laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kevadik

Kevadik (Draba L.) on taimeperekond ristõieliste sugukonnas. Draba aizoides – igihaljas kevadik Draba arabisans – hanerohtjas kevadik, ka Draba arabicans  Draba athoa – atose kevadik Draba aurea – kollane kevadik  Draba bruniifolia – bruunialehine kevadik Draba bruniifolia subsp. olympica – olümpose kevadik, ka Draba olympica Draba dedeana – Dede kevadik Draba densifolia – tihe kevadik, ka Draba caeruleomontana Draba fladnizensis – lumikevadik Draba haynaldii – Haynaldi kevadik  Draba hispanica – hispaania kevadik Draba hoppeana – Hoppe kevadik Draba incana – hall kevadik, ka Draba contorta (paiguti) Draba lasiocarpa – karvaseviljaline kevadik, ka Draba aizoon Draba loiseleurii – korsika kevadik Draba muralis – müürkevadik (harva) Draba nemorosa – metskevadik, ka Draba nemoralis (paiguti) Draba norvegica – norra kevadik  Draba rigida – sammalkevadik, ka Draba bryoides Draba rosularis – padikevadik, ka Draba bornmuelleri Draba sauteri – Sauteri kevadik  Draba sibirica – siberi kevadik, ka kuldkevadik, ka Draba gmelinii Draba tomentosa – viltjas kevadik  Draba ventosa – tuulekevadik Kevadik andmebaasis eElurikkus.
Liivsinep

Liivsinep (Diplotaxis DC.) on taimeperekond ristõieliste sugukonnas. Perekonda kuulub 30–35 liiki. Liikide looduslikuks levilaks on Euroopa, Vahemere maad ja Makaroneesia. Kõige suurem liikide hulk on Loode-Aafrikas ja Roheneemesaartel. Perekonda kuulub nii ühe- kui ka mitmeaastasi taimi. Eluvormilt on liigid rohtsed või poolpuitunud varrega poolpõõsad. Enamiku liikide õied on kollased. Mõnel liigil on õied valged. Eestis esineb tulnukana kaks liiki: Diplotaxis muralis – müür-liivsinep Diplotaxis tenuifolia – võõr-liivsinep Diplotaxis acris Diplotaxis antoniensis Diplotaxis assurgens Diplotaxis berthautii Diplotaxis brevisiliqua Diplotaxis catholica Diplotaxis cossoniana Diplotaxis cretacea – kriit-liivsinep Diplotaxis decumbens Diplotaxis duveyrieriana Diplotaxis episcopalia Diplotaxis erucoides Diplotaxis gorgadensis Diplotaxis gracilis Diplotaxis griffithii Diplotaxis harra Diplotaxis hirta Diplotaxis ibicensis Diplotaxis lagascana Diplotaxis ollivieri Diplotaxis pitardiana Diplotaxis scaposa Diplotaxis siettiana Diplotaxis siifolia Diplotaxis simplex Diplotaxis sundingii Diplotaxis tenuisiliqua Diplotaxis varia Diplotaxis villosa Diplotaxis viminea Diplotaxis vicentina Diplotaxis virgata Diplotaxis vogelii
Suzhou

Suzhou on mitme Hiina koha nimi: Suzhou, ringkonna õigustega linn Jiangsu provintsis Suzhou, ringkonna õigustega linn Anhui provintsis Suzhou, linnarajoon Jiuquani linnas Gansu provintsis Suzhou, haldusüksus Dunhuangi linnas Jiuquani linnas Gansu provintsis Suzhou, jõgi Shanghais Suzhou numbrid
Sinep (perekond)

Sinep (Sinapis L.) on taimeperekond ristõieliste sugukonnas. Sinapis arvensis – põldsinep (Eestis tavaline umbrohi) Sinapis alba – valge sinep (tulnukana, mõnikord kultuuris)
Sineptõlkjas

Sineptõlkjas ehk rapister (Rapistrum Crantz) on taimeperekond ristõieliste sugukonnas. Eestis võib tulnukana kohata kahte liiki: Rapistrum perenne – püsik-sineptõlkjas (püsikrapister) Rapistrum rugosum – kurd-sineptõlkjas (kurdrapister) Sineptõlkjas andmebaasis eElurikkus.
Aksu ringkond

Aksu ringkond on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Hiinas Xinjiangis. Piirneb loodes Kõrgõzstani ja Kasahstaniga. 2000. aastal oli elanike arv 2 141 745, neist 71,9% uiguurid, 26,6% hiinlased, 0,55% hueid ja 0,46% kirgiisid. Jaguneb kaheks maakonna õigustega linnaks ja seitsmeks maakonnaks: Aksu linn Kuqa linn Awati maakond Bay maakond Kalpini maakond Toksu maakond Uqturpani maakond Wensu maakond Xayari maakond Fifth National Population Census of the People's Republic of China
Altay ringkond

Altay ringkond on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Hiinas Xinjiangis. Piirneb loodes Kasahstani, põhjas Venemaa ja idas Mongooliaga. 2000. aastal olid 51% elanikest kasahhid. Jaguneb üheks maakonna õigustega linnaks ja kuueks maakonnaks: Altay Burqini maakond Burultokay maakond Jeminay maakond Kaba maakond Koktokay maakond Qinggili maakond
Heinrich Johann Nepomuk von Crantz

Heinrich Johann Nepomuk Edler von Crantz (25. november 1722, Roodt, Luksemburg – 18. jaanuar 1797, Zeiring Judenburgi lähistel, Austria) oli austria arstiteadlane ja botaanik. Tema botaaniline nimemärk on Crantz. Einleitung in eine wahre und gegründete Hebammenkunst (1756) Commentarius de rupto in partus doloribus a foetu utero (1756) Commentatio de instrumentorum in arte obstetricia historia utilitate et recta ac praepostera applicatione (1757) De systemate irritabilitatis (1761) Materia medica et chirurgica (kolm köidet, 1762) De aquis medicatis principatus Transsylvaniae (1773) Die Gesundbrunnen der Österreichischen Monarchie (1777)
Harald Lokk

Harald Leonhard Lokk (15. mai 1894 Tartu – 21. november 1941 Ussollag?) oli Eesti ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (major, 193). 1940. aasta augustist oli Punaarmee 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse 150. õhutõrjedivisjoni komandör (majori auastmes). Kotkaristi teenetemärgi IV klass, 1939
Osvald Lokk

Osvald Lokk (27. jaanuar 1906 Võru – 30. detsember 1980 London, Ontario provints, Kanada) oli Eesti sõjaväelane (leitnant, 1940). Teenis 8. Üksikus Jalaväepataljonis. Ülendati leitnandiks 1940. aastal. Kirje ohvitseride andmekogus
Karl Mutso

Karl Mutso (30. oktoober 1887 Vorbuse, Tartumaa – 8. juuli 1941 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (kolonel). Lõpetas Vilno linna 1. gümnaasiumis eksternina ning astus seejärel 1908. aastal Vilno sõjakooli, mille lõpetas 1. järgus 19. augustil 1911 ning ülendati alamleitnandi auastmesse. Määrati teenistusse 107. Troitski jalaväepolku. Juunis 1913 saadeti aga 18. suurtükiväebrigaadi suurtükiasjandusega tutvuma. Järgmise aasta augustis viidi üle samasse brigaadi teenistusse, määrati patarei vanemohvitseri ametikohale. Võttis Esimesest Maailmasõjast osa algusest lõpuni rindel. Teenis algul 18. suurtükiväebrigaadis vanemohvitserina, siis patarei ülemana järgemööda 137. suurtükiväedivisjonis, 8. suurtükiväebrigaadis ja 18. suurtükiväebrigaadis. Detsembris 1917 lahkus vene vägede teenistusest ning naasis Eestisse. Määrati jaanuaris 1918 teenistusse Eesti suurtükiväebrigaadi. Kui sakslased Eesti rahvuslikud väeosad laiali saatsid, siis sõitis koos Tartust välja saadetud Ukraina üliõpilastega Kiievisse. Eesti kaitseväe teenistusse astus uuesti novembris 1922, määrati siis 2. suurtükiväerügemendi õppekomando kursuse ohvitseriks. 1923. aastal viibis paarikuisel lähetusel Prantsusmaal. Edaspidi teenis sama rügemendi õppekomando ülema, 2. suurtükiväegrupi ülema abi, alalisväe ohvitseride kursuse ülema, 4. suurtükiväegrupi ülema abi ja 3. suurtükiväe grupi ülema abi ametikohtadel. 1. detsembril 1928 määrati 3. suurtükiväegrupi ülema kohusetäitjaks ja 24. veebruaril 1929 sama grupi ülemaks. 1931. aastal lõpetas Kõrgema Sõjakooli. 8. juunist 1936 täitis ajutiselt suurtükiväe inspektori abi kohuseid. Samal aastal määrati algul 2. diviisi suurtükiväe ülema kohusetäitjaks, järgmisel aastal ülemaks. Ta hukkus NKVD massimõrva ohvrina Tartu vanglas. Alamleitnant – 19. august 1911 Leitnant – 30. august 1916 Kapten – 20. märtsil 1917 Major – 24. veebruar 1924 Kolonelleitnant – 24. veebruar 1929 Kolonel – 19. veebruar 1937 Püha Anna orden, II, III ja IV klass Püha Stanislavi orden, II ja III klass mõõkade ja lintidega Kotkaristi III klassi teenetemärk
Karl Tallo

Karl Tallo VR I/3 (17. veebruar 1891 Tali vald, Pärnumaa, Liivimaa – 24. aprill 1942 Sosva laager, Sverdlovski oblast, NSV Liit) oli Eesti sõjaväelane (kolonel). Üldhariduse omandas Tallo Pärnu gümnaasiumis, sõjalise hariduse Peterburi Vladimiri sõjakoolis, mille lõpetas 1914. aasta sügisel. Võttis osa I maailmasõjast 1. Soome kütipolgu koosseisus. 1917. aastal ülendati ta kapteniks. Aastatel 1917–1918 õppis Tallo Petrogradis, Nikolai Kindralstaabi Akadeemias. Võttis osa Vabadussõjast, 6. jalaväepolgus ja oli Lõunarindel 1. mai 1919 – 17. detsember 1920 6. Jalaväepolgu ülem. 1921. aasta septembrist oli Tallo 1. soomusrongide divisjoni ülem. Soomusrongide Brigaadi likvideerimisel augustis 1923 sai Tallost 1. soomusrongirügemendi ülema kohusetäitja, augustist 1925 1. soomusrongirügemendi rügemendiülem. Lõpetas Kõrgema Sõjakooli. 1928. aastal ülendati Karl Tallo koloneliks. 1930. aasta oktoobrist oli Tallo 1. Diviisi staabiülema kohusetäitja. 1931–1934 teenis ta Tapal Soomusrongirügemendi ülemana. Tallo lahkus tegevteenistusest 1934. aastal ja arvati juhtide reservi. Juunis 1934 paigutati ta ravile Seevaldi vaimuhaiglasse. Karl Tallo arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 ning viidi Venemaale Sevurallagi, kus ta aasta hiljem hukati. Tema abikaasa koos poja Jüriga küüditati Siberisse, viimane naasis 1956. aastal. Kolonel Tallo haige. Hommikleht, 8. juuni 1934, nr. 127, lk. 1. Ohvitseride andmekogu
Olev Õun

Olev Õun (1. veebruar 1903 Tallinn – 17. jaanuar 1951 Riksby, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (kapten). Ohvitseride andmekogu
Kress

Kress (Lepidium L.) on taimeperekond ristõieliste sugukonnas. Perekonda kuulub umbes 175 kosmpoliitse levikuga liiki. Lepidium campestre – põldkress Lepidium densiflorum – liivkress (paiguti, tulnuktaim) Lepidium latifolium – randkress (Lääne-Eesti mererannal) Lepidium perfoliatum – kaeluskress Lepidium ruderale – haisev kress (hajusalt) Lepidium sativum – salatkress (kultuurtaim, võib metsistuda)
Karl Tiitso

Karl Tiitso VR II/3 (1. juuli 1893 Tähtvere vald, Tartumaa – 28. aprill 1945 Weinsberg, Saksamaa (suri sõjavangilaagris)) oli Eesti sõjaväelane (kolonel, 1939). Tiitso lõpetas 1914. aastal Peterburi Konstantini suurtükiväekooli. Ta osales esimeses maailmasõjas, teenis 9. Siberi kütisuurtükiväebrigaadis ja IV Siberi korpuse staabis. Eesti rahvusväeosade moodustamisel tuli teenima Eestisse. Ta määrati 26. veebruaril 1918 Eesti suurtükiväebrigaadi ülemaks ning jäi sellele kohale kuni Eesti väeosade laialisaatmiseni sakslaste poolt. Võttis osa Vabadussõjast, alates 12. juunist 1919 kuni sõja lõpuni Kalevlaste Maleva patarei ülemana. Autasustati lahingus ülesnäidatud vapruse eest II liigi 3. klassi Vabadusristiga. Pärast Vabadussõja lõppu läks reservi. 1925. aastal asus uuesti tegevteenistusse, teenis eri ametikohtadel sõjaväe varustusvalitsuses. Tervislikel põhjustel läks erru 16. märtsist 1939 Varustusvalitsuse ülema teise abi ametikohalt. Teise maailmasõja ajal astus Saksa armeesse. Staabikapten – 1917 Kapten – 1918 Major – 1928 Kolonelleitnant – 1933 Kolonel – 1939 Georgi mõõk (1916) Tasuta maa normaaltalu mõõdus (1920) Vabadusrist, II liigi 3. klass Poola Taassünni ordeni (Polonia Restituta) ohvitseri rist (IV klass) (1930) Foto Ohvitseride andmebaas
Teater. Muusika. Kino

Teater. Muusika. Kino (mitteametlik lühend TeMuKi) on Eesti kultuuriajakiri, mis ilmub alates 1982. aastast. Peatoimetaja on 2003. aastast Madis Kolk. 1981–1983 Jaak Allik 1983–1985 Kuldar Raudnask 1985–1986 Vallo Raun (kt) 1986–1988 Lembit Rattus 1988–1991 Mihkel Tiks 1991–1993 Peeter Tooma (kt) 1993–1995 Märt Kubo 1995–2002 Jüri Aarma 2003–... Madis Kolk Ajakirja koduleht Kultuuriajakirja Teater. Muusika. Kino multimeediaversioon 2011. aasta juuni-juuli topeltnumbrist. Elektrooniline ajakiri on sündinud SA Kultuurileht ja e-kirjastuse DIGIRA koostööprogrammi tulemusena.
Tuder

Tuder (Camelina) on taimeperekond ristõieliste sugukonnas. Camelina alyssum – linatuder (linaumbrohi) Camelina microcarpa – liivtuder (tulnukana) Camelina pilosa – karvane tuder, ka karik-pirnik (tulnukana) Camelina sativa – põldtuder (tulnukana, õlitaim) Camelina sylvestris – metstuder
Litterhein

Litterhein (Thlaspi L.) on mitmeaastaste taimede perekond ristõieliste sugukonnast. Õied on 4 õielehega. Viljaks on kõdrake. Eestis on sage umbrohuna põldudel levinud põld-litterhein (Thlaspi arvense). Väga harv on alpi litterhein (Thlaspi caerulescens), mida on seni teada Hiiumaalt ja Harjumaalt. Perekonda kuulub 7 liiki Kesk- ja Lõuna-Euroopas ning Ees-Aasias. 2 endeemset liiki on Hiinas. Thlaspi alliaceum Thlaspi arvense – põld-litterhein Thlaspi bellidifolium – kirikakralehine litterhein Thlaspi cepaeifolium – võsund-litterhein Thlaspi montanum – mägi-litterhein Thlaspi perfoliatum – kaelus-litterhein Noccaea caerulescens – alpi litterkõdrik, alpi litterhein Noccaea rotundifolia – ümaralehine litterkõdrik, ümaralehine litterhein Noccaea stylosa – maadjas litterkõdrik, maadjas litterhein Eesti taimede määraja, (1999) Eesti Loodusfoto, lk140
Heidemarie Stefanyshyn-Piper

Heidemarie Martha Stefanyshyn-Piper (sündinud 7. veebruaril 1963 Saint Paulis Minnesotas) on Ameerika Ühendriikide mereväelane ja endine astronaut. Stefanyshyn-Piper õppis Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis masinaehitust. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta USA mereväes sukeldujana. 1996. aastal valis NASA ta astronaudikandidaadiks. Tal on kapteni auaste. Stefanyshyn-Piperi esimene missioon oli 2006. aastal kosmosesüstiku Atlantis lend STS-115. Temast sai 8. naine, kes on käinud avakosmoses. 2008. aastal osales ta lennul STS-126. Ta viibis korduvalt avakosmoses, remontides rahvusvahelist kosmosejaama. Ühtekokku viibis ta avakosmoses 33 tundi ja 42 minutit. Kahe kosmoselennu kogukestus oli 27 päeva 15 tundi ja 36 minutit. 2009. aastal lahkus ta NASAst ja naasis tööle mereväkke (Naval Sea Systems Command). Stefanyshyn-Piper lahkus mereväest 2015. aastal. 18. novembril 2008 sai ta tuntuks sellega, et kaotas tööriistakasti kosmosesse. See ei olnud korralikult kinnitatud ja lendas minema, kui kosmonaudi tähelepanu oli mujal. Tööriistakast liikus Maa-lähedasel orbiidil kosmoseprügina ja oli teleskoobiga jälgitav kuni 2009. aastani, mil see atmosfääri langes ja seal ära põles. Tema vanemad olid immigrandid: isa Mihhailo oli Galiitsiast pärit ukrainlane, kes teise maailmasõja ajal küüditati Saksamaale tööteenistusse, ema Adelheid oli sakslane, kes abiellus Mihhailoga ja tuli temaga pärast sõda USAsse. Ema oli 2009. aastal veel elus, isa päritolu tõttu oskab naine ukraina keelt. Ta on abielus Glenn Piperiga ja neil on poeg Michael. Ta elab koos abikaasaga Washingtoni osariigis. 2018. aasta 8. oktoobril pidas ta oma töö teemadel avaliku lühiloengu Eesti Lennuakadeemias ja 12. oktoobril Tallinna Tehnikaülikoolis. Niisamuti on ta käinud esinemas teisteski Ida-Euroopa riikides. "HEIDEMARIE M. STEFANYSHYN-PIPER". NASA. Vaadatud 9. märts 2018. "STS-126 Mission Information". NASA. Originaali arhiivikoopia seisuga 21. mai 2017. Vaadatud 9. märts 2018. "Veteran Astronaut Heidemarie M. Stefanyshyn-Piper Leaves NASA". SpaceRef. Vaadatud 9. märts 2018.[alaline kõdulink] "Endeavor astronaut loses tool bag during space walk". The Telegraph. Vaadatud 9. märts 2018. "Tool Bag Lost In Space Meets Fiery End". Space.com. Vaadatud 9. märts 2018. "8. oktoobril esines lennuakadeemias NASA astronaut". Eesti Lennuakadeemia. Originaali arhiivikoopia seisuga 8. oktoober 2018. Vaadatud 8. oktoober 2018. "USA astronaudi kapten Heidemarie M. Stefanyshyn-Piperi avalik loeng TalTech Mektorys". Tallinna Tehnikaülikool. Vaadatud 12. oktoober 2018.
Põlva Vabadussõja mälestussammas

Põlva Vabadussõja mälestussammas on Põlvas asuv mälestusmärk, mis on pühendatud Vabadussõjas ja Esimeses maailmasõjas langenud sõduritele. See asub Põlva kiriku värava kõrval. Põlva Vabadussõja mälestussammas on kultuurimälestis. Vabadussamba nurgakivi pandi 3. oktoobril 1926. Kavandivõistlusel tunnistati vastuvõetavaks skulptor Aleksander Elleri kavand. Samba ehitamine anti Räpina kivitööstusfirmale P. Kirotosk ja Pojad, pronksplaadid valati Tartus Teguri tehases. Vabadussõja mälestussammas avati 29. juulil 1928. Sammas läks maksma 3939,20 krooni. Nõukogude okupatsiooni ajal 1946. aastal mälestussammas lõhuti. Kohalikel elanikel kästi rusud ära koristada, suuremad samba osad viidi hobusega algsest asukohast paarsada meetrit edasi võssa, kus need säilisid läbi nõukogude okupatsiooniaja. Põlva Vabadussõja mälestussammas taastati rahva algatusel ja avati uuesti 29. juulil 1989. Seekord läks sammas maksma 13 239,17 rubla. Osa detaile on algse samba osad, obeliskil on näha üksikud kahjustused - need on varasema lõhkumise tagajärjed. Esimeses maailmasõjas langenute nimekiri Vabadussõjas langenute nimekiri Eesti Vabadussõjas langenute mälestussammas Eesti Vabadussõja mälestusmärkide loend Kultuurimälestiseks tunnistamine RTL 2003, 78, 1155. (Vaadatud 02.07.2015) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. juuni 2013. Vaadatud 9. veebruaril 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Eesti Vabadussõjas langenud Põlva kihelkonna poegade mälestussamba taasavamine ja pühitsemine Põlvas 29. juulil 1989. a. Koostanud G. Lillemäe ja A. Reimer. Karilatsi Muinsuskaitse Klubi 1989. (Brošüüris kirjeldatakse Põlva vabadussõja mälestussamba avamist 1928. aastal, selle mahavõtmist 1946. aastal, hävitamist 1954. aastal ning taastamist 1989. aastal. Toodud on esialgse avamise ning taasavamise piduliku pühitsemise kavad.) Põlva Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris
Reykjanesbær

Reykjanesbær on vald Islandi edelaosas Reykjanesi poolsaarel. Vald loodi Keflavíki, Njarðvíki ja Hafniri liitumisel 11. juunil 1994. Novembris 2017 elas vallas 17 668 inimest. Reykjanesbæri sõprusomavalitsused on Kerava Soomes, Kristiansand Norras, Miðvágur Fääri saartel, Orlando USAs ja Trollhättan Rootsis. https://px.hagstofa.is/pxen/pxweb/en/Ibuar/Ibuar__mannfjoldi__2_byggdir__sveitarfelog/MAN02001.px, vaadatud 8.06.2019. "Reykjanesbær". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2017. Vaadatud 23. jaanuaril 2018. Gagnatorg reykjanesbaer.is http://www.rnb.is/
Reseeda

Reseeda (Reseda L.) on taimeperekond reseedaliste sugukonnas. Eestis esineb kaks liiki tulnukana: Reseda luteola – värvireseeda Reseda lutea – kollane reseeda
Ädalalill (perekond)

Ädalalill (Parnassia L.) on taimeperekond kikkapuuliste sugukonnas. Eestis on levinud üks liik: harilik ädalalill (Parnassia palustris).
Pilistvere Vabadussõja mälestussammas (kalmistul)

Pilistvere Vabadussõja mälestussammas on Pilistvere kalmistul asuv Vabadussõjas langenud sõduritele pühendatud mälestusrist. Pilistvere sammas on üks vähestest Vabadussõja mälestussammastest, mida Nõukogude okupatsiooni ajal ei lammutatud. Pilistvere Vabadussõja mälestussammas (kalmistul) kultuurimälestiste riiklikus registris
Bratislava Milan Rastislav Štefániki lennujaam

Bratislava Milan Rastislav Štefániki lennujaam (slovaki Letisko Milana Rastislava Štefánika) (IATA: BTS, ICAO: LZIB) on Slovakkia peamine rahvusvaheline lennujaam. Ta on riikliku lennuettevõtte Air Slovakia kodulennujaam. Lennujaam asub Bratislava kesklinnast 9 kilomeetrit kirde pool. Alates 1993. aastast kannab lennujaam poliitiku ja kindrali Milan Rastislav Štefániki nime. Tema lennuk kukkus 1919. aastal Bratislava lähedal alla. Esimene regulaarlennu Praha ja Bratislava vahel tegi Czechoslovak Airlines 1923. aastal tollasesse Vajnory lennujaama. Ettevalmistustööd praeguse lennujaama ehitamiseks algasid 1947. aastal ja ehitus algas 1948. aastal. Kahe rajaga lennujaam avati 1951. aastal. Bratislava Milan Rastislav Štefániki lennujaam koduleht
Moissei Uritski

Moissei Uritski (vene keeles Урицкий Моисей Соломонович, Борецкий Моисей Соломонович, Урицкий Моисей Шлёмович) (14. jaanuar 1873 – 30. august 1918 Petrograd) oli nõukogude kommunistlik partei- ja riigitegelane, Petrogradi erakorralise komisjoni esimees 1918. aastal. Moissei Boretski sai alghariduse Tšerkassõ progümnaasiumis, seejärel õppis Belaja Tserkovi gümnaasiumis ning Kiievi ülikooli õigusteaduskonnas. 1897. aastal alustas Moissei Boretski poliitilist tegevust, astudes sotsiaaldemokraatlikku ringikesse. 1897. aastal kutsuti ta sõjaväeteenistusse, kuid vahistati poliitilise tegevuse eest. 1899. aastal vahistati Moissei Boretski uuesti keelatud poliitilise tegevuse eest ja saadeti administratiivasumisele Jakuudi oblastisse, kus viibis aastatel 1900–1905. 1905. aastal naasis asumiselt Peterburi, kus elas valedokumentide alusel (Ratneri nime all) ning jätkas poliitilist tegevust Peterburis, mille eest järjekordselt vahistati ja saadeti asumisele Vologda kubermangu ja seejärel Arhangelski kubermangu. Pärast asumiselt vabanemist taasalustas poliitilist tegevust ja vahistati korduvalt. Aastatel 1914–1917 viibis Uritski emigratsioonis, kus jätkas poliitilist tegevust algselt sotsiaaldemokraatide menševike tiivaga ja seejärel VSDTP internatsionalistide parteifraktsiooniga; osales koos Lev Trotskiga ajalehe Naše Slovo («Наше слово») väljaandmises. 1917. aastal naasis Moissei Uritski Venemaale ja valiti VSDT(b)P IV kongressil bolševike fraktsiooni; Moissei Uritski oli Petrogradi Sõja-Revolutsioonikomitee liige alates 20. oktoobrist kuni oktoobrikuuni 1917; Petrogradi SRK Täitevkomitee liige 20. oktoobrist kuni novembrini 1917. Moissei Uritski oli pärast oktoobrirevolutsiooni Petrogradis: VSDT(b)P Petrogradi linnakomitee Täitevkomitee liige 17.–30. augustini 1918 Petrogradi SRK komissar Välisministeeriumis 1917. aasta oktoobris-novembris Petrogradi SRK komissar Asutava Kogu kokkukutsumise asjus 1917. aasta novembris-detsembris Vene NFSV SARKi Kolleegiumi liige novembrist 1917 kuni 9.(22.) detsembrini 1917 Tšekaa liige detsembrist 1917 kuni 30. augustini 1918 Petrogradi Töökommuuni Rahvakomissaride Nõukogu Kontrrevolutsiooni vastu võitlemise osakonna juhataja (отдел по борьбе с контрреволюцией СНК Петроградской трудовой коммуны) 10.–15. märtsini 1918 Petrogradi Tšekaa esimees 15. märtsist kuni 29. aprillini 1918 Petrogradi kaitse komitee liige 25. veebruarist kuni märtsini 1918 Petrogradis asuva Põhja Oblasti Kommuunide Liidu siseasjade komissar (комиссар ВД Совета комиссаров Северной области) 29. aprillist kuni 30. augustini 1918 Põhja Oblasti Kommuunide Liidu Komissaride Nõukogu juures asuva Tšekaa esimees (председатель ЧК при Совете комиссаров Северной области) 29. aprillist kuni 30. augustini 1918. Moissei Uritski oli VSDT(b)P Keskkomitee liige, ta valiti Keskkomiteesse VI kongressil; ta valiti VSDT(b)P KK liikmekandidaadiks, VSDT(b)P VII kongressil. 30. augustil 1918 lasi esseer Leonid Kannegiser ta siseasjade rahvakomissariaadi hoone aulas maha. Tema järgi nimetati 1925. aastal linn Uritsk Leningradi oblastis. Tema järgi on nimetatud Uritski rajoon Orjoli oblastis ja mitu küla Venemaal. Урицкий Моисей Соломонович
Hopto-Terer

Hopto-Terer (Хопто-Терер) on laid Ida-Siberi meres Suur-Ljahhovi saarest kagu pool. Saar on ümmargune, selle rannik on kaljune. Saare geograafilised koordinaadid on 73° 12′ 45″ N, 143° 38′ 20″ E.
Täiskasvanu

Täiskasvanu on üldine mõiste organismi arengustaadiumi kohta, mida iseloomustab küpsus.[viide?] Selle alla kuuluvad mitmed täpsemad mõisted, eelkõige suguküpsus ja (üksnes inimese puhul) täisealisus. Täiskasvanu ehk matuursele arengustaadiumile eelnevad juveniilne ja immatuurne, ning järgneb seniilne.
Kõdrake

Kõdrake on kahepesaline pikuti kaheks poolmeks avanev vili, mille pikkus ületab laiust kuni kolm korda. Tavaliselt 1,5 kuni 2 korda. Kui pikkus ületab laiust vähemalt kolm korda, on tegemist kõdraga.
Ebaröövik

Ebaröövik on täismoondega putukate (kiletiivaliste) vastse arengujärk. Erinevalt röövikust on ebaröövikul tagakehajalgu kas 1 paar või rohkem kui 5 paari. röövik vastne Eesti maaelu entsüklopeedia (A–K), 2008. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus Marje Kask. Putukate kehaehitus ja arengubioloogia: Vastne. Pärnumaa Kutsehariduskeskus (2008). www2.hariduskeskus.ee Kasutatud 20.01.2017 Raupen und Afterraupen almgarten.info Kasutatud 20.01.2017 (saksa)