laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Stratigraafia

See artikkel annab lühiülevaate stratigraafiast; stratigraafiaga seotud üldmõisted leiad artiklist Stratigraafia mõisteid. Stratigraafia on geoloogia haru, mis uurib maakoort moodustavate kivimkehade ruumilist levikut ja neid kujundanud sündmuste ajalist järgnevust. Stratigraafia eesmärk on maakoore ehituse ja selle arengut mõjutanud protsesside kindlakstegemine. Stratigraafia eesmärk on ka mis tahes geoloogiliste tööde jaoks usaldusväärse taustsüsteemi loomine. Stratigraafia põhiprotseduurid on liigestamine ja korrelatsioon. Liigestamine on sarnaste lõikude eristamine üksikus läbilõikes. Korrelatsioon on aga läbilõigete rööbistamine sarnaste üksuste vastavusse seadmise kaudu. Stratigraafia on tihedalt seotud paleontoloogia ja isotoopgeoloogiaga, sest kihtide vanuse määramisel kasutatakse nii paleontoloogilist kui ka isotoopmeetodeid. Enamasti on stratigraafia seotud settekivimite ja setete uurimisega, kuid moonde- ja tardkivimid kuuluvad täpselt samamoodi stratigraafia huviorbiiti. Stratigraafiale panevad aluse kolm fundamentaalset printsiipi, mille sõnastas Taani loodusteadlane Nicolaus Steno. Superpositsiooniprintsiip, mis väidab, et kihtide rikkumata lasumuse korral on vanem kiht all ja noorem peal. Kihtide algse horisontaalsuse printsiip, mis väidab, et kihid on algselt lasunud horisontaalselt. Kihtide algse pidevuse printsiip, mis väidab, et kihid on algselt pidevad ja levinud suurel alal. Biostratigraafia Geokronoloogiline skaala Kronostratigraafia Litostratigraafia Rahvusvaheline Stratigraafia Komisjon Eesti Stratigraafia Komisjon Rahvusvaheline stratigraafia juhis
Klimatoloogia

Klimatoloogia ehk kliimateadus (ka ilmastikuteadus) on loodusgeograafia haru, mis tegeleb eri paikade kliima uurimisega. Klimatoloogid uurivad kliima kujunemist, kirjeldamist ja klassifikatsiooni, samuti uurivad nad inimtegevuse mõju kliimale ja kliimamuutusi. Alissovi kliimaklassifikatsioon Klimatoloogia uudised (inglise keeles)
Jack Off Jill

Jack Off Jill oli alternatiivroki / gothic rock'i bänd USA Florida osariigist. Bändi asustasid 1992. aastal Jessicka Fodera, Tenni Ah-Cha-Cha, Robin Moulder ja Michelle Inhell. Jack Off Jill püsis koos 8 aastat (1992–2000), kuigi lõpupoole olid liikmeteks vaid Robin ja Jessicka. Jessicka tahtis panna bändi nimeks JOJ, Somnolent, The Pills või Drowsy. Jessicka kauaaegne sõber Marilyn Manson pakkus, et nimi võiks olla Jack Off Jill, ning bänd nõustus sellega. Jack Off Jilli esimene kontsert peeti Florida ööklubis The Plus Five Lounge koos Mansoni ja The Spooky Kidsiga. Jack Off Jill sai mõne ajaga üheks huvitavamaks underground-bändiks.
Taranteludu

Taranteludu ehk IC1396 ehk NGC 2070 on hajusudu (emissiooniudu) naabergalaktikas Suures Magalhãesi Pilves Kuldkala tähtkujus. Ta koosneb ioniseeritud vesinikust. Udukogu mass on umbes miljon Päikese massi. Algul arvati, et tegemist on tähega. Talle anti nimeks 30 Doradus. 1751 avastas Nicolas Louis de Lacaille, et tegemist on udukoguga. Taranteludu näiv tähesuurus on 8. Kui arvestada, et ta on 160 000 valgusaasta kaugusel, siis on tegemist üliheleda objektiga. Ta asub Kohaliku Galaktikarühma kõige aktiivsemas plahvatusliku tähetekke piirkonnas. Selle tuumas tekitabki väga kompaktne tähekobar suurema osa energiast, mis udukogu helendama paneb ja seeläbi nähtavaks teeb. Taranteludu läbimõõt ületab 1000 valgusaastat. Selle sees on keskne noor massiivsete tähekobar R136, mille intensiivne kiirgus ja tugevad tähetuuled (laetud osakeste voog) on andnud udukogule helendamiseks energiat ning tekitanud ämblikuvõrgutaolised niidid. Lähivõte Hubble'i foto taranteludu keskosast "Tarantula Nebula – 30 Doradus". Constellation Guide. Vaadatud 27. jaanuar 2019. "The Tarantula Nebula". NAIC. Originaali arhiivikoopia seisuga 6. detsember 2021. Vaadatud 27. jaanuar 2019. "NGC 2070". SEDS. Vaadatud 27. jaanuar 2019. "A Crowded Neighbourhood". European Southern Observatory. Vaadatud 27. jaanuar 2019.
Mayotte

Mayotte (varem ka Mahoré) on Prantsusmaa meretagune departemang (département d'outre-mer) India ookeanis. Hõlmab Komoori saarestikku kuuluva Mayotte'i saare ja mõned selle läheduses asuvad pisisaared, millest suurim on Petite Terre. 1974 ja 1976 toimunud referendumitel otsustasid saareelanikud mitte liituda iseseisvate Komooridega, vaid jääda Prantsusmaa alluvusse. Alates 11. juulist 2001 kuni 2011. aastani oli Mayotte departemangu õigustes ühendus (collectivité départementale). 2009. aasta märtsis kiitis 95% hääletajatest heaks põhiseadusparanduse, mille tagajärjel sai Mayotte'ist Prantsusmaa meretagune departemang, mis integreerib kehtivat õiguslikku ja sotsiaalset korda veelgi enam Réunioni ja emamaaga. Põhiseaduse muudatuse tulemusel sai Mayotte'ist 1. jaanuaril 2014 ka Euroopa Liidu osa. Mayotte jaguneb halduslikult 17 vallaks (commune). The National Institute of Statistics and Economic Studies  Mayotte – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis http://www.mayotte.pref.gouv.fr/
Juusa

Juusa (ka: Taga-Tserkona, Terehovtšino) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla kuulub Mokornulka. Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 5 elanikku, kõik eestlased. 2000. aastal Juusas püsielanikke ei olnud. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 3.01.2024.
Kalatsova

Kalatsova (ka: Kalatseva, Kalatševa, Kalatu, Vaate, Vaatemäe) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 10 elanikku, kõik eestlased. 2000. aastal oli elanikke 16. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda. Külas tegutseb Setomaa Turismitalo. Seal asub Meremäe vaatetorn. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 3.01.2024.
Vaatemäe

Vaatemäe on ajaloos olnud kahe küla nimi: Kalatsova küla asub Võru maakonnas Setomaa vallas Potolovo küla asub Setumaa Venemaa-poolses osas.
ISO maakoodide loend

Siin on loetletud maailma maade ISO 3166 standardi järgsed maakoodid.
Kangavitsa

Kangavitsa (ka: Kangovitsa, Kalmuste, Järve) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 6 elanikku, kõik eestlased. 2000. aastal oli elanikke 10. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 3.01.2024.
Karamsina

Karamsina (ka: Karamsinna, Karamsino, Karaski) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 2 elanikku. 2000. aastal oli elanikke samuti 2. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 3.01.2024.
Kasakova

Kasakova (ka: Kosakova, Kossikova, Koskova) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 3 elanikku, kõik eestlased. 2000. aastal oli elanikke samuti 3. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 3.01.2024.
Binutils

Binutils ehk GNU Binutils on kahendfailidest arvutiprogrammide ja nende komponentidega töötavate GNU tarkvaraarenduse töövahendite kogum. GNU Binutils põhikomponendid on assembler "as" ja linkur "ld", ent sisaldab ka muid tööriistu programmide, teekide, objektfailide ning nende sümboltabelite ja ressursside töötlemiseks jms. "GNU Binutils" (inglise keeles). Free Software Foundation, Inc. 29. aprill 2013. Vaadatud 31.01.2014.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Väiko-Serga

Väiko-Serga (ka: Väike-Serga) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 14 elanikku, kõik eestlased. 2000. aastal oli elanikke 19. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024.
Väiko-Härmä

Väiko-Härmä (ka: Väike-Härma, Härma-Väike, Palo, Väikehärma) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 3 elanikku, kõik eestlased. 2000. aastal elanikke ei olnud. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024.
Vaaksaarõ

Vaaksaarõ (ka: Vaaksaare, Vaaksare, Vaaksara, Vaksara, Vaksare) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla kuulub Vaaksaarõ nulka. Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 6 elanikku, neist 5 eestlased. 2000. aastal oli elanikke 5. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024.
Uusvada

Uusvada (ka: Uusvata, Uusvaada, Usvata, Uusva, Uusvaate) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla kuulub Koolina nulka. Külas on 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 23 elanikku. Neist 22 on eestlased. 2000. aastal oli elanikke 31. Teise maailmasõja järel oli Uusvada küla ümbrus ainus paik, kus püsis edasi seto meestelaulu traditsioon. Enne sealsete meeslauljate avastamist 1970. aastate alul, arvasid rahvaluuleteadlased, et komme on Setomaal täielikult katkenud. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda. Uusvada tsässon Uusvada ludimägi Seto Infoselts Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024. "Viljandi Pärimusmuusika Festivalil kõlas seto meestelaul". Postimees. 27. juuli 2003. Vaadatud 20. september 2024. Andreas Kalkun, Janika Oras, Žanna Pärtlas, Mari Palolill, Meel Valk, Triin Vissel. "Seto meestelaul". Setomaa Liit. Vaadatud 20. september 2024.{{netiviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) P. Hagu (25. oktober 1974). Vanu laule vanadelt meestelt. TRÜ : Tartu Riiklik Ülikool : EKP TRÜ komitee, TRÜ rektoraadi, ELKNÜ TRÜ komitee ja TRÜ ametiühingukomitee häälekandja (nr 32), lk 4. Paul Hagu (3. jaanuar 2015). "Meestelaul Seto miihi summ'a suus". Elwood. Vaadatud 20. september 2024.
Toomas Aakre

Toomas Aakre (22. september 1942 Tartu – 11. juuli 2015) oli eesti ehitusinsener. Ta lõpetas 1970. aastal TPI õhtuteaduskonna tööstus- ja tsiviilehituse erialal. Töötas alates 1964. aastast riiklikus projekteerimisinstituudis Eesti Projekt (hilisema nimega AS Eesti Projekt), 1979. aastast peainsenerina. Tegutses aastatel 1983 kuni 1986 TPI tööstus- ja tsiviilehituse eriala riikliku eksamikomisjoni esimehena. Oli AS Eesti Projekti üheks suuromanikuks. Ta on osalenud mitme ehituskonkursi žüriis. Põhjamaade Ehituspäevad 2001. – Ehitaja, 2001, nr 11, lk 12 Aasta terasehitus 2001 – Keila Tervisekeskus. – Ehitaja, 2002, nr 3, lk 4–7 Valdek Kulbach, Armas Luige, Enno Soonurm (1986). Ehitusinsenerid Tallinna Polütehnilisest Instituudist. Tln.: Valgus. Lk 174.{{raamatuviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Haldusuudised.ee (20. veebruar 2009). "Sweco liikus suures osas rootslaste valdusse". Kinnisvarauudised.ee. Vaadatud 12. märtsil 2024.
Tääglova

Tääglova (ka: Tääglüvä, Täägluva, Täglova, Tjaglova, Kolga, Orasmäe) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla kuulub Mokornulka. Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 10 elanikku, kõik eestlased. 2000. aastal oli elanikke 25. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024. "Tääglova küla".
Obinitsa

Obinitsa (ka Obiniste, Abinitsa, Kirikmäe) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla kuulub Mokornulka. Küla põhjaosas asuvad Sakalovapalo kääpad. On arvatud, et see võis olla matmispaik Põhjasõjas langenutele. Samas kõrval asub Obinitsa surnuaed. 20. sajandi algul rajati Obinitsa kool-kirik. 1950. aastal tuli käsk kirik sulgeda ning hoone anti täielikult koolile. Kohaliku preestri Vilemon Talomehe eestvedamisel ehitati seejärel kalmistu kõrvale Obinitsa Issanda Muutmise kirik. Tänapäeval pole kool-kiriku hoone enam kasutuses. Obinitsas asuvas nn Kalju majas on paiknenud kauplus, külanõukogu kantselei (alates 1945), meierei, sidejaoskond, arstipunkt, raamatukogu ja rahvamaja ning sovhoosi kontor (1960–1995). 2004. aastal rajati hoonesse kunstigalerii Hal'as kunn. Alates 1995. aastast tegutseb Obinitsas muuseum. Selle hallata on Obinitsa Seto Muuseumitarõ (asukohaga Obinitsas) ja seto kindlustalu ehk Luikjärve talu (Obinitsast 4 km kaugusel). 2007. aastal ehitati Obinitsa tsässon. 2008. aastani tegutses külas Meremäe-Obinitsa põhikool. Seejärel avati koolihoones Obinitsa külakeskus (raamatukogu, lasteaed, jõusaal, võimla, saun ja rendipinnad). Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda. Küla idaosas asub Obinitsa järv. Paisjärve läbib Obinitsa oja ehk Tuhkvitsa oja. Järve vastaskalda lähedal Karamsina küla territooriumil asub Obinitsa liivakivipaljandis Obinitsa Juudatare nimeline koobas. Obinitsa külas on 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 135 elanikku. 2000. aastal oli elanikke 240. 11. augustil 2014 valiti Obinitsa Helsingis peetud soome-ugri noorteühenduse MAFUN kongressil soome-ugri kultuuripealinnaks 2015. Koos Obinitsaga kandideerisid 25 miljoni soomeugrilase pealinnaks ka 64 000 elanikuga Veszprémi linn Ungaris ja 500 elanikuga Vuokkiniemi küla Karjalas Venemaal. Soome-ugri kultuuripealinna valiti teist korda. 2014. aastal oli selleks Udmurdimaal asuv Starõje Bõgi küla. Soome-ugri kultuuripealinna projekt on kavandatud rahvuspiirkondade arengu hoogustamiseks ja neist positiivse kuvandi loomiseks. Seoses Obinitsa nimetamisega 2015. aasta soome-ugri kultuuripealinnaks nimetas Seto Kongress 2015. aasta soome-ugri aastaks Setumaal. Obinitsa tsässon Seto lauluema kuju Obinitsa ateljee-galerii ehk Hal'as kunn Obinitsa Kunstizaal Obinitsa muuseum Soome-ugri kultuuripealinna 2015 logo Soome-ugri lipud Obinitsas Obinitsa küla 2024. aasta juunis Vilja ait Obinitsas Elumaja Obinitsas Obinitsa vald Obinitsa Seltsimaja Kääpa–Obinitsa–Võmmorski–Petseri tee Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024. http://www.obinitsa.net/ (vaadatud 14.10.2014) XI Seto Kongress (vaadatud 20.10.2014) Petseri peab pühi. Rahvaleht, 14. aprill 1931, nr 43, lk 1.  Obinitsa – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Grazia Deledda

Grazia Maria Cosima Damiana Deledda (27. september 1871 Sardiinia – 15. august 1936) oli itaalia naiskirjanik, kes pälvis 1926. aastal Nobeli kirjandusauhinna. Deledda sündis väikekodanlaste peres. Peale algkooli lõpetamist õppis ta eraõpetaja juures ja seejärel asus iseseisvalt õppima kirjandust. Tema esimesed teosed ilmusid ajakirjas L'ultima moda, mis tollal avaldas proosat ja luulet. 1900. aastal abiellus Grazia Deledda rahandusministeeriumi ametniku Palmiro Madesaniga. Nad tutvusid Cagliaris 1899. aasta oktoobris ning kolisid Roomasse. Seal jätkas Deledda tööd ajakirjades La Sardegna, Piccolo rivista ja Nuova Antologia. 1895. aastal ilmus tema perekonnaromaan "Anime oneste" ja 1900. aastal romaan "Il vecchio della montagna". Tema ajakirjanduslik töö ja looming jäid varsti silma ka kriitikutele. 1903. aastal ilmus romaan "Elias Portolu". Ka tema edasisi romaane ja teatritükke saatis edu. Romaani "Cenere" (1904) ainetel valmis 1916. aastal film, milles üht peaosa täitis itaalia näitleja Eleonora Duse. Deledda teoseid on kõrgelt hinnanud Luigi Capuana ja Giovanni Verga. Deledda looming põhineb armastuse, valu ja surma teemadel, sageli kajastub selles patukahetsus ja vältimatu saatus. Tema teostes on äratuntav Giovanni Verga verism ja mõnikord Gabriele d'Annunzio dekadents. Deledda romaanides on omavahel tugevalt seotud paigad ja inimesed, tunded ja keskkond. Esimestes teostes on autor sageli kirjeldanud Sardiinia põliselanike karmi elu. 1892 "Fior di Sardegna" 1892 "Le vie del male" 1895 "Racconti sardi" 1895 "Anime oneste" 1903 "Elias Portolu" 1904 "Cenere" (1904) 1912 "L'edera" (1912) 1913 "Canne al vento" (eesti keeles "Kõrkjad tuules") 1915 "Marianna Sirca" 1920 "La madre" 1925 "La fuga in Egitto" 1926 "Il sigillo d'amore" 1937 "Cosima" (avaldatud postuumselt) 1939 "Il cedro del Libano" (avaldatud postuumselt) "Kättetasumine" [lühijutt; koos Paul Westergaardi lühijutuga "Sõrmus"]. Ajalehe lisa; ilmumisaasta teadmata, 16 lk "Wana ja noored" (jutustus Sardiinia talupoegade elust). Ajalehe Maa Hääl jutulisa, Tallinn 1933, 58 lk "Lia ja mehed" [romaan]. Tõlkinud Meta Grünfeldt; eessõna: R. Fleri. Sari "Looduse kroonine romaan", nr 62, Tartu 1934, 224 lk; teine trükk: sari Lemmikraamat, Kuldsulg, Tallinn 1995, 190 lk "Kõrkjad tuules" [romaan]. Itaalia keelest tõlkinud Marta Pärna; eessõna: Aleksander Aspel. Sari Nobeli laureaadid. Kirjastus Loodus, Tartu 1935, 348 lk "Nõid" [katkend novellist, kus nõid Peppe oma elu hinnaga aitab lasteta abielupaaril viljatusest üle saada] – ajaleht Nädaline, 29. detsember 2007, lk 4 Romaan "Cenere" (lk 27–254). Nota bio-bibliographica (lk 23–25) (itaalia keeles)
Veretinä

Veretinä (ka: Veretina, Veretinna, Veretino, Vereti, Veere) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla kuulub Üle-Pelska nulka. Küla lääneots on Kaamõnitsa ja kaguosa Pultsuva. Neid mõlemaid on ka eraldi külaks peetud. Kuni 1964. aastani tegutses külas Veretinä Algkool. Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 3 elanikku, kõik eestlased. 2000. aastal oli elanikke 5. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024. Arvis Kiristaja: artikkel "Veretinä" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016, lk 748.
Tiirhanna

Tiirhanna (ka Tiirhana, Tiirhänna) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla kuulub Üle-Pelska nulka. Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 13 elanikku, kõik eestlased. 2000. aastal oli elanikke 12. Külas asuvad lubjakiviastang ja selle juures endised lubjapõletusahjud. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024.
Teterüvä

Teterüvä (ka: Teterova, Teterövä, Tetereva, Teterova) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 3 elanikku, kõik eestlased. 2000. aastal oli elanikke samuti 3. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024.
Oivi

Oivi on naise- ja mehenimi. Nimi on Eestis haruldane (Eestis 21. sajandi esimesel kümnendil kokku umbes 30 kandjat). Naisenimena on ta Eestis neli korda sagedasem kui mehenimena. Eestis elas rahvastikuregistri andmetel 2. detsembri 2015 seisuga 24 Oivi-nimelist inimest. Nimi sisaldub Julius Mägiste toimetatud raamatus "Eestipäraseid eesnimesid" (1936). Soome nimekalendris on Oivi nimepäev 29. mai, vanemas variandis 5. veebruar. Selle nime kandjate seas on: Oivi Aakre, eesti reumatoloog Oivi Saluri, lasteaednik Oivi Tulve, kunstnik Oivi Uibo, eesti arstiteadlane, lastegastroenteroloog Oivi Umbleja, õde, poliitik Oivi Vare (Loorits), moekunstnik Oivi-Monika Topman, muusikateadlane ja pedagoog Oiva Oive Oivo https://www.eesti.ee/portaal/rrteenus.nimede_stat[alaline kõdulink]
Juurkaust

Juurkaust ehk juurkataloog on failisüsteemides esimene või kõrgeimal hierarhiatasemel asuv kataloog. Seda võib võrrelda puutüvega, mille küljest saavad alguse kõik oksad. UNIXi-laadsete opsüsteemide failisüsteemides on juurkausta tähis: / DOS-i ja Windowsi failisüsteemides on igal püsimäluga andmekandjal ja partitsioonil eraldi juurkaust. Juurkataloogid tähistatakse tähtedega: A:\, B:\, C:\, D:\, ..., kusjuures A:, B:, C:, D:, ... tähistavad igaüks erinevat andmekandjat ja \ juurkausta. Unixi-laadsetes ja DOS-i failisüsteemides on kataloogitähised teistpidi kaldkriipsud ehk kurakriipsud. Et UNIX-i operatsioonisüsteem eksisteeris enne DOS-i, siis tahtis Microsoft tähistada oma failisüsteemidel katalooge kurakriipsuga \ (alamkataloogid võeti kasutusele MS-DOS versioonis 2.0).
Aakre (täpsustus)

Aakre on küla Tartu maakonnas Elva vallas. Aakre on ka perekonnanimi Aakre Kivivare Aakre külanõukogu Aakre mõis Aakre oja ehk Soontaga oja Aakre peakraav Aakre raudteepeatus Aakre vald Aakre-Puidaku peakraav ehk Mädajärve oja
Tsergondõ

Tsergondõ (ka: Tsergonde, Tserkonde, Tserkona, Tšerkonda, Tšerkonde, Tulika, Ülenurme) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla kuulub Koolina nulka. Külas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 6 elanikku, kõik eestlased. 2000. aastal oli elanikke 11. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda. Tserondõ (ajalooliselt Setumaal) Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024.
Mari Aakre

Mari Aakre (sündinud 22. septembril 1940 Narvas) on eesti tekstiili- ja moekunstnik. Aastatel 1959–1962 õppis Mari Aakre Tallinna Kergetööstuse Tehnikumis rõivaste konstrueerimist ja modelleerimist. Aastal 1969 lõpetas ta Eesti Riikliku Kunstiinstituudi moekunsti erialal. Ta on õpetanud Eesti Kunstiakadeemias vormiõpetust. Ta kujundas koos Peeter Kuutmaga rühmituse Vaba Tahe näituse, mida eksponeeriti Valgas septembris 2002. 1985 – Draakoni galerii, Tallinn Ta on Eesti Kunstnike Liidu liige aastast 1986. Aastast 1993 kuulub ta ka Eesti Tekstiilikunstnike Liitu ja Eesti Moekunstnike Ühendusse. Sigrid Huik, Maasike Maasik, Aet Ollisaar, Tiina Puhkan "Eesti tekstiilikunst 1915-2015“ Eesti Tekstiilikunstnike Liit, 2015. ISBN 9789949385751
Metsaülikool

Metsaülikool on 1966. aastal Kanadas asutatud apoliitiline organisatsioon objektiivse teabe levitamiseks eesti kultuuri, teaduse, poliitika ja ühiskondlike küsimuste kohta. Metsaülikool korraldab igal suvel neil teemadel loenguid ja arutelusid. 25. septembril 1966 Eesti Skaudisõprade Seltsi Kotkajärve komitee korraldatud "noorte sügiskulla päevadel" leiti, et eesti noorte kultuuriline tegevus Kanadas jätab soovida. 19. augustil 1967 toimus esimene Kotkajärve Metsaülikool. Sellest ajast on see üritus toimunud igal aastal, erandina toimus 1974. aastal Kotkajärve asemel Kuopio Metsaülikool Soomes, Eestile lähemal. Kuopio Metsaülikool pani aluse METROOle (Metsaülikool Rootsis). Aastatel 1977–1992 toimus Mare Taagepera eestvedamisel MÜLA (Metsaülikool Los Angeleses). Salasoode perekonna eestvedamisel on toimunud MÜA (Metsaülikool Austraalias). 2000. aastal toimus Karpaatide Metsaülikool Ukrainas. 1989. aastal toimus Käärikul esimene MEEST (Metsaülikool Eestis). Pärast seda on Metsaülikool sisuliselt METROO järglasena toimunud Eesti eri paigus alates 1991. aastast. Eesti-poolne korraldaja oli 1990. aastate algul Märt Kubo, hiljem Uile Kärk-Remes. Metsaülikooli kasvandikud on olnud Jüri Estam, Toomas Hendrik Ilves, Tiina Kirss, Toivo Klaar, Jaan Männik, Jaan Mihkel Uustalu, ja palju teisi tänapäeva Eestis tuntud inimesi. 1990. aastate lõpul soikunud Metsaülikooli tegevus algas uuesti koos Kanada Metsaülikooliga 2004. aastal Heimtalis ja on pärast seda jätkunud Käärikul. Ka läti pagulasnoorte jaoks korraldati võõrsil Metsaülikooliga sarnanevaid "kultuurikümbluse" seminare nimega "2x2". 2009 Aadu Luukase missioonipreemia Tiina Kirss (toimetaja). Metsaülikool 1983–2005. Kotkajärve Metsaülikool, 2005. ISBN 978-0-9691972-1-8 Kotkajärve Metsaülikool Meedias "Eesti lugu. Metsaülikool ja ESTO" Vikerraadio, 8. aprill 2017 "Maimu Mölder: Forest University remains bridge between Estonia, diaspora" news.err, 5. september 2017 "Sirje Kiin: Kotkajärve Metsaülikoolis arutati Eesti tulevikku" arvamus.postimees.ee, 6. september 2017