laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rossotrudnitšestvo

Rossotrudnitšestvo (vene keeles Россотрудничество) ehk täieliku nimetusega SRÜ Riikide Küsimuste, Välismaal Elavate Kaasmaalaste ja Rahvusvahelise Humanitaarkoostöö Föderaalagentuur (vene keeles Федеральное агентство по делам Содружества Независимых Государств, соотечественников, проживающих за рубежом, и по международному гуманитарному сотрудничеству) on Venemaa välisministeeriumi jurisdiktsiooni all tegutsev Venemaa föderaalagentuur. Rossotrudnitšestvo loodi Venemaa presidendi Dmitri Medvedevi ukaasiga 6. septembril 2008. Agentuur peab ennast 1925. aastal Nõukogude Liidus loodud Üleliidulise Välismaaga Kultuurisidemete Arendamise Organisatsiooni (VOKS) järeltulijaks, mis aastatel 1994–2008 kandis nime Roszarubežtsentr. Tegemist oli sisuliselt vaid nimemuutmisega, uus agentuur võttis üle Roszarubežtsentri tegevuse 77 riigis. Vastavalt Venemaa presidendi 2013. aasta dekreedile kasvab agentuuri eelarve 2 miljardist rublast (24 miljonit eurot) 2013. aastal 2020. aastaks 9,5 miljardi rublani (113,8 miljonit eurot), millega agentuur hakkab saama 0,1% Venemaa SKPst. Fondi Russki Mir tegevdirektori Vladimir Kotšini sõnul seisneb erinevus nende fondi ja Rossotrudnitšestvo vahel seisneb selles, et esimene neist „teeb Venemaa poliitilistele seisukohtadele ametlikku propagandat. Russki Mir tegeleb vene keele ja kultuuri populariseerimisega." 2020. aasta alguses on tal 95 esindust maailma 80 riigis: 72 vene teadus- ja kultuurikeskust 62 riigis ja 23 esindust 21 Venemaa saatkonnas. Balti riikidest on tal ainsana esindus Leedus Vilniuses asuva Venemaa suursaatkonna juures. Eestile lähim esindus on Helsingis, kus see tegutseb 1977. aastast. 2017. aastast on agentuuri juhataja Eleonora Mitrofanova. Eesti Kaitsepolitsei hinnangul mängib Rossotrudnitšestvo võtmerolli Venemaa riiklikus nn pehme jõu poliitikas. Suurbritannia juhtiva rahvusvaheliste suhete mõttekoja Chatham House raporti kohaselt on Rossotrudnitšestvo Venemaa välispoliitikas peamine instrument, millega konsolideeritakse välismaal olevaid Venemaa-sõbralikke organisatsioone ja levitatakse Kremli narratiivi. Dr. Andrew Foxall "The Kremlin’s Sleight of Hand: Russia’s Soft Power Offensive in the UK" - Russia Studies Centre Policy Paper No. 3 (2015), 7. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. veebruar 2020. Vaadatud 16. veebruaril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. veebruar 2020. Vaadatud 16. veebruaril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. veebruar 2020. Vaadatud 16. veebruaril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. veebruar 2020. Vaadatud 16. veebruaril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Kaitsepolitseiamet. Aastaraamat. 2013. Lk. 5 Orysia Lutsevych "Agents of the Russian World: Proxy Groups in the Contested Neighbourhood" - Chatham House. The Royal Institute of International Affairs. Russia and Eurasia Programme. 14.04.2016. Pp. 10 Koduleht
Tyler Bertuzzi

Tyler Bertuzzi (sündinud 24. veebruaril 1995 Sudburys Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib ründajana NHL-i klubis Toronto Maple Leafs. Ta alustas karjääri Ontario Hockey League'i klubis Guelph Storm. 2013. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i draft '​is 58. valikuna. 2015. aasta aprillis debüteeris ta AHL-is Grand Rapids Griffinsi meeskonnas. Hooajal 2016–17 võitis ta Griffinsiga Calder Cupi. NHL-is tegi Bertuzzi Red Wingsi meeskonnas debüüdi 8. novembril 2016 mängus Philadelphia Flyersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas 14. jaanuaril 2018 mängus Chicago Blackhawksi vastu. Hooaeg 2021/22 on olnud tema senise NHL-i karjääri kõige resultatiivsem (30+32). 2023. aasta märtsis kaubeldi Bertuzzi tulevaste draft '​i valikute vastu Red Wingsist Boston Bruinsi. 2023. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Toronto Maple Leafsiga. Pärast Suurbritannia kõrgliigas mänginud jäähokimängija Adam Johnsoni surma kaelavigastuse tõttu 2023. aasta oktoobris sai Bertuzzi sama aasta novembris NHL-is esimeseks mängijaks, kes mängu ajal kaelakaitset kandis. 2020. aastal valiti ta NHL-i tähtede mängule. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Bertuzzi Kanada koondises hõbemedali. "Bertuzzi traded to Bruins by Red Wings for 2 draft picks". NHL.com. 2. märts 2023. Vaadatud 2. märtsil 2023. "Maple Leafs sign forward Tyler Bertuzzi". Toronto Maple Leafs. 2. juuli 2023. Vaadatud 2. juulil 2023. Ellis, Krysyan (30. november 2023). "NHL players start wearing neck guards after Adam Johnson's death". Yahoo! Sports. Vaadatud 19. detsembril 2023. Tyler Bertuzzi NHL.com lehel Tyler Bertuzzi hockeydb.com lehel "Vaktsiinist keeldunud hokitäht kaotab pea pool miljonit dollarit". sport.postimees.ee. 23.9.2021.
Auston Matthews

Auston Taylour Matthews (sündinud 17. septembril 1997 San Ramonis Californias) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Toronto Maple Leafs. Ta on klubi meeskonna asekapten. 2016. aastal valiti ta NHL Draft '​is Maple Leafsi poolt esimese valikuna. 2017–2020 on ta valitud neljal aastal järjest NHL-i tähtede mängule. Matthews kuulus USA jäähokikoondisse 2016. aasta maailmameistrivõistlustel, kus saavutati neljas koht.  Auston Matthews – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Auston Matthews NHL.com lehel Auston Matthews hockeydb.com lehel
Eleonora Mitrofanova

Eleonora Mitrofanova (vene keeles Элеонора Валентиновна Митрофанова Eleonora Valentinovna Mitrofanova; sündinud 11. juunil 1953 Stalingradis) on Venemaa poliitik ja diplomaat, föderaalagentuuri Rossotrudnitšestvo juhataja. Sündis Nõukogude Liidu Riikliku Plaanikomitee juhtiva ametniku Valentin Mitrofanovi peres. 1975. aastal lõpetas Moskva Rahvusvaheliste Suhete Instituudi (MGIMO) rahvusvahelise ökonomisti kraadiga. Aastatel 1976–1991 töötas Sojuzmorniiprojekti meretranspordi uurimisinstituudis. 1991–1993 õigusbüroo Ekoleks peadirektor Moskvas. 1993–1995 Riigiduuma liige (Vladimir Žirinovski juhitava Venemaa Liberaaldemokraatliku Partei nimekirjas). 1995–2001 Vene Föderatsiooni Raamatupidamiskoja audiitor. 2001–2003 UNESCO peadirektori asetäitja administratiivküsimustes Pariisis. 2003–2004 Venemaa välisministri 1. asetäitja. Kureeris välismaal elavate venekeelsete inimeste (nn. kaasmaalased) õiguste eest seismist vastutades Venemaa välisministeeriumi juures asuva Venemaa Rahvusvahelise ja Kultuurikoostöö Keskuse (Roszarubežtsentr) ning ministeeriumis äsjaloodud kaasmaalaste eriosakonna tegevuse eest. Tema ametisse nimetamine oli otseselt seotud asjaoluga, et pärast Föderatsiooni ja Rahvuste Ministeeriumi kaotamist suunati paljud selles osakonnas varem lahendatud probleemid Venemaa välisministeeriumisse. 2004–2009 Venemaa Rahvusvahelise ja Kultuurikoostöö Keskuse (Roszarubežtsentr) juhataja. 2009–2016 Venemaa alaline esindaja UNESCO juures Pariisis (alates 09.02.2010 erakorraline ja täievoliline suursaadik). 2016–2017 Vene Föderatsiooni presidendi eriesindaja kultuurikoostöö alal. Alates 19. detsembrist 2017 Venemaa föderaalagentuuri Rossotrudnitšestvo juhataja. http://kremlin.ru/acts/news/page/79
Reda

Reda (saksa Rheda, kašuubi Réda) on linn Poolas Pomorze vojevoodkonnas Wejherowo maakonnas. Mitteametlikult kuulub Reda Trójmiasto linnastusse. Küla on esmamainitud 1358. aastal. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks Reda 1772. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Tagasi Poola koosseisu läks Reda 1920. aastal. Linnaõigused sai Reda 1967. aastal. Reda Encyklopedia PWN
Bavinchove

Bavinchove (hollandi keelest; tänapäevases hollandi kirjapildis Bavinkhove) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Katrin Gross-Paju

Katrin Gross-Paju (sündinud 23. mail 1963) on eesti arst (neuroloog). 1987. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. 1993. aastal kaitses Tartu Ülikoolis meditsiiniteaduste doktori kraadi väitekirjaga "Multiple sclerosis in South Estonia (epidemiological and computed tomographical investigations)" (juhendaja Ain-Elmar Kaasik). Ta töötab 2003. aastast Lääne-Tallinna Keskhaigla närvikliiniku juhatajana. Aastatel 2010–2015 oli ta Tallinna Tehnikaülikooli Tehnomeedikumi kliinilise meditsiini instituudi dotsent. 2019 – Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk Tema vanemad on arstiteadlased Raul Talvik ja Tiina Talvik. "Tartu Ülikooli arstiteaduskonna arstiteaduse eriala lõpetanud 1987. aastal". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. veebruar 2020. Vaadatud 16. veebruaril 2020. Eesti Teadusinfosüsteem. Katrin Gross-Paju Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Bissezeele

Bissezeele (hollandi keelest; tänapäevases hollandi kirjapildis Bissezele) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis. Raekoda Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Bollezeele

Bollezeele (hollandi keelest; tänapäevases hollandi kirjapildis Bollezele) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis. Yseri jõgi voolab läbi Bollezeele. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Broxeele

Broxeele (hollandi: Broksele) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis. Nimi on tuletatud hollandikeelsest Broec sele (tänapäeval: Broksele), mis tähendab "maja (ühe toaga) padural" (aastal 1072: Brocsela). Brüsseli nimi on täpselt sama etümoloogiaga. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Saue valla vapp

Saue valla vapp on Harju maakonnas asuva Saue valla vapp. Saue vald moodustati haldusreformi tulemusel 24. oktoobril 2017, mil ühinesid senine Saue vald, Kernu vald, Nissi vald ja Saue linn. Sellega seoses võeti kasutusele uus Saue valla vapp. Vapiks on punane kilp, millel on kujutatud neli hõbedast, risti asetsevat tammelehte ja -tõru. See sümboliseerib nelja omavalitsuse jõu ühendamist, viljakat koostööd ja traditsioonide jätkamist. Saue vald asub Harju maakonnas ja seega viitab punane värv Harju maakonna vapile. Priit Herodes: "Kõige hirmsam vapp, mis on maantee äärdegi välja pandud, on aga ilmselt Saue valla oma. See pseudoheraldiline märk, millel on mingid imelikud "kõrvad", on Harjumaa vapi äranarrimine." Sümboolikast Saue valla kodulehel (vaadatud 11. aprillil 2022) "Vapp on visuaalne nimi, MÕTTEHETK" Postimees, 23. november 1997 Sümboolikast Saue valla kodulehel Saue valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Crochte

Crochte on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Eringhem

Eringhem on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis. Paiknedes ajaloolises Prantsuse Westhoeki piirkonnas on selle lääneflaami nimi Eringem. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Adèle Kindt

Marie-Adélaïde Kindt (16. detsember 1804 Brüssel – 8. mai 1893 Brüssel) oli Belgia maalikunstnik. Eriti oli ta tuntud oma portreede ja romantilise stiili poolest. Le Patriote (12 May 1893): État civil: Bruxelles – Déclarations des 7 et 8 mai Creusen, Alexia, "Kindt, Marie-Adélaïde, dite Adèle" in E. Gubin, C. Jacques, V. Piette & J. Puissant, Dictionnaire des femmes belges: XIXe et XXe siècles. Bruxelles: Éditions Racine, 2006. ISBN 2-87386-434-6.
Esquelbecq

Esquelbecq (hollandi: Ekelsbeke) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis. Selle lõunapiiriks Ledringhemiga on Chemin de Rubrouck. 1436. aastal oli Wautier de Ghistelles seigneur d'Ekelsbeke et de Ledringhem (Esquelbecqi ja Ledringhemi isand) ning La Madeleine'i haigla juhataja Bierne'is. Wormhoudti veresaun pandi Relva-SS-i poolt Esquelbecqi lähedal toime 80 Briti ja Prantsuse sõjavangi peal operatsiooni Dynamo ajal 1940. aastal. Kirik külaväljakul on pühitsetud Folquinile, kes suri Esquelbecqis 855. aastal. See on piirkonnale omane hallekerk'i tüüpi kodakirik, kolme võrdse pikkusega, laiusega ja kõrgusega lööviga. Sisemus ja katus said 1976. aastal tules kannatada, kuid välisilme on endiselt nii, nagu see oli 1610. aastal, telliskivis atraktiivse rombmustriga. Praegune kirikuorel ehitati pärast tulekahju. See on 17. sajandil Flandrias levinud tüüpkujundusega ja on "mesotooniline" – häälestatud nii, et selle ajastu palasid saab mängida kesktoonhäälestuses. Esquelbecqi teenindab raudteejaam. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Hardifort

Hardifort (hollandi: Hardefoort / Hardenvoorde) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Herzeele

Herzeele (hollandi keelest; tänapäevases kirjapildis Herzele) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Holque

Holque (flaami keelest; tänapäevases hollandi kirjapildis Holke) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Johannes Veidermann

Johannes Veidermann VR II/3 (30. aprill 1894 Üdruma küla, Kullamaa kihelkond, Läänemaa – 19. mai 1920 Soome laht) oli Eesti sõjaväelane (leitnant). Sündis kooliõpetaja Jaan Veidermanni peres. Alghariduse omandas isa käe all, seejärel õppis Tallinna Peetri Reaalkoolis, mille lõpetamise järel 1913. aastal asus õppima Peterburi Elektrotehnikainstituudis. Kuulus Peterburi Eesti Üliõpilaste Seltsi. Maailmasõja puhkedes mobiliseeriti, lõpetas Poltaava sõjakooli ning osales seejärel sõjategevuses Riia rindel. Eesti rahvusväeosade moodustamisel läks neisse üle. Vabadussõja puhkedes asus vabatahtlikult teenima soomusrongil nr. 1 (hilisem "Kapten Irv"), võttis selle koosseisus osa kõigist peetud lahinguist, sai kahel korral haavata. Autasustati ülesnäidatud vapruse eest Vabadusristi II liigi 3. järguga. 1919. aasta lõpul asus teenima Inseneri valitsuse sädetelegraafi osakonnas. Peale Vabadussõja lõppemist kavatses minna Saksamaale erialast haridust lõpetama, kuid uppus suvel koos kaasteenijatega sädetelegraafi osakonnast leitnantide Karl Tominga ja Aleksander Nimrichiga paadiõnnetusel. Ohvitseride andmekogu
Roovialune

Roovialune oli lahtise koldega lameda või võlvlaega tulekindel köögiruum, roovialuses paiknes tavaliselt ka tubasid kütva suitsuahju suu. Algselt oli roov lahtise kolde kohal paiknev vitstest punutud ja saviga tulekindlaks muudetud kate, Eestis leidus selliseid rannarootslaste aladel. Kesk-Euroopas arenes roovist mantelkorsten, milles lagi ahenes korstnaks, ulatudes läbi katuse. Sellisena ehitati keskajal Baltimaades linna- ja mõisaelamud. 19. sajandi keskpaigani ehitati roovialuseid ka kõrtsides. Eesti talurahvas roovialusega elamuid peaaegu ei ehitanud. Vähesel määral leidus neid Saaremaal, harva ka Lõuna-Eestis. Rohkem ehitati roovialusega elamuid Läti lääneosas ja Kuramaal. Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 182 Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 258 Roovialune Mihkli Talumuuseum
Hondschoote

Hondschoote (hollandi keelest; tänapäevases hollandi kirjapildis Hondschote) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis. Hondschootel oli varem mitu tuuleveskit, kuid säilinud on vaid Noordmeulen ja Spinnewyn. Kirik pärineb 14. sajandist. Selle torn lõpetati 1513. aastal, põletati usurahutuste ajal 1582. aastal ja taastati 17. sajandi alguses. Kirik on üllatavalt suur hoone selle väikese linna jaoks. Väljakul on mitu kaunist vana hoonet, eriti raekoda. Turismiamet on väike ehitis kiriku ees. Enne 1659. aastat oli Hondschoote Hispaania Madalmaade osa. Õitsev jõukas riidelinn, kus oli tuhandeid väikeseid töökodasid, mis valmistasid kohapeal kasvatatud linast saržiriiet. Kuid sellised sündmused, nagu Pildirüüste, vallutamine Prantsusmaa poolt ja Hispaania pärilussõda, tegid jõukusele lõpu. Riidevalmistajad põgenesid praegusesse Belgiasse ja Inglismaale, rakendades oma oskusi Prantsusmaa konkurentide kasuks. Hondschoote lahing 1793. aastal oli võtmesündmuseks Prantsusmaa Esimese Vabariigi päästmisel Inglise, Hannoveri ja Austria vägede sissetungist, kes olid saadetud selleks, et vabastada Prantsusmaa revolutsionääridest. Lahingu ajal tegutses Spinnewyni tuuleveski vaatlusposti ja esmaabipunktina. Osterburken, Saksamaa Hondschoote lahing Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Viimsi valla vapp

Viimsi valla vapp on Harju maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Viimsi valla vapp. Vapp on kinnitatud 27. augustil 1993. Vapi autor on Tõnis Soop. Sinise kilbi ülaservast lähtuv allasuunatud V-kujuline teravik toetub lainelõikelisele vardale - kõik hõbedased. Vapitüvi on must. Viimsi vapi värvid must ja sinine vastavad riigilipu värvidele. Vapil olev sinine tähendab merd. Hõbedane lainelõikeline joon sümboliseerib nii laineharju kui ka kaldale loksuvat vahust lainet - ühel pool meri, teisel pool maa. Valla vapi keskel on kujutatud V-kujulist noolt, mis üheltpoolt viitab Viimsile, teisalt kujutab see laineharjal sõitvat paati või laeva või ka randuva paadi nina. Valla vappi võib kasutada vallavolikogu, vallavalitsuse ja tema struktuuriüksuste, pitsatitel, dokumentidel, siltidel, trükistel ning suveniiridel, samuti panna üles nende ruumides. Muudel juhtude võib valla vappi kasutada ainult vallavalitsuse loal ja tingimustel. Valla vapi kujutisega pitsat on ringi kujuline, mille keskel on kilbita valla vapp ja äärel kasutaja nimi. Pitsati läbimõõt on 3,5 cm. Valla vapi näidis asub vallakantseleis. Viimsi valla lipp Harju maakond Viimsi valla sümboolika valla kodulehel Omavalitsuste sümbolid Riigikantselei lehel - Viimsi vald.
Jaroměř

Jaroměř (saksa keeles Jermer) on linn Tšehhi Vabariigis Hradec Králové piirkonnas. See asub Hradec Králové linnast 15 kilomeetrit kirdes. Linn asub kolme jõe, Úpa, Metuje ja Elbe liitumiskohas. Linnas elab umbes 12 500 elanikku. Linnas asub ka Josefovi kindlus, mis oli kuni 1948. aastani eraldi haldusüksus. Ajalooline vanalinn on asustatud enam kui tuhat aastat. 11. sajandi alguses rajas Přemyslidide dünastia vürst kindluse ja nimetas selle Jaroměřiks. Küla tõsteti kuningliku linna staatusesse Böömimaa kuninga Otakar I all. Aastatel 1780–1787 ehitas keiser Joseph II Elbe ja Metuje jõe vasakpoolsesse kaldasse keiserliku kindluse Ples. Hiljem kandis see linnastus nime Josefstadt (Joosepi linn või Tšehhi keeles Josefov). 1948. aastal liideti linnuslinn Jaroměřiga. Ajalooline vanalinn, millel on selgelt eristuvad mängusaalid ja Matthias Brauni kujundatud Mariani sammas, ehitati aastatel 1723–1727. Igal suvel võõrustab linn (või konkreetselt lähedal asuv Josefovi kindlus) Brutal Assault nimelist sündmust, Kesk-Euroopa suurimat ekstreemmetallimuusika festivali. Kolm päeva aastas külastab linna üle 10 000 muusikahuvilist kogu Euroopast. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024.
Houtkerque

Houtkerque (hollandi: Houtkerke) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis. Yseri jõgi ületab Houtkerque'is Belgia piiri. Hauakivi Tuuleveski "Hofland" Hoflandi veski, ka Accou veski Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Tsinkvalge

Tsinkvalge on valge anorgaaniline värvipigment, koostiselt tsink(II)oksiid ZnO. Värvainete indeksis on tsinkvalge tähised PW4 (Pigment White 4) ja 77947. Tsinkoksiid oli mineraalina tuntud juba antiikajal, kuid pigmendina ei kasutatud seda enne 18. sajandit. Maalimisvärvina kasutati esmakordselt 1780. aastatel, tootma hakati alates 1834. aastast, esialgu ainult akvarellvärvina, mida turustati "hiina valge" (Chinese white, blanc de Chine) nime all, seda on nimetatud ka prantsuse valgeks ja hõbevalgeks. Tsinkvalget saadakse tsingi põletamisel. Reaktsioonivõrrand: 2Zn(s) + O2 → 2ZnO(s) Tsinkvalge on pliivalgest väiksema katvusega ja kuivab aeglasemalt. Võrreldes pliivalgega on aga puhta tsinkvalge kuivanud värvipind palju rabedam ning kipub pragunema. Päikesevalguses väga valguspüsiv, kuigi koostises oleva õli kollastumine võib selle säravat heledust vähendada. Aluselise metallioksiidina lahustub hapetes. Keemiliselt stabiilne, erinevalt pliivalgest ei tumene väävli toimel õhus ja pole mürgine. Sobib kõigi anorgaaniliste pigmentidega. Teiste värvidega segamisel ilmneb tsinkvalge omadus tuua värviüleminekud ja -varjundid palju nüansirikkamalt esile kui teised valged värvipigmendid ja aeglane kuivamine võimaldab täpset toonisegamist enne värvi lõplikku tahenemist. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. veebruar 2020. Vaadatud 16. veebruaril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.artiscreation.com/white.html#PW4 Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001 https://colourlex.com/project/zinc-white/ "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. august 2021. Vaadatud 8. märtsil 2021.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://cameo.mfa.org/wiki/Zinc_white "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. mai 2020. Vaadatud 16. veebruaril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Tsinkvalge portaalis colourlex.com Tsinkvalge veebinäitusel Pigments through the Ages Tsinkvalge kunsti- ja konserveerimismaterjalide andmebaasis CAMEO
Hoymille

Hoymille (flaami keelest; tänapäevases hollandi kirjapildis Hooimille) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Killem

Killem on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Émilien Jacquelin

Émilien Jacquelin (sündinud 11. juulil 1995 Grenobles) on Prantsuse laskesuusataja, maailmameister (2020). Ta on kuulunud Prantsusmaa meeskonda maailma karikasarjas alates 2017.-2018. hooajast. 2020. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlustel Anterselvas tuli ta maailmameistriks 12,5 km jälitussõidus. Esimese rahvusvahelise võistluse tegi Jacquelin 2014. aastal noorte maailmameistrivõistlustel, kus ta võitis individuaalvõistlusel pronksmedali. 2015. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel võitis ta teatevõistluses pronksmedali. Pärast juunioride aastat debüteeris ta hooajal 2015-2016 IBU karikasarjas ja saavutas oma esimese võidu sellel tasemel 23. novembril 2017 Sjusjoen3 10 km sprindis. Seejärel liitus Émilien Jacquelin Prantsusmaa koondisega 2017-2018. aasta laskesuusatamise maailma karikasarja etapiks Östersundis ja seejärel Hochfilzenis. Jaanuaris 2018. aastal Anterselvas peetud võistlusnädalal, õnnestus tal sprindis olla viies ja jälitussõidus kuuendal kohal, mis lubas tal esimest korda maailma karikasarjas osaleda 15 km ühisstardiga sõidus. Ta tegi distantsil seitse möödalasku ja oli lõpuks 28. kohal. Ta oli üks Pyeongchangi 2018. aasta olümpiamängudele valitud Prantsuse laskesuusatajatest; OM-il sai ta individuaaldistantsil 77. ja teatevõistluses 5. koha. Hooaja lõpus nimetas IBU ta aasta parimaks algajaks. Maailma karikasarja hooaja 2019-2020 alguses jõudis Émilien Jacquelin esimest korda maailma karikasarja etapil poodiumile, saavutades Hochfilzeni jälitussõidus kolmanda koha, tabades 20 märgist 20, võistluse võitis Johannes Thingnes Bø. Järgmisel nädalal saavutas ta oma parima tulemuse, finišeerides ühisstardiga sõidus ühe möödalasuga teisena Johannes Thingnes Bø järel. 18. jaanuaril 2020 võitis ta oma esimese maailma karikasarja võistluse Saksamaal Ruhpoldingi 4x7,5 km teatevõistluses. Ta võitis nädal hiljem Sloveenias Pokljukas toimunud segapaarisvõistluse koos Anais Bescondiga. 2020. aasta maailmameistrivõistlustel Anterselvas tõusis ta sprindis kuuendaks ja tuli 16. veebruaril jälitussõidus maailmameistriks (ja võitis ka individuaalarvestuses maailma karika) veatu laskmise ja kiire suusatamisega, kus ta edestas finišis Johannes Thingnes Bød 0,4 sekundiga.