laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Möllirand

Möllirand on tüüp mererandu. Möllirannad on peeneteraliste setetega, tavaliselt väga lauge ja taimestunud kuhjerand. Eesti randadest on 1/3 möllirannad. Möllirandu iseloomustavad lauged rannaniidud, mis vahel ulatuslikult mereveega üle ujutatakse; mullad on sooldunud. Traditsiooniliselt on möllirandu kasutatud rannakarjamaadena. Tänapäeval on möllirannad sageli roostunud. aleuriit
Peter von Glehn (täpsustus)

Peter von Glehn on mitme Glehni suguvõsaliikme nimi: Peter von Glehn (1669–1742), Tallinna raehärra Peter von Glehn (1720−1808), Tallinna raehärra Peter von Glehn (1761−1846), Tallinna Suurgildi liige Peter von Glehn (1835–1876), botaanik
Relax FM

Relax FM on Eesti raadiojaam, mis alustas tegevust 17. novembril 2019. Tallinn 88,3 MHz Tartu 103,0 MHz Pärnu 96,4 MHz Kuressaare 92,6 MHz Narva 94,8 MHz Viljandi 92,4 MHz Valgjärve 102,4 MHz Võru 96,9 MHz Koduleht
Soomuspuravik (perekond)

Soomuspuravik (Strobilomyces) on puravikulaadsete seltsi puravikuliste sugukonda kuuluv seeneperekond. Kokku kuulub perekonda umbes 40 liiki, mis esinevad soojema kliimaga aladel. Mitmed soomuspuravikud on levinud Hiinas ja mujal Ida-Aasias, lisaks esinevad mõned liigid veel Põhja-Ameerikas, Austraalias ja Aafrikas. Soomuspuraviku perekonda kuulub seeneliik, mida on üks kord (1961) leitud ka Eestist: soomuspuravik (Strobilomyces strobilaceus). See on ka perekonna tüüpliik ja ainus üldtuntud soomuspuraviku perekonna esindaja Euroopas. Soomuspuravik andmebaasis eElurikkus
Kim Min-jae

Kim Min-jae (sündinud 15. novembril 1996 Tongyeongis) on Lõuna-Korea jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Müncheni Bayern ja Lõuna-Korea jalgpallikoondises. Lõuna-Korea kõrgliigas debüteeris ta 2017. aastal Jeonbuk Hyundai Motorsi meeskonnas. Aastatel 2017 ja 2018 tuli ta klubiga Lõuna-Korea meistriks. 2017. aastal valiti Kim Lõuna-Korea kõrgliiga hooaja parimaks noormängijaks ning 2017. ja 2018. aastal liiga sümboolsesse koosseisu. Aastatel 2019–2021 mängis ta Hiina kõrgliigaklubis Beijing Guoan. 2021. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Türgi kõrgliigaklubiga Fenerbahçe. 2022. aasta juulis siirdus Kim umbes 18 miljoni euro eest SSC Napolisse. Ta Chelseasse siirdunud senise Napoli keskkaitsja Kalidou Koulibaly asemele. 2022. aasta septembris valiti Kim Itaalia kõrgliiga kuu parimaks mängijaks. Suvel 2023 liitus ta ligi 50 miljoni euro eest Saksamaa meistri Müncheni Bayerniga. 2018. aasta Aasia mängude jalgpalliturniiril võitis Kim Lõuna-Korea võistkonnaga kuldmedali. Lõuna-Korea jalgpallikoondises debüteeris ta 5. septembril 2017 MM-i valikmängus Usbekistani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2019. aasta Aasia meistrivõistluste teises alagrupimängus 11. jaanuaril Kõrgõzstani vastu. Lõuna-Korea langes välja veerandfinaalis, kuid Kim valiti turniiri sümboolsesse koosseisu. 2019. aasta detsembris võitis ta Lõuna-Korea koondisega esikoha Ida-Aasia meistrivõistlustel. https://www.transfermarkt.com/min-jae-kim/profil/spieler/503482 (vaadatud 27.1.2022) Erozden, Can. "Napoli sign Fenerbahce defender Kim Min-jae". AA. Vaadatud 27. juulil 2022. "Min-jae Kim EA Sports Player of the Month for September". Serie A. 30. september 2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 30. september 2022. Vaadatud 30. septembril 2022.
Mikuláš Bek

Mikuláš Bek (sündinud 22. aprillil 1964 Šternberkis) on Tšehhi poliitik ja kõrgkoolipedagoog. Ta oli aastatel 2011–2019 Masaryki ülikooli rektor. 17. detsembrist 2021 on ta Tšehhi Euroopa asjade minister. Ta lõpetas aastal 1986 muusikateaduse erialal Brnos Masaryki ülikooli kunstiteaduskonna. Seejärel jätkas ta õpinguid Prahas Karli Ülikooli kunstiteaduskonnas. 17. detsembrist 2021 on ta Tšehhi Euroopa asjade minister.
Sapipuravik (perekond)

Sapipuravik (Tylopilus), ka sapiseen, tubakaseen, on puravikulaadsete seltsi puravikuliste sugukonda kuuluv seeneperekond. 2015. aasta seisuga arvati perekonda kokku kuuluvat 111 seeneliiki. Tylopilus felleus – sapipuravik Sapipuravik andmebaasis eElurikkus
Hwang Ui-jo

Hwang Ui-jo (korea keeles 황의조; sündinud 28. jaanuaril 1992 Seongnamis) on Lõuna-Korea jalgpallur, kes mängib ründajana Lõuna-Korea kõrgliigaklubis FC Seoul ja Lõuna-Korea jalgpallikoondises. Aastatel 2013–2017 mängis ta Lõuna-Korea klubis Seongnam FC ja 2017–2019 Jaapani kõrgliiga klubis Gamba Osaka. 2018. aastal lõi ta Jaapani kõrgliigas 16 väravat ja valiti liigahooaja sümboolsesse koosseisu. 2019. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Bordeaux' Girondins. Esimese värava lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 25. augustil 2019 mängus Dijon' vastu. Kuigi Gamba Osakas ja Lõuna-Korea koondises oli Hwang mänginud ründajana, pani Bordeaux' peatreener Paulo Sousa ta mängima äärel. Debüüthooajal lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas kuus väravat ja hooajal 2020–21, kui klubi uus peatreener Jean-Louis Gasset hakkas teda kasutama ründajana, 12 väravat. 2022. aasta augustis sõlmis ta lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Nottingham Forest, kuid ta saadeti seejärel kohe laenule Kreeka kõrgliigaklubisse Olympiakós. 2023. aasta veebruaris läks ta laenule FC Seouli. Lõuna-Korea jalgpallikoondises debüteeris Hwang 3. septembril 2015 MM-i valikmängus Laose vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 13. oktoobril sõprusmängus Jamaica vastu. 2019. aasta Aasia meistrivõistluste alagrupiturniiril lõi ta värava Filipiinide ja Hiina vastu. 2018. aasta Aasia mängude jalgpalliturniiril võitis Hwang Lõuna-Korea võistkonnaga kuldmedali. 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril tegi ta viimases alagrupimängus Hondruase vastu kübaratriki ja lõi värava ka veerandfinaalis Mehhiko vastu, kuid Mehhikole kaotati tulemusega 3:6 ja langeti välja. Hwang valiti Lõuna-Korea aasta jalgpalluriks 2018. https://www.transfermarkt.com/ui-jo-hwang/nationalmannschaft/spieler/260166 (vaadatud 27.1.2022)
Tahmpuravik (perekond)

Tahmpuravik (Porphyrellus) on puravikulaadsete seltsi puravikuliste sugukonda kuuluv seeneperekond. Porphyrellus formosus Porphyrellus niger Porphyrellus nigropurpureus Porphyrellus porphyrosporus – tahmpuravik Tahmpuravik andmebaasis eElurikkus
Pipartatik (perekond)

Pipartatik (Chalciporus) on puravikulaadsete seltsi kuuluv seente perekond. Perekonna eraldas 1908. aastal prantsuse mükoloog Frédéric Bataille, kuigi seda ei tunnustatud mitu aastakümmet ja klassifitseeriti sageli tatiku perekonna (Suillus) osaks või seostati seda perekonnaga Pulveroboletus. Saksa mükoloog Rolf Singer määras selle uuesti eraldi perekonnaks 1973. aastal ning ta eraldas tatiku perekonnast liigid erinevate pigmentide alusel. Perekonna teaduslik nimetus Chalciporus tuleneb vanakreekakeelsest sõnast khalkos, mis tähendab 'vaske'. Perekonna nimetus tähendab tõlkes 'vasksed torukesed'. Pipartatiku perekond moodustas koos perekonnaga Buchwaldoboletus rühma, mis on varane haru puravikuliste sugukonnas. Paljud sellesse rühma kuuluvad liigid on ilmselt parasiitsed. Hiina mükoloogid Wu ja Yang lõid sellele klaadile eraldi alamsugukonna Chalciporoideae. Pipartatikutel on harilikult väike, 7–10 cm pikk viljakeha. Kübar on 2–6 cm lai. Kübarale kinnituvad torukesed on tumeoranžist roosakaspunased. Viljaliha on kollakasvalge, punase kumaga ning ei muuda murdumisel värvi. Perekonna tüüpliik on pipartatik (Chalciporus piperatus), mis on laialt levinud, samuti leidub seda Eestis. Pipartatik andmebaasis eElurikkus
Porgandipunane

Porgandipunane ehk porgandikarva on oranžpunane porgandi värvusega sarnanev värvitoon. Värvinimetust on kasutatud eestikeelses moesõnavaras. Kasutatakse muuhulgas juuksevärvuse kirjeldamiseks. Aedporgandid Riivitud porgandid Loomulik punapea Pantone värvitoon 16-1361 Carrot on naturaalse punasepoolse porgandi värvi      , toon 15-1262 Carrot Curl sellest kollakam      . "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. jaanuar 2022. Vaadatud 27. jaanuaril 2022.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.eki.ee/dict/ekss/index.cgi?Q=porgandipunane&F=M Kas teate, et... - Päewaleht, nr. 7, 8 jaanuar 1934 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. jaanuar 2022. Vaadatud 27. jaanuaril 2022.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. jaanuar 2022. Vaadatud 27. jaanuaril 2022.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Räpina loomemaja

Räpina loomemaja on asutus Räpinas aadressil Pargi 31. Loomemaja tegutseb endises tall-tõllakuuris. Esimesed kirjalikud andmed selle kohta pärinevad 1877. aastal koostatud mõisahoonete nimestikust, samuti on see hoone R. G. Hermsoni Räpina mõisakaardil (1882–1883). Kuna varasematel aegadel olid abihooned valdavalt puidust ja hävisid, võis kivist hoonekehand ilmudagi siinsesse mõisaansamblisse 1870. aastatel. Tol ajal valitses mõisat Sieversite perekond, kelle edukust soodustas muu hulgas majanduse tõus kogu riigis. Loomemaja on kahekorruseline ristkülikukujulise põhiplaani ja poolkelpkatusega ehitis, mis oma ruumijaotuse ja arhitektuurse vormiga on tüüpiline näide 19. sajandi mõisa abihoonest. Tähelepanuväärsed on küljefassaadide tugipostidele toetuvad arkaadid (mis ei ole päris sümmeetrilised), kusjuures peafassaadi keskossa jäeti kolm kaart, mille taga oli avatud varjualune. Teadaolevalt toimus keskosast ka loomasööda sissevedu. Heinad tõsteti katusealusesse ja seejuures osutus kasulikuks laetalade erinev kõrgus – keskosas madalam, talliosades (hoone otstes) kõrgem. 1950.–1960. aastatel ehitati hoonet ümber, muu hulgas suurendati katuse kaldenurka umbes 30 kraadilt praegusele 46 kraadile. 1960. aastail tehti katusesse väikesed vintskapid. Hoone oli sel ajal kasutuses aianduskooli remonditöökoja ja õppeklassina. Teadaolevalt asus sel ajal hoones ka majahoidja korter ning ühes osas peeti isegi loomi – sigu ja lehma. Katusealustes ruumides ehitati 1970. aastal välja köök ja koolisöökla, samuti kaminasaal pidulike ürituste tarvis. Ruumide otstarbest lähtudes ehitati kinni põhikorruse kaaristud, mis näevad praegu välja väga kaootilised. 1990. aastate alguses hoonet aktiivselt ei kasutatud, kümnendi lõpu poole tegutses siin kauplus. 2000. aastail seisis see täiesti jõude, vahetades vaid mõnel korral omanikke. 2010. aastal sai hoone omanikuks Räpina Vallavalitsus ning samal aastal alustati loomemaja projekteerimist. Loomemaja ehitus kestis 2012. aasta maist kuni 19. detsembrini. Avamine toimus 2013. aasta mais. Räpina loomemaja juhataja on Leo Kütt. Huviringid tegutsevad sügisest kevadeni. Kokandus – enamasti õpilastele Käsitöö – nii täiskasvanutele kui ka gümnasistidele Kunstiring – üks 1.–5. klassi õpilastele, teine 6.–9. klassi õpilastele Lauluring – üks 3–4-aastastele, teine 5–7-aastastele Laste käsitööring – 1.–5. klassi õpilastele Keraamika – 1.–3. klassi, 4.–5. klassi, 6.–9. klassi õpilastele, mõnel aastal ka gümnasistidele ja täiskasvanutele Kokanduskursused – täiskasvanutele http://ariabi.ee/index.php?id=kontaktid
Hwang In-beom

Hwang In-beom (korea keeles 황인범; sündinud 20. septembril 1996 Daejeonis) on Lõuna-Korea jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Olympiakós ja Lõuna-Korea jalgpallikoondises. Aastatel 2015–2019 mängis ta Lõuna-Korea klubis Daejeon Citizen ja 2019–2020 Major League Socceri klubis Vancouver Whitecaps FC. 2020. aasta augustis liitus ta Venemaa kõrgliigaklubiga Kaasani Rubin. Pärast 2022. aasta veebruaris alanud Venemaa sissetungi Ukrainasse läks ta mõni aeg hiljem laenule Lõuna-Korea klubisse FC Seoul. 2022. aasta juulis sõlmis Hwang lepingu Olympiakósega. 2018. aasta Aasia mängude jalgpalliturniiril võitis Hwang Lõuna-Korea võistkonnaga kuldmedali. Lõuna-Korea jalgpallikoondises debüteeris ta 7. septembril 2018 sõprusmängus Costa Rica vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 16. oktoobril sõprusmängus Panama vastu. Ta kuulus Lõuna-Korea koondisse 2019. aasta Aasia meistrivõistlustel, kus jõuti veerandfinaali. 2019. aasta detsembris võitis ta Lõuna-Korea koondisega Ida-Aasia meistrivõistlused. https://www.transfermarkt.com/in-beom-hwang/nationalmannschaft/spieler/365394 (vaadatud 27.1.2022)
Oranžpunane

Oranžpunane ehk punakasoranž on värvus, mis hõlmab vahetoone nähtava valguse spektris punase ja oranži vahel, vahemikus umbes 605-620 nanomeetrit. HSV-mudelis on oranžpunase vahemik värvitooni (hue) teljel 11° kuni 20°. Oranžpunased toonid 1931. aastal standardiseeritud CIE värvsusdiagrammil parempoolses osas Oranžpunane RYB-värvitähel (Rojo naranja) Punakasoranž ja oranžpunane on erksad ja selged värvused; madala heledusega ja vähese küllastuse korral (tumedad murtud toonid) saab neist kastanpruun või burgundiapunane värvus, valgega segatult roosiroosa või mõne muu soojatooniline roosa värvus. Oranžpunased on korallpunane, vähkpunane, moonpunane, mennikpunane, pruunikamatest variantidest tellispunane ja soojatoonilisem madarapunane. RAL Classic värvikaardi toon 2001 Rotorange on veidi pruunikas oranžpunane      . http://www.workwithcolor.com/red-orange-color-hue-range-01.htm https://www.ralcolorchart.com/ral-classic/ral-2001-red-orange
Foley Square

Foley Square on väljaku moodustavate tänavate ristmik New Yorgis Alam-Manhattani naabruskonnas Civic Centeris, mis sisaldab väikest kolmnurkset parki nimega Thomas Paine Park. See piirneb kirdes Worth Streetiga, kagus Center Streetiga ja loodes Lafayette Streetiga. See sai nime Tammany Halli piirkonna juhi ja kohaliku kõrtsiomaniku Thomas F. Foley (1852–1925) järgi.  Foley Square – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Philipp I (Baden)

Philipp I Badenist (6. november 1479 – 17. september 1533) võttis 1515. aastal üle oma isa valdustes Badeni (Baden-Badeni), Durlachi, Pforzheimi ja Altensteigi ning Ebersteini, Lahri ja Mahlbergi osade haldamise ja valitses kubernerina, kuni päris 1527. aastal need territooriumid. Aastatel 1524–1527 tegutses ta ka keiserliku kubernerina teises keiserlikus valitsuses. Philipp oli markkrahv Christoph I ja Ottilie von Katzenelnbogeni viies poeg. Tema isa kavatses vältida pärandi jagamist ja pidas Philippi oma kõige võimekamaks pojaks, nii et ta tahtis, et Philipp päriks suveräänsuse kõigi tema territooriumide üle. Ta kavatses naida Philippi Hachberg-Sausenbergi (Badeni koja kõrvalliin) markkrahvi Philippi pärijanna Johannaga, nii et Philippist saaks märkimisväärse territooriumi suverään. Plaan nurjus Prantsusmaa kuninga vastuseisu tõttu. Philippi ilmalike vendade vastupanu tõttu muutis Christoph hiljem kaks korda oma testamenti. Philippi vend Bernhard III päris valdused Reini vasakkaldal, tema vend Ernst päris Hachbergi, Usenbergi, Sausenburgi, Röttelni ja Badeni linnuse parunkonnad Badenweileris Lõuna-Badenis. Philipp võitles Itaalia sõdades prantslaste poolel. 1501. aastal juhatas ta Prantsuse laevastiku laeva, mis toetas Veneetsiat sõjas türklaste vastu. Oma valitsemisajal seisis Philipp kogu Lõuna-Saksamaal silmitsi mässulainega. Bundschuh-liikumise jätkuna ja taas Joß Fritzi juhtimisel tõusid talupojad üles ja võitlesid oma õiguste eest. See tõi sageli kaasa väärkohtlemise ja vägivalla. Mässulised marssisid Durlachi kaudu Gottesaue kloostrisse, mis markkrahvi silme all rüüstati ja hävitati. Ta vastas mässuliste elamute ründamisega, näiteks Berghausenis pandi kolm maja põlema. Tegelik siht oli aga Speyeri piiskopi Georgi territoorium, kes pages lõpuks Pfalzi kuurvürsti õukonda Heidelbergis. Alles 1525. aastal suutsid kuurvürst Ludwig V ja tema armee mässule lõpu teha. 25. mail 1525 sõlmis Philipp I oma talupoegadega Rencheni lepingu. Ta suri 1533. aastal ilma neessoost järglasteta. Tema kuuest lapsest elas temast üle ainult tütar Maria Jakoba (1507–1580). Tema kaks venda Ernst ja Bernhard III jagasid tema valduse omavahel – tekkinud Baden-Durlachi ja Baden-Badeni markkrahvkonnad taasühendati 1771. aastal. Markkrahv Philipp I haud asub Baden-Badeni kollegiaalkirikus. Tema hauda ehib raudrüüs, kuid ilma kiivrita elusuuruses skulptuur. Hauakivi tegi 1537. aastal Christoph von Urach. Markkrahv Philipp I abiellus 3. jaanuaril 1503 kuurvürst Philippi tütre Elisabethiga (16. november 1483 – 24. juuni 1522). Nad said järgmised lapsed: Maria Jakobäa (25. juuni 1507 – 16. november 1580) Philipp (1508–1509) Philipp Jakob (sündis ja suri 1511. aastal) Marie Eva (sündis ja suri 1513. aastal) Johann Adam (sündis ja suri 1516. aastal) Max Kaspar (sündis ja suri 1519. aastal) Badeni valitsejate loend
Tatikulised

Tatikulised (Suillaceae) on puravikulaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni. Eestis elab järgmistesse perekondadesse kuuluvaid tatikulisi: Boletinus – õõspuravik Suillus – tatik
Vahelikulised

Vahelikulised (Paxillaceae) on puravikulaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni. See on aastast 1951 sünonüümne sugukond lepapuravikulistega (Gyrodontaceae). Eestis elab järgmistesse perekondadesse kuuluvaid vahelikulisi: Paxillus – vahelik
Sametvahelik

Sametvahelik (Tapinella atrotomentosa) on puravikulaadsete seltsi ja sugukonda Tapinellaceae kuuluv seeneliik. Seen liigitati varem vaheliku perekonda. Sametvahelik esineb Euroopas, Aasias, Põhja-Ameerikas ja Kesk-Ameerikas. See kasvab okaspuude kändudel. Sametvahelik ei ole söödav. Seeneliha on kollakas. Seen on harva ussitanud, seeneliha maitselt kibe. Sametvahelik andmebaasis eElurikkus
Bernhard III (Baden-Baden)

Bernhard III (7. oktoober 1474 – 29. juuni 1536) päris 1515. aastal osa oma isa Badeni markkrahvkonnast. Tema kaks venda Ernst ja Philipp pärisid teised osad; pärast Philippi surma pärisid tema ja Ernst kumbki poole Philippi osast. See tekitas kaks valitsejaliini: "Bernhardiini liin" (katoliiklik) valitses Baden-Badenis "Ernestiini liin" (protestantlik) valitses Baden-Durlachis Bernhardiini liin hääbus 1771. aastal, võimaldades Ernestiini liini markkrahvil Karl Friedrichil Badeni markkrahvkonna taasühendada. Bernhard kasvas üles keiser Maximilian I õukonnas ja läks koos oma sõbra, Maximiliani poja Philippiga Hispaaniasse. Philipp määrati 1504. aastal Hispaania kuningaks. Markkrahv Bernhard kaldus oma hilisematel eluaastatel protestantismi poole ja tutvustas ülemises markkrahvkonnas reformatsiooni. Bernhard III abiellus 1535. aastal, kaks aastat enne oma surma, Ligny krahvi Charles I tütre, Brienne'i ja Ligny krahvinna Franziska von Luxemburgiga (suri 17. juunil 1566). Nad said kaks poega; noorem, Christoph, sündis pärast Bernhardi surma: Philibert (22. jaanuar 1536 - 3. oktoober 1569) Christoph (26. veebruar 1537 - 2. august 1575) Bernhardil oli aga arvukalt abieluväliseid lapsi, kellest on teada kuus poega (Bernhard, Philipp, Johann, Georg, Caspar ja Melchior). 1532. aastal kuulutas keiser Karl V seaduslikeks vürstideks Georgi, Caspari ja Melchiori ning hiljem ka Bernhardi and Philippi. Neil poegadel ei olnud õigust pärida, kuid nad said pärast isa surma elatist. Baden Badeni valitsejate loend
Minotauros (maal)

"Minotauros" on inglise kunstniku George Frederic Wattsi õlimaal lõuendil. 1885. aastal valminud teosel on kujutatud Kreeka mütoloogiast tuntud Minotaurost ootamas talle ohvriks valitud Ateena 14 teismelisega laeva Kreetalt. Pollitt, Ben. "GF Watts, The Minotaur". khanacademy.org (inglise). Khan Academy. Vaadatud 28. jaanuaril 2022. Bell-Villada, Gene H. (2000). Borges and His Fiction: A Guide to His Mind and Art. Texas Pan American Series (inglise) (Revised ed.). Austin: University of Texas Press. ISBN 978-0-292-70877-8. MacCarthy, Fiona (7. august 2004). "England's Michelangelo". The Guardian (inglise). March, Jennifer R. (2014) [1998]. "Minotaur ("Bull of Minos")". Dictionary of Classical Mythology (2nd ed.). Oxford and Philadelphia: Oxbow Books. ISBN 978-1-78297-635-6. Maalist Tate Britaini kodulehel
Membraan

Membraan on mitmetähenduslik sõna: membraan on tsütoloogias rakku ja organoide ümbritsev valgulis-lipiidne kaksikkiht. membraan on anatoomias elundeid ümbritsev või elundi osi eraldav kile, näiteks kõrvas asuv trummikile. membraan on tehnilise või laboratoorse seadme osa, kile või õhuke painduv plaadike, mille ülesandeks on kas ainete valikuline läbilaskmine või reageerimine vedeliku või õhu rõhu muutustele või nende muutuste tekitamine. membraan on keemias kaht vedelikku või gaasi teineteisest eraldav ja aineosakesi (näiteks ioone või kolloidosakesi) valikuliselt läbilaskev poorne vahesein (näiteks veresoonesein, tseoliit, keraamika). membraan on muusikas membranofoni osa, mille võnkumisel tekib heli.
Vaarikpunane

Vaarikpunane ehk vabarnapunane on üks punastest värvitoonidest, kergelt lillaka varjundiga, vaarika koguvilja värvi punane värvus. Vaarikpunane on keskmise tumedusega ja matilt, sametiselt punane, roosakam-lillakam ja sügavama tooniga kui maasikapunane, kuid kirsspunasest heledam ja rubiinpunasest soojema tooniga. Mõjub meelalt, magusalt, suviselt. Wiedemanni järgi kasutatakse eesti keeles vene keelest tulnud laensõna mālīna (малиновый 'vaarikpunane'), Eesti murdesõnavara kogus on registreeritud variandid maliina Martna, Varbla, Kadrina kihelkonnast ja Vaivara rannikualalt, maleena Martna ja Hanila kihelkonnas, malina Vaivaras. Sõna tähistab mitte küll otseselt vaarikpunast, vaid värvust, mis kuulub lilla ja roosa värvimõiste piiridesse, kuid pole kummagi üldnimetus. Ka karjala murretes märgib lillakasroosat värvust sama laen, sõna malinovoi. Vaarikpunase venekeelse nimetusega on seostatud ka läänemurde liina- või liine- nimelist värvi, liinapunast, aga see võib olla tuletatud ka värvaine aniliini nimetusest, oletatud on ka võõraste sõnade tähenduste segunemist ja ühtesulamist kasutuses. RAL Classic värvikaardi toon 3027 Himbeerrot on kergelt lillakas keskmine kuni tumedam punane. Veebivärv Raspberry on fuksia- või magentapunasele sarnanev erk violetjaspunane värvitoon. "Framboise. - pourpre.com". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. august 2021. Vaadatud 28. jaanuaril 2022. https://www.eki.ee/dict/ekss/index.cgi?Q=vaarikpunane&F=M https://sonaveeb.ee/search/unif/dlall/dsall/vaarikpunane/1[alaline kõdulink] V. Oja. Põhivärvinimetuste vasted eesti murretes. - Värvinimede raamat. Töid antropoloogilise ja etnolingvistika vallast 5 V. Oja. Kromaatiliste värvide nimetustest läänmeresoome murretes. - Värvinimede raamat. Töid antropoloogilise ja etnolingvistika vallast 5 V. Oja. Põhivärvinimetuste vasted eesti murretes. - Värvinimede raamat. Töid antropoloogisise ja etnolingvistika vallast 5 https://www.ralfarbpalette.de/ral-classic/ral-3027-himbeerrot https://www.colorhexa.com/e30b5d
Mitoos

Mitoos (varasemas eesti keeles karüokinees) on eukarüootse raku jagunemine, mille puhul kromosoomid jaotuvad tütarrakkude vahel võrdselt. Hulkraksetel organismidel järgneb nii sugulisele kui ka mittesugulisele paljunemisele rakujagunemine, mis tagab organismi kasvu ja arengu. Rakkude jagunemine on organismile vajalik ka hukkunud rakkude asendamiseks ja vigastuste parandamiseks. Vanu, kahjustada saanud rakke hävitatakse pidevalt, mistõttu on loogiline, et igas sekundis tekib juurde umbes sada tuhat uut rakku. Uute rakkude teke organismis algab alati lähterakkude jagunemisega. Jagunemise tulemusena moodustunud uusi rakke nimetatakse tütarrakkudeks. Organismi tüvirakud saavad mitoosi käigus järk-järgult jaguneda kõigiks ülejäänud organismi rakkudeks. Vastassuunalist protsessi – diferentseerunud raku tüvirakuks muutumist – organismis ei toimu, kuigi seda on võimalik kunstlikult esile kutsuda. Noore inimese rakud saavad jaguneda ligikaudu 50 korda, 80-aastase inimese rakud aga vaid 30 korda. Iga jagunemise käigus kopeeritakse tütarrakkudesse identsed DNA molekulid, mille otstes on telomeerid. Telomeerid kaitsevad kromosoomi, mistõttu need aja jooksul ka lühenevad. See tähendab, et DNA molekul lüheneb igal rakujagunemisel, kuni rakk lõpuks apoptoosi ehk loomuliku surma raja käivitab. Vähirakkudes aga, kus raku loomulik elutsükkel on moondunud, on teatud valgud ebatavaliselt aktiivsed – ensüüm telomeraas taastab kiirelt lühenenud telomeerid. Tänu sellele ei kahane DNA otsad oma loomulikul moel, mistõttu saavad vähirakud ebanormaalselt kaua elus püsida, mitoosi aina jätkates. Selline surematu vohamine vähkkasvaja näol viib aga ravi puudumise korral kogu organismi surmani. Enamik organismi rakkudest uueneb mitoosi teel pidevalt, kuid leidub ka n-ö asendamatuid rakke, mis moodustuvad vaid kord elus ja mitoosi abil enam kunagi ei uuene. Mõningatel rakkudel, nt punastel verelibledel, puudub aga rakutuum – need rakud ei ole seetõttu samuti võimelised jagunema. Amitoos Meioos Rakutsükkel Toivo Maimets "Teaduse teed" 2012, lk 101 Mitoosist