laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ljudmõla Nemõrja

Ljudmõla Ivanivna Nemõrja (sünninimi Ljudmõla Torjanõk; ukraina keeles Людмила Іванівна Немиря; sündinud 6. mail 1975 Jenakijeves Donetski oblastis Ukraina NSV-s) on ukraina produtsent, ajakirjanik ja telesaatejuht. Ljudmõla Nemõrja on internetitelekanali Ukrlife.TV peaprodutsent ja telesaatejuht. Ta on abielus Ukraina Ülemraada liikme Hrõhori Nemõrjaga. Peres on poeg ja tütar. Кто такая Людмила Немиря, какая биография, фото?. bolshoyvopros.ru Мне комфортно в Интернете, хочу, чтобы так и оставалось, — Людмила Немыря. hromadske.radio/ru Nemyria Ludmila. yes-ukraine.org (2018.a)
Ligny-lès-Aire

Ligny-lès-Aire on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Ligny-lès-Aire asub u. 21 km Béthune'ist loodes ja 58 km Lille'ist läänes, teede D341, D90e ja D90 ristumiskoha ümbruses. St. Pierre'i kirik, pärineb 16. sajandist. Iidne tuuleveski. Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Kuldpruun

Kuldpruun (prantsuse keeles mordoré) on kullaka varjundiga soojatooniline, pigem heledam pruun värvus. Valdavalt meeldiva konnotatsiooniga värvinimetust kasutatakse silmavärvuse ja jume kirjeldamiseks, ka näiteks toidu värvuse kirjeldamiseks. Vahtrasiirup Kuldpruuni koorukesega stritsel Helepruun silmavärvus Päevitunud nahk Lõhepoorik ehk kuldpruunik (Hapalopilus aurantiacus) Prantsuskeelne värvinimetuste portaal pourpre.com annab kuldpruuni (mordoré) kirjeldamiseks heledamate pruunide toonivahemiku                          Pantone värvikaardi toon 18-0940 Golden Brown on neutraalne helepruun      . RAL Design värvivaliku toon 050 50 30 Goldbraun on neutraalne või jahedam helepruun     , toon 050 50 50 Goldlackbraun on soojema punaka tooniga helepruun      . Veebivärv Golden brown on keskmine pigem soojem pruun      . Vaskpruun Pähkelpruun Karamellipruun Tõmmu Mordoré. - pourpre.com https://www.eki.ee/dict/ekss/index.cgi?Q=kuldpruun&F=M "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. aprill 2023. Vaadatud 5. aprillil 2023.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. aprill 2023. Vaadatud 5. aprillil 2023.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.colorhexa.com/996515
Donetsi kõrgendik

Donetsi kõrgendik' on mägismaa, mis on Donetsi kõrgustiku kirdeosa kõrgeim koht. Seljahari asub Donetski ja Luhanski oblastis ning on osaliselt Rostovi oblastis (Venemaa). Kõrgeim punkt kõrgendikul on Mohõla Metšetna mägi (367 m). Teine mägi Savur-Mohõla (278 m) oli Donbassi sõjas tähelepanuväärne koht. Nimi tuleneb Donetsi jõest. "Donets Ridge". The Great Soviet Encyclopedia (3rd ed.). The Gale Group. 1979. Donetsi kõrgustik Suur Nõukogude entsüklopeedias
Kroomkollane (värvus)

Kroomkollane on soojatooniline erk kollane värvitoon, mis vastab värvipigmendi kroomkollase värvusele. Värvinimetust on kasutatud ilukirjanduses, aga ka näiteks sahhalini paju ühe sordi lehtede värvuse kirjeldamiseks. Kroomkollane värvipigment Kroomkollane Piper J-3 Cub Aureoliinkollane Napoli kollane Kaadmiumkollane https://www.colorhexa.com/ffa700 https://www.eki.ee/dict/ekss/index.cgi?Q=kroomkollane&F=M https://www.eliseaed.ee/toode/paju-sahhalini-golden-sunshine/
2023. aasta Hesseni parlamendivalimised

2023. aasta Hesseni parlamendivalimised peeti 8. oktoobril Saksamaa liidumaa Hesseni Maapäeva (Hessischer Landtag) 21. koosseisu valimiseks, samal päeval toimusid Maapäeva valimised ka naaberliidumaal Baieris. Valimiste eel oli võimul CDU-roheliste valitsus Boris Rheini (CDU) juhtimisel. Hesseni põhiseaduse artikkel 79 kohaselt valitakse Maapäev viieks aastaks, valimised peavad toimuma pühapäeval või riigipühal enne valimisperioodi lõppu. Kuna senine Maapäev astus ametisse 18. jaanuaril 2019, oli hiliseim lubatud päev valimiste korraldamiseks 14. jaanuar 2024. 17. jaanuaril 2023 kinnitas Rheini kabinet valimispäevaks 8. oktoobri 2023, järgides traditsiooni, mille kohaselt valimised toimuvad kolm kuud enne valimisperioodi lõppu. Valimised toimuvad segasüsteemi alusel, igal valijal on kaks häält: esimene hääl läheb kohaliku valimisringkonna lemmiknimekirja kandidaadile, teine hääl läheb valija lemmiknimekirjale liidumaal. Nimekirjahäälte alusel jagatakse proportsionaalsed mandaadid (Hare-Niemeyeri valemiga). Maapäeva minimaalne kohtade arv on 110, lihthäälteenamusega valitakse 55 kohta. Valimiskünniseks on 5%. Valimisvõimelisi kodanikke Hessenis oli 4 332 235, valimas käis 2 858 313 ehk 65.98%. Sarnaselt samal päeval toimunud Baieri Maapäeva valimistega võidutsesid ka Hesses parempoolsed parteid. Kaotused said osaks kolmele Olaf Scholzi föderaalvalitsuse parteile: SPD 15,09% oli partei nõrgim tulemus liidumaa ajaloos, partei ei võitnud ühtegi ühemandaadilist kohta isegi senises kantsis liidumaa põhjaosas. Kaotus oli eriti valus, kuna partei esinumber Nancy Faeser oli föderaalne siseminister ja ta ei võitnud isegi oma kohalikus valimisringkonnas (Main-Taunus I, Frankfurdist loodes), tulles seal kolmandaks. Ka rohelised kaotasid 5 protsendi võrra, FDP ületas napilt vähem kui 1000 häälega valimiskünnise. Vasakpartei langes peale 15 aastat Maapäevast välja, parempopulistlik AfD tõusis CDU järel teiseks. Kuigi ametisoleval CDU-roheliste koalitsioonil olnuks endiselt 8-kohaline enamus, teatas Hesse peaminister Boris Rhein, et otsustas pidada koalitsioonikõnelusi nii senise koalitsioonipartneri Rohelistega kui ka SPD ja FDP-ga. 10. novembril teatas ta, et otsustas koalitsiooni rohelistega lõpetada ja moodustada suure koalitsiooni SPD-ga. Uus valitsus astus ametisse 18. jaanuaril 2024. "Landtagswahl findet am 8. Oktober 2023 statt". hessen.de (saksa). Vaadatud 5. aprillil 2023. Hetrodt, Ewald. "Hessens nächste Landtagswahl findet am 8. Oktober 2023 statt". FAZ.NET (saksa). ISSN 0174-4909. Vaadatud 5. aprillil 2023. "Hessen Wahlergebnis". wahlen.hessen-ltw23.23degrees.eu. Vaadatud 30. oktoobril 2023. "Saksamaa piirkondlikel valimistel võidutsesid konservatiivid". ERR. 9. oktoober 2023. "Hessen: Wahlsieger Rhein und CDU planen Koalitionsgespräche mit SPD". Der Spiegel (saksa). 10. november 2023. ISSN 2195-1349. Vaadatud 18. novembril 2023.
Dmõtro Budorin

Dmõtro Budorin on Ukraina IT-ettevõtja ja üks juhtivaid aktiviste Ukraina kübersõjas Venemaa vastu. 2017. aastal asutas ta Tallinnas tehnoloogiaettevõtte Hacken. Dmõtro õppis aastatel 2003-2008 Ukraina väliskaubanduse akadeemias (ing. k Ukrainian Academy of Foreign Trade) ja aastatel 2016-2018 Kiievi investeerimisjuhtimise instituudis (ing. k Kyiv Institute of Investment Management). Aastatel 2007-2015 töötas ta Deloitte'is ning aastatel 2015-2017 riigiettevõtetes Ukrspetsexport ja Ukrinmash. 2017. aastal asutas ta ühiselt ettevõtte Hacken, mis tegeleb Web 3.0 tööstuse projektide digitaalse turvalisuse ja valitsuse küberturvalisuse valdkonnas. 2020. aastal alustas Budorin koostööd CoinGecko ja Ukraina digitaalse ümberkujundamise ministeeriumiga (ing. k Ministry of Digital Transformation of Ukraine), et tagada virtuaalsete varade turu arendamine Ukrainas. Vene armee täiemahulise sissetungi korral Ukrainasse keskendus Budorin oma ettevõttega Hacken Ukraina küberarmee abistamisele oma projekti disBalancer abil – rakendus, mis võimaldab kõigil personaalarvutite, sülearvutite ja telefonide omanikel liituda DDoS-rünnakutega Venemaa propaganda vastu. HackenProofi platvormile paigutati kaks programmi, millest üks on suunatud Ukraina digitaalse infrastruktuuri kaitsmisele ja teine - Venemaa infrastruktuuri haavatavuste leidmisele, et Ukraina küberarmee saaks nende tegevust edendada. ""Я верю в то, что деньги — это продолжение человека". CFO Hacken Дмитрий Будорин об экономике будущего". bit.ua Медіа про життя і технології в ньому. 30. oktoober 2017. Vaadatud 6. aprillil 2023. "Фахівець з кібербезпеки Дмитро Будорін про себе, фінанси та про те, чому не поїде в Піттсбург". bit.ua Медіа про життя і технології в ньому. 22. detsember 2020. Vaadatud 6. aprillil 2023. "Дмитро Будорін - iForum 2018". 2018.iforum.ua. Vaadatud 6. aprillil 2023. "Стів Возняк розказав у Києві про втручання Росії у державні процеси країн у всьому світі та майбутню кібервійну". detector.media (ukraina). 1. oktoober 2017. Vaadatud 6. aprillil 2023. "GeckoCon - NFTs Gone Wild". CoinGecko (Ameerika inglise). Vaadatud 6. aprillil 2023. "Хроніка війни, день третій. Битва за Київ. Тільки перевірена інформація — Forbes.ua". forbes.ua (ukraina). 26. veebruar 2022. Vaadatud 6. aprillil 2023. "Kyiv's hackers seize their wartime moment". POLITICO (inglise). 10. märts 2022. Vaadatud 6. aprillil 2023. "Ukraine's crypto corps and hacker army". Financial Times. 3. märts 2022. Vaadatud 6. aprillil 2023. Uberti, David (5. aprill 2022). "How Hackers Target Bridges Between Blockchains for Crypto Heists". Wall Street Journal (Ameerika inglise). ISSN 0099-9660. Vaadatud 6. aprillil 2023.
Vees hõljuv torutunnel

Vees hõljuv torutunnel (SFT) on kontseptsioon tunnelist, mis võimaldaks sügavate veetakistuste ületamist ja toimiks Archimedese seadusele põhinedes. Tunnel valmistatakse betoonist ja terasest ning kinnitatakse trossidega veekogu põhja või vee peal olevate pontoonide külge. Tunnel võimaldab ületada veetakistusi kohtades, kus kliima või maastiku tõttu ei ole muude lahenduste kasutamine võimalik või efektiivne. SFT kasutatakse, kui veekogu on liiga sügav, põhi on ebatasane või kivine. SFT-d paigaldatakse vähemalt 30 meetri sügavusele, mis on piisav, et laevadel oleks võimalik seda ületada, kuid samas ei ole vee avaldatav rõhk nii suur, et see kahjustaks tunnelit. Võrreldes vant- ja rippsildadega osutub pikkade SFT-de ehitamine odavamaks. SFT ehituskulude tõus võrreldes tunneli pikkuse suurenemisega on väiksem kui enamiku vant- ja rippsildade puhul. SFTd võib kasutada pikkade vantsildade alternatiivina Tunneli paiknemine vee all vähendab gravitatsiooni mõju, mis maapealsete objektide puhul on väga tähtis. Seetõttu tunneli puhul ei oma mass nii olulist rolli ja neid saab ehitada pikematena. Vees hõljuv torutunnel ei asu veekogupõhjas nagu sukeltunnel, vaid hõljub vees teatud sügavusel. tunnelis toimuv liiklus hoovused veetemperatuur vee mass betooni mass betooni roome mahumuutused ja betooni peale tekkiv vee-elustik Tveit, Per (1. jaanuar 2010). "Submerged floating tunnels (SFTs) for Norwegian fjords". Procedia Engineering. ISAB-2010 (inglise). 4: 135–143. DOI:10.1016/j.proeng.2010.08.016. ISSN 1877-7058. Kawade, Amol B.; Meghe, Shruti P. (28. aprill 2013). "Submerged Floating Tunnel". Civil Engineering Portal - Biggest Civil Engineering Information Sharing Website (inglise). Vaadatud 13. aprillil 2023. Valk, Veronika (22. august 2013). "Hüpersilmus ja sukeltunnel". Sirp. Vaadatud 13. aprillil 2023.
Gero Kartau

Gero Kartau (sündinud 12. mail 1946) on endine Eesti politseiametnik ja ENSV miilitsatöötaja. Alates 1970. aastast ENSV korrakaitseorganites töötanud Kartau oli aastail 1991–1992 Tartu abiprefekt ja 1992–1995 siseministeeriumi kantsler. 1994. aasta jaanuarist aprillini täitis ta ajutiselt ka Politseipeadirektori ülesandeid.[viide?] Aastatel 1995–1998 töötas Kartau Politseiameti peadirektori nõunikuna ning jaanuarist 1998 kuni märtsini 2002 Järvamaa politseiprefektina.[viide?] Samuti on ta olnud Eesti siseministeeriumi atašee Peterburis 1995–1997.[viide?] Pärast politseitöölt lahkumist sai temast Tartu Ülikooli turvajuht, ohutustalituse juhataja.[viide?] Viimastel aastatel on ta olnud Tartu linna 6. valimisjaoskonna juhataja asetäitja.[viide?] 2002 Järvamaa teenetemärk 2006 Tartu Ülikooli aumärk
Force Publique

Monaco Force Publique'i kohta vaata artiklit Force Publique (Monaco). Force Publique (prantsuse keelest Avalik Vägi; hollandi keeles Openbare Weermacht) oli sandarmeeria ja sõjavägi tänapäeva Kongo Demokraatliku Vabariigi aladel aastast 1885 (kui seal asus Kongo Vaba Riik) aastani 1960 (kui seal lõppes Belgia Kongo aeg). Pärast Kongo Demokraatliku Vabariigi iseseisvumist nimetati Force Publique ümber Kongo rahvusarmeeks. Kongo Demokraatliku Vabariigi relvajõud Aafrika sõjamedal Abbott, Peter (2009) [1st pub. 2002]. Armies in East Africa 1914–18 (8th ed.). Oxford: Osprey Publishing. ISBN 9781841764894. Abbott, Peter (2014). Modern African Wars (4) Congo 1960–2002. Oxford: Osprey Publishing. ISBN 978-1-78200-076-1. Adam Hochschild: King Leopold's Ghost: A Story of Greed, Terror and Heroism in Colonial Africa, Houghton Mifflin Company 1998 Louis-François Vanderstraeten, De la Force Publique à l'armée nationale congolaise : Histoire d'une mutinerie, Académie royale de Belgique, Brussels, Impression decidee le 18 avril 1983, 613 p. + pl. ISBN 2-8031-0050-9. Osterhammel, Jürgen (2015). The Transformation of the World: A Global History of the Nineteenth Century. Tõlkinud Patrick Camiller. Princeton, New Jersey; Oxford: Princeton University Press. ISBN 978-0691169804. Sonck, Jean-Pierre (aprill 2001). "L'Aviation Coloniale Belge (1940–1941)" [Belgian Colonial Aviation (1940–1941)]. Avions: Toute l'Aéronautique et son histoire (prantsuse) (97): 17–22. ISSN 1243-8650. Sonck, Jean-Pierre (mai 2001). "L'Aviation Coloniale Belge (1940–1941)". Avions: Toute l'Aéronautique et son histoire (prantsuse) (98): 54–56. ISSN 1243-8650. Thomas, Martin (2012). Violence and Colonial Order: Police, Workers and Protest in the European Colonial Empires, 1918–1940. Cambridge University Press. ISBN 9781139576550. Archive Force Publique, Kesk-Aafrika Kuninglik Muuseum
Küprose president

Küprose Vabariigi president (kreeka keeles: Πρόεδρος της Κυπριακής Δημοκρατίας (Próedros tis Kypriakís Dimokratías); türgi keeles: Kıbrıs Cumhuriyeti Cumhurbaşkanı) on Küprose Vabariigi riigipea ja valitsusjuht. Alates 2023. aastast on Küprose president Níkos Christodoulídis. President valitakse otsesel rahvahääletustel viieks aastaks. Kui ükski kandidaat ei saa üle poole häältest, toimub kahe suurima häälte arvu saanud kandidaadi vahel teine valimisvoor. Euroopa Liidu liikmesriikide seas ainulaadselt on Küprosel riigipea ja valitsusjuhi roll kombineeritud, mistõttu on Küpros ainus ELi riik, kus valitsemine on täielikult presidentaalne. www.presidency.gov.cy
Marathid

Marathid on indoaaria rahvas Indias. Nad elavad peamiselt Maharashtra osariigis. Nad räägivad marathi keelt. Marathide koguarv on 70–80 miljonit. 1674 rajasid nad Maratha konföderatsiooni, mis püsis kuni 1818. aastani ja valitses suurt osa tänapäeva India territooriumist.
Veskijärv

Veskijärv on mitme järve nimi. Põhinimi "Veskijärv" Arula Veskijärv, järv Valga maakonnas Otepää vallas Jäneda Veskijärv, järv Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Krabi Veskijärv, järv Võru maakonnas Rõuge vallas Kubija Veskijärv, järv Võru maakonnas Võru linnas Laatre Veskijärv, järv Valga maakonnas Valga vallas Leevijõe Veskijärv, järv Põlva maakonnas Põlva vallas Nõmme Veskijärv, järv Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Nõva Veskijärv, järv Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Palamuse Veskijärv, järv Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Pärsti Veskijärv, järv Viljandi maakonnas Viljandi vallas Sokari Veskijärv, järv Võru maakonnas Rõuge vallas Veskijärv (Valga), järv Valga maakonnas Valga vallas Veskijärv (Valka), järv Lätis Valka linnas Nimevariant "Veskijärv" Kaarepere paisjärv, järv Jõgevamaal Jõgeva vallas Kabala järv, järv Rapla maakonnas Rapla vallas Jupri järv, järv Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas Puurmani paisjärv, järv Jõgevamaal Põltsamaa vallas Roosna-Alliku Vanaveski järv, järv Järvamaal Paide linnas Tõrva veskijärv, järv Valga maakonnas Tõrva vallas
2022. aasta Saarimaa parlamendivalimised

2022. aasta Saarimaa parlamendivalimised toimusid 27. märtsil 2022, et valida Saksamaa liidumaa Saarimaa Maapäeva (Landtag) 17. koosseis. Valimiste eel oli võimul CDU-SPD nn suur koalitsioon Tobias Hansi (CDU) juhtimisel. Maapäeva 51 liiget valiti proportsionaalselt (d'Hondti meetodiga) kinniste valimisnimekirjadega. 42 mandaati jagati kolmes valimisringkonnas (Saarbrückenis 12, Saarlouisis 14, Neunkirchenis 16), 9 liidumaa tasandil. Valimiskünnis oli 5%. Kuigi Saarimaa on Saksamaa liidumaadest suuruselt teise väikseima elanike arvuga, olid valimised testvalimiseks kantsler Scholzi valitsuse tegevusele ja CDUle uue juhi, Friedrich Merzi all. Kuni juulini 2021 juhtis arvamusküsitlustes CDU, kuid peale CDU kaotust septembris toimunud Liidupäeva valimistel asus SPD juhtima, kasuks tuli ka pikaaegse asepeaminister Anke Rehlingeri populaarsus. Valimisõiguslikke kodanikke Saarimaal oli kokku 746 307. Valimas käis 458 113 inimest ehk 61,38% valijaskonnast. SPD esines valimistel vägagi hästi, saavutades absoluutenamuse kohtade arvust ja tuli igas vallas esimeseks. Viimasena oli ühelgi Saksamaa liidumaal nii edukas CSU Baieris 2013. aastal. Rohelised jäid Maapäevast väga napilt välja, puudu jäi vaid 22 häält, et parlamenti pääseda. Ka FDP jäi alla valimiskünnise, puudu jäi umbes 1000 häält. Valimiskünnise tõttu oli kaotsiläinud häälte arv erakordselt suur - 22.27%. Peaminister Tobias Hans tunnistas allajäämist ja võttis vastutuse CDU valimiskaotuse eest. Kuna SPD võitis absoluutenamuse, teatas Rehlinger soovist valitseda ilma koalitsioonita. 25. aprillil valiti ta Saarimaa peaministriks 32 häälega 51st. "Wahlsystem der Landtagswahl im Saarland" [Saarimaa maapäeva valimissüsteem]. Wahlrecht.de (saksa). Vaadatud 6. aprillil 2023. "Verfassung des Saarlandes" [Saarimaa põhiseadus] (PDF) (saksa). 15. detsember 1947. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6. aprill 2023. Vaadatud 6. aprillil 2023. "Ergebnisse Landtagswahl 2022 in Saarland". wahlergebnis.saarland.de (saksa). Vaadatud 6. aprillil 2023. Rundfunk, Saarländischer (27. märts 2022). "SPD holt Erdrutschsieg im Saarland". SR.de (saksa). Vaadatud 6. aprillil 2023. Rundfunk, Saarländischer (28. märts 2022). "SPD will im Saarland alleine regieren". SR.de (saksa). Vaadatud 6. aprillil 2023. "Saarland: Rehlinger zur Ministerpräsidentin gewählt". www.zdf.de (saksa). Vaadatud 6. aprillil 2023.
Elina Valtonen

Elina Maria Valtonen (2009–2021 Lepomäki; sündinud 23. oktoobril 1981 Helsingis) on Soome poliitik, alates 20. juunist 2023 Soome välisminister. Ta on Rahvuslikust Koonderakonnast valituna parlamenti kuulunud 2014. aastast. Valtonen on varem töötanud rahandusala juhina ja mõttekoja Libera uurimisjuhina. Ta on diplomeeritud insener (diplomi-insinööri) ja majandusmagister. 2023. aasta parlamendivalimistel sai ta 32 562 häält Helsingi valimisringkonnas ehk üleriigiliselt kolmanda häältesaagi.
Haljand Udam

Haljand Udam (8. mai 1936 Rakvere – 17. detsember 2005 Viterbo, Itaalia) oli eesti orientalist ja esseist. Ta lõpetas 1954. aastal Rakvere 1. Keskkooli ja 1959. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geoloogia erialal. Ta õppis 1963–1964 Taškendi ülikoolis ja 1967–1971 Moskva Orientalistikainstituudis pärsia keelt ja kultuuri ning kaitses 1971. aastal kandidaaditöö islami müstilisest suunast sufismist ("Sufismi luule terminoloogia pärsia keeles"). Töötas muuhulgas ka Eesti Entsüklopeediakirjastuses, toimetades nii ühiskonnateadusi kui ka väliskirjandust. Ta oli Wellesto liige. Haljand Udam tõlkis hindi, urdu, usbeki, tadžiki, pärsia ja araabia keelest, rääkis ka olulisemaid lääne keeli (prantsuse, saksa, itaalia) ja vene keelt. Tema tõlked on pärsia – Umar Hajjami, Rudaki, Saadi värsid, Ali Safi "Inimlikud imetabasused" – ja araabia kultuuriruumi klassikast: "Mulla Nasreddin" ja Ibn Tufaili "Elav ärganu poeg". Ta on tõlkinud eesti keelde ka koraani. Ta oli mõjutatud René Guénoni teostest. Udam oli ise luteri koguduse liige. "Loetud ja kirjutatud: esseed raamatutest ja elust". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1998 "Orienditeekond" (artiklivalimik). // Eesti mõttelugu" nr 37. Ilmamaa. Tartu 2001. Tutvustus) "Maagid, filosoofid, poliitikud: lood loetud raamatutest". Loomingu Raamatukogu nr 1–3/ 2003 "Türgi: teekond läbi Türgi tsivilisatsiooni ajaloo". Johannes Esto Ühing. Tartu 2011 Ibn Tufayli "Elava ärganud poeg" teadustoimetatud väljaanne Autorid: Haljand Udam, Peterson, Üllar; Geršman, Helen, Anu Saluäär (toim) Ivar Tröner, uusväljaande koostaja, eessõna autor. Ilmumas Postimehe kirjastus. Mõttekirjanduse sari 2023. Haljand Udam  “Traditsiooni jõud” Mõtteid ja vaateid. Koostaja Ivar Tröner. Tallinn: SE&JS, 2023 (postuumne mälulooline kogumik) Ilmumas "Sajandid annavad hinnangu". Horisont 12/ 1980. Lk 32–36 2001 Valgetähe V klassi teenetemärk 2002 Eesti Vabariigi kultuuripreemia Tema abikaasa oli prantsuse keele õpetaja ja jaapani keele tõlkija Ülle Udam. Nad abiellusid 1970. aastal. ""Kštuti ja Rivati jõe basseini geoloogiast ja epitermaalsest maagistumisest". Diplomitöö. Tartu 1959". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. september 2012. Vaadatud 11. septembril 2012. Intervjuu Haljand Udamiga (2004) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Looming, 2006, nr 2 (Haljand Udami erinumber: lk 256–267 tema tõlgitud katkendid koraanist Toomas Haugi järelmärkusega; lk 268–276 Artur Laast, "Haljand Udami kirju Kirgiisiasse; lk 277–284 tema tõlge vene keelest: Eduard Limonov, "Mõtete valitsejad"; lk 285–290 tema artikkel "Limonov, viimane "rahvusvaheline idioot"") Valle-Sten Maiste. Haljand Udam – inimene kõrvalteelt. Postimees, Arter, 22. aprill 2000 (intervjuu) Haljand Udam in memoriam Eesti orientalistika kirjutamata ajaloost René Guénon Haljand Udam ja integraalne traditsioon Parun Julius Evola ja traditsiooni mõiste Haud Tõrma kalmistul
Türgi sissetung Küprosele

Türgi sissetung Küprosele oli Türgi rünnak Küprose Vabariigi vastu 20. juulil 1974 pärast Küprose Rahvuskaardi poolt Makarios III vastu sooritatud riigipööret, mis lõppes Küprose saare põhjaosa okupeerimisega rahvusvahelist õigust rikkudes. Põhja-Küprose Türgi Vabariiki, mis kuulutati välja 15. novembril 1983, tunnustab rahvusvaheliselt ainult Türgi. 15. juulil 1974 kukutas Küprose Rahvuskaart riigipöördega Küprose Vabariigi presidendi peapiiskop Makarios III. Kreeka hunta juhitud riigipöörde eesmärk oli kukutada Küprose demokraatlik valitsus ja annekteerida Küpros, mis oli selge Zürichi ja Londoni lepingute rikkumine. Pärast seda, kui Suurbritannia lükkas tagasi garantiivõimude ühismeetmed, sekkus 20. juulil Türgi, saates sinna regulaarseid vägesid. Türgi sõjalaevastik, mis oli teel eelmisest õhtust saadik, tõlgendati Ateenas "õppusena" ja nii toimus 20. juuli 1974. aasta hommikul Türgi vägede tõkestusteta sissetung Küprosele. Pärast ajutist relvarahu kasutas Türgi oma vägede kohalolekut alates 14. augustist, et okupeerida saare põhjaosa, rikkudes rahvusvahelist õigust. Kuigi Põhja-Küprose territoorium moodustas vaid 37 protsenti Küprose Vabariigi territooriumist, moodustas see 70 protsenti kogu majandustoodangust. 66 protsenti kõigist turismirajatistest, 80 protsenti kõigist tsitrusviljadest ja ka saare peamine kaubasadam Famagusta asusid saare põhjaosas. Türgi sõjavägi pagendas Küprose põhjaosast lõunasse 162 000, Türgi andmetel 120 000, küprosekreeklast. Euroopa Inimõiguste Kohus kohustas 2014. aasta mais Türgit maksma 90 miljonit eurot kahjutasu ja hüvitisi kadunud küproslaste peredele. Karpasía poolsaarele (Rizokárpaso) jäi elama väike kogukond küprosekreeklasi, samuti araabiakeelsed maroniite. 1975. aastal sunniti küprosetürklasi, kes moodustasid tol ajahetkel 19 protsenti saare elanikkonnast, lahkuma saare lõunaosast. See tõi kaasa varem kakskeelse ja mitmekultuurilise saare de facto setsessiooni. Kreeka Kolonelide diktatuur kaotas nüüd oma ridades toetuse riigipöördes osalemise ja Kreeka seisukohalt katastroofiliste sõjaliste arengute tõttu Küprosel; pärast režiimi kukutamist 1974. aasta juulis ohvitserkonna opositsiooniliste osade poolt pöördus Kreeka tagasi demokraatia juurde ja juhtivatele tegelastele mõisteti eluaegne vanglakaristus. Küprosekreeklaste kontrolli all olevas saareosas taastati Makarios III tagasitulekuga Küprose Vabariigi vana kord. Türgi väed ei tõmbunud tagasi ja 1975. aastal kuulutati välja Küprose Türgi Föderatiivne Riik ja 1983. aastal Põhja-Küprose Türgi Vabariik. ÜRO haldab asustamata puhvertsooni, kus asuvad ka Nikosia rahvusvaheline lennujaam, mis vahepeal suleti, ja Ledra Palace'i hotell. The Middle East and North Africa. 2003. Lk 255. Case of Cyprus v. Turkey (Application no. 25781/94) European Court of Human Rights Application Nos. 6780/74 and 6950/75 Cyprus against Turkey 10. juuli 1976