laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Termopoolhaagis

Termopoolhaagis (inglise keeles thermo semi-trailer) kujutab endast soojusisolatsiooniga seinte ja laega poolhaagist, millel on termokontrollitavate veoste vedamiseks jahutus- kui ka soojendusseade. Agregaadi generaatorit käitab neljasilindriline diiselmootor, generaator toodab elektrivoolu nii jahutus- kui ka soojendusseadmele. Termopoolhaagise koormaruumis on võimalik saavutada temperatuurirežiime vahemikus +20 kuni -250 C. Termopoolhaagis võib olla tagant- või külglaetav, ühe või kahe kambri ja termoseadmega, ühe- või kahekorruseline. Valmistatakse ka termopoolhaagiseid, mille koormaruumi saab jaotada ristisuunas teisaldatava vaheseinaga kaheks erinevaks tsooniks. Eesmine osa on madalama ja tagumine osa veidi kõrgema temperatuuriga. Tagamaks külma õhu liikumist tagaossa, paiknevad lae all enamasti kolm õhukanalit, mille pikkus on muudetav. Loomarümpade veoks võib tellida poolhaagise, mille lakke on kinnitatud paralleelsed siinid lukustatavate riputuskonksudega. Kui jahutatud kauba veol piisab poolhaagise 45 mm seinapaksusest, siis külmutatud kaupa vedavate poolhaagiste seinte paksus koos isolatsiooniga on tavapäraselt 60 mm. Laepaneelide paksus on tavaliselt mõlemal juhul 85 mm. Termokontrollitavate vedude poolhaagise kandevõime on tavapäraselt 27,0t. Kuna termotreileritele kehtivad kõrged sanitaar- ja hügieeninõuded, on nende seinad ja põrand kergesti pestavad. Termopoolhaagised on varustatud 380 V kolmefaasilise pinge pistikupesadega, mida vajatakse termoagregaatide varustamiseks elektrienergiaga nende töötamisel pistikupesadega parkimiskohtades. Transport ja transporditehnoloogiad. 2020. ISBN 9789916960035.
Altlichtenwarth

Altlichtenwarth on vald (Gemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Mistelbachi ringkonnas. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Ketūnai

Ketūnai (žemaidi Ketūnā) on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Šerkšnėnai vallas. Ketūnai asub Šerkšnė jõe kaldal. Küla nimi tuleneb sõnast kesti või kentėti, mis tähendab kannatamist. Räägitakse, et sealse mõisa omanikud olid silma paistnud erakordse julmusega. Küla on esmamainitud 1540. aastal ja seejärel 1568. aastal (Kietuny). 1600. aastast pärineb Ketūnai mõisa inventariraamat. Aastal 1860 püstitati külla kabel, mis oli Seda kiriku abikirikuks. Aastal 1930 sündis külas Leedu kirjanik ja poliitik Algirdas Pocius. Kuni teise maailmasõjani oli külas ka vanausuliste kogukond, kellel oli oma kalmistu. Aastal 1900 avati mõisa juures kool, kus õppetöö toimus vene keeles. Aastal 1954 avati külas sidejaoskond. Aastal 1978 suleti sealne kool hoone avariilise seisukorra tõttu ja õppetöö viidi üle Plinkšese kooli. Ka postkontor suleti 1970. aastatel. Muinsuskaitse all on Hiiuhaudade nime all tuntud muinaskalmed. Ka on kaitse all Ketūnai vana kalmistu. Osaliselt jäävad külla Kalniškiai küla piiril asuvad Kalniškiai muinaskalmed ehk Antanavičiuste kruusaauk. Ühe majapidamise juures asub lohuga kivi, mida kutsutakse püha vee kiviks. Kivi pärineb kalmistult, vana kabeli varemete juurest. Šerkšnė jõe ääres asub Malonė lohk, mis on nime saanud maaomaniku järgi. Rahvasuu räägib, et seal asunud varem kalvinistide kirik, ka olevat see endine kõrtsiase. Pašerkšniaisse viiva tee ääres asub suur kivi, mis asuvat maa alla vajunud mõisa kohal. Öösiti võivat kivi juures kohata väikest valgeis rõivais last, ka istuvat keegi öösiti kivil, parandades saapaid. Vanarahval oli kombeks kivi juurde münte jätta. Küla põllul asus "jälgedega" kivi, mis aga maeti maaparandustööde käigus teiste kivide alla. Dėl Mažeikių rajono savivaldybės gyvenamųjų vietovių nustatymo, pavadinimų suteikimo, gyvenamųjų vietovių panaikinimo, teritorijų ribų nustatymo ir pakeitimo Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2021 metų gyventojų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2022. Žemaitis. - 1925. - Nr. 8. - Lk. 2. Senkapiai, vad. Milžinkapiu Ketūnų senosios kapinės Kalniškių kapinynas, vad. Antanavičiaus žvyrduobe Vaitkevičius V. Senosios Lietuvos šventvietės. Žemaitija, Vilnius 1998, 169-170 lk. Küla Mažeikiai piirkonna entsüklopeedias
Raahe linn

Raahe on linn Soomes Põhja-Pohjanmaa maakonnas. Asub 77 km Oulust lõunas Põhjalahe kaldal. Linna asutas 1649. aastal Per Brahe. Linna algne nimi oli Salo. Raahel asub Rautaruukki Oyj terasetehas. Linnaga on halduslikult liidetud Saloineni, Pattijoki ja Vihanti vald. Sõprusvald Eestis on Kullamaa vald. Population growth biggest in nearly 70 years  Raahe linn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Raahe koduleht
Peregrine Mission One

Peregrine Mission One oli ebaõnnestunud Ameerika Ühendriikide Kuu maanduri missioon. Maanduri nimega Peregrine ehitas Astrobotic Technology ja selle pardal olid NASA ja DLRi uurimisseadmed ning mitmed ajakapslid. Peregrine Mission One startis United Launch Alliance'i raketi Vulcan Centaur esmalennuga 8. jaanuaril 2024. Missiooni eesmärgiks oli maandada Kuule esimene Ameerika Ühendriikides ehitatud Kuu maandur pärast Apollo programmi mehitatud kuumoodulit. Viimane Apollo kuumoodul oli Kuule maandunud 1972. aastal. Vahetult pärast kanderaketist eraldumist, tekkis maanduril kütuseleke, mis välistas Kuule maandumise. Pärast kuut päeva Maa orbiidil suunati maandur tagasi Maa atmosfääri, kus see 18. jaanuaril Vaikse ookeani kohal ära põles. Eduka missiooni korral oleks maandur Kuule maandunud 23. veebruaril 2024. "Vulcan Centaur launches Peregrine lunar lander on inaugural mission". Space News. Vaadatud 21. jaanuaril 2024. "NASA Science, Astrobotic Peregrine Mission One Concludes". NASA. Vaadatud 21. jaanuaril 2024.
Milan Nenadić

Milan Nenadić (12. august 1943 – 16. jaanuar 2024) oli serbia rahvusest endise Jugoslaavia maadleja. Ta võitis 1972. aasta suveolümpiamängudel Kreeka-Rooma maadluses kaalukategoorias kuni 82 kg pronksmedali. Milan Nenadić veebisaidil Olympedia (inglise)
Püha Olga teenetemärk

Püha Olga teenetemärk (vene keeles Знак отличия Святой Равноапостольной княгини Ольги) oli Venemaa keisririigi teenetemärk aastatel 1913–1917. See asutati 6. märtsil (vkj 21. veebruaril) 1913. aastal Venemaa keisri Nikolai II käsul Romanovite dünastia 300. aastapäeva puhul. Seda määrati eriautasuks ainult naistele, "arvestades naiste teeneid avaliku ja ühiskondliku teenistuse eri areenidel, samuti töid ja tegusid nende naabrite heaks". Seda anti välja ainult üks kord enne kui Vene revolutsioon monarhia kukutas. Autasu loodi Romanovite dünastia kolmesajandaks aastapäevaks 1913. aastal; hiljem nimetati see püha Olga auks, kes kuulutas Kiievi-Vene elanikele esmakordselt kristlust. See kiideti ametlikult heaks alles 11. juulil 1915. aastal. Autasule kavatseti kirjutada Romanovite dünastia aastapäeva kuupäev ja aastad "21. veebruar, 1613–1913". Sellel oli kolm klassi: Esimene klass – kuldse ja helesinise emailiga Bütsantsi rist, mida kanti valge lehvi külge riputatuna vasakul õlal. Teine klass – hõbedase ja helesinise emailiga Bütsantsi rist, mida kanti valge lehvi külge riputatuna vasakul õlal. Kolmas klass – väiksem, lihtne hõbedane Bütsantsi rist, mida kanti valge lehvi külge riputatuna vasakul õlal. Kavandi kohaselt pidi seda välja antama kaks korda aastas: 23. aprillil (keisrinna Aleksandra Fjodorovna sünnipäeval) ja 14. novembril (leskkeisrinna Maria Fjodorovna sünnipäeval). Autasu kehtestamise regulatsioonid ja bürokraatlikud viivitused viisid selleni, et seda anti välja ainult üks kord (teine klass), I maailmasõja ajal. Kavaleriks oli Vera Nikolajevna Panajeva, kolonel Arkadi Aleksandrovitš Panajevi (1822–1889) lesk, kes oli sõjas kaotanud kolm poega. Ta sai eluaegset pensioni (3000 rubla). Ta suri 1923. aastal. Kuigi märgi nime on tõlgitud kui "Püha Olga orden" (Орден Святой Ольги), ei antud sellele seda nime, selle asemel kandis see ametlikku nime "Püha Vürstinna Olga teenetemärk" (Знак отличия Святой Равноапостольной Княгини Ольги). Praegu annab Moskva patriarhaat naiste teenetemärgina Püha Olga, apostlitega võrdse ordenit. Selle ordeni esimest klassi antakse ainult naistele, kes on riigipead. Esimese naisena pälvis autasu selles klassis Läti president Vaira Vīķe-Freiberga. Ukraina asutas 1997. aastal Vürstinna Olha ordeni. Kreeka kuningriik andis samuti välja Püha Olga ja Püha Sofia ordenit (neljas klassis). Püha Katariina orden Olga orden (Württemberg) Dumin, Stanislaw. "Order of St. Olga". Vaadatud 4. augustil 2013. Лозовский Е.В. Награды Романовского юбилея (Награды, учреждённые к 300-летию Дома Романовых в 1913 г.) (vene). medalirus.ru. Vaadatud 5. veebruaril 2015. Alamy
Martin Vilismäe

Martin Vilismäe (sündinud 4. augustil 1989) on eesti orienteeruja ja kergejõustiklane (jooksja). 2014. aastal lõpetas ta Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskonna tööstus- ja tsiviilehituse eriala magistriõppe ja sai tehnikateaduste magistri kraadi. Eesti meistrivõistlustel kergejõustikus on ta võitnud Sparta Spordiseltsi võistkonnas 2018. aastal pronksi ekidenis ja 2022. aastal hõbeda 4 × 1500 meetri teatejooksus. Eesti meistrivõistlustel orienteerumisjooksus on ta võitnud segateatesprindis SK Saue Tammed võistkonnas 2023. aastal pronksi. Rogaini Euroopa meistrivõistlustel on ta võitnud meesvõistkondade arvestuses koos Mehis Muruga 2021. aastal Eestis Otepääl pronksi, 2023. aastal Soomes Pöytyäl hõbeda ja 2024. aastal Eestis Missos pronksi. World Athletics. Martin Vilismäe Tallinna Tehnikaülikool. Lõpetajad suvi 2014 Sport24. Martin Vilismäe sporditulemused Eestlased korraldasid kodusel rogaini EM-il auhinnalaua suurpuhastuse. ERR Sport, 5.09.2021 Mehis Muru võitis rogaini EMil hõbemedali. Järva Teataja, 13. september 2023 Tammemäe ja Linnus tõestasid kodusel EM-il taaskord klassi. ERR Sport, 18.08.2024
Maret Kolsar

Maret Kolsar (neiupõlvenimega Maret Tuha; 17. jaanuar 1937 – 12. oktoober 2022) oli muusikapedagoog, dirigent ja laulukirjutaja, Põlvamaa kultuurielu edendaja. Maret Kolsar sündis Jõgevamaal Pala vallas. Ta õppis kõigepealt Assikvere algkoolis, Pala Mittetäielikus Keskkoolis ja Tartu 3. Keskkoolis. Aastatel 1955–1961 õppis ta Tartu Muusikakoolis koorijuhtimist. Juba Tartu 3. keskkooli õpilasena moodustas ta kaasõpilastest ansambli, kirjutas ise lugusid ja esines koolipidudel. Et ta ise veel nooti ei tundnud, aitas omaloomingu kirjapanekul teda laulmisõpetaja Elga Kliimand. Kliimandi toel ja soovitusel esitas Maret oma laulu "Emale" Heliloojate Liidule, kus teda kuulasid üle Juhan Simm ja Valdeko Viru. Juhan Simm olevat surunud kätt ja soovitanud muusika loomisega edasi tegeleda. Samuti asutas ta kodukülas segakoori. Muusikakooli naastes sai Maret koorijuhiks Tartu Peetri kirikusse, kus ta töötas aastatel 1958–1961. Aastal 1961 oli Maret Tartu Ülikooli naiskoori kontsertmeister. Samal aastal lõpetas ta ka muusikakooli ja läks Põlvasse kultuurimaja kunstiliseks juhiks, kus ta hakkas dirigeerima meeskoori ja moodustas uued mees-, nais- ja segaansamblid. Kolsar oli aastaid ka naiskoori Mai abidirigent: 1961. ja 1971. aastal Regina Sokka, 2003.–2004. aastal Külli Lokko ja 2004.–2006. aastal Saidi Tammeoru kõrval. Pärast pere loomist töötas Maret Kolsar 1972. aastast Põlva Lastemuusikakoolis üldklaveri- ja saateklassi õpetajana, Põlva Keskkoolis muusikaõpetajana ning juhatas ka kultuurimaja muusikakollektiive (mudilas-, laste-, poiste-, nais-, mees- ja segakoori, laulu- ja instrumentaalansambleid). Maakonna laulupidudel dirigeeris ta ühendkoore. Ta on viinud muusikateele nii mõnegi praeguse tuntud muusiku, näiteks endise Vanemuise ooperisolisti Tõnu Kattai. Maret Kolsar on loonud laule kooridele ja ansamblitele ning teinud lauluseadeid, ka on ta kirjutanud enamiku oma laulude sõnad. Põlvas on tuntuks saanud laul "Tule ikka Põlvasse". Tema jõululaul "Põhjala talveöö" on jõudnud ka Tallinna kooride repertuaari. "Jalgratastel" 1951 "Emale" 1953 "Esimese koolipäeva hommikul" 1977 "Kooli lõpetajale" 1978 "Suvi, suvi" "Mõeldes pojale" "Seltsi valss" "Kus küll..." "Vaid ainus hekt" "Suve lõpul" Rinnamärk "Haridustöö eesrindlane" 2010 – Jakob Hurda rahvuskultuuri auhinna laureaat Paide, K. (2010). Muusikapedagoog ja koorijuht Maret Kolsar. Uurimistöö. Tartu Ülikool, sotsiaal- ja haridusteaduskond, haridusteaduste instituut.
Karvtutik

Karvtutik (Orthotrichum diaphanum) on samblaliik tutikuliste sugukonnas. See kasvab tihedate hallikate kuni 1 cm kõrguste padjanditena. Lehed lai-lantsetja või munaja alusega, ahenevad ühtlaselt ja lõpevad tipus pika hüaliinse, hambulise karvaga. Leheserv alusest peaaegu tipuni allapoole käändunud, tipus veidi saagjas. Rakud veidi paksenenud või peaaegu paksenemata kestadega, siledad, harvem ebaselgelt näsalised. Ühekojaline. Eoskupraid üsna harva. Kupar periheetsi-lehtede varjus, silinderjas, helekollane, ebaselgete pikitriipudega, kuivalt sile või veidi vaoline. Õhulõhed sukeldunud, laia avaga. Suuääris kaheli. Välishambaid 16, lantsetjad ja näsalised, sisehambad 16 näsalise rips-mena. Tanu paljas või hõredalt karvane. Eosed 16-18 µm, näsalised, valmivad kevadel või varasuvel. Vegetatiivne paljunemine pulgakujuliste või ovaalsete sigikehade abil, mis võivad vahel haruneda. Üksikute puude tüvedel, kividel. Väga haruldane, Põhja-Eestis. Kasvab kuni 1 cm kõrguste kitsaste püstiste võrsete väikeste kimpudena, tavaliselt rohkete kapslitega. Lehed on 2,5–4 mm pikad ja kapslid 1,5 mm pikad. Küpsed kapslid on kaetud karvutu helerohelise kaliptraga, küpsed kapslid on aga helepruunid ning vanad ja kuivad veidi kortsulised. 16 helepruuni välist peristoomi hammast peegelduvad kuivades. Karvtutik on tuntud Põhja- ja Lõuna-Ameerikast, Euroopast, Aasia parasvöötme lääneosast, Makaroneesiast, Hawaiilt ning Põhja-, Ida- ja Lõuna-Aafrikast. Flora piirkonnas kogutakse seda liiki kõige sagedamini idaosa vabariigis ning Kapi ida-, kesk-, lõuna-, edela- ja loodepiirkonnas, kuid see on tuntud ka KwaZulu-Natalist ja Lõuna-Transvaali piirkonnast. Segadus teiste Orthotrichumi liikidega on valge lehe tipu tõttu ebatõenäoline. Enamikul teistel karvaotsaga sammaldel on kapslid suhteliselt pikad, nii et segiajamine on tõenäoline ainult Schistidiumi liikidega. Need on tavaliselt kõrgemad, hargnenud, hargnenud taimed, millel on väike kaliptra, mis vaevalt kapslit katab, ja punased või oranžid peristoomhambad. Orthotrichum pallens Brid. — kahkjas tutik Orthotrichum speciosum Nees — tüvetutik Orthotrichum rupestre Schwaerg. — kaljututik Orthotrichum anomalum Hedw. – kivitutik Ingerpuu, Nele (1998). Eesti sammalde määraja. Tartu. Lk 62. "Orthotrichum diaphanum : karvtutik". elurikkus.ee. Vaadatud 21. jaanuaril 2024. "Orthotrichum diaphanum". British Bryological Society (Briti inglise). Vaadatud 22. jaanuaril 2024. Halpin, Claire. Journal of Bryology (inglise). Lk 654. Le Roux, Marianne. "e-Flora of South Africa".
Poolakad

Poolakad (endanimetus Polacy) on lääneslaavi rahvas Euroopas. Nad räägivad poola keelt. Suurem osa poolakatest on katoliiklased. Maailmas elab umbes 50 miljonit poolakat. Poola 38,5 miljonist elanikust moodustavad nad 98,7%. Suuremad poolakate kogukonnad elavad veel Ameerika Ühendriikides, Brasiilias, Kanadas, Suurbritannias, Valgevenes, Saksamaal, Leedus ja Iirimaal. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 1664 poolakat, neist Tallinnas 768. Päring Statistikaameti andmebaasist http://www.stat.gov.pl/cps/rde/xbcr/gus/Przynaleznosc_narodowo-etniczna_w_2011_NSP.pdf "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. mai 2019. Vaadatud 13. veebruaril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.destatis.de/DE/PresseService/Presse/Pressemitteilungen/2010/07/PD10_248_122.html https://www.msz.gov.pl/resource/90f1454c-8ac1-439a-9e5f-ac2ca6a0f013 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. mai 2008. Vaadatud 13. veebruaril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. oktoober 2006. Vaadatud 13. veebruaril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.wspolnota-polska.org.pl/index.php?id=pwko "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 19. oktoober 2013. Vaadatud 13. veebruaril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. mai 2010. Vaadatud 13. veebruaril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://pl.wikipedia.org/wiki/Polacy#cite_note-16 "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 29. veebruar 2020. Vaadatud 13. veebruaril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. august 2010. Vaadatud 13. veebruaril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://pl.wikipedia.org/wiki/Polacy#cite_note-19 http://www.cso.ie/en/media/csoie/census/documents/census2011pdr/Pdf%207%20Tables.pdf http://www.polonia.se/[alaline kõdulink] http://www.ssb.no/en/innvbef/
Jack Robinson

Jack Robinson (sündinud 1. septembril 1993 Warringtonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Sheffield United. Ta alustas klubikarjääri Liverpoolis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2002. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 9. mail 2010 Inglismaa kõrgliigamängus Hull City vastu. 16 aasta ja 250 päeva vanuselt sai ta Liverpooli kõige nooremaks debütandiks. Kaks aastat hiljem tegi Robinsonist Liverpooli särgis veel nooremana debüüdi Jerome Sinclair. Pärast seda sai Robinson järgmise kolme hooaja jooksul Liverpooli meeskonnas kirja veel vaid kümme mängu, millest kaks Inglismaa kõrgliigas. Hooaja 2012/13 teises pooles oli ta laenul Inglismaa esiliigaklubis Wolverhampton Wanderers ja hooajal 2013/14 samuti esiliigas mängivas klubis Blackpool. 2014. aasta augustis sõlmis ta lepingu Queens Park Rangersiga, kuid läks seejärel kohe üheks hooajaks laenule Inglismaa esiliigaklubisse Huddersfield Town. Vigastuste tõttu sai Robinson Queen Park Rangersist lõpuks püsivalt mänguaega alles hooajal 2017/18. 2018. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Nottingham Forest. 2020. aasta jaanuaris siirdus ta Sheffield Unitedi. Aastatel 2008–2014 mängis Robinson Inglismaa noortekoondistes. "Who is Jack Robinson?". Liverpool F.C. 9. mai 2010. Originaali arhiivikoopia seisuga 29. august 2011. Sanghera, Mandeep (26. september 2012). "West Brom 1–2 Liverpool". BBC Sport. Vaadatud 11. septembril 2023. "Robinson agrees Nottingham Forest switch. Nottingham Forest FC. 30.6.2018. Vaadatud 22.1.2024 "Wilder finally gets his man". 21. jaanuar 2020.  Jack Robinson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Jack Robinson Sheffield United FC kodulehel
Daciai

Daciai (žemaidi Dacē) on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Šerkšnėnai vallas. Küla nimi tuleneb isikunimest Dacys. Dėl Mažeikių rajono savivaldybės gyvenamųjų vietovių nustatymo, pavadinimų suteikimo, gyvenamųjų vietovių panaikinimo, teritorijų ribų nustatymo ir pakeitimo Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2011 metų gyventojų ir būstų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2013. Küla Mažeikiai piirkonna entsüklopeedias
Kalniškiai

Kalniškiai (žemaidi Kalnėškē) on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Šerkšnėnai vallas. Osaliselt ulatub külla Natura 2000 ala Plinkšėse mets, ka jääb sinna osaliselt Plinkšėse biosfääri polügoon. Küla nimi tuleneb mitmusevormis sõnast kalnas, mis tähendab mäge. Tõenäoliselt on põhjuseks see, et enne maaparandustöid oli piirkonnas palju künkaid. Osaliselt jäävad külla Ketūnai küla piiril asuvad Kalniškiai muinaskalmed ehk Antanavičiuste kruusaauk. Dėl Mažeikių rajono savivaldybės gyvenamųjų vietovių nustatymo, pavadinimų suteikimo, gyvenamųjų vietovių panaikinimo, teritorijų ribų nustatymo ir pakeitimo Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2021 metų gyventojų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2022. https://www.geoportal.lt/map/ Kalniškių kapinynas, vad. Antanavičiaus žvyrduobe Küla Mažeikiai piirkonna entsüklopeedias
Plinkšės

Plinkšės (žemaidi Plinkšē) on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Šerkšnėnai vallas. Plinkšės asub merepinnast 130 meetri kõrgusel Plinkšėse järve kaldal. Osaliselt ulatuvad külla Natura 2000 alad Plinkšėse ümbruskond ja Plinkšėse mets, ka jääb sinna osaliselt Plinkšėse biosfääri polügoon. Osa külast jääb Plinkšėse maastikukaitsealale. Külas on postkontor ja raamatukogu. Muinsuskaitse all on Plinkšėse mõisa hoonetekompleks, sealhulgas talli varemed, suur ja väike kontorihoone, häärber, meierei, park, jääkelder ja Konstantin Broel-Plateri haud. Küla läks aastal 1717 Kuršėnai mõisa valdusesse. XIII sajandi alguses oli sinna rajatud karjamõis. Aastal 1934 ostis Plinkšėse mõisa Leedu põllumajandusministeerium; sinna rajati põllumajanduskool. Aastal 1955 muudeti see põllumajandustehnikumiks, mis aastal 1977 suleti. 10. juunil 1945 toimus küla juures metsas lahing nõukogude vägede ja metsavendade vahel, kus langes kaheksa metsavenda. Aastal 1980 avati külas kaheksaklassiline kool (hiljem põhikool), mis suleti aastal 2011. Seejärel hakkas koolimajas tegutsema kohalik pensionäride selts. Dėl Mažeikių rajono savivaldybės gyvenamųjų vietovių nustatymo, pavadinimų suteikimo, gyvenamųjų vietovių panaikinimo, teritorijų ribų nustatymo ir pakeitimo Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2021 metų gyventojų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2022. https://www.geoportal.lt/map/ Plinkšių dvaro sodyba Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro informacija, 2006 m. Vietoj pagrindinio ugdymo - globos namai? // Būdas žemaičių. - 2011 - Nr. 23. - Lk. 1, 3. Küla portaalis vietoves.Lt Küla Mažeikiai piirkonna entsüklopeedias
India linnade loend elanike arvude järjekorras

Siin on loetletud India linnad elanike arvude järjekorras. Indias on linnad tihti jagunenud mitme omavalitsuse vahel, seega võib tabelis esineda "linnasid linnades". Tabeli andmed pärinevad 2001. ja 2011. aasta rahvaloendustest. Loendis on linnad suuri tiheasustusega asulaid kaasatud ei ole. Loend põhineb vastavate omavalitsusüksuste, mitte tegelike linnapiirkondade rahvaarvul. Rasvases kirjas on osariikide ja liiduterritooriumite pealinnad. "Provisional Population Totals Urban Agglomerations and Cities" (PDF). Census of India 2011. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 18. aprill 2021. Vaadatud 30. jaanuaril 2016. "City definition by census India". censusindia.gov.in. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. juuni 2007. Vaadatud 26. mail 2014. "A-04 : Towns and urban agglomerations classified by population size class in 2011 with variation between 1901 and 2011 - Class I (population of 100 00 and above)". Office of the Registrar General & Census Commissioner India. Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2023. Vaadatud 4. juulil 2023. Indian Census Office of the Registrar General & Census Commissioner, India (arhiiv)