aasta PBS-i sarjast "Ocean Adventures". 2014. aasta 1. juunil laskus Cousteau koos võttegrupiga veealuse ekspeditsiooni Mission 31 raames allveelaborisse Aquarius Reef Base. Nad veetsid 31 päeva vee all filmides ja teaduslikke andmeid kogudes. 2015 – Santa Barbara rahvusvahelise filmifestivali Attenborough Award (koos Jean-Michel Cousteau ja Céline Cousteauga)  Fabien Cousteau – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Fabien Cousteau andmekogus IMDb (inglise)
Céline Cousteau

Céline Cousteau (sündinud 6. juunil 1972 Los Angelese maakonnas USA-s) on prantsuse päritolu Ameerika Ühendriikide keskkonnaaktivist ja dokumentalist. Ta on Cousteau ookeaniuurijate dünastia kolmanda põlvkonna esindaja. Ta on lõpetanud 1994. aastal Skidmore'i kolledži, kus ta õppis psühholoogia erialal. Ta sai School for International Trainingist magistrikraadi kultuuridevahelises juhtimises. Osa oma noorusest veetis Céline Cousteau koos perega vanaisa uurimislaeval Calypso. Üheksa-aastasena võeti ta kaasa ekspeditsioonile Amazonasesse. Ekspeditsioon kestis 18 kuud, millest 2 nädalat retkeldi džunglivetes, mis olid välismaailmale veel suuresti tundmatud. Just selle kogemuse kaudu hakkas Cousteau tundma õppima mitte ainult keskkonna, vaid ka inimkonna omavahelisi seoseid. Aastatel 2006–2010 osales ta koos oma isa Jean-Michel Cousteau ja venna Fabien Cousteauga PBS-i sarjas "Ocean Adventures", mis oli inspireeritud tema vanaisa 1978. aasta PBS-i sarjast "Ocean Adventures". 2015 – Santa Barbara rahvusvahelise filmifestivali Attenborough Award (koos Jean-Michel Cousteau ja Fabien Cousteauga) 2023 – Aveiro Ülikooli audoktor  Céline Cousteau – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Céline Cousteau andmekogus IMDb (inglise)
Santa Barbara rahvusvaheline filmifestival

Santa Barbara rahvusvaheline filmifestival (inglise keeles Santa Barbara International Film Festival; akronüüm SBIFF) on Ameerika Ühendriikides Santa Barbaras toimuv iga-aastane filmifestival. Esimene festival toimus 1989. aastal. Festivalil linastub üle 200 mängufilmi ja lühifilmi erinevatest riikidest ja piirkondadest. Festivalil jagatakse paarkümmend auhinda, sealhulgas Kirk Douglase auhinda panuse eest filmikunsti. 2007 – Kirk Douglas 2008 – John Travolta 2009 – Ed Harris 2010 – Quentin Tarantino 2011 – Harrison Ford 2012 – Michael Douglas 2013 – Robert De Niro 2014 – Forest Whitaker 2015 – Jessica Lange 2016 – Jane Fonda 2017 – Warren Beatty 2018 – Judi Dench 2019 – Hugh Jackman 2020 – Martin Scorsese 2023 – Michelle Yeoh 2024 – Ryan Gosling
Voldiline tindik

Voldiline tindik (Coprinopsis atramentaria) on šampinjoniliste (Agaricaceae) sugukonda, šampinjonilaadsete (Agaricales) seltsi kuuluv liik seeni. Voldiline tindik andmebaasis eElurikkus.
Calypso (uurimislaev)

Calypso oli prantsuse ookeaniuurija Jacques-Yves Cousteau uurimislaev. Briti kuningliku mereväest 1947. aastal maha kantud miinijahtija sai Cousteau enda kasutusse 1950. aastal. Ta ehitas laeva ümber ekspeditsioonilaevaks, mis oli kohandatud toetama sukeldumist, allveefotograafiat ja okeanograafilisi uuringuid. See hõlmas helikopteri maandumisplatsi laeva pardal, teadusvarustust, veealust vaatluskambrit (kolm meetrit allpool veepiiri), ühe- ja kahemehelisi Cousteau projekteeritud miniallveesõidukeid (SP-350 Denise). 11. jaanuaril 1996 põrkas Calypso Singapuri sadamas kokku praamiga ja uppus. Laev viibis vee all 17 päeva, misjärel see tõsteti veepinnale ja pukseeriti Prantsusmaale. 1998. aastal, pärast Cousteau surma, pukseeriti Calypso Marseille' sadamast Prantsusmaa Atlandi ookeani rannikul asuvasse La Rochelle'i meremuuseumi. Samal ajal teatati plaanist teha laevast ujuvmuuseum. Sellele järgnes terve rida juriidilisi ja muid takistusi restaureerimis- ja konserveerimistööde alustamisel. Francine Cousteau, kellest sai pärast abikaasa surma Cousteau Seltsi president, suhted Jacques Cousteau poja Jean-Michel Cousteauga, mis olid vastuolulised juba enne 1997. aastat, halvenesid veelgi pärast isa surma. Nendevahelised vaidlused viisid kohtuprotsessini Calypso vraki omamise üle, ühelt poolt Cousteau Seltsi ja teiselt poolt Jean-Michel Cousteau Prantsuse Ookeanikampaaniate Ühingu vahel. Lõpuks andis kohus laeva Cousteau Seltsile.
Rothschildid

Rothschildid on suur mõjuvõimas Siioni pankurite suguvõsa, kes aitasid rajada Iisraeli riiki Rothchildid teenisid oma varanduse sõjavõlakirjadega. Napoleoli sõdade ajal laenasid Rothschildid nii Prantsusmaale kui Inglismaale, mis võimaldas neil turumanipulatsioonide abil teenida tohutuid summasid. 19. sajandi jooksul kuulus perekonnale nii maailma kui ka tänapäevase maailma ajaloo suurim eravarandus. Rothchildidide varandus (ettevõtted, kinnisvara, kunst) ei ole avalik. Ilmselt rohkem kui $1'000 miljardit, kuid võibolla kuni $500'000 miljardit. Samuti peitub selle perekonna tõeline jõud väidetavalt diplomaatide ja variisikute võrgustikus. Rothchildid on suguluses Oppenheimide ja Schiffide pangandus suguvõsadega. Väidetavalt kontrollib see perekond Lääneriikide (USA, Inglismaa, Prantsusmaa, Saksamaa jt) keskpankasid ja rahandust. Vandenõu teoreetikud seovad perekonda Illuminaatide ja Vabamüürlastega, ning neid kahtlustatakse mitmete revolutsioonide ja sõdade rahastamises. S.h. kuid mitte ainult Prantsusmaa revolutsioon; terrorirezhiimi abil mitmete USA presidentide ja Euroopa monarhide tapmises, kes neil tee peal ees olid; kommunismi propageerimine; ning Venemaa kommunistlik revolutsioon terrorirezhiimi abil maailmasõdade algatamine jne
Injektor

Injektor on aurujoa abil aurukatlasse toitevett suruv jugapump. Injektori võttis kasutusele 1858. aastal prantslane Henri Giffard.
2027. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

2027. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused toimuvad 2027. aastal Eestis Otepääl Tehvandi spordikeskuses. Otepääl toimub esmakordselt laskesuusatamise MM. Võistlus on 2026.-27. aasta laskesuusatamise maailmaarikavõistluste tipphetk, kuid ei kuulu selle edetabelisse (välja arvatud riikide edetabelis). Otepää valiti MM-i korraldajaks Salzburgis 16. septembril 2022. aastal toimunud Rahvusvahelise Laskesuusatamise Liidu 15. kongressil. Otepää võitis konkurendi Kontiolahti ees. Otepää MM IBU ametlikul veebilehel
Viiratsi kalmistu

Viiratsi kalmistu (ka Viljandi Uus-Jaani kalmistu või Viljandi vaestekalmistu) on kalmistu Viljandi kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Vana-Võidu külas Viljandi vallas Viljandi maakonnas. Nimetusena kasutatakse küll 'Viiratsi kalmistut', aga kalmistu asub Tartu maanteest Vana-Võidu küla pool. Viiratsi alevik jääb täpselt üle maantee. Kalmistu peavärav asub Viljandi linna piirist umbes 0,5 km kaugusel Tartu maantee vasakus (loodepoolses) ääres. Kalmistu on piiratud madala (0,5–0,7 meetri kõrguse) kivikuhjatisega, mis esiküljel (maantee pool) on laotud kiviaiana. Väravaava piirasid kaks umbes 1 m kõrgust neljakandilist graniitposti, millest parempoolne on alles. Väravalehti pole säilinud. Kalmistu pindala on umbes 0,35 hektarit. Kalmistu põhjaosas on suurema (umbes 7*10 meetrit) hauakabeli vare. Kalmistu kaguosas on suurem hauaplts, mida ääristab 8 kettpiirde posti. Sinna on maetud Austria-Ungari sõjavange Esimese maailmasõja ajast. Kalme on 1938. aastal olnud üle kümne. Kalmistu ei ole kultuurimälestisena muinsuskaitse all. Kalmistu on rajatud 19. sajandi lõpul või 20. sajandi algul Viljandi Jaani koguduse poolt. Kuna vana kalmistu Jaani osasse maeti järjest rohkem väljaspool Viljandi linna tollaseid piire pärinevaid lahkunuid, otsustati eelkõige Kivistiku linnaosa inimestele rajada uus kalmistu. Inimesed aga eelistasid endiselt vana kalmistut. Alates 1920. aastatest maeti siia ka Viljandi linnale kuuluva Viiratsi vanadekodus lahkunuid, siit on pärit ka nimetus 'vaestekalmistu'. Viljandi Jaani kogudus Viljandi vana kalmistu "Meil ei ole siin jäädawat linna... Pilk Viljandi kalmistuile ja nende ajaloole. Surnute linn ületab elanikkude arvult mitmekordselt elavate linna". Oma Maa nr 26, 28. veebruar 1938. Lk 4 "Meil ei ole siin jäädawat linna... Pilk Viljandi kalmistuile ja nende ajaloole. Surnute linn ületab elanikkude arvult mitmekordselt elavate linna". Oma Maa nr 26, 28. veebruar 1938. Lk 4 Maire Sala. "Viljandi Jaani (vaeste) kalmistu". // "Viljandimaa kalmistute lugu". Viljandi 2007. Lk 74 Kaie Mölter. "Gümnasist korraldab vaeste kalmistul talgud". Sakala, 11. oktoober 2024
Eptesicus

on perekond nahkhiirlaste sugukonnast. Nb! Loetelu pole täiuslik! Jätkamine on kõigile lubatud (Eptesicus anatolicus) (Eptesicus andinus) (Eptesicus bobrinskoi) (Eptesicus bottae) (Eptesicus brasiliensis) (Eptesicus chiriquinus) (Eptesicus furinalis) (Eptesicus nilssoni) (Eptesicus kobayashii) (Eptesicus orinocensis) (Eptesicus pachyomus) (Eptesicus japonensis) (Eptesicus isabellinus) (Eptesicus innoxius) (Eptesicus hottentotus) (Eptesicus ulapesensis)