laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kaie Karpa

Kaie Karpa (sündinud 4. aprillil 1952) on Noarootsi Gümnaasiumi geograafia- ja usuõpetuse õpetaja. Kaie Karpa on lõpetanud Viljandi 4. 8-klassilise kooli, Karl Robert Jakobsoni nimelise 1. Keskkooli ning õppinud aastatel 1973–1978 Tartu ülikoolis bioloogia-geograafia teaduskonnas geograafia osakonnas. Karpa on õppinud kaks aastat Soomes Vasa rahvaülikoolis usuõpetust. Pärast keskkooli töötanud kaks aastat masinaarvutusjaamas. Pärast ülikooli lõpetamist asus tööle Noarootsi kooli põhikooliõpetajana, hiljem sai temast Noarootsi gümnaasiumi geograafia- ja usuõpetuse õpetajana. Kaie Karpa õpilased on saavutanud häid tulemusi maakondlikel geograafiaolümpiaadidel ning 2011. aastal valiti Karpa Noarootsi Gümnaasiumi aasta õpetajaks. 2011. aastal saatsid Noarootsi Gümnaasiumi vilistlased Karpa 31. märtsist 7. aprillini tasuta reisile Iisraeli, kuhu õpetaja oli tahtnud minna juba 20 aastat. http://vana.laanlane.ee/article/noarootsi-g%C3%BCmnaasiumi-vilistlased-saatsid-%C3%B5petaja-iisraeli-reisile Intervjuu Kaie Karpaga
Annike Laigo

Annike Laigo (sündinud 9. mail 1972) on eesti disainer. Annike Laigo õppis aastail 1988–1991 Tartu Kunstikoolis. 1993–1995 Bornholmil ja Koldingi Disainikoolis Taanis. Annike Laigo on lõpetanud Eesti Kunstiakadeemia tekstiilieriala 2000. aastal. Aastatel 2003–2004 täiendas ta end Aalto Ülikoolis Helsingis. 2005 Eesti Kunstiakadeemia Mari Adamsoni nimeline parima tekstiilitudengi stipendium 2006 aasta noor tekstiilikunstnik 2006 ajakirja Ruum arhitektuuri-, interjööri- ja disainikonkurss, parima disaini preemia 2006 Eesti disainiauhind Bruno parima disainiprojekti eest 2012 stipendium "Artist-in-Residence", Fiskars 2020 6-kuuline loomestipendium, KULKA 2000 Estonian Design / Design Forum Finland, Helsingi 2001 Estonian Design / Rundetaarn, Kopenhaagen 2004 Biennale Internationale Design / St. Etienne, Prantsusmaa 2004 Now! / Maison & Objet, Pariis 2005 Redesign Europe, Museum of Communications, Berliin 2006 D3 / IMM Köln 2006 Talents / Ambiente, Frankfurt 2006 Designmai, Berliin 2007 Salone Satellite, Moskva 2008 Kantlijnen - The Face of Lace / Brügge, Belgia 2008 100% Design / London 2010 Designmai, Berliin 2011 Oasis / Floating gardens / Fiskars, Soome 2011 Innovation in Estonian Design / Tallinn 2013 Float / isikunäitus, Hop-galerii Tallinn 2013 Talentstreet / Northmodern, Kopenhaagen 2013 Talents / Interior Lifestyle, Tokyo 2013 9th International Biennial of Crafts / Cheongju, Korea 2016 Roundabout Baltic touring exhibition 2016 Ink Obsessions / isikunäitus, Hop galerii, Tallinn 2017 Coming up: Formex, Stockholm, Rootsi 2017 Nordic Buzz / Habitare, Helsinki, Soome Eesti Disainerite Liidu koduleht vaadatud 29.03.2017 Sigrid Huik, Maasike Maasik, Aet Ollisaar, Tiina Puhkan "Eesti tekstiilikunst 1915–2015“ Eesti Tekstiilikunstnike Liit, 2015. ISBN 9789949385751 ONOMA koduleht vaadatud 29.03.2017
Eestimaa (ajaleht)

Eestimaa oli ajaleht, mis ilmus 1917. aastal Tallinnas. Seda andis välja ja toimetas J. Ratasepp. Ajaleht jätkas 1917. aastal suletud Tallinna Teataja numeratsiooni (number 245). Numbrid 246-280 ilmusid Teataja asemel. Ajaleht jätkas nimega Kodumaa (1917), seejärel Teataja (1918) ja 1918. aasta 11. märtsist Tallinna Teatajana. Eestimaa (ajaleht) E-kataloogis ESTER (vaadatud 29.03.2017)
Rootsi kraav

Rootsi kraav on kraav Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Välgita ja Saarepeedi külas. Kraavi pikkus on 0,9 km, langus 16 m ja lang 17,77 m/km. Kraav saab alguse 72,5 m kõrgusel Välgita külas ja suubub Saarepeedi külas 56,5 m kõrgusel paremalt poolt Viru ojasse. Kraav kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Kraavi on suunatud Saarepeedi asula puhastist väljuv heitvesi. Rootsi kraav Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 29.03.2017) Rootsi kraav keskkonnaportaalis (vaadatud 29.03.2017) Rootsi kraav Eesti looduse infosüsteemis Rootsi kraav keskkonnaportaalis
Lobatševski auhind

Lobatševski auhind (ka N. I. Lobatševski nimeline preemia) on teadusauhind, mida annab välja Venemaa Teaduste Akadeemia Nikolai Lobatševski (1792–1856) auks väljapaistvate teadustööde eest geomeetria valdkonnas. Auhinna asutas 1895. aastal Kaasani füüsika-matemaatikaühing. Statuut nägi ette auhinna väljaandmist iga kolme aasta tagant konkursi korras selguva parima geomeetriaalase teadustöö eest, mis pidi suurelt jaolt olema seotud mitteeukleidilise geomeetriaga. Sõjaolukorras ja võimuvahetuse tõttu aastatel 1915–1927 auhinda välja ei antud. 1927. aastal pälvis auhinna Hermann Weyl monograafia "Raum, Zeit, Materie" ('Ruum, aeg, mateeria') ja rühmateooriaalaste tööde eest. Pärast kümneaastast vahet toimus järjekordne auhinnatseremoonia. 1937. aastal läks auhind Élie Cartanile Lie rühmade teooria alaste tööde eest. Aastatel 1951–1990 andis auhinda välja NSV Liidu Teaduste Akadeemia, alates 1992. aastast on väljaandja Venemaa Teaduste Akadeemia. 1991. aastal asutas NSV Liidu Ministrite Kabinet Lobatševski medali väljapaistvate teenete eest geomeetria valdkonnas. Laureaadid määrab Kaasani ülikooli teadusnõukogu. ИСТОРИЯ ПРЕМИИ И МЕДАЛИ ИМЕНИ Н.И. ЛОБАЧЕВСКОГО. medal.kpfu.ru ИСТОРИЯ ПРЕМИИ ЛОБАЧЕВСКОГО. medal.kpfu.ru Список награжденных. ras.ru Лауреаты премии имени Н.И.Лобачевского. old.kpfu.ru Список награжденных. ras.ru
Max Hardcore

Max Hardcore (tegelikult Paul F. Little; 10. august 1956 – 27. märts 2023) oli ameerika pornofilmide näitleja, režissöör ja produtsent. Ta tõusis avalikkuse tähelepanu alla 1992. aastal oma filmisarjaga "The Anal Adventures of Max Hardcore". Ta on kokku mänginud enam kui 800 filmis. Tema tööd on klassifitseeritud gonzopornograafiaks ja seda on kirjeldatud kui "vastuvõetavuse piiride testimist". Aastast 2007 kandis ta 4 aastat vanglakaristust süüdistatuna vägivallas ja kõlvatuses, vabastati juulis 2011.
Mall Värva

Mall Värva (sündinud 1950) on taime- ja loodusraamatute autor, loodusfotograaf ja looduse tutvustaja. Mall Värva on osalenud fotokonkurssidel ning näitustel ja andnud välja Pilvekalendri. Meie ravimtaimed: teejuht 312 Eestis kasvava ravimtaime juurde. (täiendatud trükk, Elmatar, 2010, ISBN 9789949435685) Looduse leksikon. (Avita, 2008, ISBN 9789985214015, vene keeles Мир приподы, Avita 2010, ISBN 9789985215531) Meie ravimtaimed: teejuht 310 Eestis kasvava ravimtaime juurde. (Elmatar, 2004, ISBN 9789949406357) Ravimtaimed aeda. (Mall Värva tekst ja fotod. Maalehe Raamat, 2002, ISBN 9985641728) Bachi õieteraapia. (Maalehe Raamat, 2001, ISBN 9985641183) Tee ravimtaimede juurde. (Mall Värva tekst ja fotod. Maalehe Raamat, 2000, ISBN 9985640853) Looduse Aasta Foto 2006 võitjad, Mall värva, III koht (vaadatud 29.03.2017) [kultuur. info http://www.kultuur.info/syndmus/mall-varva-fotonaitus-imelised-hetked/ Mall Värva fotonäitus "Imelised hetked". ] Eevi Kuht. Kalendri leiavad endale nii perenaised kui ka ärimehed. Virumaa Teataja, 28.12.2001 (vaadatud 29.03.2017) Kristel Kirss Pilvefotograaf Mall Värva: “Taevas on igale inimesele oma sõnum.”6.11.2002 (vaadatud 29.03.2017) Vallo Nuust. Õieteraapia tervendab hinge kaudu, usub Mall. Postimees, 20.11.2000 (vaadatud 29.03.2017) 7 vaadet. Mall Värva. Mall Värva. Seenemetsast saab seentele lisaks ka muud kasulikku, näiteks köharohtu.
Robert H. March

Robert H. March (28. veebruar 1934 Chicago – 4. august 2015 Fitchburg, Wisconsin) oli USA füüsik ja füüsika populariseerija. Ta oli üle 40 aasta Wisconsini-Madisoni Ülikooli füüsikaprofessor. Tema peamine uurimisvaldkond oli kõrgete energiate füüsika Tal on uurimusi ka astrofüüsikas. Ta õpetas humanitaarlaste seas populaarseks osutunud kursust "Physics for Poets". Loengumaterjalide ainetel kirjutas ta samanimelise teadusraamatu, mis tõlgiti kuude keelde, sealhulgas 2000. aastal eesti keelde. Robert H. March. Physics for Poets. McGraw-Hill Science, ISBN 978-0072472172 [1] (eesti keeles pealkirjaga "Füüsika võlu" [2]) Robert H. March[alaline kõdulink]. physicstoday.scitation.org Robert H March. physics.wisc.edu Võluva "Füüsika võlu" võlu. ttkool.ut.ee
E-arve

E-arve on XML-vormingus arve, mis liigub elektroonilises keskkonnas tarkvarasüsteemide vahel. Tavaliselt koosneb e-arve kahest komponendist: arve pildist (reeglina PDF-vormingus) ja arve andmetest (XML, TXT vms). Arve pilt tagab arve taasesitatavuse nõude ja andmed annavad võimaluse arvet masintöödelda – lugeda failist arve andmed ja teha nende põhjal raamatupidamise kanded. Eestil on olemas Eesti e-arve standard, mis on kasutusel nii pankades kui ka majandustarkvaras ehk ERP-programmides. Eesti e-arve vormingute avaldamisega tegeleb Eesti Pangaliit, kellel lehelt on kättesaadavad kõikide kasutusel olevate vormingute versioonid – nii kirjeldused kui ka vormi juurde kuuluvad manused. Eesti e-arve formaadi arendus ja juhtimine on aastast 2019 ITL-i e-arve toimkonnas. Vastavalt 15. detsembril 2016 Riigikogus heaks kiidetud raamatupidamise seaduse muutmise seadusele peab avaliku sektori üksustel olema e-arvete vastuvõtmise valmidus alates 1. märtsist 2017 ja alates 1. juulist 2017 on ettevõtjatel kohustus saata avalikule sektorile e-arve standardile vastavaid e-arveid. E-arvete vahendamisega ostja ja müüja vahel tegelevad kas ERP-d või e-arve operaatorid. E-arve operaator on ettevõte, kes vastutab kas ostja või müüja arvete töötlemise eest – majandustarkvarast kliendini toimetamine või ostjale majandustarkvarasse importimine. E-arve operaator on abiks sobilike vormingute tagamisel – aitab viia Eesti e-arve ERP-le sobivale kujule või ka vastupidi – teeb ERP vormingust Eesti e-arve. Rahvusvaheliselt on enim tähelepanu saanud UBL ehk Universal Business Language. Tegu on laiema kogu hankeprotsessi katva andmevoogude kirjeldusega, mille üks alamosa on ka e-arve. Eesti Raamatupidajate Kogu on pakkunud välja idee, et juhul kui originaaldokumendiks on andmeid sisaldav XML-fail, siis ei pea sellele lisama arve väljastajapoolset PDF-faili, vaid üksnes XLS-faili, mis võimaldab arve loetava vormi moodustada XML-faili põhjal selle vaatamise hetkel. E-arve – sundus või võimalus?, Äripäeva erilehed, vaadatud 04.03.2018 Raamatupidamisseadus § 7. Algdokument E-arve standard – EVS 923:2014 "Arveldused ja standardimine / E-arve". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. märts 2017. Vaadatud 29. märtsil 2017. E-arve kirjeldus(ITL) Raamatupidamise seaduse muutmise seadus 259 SE, Riigikogu, Vastu võetud 15.12.2016, Avaldatud Riigi Teatajas Raamatupidajate kogu seisab valdkonna edendamise eest, RMP, 16. jaanuar 2018 e-arveldaja RIK Vaata ja võrdle: E-arve või PDF, raamatupidaja.ee, 30. oktoober 2015 Margit Adorf: "KOLUMN | Margit Adorf: E-riik või asi... E-arve peen kirves sai lõpuks mindki kätte" Eesti Päevaleht, 12. juuni 2022
Vana Meie Mats

See artikkel räägib 1914–1920 ilmunud ajakirjast. 1930 ilmunud ajakirja kohta kohta vaata artiklit Vana Meie Mats (1930). Wana Meie Mats (alates 1919 nr 12 alapealkirjaga "Nalja- ja pilkekunsti nädalkiri") oli huumori- ja satiiriajakiri, mis ilmus 1914–1920 Tallinnas. Ajakiri ilmus ühe korra nädalas. Väljaandja oli Jakob Ploompuu. Karikatuurid ja saržid joonistas ajakirjale peamiselt Gori. Konstantin Osvet (1915–1917) Henrik Saar oli ka tegevtoimetaja (1919 nr 1–32) Jakob Ploompuu (1919 nr 33–39) Richard Kullerkupp (1919 nr 40 – 1920) J. ja. A. Paalmann (1914–1915) Voldemar Ehrenpreis (1915–1917, 1919 nr 7–19) J. Zimmermann (1919 nr 1–6) Bernhard Mäns (1919 nr 20/21 – 1920) Vana Meie Matsi uus sõjanumber (1914) Meie Matsi Jõulu Album (1914) Vana Meie Matsi Uueaasta sõjanummer (13. jaanuar 1915) Meie Matsi Lihawõtte Album (1915) Esimene rahunummer (1918) Rahuigatsuse nummer (dets 1918) Meie Matsi Vabadussõja-album (1919 konvoluudina) Meie Matsi rahu album (1920 konvoluudina) "Meie Mats" (1902) > "Nalja Madis" (1903) > "Nalja Liisa" (1904) > "Meie Matsi vastane" (1905) > "Uus Meie Mats" (1906) > "Meie Mats" > "Päris Meie Mats" (1907) > "Matside Mats" (1907) > "Sakste Mats" (1908) > "Matsi poeg Ats" (1908) > "Matsi poeg Mats" (1908) > "Meie Mats Ise" (1908) > "Vana Meie Mats" (1914) "ERB Vana Meie Mats". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. märts 2017. Vaadatud 29. märtsil 2017. Endel Annus ja Tiina Loogväli (2002). Eestikeelne ajakirjandus 1766-1940. Tallinn: Eesti akadeemiline Raamatukogu. Lk 765. Kui naljamehed pürgisid 1920. aastal riigikokku. Pärnu Postimees, 7. november 2009
Office Assistant

Microsoft Office Assistant oli Microsofti kontoritarkvarapaketile mõeldud intelligentne kasutajaliides – animeeritud tegelane, kes vaatles kasutaja tegevusi ning vajaduse korral soovitas neile abivõtteid, kasutades Office'i abikeskust. Office Assistant oli kasutusel Microsoft Office Windowsis (versioonides 97 kuni 2003), Microsoft Publisheris (versioonides 98 kuni 2003) ning Microsoft Office'i Maci versioonis (versioonides 98 kuni 2004) 2000. aastal avastati Clippyst tagauks, mille kaudu sai võimalik ründaja lisada või kustutada faile ning võtta üle kogu operatsioonisüsteemi kontroll. Lemos, Robert (17. mai 2000). "Microsoft's 'Clippy' a security nightmare?". ZDNet (inglise keeles). Vaadatud 30. märts 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Eduard Tüür (kirjanik)

Eduard Tüür (sündinud 15. augustil 1961) on eesti kirjanik ja Eesti Kirjanike Liidu liige. Ta on lõpetanud ühe ülikooli insenerina ja teise psühholoogina ning kirjutanud väitekirja üksildusest. Töötanud ajakirjanikuna, juhtinud lennundust Estonian Airis, Lennuametis (1996-1998 oli selle peadirektor) ja Tallinna Lennujaamas ning trükikoda Uniprint. Kirjastab ühemehefirmas Iibis ning õpetab koolis loovkirjutamist ja psühholoogiat. "Rossi.nimi" (2012) "Rõõmustada vanaema" (2015) "Nägemine on nähtamatu" (2016) "Mamma Engalandi miraaž" (2017) "Sneguri armastus oli õuna nägu" (2018) "Pianobaar Bizarre" (2020) "I96I" (2021) "Well done" (2023) Tema isa oli karikaturist Eduard Tüür. Tütar Rhea Rosette Tüür. "Kõik segased inimesed lõpetavad ükskord lennunduses". Äripäev. 1. aprill 1996. Vaadatud 05.01.2018. Peeter Raidla (4. juuni 2001). "Tüür lahkus Tallinna Lennujaama juhatusest". Äripäev. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.01.2018. Vaadatud 05.01.2018. Peeter Sauter (1. jaanuar 2021). "Naljaviluks kootud labürindid:Triloogia arvustus". Looming 2021 nr 1, lk 134-136. Originaali arhiivikoopia seisuga 28.02.2021. Vaadatud 01.02.2021. Uus raamat. Eduard Tüür - "Mamma Engalandi miraaž" "Mamma Engalandi miraaž" avab eestlase olemust, pakub säravaid dialooge ja mõnusat naeru Peeter Sauter Eduard Tüüri raamatust: "Turul sussimüüjana töötades hirmutasin kliente laiali, kui seda naerdes lugesin" ARVUSTUS "Nägemine on nähtamatu" ehk inimene koosneb lugudest, mida ta räägib "Nägemine on nähtamatu" Eduard Tüür ARVUSTUS "Sneguri armastus oli õuna nägu" – tulevärk jõulude ajal "Sneguri armastus oli õuna nägu" Eduard Tüür Eduard Tüüri "Sneguri armastus oli õuna nägu. Jõulujutt küpsele inimesele." Vot see on asi! Täiesti hull trippimine! Mees paneb korralikku gonzot! Soovitan! Peeter Helme soovitab. Sneguri armastus oli õuna nägu Eduard Tüür: mind häiris, et pole jõulujutte täiskasvanutele, ja võtsin siis asja ise kätte Eduard Tüür. “Mina, …” Novell "Kõik maailma kassid on sündinud Putini valitsemisajal" (Olev Remsu Eduard Tüüri teosest "1961")
Remsi oja

Remsi oja on oja Sakala kõrgustikul, Viljandi maakonnas Mulgi vallas, Pöögle oja vasakpoolne lisajõgi. Oja pikkus on 6,2 km, valgla pindala 8,1 km², langus 23 m ja lang 3,7 m/km. Oja saab alguse 102 m kõrgusel Äriküla külas ning suubub 79 m kõrgusel Metsaküla ja Univere küla piiril Nuuda järves vasakult poolt Pöögle ojasse 12,6 km kaugusel selle suudmest. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Remsi oja Eesti looduse infosüsteemis Remsi oja keskkonnaportaalis Remsi oja Eesti looduse infosüsteemis Remsi oja keskkonnaportaalis
Loodusajakirjanik

Loodusajakirjanik on ajakirjanik, kes vahendab ajakirjanduslikus vormis teavet looduse kohta. Loodusajakirjanikud töötavad enamasti loodusteemadele spetsialiseeritud väljaannetes. Kuid üldhuviväljaandes töötava loodusajakirjaniku tööpõld võib peale otseste loodusteemade hõlmata sageli ka keskkonnakaitseteemasid. Eriti pärast ÜRO keskkonna- ja arengukonverentsi 1992. aastal Rio de Janeiros, Agenda 21 levima hakkamist ja säästva arengu liikumise hoogustumist on loodus- ja keskkonnaajakirjanduse ja -ajakirjanike määratlemise piirid hägustunud. Keskkonnateemadele hakati nii riikide valitsustes kui ka ajakirjanduses pöörama senisest suuremat tähelepanu ning traditsiooniline loodusajakirjandus tegi läbi uuenduskuuri. Harvemini võib kohata seda, et loodusajakirjanikele on pandud kohustus käsitleda loodusteemadena koguni põllumajandust (nt kariloomade tõuge, taimekasvatust) ja kodumajapidamist (nt kassi- ja koeratõuge, maitsetaimi ja vesirotitõrjet). Kuidas loodusajakirjanike ametikohti täpselt nimetada, see sõltub ajakirjandusväljaande suunitlusest ja suurusest. Hariduselt võib loodusajakirjanik olla nii ajakirjandusharidusega ajakirjanik, kes on spetsialiseerunud loodusteemade käsitlemisele, kui ka loodusteadusharidusega spetsialist, loodusvaldkonna praktik, kes on saanud veidi ajakirjanduslikku lisakoolitust. Eestis on loodusajakirjanikena tegutsenud näiteks Gustav Vilbaste, Kustas Põldmaa, Fred Jüssi, Ann Marvet, Toomas Jüriado, Kristel Vilbaste, Juhani Püttsepp jt. Ameerika keskkonnaajakirjanike ühing (Society of Environmental Journalists) loodi aastal 1990. Eesti Teadusajakirjanike Selts loodusajakirjandus loodusfotograaf
Brian Clegg

Brian Clegg (sündinud 6. mail 1955 Rochdale'is Lancashire'is) on briti teaduskirjanik. Ta on viljakas teaduskirjanik. Ta on kirjutanud paljudel teemadel, muu hulgas valgusest, lõpmatusest, ajamasinate ehitamisest, põimumisest ja kliimamuutusest. Ta on avaldanud Roger Baconi ja Eadweard Muybridge'i elulooraamatud. Tema raamatuid on tõlgitud paljudesse keeltesse, sealhulgas saksa, prantsuse, itaalia, hispaania, portugali, hiina, jaapani, poola, türgi, norra, indoneesia ja vene keelde. Tema artikleid on avaldanud teiste hulgas Nature, BBC History, The Times, The Observer, The Wall Street Journal ja Physics World. Ta õppis Cambridge'i Ülikoolis füüsikat ja sai sealt magistrikraadi loodusteadustes. Aasta hiljem sai ta Lancasteri Ülikoolist magistrikraadi operatsiooniuuringutes (ala, kus kasutatakse rakendusmatemaatikat ja tõenäosusteooriat äriülesannete lahendamiseks). Pärast Lancasteri töötas ta oma erialal British Airwaysis. 1994. aastal avas ta oma konsultatsioonifirma. Tema klientide seas olid ka BBC, Sony ja Royal Bank of Scotland. Hiljem keskendus ta teadusraamatute ja artiklite kirjutamisele. 2001 – Light Years. Piatkus, ISBN 0-7499-2197-8 2003 – A Brief History of Infinity. Constable & Robinson, ISBN 1-84119-650-9 2006 – The God Effect. St Martin's Press, ISBN 0-312-34341-8 2007 – Getting Science. Routledge, ISBN 978-0-415-42199-7 2007 – The Man Who Stopped Time. Joseph Henry Press, ISBN 978-0-309-10112-7 2007 – The Global Warming Survival Kit. Doubleday, ISBN 978-0-385-61260-9 2009 – Before the Big Bang. St Martin's Press, ISBN 978-0-312-68028-2 2010 – Armageddon Science. St Martin's Press, ISBN 978-0-312-59894-5 2011 – Inflight Science. Icon Books, ISBN 978-1-84831-241-8 2011 – How to Build a Time Machine. St. Martin's Press, ISBN 978-0-312-65688-1 2012 – Exploring the Universe. Vivays Publishing, ISBN 978-1-908126-16-0 2012 – The Universe Inside You. Icon Books, ISBN 978-1-84831-353-8 2012 – Introducing Infinity. Icon Books, ISBN 978-1-84831-406-1 2012 – Gravity: How the Weakest Force in the Universe Shaped Our Lives. St. Martin's Press, ISBN 978-0-312-61629-8 2013 – Dice World: Science and Life in a Random Universe. Icon Books, ISBN 978-1-84831-516-7 2013 – Extra Sensory. St. Martin's Press, ISBN 978-1-250-01906-6 2014 – The Quantum Age. Icon Books, ISBN 978-1-84831-664-5 2014 – Final Frontier: The Pioneering Science and Technology of Exploring the Universe. St. Martin's Press, ISBN 978-1-250-03943-9 2015 – Science for Life. Icon Books, ISBN 978-1-84831-818-2 2015 – Ten Billion Tomorrows. St Martin's Press, ISBN 978-1-250-05785-3 2015 – How Many Moons Does the Earth Have? Icon Books, ISBN 978-1-84831-928-8 2016 – Are Numbers Real?: The Uncanny Relationship of Mathematics and the Physical World. St. Martin's Press, ISBN 978-1250081049 About Brian. brianclegg.net Koduleht. brianclegg.net Brian Clegg. thriftbooks.com
Lüldi oja

Lüldi oja on oja Sakala kõrgustikul, Viljandi maakonnas Mulgi vallas Metsaküla külas, Pöögle oja vasakpoolne lisajõgi. Oja pikkus on 0,4 km, langus 11 m ja lang 27,5 m/km. Oja saab alguse 69,5 m kõrgusel Metsaküla külas ning suubub samas külas 58,5 m kõrgusel vasakult poolt Pöögle ojasse. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Lüldi oja Eesti looduse infosüsteemis Lüldi oja keskkonnaportaalis Lüldi oja Eesti looduse infosüsteemis Lüldi oja keskkonnaportaalis
Loodusajakirjandus

Loodusajakirjandus ehk keskkonnaajakirjandus on ajakirjandus, mille teemaks on loodus, keskkond, elukooslused, ökosüsteemid. Eestis on pikka aega ilmunud loodusajakiri Eesti Loodus. Eesti Televisioonis oli aastatel 1965–1986 loodusteemaliste saadete sari "Lugedes looduse raamatut" ja on alates 1993. aastast keskkonnasaadete sari "Osoon". Loodusajakirjandus on minil määral olemas olnud juba alates 17. sajandist, kuid järsult laienes see alates 1960ndaist (Neuzil 2008). Sellele andis märgatava tõuke ajakirjanik Rachel Carsoni teos "Hääletu kevad" (1962, eesti keeles 1968). Loodusajakirjanduses eristuvad mõnevõrra keskkonnaprobleemidele pühenduv suund (nimetatakse ka keskkonnaajakirjanduseks – environmental journalism) ning eluslooduse liike ja kooslusi käsitlev suund (inglise keeles wildlife journalism või ka nature journalism). Loodus, 1922–1924 Loodusevaatleja, 1930–1938 Eesti Loodus, 1933–1941, 1958– Loodus, 1997–2006 Loodusesõber, 2007–2015 Eesti Teadusajakirjanike Selts loodusajakirjanik teadusajakirjandus Loodusajakirjanduse ajajoon. Neuzil Mark 2008. The Environment and the Press: From Adventure Writing to Advocacy. Evanston: Northwestern University Press.
Võrkpüüton

Võrkpüüton on (Malayopython reticulatus) on maoliste liik püütonlaste sugukonnast. Võrkpüütoni seljal paiknevad ümarrombjad laigud, mida keha külgedel ääristab tumepruun hambuline triip. Ta elab tihedates metsades aga ei pelga elada ka asustatud alade läheduses- suurte linnade õuedes ja jõekallastel. Võrkpüütonid ujuvad hästi. Võrkpüütoni saagiks on väiksed sõralised, närilised, linnud, koduloomad. Seda madu peetakse inimesele ohtlikuks. Sigimisperioodil võib suguküpse emane püüton muneda 10–103 maomuna; võrkpüüton haub mune. Munadest väljuvad ligi 60 cm pikkused juveniilsed võrkpüütonid kasvavad kiiresti. Neid on talutatud loomaaedadesse elama. "Loomade elu", V köide, lk 254 : Võrkpüüton on levinud Kagu-Aasias, Sunda saartel, Filipiinidel, Maluku saarel, Timori saarel, Jaava saarel. Võrkpüütonil klassifitseeritakse Roomajate andmebaasis järgmised alamliigid: Malayopython reticulatus reticulatus (Schneider, 1801) Malayopython reticulatus saputrai (Auliya jt, 2002) Malayopython reticulatus jampeanus (Auliya jt, 2002). 1912. aastal Sulawesi saarel tapetud võrkpüüton (Broghammerus reticulatus), kelle pikkuseks mõõdeti 10,0 m, loetakse maailma pikimaks maoks. Seda madu peetakse inimesele ohtlikuks, kuigi kirjelduste kohaselt võrkpüüton väldib kokkupuuteid inimesega ei õnnestu see mitte alati, nii on leitud Indoneesias (2017) ühe tapetud võrkpüütoni seest kadunud mehe surnukeha. Malayopython reticulatus (SCHNEIDER, 1801), vaadatud 30. märtsil 2017 Loomade elu 5:253 Peter Uetz & Jakob Hallermann, Malayopython reticulatus (SCHNEIDER, 1801). Roomajate andmebaas. (vaadatud 21.12.2013) Mark O'Shea, Boas and Pythons of the World, lk 24, 2007. New Holland Publischers, ISBN 1-8453-7544-0, veebiversioon (vaadatud 21.12.2013) (inglise keeles) How did an Indonesian python eat a man?, BBC, 29. märts 2017, vaadatud 30. märtsil 2017 Piret Kütt, Indoneesias leiti püütoni seest mehe surnukeha, Õhtuleht, 29. märts 2017, vaadatud 30. märtsil 2017
Biosfäär

Biosfäär ehk elukond on Maad ümbritsev elusloodust sisaldav kiht. Biosfäär hõlmab litosfääri, pedosfääri, atmosfääri ja hüdrosfääri. Vladimir Vernadski järgi on biosfäär elu poolt kujundatud ja keemiliselt ümberkorraldatud aine sfäär planeedi ümber. Termini "biosfäär" võttis aastal 1802 kasutusele Jean-Babtiste Lamarck (raamatus Hydrogéologie). 1875. aastal kasutus seda Eduard Suess. atmosfäär hüdrosfäär litosfäär noosfäär pedosfäär semiosfäär ökosfäär ökosüsteem Gillard, A. 1969. On the terminology of biosphere and ecosphere. Nature 223: 500–501.