laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu

Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu (inglise keeles European Systemic Risk Board ehk ESRB) moodustab osa Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemist, mille eesmärk on tagada Euroopa Liidu finantssüsteemi järelevalve. Üleilmse finantskriisiga seoses tegi Euroopa Komisjon Jacques de Larosière'i juhitavale kõrgetasemelisele töörühmale ülesandeks kaaluda, kuidas tugevdada järelevalve korraldust Euroopas, et parandada kodanike kaitset ja taastada usaldus finantssüsteemi vastu. Töörühma üks järeldusi oli, et järelevalve ei tohiks piirduda ainult üksikute ettevõtetega, vaid peab keskenduma finantssüsteemi kui terviku stabiilsuse tagamisele. Larosière'i töörühma 2009. aasta aruandes soovitati muu hulgas luua ELi tasandil organ, mille ülesandeks on tegeleda riskide järelevalvega finantssüsteemis tervikuna. 16. detsembril 2010 jõustusid õigusaktid, millega asutati Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu: Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrus (EL) nr 1092/2010 (laadi pdf) finantssüsteemi makrotasandi usaldatavusjärelevalve kohta Euroopa Liidus ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu asutamise kohta; Nõukogu 17. novembri 2010. aasta määrus (EL) nr 1096/2010, millega antakse Euroopa Keskpangale eriülesanded seoses Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu tegevusega Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu moodustab osa Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemist, mille eesmärk on tagada ELi finantssüsteemi järelevalve. Lisaks Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule kuuluvad Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi: Euroopa Pangandusjärelevalve Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Euroopa Järelevalveasutuste ühiskomitee liikmesriikide pädevad järelevalveasutused, nagu on nimetatud Euroopa järelevalveasutuste asutamist käsitlevates õigusaktides. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu moodustavad: haldusnõukogu Haldusnõukogu teeb vajalikud otsused, et tagada Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule usaldatud ülesannete täitmine. Haldusnõukogu koosolekud toimuvad vähemalt neli korda aastas (praeguse kava kohaselt märtsis, juunis, septembris ja detsembris). Juhtkomitee Juhtkomitee toetab Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu otsustusprotsessis, valmistades ette haldusnõukogu koosolekuid, vaadates läbi arutlusele tulevad dokumendid ja jälgides Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogus käimasoleva töö edenemist. sekretariaat Sekretariaat vastutab Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu igapäevase töö eest. Sekretariaaditeenused tagab Euroopa Keskpank. teaduslik nõuandekomitee Teaduslik nõuandekomitee annab nõu ja toetab Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu tema tööga seotud küsimustes. Teaduslik nõuandekomitee koosneb tehnilise nõuandekomitee eesistujast ja 15 eksperdist, kellel on erinevad oskused ja ulatuslik kogemus. tehniline nõuandekomitee Tehniline nõuandekomitee annab nõu ja toetab Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu tema tööga seotud küsimustes. Euro Euroopa Komisjon Euroopa Liit Euroopa Nõukogu http://www.esrb.europa.eu/home/html/index.en.html [1] [2]
Kasutamisväärtus

Kasutamisväärtus ehk kasutusväärtus ehk otsene instrumentaalne väärtus (inglise instrumental value) on füüsiliste (harvem abstraktsete) objektide selline väärtus, mis võimaldab inimesel nendega saavutada midagi muud (tavaliselt materiaalset väärtust). Otsesele instrumentaalväärtusele vastandub sisemine väärtus ehk iseväärtus (inglise intrinsic value). Keskkonna otsene instrumentaalne väärtus seondub tavaliselt nende materiaalsete kasudega, mida inimene loodusest saab sellesse sekkudes või seda tarbides. Mõned autorid eristavad otsest ja kaudset kasutamisväärtust[viide?]. Eksisteerimisväärtus Iseväärtus Kaudne kasutamisväärtus Tarbimisväärtus Tulevikuväärtus Veinla, H., 2003. Keskkonnaõigus. Tallinn, Kirjastus Juura, lk 29.
Türi-Alliku mõis

Türi-Alliku mõis (saksa keeles Allenküll) oli rüütlimõis Türi kihelkonnas Järvamaal. Tänapäeval jäävad kunagise mõisa valdused Türi valla territooriumile Järva maakonnas. Mõisa keskus asus Türi-Allikul. Türi-Alliku mõisa on esmamainitud 1429. aastal nimega Oldenkul/Allenkulle. Sel ajal kuulus mõis koos küladega ordu majandusmõisana Viljandi komtuurkonda. Riia maapäeva otsusega 17. märtsist 1560 läks Türi-Alliku mõisamaa Järvamaa piiridesse. 1614. aastal kinkis Rootsi kuningas Gustav Adolf mõisa koos küladega Reinhold von Buxhoevedenile. 1750. aastal päris mõisa Justina von Buxhoeveden, kes abiellus Karl Gustav von Roseniga. 1795. aastal panditi mõis Karl Gustav von Baranoffile. 1880. aastal sai mõisa omanikuks Alexander von Engelhardt, kellele see kuulus võõrandamiseni. Kivihoonestus oli Türi-Alliku mõisakeskuses juba 17. sajandil, see hävis arvatavasti suures põhjasõjas. 1758. aastal rajati barokkstiilis murdkelpkatusega härrastemaja, mille ehitamisel kasutati tõenäoliselt ka 17. sajandi ehitiste soklikorrust ja müüre. Peahoone seinu ilmestasid liseenid ning viiluvälju kaunistasid rokokoodekoorid. Maja kolme akna laiune keskosa oli kahekorruseline. Türi-Alliku mõisas tegutses 18. sajandil ka Türi-Alliku tellisetehas. 1960. aastatel ehitati hoone tervenisti kahekorruseliseks ning sinna rajati Volta elektrimootorite tsehh (kus valmistati hiljem ka elektriradiaatoreid ja ülipopulaarseks saanud vahvliküpseteid). 1993. aasta lõpul erastati Türi-Alliku tsehh Paides registreeritud aktsiaseltsile Masi. Pärast seda on eravalduses olev hoone seisnud aastaid tühjalt ja rüüstatult. Pärnu jõe ääres asuv endine viinavabrik ehitati ümber 1990. aastatel, seal asub Veskisilla motell. Türi-Alliku mõisast Eesti mõisaportaalis "Türi-Alliku". Eesti Entsüklopeedia. Arne Malmre, 2015, "Kesk- ja varauusaegne Paide linn kirjalike ja arheoloogiliste allikate põhjal", bakalaureusetöö. "Mõisad". turism.tyri.ee. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. aprill 2017. Türi-Alliku mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Aleksei Basmanov

Aleksei Danilovitš Basmanov (suri 1571) oli Moskva tsaaririigi väejuht 16. sajandi teisel poolel. Basmanov mängis olulist rolli ka Liivi sõjas, sh juhtis Moskva vägesid Narva vallutamisel 1558. aastal. Ta oli opritšnina juht. Ta oli vastu Novgorodi veresaunale. Minnik, Taavi (1. jaanuar 2023). "450 AASTAT TAGASI | Ivan Julm korraldas Paides kättemaksuks oma lemmiku hukkumisele jõhkra veresauna". Delfi. Vaadatud 1. jaanuaril 2023.
Hanka järv

Hanka (vene keeles Ханка, hiina keeles 興凱湖, pinyin'is Xīngkǎi Hú) on järv Venemaa ja Hiina piiril Hanka looduskaitsealal. Hanka on Kaug-Ida suurim siseveekogu. Selle pindala on 4070 km². Järve suubub mitu jõge, sealhulgas Ilistaja, Melgunovka ja Komissarovka. Järvest voolab välja Sungatša jõgi (Ussuuri lisajõgi). Järve ääres asub Kamen-Rõbolovi küla. Järves elab 75 liiki kalu. Nendest iseloomulikumad on saasan, Chanodichthys erythropterus, amuuri säga, haug, valge ja kirju pakslaup, valgeamuur, madupea, hõbekoger, mongoli roosärg. Järves elab ka seitse liiki kahepaikseid, nende hulgas ka kaug-ida ehk hiina kilpkonn. Hanka looduskaitseala
Portikus

Portikus on hoone peasissekäigu ees paiknev sammaste ja frontooniga hooneosa. Riisipere mõisa härrastemaja Aaspere mõisa härrastemaja Raikküla mõisa härrastemaja
André Derain

André Derain (10. juuni 1880 – 8. september 1954) oli Prantsusmaa maalikunstnik ja skulptor, üks fovismi rajajaid. André Derain sündis 1880. aastal pagari perekonnas Pariisi lähistel Chatous. Juba teismelisena hakkas ta maalimisega tegelema. 1898. aastal astus ta Pariisi Académie Camillosse inseneriteadust õppima. Õpingute kõrvalt käis ta Eugène Carrière'i juures maalimist õppimas. Just maalitunnis kohtuski ta Henri Matisse'iga, kellega koos pandi alus fovistlikule suunale maalikunstis. 1900. aastal kohtas Derain rongisõidul Maurice de Vlamincki, neist said eluaegsed sõbrad ning kaastöölised. Koos Vlaminickiga hakkas Derain harrastama maastikumaali. 1901.–1904. aastal oli Derain ajateenistuses ega saanud eriti maalimisega tegeleda. Matisse'i pealekäimisel lubasid Deraini vanemad pojal pärast ajateenistust pühenduda ainult maalimisele ja insenerikarjääri sinnapaika jätta. Seega astus Derain Académie Juliani. 1905. aasta suve veetis Derain koos Matisse'iga Vahemere ääres Collioure'is maalides. Sama aasta lõpus esitleti nende töid Pariisi Sügissalongis. Kunstikriitik Louis Vauxcelles nimetas maale julge ja ebatavalise värvikasutuse tõttu metsikuteks (pr fauves), mistõttu hakati selle uudse kunstistiili esindajaid kutsuma fovistideks. 1906. aastal saatis kunstikaupmees Ambroise Vollard Deraini Londonisse maalima. Ta maalis Londonist 30 pilti, mida iseloomustasid selged värvid ja julge kompositsioon. 1907. aastal ostis kunstikaupmees Daniel-Henry Kahnweiler ära Deraini ateljee. Derain kolis Montmartre’ile, kus elas ka tema sõber Pablo Picasso. Deraini maalide värvikasutus muutus neutraalsemaks, olles mõjutatud kubistide ja postimpressionisti Paul Cézanne’i loomingust. Sel perioodil tegi Derain ka kivist skulptuure ning puulõikeid. Aastatel 1911–1914 hakkas tema töödes üha enam peegelduma klassikalise kunstihariduse mõju. Ta ei kasutanud enam nii kontrastseid värve ja pööras rohkem tähelepanu esemete kujule. 1916. aastal tegi ta illustratsioonid André Bretoni raamatule Mont de piété (’Vagaduse mägi’). 1919. aastal hakkas Derain balletilavastustele lavakujundusi looma. 1928. aastal võitis Derain Carniege’i kunstiauhinna. See tõstis tema rahvusvahelist tuntust ja peagi esitleti Deraini töid nii New Yorgi, Londoni, Berliini, Frankfurdi, Düsseldorfi kui ka Cincinnati galeriides. 1954. aastal jäi André Derain Pariisi äärelinnas Garches’is auto alla ja suri. "International Painting and Sculpture - Le Cavalier au cheval blanc". National Gallery of Australia. Vaadatud 27.12.2018. Tom Rosenthal, reviewing Derain's London paintings on show at the Courtauld Gallery, The Independent 4 December 2005 Cowling, Mundy 1990, lk 92–93 "Australia Dancing leaps into Trove". Vaadatud 27.12.2018. Clement 1994, lk 396 "André Derain Biography". Art Directory GmbH. Vaadatud 27.12.2018. Graham-Dixon, Andrew (2010). Kunst. Kirjastus Varrak. ISBN 978-9985-3-2105-8. Cowling, Elizabeth; Mundy, Jennifer (1990). On Classic Ground: Picasso, Léger, de Chirico and the New Classicism 1910–1930. London: Tate Gallery. ISBN 1-85437-043-X Clement, Russell (1994). Les Fauves: A Sourcebook. Greenwood Press. ISBN 0-313-28333-8.
Teet Hanschmidt

Teet Hanschmidt (sündinud 22. veebruaril 1950 Türil) on eesti näitleja ja luterlik vaimulik, Järva praostkonna praost (2003–2019). Ta on lõpetanud 1969. aastal Paide Keskkooli ning õppinud 1969–1970 Tallinna Pedagoogilises Instituudis kultuurhariduse ja orkestrijuhi erialal. 1974. aastal lõpetas kiitusega Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (6. lend). Aastatel 1974–1977 töötas ta näitleja ja inspitsiendina Eesti Draamateatris ning 1977–1983 näitleja ja lavastajana Rakvere teatris. 1985. aastast õppis ta EELK Usuteaduse Instituudis ja ordineeriti 6. juunil 1990 diakonõpetajaks. Õpetajaõigused sai 1999. aastal, kui lõpetas Usuteaduse Instituudi. Lõputöö teema oli "Piiskopi ametist apostlike isade ajal" (juhendaja Alar Laats). 15. juunil 1990 kinnitati ta Türi Püha Martini koguduse õpetajaks. Aastatel 1993–2003 oli ta Järva praostkonna praosti kohusetäitja ja 2003–2019 Järva praost. 22. mail 2019 andis ta praostkonna juhtimise üle Järva-Jaani koguduse õpetajale assessor Katrin-Helena Melderile. Oma viimase jutluse Türi kirikus pidas ta 74-aastaselt 25. veebruaril 2024 ja läks pensionile. 1999–2005 Türi linnavolikogu liige, 2005. aastast Türi vallavolikogu liige Kaitseliidu Türi üksikkompanii liige, Järva maleva kaplan Türi Rotary klubi president 2005 Kodanikupäeva aumärk 2007 EELK Teeneteristi III järk 2010 EELK aasta vaimulik 2011 Järvamaa teenetemedal 2015 Türi valla aukodanik ja Türi valla vapimärk 2017 EELK Kuldrist 2017 Järvamaa elutööpreemia 2019 EELK Teeneteristi II järgu orden Abikaasa Monika on töötanud hambaarstina, peres on kolm tütart. Andres Tšumakov. "Teet Hanschmidt pole ühtegi kala minema lasknud". Eesti Kirik, 16. veebruar 2010 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. märts 2016. Vaadatud 19. augustil 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Piret Tali. "Elu viis teatrilavalt kantslisse". Eesti Päevaleht, 23. detsember 1999 Katrin-Helena Melderist sai Järva Praost, abipraostina jätkab Tõnu Linnasmäe Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku veebisait, 23. mai 2019. Sulev Oll, Alo Lõhmus. Elu ühes päevas: Teet Hanschmidt Eesti Ekspress, 2. märts 2006 Helo Talva. Kardemoni linna röövel, kellest sai Järva praost Õhtuleht, 16. detsember 2014 Liina Raudvassar. Teet Hanschmidt: mulle meeldib ikka naerda ja nalja teha Eesti Kirik, 17. juuni 2015 Priit Pullerits, Margus Ansu. Teet Hanschmidt: kui sõnad võiksid tappa, küll oleks palju laipu! Postimees, 24. detsember 2016 Liina Raudvassar. Ka tõsistest asjadest muhedalt, läbi naeru Eesti Kirik, 7. juuni 2019
Yukihiro Notsu

Yukihiro Notsu (jaapani 野津如弘 Notsu Yukihiro; sündinud 1977 Sendais) on jaapani dirigent, kes on tegutsenud ka Soomes ja Rumeenias. Yukihiro Notsu on lõpetanud Tōkyō Riikliku Kaunite Kunstide Ülikooli. Sibeliuse Akadeemias õppis ta Leif Segerstami ja Jorma Panula käe all. Yukihiro Notsu on juhatanud ka Soome Raadio orkestrit, Kuopio Sümfooniaorkestrit ja Rumeenias tegutsevat Transilvaania Kammerorkestrit. Ta on võtnud Neeme Järvilt meistriklasse. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. september 2011. Vaadatud 19. augustil 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Järvi jaapanlasest õpilane dirigeerib JAFF-il, Kultuuripealinn, 15. aprill 2011
Ida Politsei Spordiklubi

MTÜ Ida Politsei Spordiklubi on 17. veebruaril 2006 loodud spordiklubi, mis tegeleb spordi populariseerimisega politseiametnike, politsei pensionäride, nende pereliikmete ja kolmandate isikute seas. Spordiklubi liikmed on edukalt võistelnud Ida Prefektuuri rivistuses nii riigisisestel kui ka rahvusvahelistel võistlustel.[viide?] Partnerite ja sponsorite abiga soetab spordiklubi vajalikku spordiinventari, võistlusdresse ning finantseerib sportlaste lähetusi Eestis kui ka väljaspool Eestit. Arendatavateks spordialadeks on jalgpall, korvpall ja enesekaitse. Spordiklubi koduleht
Himeka

Catherine St-Onge (tuntud esinejanime Himeka järgi; sündinud 20. juulil 1981 Québecis) on Kanada päritolu laulja, kes 2008. aastast tegutseb Jaapanis. Esinejanimi Himeka on võetud ühe ta enda kirjutatud loo tegelase järgi. Koduleht
Labõtnangi

Labõtnangi on linn Venemaal Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas. Linn asub Obi ääres Salehardi vastaskaldal. Aastal 2006 elas linnas 39 400, aastal 2009 42 500 ja aastal 2010 43 500 inimest. Nimi tuleneb handi sõnadest lapõt 'seitse' ja nangk 'lehis'. 19. sajandi algul tekkis hantide asula Labõtnangi. 1932. aastal tekkis kolhoos, 1948. aastal ka raudteejaam. Aastal 1952 sai Labõtnangi aleviks, aastal 1975 aga linnaks. Q126719912  Labõtnangi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Labõtnangi koduleht Mediazona. Videosalvestised Videosalvestised (16.–17. veebruar 2024; 2:43) arvatavalt Aleksei Navalnõi surnukeha transportiva konvoi liikumisest Labõtnangist üle Obi Salehardi. Rai News 24, 20. veebruar 2024
Armaada

Armaada (hispaania keeles armada) on suur sõjalaevastik. Piltlikult võidakse armaadaks nimetada ka suurt hulka muid sõjamasinaid. Võitmatu armaada
Faneriitne struktuur

Faneriitne struktuur on tardkivimi struktuur, mille korral on teda moodustavad mineraaliterad palja silmaga eristatavad. Faneriitne struktuur on omane süvakivimeile, sest maakoores aeglaselt tardudes on kristallidel olnud aega suuremaks kasvada. Faneriitsele struktuurile vastandub afaniitne, mille korral on kristallid nii väiksed, et palja silmaga pole võimalik neid eristada. Tüüpiline faneriitne kivim on graniit.
Rein Kilkson

Rein Kilkson (1. augustil 1927 Tartu – 31. oktoober 2011 Nanjing) oli väliseesti biofüüsik, bioloogiateoreetik ja viroloog. Ta lõpetas 1947. aastal Göttingeni Eesti Gümnaasiumi ja seejärel õppis Göttingeni Ülikoolis. 1949 läks ta USAsse, kus 1953 lõpetas Yale'i ülikooli ja kaitses samas doktoriväitekirja 1956. Ta töötas aastatel 1970–1999 Arizona Ülikoolis füüsika ja mikrobioloogia professorina. Kilkson, Rein 1964. Biological structure. Proceedings of National Academy of Sciences of the USA 51(4): 543–550. Tema isa oli Ernst Kilkson, ema Salme, ja vend keemik Henn Kilkson (1930–2019). TLÜAR väliseesti isikud
Ele Millistfer

Ele Millistfer (sündinud 19. augustil 1982) on eesti muusikalilaulja ja lauluõpetaja. Ta on osalenud muusikalides „Miss Saigon”, „Oliver” (Nancy), „Rent” (Mimi), „Draakon” (Elsa). Ta on mänginud Sheela rolli muusikalis „Hair” rahvusvahelistes truppides Saksamaal, Taanis ja Rootsis. Kõige enam on Millistfer olnud seotud muusikaliga „Hüljatud”, mille kolmes eri lavastuses on ta mänginud nii Eponine'i kui ka Fantine'i (lavastused Eestis Tallinna linnahallis ja Vanemuises ning Soomes Tampere linnateatris). Eponine'i rolliga oli ta 2002. aastal nomineeritud Eesti Teatriliidu aastapreemiale, kuid ei võitnud. Esimene peaosa, Donna Sheridan, oli Elle Millistferil Vanemuise teatris etendunud muusikalis „Mamma mia!“. Vanemuises osales ta ka muusikalides „Kaunitar ja koletis” ning "Nunnad hoos". Ta on laulnud festivalidel Jazzkaar, Pärnu Jazz, Pori Jazz jm ning avaldanud sooloplaadi. Millistfer on lauluõpetaja Suure-Jaani Muusikastuudios, juhendab Pilistvere koguduse Noorteansamblit ning E STuudio noortekoori. Tema abikaasa on vabakutseline lavastaja, näitleja, kirjanik ja kujundaja Ain Saviauk. Ele Millistferi vend on ooperilaulja Lauri Vasar. Anne Adams. Muusikud muusikast: Ele Millistfer. Kitarr.ee, 08.06.2019. Ele Millistfer – "On My Own" (Eponine muusikalis "Hüljatud") Youtube'is
FAO mulla klassifikatsioon

FAO mulla klassifikatsioon (nn World Soil Classification – Maailma mulla klassifikatsioon) on riigiülene mulla klassifikatsioon, mille lõi ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon (FAO). Selle klassifikatsiooni aluseks oli võetud mulla tekkemisprotsessid ja nende side mullatekketeguritega. Esimest korda oli see ilmunud 1974. aastal UNESCO Maailma muldade kaardi (UNESCO Soil Map of the World) mõõtkavas 1: 5 000 000 000 kujul. Mitmed muldade nimed, mis oli kasutatud selles klassifikatsioonis, on tuntud paljudes riikides samas tähenduses. Kõik mullad oli jaotud 26 mullaklassiks. FAO mulla klassifikatsioon oli väga lihtne süsteem, mille järgi mullatüüpide suurimat osa võib määrata uurimuste looduses põhjal. 1998. aastal asendati seda mullaressursside määratlemise baasi (World Reference Base for Soil Resources ehk lühendatult WRB) klassifikatsiooniga. Acrisols Andosols Arenosols Cambisols Chernozems Ferralsols Fluvisols Gleysols Greyzems Gypsisols Histosols Kastanozems Lithosols Luvisols Nitosols Phaeozems Planosols Podzols Podzoluvisols Rankers Regosols Rendzinas Solonchaks Solonetz Vertisols Yermosols Eesti mullastik USDA mulla klassifikatsioon Mullatüüp Maailma mullakaart, kus on kasutanud FAO mulla klassifikatsioon
Raivo Mets

Raivo Mets (sündinud 8. aprillil 1956 Keilas) on eesti näitleja. Ta lõpetas aastal 1974 Aseri Keskkooli, aastal 1978 näitejuhtimise erialal Tallinna Pedagoogilise Instituudi ja aastal 1986 Vanalinnastuudio õppestuudio. Ta mänginud aastatel 1986–1988 ja 1991–2004 Vanalinnastuudios, seejärel vabakutseline. Aastatel 1988–1991 oli ta Pirita lillekasvatuse näidissovhoosi klubijuht. Aastail 1998–2000 osales ta Kanal 2 eetris olnud huumorisaates "Wigla show". "Mets, Raivo - Eesti Entsüklopeedia". Eesti Teatriliit. Vaadatud 16. veebruaril 2024. Raivo Mets andmebaasis IMDb
Mullaressursside määratlemise baas

Mullaressursside määratlemise baas (World Reference Base for Soil Resources, lühend WRB) on rahvusvaheline mulla klassifikatsioon, mis loodi Rahvusvahelise Mullateaduse Seltsi (International Union of Soil Science) juhendamisel ja millega 1998. aastal vahetati välja FAO mulla klassifikatsioon. Selle klassifikatsiooni loomise eesmärk oli luua alus riikide mullaressursside korrelatsioonide leidmiseks. Seda uuendati 2022. aastal. Mullaressursside määratlemise baasi eesmärk ei ole riiklike mulla klassifikatsioonide väljavahetamine, vaid see annab võimaluse neid klassifikatsioone omavahel võrrelda ja korrelatsiooni leida. IUSS Working Group WRB: World Reference Base for Soil Resources, fourth edition. International Union of Soil Sciences, Vienna 2022, ISBN 979-8-9862451-1-9. ([1]). M. Switoniak et al.: Illustrated Handbook of WRB Soil Classification. Wroclaw 2022, ISBN 078-83-7717-386-2. ([2]). W. Zech, P. Schad, G. Hintermaier-Erhard: Soils of the World. Springer, Berlin 2022. ISBN 978-3-540-30460-9. W.E.H. Blum, P. Schad, S. Nortcliff: Essentials of Soil Science. Soil formation, functions, use and classification (World Reference Base, WRB). Borntraeger Science Publishers, Stuttgart 2018. ISBN 978-3-443-01090-4. H.-P. Blume, P. Schad: 90 Years of Soil Classification of the IUSS. IUSS Bulletin 126, 38-45, 2015 ([3]). P. Schad: World Reference Base for Soil Resources - Its fourth edition and its history. In: Journal of Plant Nutrition and Soil Science 186, 2023, 151–163. doi: 10.1002/jpln.202200417 ([4]). WRB 2022 WRB koduleht
Linnu tänav (Tartu)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Linnu tänav on tänav Tartus Tammelinnas. Tänav algab umbtänavana (täpsemalt vaid jalakäijatele läbitava teega Soinaste tänavalt), ristub Lemmatsi tänava ja Tamme puiesteega ning lõpeb Vaarika tänaval, olles seejuures 820 m pikkune.
Tempa–Suuresadama tee

Tempa–Suuresadama tee (registrinumbriga 12104) on kõrvalmaantee Hiiumaa vallas. Tee pikkus on 6,6 km. Tee saab alguse Tempa külas Heltermaa–Kärdla–Luidja maanteel, kulgeb läbi Hellamaa, Kuri ja Sääre küla ja lõpeb Suursadamas.
Partsi–Kuri tee

Partsi–Kuri tee (registrinumbriga 12106) on kõrvalmaantee Hiiumaa vallas. Tee pikkus on 3,0 km. Tee saab alguse Partsi külas Heltermaa–Kärdla–Luidja maanteel, kulgeb läbi Sääre küla ja lõpeb Tempa–Suuresadama teel Kuri külas.
Kitwe

Kitwe (ka Kitwe-Nkana) on linn Sambias Copperbelti provintsis Kongo DV piiri lähedal. Kitwe asub Kafue jõe kaldal. Kitwe on Sambia suuruselt teine linn ning oluline tööstus- ja kaubanduskeskus. 2010. aastal elas linnas World Gazetteeri arvutuse järgi 527 793 inimest. Piirkonnas on rikkalikud vasemaagi leiukohad. Kitwe asutati 1936. aastal Cecil Rhodesi rajatava raudteeliini äärde tollase kaevanduslinna Nkana lähedale. Hiljem hakkas Kitwe kiiresti kasvama ja neelas Nkana alla. Linnas tegutseb Copperbelti ülikool. Zambia: largest cities and towns and statistics of their population
Kukka maastikukaitseala

Kukka maastikukaitseala on maastikukaitseala Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Kaitse-eeskirja ja välispiiri kinnitamine. (Riigi Teataja)
Manuel Inocêncio Sousa

Manuel Inocêncio Sousa (sündinud 22. juunil 1951 Mindelos) on Roheneemesaarte poliitik. Ta on hariduselt insener. Manuel Inocêncio Sousa kuulub Cabo Verde Sõltumatuse Aafrika Parteisse. Aastatel 1991–2001 oli ta parlamendi liige. Aastatel 2001–2002 oli ta Roheneemesaarte välisminister ning alates 2002. aastast on olnud infrastruktuuri ja transpordiminister. 2011. aasta presidendivalimiste esimeses voorus 7. augustil 2011 sai ta 33,3% häältest ning oli 21. augustil teises voorus vastamisi enim hääli (37,4%) saanud opositsiooni kandidaadi Jorge Carlos Fonsecaga. Presidendiks valiti Fonseca. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 20. augustil 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Mindelo

Mindelo on linn Roheneemesaartel São Vicente saare põhjarannikul. Mindelo asub Mindelo lahe kaldal ning on ümbritsetud mägedest. See on pealinna Praia järel Roheneemesaarte suuruselt teine linn. Linnas elas 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 76 140 inimest. Mindelos elab 92,6 protsenti São Vicente saare elanikest. Mindelo on ajalooliselt olnud oluline sadamalinn ja telegraafside vahejaam. Tänapäeval peetakse Mindelot Roheneemesaarte kultuuripealinnaks. Cape Verde. GeoHive, vaadatud 15.06.2016.  Mindelo – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Linnu tänav

Linnu tänava nime kannavad tänavad mitmes asulas: Linnu tänav Kõrvekülas Linnu tänav Pajustis Linnu tänav Põltsamaal Linnu tänav Sadalas Linnu tänav Tartus Linnu tänav Türil Linnu tänav Viljandis Linnu tänav Võrus Linnu tee