laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kölni toomkirik

Kölni toomkirik (saksa keeles Kölner Dom) on gooti katedraal Saksamaal Kölnis. Hoone kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse. Ehitati aastatel 1248–1437 ja 1842–1880. Kõrgus on 157 m, aastatel 1880–1884 oli maailma kõrgeim ehitis. Katedraali arhitekt Gerhard, olles võimetu lõpetama tulevase katedraali jooniseid, otsustas appi kutsuda Kuradi. Saatan ilmuski kohe ja pakkus vahetuskaupa: arhitekt saab kauaoodatud joonised, kuid vastutasuks annab oma hinge. Tehing pidi olema sooritatud pärast esimeste kukkede kiremist. Arhitekt oli väljapääsmatus olukorras ja nõustus. Kuid tema naine kuulis jutuajamist pealt ning otsustas kaitsta oma mehe hinge ja säilitada ehitise joonised. Ta ärkas hommikul vara ja kires kuke asemel. Kurat ilmus kohe nähtavale, andis joonised üle, kuid seejärel paljastus pettus, ent oli juba hilja. Kui saatan kuulis pettusest, ütles ta: "Maailma lõpp saabub viimase kiviga sel katedraalil!" Seetõttu ei lõpetata katedraali ehitamist, sest kui lõpeb ehitustegevus, saabub Apokalüpsis, nagu Saatan lubas. Kölni linn püsib ja õitseb seni, kuni ehitatakse Kölni toomkirikut. Teise maailmasõja aegu, kui vägede pommirünnaku tõttu oli hävinud praktiliselt terve Köln, jäi terveks vaid Kölni toomkirik. Lendurite salajase kokkuleppe kohaselt kaitsti kirikut kui geograafilist orientiiri.
Hüdraloomad

Hüdraloomad (Hydrozoa) on ainuõõssete hõimkonda kuuluvate väga väikeste loomade klass. Enamik hüdraloomi elab meres, üksikud perekonnad (näiteks pärishüdra (Hydra)) ka magevees. Hüdraloomad on röövloomad, kes võivad elada nii kolooniatena kui ka üksikult. Hüdraloomade tuntuimad esindajad on perekondadest pärishüdra (Hydra), kurdhüdra (Obelia), Physalia, Tubularia jt. Eesti merevetes elavad Gonothyraea loveni ja Laomedea flexuosa ning võõrliik järvetõlvik (Cordylophora caspia). Hüdraloomad on omapärased selle poolest, et üksikisendid võivad teatud eluetapil esineda polüpoidselt (sageli sessiilne eluvorm) ja teisel etapil medusoidselt (enamasti vagiilne eluvorm). Hydroida Anthomedusae Leptomedusae Limnomedusae Siphonophora – putkloomad Trachylina Narcomedusae Trachymedusae – tõlvmeduusilised Anthoathecatae Laingiomedusae Actinulidae Polypodiozoa Tartu Ülikooli Eesti Mereinstituut. Merepõhja elupaikade inventuur Eesti majandusvööndis
Kogutoodang

Kogutoodang on tootja või tootjate rühma poolt mingi ajavahemiku jooksul toodetu või selle hulk, mida väljendatakse arvuliselt, mahuliselt, kaaluliselt või rahaliselt. Rahvamajanduse kogutoodang Sisemajanduse kogutoodang
Guanajuato vald

Guanajuato vald on vald Mehhikos Guanajuato osariigis. Guanajuato valla halduskeskus on Guanajuato. Valla pindala on 996,74 km2 ja elanike arv 2005. aastal oli 153 364.
Ari Vatanen

Ari Pieti Uolevi Vatanen (sündinud 27. aprillil 1952 Tuupovaaras) on soome poliitik ja endine rallisõitja. Aastatel 1970–1998 oli Ari Vatanen elukutseline rallisõitja. Autoralli maailmameistrivõistlustel osales ta alates 1974. aastast, kuid kordagi ei teinud ta kaasa kogu autoralli MM-hooaega, mõnel hooajal sõitis ainult ühe või paar etappi. Ari Vatanen on 1981. aasta autoralli maailmameister. Läbi aegade on ta võitnud kümme MM-etappi, 13 korda tulnud teiseks ja neli korda kolmandaks, kuid hooaja kokkuvõttes tuli ta esikolmikusse ainult ühel korral. Esimest korda sai ta poodiumikoha 1977. ja viimast korda 1998. aastal. Pariisi–Dakari ralli võitis ta neli korda, aastatel 1987, 1989, 1990 ja 1991. Ka 2004. ja 2005. aastal sõitis ta Dakari ralli lõpuni, 2007. aastal katkestas seitsmendalt kohalt. 1999. aastal valiti Vatanen Soome Rahvusliku Koonderakonna esindajana Euroopa Parlamenti. Praegu elab ta Lõuna-Prantsusmaal, kust ta ka 2004. aastal europarlamenti tagasi valiti. Ta kandideeris erakonna Rahvaliikumise Liit (Union pour un Mouvement Populaire) nimekirjas. Europarlamendis tegeles Ari Vatanen peamiselt autode maksustamise, liikluse, arenguabi ja põllumajandusega. 2009. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kandideeris ta taas Soome Rahvusliku Koonderakonna nimekirjas, kuid ei osutunud valituks. Oktoobris 2009 kandideeris ta Rahvusvahelise Autoföderatsiooni FIA presidendiks, kuid kaotas häältega 49:135 endisele Ferrari juhile Jean Todtile. Märtsis 2013 valiti Vatanen Eesti Autospordi Liidu esimeseks välismaalasest presidendiks, Eesti Autospordi Liidu president oli ta 17. juunini 2021, mil valiti Eesti Autospordi Liidu presidendiks Toivo Asmer. Ari Vatase koduleht ARI VATANEN: Eesti – oma juhtide peegel, Eesti Päevaleht, 21. mai 2008 Jan Jõgis-Laats: Ari Vatanen: Eesti võiks liituda Soome tuumaprojektiga, Eesti Päevaleht, 14. juuli 2008
Erich Krieger

Erich Krieger (sündinud 14. juulil 1961 Almatõs) on eesti laulja. Ta kasvas üles ja käis koolis Tallinna külje all Lehmja kaheksaklassilises koolis[viide?]. Ta lõpetas Tallinna Reaalkooli. Tema isa oli rahvuselt sakslane. Ta osales tõsielusarjas "Džunglistaar". 1989 "Erich Krieger" MC Tallinna Helikassetitehas 1991 "Erich Krieger" MC Auvi 1992 "Ma kuulun sulle" MC Theka 1995 "Ma kuulun sulle" CD MC 1999 "Põgenevad unenäod" Aidem Pot 2001 "Tere hommikust, Eestimaa!" Records 2000 2004 "Põhjanael - Very Best Of Erich Krieger" Records 2000 2007 "Ave Maria" EAA 2007 "Erich Krieger Live" EAA 2009 "Külm kui jää" Pyramid Records 2009 "Eesti kuld ja Eesti süda" 2CD+DVD EAA 2013 "Parimad 1" Records 2000 2017 "Eesti kullafond" 3CD Hitivabrik DVD 2007 "Live" Industrial Productions OÜ "Tere hommikust, Eestimaa" "Kui on meri hülgehall" "Põhjanael" https://katsed.real.edu.ee/baas/index2.php http://www.elukiri.ee/2618770/vana-pildiraam-erich-krieger[alaline kõdulink] Liivi Šein, "Džunglistaar" on "Robinsonist" märksa karmim, Ärileht, 13. september 2004 Koduleht
Quảng Bìnhi provints

Quảng Bìnhi provints on 1. järgu haldusüksus Vietnamis. Piirneb Laosega. Đồng Hới lennujaam
Mati Nuude

Mati Nuude (18. veebruar 1941 – 10. märts 2001) oli eesti tõstja ja laulja. Mati Nuude oli pärit represseeritute perekonnast. Isa, leitnant Albert Nuude, arreteeriti 1948. aastal ja saadeti Nõukogude vangilaagrisse, kus ta suri. Mati koos ema, vanaema ja vennaga küüditati 1949. aastal Krasnojarski kraisse Šira rajooni (toona kuulus Hakassia Krasnojarski kraisse), kust saabus tagasi Eestisse 1958. aastal. Mati Nuude oli 1960. aastate algul üks tugevamaid raskekaalutõstjaid Eestis, viiekordne Eesti meister (1961–1970) üliraskekaalus ja NSV Liidu meistersportlane. 1970. aastal Kaliningradis toimunud vene laevastiklaste tõstevõistlustel surus ta 190 kg, rebis 142,5 ja tõukas 192,5 kg, saavutades kogusummaks 525 kg (võistluste ajal kaalus Nuude 140,8 kg). Tema saavutuste hulka kuulus ka NSV Liidu 1971. aasta relvajõudude meistri tiitel üliraskekaalus 535 kiloga (võistlus toimus Odessas). Isiklik rekord kolmevõistluses: 537,5 kg (192,5 + 145 + 200). Nuude esimene treener oli Alfred Neuland. Nuude teenis aega Tallinnas sisekaitsevägedes Patarei vanglas vangivalvurina (1962–1964). Mati Nuude töötas ka Pirital tuletõrjes (1970–1975). Oma lauljapopulaarsusele pani Mati Nuude aluse ansamblis Apelsin (1975–1985). Esimese lauluna ansamblis Apelsin laulis Nuude linti «Jambolaya». Taheti aga tegelikult algul Ajakirjandusmaja ansambliks saada, aga sinna neid ei võetud. Nii nad saidki algul Tallinna Kaubamaja bändiks. 1990. aastatel, esines ta sooloartistina oma bändiga. Ta valiti aastatel 1998, 1999 ja 2002 aasta parimaks meeslauljaks[viide?]. Mati Nuude leiti oma kodust surnuna 10. märtsil 2001. Ta suri infarkti tagajärjel. Maetud Tallinna Metsakalmistu spordirahva kvartalisse. Tema isa oli sõjaväelane Albert Nuude, onu näitleja Rudolf Nuude. 1992 "Aeg on käes" MC SALUMuusik 1996 "Laulge kaasa!" Aidem Pot 1996 "Kutse tantsule 2" Aidem Pot 1996 "Kutse tantsule 8: Tulipunased roosid" Aidem Pot 1999 "Kutse tantsule 14: Viva šampanja" Aidem Pot 1999 "Aeg on käes" SALUMuusik 2001 "Eesti kullafond" 3CD Hitivabrik 2001 "Parimad 1" Records 2000 2001 "Parimad 2" Records 2000 2002 "Parimad 3" Records 2000 2003 "Meie Mati tantsulood" Records 2000 2006 "Mati Nuude tantsulood" Records 2000 2008 "Multi megamix 2008" Pyramid Records 2009 "Mati Nuude megamix" Records 2000, Šhlaager Records 2011 "Mati Nuude 70" 3CD Records 2000 2016 "Mati Nuude 75, osa 1" Records 2000 2016 "Mati Nuude 75, osa 2" 2CD, Records 2000 2023 "Mati Nuude Ekstra kogumik 4", Records 2000 "Eestlasist häid tõstjaid". Vaba Eesti Sõna = Free Estonian Word : Estonian weekly. 19. märts 1970. Vaadatud 22.04.2018. "M. Nuude 535 kilo". Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet. 10. märts 1971. Vaadatud 22.04.2018. Liidia Nuude. "Mati Nuude". Toimetaja Jaak Valdre. Tallinn 2010, 184 lk; ISBN 9789949213887 Biograafia ESBL-is
Andres Valkonen

Andres Valkonen (sündinud 21. juunil 1951) on eesti helilooja. Ta on lõpetanud Tallinna Polütehnilise Instituudi tööstuse planeerimise alal ning Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli. Valkonen töötas kuni 1999. aastani Tallinnfilmis muusikatoimetajana. Tema loodud lauludest on tuntumad "Moonika", "Leib jahtub", "Sa tulid tuppa", "Las jääda ükski mets" ja "Muretut meelt ja südametuld". Ta on rokkooperi "Põhjaneitsi" kaasautor. Tema ema on Vilma Valkonen (sünninimi Vilma Lepassalu; sündinud 1928) – eesti endine koolijuht ja parteitöötaja. "Andres Valkonen: lõpuks olen jõudnud tööle, milleks mulle TPIs diplom välja kirjutati" Õhtuleht, 24. november 2010
Oligarhia

Oligarhia (kreeka keelest ὀλιγαρχία óligarkhía 'väheste valitsus') on valitsemisvorm, kus võim on koondunud väikese rühma inimeste kätte. Mõistet on kasutatud 1990. aastate Venemaa kohta, kus üksikute inimeste kätte koondus suur varandus, mille kaudu nad said kontrollida poliitilist võimu riigis. 1990. aastate Venemaa finantsoligarhe: Roman Abramovitš – Millhouse Capital (Sibneft) Boriss Berezovski – LogoVaz Mihhail Hodorkovski – Rosprom Group (Menatep) Sergei Pugatšov – Rahvusvaheline Tööstuspank (Международный промышленный банк) Mihhail Fridman – Alfagrupp (Альфа-Груп) Vladimir Gussinski – Most Grupp (Мост Груп) Vladimir Potanin – Oneximbank (Онэксимбанк) Aleksandr Smolenski – SBS-Agro "Stolitšnõi Bank" (Банк Столичный) Vladimir Vinogradov – Inkombank (Инкомбанк)  Pikemalt artiklis Venemaa oligarhid 2009. aasta majandustulemuse järgi oli Venemaa rikkaim oligarh terasemagnaat Vladimir Lissin. Venemaa suurima terasetootja Novolipetsk Steel (NLMK) omanik kasvatas tänu ettevõtte aktsiahinna tõusule mullu oma varandust 7,7 miljardilt dollarilt 18,8 miljardini. Lissin tõukas rikkurite edetabeli tipust eelmise aasta esinumbri, investeerimisfondi Onexim Groupi omaniku Mihhail Prohhorovi. Hinnangute järgi on kolmandal kohal jalgpalliklubi Chelsea FC omanik Roman Abramovitš. Vähetuntud terasemagnaat tõusis Venemaa rikkaimaks inimeseks E24 15.02.2010
Gustav Loorberg

Gustav Loorberg (12. detsember 1853 Helme vald, Viljandimaa – 17. märts 1937 Helme vald, Valgamaa) oli eesti põllumees. Ta oli Palli talu peremees ja Helme vallavanem. Ta oli Helme piimaühingu asutajaliige. Haud Helme kalmistul
Mihkel Neps

Mihkel Neps (19. september 1890 Lümanda vald, Saaremaa – 21. märts 1937 Laheküla, Saaremaa) oli Saare maavalitsuse esimees aastail 1923–1935. Mihkel Neps oli I Riigikogu liige ja pärast Peeter Jakobsoni tagandamist II Riigikogust kuulus Neps alates 14. septembrist 1925 ka II Riigikokku. Nepsi raha
Raimo Kangro

Raimo Kangro (21. september 1949 Tartu – 4. veebruar 2001 Ruila) oli eesti helilooja ja muusikapedagoog. Raimo Kangro lõpetas 1973. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi, kus ta õppis kompositsiooni algul Jaan Räätsa ja hiljem Eino Tambergi käe all. Aastatel 1975–1976 oli ta Eesti Televisiooni muusikaline juht ja 1977–1985 Eesti NSV Heliloojate Liidu konsultant. 1993. aastast oli ta Eesti Muusika Sihtasutuse (Eesti Muusikafondi) direktor. Alates 1989. aastast õpetas Eesti Muusikaakadeemias kompositsiooni. Raimo Kangro sai rahvusvaheliselt tuntuks peamiselt heliloojana. Kangro oli üks Eesti kõige viljakamaid heliloojaid kammermuusika vallas. Tema muusikat on kirjeldatud kui võimast ja impulsiivset. "Imelugu" (ooper, 1974) "Credo" (oratoorium, 1977) "Ooperimäng" (lasteooper, 1977) "Põhjaneitsi" (rokkooper, 1980) "Ohver" (ooper, 1981) "Saabastega kass" (muusikal, 1981) "Helin" (sümfooniline poeem, 1985) "Sensatsioon" (rokkooper, 1986) "Uku ja Ecu" (ooper, 1998) "Süda" (ooper, 1999) 1978 ja 1988 – Eesti NSV muusika aastapreemia 1984 – Eesti NSV teeneline kunstitegelane 1996 – Eesti Vabariigi kultuuripreemia (koos Mari Vihmandi, Alo Mattiiseni ja Peeter Jalakaga; NYYD-festivalil esmaettekandele tulnud kolme lühiooperi eest) 1996 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (ooperiõhtu "Uku ja Vanemuine" (loominguliselt viljakas ning sisukas aasta) 1998 – Harjumaa Kultuurkapitali aastapreemia 1998 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (ooperiõhtu "Uku ja Vanemuine" (K.A. Hermanni ooperi ümbertöötlus) ning ooper "Uku ja Ecu") 1999 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (ooper "Süda") 2000 – stipendium "Ela ja sära" 2001 – Valgetähe IV klassi teenetemärk (otsus allkirjastati 2. veebruaril 2001, s.o kaks päeva enne Raimo Kangro surma, teenetemärk anti omastele üle 23. veebruaril 2001) Displays Raimo Kangro abikaasa oli luuletaja Leelo Tungal. Nende tütred on Maarja Kangro, Kirke Kangro ja Anna-Magdaleena Kangro. Raimo Kangro suri südame rütmihäiretest põhjustatud äkksurma, olles lõpetanud ooperi "Süda". Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Eha Laanepere. Perpetuum mobile ootamatud löögid. Anne & Stiil / Delfi Lood. 21.01.2003. Evi Arujärv. Raimo Kangro muusikast läbi aegade Sirp.ee, 24. september 2009 Martin Anderson. The Independenti järelehüüe Eesti Muusika Infokeskus [1]
Heldur Palli

Heldur Palli (17. mai 1928 Tallinn – 23. detsember 2003) oli eesti ajaloolane. Ta küüditati koos vanematega 14. juunil 1941 Kirovi oblastisse. 1947. aastal tuli ta loaga tagasi Eestisse. 1948. aastal lõpetas ta Tallinna 7. Keskkooli. Ta saadeti 4. augustil 1950 jaotusvangla kaudu asumisele tagasi, vabanes asumiselt septembris 1954. 1958. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ning asus samal aastal tööl Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituuti. Ta kaitses 1966. aastal Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis kandidaadikraadi ja 1983. aastal doktorikraadi teemal "Eesti maarahvastiku loomulik liikumine 1650–1799". Ajaloolasena oli tema peamine uurimisvaldkond rahvastikulugu ehk ajalooline demograafia, peamiselt perekonnaloo taastamise meetodil. Ta kirjutas ka Suurest Põhjasõjast. "Eesti ajaloolise demograafia bibliograafia". Kaasautor Raimo Pullat. Tallinn 1969 "Ajaloolise demograafia probleeme Eestis". Tallinn 1973 "Lääne-Eesti rahvastiku struktuur. (Karuse 1685–1799)". Eesti Raamat. Tallinn 1984 "Eesti rahvastikuajaloo allikad 1712–1940". Käsikiri. Tallinn 1995 "Eesti rahvastiku ajalugu 1712–1799". Tallinn 1997 "Eesti rahvastiku ajalugu aastani 1712". Teaduste Akadeemia Kirjastus. Tallinn 1996 2001 Valgetähe III klassi teenetemärk Tema abikaasa oli ajaloolane Ea Jansen ja poeg on õigeusu preester Mattias (Madis) Palli. Tema vanemad olid Tallinna restoranipidajad Evald Palli ja Maria Palli (Du Nord). Eesti kommunismiohvrid 1940–1991 Haud Tallinna Metsakalmistul
Ülemiste keskus

Ülemiste keskus on Tallinna ja ühtlasi ka Eesti suurim kaubanduskeskus. 2004. aastal avatud keskuses on umbes 160 kauplust, teenindusasutust ja söögikohta. 2008. aasta seisuga oli Ülemiste keskuse pindala 50 000 m². Pärast Ülemiste Keskuse teise järgu valmimist 2014. aasta oktoobris on seal 92 000 ruutmeetrit üldpinda, ligikaudu 60 000 ruutmeetrit renditavat pinda, 210 kauplust ja restorani ning väliparklas ja parkimismajas kokku 1700 parkimiskohta. Ülemiste keskus laienes ka 2019. aastal, sellega kasvas üldpind 125 000 ruutmeetrini. Keskust haldab Ülemiste Center OÜ, mis teenis 2015. aastal rendituluna 12 miljonit eurot ja mille puhaskasum samal aastal oli 11,5 miljonit eurot. Ettevõtte omanik on Ülemiste Holding Nederland B.V, mis kuulub omakorda Norras registreeritud Linstow AS-ile. T1 Kaubanduskeskus "Graafik: Eesti suurimad kaubanduskeskused". Eesti Ekspress. 01.04.2016. Vaadatud 24.03.2017. "Ülemiste keskuse renditulu tõusis aastaga 12 miljoni euroni" ERR, 02.07.2016 Ülemiste keskuse koduleht
Infosüsteem

Infosüsteem on asutuse, ettevõtte, omavalitsuse, riigi, organisatsiooni jne teabe säilitamiseks ja töötlemiseks mõeldud süsteem. Eesti entsüklopeedia järgi on infosüsteem informatsiooni, selle töötlemist käsitlevate reeglite ja vajalike vahendite kompleks. Süsteemiteooriast lähtudes on infosüsteem omavahel seotud andmeobjektide mitteamorfne, terviklik kogum. Oluline on infosüsteemi seotus teiste süsteemidega (liidesed ehk sisendid ja väljundid), määratletus (reeglitele alluvus, ennustatavus) ja mittetäielikkus. Elektrooniliste seadmete rakendamisel võib infosüsteemiks nimetada ka rakendusprogrammide hulka, mille abil saab lahendada teabe töötlemisega seotud ülesandeid. Selliste rakendusprogrammide loomist nimetatakse tarkvaraarenduseks. Infosüsteemi omaniku ülesannete väljaselgitamiseks kasutatakse toimesüsteemi analüüsi (Business System Analysis). Infosüsteemi piiride leidmiseks kasutatakse nõuete analüüsi. Nõuete analüüsi ülesanne on koostada infosüsteemi spetsifikatsioon ehk üheselt paika panna, mida infosüsteem peab tegema (funktsionaalsed nõuded) ja kuidas käituma (mittefunktsionaalsed nõuded). Nõuetele vastava lahenduse väljamõtlemist nimetatakse infosüsteemi arhitektuuriliseks lahenduseks ehk projekteerimiseks. Selle käigus töötatakse välja infosüsteemi arhitektuur (jagunemine komponentideks), suhtlusprotokollid teiste süsteemidega ja kasutajaga (kasutajaliides), andmestruktuurid ja komponentide sisemised algoritmid. Nõuetele vastava projekti põhjal infosüsteemi realiseerimist nimetatakse tavaliselt eesti keeles programmeerimiseks (inglise keeles implementing). See sisaldab ka graafilise materjali toimetamist, programmilõikude silumist, testimist, integreerimist, kasutusjuhendite loomist ja muid programmeerimise juurde kuuluvaid tegevusi. Valmissüsteemi käikuandmist nimetatakse juurutamiseks. Juurutamise käigus teostatakse süsteemi komponentide paigaldamine, kasutajate väljaõpe ja luuakse alus süsteemi ellujäämiseks muutuvates tingimustes. Teisisõnu pannakse paika erinevate inimeste/organisatsioonide käitumine vigade, kasutusprobleemide, täiendõppe vajaduse, süsteemi muutmise vajaduse jne puhuks. Digiretsept Eesti ID-kaart, ehk ID-kaardi süsteem Eestis, et isikutuvastamine ja digiallkirjastamine oleks võimalik Geoinfosüsteem Õppeinfosüsteem
William Smith

William Smith (23. märts 1769 – 28. august 1839) oli inglise geoloog ja paleontoloog. Ta koostas põhjaliku uurimuse Inglismaa geoloogiliste kihtide kohta ja määras igale kihile iseloomulikud fossiilid. Sellega töötas ta välja geoloogiliste kihtide suhtelise vanuse hindamise meetodi. Ta koostas suure (2,6 m × 1,8 m) geoloogilise kaardi "A Delineation of the Strata of England and Wales with Part of Scotland" (1815), mis sai paljude teiste geoloogiliste kaartide koostamise eeskujuks. Teda peetakse inglise stratigraafia ja välipaleontoloogia rajajaks. Ta sõnastas faunade järgnevuse reegli (law of faunal succession), mis sai tuntuks Smithi reeglina. Winchester, Simon. The Map That Changed the World: William Smith and the Birth of Modern Geology. New York: HarperCollins 2001.
Smithi reegel

Smithi reegel (ehk Smithi seadus ehk faunade järgnevuse reegel) on stratigraafiline seaduspära, mille kohaselt erinevad fossiilid või nende kooslused järgnevad üksteisele erinevais paigus samas stratigraafilises järjestuses. Selle reegli sõnastus pärineb inglise geoloogilt ja paleontoloogilt William Smithilt (1769–1839). Steno seadus Rubel, Madis 2008. Smithi faunade järgnevuse seaduse rakendusi stratigraafias. Schola Biotheoretica 34, lk. 52–53.
Appaloosa hobune

Appaloosa on hobusetõug, mida peetakse Ameerika vanimaks. Appaloosa hobused pärinevad Palouse'i maakonnast Ameerika Ühendriikide loodeosast Palouse'i jõe ümbrusest. Kromanjoonlaste hobuseid kujutavate kiviaja koopajoonistuste põhjal saab väita, et leoparditäpilist mutatsiooni põhjustav geen on väga vana. Konkistadoorid viisid täpilise hobuse geeni mõlemale Ameerika mandrile. Nez percé (omanimetus nimiipuu) indiaanihõim tegeles selektiivse aretusega ning jälgis rangeid reegleid, et toota parimaid tõuloomi Tänapäeval on Appaloosa hobuseid aretatud nii Ameerika Ühendriikide kui ka Kanada lääneosas. Alberta provintsis on neid aretanud krii-indiaanlased. Ilmetu pea, teravad lühikesed kõrvad, ergas ja uudishimulik pilk. Kere ja kael lihaseline, jõuline tagaosa, arenenud jalad. Turjakõrgus 147–158 cm.. Appaloosal on elavate, väljendusrikaste silmadega pea. Kõrvad on väikesed ja teravaotsalised nagu kõikidel Ameerika hobustel.Tal on kauni kujuga kael ja lai rind. Laudjas on ümar ja võimas ning sabahoid kõrge. Lakk ja saba on küll õhukesed, kuid ebatavaliselt siidjad. Lisaks iseloomulikule laigulisele karvkattele on sel tõul veel kolm omadust: Nahk karva all on roosade laikudega. Kapjadel heledad püsttriibud. Nähtavad silmavalged ehk skleerad. Appaloosa värvus võib olla väga mitmekesine, võimalikud variandid: Valge vaip - Valge laudjas ja nimmeosa, mujal tume põhivärv. Täpiline - Tumedad või valged täpid kehal. Kirju vaip - Kombinatsioon eelmisest kahest. Kimmel vaip - Osaliselt kimmel, valge laudja ja nimmepiirkonnaga. Kimmel vaip täppidega - Ülalkirjeldatud täppidega. Leopard - tume ja valged täpid. Lumehelves - Nimmel ja laudjal on heledad täpid. Härmatis - tumedal põhjal on väikesed valged täpid. Peetakse suurepärasteks universaalhobusteks. Iseloomult on appaloosa hobused vastupidavad, visad, sõnakuulelikud, abivalmid ja heasüdamlikud. Nad on kiired, hea hüppevõimega ja vähenõudlikud. Populaarne lääneratsutamise hobune, eriti vesternratsutamise aladel. Fitzpatrick, Andrea. Hobusetõud. Tallinn: Sinisukk, 2008. Hermsen, Josée. Hobuste entsüklopeedia. Tallinn: Sinisukk, 2006.