laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Halli konstant

Halli konstant, ka Halli koefitsient, tähis A H {\displaystyle A_{\mathrm {H} }} , on materjalikonstant, mida väljendatakse kuupmeetrites kuloni kohta (m3/kg). Halli efekti mõõtmisel on Halli konstant võrdetegur Halli pinge U H {\displaystyle U_{\mathrm {H} }} valemis: U H = A H I B z d , {\displaystyle U_{\mathrm {H} }=A_{\mathrm {H} }{\frac {IB_{z}}{d}},} kus I {\displaystyle I} on juhti läbiv vool, B {\displaystyle B} on magnetiline induktsioon ja d {\displaystyle d} on juhtiva kihi paksus. Siit saaqb avaldada Halli konstandi kujul A H = U H d I B z = E y j x B z . {\displaystyle A_{\mathrm {H} }={\frac {U_{\mathrm {H} }d}{IB_{z}}}={\frac {E_{y}}{j_{x}B_{z}}}.} Kihi paksuse d {\displaystyle d} saab jätta arvesse võtmata, kui kasutatakse elektrivoolu tihedust j x {\displaystyle j_{x}} ja elektrivälja tugevust E y {\displaystyle E_{y}} . Indeksid x , y , z {\displaystyle x,y,z} osutavad siin vastavate suuruste orientatsioonile ristkoordinaadistikus. Halli konstandi väärtus näitab, kui tugev peab olema elektriväli, et kompenseerida magnetvälja mõju liikuvatele laengukandjatele. Halli konstandi tegelikud väärtused võivad esitatuist suuresti erineda. Erinevus tuleneb ühelt poolt materjali puhtusastmest ja teiselt poolt temperatuurist. Näiteks alumiiniumi puhul on kirjandusallikates toodud ka väärtus −34 · 10−12 m3∕ C . Kui Halli konstandil on positiivne väärtus, domineerib aukjuhtivus, negatiivse väärtuse korral elektronjuhtivus. Edwin Hall teatas oma kirjas ajakirjale American Journal of Mathematics 19. novembril 1879, et jagatis I ⋅ B / U H {\displaystyle I\cdot B/U_{\mathrm {H} }} on konstantne. Konstant nimetati hiljem tema järgi. Konstandi väärtusi ei saanud ta aga arvutada, sest elektron ja elementaarlaeng  e {\displaystyle e} olid tol ajal veel teadmata. https://iopscience.iop.org/book/978-1-64327-690-8/chapter/bk978-1-64327-690-8ch1
Priimabaleriin

Priimabaleriin on teatris esimesel positsioonil olev baleriin, balletitrupi juhtiv solist, kes tantsib balletietendustes peaosi. Tegemist on kõrge kvalifikatsiooniga tantsijaga, kellel on rollide tõlgendamisel ainulaadne originaalsus, kõrge tehnika valdamine ja artistlikkus. Seda nimetust kasutatakse peamiselt puhtnominaalselt, näiteks meedias, intervjuudes, kriitilistes analüüsides jms. Eesti baleriinide kohta on austavat nimetust "priimabaleriin" pruugitud Helmi Puuri, Elena Poznjak-Kõlari, Tiiu Randviiru, Kaie Kõrbi ja Maria Seletskaja kohta. Kitsamas tähenduses on priimabaleriin baleriinile antav kutsealane kategooria, mis on ekvivalntne esitantsija kategooriaga. Selline ametlik kategooria oli kasutusel näiteks Keiserlikul Venemaal alates 1890. aastatest kuni keisririigi eksistentsi lõpuni. Keiserlike teatrite direktsioon andis priimabaleriini kategooria Maria teatri viiele ja Moskva Suure Teatri kahele baleriinile. Maria teatris: Pierina Legnani, Matilda Kšessinskaja, Olga Preobraženskaja, Anna Pavlova ja Tamara Karsavina. Moskva Suures Teatris: Jekaterina Geltser ja Ljubov Roslavleva. Tänapäeval on balletitantsijate kutsealases hierarhias priimabaleriin kasutusel vähestes teatrites (Venemaal näiteks Stanislavski ja Nemirovitš-Dantšenko Moskva Muusikateatris). Stanislavski ja Nemirovitš-Dantšenko Moskva Muusikateatris oli 2023. aasta veebruari seisuga viis priimabaleriini: Oksana Kardaš, Erika Mikirtitševa, Ksenija Rõžkova, Natalja Somova ja Ksenija Ševtsova. Randviir, Tiiu. etbl.teatriliit.ee/ Kõrb, Kaie. etbl.teatriliit.ee/ Priimabaleriin Helmi Puur andis lõpuks haigustele alla. elu.ohtuleht.ee, 17 aprill 2020 Maria Seletskaja tee balletilavalt dirigendipulti. kultuur.err.ee, 6. november 2019 Прима-балерина. belcanto.ru Примы-балерины. stanmus.ru Prima ballerina assoluta Esitantsija
Võistre

Võistre on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Küla asub Viljandist 8 km põhjas Imavere – Viljandi – Karksi-Nuia maantee ääres. Külas paikneb Võistre järv ja puhkeala. Külast ja Võistre järvest voolab läbi Uueveski oja. Külas voolab ka Polli oja (Võistre oja). Kuni 2013. aastani kuulus küla Saarepeedi valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 29.06.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Riina Rillo

Riina Rillo (sünninimi Riina Jaanisk, sündinud 7. juuni 1956) on eesti maalikunstnik ja galerist. Ta on lõpetanud Oskar Lutsu Palamuse Gümnaasiumi ja Tartu Kõrgema Meditsiinikooli. Kunstialased akadeemilised teadmised on ta omandanud Eesti Kunstiakadeemia Avatud Akadeemias Tiit Pääsukese, Aimar Kristersoni, Tiina Tammetalu, Maarit Murka, Kaisa Puustaku juhendamisel ja Tartu Kõrgemas Kunstikoolis "Pallas" Eve Eesmaa juhendamisel. Lisaks on Rillo õppinud Estonian Business Schoolis ärimajanduse juhtimist. Enne kunstivaldkonda asumist töötas ta meditsiinis, kultuurijuhina, panganduses ja riigiametis. Kunstnik on viljelenud kriitpastell-maali, akvarelli, akrüülmaali, siidimaali ja keraamikat. Valdavaks on tema loomingus õlimaal. 2014. aastal asutas ta koos oma abikaasa Mati Rilloga Rakveres kunsti- ja disainigalerii Ars-Mel, mis vahendab Eesti kunstnike teoseid. Isikunäitusi on Riina Rillo korraldanud alates 2007. aastast. Grupinäitustel on ta osalenud alates 2000. aastast. 2013 "Saladuste Puud." Nokia Kontserdimajas Tallinnas. 2016 "Eestimaa Taevas." Võru Linnagaleriis. 2017 "Vastus on maalil." Paide Kultuurikeskuses. 2019 "Keeruline naine." Rakvere Kultuurikeskuses. 2019 "Tundlikud lained." Jõhvi Linnagaleriis 2021 "Valgus astub kukesammul." Kiltsi mõisas. 2022 "Sinilinnu pesa." Peterburi Jaani kirikus. Elulugu Riina Rillo veebigaleriis. "Riina Rillo veebigalerii". Ars-Mel kunsti- ja disainigalerii sotsiaalmeedia lehekülg. "Ars-Mel Facebookis". Nokia Kontserdimaja Näitused. "Näitus Saladuste Puud Nokia Kontserdimajas". EKABL näitused. "Näitus Eestimaa taevas". Paide näituse avamine. "Vastus on maalil avamine". Liisi Kanna. "Kultuurikeskuses põimuvad ooper ja maalikunst". Jõhvi Kultuuri- ja Huvikeskus. "Riina Rillo – Tundlikud lained, loomingu näitus". Kiltsi Kool. "Riina Rillo näituse "Valgus astub kukesammul" avamine". Inna Grünfeldt. "Peterburis avatakse Riina Rillo maalinäitus". Eesti Kunsti ja Arhitektuuri Biograafiline Leksikon: Riina Rillo Riina Rillo - kunstniku veebigalerii
Włodzimierz Cimoszewiczi valitsus

Włodzimierz Cimoszewiczi valitsus tuli Poolas võimule 7. veebruaril 1996 ja lahkus järgmiste valimiste kaotamise järel 31. oktoobril 1997. 1 originaalis Minister Rolnictwa i Gospodarki Żywnościowej Valitsus: [[1]]
Matilda Kšessinskaja

Matilda Kšessinskaja, ka Mathilde Kschessinska (vene keeles Матильда Феликсовна Кшесинская; poola keeles Matylda Maria Krzesińska; 31. august (vkj 19. august) 1872 Peterburi maakond, Peterburi kubermang – 6. detsember 1971 Pariis) oli poola juurtega Keiserliku Venemaa balletitantsija ja Prantsusmaa balletipedagoog. Pärast 1890. aastal Peterburi keiserliku teatrikooli lõpetamist võeti Matilda Kšessinskaja keiserlike teatrite balletitrupi liikmeks. 1892. aastal edutati ta teiseks solistiks ja 1893. aastal priimabaleriiniks (aastapalgaga kolm tuhat rubla). Põhiliselt tantsis ta Maria teatris (ballettmeister Marius Petipa). Vene baleriinidest esimesena tegi Kšessinskaja laval 32 fueteed järjest (enne teda tegid Maria teatris seda vaid itaalia baleriinid, sealhulgas Pierina Legnani). Lavakarjääri lõpetas Kšessinskaja 1917. aastal. Kšessinskaja oli ainus vene baleriin, kes pälvis revolutsioonieelsel perioodil prima ballerina assoluta austava nimetuse (1896). Ta lahkus Petrogradist 1917. aasta suvel. Elas kaks aastat Lõuna-Venemaal, 1919. aastal emigreerus Prantsusmaale. 1929. aastal avas Kšessinskaja Pariisis oma balletistuudio. 1960. aastal ilmusid Pariisis tema memuaarid. 1921. aastal abiellus Kšessinskaja morganaatiliselt suurvürst Andrei Vladimirovitšiga. 1983. aastal linastunud Emil Loteanu filmis "Anna Pavlova" mängis Matilda Kšessinskaja osas Natalja Fatejeva. 2017. aastal linastunud Aleksei Utšiteli filmis "Matilda" mängis Kšessinskaja osas Michalina Olszańska. Coryne Hall. "Keiserlik baleriin: Matilda Kšessinskaja ja Romanovid". Kirjastus Kunst, 2007. Lk 32 Coryne Hall. "Keiserlik baleriin: Matilda Kšessinskaja ja Romanovid". Kirjastus Kunst, 2007. Lk 47 Coryne Hall. "Keiserlik baleriin: Matilda Kšessinskaja ja Romanovid". Kirjastus Kunst, 2007. Lk 61–62 Coryne Hall. "Keiserlik baleriin: Matilda Kšessinskaja ja Romanovid". Kirjastus Kunst, 2007. Lk 80 Coryne Hall. "Keiserlik baleriin: Matilda Kšessinskaja ja Romanovid". Tõlkinud Karin Suursalu, kirjastus Kunst, 2007.
Lumbinī

Lumbinī on Siddhārtha Gautama sünnipaik, üks neljast tähtsamast budismi suurest pühapaigast ehk tšaitjast (sanskriti keeles mahācaitya). Lumbinī oli juba esimestel sajanditel pärast Šākjamuni parinirvaanat palverännakute sihtpunkt. Seal asus hulgaliselt stuupasid ja kloostreid, kuid budismi hääbudes Indias vajus paik unustusse, kuni 1896 taasavastati. Pärimuse järgi oli see aed, kus kuninganna Mahāmāyā sünnitas tulevase Buddha. Lumbinī asub Nepali territooriumil Rummindai asulas Himaalaja jalamil India piiri lähedal. Koha geograafilised koordinaadid on 27° 29' N, 83° 17' E. Lumbinī avastati arheoloogilistel väljakaevamistel 1896. Tähtsaim leid oli 6,5 m kõrgune kivisammas, mille laskis 245 eKr püstitada kuningas Ašoka. Sellele on magadhi keeles brahmi kirjas kirjutatud: "Kakskümmend aastat pärast kroonimist tuli kuningas Devanampija Pijadasi [Ašoka] siia austust avaldama, sest siin on sündinud Buddha, Šākja soost tark. Ta laskis valmistada kivireljeefi, et näidata, et suurmees on siin sündinud. Lumbinī küla vabastas ta maksudest ning alandas selle loonused [tavaliselt veerandilt] kaheksandikule." Fotod Video
Mitică Popescu

Mitică Popescu (2. detsember 1936 Bukarest – 3. jaanuar 2023 Bukarest) oli rumeenia teatri- ja filminäitleja. 1950. aastate lõpus alustas õpinguid Caragiale-nimelises Bukaresti Riiklikus teatri- ja filmiülikoolis, kuid oli sunnitud need katkestama. Kommunistliku Rumeenia julgeolekuteenistus Securitate süüdistas Popescut riigist põgenemise kavandamises, ta arreteeriti ning talle määrati kolmeaastane vanglakaristus. Vabanedes jätkas õpinguid ja Radu Beligan kutsus ta tööle Bukaresti komöödiateatrisse. Pärast kooli lõpetamist 1967. aastal asus tööle Piatra Neamți Noorsooteatris. Selles teatris töötas ta 1973. aastani. Seejärel naasis Bukaresti ja töötas aastani 2010 Bukaresti Väikses Teatris (rumeenia keeles Teatrul Mic). Mitică Popescu oli abielus näitleja Leopoldina Bălănuțăga kuni naise surmani 1998. aastal. "BREAKING A murit actorul Mitică Popescu". 3. jaanuar 2023. Vaadatud 27. märtsil 2023. Mitică Popescu andmekogus IMDb (inglise)
Pierina Legnani

Pierina Legnani (30. september 1863 Milano, Itaalia kuningriik – 15. november 1930 Milano) oli itaalia balletitantsija ja balletipedagoog. Legnani sai 1892. aastal Milanos La Scala teatris priimabaleriini staatuse. 1893. aastal kutsuti ta tantsima Venemaale, kus ta sõlmis töölepingu Keiserlike teatrite direktsiooniga. Põhiliselt töötas ta Peterburis Maria teatris, kus tantsis ballettmeister Marius Petipa lavastustes peaosi. Tema lepingut pikendati korduvalt vaatamata Matilda Kšessinskaja vastasseisule ja intriigidele. 1893. aastal pälvis Legnani Maria teatri prima ballerina assoluta austava nimetuse. Debüüdiga balletietenduses "Tuhkatriinu" põhjustas ta sensatsiooni, tehes järjest 32 fueteed. Element, mida õpetati Milano balletikoolis, rabas venelasi. Naasnud kodumaale 1901. aastal, töötas Legnani La Scala teatris. 20. sajandi alguses õpetas ta La Scala balletikoolis. Coryne Hall. "Keiserlik baleriin: Matilda Kšessinskaja ja Romanovid". Kirjastus Kunst, 2007. Lk 61.
Vendlus (psühholoogia)

Vendlus on transtsendentaalse psühholoogia kohaselt olnud inimkonna algne seisund. Ken Wilber kirjeldab oma raamatus „Eedenist alates“ fenomenoloogiliselt inimteadvuse arengut ürginimesest alates. Tema tõlgenduse järgi elasid ürginimesed teadvusliku universumi maagilisest alateadvusest. Tänapäeval esindavad seda seisundit veel naturaalmajanduslikult elavad aborigeenid. Wilber, Ken (1996). Edenist alates. Tallinn: Eesti Transpersonaalne Assotsiatsioon. ISBN 978-9949-9457-7-1.
Hollandi parlament

Hollandi parlament (hollandi keeles Staten-Generaal van het Koninkrijk der Nederlanden) on Hollandi kõrgeim seadusandlik kogu. See koosneb kahest kojast: alamkojast (Tweede Kamer – eesti keeles 'teine koda') ja ülemkojast (Eerste Kamer – 'esimene koda'), millest olulisem on alamkoda; ülemkoda on mitteametlikult tuntud ka kui senat. Hollandi parlament asub Binnenhofis Haagi linnas. Alamkoda ehk teine koda koosneb 150 liikmest, kes valitakse üldvalmistel neljaks aastaks. Esimehe määrab kuningas kolme kandidaadi hulgast teise koja poolt esitatud saadikute nimekirjast ühe istungjärgu ajaks. Ülemkoda ehk esimene koda koosneb 75 liikmest, kes valitakse provintside esindajate hulgast proportsionaalse esindatuse põhimõttel.
István Bethlen

István Bethlen (8. oktoober 1874 Gernyeszeg – 5. oktoober 1946 Moskva) oli Ungari poliitik, ta oli aastatel 1921–1931 Ungari peaminister. Ta pärines vanast Transilvaania aadlisuguvõsast. Ta valiti 1901. aasta parlamendivalimistel liberaalina Ungari Riigipäeva Ungari poole impeeriumis. Pärast Austria-Ungari kokkuvarisemist 1918. aastal võitles ta Ungari Nõukogude Vabariigi vastu ja temast sai Miklós Horthy lähedane nõunik. Ta oli 14. aprillist 1921 kuni 24. augustini 1931 Ungari peaminister. 1922. aastal asutatud Ühtsuspartei toel valitses Bethlen autoritaarselt. Ta püüdles Ungari majanduse konsolideerimise poole. 1927. aastal Itaaliaga sõlmitud liidu kaudu suutis ta luua vastukaalu Väikesele Antantile ja murda läbi pärast 1918. aastat aset leidnud Ungari isolatsiooni. Pärast Ungari okupeerimist sakslaste poolt 1944. aasta mais läks Bethlen põranda alla, kuid Punaarmee arreteeris ta ja küüditas 1945. aasta aprillis Moskvasse, kus ta 5. oktoobril 1946 suri.
Alma Lindeman

Alma-Sofie Lindeman (kuni 21. aprill 1933 perenimi ka Lindmann; 7. märts (vkj)/ 19. märts 1888 Tallinn – 14. jaanuar 1964) oli Eesti riigiametnik. Ta lõpetas 1907. aastal Tallinnas linna l. järgu tütarlaste keskkooli. Aastatel 1908—1917 oli ta Moskvas, olles seal koduõpetaja. Samuti on ta töötanud koduõpetajana Saksamaal, Šveitsis ja Prantsusmaal., ning asunud lühemat aega Inglismaal, Norras ja Rootsis ning lõpuks uuesti Moskvas ja Venemaa Kaukaasia-osas. 1917. aasta algul tuli ta Tallinna. Ta astus 3. juulil 1917 Maanõukogu kantselei teenistusse ametnikuna ja alates septembrist 1917 Maanõukogu kantselei juhatajana kuni Maanõukogu laialiajamiseni enamlaste poolt 15. novembril 1917. Enamlaste võimuloleku ajal oli ta Maanõukogu sekretäri ülesandel tegev põranda all ja varjas Maanõukogu kantseleist enne enamlaste võimuhaaramist äratoodud arhiivi. Ka Saksa esimese okupatsiooni ajal ta andis Maanõukogu arhiivist teateid Maanõukogule ja maavalitsusele. Pärast okupatsiooni lõppu jätkas ta uuesti tööd Maanõukogu kantseleis juhatajana kuni Asutava Kogu kogunemiseni23. aprillil 1919, mil Maanõukogu kantselei koosseis läks Asutava Kogu juhatuse käsutusse. Ta oli 1919–1920 Asutava Kogu kantselei juhataja ja 1921–1938 Riigikogu Kantselei juhataja. 1931 Eesti Punase Risti mälestusmärgi II järgu II aste 1938 Valgetähe III klassi teenetemärk RTL 1933,33,803 "Alma Lindeman 50-aastane". Uus Eesti nr 76, 17. märts 1938. Lk 6 "Sünnipäevi". Vaba Maa nr 63, 18. märts 1937. Lk 9 Annika Tallo. "Alma Lindeman – esimene naine Eesti kõrgemas riigiametis". Arvamus, kultuur (ajalehe Postimees lisa), 25. märts 2023. Lk 6 Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid Heili Reinart. "Alma Lindemani iseloomustas väärikus ja jäägitu ausus". Arvamus, kultuur (ajalehe Postimees lisa), 25. märts 2023. Lk 7 Foto
Vendlus (filosoofia)

Vendlus (prantsuse keeles fraternité) on poliitilises filosoofias inimestevaheline solidaarsus või üksmeel. Vendluse idee sisaldub Prantsusmaa rahvuslikus loosungis "vabadus, võrdsus, vendlus" (liberté, égalité, fraternité). Vabadus Võrdsus Tõnn Sarv. Vendluse revolutsioon. – Teater. Muusika. Kino nr 7/8, 2020.
Vendlus (osadus)

Vendlus (inglise keeles brotherhood, tuletatud ladinakeelsest mõistest frater, "vend") on vaimne osadus, pühendumine või kuulumine mingisse ühendusse või institutsiooni ehk vennaskonda. Vendlus (filosoofia)
1936. aasta suveolümpiamängud

1936. aasta suveolümpiamängud olid XI nüüdisaegsed olümpiamängud, mis toimusid 1.–16. augustil 1936 Saksamaa pealinnas Berliinis. Esimest korda oli Berliin saanud olümpiaõigused juba 1916. aastal, kuid Esimese maailmasõja tõttu jäid VI olümpiamängud pidamata. Järgmised taotlused esitati ROK-ile 26. istungil Amsterdamis 1928 ja 28. istungil Berliinis 1930, kus saadi ka põhimõtteline nõusolek. Ametlik otsus võeti vastu ROK-i 29. istungil Barcelonas 1931. aastal, kui loeti ette kirja teel toimunud otsustava hääletuse tulemused: Berliin 43, Barcelona 16 poolthäält. Muud kandideerinud linnad olid Aleksandria, Barcelona, Budapest, Buenos Aires, Dublin, Frankfurt, Helsingi, Köln, Nürnberg, Rooma.  Pikemalt artiklis Eesti 1936. aasta suveolümpiamängudel Koit Annamaa Arnold Viiding Ruudi Toomsalu Aksel Kuuse Eevald Äärma Gustav Sule Reginald Uba Adalbert Toots August Kukk Evald Sikk Voldemar Väli Edgar Puusepp August Neo Kristjan Palusalu Voldemar Mägi Erm Lund Peeter Mürk Arnold Luhaäär Karl Oole Evald Seeberg Nikolai Stepulov Egon Roolaid Boris Roolaid Leonid Saar Aleksander Illi Bernhard Nooni Vladimir Kärk Georg Vinogradov Erich Altosaar Aleksander Margiste Evald Mahl Robert Keres Artur Amon Heino Veskila Erik Holst Harald Tammik Elmar Korko Aerutamine Jalgpall Jalgrattasport Kergejõustik Korvpall Käsipall Laskmine Maadlus Maahoki Moodne viievõistlus Poks Polo Purjetamine Ratsutamine Sportvõimlemine Sõudmine Tõstmine Ujumine Veepall Vehklemine Vettehüpped Kunstikonkurss Jesse Owens .. ISAF album Berlin 1936 Olympics Sailing Competition Retracing Roots - Berlin 1936 Olympic Sailing Competition. 21. märts 2012 “Palusalu, anna valu!” – Eesti Ekspress, 27. juuli 2006
Fresnicourt-le-Dolmen

Fresnicourt-le-Dolmen on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Põllumajandusküla asub u. 16 km Béthune'ist lõunas ja 32 km Lille'ist edelas, maantee D57 ääres. Notre-Dame'i kirik, ehitatud vanale vundamendile 19. sajandi jooksul. Dolmenite rühm, tuntud kui Haldjate laud (Table des Fées). 15. sajandi Olhaini loss. Olhaini arboreetum. Table des fées Olhaini loss Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Mäng (mõttemäng)

Mäng on mõttemäng, mille eesmärk on mitte mõelda mängule endale. Mängule mõtlemine tähendab kaotust, millest tuleb teatada iga kord, kui see juhtub. Enamikku mängu versioone on võimatu võita. Olenevalt versioonist arvatakse, et kogu maailm või kõik need, kes on mängust teadlikud, mängivad seda kogu aeg. On välja töötatud taktikaid, et suurendada Mängust teadlike inimeste arvu ja seeläbi suurendada kaotuste arvu.
Gauchin-Légal

Gauchin-Légal (või Gauchin-le-Gal) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Põllumajansdusküla asub u. 16 km Béthune'ist lõunas ja 47 km Lille'ist edelas, teede D73 ja D341 ristumiskoha ümbruses. Läbi küla voolab väike oja Ruisseau de Caucourt, Lawe jõe lisajõgi. "Le Gal", külaplatsil teise külge aheldatud liivakivirahn. St. Josephi kirik, pärineb 16. sajandist. 18. sajandi loss. Le gal de Gauchin Sõjas langenute mälestusmärk Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Paula Radcliffe

Paula Jane Radcliffe (sündinud 17. detsembril 1973 Davenhamis) on Suurbritannia endine pikamaajooksja, maailmameister naiste maratonis (2005) ja mitmekordne maailmameister naiste poolmaratonis. Ta tegi täiskasvanute tiitlivõistluste debüüdi 1993. aasta maailmameistrivõistlustel Stuttgardis, kus sai 3000 meetri jooksus 7. koha. 1995. aasta maailmameistrivõistlustel Göteborgis sai ta 5000 meetri jooksus 5. koha. 1996. aasta suveolümpiamängudel Atlantas oli ta 5000 meetri jooksus viies. 1997. aasta maailmameistrivõistlustel Ateenas sai Radcliffe 5000 meetri jooksus 4. koha. 1998. aasta Euroopa meistrivõistlustel Budapestis oli ta 10 000 meetri jooksus viies. 1999. aasta maailmameistrivõistlustel Sevillas võitis Radcliffe 10 000 meetri jooksus Gete Wami järel hõbemedali. 2000. aasta suveolümpiamängudel Sydneys sai ta 10 000 meetri jooksus Suurbritannia rekordiga 30.26,97 4. koha. 2001. aasta maailmameistrivõistlustel Edmontonis oli Radcliffe 10 000 meetri jooksus kolme Etioopia jooksja järel neljas, kaotades pronksi võitnud Gete Wamile vaid 8 sajandiksekundiga. 2002. aasta Euroopa meistrivõistlustel Münchenis võitis ta 10 000 meetri jooksus kuldmedali Euroopa rekordiga 30.01,09. Rahvaste Ühenduse mängudel võitis ta 5000 meetri jooksus kuldmedali võistluste rekordiga 14.31,42. 2003. aasta Londoni maratonil jooksis ta maailmarekordi 2:15.25. See rekord püsis 2019. aastani, kui Brigid Kosgei jooksis Chicagos 2:14.04. Radcliffe'i aeg püsib Euroopa rekordina. 2004. aasta suveolümpiamängudel Ateenas osales ta nii maratonil kui ka 10 000 meetri jooksus, kuid katkestas mõlemad. 2005. aasta maailmameistrivõistlustel Helsingis tuli Radcliffe maratonijooksus maailmameistriks, püstitades võistluste rekordi 2:20.57. 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis sai ta maratonil 23. koha. Radcliffe lõpetas sportlaskarjääri 2015. aasta Londoni maratonil. Ta võitis karjääri jooksul kolmel korral kuldmedali poolmaratoni maailmameistrivõistlustel (2000, 2001, 2003). Ta võitis kolmel korral ka Londoni maratoni (2002, 2003, 2005) ja New Yorgi maratoni (2004, 2007, 2008) ning ühel korral Chicago maratoni (2002). Krossijooksu maailmameistrivõistlustel võitis ta kolm kuld-, kolm hõbe- ja ühe pronksmedali. Krossijooksu Euroopa meistrivõistlustel võitis ta kolm kuldmedalit. Väljas Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit Paula Radcliffe'i vanatädi oli Briti ujuja Charlotte Radcliffe. Paula Radcliffe on alates 2001. aastast abielus keskmaajooksja Gary Loughiga. Neil on tütar Isla ja poeg Raphael. Nad elavad Monacos. 2004. aastal avaldas ta autobiograafia "Paula: My Story So Far". Paula Radcliffe. eurosport.com. Vaadatud 26.3.2023 Paula Radcliffe Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Autobiograafia "Paula: My Story So Far" (veebiversioon)
Ivan Hrõhorovitš-Barski

Ivan Hrõhorovitš Hrõhorovitš-Barski (ukraina keeles Іван Григорович Григорович-Барський, vene keeles Иван Григорович-Барский; sündinud 1713. aastal Litkõs Brovarõ lähedal Hetmaniriigis, surnud 10. septembril 1791 Kiievis Venemaa keisririigis) oli ukraina arhitekt, ukraina barokkstiili viljeleja. Ivan Hrõhorovitš-Barski sündis kaupmehe perekonnas. Tema isa Hrõhorõ pärines väiksesest Bari linnast, sellest tuletati lisanimi Barski. Ivan oli kirjaniku ja rännumehe Vassõl Hrõhorovitš-Barski (Васи́ль Григо́рович Григоро́вич-Ба́рський; 1701–1747) noorem vend ja õppis nagu temagi Kiievi Mohõla Akadeemias. Ivan Hrõhorovitš-Barski kavandas palju kirikuid Kiievis ja mujal Ukrainas. Ajavahemikus 1752–1763 ehitas ta koos arhitekt Andrei Kvassoviga Kozeletsi Jumalaema Sündimise kiriku, mis nüüdseks on rahvusliku tähtsusega arhitektuurimälestis. Ta kavandas Kiievi Püha Kirilli kiriku kellatorni, mis valmis 1760. aastal ja lammutati 1937, Novi Petrivtsis Mežõhirja Issanda Muutmise kloostri, mis purustati 1935. aastal, aastail 1748–1749 valminud Simsoni kaevu Kiievis, ajavahemikus 1766–1772 ehitatud Jumalaema Kaitsmise kiriku Podilis ning arvukailt muid ehitisi. Kozeletsi Jumalaema Sündimise kirik Jumalaema Kaitsmise kirik Podilis Püha Kirilli kirik Simsoni kaev Mežõhirja klooster Novi Petrivtsis, 1843 Püha Kirilli klooster kellatorniga esiplaanil Hostõnnõi Dvir Kolmainsuse kirik Lemešis Tšernigivi oblastis Іван Григорович-Барський. - ВІРТУАЛЬНИЙ МУЗЕЙ КИЄВО-МОГИЛЯНСЬКОЇ АКАДЕМІЇ (ukraina keeles)