laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Trihholoogia

Trihholoogia (kreekakeelsetest sõnadest trico (juuksed) + logy (teadus)) on üks iluhoolduse ja nahahaiguste teadusharudest, mille peamine ülesanne on uurida peanahka ja juukseid ning ravida peanaha probleeme ja haigusi. Trihholoogia sai alguse 400 aastat eKr, kui Hippokrates (tuntud kui tänapäevase meditsiini isa) avastas, et eunuhhid ei lähe kunagi kiilaks. Aastatel 129–199 eKr töötas Kreeka arst Galen välja teooria, et juuste kasv on seotud inimese temperamendiga. See uskumus kestis kuni aastani 1800, mil dr William H. Dry avastas, et juustel on oma kasvufaas. Tema avastust toetasid Hamilton, Wilson, J. D. Ludvig jpt. Juustega on seotud erinevad rahvalood nagu näiteks Piiblist Simson (kelle jõud oli juustes). Julius Caesar hakkas kandma võitja loorberilehtedest pärga kogu aeg, et varjata oma kiilaspäisust, mis oli sel ajal märk nõrkusest ja ebamehelikkusest. VI sajandil hakati kandma parukaid, et varjata kiilanemist. Naistele on juuksed olnud läbi aegade ehteks. Karistuseks aeti naistel juuksed ära: nõiad, prostituudid – see oli neile häbiks. 1902. aastal rajati Inglismaal trihholoogide kool, mis töötab tänapäevani. Trihholoogia sai Eestis alguse 2007. aastal. Eestis õpetatav trihholoogia on edasi antud biotehnoloogist doktor Sebastiano Zappala poolt, kes on töötanud trihholoogia alal üle 30 aasta. Soome jõudis dr. S. Zappala trihholoogiline ravimeetod 1995. aastal ja sealt edasi Eestisse ning ka teistesse Euroopa riikidesse. 2013. aasta seisuga töötab Eestis kümme trihholoogi, kes on läbinud dr. Sebastiano Zappala koolituse ning muid täienduskoolitusi. Trihholoogide tööd koordineerib MTÜ Eesti Trihholoogide Liit.
Retinia

Retinia on liblikaliste seltsi mähkurlaste sugukonda liblikaperekond. Leroult arvas perekonna Petrova Retinia sünonüümiks aastal 1978, kuid laiemalt on seda hakatud kasutama alles hiljuti (2005). Perekonda Retinia liigitatakse järgmised liblikaliigid: Retinia albicapitana (Busck, 1914) Retinia arizonensis (Heinrich, 1920) Retinia burkeana (Kearfott, 1907) Retinia coeruleostriana (Caradja, 1939) Retinia comstockiana Fernald, 1879 Retinia cristata (Walsingham, 1900) Retinia edemoidana (Dyar, 1903) Retinia gemistrigulana (Kearfott, 1905) Retinia houseri (Miller, 1959) Retinia immanitana (Kuznetzov, 1969) Retinia impropria (Meyrick, 1932) Retinia jezoensis Nasu, 1991 Retinia khasiensis (Miller, 1977) Retinia lemniscata (Kuznetzov, 1973) Retinia mafica (Miller, 1978) Retinia mecynopus Diakonoff, 1989 Retinia metallica (Busck, 1914) Retinia monopunctata (Oku, 1968) Retinia pallipennis (McDunnough, 1938) Retinia picicolana (Dyar, 1906) Retinia pseudotsugaicola Liu & Wu, 2001 Retinia resinella (Linnaeus, 1758) – männi-vaigumähkur Retinia sabiniana (Kearfott, 1907) Retinia salweenensis (Miller, 1977) Retinia scalaris (Diakonoff, 1968) Retinia taedana (Miller, 1978) Retinia teleopa (Meyrick, 1927) Retinia virginiana (Busck, 1914). Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Retinia seisuga 07.02.2014.
Kiidjärve Laari ristipuud

Kiidjärve Laari ristipuud on ristipuud Põlvamaal Kiidjärve külas (kihelkondliku haldusjaotuse järgi Tartumaal Võnnu kihelkonnas). Pühapaikade andmekogu. Kiidjärve Laari ristipuud
Rosma ristipuud

Rosma ristipuud on ristipuud Võrumaal Põlva kihelkonna Rosma külas. Rosma ristimets Rosma ristipuud Hiite Maja SA andmekogus.
Partsi ristimänd

Partsi ristimänd on ristipuu Võrumaal Põlva kihelkonna Partsi külas. Partsi ristimänd Hiite Maja SA andmekogus.
Karilatsi ristimänd

Karilatsi ristimänd on ristipuu Võrumaal Põlva kihelkonna Karilatsi külas. Karilatsi ristimänd Hiite Maja SA andmekogus.
Eesküla ohvrikivi

Eesküla ohvrikivi on ohvrikivi Virumaal Rakvere kihelkonna Eeskülas. Eesküla ohvrikivi Hiite Maja SA andmekogus. Eesküla ohvrikivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Tõrma hiiemägi

Tõrma hiiemägi on hiiemägi Virumaal Rakvere kihelkonna Tõrma külas. Matthias Johann Eisen on Tõrma hiiemäe tekkemuistendit refereerinud järgnevalt: "Pilv viib Tõrma järve oma teed, asemele tuleb hiiemägi, mille ees sikk jookseb ja hoiatab. Teated puuduvad hoiatuse tähelepanemise kohta." Tõrma hiiemägi on muinsuskaitse all ajaloolise loodusliku pühapaiga ja arheoloogiamälestisena. See arvati ajalooliste looduslike pühapaikade mälestiseks Eesti kultuuriministri Tiit Teriku 21. veebruari 2022. aasta käskkirjaga nr 36. Matthias Johann Eisen. Eesti vana usk. Tartu: Eesti Kirjanduse Seltsi Kirjastus 1926, lk 78. ""Kultuurimälestiste nimetuste muutmine ja mälestise liigi lisamine", kultuuriministri käskkiri 21.02.2022 nr 36". Originaali arhiivikoopia seisuga 8.03.2022. Vaadatud 8.03.2022. Tõrma hiiemägi Hiite Maja SA andmekogus. Tõrma hiiemägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Varudi-Vanaküla ohvriallikas

Varudi-Vanaküla ohvriallikas on ohvriallikas Virumaal Viru-Nigula kihelkonna Varudi-Vanakülas. Varudi-Vanaküla ohvriallikas Hiite Maja SA andmekogus. Varudi-Vanaküla ohvriallikas kultuurimälestiste riiklikus registris
Aresi hiiekivi

Aresi hiiekivi on hiiekivi Virumaal Rakvere kihelkonna Aresi külas. Aresi hiiekivi pühapaikade andmekogus Aresi hiiekivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Kuie ohvrikivi

Kuie ohvrikivi on ohvrikivi Järvamaal Järva-Jaani kihelkonna Kuie külas. Kuie ohvrikivi Hiite Maja SA andmekogus. Kuie ohvrikivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Tarawera

Tarawera on vulkaan Uus-Meremaa Põhjasaarel. Vulkaani kõrgus on 1111 meetrit.
Kuie hiiemägi

Kuie hiiemägi on hiiemägi Järvamaal Järva-Jaani kihelkonna Kuie külas. Kuie hiiemägi Hiite Maja SA andmekogus. Kuie hiiemägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Karkuse ohvrikivi

Karkuse ohvrikivi on ohvrikivi Järvamaal Ambla kihelkonna Karkuse külas. Ohvrikivi on tunnistatud kultuurimälestiseks. Karkuse hiiemägi Karkuse hiiekaev Kultuurimälestiseks tunnistamine. Kultuuriministri 01.09.1997 määrus nr. 59, (Riigi Teataja Lisa 1997, 169-171, 954. Karkuse ohvrikivi Hiite Maja SA andmekogus. Karkuse ohvrikivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Karkuse hiiekaev

Karkuse hiiekaev on looduslik pühapaik Järvamaal Ambla kihelkonna ja Tapa valla Karkuse külas Karkuse hiiemäe lähedal. Karkuse hiiekaev on tunnistatud kultuurimälestiseks. Rahvaluulekoguja J. Ney on 1889. aastal kirja pannud Karkuse hiiekaevu puudutavat kohapärimust: "Karkuse mõisast vierand versta õhta puol on üks kaunis kõrge ja pikk määseilandik järsku suomua sies. /---/ Karkuse puol mäe jääres on üks kaheksa jala sügavune kaev väga ia viega, mis kua kõige kuivemalgi ajal vett ei kauta. Sialt suab kua Karkuse küla alati suuremalt jault oma vietarvituse. Kuival aegadel aga viiakse sialt kua mujale, nagu nimelt Koiki, vett. Kaevu üütakse kua Iie kaevuks." Karkuse ohvrikivi Kultuurimälestiseks tunnistamine. Kultuuriministri 01.09.1997 määrus nr. 59, (Riigi Teataja Lisa 1997, 169-171, 954. H II 14, 179/80 < Ambla – J. Ney 1889. Avaldatud: Hiie ase. Hiis eesti rahvapärimuses. Koostanud Mari-Ann Remmel. Eesti Kirjandusmuuseum, Tartu 1998, lk 134–135, nr 79. Karkuse hiiekaev Hiite Maja SA andmekogus. Karkuse hiiekaev kultuurimälestiste riiklikus registris
Äntu hiiemägi

Äntu hiiemägi on hiiemägi Virumaal Väike-Maarja kihelkonna Äntu külas. Äntu hiiemägi Hiite Maja SA andmekogus. Äntu hiiemägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Raeküla liukivi

Raeküla liukivi on liukivi Virumaal Väike-Maarja kihelkonna Raekülas. Raeküla liukivi Hiite Maja SA andmekogus. Raeküla liukivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Hantel

Hantel ehk käsik on kahest kerast või kettast ja nendevahelisest käepidemest koosnev spordivahend, mida kasutatakse käelihaste treenimiseks ("raskuste tõstmiseks"). Hantlit võib kasutada üksikult ühes käes või kaht hantlit korraga mõlema käe treenimiseks. Hantleid on väga erineva raskusega. Hantel võib olla ühes tükis, kuid raskused võivad olla ka käepidemest eemaldatavad ja vahetatavad.
Avispea ohvrikivi

Avispea ohvrikivi on ohvrikivi Virumaal Väike-Maarja kihelkonna Avispea külas. Avispea ohvrikoht Avispea ohvrikivi Hiite Maja SA andmekogus. Avispea ohvrikivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Fogo

Fogo on saar Atlandi ookeanis. Pindala 476 km². Saar on mägine ja vulkaaniline, kõrgus kuni 2829 meetrit. Kuulub Roheneemesaartele. Saare moodustab Fogo vulkaan.
Avispea ohvrikoht

Avispea ohvrikoht on looduslik pühapaik Virumaal Väike-Maarja kihelkonna Avispea külas. Avispea ohvrikivi Avispea ohvrikoht Hiite Maja SA andmekogus. Avispea ohvrikoht kultuurimälestiste riiklikus registris
Vatku Vahakivi

Vatku Vahakivi on ohvrikivi Virumaal Kadrina kihelkonna Vatku külas. Vatku Vahakivi Hiite Maja SA andmekogus. Vatku Vahakivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Salatse ohvrikivi

Salatse ohvrikivi on ohvrikivi Virumaal Haljala kihelkonna Salatse külas. Salatse ohvrikivi Hiite Maja SA andmekogus. Salatse ohvrikivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Kakuvälja Kolme kuninga kivi

Kakuvälja Kolme kuninga kivi on ohvrikivi Virumaal Haljala kihelkonna Kakuvälja külas. Kakuvälja Kolme kuninga kivi Hiite Maja SA andmekogus. Kakuvälja Kolme kuninga kivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Võrkla hiiemägi

Võrkla hiiemägi on hiiemägi Virumaal Viru-Nigula kihelkonna Võrkla külas. Võrkla hiiemägi Hiite Maja SA andmekogus. Võrkla hiiemägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Lähtoru allikas

Lähtoru allikas on ohvriallikas Virumaal Viru-Nigula kihelkonna Koila külas. Koila Lähtoru allikas Hiite Maja SA andmekogus. Lähtoru allikas kultuurimälestiste riiklikus registris
Iila hiieallikas

Iila hiieallikas on hiieallikas Virumaal Viru-Nigula kihelkonna Iila külas. Ellukivi Iila Hiiemägi Iila hiieallikas Hiite Maja SA andmekogus. Iila hiieallikas kultuurimälestiste riiklikus registris
Koumardi hiis

Koumardi hiis (ka Pärna Koumardi hiis, Taara tammik, Tammenõmm) on hiis Virumaal Viru-Nigula kihelkonna Pärna külas. Pärna Koumardi hiis Hiite Maja SA andmekogus. Koumardi hiis kultuurimälestiste riiklikus registris
Iila Hiiemägi

Iila Hiiemägi on hiiemägi Virumaal Viru-Nigula kihelkonna Iila külas. Ellukivi Iila hiieallikas Iila Hiiemägi Hiite Maja SA andmekogus. Iila Hiiemägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Kuremäe ohvritamm

Kuremäe ohvritamm ehk püha tamm on pühapuu Virumaal Iisaku kihelkonna Kuremäe külas. Kuremägi Kuremäe ohvriallikas Marju Kõivupuu. 101 Eesti pühapaika. Tallinn: Varrak, 2011, lk 122–123. Kuremäe ohvritamm keskkonnaportaalis Kuremäe ohvritamm Hiite Maja SA andmekogus. Kuremäe ohvritamm kultuurimälestiste riiklikus registris
Purtse Hiiemägi

Purtse Hiiemägi on hiiemägi Virumaal Lüganuse kihelkonna Purtse külas. Hiiemäel kasvab Purtse Hiiemäe ohvripärn, mis on võetud arheoloogiamälestisena kaitse alla. Marju Kõivupuu. 101 Eesti pühapaika. Tallinn: Varrak 2011, lk 120–121. Hiiemäe rike Purtse Hiiemägi Hiite Maja SA andmekogus. Purtse Hiiemägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Ukraina lipp

Ukraina riigilipp (ukraina keeles Державний Прапор України) on Ukraina ametlik lipp. Lipu värvid valiti Lvivi vapi järgi, kuna lipp võeti esmakordselt kasutusele 1848. aastal Lvivis kogunenud rahvusliku raada poolt. Sinine tähistab taevast ja jõgesid, kollane viljavälju. Nõukogude võimu ajal oli lipp keelatud. 1992. aastal taastati lipp kui Ukraina rahvuslipp. Lipu proportsioonid on 2:3. Ukraina Rahvavabariigi lipp Lääne-Ukraina Rahvavabariigi lipp Ukraina NSV lipp 1949–1991 Lipp 1966. aastast Väeosa kasutuses olnud lipp 2015. aastast Ukraina vapp
Ron Weasley

Ronald Bilius "Ron" Weasley on tegelane J. K. Rowlingu romaanisarjast "Harry Potter". Ron on Harry Potteri üks parimatest sõpradest. Tema vanemad on Arthur ja Molly Weasley. Weasleyde peres on seitse last: kuus poissi ja üks tüdruk. Kõige vanem Weasley'de perekonnast on Bill. Talle järgneb Charlie, siis Percy ja kaksikud Fred ja George, siis Ron ning tema õde ja noorim laps Ginny. Ron kardab õudselt ämblikke. Tema patronus võtab Jack Russelli terjeri kuju. Weaslyde perekond on puhtavereline ja kaugelt suguluses Blackide ja Malfoydega, kuid on nendega riius. Olles elanud kogu elu oma vendade varjus, kadestab ta oma parimat sõpra Harryt ja läheb temaga tihti tülli. Ronile meeldib Hermione Granger, kellega ta lõpuks abiellub. Aastal 2016 on tal kaks last: Rose ja Hugo Weasley. Filmides kehastab Roni Rupert Grint.
Paul Ambur

Paul Evald Ambur (kuni 1936 Hamburg; 5. jaanuar 1904 Järvakandi vald – 21. aprill 1974 Tallinn) oli eesti kirjastustegelane, raamatu- ja kirjandusteadlane ning ekslibrist. 1913–1919 algkool Järvakandis 1919–1924 Tallinna Õpetajate Seminar (õpetaja) 1924–1929 Tartu Ülikool (eesti keel ja kirjandus); mag phil "Mõistete arenemine Eesti rahvalaulu värsist" (1929) 1929–1934 ja 1939–1940 Tartu Ülikool (õigusteadus; lõpetas 1940) 1924–1931 töötamine õpetajana ja koolijuhatajana 1931–1944 ja 1945–1949 töötamine kirjastustes "Eesti kirjanduse ajaloo võrdleva kronoloogia tabelid". [Paul Hamburg]. Tartu, 1929 "Kirjanduslikke epigramme". (pseudonüüm Sancho Panza) Tallinn, 1933 "Ernst Särgava elukäigust". Tartu, 1938 "Märkmeid autoriõiguse kaitse seaduse projekti kohta" Tartu: Õigus, 1940 "Eesti kunstipärastest eksliibristest". Tallinn, 1958 Heikki Lahi. "Eksliibris ja Paul Ambur". [Näituse kataloog] Tartu, 1975 Korporatsioon Sakala liige 1949-1954 oli poliitilistel põhjustel vangistatud Paul Ambur Tartu Ülikooli üliõpilaste nimekirjas 1918–1944
Sõtke ohvrikivi

Sõtke ohvrikivi on ohvrikivi Virumaal Vaivara kihelkonna Sõtke külas. Sõtke ohvrikivi Hiite Maja SA andmekogus. Sõtke ohvrikivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Alatskivi Silmaallikas

Alatskivi Silmaallikas ehk Alatskivi Punane allikas on silmaallikas Tartumaal Kodavere kihelkonna Alatskivi alevikus. Alatskivi Silmaallikas Hiite Maja SA andmekogus. Alatskivi Silmaallikas kultuurimälestiste riiklikus registris
Lalli hiis

Lalli hiis on hiis Tartumaal Kambja kihelkonna Lalli külas. Lalli hiie ohvrimänd Lalli hiis Hiite Maja SA andmekogus. Lalli hiis kultuurimälestiste riiklikus registris
Vellavere Hiiemägi

Vellavere Hiiemägi on hiiemägi Tartumaal Nõo kihelkonna Vellavere külas. Vellavere Hiiemägi Hiite Maja SA andmekogus. Vellavere Hiiemägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Laeva Ohvrikivi

Laeva Ohvrikivi on ohvrikivi Tartumaal Kursi kihelkonna Laeva külas. Laeva Ohvrikivi Hiite Maja SA andmekogus. Laeva Ohvrikivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Poka Põrguvaluläte

Poka Põrguvaluläte on ohvriallikas Tartumaal Võnnu kihelkonna Poka külas. Poka Põrguvaluläte Hiite Maja SA andmekogus. Poka Põrguvaluläte kultuurimälestiste riiklikus registris
Mäletjärve Silmaläte

Mäletjärve Silmaläte on silmaallikas Tartumaal Võnnu kihelkonna Mäletjärve külas. Mäletjärve Silmaläte Hiite Maja SA andmekogus. Mäletjärve Silmaläte kultuurimälestiste riiklikus registris
Unipiha ohvrikivi

Unipiha ohvrikivi (ka Unipiha Kivisaare ohvrikivi) on ohvrikivi Tartumaal (Nõo kihelkonna) Nõo vallas Unipiha külas. Kivi jääb Unipiha Kivisaare hiide. Unipiha ohvrikivi Hiite Maja SA andmekogus. Unipiha ohvrikivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Poriküla Kurjavaimu ohvrikivi

Poriküla Kurjavaimu ohvrikivi on ohvrikivi Tartumaal Puhja kihelkonna Porikülas. Vihavu Heavaimu ohvrikivi (Puhja vallas Vihavu külas) Poriküla Kurjavaimu ohvrikivi Hiite Maja SA andmekogus. Poriküla Kurjavaimu ohvrikivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Vihavu Heavaimu kivi

Vihavu Heavaimu kivi on ohvrikivi Tartumaal Puhja kihelkonna Vihavu külas. Poriküla Kurjavaimu ohvrikivi (Puhja vallas Porikülas) Vihavu Heavaimu kivi Hiite Maja SA andmekogus. Vihavu Heavaimu kivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Amphion

Amphion oli vanakreeka mütoloogias Zethose kaksikvend, Zeusi ja Antiope poeg, Teeba kuningas ja Niobe abikaasa. Antiope oli Teeba kuninga Nykteuse tütar, kes jäi Zeusist rasedaks. Pärast Nykteuse surma sai kuningaks tema vend Lykos. Lykose naine Dirke kohtles Antiopet väga halvasti ja kui see kaksikud pojad sünnitas, käskis ühel karjusel need Kithaironi mäele surema jätta. Tol hakkas poistest kahju ja ta kasvatas nad oma lastena üles. Aastaid hiljem põgenes Antiope piinamise tõttu lossist ning sattus Amphioni ja Zethose juurde. Kui Antiope rääkis, kes ta on, siis tunnistas karjus Amphionile ja Zethosele, et see on nende ema. Kui Dirke saabus Antiopet tagasi viima, sidusid noormehed kuninganna kas härja sarvede või juukseidpidi härja saba külge ja see tappis Dirke ära. Pärast kogusid noormehed oma sõbrad kokku, vallutasid Teeba, tapsid Lykose ja hakkasid kahekesi ise riiki valitsema. Hermes õpetas Amphioni laulma ja lüürat mängima ning kinkis talle kuldse lüüra. Temast sai suurepärane muusik. Zethos oli pigem jahimees ja karjus. Kui nad hakkasid ehitama Teeba ümber müüri, oli Amphioni pillimänguoskusest rohkem kasu. Ta mängis lüürat nii kaunilt, et kivid tõusid ise maast ja asusid oma kohale müüris. Nii sai Teeba endale 7 väravaga linnamüüri. Amphion abiellus Tantalose tütre Niobega. Nad said 7 poega ja 7 tütart, keda niobiidideks nimetatakse. Niobe kiitles nendega, pidades end paremaks jumalanna Letost, kel oli ainult üks poeg ja üks tütar. Ta käskis linlasi, et need peavad Leto templis hoopis temale ohverdama. Karistuseks lasksid Leto lapsed Apollon ja Artemis mürgitatud nooltega maha kõik Niobe ja Amphioni lapsed; Apollon tappis pojad, kes osalesid parasjagu spordivõistlustel, ja Artemis tütred. Ainsana pääses noorim tütar Chloris, kes jooksis ema sülle ja kellele Niobe armu palus. Mõne autori järgi tapeti ka Chloris. Amphion tappis end meeleheitest ise, kuid mõne autori järgi tappis Apollon ka tema. Ta maeti Zethosega ühte hauda. Amphioni ja Zethose järel sai Teeba kuningaks Laios, Oidipuse isa.
Aolinn

Aolinn ehk varalinnaline keskus on ajalooline asula arenguetapp agraarse küla ja täielikult väljaarenenud linna vahel. Sellised asulad eristusid tüüpilistest küladest suurema elanike arvu ja asustustiheduse ning märkimisväärse mitteagraarse tegevuse poolest. Aolinnu oli kahte liiki: kaubandus-käsitöönduslikud asulad ja poliitilise võimu keskused. Esimeste majandusliku baasi moodustasid kaubavahetus, käsitöö ja teatud osas ka põllumajandus, võimukeskuste oma aga peamiselt ümbruskonna põllumajandustootmine ja selle varafeodaalne ekspluateerimine ning vähemal määral ka käsitöö ja kaubandus. Eesti alal oli üks esimesi aolinnu Iru linnus koos seda ümbritseva asulaga, mis 9.–10. sajandil laius 8–10 hektaril ja paistis silma tiheda asustuse ning suhteliselt aktiivse käsitöö ja kaubandusega tegelemise poolest. Lang, Valter. Baltimaade pronksi- ja rauaaeg. Tartu Ülikooli Kirjastus, 2007, lk 236–237
Dieter Borst

Dieter Borst (12. mai 1950 Schramberg) on saksa maalikunstnik. 1969 õpingud Münchenis 1972 õppereis Aafrikasse 1973 alustas tööd graafikuna 1997 Gran Canarial Dieter Borst Art Informel 2010 - 2011, Epubli, ISBN 978-3-8442-9261-9 Dieter Borst – Art Informel 2013, Bod, ISBN 978-3-7322-5015-8 Dieter Borsti töid leidub järgmiste muuseumide/galeriide kogudes: Broadway Gallery, New York, USA Gallery Colonial House Inn, New York, USA The Grand, Fort Lauderdale, Florida, USA Galerie Tempestas, Köln, Saksamaa Galeria de Arte, Hispaania/Gc New York Arts Magazine, Dieter Borst Lexikonia – Enzyklopädie, Dieter Borst Artfairsinternational NY USA, Dieter Borst Broadway Gallery, NY USA, Dieter Borst German National Library, Dieter Borst Artslant - Worldwide, Borst Haz-Hannoversche Allgemeine, Borst Newyorkartssupporters-wordpress, [1] Koduleht Dieter Borst, You Tube
Männi-vaigumähkur

Männi-vaigumähkur (Retinia resinella) on liblikaliik. Neid võib kohata Euroopas ja Venemaa idaosas. Männi-vaigumähkuri areng kestab 2 aastat. Röövikud toituvad hariliku männi võrsetest ja talvituvad puu otsas – männivaigust pesakookonis. Teisel aastal suureneb männivaigust pesa ning röövik talvitub taas kord ja nukkub varakevadel sealsamas. Loomade elu 3:295. Peeter Ernits, Männi-vaigumähkuri pulmad on tuleval aastal, 16. detsember 1995, Veebiversioon (vaadatud 07.02.2014) Männi-vaigumähkur andmebaasis eElurikkus Sissekanne Fauna Europaea-s Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Retinia resinella seisuga 07.02.2014.
Antiope

Antiope oli vanakreeka mütoloogias Teeba printsess, Nykteuse tütar, Amphioni ja Zethose ema. Antiope oli nii kaunis, et Zeus armus temasse. Zeus lähenes talle saatüri kujul ja kui Antiope vahekorrast keeldus, siis vägistas ta. Antiope jäi rasedaks. Ta ei julgenud sellest isale rääkida, vaid põgenes oma kallima, Sikyoni kuninga Epopeuse juurde ja tunnistas talle kõik üles. Epopeus abiellus temaga. Selle abieluga ei olnud nõus Nykteus, kes oma venna Lykose ja suure sõjaväega tungis Sikyoni. Lahingu võitis Teeba, kuid nii Epopeus kui ka Nykteus hukkusid (nad olevat tapnud teineteise). Lykos viis Antiope Teebasse tagasi ja sai ise kuningaks. Antiope anti Lykose naisele Dirkele orjaks. Dirke kohtles Antiopet väga halvasti ning kui see kaksikud pojad sünnitas, käskis ühel karjusel need Kithaironi mäele surema jätta. Tol hakkas poistest kahju ja ta kasvatas nad oma lastena üles. Lapsed said nimeks Amphion ja Zethos. Aastaid hiljem põgenes Antiope piinamise tõttu Teebast ning sattus Amphioni ja Zethose juurde. Kui Antiope rääkis, kes ta on, siis tunnistas karjus Amphionile ja Zethosele, et see on nende ema. Kui Dirke saabus Antiopet tagasi viima, sidusid noormehed kuninganna kas härja sarvede või juukseidpidi härja saba külge ja see tappis Dirke ära. Pärast kogusid noormehed oma sõbrad kokku, vallutasid Teeba, tapsid Lykose ja hakkasid kahekesi ise riiki valitsema. Zeusi ja Antiopet on maalinud Franz Anton Maulbertsch, Andrea Schiavone, Tizian, Tintoretto ja Antoine Watteau. Tyro – Antiope lugu sarnaneb väga Tyro looga.
Parahelicops

Parahelicops on maoperekond. Perekonda Parahelicops klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik: Parahelicops annamensis Bourret, 1934. Neid madusid võib kohata Sekongi provintsis Laoses ja Kon Tumi provintsis Vietnamis. Peter Uetz & Jakob Hallermann,Parahelicops Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 07.02.2014) (inglise keeles) Sissekanne IUCN-is Sissekanne roomajate andmebaasis Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Parahelicops annamensis seisuga 07.02.2014.
Opisthotropis

Opisthotropis on maoperekond. Perekonda Opisthotropis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Opisthotropis alcalai Brown & Leviton, 1961 Opisthotropis andersonii (Boulenger, 1888) Opisthotropis atra Günther, 1872 Opisthotropis balteata (Cope, 1895) Opisthotropis boonsongi (Taylor & Elbel, 1958) Opisthotropis cheni Zhao, 1999 Opisthotropis cucae David, Cuong The Pham, Truong Quang Nguyen & Ziegler, 2011 Opisthotropis daovantieni Orlov, Darevsky & Murphy, 1998 Opisthotropis durandi Teynié, Lottier, David, Nguyen & Vogel, 2014 Opisthotropis guangxiensis Zhao, Jiang & Huang, 1978 Opisthotropis jacobi Angel & Bourret, 1933 Opisthotropis kikuzatoi (Okada & Takara, 1958) Opisthotropis kuatunensis Pope, 1928 Opisthotropis lateralis Boulenger, 1903 Opisthotropis latouchii (Boulenger, 1899) Opisthotropis laui Yang, Sung & Chan, 2013 Opisthotropis maculosa Stuart & Chuaynkern, 2007 Opisthotropis maxwelli Boulenger, 1914 Opisthotropis rugosa (Lidth De Jeude, 1890) Opisthotropis spenceri Smith, 1918 Opisthotropis tamdaoensis Ziegler, David & Vu, 2008 Opisthotropis typica (Mocquard, 1890). Neid võib kohata Aasias. Peter Uetz & Jakob Hallermann,Opisthotropis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 07.02.2014) (inglise keeles) Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne SITI-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Opisthotropis seisuga 07.02.2014.
Opisthotropis laui

Opisthotropis laui on maoliik. Neid võib kohata Guangdongi provintsis Hiinas . Sissekanne Roomajate andmebaasis Jian-huan Yang, Yik-hei Sung, Bosco Pui-Lok Chan, A new species of the genus Opisthotropis Günther, 1872 (Squamata: Colubridae: Natricinae) from Guangdong Province, China, Zootaxa 3646 (3): 289–296, 2013. Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Opisthotropis laui seisuga 07.02.2014.