laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kati Kivitar

Kati Kivitar (sündinud 25. mail 1977) on eesti koreograaf ja lavastaja. Ta on lõpetanud 1995. aastal Tartu 8. Keskkooli, 2000. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli koreograafia erialal ja 2007. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia teatrikunsti erialal lavastajana. Ta on õppinud aastatel 2000–2003 Tallinna Tallinna Pedagoogikaülikooli magistriõppes kultuuriajalugu ja 2006–2008 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli magistriõppes. Aastatel 1995–1996 töötas Kati Kivitar Tartu Lasteteatris näitlejana ning 1996. aastal oli vabakutseline koreograaf-lavastaja ja liikumisjuht. Aastatel 1996–1997 töötas TV3-s režissööri assistendina. Aastatel 1996–2000 oli ta Eesti Tantsuagentuuri algatusmeeskonna liige, tantsija ja koreograaf. Aastatel 1997–2002 seadis Salong-Teatri lavastustele liikumist ja tantse. 2006. aastal oli ta Theater MOGULI Balti regiooni produktsiooni konsultant, aastatel 2007–2010 vabakutseline lavastaja. Aastatel 2008–2011 oli Kati Kivitar Rakvere Teatris lavastaja. 2010. aastast töötab ta rahvusooperi Estonia näitejuhina. Ühtlasi on ta 2011. aastast ka Tallinna Ülikooli (sh Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituudi näitlemise ja dramaturgia) lektor. Kati Kivitar on loonud koreograafiat ka sellistele eriprojektidele nagu Eesti Vabariigi 91. aastapäeva kontsert-vastuvõtt Jõhvi kontserdimajas (koos Üllar Saaremäega) 24. veebruaril 2009 ning rattaballett, koreograafiline etüüd 60 jalgratturile “Otse vaadates ei näe te tihti midagi” Rakveres Arvo Pärdi monumendi "Noormees jalgrattaga muusikat kuulamas" avamisel helilooja 75. sünnipäeval, 11. september 2010. Kati Kivitar on mänginud Kanada-Briti telesarjas „Zero Hour” (2005) ja filmis „Nõid” (2006, Mosfilm). 2014 Eesti Teatriliidu aasta lavastuse auhind (lavastuse "Tannhäuser" lavastusmeeskonna liige) Kati Kivitar. Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu veebisait. Noormees jalgrattal muusikat kuulamas. Taavi Varmi video. VarmStudio.com. Grünfeldt, Inna. Noor Arvo Pärt jalgrattaballeti keerises. Virumaa Teataja, 10. september 2020.
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse paranduste loend

Ameerika Ühendriikide põhiseaduse paranduste loendis on Ameerika Ühendriikide Kongressi poolt Ameerika Ühendriikide põhiseadusesse pärast põhiseaduse jõustumist 4. märtsil 1789 vastu võetud parandused, mis on osariikide poolt ratifitseeritud. 33 vastu võetud parandusest on jõustunud 27. Esimesed kümme parandust on tuntud kui Bill of Rights. Ameerika Ühendriikide põhiseaduse esimene parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse teine parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kolmas parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse neljas parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse viies parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kuues parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse seitsmes parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kaheksas parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse üheksas parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kümnes parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse üheteistkümnes parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kaheteistkümnes parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kolmeteistkümnes parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse neljateistkümnes parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse viieteistkümnes parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kuueteistkümnes parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse seitsmeteistkümnes parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kaheksateistkümnes parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse üheksateistkümnes parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kahekümnes parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kahekümne esimene parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kahekümne teine parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kahekümne kolmas parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kahekümne neljas parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kahekümne viies parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kahekümne kuues parandus Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kahekümne seitsmes parandus
Sudaani Vabariik (1956–1969)

Mitte segi ajada Sudaaniga. Sudaani Vabariik (araabia keeles جمهورية السودان, Jumhūrīyat as-Sūdān) oli aastatel 1956–1969 eksisteerinud iseseisev riik. Riik rajati 1. jaanuaril 1956, kui lõppes Inglise-Egiptuse Sudaani kondoomium, mille raames valitsesid Sudaani ühiselt Egiptus ja Suurbritannia. Enne 1955 oli kondoomiumi all tegutsenud Sudaani autonoomne valitsus Ismail al-Azhari juhtimisel iseseisvusprotsessi ajutiselt seisatanud, kuna loodeti Egiptusega ühineda. Kuigi egiptusemeelne Demokraatlik Unionistlik Partei (NUP) oli 1953. aasta valimised võitnud, otsustas Azhari Egiptusega liitumise plaanid rahva vastumeelsuse tõttu lõpuks katki jätta. Azhari, kes oli varem olnud "Niiluse oru ühtsuse" suur eestkõneleja, hakkas seega hoopis Sudaani iseseisvusvõitlejaks. Sudaani parlament võttis Azhari juhtimisel 19. detsembril 1955 ühehäälselt vastu iseseisvusdeklaratsiooni, mis jõustus 1. jaanuaril 1956. Azhari nõudis võõrvägede lahkumist riigist ning palus Egiptuselt ja Suurbritannialt toetust referendumi korraldamiseks. Sudaani ajalugu Mohamed Hassan Fadlalla, Short History of Sudan, iUniverse, 30. aprill 2004, ISBN 0-595-31425-2. Mohamed Hassan Fadlalla, The Problem of Dar Fur, iUniverse, Inc. (21. juuli 2005), ISBN 978-0-595-36502-9.
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kahekümne kolmas parandus

Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kahekümne kolmas parandus on Ameerika Ühendriikide põhiseaduse muudatus Columbia ringkonna elanike osalemisõigusest Ameerika Ühendriikide presidendivalimistel . Parandus võeti vastu Kongressis 17. juunil 1960 ning ratifitseeriti osariikide tasemel 29. märtsil 1961. "Twenty-third Amendment | Definition, Significance, & Facts | Britannica". Britannica (inglise). Vaadatud 2. jaanuaril 2024. "U.S. Constitution - Twenty-Third Amendment". USA Kongress (inglise). Vaadatud 2. jaanuaril 2024.
Milevsko

Milevsko (saksa keeles Mühlhausen) on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Píseki ringkonnas. Milevsko asub Písekist 22 km kirdes, Táborist umbes 23 km idas ja České Budějovicest ligikaudu 54 km põhjas. Milevsko asub merepinnast 461 meetri kõrgusel. Milevskot on esmamainitud 1184. aastal. Premonstrantide klooster rajati Milevskosse 1187. aastal. Milevskot on ürikutes esmakordselt aleviks nimetatud 1327. aastal. Linnaõigused sai Milevsko 15. sajandil. Milevskos asub masinaehitustehas ZVVZ (Závody na výrobu vzduchotechnických zařízení). Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Milevsko Místopisný průvodce po České Republice About Milevsko Turistické informační centrum Milevsko Historie města Město Milevsko ZVVZ MACHINERY, a.s. ZVVZ GROUP, a.s.
Kalli-Maia Holland

Kalli-Maia Holland (28. märts 1939 – 26. september 2021 Tallinn) oli eesti elektriinsener, ettevõtja ja muinsuskaitsja. Ta lõpetas 1970. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonna elektrisüsteemide ja -võrkude erialal. Pärast kõrgkooli lõpetamist läks ta tööle Vabariiklikusse Restaureerimisvalitsusse, mille järglasettevõtetes (viimati Eesti Ehitusmälestised) töötas kuni 1988. aastani. Seejärel asutas oma projektettevõtte, hilisema ärinimega OÜ Vana Tallinn, milles töötas kuni oma surmani. 1993 – ICOMOSi Eesti komitee 2017 Muinsuskaitseameti elutööpreemia ICOMOSi Eesti komitee auliige Tema isa oli sõjaväelane Johannes-Voldemar Holland. ICOMOSi Eesti komitee koduleht "Kalli-Maia Holland 28. III 1939 – 26. IX 2021". Sirp, 8. oktoober 2021 Haud Tallinna Liiva kalmistul
Semily

Semily (saksa keeles Semil) on linn Tšehhis Libereci maakonnas, Semily ringkonna halduskeskus. Semily asub Jizera jõe ääres, Liberecist ligikaudu 27 km kagus. Semilyt on esmamainitud 1352. aastal. Linnaõigused sai Semily 19. sajandi keskel. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. History Město Semily
Ants Tuur

Ants Tuur (sündinud 17. veebruaril 1949) on eesti lastekirjanik[küsitav] ja graafiline disainer.
Mihkel Kohava

Mihkel Kohava (sündinud 17. juunil 1995) on eesti näitleja ja lavastaja. Ta on lõpetanud 2020. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli lavastajana (29. lend) ja on töötanud seejärel vabakutselise lavastaja ja draamaõpetajana. Aastatel 2015–2016 tegi Mihkel Kohava kaasa Tartu Üliõpilasteatri lavastustes näitlejana. 2019 "Liiga palju armastust", Anton Tšehhovi novellide põhjal (kaaslavastajad Elise Metsanurk ja Andreas Aadel), Kuressaare Teater Sadamaaidas 2020 August Kitzberg, "Tuulte pöörises", NUKU teater 2020 "Odüsseia ühele", Homerose eepose põhjal tehnoloogiline kogemuslavastus, ELEKTRON.ART 2024 “Trooja tüdrukud”, Vana-Kreeka näidendite põhjal, Väike Vanemuine Mihkel Kohava. Tartu Üliõpilasteatri veebisait. "Polygoni teatrikooli koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. oktoober 2022. Vaadatud 18. augustil 2022. Mihkel Kohava. Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu veebisait. [1]
Anitkabir

Anitkabir (türgi keeles Anıtkabir) on mausoleum Türgis. Mausoleumi on maetud Mustafa Kemal Atatürk.
Meditsiiniline biokeemia

Meditsiiniline biokeemia on biokeemia haru, mille ülesanneteks on raku ehituskomponentide koosseisu, struktuuri ning funktsioonide iseloomustamine molekulaartasemel ning selle info seostamine inimorganismi normaalse ja patoloogilise seisundiga. Meditsiinilise biokeemia praktilise meditsiini jaoks otseste väljundite seas on: haiguste patogeneesi molekulaarmehhanismide tuvastamine; ravi (sh ensümo- ja kemoteraapia) teadusliku baasi loomine; uute ravimite efektiivsuse/toksilisuse hindamine nende metabolismi, toime- ja detoksikatsiooni- mehhanismide detailse tuvastamise alusel; tervisliku toitumise põhimõtete väljatöötamine organismi erinevate seisundite ja arengustaadiumite jaoks (rasedus, imetavad emad, vastsündinud, imikud, lapsed, täiskasvanud, vanurid, mehed, naised); vere, uriini, väljaheidete, sülje, rinnapiima, higi, seljaajuvedeliku, biopsiaproovide biokeemiliste uuringute teostamine (diagnostika), et uuringutulemuste ja kliiniliste sümptomite baasil: oleks tagatud täpne diagnoos; selguks haiguse põhjus; toimuks haiguse kulu adekvaatne prognoos; rakenduks tõepoolest adekvaatne ravi; oleks tagatud ravitulemuste adekvaatne hindamine. meditsiinilise biokeemia uusimate fundamentaalsete kontseptsioonide/meetodite rakendamine kliinilises töös. Meditsiiniline biokeemia uurib biokeemilise indiviidi biomolekule järgnevalt: bioelemendid aminohapped inimorganismis peptiidid inimorganismis valgud inimorganismis süsivesikud inimorganismis lipiidid inimorganismis nukleotiidid ja nukleiinhapped ensüümid inimorganismis koensüümid inimorganismis antioksüdandid inimorganismis vitamiinid inimorganismis lipoproteiinid inimorganismis apoproteiinid inimorganismis liitvalgud inimorganismis segamakromolekulid inimorganismis mikroelemendid inimorganismis geeniretseptorid inimorganismis hormoonid inimorganismis jpt biomolekulid. DNA Laboratoorne diagnostika Pavel Bogovski, Rein Kull, Sirje Ootsing, Laine Trapido. Meditsiinisõnastik, 2004, ISBN 9985-829-55-7 "Inimorganismi biomolekulid ja nende meditsiiniliselt olulisemad ülesanded. Inimorganismi metabolism, selle häired ja haigused". Mihkel Zilmer, Ello Karelson, Tiiu Vihalemm, Aune Rehema, Kersti Zilmer, Biokeemia Instituut, Tartu Ülikool 2010, ISBN 978-9985-2-1540-1 Chernecky, C.C., et al.,2008 Inimorganismi biomolekulid ja nende meditsiiniliselt olulisemad ülesanded Inimorganismi metabolism, selle häired ja haigused.Mihkel Zilmer, Ello Karelson, Tiiu Vihalemm, Aune Rehema, Kersti Zilmer. Inimorganismi biomolekulid ja nende meditsiiniliselt olulisemad ülesanded Inimorganismi metabolism, selle häired ja haigused, Biokeemia Instituut, Tartu Ülikool 2010, ISBN 978-9985-2-1540-1 Meditsiinisõnastik. Pavel Bogovski, Rein Kull, Sirje Ootsing, Laine Trapido. Meditsiinisõnastik, 2004, ISBN 9985-829-55-7 Chernecky, C.C. Casella, L.A. Berger, B.J. Jarvis,E. Lee,D.Wren.K.Wren,T.L. Laboratory Tests and Diagnostic Procedures., Part 2: Laboratory Tests and Diagnostic Procedures, Sanders Elsevier ,5th ed, 2008, ISBN: 978-1-4160-3704-0
Štětí

Štětí (saksa keeles Wegstädtl) on linn Tšehhis Ústí maakonnas Litoměřice ringkonnas. Štětí asub Elbe (Labe) jõe ääres, Mělníkist 13 km põhjakirdes, Litoměřicest ligi 20 km kagus ja Praha kesklinnast umbes 41 km põhjas. Štětíy on esmamainitud 1312. aastal, linnaõigused sai 1549. aastal. Štětís asub 1949. aastal rajatud paberivabrik, mis on suurim paberivabrik Tšehhis. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Historie města Štětí Město Štětí Mondi Štětí: Czech Republic’s largest paper mill celebrates 70 years of successful paper-making Mondi Group
Katrina Kolk

Katrina Kolk (sündinud 5. augustil 1991 Põlvas) on eesti maalikunstnik ja illustraator Kolk lõpetas Kõrgema Kunstikooli Pallas maali- ja maalingute restaureerimise disaini erialal ja sai vabade kunstide magistrikraadi Eesti Kunstiakadeemias. Ta on end täiendanud Castilla–La Mancha ülikoolis Hispaanias ja Porto ülikoolis Portugalis ja illustratsiooni erialal Tartu Kunstikoolis. Alates 2020. aastast on ta Eesti Maalikunstnike ja Tartu Kunstnike Liidu liige.
Hlinsko

Hlinsko on linn Tšehhis Pardubice maakonnas Chrudimi ringkonnas. Hlinsko asub Chrudimka jõe kaldal, Chrudimist umbes 22 km ja Pardubicest ligikaudu 31 km lõunas. Hlinsko asub merepinnast 580 meetri kõrgusel. Asulat on esmamainitud 1349. aastal. Linnaõigused omandas Hlinsko 1834. aastal. Raudteeühenduse sai Hlinsko 1871. aastal, seejärel algas linnas tööstuse kiire areng. Linnas asub 1939. aastal asutatud piimakombinaat Mlékárna Hlinsko. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Hlinsko Místopisný průvodce po České Republice History Oficiální internetové stránky města Hlinska Mlékárna Hlinsko, a.s. Agrofert
Emma Eliza Bucknell

Emma Eliza Bucknell (neiupõlvenimega Emma Eliza Ward; 29. juuli 1853 Guwahati Briti India – 27. juuni 1927 Upper Saranaci järve ääres New Yorgi osariigis) oli multimiljonäri ja filantroobi William Bucknelli kolmas ja viimane abikaasa. Ta pärines baptistide perekonnast. Bucknell ja tema teenija Albina Bazzani pääsesid 1912. aastal Titanicu laevahukust. Margaret Brown
Arthur Jackson Brewe

Arthur Jackson Brewe (18. august 1866 Galway Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriik – 15. aprill 1912 Põhja-Atlandi ookean) oli iiri päritolu Ameerika Ühendriikide ajakirjanik ja arst, kes ei pääsenud Titanicu laevahukust. Ta oli vahetult enne õnnetust veetnud Emma Eliza Bucknelliga ja Margaret Browniga aega Egiptuse khedivaadis, Itaalia kuningriigis ja Prantsuse kolmandas vabariigis.
August Trankmann

August Johannes Trankmann (15. august 1883 Tallinn – 1. mai 1936 Tallinn) oli eesti ettevõtja. August Johannes Trankman õppis Tallinnas ning töötas Tallinnas ja Venemaal mitmes suuremas laevamaakleri ja speditsioonikontoris. 1915. aastal asutas Arhangelskis A. J. Trankmann & Ko nime all laevamaakleri ja speditsiooni kontori, kus töötas kuni 1918. aastani, kuni siirdus Tallinna. 1919. aastast jätkas Tallinnas (Pikk 43–8) A. J. Trankmann & Ko firma nimetuse all laevamaakleri ja speditsioonitegevust, olles üks esimestest, kes Eesti vabariigi alguspäevil sellel alal Eestis tegutses. 1924. aastal nimetati August Trankmann Argentina vabariigi asekonsuliks Eestis. August Trankmann 50 aastane, Üleriiklise Kaupmeeste Seltside Keskliidu Teated, nr. 15, 15 august 1933. Sealpool lahte (Purjejahtide regatil võitis oma klassis esimese auhinna ka ainuke võistlustest osavõttev Eesti jaht — konsul Trankmanni „Dagi", mida juhtis omanik ise. Ta lõi isegi presidendi võimsat ja moodsat jahti, mida juhtis presidendi adjutant.), Uudisleht, nr. 149, 7. august 1934
Heinrich Trankmann

Heinrich-Aleksander Taarma (1936. aastani Trankmann) VR II/3 (17. detsember (4. vkj) 1900 Narva – 23. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane, politseiametnik. Heinrich Trankmann Narvas, õppis koolis Jõhvis ja Jõhvi ministeeriumikooli ja lõpetas pedagoogikaklassi algkooliõpetaja kutsega. Eesti Vabadussõjas läks vabatahtlikuna Eesti Vabadussõtta ja teenis algul Kalevi Malevas, hiljem 6. jalaväepolgus. 16. juunil 1919. aastal Suhhotsõi all ja 23. augustil 1919. aastal Võdra küla juures toimunud lahingute eest sai H. Taarma 1. septembril 1920 II liigi 3.järgu Vabadusristi. "Pärast ohvitseride väljalangemist võttis H. Taarma juhtimise üle ja viis lahingud eduka lõpuni ja see tegu pälvis ka vabadusristi isikliku vapruse eest lahingutes". Vabadusristiga kaasas käiva autasutalu sai ta Sompa mõisast ja selle andis ta rendile, hiljem müüs maha ja ostis krundi Jõhvi, kuhu ehitas oma maja. Pärast Vabadussõda elas H. Taarma Narvas, kus algul teenis Kaitsepolitseis, hiljem läks teenistusse piirivalvesse ja teenis Narva-Jõesuu ja Toila kordonis. 1934. aastast töötas Valga vagunidepoos pottsepana. Vahistati 2. jaanuaril 1941 SARKi raudtee julgeoleku poolt ja viidi algul Tallinna, siis Venemaale. Hukati 23. juunil 1941 NSV Liidu kõrgema sõjatribunali otsusega, süüdistatuna osavõtus vabatahtlikuna Eesti Vabadussõjast, teenistuse eest kaitsepolitseis ja kõrgete autasude omamises (peale Vabadusristi oli teda autasustatud Eesti Vabadussõja mälestusmedaliga, Läti Vabariigi mälestusmedali 1928. aastal Landeswehri sõja eest. TAARMA, Heinrich, August ka Trankman s. 1900 Narva, arr. 03.01.41 Valga, Kingissepa 2, trib. 15.04. 41 §58-13; surmaotsus, surn. 23.06.41. [ük], okupatsioon.ee Arthur Ruusmaa, Taarma (Trankmann), Heinrich – Vabadusristi kavaler, Virumaa Entsüklopeedia
Žuta Tabija

Kollane bastion (bosnia, horvaadi ja serbia keeles Žuta Tabija, kirillitsas Жута Табија) on Bosnia ja Hertsegoviina pealinna Sarajevo kaitseehitis Vratniku linnuse sissepääsu juures. See ehitati Jekovaci piirkonda aastatel 1727–1739. 1878. aastal tõrjuti sellelt Austria-Ungari vägede sissetungi. Linnus sai mitu korda kahjustada ja see ehitati uuesti üles. Viimane renoveerimine toimus aastal 1998.  Žuta Tabija – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ivanovo oblast

Ivanovo oblast on 1. järgu haldusüksus (oblast) Venemaal Keskföderaalringkonnas. Oblasti põhja- ja idaosa läbib 173 km pikkuses Volga. Suuremad jõed on veel Kljazma ning selle lisajõed Nerl, Uvod, Teza ja Luhh. Üle 10 km pikkusi jõgesid on 174. 2009. aasta alguses oli oblasti rahvaarv 1 073 100. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli rahvaarv 1 062 629. Oblastis on 17 linna: Ivanovo, Kinešma, Šuja, Vitšuga, Furmanov, Teikovo, Kohma, Rodniki, Zavolžsk, Komsomolsk, Privolžsk, Putšež, Juža, Jurjevets, Navoloki, Gavrilov Possad ja Pljoss. Oblast moodustati 1929. aastal 1918 moodustatud Ivanovo-Voznessenski kubermangu põhiosast ning Kostroma, Jaroslavli ja Vladimiri kubermangu äärealadest. Oblast jaguneb 6 oblastilise alluvusega linnaks ja 21 rajooniks: Furmanov, Ivanovo, Kinešma, Šuja, Teikovo, Vitšuga Furmanovi rajoon Gavrilov Possadi rajoon Iljinskoje rajoon Ivanovo rajoon Jurjevetsi rajoon Juža rajoon Kinešma rajoon Komsomolski rajoon Ležnevo rajoon Luhhi rajoon Palehhi rajoon Pestjaki rajoon Privolžski rajoon Putšeži rajoon Rodniki rajoon Savino rajoon Šuja rajoon Zavolžski rajoon Teikovo rajoon Verhni Landehhi rajoon Vitšuga rajoon Rajoonides on kokku 105 külaasundust.  Ivanovo oblast – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Vjazmitinov

Vjazmitinov, varem Wiszowaty oli Poola päritolu Venemaa aadlisuguvõsa. Vjazmitinovid põlvnesid vanast Poola Wiszowaty aadlisuguvõsast. XV sajandi lõpul elas Brjanski piirkonnas Abraham Wiszowaty. Viimase pojapojapoeg Benedykt Wiszowaty (elas XVII sajandi algul) asus elama Venemaale Vjazma lähedale; selle linna järgi sai ta perekonnanimeks Vjazmitinov. Tema järeltulija Sergei Kuzmitš Vjazmitinov (1744−1819) oli nimekas sõjaväelane ja riigitegelane, selhulgas esimene Venemaa keisririigi sõjaminister. 19. augustil (vkj) 1818. aastal andis keiser Aleksander I talle krahvitiitli. Kuna tal lapsi ei olnud, kustus krahviliin tema surmaga. Aadliliin jätkus tema noorema venna 1. järgu major Ivan Kuzmitš Vjazmitinovi (1753−1810) järeltulijatega. Sõjaminister Sergei Kuzmitš Vjazmitinov (1744−1819) võeti 1806. aasta 24. veebruaril (vkj) Eestimaa rüütelkonna matriklisse. Suguvõsa kanti lisaks Mogiljovi ja Kurski kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse. Krahv Sergei Kuzmitš Vjazmitinov (1744−1819), jalaväekindral, pataljoni- ja korpusekomandör, Peterburi sõjakindralkuberner, Simbirski, Ufa ja Väikevene kindralkuberner, Kamenets-Podolski ja Orenburgi sõjakuberner, Peeter-Pauli kindluse komandant, senaator, Sõjakolleegiumi viitsepresident, esimene Venemaa keisririigi sõjaminister, Ministrite Komitee esimees, Alalise nõukogu ja Riiginõukogu liige, mõisarentnik Benedykt Wiszowaty (Vjazmitinov) A1. Feodossi B1. Vassili (suri pärast 1656) C1. Poeg D1. Semjon E1. Kuzma (suri pärast 1752), Kurski kubermangu mõisaomanik F1. Krahv Sergei (1744−1819), Venemaa keisririigi krahv (1818), jalaväekindral (1798), Venemaa keisririigi sõjaminister (1802−1808), Ministrite Komitee esimees, Riiginõukogu liige; abiellus 1786 Alexandra von Engelhardtiga (1767−1848) F2. Ivan (1753−1818), 1. järgu major G1. Pelageja (suri 1838); abiellus Vassili Jossifovitš Tumanskiga (1765−?) Podoolia kubermang: Poberežski (a-st 1816, rendivaldus) Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd III. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930, lk 296. Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 118. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd III. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930. Lk 296 [1]. Vjazmitinovi suguvõsa aadlivapp saidil gerbovnik.ru Vjazmitinovi suguvõsa krahvivapp saidil gerbovnik.ru
Vratnik

Vratnik (kirillitsas Вратник) on Sarajevo üks vanimaid linnaosasid. Žuta Tabija  Vratnik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Otto von Scheiding

Otto von Scheiding (1637 Tallinn – 1714 Tallinn) oli Keila vabahärra; Jägala, Valingu ja Lehola mõisa omanik, päris Welkowi ja Starkowitzi mõisa; Eestimaa maanõunik. Otto von Scheidingi vanemad olid Philipp von Scheiding ja tolle teine abikaasa Catharina Luhre. Otto von Scheiding õppis Uppsala ülikoolis (1654). Abiellus (1665) Elisabet Dorotea Wrangel af Lindebergiga, neil oli kaheksa last. Pojad: Filip Carl Scheiding (1666–1722), Wolmar Scheiding (1670–1750), Christian August Scheiding, Adolf Herman Scheiding olid sõjaväelased eri riikides Hollandist Hispaaniani. Tütar Amalia Charlotta abiellus 1702 Mauritz Fredrik Wrangel af Lindenbergiga ja 1728. aastal Otto Johan Maydelliga; suri 1760, maetud Kullamaale. "Svenska adelsvapen". Otto Scheiding, www.adelsvapen.com Otto Scheiding, www.adelsvapen.com
Plasmatics

Plasmatics oli ameerika punkansambel, mille asutasid 1977. aastal New Yorgis Wendy O. Williams ja Rod Swenson. Ansambel sai tuntuks oma lavashowdega, kus Plasmaticsi laulja Wendy O. Williams kasutas laval ka mootorsaagi kitarride lõhkumiseks ning sepavasarat televiisorite ja autode purustamiseks. Plasmatics tegutses 1977–1983 ja 1987–1988. Teisi liikmeid: Wes Beech, Chris Romanelli, Michael Ray, Ray Callahan, Richie Stotts, Chosei Funahara, Stu Deutsch, Jean Beauvoir, T.C. Tolliver ja Greg Smith. New Hope for the Wretched (LP, 1980) Beyond the Valley of 1984 (LP, 1981) Coup D'Etat (LP, 1982) Maggots: The Record (LP, 1987) Coup De Grace (LP, 2000) Put Your Love in Me: Love Songs for the Apocalypse (LP, 2002) Final Days: Anthems for the Apocalypse (LP, 2002) Butcher Baby (1978) Dream Lover (1979) Monkey Suit (1980) Metal Priestess (1981) http://plasmatics.com/