laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Koluvere mõisa peasild

Koluvere mõisa peasild ehk Koluvere mõisa kivisild asub Lääne-Nigula vallas Koluvere külas ja ulatub üle Liivi jõe Koluvere piiskopilinnuse ees. See on üheavaline paekivist kaarsild. Kivisild rajati 1811. aastal. See arvati 1998. aastal ehitismälestiseks. 1. septembril 2008 varises lagunenud sild kokku. Sild taastati. Koluvere mõisa peasild kultuurimälestiste riiklikus registris "Läänemaal varises kokku ajalooline kivisild" Postimees, 5. september 2008 "Koluvere lossi omanik kavatseb silla taastada" "Reiviku osalusega firma on Koluvere vana sillaga kimpus" ERR, 21. september 2008 Koluvere mõisa peasild kultuurimälestiste riiklikus registris
Koluvere mõisa viinavabriku sild

Koluvere mõisa viinavabriku sild ehk Koluvere mõisa kivisild asub Lääne-Nigula vallas Koluvere külas Ollimäe-Koluvere tee 5,9 km-l ja viib üle Liivi jõe. Tegemist on kolmeavalise kaarsillaga, mille täpne ehitusaeg ei ole teada, kuid sild oli olemas vähemalt 1827. aastal. Sellest annab tunnistust 1827. aastast pärinev joonistus, kus sild peal oli. Eri allikates on märgitud silla ehitusaastaks tavaliselt umbes 1830. aastat. Silla üldpikkus on 28,7 m, kaarte silded 3,9 m ja sõidutee laius 4,2 m. Koluvere mõisakompleksi kuuluv sild ühendas kunagist mõisasüdant teisel pool jõge asunud viinavabrikuga. Sild arvati 1998. aastal ehitismälestiseks. Sild renoveeriti 2014. aastal. Seejuures korrastati silla võlvid, parandati parapettid, puhastati silla fassaad, vahetati välja vee ja kanalisatsioonitorustikud ning täiendati silla valgustust. Eesti arhitektuur. 2, Läänemaa. Saaremaa. Hiiumaa. Pärnumaa. Viljandimaa. Villem Raam (üldtoimetaja). Tallinn: Valgus. 1996. Lk 23-24. Koluvere sild on tänasest liikluseks suletud. Maaleht, 9. juuni 2014. Lauri, Urmas. Koluvere sild suletakse kolmeks kuuks. Lääne Elu, 9. juuni 2014. Koluvere mõisa viinavabriku sild kultuurimälestiste riiklikus registris
Florianus

Florianus (Imperator Caesar Marcus Annius Florianus Augustus); sünninimi teadmata; ? – september 276) oli Vana-Rooma keiser juulist 276 kuni surmani.
Rosemarie Nitribitt

Rosemarie Nitribitt (õieti Maria Rosalia Auguste Nitribitt; 1. veebruar 1933 Düsseldorf – 29. oktoober 1957 Frankfurt) oli saksa prostituut, kelle mõrv põhjustas Saksamaal skandaali, sest tema klientide hulgas oli tuntud avaliku elu tegelasi. Mõrv on andnud ainest romaanile, kolmele filmile ja muusikalile. Mõrva põhiliseks kahtlusaluseks oli Nitribitti sõber ärimees Heinz Pohlmann, kuid 1960. aastal Pohlmann vabastati tõendite puudumise tõttu ning mõrv on siiani lahenduseta. Politsei hinnangul võis Nitribitti sissetulek 1956. aastal olla 80 000 marka (tollal maksis ühepereelamu 25 000 – 30 000 marka). Nitribitt maeti Düsseldorfi Nordfriedhofi surnuaiale. Tema pead säilitati aga tõendusmatejalina ja hoiti pikka aega alles Frankfurdi kriminalistikamuuseumis (Kriminalmuseum). See maeti alles 2008. aastal. Sterbeurkunde 1177/1957 Standesamt I Frankfurt am Main.[alaline kõdulink]
Peterburi Vaimulik Seminar

Peterburi Vaimulik Seminar (vene keeles Санкт-Петербургская духовная семинария) on Peterburis tegutsev kõrgem õppeasutus (vaimulik seminar), mis koolitab õigeusu vaimulikke. Seminar on Vene Õigeusu Kiriku asutusi. Asutus tegutses 1721(1725)-1918 ja uuesti tegutseb aastast 1946. Seminari koduleht
Carlo Sforza

Carlo Sforza (ebatäpselt Sforzza; 24. jaanuar 1872 – 4. september 1952) oli Itaalia poliitik. Ta oli 2. veebruarist 1947 kuni 19. juulini 1951 Itaalia välisminister. 1925. aastal autasustati teda Vabadusristi III liigi 1. järguga. https://web.archive.org/web/20160305202941/https://www.president.ee/et/vabariik/teenetemargid/kavaler/17663/carlo-conte-sfozza (vaadatud 17.09.2015) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 17.09.2015)
Dmitri Muratov

Dmitri Andrejevitš Muratov (vene keeles Дмитрий Андреевич Муратов; sündinud 29. oktoobril 1961 Kuibõševis Vene NFSV-s) on vene ajakirjanik. 2021. aastal pälvis ta Nobeli rahuauhinna koos Filipiinide ajakirjaniku Maria Ressaga. Ta on ajalehe Novaja Gazeta üks asutajaid ja oli aastatel 1995–2017 ning on taas alates aastast 2019 selle peatoimetaja. 2017. aasta novembrist on ta Novaja Gazeta direktorite nõukogu esimees, samuti toimetuse redaktsiooninõukogu esimees. Alates 2004. aastast on ta poliitilise partei Jabloko liige. Muratov lõpetas 1983. aastal Kuibõševi Riikliku Ülikooli. 1993. aastal oli ta ajalehe Novaja Ježednevnaja Gazeta (1996. aastast Novaja Gazeta) asutajaid. 1994. aasta detsembrist 1995. aasta jaanuarini oli ta ajalehe sõjakorrespondent Tšetšeenias. 1995. aasta veebruaris valiti ta ajalehe peatoimetajaks. Aastatel 1997–2000 tegutses ta ühtlasi saatejuhina televisioonis. 2013 andis president Toomas Hendrik Ilves talle Maarjamaa Risti III klassi teenetemärgi tunnustades tema tööd ajakirjanikuna ja sõnavabaduse kaitsjana. 2021 Nobeli rahuauhind Главным редактором «Новой газеты» избран Сергей Кожеуров. novayagazeta.ru, 17. november 2017. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 17.09.2015) Teet Korsten: "Novaja Gazeta − kõige Vene-sõbralikum väljaanne üldse" Põhjarannik, 10. jaanuar 2015 Ksenija Sobtšaki ja Dmitri Muratovi vestlus. youtube.com, 23. jaanuar 2018
Heinrich zu Mecklenburg

Heinrich (Hendrik) Wladimir Albrecht Ernst zu Mecklenburg (1876–1934) oli 6. veebruarist 1901 Madalmaade prints. Tema abikaasa oli Madalmaade kuninganna Wilhelmina. Ta pälvis Eesti Punase Ristii I klassi teenetemärgi[viide?].
Lasse Virén

Lasse Artturi Virén (sündinud 22. juulil 1949 Myrskylä vallas) on Soome endine kergejõustiklane (jooksja; põhidistantsid 10 000 m ja 5000 m) ja poliitik. Ta on arvatud IAAFi kuulsuste halli liikmeks. Soome spordirahval olid ootused kõrgel, kui 3. septembril 1972 Müncheni olümpiamängudel läks 10 000 m jooksu finaalis starti nende noor jooksutalent Lasse Virén. Jooksu keskel soomlaste ootused hetkeks purunesid, kui Lasse kukkus. Ta tõusis kohe püsti ja jõudis kiiresti eesjooksjatele järele. Viimase kilomeetri läbimisel kiirendas Lasse sammu ja jõudis finišisse olümpiavõitjana uue maailmarekordiga 27.38,4. Mõne hetkega sai Lasse Virénist Soome rahvuskangelane. Aastatel 1972 ja 1976 valiti ta Soome aasta sportlaseks. Lasse Viréni võidud tõid meelde Hannes Kolehmaineni, Paavo Nurmi ja Ville Ritola 1920. aastatel lendu läinud lause "Lendavad soomlased" (The Flying Finns). 1980. aasta suveolümpiamängude järel oma tegevsportlase karjääri lõppedes läks ta tööle politseisse. Hiljem oli ta kohalikus omavalitsuses Myrskylä vallas ja 1999. aastast kuulub Koonderakonda ja valiti selle nimekirjas rahvasaadikuks Soome Eduskunnas. München 1972 olümpiavõitja 5000 m jooksus (13.26,4) olümpiavõitja 10 000 m jooksus (27.38,4) Montreal 1976 olümpiavõitja 5000 m jooksus (13.24,76) olümpiavõitja 10 000 m jooksus (27.40,38) Rooma 1974 pronksmedal 5000 m jooksus (13.24,6) Mauno Saari, "Lasse Viren". Eesti Raamat, Tallinn 1983, 224 lk. Lasse Viren Eduskunna veebilehel Lasse Viren Suuret suomalaiset -kilpailun ehdokkaat veebilehel
Obsession

"Obsession" on ansambli Frankie Animal 2014. aastal ilmunud EP. Marie M. Vaigla (vokaal, klahvpillid) Jonas Kaarnamets (kitarr) Jan-Christopher Soovik (bass) Karl Eerik Valkna (trummid) Obsession November End Tonight Behind the Walls Sightless
Juurehingamine

Taime juurehingamine moodustab rohkem kui 60% mullahingamisest ja neid võidakse vaadelda koos. Juurehingamine ei ole ühtlane protsess, nii võib juurehingamine juuretippudes olla 2–3 korda suurem kui juure muudes osades.
Guntis Belēvičs

Guntis Belēvičs (sündinud 2. septembril 1958) on Läti poliitik, Läti Rohelise Partei (LZP) liige, terviseminister alates 5. novembrist 2014 kuni 10. juunini 2016. http://uudised.err.ee/v/valismaa/051a9727-3c4f-4827-95c9-d2ca918170f1/lati-tervishoiuminister-astus-tagasi-seoses-jarjekorravalise-operatsiooniga
Koluvere mõisa kivisild

Koluvere mõisa kivisillaks nimetatakse: Koluvere mõisa peasilda Koluvere mõisa viinavabriku silda
Koluvere mõisa sild

Koluvere mõisa sillaks nimetatakse: Koluvere mõisa peasilda Koluvere mõisa viinavabriku silda
Jarmo Rantanen

Jarmo Heikki Kullervo Rantanen (sündinud 20. juunil 1944 Orivesi linnas) on Soome poliitik. Hariduselt on ta merkonoom. Ta oli aastatel 1987–1981 Harri Holkeri valitsuses siseminister. Aastatel 1985–2006 oli ta Tampere linnapea.
Baieri Elisabeth

Elisabeth (1876–1965) oli Belgia kuninganna. Tema abikaasa oli Albert I. 1929[küsitav]. aastal autasustati teda Eesti Punase Risti mälestusmärgi I järgu I astmega.[küsitav] Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 17.09.2015)
Pim Fortuyn

Wilhelmus Simon Petrus (Pim) Fortuyn (Fortuijn) (19. veebruar 1948 Driehuis – 6. mai 2002 Hilversum) oli hollandi poliitik, sotsioloog, publitsist ja ajakirjanik. Ta oli parempoolse poliitilise partei LPF (Lijst Pim Fortuyn) juht. Ta mõrvati keskkonnaaktivist Volkert van der Graafi poolt. Fortuyn oli katoliiklane, gei, ta kritiseeris islami mõningaid aspekte ning soovis takistada kriminaalse taustaga moslemite Hollandisse elama asumist.
Ole Norrback

Johan Ole Norrback (sündinud 18. märtsil 1941 Närpesis) on soomerootsi päritolu Soome poliitik ja diplomaat. Norrback lõpetas 1965. aastal ülikooli algklasside õpetajana ja oli Soome Rootsi Rahvapartei ombudsman Pohjanmaal aastatel 1967–1971. Ta oli Eduskunna liige 1979–1987 ning 1991–1999. Lisaks oli ta aastatel 1990–1998 Soome Rootsi Rahvapartei esimees. Norrback oli kaitseminister aastatel 1987–1990. Ta oli Harri Holkeri valitsuse haridusminister 1990 kuni 1991 ja põllumajandusminister 1987–1991, Esko Aho valitsuses transpordi- ja kommunikatsiooniminister 1991–1995, Euroopa asjade ja väliskaubanduse minister 1995–1999 ja põhjamaade koostöö minister 1991–1999. Pärast seda lahkus poliitikast ning hakkas diplomaadiks. Ta oli suursaadik Oslos 1999–2003 ning määrati suursaadikuks Ateenasse 2003–2007. Norrback oli minister 4370 päeva.
Ilkka Kanerva

Ilkka Armas Mikael Kanerva (28. jaanuar 1948 Lokalahti – 14. aprill 2022 Turu) oli Soome poliitik, Rahvusliku Koonderakonna ja Eduskunna liige. Aastatel 2007–2008 oli ta Soome välisminister. 1980. aastal sai ta magistrikraadi politoloogias Turu Ülikoolis. Esimest korda valiti Kanerva Eduskunda 1975. aastal. Aastatel 1990–1991 oli Kanerva minister kaubandus- ja tööstusministeeriumis Harri Holkeri valitsuses. Alates 2011. aastast oli ta pikaaegseim Soome parlamendiliige. Soome välisministrina oli Kanerva 2008. aastal Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni esimees. Aastatel 2014 kuni 2016 oli ta Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni Parlamentaarse Assamblee president. 1. aprillil 2008 teatas Soome Rahvuslik Koonderakond Kanerva tagasiastumisest välisministri kohalt. Kanerva saatis oma töötelefonilt sadu seksuaalse alatooniga sõnumeid erootilisele tantsijale Johanna Tukiainenile. Kanerva läks haiguslehele 1. aprillil 2008 ja tema ametiaeg lõppes ametlikult 4. aprillil 2008. Kai Jääskeläinen; Jaana Hevonoja (15. aprill 2022). "Kansanedustaja Ilkka Kanerva on kuollut – presidentti Niinistö: "Syvän vakuuttava ääni ja ajatus on hiljennyt" | Kokoomuksen puoluejohdon mukaan Ilkka Kanerva menehtyi vakavaan sairauteen torstaina". yle.fi (soome). Yle. Vaadatud 15. aprillil 2022.
Naatriumklorit

Naatriumklorit on keemiline aine valemiga NaClO2. See on naatriumi klorit ehk kloorishappe (HClO2) sool, vees kergesti lahustuv valge või kergelt kollakas kristalne pulber. Tõhusa oksüdandina kasutatakse seda tööstuses pleegitava ja desinfitseeriva vahendina. Aine on mürgine ja kokkupuutel orgaanilise materjaliga plahvatusohtlik.  Pikemalt artiklis MMS Alates 2006. aastast on mitmel pool maailmas, 2009. aastast ka Eestis turundatud imeravimina või "organismi puhastajana" MMS-i nime all tuntud naatriumkloriti 28% vesilahust, mida kasutusjuhendi kohaselt sidrunhappega "aktiveerides" tekib kloordioksiidi lahus. Turundajate väitel ravib mürgise lahuse lahjendatud kujul joomine paljusid haigusi, tegelikult on MMSi tarbimine toonud kaasa mürgistusi ja ka surmajuhtumeid. Gibson, Joel (9. jaanuar 2010). "Death in paradise". The Sydney Morning Herald. ISSN 0312-6315. Originaali arhiivikoopia seisuga 14.12.2013. Vaadatud 11.02.2012.
Preventiivsõda

Preventiivsõda on sõda, mida alustatakse vältimaks teise poole pealetungi tulevikus.
Twin Peaks

"Twin Peaks" on Kuldgloobuse ja Peabody auhinnaga pärjatud USA draamasari, mis oli USA-s esmakordselt eetris 8. aprillist 1990 kuni 10. juunini 1991. Sarja tegevus toimus fiktiivses Twin Peaksi linnas Washingtoni osariigi kirdeosas. Sari filmiti tegelikult Washingtoni osariigi loodeosas. Sarja loojad olid David Lynch ja Mark Frost, kuid enamikul jagudest olid külalisstsenaristid. Sari kujutab kohaliku koolitüdruku Laura Palmeri (Sheryl Lee) mõrva uurimist FBI eriagendi Dale Cooperi (Kyle MacLachlan) poolt. Uurimise käigus tulevad ilmsiks väikelinna elanike austusväärsuse taga peituvad kahtlased teod ja silmakirjalikkus. Sari sisaldab arvukalt üleloomulikke elemente ning viiteid varasemale popkultuurile. Kyle MacLachlan – FBI eriagent Dale Cooper Michael Ontkean – Šerif Harry S. Truman Lara Flynn Boyle – Laura parim sõbranna Donna Hayward Sherilyn Fenn – Audrey Horne Joan Chen – Josie Packard Richard Beymer – Benjamin Horne Peggy Lipton – Norma Jennings Jack Nance – Pete Martell Piper Laurie – Catherine Packard Martell Mädchen Amick – Shelly Johnson Eesti drum'n'bass'i grupil Lobsand Dorje ilmus 1996. aastal album "The Owls Are Not What They Seem". Sarjas annab hiiglane sama vihje agent Cooperile. "Laura Palmer's Theme'i" on sämplinud muuhulgas Moby oma loos "Go". "Twin Peaks: Fire Walk With Me" (film aastast 1992) "Twin Peaks" andmekogus IMDb (inglise)
Raimonds Bergmanis

Raimonds Bergmanis (sündinud 25. juulil 1966 Pļaviņases) on läti endine tõstja ja poliitik (Läti Roheline Partei). Ta oli 8. juulist 2015 kuni 23. jaanuarini 2019 Läti kaitseminister. Ta lõpetas 1984. aastal Riia 49. Keskkooli. Aastal 1991 lõpetas ta Riia Tehnikaülikooli insener-keemiku kvalifikatsiooniga. Aastal 2003 lõpetas ta Läti Spordipedagoogika Akadeemia magistrikraadiga spordipedagoogika alal. 1992, 1996 ja 2000 esindas ta Lätit olümpiamängudel. 1992 kandis ta olümpiamängude avatseremoonial ka Läti lippu. 1997. aastal võitis ta Euroopa meistrivõistlustel tõstmises hõbeda üle 108 kg kaalukategoorias. 2002. aastal saavutas ta kolmanda koha World's Strongest Man võistlusel ja 2003. aastal teise koha World Strongman Challenge võistlusel. Ta valiti 2014. aastal, 2018. aastal ja taas 2022. aastal Läti parlamenti.
Hüpassaare

Hüpassaare on metsatalu Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Karjasoo külas. See asub Suure-Jaanist 10 km kaugusel läänes. Hüpassaare on helilooja Mart Saare sünnikoht. Hüpassaares asub Mart Saare majamuuseum. Hüpassaare õpperada
Bandaiit

Bandaiit on vulkaaniline kivim, mis kuulub basaltsete kivimite hulka. Bandaiidiks nimetatakse ränirikast basalti (sisaldab sageli ka kvartsi), mis sarnaneb oma tekstuurilt andesiidi või datsiidiga ning kus päevakivi osas on labrador. Bandaiiti defineeriti esimest korda aastal 1913 ja see sai nimetuse Bandai vulkaani järgi Jaapanis. Bandaiidile nimetas nii Joseph Paxson Iddings. Bandaiiti on seni leitud vaid Jaapanist. On siiski mitmeid datsiidiproove (Martinique'i saarelt, Elbruselt, Alžeeriast ja Itaaliast), mida võiks bandaiidiks nimetada. Cannon, Garland Hampton; Warren, Nicholas W. (1996). The Japanese Contributions to the English Language: An Historical Dictionary. Otto Harrassowitz Verlag. ISBN 978-3-4470-3764-8. http://www.forgottenbooks.com/readbook_text/Igneous_Rocks_Composition_Texture_and_Classification_Description_v1_1000770093/125
Pervomaiski

Pervomaiski on mitme koha nimi: Pervomaiskõi (venepäraselt Pervomaiski), linn Ukrainas Harkivi oblastis Pervomaiskõi saar Ukrainas Mõkolajivi oblastis Pieršamajski (vene keeles Pervomaiski) – alevik Valgevenes Lida rajoonis Pervomaiski – alevik Krasnodari krais Kuštšovskaja rajoonis Pervomaiski – alevik taga-Baikali krais Šilka rajoonis Pervomaiski (Tambovi oblast) – alev Tambovi oblastis Pervomaiski rajoonis Jaunā Forštate (vana nimega Pervomaiski) - Daugavpilsi linnaosa
Beringiit

Beringiit on vulkaaniline kivim. Beringiidiks nimetatakse melanokraatilist (tumedatest osistest koosnevat) leeliselist trahhüüti, mis koosneb põhiliselt tumedast amfiboolist (endise nimetusega barkevikiidist), albiidist ja ortoklassist. Mineraali nimetas 1912. aastal Harzinski Beringi saare järgi. "The nomenclature of petrology, with references to selected literature"
Patusepalve

Patusepalve on kristluses palve, millega inimene palub Jumalalt oma patud andeks, annab oma elu Jumalale ja hakkab Jumala lapseks. Kasutusel baptistide juures. Jeesuspalve
Žizdra

Žizdra on linn Venemaal Kaluga oblastis, Žizdra rajooni keskus. Asub Žizdra jõe ääres, 180 km Kalugast edelas. Žizdrat on esmamainitud 1146. aastal. 1777 sai linnaks. 18. ja 19. sajandil kujunes linn puidukaubanduse keskuseks. Linna vapil on kujutatud palgivirnu ja jõge. 1931. aastal oli linnas 10 000 elanikku. 2015. aastal oli linnas elanikke 5500. Q126948176 http://www.zhizdra.ru
Peeter Kirt

Peeter Kirt (16. detsember 1950 – 26. märts 2014) oli Eesti kelgukoondise peatreener ja ettevõtja. Peeter Kirt harrastas maadlust, kelgutamist ja kergejõustikku ning tegutses aastakümneid juhendajana, treenides ka olümpiasportlasi. Ta oli tõeline spordientusiast, kelle eestvedamisel sai väikelinnast Tõrvast Eesti kelgutamise tugipunkt. Tema kasvandikud Andrus Paul ja Helen Novikov jõudsid 1998. aasta taliolümpiamängudele Naganos. Paul diskvalifitseeriti võistluselt, sest tema kelk ei vastanud nõuetele. Novikov sai 20. koha. Neli aastat varem osales Novikov Lillehammeri olümpiamängudel, kus saavutas 19. koha. Tema poeg Magnus Kirt on odaviskaja, maailmameistrivõistluste hõbemedalist. Tütar Kirke Kirt on tegelenud kettaheite ja bikiinifitnessiga. 2015. aastast peetakse igal aastal Tõrva Gümnaasiumi staadionil Peeter Kirdi mälestusvõistlust kergejõustikus. https://www.postimees.ee/2492797/eesti-kelgutajad-valmistuvad-nagano-olumpiaks-veemotos-oli-rahuldav-hooaeg http://www.postimees.ee/2535345/kruvid-logisevad-jalle http://www.mulgimaa.ee/sundmused/kalender/2015-09-20/torva-helme-kergejoustikupaev-olumpialastega/
Tartu Variku Kool

Tartu Variku Kool on põhikool Tartus Ropka linnaosas aadressil Piima 1. 1. maini 1997 oli kooli nimi Tartu 14. Keskkool. Kuni 2014 aasta sügiseni tegutses kool Tartu Kunstigümnaasiumina. Tartu 14. Keskkool (praegune Tartu Variku Kool) alustas oma tegevust direktor Udo-Vello Lambi juhtimisel 1. septembril 1980. Vastvalminud koolimajas asus õppima 1.–9. klassides 1134 õpilast. Õpetajaid oli esimesel aastal 54, neist 17 noort spetsialisti. Osa õpilasi ja õpetajaid tuli uude kooli Tartu Pedagoogilise Kooli Harjutuskoolist, mis lõpetas tegevuse. 1984. aastal juhtis kooli Elof Kessel. Aastatel 1985–2005 oli kooli direktor Harri Kõo. 2005/2006. õppeaastast on kooli direktor Peeter Kikas. Alates 1. maist 1997 kandis kool Tartu Kunstigümnaasiumi nime. Koolil oli varem kaks õppesuunda: kunst ja majandus. 1987. aastal hakati alates 2. klassist andma kunsti süvaõpet, eestvedajaks õpetaja Aili Tammela, kelle kunstikabinetti hinnati linnas parimaks. 1988. aastal hakati kunsti süvaõpet andma ka 10. klassis. 1994. aastal hakati õpetaja Ülle Tolgi juhendamisel andma majandusõpet Junior Achievementi programmide järgi gümnaasiumis, 1997. aastal 1. klassis. 1991. aastal valmis koolis esimene arvutiklass. 2004/2005. õppeaastal koostöös Elioniga ning Tartu Linna IT Teenistusega valminud terminaliklass oli üks esimesi omataolisi Tartus. Praegu on koolis kaks arvutiklassi. 1990. aastatel olid koolil sõprussidemed laste- ja noortekoduga „Maria im Tann” Saksamaal Aachenis ja kahe Trollhättani keskkooliga Rootsis. Aastatel 1994–2003 oli koolil sõpruskool Teiskos Soomes. Siiani on selle kooli järglase Kämmenniemen kooliga sõprussidemed ning alates 1992. aastast Kuopio Kallaveden gümnaasiumiga Soomes. 1994. aastast tegutseb kooli tõhusalt abistav hoolekogu. Koolis töötavad psühholoog ja sotsiaalpedagoog. 2005/2006. õppeaastal oli koolis 34 klassi 869 õpilasega. Õpetajaid oli 74. Praegu on õpetajaid 43. Seoses 2014. aastal toimunud reformiga, mille käigus Tartu Kunstigümnaasiumist sai põhikool, otsustati see nimetada ümber Tartu Variku Kooliks. Alates 2018. aastast hakkas Tartu Variku Koolis remont. Kool taasavati 2019. aastal. Alar Astover Liisi Eesmaa Jan Lätt Kristjan Lüüs Aleksander Tammert "Vähemalt üks Tartu kool sai uue direktori". Postimees. 30. juuni 2005. Vaadatud 15. aprillil 2023. "Kontaktid". Tartu Variku Kool. Vaadatud 15. aprillil 2023. "Tartu saab Hansa, Puškini ja Variku kooli". Postimees. 14. mai 2014. Vaadatud 15. aprillil 2023. "Fotod: 11 miljonit eurot muutis räsitud kolemaja moodsaks kooliks". Postimees. 22. august 2019. Vaadatud 15. aprillil 2023. "Aleksander Tammert avas Tartu kunstigümnaasiumi olümpia". Postimees. 3. juuni 2010. Vaadatud 10.12.2017. Koduleht
Helen Novikov

Helen Novikov (aastast 2017 Helen Tammsalu; sündinud 26. novembril 1976 Tallinnas) on eesti arhitekt ja endine kelgutaja. Ta lõpetas aastal 1995 Tõrva Keskkooli ja 2001. aastal Tallinna Kõrgema Tehnikakooli arhitektuuriteaduskonna. Helen Novikov osales Lillehammeri olümpiamängudel, kus ta sai 19. koha ja 1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos, kus ta sai 20. koha. Tema treener oli Peeter Kirt. Persoon: Helen Novikov on olümpiakogemusega kelgutaja, kes projekteerib maju, Valgamaalane, 12. aprill 2008 Biograafia ESBL-is
Kärt Jänes-Kapp

Kärt Jänes-Kapp (sünninimi Kärt Jänes; 9. jaanuar 1960 – 10. september 2015 Tallinn) oli eesti teadusajakirjanik ja toimetaja. Ta lõpetas 1978. aastal Tallinna 37. Keskkooli kuldmedaliga ning 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo eriala cum laude. Ülikooliõpingute ajal oli ta kursusevanem. Aastatel 1983–1989 töötas ta Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis nooremteadurina. 1989. aastal asus tööle ajakirja Horisont, algul humanitaaria toimetajana, hiljem oli pea- ja tegevtoimetaja. Ta oli Eesti Teadusajakirjanike Seltsi juhatuse liige. Ajakirjanikutöö kõrvalt toimetas ta 2001. aastast kirjastuses Koolibri inimese- ja ühiskonnaõpetuse õppekirjandust. Ta täiendas end Jeruusalemma Ülikoolis ja Eesti Demograafia Instituudi magistrantuuris. Tema isa oli eesti arstiteadlane, hügieenik ja arstiteaduse populariseerija Harri Jänes. Kärt Jänes-Kapp, Kalev Katus, Allan Puur, Asta Põldma. Demograafiast ja rahvastikuarengu seaduspärasustest. Tallinn, Koolibri, 2005 Kärt Jänes-Kapp 09.01.1960-10.09.2015 Sirp, 18. september 2015 Suri ajaloo- ja teadustoimetaja Kärt Jänes-Kapp err.ee, 11. september 2015 Haud Tallinna Metsakalmistul
Koluvere maanteesild

Koluvere maanteesild ehk Koluvere sild on raudbetoonsild üle Liivi jõe Risti-Virtsu maanteel. Sild asub maantee algusest (Ristist) 11,9 km kaugusel Läänemaal Lääne-Nigula vallas Koluvere külas. Kahesildelise silla üldpikkus on 25,3 m (teistel andmetel 22 m) ja sõidutee laius 11,5 m. Sillateki pindala on 264 m². Sild on ehitatud 1979. aastal. 1997. aastal sild renoveeriti. Riiklikus Teeregistris on sild kirjas number 345 all Koluvere sillana. Raudbetoonsilla ehitus Jõgeva kõrtsu lähistel. Kullamaa vallavanema Jüri Oti ettekanne. Lk 7. Riigimanteede sildade nimekiri seisuga 01.01.2009. Maanteeameti teeregister. Sildade ülevaatus 2010–2013. Lk 42. mnt.ee Raudbetoonsilla ehitus Jõgeva kõrtsu lähistel. Kullamaa vallavanema Jüri Oti ettekanne. Lehekeljel 7 foto Kullamaa maanteesillast.
Christian von Schlözer

Christian von Schlözer (1774–1831) oli vene ja saksa õigusteadlane. Tema isa oli ajaloolane ja publitsist August Ludwig von Schlözer. 1800 kutsuti ta Tartu ülikooli õppejõuks (ülikool avati 1802). 1801 sai ta Moskva ülikooli õppejõuks.
Roman Leibov

Roman Leibov (sündinud 2. juulil 1963 Kiievis) on filoloog, kirjanik, venekeelse Interneti asjatundja. 2000. aastal kaitses Leibov Tartu Ülikoolis doktoriväitekirja "Lüüriline fragment Tjuttševist: Žanr ja kontekst". 2008. aastast on ta Tartu Ülikooli vene keele õppetooli dotsent. Roman Leibov elab Tartus. 2023 Tartu Ülikooli aumärk "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 27. oktoobril 2023.
Karl Heinrich Kupffer

Karl Heinrich Kupffer (1789–1838) oli baltisaksa füüsik. Ta lõpetas Tartu ülikooli. 1820 sai Tartu ülikoolis dotsendiks. Detsembrist 1820 õpetas ta Tallinna gümnaasiumis matemaatikat.