laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lääne-Aafrika Riikide Majandusühendus

Lääne-Aafrika Riikide Majandusühendus (inglise Economic Community of West African States, ECOWAS; prantsuse Communauté économique des États de l'Afrique de l'Ouest, CEDEAO) on 15 Lääne-Aafrika riigi ühendus, mis asutati 28. mail 1975 Nigeerias Lagoses eesmärgiga luua Lääne-Aafrika ühisturg. Ühenduse peakontor asub Lagoses. Kord aastas koguneb Ühenduse kõrgeim organ, riigi- ja valitsusjuhtide konverents; täitevorgan on liikmesriikide majandusministritest koosnev Ministrite Nõukogu. Ühendusel on kolm ametlikku keelt – inglise, prantsuse ja portugali. Ühendus edendab liikmesriikide majanduskoostööd, arendab ühisprojekte, otsib investoreid, ärgitab loodusvarasid ratsionaalsemalt kasutama, aitab liikmesriike majanduslikult, korraldab poliitilist ja kaitsekoostööd ning kultuurikontakte; esindab liikmeid rahvusvahelistes organisatsioonides. Ta on osalenud ka rahuvalveoperatsioonides. Viis liikmesriiki – Gambia, Ghana, Guinea, Nigeeria ja Sierra Leone – plaanivad 1. detsembrist 2009 moodustada rahaliidu, võttes kasutusele ühise valuuta ecu. Seitsmes liikmesriigis on kasutusel Kesk-Aafrika frank (XOF).  Benin (1975)  Burkina Faso (1975)  Gambia (1975)  Ghana (1975)  Guinea-Bissau (1975)  Libeeria (1975)  Mali (1975)  Nigeeria (1975)  Roheneemesaared (1976)  Senegal (1975)  Sierra Leone (1975)  Togo (1975)  Guinea (1975) – liikmesus peatatud pärast 2008. aasta riigipööret  Niger (1975) – liikmesus peatatud pärast 2009. aasta riigipööret  Elevandiluurannik (1975) – liikmesus peatatud pärast 2010. aasta presidendivalimisi  Mauritaania (liitus 1975; astus välja 2000)
Békési komitaat

Békési komitaat on 1. järgu haldusüksus Ungari kaguosas. Piirneb idas Rumeeniaga. Komitaadis on 75 omavalitsusüksust, neist 22 linna. Komitaadi halduskeskus on Békéscsaba, teised suuremad linnad on Gyula, Orosháza ja Békés. Komitaadi koduleht
Borsod-Abaúj-Zempléni komitaat

Borsod-Abaúj-Zempléni komitaat on 1. järgu haldusüksus Ungari kirdeosas. Piirneb põhjas Slovakkiaga. Komitaadi halduskeskus on Miskolc, teised suuremad linnad on Ózd ja Kazincbarcika. Borsod-Abaúj-Zempléni komitaat jaguneb alates 2013. aastast 16 kreisiks: Sajóvámos Komitaadi koduleht
Laboratoorium

Laboratoorium ehk labor on asutus või ruum, kus kontrollitud tingimustel sooritatakse teadusuuringuid, eksperimente, mõõtmisi jne. Teaduslaboreid on näiteks ülikoolides, tööstuskompleksides ja valitsusasutustes. Ühes laboris töötavate inimeste arv võib olla väga erinev, sõltudes peaasjalikult töö eesmärgist ja labori suurusest. Praktilisi oskusi õpetatakse ülikoolide õppelaborites. Mõnes laboris ei ole tingimused ohtlikumad kui tavalises elutoas. Paljudes laborites leidub seevastu mitmesuguseid ohte, näiteks mürke, nakkushaiguste baktereid, kergsüttivaid, plahvatusohtlikke või radioaktiivseid aineid, liikuvaid masinaid ja seadmeid, äärmuslikke temperatuure, tugevat elektromagnetvälja või kõrgepinget. Niisugustes laborites viibides tuleb järgida ohutusnõudeid. Need on reeglid, mis on välja mõeldud ohu vähendamiseks laboris viibivatele isikutele ja laborisisustusele, nendele tekkida võiva kahju ärahoidmiseks või vähendamiseks, kui kahju on juba tekkinud. Hankida tuleb vastav kaitsevarustus ja kui ohutusnõuded ette näevad, tuleb seda kasutada. Laboreid tuleb korrapäraselt inspekteerida ja auditeerida, et hinnata neis valitsevaid ohte. Hinnata tuleb kemikaalide käitlemist ja ladustamist, elektriseadmeid, bioloogilisi ohte, ohtlike jäätmete käitlust, majapidamist, õnnetusteks valmisolekut, radiatsiooniohutust, ventilatsiooni, samuti õhu kvaliteeti. Niisuguste ülevaatuste tähtis osa on nõuetele vastavuse kontrollimine ning isikute väljaõpe, kes töötavad laboris või kellel on laborisse juurdepääs. Niihästi labori töötajad, nende ülemused kui ka ülevaatajad peavad tegutsema õnnetuste, vigastuste ja muu kahju võimaluste vähendamise nimel. Nõuded katse- ja kalibreerimislaboritele on toodud standard ISO/IEC 17025:2005 "Katse- ja kalibreerimislaborite kompetentsuse üldnõuded". Nende nõuete täitmine näitab, et nad on tehniliselt kompetentsed ja võimelised tagama korrektseid tulemusi. Olulisel kohal on juhtimisnõuded ja tehnilised nõuded. Labor peab olema juriidiline isik või juriidilise isiku osa. Keemilised analüüsid ja füüsikalised mõõtmised on selle standardi seisukohast ka katsetused ja neid tegevad laborid on katselaborid. ISO 17025 järgi akrediteerimine sisaldab kahte osa: kvaliteedisüsteemi kui terviku vastavus ISO 17025 nõuetele, akrediteerimisulatus. Labori akrediteerimine on labori pädevuse ametlik tunnustamine teatud ulatuses (oma pädevuse alal viieks aastaks). Labor võib väljastatavatel tunnistustel mainida oma akrediteerimist ainult siis, kui töö on tehtud akrediteerimisalas. Eesti Vabariigis on akrediteerimisasutuseks Eesti Akrediteerimiskeskus.  Pikemalt artiklis Laboritarvikud Laboritarvikud on laboratoorses töös kasutatavad vahendid. Need on mitmesugused seadmed, aparaadid, instrumendid, väikevahendid ja laborinõud. Laboritarvikud Allveelabor
Ülo Õun

Ülo Õun (30. aprill 1940 Tartu – 7. märts 1988 Tallinn) oli eesti skulptor. Ülo Õun lõpetas 1958. aastal Tartu 2. Keskkooli, õppis seejärel Tartu Riiklikus Ülikoolis matemaatikat; aastal 1966 lõpetas ERKI skulptorina. Pärast ülikooli lõpetamist töötas Ülo Õun Eesti Loodusmuuseumis taksidermistina; alates 1971. aastast oli vabakutseline kunstnik. Ülo Õunast on tehtud kaks filmi: "Mitme kandiga Õun" (Arvo Iho, 1984) ja "29 minutit Ülo Õunaga" (Arvo Iho, 1984). "Kirurg" (1968) "Tuumafüüsik" (1969) "Mikk Mikiveri portree" (1975) "Isa ja poeg" (1977) "Kaljo Põllu" (1978) "Voldemar Panso" (1978) Hermann Adolf Alexander Schmidti mälestussammas Tartus (1982) Eduard Vilde portreebüst Tallinna Pedagoogilises Instituudis (1983) Paul Pinna portreebüst Estonia teatris (1984) Theodor Altermanni portreebüst Estonia teatris (1985) Theodor Altermanni mälestusmärk Harju- ja Raplamaa piiril Visja tammikus (1985) August Wilhelm Hupeli monument Paides (1987) "Laura" "Perekond" (1983–1985, skulptuur, pronks – Eesti Rahvusraamatukogu, Tallinn 10199 Tõnismägi 2) 1979 – Kristjan Raua preemia (1978. aastal loodud kultuuritegelaste portreeskulptuurid (Tiit Pääsukese, Kaljo Põllu ja Voldemar Panso portree)) Ülo Õuna abikaasa oli nahakunstnik Inara Õun. Ahti Seppet. Üllatuslik Õun ja värvitud kips, Postimees [kõdulink] Ülo Õuna suur mälestusnäitus Kumus Areen, 25. juuni 2009
Leetmuld

Leetmullad on rohttaimedeta okasmetsadele iseloomulikud happelised mullad. Nende tunnuseks on selge nähtav hele leethorisont, mis kujuneb toitainete lagundamisel ja sademeteveega sügavamale uhutumisel. WRB süsteemis vastavad neile podzols. Mulla ülaosas on variseosades koosnev metsakõdukiht, mille lagundamisel tekivad orgaanilised happed. Huumuse teke toimub happelises keskkonnas väga aeglaselt, mille tõttu huumushorisont leetmuldades puudub või tema tüsedus on alla 5 cm. Sellele järgneb väljauhtehorisont, millest uhtutakse huumus ja raua ühendid välja. Nad kogunevad B-horisondis, mille tõttu on ta kollakas-pruun ja kõvem. Eestis asuvad leetmullad liivadel, taigavööndis võivad nad olla ka liivsavil. Tekke ja ehituse järgi võin leetmuldi jaotada järgmisteks rühmadeks: primaarsed leetmullad, mis on põlised huumushorisondita metsamullad, sügavama leetumise korral muutuvad nad huumus-illuviaalsteks leetmuldadeks; huumuslikud leetmullad, mille profiilis järgneb metsakõdule õhuke A-horisont; sekundaarsed leetmullad, mille mullaprofillis on tekkinud endise ja uue E-horisondi (E’ ja E’’) vahel A-horisont; selle horisondi teke põhjustas primaarse leetmulla ülesharimise või raiestike rohukamaraga kattumise järel uue metsa kasv ja mulla leetumine. Sõltuvalt väljauhtehorisondi tüsedusest jaotatakse leetmullad järgmisteks alltüüpideks: õhukesed leetmullad (E-horisondi tüsedus on <10 cm); keskmise sügavusega leetmullad (E-horisondi tüsedus on 10—20 cm); sügavad leetmullad (E-horisondi tüsedus on >20 cm). Rein Kase poolt koostanud Eesti muldade nimestiku (1988) järgi jaotatakse leetmuldi järgmisteks: Tüüp: leetmullad Alltüüp: tüüpilised leetmullad ehk leedemullad Variandid: kääbus-leedemullad huumus-illuviaalsed leetmullad huumus-raud-illuviaalsed leetmullad sekundaarsed leetmullad süvagleistunud leetmullad Alltüüp: kamar-leetmullad Variandid: harilikud kamar-leetmullad jääkkarbonaatsed kamar-leetmullad huumus-illuviaalsed kamar-leetmullad süvakontaktgleistunud kamar-leetmullad Soostunud leetmullad Soostunud kamar-leetmullad Mullad Loit Reintam. 2. aprill 2009 Kask, R. (1988). Eesti NSV muldade süstemaatiline nimestik ja lühidiagnostika. Tallinn. Lk 53–55
Vavany

Vavany [vav'aani] on küla Madagaskaril Sava piirkonnas Antalaha ringkonnas Vinanivao vallas Masoala poolsaare lõunaosas idaranniku lähedal. Kõrgus merepinnast on umbes 83 m.
Tsentraalehitis

Tsentraalehitis on ehitis, mille põhiplaani ristuvate telgede äärmised punktid on põhiplaani keskmest ühekaugusel. Tsentraalehitised on ümmarguse, hulknurkse või Kreeka risti kujulise põhiplaaniga ehitised. Ümartemplid olid tuntud juba antiikajal. Bütsantsis kasutusele võetud ristkuppelkiriku tüüp on tsentraalehitis, samuti selle eeskujul ehitatud Armeenia, Gruusia, Itaalia ja Kiievi-Vene sakraalehitised. Antiigi tsentraalehitiste eeskujust lähtusid renessansiaegsed kirikud. Sageli anti baptisteeriumile tsentraalehitise kuju. Tsentraalehitise tüüp elas uue tõusu läbi barokkarhitektuuris. Rooma Panteon Theoderichi mausoleum Ravenna lähedal Galla Placidia mausoleum Ravennas Ravenna San Vitale kirik Zvarthnotshi katedraal Etšhmiadzini katedraali vanim osa Kaljumošee Jeruusalemmas Aacheni lossikabel ("oktogoon") Fulda Miikaeli kiriku vanim osa ("Rundbau") Vladimiri Püha Dimitri katedraal ja muud Kiievi-Vene ristkuppelkirikud Tšernigivi Paraskeva kirik Pisa baptisteerium Firenze baptisteerium Trieri Liebfrauenkirche Veneetsia Püha Markuse kirik San Pietro in Montorio kabel (Tempietto di Bramante) Rooma Peetri kirik Jumalaema Kaitse ja Eestpalve kirik Filis Dresdeni Frauenkirche Jumalaema Ennusmärgi kirik Dubrovitsõs Sacré-Cœur de Montmartre Pariisis
Csongrád-Csanádi komitaat

Csongrád-Csanádi komitaat on 1. järgu haldusüksus Ungari lõunaosas. Piirneb lõunas Serbia ja Rumeeniaga. Asub tasandikul. Komitaadi piires voolab 100 km pikkuselt Tisza. Komitaadi halduskeskus on Szeged, teised suuremad linnad on Csongrád, Hódmezővásárhely, Szentes ja Makó. Csongrádi veinipiirkond Komitaadi koduleht
Viti metsavahi tee

Viti metsavahi tee (registrinumber 11389) on kõrvalmaantee Harku vallas Vääna-Jõesuu külas. Tee pikkus on 1,7 km. Tee saab alguse Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee 18. kilomeetril Vääna-Jõesuu ja Viti küla piiril. Tee lõpeb Almare puhkemajade rajoonis. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga kolme truupi. Teele ei jää ühtegi bussipeatust. Tee on 0,4 km ulatuses asfaltkattega, edasi jätkub pinnatud kruusateena. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 500–1000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Sahamalo

Sahamalo on küla Madagaskaril Sava piirkonnas Antalaha ringkonnas Masaola poolsaare põhjaosa idarannikul. Kõrgus merepinnast on umbes 78 m.
Fejéri komitaat

Fejéri komitaat on 1. järgu haldusüksus Ungari keskosas. Komitaadi halduskeskus on Székesfehérvár, teised suuremad linnad on Dunaújváros, Mór ja Sárbogárd. Sulgudes elanike arv 2001. aasta rahvaloenduse järgi. Székesfehérvár (106 869) Dunaújváros (55 309) Mór (14 731) Sárbogárd (13 461) Bicske (11 103) Ercsi (8406) Gárdony (8127) Enying (7191) Polgárdi (6582) Pusztaszabolcs (6223) Csákvár Martonvásár (5180) Velence (4845) Rácalmás (4425) Bodajk (4142) Adony (3823) Aba Alap Alcsútdoboz Alsószentiván Bakonycsernye Bakonykúti Balinka Baracs Baracska Beloiannisz Besnyő Bodmér Cece Csabdi Csákberény Csókakő Csősz Csór Daruszentmiklós Dég Előszállás Etyek Fehérvárcsurgó Felcsút Füle Gánt Gyúró Hantos Igar Iszkaszentgyörgy Isztimér Iváncsa Jenő Kajászó Káloz Kápolnásnyék Kincsesbánya Kisapostag Kisláng Kőszárhegy Kulcs Lajoskomárom Lepsény Lovasberény Magyaralmás Mány Mátyásdomb Mezőfalva Mezőkomárom Mezőszentgyörgy Mezőszilas Moha Nadap Nádasdladány Nagykarácsony Nagylók Nagyveleg Nagyvenyim Óbarok Pákozd Pátka Pázmánd Perkáta Pusztavám Ráckeresztúr Sáregres Sárkeresztes Sárkeresztúr Sárkeszi Sárosd Sárszentágota Sárszentmihály Seregélyes Soponya Söréd Sóskút Sukoró Szabadbattyán Szabadegyháza Szabadhídvég Szár Tabajd Tác Tordas Újbarok Úrhida Vajta Vál Vereb Vértesacsa Vértesboglár Zámoly Zichyújfalu
Shadow Zone

"Shadow Zone" on Ameerika industrial metal'i bändi Static-X kolmas stuudioalbum, mis anti välja 7. oktoobril 2003. See on esimene album, mis salvestati koos Tripp Eiseniga, ja ainuke album, kus nad ei ropenda. Albumi salvestamisel on kasutatud välist abi (peamiselt Perfect Circle'i trummarit Josh Freeset). Nick Oshiro liitus pärast salvestamist. "Destroy All" – 2:18 "Control It" – 3:05 "New Pain" – 2:57 "Shadow Zone" – 3:05 "Dead World" – 2:47 "Monster" – 2:14 "The Only" – 2:51 "Kill Your Idols" – 4:00 "All In Wait" – 4:01 "Otsegolectric" – 2:39 "So" – 3:40 "Transmission" – 1:38 "Invincible" – 4:05 "Gimme Gimme Shock Treatment" (Japan bonus lugu) – 2:03 (kaver Ramonese loost)
Olaf von Stackelberg

Ferdinand Olaf von Stackelberg (vene keeles Олаф Романович фон Штакельберг) (7. august (vkj)/ 19. august 1818 Tallinn – 12. veebruar (vkj)/ 25. veebruar 1903 Mäo mõis) oli baltisaksa päritolu Venemaa mereväelane, viitseadmiral, vabahärra. Olaf von Stackelberg sündis Mäo mõisniku vabahärra Gustav Reinhold von Stackelbergi (1777–1863) ja Julie Charlotte von Bergi pojana. Astus mereväekorpusesse, mille lõpetas 1837. aastal. Teenis seejärel Balti laevastikus. 1850. aastast alates oli seal mitme laeva komandöriks. Osales aastatel 1853−1856 Krimmi sõjas. 1872. aastal sai temast 1. mereväe ekipaaži komandör. 1874. aastal määrati kontradmiraliks ülendatuna Musta mere laevastiku nooremflagmaniks, järgmisel aastal nimetati ta samale ametikohale Balti laevastikus. 1884. aastal ülendati viitseadmiraliks ja nimetati Balti laevastikus vanemflagmaniks. Läks 1885. aastal erru. Ta on maetud Reopalu kalmistule. 1886. aastal lasi ta Mäo mõisa rajada mälestusmärgi Liivi sõjas 1572–1573 Paide piiramisel hukkunud vene sõjameeste mälestuseks. Ta tõi ühe reisi ajal Filipiinidelt kaasa suure merikarbi, mille ühe poole andis Paide Püha Risti kirikule ristimisvaagnaks. Samuti kinkis ta kirikule altarimaali. Kuna tema vend vabahärra Jakob Berend Otto suri 1878. aastal ilma otseste pärijateta, langes aastast 1725 suguvõsa valduses olnud Mäo mõis 1882. aastal talle. Pärast tema surma pärisid selle õelapsed. Olaf von Stackelberg abiellus 1882. aastal kontradmiral Voin Rimski-Korsakovi (Nikolai Rimski-Korsakovi vend) lese Marie Mathilde Luise Rosa Baueriga. Abielust lapsi ei sündinud. Stackelberg Волков, С. В. Генералитет Российской империи. Энциклопедический словарь генералов и адмиралов от Петра I до Николая II. Том II. Л–Я, Москва: 2009. Lk 766. Reopalu kalmistu ajalugu "Liivi sõja mälestusmärk". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. september 2016. Vaadatud 7. märtsil 2010. "Paide-Türi". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2012. Vaadatud 12. oktoobril 2008. Kinnistute register. Nr 225. Mäo Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Talgud

Talgud (ainsuses talgu) on talupojakultuurist pärit ühistöö millegi ärategemiseks, mis nõuab rohkem tööjõudu, kui ühel perel, majapidamisel vms on. Ühistöö edasiarendatud vormiks on ühistegevus. 20. sajandi filosoofias ja eluseletamises süvenes arusaamine mõtlemise ja tegemise tihedast sünkroonsest sidususest keeruliste protsesside korraldamisel. Eestis on nimetatud sellisel eesmärgil rakendatavat meetodit mõttetalguteks. Talguid tehti taludes varasemal ajal pakiliste tööde kiireks ärategemiseks vastastikuse abistamise korras. Kogukondliku tavana olid talgud Euroopas mitmel pool tuntud, eriti Balti ja idaslaavi rahvastel. Eestis peeti 19. sajandil lõikus-, heina-, sõnnikuveo-, kartulivõtu-, palgiveo-, linakitkumis-, lõugutamis-, ropsimis- jm talguid. Vähem levinud olid näiteks sõbatalgud (villa kraasimine ja lõnga ketramine) ja sulenoppimistalgud. Talgutele kutsuti sugulasi ja naabreid, talgute korraldaja pakkus neile tasuta sööki ja jooki. Perenaine küpsetas tingimata värsket leiba või koguni saia. Võimaluse korral tapeti lammas või oinas. Toidud, mis olenesid piirkonna tavadest ning talu jõukusest, püüti valmistada võimalikult maitsvad. Talgulauale kuulus keedetud või praetud liha, või, rannaladel kala, mida söödi leiva või keedetud kartulitega. Ida-Eestis oli kombeks keeta kapsaid. Toitude hulka kuulusid ka erinevad pudrud ja supid. Talgu lõpusöögiks anti tavaliselt tanguputru. Talgud lõppesidki ühise söömaaja ja lõbutsemisega. Õhtul pärast tööd joodi õlut, tantsiti, mängiti, kiiguti. Alates 16. sajandist muutus pärisorjuse ajal kohustuslikuks teokoormiseks mõisatalgu, peamiselt viljalõikuse lõpetamiseks. Töö lõppes talgupeoga (talkus). 18. sajandil mõisatalgutel enam süüa ei antud, talgutööde lõpul anti viina. 20. sajandil vähenes Eestis talgute pidamine, peamiselt korraldati sõnnikuveo- ja rehepeksutalguid. Kolhooside loomise järel, 20. sajandi keskpaigast alates, talguid enam ei korraldatud. Mõneti elab talgute korraldamise tava ka tänapäeval, kui tehakse ühele perele üle jõu käivaid kiireloomulisi töid, näiteks kartulivõtt, kolimine, hoone või rajatise ehitus jms. Talguid loodusalade hooldamiseks korraldavad regulaarselt Pärandkoosluste Kaitse Ühing, Eestimaa Looduse Fond ja Eesti Muinsuskaitse Ümarlaud. Väiksemates asulates korraldatakse ühiskoristustöid kevadeti, et heakord oleks tasemel. Teeme ära! Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. 2007. Lk 299 Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. Lk 207 Eesti Muinsuskaitse Ümarlaud, veebiarhiivist Endla Jaagosild. Viljalõikustalgud Eestis. Etnograafiamuuseumi Aasta-raamat 30. Tallinn, 1977. Herbert Ligi. Talupoegade koormised Eestis 13. sajandist 19. sajandi alguseni. Tallinn, 1968. Eesti Raamat. Richard Viidalepp. Kollektiivtöö traditsioone Muhust ja Läänemaalt. Eesti Keel ja Kirjandus. 1941. Talgud@folklore.ee Külaelu@erm.ee Talgud@eki.ee ELFi loodustalgud Nõlvak: Teeme Ära püüab talgukultuurile elu sisse puhuda. ERR Uudised, 4. märts 2010 soome keeles talkoot, rannarootsi keeles ka talko ehk talkoarbete Loodustalgud. Eestimaa Looduse Fond.
2008. aasta Leedu parlamendivalimised

2008. aasta Leedu parlamendivalimised toimusid kahes voorus. Esimene voor toimus 12. oktoobril. Samal ajal toimus Ignalina tuumaelektrijaama töö pikendamise üle referendum, mis kukkus läbi vähese valimisaktiivsuse tõttu. 26. oktoobril toimus valimiste teine voor neis ühemandaadilistes ringkondades, kus ükski kandidaat ei kogunud üle 50% häältest. Leedu Vabariigi valimiskomisjoni veebileht
Cristiano Lucarelli

Cristiano Lucarelli (sündinud 4. oktoobril 1975 Livornos) on endine Itaalia jalgpallur (ründaja). Klubikarjääri jooksul mängis ta Itaalia kõrgliigas Atalanta, Lecce, Torino, Livorno, Parma ja Napoli ridades, Hispaania kõrgliigas Valencias ning Ukraina kõrgliigas Donetski Šahtaris. Hooajal 2004–05 oli Lucarelli Itaalia kõrgliigas suurim väravakütt (24 väravat). Itaalia jalgpallikoondises mängis Lucarelli aastatel 2005–2007 kokku kuuel korral ja lõi kolm väravat. 1996. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus Itaalia olümpiameeskonda. Pärast jalgpallurikarjääri lõppu alustas Lucarelli tööd treenerina. Alates 2019. aastast on ta Itaalia tugevuselt kolmanda liiga klubi Catania peatreener.
Ampomatobe neem

Ampomatobe neem (malagassi keeles Lohatanjon' Ampomatobe) on neem Madagaskari saarel Masoala poolsaare läänerannikul. Geograafilised koordinaadid on 15°52', 50°01' E. Foto: rand Ampomatobe neeme lähedal
Äio

Äio on taarausu unejumalus, Taari abiline. Äi on teada igapäevakeeles kui naiseisa. Lõuna-Eestlastele on aga äi tähendus muutnud väga palju ja kuradiga ühele tasemele jõudnud. Seal öeldakse „Äi teda teed!“, mujal Eestis tähendab, aga see „Kurat teda teab!“. Äi ongi kuri vaim, kes inimesi ja loomi liikumises kinni peab. Lõuna-Eestis on äi meessoost kuri vaim, äiätär naissoost kuri vaim. Äio annab inimestele une, et need puhkaksid päevastest raskustest ja muredest. Äio viib väsinud inimese hinge jalutama mööda põnevat ja vaheldusrikast unemaastikku. Äio laseb inimese vabaks, annab talle võimaluse lennata. Tähelepanelikele laseb teada anda kasulikke nõuandeid tulevikuks. Uni teeb väsinud keha ja vaimu jälle tugevaks ja erksaks. Võrulased teavad rääkida, et äi on juuda ema. Juudas on aga kurat lõuna pool ja sellest on siis äi kuradi ema. Äi nime käänatakse ka veel äioks ja äiätäriks. Äiätär on ka teatud kui kurjavaimu tütrena ning seda sõna kasutatakse sõimu- ja vandesõnana. Setude teadete järgi käib äiätär vahest majades kurja tegemas. Nimetatakse setudel ka eraldi äiolasi, kes on kurjategijad. Setu lauludes on äi ära märgitud: Imä iks hoije äijo hobesit, Mamma kaitsi äijo karja. Soomlased teavad äijo ehk äija tütart, neiut, aga ka äijätäri pahas tähenduses. Äijätär ei ole soomlastel kuradi ema ega tütar vaid kuri naissoost vaim, kes madusid imetab ja tõbesid sünnitab. Eisen, Matthias Johann. "Eesti mütoloogia", 1919, lk 93-94
Hereditas

"Hereditas" on kultuuripärandi kaitse ja majandamisega tegelev mittetulundusühing Tallinnas. Ühingu keskseks ideeks on isemajandava, kultuuripärandit hoidva kultuurikeskuse kontseptsiooni väljatöötamine ja ellurakendamine. Peamine tegevus on koondunud Tallinna vanalinnas asuvale Ladina kvartalile. "Hereditas" loodi 1993. aastal fondina (Fond Hereditas), hiljem muudeti ta mittetulundusühinguks (Hereditas MTÜ). Ühingu asutajate hulgas on Taivo Niitvägi, Doris Kareva, Mihhail Lotman, Lembit Peterson, Rein Raud jt. Eesti Taassünni auhind 1996
Dmitri Rogozin

Dmitri Rogozin (vene Дмитрий Олегович Рогозин; sündinud 21. detsembril 1963 Moskvas) on Venemaa poliitik ja diplomaat. Ta oli alates 23. detsembrist 2011 kuni 18. maini 2018 Venemaa asepeaminister. 1986. aastal lõpetas ta Moskva Riikliku Ülikooli nii ajakirjanduse kui ka majanduse erialal.[viide?] Rogozin oli Rodina partei juht kuni selle liitumiseni teiste sarnaste erakondadega, mille tulemusel moodustati partei Õiglane Venemaa. Ta valiti Riigiduumasse 1997. aastal ja temast sai seal endistes liiduvabariikides asuvate vene vähemuste õiguste tulihingeline kaitsja. 2004. aastast oli Rodina fraktsiooni juht Riigiduumas. Hiljem on ta töötanud rassistliku organisatsiooni Liikumine Illegaalse Immigratsiooni Vastu heaks. Ta oli jaanuarist 2008 detsembrini 2011 Venemaa alaline esindaja NATO juures. 24. maist 2018 on ta agentuuri Roskosmos juht. Rogozin on olnud Venemaa esindaja Euroopa Nõukogu Parlamentaarses Assamblees. Ta kritiseeris teravalt Parlamentaarse Assamblee tegevust Tšetšeenia sõja hukkamõistmisel. Ta on silma paistnud oma šovinistlike sõnavõttudega ja ähvardustega lääneriikide aadressil. Ta osaleb natsionalistlikus liikumises Velikaja Rossija, millest tulevikus peaks saama partei. 2006. aastal avaldas ta autobiograafia "Rahva vaenlane" ("Враг народа"), millest sai bestseller. Tema isa Oleg Rogozin (1929–2010) oli Nõukogude sõjatööstuse organiseerija, teadlane (tehnikadoktor), kindralleitnant. Dmitri Rogozini koduleht Dmitri Rogozini tutvustus Venemaa NATO esinduse kodulehel (vene keeles) Lentapedia artikkel Dmitri Rogozinist (vene keeles) Rogozin sarjas teravalt NATO laienemist, Postimees, 2. juuli 2008 Rogozin: NATO aktsioon Abhaasia vastu tähendab sõda Venemaaga, Postimees, 27. august 2008 Rogozin ähvardas Euroopat sõjaga, Postimees, 15. september 2008 Ahtisaari premeerimine ajas Rogozini marru, Postimees, 11. oktoober 2008 Kalev Kask. Vene NATO-saadik: Eesti on hädavares EPL, 9. veebruar 2009