laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sete

Sete (ka sediment) on enamasti tahke fragment murenenud kivimist, mis on tuule, vooluvee vms poolt kantud ja setitatud kihiliste setetena. Setted ei pea alati olema kivimite murenemise tulemus. Setteiks on ka näiteks mereloomade jäänused või soolalademed, mis on tekkinud ülaküllastunud lahustest kristalliseerumise teel. Setteiks loetakse ka vulkaanist väljapaiskunud püroklastilist materjali. Mõnikord eristatakse setteid ainsuses ja mitmuses. Sete on sellisel juhul tahke materjal, mida transporditakse vee, tuule vms poolt. Setted mitmuses on aga juba setitatud, reeglina kihiline kivistumata materjal. Setete mattudes algab protsess, mida nimetatakse diageneesiks. See viib setete kivistumisele ehk settekivimite moodustumisele. Setend Purdsete Sade Masing, V. (koost.). 1992. Ökoloogialeksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 228
GE C36-7

GE C36-7 on kuueteljeline diiselvedur, mida tootis aastatel 1978–1989 GE Transportation Systems. Veduril on diisel-elektriline veoajam, mis annab võimsuseks 2684 kW (3600 hj) ja suurimaks kiiruseks kuni 112 km/h. Vedur suudab vedada kuni 5500 tonni raskust rongi. 2001. aastal müüdi 58 USA-s kasutatud vedurit koos 19 vanema versiooni C30-7Ai-ga AS Eesti Raudteele. Esimene partii vedureid (10 tk) saabus mais 2002. Algselt rööpmelaiusele 1435 mm valmistatud vedurid ehitati enne Eestisse toomist ümber siinsele rööpmelaiusele 1520 mm (indeks „i“ tähistab rööpmelaiuse ümberehitamist). Eestis kannavad C36-7i tüüpi vedurid numbreid vahemikus 1500–1557 ning moodustavad enamiku raudteetranspordi ettevõtte AS Operaili praegusest veduripargist. Võrreldes varem Eestis kasutatud Vene päritolu liiniveduritega on C-seeria vedurid oluliselt töökindlamad ja ökonoomsemad, kuid mõnevõrra suurema teljekoormusega. Selle tõttu ei saa vedureid kasutada ka näiteks piiriülesteks vedudeks. Vedurite remondiks ja hoolduseks avati 2003. aastal spetsiaalne Muuga depoo. 2021. aastal ehitas AS Operail Tapa depoos C36 veduri põhjal Baltimaade ja lähiregiooni esimese LNG-liiniveduri. Veduri ehitustööd kestsid viis kuud, mille jooksul ehitati ümber veduri kütusepaak, kuhu lisati LNG-mahutid ning paigaldati ka muud vajalikud süsteemid. 2023. aasta lõpul müüs riigiettevõte Operail 32 Ameerika diiselvedurit vanarauaks. Pikkus: 20 500 mm Kiirus: 112 km/h Mass: 180, 5 t Võimsus: 3600 hj Kütusevaru: 17 000 l Liivavaru: 1700 l C36-7i tehnilised andmed; Operail Reagani-aegsed vedurid saabuvad dokumentideta; Eesti Ekspress, 28.08.2002 Ameerika vedurid on kohal; Ärileht, 30.05.2002 Eesti Raudtee edeneb veduriostuga ajas 40 aastat; Äripäev, 30.08.2011 C36-7i; Rongimees Operaili esimene LNG-liinivedur on valmis; Tehnikamaailm, 12.07.2021 Operail müüs pea pooled oma veduritest vanarauaks; Äripäev, 07.01.2024 Operaili vanad vedurid lähevad vanarauaks; ERR'i uudised, 23.01.2024 Pilte; Baltic Trains Picture Gallery Motors24: Ameerika vedur; YouTube'i video Motors24: Ameerika vedur, 2. osa; YouTube'i video
921. Laskurpolk

921. Laskurpolk oli Teine maailmasõja ajal NSV Liidu Punaarmee koosseisus formeeritud jalaväeväeosa, mis kuulus 249. Eesti Laskurdiviisi koosseisu. 249. Eesti Laskurdiviisi 921. Laskurpolgu moodustamist alustati 3. märtsil 1942. aastal Uurali sõjaväeringkonnas. Polgukomandörid polkovnik Olav Mullas polkovnik Ferdinand Tõnso, polgukomandöri asetäitja major A. Strohmann, polgukomandöri ülesannetes 25.12.1942 – 04.1943, O. Mullase paranemise ajal polkovnik Olav Mullas Polgu staabiülem polkovnik Paul Liitoja, 3. märts 1942 – Polgukomissar, polgukomandöri asetäitja poliitalal pataljonikomissar, Jaan Arno († 25. detsember 1942 Velikije Luki); polgukomandöri asetäitja poliitalal, alampolkovnik Eduard Avald (aprill 1943–† 14. oktoober 1945 Kuramaa); polgukomandöri asetäitja poliitalal, kapten Arnold Adosson (oktoober 1944 – ) Polgukomandöri asetäitja rivi alal major Voldemar Kümnik (aprill 1943–); Polgu suurtükiväe ülem vanemleitnant Viks kapten Aleksander Tuha (06.1944) Polgu tagalaülem tagalaülem 3. järgu intendant Georg Kruut polguülema abi majandusalal kapten Johannes Loit Pataljonikomandörid: kapten Herman Pappel, leitnant Eduard Pulver 921. Laskurpolgu 1. pataljon, ülem leitnant B. Barmin († 23.12.1942 Velikije Luki), kapten Vassili Rubljov († 23.11.1944 Sõrve säär); 1. laskurrood, ülem vanemleitnant A. Peterson 2. laskurrood, ülem leitnant N. Protin 3. laskurrood, ülem vanemleitnant A. Rebane ( –† 23. märts 1945 Kuramaa); leitnant Zirk († 23. märts 1945 Kuramaa); leitnant O. Pintman (23. märts 1945 –); 921. Laskurpolgu 2. Pataljon, ülem major A. Lepik († 17. detsember 1942 Velikije Luki); major Bernhard Ploom ( –† 19. märts 1945 Kuramaa); kt vanemleitnant A. Meesak; kapten G. Hansing; 4. laskurrood, ülem kapten S. Ražev 5. laskurrood, ülem: kt. leitnant M. Truu; vanemleitnant Veiss, leitnant A. Tammuri 6. laskurrood, ülem vanemleitnant E. Tetlov 921. Laskurpolgu 3. Pataljon, ülem major E.Sume 7. laskurrood, ülem: vanemleitnant A. Peterson, vanemleitnant A. Šuvalov 8. laskurrood, ülem vanemleitnant K. Svitski, leitnant R. Mirk 9. laskurrood, ülem vanemleitnant K. Taal 307. tankihävitusdivisjon 1. raskekuulipildujate rood, 2. raskekuulipildujate rood, 1. miinipildujate rood, Automaaturite rood, ülem vanemleitnant A. Meesak polgu jalaluurerood, sanitaarrood, ülem kapten O. Kalaus 1942. aasta detsembris alanud Velikije Luki operatsiooni käigus 21. ja 22. detsembril toimus 249. Eesti Laskurdiviisi 921. ja 925. Laskurpolgu sõjameeste suurim vangilangemine või vabatahtlik nõukogude poolelt sakslaste poolele ületulek. Teises maailmasõjas osalenud eesti väeosade loend Подвиг Эстонского стрелкового корпуса, www.kievgerb.com.ua (vaadatud 3. jaanuar 2012 Olav Mullas, Paul Liitoja. "Polguga Suures Isamaasõjas". Tallinn. Eesti Raamat 1970.
Caravaggio teoste loend

Alltoodud loendis on esitatud Itaalia maalikunstniku Michelangelo Merisi da Caravaggio teosed kronoloogilises järjestuses. Spike, John T. Caravaggio. New York : Abbeville Press, 2001: p.253-254 Hibbard, Howard (1983). Caravaggio. Westview Press. pp. 15–17. ISBN 0064301281. Kunstniku 6–kuise haiguse ajal valminud autportree. Robb, Peter (2001). M: The Man who Became Caravaggio. Macmillan. p. 501. ISBN 0312274742. "Official Borghese Gallery Website entry on painting". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. oktoober 2005. Vaadatud 2. jaanuaril 2012. "Official Borghese Gallery entry on David with the Head of Goliath". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. märts 2016. Vaadatud 2. jaanuaril 2012. M. Alpatov. Kunstiajalugu,II kd. Renessansi ja uusaja kunst. Tallinn: Kunst, 1982. Lk 131-136. Roberto Longhi, Caravaggio. Dresden, 1968. Stefano Zuffi, Caravaggio : Quadrifolio. Rizzoli (Rizzoli Quadrifolio), 2001. Peter Robb, M : The Man Who Became Caravaggio. Henry Holt & Company, Inc., 2000. Alfred Moir, Caravaggio. Harry N Abrams (Masters of Art series), 1989. Catherine Puglisi, Caravaggio. Phaidon Press, 1998. John T. Spike, Caravaggio. Abbeville Press, 2001. Howard Hibbard, Caravaggio. Westview Press, 1985. Creighton E. Gilbert, Caravaggio and His Two Cardinals. Pennsylvania State University Press, 1995. John Gash, Caravaggio. Chaucer Press, 2004.
446

◄ | 4. sajand | 5. sajand | 6. sajand | ► ◄ | 410. aastad | 420. aastad | 430. aastad | 440. aastad | 450. aastad | 460. aastad | 470. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 442 | 443 | 444 | 445 | 446 | 447 | 448 | 449 | 450 | ► | ►► 446. aasta Vana-Rooma konsuliteks olid Flavius Aëtius ja Quintus Aurelius Symmachus. ... ... Hypatios, katoliku pühak
Jieznas

Jieznas (leedu) (poola keeles Jezno) on linn Leedus Prienai rajoonis. Jieznas on Jieznase valla halduskeskuseks. Linna lõunaosas asub 0,744 km² pindalaga ja keskmiselt 2,85 meetrit sügav Jieznase järv (suurim sügavus 4,44 m). Linnas on raamatukogu, postkontor ja gümnaasium. Vaatamisväärsusteks on sealse mõisa hoonetekompleks, aastal 1670 valminud katoliku kirik ja kalmistul asuv aastal 1770 ehitatud kabel. Asula nime on esmamainitud 1492. aastal, mil mainiti, et Jieznase mõis on suurvürstide valdus. Kazimieras Būga arvates on selle paikkonna nimi pärit jatvingidelt. Asulat on esmamainitud 1581. aastal, mil see oli alev. Aastal 1633 sai sealse mõisa omanikuks Stefan Pac ja asula kujunes pikaks ajaks Pacide residentsiks. Aastal 1634 muudeti sealne XVI sajandi lõpus ehitatud kalvinistide kirik katoliku kirikuks. Aastal 1643 lasi Stefan Pac siiski katoliiklastele uue kiriku ehitada. Aastal 1670 pühitseti sisse Krzysztof Zygmunt Paci initsiatiivil rajatud uus katoliku kiriku hoone. Põhjasõja ajal rüüstasid alevit rootslased. Aastal 1812 kujunes alev Napoleoni vägede koondumispaigaks, sealne mõisnik oli aga Napoleoni adjutant. Ta võttis osa ka Novembriülestõusust. Aastal 1837 põlesid maha nii Jieznase alev kui ka mõis, mõisakompleksi ei hakatud õnnetuse järel aga taastama. Vene võimu all oli asula nimekuju Езно. Augustis 1915 hõivasid Jieznase Kaunase kindluse vallutanud ja sealt lõuna poole liikuma hakanud Saksa väed. Aastal 1919 toimus Jieznase lähistel Leedu vabadussõja üks esimesi lahinguid Punaarmee ja leedulaste ning neid toetavate Saksa vägede vahel. Algselt oli Punaarmee edukas, ent neli päeva hiljem sundisid leedulased nad alevist lahkuma. Aastal 1930 oli alevis 117 maja, seal tegutsesid ka saekaater ja auruveski. XX sajandi algul kasutati alevi kohta nimesid Jeznas ja Jėznas. 2. septembril 1941 lasid asula hõivanud Saksa väed maha 144 Jieznase juuti. Teise maailmasõja järel tegutsesid Jieznase ümbruses Leedu metsavennad. 28. detsembril 1956 sai Jieznas linnaks. Sinna rajati õmblusvabrik ja Kaunase elektrikilbitehase filiaal, seal asus ka traktoriremonditöökoda. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Jieznase elanikest leedulasi 98,13%. Katoliku kirik Saksa sõjaväekalmistu Koolimaja Kalmistu väravad Jieznase kabel Vaade Jieznase järvele Jonas Asevičius-Acukas – Leedu sõjaväelane Nikadzim Silivanovič – Valgevene kunstnik Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023. Езно. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 2 (Дабанъ — Кяхтинское Градоначальство). СПб, 1865, 161 lk. Jieznas. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 661 lk. http://lithuanianphilately.com/provisional-postmarks/jeznas/ Holocaust Atlas of Lithuania "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2015. Vaadatud 7. jaanuaril 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Jieznas Poola geograafilises sõnastikus Linn portaalis vietoves.Lt
412

◄ | 4. sajand | 5. sajand | 6. sajand | ► ◄ | 380. aastad | 390. aastad | 400. aastad | 410. aastad | 420. aastad | 430. aastad | 440. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 408 | 409 | 410 | 411 | 412 | 413 | 414 | 415 | 416 | ► | ►► 412. aasta Vana-Rooma konsuliteks olid Flavius Honorius ja Flavius Theodosius II ... Proklos, filosoof Theophilos Aleksandriast, Aleksandria patriarh
413

◄ | 4. sajand | 5. sajand | 6. sajand | ► ◄ | 380. aastad | 390. aastad | 400. aastad | 410. aastad | 420. aastad | 430. aastad | 440. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 409 | 410 | 411 | 412 | 413 | 414 | 415 | 416 | 417 | ► | ►► 413. aasta Vana-Rooma konsuliteks olid Lucius ja Heraclianus. Augustinus hakkas kirjutama üht oma suurematest ja kuulsamatest teostest, 22 raamatust koosnevat "De civitate Dei" ("Jumalariigist"), mille ta viis lõpule 426. Konstantinooplis hakati rajam uusi kaitsemüüre, mis valmisid 439. aastal ning said nimeks Theodosiuse müürid ... Heraclianus, Rooma vastukeiser David Vseviov (2004). Bütsantsi keisrid. Valitsejad purpuris. Tallinn: Kunst. Lk 25-32.
Joniškėlis

Joniškėlis (leedu) (poola Johaniszkiele) on linn Leedus Pasvalysi rajoonis. Linn on Joniškėlise valla halduskeskuseks. Joniškėlis asub Mažupė jõe kaldal merepinnast 85 meetri kõrgusel. Linnas on keskkool, raamatukogu ja kultuurimaja. Linnas kaevandatakse savi. Vaatamisväärsusteks on Joniškėlise mõisa hoonetekompleks, katoliku kirik, mis ehitati aastal 1792, aastal 1808 ehitatud kihelkonnakooli hoone ja aastal 1811 ehitatud haigla. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Joniškėlise elanikest leedulasi 98,75% ja teiste rahvaste esindajaid 1,25%. Asulat on esmamainitud aastal 1684. Samal aastal ehitati sinna esimene kirik. Aastal 1736 sai Joniškėlis aleviks. Mõisa omanik Ignacy Karp andis oma testamendis korralduse rajada asulasse haigla. Kui haigla valmis, oli see esimene maahaigla Leedu aladel. XIX sajandi alguses rajati alevisse ka kihelkonnakool. See oli esimene kool Leedus, kus õpilastele õpetati ka põllumajandust. Knygnešystė ajal tegutses alevi lähistel üks tähtsamaid salakaubavedajaid Jurgis Bielinis. Too andis seal salaja välja ajalehte Baltasis erelis. Leedu Vabadussõja ajal moodustas alevi rahvas Punaarmee vastu võitlemiseks oma partisanide salga, millest sai hiljem Leedu üheksas jalaväepolk. Aastal 1916 avati alevit läbiv kitsarööpmeline raudtee. Üks liin ühendas Joniškėlist Žeimelisega, teine alevit läbiv raudtee ühendas aga Pasvalyst ja Šiauliai Gubernija linnaosa. Hiljem (1937–1938) rajati alevist veel liin Panevėžysi suunas. See tõi kaasa alevi kasvu, sinna rajati vesiveski ja meierei. Linnaõigused sai Joniškėlis 1950. aastal. Aastaks 1983 olid linna läbivad raudteeliinid suletud. Joniškėlis Joniškėlise haidla Mažupė Joniškėlise kirik Romualdas Ozolas – Leedu publitsist ja poliitik Jonas Čepulis – Leedu poksija Vida Stasiūnaitė – Leedu insener ja poliitik Gabrielė Petkevičaitė-Bitė – Leedu publitsist ja poliitik Benedykt Karp – Rzeczpospolita poliitik Ignacy Karp – kohalik mõisnik Eustachy Karp – kohalik mõisnik Felicjan Stefan Karp – kohalik mõisnik Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 29. novembril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Linn portaalis vietoves.Lt Linna koduleht
414

◄ | 4. sajand | 5. sajand | 6. sajand | ► ◄ | 380. aastad | 390. aastad | 400. aastad | 410. aastad | 420. aastad | 430. aastad | 440. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 410 | 411 | 412 | 413 | 414 | 415 | 416 | 417 | 418 | ► | ►► 414. aasta Vana-Rooma konsuliteks olid Flavius Constantius ja Flavius Constans. Donatistid kaotasid Rooma riigis kodanikuõigused. 4. juulil kuulutati Ida-Roomas keiser Theodosius II 16-aastane õde Pulcheria augustaks, mille järel oli Rooma impeeriumil formaalselt kolm valitsejat: Honorius, Theodosius II ja Pulcheria. ... Synesios, filosoof ja piiskop David Vseviov (2004). Bütsantsi keisrid. Valitsejad purpuris. Tallinn: Kunst. Lk 25-32.
415

◄ | 4. sajand | 5. sajand | 6. sajand | ► ◄ | 380. aastad | 390. aastad | 400. aastad | 410. aastad | 420. aastad | 430. aastad | 440. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 411 | 412 | 413 | 414 | 415 | 416 | 417 | 418 | 419 | ► | ►► 415. aasta Vana-Rooma konsuliteks olid Flavius Honorius ja Flavius Theodosius II. Hispaaniasse saabusid romaniseerunud läänegoodid. ... ... Hypatia, matemaatik ja filosoof
Kazlų Rūda

Kazlų Rūda (leedu) (saksa keeles vanasti Koselrode) on linn Leedus Kazlų Rūda omavalitsuses, Kazlų Rūda valla halduskeskuseks. Kazlų Rūdast hargnevad raudteed Kaunase, Kaliningradi ja Šeštokai suunas. Kazlų Rūda asub merepinnast 95 meetri kõrgusel. Linna ümbrus on metsane; sealsete metsade vahel paiknevad linna läheduses (viis kilomeetrit põhja pool) Kazlų Rūda sõjaväelennuväli ja Kazlų Rūda polügoon. Linnas on arvukalt metsanduse ja puidutöötlemisega tegelevaid ettevõtteid. On ka tekstiilitööstuse ja lihatoodete ettevõtteid. Linnas on raamatukogu. Haridust annavad gümnaasium, kaks põhikooli ja algkool, lisaks on linnas kool erivajadustega lastele. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Šakiai elanikest leedulasi 97,51%, venelasi 1,13%, valgevenelasi 0,27% ja ukrainlasi 0,84%. Asulat on esimest korda mainitud 1744. aastal. Toona oli seal kaevurite asula, kus XIX sajandi keskel toodeti 10 tonni rauda aastas. 1861. aastal valmis Peterburi–Varssavi raudtee Königsbergi viiv haru, mille äärde rajati Kazlų Rūda raudteejaam, jaama juurde tekkis aga alevik. Aastal 1911 avati seal raudteetööliste lastele venekeelne kool. Aastast 1914 on teada, et alevis toodeti vilti ja seal asus turuplats. Aastal 1915 rajasid Saksa okupatsiooniväed alevi juurde sõjavangide laagri, ühtlasi ehitasid nad alevist kitsarööpmelise raudtee Pavilkijyse asulasse. Pärast sõja lõppu ehitati alevist Šeštokaisse viiv raudteeharu. Sinna rajati elektrijaam, avati kolm saekaatrit ja kaks veskit. Aastal 1925 valmis katoliku kiriku hoone. Teise maailmasõja ajal (enne Saksa okupatsioonivägede saabumist) ja järel tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Veel 1950. aastal oli alevi lähistel kuus metsavendade salka. 1950. aastal sai Kazlų Rūda linnaks. Aastail 1950–1962 oli see samanimelise rajooni keskus. Kazlų Rūda kirik Raudteejaama hoone Gümnaasium Kool erivajadusega lastele Kazys Grinius – Leedu president Audrius Brūzga – Leedu diplomaat Mantas Varaška – Leedu jurist Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2015. Vaadatud 26. juulil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Omavalitsuse koduleht Linn portaalis vietoves.Lt
416

◄ | 4. sajand | 5. sajand | 6. sajand | ► ◄ | 380. aastad | 390. aastad | 400. aastad | 410. aastad | 420. aastad | 430. aastad | 440. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 412 | 413 | 414 | 415 | 416 | 417 | 418 | 419 | 420 | ► | ►► 416. aasta Vana-Rooma konsuliteks olid Flavius Theodosius II ja Iunius Quartus Palladius Läänegoodid tungisid Ibeeria poolsaarele ... ...
419

◄ | 4. sajand | 5. sajand | 6. sajand | ► ◄ | 380. aastad | 390. aastad | 400. aastad | 410. aastad | 420. aastad | 430. aastad | 440. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 415 | 416 | 417 | 418 | 419 | 420 | 421 | 422 | 423 | ► | ►► 419. aasta Vana-Rooma konsuliteks olid Monoxius ja Plintas. Valmis Augustinuse teos "De trinitate". Toulouse sai läänegootide pealinnaks. ... Valentinianus III, Lääne-Rooma keiser (2. juuli) ... David Vseviov (2004). Bütsantsi keisrid. Valitsejad purpuris. Tallinn: Kunst. Lk 25-32.
Kavarskas

Kavarskas (leedu, poola keeles Kowarsk) on linn Leedus Utena maakonnas Anykščiai rajooni Kavarskase vallas ja on selle valla halduskeskus. Linn asub merepinnast 82 meetri kõrgusel Šventoji jõe ääres. Jõele rajati aastal 2002 Kavarskase hüdroelektrijaam võimsusega 1,5 MW, selle käigus moodustus jõele Kavarskase paisjärv. Paisjärve varustab Nevėžise jõe veega aastal 1968 rajatud ja Traupise alevi juurest alguse saav kanal. Linnas asuvad looduskaitsealused Kavarskase tufiallikad. Linnas on postkontor, keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on Kavarskase kirik (ehitatud aastail 1857–1887), mille juures asuvad kolm kellatorni (valminud aastail 1769, 1883 ja 1889), XIX sajandil valminud kabel ja tulpkabel aastast 1929. Ukmergėsse viiva tee ääres asub aastal 1936 püstitatud Leedu kõrgeim rist. XV sajandil asus linna kohal Mažoji Pienionysi mõis. Aastal 1563 püstitati selle juurde aastal 1463. Sajandi lõpus oli selle mõisa omanikuks Stanisław Kowarski, kelle järgi on saanud nime ka mõisa juurde kujunev asula. Asulat on esimest korda mainitud 1538. aastal, mil see sai alevi staatuse. Algselt oli selle nimi Kovarskas, tänapäevase nime sai see aastal 1960. Kovarskas kuulus hiljem Astikastele, Ogińskitele, Tyszkiewiczitele ja Siesickitele. Aastal 1797 rajati alevisse kihelkonnakool. Aastal 1842 põles suur osa Kavarskasest maha. Tsaariajal kasutati alevi kohta venekeelset nimekuju Коварскъ. Aastal 1905 läks linn tsaari valdusse. Aastal 1914 rajati sinna veski ja saekaater. Esimese maailmasõja päevil rüüstasid sõdurid linna ja põletasid selle maha. Nõukogude võimud küüditasid 11 Kavarskase elanikku. Teise maailmasõja ajal põles maha alevi keskosa, hävis ka sealne veski. Suvel 1941 hukati sealsed juudid. Sõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude perioodil oli Kavarskas kohaliku kolhoosi keskasulaks. Kavarskas sai linnaks 1956. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kavarskase elanikest leedulasi 97,15% ja venelasi 1,5%. Vaade hüdroelektrijaama tammile ja Kavarskase veehoidlale Koolimaja Leedu kõrgeim rist Kavarskase allikas Kavarskase kirik Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023. Коварскъ. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 2 (Дабанъ — Кяхтинское Градоначальство). СПб, 1865, 648 lk. Holocaust Atlas of Lithuania Kazys Misius. Kavarskas. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 639 lk. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2015. Vaadatud 22. aprillil 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Linn Poola geograafilises sõnastikus Linn portaalis vietoves.Lt
429

◄ | 4. sajand | 5. sajand | 6. sajand | ► ◄ | 390. aastad | 400. aastad | 410. aastad | 420. aastad | 430. aastad | 440. aastad | 450. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 425 | 426 | 427 | 428 | 429 | 430 | 431 | 432 | 433 | ► | ►► 429. aasta Vana-Rooma konsuliteks olid Florentius ja Dionysius. Vandaalide kuningas Genseric liikus 80 000 inimest (sõjamehed koos perekondadega) kandva sõjalaevastikuga Hispaaniast üle Gibraltari väina ning itta Kartaago poole, rüüstates teel Põhja-Aafrika linnu. Theodosius II käsul alustati seadusandluse koostamist (Codex Theodosianus), mis kestis 438. aastani. ... Honoratus, Arles'i peapiiskop David Vseviov (2004). Bütsantsi keisrid. Valitsejad purpuris. Tallinn: Kunst. Lk 25-32.
439

◄ | 4. sajand | 5. sajand | 6. sajand | ► ◄ | 400. aastad | 410. aastad | 420. aastad | 430. aastad | 440. aastad | 450. aastad | 460. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 435 | 436 | 437 | 438 | 439 | 440 | 441 | 442 | 443 | ► | ►► 439. aasta Ida-Rooma keisririigi ametlikuks keeleks sai kreeka keel. Vana-Rooma konsuliteks olid Flavius Theodosius II ja Festus. 19. oktoober – vandaalid vallutasid Kartaago. Konstantinoopolis valmisid Theodosiuse müürid ... ... David Vseviov (2004). Bütsantsi keisrid. Valitsejad purpuris. Tallinn: Kunst. Lk 25-32.
Arbuusisuhkrus

"Arbuusisuhkrus" ("In Watermelon Sugar") on ameerika kirjaniku Richard Brautigani lühiromaan, mis ilmus 1968. aastal. Romaan jutustab idüllilist, vägivallatut elu elavast kogukonnast, kes on organiseerunud keskse hoone ümber, mille nimi on iDEATH ("minaSURM"). Paljud asjad selles keskkonnas on valmistatud arbuusisuhkrust, ehkki ehitusmaterjalina tarvitatakse ka männipuitu ja kivi ning kütust valmistatakse forellirasvast. Romaani maastik muutub pidevalt. Päike on iga päev eri värvi, luues eri värvi arbuuse, ning ka keskhoone muutub sageli. Raamat on Eestis ilmunud Enn Soosaare tõlkes kahes trükis: 1977. aastal Loomingu Raamatukogus ning 2003. aastal kirjastuses Hotger. Raamatu ühe peategelase järgi on saanud lavanime ansamblist Jäääär tuntud eesti muusik InBoil ning tema hilisem ansambel InBoiler. "Arbuusisuhkrus" on avaldanud olulist mõju muusikale ja kirjandusele, sellest on tehtud teatrilavastusi. Eestis lavastas "Arbuusisuhkrus" 2009. aastal Tallinna Linnateatris Jaanus Rohumaa. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. jaanuar 2009. Vaadatud 6. jaanuaril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.temuki.ee/numbers/2009/4/article4861.pdf[alaline kõdulink] http://www.epl.ee/news/kultuur/arbuusisuhkrus-naitab-musta-valge-maailma-valu.d?id=51149761