laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Abdusamet Yigit

Abdusamet Yigit (õieti Abdussamet Yigit; sündinud 13. märtsil 1978) on Norras elav kurdi kirjanik. Ta on sündinud Põhja-Kurdistani Nisebini provintsi Xirabê Sosina külas. Ta on õppinud ajalugu ja filosoofiat ning on kirjutanud mitu raamatut kurdi eepiline. Ta kirjutab kurdi Kurmanji murdes. Tema raamatud, mida Feqiye Teyran ja Shah Maran, koos kirjelduse kurdi kultuuri, ajalugu, religiooni, traditsioonide ja mütoloogia, on oluline, et tänapäeva kurdi kultuuri. Feqiyê Teyran 1 (2009) romaan, 2009, ISBN 978-91-87662-55-3 Feqiyê Teyran 2., 2014 ISBN 978-39816686-9-9 Feqiyê Teyran 3., 2015, ISBN 978-39816686-9-7 Feqiyê Teyran 4., 2015, ISBN 978-39816686-9-6 Destana Kawayê hesinger ("lugu sepp Kawa", folk eeposed) (2009) ISBN 978-91-87662-59-1 Shah Maran (Sahmaran) (2011) Herîrî Eli (Eli Heriri) (2011) Çîroken Keçelok 1. (2012) Çîrokên Keçelok teiseks (2015), ISBN 978-39816686-9-8 Çîrokên Keçelok kolmas, (2015), ISBN 978-39816686-9-0 destana dewrêşê Ewdî (2012) Qiyakser ("Hvakhshathra" või "Cyaxares") (2013) ISBN 978-3-942735-35-3, Verlag Forlag Malaye Jaziri, ajalugu, juuli 2013. Verlag Forlag Ajaloos Kurdistan, filosoofia ja lingvistika (lingvistika) on vana kurdi ühiskond, filosoofia, 2013, ISBN 978-3-940997-38-4 Vana Zarathustra, ajalugu, 2013, ISBN 978-3-940997-09-8 Arendamine inimese intelligentsust, 2013. aastal, filosoofia, ISBN 978-3-942735-33-9 Kurdi revolutsioon 21-ndatel, mida nimetatakse "rojava" ajalugu, 2013 ISBN 978-3-940997-27-2 Elu läheb videre päikese Mitra, 2014, ajalugu, ISBN 978-3-942735-20-9 Ajalooline lahing Kobane ajalugu, oktoober 2014 ISBN 978-3-9816686-7-4 Lugu idealism, filosoofia, filosoofia, 2014 ISBN 978-3-9816686-9-8 Ajalugu filosoofia Yazdânism, filosoofia, 2014 ISBN 978-3-9816686-9-8 Teooria teadvuse estetisme, filosoofia, 2015 Destana heemi Zere ("The Story of heemi Zere," folk eeposed), 2015, ISBN 978-39816686-9-1 Evina dilên biçûk (Small Valentine Love), 2015, ISBN 978-39816686-9-5
Ichikawa

Ichikawa (市川市; -shi) on linn Jaapanis Chiba prefektuuris. Asub Edo jõe kaldal, Tōkyōst vahetult idas. Peamised tööstusharud on metalli- ja tekstiilitööstus. Ichikawas asub Jaapani kaitseväe maavägede staap. Elanike arv oli 2005. aastal 466 300. Palju elanikke käib tööl Tōkyōs. 千葉県毎月常住人口調査／千葉県 Ichikawa koduleht
Sōsa

Sōsa (匝瑳市; -shi) on linn Jaapanis Chiba prefektuuris. Sōsa linn moodustati 23. jaanuaril 2006 Yōkaichiba ja Nosaka linna liitmisega. Elanike arv on 42 000 (2005). プロフィール _ 匝瑳市公式ホームページ https://www.gsi.go.jp/KOKUJYOHO/MENCHO/backnumber/GSI-menseki20210101.pdf 千葉県毎月常住人口調査／千葉県, vaadatud 31.03.2021. Sōsa koduleht
Kaunimate Aastate Vennaskond

Kaunimate Aastate Vennaskond on Eesti ansambel. Ansambel asutati Tartus 1993. aastal. Ansamblisse kuuluvad Hannes Kaljujärv, Jüri Lumiste, Andres Dvinjaninov, Toomas Lunge, Indrek Kalda. 2018. aastal ilmus ansamblil Eesti kullafondi plaat 50 parima palaga. 1998 "Kaunimad aastad su elus" – Kulno Süvalepa laulude õhtu (MC) 2003 "Kaunimad aastad su elus" – Kulno Süvalepa laulud 2003 "Nipernaadi" 2004 "Vagabundisuvi" – muusika Emajõe Suveteatri lavastustest "Nipernaadi" ja "Mustlaslaager läheb taevasse" 2007 "Kaunimad ... su elus" DVD 2011 "Viimane tango 1944 – Pallase lõpp" laulud Indrek Hirve lavatükist 2013 "Juubeliplaat" 2014 "Karid ja kõrgused" – lavastuse "Karid ja kõrgused" laulud 2018 "Eesti kullafond" 3 CD-plaati 50 parimat laulu (3CD) http://lambertproductions.ee/artistid/mitmesugust/kaunimate-aastate-vennaskond/ (vaadatud 21.02.2015) https://www.facebook.com/pages/Kaunimate-Aastate-Vennaskond/159122624188497 (vaadatud 21.02.2015) Raimu Hanson (06.02.2018). "Kaunimate Aastate Vennaskond laulis end Eesti muusika kullafondi". Postimees. Vaadatud 2. märtsil 2018. Ansambel Facebookis Ansambli koduleht Ansamblist OÜ Lambert Productionsi kodulehel
Imukvere jõgi

Imukvere jõgi on jõgi Lääne-Viru ja Jõgeva maakonnas. Jõgi suubub Pedja jõkke. Imukvere jõe pikkus on 19,9 km valgala suurus on 67,9 km² Imukvere jõgi. Keskkonnaportaal. Vaadatud 4.06.2023.
Mart Reinik

Mart Reinik (24. aprill 1862 Reino talu, Lõimetsa, Adavere mõisavald, Pilistvere kihelkond, Viljandimaa – 6. september 1940 Tartu) oli eesti koolijuht ja mesinduse eriteadlane. Tema järgi on nimetatud Tartu Mart Reiniku Kool. Ta sündis rentniku pojana. Lugema õppis ta juba ema voki kõrval istudes, aga lugemisele eelistas ta näiteks meisterdamist või uisutamist. Üheksa-aastane Mart asus õppima Lõimetsa külakoolis. 1879. aastal lõpetas ta Paide kihelkonnakooli. Kuni 1883. aastani õppis ta Tartu Õpetajate Seminaris. Aastatel 1883–1884 oli ta õpetaja Põltsamaa kihelkonnakoolis, 1884–1886 Tšernigovi kubermangus, 1886–1887 Kaarma õpetajate seminaris, 1887–1889 Põltsamaa algkoolis. 1889. aastal sai ta Tartu I Kroonualgkooli juhatajaks ja õpetajaks, jäädes sellele kohale 1929. aastani. Koolil ei olnud algul oma maja ega õppeprogramme, ning esialgu oli Mart Reinik ainuke õpetaja. Ta korraldas koolile oma maja ehitamise. Õpilased hindasid Reinikut kõrgelt. Alates 1901. aastast töötas Mart Reinik ka mesinikuna. Alates 1913. aastast juhtis ta Tartu Aianduse-Mesinduse Seltsi mesilat Vahil ja korraldas seal mesinduskursusi, pidas loenguid ja andis välja temaatilisi trükiseid. Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi juures kutsus Reinik 1907. aastal ellu aianduse ja mesinduse osakonna. Sellest sai 1923. aastal Tartu Aianduse ja Mesinduse Selts. Reinik juhtis algul osakonda ja kuni surmani seltsi. Ta organiseeris kuukirja Aiatööleht (1907–1918) ja toimetas seda. Samuti oli ta ajakirja Aed mesinduse osakonna tegevtoimetaja (1923–1931) ja ise peamine artiklite kirjutaja. Tema organiseerimisel ja kaastegevusel töötati välja tartu taru (1907) ja eesti taru (1929), asutati Eesti Aianduse-Mesinduse Keskselts (1927) ja rajati vaatlusmesilaid. Reinik kuulus laulu- ja mänguseltsi Vanemuine ja Eesti Kirjameeste Seltsi, oli Tartu Õpetajate Vastastikuse Abiandmise Seltsi ja Tartu Õpetajate Seltsi asutaja ja esimees ning Tartu Majandusühisuse ning ka üks Eesti Laenu- ja Hoiuühisuse asutajaid. Teadus Eesti põllumajanduse arenguloos. II osa (1918–1940). Tartu 2003. Lk 181 Elulugu Tartu Mart Reiniku Kooli kodulehel
Tuleviku tänav

Tuleviku tänav on tänav mitmes Eesti asulas: Tuleviku tänav Antsla vallasiseses linnas Tuleviku tänav Kehra vallasiseses linnas Tuleviku tänav Laagri alevikus Tuleviku tänav Narvas Tuleviku tänav Paides Tuleviku tänav Põltsamaal Tuleviku tänav Rakveres Tuleviku tänav Tootsi alevis Tuleviku tänav Tudu alevikus
Udriku Suurjärv

Suurjärv (ka Udriku Suurjärv, Suur-Udrikjärv, Suur Udriku järv, Udriku järv) on düstroofne järv Lääne-Virumaal Kadrina vallas Kõrvekülas. Järv kuulub Ohepalu looduskaitseala koosseisus Harju alamvesikonda. Järve pindala on 23,7 hektarit, keskmine sügavus 3 meetrit ja suurim sügavus 6,8 meetrit. Järve kaldajoon on 2,3 km pikk. Järve valgla pindala on 1,4 km². Kunagi on Suurjärv koos Väikejärvega moodustanud ühtse veekogu. Suurjärv keskkonnaportaalis
Yūko Ogura

Yūko Ogura (小倉優子 Ogura Yūko, sündinud 1. novembril 1983 Mobaras) on jaapani modell ja pop-staar. Tema hüüdnimeks on Yukorin. Ogura õpib psühholoogiat Hōsei ülikoolis Tōkyōs. Ta pikkus on 162 cm ja teised mõõdud on 80-56-83. Ta väidab, et on Õuna-momoka printsess (りんごももか姫) Korini planeedilt. Yūko Ogura koduleht Fotod
Liguuria vabariik

Liguuria vabariik (itaalia keeles Repubblica Ligure) oli lühikest aega eksisteerinud Prantsusmaa tütarvabariik, mille moodustas Napoleon I 1797. aasta 14. juunil. Vabariik koosnes suuremat osa Põhja-Itaalia Liguuria piirkonnast hõlmanud endisest Genova vabariigist ja selle territooriumil olnud väikestest Savoia dünastiale kuulunud Saksa-Rooma riigi läänidest. Vabariigi esimene konstitutsioon kuulutati välja 1797. aasta 22. detsembril, pannes ühtlasi aluse Prantsusmaa Direktooriumile alluvale vabariigile. Aastal 1800 okupeerisid vabariiki lühikest aega Austria väed, kuid Napoleon I naasis peagi oma armeega. Aastal 1801 anti välja uus konstitutsioon, millega rajati varasema Genova vabariigi omadega sarnasemad institutsioonid, sealhulgas senati presidendi Genova doodži oma. 1805. aasta juunis annekteeris Prantsusmaa piirkonna ning selle territooriumist moodustati kolm departemangu: Apennins, Gênes ja Montenotte. Pärast Napoleoni valitsemisaja lõppu taastati vabariik 1814. aastal ajavahemikuks 28. aprillist 28. juulini. Viini kongressi (1814–1815) järel anti piirkond Sardiinia kuningriigile ja riik annekteeriti 3. jaanuaril 1815. Liguuria vabariik kasutas traditsioonilist Genova lippu punase ristiga valgel taustal. Vabariigi seadusandlikuks koguks oli Liguuria seadusandlik nõukogu, mis koosnes kahest kojast: seenioride nõukogu ja nn kuuekümne nõukogu. Vabariigi lühikese aja jooksul oli riigis kolm erinevat täidesaatvat võimu: aastatel 1797–1800 Liguuria Direktoorium; aastatel 1800–1802 valitsuse ajutine komisjon ja aastatel 1802–1805 Genova doodž Girolamo Durazzo. Genova vabariik Prantsusmaa tütarvabariik Liguuria Vabariik – Eesti Entsüklopeedia. Vaadatud 21.02.2015.
Kabala Lasteaed-Põhikool

Kabala Lasteaed-Põhikool on lasteaia ja põhikooli ühisasutus Raplamaal Rapla vallas Kabala külas. Kabala kooli järjepidev tegutsemine algas aastal 1864. Aastatel 1966–1970 tegutses kool nime Kabala Algkool all. Aastatel 1970–1990 kool ei tegutsenud. http://www.kabala.edu.ee/?id=ajalugu (vaadatud 23.06.2017) Kabala Lasteaed-Põhikooli koduleht
Norra kuninglik merevägi

Norra kuninglik merevägi (norra: Sjøforsvaret) on Norra kaitseväe väeliik, mis vastutab Norra merekaitse eest. 2008. aastal oli mereväes umbes 3700 inimest, kelle kasutada oli 70 alust. Merevägi kasvab mobilisatsiooni ajal 9450 inimeseni ja täieliku mobilisatsiooni ajal 32 000 inimeseni. Norra kuningliku mereväe ajalugu ulatub aastasse 955. Aastatel 1509–1814 oli merevägi osa Taani-Norra mereväest ja alates 1814. aastast on see taas iseseisev merevägi. Mereväe laevade nimed algavad tähisega "KNM", mis on lühend sõnadest Kongelig Norske Marine (Kuninglik Norra Merevägi). Mereväel on pikk ajalugu, mis ulatub tagasi aastasse 955, kui kuningas Haakon I käsul, asutati rannikulaevastik (Leidang). Taani-Norra uniooni ajal oli kahel riigil ühine laevastik, mille oli asutanud Taani kuningas Hans. 1709. aastal oli laevastiku 15 000 mehest 10 000 Norra päritolu. Tänapäevane Norra merevägi asutati 12. aprillil 1814, kui Taani kuningas Christian VIII lahutas laevastiku Norra ja Taani mereväeks. Lahutamise ajal oli laevastik kehvas seisus ja Norrale jäeti vähem laevu. Kõigil Taani päritolu mereväelastel kästi Taani naasta ja eraldiseisva Norra mereväe juhatajaks sai kapten Thomas Fasting. 1. aprillil 1815 organiseeriti Norra mereväejuhatus mereväeministeeriumiks ja Fasting sai esimeseks mereväeministriks. Kuigi Norra Kuningriik oli I maailmasõjas neutraalne, mobiliseeriti kaitsevägi Norra neutraliteeti kaitsma. Riigi neutraliteet pandi mitu korda proovile, sest Norra kaubalaevastik kandis Saksa allveelaevade tegutsemise tõttu raskeid kaotusi. II maailmasõda algas Norra kuninglikule mereväele 8. aprillil 1940, kui Saksa torpeedopaat Albatross ründas Norra valvelaeva Pol III, uputades selle. Narviki lahingu ajal üritasid vananenud rannakaitselaevad KNM Eidsvold ja KNM Norge ründajatele vastu hakata, aga mõlemad laevad uputati. Oslo ründamisel suutis Oscarsborgi kindlus sakslaste pealetungi tunduvalt aeglustada, sest uputati raskeristleja Blücher. Sakslased taganesid, sest arvasid, et Blücher sõitis miinile ja tellisid lennuväelt kindluse vastu õhurünnaku. See viivitus võimaldas norralastel kuningas Haakon VII, kuningliku pere ja valitsuse Oslost evakueerida. 7. juunil 1940 järgnesid mereväe 13 laeva, 5 lennukit ja 500 meest kuningale, kes suundus eksiili Suurbritanniasse. Norra merevägi jätkas kuni sõja lõpuni võitlust sakslaste vastu, kasutades saareriigi baase. Näiteks osales Normandia dessandil 10 Norra mereväe sõjalaeva ja 1000 Norra sõdurit. 1960. aastatel asuti USA rahalisel toetusel mereväge moderniseerima ja keskenduti rannakaitsele. Külma sõja ajal oli mereväes suur hulk väikseid laevu ja 15 diisel-allveelaeva, mis pidid tagama, et vaenlase meredessant Norra vastu oleks võimalikult ohvriterohke. Pärast külma sõja lõppu on merevägi asunud neid laevu suuremate ja võimekamate vastu vahetama.  Pikemalt artiklis Norra mereväebaasid Norra mereväebaaside näiteid: Haakonsvern, Bergen (peamine mereväebaas). Ramsund, Harstadi ja Narviki vahel (erioperatsioonid) Trondenes fort, Harstad (rannikujäägrid) Karljohansvern, Horten (treeningubaas)
Mobara

Mobara (haldusüksusena 茂原市; Mobara-shi) on linn Jaapanis Chiba prefektuuris. Mobara linn moodustati 1. aprillil 1952. Elanike arv on 94 500 (2006) ja pindala 100 km². Mobarast on pärit modell Yūko Ogura. 千葉県毎月常住人口調査／千葉県, vaadatud 31.03.2021. Mobara koduleht
Lydia Koidula (jõelaev)

Lydia Koidula (M-206) oli Moskvitš-tüüpi jõereisilaev. Andmed: projekt 544 ehitatud 1956; 1956–1991 kodusadam Tartu, 1991. aastast Narva; lammutatud 2001. "Sisemere lainekündjad". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. märts 2016. Vaadatud 2. juunil 2016. Aleksander Roosi (vene keeles) militaar.net Narva "jõemehed" (retšniki)(vene keeles) 01. juuni 1957, Eesti Teadeteagentuur AS (ETA), FOTIS, Uus jõetramm Lydia Koidula Tartu sadamas, EFA.204.0.11155 Hans Roland Võrk, FOTIS, EFA.570.0.403025
Antonio Sant'Elia

Antonio Sant'Elia (30. aprill 1888 – 10. oktoober 1916) oli Itaalia arhitekt, üks futuristliku arhitektuuri liikumise võtmetegelasi. Antonio Sant'Elia sündis Lombardias Como linnas ja õppis ehitajaks. 1912. aastal avas Sant'Elia Milanos suuresti arhitektuuriteemasid käsitleva kunstistuudio ja osales futuristlikus liikumises. Mõjutatuna Ameerika Ühendriikide tööstuslinnadest ning arhitektide Renzo Picasso, Otto Wagneri ja Adolf Loosi tegevusest, lõi ta aastatel 1912–1914 loodud visandite/joonistuste sarja futuristliku "uue linna" (Città Nuova) jaoks. Seda nähti uue ajastu sümbolina. Mitmed neist joonistustest olid väljas ka rühmituse Nuove Tendenze, kuhu kuulus ka Sant'Elia, ainsal näitusel 1914. aasta mais ja juunis galeriis Famiglia Artistica. Praegu kuuluvad mõned neist teostest arhitekti sünnilinna Como kunstigalerii Pinacoteca püsiekspositsiooni. 1914. aasta augustis avaldati futuristliku arhitektuuri manifest, mille autoriks peetakse ka Sant'Eliat, kuigi selle üle vaieldakse jätkuvalt. Manifestis sedastas selle autor, et "futuristliku arhitektuuri dekoratiivne väärtus sõltub ainult töötlemata või paljaste või ägedalt värvitud materjalide kasutamisest ja omanäolisest paigutusest". Tema nägemuseks oli tipptasemel industrialiseeritud ja mehhaniseeritud tulevikulinn, mida ta ei käsitlenud kui üksikute hoonete hulka, vaid kui tohutut, mitmetasapinnalist, omavahel ühendatud ja integreeritud linnastut, mis on projekteeritud ümber linna "elu". Sant'Elia väga mõjukaid projektid ja ideekavandid kujutasid suuri monoliitseid pilvelõhkujaid koos terrasside, sildade ja õhus olevate jalgteedega, mis kehastasid tema jaoks tolleaegse arhitektuuri ja tehnoloogia puhast põnevust. Vaatamata tema huvile tehnoloogia ja kõige modernse vastu, võib tema monumentalismist leida elemente art nouveau arhitekti Giuseppe Sommaruga loomingust. Rahvuslase ja irredentistina astus Sant'Elia 1915. aastal Itaalia armeesse, kui Itaalia läks Esimesse maailmasõtta. Ta sai surma kaheksandas Isonzo lahingus Gorizia lähedal. Kuigi enamiku tema loodud projektide järgi hooneid ei ehitatud, on tema futuristlik nägemus mõjutanud paljusid arhitekte, kunstnikke, disainereid ja filmiloojaid. Tema loomingu mõjusid leiab muuhulgas Fritz Langi 1927. aasta filmist "Metropolis" ja Ridley Scotti 1982. aasta Hollywoodi filmist "Blade Runner". "La Città Nuova" (1914) Jõujaam (1914) Väliste liftidega maja (1914) Joonistus (1914) Joonistus (1914) Perspektiiv visandisarjast "La Città Nuova" (1914) Manifesto of Futurist Architecture. Vt manifesti teise osa 4. punkti. "Futurist architecture and Angiolo Mazzoni’s manifesto of aerial architecture", VV.AA. Angiolo Mazzoni e l'Architettura Futurista - p. 11. Irish Arts Review. Vaadatud 27.04.2014. VV.AA. Angiolo Mazzoni e l'Architettura Futurista, Supplement of CE.S.A.R. September/detsember 2008 (kättesaadav kohast Centro Studi Architettura Razionalista - Research centre for rationalist architecture. 01.11.2011). Itaaliakeelne veebileht Antonio Sant'Elia kohta Futuristliku arhitektuuri manifest
Nestor Lakoba

Nestor Lakoba (vene Нестор Аполлонович Лакоба, abhaasi Нестор Аполлон-иԥа Лакоба; 1. mai 1893 Lõhnõ – 28. detsember 1936 Thbilisi) oli abhaasi rahvusest Nõukogude partei- ja riigitegelane. Nestor Lakoba oli pärit talupoja perekonnast. Ta oli nõrga kõrvakuulmisega ja seetõttu oli ta hüüdnimi "Adagua" ('Kurt'). Aastal 1910 lõpetas ta Thbilisis vaimuliku kooli ja asus seejärel õppima Thbilisi Vaimulikus Seminaris, kust ta aga 1911. aastal revolutsioonilise propaganda tegemise eest välja visati. 1911. aastal asus ta elama Bathumisse. Septembris 1912 astus ta Venemaa Sotsiaaldemokraatlikusse Töölisparteisse. Lakoba tegeles Adžaarias parteitööga, kuid oli sunnitud sealt lahkuma. Lühikest aega elas ta Abhaasias, seejärel kolis Groznõisse. Groznõis elades töötas ta pangas ja lõpetas 1915. aastal eksternina reaalkooli. 1916. aastal alustas ta õigusteaduse õpinguid Harkovi ülikoolis, kuid need ei kestnud kaua ja Lakoba pöördus Abhaasiasse tagasi. Aprillis 1917 valiti ta Gudauta piirkonnakomissariks. Ta osales menševikevastases võitluses. 1918. aastal oli Lakoba üks Gruusia menševistliku valitsuse vastase ülestõusu juhte, ta oli Suhhumi Sõja-Revolutsioonikomitee esimehe asetäitja ja partisanisalga organiseerija. 1918. aasta lõpus Gruusia valitsus vangistas ta ja 1919. aasta kevadel saadeti Lakoba Gruusiast välja. 1920. aastal juhtis ta VK(b)P Keskkomitee Kaukaasia Büroo ülesandel Bathumis põrandaalust bolševistlikku võitlust. Vladimir Lenini isiklikul ülesandel viibis Lakoba 1920. aasta detsembrist kuni 1921. aasta märtsini koos Jefrem Ešbaga Türgis, kus nad osalesid Nõukogude Venemaa ja Türgi vahel sõlmitud Moskva lepingu ettevalmistamisel. 1921. aasta märtsis sai Lakobast Suhhumis Abhaasia Revolutsioonikomitee esimehe asetäitja. 1922–1930 oli Lakoba Abhaasi ANSV Rahvakomissaride Nõukogu esimees. 1930. aastal Abhaasia Rahvakomissaride Nõukogu reorganiseeriti ja Lakobast sai Abhaasia Kesktäitevkomitee esimees, kelleks ta jäi kuni oma surmani. 1936. aastal pakkus Stalin Lakobale NKVD juhataja kohta. Lakoba keeldus. Seejärel kaotas Stalin usalduse Lakoba vastu. 1936. aasta 26. detsembri õhtul sõitis Lakoba Lavrenti Beria kutsel Thbilisisse nõupidamisele. 27. detsembril käis Lakoba külas Beria korteris, kus talle tõenäoliselt pakuti mürgitatud toitu. Õhtul hakkas tal ooperiteatris etenduse ajal halb, ta läks tagasi võõrastemajja, kus ta 28. detsembri varahommikul krampides suri. Lakoba surnukeha saadeti Suhhumisse, kus see pidulikult maeti. Lahkamisel olid elutähtsad elundid eemaldatud. Arstid, kes olid Lakoba laipa lahanud, arreteeriti hiljem. Mõni aeg hiljem tehti Lakoba hauaküngas maatasa ja surnukeha kaevati välja. Lakoba kuulutati rahvavaenlaseks. Tema lesk ja lapsed arreteeriti. Lakoba lesele Saria Lakobale esiti süüdistus Jossif Stalini mõrva ettevalmistamises. Saria Lakoba suri piinamiste tagajärjel 1941. aastal. Tapeti ka Nestor Lakoba ema. Lakoba lapsi hoiti senikaua vanglas, kuni nad said täisealisteks. Seejärel nad mõisteti surma ja lasti maha. Lavrenti Beria hävitas peaaegu kogu Lakobade suguvõsa. Donald Rayfield. Stalin and his hangmen. London, 2005, lk. 294-295
Kalju Annuk

Kalju Annuk (sündinud 20. aprillil 1956 Torma vallas) on eesti astrofüüsik. Ta sündis traktoristi peres. Lõpetas 1974. aastal Jõgeva Keskkooli ja 1979 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna. Oli 1985–1988 AAI-s aspirantuuris. Aastast 1980 töötab Tartu Observatooriumis insenerina, nooremteadurina, teadurina, vanemteadurina. 1990. aastal kaitses AAI-s kandidaadiväitekirja astrofüüsikas "Kolme pikaperioodilise WR+O tüüpi kaksiksüsteemi spektroskoopiline uurimine", juhendaja Tiit Nugis. Uurimisala: mittestatsionaarsete tähtede spektroskoopia. Loonud programmipaketid spektraalvaatluste tulemuste töötlemiseks. Määranud pikaperioodilste Wolf-Rayet' tüüpi muutlike tähtede orbiidiparameetreid. Kuulub Lauri Luua mittestatsionaarsete tähtede uurimise koolkonda. Osales 1981–1984 Kesk-Aasias astrokliimaekspeditsioonides. On Euroopa Astronoomiaühingu ja IAU liige. Annuk, K. (1990). The Long Period Wolf—Rayet Star HD193077. Acta Astronomica, 40, 267–282. Annuk, K. (1991). Long-period WR binaries. In: Wolf—Rayet Stars and Interrelations with Other Massive Stars in Galaxies.: Bali, Indonesia, June 18–22, 1990. (Toim.) K. A. van der Hucht and B. Hidayat. Kluwer Academic Publishers, 245–250. Annuk, K.; Kolka, I.; Leedjärv, L. (1993). Nova Cygni 1992 in the post-maximum period. Astronomy and Astrophysics, 269, L5-L9. Annuk, K. (1994). Spectroscopic observations of the long-period Wolf-Rayet binaries HD 193793 and HD 192641. In: Wolf-Rayet Stars: Binaries, Colliding Winds, Evolution.: Elba, Italia, May 2–6, 1994. (Toim.) K. A. van der Hucht and P. M. Williams. Kluwer Academic Publishers, 231–234. Marchenko, S. V.; Moffat, A. F. J.; Ballereau, D.; Chauville, J.; Zorec, J.; Hill, G. M.; Annuk, K.; Corral, L. J.; Demers, H.; Eenens, P. R. J.; Panov, K. P.; Seggewiss, W.; Thomson, J. R.; Villar-Sbaffi, A. (2003). The Unusual 2001 Periastron Passage in the Clockwork Colliding—Wind Binary WR140. Astrophysical Journal, 596(2), 1295–1304. Howarth, Ian D.; Walborn, Nolan R.; Lennon, Danny J.; Puls, Joachim; Naze, Yael; Annuk, K.; Antokhin, I.; Bohlender, D.; Bond, H.; Donati, J.-F.; Georgiev, L.; Gies, D.; Harmer, D.; Herrero, A.; Kolka, I.; McDavid, D.; Morel, T.; Negueruela, I.; Rauw, G.; Reig, P. (2007). Towards an understanding of the Of?p star HD 191612: optical spectroscopy. Monthly Notices of Royal Astronomical Society, 381(2), 433–446. Kipper, T.; Klochkova, V. G.; Annuk, K.; Hirv, A.; Kolka, I.; Leedjärv, L.; Puss, A.; Skoda, P.; Slechta, M. (2004). The Peculiar Variable V838 Monocerotis. Astronomy and Astrophysics, 416(3), 1107–1115. Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon, 1. köide Jõgeva Keskkooli vilistlaste nimekirjad. Jõgeva Põhikooli veebisait. Kalju Annuk Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Urho Castréni valitsus

Urho Castréni valitsus (1944) oli Soome Vabariigi 27. valitsus. Selle moodustasid Soome Sotsiaaldemokraatlik Partei, Maaliit, Rahvuslik Progressipartei, Rahvuslik Koonderakond ja Soome Rootsi Rahvapartei. Valitsus tegutses 21. septembrist 1944 17. novembrini 1944. aastal (58 päeva). Kohe pärast valitsuse ametisseastumist saabus Soome Nõukogude kindralpolkovnik Andrei Ždanovi juhitud komisjon, kes jälgis Moskva vaherahu lepingu rakendamise tingimusi. Valitsuse vahetus oli vajalik, kuna eelmine peaminister Antti Hackzell sai suure ülekoormuse tõttu insuldi ja kaotas kõnevõime seetõttu vahel Moskvas rahuläbirääkimisi. Soome Vabariigi President marssal Mannerheim andis uue valitsuse moodustamise ülesande Soome haldusülemkohtu presidendile Urho Castrénile. ülesanne. Valitsuse koosseisus jäi enam-vähem samaks; Sotsiaalministri portfell usaldati detsembris 1943 lahkunud Karl-August Fagerholmile. Castréni valitsuse põhiülesanne oli just jõustunud Moskva vaherahu lepingu jõustamise tingimused. Juba 23. septembril 1944 likvideeriti umbes 400 ühingut, kelle tegevust tuli kaaluda Moskva vaherahu artikliga 21. Enamiku neist moodustasid mitmesugused rahvuslik-patriootilise liikumise organisatsioonid ja ühendused; parlamendiliikmed lubati jääda parlamenti, kui loobub oma IKL (Isänmaallinen kansanliike) nimest. Lõpetatud ühenduste seas oli ka paar avalikult (kuid marginaalset) natsionaalsotsialistlikku ühendust, aga ka mõjukas Akadeemiline Karjala Selts.