laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Köismäe

Köismäe (saksa keeles Reeperbahn-Vorstadt) oli ajalooline Tallinna eeslinn-alev. Alevi piirideks loeti Tallinna kindlusmüüri ning Suurtüki, Vana-Kalamaja ja Suur-Patarei tänavaid. Suur-Patarei tänav kandis varem, 17. ja 18. sajandil Köismäe tee nimetust. Köismägi paiknes Suure Rannavärava ees, seal elasid köiepunujad. Tallinna Kalamaja eeslinna nimetatakse kirjalikult aastatel 1374 ja 1421 ja umbes samast ajast pärinevad ka andmed Kalamaja ja Tallinna linnamüüri vahel asuvast Köismäest. Ilmselt tuleb Köismäed või vähemalt Kalamaja ja selle merepoolset osa lugeda Kalamaja osaks ja tõenäoliselt kehtis ka Köismäel Kalamaja eeslinnale juba keskajast omane teatud omavalitsus. Päris Köismäe alev oma püsivamate elanikega asus praegusest Soo tänavast põhja või kirde pool ja Köismäe lõunapoolses osas asusid suured hõredalt hoonestatud krundid, millel olid peamiselt Tallinna linnakodanike abimajapidamised. Köismäe (saksa keeles Reperbahn) on saanud nime Tallinna sadama lähedal elavate ja töötavate köiepunujate järgi, keda nimetati vahel ka kanepiketrajateks. Saksa keeles tähendas Reperbahn pikka köisteed, mida köiepunujad köie valmistamiseks vajasid. Köiepunujad tegelesid peamiselt kanepi pooltoodete valmistamisega, ketrasid kanepiheiet, ropsisid ja praagisid kanepit, mida eksporditi Saksa sadamalinnadesse, Hollandisse ja Rootsi. Köit ja nööre valmistati ka kohalikuks tarbeks ja kuna kanepiketramine oli must ja raske töö, tegelesid sellega peamiselt kohalikud eestlased ja maalt linna tulnud talupojad. Krimmi sõja ajal, kui Inglise-Prantsuse laevastik blokeeris Venemaa Balti mere sadamaid ja nende seas ka Tallinna sadamat, laskis Eesti alal tegutsevate Venemaa keisririigi vägede ülemjuhataja jalaväekindral ja Soome kindralkuberner Friedrich Wilhelm Rembert von Berg 24 tunni jooksul lammutada Köismäe alevi elamud ja hävitada aiad, kartes dessanti. Köismäe torn Köie tänav Köismäe, http://www.eki.ee/, EKI KNAB: Eesti - Eesti Keele Instituut, Eesti kohanimed (vaadatud 06.12.2021) LIBAHUNDIJAHT KÖISMÄEL 1618, linnaarhiiv.wordpress.com, 24 märts 2017 Aleksander Kivi, Mäed ja mäenimelised tänavad Tallinnas, Kultuur ja Elu, 1964 nr 7, lk 410
Devin Nunes

Devin Gerald Nunes (sündinud 1. oktoobril 1973) on Ameerika Ühendriikide poliitik ja endine farmer. Ta on Vabariikliku Partei liige ning ta kuulus aastatel 2003–2021 Ameerika Ühendriikide Esindajatekotta. Aastatel 2015–2019 oli ta luurekomisjoni esimees. Ta töötas ka president Donald Trumpi ametisseastumise juures. Tema valimisringkond asub San Joaquini orus ning sellesse kuuluvad Tulare maakonna lääneosa ja Fresno maakonna idaosa. Märtsis algatas tema juhitud Esindajatekoja luurekomitee uurimise võimaliku Venemaa sekkumise kohta 2016. aasta presidendivalimistesse. Veebruaris 2018 avaldas ta n-ö Nunese memo, mille neljal leheküljel süüdistas ta FBI-d Trumpi-vastases vandenõus. Nunes hakkas pärast seda uurima FBI-d ja justiitsministeeriumi, keda ta süüdistas Trumpi kahjustamises. Jaanuaris 2021 sai ta Trumpilt Presidendi Vabadusmedali. Sama aasta detsembris astus ta Esindajatekojast tagasi, et asuda tööle Trump Media & Technology Groupi tegevjuhina. Fossiilkütuste lobitöö Venemaa sekkumine 2016. aasta Ameerika Ühendriikide valimistesse Trumpi Ukraina-skandaal "Essential Politics November archives". Los Angeles Times. Vaadatud 26. märts 2017. Seipel, Arnie; Parks, Miles (13. märts 2018). "House Intelligence Democrats Release Response To GOP Russia Conclusions". NPR (inglise). Vaadatud 8. veebruar 2019. Zengerle, Jason (24. aprill 2018). How Devin Nunes Turned the House Intelligence Committee Inside Out. The New York Times Magazine. Vaadatud 24. aprill 2018. Naylor, Brian (4. jaanuar 2021). "Trump Gives Medal Of Freedom To Loyalist GOP Congressman Nunes". NPR. Vaadatud 22. jaanuar 2021. Nobles, Ryan (6. detsember 2021). "Devin Nunes says he's leaving Congress by the end of the year". CNN.
Mitiaro

Mitiaro on saar Polüneesias, üks Cooki saartest. Asub Maukest 37 km kirde pool. Mitiaro pindala on 18 ruutkilomeetrit, suurim läbimõõt on 6,4 km. Saarel on 2 järve. Saarel elas 2016. aasta rahvaloenduse andmetel 155 inimest, kes elavad 4 külas. Mitiaro on tähtis lunnuala (IBA). http://www.ck/mitiaro.htm http://www.cookislands.org.uk/mitiaro.html
Khashayar Farmanbar

Khashayar Carl Farmanbar (sündinud 21. septembril 1976 Teheranis) on iraani päritolu Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik. Ta on 30. novembrist 2021 Rootsi energeetika- ja digiteerimisminister. Ta saabus Rootsi 12-aastaselt koos perega poliitilise põgenikuna Iraanist. Ta on Bodenis (asub Bodeni vallas Norrbotteni läänis) üles kasvanud, mängis ta Hornskrokens IF-is käsipalli ja tegi muusikat. Ta astus Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Noorteliiga (SSU, Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbund) liikmeks 15-aastaselt. Ta on ülikooli lõpetanud arvutitehnoloogia insener ja omandanud tööstusturunduse kraadi Luleå Tehnikaülikoolist. Ta oli Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Noorteliiga (SSU) esimees Norrbottenis 1995–2000 ja SSU föderaalnõukogu liige 2001–2003. Pärast õpinguid asutas ta koos kursusekaaslasega ettevõtte Agency9. Aastatel 2002–2013 oli ta ettevõtte tegevjuht. 2013. aastal sai ta sotsiaaldemokraatide opositsioonis olevaks linnavolinikuks Nackas. Ta on olnud ka Nacka vallavolikogu liige alates 2014. aastast ja Stockholmi lääni regionaalnõukogu liige alates 2018. aastast. Farmanbar oli SVT-s 2019. aastal eetris olnud telesaates Gift vid första ögonkastet (Abielus esimesest silmapilgust) pulmakorraldaja. 30. novembrist 2021 on ta Rootsi energeetika- ja digiteerimisminister. Ta on abielus Tora Maria Rebecka Hansjonsiga.
Jacques-Olivier Boudon

Jacques-Olivier Boudon (sündinud 15. veebruaril 1962 Bordeaux's Gironde'i departemangus) on prantsuse ajaloolane. Boudon lõpetas 1984. aastal Pariisis eliitkooli École normale supérieure. 1991. aastal sai Université Paris-Sorbonne'ist doktorikraadi ajaloos (kaitstud väitekiri "L'épiscopat français de l'époque concordataire (1802–1905): origines, formation, désignation"). 1997. aastal kaitses samas habilitatsioonitöö "Paris et l'Eglise de France sous le Second Empire". Pärast õpinguid asus tööle õppejõuna. Aastatel 1998–2003 oli ta Roueni ülikooli ja alates 2003. aastast on Université Paris-Sorbonne'i uusaja ajaloo professor. Ühtlasi on Boudon 1999. aastast Napoleoni Instituudi direktor. Le Consulat et l’Empire, Paris, Montchrestien, coll. « Clefs Histoire », 1997, 160 p. Napoléon à Sainte-Hélène : de l’exil à la légende, Montréal, Fides, coll. « Les Grandes conférences », 2000, 57 p. Histoire du Consulat et de l’Empire (1799-1815), Paris, Perrin, 2000, 512 p. Paris, capitale religieuse sous le Second Empire, Paris, Éditions du Cerf, coll. « Histoire religieuse de la France », 2001, 558 p. Les élites religieuses à l’époque de Napoléon : dictionnaire des évêques et vicaires généraux du Premier Empire, Paris, Nouveau monde Édition/Fondation Napoléon, 2002, 314 p. La France et l'Europe de Napoléon, Paris, Armand Colin, 2006, 343 p. Le roi Jérôme, Paris, Fayard, 2008, 747 p. Napoléon expliqué à mes enfants, Paris, Le Seuil, 2009, 96 p. Les habits neufs de Napoléon, Paris, Bourin Éditeur, 2009, 180 p. La Campagne d'Égypte, Belin, 2018, 318 p. Le sexe sous l'Empire, La Librairie Vuibert, 2019. Les quatre sergents de La Rochelle, Passés composés, 2021.
Tunguusi keeled

Tunguusi keeled (varem ka 'tunguusi-mandžu keeled') on keelkond Ida-Aasias, mis kuulub Altai keelte hulka. Tunguusi keeled jagunevad kahte rühma: Evengi keeled ehk põhjatunguusi keeled: eveeni keel evengi keel negidali keel orotšoni keel solooni keel Mandžu keeled ehk lõunatunguusi keeled: mandžu keel nanai keel oroki keel orotši keel sibo keel tšurtšeni keel (välja surnud) udehe keel https://www.eki.ee/knab/lgv/ale1.htm https://www.eki.ee/knab/lgv/ale2.htm
Lui Olesk

Lui Olesk (12. oktoober 1876 Kavastu vald Tartumaa – 19. veebruar 1932 Tartu) oli Eesti riigimees ja ühiskonnategelane. Aastal 1902 lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, seejärel tegutses Tartus advokaadina. Aastal 1905 oli radikaalsotsialistide rühma loomise katsel üks eestvedajatest. 1908–1910 oli ta Vologdas asumisel. 1918. aasta Saksa okupatsiooni ajal oli ta vangistatud. 1919. aasta 13. augustist oli L. Olesk Eesti Vabariigi peaprokurör, kuid pidi juba sügisel asuma kohtuministriks Otto Strandmani valitsusse. 1920–1921 oli ta Eesti töö- ja hoolekande minister ning siseminister valitsuses, mida juhtis Ants Piip. Alates 1. detsembrist 1920 oli ta esimene kindralkuberneri kohuseid täitev Eesti siseminister. Ta kuulus Eesti Tööerakonda. Ajakirjanikuna tegutses ajalehes Vaba Maa ja ajakirjas Vaba Sõna, oli kindlustusseltsi Oma juhte. Ta oli ka Asutava Kogu ja I Riigikogu liige. Viimast küll üsna lühikest aega, sest astus tagasi 16. detsembril 1921 ja teda asendas Oskar Jürgenfeldt. Lui Olesk oli Sihtasutise M. Varese Toetusraha juhatuse liige. Lui Olesk oli abielus Minni Kurs-Oleskiga. Lui Olesk Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Pierre Paul Denniée

Pierre Paul Denniée (12. märts 1781 – 5. mai1848 Versailles) oli prantsuse sõjaväelane (intendant), parun. Pierre Paul Denniée sündis kuningliku kaardiväe komissari Antoine Denniée (hilisem Prantsuse Hispaania armee kindralintendant) perekonnas. Denniée osales 1812. aasta Napoleoni Venemaa sõjakäigus marssal Louis-Alexandre Berthier' staabi koosseisus ülevaatuste inspektorina. 1830. aastal määrati Denniée Prantsuse Alžeeria armee kindralintendandiks (Intendant Général des Armées). Auleegioni rüütli klassi orden (1806) Auleegioni ohvitseri klassi orden (1814) Auleegioni komandöri klassi orden (1825) Auleegioni suurohvitseri klassi orden (1830) Püha Louis' Kuningliku Sõjalise Ordu rüütli klassi orden Denniée, Pierre-Paul. Itinéraire de l'empereur Napoléon pendant la campagne de 1812. Paris: Paulin, 1842. [1] Intendant General Antoine Denniée. frenchempire.net Paul Britten Austen. "1812: The March on Moscow". books.google.ee Денье П. П. smolensk1812.ru Pierre Paul Denniée. gw.geneanet.org Itin%C3%A9raire%20de%20l'empereur%20Napol%C3%A9on&f=false Philip Dwyer. Citizen Emperor. books.google.ee Itin%C3%A9raire%20de%20l'empereur%20Napol%C3%A9on&f=false Itinéraire de l'empereur Napoléon pendant la campagne de 1812. By Pierre-Paul Denniée. books.google.ee
Horvaatia-Bosnia sõda

Horvaatia-Bosnia sõda toimus Horvaatia Hertseg-Bosnia Vabariigi ja Bosnia ja Hertsegoviina Vabariigi vahel ajavahemikul 18. oktoober 1992 kuni 23. veebruar 1994. See oli osa laiemast Bosnia sõjast. Sõja käigus kannatas Mostari vanalinn, mille tuntud sild õhiti.
Tšiili maasikas

Tšiili maasikas (Fragaria chiloensis) on roosõieliste sugukonda kuuluv maasikaliik. Liik on looduslikult laialt levinud Vaikse ookeani rannikul Põhja- ja Lõuna-Ameerikas ning Hawaiil. Arvatakse, et rändlinnud on levitanud tšiili maasika Hawaii, Argentina ja Tšiili mägedesse. Liik on tuntud suurte viljade poolest ja on üks kahest liigist, millest on aretatud tänapäeva aedmaasikas. Tšiili maasikas on õitsev mitmeaastane taim, mis annab söödavaid marju. Marjad võivad värvuselt olla nii punased kui valged. Eelistatumad on olnud valged, arvatavasti marja suuruse tõttu. Tavaliselt on taim madal, aga võib kasvada kuni 30 cm kõrguseks. Tšiili maasikale on iseloomulikud punakad lehtedeta karvased varred, lehed on paksud ja nahkjad, mis lahknevad kolmeks. Lehtede pikkus on umbes 2 cm, värvuselt on need rohelised ja läikivad. Taimeliik õitseb ja kannab vilju kevadel ja suvel. Tšiili maasika õied on valged ja viie kroonlehega. Tšiili maasikaga on ka sarnaseid liike, kuid erinevalt tšiili maasikast on nende lehed hoopis õhemad ning neid on leitud rohkematest paikadest. Lehtede poolest sarnaneb tšiili maasikas alaska maraniga (Potentilla villosa), mis kuulub samuti roosõieliste sugukonda. Marja sõid palju põlisrahvad, kes elasid taime kasvukoha läheduses. Eelistatult on vilja söödud just värskelt, mitte kuivatatult ega konserveeritult. Tänapäeval paljudele tuntud aedmaasikas (Fragaria × ananassa) on just tšiili ja virgiinia maasika (Fragaria virginiana) ristand. Hübriide hakati esmakordselt aretama Prantsusmaal 1700. aastatel, kui üks Prantsuse spioon tõi kodumaale mõned Tšiilist leitud taimed. [1], Aianduskool. (s.a). Maasika süstemaatiline kuuluvus. [2], Finn, C.E., Retamales, J.B., Lobos, G.A., Hancock, J.F.(2013). The Chilean Strawberry (Fragaria chiloensis): Over 1000 Years of Domestication.- HORTSCIENCE VOL. 48(4) April. [3], Biodiversity of the Central Coast. (2016). Coastal strawberry, beach strawberry.
Aleksander Oinas

Aleksander Oinas (28. detsember 1887 Tartu – 3. märts 1942 Ussollagi vangilaager, Permi oblast) oli eesti poliitik ja ühiskonnategelane. Maapäeva, Asutava Kogu, I–V Riigikogu ja Riiginõukogu liige, esimene Eesti vabariigi riigikontrolör. Aastatel 1907–1915 õppis ta Peterburi Polütehnikumi majandusosakonnas. Ta lõi kaasa marksistlikus liikumises, kuulus VSDTPsse, mille tõttu oli arreteeritud. Töötas aastatel 1915–1918 Liivi- ja Eestimaa toitluskomitees. Aastal 1919 ja 1921–1926 oli ta Eesti vabariigi riigikontrolör. 1919. aastal oli ta siseminister Otto Strandmani valitsuses (tema salajased eraviisilised rahuläbirääkimised Viktor Kingissepaga põhjustasid suure skandaali, nn Oinaadi). Teda ei karistatud põrandaaluste kommunistide juhiga läbirääkimise eest. 25. jaanuaril 1921 nimetas Vabariigi Valitsus ta Riigi Statistika Keskbüroo juhatajaks. Aastatel 1928–1929 rahandus- ja kaubandus-tööstusminister August Rei valitsuses. Aastal 1931–1932 oli ta teedeminister Konstantin Pätsi kolmandas valitsuses. 1937. aastast oli ta Eraettevõtete Ametnikkude Koja esimees. Kuulus ka mitme organisatsiooni juhatusse, oli käitise Frankonia direktor. Kuulus Asutavasse Kokku ning oli I–V Riigikogu ja Riiginõukogu liige. Nõukogude okupatsiooni tulekul ta arreteeriti NKVD poolt. Mõisteti surma. Suri Nõukogude vangilaagris 3. märtsil 1942 juba enne surmaotsuse täideviimist. 1939 – Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk Aleksander Oinas oli abielus Alma Ostra-Oinasega. Aleksander Oinase õde Emma Elisabet Oinas oli abielus Friedebert Tuglasega ning on tuntud Elo Tuglase nime all. Kas on meil veel riiklikke sõjasaladusi? Võitlus, 16. juuli 1932, nr. 14, lk. 3. http://www.ra.ee/dgs/browser.php?tid=68&iid=110700220954&img=era0031_002_0000006_00210_t.jpg&tbn=1&pgn=11&prc=30&ctr=0&dgr=0&lst=2&hash=d531b7e4fab1cbf5db8ed228b261c562 "Tänaseid sünnipäewalapsi". Päewaleht, nr. 349. 24. detsember 1936. Aleksander Oinas Eesti biograafilises andmebaasis ISIK Tallinna tähtsamate asjade kohtu-uurija süüdistusakt A. Oinas'e ja Alma Anvelt-Ostra-Oinas'e süüdistuse asjus Uue Nuhtluse Seaduse § 108 põhjal V. Kingissepa varjamises
Šarõni kanjon

Šarõni kanjon (kasahhi keeles: Шарын шатқалы) on kanjon Kasahstanis Šarõni jõe ääres. See asub 200 kilomeetrit Almatõst idas, Hiina piiri lähedal. Kanjon on ligikaudu 154 kilomeetrit pikk ja on osa Šarõni rahvuspargist (asutatud 23. veebruaril 2004). Kuigi Šarõni kanjon on palju väiksem kui Suur kanjon, näeb see välja väga sarnane ja sama muljetavaldav. Šarõni kanjoni moodustumine algas 12 miljonit aastat tagasi, kui jõgi hakkas aeglaselt kivi uuristama. Koosneb erinevatest kihtidest. Kõige vanemad, alumised ja tumedad kihid on tekkinud vulkaanipursete tagajärjel laavast. Alumiste kihtide peal on settelise punase liivakivi kihid, need tekkisid kui aja jooksul kuhjusid vulkaaniliste kivimite peale setted. Need on erksavärvilised ja nende värvus varieerub tumeoranžist helepruunini. Peamine puuliik on tuhkpuu, samuti leidub pajusid ja haaba. Loomadest elutsevad piirkonnas sisalikud, maod, metsümisejad, jänesed ja rebased. Seiklussportidest viiakse kärestikes läbi kanuumatku ja parvetamist (white-water rafting). Saab ka kala püüda või jões ujuda. Nagu mujal Kasahstani stepis nii on ka Šarõni kanjonis talved pakaselised ja suved kuumad. Talve külmimad ilmad on –30° C ja suve kuumimad päevad +40°. "Charyn canyon". Caravanistan. District, Raiymbek. "Charyn Canyon". Atlas Obscura.
Kaitstud töö

Kaitstud töö on sotsiaalteenus vähenenud töövõimega inimestele, mis seisneb toetamises tööle asumisel ja avatud tööturul töötamise algusperioodil. Kaitstud töö raames võimaldatakse teha võimetekohaseid tööülesandeid sobivas töökeskkonnas ja jõukohases töötempos. Sealjuures tagatakse vajalikus ulatuses juhendamine, nõustamine ja abi. Sotsiaalministeerium. "Pikaajaline kaitstud töö". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. detsember 2021. Vaadatud 7. detsembril 2021. Kaitstud töö Töötukassa
Scharnhorst

Scharnhorst võib olla: Scharnhorst (Eschede), küla Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Celle kreisis Eschede vallas Scharnhorst (lahingulaev) Scharnhorst (ristleja) Gerhard von Scharnhorst
Tšita oblast

Tšita oblast (ka Tšitaa oblast) oli Venemaa 1. järgu haldusüksus. Kuulus Siberi föderaalringkonda. 11. märtsil 2007 toimunud referendumil kiideti heaks ühinemine Aga Burjaadi autonoomse ringkonnaga, mille tulemusel moodustati 1. märtsil 2008 Taga-Baikali krai.
Raieluba

Raieluba luba, mis annab õiguse puud raiuda ning määrab vastavad kõrvaltingimused. Raieloaga määratakse kindlaks raie ulatus, tingimused ja tähtaeg. Raieluba kehtib Eestis ühe aasta. Samuti on võimalus pikendada raieluba, kui selle aja jooksul on tööd sooritamata jäänud. Raieluba on tasuta antav õigus ja dokument. Aastast raiemahtu, maksimaalset raiutavat kogust ja metsalitsentsi kehtivusaega võib suurendada üksnes selleks volitatud ametnik. Raieloa taotlemiseks tuleb kõigepealt saada vastava puu/puistu asukoha maaomaniku luba. Erastatava maa korral esitab raieloa taotluse maa erastamise õigustatud subjekt. Raieloa saamiseks esitatakse taotlus, milles peavad selgelt kajastuma: taotleja nimi, kontaktandmed; puu(de) kasvukoht, eravalduse puhul katastriüksuse aadress; raiutavate puu(de) liik ja arv; põhjendus puu(de) raieks; orgaaniliste jäätmete (kännud, oksad) käitlemisviis ja käitlemiskoht. Raieloale lisatakse katastriüksuse plaan, kuhu tuleb märkida eeldatav raie. Raieloataotlusele tuleb mõnikord lisada veel ehitusluba; korteri- või elamuühistu üldkoosoleku protokoll või korteriomanike üldkoosoleku otsus, kui raieõigust taotletakse ühistu või korteriomandi territooriumil kasvava(te)le puu(de)le ning muid dokumente. Keskkonnaspetsialisti ülesanne on kontrollida andmete õigsust, selgitada välja, kas kavatsetav raie on põhjendatud ning lõpuks kooskõlastab vajaliku raieloa korralduse. Raieluba ei pea taotlema vaid siis, kui: puu rinnasläbimõõt on alla 8 cm; soovitakse raiuda ohtlikku puud, kuid ametnikke peab siiski teavitama; raiuda soovitud puu on muutunud ohtlikuks. Raieloa väljastab keskkonnaspetsialist, kellele jääb üks avalduse eksemplar. Raieloa väljastamisest võib keelduda, kui: raiuda plaanitav puu on terve ega ohusta lähedal asuvaid hooneid või rajatisi; raiuda soovitakse puud, mis on detailplaneeringutes määratud säilitatavaks puuks; puu on riiklikult ohustatud liikide nimekirjas; raieloataotleja esitab ebakorrektsed andmed või on jätnud varem täitmata kohustuse istutada raiutud maatükile uusi taimi. Kui keskkonnaspetsialist keeldub raieloa väljastamisest, annab ta selle kohta kirjalikult teada. metsaraie "Raieloa väljaandmise tingimused ja kord". "Riigiteataja". "Forest Licences". British Columbia. Tallinna Linnavolikogu. "Raie- ja hoolduslõikusloa andmise kord". "RAIE- JA HOOLDUSLÕIKUSLOA KEHTIVUSE PEATAMINE JA KEHTETUKS TUNNISTAMINE". https://www.riigiteataja.ee/akt/423022021005 https://www.riigiteataja.ee/akt/12901524 https://www.rapina.ee/documents/378445/1484042/Raieloa_taotlus.pdf/4285e05a-80c4-4054-b889-c36d524ec35a?version=1.0 https://www.teagasc.ie/crops/forestry/advice/timber-harvesting/felling-of-trees---legal-requirements/
Max Elger

Max Christian Elger (sündinud 24. novembril 1973) on Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik, ta on 30. novembrist 2021 Rootsi finantsturgude minister. Tal on doktorikraad Stockholmi Majandusülikoolist majandusteaduses, keskendudes makroökonoomikale ja kasvuteooriale. Varem on ta töötanud fiskaalpoliitika nõukogus uuriva ökonomistina (2011–2012). Tema karjäär poliitikaametnikuna hõlmab ülesandeid Mona Sahlini töötajate töö- ja rahaasjade eest vastutava poliitikasekretärina ning poliitikaeksperdina Rahandusministeeriumis (2007–2011). Seejärel asus ta tööle sotsiaaldemokraatide eelarvedirektorina (2012–2014). 2014. aasta oktoobris nimetati ta rahandusminister Magdalena Anderssoni riigisekretäriks (eesti mõistes kantsleriks). Valitsuse ümberkorralduste tulemusel on ta töötanud riigisekretärina kolmel erineval ametikohal ning lõpuks vastutanud majanduspoliitika ja rahvusvahelise majanduskoostöö eest. Ta lahkus riigisekretäri kohalt 30. novembril 2021, mil ta nimetati Rootsi finantsturgude ministriks.
Karl Kessler

Karl Kessler (19. november 1815 – 3. märts 1881) oli saksa-vene zooloog. Ta töötas pikemat aega Kiievis. Kessler pidas oluliseks koostöö (vastastikuse abi) rolli eluslooduses. Pjotr Kropotkin rõhutab tema rolli selles osas oma raamatus vastastikusest abist looduses.
Seneca valge hirv

Seneca valge hirv on suurem grupp valgesaba-pampahirvi (Odocoileus virginianus), kes elavad USA-s New Yorgi osariigis endise Seneca sõjaväebaasi ala piirides (4284 ha). Kui valgesaba-pampahirved on looduslikult pruunid, siis Seneca valged hirved on valge karvastikuga. Seneca valgel hirvel on valge karvastik. Tegemist ei ole albinismiga, deformatsioon on põhjustatud kehas kantavast retsessiivsest geenist. Geen avaldub, kuna hübridiseerumine teiste liigikaaslastega on piiritletud elukoha tõttu võimatu. Neil puudub pigmentatsioon karvastikus, aga silmad ja nina on pruunid. Seneca valge hirv võib päeva jooksul tarbida umbes 2–3 kg toitu. Toitumine käib neil regulaarselt. Häirimatult toituvad nad enamasti hämaral ajal, kuid ilmamuutuste või jahihooajal on see muutlik. Nad söövad kõike taimset. Eelistatult lilli, marju, seeni, pähkleid ning teravilju. Hirved söövad keskmiselt viis korda päevas, millest enamik moodustub rohttaimedest. Senaca valge hirv paaritub üks kord aastas. Paaritumisperiood algab oktoobris ning lõppeb detsembris. Tiinus kestab kuus ja pool kuud. Mitmed valgesaba-pampahirved jäid lõksu aeda, mis ehitati 1941. aastal Seneca sõjaväebaasi ümber. Isoleerituna vaenlastest ja jahimeestest kasvas hirvede populatsioon kiiresti. Esimest valget hirve märgati aastal 1949. Arvukuse ohjamiseks lubati sellel ala jahipidamine. Valgete hirvede arv tõusis tänu baasi komandörile, kolonel Franklin Kemble, Jr., kes keelas jahi valgetele hirvedele. Viimaste aastate jooksul on Seneca valge hirve arvukus langenud. Kõrghetkel küündis populatsioon 300 isendini, kellest alles on jäänud ligikaudu 75 hirve. "What are the white deer of the former Seneca army depot?". Seneca White Deer. Originaali arhiivikoopia seisuga 8.12.2021. Vaadatud 08.12.2021. "The Seneca White Deer Herd". National Deer Association. 3. aprill 2019. Originaali arhiivikoopia seisuga 8.12.2021. Vaadatud 08.12.2021. "What do Seneca white deer eat". Sebac. 16. detsember 2020. Originaali arhiivikoopia seisuga 8.12.2021. Vaadatud 08.12.2021. "History of the white deer". Seneca White Deer. Originaali arhiivikoopia seisuga 8.12.2021. Vaadatud 08.12.2021. "The Seneca White Deer – World's Largest Herd of White Deer". Odditycentral. 31. juuli 2020.