laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Põhjamaade Filmi- ja Televisioonifond

Põhjamaade Filmi- ja Televisioonifond on fond, mis asutati 1990. aastal. Selle peamiseks eesmärgiks on toetada kvaliteetfilmide ja -telesaadete tootmist kõigis viies Põhjamaa riigis: Taanis, Soomes, Rootsis, Islandil ja Norras. Rahastatakse filme, telefiktsiooni, telesarju, loomingulisi dokumentaalfilme ja toetatakse ka teisi samalaadseid algatusi. Oma regiooni professionaale täiendatakse ja arendatakse töötubade ja meistriklasside abil, lisaks toetatakse mitmeid Põhjamaades olulise tähtsusega filmiüritusi: festivale, foorumeid, seminare. Fond haldab mõjukat Põhjamaade Nõukogu filmiauhinda ning korraldab ja võõrustab iga-aastast sügisel toimuvat "Põhjamaade talentide" üritust. Fondi keskus asub Oslos. Tegevdirektor on Hanne Palmquist. "Põhjamaade talentide" eesmärgiks on tutvustada vastlõpetanud Põhjamaade filmikoolide õpilasi põhjamaalastest produtsentidele ja rahastajatele ning anda produtsentidele ja rahastajatele võimalus tutvuda tulevase talendiga. Üritus "Põhjamaade talendid" on kasvulavaks mitmetele tulevastele regiooni filmitööstuse tipptegijatele. Konkursil valitakse välja 12 projekti, mille hulgast selgub võitja. Projektid peavad kuuluma järgmistesse kategooriatesse: mängufilm, animatsioon, teleseriaal või dokumentaalfilm. Võitja saab 250 000 Norra krooni. Tuntumaid konkursil osalenud projekte: norralase Erich Richter Strandi mängufilm "Sønner" rootslaste Lisa Munthe ja Helen Ahlssoni dokumentaalfilm "Armbryterskan från Ensamheten" soomlase Marja Pyykkö mängufilm "Run Sister Run" 2011. aastal toimus see üritus 11. korda. Põhjamaade Nõukogu filmiauhind Nordisk Film and TV Fond - About us Norden - Kultuur ja kunst[alaline kõdulink] Nordisk Film and TV Fond - Nordic Talents 2011
Kari Kriikku

Kari Antti Kriikku (sündinud 29. aprillil 1960) on soome klassikaline klarnetist. Ta õppis Sibeliuse Akadeemias Helsingis, hiljem Alan Hackeri juures Inglismaal ning Leon Russianoffi ja Charles Neidichi juures USAs. Aastal 2009 sai ta Põhjamaade Nõukogu muusikaauhinna. Auhinna komitee kirjutas: "Kari Kriikku on oma klarnetil erakordselt virtuoosne. Tema esinemisele on iseloomulikud paindlikkus ja positiivne muusiku rõõm – ta on muusik selle sõna parimas mõttes." Kari Kriikku wins the Nordic Council Music Prize 2009
Männiku staadion

Männiku staadion on jalgpallistaadion Tallinnas Nõmme linnaosas aadressil Võidu tänav 16. Staadion on jalgpalliklubi FC Nõmme United koduväljak. Spordiplats asus praeguses asukohas Võidu tänava ääres juba 1930. aastatel. Hiljem kasutati väljakut tuletõrjespordi harrastamiseks, mistõttu oli staadion tuntud ka tuletõrjestaadionina. 1990. aastatel asus staadionil Eesti Jalgpalli Liidu kontor ja FC Flora treeningubaas. Sajandivahetuse paiku ostis staadioni tuletõrjeühingult ära Enn Loog ja koostöös Mart Poomiga hakati arendama jalgpallikompleksi. 2004. aastal ehitati staadionile valgustusega kunstmuruväljak ja 2006. aastal selle kõrvale täismõõtmetega muruväljak. Alates 2009. aastast paigaldatakse talvel kunstmuruväljaku kohale kilehall. 2016. aasta aprillis avati 1,5 miljonit eurot maksnud staadionihoone, kus on jõusaal, aeroobikasaal, riietusruumid, saun, koosolekuruum, kohvik ja majutuskohad 40 inimesele. 21. mail 2024 omandas Ivar Vendelin 50% osaluse jalgpallikompleksist ettevõtte Mirrow Institute OÜ kaudu. "Soowib spordiplatsi". Nõmme Sõna. 26. oktoober 1935. "Vaade tuletõrjujate staadionile Nõmmel". Ajapaik. "Raske ja huvitav ala". Spordileht. 25. august 1971. "Männiku Enn alias Enn Loog". Jalka. Mai 2009. "Männiku puudevilus kerkib moodne jalgpallikeskus". Eesti Päevaleht. 24. juuli 2006. "Kilehall Männiku staadioni kohal on üleval aprilli alguseni". Nõmme Sõnumid. 20. märts 2009. "Mart Poomi Jalgpallikooli renoveeritav jalgpallikeskus saab nurgakivi". Pealinn. 9. september 2015. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. detsember 2023. "HANKASPORT OÜ - Firma Ülevaade". Inforegister. Vaadatud 10. juunil 2024. Männiku staadion Eesti spordiregistris Muretu Enn ehitab Männikul Mart Poomile staadioni EPL, 21. juuli 2005 Kibekiired päevad Männikul: tegevjuht traktoril, 560 puuduvat auku ja murelapike keset platsi Soccernet, 21. mai 2024
Euroopa Rändurite Assotsiatsioon

Euroopa Rändurite Assotsiatsioon (ERA) (saksa Europäische Wandervereinigung(EWV), inglise European Ramblers Association(ERA), prantsuse Féderation Européenne de la Randonnée Pédestre (FERP) ) on Euroopa jalgsimatkajate ühenduste liit. ERA moodustati sakslaste ettevõttel 1969. aastal Saksamaa Liitvabariigi seaduste järgi. ERA-sse kuuluvad enamiku Euroopa riikide rahvuslikud katusorganisatsioonid ning ka eriti auväärsed üksikisikud. Samuti on organisatsioonis endisi Euroopa suurriikide kolooniaid. ERA-sse kuulub 55 rahvuslikku katusorganisatsiooni 28-st riigist, organisatsiooni peakorter asub praegu Kasselis ja sekretariaat Prahas. Rahvuslike organisatsioonide kaudu ühendab ERA ligi 5 miljonit matkajat. Eesti Matkaliit liitus ERA-ga 1993. aastal. Euroopa rannikurada, kaugmatkarada (European Long Distance Path) E9 kulgeb Eesti rannikult Harju- ja Ida-Virumaal kuni Atlandi ookeanini. Vt. E9 Eesti lõikude, matkaradade kirjeldused . Euroopas on märgistatud juba 12 kaugmatkarada. ERA eesmärgiks on: jalgsi- ja mägimatkamise keskkonnasäästlik arendamine ja propageerimine Euroopa kaugmatkaradade võrgustiku loomine ja edasiarendamine Euroopa kultuuriruumi arendamine ja kaitsmine säilitada ja arendada igaüheõigust kooskõlas keskkonnakaitse põhimõtetega levitada informatsiooni liikmesmaade matkajate vahel tegelda koostöö ja gruppide vahetamisega. ERA aastakonverentsid on üle-euroopalised mitmepäevased kokkusaamised, mille käigus lisaks organisatsioonilistele küsimustele tutvutakse vahetult korraldajamaa matkavõimalustega. 2007. aasta 13.. 16. septembril toimus arvult 38. aastakonverents Eestis Laulasmaal Harju Matkaklubi, matk.ee European Ramblers Association, era-ewv-ferp.com Euroopa rändurid õpetavad eestlasi vastutustundlikult matkama, 10. september 2007, postimees.ee Euroopa Rändurite Assotsiatsioon (ERA) veeb Eesti Matkaliit, matkaliit.ee
Mõkdõbek Abdõldajev

Mõkdõbek Abdõldajev (sündinud 1953) on Kõrgõzstani poliitik, miilitsa kindralleitnant. Džogorku Kengeši liige alates 2010. aastast. Lõpetanud Kirgiisi Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskonna (1976), Nõukogude Liidu Siseministeeriumi akadeemia (1988), kaitsnud 1999. aastal õigusteaduste kandidaadi kraadi. Nõukogude ajal töötas komsomolisekretärina ja Õsõk-Köli oblasti siseasjade valitsuse ülema asetäitjana. 1990. aastal valiti Kirgiisi NSV Ülemnõukogu liikmeks; 1991 kuni 1994 Õsõk-Köli oblasti siseasjade valitsuse ülem; 1994 kuni 1997 Kirgiisi Vabariigi siseministri asetäitja; 1997 kuni 2001 Kirgiisi Vabariigi siseministri esimene asetäitja; 2001 kuni 2002 Julgeolekunõukogu sekretäri asetäitja ja Presidendi Rahvusvahelise Strateegiliste Uuringute Instituudi direktor; 2002 kuni 2004 Presidendi Administratsiooni kaitse ja julgeolekuosakonna juhataja; oktoobrist 2004 märtsini 2005 peaprokuröri kohusetäitja, peaprokurör; märtsist maini siseministri kohusetäitja; 2006. aasta maist 2007. aasta aprillini Presidendi Administratsiooni juhi esimene asetäitja, Presidendi Administratsiooni juht; 2010. aasta juulist partei Ata-Džurt kaasesimees ja poliitnõukogu juht, septembrist sama partei parlamendivalimiste nimekirja esinumber.
Kara-Suu (Aksõ rajoon)

Karasuu on küla Kõrgõzstanis Džalal-Abadi oblastis Aksõ rajoonis. 2004. aastal hinnati küla rahvaarvuks 6642. Radnitz, Scott (2010), Weapons of the Wealthy: Predatory Regimes and Elite-Led Protests in Central Asia, Cornell University Press, lk 108. ISBN 978-0-8014-4953-6
Juhani Aho

Juhani Aho (1907. aastani Johannes Brofeldt; 11. september 1861 Lapinlahti – 8. august 1921 Helsingi) oli soome kirjanik. Tema kirjanikukarjäär kestis pea 40 aastat. Juhani Aho esindas realismi, naturalismi ning rahvuslikku uusromantismi. "Raudtee ehk jutt vaarist ja moorist, kes seda enne ei olnud näinud" ("Rautatie eli kertomus ukosta ja akasta, jotka eivät olleet sitä ennen nähneet"), tõlkinud Gustav Suits. Tartu: K. Sööt, 1906 (2. trükk Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1928, pealkirjaga "Raudtee ehk jutt taadist ja eidest, kes seda enne ei olnud näinud"; sama pealkirjaga ilmunud ka Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1957) "Üksi" ("Yksin"), tõlkinud Johannes Aavik. Tallinn: Maa, 1912 "Vaikne meri: laastud" ("Tyven meri"), tõlkinud Friedebert Tuglas. Tartu: Eesti Kirjanduse Seltsi Koolikirjanduse toimkond, 1923 "Õpetaja proua" ("Papin rouva"), tõlkinud Villem Ridala. Tallinn: Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisus, 1924 "Juha", tõlkinud Konstantin Vanik. Tartu: Noor-Eesti, 1925 "Õpetaja tütar" ("Papin tytär"), tõlkinud Konstantin Vanik. Tartu: Noor-Eesti, 1925 (2. trükk 1927) "Panu: pilte ristiusu ja paganuse lõppvõitlusest Soomes", tõlkinud August Anni. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1926 "Valitud jutud ja laastud. I", tõlkinud Konstantin Vanik. Tartu: Noor-Eesti, 1926 "Keegi laadaline" ("Eräs markkinamies"), tõlkinud Konstantin Vanik. Tartu: Noor-Eesti, 1927 "Südametunnistus" ("Omatunto"), tõlkinud Konstantin Vanik. Tartu: Noor-Eesti, 1927 "Laastud: kimp esimene" ("Lastuja"), tõlkinud Johannes Aavik. Tartu: Istandik, 1927 "Kas mäletad – ? Lilli kevadiselt niidult" ("Muistatko – ? Kukkia keväiseltä niityltä"), tõlkinud August Palm. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1930 (2. trükk 1934, 3. trükk Toronto: Orto, 1970) "Laastud", tõlkinud Johannes Aavik. Toronto: Orto, 1954 "Üksi" ("Yksin"), tõlkinud Ants Paikre. Tallinn: Kultuurileht, 2011 (Loomingu Raamatukogu 29/30, 2011) Friedebert Tuglas, "Juhani Aho: loeng" – eessõnana Juhani Aho raamatule "Vaikne meri", EKS, Tartu 1923; kordustrükk: Fr. Tuglas, Kogutud teosed. 9. köide: Kriitika V; Kriitika VI, Underi ja Tuglase Kirjanduskeskus, Tallinn 2001, lk 248–263; ISBN 9985865065 August Tamm, "Juhani Aho: elu ja looming" (õpperaamatute sari koolidele). Loodus, Tartu 1934, 40 lk Hannu Remes, "Juhani Aho Eestis". Soomekeelsest käsikirjast tõlkinud Heldur Niit – Keel ja Kirjandus 1978, nr 5, lk 268–279. Gustav Suitsu kolm kirja Juhani Ahole. Koostanud ja kommenteerinud Mart Mäger – Keel ja Kirjandus 1985, nr 7, lk 431–435
Konservatiivne fraktsioon

Konservatiivne fraktsioon (taani keeles Den Konservative Gruppe, norra keeles Den konservative gruppen, rootsi keeles Koservativa gruppen, soome keeles Konservatiivinen ryhmä, islandi keeles Flokkahópur hægrimanna) on Põhjamaade Nõukogu konservatiivne fraktsioon. Fraktsiooni kuulub üheksa parteid. Fraktsiooni esimees on Lyly Rajala Soomest. Konservatiivse fraktsiooni liikmesparteid on:  Soome: Rahvuslik Koonderakond (Sam)  Island: Sjálfstæðisflokkurinn (Sj.)  Taani: Det Konservative Folkeparti (KF)  Norra: Høyre (H)  Rootsi: Mõõdukas Koalitsioonipartei (M)  Ahvenamaa: Frisinnad samverkan (FS), Obunden samling (ObS)  Fääri saared: Fólkaflokkurin (Ff)  Gröönimaa: Demokraterne (D) Konservatiivne fraktsioon (inglise k.) Liikmesparteid (inglise k.) Konservatiivne fraktsioon (inglise k.)
Põhjamaade Aafrika Instituut

Põhjamaade Aafrika Instituut (rootsi keeles Nordiska Afrikainstitutet, inglise keeles The Nordic Africa Institute) on Põhjamaade Ministrite Nõukogule alluv uurimisinstituut, mis tegeleb tänapäeva Aafrika uurimisega. Instituut asub Rootsis Uppsalas. See asutati aastal 1962. Aafrika Instituudi eesmärk on tegeleda aktuaalse, kriitilise ja alternatiive pakkuva Aafrika uurimise ja analüüsimisega ning süvendada koostööd Põhjamaade ja Aafrika teadlaste vahel, samuti Aafrika-teemalise informatsiooni kättesaadavaks tegemine teadlastele, poliitikutele, meediale, õppuritele ja üldsusele. Keskendutakse peamiselt ühiskonnateadustele. Instituut korraldab muu hulgas konverentse ja annab stipendiume nii Põhjamaade kui ka Aafrika teadlastele. Om oss Koduleht
Põhjamaade Aasia-uuringute Instituut

Põhjamaade Aasia-uuringute Instituut (inglise keeles Nordic Institute of Asian Studies, lühend NIAS) on Põhjamaade Ministrite Nõukogule alluv uurimisinstituut, mis tegeleb Aasia uurimisega. Instituut asub Taanis Kopenhaagenis. See asutati 1968. aastal Instituut uurib eelkõige tänapäeva Aasia arengu sotsiaalseid, kultuurilisi, poliitilisi ja majanduslikke aspekte, arvestades nende ajaloolist tausta. Põhjamaade Aasia-uuringute Instituut teeb koostööd Põhjamaade ülikoolidega ja toetab mitmesuguseid haridusprogramme. "NIAS". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. juuli 2011. Vaadatud 30. aprillil 2011. Koduleht
Alatskivi Traktorist

Alatskivi Traktorist oli eestikeelne ajaleht, mis ilmus Alatskivil 5. oktoobrist 1951 kuni 25. detsembrini 1953; Alatskivi Masina-Traktorijaama poliitosakonna häälekandja. Ajaleht ilmus kaks korda nädalas.
Nõukogude Agrotehnik

Nõukogude Agrotehnik oli Põlvas 15. maist 1951 kuni 27. detsembrini 1953 ilmunud eestikeelne ajaleht, Põlva Masina-Traktorijaama poliitosakonna häälekandja. Ajaleht ilmus kaks korda nädalas.
Peter Bruun

Peter Bruun (sündinud 1968) on Taani helilooja. Ta on pärit Århusist ja enne heliloojatöö alustamist õppis filosoofiat Århusi ülikoolis. Peter Bruun sai Põhjamaade Nõukogu muusikaauhinna oma muusikalise kompositsiooni "Miki Alone" eest. "Danish music drama wins the Nordic Council's Music Prize 2008". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. veebruar 2016. Vaadatud 30. aprillil 2011.
Eric Ericson

Eric Gustaf Ericson (26. oktoober 1918 Borås – 16. veebruar 2013 Stockholm) oli Rootsi koorijuht ja mõjukas kooriõpetaja. Eric Ericson lõpetas Kuningliku muusikakolledži (Kungliga Musikhögskolan) Stockholmis 1943. aastal ja õppis seejärel välismaal, Šveitsi Schola Cantorum Basiliensises, samuti Saksamaal, Suurbritannias ja USA-s. Aastail 1951–1991 oli Ericson Uppsala ülikoolis koori Orphei Drängar peadirigent ning aastani 1982 oli ta 1951. aastal tema initsiatiivil loodud Rootsi raadio koori juht. Ta asutas Eric Ericsoni kammerkoori. Léonie Sonningi muusikaauhind 1991 Põhjamaade Nõukogu muusikaauhind 1995 Polar Music Prize 1997 Preis der Europäischen Kirchenmusik 2002
Roza Otunbajeva tehniline valitsus

Roza Otunbajeva juhitud niinimetatud tehniline valitsus oli Kõrgõzstani 2010. aasta 14. juulist 20. detsembrini juhtinud üleminekuvalitsus, mis võttis volitused üle ajutise presidendi Roza Otunbajeva juhitud Ajutiselt Valitsuselt ja loovutas oktoobris läbi viidud parlamendivalimiste järel moodustatud Almazbek Atambajevi valitsusele. "Tehnilise valitsuse" kokkuseadmise vajaduse tingis asjaolu, et paljud ajutise valitsuse liikmed pidid seoses kavatsusega osaleda parlamendivalimistel ametist lahkuma. Valitsuse struktuuri pani paika Roza Otunbajeva ukaas 13. juulist 2010. Valitsusse kuulusid: esimene asepeaminister Amangeldi Maralijev, asepeaminister Aleksandr Kostjuk, asepeaminister sotsiaalküsimustes Uktomhan Abdullajeva, asepeaminister Džantoro Satõbaldijev, asepeaminister Azimbek Beknazarov (10. augustist), välisminister Ruslan Kazakbajev, rahandusminister Tšorobek Imašev, justiitsminister Aida Saljanova, kaitseminister Ismail Isakov (21. juulini), Abibilla Kudaiberdijev, siseminister Kubatbek Baibolov (13. septembrini), Zarõlbek Rõsalijev, erakorraliste olukordade minister Duišenkul Tšotonov, energeetikaminister Osmon Artõkbajev, majanduslike regulatsioonide minister Emil Umatalijev, põllumajandusminister Mamatšarip Turdukulov, loodusressursside minister Kairat Džumalijev, transpordi- ja kommunikatsiooniminister Erkin Isakov, riigivarade minister Šerapõ Abdõldajev, tervishoiuminister Sabõrdžan Abdõkerimov, haridus- ja teadusminister Kanat Sadõkov, töö-, tööhõive ja migratsiooniminister Ajgul Rõskulova, noorsooasjade minister Alijasbek Almõkulov, kultuuri- ja informatsiooniminister Sadõk Šer Nijaz, veeressursside ja maaparanduse riikliku komitee juht Baratali Košmatov. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. detsember 2010. Vaadatud 30. aprillil 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Harju Matkaklubi

Harju Matkaklubi (Harju MK) on matkajaid ühendav MTÜ, mis asutati 11. novembril 1971. aastal. Klubi kuulus Eesti Matkaföderatsiooni ja praegu Eesti Matkaliitu (alates selle moodustamisest 1989. aastal). Klubi esimees valitakse. Esimehed on olnud Ole Ehelaid (kuni 1983. aastani), Enno Välk (1983–1986), Tõnis Puss (1986–2000). Praegu on matkaklubi esimees Jüri Kõiv. Sportlikku matkamist juhtisid aastaid meistersportlased Rein Sinisalu ja Jüri Muru. Harrastati kõiki matkaliike. Pärast Eesti taasiseseisvumist on käidud lisaks kodumaale matkamas paljudes Euroopa, Aasia, Aafrika ja Ameerika riikides. On saadud Eesti meistermatkaja ja Aasta matkategelase nimetusi. Viimastel aastatel on paljud klubi liikmed saanud matkatreeneri kutse. Näiteks Tõnis Puss on jalgrattamatka- ja Ülo Kangur mägimatkatreener. 1995. aastast alates ehitatakse, märgistatakse ja hooldatakse Euroopa rannikuraja E9 lõike Harjumaal. Harju MK on olnud paljude matkaürituste pioneer, näiteks on Harju MK algatatud iga-aastane matkaüritus "Jõulud metsas" Maie Itse juhtimisel. Samuti on juba tavaks saanud paljudesse riikidesse viivad iga-aastased matkareisid koos sportlike matkadega. Populaarsed on ka Harju MK korraldatavad suvised õppepäevad Eesti looduses koos matkatehnika võistlustega. Harju Matkaklubi korraldab igal aastal matkajate õpet, mis algab reeglina novembris ja kestab maini. Täpsemalt vt. klubi või Ülo Kanguri veebis. Harju MK matkajad päästetööde õppusel Harju Matkaklubi, matk.ee Harju Matkaklubi 1971–2001, 2001 Harju Matkaklubi 1971–2011, 2011 1. Harju Matkaklubi veeb matk.ee 2. Ülo Kanguri veeb http://yloka.planet.ee/ 3. Harju Matkaklubi, 1971–2001, 2001 4. Harju Matkaklubi, 1971-2011, 2011 5. 50 aastat Eesti mägimatkamist, Ülo Kangur, 2017
Natasha Barrett

Natasha Barrett (sündinud 9. märtsil 1972 Norwichis Inglismaal) on briti helilooja ja elektroakustika muusikakunsti esitaja. 2006. aastal sai ta Põhjamaade Nõukogu muusikaauhinna.
Punane Hommik

Punane Hommik oli eestikeelne ajaleht, mis ilmus Riias 1919. aasta aprillis ja mais; Läti Kommunistliku Partei Keskkomitee häälekandja. Ajaleht ilmus kolm korda nädalas, ühtekokku ilmus 13 numbrit.
Melanie Rauk

Melanie Rauk (25. juuli 1905 Pärsama vald, Saaremaa – 25. jaanuar 1978 Tallinn) oli Eesti pedagoog ja tõlkija. Melanie Rauga vallakirjutajast isa Ivan (Juhan) Rauk sõitis aastal 1906 Kanadasse. Melanie Rauk siirdus Kanadasse koos emaga[viide?] 1911. aastal. Kanadas lõpetas ta 1923. aastal Prince Rupertis keskkooli. Ta sõitis 1924 koos perekonnaga Riiga, sealt Ees-Kaukaasiasse.[viide?] 1924 asus ta Kaukaasias eesti kommuuni Koit. Aastatel 1924–1930 õppis ta Leningradis eesti pedagoogikatehnikumis, seejärel aastatel 1930[viide?]–1936 Leningradi Pokrovski-nimelises Pedagoogikainstituudis ja aastatel 1936–1938 Herzeni-nimelises Leningradi Pedagoogilises Instituudis võõrkeeli[viide?]. Rauk töötas aastatel 1931–1933 Leningradis inglise keele õpikute toimetajana ja aastatel 1934–1938 Leningradi Sõjaväe Meditsiiniakadeemias inglise keele õpetajana. 1938–39 oli ta represseerituna vangilaagris, kust tuli aastal 1940 Eestisse. Astus Tartu Ülikooli aspirantuuri inglise keele erialal[viide?], töötas samas inglise keele õpetajana.1940.a oktoobrist töötas Glavlitis tsensorina .Teise maailmasõja ajal evakueerus Tatari ANSV-sse[viide?], sealt Tšeljabinskisse, kus töötas aastatel 1942–1945 õpetajana ja Tšeljabinski Pedagoogikainstituudis inglise keele kateedri juhatajana. Aastatel 1946–1947 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi õppejõud, dotsent ja kateedrijuhataja[viide?]. Aastatel 1947–1949 oli ta Leningradi Tekstiiliinstituudis inglise keele õpetaja, 1949–1954 Tallinna Õpetajate Instituudi inglise keele kateedri juhataja. Aastatel 1954–1977 oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi teoreetilise grammatika õppejõud ja inglise keele kateedri juhataja. Melanie Rauk uuris pedagoogikat ja keele õpetamise metodoloogiat. Ta avaldas koos kordustrükkidega üle 60 inglise keele õpiku ja sõnaraamatu. Samuti tõlkis ta eesti ilukirjandust inglise keelde. English V–XI klassile (kaasautorid Alice Ehin, H. Ole, C. Parts). Tallinn 1958–1975 A Reader's Dictionary of Phrase and Idiom (kaasautor C. Parts). Tallinn 1974 Inglise-eesti sõnaraamat koolidele. Tallinn 1980; 5. trükk 1988 Milkman of the manor: a novel/ Eduard Vilde (Mäeküla piimamees); translated from the Estonian by M. Rauk; illustrated by A. Hoidre. Tallinn: Eesti Raamat, 1976 Miniatures/ A. H. Tammsaare; translated by M. Rauk; illustrated by I. Raudsepp. Tallinn: Eesti Raamat, 1977 Spring: [story]/ [translation from the Estonian by A. Jõgi, M. Rauk; illustrated by Ü. Sooter]. Tallinn: Perioodika, 1983 The windswept shore/ Aadu Hint (Tuuline rand); [translated from Estonian by M. Rauk; illustrated by U. Roosvalt] Tallinn: Perioodika, 1980 1965 Eesti NSV teeneline õpetaja Tema abikaasa oli Eesti NSV haridustegelane Kristjan Kure. "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide ETBLi andmeil 1950-1977 Eesti kooli biograafiline leksikon. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1998 Eesti kooli biograafiline leksikon. Tallinn 1996. Lk 202 Eesti entsüklopeedia, kd 14. Lk 414 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Haud Tallinna Metsakalmistul Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Haukur Tómasson

Haukur Tómasson (sündinud 9. jaanuaril 1960) on Islandi helilooja. Tal on California ülikooli magistrikraad. Ta õppis ka Reykjavíki muusikakolledžis, Kölni muusikaülikoolis ja Amsterdami konservatooriumis. Ta on loonud kuus orkestripala, kolm kontserti ja kammerooperi "Gudruns 4th Song", mille eest ta sai aastal 2004 Põhjamaade Nõukogu muusikaauhinna.
Emil Vindsetmo

Emil Kristian Vindsetmo (1916–1983) oli Norra poliitik. Aastatel 1966–1971 oli ta riigisekretär. Ta oli Põhjamaade Nõukogu esimene peasekretär (1971–1973). [1][alaline kõdulink]
Jostein Osnes

Jostein Osnes on Norra ametnik, Põhjamaade Nõukogu peasekretär (1990–1994).
Anders Wenström

Anders Wenström on Rootsi ametnik, Põhjamaade Nõukogu peasekretär (1994–1996). Foto
Valge kärbseseen

Valge kärbseseen (Amanita virosa) on kärbseseeneliste sugukonda kärbseseene perekonda kuuluv seen. Kasvab kaunis sageli kogu Eestis kuusikutes ja kuuse-segametsades, augustist oktoobrini. Enam-vähem iga kümne aasta tagant ilmneb valge kärbseseen Eestis paiguti hulgaliselt, viimane valge kärbseseene aasta oli 2010. Valge kärbseseen on üleni jäävalt puhasvalge, ka eoslehekesed ja seeneliha lõikel. Vananedes võib ilmuda ainult veidi määrdunud ilme. Kuni 12 cm läbimõõduga kübar on kleepuv ja iseloomulikult koonusjas-kellukja kujuga, ebemeteta. Jalg on üleni vatjalt ebemeline, alusel avara kotja tupega, äärmises tipuosas ebemeteks laguneva kaduva rõngaga, kuni 1,5 cm läbimõõdus, lõhnab toore kartuli järele. Valge kärbseseen põhjustab amanitiinimürgistust. Amanitiin tingib surmava seenemürgistuse juhul, kui arstiabi ei ole erakordselt kiire, kohe esimeste sümptomite avaldumise korral. Surmaohtliku seenemürgistuse põhjustavad inimese elutähtsatele elunditele maksale ja neerudele tekitatud pöördumatud kahjustused. Amanitiinimürgistuse toimeained on ama-, fallo- ja virotoksiinid, mis ei hävi kupatamisel ega kuivatamisel, samuti mitte ühelgi muul seente kulinaarse töötluse ega hoidistamise viisil. Peiteaeg on 8–24 tundi, harva 6, vahel isegi kuni 40 tundi. Mürgistus ilmneb kahes järgus: esmaste seedetrakti häirete järel haige enesetunne vahepeal paraneb; sümptomite pikk peiteaeg ja vahepealne näiv paranemine muudab mürgistuse eriti ohtlikuks, suremus on kuni 60%. Sümptomid: iiveldus, kõhuvalu ja -lahtisus, oksendamine; maksakahjustused, kollatõbi, verehüübivushäired, veritsus, neerupuudulikkus, kusiveresus, teadvushäired, kooma, järgneb surm.[viide?] Amanitiinimürgistuse juhtumeid on Eestis olnud vähe, igatahes ei ole nende hulk ligilähedaseltki võrreldav arvukate iga-aastaste mürgistustega Lääne-Euroopas. Ajavahemikust 1935–1998 on meil teada neli valge kärbseseene mürgistust, millest kolm (kaks Tartus ja üks Pärnus) lõppesid surmaga. Mürkseened ja seenemürgistused III. Amanitiinimürgistus Kohler, Vilja 2010a. Mõnda seent tuleb karta kui vanakurat välku. – Tartu Postimees Raitviir, Ain 2005. Väike mürkseente raamat. Maalehe raamat. Tallinn Kalamees, Kuulo (toim.) 2000. Eesti seenestik. CD. Tartu Valge kärbseseen andmebaasis eElurikkus Metsšampinjoni pähe korjatud valge kärbeseen põhjustas tõsise tervisehäda