laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
María Corina Machado

María Corina Machado Parisca (sündinud 7. oktoobril 1967 Caracases) on Venezuela opositsioonipoliitik ja tööstusinsener, kes oli aastatel 2011–2014 Venezuela Rahvusassamblee valitud liige. Machado astus poliitikasse 2002. aastal hääletuste jälgimise ühenduse "Súmate" asutaja ja juhina. 2018. aastal nimetati ta üheks BBC „100 naisest“. Machadot peetakse Venezuela opositsiooni juhtfiguuriks; Nicolás Maduro valitsus keelas Machadol Venezuelast lahkuda. Machado kandideeris 2012. aasta Venezuela presidendivalimistel, kuid kaotas opositsiooni eelvalimistel Henrique Caprilesile. 2014. aasta Venezuela protestide ajal oli Machado üks Nicolás Maduro valitsuse vastaste protestide korraldamise juhtfiguure. 2019. aastal, keset Venezuela presidendikriisi, teatas ta, et kandideerib teist korda presidendiks, kui presidendi kohusetäitja Juan Guaidó üleskutse valimiste korraldamiseks on edukas; lõpuks jäid Guaidó jõupingutused siiski viljatuks. Machado oli liikumise Vente Venezuela presidendikandidaat 2023. aasta ühisplatvormi eelvalimistel, aga 30. juunil 2023 diskvalifitseeris Venezuela peakontrolör ta viieteistkümneks aastaks. Eelvalimised toimusid 22. oktoobril 2023. Machado võitis 93% häältest. Nendel sisevalimistel osales 2,6 miljonit inimest. Venezuela ülemkohus kinnitas Machado diskvalifitseerimise 2024. aasta jaanuaris. Pärast eelvalimiste võitu kuulutati Machado 2024. aasta presidendivalimiste opositsioonikandidaadiks, aga 22. märtsil 2024 asendati ta Corina Yorisega. Yorisel ei õnnestunud end kandidaadiks registreerida ning ajutiselt asendas teda Edmundo González Urrutia. Euroopa Nõukogu andis Machadole 2024. aastal Václav Haveli nimelise inimõiguste auhinna. Machado formally wins Venezuela primary, government warns against foreign interference (Reuters) María Corina Machado is winner of Venezuela opposition primary that the government has denounced (Reuters) Venezuela opositsioonijuht lubab osaleda valimistel keelule vaatamata (ERR) Havel Prize awarded to Maria Corina Machado
Ultimax 100

Ultimax 100 on Singapuri kergekuulipilduja, mis kasutab laskemoona 5.56×45mm NATO. Relva töötasid välja ettevõtte Chartered Industries of Singapore relvurid Ameerika Ühendriikide inseneri L. James Sullivani juhendamisel. See relv on täpne ning üks maailma kergemaid kuulipildujaid. Singapuri maaväe uue toetusrelva väljatöötamine algas aastal 1978. Kokku on sellest neli mudelit (Mark 1–4). Peale Singapuri on suuremad kogused seda relva ka Horvaatial ja Filipiinidel.  Ameerika Ühendriigid  Bosnia ja Hertsegoviina  Brunei  Fidži  Filipiinid  Horvaatia  Indoneesia  Paapua Uus-Guinea  Peruu  Saalomoni Saared  Serbia  Singapur  Sloveenia  Zimbabwe  Tai  Tšiili Kareni Rahvuslik Vabastusarmee Tamili Eelami Vabastustiigrid Uus Rahvaarmee STK 50MG Capie, David (2004). Under the Gun: The Small Arms Challenge in the Pacific. Wellington: Victoria University Press. Lk 70–71. ISBN 978-0864734532. Richard Jones; Andrew White (2008). Jane's Guns Recognition Guide. HarperCollins. Lk 399. ISBN 978-0-00-726645-6. Richard Jones (2010) [2009]. Jane's Infantry Weapons. Jane's Information Group. Lk ?. ISBN 978-0-7106-2869-5. Andrew, C. Tillman (august 1989). "IDR test report: Ultimax light machine gun—the ultimate in controllability". Jane's International Defence Review. Jane's Information Group: 1093–1095. ISSN 0020-6512.
Taavet Niller

Taavet Niller on eesti muusik ja muusikapedagoog. (sündinud 13. juulil 1988). Kuulub ansamblitesse Curly Strings ja Tintura. Ta õpetab Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis kontrabassi ja juhendab pärimusmuusika ansambleid.
Noëlle Boisson

Noëlle Boisson (sündinud 1. detsembril 1944) on prantsuse filmimonteerija, kes on pälvinud neli Césarit ja on olnud nomineeritud Oscarile. Ta on lõpetanud 1966. aastal Pariisis filmikooli École nationale supérieure Louis-Lumière. Boisson on abielus mängu- ja reklaamifilmirežissööri Dominique Cheminaliga (s. 1940). Varasemast abielust režissöör Jacques Doilloniga (s. 1944) on tal tütar Lola Doillon (s. 1975), kellest sai filmilavastaja. Ta on monteerinud üle 50 filmi, sealhulgas mitu Jean-Jacques Annaud' filmi, nende seas "Seitse aastat Tiibetis" (1997) ja "Vaenlane värava taga" (2001). 1983 – parima montaaži César – "Qu'est-ce qui fait courir David?" 1989 – parima montaaži César – "Karu" 1991 – parima montaaži César – "Cyrano de Bergerac" 2005 – parima montaaži César – "Kaks venda" 1990 – parima montaaži Oscar – "Karu" 1993 – parima montaaži César – "Armuke" 1996 – parima montaaži César – "Husaar katusel" Noëlle Boisson andmekogus IMDb (inglise)
Eneken

Eneken on eesti naisenimi. 2024. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Eneken 105 naisel, mis oli populaarsuselt 780. naisenimi. Vanim Eneken oli vanuserühmas 80–84, noorim vanuserühmas 0–4, keskmise vanusega 47 aastat. Kõige populaarsem oli eesnimi Eneken vanuserühmas 45–49, kus neid on 10 000 elaniku kohta 3,88. Kõige levinum oli eesnimi Eneken Põlva maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 2,48. Eneken Aksel, eesti näitleja Eneken Helme, eesti kirjandustoimetaja Eneken Laanes, eesti kirjandusteadlane Statistikaamet. (vaadatud 7. oktoober 2024). Eneken statistikaameti andmebaasis
Philippe Rousselot

Philippe Rousselot (sündinud 4. septembril 1945 Brieys Meurthe-et-Moselle'i departemangus) on prantsuse filmioperaator ja filmirežissöör, kes on pälvinud operaatoritöö eest kolm Césarit ja ühe Oscari. Ta on lõpetanud 1966. aastal Pariisis filmikooli École nationale supérieure Louis-Lumière. Ta on operaatorina filminud üle 70 mängufilmi, seejuures töötanud koos selliste filmilavastajatega kui Jon Amiel, Jean-Jacques Annaud, John Boorman, Tim Burton, Miloš Forman, Neil Jordan, Steve Kloves, Baltasar Kormákur, Sydney Pollack, Robert Redford, Guy Ritchie ja David Yates. Ta on ka ise proovinud kätt filmirežisöörina. Tema ainus täispikk mängufilm, romantiline draamafilm "The Serpent's Kiss" ("Mao suudlus"; filmimuusika Goran Bregović; peaosades Ewan McGregor, Greta Scacchi ja Pete Postlethwaite) valmis 1997. aastal ning samal aastal valiti see 20 filmi hulka, mis konkureerisid Cannesi filmifestivalil Kuldsele Palmioksale (võitis jaapani film). 1981 – parima operaatoritöö César – "Diva" ("Diiva") 1986 – parima operaatoritöö César – "Thérèse" 1992 – parima operaatoritöö Oscar – "A River Runs Through It" ("Seal, kus jõgi voolab") 1994 – parima operaatoritöö BAFTA – "Interview with the Vampire" ("Intervjuu vampiiriga") 1994 – parima operaatoritöö César – "La Reine Margot" ("Kuninganna Margot") 1983 – parima operaatoritöö César – "La Lune dans le caniveau" 1985 – parima operaatoritöö BAFTA – "The Emerald Forest" 1987 – parima operaatoritöö Oscar – "Hope and Glory" 1987 – parima operaatoritöö BAFTA – "Hope and Glory" 1988 – parima operaatoritöö BAFTA – "L'Ours" ("Karu") 1988 – parima operaatoritöö BAFTA – "Dangerous Liaisons" ("Ohtlikud suhted") 1988 – parima operaatoritöö César – "L'Ours" ("Karu") 1989 – parima operaatoritöö César – "Trop belle pour toi" 1990 – parima operaatoritöö Oscar – "Henry & June" ("Henry ja June") 1997 – Kuldne Palmioks – "The Serpent's Kiss" ("Mao suudlus") Philippe Rousselot andmekogus IMDb (inglise)
Tahke elektrolüüt

Tahke elektrolüüt, ka tahkiselektrolüüt, on tahke aine, milles vähemalt üht liiki (negatiivsed või positiivsed) ioonid on nii liikuvad, et saavad tekitada elektrivoolu. Seega põhineb tahkete elektrolüütide elektrijuhtivus eelkõige ioonidel, mitte elektronidel nagu metallide elektrijuhtivus. Tahked elektrolüüdid on kesksed komponendid kõrgtemperatuurilistes kütuseelementides ja tahkisakues, samuti mõnda tüüpi andurites, eriti hapnikuandurites, mida kasutatakse mootorsõidukites. Enamikus ioonkristallides saavad vaid üksikud ioonid liikuda, seega on ioonjuhtivus väike. Tahkest elektrolüüdist või tahkest ioonjuhist räägitakse tavaliselt ainult siis, kui elektrijuhtivus σ on vähemalt vahemikus 10−10 ≤ σ ≤ 10−4 S cm−1. Eriti hea juhtivusega tahkeid elektrolüüte nimetatakse superioonjuhtideks.Nende juhtivus võib olla näiteks vahemikus 10−4 ≤ σ ≤ 10−1 S cm−1. Seni tuntud superioonjuhid koosnevad enamasti suurte anioonidega kristallivõrest, milles suhteliselt väikesed katioonid nagu Ag +, Cu+ või Li+ on suure liikuvusega. Eri autorid määratlevad üliioonjuhtide vahemikku erinevalt. Nii loetakse superioonjuhtideks kõiki aineid, mille ioonjuhtivus on nende sulamistemperatuurist palju madalamal temperatuuril suurem kui 0,1 S cm−1, või siis need, mille juhtivus σ on toatemperatuuril umbes 10−2 S cm−1. Tahkeid elektrolüüte saab liigitada liikuva iooni järgi anioonjuhtideks ja katioonjuhtideks. Anioonjuhid on näiteks oksiidide ja fluoriidi ioonjd, katioonjuhtidena on tuntud prootonid, hõbeda, liitiumi ja naatriumi ioonid. Samuti on olemas orgaanilised tahked elektrolüüdid, mis põhinevad enamasti polümeeridel (vt ioonjuhtiv elektroaktiivne polümeer), ja anorgaanilised kristallilised või amorfsed tahked elektrolüüdid. Oksiidioonjuhtidest on tuntud ütriumiga stabiliseeritud tsirkooniumdioksiid, mida kasutatakse hapnikuandurites või tahkeoksiid-kütuseelementides 650–1000 °C juures . Peamine fluoriioonide juht koosneb legeeritud lantaanfluoriidist. Naatriumiioonjuhina on kasutusel naatrium-β-aluminaat. Paljude |iooniselektiivsete elektroodide keskseks komponendiks on iooniselektiivne membraan, mille moodustab tavaliselt tahke elektrolüüt. Näiteks fluoriidiselektiivse elektroodi fluoriidiioonide suhtes tundlik membraan koosneb fluoriioonjuhist, tavaliselt lantaanfluoriidi monokristallist. Tahked elektrolüüdid leiavad rakendust paljude kütuseelementide membraanides, samuti gaaside, näiteks CO2 andurites. Tahkeid elektrolüüte kasutatakse ka keemilistes vooluallikates (patareides), eriti õhukese kilena naatriumväävelakudes ja naatriumnikkelkloriidakudes (ingl ZEBRA battery). Alates 1972. aastast on enamikus südamestimulaatorites vooluallikaks liitiumjodiidelektrolüüdiga liitiumjoodaku. Ulrich Guth: Solid Electrolytes. In: Encyclopedia of Applied Electrochemistry. Springer, New York 2014, ISBN 978-1-4419-6996-5, Lk 1989–1993. Ulrich Guth: Solid State Electrochemistry, Electrochemistry Using Solid Electrolytes. In: Encyclopedia of Applied Electrochemistry. Springer, New York 2014, ISBN 978-1-4419-6996-5, Lk 2040–2041. Rait Piir. "Murrangulised uued akud võivad turule jõuda juba lähiaastatel". Vaadatud 30.09.2024.
Aix-en-Ergny

Aix-en-Ergny on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Aix-en-Ergny asub u. 32 km Boulogne-sur-Merist kagus, tee D148E ääres. Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Alette

Alette on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Alette asub u. 3 km Montreuil-sur-Merist kirdes, tee D151 ääres. Kirik. 12. sajandil ehitatud torn koosnes neljast kolmekordsest aknast, mida eraldasid väikesed orvad. See sai 1544. aastal tugevalt kannatada ja kolm akendeta külge tuli rekonstrueerida. Torn pärineb 1585. aastast. Torn on klassifitseeritud ajaloomälestiseks. Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Avesnes

Avesnes on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Avesnes asub u. 19 km Montreuil-sur-Merisr kirdes, tee D129 E1 ääres. Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Bécourt

Bécourt on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Bécourt asub u. 20 km Boulogne-sur-Merist kagus tee D156 ääres. Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
The Odessa Journal

The Odessa Journal (Odessa ajakiri) on digitaalne ajaleht, mille asutas 2020. aasta alguses itaalia ettevõtja Ugo Poletti, et tutvustada ingliskeelsele lugejaskonnale „Odessa kultuuri, majandust ja ajaloolisi vaatamisväärsusi“. 2020. aastal kujunes ajaleheht suurimaks ingliskeelseks ajaleheks Lõuna-Ukrainas. Pärast Venemaa sissetungi Ukrainasse on ajaleht läinud üle sõja üksikasjalikule kajastamisele. "News from Odessa-journal.com". ground.news. Vaadatud 30. aprillil 2023. Muccilli, Dario Pio. "Speaking to the Odessa Journal, by Dario Pio Muccilli, Foreign Correspondent". www.star-revue.com. Vaadatud 30. aprillil 2023. Koduleht
Filmimontaaž

Filmimontaaž on filmi järeltootmise (post-production) loominguline ja tehniline etapp, kus filmitud ja salvestatud materjalist ühendatakse pilt ja heli ühtseks tervikuks. Filmimontaažiga tegelevat filmitegijat nimetatakse filmimonteerijaks. Eesti filmi andmebaas sisaldab üle 1000 (!) filmimonteerija nime ja nende filmograafiat. Montaaž Monteerijad. Eesti Filmibaas, efis.ee Filmimontaaž. arhiiv.err.ee
Giovanni Battista Foggini

Giovanni Battista (Giambattista) Foggini (25. aprill 1652 – 12. aprill 1725) oli Itaalia skulptor, kes töötas Firenzes ja oli tuntud peamiselt oma väikeste pronkskujude poolest. Firenze skulptor Giovanni Battista Foggini sündis 25. aprillil 1652. Pärast väljaõpet Firenzes saatis Toscana suurhertsog Cosimo III 1673. aastal noore Giovanni Battista Rooma uude Accademia Fiorentinasse, mida juhtisid maalikunstnik Ciro Ferri ja skulptor Ercole Ferrata. Viibimine Roomas oli tema arengule kunstnikuna otsustav. Foggini hiline barokkstiil osutus Firenzes väga mõjuvõimsaks, kuhu ta naasis 1676. aastal. Foggini nimetati Medici õukonna skulptoriks 1686. aastal, kui ta võttis üle Borgo Pinti töökoja, mis kuulus kunagi Giambolognale ja seejärel Pietro Taccale. Foggini valmistas arvukalt suurhertsogliku perekonna liikmete portreid, samuti väikesemahulisi pronkskujusid mütoloogiliste või allegooriliste teemadega, mis tõid talle suurt edu. 1694. aastal, pärast oma arhitektuurilisi töid Palazzo Medici Riccardis, nimetati Foggini õukonna arhitektiks. Ta sai ka Galleria dei Lavori (praegu Opificio delle Pietre Dure) direktoriks, mis oli kivist intarsia tööde manufaktuur, mille jaoks ta tegi palju kujundusi. Foggini suri aprillis 1725 ja maeti Santa Maria del Carmine'i. "Florentine Sculptor Giovanni Battista Foggini was born on 25 April 1652. – Italian Art Society". www.italianartsociety.org. Vaadatud 8. oktoobril 2024. "Giovanni Battista Foggini (The J. Paul Getty Museum Collection)". The J. Paul Getty Museum Collection (inglise). Vaadatud 8. oktoobril 2024.
Beussent

Beussent on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Beussent asub u. 11 km Montreuil-sur-Merist põhja pool, tee D127 ääres. Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Bezinghem

Bezinghem on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Bezinghem asub u. 24 km Boulogne-sur-Merist kagus, tee D127E ääres. Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Bimont

Bimont on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Bimont asub u. 13 km Montreuil-sur-Merist kirdes, tee D152 ääres. Kirik Valla kaart Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Brawl Stars

Brawl Stars on mitmikmäng, mille arendas välja Soome videomängufirma Supercell. Mäng avaldati üle maailma 12. detsembril 2018 iOS ja Android platvormidel. Mängus on mitmesuguseid mängurežiime, millest igaühel on eristav eesmärk. Mängijad saavad valida enam kui 80 tegelase vahel, keda nimetatakse Brawleriteks ning kellel on erinevad võimed ja mängustiilid. Mängus Brawl Stars võitlevad mängijad mitmes mängureziimis teiste mängijate või tehisintellekti vastastega. Mängijad saavad valida erinevate Brawlerite vahel, mis on jagatud 5 harulduse vahel (Rare, Super Rare, Epic, Mythic, Legendary). Brawlereid saab lahingutes kasutamiseks avada Starr Roadi, Brawl Passi, Trophy Roadi või osta poe kaudu.
Naan

Naan (ka india lameleib) on India köögist pärit õhuke pärmitainast valge leib. Naan on pärit India loodepiirkonnast, eriti Pandžabi osariigi aladelt, kuid seda on valmistatud ka riikides nagu Myanmar, Pakistan, Bangladesh, Afganistan jt. Sõna naan pärineb pärsia keele sõnast nân, mis on üldine sõna mis tahes leiva kohta. Naani valmistatakse kuivast pärmist, nisujahust, võist, piimast, valgest suhkrust ja soolast. Küpsetussoodat võib kasutada pärmi asemel, et vähendada leiva valmistamise aega. Kõige pealt valmistatakse tainas ja kui tainas on valmis, siis jäetakse see 1–2 tunniks seisma. Tainast küpsetatakse kõrgel kuumusel (250°–300°) tandooriahjus. Naan on valminult kerge, kohev ja kuld-pruunide laikudega. Tavaline naan – nisujahust valmistatud, koheva sisemusega ja paksu välisküljega Küüslaugu naan – täidetud või ja küüslauguga, lihtne lisand toitudele Kulcha naan – helbeline tekstuur, nisujahu asemel rafineeritud valge jahu, jäikuse saamiseks võib täita kartuli või daaliga (eri kaunviljad) Peshawari naan – erinevalt teistest naanidest tarbitakse enamasti hommikusöögiks, pärit Pakistani Peshawari linnast, teistest naanidest kohevam, täis mandleid, rosinaid ja kookospähkli laaste Keema naan – täidetud vürtsika lamba- või kitselihaga, rikkalikult võiga pintseldatud, India kultuuris levinud Roghri naan – pärit Afganistanist, lisatakse taignale lisaõli pehme, padjalaadse tekstuuri saamiseks, koosneb jahust, soolast, suhkrust, pärmist, piimast, seesamiseemnetest ja nigella seemnetest Võinaan – valmistamisel kasutatakse jahu, pärmi, soola, suhkrut ja jogurtit, määritakse võiga ja peale puistatakse küüslauku Varaseim naani mainimine pärineb 14. sajandil Indias elanud poeedi Amir Khusrau memuaaridest, ta mainib kahte tüüpi moslemite söödud naani - Naan Tunuki ja Naan Tanuri. Naan Tunuk oli kerge või õhuke leib, Naan Tanuri aga raske leib ja seda küpsetati tandooris. 1520. aastatel oli naan delikatess, mida nautisid ainult aadlikud ja kuninglikud pead. 18. sajandiks oli naan Lõuna-Aasias Mogulite keskustes massidesse jõudnud. Tänapäeval võib naani leida kogu maailmas Lõuna-Aasia ja Lähis-Ida kööki pakkuvates restoranides ning see on saadaval paljudes supermarketites. Naan. Võõrsõnade leksikon. Naan www.freedomgpt.com Naan ehk india lameleib How to make Naan at home. Times of India. 11. juuni 2020. Breaking Bread. No. May–June. Forbes life india. Forbes. "Mis on naan ja kuidas seda valmistada?" Õhtuleht, 9. september 2019
Florian Wahl

Florian Wahl (sündinud 14. jaanuaril 1993 Tallinnas) on Eesti alternatiivmuusik ja õpetaja. Ta on oma loodud muusikat väljastanud 2012. aastast saati ning 2023. aastal võitis ta Eesti muusikaauhindade parima alternatiiv/indie kategooria albumi tiitli. Ta on õppinud Rocca al Mare koolis ja Eesti Humanitaarinstituudis. Ta on ka omandanud bakalaureusekraadi jaapani keeles ja kultuuris. Ta töötab Avatud Koolis KÕP-õpetajana ning 2018. aastal kolis Florian pooleteiseks aastaks Jaapanisse, et sealsetele lastele inglise keelt õpetada. Florian on sündinud ja elanud enamuse enda elust Eestis, kuid ta on pärit Saksamaalt, kust pärineb ka tema perekonnanimi Wahl. Ta räägib puhtalt eesti, inglise, saksa ja jaapani keelt. Floriani muusikat tihti kirjeldatakse kui äärmiselt mitmekesine, tema lugude peamised žanrid on elektrooniline ja popmuusika, kus esineb vaporwave, R&B, Jaapani maksimalismi jm. Tema kontserdid on originaalsed, ebatavalised ja humoorikad. Florian panustab enda esinemistesse väga palju ning justkui suunab kontserditel põhifookuse oma showdesse. Kriitik Kärt Kelder on öelnud, et "Sotsiaalne närv ning oskus kurbnaljakaid või isegi tõsisemaid nähtuseid irooniliselt sõnadesse seada on muljetavaldav. Põhimõtteliselt nagu oleks läinud kuulama stand-up'i, mis on oma teravuses ja absurdsuses ka tegelikult hea." Eesti muusikaauhinnad 2023 aasta Alternatiiv/Indie album "Flo raadio" (5081999 Records DK 2024) "Intellikõnts" (Umblu records 2023) "Katarsis garanteeritud" (2022 Umblu records) "Hingerahu kõigile" (2024) "Viimane hetero" (2024) "Mu vend on lesbi" (2024) "Kuule beebi" (2024) "Jõusaal" (2024) "Sushibaby" (2024) "Ettevaatust, Tiskre!" (2023) "Pariis" (2023) "Fuajees" (2023) "EKA" (2023) Haabmets, Rauno (26. jaanuar 2023). "Selgusid Eesti Muusikaauhinnad 2023 laureaadid". Eesti Muusikaauhinnad. Vaadatud 7. oktoobril 2024. ERR, Mariliis Mõttus | (9. september 2022). "Florian Wahl: ehk see ongi loomingulisuse essents, kui sa ei saa päris aru, kes sa oled". ERR. Vaadatud 7. oktoobril 2024. ERR, Mariliis Mõttus | (9. september 2022). "Florian Wahl: ehk see ongi loomingulisuse essents, kui sa ei saa päris aru, kes sa oled". ERR. Vaadatud 7. oktoobril 2024. "Florian Wahl". https://www.discogs.com. Vaadatud 08.10.2024. {{netiviide}}: välislink kohas |väljaanne= (juhend) ERR, Kärt Kelder, fotod Siim Lõvi | (7. november 2022). "Arvustus. Florian Wahli galakontsert jäi alasti". ERR. Vaadatud 8. oktoobril 2024. ERR, Kärt Kelder, fotod Siim Lõvi | (7. november 2022). "Arvustus. Florian Wahli galakontsert jäi alasti". ERR. Vaadatud 8. oktoobril 2024. Haabmets, Rauno (26. jaanuar 2023). "Selgusid Eesti Muusikaauhinnad 2023 laureaadid". Eesti Muusikaauhinnad. Vaadatud 7. oktoobril 2024.
Bourthes

Bourthes on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Bourthes asub u. 24 km Boulogne-sur-Merist kagus teede D128 ja D131 ristumiskoha ümbruses. Sealt saab alguse Aa jõgi. Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Campagne-lès-Boulonnais

Campagne-lès-Boulonnais on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Campagne-lès-Boulonnais asub u. 25 km Boulogne-sur-Merist kagus tee D92 ääres. Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Clenleu

Clenleu on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Clenleu asub u. 8 km Montreuil-sur-Merist kirdes teede D152 ja D128 ristumiskoha ümbruses. Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Animafest Zagreb

Maailma animafilmide festival Animafest Zagreb, ka lihtsalt Animafest Zagreb (horvaadi keeles Svjetski festival animiranog filma Animafest Zagreb) on Horvaatias Zagrebis igal aastal toimuv animafilmide filmifestival. Asutatud 1972. aastal. See on üks neljast rahvusvahelisest animafilmifestivalist, mida sponsoreerib Rahvusvaheline Animafilmide Assotsiatsioon. 1988 – joonisfilm "Eine murul", peaauhind (film esindas toona Nõukogude Liitu; režissöör Priit Pärn) 1996 – joonisfilm "1895", peaauhind (režissöörid Priit Pärn ja Janno Põldma) 2010 – joonisfilm "Tuukrid vihmas" peaauhind (režissöörid Priit Pärn ja Olga Pärn) Annecy rahvusvaheline animafilmide festival Ottawa rahvusvaheline animafilmide festival Hiroshima rahvusvaheline animafilmide festival
FN Minimi

FN Minimi (prantsuse keeles Mini Mitrailleuse ehk Minikuulipilduja) on Belgia kergekuulipilduja, mis kasutab laskemoona 5.56×45mm NATO või 7.62×51mm NATO. Mõnel pool klassifitseeritakse seda ka jao automaatrelvaks (SAW). See töötati välja FN Herstali relvatehases ning võeti kasutusele 1970ndate lõpus. Tänaseks kuulub see enam kui 40 riigi relvastusse. Minimid toodetakse Herstalis ning litsentsi alusel Ameerika Ühendriikides.  Afganistan  Ameerika Ühendriigid  Araabia Ühendemiraadid  Argentina  Austraalia  Belgia  Brasiilia  Burundi  Colombia  Egiptus  Filipiinid  Hiina  Hispaania  Holland  Horvaatia  Ida-Timor  Iirimaa  Indoneesia  Iraak  Itaalia  Jaapan  Jeemen  Kanada  Kreeka  Küpros  Leedu  Liibanon  Liibüa  Luksemburg  Läti  Malaisia  Mali  Mehhiko  Nepal  Norra  Paapua Uus-Guinea  Peruu  Poola  Portugal  Prantsusmaa  Rootsi  Senegal  Serbia  Sloveenia  Sri Lanka  Suurbritannia  Süüria  Šveits  Taani  Taiwan  Tai  Tšehhi  Tšiili  Tuneesia  Türgi  Ukraina  Ungari  Uus-Meremaa  Vietnam Acehi Vabastusliikumine Kuulipildujate loend Ares Shrike 5.56 Daewoo Precision Industries K3 FN MAG FN EVOLYS Heckler & Koch MG4 Heckler & Koch MG5 Knight's Armament Company LAMG IMI Negev M60 (kuulipilduja) PKM PKP Petšeneg (kuulipilduja) QJY-88 QJS-161 RPL-20 XM250 Ultimax 100 "FN Herstal Showcases its State-of-the-art Firepower for Land, Air, and Sea at IDEX 2015". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. märts 2015. Vaadatud 23. märtsil 2015.