laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
San Giorgio Morgeto

San Giorgio Morgeto on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas città metropolitana di Reggio Calabrias. 512 meetri kõrgusel merepinnast asuva San Giorgio Morgeto asustustihedus on keskmiselt 88 inimest ruutkilomeetri kohta. San Giorgio Morgeto piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Canolo, Cinquefrondi, Cittanova, Mammola, Polistena.  Itaalia – Aosta  Itaalia – San Luca Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  San Giorgio Morgeto – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Pelikanilised

Pelikanilised(Pelecaniformes) on kosmopoliitne lindude selts. Pelikaniliste linnuseltsi liigitatakse järgmised sugukonnad: Ardeidae Leach, 1820 – haigurlased Balaenicipitidae Bonaparte, 1853 – kingnoklased Pelecanidae Rafinesque, 1815 – pelikanlased Scopidae Bonaparte, 1849 – vasarpealased Threskiornithidae Poche, 1904 – iibislased Loomade elu, 6:56. Alan P. Peterson: Pelecaniformes, vaadatud 27.10.2013 Sisseknne andmebaasis ADW Sissekanne Encyclopædia Britannicas Sisseknne andmebaasis ITIS
Tüvendtaimed

Tüvendtaimed ehk kormofüüdid on taimed, mille rakud on diferentseerunud kudedeks ja mille organism on liigendatud erineva ülesandega organiteks. Kormofüüdid on lehtsammaltaimed[viide?], sõnajalgtaimed, paljasseemnetaimed ja katteseemnetaimed ehk õistaimed. Tüvendtaimede organid jagunevad vegetatiivseteks ja generatiivseteks organiteks. Rakistaimed
Roccaforte del Greco

San Giorgio Morgeto on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas città metropolitana di Reggio Calabrias. Aspromonte mäemassiivi lõunanõlvadel, Bovesias, 971 meetri kõrgusel merepinnast asuva San Giorgio Morgeto asustustihedus on keskmiselt 10,1 inimest ruutkilomeetri kohta. San Giorgio Morgeto piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bagaladi, Cardeto, Condofuri, Reggio di Calabria, Roghudi, San Lorenzo, Santo Stefano in Aspromonte, Scilla, Sinopoli. San Giorgio Morgeto halduspiirides asub Ghorio di Roccaforte fraktsioon. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Roccaforte del Greco – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Kristel Vilbaste

Kristel Vilbaste (aastatel 1987–2003 Kristel Ader; sündinud 22. augustil 1965 Kilingi-Nõmmes) on loodusajakirjanik ja kirjanik. Ta lõpetas Kilingi-Nõmme Keskkooli ja Tartu Riikliku Ülikooli bioloog-geneetikuna.[viide?] Töötanud 1992–1999 ajakirja Eesti Loodus zooloogiatoimetajana. 1999–2003 oli loodusuudiste agentuuri Roheline Värav asutaja ja toimetaja. Propageerinud õuesõpet Eesti Televisiooni 32-osalise saatesarja "Õpiõu!" kaasautorina (koos Mikk Sarvega). 2006–2014 Eesti Päevalehe iganädalase looduskülje kirjutaja. Teinud kaastööd ka muudele Eesti väljaannetele.[viide?] Ta on edukalt mänginud malet. Ta sai 1982. aastal Eesti noorte meistrivõistlustel hõbemedali, oli 1987. aastal Tartu naiste malemeister.[viide?] Tema vanavanaema Marie Koppel oli esimene Eesti naispeatoimetaja (Olevik 1900–1905), tema vanaisa oli botaanik ja loodusajakirjanik Gustav Vilbaste, tema vanaema oli aednik Ellen Vilbaste, isa oli looduskaitsja Henn Vilbaste ja ema on jõhvikasortide aretaja Juta Vilbaste, vend Enn Vilbaste on looduskaitsja ja Eesti majanduspiiri kaitsja.[viide?] Oli abielus Mikk Sarvega. "Tosin tervendavat taime", (autorid: Ain Raal, Kristel Vilbaste) Tervisekirjastus, 2024, 250 lk "Imeline aastaring. Toredaid tegevusi Eestimaa 12 kuuks", Rahva Raamat, 2023, 160 lk "Meie joogivesi: allikad, kaevud, kraanid ja pudelid", Petrone Print, 2022, 192 lk + 16 lk fotolisa "Kullerkupp käib paljajalu. Lillemuinasjutud", Varrak, 2022, 72 lk "Kuidas taimed tervist toovad", (autorid: Ain Raal, Kristel Vilbaste), Tervisekirjastus, 2022, 208 lk "Meie maarohud", Pretone Print, 2021, 208 lk "Eesti ravimtaimed 3", (autorid: Ain Raal, Kristel Vilbaste), Varrak, 2020, 192 lk "Armastusega loodusest", Tänapäev, 2020, 265 lk "Kivimängud", Koolibri, 2020, 76 lk "Eesti ravimtaimed 2", (autorid: Ain Raal, Kristel Vilbaste), Varrak, 2019, 224 lk "Eesti ravimtaimed", (autorid: Ain Raal, Mikk Sarv, Kristel Vilbaste), Varrak, 2018, 420 lk "Sipelgahapu", Koolibri, 2018, 48 lk (lasteraamat) "Meremängud", Koolibri, 2017, 72 lk "Iseendast algav sugupuu", (autorid: Mikk Sarv, Kristel Vilbaste), Varrak, 2017, 262 lk "Looduskirju", Petrone Print, 2016, 224 lk "Metsa rüpes", Koolibri, 2014, 40 lk (lasteraamat) "Ellen. Esimene maailmasõda Eesti naise mõtteis" (koostaja), Varrak, 2014, 112 lk "Jõhvikas", Varrak, 2014, 216 lk "Eesti allikad", Varrak, 2013, 352 lk "Suur koolilaste mälumäng" (autorid: Lembitu Kuuse, Mikk Sarv, Aleksei Turovski, Kristel Vilbaste ja David Vseviov), Cum Laude, 2012, 214 lk  "Ilmamängud : 64 lustakat rahvapärimuslikku õuemängu", Koolibri, 2012, 72 lk "Aotähe aastaring. Looduspäevik 2009-2010", Kunst, 2011, 216 lk "Rahvusvahelise tähtsusega taime- ja loomaliigid Eestis", (koostaja), Ilo, 2004, 128 lk "Keskkonnaõigus" (koostaja), Eestimaa Looduse Fond, 2003, 52 lk 2021 – Hea Sõna auhind 2020 – Eesti looduskaitsemärk Allikaemand: Tulemas on aeg, kui inimene vajab leivapätsi rohkem kui raamatut, Pärnu Postimees, 18. märts 2023
Martone

Martone on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas città metropolitana di Reggio Calabrias. 290 meetri kõrgusel merepinnast asuva Martone asustustihedus on keskmiselt 68 inimest ruutkilomeetri kohta. Martone piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Fabrizia (VV), Gioiosa Ionica, Grotteria, Nardodipace (VV), Roccella Ionica, San Giovanni di Gerace. DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 27. oktoober 2013) https://demo.istat.it/?l=it  Martone – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Ferruzzano

Ferruzzano on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas città metropolitana di Reggio Calabrias. 476 meetri kõrgusel merepinnast asuva Ferruzzano asustustihedus on keskmiselt 38 inimest ruutkilomeetri kohta. Ferruzzano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bianco, Bruzzano Zeffirio, Caraffa del Bianco, Sant'Agata del Bianco. Ferruzzano halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Ferruzzano Marina, Ferruzzano Superiore, Saccuti. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Ferruzzano – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Careri

Careri on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas città metropolitana di Reggio Calabrias. 320 meetri kõrgusel merepinnast asuva Careri asustustihedus on keskmiselt 63 inimest ruutkilomeetri kohta. Careri piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Benestare, Platì, San Luca, Santa Cristina d'Aspromonte. Careri halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Natile Vecchio, Natile Nuovo. DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 27. oktoober 2013) AA. VV., Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani, Milano, GARZANTI, 1996, p. 142. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Careri – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Caraffa del Bianco

Caraffa del Bianco on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas città metropolitana di Reggio Calabrias. 355 meetri kõrgusel merepinnast asuva Caraffa del Bianco asustustihedus on keskmiselt 46 inimest ruutkilomeetri kohta. Caraffa del Bianco piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bianco, Casignana, Samo, Sant'Agata del Bianco. DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 27. oktoober 2013) Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Caraffa del Bianco – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Bauska kreis

Bauska kreis (läti Bauskas apriņķis) oli Kuramaa kubermangu kuulunud haldusüksus Venemaa keisririigis Kuramaal. See eksisteeris aastatel 1819–1917. Bauska kreisilinn oli Bauska (saksa keeles Bauske), kreisi kuulus veel kaks kihelkonda (politischen kirschspiel): Bauska kihelkond (Kirchspiel Bauske), Vecumnieki kihelkond (Kirchspiel Neugut), Neugut, Iecava kihelkond (Kirchspiel Eckau). Baldone kihelkond (Kirchspiel Baldohn) Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 406. Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 400-. Bornhaupt, Christian (1855). Entwurf einer geographisch-statistisch-historischen Beschreibung Liv-, Ehst- und Kurlands, nebst einer Wandkarte. Riga: W.F. Häcker. Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1912), lk 349–387
Candidoni

Candidoni on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas città metropolitana di Reggio Calabrias. 239 meetri kõrgusel merepinnast asuva Candidoni asustustihedus on keskmiselt 15 inimest ruutkilomeetri kohta. Candidoni piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Laureana di Borrello, Limbadi (VV), Mileto (VV), Nicotera (VV), Rosarno, San Calogero (VV), Serrata. https://demo.istat.it/?l=it  Candidoni – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Madukala

Madukala (Ophidion) on kalaperekond. Madukalade perekonda liigitatakse järgmised kalaliigid: pikknina-madukala (Ophidion antipholus R. N. Lea & C. R. Robins, 2003) jaapani madukala (Ophidion asiro (D. S. Jordan & Fowler, 1902) Ophidion barbatum Linnaeus, 1758 lühipea-madukala (Ophidion dromio R. N. Lea & C. R. Robins, 2003) pagu-madukala (Ophidion exul C. R. Robins, 1991) laikpõsk-madukala (Ophidion fulvum (Hildebrand & F. O. Barton, 1949)) triibik-madukala (Ophidion galeoides (C. H. Gilbert, 1890)) austraalia madukala (Ophidion genyopus (J. D. Ogilby, 1897)) mummuline madukala (Ophidion grayi (Fowler, 1948)) guajaana madukala (Ophidion guianense R. N. Lea & C. R. Robins, 2003) ranna-madukala (Ophidion holbrookii Putnam, 1874) miim-madukala (Ophidion imitator R. N. Lea, 1997) särasilm-madukala (Ophidion iris Breder, 1936) hari-madukala (Ophidion josephi Girard, 1858) jänesmokk-madukala (Ophidion lagochila (J. E. Böhlke & C. R. Robins, 1959)) lozano madukala (Ophidion lozanoi Matallanas, 1990) rantuim-madukala (Ophidion marginatum DeKay, 1842) asunik-madukala (Ophidion metoecus C. R. Robins, 1991) mustserv-madukala (Ophidion muraenolepis Günther, 1880) väits-madukala (Ophidion nocomis C. R. Robins & J. E. Böhlke, 1959) kahvatu madukala (Ophidion puck R. N. Lea & C. R. Robins, 2003) robinsi madukala (Ophidion robinsi Fahay, 1992) harilik madukala (Ophidion rochei J. P. Müller, 1845) saldanha madukala (Ophidion saldanhai Matallanas & Brito, 1999) punu-madukala (Ophidion scrippsae (C. L. Hubbs, 1916)) kuusilm-madukala (Ophidion selenops C. R. Robins & J. E. Böhlke, 1959) smithi madukala (Ophidion smithi (Fowler, 1934)) Ophidion welshi (Nichols & Breder, 1922). Loomade elu 4:288. Madukala andmebaasis eElurikkus Ranier Froese ja Daniel Pauly, FishBase 10 2011 versioon: Ophidion, Veebiversioon (vaadatud 27.10.2013) (inglise keeles)
Laialehine hundinui

Laialehine hundinui ehk laialeheline hundinui (Typha latifolia) on hundinuialiste sugukonda hundinuia perekonda kuuluv rohttaim. Rahvapäraseid nimetusi: hundikurikas, hunditubin, purikas, soetõlv, laos, tainad, soomõõk, turunui Ta on Eestis väga tavaline liik. Kasvab veekogude soostunud kallastel, võib kasvada ka kaldavees. Roomava risoomiga hundinui võib kasvada kuni 2 meetri kõrguseks. Sileda varrega, lehed 1–2 cm laiad. Laialehise hundinuia varre tipus asuv õisik on tõlvik ja meenutab välisilmelt nuia. Võimsa tõlviku järgi on teda teiste niiskuslembeste ja veetaimedega raske sassi ajada. Segi võib teda kergemini ajada teise samast perekonnast oleva liigiga — ahtalehise hundinuiaga. Neid saab hõlpsasti eristada emas- ja isasõisiku varrel oleva vahe (3–5 cm) tõttu, mida laialehisel hundinuial ei esine. Taim on kahekojaline: tal on nii emas- kui ka isasõied. Emasõied moodustavad paksu tõlviku, isasõied on peenemas tõlvikus ja harilikult heledamad kui emasõied. Pärast õitsemist ja viljastumist isastõlvik tavaliselt langeb maha. Lisaks sugulisele paljunemisele võib taim levida ka vegetatiivselt, eriti risoomide kaudu. Laialehist hundinuia on inimene kasutanud mitmeks otstarbeks. Näiteks on tema pikkadest lineaalsetest lehtedest punutud korve ja nööre. Taime risoome on tarvitatud toiduks, sest need on toitaineterikkad, sisaldades eriti tärklist. Laialehine hundinui andmebaasis eElurikkus Liigikirjeldus TÜ Loodusteadusliku hariduse keskuse interaktiivses õpikeskkonnas; bio.edu.ee
Banc du Geyser

Banc du Geyser (ka Banc du Geysir ja Arecife de Santo Antonio) on suuremalt jaolt veealune riff Aafrika lähedal India ookeanis, Mosambiigi väina loodeosas, 125 km kirdes Mayotte'ist, 112 km edelas Glorioso saartest ja 200 km Madagaskari looderannikust. Banc du Geyser on 8 km pikkune ja 5 km laiune ohtlik ovaalse kujuga riff, mis paljastub vaid mõõna ajal, välja arvatud mõned kaljunukid rifi lõunaosas. Enamik kaljudest on 1,5–3 m kõrgused; suurim on South Rock (Lõunakalju), mille kõrgus on 8 m, ligikaudselt purjepaadi mõõtu. Rifi idaosas on mõned 1–3 m kõrgused liivased korallrahud, mida katavad rohi ja madalad põõsad. Kesklaguuni pääseb lõunakagust. Rifil on arvukalt merelinde ja korallrahusid katab tonnide kaupa guaanot. Esimesena avastasid rifi Araabia meremehed 700. aasta paiku, see on mõnel umbkaudu 800. aastast pärineval merekaardil. Umbes 1650. aastal kanti riff Hispaania kaartidele nime all Arecife de Santo Antonio. Tänapäevase nime sai riff 23. detsembril 1678, mil seal jooksis karile Briti laev Geysir. Riffi peavad enda omanduseks Prantsusmaa, Madagaskar ja Komoorid. Prantslased peavad seda oma India ookeani hajasaarte (Îles éparses de l'océan indien) osaks. Madagaskar teatas rifi annekteerimisest 1976. aastal oletatavasti seoses võimalike lähedaste naftamaardlatega. Komoorid peavad Banc du Geyserit osaks oma erimajandusvööndist. Umbes 20 km Geyserist edelas asub süvamere pinnavorm Zélée Bank. Satelliidifotod Banc du Geyserist (Wayback Machine) "Sailing Directions: East Africa and the South Indian Ocean"
Altilia

Altilia on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis. 594 meetri kõrgusel merepinnast asuva Altilia asustustihedus on keskmiselt 65 inimest ruutkilomeetri kohta. Altilia piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Belsito, Carpanzano, Grimaldi, Malito, Martirano (CZ), Motta Santa Lucia (CZ), Pedivigliano, Scigliano. AA. VV., Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani, Milano, GARZANTI, 1996, p. 19. https://demo.istat.it/?l=it  Altilia – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Harald Lutterus

Harald Lutterus (3. november 1916 Tallinn – 28. juuni 1967 Stockholm) oli eesti laulja (bariton). Ta lõpetas 1936. aastal Gustav Adolfi Gümnaasiumi, õppis aastatel 1936–1941 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, oli korporatsiooni Vironia liige. Laulmist õppis Karl Otsa ja Hella Ardna juures. Laulis Tallinna Meestelaulu Seltsi kooris ja hiljem Stockholmi Eesti Meeskooris. Osales Stockholmi Eesti Meeskoori esimesel ringreisil Põhja-Ameerikas solistina. "arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. oktoober 2013. Vaadatud 27. oktoober 2013.{{cite web}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Tartu Ülikooli üliõpilased Laulja hääle näidis
Dokšycy

Dokšycy (transkribeerituna Dokšõtsõ) on linn Valgevenes Viciebski oblastis, Dokšycy rajooni ja Dokšycy külanõukogu halduskeskus. Poola keeles Dokszyce. Linna lähedal algab Biarezina jõgi. Linna nime päritolu pole selge. Ühe teooria kohaselt pärineb see leedu keelest, võimalik on ka keldi algupära. Legendi kohaselt pannud linnale nime Katariina II, keda kõik seal "tütrekeseks" kutsunud (дощечкa). Linna nimi on aga palju vanem.[viide?] Linnas on kolm kooli, kaks raamatukogu, kultuurimaja. Antakse välja ajalehte «Родныя вытокі». Linnas on toiduainete tööstus.[viide?] Vaatamisväärsusteks on mošee aastast 1925, Mikulskite pere mõisakompleks, veskid 20. sajandi algusest, kirikud aastaist 1863 ja 1903, mõned 18. sajandist pärinevad hooned. Linnast on pärit Prantsuse kunstnik Nadia Khodossievitch-Léger.[viide?] Dokšycyt mainiti esimest korda aastal 1407. 16. sajandi lõpus või 17. sajandi algul sai Dokšycyst alev. See paik on kuulunud Manvydastele, Radziwillidele, Olshanskitele, Kiškadele, Pacidele, Astikastele, Sanguszkodele, Judzitskitele, Gustarovitšitele. Liivi sõja ajal oli Dokšycy Stefan Batory vägede baasiks.[viide?] Kui Poola teisel jagamisel läks asula Vene impeeriumi koosseisu, sai ta aastal 1795 linnaõigused. Aastal 1843 konfiskeeriti venestamisel sõjaväe poolt katoliku kirik ja anti see Moskva patriarhaadi kasutusse. 1921. aastal sattus Dokšycy Poola riigi koosseisu, aga 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga.[viide?] Südalinn Dokšycy õigeusu kirik Dokšycy kunstikool The population as of January 1, 2024 and the average annual population for 2023 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements Dokšycy koduleht Linn YouTube'is Linn fotoentsüklopeedias
Bianchi

Bianchi on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis. 825 meetri kõrgusel merepinnast asuva Bianchi asustustihedus on keskmiselt 38,4 inimest ruutkilomeetri kohta. Bianchi piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Carlopoli (CZ), Colosimi, Panettieri, Parenti, Sorbo San Basile (CZ), Soveria Mannelli (CZ). DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 27. oktoober 2013) AA. VV., Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani, Milano, GARZANTI, 1996, p. 77. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Bianchi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Campana

Campana on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis. 617 meetri kõrgusel merepinnast asuva Campana asustustihedus on keskmiselt 18 inimest ruutkilomeetri kohta. Campana piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bocchigliero, Mandatoriccio, Pallagorio (KR), Pietrapaola, Savelli (KR), Scala Coeli, Umbriatico (KR), Verzino (KR). Campana elevant (L'Elefante di Campana) DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 27. oktoober 2013) "Tuttitalia.it". Vaadatud 27.10.2013. https://demo.istat.it/?l=it  Campana – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Lou Reed

Lou Reed (õieti Lewis Allan Reed; 2. märts 1942 Brooklyn, New York, USA – 27. oktoober 2013) oli Ameerika rokkmuusik, avangardistlik helilooja ja fotograaf. Teda tunti ennekõike ansambli The Velvet Underground kitarristi, laulja ja põhilise laulukirjutajana, kuid ka tema soolokarjäär kestis mitu aastakümmet. Ehkki The Velvet Underground 1960. aastate lõpul äriliselt läbi kukkus, kogus ansambel pärast laialiminekut märkimisväärse austajaskonna ning sellest on saanud oma aja üks enam viidatud ja mõjukamaid ansambleid. Velvet Undergroundi lauludes kirjutas Reed isiklikest kogemustest, mida rokiajaloos oli harva nii avatult käsitletud, sealhulgas seksuaalsusest ja narkokultuurist. Ta oli üks David Bowie eeskujusid ning avaldas tugevat mõju punkmuusika arengule. Pärast ansamblist lahkumist 1972. aastal alustas Reed soolokarjääri. Järgmisel aastal kerkis edetabeleisse tema laul "Walk on the Wild Side", ehkki edetabelikohale ei järgnenud kommertsedu. 1975. aastal avaldas Reed müramuusika topeltplaadi "Metal Machine Music", mida hiljem kommenteeris sõnadega "Keegi ei arva, et peaks pärast sellist asja ellu jääma". Reedi tunti eripärase hääle, poeetiliste laulusõnade ning erilise kitarrihäälestuse (nn Ostrich guitar) poolest. 2008. aastal abiellus Reed performance-kunstniku ja muusiku Laurie Andersoniga. Samal aastal külastas Lou Reed ka Eestit, esinedes Tallinna linnahallis kontsertlavastusega "Berlin". 2015. aastal lisati Lou Reed Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks. Alexis Petridis Lou Reed – mees, keda rokkmuusika ootas EPL, 29. oktoober 2013 Suri rokkmuusik Lou Reed ERR, 27. oktoober 2013 Suri rokivana Lou Reed Õhtuleht, 27. oktoober 2013 Lou Reed andis endast maksimumi Delfi/FBI.ee, 12. juuli 2008 (kontserdiarvustus Tallinna linnahallist) Lou Reed (2. III 1942 – 27. X 2013) in memoriam, Eesti Ekspress, 1. november 2013
Carolei

Carolei on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis. Caroleis on sündinud laulja Tony Vilar ning helilooja ja pianist Alfonso Rendano. 624 meetri kõrgusel merepinnast asuva Carolei asustustihedus on keskmiselt 227 inimest ruutkilomeetri kohta. Carolei piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cosenza, Dipignano, Domanico, Mendicino. Carolei halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Cardili, Deposito, Lacconi, Monache, Pantanolungo, Treti, Vadue. DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 27. oktoober 2013) Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Carolei – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Carpanzano

Carpanzano on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis. 600 meetri kõrgusel merepinnast asuva Carpanzano asustustihedus on keskmiselt 20 inimest ruutkilomeetri kohta. Carpanzano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Altilia, Belsito, Colosimi, Marzi, Scigliano. DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 27. oktoober 2013) Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Carpanzano – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Castiglione Cosentino

Castiglione Cosentino on vald (comune) Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis. 384 meetri kõrgusel merepinnast asuva Castiglione Cosentino asustustihedus on keskmiselt 230 inimest ruutkilomeetri kohta. Castiglione Cosentino piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Rende, Rose, San Pietro in Guarano. Castiglione Cosentino halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Filari, Orbo, Pristini, Quolata, San Biagio, Santa Lucia, Valle La Fontana, Volata. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Castiglione Cosentino – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Current 93

Current 93 on Briti eksperimentaalmuusika ansambel. Tegemist on ühemeheansambliga, mis alustas tegevust 1982. aastal. Selle asutas David Tibet (sünninimega David Michael Bunting). Ehkki ainus alaline liige on David Tibet, on peaaegu igal Current 93 albumil osalenud osa ka Steven Stapelton bändist Nurse with Wound. Alates albumist "Thunder Perfect Mind" on pidev kaasalööja olnud ka Michael Cashmore. Enam kui tosinal Current 93 albumil teeb kaasa Douglas Pearce bändist Death In June. Brandon Stosuy (september 2006). "Current 93". Pitchfork. Pitchfork Media Inc. Vaadatud 29. juulil 2012. "Current 93". All Music. Rovi Corp. Vaadatud 29. juulil 2012.
All or Nothing

All or Nothing, Briti ansambel "All or Nothing", Milli Vanilli album "All or Nothing", Cheri laul "All or Nothing", Milli Vanilli laul
Sbogom Maria

"Sbogom Maria" (kirillitsas "Сбогом Мария", eestikeelse pealkirjaga "Hüvasti, Maria") on Bulgaaria muusiku ja helilooja Emil Dimitrovi laul. Eestis laulis laulu tuntuks Vello Orumets. Bulgaariakeelsete sõnade autor on Vasil Andreev, eesti keelde pani laulu Vally Ojavere. Laul avaldati Dimitrovi 1972. aastal ilmunud samanimelisel albumil.
Sbogom Maria (album)

"Sbogom Maria" ("Сбогом Мария") on Bulgaaria muusiku Emil Dimitrovi 1972. aastal ilmunud album. Vinüülplaadi andis välja plaadifirma Balkanton (Балкантон). Сбогом Мария Старият Цирк Както преди И търся първата любов Тъжна майка Грозде Има любов Старата бащина къща Моят учител по пиано Страшно е без обич на света Джулия Дилмано Дилберо