laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aime Ruus

Aime Ruus (kuni 2008 Aime Pajumägi; sündinud 30. augustil 1968 Viljandis) on eesti tehnikateadlane, Tallinna Tehnikaülikooli inseneriteaduskonna ehitusmaterjalide ja -füüsika õpperaja kaasprofessor ning Tartu kolledži direktor. Ta lõpetas 1986 Põltsamaa Keskkooli, 1991 Eesti Põllumajanduse Akadeemia maainseneriteaduskonna maaparanduse erialal, 1991–1993 EPMÜ maaehituse instituudi magistrant, tehnikamagister (2001, EPMÜ), väitekiri "Veiste sügavallapanul külmlautade sobivusest Eestis" (Tartu, 2001), Ph.D. (maaehitus, 2007, EMÜ), väitekiri "Unisolated cowsheds. Ventilation and aspects of building physics" (Tartu, 2007). Oli 1991–92 EPMÜ ehitusmehaanika kateedri laborijuhataja, 1995–96 maaehituse instituudi assistent, 1996–99 OÜ Geotar maamõõtja, 1999–2005 EPMÜ maaehituse instituudi lektor, 2005– EMÜ metsandus- ja maaehitusinstituudi lektor. Uurimisvaldkond: veiste külmlaudad – ehitusfüüsikalised aspektid, ventilatsioon, lehmade heaolu automaatse hindamise võimalused nendes. Üle 10 teadustrükise. "Soojustamata vabapidamislauda sisekliima". Kaasautor. // Agraarteadus 14 (2003) 1 "Indoor climate of uninsulated cowsheds during summertime". Kaasautor. // Actual Tasks on Agricultural Engineering. 31. Zagreb 2003 "Temperature and humidity regime in summer in large uninsulated loose housing cowshed with non-asbestos fiber-cement roof". Kaasautor Jaan Miljan. // Actual Tasks on Agricultural Engineering. 33. Zagreb 2005 "Spatial microclimate patterns in reconstructed and new large unisolated loose housing cowshed". Kaasautor. // Building and Environment. 42 (2007) 1 Aime Ruus Eesti Teadusinfosüsteemis Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. Lk 372-373 "NÜÜD PROFESSOR: Aime Ruus | TalTech". taltech.ee. 18. oktoober 2022. Vaadatud 5. veebruaril 2023. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 372-373 Aime Ruus Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Herbert Pajupuu

Herbert Pajupuu (19. aprill 1928 Kose vald Harjumaa – 2. september 2011) oli Eesti põllumajandusteadlane ja -juht. Lõpetas 1949 Olustvere Põllumajandustehnikumi, 1954 Eesti Põllumajandusakadeemia agronoomiateaduskonna, majanduskandidaat (1968), väitekiri "Turvasväetiste tootmise ja kasutamise majanduslikust efektiivsusest" (Tallinn, 1968). Oli 1960–1974 EMMI ökonomistika sektori noorem- ja vanemteadur, 1974–1977 Eduard Vilde nimelise kolhoosi aseesimees, 1977–1980 Kahala sovhoosi asedirektor, 1980–1990 MI vanemteadur. Uurimusi väetistest, nende tootmisest ja kasutamisest; töö tulemuste hindamisest põllumajanduses. Ammoniaakvee väetisena kasutamisest. Tallinn, 1961 Turvas-ammoniaakväetise valmistamine ning kasutamine kolhoosides ja sovhoosides. Tallinn, 1962 Turvasväetiste tootmise ja kasutamise majanduslikust efektiivsusest Eesti NSV-s. Tallinn, 1966 Ettevõttesisene majandusmehhanism: töö lõpptulemuste hindamine põllumajanduses. Tallinn, 1987 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide https://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=376719 Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 350 Eesti Maaviljeluse Instituut 1946–2006. Saku, 2006, 76 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Valter Pakk

Valter Pakk (sündinud 29. augustil 1933 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane. Valter Pakk on ehitustöölise poeg. Lõpetas 1951 Tallinna 2. Keskkooli, 1956 TPI masinaehituse tehnoloogia erialal. Oli 1956 ENSV Kohaliku, Põlevkivi- ja Keemiatööstuse Ministeeriumi TUI insener, 1956–60 EPA metallide tehnoloogia ja masinate remondi kateedri vanemõpetaja, 1960–61 Tartu Kontrollaparatuuri Tehase insener ja 1961–62 peatehnoloogi asetäitja, 1962–88 EPA masinate remondi kateedri vanemõpetaja, 1988–94 dotsent, 1994– EPMÜ mehaanika ja masinaõpetuse instituudi lektor. Lugenud metallide ja puidutehnoloogia, metallograafia ja termilise töötlemise, konstruktsioonimaterjalide tehnoloogia, materjaliõpetuse jt kursusi. Olnud EPMÜ Spordiklubi juhatuse liige ja volikogu esimees. Uurimisvaldkonnad: materjaliõpetus, metallograafia, konstruktsioonimaterjalide tehnoloogia, tampoongalvaniseerimine, autobusside hooldus- ja remonditööde mehhaniseerimine. 44 teadustrükist, üks autoritunnistus. Remondimaterjalid. Tallinn 1983, 2. trükk 1989 Remonditöökojajuhataja käsiraamat (kaasautor). Tallinn 1983 Metallide termiline ja termokeemiline töötlemine. Tallinn 1990 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Trt, 1981, 143–144 Eesti Põllumajanduse Akadeemia töötajad ja vilistlased 1981–1990. Trt, 1991, 172 Eesti Põllumajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Trt, 1996, 144 Agraarteadus (1993) 3 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Tavuši maakond

Tavuši maakond on 1. järgu haldusüksus Armeenias. Maakonna suurim linn ja halduskeskus on Idževan. Suuremad linnad on veel Dilidžan, Berd ja Nojemberjan.
Ernst Paklar

Ernst Paklar (6. oktoober 1908 Zlatoust, Orenburgi kubermang – 11. juuni 1950 Tartu) oli Nõukogude Liidu ning Eesti ajaloolane ja pedagoog. Ernst Paklar oli telegrafisti poeg. Lõpetas 1926 Samaras keskkooli, 1931 Leningradi Pedagoogilise Instituudi. Oli 1928–1929 Põhja-Kaukaasias Livonia eesti asunduse mittetäieliku keskkooli vene keele õpetaja, 1931 NSVL TA Rahvuste Uurimise Instituudi nooremteadur, 1932–1934 Leningradi Herzeni-nimelise Instituudi õppejõud, 1933–1935 Leningradi Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna filosoofia instituudi Lääne-Euroopa keskaja kateedri aspirant, 1935–1937 Petroskois Karjala Pedagoogilise Instituudi ajalooteaduskonna dekaan. Petroskois valmis ajalookandidaadi väitekiri "Хроника Генриха Латышcкого как источник периода германской экспансии в Прибалтике", mis jäi kaitsmata arreteerimise tõttu. 1937–1947 Komi ANSV-s koonduslaagris sunnitööl. Vabanes oktoobris 1947 invaliidina, oli aastatel 1947–1950 Tartus Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi nooremteadur. Uuris eesti asunduste ajalugu Venemaa keisririigis ja NSV Liidus, soome-ugri rahvaste etnoloogia probleeme ning Ida-Baltikumi keskaega. Selgitas välja Jäälahingu asukoha Peipsil. Ligemale 20 teadustrükist, suur osa töödest jäi käsikirja. К вопросу о лифляндских кревингах. // Бюлл. Ленинградского общества исследований культуры финно-угорских народов (ЛОИКФУН). Ленинград 1929 Неопубликованные материалы из архива князя С. А. Шаховского. // Бюлл. ЛОИКФУН. Ленинград 1930 Eesti asundused NSV Liidus. Statistika-demograafilised materjalid. // "Külvaja" kalender. Leningrad 1931 Эсты в СССР. // Советская этнография. АН СССР, 1932 Eesti "Ajutine Valitsus" Ufas 1918. a. // Leegid. 1935 Tema tütar oli muusikapedagoog Volita Paklar. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Volita Paklar. "Ernst Paklari 100. sünniaastapäeva puhul". Tuna 3/2008. Lk 97–100 TA Arhiiv, f 22, n 4, s 30 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 377 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Eerik-August Pakosta

Eerik-August Pakosta (26. oktoober 1931 Tartu – 8. november 2020) oli eesti majandusteadlane. Eerik-August Pakosta oli pangadirektori poeg. Lõpetas 1949 Tartu 1. Keskkooli, 1954 Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomiateaduskonna aianduse erialal, aastast 1965 EPA kaugõppeaspirant, majanduskandidaat (1975, Tartu Riiklik Ülikool), väitekiri "Köögivilja tootmise majanduslikud alused Eesti NSV-s". 1954–1957 töötas Vasalemma, Viljandi ja Tallinna MTJ-ides, oli 1957–1960 Kose rajoonis kolhoosiesimees, aastast 1963 Eesti NSV Ministrite Nõukogu vanemkontrolör, Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja ja abi, 1965–1977 Eesti NSV MN Asjadevalitsuse põllumajandus- ja varumisosakonna juhataja asetäitja, 1977–1980 Eesti NSV Rahvakontrolli Komitee põllumajandusosakonna juhataja, 1980–1990 Eesti Maaviljeluse Instituudi teadusdirektor, 1990–1993 taimekasvatuse uurimiskeskuse katsetööde grupijuht. Maaviljeluse Instituudis tegeles katsemajandite töö juhtimisega. Uurinud peamiselt köögiviljakasvatust ja selle majandusliku efektiivsuse tõstmist. Üle 20 teadustrükise. Köögivilja tootmise ja realiseerimise struktuur ning hooajalisus. // Sotsialistlik Põllumajandus (1973) 8 Опыт работы овощеводческих совхозов Эстонской ССР. // Картофель и овощи (1973) 12 Структура производства и потребления овощей в Эстонской ССР и ее перспективное развитие. // Научн. тр. ЭСХА 85 (1974) Köögiviljakasvatuse kontsentreerimise majanduslikust efektiivsusest Eesti NSV-s. // Teaduse saavutusi ja eesrindlikke kogemusi põllumajanduses (1975) 7 Toota köögivilja rohkem ja odavamalt. Tallinn, 1976 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Veli Palge

Veli Palge (sündinud 27. juunil 1941 Sindis) on eesti agrotehnikateadlane. Veli Palge on töölise poeg. Lõpetas 1959 Tihemetsa Metsatehnilise Tehnikumi, 1965 EPA põllumajanduse mehhaniseerimise teaduskonna, 1969–73 Moskva Põllumajanduse Mehhaniseerimise Instituudi aspirant, tehnikamagister (1992, EPMÜ), väitekiri "Kasvuhoonete matemaatiline modelleerimine", tehnikadoktor (2004, EPMÜ), väitekiri "Angaarkasvuhoone soojusvahetusprotsesside analüüs MatLab'i ja Scilab'i abil". Oli 1960 Abja RTJ-i tehnilise järelevalve inspektor, 1964–69 EPA elektrifitseerimise kateedri vanemlaborant ja vaneminsener, 1973 noorem- ja 1974–75 vanemteadur, 1975–92 vanemõpetaja, 1992– EPMÜ põllumajandusenergeetika õppetooli dotsent. Lugenud automaatika aluste, elektrotehnika, elektervalgustuse ja -kiirituse, elekterkuumutuse ja elektrotehnol, elektroonika, mikroprotsessortehnika kasutamise ja programmeerimise jt loengukursusi. Uurimisvaldkonnad: elektrimootorite kaitsmine, kasvuhoonete sisekliima ratsionaalne kujundmine, sh mikroprotsessortehnikal baseeruvate seadmete kasutamisega, taastuvenergia kasutamine. Üle 30 teadustrükise. Mikroprotsessorkomplekti KP580 baasil koostatud veisefarmide heinahoidlate ventilatsiooni juhtimise seade. Tartu, 1988 Mikroprotsessorid Eesti talupidamises. Tartu, 1993 Soojusprotsesside matemaatilised mudelid ja energiakulu (kaasautor). Tartu, 1998 Algoritm niiske õhu H-x-diagrammi parameetrite arvutamiseks (kaasautor V. Treier). // Põllumajandustehnika, -ehitus ja -energeetika 204 (1999) Päikesekollektori energiabilanss. // Taastuvate energiaallikate uurimine ja kasutamine. Tallinn, 2001 Tuulegeneraatori abil saadava energia koguse prognoosimine (kaasautor). // Taastuvate energiaallikate uurimine ja kasutamine. Tallinn, 2003 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Trt, 1981, 144 Eesti Põllumajanduse Akadeemia töötajad ja vilistlased 1981–1990. Trt, 1991, 172–173 Eesti Põllumajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Trt, 1996, 145 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Veli Palge Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Laur Palgi

Laur Palgi (19. mai 1935 Tartu – 7. juuli 2016) oli eesti füüsikateoreetik. Laur Palgi oli kirjandusteadlase Daniel Palgi poeg. Lõpetas 1953 Elva Keskkooli, 1958 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika osakonna, oli 1958–61 TÜ aspirant, füüsika-matemaatikakandidaat (1964, TÜ), väitekiri "Влияние промежуточного векторного бозона на некоторые процессы слабого взаимодействия в мю-мезоатомах". Oli 1961–1965 FAI nooremteadur, 1965–73 vanemteadur; 1973–2002 FI vanemteadur ja teadur. Pidanud loenguid aatomifüüsikast ning tuuma- ja elementaarosakeste teooriast. Uurimisvaldkond oli: osakestefüüsika, peamiselt neutriinofüüsika ning standardmudelite laiendused. Arendanud neutriinode ostsillatsiooniteooriat, analüüsinud nende ostsillatsioonide avastamise võimalusi. Tõlkinud aimeraamatuid (Steven Weinbergi "Esimesed kolm minutit", J. B. Zeldovitši "Minu Universum", koos Jaak Lõhmusega). 45 teadustrükist, 20 aimeartiklit. О необходимости дополнительной экспериментальной проверки нарушения СР-инвариантности. // Ядерная физ. (1975) 22 Sissejuhatus ühendatud elektronõrga vastasmõju teooriasse. Tartu, 1982 Osakestest osakestes. Kaasaegsetest ettekujutustest mateeria struktuuri kohta (kaasautor J. Lõhmus). Tallinn, 1985 Solar neutrino fluxes and anthropic principle. // Proc. of the 2nd Tallinn Symposion on Neutrino Physics. Tallinn, 1994 Neutriino '98 järgselt neutriino massidest ja segunemistest (kaasautor H. Kaasik). // EFS aastaraamat (1998). Tartu, 1999 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti entsüklopeedia 14, 354 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 "Laur Palgi 70. sün­niaastapäeva näitus" UT, 20. mai 2005 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Guido Palias

Guido Palias (9. august 1933 Tapa – 8. oktoober 2013) oli eesti päritolu matemaatik. Läks 1944 Rootsi, sealt edasi Kanadasse. Keskhariduse omandas Torontos, lõpetas 1958 Toronto Ülikooli, teoreetilise füüsika magister (1960, samas), matemaatikadoktor (1967, Pariisi Ülikool), väitekiri "Sur la catégorie des applications quasi-uniformes". Töötas aastast 1961 Montreali linnavalitsuses, oli aastast 1967 Sorbonne'i Ülikooli matemaatika abiprofessor. Tema uurimisvaldkonnad olid kategooriate teooria ja topoloogia. Structures quasi-métriques. // Diagrammes (1981) 6 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 87 VE (1976) 5. X, 7 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Vajotsh Dzori maakond

Vajotsh Dzori maakond on 1. järgu haldusüksus Armeenias. Smbataberd https://armstat.am/file/Map/MARZ_10.pdf
Oksana Palikova

Oksana Palikova (sündinud 27. augustil 1969 Kohtla-Järvel) on Eesti vene filoloog. Oksana Palikova on töölise tütar. Lõpetas 1986 Kohtla-Järve 16. Keskkooli, 1992 Tartu Ülikooli vene ja slaavi filoloogia osakonna, 1992–2000 TÜ magistrant, filoloogiamagister (2000, TÜ), väitekiri "Идиоматичность семантики производного слова (на материалах русских существительных со значением лица)". Oli 1993–2000 TÜ vene ja slaavi filoloogia osakonna lektor, 2000– doktorant ning vene keele õppetooli assistent ja teadur. Õpetanud praktilist vene keelt (grammatikat), semasioloogiat, fraseoloogiat, leksikoloogiat, leksikograafiat, tuletusõpetust, arvutil teksti vormistamise aluseid. Uurimisvaldkonnad: semantika, tuletusõpetus, leksikoloogia, leksikograafia. Eesti Slavistide Komitee liige. 10 teadustrükisst. "Семантическое приращение" или "идиосема"? // Русск. филол. (1995) 6 Коннотативный аспект семантики слов родного и неродного языка (на материале русского и эстонского языков). // Язык и культура. Вып. 2. Т. II. Киев, 2000 Коннотативный компонент семантики слова как объект лексикографирования в двуязычных словарях. // Emakeel ja teised keeled III. Tartu, 2002 Sünonüümidest tõlkesõnaraamatus. // Emakeel ja teised keeled IV. Tartu, 2004 Деривационные связи слова и их отражение в двуязычном словаре. // Valoda – 2004. Valoda dažādu kultūru kontekstā. Daugavpils, 2004 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 133 EUPT Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Oksana Palikova Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Jakob Palk

Jakob Palk (28. märts 1908 Halinga, Pärnumaa – 15. detsember 1991 Abja-Paluoja, Viljandimaa) oli eesti puuviljandusteadlane ja sordiaretaja. Jakob Palk oli talupidaja poeg. Lõpetas 1927 Vana-Vigala Põllunduskooli, 1930 Jäneda Põllutöökeskkooli, 1944 Kehtna Aianduse Instituudi, põllumajanduskandidaat (1963, EMMI), väitekiri "Õuna- ja ploomipuu pookealused Eesti NSV-s". Oli 1931–1936 Eesti Seemnevilja Ühisuse Jõgeva ja Luunja seemnekasvandustes aedvilja seemnekasvanduse abijuhataja ja aastast 1938 juhataja. 1936–1938 puukoolipraktikal Lätis ja Saksamaal. 1944–1945 Riikliku Seemnevilja Trusti agronoom, 1945–1964 EMMI Polli katsebaasi teadur, 1964–1972 vanemteadur. Uurinud viljapuude agrotehnikat, aretanud õunapuu vegetatiivaluseid (E53, E56, E75 jt, kokku 10 alusetüüpi). Avaldanud töid viljapuude pookealustest, võrakujundamisest ja agrotehnikast. Nõukogude Eesti preemia (1967, kollektiivis). Üle 80 teadustrükisse, sh mitu monograafiat. Puuvilja- ja marjaaia rajamine. Tallinn, 1949 Puuvilja- ja marjaaedade rajamise ning hooldamise agrotehnika (kaasautorid J. Parksepp, A. Toomel, A. Siimon). Tallinn, 1953 Eesti NSV-s sobivad viljapuude pookalused. Tallinn, 1964 Viljapuude pookimine. Tallinn, 1980 Viljapuude paljundamine.Tallinn, 1984 Ploomi- ja kirsipuude kasvatamine. Tallinn, 1984 Õuna- ja pirnipuude kasvatamine. Seemned, pookealused, istikud. Tallinn, 1987 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti entsüklopeedia 14, 354 Eesti aianduse biograafiline leksikon. Tallinn, 1998, 99 Sotsialistlik Põllumajandus (1968) 9, 426 Eesti Maaviljeluse Instituut 1946–2006. Saku, 2006, 64–65 Kask, K. Puuviljandusteadlane Jakob Palk. // Aiandus. Mesindus (1989) 5 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 "Jakob Palk 100" Sakala, 1. aprill 2008 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Imre Pall

Imre Pall (sündinud 17. veebruaril 1951 Tartus) on Eesti informaatikateadlane. Lõpetas 1969 Tallinna 7. Keskkooli, 1974 TPI arvutustehnikainseneri erialal, 1981 aspirantuuri Leningradi V. I. Lenini nim Elektrotehnika Instituudis, tehnikakandidaat (1981, samas), väitekiri "Логическое проектирование процессора, выполняющего элементарные операции обработки данных структурированного типа". Oli 1974–1976 Teadusliku Uurimise ja Projekteerimise Instituudi insener, 1976–1977 nooremteadur, 1982–1985 Küberneetika Instituudi Arvutustehnika Erikonstrueerimisbüroo juhtivkonstruktor, 1986–1987 grupijuht, 1988–1992 projekti peakonstruktor, 1992–1999 arvutifirma ComputerLand müügijuht, 1999– arvutifirma IT Grupp AS projekti konsultant, ostujuht. Lugenud TPI-s/TTÜ-s valikkursusi spetsialiseeritud arvutite arhitektuurist. Uurimisvaldkond: arvutustehnika – arvutite arhitektuur, struktuur, spetsialiseeritud arvutid mittenumbriliseks andmetöötluseks. Uurimistöö põhitulemused on esitatud arvutustehnika erikonstrueerimisbüroo EKTA uurimistööde aruannetes. Модель процессора для работы с многосвязными цепными списками (kaasautor B. C. Фомичёв). Л, 1981 Организация внутренней памяти специализированного процессора для обработки данных структурированного типа. // Eesti TA Toim. Füüsika. Mat 31 (1982) 1 Tema isa oli Valdek Pall. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti TA Küberneetika Instituut 1990. Tallinn 1990, 46 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Peeter Pall

Peeter Pall (sündinud 12. veebruaril 1965 Tartus) on eesti mikrobioloog. Peeter Pall on inseneri poeg. Lõpetas 1983 Tartu 2. Keskkooli, 1990 TÜ bioloogiaosakonna, bioloogiamagister (1993, TÜ), väitekiri "Saprobakterid ja nende arvukust mõjutavad tegurid Eesti jõgedes" Oli 1990–93 ZBI insener ja vanemlaborant, 1993 TÜ ZHBI õppeülesande täitja, 1994–99 doktorant, aastast 1998 EPMÜ ZBI hüdrobioloogiaosakonna ning EMÜ põllumajandus- ja keskkonnainstituudi teadur. Loenguid vee mikrobioloogiast. Uurimisvaldkond: vooluvete ökoloogia, vee mikrobioloogia. Osalenud ekspeditsioonidel Eesti jõgedele. Eesti Mikrobioloogia Seltsi asutajaliige (1992) ja juhatuse liige (1992–94). Üle 10 teadustrükise. A classification of river reaches on the bases of water quality with reference to streams of Saaremaa island. // TA Toim. Biol. Ökol 46 (1997) 1 / 2 Chironomid larvae (Diptera, Chironomidae) as indicators of water quality in Estonian streams (kaasautor A. Seire). // Eesti TA Toim. Biol. Ökol 49 (2000) 4 Half of century of oligochaete research in Estonian running waters (kaasautorid T. Timm, A. Seire). // Hydrobiol. 463 (2001) Eesti vooluvete elustiku liigirikkus ja hüdrobioloogilised kontseptsioonid (kaasautor). // Kaasaegse ökoloogia probleemid. Tartu, 2003 Realtions of supporting elements to biota in Estonian rivers. How to assess and monitor ecological quality in freshwaters (kaasautor M. Viik). // TemaNord 547 (2003) Macroflora in the watercourses of Saaremaa Island (Estonia) (kaasautor T. Trei). // Boreal Envir. Res. 9 (2004) 1 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Zooloogia ja Botaanika Instituut 1947–1997. Trt, 1997, 63 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 124 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Peeter Pall Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Uuno Pall

Uuno Pall (28. juuni 1935 Sadala vald Tartumaa – 8. oktoober 2008) oli eesti tehnikateadlane. Uuno Pall oli käsitöölise poeg. Lõpetas 1954 Tartu Ehitustehnikumi, 1962 TPI ehitusteaduskonna tööstus- ja tsiviilehitusinsenerina, 1974 Üleliidulise Patendinduse Keskinstituudi (Tallinna filiaali) patentoloogina, 1975–79 Riia PI aspirant, tehnikakandidaat (1983, TPI), väitekiri "Реологические свойства ячейстобетонной массы для осуществления ее безподдонной транспортировки". Oli 1959–72 ja 1984–98 RPI Eesti Projekt insener-konstruktor ja juhtivprojekteerija, 1973–83 Silikaatbetooni TUI labori juhataja, 1998–2004 FIE: Inseneribüroo Uuno Pall; 1993–97 osales Eesti ehitusalases õigusloomes (oli ehitusseaduse koostamise töörühma juht) ja projekteerimisnormide koostamisel. Uurimisvaldkonnad: vundamendiehitus ja ehituskonstruktsioonid, gaasbetooni tehnoloogia. Välja arendanud gaasbetooni lõiketehnoloogias kasutatava aluseta toorgaasbetoonimassi transportimise meetodi, välja töötanud selle teoreetilised alused. Projekteerinud ja ehitanud hotelli Viru, Eesti esimese kõrghoone vundamendi ja konstruktsiooni, korraldanud vundamendi kasutusaegsed vajumisvaatlused ja nende analüüsi. Paljude hoonete, sh seismilistel aladel (Taškent, Spitak) ehitatud elamute konstruktsiooni autor. Nõukogude Eesti preemia (1972, kollektiivis). 40 teadustrükist, sh 1 monograafia; 1 autoritunnistus. Karkass-paneelkonstruktsiooniga kõrghoonete arvutusmeetodid. // Abiks projekteerijale (1967) 2 Koorikvaiadest alus "Inturisti" hotelli kõrghoonele. // Ehitus ja Arhitektuur (1969) 1 Возведение многоэтажных зданий (гостиница "Виру" в Таллине) (kaasautor K. Ehala). М, 1975 Monoliitbetooni kasutamise otstarbekusest Eestis kõrgelamute ehituses (kaasautor H. Rohtmaa). // Ehitus ja Arhitektuur (1977) 1 Реологические основы безподдонного транспортирования ячейстобетонного массива (kaasautor G. Kunnos). // Бетон и железобетон (1981) Транспортирование ячейстобетонного массива сырца без поддона (kaasautor G. Kunnos). // Строит. материалы (1983) 5 Hotell "Viru" alusdeformatsioonidest maapinna lokaalvajumise taustal (kaasautorid L. Sapar, L. Arbeiter). // VIII Eesti geotehnika konverents. Tallinn, 1984 Kuidas projekteerisime hotelli "Viru". // Ehitusinsenerid Tallinna Polütehnilisest Instituudist. Tallinn, 1986 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Ehitusinsenerid TPI-st. Tallinn, 1986, lk 220 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.