Visuaallennureeglid

Visuaallennureeglid (ingl visual flight rules, akronüüm VFR) on reeglite kogum, mille alusel piloot juhib õhusõidukit vaadeldava maapinna või horisondi järgi. (väikelennundus, lennusport, lennuvägi jne.) Reisi- ja kommertslennunduses peavad ilmastikutingimused olema paremad kui VFR-lennu miinimumväärtused, mille on sätestanud piirkonna lennundust reguleeriv amet. Visuaallennul juhib piloot lennukit silmsides maastikuga ja nähtava horisondiga, jälgides õhuruumis olevaid teisi lennukeid ja takistusi. Juhul kui ilmastikutingimused on halvemad kui sätestatud visuaallennu miinimumid, on piloodid kohustatud järgima instrumentaallennureegleid (IFR), mille korral juhindutakse peamiselt instrumentidest, mitte ainult nähtavast vaateväljast. Mõningatel juhtudel on võimalik lennujuhtimisüksuselt saada eri-VFR-lennu luba. Euroopa Liidu riikides ning nende riikide registristunnustega õhusõidukitega toimub VFR-lend tingimustes, milles nähtavus ja õhusõiduki kaugus pilvedest on võrdsed või suuremad kui need, mille on sätestanud Rahvusvaheline Tsiviillennunduse Organisatsioon (ICAO). Euroopa Komisjon on kehtestanud rakendusmäärusega nr 923/2012 lennureeglid, sealhulgas visuaallennureeglid, mis kehtivad ka Eestis ning millele on kehtestatud mõned riigisisesed erandid. Tabel on koostatud Lennuliiklusteeninduse AS-i avaldatud "ENR 1.2 VISUAALLENNUREEGLID" põhjal. Visuaallennureeglitest juhinduvatel lendudel võib lennata madalamal kui määratud piirkonnad vaid siis, kui see on vajalik õhkutõusuks või maandumiseks. Tihedalt asustatud piirkondade või inimeste vabaõhukogunemiste kohal ei tohi visuaallennureeglite kohaselt lennata madalamal kui 300 m (1000 jalga) ning seda kõrgeimast takistusest 600 meetri raadiuses. Väljaspool eelmainitud piirkondi ei tohi lennata madalamal kui 150 m (500 jalga) kõrgeimast takistusest 150 meetri raadiuses. VFR-lende tohib sooritada ka öösel, kuid sel juhul ei tohi lennata allpool minimaalset kehtestatud lennukõrgust või mägistel aladel allpool 600 m kõrgeimast takistusest. Visuaallennureeglite järgi ei tohi sooritada lende kõrgemal kui FL 195 (19 500 jalga) ega helikiiruselähedasel või ülehelikiirusel välja arvatud juhul, kui pädevalt asutuselt on saadud luba. VFR-lennud võivad startida ja maanduda tingimustes, kus lennuvälja lähialas on pilvekõrgus madalam kui 450 m (1500 jalga) või nähtavus maal alla 5 km vaid siis, kui selleks on saadud lennujuhtimisüksuse luba eri-VFR-lennuks lähialas. Sellisel juhul peab lend toimuma väljaspool pilvi, nähtavus nii lennul kui ka maal peab olema vähemalt 1500 m või kopterite puhul vähemalt 800 m ning indikaatorkiirus võib olla kuni 140 sõlme. Erijuhtudel, milleks peab lennujuhtimisüksuselt loa saama, võivad kopterid lennata ka nähtavusega alla 800 m, et osutada arstiabi või teha otsingu-, pääste- või tuletõrjelende. Section 91.155 14 CFR Part 91 - General Operating and Flight Rules – FAA Lennuliiklusteeninduse AS (14. veebruar 2019). "ENR 1.2 VISUAALLENNUREEGLID". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. mai 2016. Vaadatud 8. aprill 2019. Euroopa Komisjon (26. september 2012). "Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 923/2012". Vaadatud 8. aprill 2019. International Civil Aviation Organization (juuli 2015). "Rules of the Air" (PDF). Vaadatud 8. aprill 2019. "Riigisisesed lennureeglid ja erandid ning erisused komisjoni rakendusmääruses (EL) nr 923/2012 sätestatud lennureeglitest". 17. juuni 2016. Vaadatud 8. aprill 2019.