laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Georgi maa

Georgi maa (vene keeles Земля Георга) on Kaug-Põhjas Arhangelski oblast Franz Josephi maa suurim saar. Georgi maa nimetati prints George V järgi Benjamin Leigh Smithi poolt. Georgi maa pindalaga 2821 km², veidi suurem kui Luksemburg, on Franz Josefi saarestiku suurim saar. See on ka pikim - vahemaaga 115 kilomeetrit põhjapoolseima ja lõunapoolseima otsa vahel. Saarel pole püsielanikke, kuid on olemas hooajaline uurimisjaam, mis mahutab kuni 10 inimest. Saare kõrgeim punkt on kirdes asuva Brusilovi jääkupli tipp, mis asub 416 meetri kõrgusel. Saarel on keerukas rannajoon, paljude lahtede ja neemedega. Georgi maal on lõunarannikul edelasse suunatud kolm neeme: Neale neem (saare läänepoolseim ots), Crowtheri neem ja Granti neem. Selle idapoolseim neem on tuntud kui Murray neem, mis on eraldatud Bruce'i neemest Geograafi lahe kaudu. Kaks põhja poole suunatud neeme, Bruce'i neem ja Battenbergi neem, on teineteisest eraldatud Sommerville'i lahe poolt. Selle poolsaare läänepoolseim neem on Mys Mul'tanovskogo, mille taga asub Georgi maa ja Alexandra maa vahel Arhangelski väin. Cambridge'i väin asub isegi sellest rohkem edelas. Nightingale'i väin kulgeb Georgi maast idas, eraldades selle Bruce'i saarest. Enamik maad katavad suured liustikud ja jääkuplid, nagu Brusilovi jääkuppel, Gretton'i jääkuppel, Dzegudze'i jääkuppel, Zander'i jääkuppel, Foggy jääkuppel, Arktika Geology Research Institute jääkuppel ja Peary jääkuppel, ehkki selle põhjapoolses otsas (Polhostrovi Armitidzh) on suur, enamasti liustiketa poolsaar. David'i saar, laius 80,15 N, pikkus 47,33 E, on väike saareke, mis asub Georgi maa edelapunktis. Arthuri saar asub Georgi maa põhjapoolsemast otsast põhja pool, eraldatuna sellest Leigh Smith'i väina abil. Geograafi laht, Georgi maa, Franz Josephi maa Lääne-Franz Josephi maa kaardilõik (inglise keeles) Prince George "(Prince) George Land - Franz-Joseph-Land". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. detsember 2019. Vaadatud 19. aprillil 2020. Toponimy of the Soviet Arctic Seas Земля Франца-Иосифа
Gibraltari Kuninglik Post

Gibraltari Kuninglik Post on postiteenus Gibraltaris Briti meretagusel territooriumil. Praegu on see Gibraltari valitsuse allüksus. Gibraltari postkontor on tegutsenud üle 150 aasta, kuna 1857. aastal ühines Overlandi postkontor Packet Agentuuriga (mille kontorid olid Turnbull's Lane'is. Esimesed margid läksid müüki septembris ja aasta hiljem valmis uus hoone peatänaval (Main street 104). See on tänapäeval Gibraltari peapostkontor. 1886. aastal võtsid kohalikud koloniaalvõimud Gibraltari postkontori üle kontrolli ja said välja anda oma margid. Esialgu trükiti Bermuda marke üle, kuid detsembriks oli neil juba oma kujundus. Vajaduse korral müüsid nad siiski Hispaania marke ja ajavahemikul 1889–1898 müüs postkontor Gibraltari marke Hispaania peseetades, kuna see oli ringluses olev valuuta. Esimese viiekümne aasta jooksul vastutas Gibraltari post mitte ainult Gibraltari postkontori, vaid ka Maroko Briti postiteenistuse eest. Selline seis lõppes aastal 1907. 2005. aastal lisas kuninganna Elizabeth II Gibraltari posti nimele sõna "kuninglik". Gibraltar on ainus Rahvaste Ühenduse või Briti ülemereterritooriumide postkontor väljaspool Suurbritanniat, mis kannab seda tiitlit. Gibraltaril on traditsioonilised punase samba kujulised postkastid, mille pealsed on sageli mustaks värvitud. Postkontor osutab jätkuvalt mõnda traditsioonilist teenust ja meenemarkide müümiseks on olemas ka spetsiaalne filateelialett. Hoolimata territooriumi väiksusest, on viivitused kohalike postisaadetiste sorteerimisel ja kohaletoimetamisel põhjustanud kirjade kättetoimetamisel kuni nädala pikkusi ootamisi. "Gibraltar Postal Anniversaries". Gibraltar Stamps. Vaadatud 4.03.2013. "RGPO | About Us". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. juuni 2017. Vaadatud 19. aprill 2020. Viitamistõrge: Vigane <ref>-silt; nime "PO" on määratud mitu korda erineva sisuga. "Queen Victoria Stamps". Gibraltar Stamps. Vaadatud 4.03.2013. Post Office where service comes first, Toby Walne, This is Money, 3 July 2007 The letters in the post, Panorama, 29 November 2013
Bam Margera

Bam Margera (õieti Brandon Cole Margera; sündinud 28. septembril 1979 West Chesteris Pennsylvanias) on USA elukutseline rulataja ning teleseriaalide "Jackass" ja "Viva la Bam" üks peategelasi. Ta on Phil ja April Margera poeg. Tal on vend Jess, kes osaleb ka mõnes "Viva la Bami" osas. 2007. aastal tuli eetrisse tema uus telesari "Bam's Unholy Union". Seal on tegelasteks Bami pere ja sõbrad ning Missy Rothsteini pere ja paar sõpra. Saade räägib Bami ja Missy abielueelsest ajast, kui nad laulatust planeerivad. Bam abiellus Missyga 2007. aastal. Bamil on ka raadiosaade "Radio Bam". Filme ja sarju: "Jackass" "Viva la Bam" "Haggard: The Movie" "Jackass: The Movie 1" "Jackass: The Movie 2" "Elementality" "Grind" "Bam's Unholy Union" "DreamSeller" (2007) "CKY 1" "CKY 2" "CKY 3" "CKY 4" IMDB kirje Koduleht
Pavlogradi keemiatehas

Pavlogradi keemiatehas (ukraina keeles Павлоградський хімічний завод) on Ukraina riiklik keemiatööstusettevõte.
Dissident

Dissident ehk teisitimõtleja on laiemas tähenduses keegi, kes aktiivselt vastandab ennast valitsevale poliitikale, ideoloogiale või institutsioonile. Religioosses kontekstis on seda mõistet kasutatud alates 18. sajandist. Poliitilises tähenduses on see mõiste olnud kasutusel alates 1940. aastatest ning 1960. aastate teisel poolel tulid mõisted 'dissident', 'dissidentlus' jmt kasutusele Nõukogude Liidus nende kohta, kes olid hakanud avalikult kritiseerima valitsevat režiimi. Varasematel aegadel kasutati põrandaaluse võitluse taktikat, tegutsedes konspiratiivselt ja esitades oma vaateid ja üleskutseid anonüümselt. Konspiratsioonile ja varjatud tegutsemisele lisandus nüüd uue nähtusena ka avalik väljund – pöördumistele ja üleskutsetele oma nimega alla kirjutavad kodanikud, dissidendid. Dissidentlik liikumine Nõukogude Liidus juhindus peamiselt Nõukogude Liidu Demokraatliku Liikumise (NLDL) programmist ja taktikalistest alustest. Hoiduti vägivallast, nõuti seadustest kinnipidamist ja avalikustamist. Koostati ja levitati "Jooksvate Sündmuste Kroonikat" ning väga palju muid omakirjastuslikke tekste. Tuntumad dissidendid olid Aleksander Solženitsõn ja Andrei Sahharov. Vastupanu Nõukogude okupatsioonivõimule avaldus Eestis okupatsiooni algusest peale paljudes vormides, nii otsese relvastatud vastupanuvõitlusena (metsavennad) kui ka relvastamata vastupanu näol – Eesti iseseisvuse taastamist nõudva kirjanduse, lendlehtede jms levitamisena, rahvuslippude heiskamisena jm tegevusena. Eesti Demokraatliku Liikumise ja Eesti Rahvusrinde tegelased Artjom Juskevitš, Mati Kiirend, Kalju Mätik, Sergei Soldatov ja Arvo-Gunnar Varato tegutsesid 1970. aastatel veel varjatult ja anonüümselt. Nende kõige olulisemaks väljundiks kujunes "Memorandum ÜRO Peaassambleele" aastast 1972. Esimene oma nimedega allkirjastatud dokument oli 1979. aasta 23. augustil avalikustatud Balti apell, millele olid Eesti poolt alla kirjutanud Mart Niklus, Endel Ratas, Enn Tarto ja Erik Udam. Eesti dissidentide hulka kuulusid veel Jüri Kukk, Viktor Niitsoo, Veljo Kalep, Sven Kreek, Uno Toru, Heiki Ahonen, Arvo Pesti, Lagle Parek, Harri Mõtsnik jpt. hipiliikumine punk vastupanuliikumine vastupanutegevus Eesti NSVs История советских диссидентов. Мемориал Tunne Kelam. Tähtis dokument. 1972. aasta memorandum. Dissidentlik liikumine Eestis aastatel 1972-1987. Dokumentide kogumik. Koostanud Arvo Pesti . Tallinn: [Rahvusarhiiv], 2009. 664 lk. ISBN 9789985951071 (köites). Arvo Pesti. Kirjad vennale: 15.04.1983 - 29.09.1986. Tartu: Ilmamaa, 2011. ISBN 9789985773789 (köites) Heiki Suurkask. Teisitimõtlejad Moskvas ja siin. Kalju Mätik. Eesti Demokraatlik Liikumine. Arvo Pesti. Dissidentlik vastupanuliikumine Eestis.
Inčukalnsi vald

Inčukalnsi vald (läti keeles Inčukalna pagasts) on vald Lätis Sigulda piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Krimulda ja Allaži vallaga, Ropaži piirkonna Vangaži linnaga, Ropaži ja Garkalne vallaga ning Saulkrasti piirkonna Sēja vallaga. Valla pindala on 107,1 km². 2016. aasta seisuga elas seal 4473 inimest. Valla keskus on Inčukalnsi küla. Vallamaja asub aadressil Atmodas 4. Aastal 1935 oli Inčukalnsi valla pindala 112,5 km². Aastal 1945 moodustati vallas Griķi ja Inčukalnsi külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Inčukalnsi külanõukoguga likvideeritav Griķi külanõukogu. Aastal 1961 liideti osa külanõukogust Vangaži töölisasulaga, aastal 1977 liideti veel üks osa Krimulda külanõukoguga. Aastal 1990 moodustati külanõukogust taas Inčukalnsi vald. Aastal 2006 moodustati vallast Inčukalnsi piirkond, 2009. aastal reorganiseeriti piirkond ja arvati selle koosseisu ka Vangaži linn. 2021. aastast kuulub vald Sigulda piirkonda. Tähtsaim jõgi on Koiva jõgi. Looduskaitse all on ooperiteatri kunstnike Inčukalnsi dendropark Līgotnēs, Inčukalnsi Kuradikoobas, Viesulēni nõlvak, Ziedlejase pank (osaliselt), Indrāni park, kaksteist nimetut põlispuud. Valla kirdeosa jääb Gauja rahvusparki. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Vangaži kirik, Vangaži kalmistu muinaskalmed, hiiepaik Inčukalnsi Kuradikoobas, Melkerti muinaskalmed, Salase muinaskalmed ehk liivi hauad, Zaiči muinaskalmed ja Katlāpi ning Viesulēni muinaskalmed ehk liivi hauad. Kohaliku kaitse all on kohvik-restoran Sēnīte. 2011. aastal elas vallas 3202 lätlast, 878 venelast, 78 valgevenelast, 75 ukrainlast, 44 poolakat ja 33 leedulast. Vallas on järgmised külad. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Ziedlejase pank Vangaži kirik Koiva jõgi Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās (pagastu dalījumā). Iedzīvotāju reģistra statistika uz 01.01.2016, Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde. "Inčukalna novads". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. veebruar 2020. Vaadatud 20. aprillil 2020. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS, vaadatud 27.12 2018 Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts[alaline kõdulink] Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts[alaline kõdulink] Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze, vaadatud 27.12 2018  Inčukalnsi vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Jeremy Page

Jeremy "Jerry" Louis Page (sündinud 15. jaanuaril 1961 Columbuses Ohios) on USA endine poksija. Ta võitis I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta poksis juulist 1985 kuni septembrini 1990 elukutselisena ning pidas kokku 15 kohtumist, millest võitis 11 (neist 6 nokaudiga) ja kaotas 4 kohtumist. 23. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1984. Tulemused inglise keeles Jeremy Page veebisaidil Olympedia (inglise) Jeremy Page lehel BoxRec. Inglise keeles
Röpenack

Röpenack oli Braunschweigist pärit kaupmehe- ja aadlisuguvõsa. Suguvõsaliin algab Braunschweigist Beyerstedtist pärit Heinrich Julius Röpenackiga (1761−1831), kes siirdus XVIII sajandi 2. poolel Riiga ja valiti Suurgildi vanemaks. Tema poeg Riia raehärra Gottfried Julius von Röpenack (1795−1865) tõusis aadliseisusse ja võeti 27. jaanuaril (vkj) 1865 Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse. Gottfried Julius von Röpenack (1795−1865), kolleegiumiregistraator, Riia raehärra, kihelkonnakohtunik, mõisarentnik Nikolai von Röpenack (1852−1919), riiginõunik, Riia raehärra, Riia linnavolinik, rahukohtunik Kuramaa: Staļģene (Stalgen) (1866−1920, jäänukmõis 1920−1939) Liivimaa läti distrikt: Olaine (Olai) (1850ndad−1860ndad, rendivaldus) Seuberlich, Erich. Stammtafeln deutsch-baltischer Geschlechter. – Deutsche Stammtafeln in Listenform.. Band 2. II. Reihe. Hrsg. Zentralstelle für Deutsche Personen- und Familiengeschichte E. V. Leipzig: Verlag Zentralstelle für Deutsche Personen- und Familiengeschichte E. V, 1927, veerg 238. Krusenstjern, Georg von. Die in die Gouvernements-Adelsgeschlechtsbücher von Livland, Estland und Kurland eingetragenen nichtimmatrikulierten baltischen Adelsgeschlechter. − Baltische Hefte. Sonderheft Nr. 2. Hannover-Döhren: Verlang Harro von Hirscheydt, 1958, lk 13. Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 2. Teil. Nichtimmatrikulierter Adel. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 172. Röpenacki suguvõsa genealoogia
Kõrgem Korruptsioonivastane Kohus

Kõrgem Korruptsioonivastane Kohus (ukraina keeles Вищий антикорупційний суд) on Ukraina kohtuasutus. Olena Tanassevõtš (2019-2022) Vira Mõhhailenko (2023-) Ukraina Rahvuslik Korruptsioonivastane Büroo Korruptsioonivastane Eriprokuratuur
Janusz Woda

Janusz Woda (sündinud 4. mail 1938 Bydgoszczis) on poola malekohtunik ja malefunktsionäär, rahvusvaheline arbiiter (1987). Woda on lõpetanud Adam Mickiewiczi ülikooli matemaatika-füüsika- keemiateaduskonna. 1960. aastatest on Woda tegutsenud malevõistluste korraldajana ja kohtunikuna. Woda oli aastatel 2004–2008 Poola Maleföderatsiooni president. 2000 – Poola Maleföderatsiooni auliige  Janusz Woda – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Janusz Woda FIDE andmebaasis
Agnieszka Brustman

Agnieszka Brustman (sündinud 31. juulil 1962 Varssavis) on poola maletaja ja malekohtunik, naiste suurmeister (1985), rahvusvaheline arbiiter (2011). Brustman tuli aastavahetusel 1980/1981 Groningenis Euroopa naisjuunioride meistriks ja 1982. aastal Sentas naisjuunioride maailmameistriks. Neljal korral on ta tulnud Poola naiste malemeistriks (1982, 1984, 1987, 1996). 1985. aastal tuli Brustman Železnovodskis tsoonidevahelisel turniiril kolmandaks ja pääses mängima 1986. aastal Malmös peetud kaheksa osavõtjaga pretendentide turniirile, kus jäi kuuendaks. Järgmises MM-tsüklis saavutas ta taas kolmanda koha tsoonidevahelisel turniiril (1987) ja kuuenda koha pretendentide turniiril (1988). 1990. aastal jäi Brustman Azovis peetud tsoonidevahelisel turniiril jagama 5.–8. kohta. Brustman on osalenud Poola naiskonna koosseisus 9 naiste maleolümpial (1980–1996). FIDE-lt sai ta 1982. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 1985. aastal naiste suurmeistri nimetuse. Ta tegutseb ka kohtunikuna. Olnud peakohtuniku asetäitja Euroopa kiir- ja välkmale meistrivõistlustel (2017) ning Miguel Najdorfi rahvusvahelisel mälestusfestivalil (2015), sektorikohtunikuna naiste maleolümpial (2012), vanemkohtunikuna Euroopa meistrivõistlustel (2013) ja naisjuunioride MM-võistlustel (2010) ning reakohtunikuna naiste maleolümpial (2008, 2016) ja maailma karikaturniiril (2015). 2008 – Poola Maleföderatsiooni auliige  Agnieszka Brustman – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Agnieszka Brustman a FIDE andmebaasis
Tomasz Sielicki

Tomasz Paweł Sielicki (sündinud 4. märtsil 1960 Varssavis) on poola ettevõtja, bridžimängija ja malefunktsionäär. Sielicki on lõpetanud Varssavi Tehnikaülikooli elektroonikateaduskonna. 1991. aastal rajas IT teenuseid pakkuva ettevõtte ComputerLand. Saanud mitu tunnustust ettevõtluse ja infotehnoloogia valdkonnas. Sportlikus bridžis on Sielicki kahel hooajal tulnud Poola võistkondlikuks bridžimeistriks (2003/2004, 2007/2008). Maletajana on ta täitnud 1. järgu nõuded. Maletreenerina saanud FIDE-lt 2010. aastal FIDE instruktori nimetuse. Sielicki oli aastatel 2009–2013 Poola Maleföderatsiooni president. 2010. aastal valiti ta Euroopa Maleliidu viitsepresidendiks. 2013. aastast on ta Poola Olümpiakomitee liige.  Tomasz Sielicki – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Tomasz Sielicki FIDE andmebaasis
Kärpsäga

Kärpsäga (Ictalurus) on kalade perekond kärpsägalaste sugukonnast sägaliste seltsis. Ictalurus australis – pánuco kärpsäga Ictalurus balsanus – balsase kärpsäga Ictalurus dugesii – lerma kärpsäga Ictalurus furcatus – sinine kärpsäga Ictalurus lupus – lätte-kärpsäga Ictalurus meridionalis – lõuna-kärpsäga Ictalurus mexicanus – mehhiko kärpsäga Ictalurus ochoterenai – chapala kärpsäga Ictalurus pricei – yaqui kärpsäga Ictalurus punctatus – kanalisäga Kärpsäga andmebaasis eElurikkus
PenAiri lend 3296

PenAiri Saab 2000 (registreerimistunnusega N686PA) kuulus Alaska Airlinesile ja sooritas AS-3296 lendu Anchorage’ist Unalaskale. 17. oktoobril 2019. aastal kell 17.40 sõitis lennuk maandumisel lennurajalt välja, kuna lennuki kiirust ei suudetud piisavalt alandada. Pardal viibis 42 reisijat ja 3 meeskonnaliiget. Üks reisija hukkus, kaks said kriitiliselt vigastada ja 12 pääsesid väiksemate vigastustega. Saab 2000 oli õnnetuse ajaks olnud kasutusel pea 25 aastat ja jõudnud kuuluda järjest kaheksale lennufirmale. Õnnetuspäeval tõusis lennuk õhku Anchorage’ist, Alaskast kell 15.15 kohaliku aja järgi, et jõuda Unalaska Tom Madseni Lennujaama. Jõudes Unalaskale lähemale, anti meeskonnale teada, et lennurada RNAV 13-le on luba maanduda. Tuul oli väga muutlik. Maandumise algul oli tuul 8 sõlme 210-kraadise nurga all ja suurimaks tuulekiiruseks saadi 10 sõlme 270-kraadise nurga all. Kuna õhusõidukit ei saadud stabiilseks, otsustati teha maandumiseks uus manööver. Teise katse järel oli tuulekiirus 24 sõlme 300-kraadise nurga all, kuigi sellest olenemata suudeti maanduda 4500 jala pikkuse rajale, jättes pidurduseks ruumi umbes 3500 jalga. Kapten käivitas kohe tagurpidi tõukejõu ja aktiveeris pidurid keskmise tugevusega. 80 sõlme kiiruse juures aktiveeris kapten täielikult pidurid, ent sellest ei piisanud ja pilootide ühine otsus oli keerata lennukit paremale, et vältida vette sõitmist. Selle manöövri tagajärlel sõitis õhusõiduk lennurajalt välja. Lennuk läbis umbes nelja meetri kõrguse perimeetri tara, ületas kraavi, põrkas kokku suure kiviga ja lõpetas autoteel. Vasakpoolne tiib tabas umbes viie jala pikkust signaalposti, vasaku mootori propeller tabas umbes kaheksa jala pikkust kollast teemärki. Vasakpoolse propelleri tugi purunes ja paiskas ümbruskonda lennuki kere ja interjööri tükke. Ühendriikide riiklik transpordiohutuse amet (NTSB) algatas õnnetuse asjaolude uurimise 2020. aasta jaanuaris.. Ranter, Harro. "ASN Aircraft accident Saab 2000 N686PA Unalaska-Tom Madsen Airport, AK (DUT)". aviation-safety.net. "Accident: Pen SB20 at Unalaska on Oct 17th 2019, overran runway on landing". avherald.com.
Radosław Jedynak

Radosław Jedynak (sündinud 9. juunil 1982 Varssavis) on poola malefunktsionäär ja maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2006). Jedynak jagas 1994. aastal Szegedis noorte maailmameistrivõistlustel koos tulevase FIDE maailmameistri Ruslan Ponomarjoviga 3.–4. kohta. Aastatel 1999–2005 mängis Jedynak seoses õpingutega ülikoolis turniiridel harvemini. 2002. aastal andis FIDE talle rahvusvahelise meistri nimetuse. 2005. aastal lõpetas ta Varssavi ülikooli politoloogia teaduskonna. Samal aastal naasis aktiivsesse võistlusmalesse. Suurmeistriks sai ta 24-aastaselt 2006. aastal. Jedynak tegutseb ka malefunktsionäärina. Ta on 2018. aastast Poola Maleföderatsiooni president. Ühtlasi on ta valitud FIDE täitevkomitee liikmeks. Radosław Jedynak FIDE andmebaasis
Jacek Gdański

Jacek Gdański (sündinud 30. novembril 1970 Szczecinekis Lääne-Pomorze vojevoodkonnas) on poola maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1997). Gdański võitis 1986. aastal Euroopa juunioride meistrivõistlustel pronksmedali ja 1989. aastal juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. 1988. aastal andis FIDE talle rahvusvahelise meistri nimetuse. 1992. aastal tuli Gdański Poola malemeistriks. Suurmeistriks sai ta 27-aastaselt 1997. aastal. 2001. aastal pääses Gdański mängima Moskvas peetud FIDE MM-turniirile nokautsüsteemis (128 osavõtjat), kus kaotas avaringis Vadim Zvjagintsevile. Gdański on mänginud Poola võistkonna koosseisus kolmel maleolümpial (1990–1994). Tema vend Przemysław Gdański on pankur ja maletegelane.  Jacek Gdański – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Jacek Gdański FIDE andmebaasis
Przemysław Gdański

Przemysław Gdański (sündinud 5. jaanuaril 1967) on poola pankur ja malefunktsionäär. Przemysław Gdański on lõpetanud Gdańskis Gdański ülikooli väliskaubanduse teaduskonna. 2003. aastast on ta töötanud pangajuhina. Alates 2017. aastast on ta BNP Paribas Bank Polska president. Maletajana osales Gdański maleturniiridel kuni 1992. aastani. 1989. aastal jõudis mängutasemelt ELO-reitinguni 2350. 1993. aastal sai FIDE-lt FIDE meistri nimetuse. Aastatel 2003–2004 oli ta Poola Maleföderatsiooni president. Tema vend Jacek Gdański on malesuurmeister. Przemysław Gdański FIDE andmebaasis
Warendorfi kreis

Warendorfi kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa põhjaosas. Keskajal oli piirkond Münsteri piiskopkonna osa. Saades Preisimaa Vestfaali provintsi osaks, asutas uus valitsus 1816. aastal Warendorfi ja Beckumi kreisid. 1975. aastal ühendati need kreisid praeguseks kreisiks. Kreis asub Münsteri linnast idas. Emsi jõgi voolab läbi kreisi idast läände. Lippe jõgi moodustab osa kreisi lõunapiirist. https://www.landesdatenbank.nrw.de/ldbnrw/online;jsessionid=FBC481AAC50656B8CA9E933111BC242A.ldb2?sequenz=tabelleErgebnis&selectionname=12411-31iz https://www.destatis.de/DE/Themen/Laender-Regionen/Regionales/Gemeindeverzeichnis/Administrativ/04-kreise.html
Jaapani käbikala

Jaapani käbikala (Monocentris japonica) on seltsi Beryciformes kuuluv kiiruimne kala. Jaapani käbikala on levinud India ja Vaikse ookeani troopilistes vetes, kus teda on leitud 1–250 meetri sügavusel. Ta on tavaliselt kuni 12 cm pikk, harva kuni 17 cm. Kollast keha katavad suured musta servaga soomused. Jaapani käbikala peetakse sageli akvaariumites, sest ta ei ole agressiivne ja teda on lihtne pidada. Jaapani käbikala andmebaasis eElurikkus
Renāte Blumberga

Renāte Blumberga (sündinud 26. veebruaril 1971) on liivi päritolu Läti ajaloolane, etnoloog ja kultuuriloolane, kes keskendub liivi keele, liivlaste ajaloo ja kultuuri uurimisele ja tutvustamisele. Ta on õppinud läänemeresoome keeli Läti Ülikoolis ja Helsingi Ülikoolis. 1993. aastal lõpetas ta Läti Ülikooli ajaloo- ja filosoofiateaduskonna bakalaureuseõppe, 1997. aastal sai sealsamas magistrikraadi tööga "Dzīvesstāsts – etniskās identitātes pētījuma avots" ("Elulugu – etnilise identiteedi uurimise allikas"). Seppo Suhoneni toel sai ta stipendiumi Helsingi Ülikoolis soome keele oskuste täiendamiseks (1998–1999). Aastail 1998–2001 oli ta Läti Ülikooli ajaloo õppekava doktorant, 2002. aastal kaitses ta doktoriväitekirja Soome arhiivides leiduvate liivi etnograafiliste materjalide teemal ("Etnogrāfiskie materiāli par lībiešiem Somijas avotu krātuvēs"). Ta on töötanud Läti Ülikooli ajaloo instituudis (2004–2010). Ta on vanemteadur Läti Ülikooli liivi instituudis, mis asutati 21. septembril 2018. Monograafia "Lībieši dokumentos un vēstulēs: Somijas zinātnieku ekspedīcijas pie lībiešiem" ("Liivlased dokumentides ja kirjades: Soome teadlaste ekspeditsioonid liivlaste juurde", 2006) eest pälvis Renāte Blumberga Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia Läti ergutuspreemia. Ta on üks koguteose "Liivlased: ajalugu, keel ja kultuur" (Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2011) koostajatest ja toimetajatest koos Tapio Mäkeläineni ja Karl Pajusaluga. 2013: Balti Assamblee teaduspreemia Renāte Blumberga saidil livones.net Lembit Vaba, "Lätlased avastavad liivlasi", Keel ja Kirjandus, 1, 2007, lk 71–72. Valts Ernštreits, "Põliskeelte aasta – Üks tähtis aasta liivlaste elus", Sirp, 9. august 2019. Lembit Vaba, "Kõigekülgne kogumik liivi kultuurist ja keelest[alaline kõdulink], Keel ja Kirjandus, 7, 2012, lk 549–556. "Renāte Blumberga receives Baltic Assembly Prize for Science", Latvijas Republikas Saeima, 07.10.2013