laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Amelia Sophia

Amelia Sophia Eleanor (10. juuli 1711 Herrenhauseni palee, Hannover – 31. oktoober 1786 Soho, London) oli Briti kuningliku perekonna liige ja George II teine tütar. Printsess Amelia Sophia isa oli Braunschweig-Lüneburgi prints Georg August (hilisem Suurbritannia kuningas George II), kes oli Hannoveri kuurvürsti Georg Ludwigi (hilisem Suurbritannia kuningas George I) poeg. Amelia Sophia ema oli Ansbachi Caroline, Brandenburg-Ansbachi markkrahvi Johann Fredrichi tütar. Sünnijärgselt sai Amelia Sophia tiitli Hannoveri printsess (Tema Hiilgus). 1. augustil 1714 sai "Act of Settlementi" järgi Amelia Sophia vanaisast kuninganna Anne'i surma järel Suurbritannia kuningas George I. Amelia isast sai Cornwalli hertsog ja 27. septembril 1714 anti talle Walesi printsi tiitel. Ameliast sai Suurbritannia printsess (Tema Kuninglik Kõrgus). Pere kolis Inglismaale ja asus elama St. Jamesi paleesse Londonis. 11. juunil 1727 sai Amelia isast Suurbritannia kuningas George II. Amelia oli plaanitud panna mehele Preisimaa kuningas Friedrich II-le, kuid 1733. aastal sunniti Friedrich II abielluma Braunschweig-Wolfenbütteli printsessi Elisabethiga. Amelia elas oma isa juures kuni ta surmani 1760. 1751. aastal, pärast Horace Walpole'i surma, sai Ameliast Richmond Parki pargi omanik ning sulgedes pargi avalikkusele, põhjustas ta rahva seas suure meelepaha. 1781. aastal andis kohalik pruulija John Lewis juhtumi kohtusse ning kohtus tuli välja, et kui Charles I 1600. aastail pargi aiaga piiras, lubas ta rahva parki. Amelia Sophia muutis pargi taas avalikuks. 1761. aastal omandas ta Gunnersbury mõisa Middlesexis ja rajas sinna 1777–1784 sauna, mida tuntakse Printsess Amelia Sauna nime all ja mis Inglise kultuuriväärtuste nimekirjas kuulub II järku. Lisaks omandas ta kinnisvara Soho linnaosas Londonis, kus ta oma kodus suri. Printsess maeti Henry VII Lady Chapelisse Westminster Abbeys.
Kahrila järv

Kahrila järv on järv Võrumaal Rõuge vallas Lauri külas. Järv asub Haanja kõrgustiku loodeosas. Järv asub Haanja looduspargis. Järv meenutab kujult jõge, kuna selle pikkus on 2,36 km ja laius vaid 270 meetrit. Järve põhi on valdavalt kruusane, kohati esineb muda. Taimestik on liigirikas, leidub umbes 24 liiki makrofüüte. Kaladest domineerivad latikas ja särg, vähem leidub muu hulgas nurgu, roosärge, viidikat, ahvenat, haugi. Kahrila järv Eesti looduse infosüsteemis  Kahrila järv – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Makrofüüdid

Makrofüüdid ehk suurtaimed on veetaimed, mis on palja silmaga nähtavad. Makrofüütide hulka kuuluvad kõik kõrgemad veetaimed ja kõik nähtavad alamad ehk rakistaimed. Vetikad (täpsemalt makrovetikad), mis on nähtavad silmaga, liigitatakse sageli samuti makrofüütide hulka. Makrofüüdid on veekogu primaarprodutsendid, kes fotosünteesi käigus rikastavad veekogu hapnikuga. Samuti on nad toiduks paljudele veeorganismidele ning pakuvad neile ka varje- ja elupaiku. Eestis on levinumad makrofüüdid pilliroog ja järvkaisel. Makrofüütide liigitusi on palju. Neist ilmselt kõige autoriteetsem on Robert G. Wetzeli (1983) liigitus kasvuvormide järgi[viide?]: kaldaveemakrofüüdid, ujulehtedega makrofüüdid, veesisesed makrofüüdid, vabalt ujuvad makrofüüdid. Neist kolm esimest rühma on kinnitunud veekogu põhja, neljas rühm, nagu nimetuski ütleb, hõljuvad veesambas. Mikrofüüdid Veetaimed
Tihu järved

Tihu järved on järvestik Hiiumaa keskosas, kus loode-kagusuunalises vagumuses paikneb järjest kolm järve. Järvedest kagupoolseim on Tihu järv, järgnevad Keskmine ja Kolmas järv. Ludvig August Mellini "Liivimaa atlase" kaardil kandsid need Männamaa (Mönama) järvede nime. Tihu järved paiknevad ahelikuna kagu-loodesuunalises vagumuses. Kõige suurem ja ühtlasi kagupoolseim on Tihu Suurjärv (ka Tihu Esimene järv või Männamaa järv), mille pindala on 85 ha ja suurim sügavus vaid kuni pool meetrit. Loode poole liikudes jõuame 2,7 ha suuruse ja ainult pisut sügavama (kuni 0,6 m) Tihu Keskmise järveni (ka Tihu Teine järv). Järgmine, 4,6 ha suurune Tihu Kolmas järv (ka Väikejärv) on ühtlasi sügavaim (kuni 1,5 m). Tihu järvestiku, eelkõige Suurjärve veetaset on 1930. aastal meetri jagu alandatud, seetõttu kujuneski sinna madalaveeline ja pehmete kallastega veekogu, mis sobib hästi pesitsuspaigaks rikkalikule vee- ja soolinnustikule. Järves elab ka haruldane apteegikaan ehk kirjukaan (II kaitsekategooria). Järvi ümbritsevas Õngu ehk Tihu soos kasvab mitmeid ohustatud taimeliike, nagu atlantilise kliimaperioodi jäänuk lääne-mõõkrohi, harilik sookäpp ja alpi võipätakas (II kategooria), harilik porss (III kategooria) jt. Sooga piirnevas metsas on endale pesapaiga leidnud merikotkas.  http://www.eestiloodus.ee/artikkel577_569.html
Udsu järv

Udsu järv (ka Uutsu järv, Linsi järv ja Kokajärv) asub Valgamaal Tõrva vallas Jeti külas. Järv kuulub Koorküla järvestikkku. Ta on Rõuge Suurjärve (38 m) ja Väike-Palkna järve (32 m) järel sügavuselt Eestis kolmandal kohal (30,25 m). Mõningate andmete kohaselt on Udsu järve sügavus kohati kuni 33 meetrit. Järv asub Sakala kõrgustiku lõunaosas. Järvest 200 m kaugusel asub Koorküla Valgjärve põhjasopp. Taimestik on liikide arvu poolest keskmine: esineb umbes 19 liiki makrofüüte. Kaladest on rohkearvuliseimad ahven ja särg, mõnevõrra vähem leidub latikat, haugi, kokre ja linaskit. Järv on Koorküla looduskaitseala Udsu sihtkaitsevööndis. Udsu järv keskkonnaportaalis
Caroline Elizabeth

Caroline Elizabeth, Suurbritannia printsess (30. mai 1713 Herrenhauseni palee, Hannover, Saksamaa – 27. detsember või 28. detsember 1757 St Jamesi palee, London) oli George II ja kuninganna Caroline'i neljas laps ja kolmas tütar. Printsess Caroline Elizabeth sündis Hannoveris Saksamaal Hannoveri pärusprints George Augustuse ja Brandenburg-Ansbachi markkrahvi Johann Friedrichi tütre Ansbachi Caroline peres. Hannoveri kuurvürsti lapselapsena sai Caroline Elizabeth sünnijärgselt tiitli Tema Hiilgus Hannoveri printsess. Briti troonipärimisseaduse "Act of Settlement" 1701 järgi oli Caroline Elizabeth Briti troonipärimisjärjekorras 7. kohal. Kui 1714 Suurbritannia kuninganna Anne suri ning Caroline'i vanaisast sai George I ja Caroline'i isast Walesi prints, kolis Caroline perega Londonisse St Jamesi paleesse. Seoses nende muutustega sai Caroline Elizabeth tiitli Tema Kuninglik Kõrgus Walesi printsess Caroline Elizabeth. Hiljem, kui ta isast sai George II, sai ta tiitli Tema Kuninglik Kõrgus printsess Caroline Elizabeth. Printsess Caroline Elizabeth suri vallalise ja lastetuna 27. detsembril 1757 St Jamesi palees Londonis, olles 44-aastane. Tema põrm on maetud Westminster Abbeysse.
Toomas Hiio

Toomas Hiio (sündinud 1. juunil 1965) on Eesti ajaloolane. Ta lõpetas 1983. aastal Tallinna 32. Keskkooli ja 1991. aastal Tartu Ülikooli ajaloo erialal. Akadeemiliselt on ta Eesti Üliõpilaste Seltsi taasasutaja ja vilistlane. Ta on Laidoneri Muuseumi direktori asetäitja teadusalal ja Eesti Mälu Instituudi uurimisjuht. "Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944" (töörühma juht). Tartu 1994 "Eesti üksused kolmanda Reich'i relvajõududes". Vikerkaar, 2001 nr 8-9. Lk 156–179 "Estonia 1940–1945 : reports of the Estonian International Commission for the Investigation of Crimes Against Humanity". Tallinn, Inimsusevastaste Kuritegude Uurimise Eesti Sihtasutus, 2006 (üks koostajaid) "Spes patriae: üliõpilasseltsid ja -korporatsioonid Eestis" (koos Helmut Piirimäe ja Matti Maasikaga). 2007 "Toimik "Priboi": Artikleid ja dokumente 1949. aasta märtsiküüditamisest". Kirjutanud raamatusse artikleid. Ta on reservohvitser, sai 1998. aastal nooremleitnandi auastme. 2002 – Valgetähe teenetemärk, IV klass Linda Pärn (12. juuni 2020). "Uus raamat avab salatoimiku «Priboi» materjalid, mis kajastavad küüditamise läbiviimist Eestis". Elu24. Postimees Grupp. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. juuni 2020. Sõjaväeliste auastmete andmine. Vabariigi presidendi käskkiri. Riigi Teataja, 26. veebruar 1998 Eesti Teadusinfosüsteem 28.08.2020, LAURI MÄLKSOO, TOOMAS HIIO, Liivimaalane Friedrich Martens, sirp.ee
Viisjaagu järv

Viisjaagu järv asub Tartumaal Elva vallas Vellavere külas, ning on Eesti suurim eravalduses olev veekogu. Järv paikneb Kagu-Eesti lavamaal, Elva orundi keskosas. Järvest poole kilomeetri kaugusel asub Vissi järv ja 2,5 km põhja pool asub Karijärv. Viisjaagu järve ühendab Vissi järvega kanal. Järv on ovaalse kujuga. Kaldad on lausad, lääne pool järsemad. Järvele on moodustatud Viisjaagu järve hoiuala. Taimeliikide arvu poolest on järv keskmine: esineb 16 liiki makrofüüte. Kaladest domineerib latikas, vähem on särge, ahvenat, hauge, viidikat, roosärge, linaskit, kiiska, lutsu ja angerjat, püütud on ka kokre. 1935. aastal kinkis Eesti riik poole järvest Tartu Ülikooli rektorile professor Hendrik Koppelile. Hiljem ostis professor juurde teise poole järvest, maad ja teisegi järve. Praegu kuulub järv professor Koppeli järeltulijatele. Viisjaagu järv juulis "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 26. august 2014. Vaadatud 22. augustil 2014.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Minister Reiljani eriluba viis seaduserikkumiseni Eesti Päevaleht, 9. juuli 1998
Vissi järv

Vissi järv on järv Tartumaal Nõo vallas Vissi külas. Järv paikneb Kagu-Eesti lavamaal Elva orundis. Vissi järvest poole kilomeetri kaugusel põhja pool asub Viisjaagu järv. Vissi järve ühendab Viisjaagu järvega kanal. Järv on ida-lääne suunas pikliku kujuga. Järve põhi on valdavalt mudane. Taimestik on liikide arvu poolest keskmine: esineb 18 liiki makrofüüte. Kaladest domineerib latikas, mõnevõrra vähem on särge, ahvenat, viidikat, kiiska, kokre, linaskit jt. Vissi järv keskkonnaportaalis. Vaadatud 9.03.2015.
Prefekt

Prefekt on või on olnud mitme ametimehe nimetus: Prefekt (politsei) on politseiprefektuuri juhtiv kõrgem politseiametnik Prefekt (haldusüksus) on suure territoriaalse haldusüksuse ülem Prefekt (Vana-Rooma) oli Rooma ametnik, kelle määrasid ametisse magistraadid või keiser kõrgem vaimulik katoliku kirikus, vaata kardinalprefekt
Dorset

Dorset on tseremoniaalkrahvkond Edela-Inglismaal. Doreset jaguneb kaheks tervikomavalitsuseks: Dorset (1) ja Bournemouth, Christchurch and Poole (2). Aastatel 1974–2019 jagunes Dorset kaheksaks ringkonnaks: Weymouth and Portland West Dorset North Dorset Purbeck East Dorset Christchurch Bournemouth (tervikomavalitsus) Poole (tervikomavalitsus) Durdle Door https://www.citypopulation.de/en/uk/admin/ Dorset Echo uudisteportaal
Murati järv

Murati järv (läti keeles Murata ezers ehk Murats) on järv Võrumaal Rõuge vallas Murati külas Haanja kõrgustiku lõunaosas Läti piiri ääres. Järv on tugevasti soostunud ja valdavalt mudase põhjaga. Järve kaldad on lausad. Murati järve pindala on 65,8 ha. Veekogu on kirde-edelasuunaline ja kujult piklik. 9,5 ha järve pindalast kuulub Läti riigile. Järve absoluutne kõrgus on 171,9 m, keskmine sügavus 3,6 m, pikkus 1800 m ja laius 700 m. Veekogu kaldavööde on valdavalt liivane, ida- ja lõunaosas esineb ka mudast või turbast pinnakihti. Murati järve kaldal endise Murati mõisa kohal, on säilinud ka üksikud põlised taimed, mis kuuluvad looduskaitse alla. Järvest itta jääb Murati soo. Taimestik on liigirikas: esineb 23 liiki makrofüüte. Kaladest domineerib latikas, mõnevõrra vähem leidub särge, ahvenat, haugi, roosärge, kiiska, kokre ja linaskit. Mäemets, Aare (1977). Eesti NSV järved ja nende kaitse. Tallinn: Valgus. Lk 46. Murati järv Eesti looduse infosüsteemis
Poole (Inglismaa)

Poole [puul] on linn Inglismaal Dorseti krahvkonnas. Asub La Manche'i ääres. Aastatel 1997–2019 oli linn tervikomavalitsuse staatuses.
Louise (Taani ja Norra kuninganna)

Louise, Suurbritannia printsess, Taani ja Norra kuninganna (saksa keeles Louisa; 7. detsember 1724 Leicester House, London – 19. detsember 1751 Christiansborgi palee, Taani) oli George II ja Ansbachi Caroline'i noorim tütar. Ta oli Frederik V esimene abikaasa ning 1746. aastast kuni surmani Taani ja Norra kuninganna. Printsess Louise sündis 7. detsembril 1724 Londonis Leicester House'is Walesi printsi viienda tütrena ning ta ristiti 22. detsembril oma kodus. Kui 11. juunil 1727 sai tema isast kuningas George II, anti Louisele tiitel "Tema Kuninglik Kõrgus printsess". 11. detsembril 1743 abiellus Louise Kopenhaagenis Taani ja Norra printsi Frederikiga ning sai tiitli "Tema Kuninglik Kõrgus Taani ja Norra printsess". Kui prints Frederik 6. augustil 1746 troonile tõusis, sai Louisest konsort-kuninganna ja ta hakkas kandma tiitlit "Tema Majesteet Taani ja Norra kuninganna". Louisel ja Frederikil oli seitse last, kellest kaks sündisid surnult ning üks ei elanud üle kahe aasta. Christian (7. juuli 1745 – 3. juuli 1747), Taani ja Norra prints Sophia Magdalena (3. juuli 1746 – 21. august 1813), Taani ja Norra printsess, Rootsi kuninganna Caroline (10. juuli 1747 – 19. jaanuar 1820), Taani ja Norra printsess, Hesseni-Kasseli maakrahvinna Christian (29. jaanuar 1749 – 13. märts 1808), Taani ja Norra prints, Christian VII Louise (30. jaanuar 1750 – 12. jaanuar 1831), Taani ja Norra printsess, Hesseni printsess Louise suri 19. detsembril 1751 Christiansborgi palees nurisünnitusest põhjustatud tüsistuste tõttu. Surres oli ta vaid 27-aastane. Kuninganna Louise maeti Roskilde katedraali.
Louise (Taani ja Norra printsess, 1750–1831)

Louise, Taani ja Norra printsess, Hesseni printsess (30. jaanuar 1750 – 12. jaanuar 1831) oli Frederik V ja kuninganna Louise tütar. 30. augustil 1766 abiellus ta Christiansborgi palees Kopenhaagenis Hesseni-Kasseli printsi Charlesiga ning sai Hesseni printsessi tiitli. Lapsed: Marie Sophie (20. oktoober 1767 – 21. märts 1852), Hesseni printsess, Taani kuninga Frederik VI abikaasa Wilhelm (15. jaanuar 1769 – 14. juuli 1772), Hesseni prints Frederik (24. mai 1771 – 24. veebruar 1845), Hesseni prints Juliane (19. jaanuar 1773 – 11. märts 1860), Hesseni printsess, protestantliku kloostri abtiss Itzehoe linnas Saksamaal Louise Caroline (28. september 1789 – 13. märts 1867), Hesseni printsess, Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburgi hertsoginna Tema järgi sai nime Louisenlundi loss, mille kinkis talle tema vend, Taani kuningas Christian VI.
Kokora Mustjärv

Kokora Mustjärv (ka Mustjärv) asub Tartumaal Peipsiääre vallas Savastvere külas. Järv asub Kagu-Eesti lavamaa põhjaosas. Taimestik on vähene, liikide arvu poolest aga suur: leidub 25 liiki makrofüüte. Kaladest domineerib särg, mõnevõrra vähem on ahvenat ja hauge, püütud on ka nurge, roosärge, lutsu jt. Mustjärv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 8. veebruaril 2015)
Rõngu Eesti Vabadussõjas langenute mälestussammas

Eesti Vabadussõjas langenute mälestussammas Rõngus on Rõngus asuv Eesti Vabadussõjas langenute mälestusmärk, mis avati 30. septembril 1934. Kuju autor oli Aleksander Eller. Sammas lõhuti Nõukogude okupatsiooni ajal 1940. aasta oktoobris. Saksa okupatsiooni ajal tehti sammas korda ja taasavati 12. oktoobril 1941. Uuesti lõhuti sammas Nõukogude okupatsiooni ajal 1948. aastal. Samba taastas kujur Villu Jaanisoo ning see taasavati 21. mail 1995. Rõngu Eesti Vabadussõjas langenute mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris
Operaator Kõps seeneriigis

"Operaator Kõps seeneriigis" on Eesti nukufilm aastast 1964. Filmi režissöör oli Heino Pars. Film on 20 minutit ja 50 sekundit pikk. Operaator Kõps Metsatark Seeneuurijad Jaaniuss Valvur Mürginõel Teised nukud Operaator Kõps marjariigis Operaator Kõps kiviriigis Operaator Kõps üksikul saarel Operaator Kõps seeneriigis Eesti filmi andmebaasis
Mary (Suurbritannia printsess)

Mary, Suurbritannia printsess, Hessen-Kasseli maakrahvinna (5. märts 1723 Leicester House, London – 14. jaanuar 1772 Hanau, Saksamaa) oli George II ja kuninganna Caroline'i tütar. Printsess Mary sündis Leicester House'is Londonis, kui ta isa oli Walesi prints. Sellega seoses sai ta tiitli Tema Kuninglik Kõrgus Walesi printsess. Kui tema isast sai 11. juunil 1727 kuningas George II, sai Mary tiitliks Tema Kuninglik Kõrgus printsess. 28. juunil 1740 abiellus Mary Hessen-Kasseli printsi Friedrichiga, kuid 1754. aastal kolisid nad lahku. 1760. aastal sai Friedrichist Hessen-Kasseli maakrahv ning Maryst maakrahvinna, kuigi ta ei elanud oma abikaasaga koos. Paaril oli neli poega, kellest üks suri lapsena. Wilhelm (1741–1742), Hessen-Kasseli prints Wilhelm (1743–1821), Hesseni kuurvürst Karl (1744–1836), Hessen-Kasseli prints Friedrich (1747–1837), Hessen-Kasseli prints
Luha kääbusmänd

Luha kääbusmänd on looduskaitsealune omapärase võraga kääbuskasvuline mänd Raplamaal Raka külas. Ümbermõõt 1,5 m, kõrgus 4 m (1997). Luha kääbusmänd Keskkonnaregistris
Luise Karoline (Hessen-Kasseli printsess)

Luise Karoline (ka Louise Karoline; 28. september 1789 Gottorp – 13. märts 1867 Ballenstedt) oli Hessen-Kasseli printsess ja Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburgi hertsoginna. Ta sündis Hessen-Kasseli mittevalitseva maakrahvi Karli ning Taani ja Norra printsessi Louise tütrena. Abielust Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburgi hertsog Friedrich Wilhelmiga sündis 10 last: Luise Marie Friederike (23. oktoober 1810 – 11. mai 1869) Friederike Karoline Juliane (9. oktoober 1811 – 10. juuli 1902) Karl (30. september 1813 – 24. oktoober 1848), Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburgi hertsog Friedrich (23. oktoober 1814 – 27. november 1885), Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburgi hertsog Wilhelm 10. aprill 1816 – 5. september 1893) Christian (8. aprill 1818 – 29. jaanuar 1906), Taani kuningas Christian IX nime all Luise (18. november 1820 – 30. november 1894) Julius (14. oktoober 1824 – 1. juuni 1903) Johann (5. detsember 1825 – 27. mai 1911) Nikolaus (22. detsember 1828 – 18. august 1849) Louise Caroline lastelaste hulka kuuluvad Taani kuningas Frederik VIII, Suurbritannia kuninganna Alexandra, Vene keisrinna Maria Fjodorovna, Kreeka kuningas Geórgios I ja Hannoveri kroonprintsess Thyra.
Virve Kiple

Virve Kiple (aastast 1951 Virve Parsadanjan, ka Virve Parsadanova; (18. augustil 1927 Mäksa vald – 2. september 2009) oli eesti baleriin, näitleja ja Eesti Televisiooni režissöör. Ta õppis aastatel 1940–1942 Tiina Kapperi tantsustuudios ja aastatel 1942–1944 Vanemuise balletistuudios. Lisaks lõpetas ta aastal 1944 Tartu kaubanduskooli. 1944. aastal debüteeris teatri Vanemuine kordeballetis. Neli aastat hiljem mängis draamas "Suur jõud" ja esimeses nõukogude operetis "Üksteist tundmatut". Aastatel 1948–1953 õppis Moskvas GITIS-e eesti stuudios. Virve Kiple valiti purskkaevu "Rahvaste sõprus" Eestit sümboliseeriva Muhu saare rahvarõivas naisekuju eeskujuks Moskvas endisel NSVL Rahvamajanduse Saavutuste Näitusel. Ta oli aastatel 1953–1956 Draamateatri näitleja ning aastatel 1956–1958 ja 1984–1986 Vanemuise teatri näitleja. Aastatel 1958–1984 töötas ta Eesti Televisioonis režissöörina. Näitleja- ja režissöörikarjääri lõpetamise järel töötas ta eesti keele õpetajana. Virve Kiple-Parsadanjan suri 2. septembril 2009 ja maeti 9. septembril 2009 Metsakalmistule. Ta oli abielus Boriss Parsadanjaniga. 1947 Nikolai Bogoslovski "Üksteist tundmatut" 1953 Maksim Gorki "Barbarid" 1955 Oskar Luts/Andres Särev "Tagahoovis" (Fenja) 1957 Hugo Raudsepp "Mikumärdi" (Maret) 1957 Liidia Kompus "Eksamid" (Kersti) 1984 Tihhon Hrennikov "Valge öö" (Keisrinna) https://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=wJLNJBXkoNPK Kuldne legend (vene keeles) Virve Kiple-Parsadahjan portree Eesti sümboliseeriv naisekuju (paremal)
Oderwitz

Oderwitz on vald Saksamaal Saksimaa Görlitzi kreisis. Oberoderwitz ja Niederoderwitz Valla koduleht (saksa keeles)
Ernst von Ratzeburg

Ernst von Ratzeburg (Ernst von Rassburg; surnud 5. märtsil 1279) oli Liivi Ordu maameister aastail 1273–1279. Ta sai surma 5. märtsil 1279 koos 71 orduvenna ja Taani Eestimaa kapteni Eilard Oberchiga Aizkraukle lahingus, võideldes Leedu vägede vastu. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 695 (lk 524–525). Russow, Balthasar: Nye Lyfflendische Chronice, Rostock 1578 Theodor Hirsch, Max Töppen, Ernst Strehlke: Scriptores Rerum Prussicarum: Die Geschichtsquellen der Preussischen Vorzeit bis zum Untergange der Ordensherrschaft, Leipzig 1861, lk. 640
Olbersdorf

Olbersdorf on vald Saksamaal Saksimaa Görlitzi kreisis. Niederdorf, Oberdorf, Kaltenstein, Städtel ja Kohlenviebig. Valla koduleht (saksa keeles)
Oppachi vald

Oppach on vald Saksamaal Saksimaa Görlitzi kreisis. Oppach, Fuchs, Eichen, Picka ja Lindenberg. Valla koduleht (saksa keeles)
Oybini vald

Oybin on vald Saksamaal Saksimaa Görlitzi kreisis. Kuurort Oybin, Hain ja kuurort Lückendorf. Valla koduleht (saksa keeles)
Nohipalu Mustjärv

Mustjärv (ka Nohipalu Mustjärv, Nohipalo Mustjärv, Tsernajärv) on järv Põlvamaal Nohipalo külas. Järvest 0,5 km põhja pool on Valgjärv. Järve kaldad on enamjaolt soised, õõtsikutega piiratud. Veetaimestik on väga liigivaene, leidub seitse liiki. Järv on kalavaene. Mustjärvel tehakse riiklikku seiret. Mustjärv Eesti looduse infosüsteemis
Orava Mustjärv

Mustjärv (ka Orava Mustjärv) on järv Võrumaal Võru vallas Orava külas, Solda järvest umbes 100 m loodes. Järv asub Haanja kõrgustiku kirdeosas ja on kirde-edelasuunaline. Kaldad on valdavalt lausad ja soostunud, järve ümbritsevad metsad. Aastatel 1905 ja 1933 alandati järve veetaset kokku umbes 1,6 meetrit. Põhi on savine, sellel lasub umbes 0,3 m paksune mudakiht. Vesi on pruun kuni punakaspruun. Taimestik on liigivaene, 1954. aasta andmeil esines umbes 12 liiki makrofüüte ja fütoplanktonit oli vähe. Järve kalastik on ebaselge, esineb hauge ja kokre. Orava järv Solda järv Aare Mäemets, "Eesti NSV järved ja nende kaitse", Tallinn 1977. Mustjärv keskkonnaportaalis
César Pelli

César Pelli (12. oktoober 1926 Tucumán Argentina – 19. juuli 2019) oli Argentina päritolu ameerika arhitekt, kõrgete pilvelõhkujate projekteerija. Tema tööde hulka kuuluvad Kuala Lumpuri Petronas Towersi kompleks, One Canada Square Londonis ja Nippon Telegraph and Telephone'i peakorter Tōkyōs. Tema büroo peakorter asus USA Connecticuti osariigis New Havenis. Pelli alustas arhitektuuriõpinguid Tucumáni Riiklikus Ülikoolis Argentinas, kuid lõpetas Illinoisi ülikooli USAs, kuhu ta kolis 1952. aastal. Ta sai USA kodakondsuse 1964. aastal. Ta alustas arhitektikarjääri Eero Saarineni büroos. 1977. aastal asutas ta arhitektibüroo César Pelli & Associates Architects. 1977–1984 töötas Pelli Yale'i ülikooli arhitektuuriteaduskonna dekaanina. 26. mail 2008 nimetas Yale'i ülikool ta audoktoriks. 1991. aastal nimetas Ameerika Arhitektide Instituut ta kümne kõige mõjukama elusoleva arhitekti hulka. 1995. aastal andis Ameerika Arhitektide Instituut talle kuldmedali kestva mõju eest arhitektuuri teooriale ja praktikale. Ta oli abielus maastikuarhitekti ja linnadisaineri Diana Balmoriga. Neil on kaks last: poeg Denis on neurobioloog ja tütar Rachel on samuti arhitekt. 1982 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks http://www.pcparch.com/flash.cfm