laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Alma-Josephine Vellmann

Alma-Josephine Vellmann (abielludes Margevitš ) oli Läänemaa Ühisgümnaasiumi/Haapsalu Gümnaasiumi eelkäija, Haapsalu Tütarlaste Gümnaasiumi direktor 1919. aastal. Alma-Josephine Vellmann (27.12.1891–30.8.1963) õppis Peterburis Bestuževi kõrgematel naiskursustel filoloogiateaduskonna romaani-germaani keelte osakonnas, töötades seejuures lühiajaliselt kohalikes algkoolides. 1918. sügisel sai temast Tapa Haridusseltsi Keskkooli õpetaja. Sõda katkestas koolitöö ja ta leidsid uue töökoha Haapsalus. 19. detsembril 1918 alustasid Haapsalus tegevust eestikeelsed poeg- ja tütarlastegümnaasiumid. Mõlema kooli juhiks nimetati esialgu Anton Üksti. 1919. aasta 15. jaanuaril sai Haapsalu Tütarlaste Gümnaasiumi juhiks ajalooõpetaja Alma-Josephine Vellmann. Kahe kooli õpetajaskond suuresti kattus, isegi õppenõukogud olid enamasti ühised. Suvel, kui Anton Üksti oli mobiliseeritud vabadussõtta, täitis Alma ka poeglastegümnaasiumi direktori kohuseid. Kuivõrd tal selleks reaalselt võimalusi oli, on küsitav, sest juunis ta abiellus ja asus alaliselt elama Tallinna. 1919 septembris liideti kaks kooli ühiseks gümnaasiumiks. Alma siirdus pärast abiellumist koos abikaasaga USA-sse, kus perekond sattus raskustesse. 1931 naasis ta tütrega Eestisse, lahutatud abikaasa sooritas 1938 New Yorgis enesetapu. Teise maailmasõja ajal ja järel töötas Alma Margevitš (snd Vellmann) mõnda aega Tallinnas võõrkeeleõpetajana. Alma-Josephine Margevitš ( snd Vellmann) Lõuna, Kalle (19. detsember 2021). "Läänemaa esimene gümnaasium oli tütarlastegümnaasium". Lääne ELu.
Torcy (Pas-de-Calais)

Torcy on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Torcy asub 17 km Montreuilist idas tee D130 ääres ja Créquoise'i jõe orus. St. Eloi kirik, pärineb 16. sajandist Baladin - restoran, baar ja külalistemaja Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Andris

Andris on mehenimi. Mõnes riigis on kasutusel ka kirjaviisid Andriš ja Andrís. Lätis kandis sellist eesnime 2014. aastal 18 455 meest, Indoneesias üle 7000, Venezuelas üle 1900 ja Ameerika Ühendriikides üle 800 mehe. Eesti oli eesnime Andris kandjate arvult maailmas seitsmes. 2024. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Andris 253 mehel. See oli populaarsuselt 426. mehenimi. Vanim Andris oli vanuserühmas 65–69, noorim vanuserühmas 0–4. Andris oli keskmiselt 33 aasta vanune. Kõige populaarsem oli eesnimi Andris vanuserühmas 15–19, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 4,49. Nimi oli kõige levinum Valga maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 4,72. Andris Šķēle, Läti poliitik ja ettevõtja Andris Vilks, Läti poliitik Andris Kolbergs, läti kirjanik ja filmistsenarist Andris Rāviņš, Läti poliitik Andris Širjakovs, läti võrkpallur Andris Nelsons, läti dirigent Andris Piebalgs, Läti ja Euroopa Liidu poliitik ja diplomaat Andris Bērziņš, Läti poliitik, peaminister aastatel 2000–2002 Andris Seleckis, läti filmioperaator Andris Biedriņš, läti endine elukutseline korvpallur Andris Andreiko, läti kabetaja, kolmekordne maailmameister Andris Liepa, läti juurtega Venemaa ballettmeister ja endine balletitantsija jt. Andris. Forenames, vaadatud 6. oktoobris 2024. Andris. Statistikaamet, vaadatud 6. oktoober .2024. Andris statistikaameti andmebaasis
Verchin

Verchin on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Verchin asub 32 km Montreuil-sur-Merist idas tee D93 ääres. Loss, pärineb 16. sajandist 17. sajandi kantsel Leekestiilis St. Omeri kirik, pärineb 17. sajandist; keerdunud tornikiivriga, mis on põhjustatud kuivamata puidu kasutamisest. Kirik Chemin de fer d'Anvin à Calais avas raudteejaama Verchinis 1881. aastal. Raudtee suleti 1952. aastal. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Astronoomiline transiit

Astronoomiline transit on taevakeha liikumine suurema keha ja vaatleja vahel. Kindlast vaatepunktist tundub, et mööduv taevakeha kattab osa suuremast kehast. Transiit viitab juhule, kus lähemal asuv keha näib väiksemana kui kaugemal asuv keha. Juhtumeid, kus lähemal olev keha näib suuremana kui tagumine ja varjab kogu tagumise keha nimetatakse okultatsiooniks. Ühte tüüpi transiit on planeedi liikumine maapealse vaatleja ja päikese vahel. See saab juhtuda ainult vaatlejast päikesele lähemate taevakehade puhul, nimelt Kuu, Merkuur ja Veenus. Terminit võib kasutada ka, et kirjeldada sateliitide liikumist üle oma emaplaneedi. Transiit metoodikat saab kasutada, et avastada ja vaadelda eksoplaneete. Kui planeet möödub oma peremeestähest, kattes osa oma tähe valgusest, mis muidu vaatlejani jõuaks. Kui transiidi ajal mõõta valgus hulka, mis vaatlejani jõuab. Saab koostada sellest valgusgraafiku ja seal jälgida valgushulga muutust ehk valguskõverat, planeedi liikumisel tähe ja vaatleja vahel. Valguskõver võib näitata planeedi ja tähe mitmeid omadusi, näiteks tihedust. Selleks, et määrata kindlaid omadusi, tuleb mõõta transiit juhtumeid mitu korda. Siis saab leida valguskõverates korrapärasusi. Kui mitmed planeedid tiirlevad ümber sama peremeestähe võib esineda transiitides ajavarisioone(TTV), mis on põhjustatud orbiitidel olevate kehade gravitatsioonijõudude vastastik mõjust. Transiitide ajal on neli peamist kontakti, mis näitavad transiitide faasi: • Esimene kontakt: väiksem keha on väljaspool suuremat, liikudes sisse poole • Teine kontakt: väiksem keha on suurema keha ees, liikudes kaugemale sisse • Kolmas kontakt: väiksem keha on suurema keha ees, liikudes välja • Neljas kontakt: väiksem keha on väljaspool suuremat liikudes kaugemale Balles, Dana (mai 2024). "What's a transit?". National Aeronautics and Space Administration. Vaadatud 1. oktoober 2024. Street, Rachel (2018). "Transit Method". Las Cumbres Observatory. Vaadatud 6. oktoober 2024. "Exoplanet and Candidate Statistics". NASA exoplanet archive. 2018. Vaadatud 6. oktoober 2024. Sandford, Emily (veebruar 2020). "Down in Front!: The Transit Photometry Method". The Planetary Society. Vaadatud 6. oktoober 2024.
Vincly

Vincly on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Vincly asub 33 km Montreuil-sur-Merist kirdes tee D104 ääres. Püha Canterbury Thomase kirik, pärineb 16. sajandist Vallamaja Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Juvisy-sur-Orge

Juvisy-sur-Orge on vald Prantsusmaal Essonne'i departemangus Palaiseau ringkonnas. Kuulub Pariisi linnastusse. Alates 1883. aastast on Juvisy-sur-Orge'is asunud astronoom Camille Flammarioni observatoorium, mis tänapäeval kuulub Prantsusmaa Astronoomiaühingule. Linnas püstitati 1740. aastal mälestusmärk Juvisy Pyramid Jean Picardi ja Nicolas Louis de Lacaille töö mälestuseks Maa ümbermõõdu mõõtmisel. Jean-Jacques Annaud Emmanuelle Charpentier Ladji Doucouré Camille Flammarion Populations légales 2021  Juvisy-sur-Orge – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Institut des hautes études cinématographiques

Institut des hautes études cinématographiques (lühend IDHEC) oli Prantsusmaa filmikool, mis asutati teise maailmasõja ajal Marcel L'Herbier' eestvedamisel ja kellest sai selle kooli juht aastatel 1944–1969. IDHEC koolitas režissööre, produtsente, operaatoreid, helitehnikuid, filmimonteerijaid, kunstilisi juhte ja kostüümikunstnikke. Kool sai filmihariduses üsna mõjukaks ja seal said koolituse paljud silmapaistvad filmitegijad, sealhulgas Paulo Rocha, Louis Malle, Alain Resnais, Jean-Louis Trintignant, Claire Denis, Peter Lilienthal, Volker Schlöndorff, Andrzej Żuławski, René Vautier, Andre Weinfeld, Mostafa Derkaoui, Jean-Jacques Annaud, Claude Sautet, Nelson Pereira dos Santos, Patrice Leconte, Costa Gavras, Theo Angelopoulos, Jesús Franco, Omar Amiralay, Rithy Panh, Arnaud Desplechin, Claude Miller, Alfonso Gumucio Dagron ja Pascale Ferran. Aastatel 1986–1988 kool reorganiseeriti ja tegutseb tänapäeval kui La Fémis.
M26 (granaat)

M26 on Ameerika Ühendriikide käsigranaat. See võeti kasutusele umbes aastal 1952 ning see leidis kasutust Korea sõjas. Kuna selle kuju meenutab sidrunit, on selle hüüdinimi sidrunigranaat (vastupidiselt Nõukogude F-1 ja Ameerika Mk 2 ananassigranaatidele).  Ameerika Ühendriigid  Austraalia  Brasiilia  Colombia  Filipiinid  Iisrael  Jaapan  Kanada  Lõuna-Aafrika Vabariik  Lõuna-Vietnam  Nigeeria  Portugal  Põhja-Korea  Rwanda  Saksamaa  Suurbritannia LEXPEV. "M26, M26A1 & M61". Lexpev.nl. Vaadatud 3. mail 2014. "Hand Grenades". Inetres.com. Vaadatud 3. mail 2014.
Ordre des Palmes académiques

Ordre des Palmes académiques on Prantsusmaa riiklik teenetemärk teenete eest hariduses ja teaduses. Tänapäevasel kujul on see ennistatud dekreediga 4. oktoobrist 1955. Varem oli kasutusel 1808. aastal Napoleon I poolt asutatud Ordre des Palmes académiques ülikoolide silmapaistvate töötajate austamiseks. Ordenil on kolm astet: Komandör (Commandeur) Ohvitser (Officier) Rüütel (Chevalier)  Ordre des Palmes académiques – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Viimsi Sinfonietta

Viimsi Sinfonietta on Viimsi Artiumis resideeriv muusikakollektiiv, kus mängivad Eesti tippmuusikud, muusikaüliõpilased ja konkursi kaudu kutsutud 15–18-aastased muusikaõpilased. Orkestri peadirigent ja kunstiline juht on Lõuna-Aafrikast pärit Xandi van Dijk. Viimsi Sinfonietta kontsertmeister on Triin Ruubel-Lilleberg. Viimsi Sinfonietta esimene kontsert toimus Viimsi Artiumis 2024. aasta 6. oktoobril. Kavas olid Antonio Vivaldi "Neli aastaaega" Max Richteri töötluses ja Antonín Dvořáki "Serenaad". Virro, Keiu (27. september 2024). "Viimsis uue orkestri loonud Xandi van Dijk: ma tean, et see on kohutav ajastus". ERR. Vaadatud 6. oktoobril 2024.
Cigarettes After Sex

Cigarettes After Sex on Ameerika dream pop'i ansambel, mille rajas Greg Gonzales USA Texase osariigis 2008. aastal. Bändi kuuluvad Greg Gonzales, Jacob Tomsky ja Randall Miller. Varem on sinna kuulunud ka Phillip Tubbs, Greg Leah, Steve Herrada ja Emily Davis. Cigarettes After Sex on eelkõige tuntud oma eeterliku[viide?] muusikastiili ja mõtlema panevate laulusõnade tõttu ning laulja Greg Gonzalese häält on nimetatud androgüünseks. Bändi laulud räägivad enamasti armastusest ja romantikast, nagu ka nende kõige populaarsemad laulud: “Apocalypse”, “K”, “Sunsetz”, ja "Cry”. Bändi debüüt (EP) toimus 2012. aastal lauluga "Nothing's Gonna Hurt You Baby". Pärast singli "Affection" ilmumist 2015. aastal andis bänd 2017. aastal välja omanimelise debüütstuudioalbumi, mis sai positiivseid hinnanguid. Teine Cigarettes After Sex stuudioalbum "Cry" järgnes 2019. aastal. Bändi kolmas album "X's" ilmus 12. juulil 2024. Cigarettes After Sex. Pitchfork. Retrieved September 1, 2017. Cigarettes After Sex. Records. Cigarettes After Sex. Lrics. "Cigarettes After Sex". Spotify. Vaadatud 7. oktoobril 2024. Cigarettes After Sex by Cigarettes After Sex on Apple Music". Apple Music. Cigarettes After Sex Announce New Album 'X's': Hear "Tejano Blue". Stereogum.
Bolt Food

Bolt Food on veebipõhine toidu tellimise ja kohaletoimetamise platvorm, mille Bolt asutas 2019. aastal. Toidu ja toidukaubad toimetavad kohale kullerid kas jalgsi või kasutades autot, tõukeratast või jalgratast. 2023. aasta seisuga olid Bolt Foodi teenused saadaval 500 linnas ja 45 riigis. 2021. aastal asutas Bolt Food toidukaupade kiire kohaletoimetamise teenuse Bolt Market. Transpordiettevõte Bolt laiendas 2019. aasta augustis tegevust toidu kohaletoimetamise juurde, kui Bolt Food alustas teenuse pakkumist Tallinnas ning teatati plaanist laieneda veel samal aastal Lätti, Leetu ja Lõuna-Aafrikasse. Bolti tootejuht Jevgeni Kabanovi sõnul olid Bolti olemasolevad kasutajad juba pikka aega tundnud huvi toidu kohaletoimetamise teenuse järgi. 2021. aasta augustis kogus Bolt 600 miljonit eurot, et käivitada Bolt Marketi toidukaupade kohaletoimetamise teenus. 2022. aasta jaanuaris teatas ettevõte, et on kogunud 628 miljonit eurot väärtusega 7,4 miljardit eurot[küsitav], et laiendada oma transpordi ja toidu kohaletoimetamise superrakendust. 2023. aasta märtsi seisuga tegutses Bolt Food enam kui 500 linnas ja 45 riigis Euroopas, Aafrikas, Lääne-Aasias ja Ladina-Ameerikas. Keane, Jonathan. "Bolt Is Entering The Bustling Dark Store Business". Forbes (inglise). Vaadatud 8. oktoobril 2024. Schulze, Elizabeth (21. august 2019). "Uber rival Bolt launches food delivery service in Europe". CNBC (inglise). Vaadatud 8. oktoobril 2024. News, Ecommerce (21. august 2019). "Bolt launches food delivery service". Ecommerce News. Vaadatud 8. oktoobril 2024. Tucker, Charlotte (2. august 2021). "Tallinn-based Bolt lands €600 million to launch new grocery delivery, Bolt Market, in 10 European countries". EU-Startups (Ameerika inglise). Vaadatud 8. oktoobril 2024. Khanna, Prakhar (27. aprill 2021). "Popular European food delivery service, Bolt Food joins HUAWEI AppGallery". Pocketnow (inglise). Vaadatud 8. oktoobril 2024. "The story of Bolt | Bolt Blog". bolt.eu (inglise). 21. märts 2023. Vaadatud 8. oktoobril 2024.
Haiden Deegan

Haiden Deegan (sündinud 10. jaanuaril 2006) on tuntud Ameerika Ühendriikidest pärit professionaalne krossirattur. Ta on kuulus oma noores eas tehtud saavutuste tõttu. Ta võistleb nii motokrossi kui ka supercross-i võistlustel ning on oma karjääri jooksul võitnud üle kolmekümne meistritiitli. Ta võistleb mootorrattaga Yamaha YZ250F võistlusklassides 250, 250SX ja 250SMX Haiden Deegan on tuntud oma noores eas tehtud saavutuste tõttu. Kümneaastaselt sai temast noorim sportlane, kes on sooritanud krossiratta peal tagurpidi salto ning teismeeas võitis ta neli meistritiitlit ühe päevaga. Kokku on ta võitnud üle kolmekümne meistritiitli. 2023 Supermotocross World Championships 250SMX meister 2024 AMA Pro Motocross Championships 250 meister Kahekordne Monster Energy AMA Supercross Championships 250SX East Runner-Up (2024, 2023) Kolm karjääri Supermotocross World Championships 250SMX võitu Seitse karjääri AMA Pro Motocross Championships 250 võitu 2023 AMA 250SX Rookie of the Year 2023 Pro Motocross 250 Class Rookie of the Year 2024 SMX World Championships võitja Deegan, Haiden. "The Official Site of Haiden Deegan". dangerboydeegan.com (inglise). Vaadatud 1. oktoobril 2024. Deegan, Haiden. "Haiden Deegan Information and Statistics". racerxonline.com (inglise). Vaadatud 1. oktoobril 2024.
Bart the Bear

Bart the Bear (19. jaanuar 1977 Baltimore'i loomaaed – 10. mai 2000) oli isane Kodiaki karu, kes on tuntud oma arvukate esinemiste poolest mängufilmides, sealhulgas "Karu" ("The Bear"; 1988; mille eest ta pälvis laialdast tunnustust), " Valgekihv" (1991), "Sügislegendid" ("Legends of the Falls"; 1994) ja "Viimane piir" ("The Edge"; 1997). Teda dresseerisid Heber Citys asuva Wasatch Rocky Mountain Wildlife, Inc. töötajad Doug (s. 1942) ja Lynne Seus (s. 1944). Barti filmidebüüt oli 1981. aastal vesternis "Windwalker". Ta kasvas 2,9 meetri pikkuseks ja kaalus 680 kg. Filminäitlejad Robert Redford, Morgan Freeman, John Candy, Dan Aykroyd, Daryl Hannah, Annette Bening, Ethan Hawke, Steven Seagal, Tchéky Karyo, Brad Pitt, Alec Baldwin, Trevor Howard ja Anthony Hopkins esinesid kõik Barti kõrval filmides. Filmirežissöörid Jean-Jacques Annaud ja Lee Tamahori, kelle filmides esines Bart ("The Bear" ja "The Edge") , nimetasid Barti "Karude John Wayne'iks". 1998. aasta oktoobris diagnoositi Bartil vähk ja hiljem tehti talle kaks korda operatsioon, et eemaldada kasvajad paremast käpast. Vähk tuli aga tagasi, võttes talt jõu ja isu ning põhjustades soovi valuvaigisteid mitte võtta. Ta surmati 10. mail 2000 23-aastaselt. Ta maeti tema dresseerija Lynne Seusi rantšosse. Bart the Bear andmekogus IMDb (inglise)
1817

◄ | 18. sajand | 19. sajand | 20. sajand | ► ◄ | 1780. aastad | 1790. aastad | 1800. aastad | 1810. aastad | 1820. aastad | 1830. aastad | 1840. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1813 | 1814 | 1815 | 1816 | 1817 | 1818 | 1819 | 1820 | 1821 | ► | ►► 1817. aasta (MDCCCXVII) oli 19. sajandi 17. aasta. 20. jaanuar (vkj 8. jaanuar) – Tallinnas kuulutati pidulikult välja uus Eestimaa talurahvaseadus. 26. jaanuar (vkj 14. jaanuar) – kõikides Eestimaa kubermangu kihelkonnakirikutes kuulutati pühapäevasel pidulikul jumalateenistusel välja talupoegade vabadus. 8. märts (vkj 24. veebruar) – asutati Kuressaare Eesti Selts. 31. oktoober (vkj 19. oktoober) – Kuressaares loodi Johann Wilhelm Ludwig von Luce eestvõttel eesti õppekeelega elementaarkool. 8. november (vkj 27. oktoober) – Aleksander II andis Balti provintside ja Venemaa vennastekogudusele välja armumanifesti. 21. detsember – kuberner Lachlan Macquarie kiitis ametlikult heaks Briti koloonia nimetamise Austraaliaks. 12. juuli – Henry David Thoreau, USA kirjanik ja filosoof 24. juuli – Adolphe, Luksemburgi suurhertsog 11. august – Benjamin Franklin Mudge, USA geoloog ja paleontoloog 5. september – Aleksei Tolstoi, vene kirjanik 8. november – Théophile Hamel, Kanada maalikunstnik 30. november – Theodor Mommsen, saksa ajaloolane, Nobeli kirjandusauhind 1902 1. jaanuar – Martin Heinrich Klaproth, saksa keemik 18. juuli – Jane Austen, inglise kirjanik 13. september – Matthias Calonius, Soome õigusteadlane ja riigimees Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 119
Roosi nimi (film)

"Roosi nimi" (originaalpealkiri "The Name of the Rose") on 1986. aastal Jean-Jacques Annaud' lavastatud ajaloo- ja müstikafilm, mis on põhineb Umberto Eco 1980. aastal ilmunud samanimelisel romaanil. Sean Connery peaosas mängib frantsiskaani vend William of Baskerville'i, kes kutsuti lahendama surmamüsteeriumit keskaegses kloostris. Christian Slater kehastab Williami noort õpipoissi Melki Adsot, F. Murray Abraham paavsti inkvisiitorit Bernardo Guid ja Michael Lonsdale Abbotit. See ingliskeelne film oli Lääne-Saksamaa, Prantsusmaa ja Itaalia filmitootjate koostöö ning seda filmiti Roomas ja Saksamaal Rheingaus endises Eberbachi kloostris. Filmimuusika kirjutas James Horner. Film võitis mitmeid auhindu, sealhulgas BAFTA auhinna parima meespeaosatäitja eest Sean Conneryle ja Césari auhinna kategoorias "Parim võõrkeelne film". The Name of the Rose andmekogus IMDb (inglise)
Must ja valge värvides

"Must ja valge värvides" (originaalpealkiri "La Victoire en chantant") on 1976. aastal Jean-Jacques Annaud' lavastatud musta komöödia elementidega sõjafilm. Stsenaariumi kirjutas Georges Conchon. Filmimuusika autor on Pierre Bachelet. Filmi tegevus toimub esimese maailmasõja ajal Aafrika sõjatandril, kui Prantsuse väed tungisid sisse Saksa kolooniasse Kamerunis. Film on üles võetud tugeva antimilitaristliku vaatenurga alt ja on tähelepanuväärne selle poolest, et naeruvääristab Prantsuse poolt veelgi karmimalt kui Saksa poolt. Jean Carmet – seersant Bosselet Jacques Dufilho – Paul Rechampot Catherine Rouvel – Marinette Jacques Spiesser – Hubert Fresnoy Maurice Barrier – Caprice Peter Berling – isa Jean de la Croix Dora Doll – Maryvonne See prantsuskeelne film oli Lääne-Saksamaa, Prantsusmaa ja Itaalia filmitootjate koostöö. Film pälvis mitmeid auhindu, sealhulgas 1977. aastal parima võõrkeelse filmi Oscari. Black and White in Color andmekogus IMDb (inglise)
LPO-50

LPO-50 (vene keeles Легкий Пехотный Огнемет, Legkii Pehotnõi Ognemet ehk Kerge Jalaväe Leegiheitja) on Nõukogude Liidu leegiheitja. Relv arendati välja 1953. aastal, et vahetada välja teise maailmasõja aegsed leegiheitjad ROKS-2 ja -3, ning see kuulus relvastusse 1980ndateni. LPO-50 on kergekaaluline, kolme mahuti ja harkjalaga. Kuuekümnendatel toodeti seda Hiinas. Kaheksakümnendatel vahetati see Nõukogude Liidus välja relvade RPO Rõs ja RPO-A Šmel vastu. LPO-50 leidis kasutust Vietnami sõjas. Väidetavalt kasutasid Viet Congi sõdurid seda 1967. aasta Đắk Sơni veresaunas. Vähemalt üks LPO-50 oli kasutuses rünnakus Ameerika Ühendriikide merejalaväebaasile Con Thienis (samuti 1967). Lõuna-Vietnami võimud näitasid kolme sellist vaenlaselt konfiskeeritud leegiheitjat 1972. aastal Saigonis avalikkusele. Ligi kuus sellist leegiheitjat oli enne 2001. aastat Iiri Vabariikliku Armee relvastuses. Seda relva kasutati 1989. aastal rünnakus Briti armee kontrollpunktile. Ajutine Iiri Vabariiklik Armee  Hiina  Ida-Saksamaa  Iraak  Nõukogude Liit  Süüria  Vietnam РУКОВОДСТВО ПО ЛЕГКОМУ ПЕХОТНОМУ ОГНЕМЕТЫ ЛПО-50. Moscow: USSR Ministry of Defense. 1957. "The LPO-50 Flamethrower". Sword of the Motherland Foundation. Vaadatud 28. märtsil 2015. manhhai (19. detsember 2011), Quang Tri 1967 (15) - Captured Viet Cong Weapons, vaadatud 19. detsembril 2018 manhhai (3. oktoober 2015), SAIGON 1972 - Triển lãm vũ khí cộng sản bị tịch thu, vaadatud 19. detsembril 2018 US Congress (28. juuli 2011). Congressional Record. Washington: Government Printing Office. Lk 1404. ISBN 9780160924286. Boyne, Sean (1. august 1996). "Inside The Ira - Weapons & Technology". Frontline. PBS. Jane's Intelligence Review. Vaadatud 9. veebruaril 2024. "Type 74 Flamethrower still in Active Use, Chinese PLA Police Scorch some O2 -". The Firearm Blog (Ameerika inglise). 2. juuli 2018. Vaadatud 30. märtsil 2023. Chen, Andrea (23. november 2015). "Flamethrower used to flush out militants in China's Xinjiang region, says state media". SCMP. Vaadatud 7. septembril 2020. "Raketen- und Waffentechnischer Dienst (RWD) - Leichter Flammenwerfer LPO 50". www.rwd-mb3.de. Vaadatud 26. mail 2021. "Iran-Irakkriget i bilder". Militarhistoria.se (rootsi). 16. mai 2020. Vaadatud 26. mail 2021. Jet flamethrowers burning alive are in China, North Korea and fought in Syria
Teadmisõpetuse oskussõnastik

Teadmisõpetuse oskussõnastik on Leho Lamuse koostatud epistemoloogia leksikon, mis ilmus aastal 2024. Teadmisõpetuse oskussõnastik on esimene eestikeelne teadmise ja tõe mõtestamisega seotud põhisõnavara korrastatud kokkuvõte. Sõnastik sisaldab 570 täppiskeelset märksõna ja väljendit. Oskussõnadest umbes 500 on otseselt või kaudselt seotud teadmisõpetusega ja umbes 70 on lugejale mõeldud abivahendid 20. sajandi mõttekunsti mõistmiseks.
GM-94

GM-94 (vene keeles Гранатомет Магазинный образца 1994, Granatomjet Magazinnõi obraztsa 1994 ehk Salvlaadimisega Granaadiheitja 1994. aasta mudel) on Vene pump-granaadiheitja, mida kasutavad eri- ja julgeolekujõud. Granaadiheitja väljatöötamine algas 1993. aastal Tula KBP Seadmeehituse Konstrueerimisbüroos.  Kasahstan  Liibüa  Mongoolia  Ukraina  Valgevene  Venemaa China Lake (granaadiheitja) DP-64 Neopup PAW-20 RG-6 (granaadiheitja) RGM-40 Kastet RGS-50M ""Arms & Munitions Brief No. 2: The Russian GM-94 Grenade Launcher"". ARES Armament Research Services. 28. september 2015. Vaadatud 17. augustil 2023. Popenker, Maxim; Jenzen-Jones, N.R. (september 2015). The Russian GM-94 Grenade Launcher (PDF). Arms & Munitions Brief. Armament Research. ISBN 978-0-9924624-5-1.