laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jonida Maliqi

Jonida Maliqi (sündinud 26. märtsil 1983 Tiranas) on Albaania poplaulja, telesaatejuht, stiiliikoon[viide?] ja ettevõtja. Ta esindas 2019. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Albaaniat lauluga "Ktheju tokës", mis sai finaalis 90 punktiga 17. koha. "Nuk të pres" (2005) Festivali i Këngës Kënga Magjike Video Fest Awards Top Fest Zhurma Show Awards "Festivali i Këngës" (1995, 1999, 2000, 2001, 2002, 2004, 2006, 2007, 2018) "Big Brother" (2008) "Dua vendin tim" (2012) "Dancing with the Stars" (2014) "The Voice of Albania" (2016) Ta oli abielus Gent Prizreniga, kuid paar lahutas abielu 2017. aasta märtsis; neil on poeg Dan. Tal on õde Xhilda. Tal on butiik Tiranas ja oma kingapood. Ta annab heategevuskontserte ning annetab orbudele toitu ja riideid. Ta räägib itaalia keelt. Ta ei oska süüa teha. "Eurovisionworld". Discogs. "Jonida Maliqi discography". Diego Pinzon (2. mai 2019). "Jonida Maliqi: 10 facts about Albania's Eurovision 2019 singer". Wiwibloggs. Vaadatud 19. mai 2019.
Maksim Mamin

Maksim Vladimirovitš Mamin (vene keeles Максим Владимирович Maмин; sündinud 13. jaanuaril 1995 Moskvas) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib ründajana NHL-i klubis Florida Panthers. Moskva CSKA-s tegi ta KHL-is debüüdi hooajal 2014–15. Debüüthooajal lõi ta viis väravat ja kogus 10 punkti ning valiti liiga hooaja parimaks uustulnukaks. 2016. aastal valis Florida Panthers ta NHL-i draft '​is 175. valikuna. Panthersiga sõlmis ta 2017. aasta juunis kaheaastase lepingu. Hooaja 2017–18 esimeses pooles mängis ta American Hockey League'i klubis Springfield Thunderbirds. NHL-is tegi ta Panthersi meeskonnas debüüdi 7. jaanuaril 2018 mängus Columbus Blue Jacketsi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is 22. veebruaril 2018 mängus Washington Capitalsi vastu. Hooaega 2018–19 alustas Mamin seitsme punktita mänguga ning 2018. aasta novembris naasis ta Moskva CSKA-sse. Kuigi 2018–19 põhihooajal kogus ta vaid kolm punkti, lõi ta Gagarini karika finaalseeria otsustavas neljandas mängus lisaajal Omski Avangardi vastu värava, kindlustades Moskva CSKA-le esimese Gagarini karika võidu. 2019. aasta aprillis sõlmis ta Moskva CSKA-ga kaheaastase lepingu. 2021. aasta juulis naasis Mamin Florida Panthersi, sõlmides klubiga üheaastase lepingu. 2015. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel võitis Mamin Venemaa kuni 20-aastaste koondisega hõbemedali. Ta kuulus Venemaa jäähokikoondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. "Хоккейный клуб ЦСКА продлил контракт с Максимом Маминым". cska-hockey.ru. 30.4.2019. Vaadatud 19.5.2019 "Panthers agree to terms with Maxim Mamin". nhl.com. 28.7.2021. Vaadatud 16.4.2022 Maksim Mamin NHL.com lehel Maksim Mamin hockeydb.com lehel
Victor Polyakoff

Victor Polyakoff (sündinud 9. mail 1957 Tallinnas) on Eesti teatritegelane ja poliitik. Polyakoff lõpetas Tallinna 26. Keskkooli, õppis kolm aastat Tallinna Pedagoogilises Instituudis. 1977. aastal astus ta Lunatšarski-nimelisse Riiklikku Teatrikunsti Instituuti, mille lõpetas 1981. aastal kino- ja teatrinäitleja erialal. Aastatel 1984–1988 töötas ta Eesti Televisioonis režissööri assistendina ning kunsti- ja kirjandussaadete toimetuse režissöörina. 1988–1991 oli ta Tallinna Linnahalli juures tegutseva reklaamiagentuuri Antrakt showman. Raadios Tallinn oli tal sel ajal igal nädalal 4 tundi saateid, kus mängis vene muusikat. Aastast 1992 töötas ta Päevalehe levidirektorina. Alates 28. oktoobrist 1993 oli ta Tallinna linnavolikogu aseesimees. Aastatel 2011–2019 töötas Maardu kultuuri- ja infokeskuse direktori ja kunstilise juhina. Harjumaa kultuurikorraldajate liidu ja Eesti Teatriliidu liige. Polyakoff on olnud Eestimaa Ühendatud Vasakpartei juhatuse liige. Ta on 2022. aastast Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige. Aastatel 1981–2011 oli ta abielus Svetlana Jantšekiga, kellega nad korraldasid alates 2005. aastast iga-aastast vene teatri festivali Kuldne Mask Eestis. Tal on poeg Lev ja 9 aastat noorem tütar Polina. Toimetaja: Rutt Ernits (20. veebruar 2018). "Maardu kultuurimaja kunstiline juht tervitab vabariigi juubelit Artur Rinne muusikaga". Marianne Mikko intervjuu "Victor Polyakoff: "Valimisedu üllatas mind"". Eesti Ekspress, 5. november 1993 E-äriregister Ada Maltseva intervjuu "Multikultuurne teatriperekond toob Eestisse vene teatrikunsti parimaid palasid". Linnaleht, 9. jaanuar 2009
Duncan Laurence

Duncan de Moor (esinejanimega Duncan Laurence; sündinud 11. aprillil 1994 Spijkenisses) on Hollandi laulja. 2014. aastal osales ta Hollandi talendisaate "The Voice of Holland" saadetes, kus jõudis kaheksa parema sekka. Ta võitis Hollandi esindajana 2019. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Tel Avivis esikoha lauluga "Arcade". 2023. aasta sügisel andis ta välja albumi "Skyboy". Laulja koduleht
UÕK Kiievi piiskopkond

UÕK Kiievi piiskopkond (ukraina keeles Київська єпархія ПЦУ) on Ukraina Õigeusu Kiriku piiskopkond, mis hõlmab Kiievi linna kogudusi ja kloostreid. UÕK Püha Sinod andis 5. veebruaril 2019 piiskopkonna metropoliit Filaret (Denõssenko) alluvusse. Tema alluvusse ei antud Püha Miikaeli Kuldsete Kuplitega kloostrit. 2019. aasta maikuu alguses teatas UÕK eestseisja Epifanius (Dumenko), et metropoliit Filaretile alluv Kiievi piiskopkond ei ole end juriidiliselt UÕK osana ümber registreerinud. 29. mail 2019 andis Epifanius välja ukaasi, millega viis Kiievi Solomianskõi rajooni Jumalaema Kaitsmise kiriku koguduse enda alluvusse kuni Kiievi piiskopkond on UÕK osana ümber registreeritud. Filaret kutsus 20. juuniks 2019 Kiievi Püha Vladimiri katedraali kokku likvideeritud KPUÕK kohaliku kirikukogu, mis kuulutas KPUÕK laialisaatmise tühiseks. Filaret lisas, et tal on õigus saada endale kõik UÕK Kiievi kogudused ja kloostrid. 20. juunil toimunud kirikukogule kutsus Filaret ka Püha Theodosiuse kloostri ülema arhimandriit Makariuse (Papiš), kes sinna ei ilmunud. Seepeale proovis Filaret teda ametist tagandada ja määrata tema asemele endale lojaalse arhimandriit Andrease, kes saabuski kloostrit üle võtma, kuid see ebaõnnestus. Makarius teatas, et ei osale kirikulõhes ning klooster jääb UÕK alluvusse. 24. juunil 2019 kokku tulnud UÕK Püha Sinod otsustas võtta Filaretilt õiguse juhtida Kiievi piiskopkonda ning piiskopkond läks UÕK eestseisja Epifaniuse otsese juhtimise alla. Журнали засідання Священного Синоду від 24 червня 2019 р 25.06.2019 (vaadatud 25.06.2019) Священний Синод Православної Церкви України провів своє засідання та ухвалив низку рішень - UÕK Püha Sinod, 05.02.2019 (vaadatud 19.05.2019) "Епархия Филарета юридически еще не закрепила принадлежность к ПЦУ" — Епифаний - Zn.ua, 10.05.2019 (vaadatud 31.05.2019) Epiphanius: All documents issued by UOC – Kiev Patriarchate after January 30 are null and void - Rofmea News, 30.05.2019 (vaadatud 31.05.2019) "Собор" Филарета отменил решение о самороспуске УПЦ КП и отказался от томоса - Lb.ua, 20.06.2019 (vaadatud 20.06.2019) Филарет уволил священника из-за неявки на "собор" - Liga Novosti, 21.06.2019 (vaadatud 22.06.2019) ПЦУ забрала у Филарета Киевскую епархию - Lb.ua, 24.06.2019 (vaadatud 24.06.2019)
Krabi Põhikool

Krabi Põhikool oli põhikool Võru maakonnas Varstu vallas Krabi külas. Kool suleti 2014. aastal. Esimesed andmed koolihariduse andmisest Krabil pärinevad 19. sajandi teisest poolest, kui Krabil tegutses kaks kooli: õigeusu ja luteri kiriku juures. Kolmas koolihoone ehitati Krabile 1837. aastal, see sai juurdeehitise 1937. aasta sügisel. 1917. aastal eraldati kool kirikust ja Krabi vallavolikogu liitis kaks kooli. Kool muudeti neljaklassiliseks, töötas kaks õpetajat. 1924. aastal muudeti kool viieklassiliseks. 1925. aastal lisandus kuues klass. 1946. aastal lisandus seitsmes klass ja 1960. aastal kaheksas klass. 1988. aastal muudeti kool üheksaklassiliseks ja alates 1990. aastast kandis kool põhikooli nime. Krabi Põhikool suleti 2014. aasta sügisel, sest kooli oli õppima jäänud ainult neli Varstu valla last. Samas alustas samas 1. septembrist tegevust erakool – Krabi Kool – õpilaskodu vajavatele ja haridusliku erivajadusega lastele. Kuni 1997. aasta sügiseni toimus õppetöö nn Krabi vanas koolimajas. 1996. aastal ehitati kõrvalkrundile uus koolimaja, kus algas õppetöö 10. novembril 1997. 1998. aastal koliti sinna hoonesse ümber ka Krabi raamatukogu. 1930–1944 Jakob Ristsoo 1944–1948 Elli Raidvee 1948–1958 Armin Allas 1958–1964 Kalju Lumi 1964–1984 Hilja Paeglis 1984–1999 Siimo Uibo 1999–2014 Ale Sprenk Krabi Põhikool. Eesti Hariduse Infosüsteem. Vald sulgeb Krabi kooli ja asemele tuleb erakool. Võrumaa Teataja, 8. märts 2014. Krabi kooli arengukava 2013-2015. "Vald sulgeb Krabi kooli ja asemele tuleb erakool"[alaline kõdulink] Võrumaa Teataja, 8. märts 2014
Oorgu oja

Oorgu oja (ka Soosaare peakraav) on kraav Võrtsjärve madalikul, Viljandi maakonnas Viljandi vallas, Adula oja vasakpoolne lisajõgi. Kraavi pikkus on 14 km, valgla pindala 33,5 km², langus 6,5 m ja lang 0,46 m/km. Kraav saab alguse 44,5 m kõrguselt Järtsaare külas Tässi raba servast ja suubub Oorgu ja Parika küla piiril 38 m kõrgusel vasakult poolt Adula ojasse 2,9 km kaugusel selle suudmest. Kraav kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Oorgu oja keskkonnaportaalis (vaadatud 20.05.2019) Oorgu oja Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 20.05.2019) Oorgu oja Eesti looduse infosüsteemis Oorgu oja keskkonnaportaalis
Meskvaki keel

Meskvaki keel ehk foksi keel ehk rebase keel ehk rebaseindiaani keel on algonkini keelkonda kuuluv keel, mida rääkisid traditsiooniliselt meskvakid ehk rebaseindiaanlased ja soogid. Meskvaki keelel on kaks murret: rebaseindiaani ja soogi. Sageli loetakse meskvaki keele murdeks ka kikapuu keelt. Meskvaki keel on väljasuremisohus, seda räägib umbes 200 inimest Iowas ja umbes 50 Oklahomas. Meskvaki keeles on 8 vokaalfoneemi (4 lühikest /a, e, i, o/ ja 4 pikka /aː, eː, iː, oː/) ning 15 konsonantfoneemi. http://www.ethnologue.com/language/sac http://www.native-languages.org/meskwaki-sauk.htm#language
Eelim

Tallinna Nelipühakogudus Eelim on nelipühilaste kogudus Tallinnas, mis tegutseb aadressil Tatari tänav 52. Koguduse pastorid on Olius Thaling ja Marijana Thaling. Koguduse palvemaja paikneb vanemas kahe-kolmekorruselises majas, mis on korda tehtud. http://www.eelim.ee/pastorid/ (vaadatud 19.05.2019) Palvela Tatari t. 52, 1930. a. kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 23.10.2020) Koduleht
Rummu

Rummu on alevik Eestis Harju maakonnas Lääne-Harju vallas. Asub Keila–Haapsalu maantee ääres. Rummus on paekarjäär ja killustikutehas. Enne 2017. aasta haldusreformi kuulus Rummu Vasalemma valda. Rummu karjäär Rummu raamatukogu Paldiski–Padise tee Murru vangla Rummu vangla Ämari vangla Rummu Media Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 29.09.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Heerold (ajaleht)

Heerold (esialgse nimega Pärnu Nädalaleht) oli ajaleht, mis ilmus aastatel 1995–1996 Pärnus. Ajalehte andis välja ettevõte Al Pari. Leht ilmus üks kord nädalas. Heerold (ajaleht) E-kataloogis ESTER (vaadatud 19.05.2019) Heerold (ajaleht) E-kataloogis ESTER
Pärnu Päevaleht

Pärnu Päevaleht oli 1926–1940 ilmunud ajaleht, mis vahendas Pärnu linna ja selle lähiümbruse uudiseid. Lehte andis välja Pärnu Kirjastus-Ühisus. Leht ilmus kuus korda nädalas. 1935-1939 oli lehel kaasanne: Vändra Uudised. Pärnu Päevaleht E-kataloogis ESTER (vaadatud 19.05.2019) Pärnu Päevaleht E-kataloogis ESTER
Medea Džapharidze

Medea Džaparidze (20. veebruar 1923,Thbilisi – 31. märts 1994) oli Gruusia näitleja ja Gruusia NSV rahvakunstnik. 1939. aastal lõpetas Medea Džaparidze Tbilisi VIII keskkooli. Peale seda töötas ta kaks aastat Nadzaladevi rahvakunsti teatris. 1942. aastast kuni elu lõpuni oli ta Kote Marjanišvili akadeemilise teatri näitleja. Medea käis Rustaveli teatri stuudios kuulamas Giorgi Tosvonogovi loengukursuseid. Peale seda saadeti ta Voldemar Nemirovitš-Dantšenko stuudiosse Moskvas. Seal aitas teda Zarakski, kes kutsus teda Mossoveti teatrisse, kus ta mängis hiljem Cleopatra rolli venekeelses näidendis "Caesar ja Cleopatra".  Peagi naasis Madea oma kodumaale ning veetis kogu oma ülejäänud elu näideldes Gruusia lavadel. Tema tuntumate rollide hulka kuuluvad: Nina Mihhail Lermontovi "Maskeraadis", Julia William Shakespeare'i ''Romeo ja Julias'', Beatrice "Haavatud abikaasa mõrvas", proua Ana "Richard III-s", purjus naine M. Baratašvili "Merejalaväelases", Važhava Pšavela "Lõikamises", Marta Cassona filmis ''Puud on liiga valjud'' , Varvara Karupovna Kita Butšaidze'i "Aavle'i koeras", Gulkani P. Kakabadže "Kakhaberi mõõgas", pühak Sophoklese "Kuningas Oidipuses" ja ema Laša Tabukašvili ''Vanas valsis''. 1950. aastal pälvis Medea oma rolli eest "Džurgaja kilbis" NSV Liidu riikliku preemia. Samal aastal pälvis ta ka Gruusia NSV rahvakunstniku tiitli. Enamik filmidest, kus Medea on näidelnud, on esilinastunud kas Gruusia Rahvusarhiivis või Cannes'i filmifestivalil. Ta on maetud Didube panteoni. 1942 – Giorgi Saakadze 1944 – Džurgaja kilp 1947 – Poeetide häll (õde Akakia roll) 1948 – Keto ja Kote (Keto roll) 1952 – Piikide vallutajad (Elene roll; dubleerinud Aleksandra Haritonova) 1968 – Granaatõuna värv (luuletaja ema roll) 1983 – Sinised mäed 1985 – Minema läheb sügisene vihm Gruusia NSV rahvakunstnik (1950) NSV Liidu riiklik preemia (1950) Stalini preemia (1950) orden Austuse märk (1958) Tööpunalipu orden (1986) Thbilisi aukodanik (1988) Medea Džaparidze oli abielus kirjanik Revaz Tabukašviliga.[viide?] "Medea Džaparidze IMDb andmebaasis".
Aadressleht

Aadressleht oli 1929 Tallinnas ilmunud ajaleht, mis sisaldas kõikvõimalikke aadresse. Lehte andis välja Ed. Kriisa. Lehe vastutav toimetaja oli V. Kender. Leht ilmus kuus korda nädalas. Aadressleht E-kataloogis ESTER (vaadatud 19.05.2019) Aadressleht E-kataloogis ESTER
Abieluleht

Abieluleht oli eesti ajaleht, mis ilmus aastatel 1931–1933 Tallinnas ning käsitles abielu ja perekonnaga seotud teemasid. Lehe väljaandja ja vastutav toimetaja oli A. Jürisson. Leht ilmus korra nädalas. Abileluleht oli Ajaviitelehe ja Rahva Elu tasuta lisaleht. Aastatel 1932–1933 kandis leht nime Rahva Elu : Perekonna- ja endine "Abieluleht" (1932, nr. 6 – 1933). 1933. aastal hakkas uuesti ilmuma algse nimega Abieluleht: Ajaviitelehe hinnata kaasanne. 1933. aastal ilmus ka lisaväljaandena Lihavõtte-number. Toimetus asus Tallinnas aadressil Suur Karja 2–6. Trükikojad: Estotrükk 1931 nr. 1–20, 1933; J. ja A. Paalmann 1931 nr. 21 – 1932 nr. 1–38; J. Zimmermann 1932 nr. 39 – 1933 nr. 7, Estotrükk 1933 nr. 8–12. Abieluleht E-kataloogis ESTER (vaadatud 19.05.2019) Abieluleht E-kataloogis ESTER
4. järgu haldusüksus

4. järgu haldusüksus on haldusüksus, mis on mingi riigi haldusüksuste hierarhias ülaltpoolt neljandal tasemel. Hiina: vald ja suurvald Kreeka: vald (δήμοι, dimoi)
Bielke

Bielke on Rootsi aadlisuguvõsa, mis pärineb Smålandist. Suguvõsa esindajad tegutsesid ka Eesti- ja Liivimaal. Suguvõsa on esimest korda mainitud 13. sajandil. Suguvõsa on Natt och Dagi suguvõsa kõrval üks vanimaid Rootsi aadlisuguvõsasid. Rootsi riigikantsler Svante Turesson Bielke (1567–1609) ja Turu õuekohtu esimene president Nils Turesson Bielke (1569–1639) introdutseeriti Rootsi rüütelkonda aadlisuguvõsade loendis vabahärrasuguvõsa nr 6 all. Eestimaa kubermangus olid Bielked Jägala, Valingu mõisa ja Nehatu mõisa jt. omanikud. Ture Pedersson Bielke (1507–1577), Salestadi ja Kråkerumi härra, Upplandi lagman ja Rootsi riiginõunik Axel Eriksson (Bielke) (sünd. u 1500 – 1559), Rootsi riiginõunik ja kihelkonnakohtunik (rootsi k. häradshövding) Johan Axelsson (surn. 1576), Rootsi riiginõunik ja Vadstena linnuse ja Östergötlandi asehaldur Hogenskild Nilsson Bielke (1538–1605), Varbergi linnuse ja Östergötlandi asehaldur, Rootsi riiginõunik ja ajutine Rootsi viitseregent Axel Bielkega (1589), Johan III visiidi ajal Tallinnasse Gunilla Johansdotter Bielke af Åkerö (1568–1597), Rootsi kuninganna (1585–1592), Rootsi kuninga Johan III-da abikaasa Nils Turesson Bielke (1569–1639), Rootsi riigimees, Tallinna linna-, linnuse ja lääni asehaldur (1605), Turu õuekohtu esimene president Sten Svantesson Bielke (1598–1638), Rootsi riigimees, Rootsi riiginõunik Sigrid Nilsdotter Bielke (1607–1634), abiellus Rootsi riigimehe ja feldmarssali Åke Henriksson Tottiga (1598–1640) Ture Nilsson Bielke (1606–1648), riiginõunik ja Salestadi vabahärra Gustaf Nilsson Bielke (1608–1661), Tartu õuekohtu president 1647–1661 Sten Nilsson Bielke (1624–1684), Rootsi riigivarahoidja (Riksskattmästare – riigimaksumeister) 1672–1684 Nils Turesson Bielke (1644–1716), Rootsi väejuht, diplomaat, riigimees (Rootsi riiginõukogu liige) ja Salestadi krahv Carl Gustaf Bielke (1683–1754), Rootsi ratsaväe kindralmajor, Västernorrlandi, Gävleborgi ja Jämtlandi lääni maavanem krahv Ture Gabriel Bielke (1684–1763), Rootsi sõjaväelane (kindralmajor) ja riigimees, riiginõunik, Rootsi riiginõukogu liige Johan Axelsson, www.adelsvapen.com Anders Anton von Stiernman: Swea och Götha Höfdinga-Minne. 2, Stockholm 1835, lk.244 Gunilla Johansdotter, www.adelsvapen.com Carl Gustaf Bielke, www.adelsvapen.com Ture Gabriel Bielke, www.adelsvapen.com Thure Gabriel Bielke (Född:1684-11-22 – Död:1763-05-11), sok.riksarkivet.se Thure Gabriel Bielke, sok.riksarkivet.se Bielke af Åkerö nr 8, www.adelsvapen.com Grevliga ätten Bielke nr 29, www.adelsvapen.com
Üldbioloogia

Üldbioloogia on bioloogia distsipliin ja õppeaine, mis tegeleb elussüsteemide üldiste omaduste kirjeldamisega. Üldbioloogia nimetus on kujunenud vastandusena eribioloogia(te)le, mis kirjeldavad erinevate taksonite omadusi. Samalaadselt on näiteks zooloogiat jaotatud üldzooloogiaks ja erizooloogiaks. Üldbioloogia on valdavalt kirjeldav ja induktiivne. Ta eristub teoreetilisest bioloogiast, kuivõrd kasutab vähe deduktiivseid meetodeid ning pole niivõrd teoreetiline teadus, kuivõrd bioloogia üldistusi esitav. Üldbioloogia on tihti üks gümnaasiumi taseme õppeaineid. matemaatiline bioloogia teoreetiline bioloogia Sarapuu, Tago; Kallak, Henni 1993. Bioloogia XII klassile: üldbioloogia. (Toimetanud Mart Viikmaa.) Tallinn: Koolibri.
Kuiviži

Kuiviži (eesti Kuivaste) on küla Lätis Limbaži piirkonnas Salatsi vallas. Kuiviži ja Heinaste vahel asub Randu pļavas (hoiuala).
Haiba

Haiba on küla Harju maakonnas Saue vallas. Piirneb põhjas ja läänes Mõnuste külaga, lõunas Kustja külaga, idas Kernu külaga. Küla piiri pikkus on 10,0 km. Küla paikneb Kernu–Riisipere tee (Haiba küla tänavana Riisipere tee) ääres, ligikaudu 2 km Kernu koolist edelas. Küla kagunurka läbib Tallinna–Pärnu–Ikla maantee. Haibas asuvad Kernu valla rahvamaja, postkontor, Haiba Lastekodu ja Kernu raamatukogu. Haibat on esmamainitud Taani hindamisraamatus (Howympæ). Külas asus Haiba mõis. Mõisa peahoone on säilinud veidi ümber ehitatud kujul. Küla oli ka Haiba sovhoosi keskasula. Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi oli küla Kernu valla halduskeskus. Külas asub pühaks peetav Haiba allikas. Küla keskosas asub Haiba tiik. Külast voolab läbi Haiba oja. Haiba mõisa park on võetud kaitse alla. Pargi alale jäävad ka arheoloogiamälestiseks arvatud asulakoht ja kultusekivi. Karjatse tee Kernu kooli tee (kergliiklustee Riisipere tee kõrval) Kustja tee Kuuse tee Pargi tee Pihlaka tee Riisipere tee Sireli tee Suve tee Tiigi tee Haiba külanõukogu Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 10.12.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Haiba lastekodu
Lembuži

Lembuži on küla (mazciems) Lätis Limbaži piirkonnas Liepupe vallas. Küla asub Liivi lahe kaldal Liepupe jõe suudmes ja jääb endisest piirkonnakeskusest Salatsist 35,8 ning Riiast 73,7 km kaugusele. Aastal 2006 oli külas 6 elanikku. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Salatsi piirkonda.
Vokatiiv

Vokatiiv on üttekääne, mis leidub indoeuroopa keeltes, nagu näiteks ladina keeles ja läti keeles, ja kartveli keeltes, näiteks gruusia keeles. Vokatiivi kasutatakse kellegi või millegi kõnetamisel, näiteks legendi järgi Gaius Julius Caesari veidi enne tema mõrvamist öeldud lauses "tu quoque, Brute" ('ka sina, Brutus') on Brutuse nimi vokatiivis. Keeleajalooliselt on peetud vokatiivi indoeuroopa käänesüsteemi osaks. Vokatiiv on olemas lisaks ladina keelele ka näiteks sanskriti keeles, paali keeles ja vanakreeka keeles. Hulgas tänapäeva indoeuroopa keeltes on vokatiiv kadunud, kuid vokatiiv on säilinud balti keeltes, osas keldi keeltes ja suuremas osas slaavi keeltes (kuid näiteks mitte vene keeles). Kuigi tänapäeva keeleteadus eesti keeles vokatiivi ei erista, on kõige varasemates eesti keele grammatikates ladina keele käändesüsteemi eeskujul eeldatud vokatiivi olemasolu, nagu ka teisi ladina keele käändeid. 1637. aastal ilmunud Heinrich Stahli grammatika toob vokatiivi näideteks eesti keeles määramata artikliga ainsuses "o üx Jummal" ja mitmuses "o öhet Jummalat" ning määratud artikliga ainsuses "o se Innimenne" ja mitmuses "o needt Innimesset". eesti keele grammatika Heinrich Stahl. Anführung zu der Esthnischen Sprach, Revall MDCXXXVII, S. 4–5.
Anatoli

Anatoli (vene Анатолий, ukraina Анатолій; vene-ladina transliteratsioonis Anatolij; Venemaal ja Ukrainas kehtivas transliteratsioonis Anatolii, varasemas transliteratsioonis Anatoliy või Anatoly) on kreeka päritolu (Ανατόλιος) venepärane mehenimi. Kreeka nime Ανατόλιος variandid on ka prantsuse Anatole, ladina Anatolius, läti Anatols, leedu Anatolijus ja poola Anatol või Anatoliusz. 2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 58. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Anatoli 2584 mehel. 2020. aasta seisuga oli Anatoli Eestis esinemissageduselt 66. mehenimi. 1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Anatoli 2423 mehel. Samal ajal oli 1142 mehel nimi Anatoly (150.), 157 mehel Anatolii (504.) ja 77 mehel Anatoliy (726.). Anatoli Aleksin, juudi rahvusest vene kirjanik Anatoli Berezovoi, Nõukogude Liidu kosmonaut Anatoli Bõkov, Nõukogude Liidu maadleja, olümpiavõitja ja olümpiahõbe Anatoly Donchenko, vene päritolu Saksamaa maletaja, rahvusvaheline meister Anatoli Ennvere, eesti põllumajandusteadlane Anatoli Gantvarg, juudi päritolu Valgevene kabetaja, neljakordne maailmameister rahvusvahelises kabes Anatoli Garšnek, Eesti helilooja ja muusikapedagoog Anatoli Gromõko, Venemaa rahvusvaheliste suhete spetsialist, afrikanist ja diplomaat Anatoli Ivanov, vene proosakirjanik ja stsenarist Anatoli Kaigorodov, vene päritolu Eesti maalikunstnik. Anatoli Karpov, Venemaa maletaja ja maletreener, endine maailmameister Anatoli Lukjanov, NSV Liidu partei- ja riigitegelane ja Venemaa poliitik, viimane Nõukogude Liidu Ülemnõukogu esimees Anatoli Kašpirovski, Venemaa psühhoterapeut Anatoli Krikun, Eesti korvpallur ja korvpallitreener Anatoli Lunatšarski, Vene revolutsionäär, nõukogude riigi- ja haridustegelane, kirjanik Anatoli Martšenko, Nõukogude Liidu dissident, kirjanik ja inimõiguste aktivist Anatoli Nekrassov, vene vaimne õpetaja, lektor ja nõustaja, raamatute autor Anatoli Ostroumov, vene rahvusest õigeusu vaimulik, kes tegutses alates 1919. aastast Eestis. Anatoli Podtšekajev, Venemaa ja Eesti arhitekt. Anatoli Sobtšak, Venemaa poliitik, esimene Peterburi linnapea peale NSVL-i lagunemist, õigusteaduste doktor Anatoli Solovjanenko, ukraina ooperilaulja, tenor Anatoli Šari, ukraina ajakirjanik, blogija ja poliitik Anatoli Šmigun, Eesti suusataja, suusatreener, Kristina Šmiguni isa ja treener Anatoli Tšaikovski, Venemaa riigitegelane, jurist, helilooja Pjotr Tšaikovski noorem vend Anatoli Štšura, Eesti muusik, Narva Linna Sümfooniaorkestri peadirigent ja kunstiline juht Anatoli Tšubais, Venemaa majandus- ja riigitegelane, üks liberaalsete reformide ideolooge ja eestvedajaid 1990. aastatel Anatoli Tõmoštšuk, Ukraina jalgpallur Anatoli Ulturgašev, Sahha balletitantsija ja balletipedagoog https://www.stat.ee/public/apps/nimed/Anatoli[alaline kõdulink] (vaadatud 19.05.2019) https://www.stat.ee/public/apps/nimed/Anatoli[alaline kõdulink] (vaadatud 3.05.2020) https://www.stat.ee/public/apps/nimed/Anatoly[alaline kõdulink] https://www.stat.ee/public/apps/nimed/Anatolii[alaline kõdulink] https://www.stat.ee/public/apps/nimed/Anatoliy[alaline kõdulink] Anatoli statistikaameti andmebaasis
Antonin

Antonin venepärane on mehenimi. 2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 2954. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Antonin 6 mehel. Antonin Artaud, prantsuse teatriteoreetik, näitleja ja kirjanik. Antonin Scalia, USA jurist Antonina https://www.stat.ee/public/apps/nimed/Antonin[alaline kõdulink] (vaadatud 19.05.2019) Antonin statistikaameti andmebaasis