laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Benno Leesik

Benno Leesik (17. jaanuar 1960 Haapsalu – 25. märts 2006) oli Kaitseliidu ülem. Benno Leesik töötas aastatel 1982–1998 Eesti NSV Haapsalu rajooni RSN TK Siseasjade osakonnas, hiljem Eesti Politsei Lääne Politseiprefektuuris, kus alustas tööd korrapidaja abina ja lõpetas politseiprefektuuri ülemkomissarina. Benno Leesik astus Kaitseliitu 1991. aastal ning teenis vabatahtlikuna Kaitseliidu Lääne maleva rühmapealiku, malevkonnapealiku ja mereüksuste pealiku ametikohal. 1998. aastal astus Leesik Eesti kaitseväe tegevteenistusse Kaitseliidu peastaabi ülema kohusetäitjana. 1999. aastal sai ta Kaitseliidu ülemaks. 2002. aastal ülendati ta majoriks. Kaitseliidu ülem major BENNO LEESIK, 17. jaanuar 1960 – 25. märts 2006, www.kaitseliit.ee Elulugu Kaitseliidu lehel "Kaitseliidu ülemaks sai Benno Leesik" - Õhtuleht, 09.06.1999 "Suri Kaitseliidu ülem Benno Leesik" - Postimees, 25.03.2006
Urmas Muld

Urmas Muld (sündinud 14. aprillil 1954) oli Kaitseliidu Lääne maleva pealik 1999–2000 ning täitis Kaitseliidu staabiülemana Kaitseliidu ülema kohuseid Benno Leesiku surmast kuni Raivo Lumiste määramiseni Kaitseliidu ülemaks. 5. veebruaril 2009 sai kolonelleitnandiks. 2007 Kotkaristi III klassi teenetemärk Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink] Andrus Karnau. Risti maleva pealikust sai staabiülem. Lääne Elu, 2. august 2001 Sõjaväeliste auastmete andmine. Riigi Teataja, 5. veebruar 2009
TV14

TV14 oli Eesti telekanal, mis kasvas välja telekanalist Kalev Sport ning kandis lühikest aega ka nime TV4. Kanali kontseptsiooni järgi oli tegemist kodaniku-, tervise-, hariduse-, sporditelevisiooniga. Telekanal oli eetris ööpäev läbi ning omasaadete kõrval näidati ka filme ja välismaalt sisse ostetud telesaateid. Viimastel tegutsemiskuudel edastas TV14 peamiselt Tallinna TV pilti. TV14 lõpetas programmi edastamise 1. juulil 2011. TV14 juht Toomas Lepp põhjendas, et lõpetamises on süüdi Starman, kuna Starman lõpetas 8. juunil ühepoolselt TV14 signaali edastamise. Starmani meediablogi
Naukšēni piirkond

Naukšēni piirkond (läti Naukšēnu novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirneb kirdes Eestiga. Piirkonna keskuseks oli Naukšēni küla. Arvestuslikel andmetel oli 1. jaanuaril 2011 Naukšēni piirkonna elanikest lätlasi 92,82%, venelasi 2,64%, ukrainlasi 1,45% ja muudest rahvustest inimesi 3,08%. Piirkond asus Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal. Piirkond moodustati 2009. aastal endise Valmiera rajooni Naukšēni valla ja Kööna valla liitmise teel. 2021. aastal liideti Naukšēni piirkond Valmiera piirkonnaga. Läti statistika keskamet, vaadatud 15.06.2021. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. august 2016. Vaadatud 16. juulil 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Naukšēni piirkonna koduleht
Liivimaa vojevoodkond

Liivimaa vojevoodkond ehk Poola–Liivimaa ehk Väike Liivimaa (poola województwo inflanckie) oli Poola-Leedu haldusüksus (vojevoodkond), mis moodustus Poola-Rootsi sõja tagajärjel 1621 jagunenud Poola Liivimaa Võnnu vojevoodkonna Latgale alale. Altmargi vaherahu (1629) tingimustel läksid Poola Üle-Väina hertsogkonna valdused, mis jäid põhja poole Daugava jõge, Rootsile. Poola võimkonda jäid endistest Liivimaa valdustest ainult Latgale alad, mida Poolas nimetati edaspidigi Liivimaaks (Inflanty). 1667 moodustati maa-alast ametlikult Liivimaa vojevoodkond. 1772. aasta esimese Poola jagamisega muutus Venemaa Keisririigi osaks ja kuulus Dvinski provintsina Pihkva kubermangu, 1777. aastast Polotski kubermangu, 1796. aastast Valgevene kubermangu, ning 1802. aastast Vitebski kubermangu. Liivimaa vojevoodkonna vojevoodid ehk kubernerid (wojewoda inflancki): 1667 Hieronim Radziejowski 1677–1695 Jan Teodor Schlieben (1638–1695; sks k. Johann Theodor von Schlieben) 1695–1696 Krahv Jan Andrzej Plater (u1626–1696; Jan Andrzej Broel-Plater) 1696–1705 Otto Fryderyk Felkerzamb (1641–1705; sks k. Otto Friedrich von Fölkersahm) 1705–1707 Fabian Plater (u1628–1707) 1707–1709 Stefan Karol Grothus (1662–1717; von Grotthuss) 1709–1713 Józef Mikołaj Kos (1680–1717) 1713–1722 Piotr Jerzy Przebendowski (u1674–1755) 1722–1735 Antoni Morsztyn (1677–1735) 1735–1736 Jan Ludwik Plater (u1686–1736) 1737–1765 Franciszek Jakub Szembek (1690–1765) 1765–1767 Jan Andrzej Borch (1715–1780; sks k. Johann Andreas Joseph von der Borch) 1767–1769 Stanisław Brzostowski (1733–1769) 1769–1775 Józefat Zyberg (1694–1776; sks k. von Syberg zu Wischling) – 30. novembrist 1772 Venemaa Keisririigi võimkonnas 1775–1778 Jan Tadeusz Zyberg (1739–1806; sks k. von Syberg zu Wischling) 1778–1788 Kasper Rogaliński (u1725–1788) 1790–1794 Adam Felkerzamb (1734–1794; sks k. Adam Ewald von Fölkersahm)[1] Liivimaa vojevoodkonna kastellaanid (kasztelan inflancki): 1710–1713 Piotr Jerzy Przebendowski (u 1674–1755) 1726–1733/34 Aleksander Przeździecki (u 1665–1733/34) Jan Ludwik Plater (u 1686–1736) Jan Michał Strutyński (surn. 1745) 1744–1754 Jan August Hylzen (1702–1767; Johann August von Hülsen, Jans Augusts Hilzens) 1754–1760 Jan Szczyt (Niemirowicz-Szczytt) 1760–1767 Józef Jerzy Hylzen (1736–1786; Joseph von Hülsen, Jozefs Hilzens) Mikołaj Swinarski (1711–1779) Jan Mier 1789–1795 Antoni Kossakowski (1735–1798) – ametis fiktiivselt, sest Poola-Liivimaa oli 30. novembrist 1772 Venemaa Keisririigi osa Daugavpilsi maakond (lv), Daugavpils (saksa Dünaburg, poola Dyneburg) Rezekne maakond (lv), Rezekne (saksa Rositten, poola Rzeżyca) Ludza maakond (lv), Ludza (saksa Ludsen, poola Lucyn) Viļaka maakond (lv), Viļaka (saksa Marienhausen, poola Marienhaus). Liivimaa kubermang worldstatesmen.org: Polish Livonia Mikulski, Krzysztof, Rachuba, Andrzej, Urzędnicy inflanccy XVI-XVIII wieku: spisy, Tom IX, Biblioteka Kórnicka 1994, lk 125-126
SuperSeaCat (laev)

SuperSeaCat on ühekereliste kiirlaevade seeria. Silja Line alustas liiklust Tallinna-Helsingi liinil laevaga Superseacat Four aprillis 2000. Hiljem lisandus liinile Superseacat Three. Sellel liinil sõitis ka Superseacat One. Peale nende kolme oli ka laev Superseacat Two. Kui Tallink ostis suvel 2006 Silja Line'i, jäid need laevad tehingust välja ning liiklus jätkus eraldi firma SuperSeaCat nime ja kaubamärgi all kuni oktoobrini 2008. Need ühekerelised parvlaevad olid ehitatud Itaalias Fincantieri laevatehases aastail 1997 (Superseacat One) ja 1999. SuperSeaCat (ettevõte) Tehaseandmed seeria Superseacat kohta
Keelekõrv

"Keelekõrv" oli Eesti Raadio eesti keelt käsitlev raadiosaade. Esimene saade oli eetris 5. jaanuaril 1994 ja viimane 5. jaanuaril 2011. 2010. aasta alguseni oli saade eetris Vikerraadios, sestpeale Klassikaraadios. Saadet tehti eesmärgiga anda kuulajale nõu paremaks ja ilusamaks keelekasutuseks ning mõtestada keelemeeste soovitusi. Saate toimetajad olid Mari Tarand (1994–2005) ja Maris Johannes (2005–2011). Keelekõrv: 1. saade. ERRi arhiiv. Kasutatud 8.03.2011 Saate koduleht Saatearhiiv Vikerraadio veebis (saated aastatest 2006–2010 ja valik varasemaid) Saatearhiiv ERRi arhiivis
Heino Kaljuste

Heino Kaljuste (18. november 1925 Narva – 28. juuli 1989 Tallinn) oli eesti koorijuht ja pedagoog. Heino Kaljuste õppis Kohtla-Järve 1. Keskkoolis ja oli seal ka algklasside muusikaõpetaja. Aastatel 1946–1949 oli kaevanduse Käva-2 segakoori abidirigent. Ta õppis 1950–1951 Tallinna Muusikakoolis koorijuhtimist. 1955. aastal lõpetas Tallinna Riiklikus Konservatooriumis koorijuhtimise eriala Jüri Variste klassi. Ta laulis 1949–1955 Eesti Raadio segakooris ning oli 1955–1959. aastatel selle abidirigent. Heino Kaljuste oli vaheaegadega aastatel 1955–1986 Tallinna Pedagoogilise Instituudi ja Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise ja metoodika õppejõud ning professor. Ta asutas 1950 Tallinna Pioneeride ja Koolinoorte Palee lastekoori (hiljem tütarlastekoor Ellerhein) ja oli selle dirigent kuni surmani. Peale selle on ta juhatanud Vabariiklikku Koorijuhtide Segakoori (1958–1968), Tallinna Kammerkoori (1964–1966), “Ellerheina” kammerkoori (1966–1973) ning olnud 1960–1985 kõigil üldlaulupidudel ning noorte laulupidudel ühendkooride üldjuht. Heino Kaljuste propageeris ja rakendas noodilugemismeetodit JO-LE-MI (relatiivne noodisüsteem). Ta on koostanud laulmisõpikuid ja laste koorilaulukogumikke. Kirjutanud sega- ja lastekoorilaule, rahvalauluseadeid ning lastelaule. Heino Kaljuste poeg on dirigent Tõnu Kaljuste. Heino Kaljuste nimeline stipendium "Mitte ainult koolmeister" – ERR Digihoidla (1995) ERR arhiiv Rahvakunstnikud: Heino Kaljuste Heino Kaljuste | Tütarlastekoor Ellerhein
Triin Koch

Triin Koch (sündinud 13. mail 1975 Võrus) on eesti koorijuht. Ta lõpetas Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli dirigeerimise erialal 1997. aastal (Vaike Uibopuu klass). Aastatel 1997–2001 õppis ta kooridirigeerimise erialal Eesti Muusikaakadeemias professor Kuno Arengu käe all. Lõputöö Vivaldi "Gloria" kandis ta ette Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskooriga. Eesti Muusikaakadeemias koorijuhtimise magistriõppe lõputööna 2004. aastal juhatas Triin Koch Pergolesi "Stabat Materit". Teost esitasid Tartu Ülikooli Akadeemiline Naiskoor, orkester ja solistid. Praegu juhatab Triin Koch lisaks Tartu Ülikooli Akadeemilisele Naiskoorile ka Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskoori Tallinna vilistlaskoori ja Tartu Ülikooli Kammerkoori. Nii 2007. aasta suve X noorte laulupeol kui ka 2009. aasta üldlaulupeol oli Triin Koch naiskooride dirigent. 2011. aastal toimunud XI noorte laulu- ja tantsupeol "Maa ja ilm" oli ta neidudekooride ja 2014. aastal toimunud XXVI üldlaulupeol naiskooride liigijuht. 2003 Eesti Kooriühingu aasta noor dirigent 2007 dirigendi eripreemia (TÜ kammerkoori dirigendina) koorikonkursil "Tallinn 2007" 2008 aasta dirigent 2008 Tartu Ülikooli aumärk 2011 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (silmapaistvate saavutuste eest dirigendi ja koorimuusika arendajana) 2013 Tartu Kultuurikandja aunimetus (aasta rahvakultuurikandja) 2015 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (Eesti koorimuusika silmapaistva edendamise eest) 2015 stipendium "Ela ja sära" 2016 Gustav Ernesaksa koorimuusika peastipendium 2019 aasta dirigent 2019 Tartu Kultuurikandja aunimetus (aasta rahvakultuurikandja) 2020 Vaike Uibopuu sihtkapitali stipendium 2024 Tartu medal "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022.
Martin Saar

Martin Saar (sündinud 30. aprillil 1980 Tallinnas) on eesti kunstnik. Martin Saar on õppinud joonistamist Tallinna Kunstikoolis ja graafilist disaini Eesti Kunstiakadeemias aastatel 1998–2002. Magistriõppes oli ta New York Academy of Artis aastatel 2013–2015[viide?] ja sai magistrikraadi. 2019. aastal õppis ta filmirežiid New York Film Academys.[viide?] Martin Saar kuulub Eesti Kunstnike Liitu ja Eesti Maalikunstnike Liitu. Martin on suhtes näitleja Ingrid Margusega. Koduleht "Seiklejahingega Martin Saar käed rüpes ei passi" Arter/Postimees, 6. mai 2006 "Martin Saar valiti New Yorgi 400 kõige mõjukama inimese sekka" Eesti Ekspress, 10. november 2009
Jüri Variste

Jüri Variste (1935. aastani Georg Vahrberg (Wahrberg); (10. oktoober 1907 Kõrveküla, Vohnja vald – 4. märts 1989 Tallinn) oli eesti koorijuht ja pedagoog. Georg Wahrberg lõpetas 1926. aastal Tapa Alevi Tehnikagümnaasiumi. Gümnaasiumi lõpetamise järel astus ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda ning samal ajal õppis ka Tartu Kõrgemas Muusikakoolis ja laulis Tartu Ülikooli Meeskooris. 1932. aastal lõpetas Jüri Variste inglise filoloogina Tartu Ülikooli ja täiendas end sel alal Suurbritannias. Jüri Variste töötas aastatel 1932–1941 inglise keele õpetajana Tallinna üldhariduskoolides, sh Tallinna Reaalkoolis. 1941. aastal lõpetas ta koolimuusika erialal Tallinna Konservatooriumi (Gustav Ernesaksa klass), hiljem töötas samas õppejõuna (aastast 1962 professor, 1946–1972 kateedrijuhataja). Variste õpilased on Lembit Verlin, Heino Kaljuste, Tõnu Kaljuste, Arvo Ratassepp, Ants Sööt jt. Aastatel 1944–1947 oli ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia meeskoori dirigent, asutas 1945. aastal Eesti Televisiooni ja Raadio Segakoori ning oli kuni 1968. aastani selle peadirigent. Aastatel 1950–1987 võttis ta üldjuhina osa kõigist laulupidudest ja enamikust koolinoorte laulupidudest. Ta on koostanud koorilaulukogumikke. Maetud Tallinna Metsakalmistule. 1947 – Eesti NSV teeneline kunstnik 1956 – Eesti NSV rahvakunstnik 2023 – Mälestuspink Tapa vallaraamatukogu ees 1935. aastal eestistas ta oma nime Varisteks. "Tapa gümnaasiumi vilistlased". Tapa Gümnaasiumi koduleht. Vaadatud 21.10.2023. Kangron, Tõnu (13.10.2023). "Meenutus: Jüri Variste – eesti koorikultuuri suurkuju". Virumaa Teataja. Vaadatud 21.10.2023. "Reaali Poiss : Tallinna Reaalkooli häälekandja 1 september 2006 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 24. juunil 2024. Eesti Entsüklopeedia. Kd 14. Eesti elulood. Eesti Entsüklopeediakirjastus. 2000. Lk 588. Eesü NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus JÜRI VARISTELE Eesti NSV teenelise kunstniku aunimetuse andmise kohta, Punaväelane: Punaarmee [7. laskurdiviisi] poliitosakonna ajaleht, 7 november 1947 "Onomastika - Otsingu tulemused". www.ra.ee. Vaadatud 21. oktoobril 2023.
Toompea malevkond

Toompea malevkond on Kaitseliidu Tallinna maleva eksterritoriaalne malevkond. Toompea malevkonna pealik on leitnant Mihkel Tikk, malevkonnas oli 2018. aasta lõpu seisuga umbes 500 liiget, mis on enam kui varasemal hiilgeajal 1927. aastal, kui liikmeid oli 313. Toompea malevkond: Facebookis Toompea malevkonna moodustamisele asuti kohe peale 1924. aasta 1. detsembri riigipöördekatset. Riigiasutuste julgeoleku tagamise vajadusest tekkisid riigiametnikest koosnevad rühmad, kes võtsid oma ülesandeks relvastatud valvekordade korraldamise riigiasutustes, eriti aga Toompea lossis. Esimene 8-liikmeline relvastatud valverühm asus Toompea lossis valvekorda 4. ja 5. detsembril 1924. Veidi hiljem moodustati neist valverühmadest tolleaegse riigisekretäri Karl Terrase ja kohtuministeeriumi nõuniku Otto Tiefi algatusel Toompea malevkonna riviüksused. Tallinna maleva pealik kolonel Oskar Raudvere määras oma käskkirjaga nr 1 25. märtsist 1925 malevkonna vastutusala nii: "Toompea malevkond asub Toompea piirkonnaga ja Harjuväravamägi, Komandandi tn. Kaarli tn. kuni Kaarli puiesteeni, Falgi tee kuni Paldiski mnt, Pikkjalg kuni Pika tn. Lühikejalg kuni väravateni." kapten Otto Tief (1.01.1925-1.08.1926) nooremleitnant Karl Terras (1.08.1926-27.06.1940) leitnant Margus Hergauk malevlane Ants Kraut Heiki Arike Andrei Hvostov Toivo Jürgenson Ruuben Kaalep Aivar Kivisiv Ants Kraut Mart Laar Ülo Nugis Voldemar Põlder Ilmar Raag Arnold Rüütel Karl Terras Otto Tief Sten-Hans Vihmar Vabadusetõrviku hoidja Toompea malevkond pidas sünnipäeva. Postimees Online, 05.12.2009 "Facebookis". Kaitseliidu Tallinna Malev. Tallinna maleva staabi väljaanne ja kirjastus. Tallinn, 1934. [1] Kaitseliidu Tallinna maleva Toompea malevkonna rinnamärk
Tehniline malevkond

Tehniline malevkond oli Kaitseliidu Tallinna maleva malevkond, mille järglaseks loeb ennast sama maleva Akadeemiline malevkond. 15. veebruaril 1925 moodustasid Tehnilise malevkonna Tallinna Tehnikumi üliõpilased, kes olid 1. detsembril 1924 läinud Tallinna garnisoni komandandi kolonel Oskar Raudvere juurde ja avaldanud soovi Kaitseliitu astuda, mille Raudvere rahuldas. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. juuli 2009. Vaadatud 1. märtsil 2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Akadeemiline malevkond (Tallinn)

Akadeemiline malevkond (AKM) on Kaitseliidu Tallinna maleva malevkond. Akadeemiline malevkonna liikmeskonna moodustavad üliõpilased ning kõrgkoolide vilistlased. Malevkonna eesmärk on kaasata akadeemilise pere liikmeid laiemalt riigikaitse arengusse, anda neile teadmised riigikaitsekorraldusest ning anda võimalus saada sõjalist väljaõpet, osaleda Kaitseväe ja Kaitseliidu sõjaliste üksuste formeerimisel, harjutada õppustel üksuste koostoimimist ning osaleda erinevate kriiside lahendamisel. Kaitseliidu Akadeemiline Malevkond sai alguse 1.detsembril 1924. aastal. Sellel päeval läksid mõningad Tallinna Tehnikumi üliõpilased, kuuldes kommunistide mässukatsest Tallinna Garnisoni komandandi kolonel Raudvere juurde ning avaldasid soovi astuda Kaitseliitu. Nende soov rahuldati ning juba samal päeval saadeti salk relvastatud üliõpilasi korra loomiseks abiks kaitseväele ja politseile. See grupp moodustas organiseeritud üksuse, mille ühtekuuluvus jäi püsima ka peale hädaohu möödumist. Nende poolt algatati üliõpilaskonnas kindlakujulisema Kaitseliidu akadeemilise üksuse loomise idee, milleks valiti ajutine toimkond, kes asus ühendusse linna komandandiga. 15. veebruaril 1925 a. toimuski Tallinna Tehnikumi ruumides tollal veel kindlat kuju mitteomava üksuse üldkoosolek, millest võttis osa 120 kaitseliitlast. Seal otsustati asutada Kaitseliidu Tallinna Maleva Tehniline malevkond, mille järglaseks on tänane Kaitseliidu Tallinna Maleva Akadeemiline malevkond. Akadeemilise malevkonna pealik on 2020 aasta novembrist Tarmo Loorand. Eelmised pealikud: 2013-2020 Gert Kaju 2005-2013 Indrek Kuusik Tarmo Loorand. http://akmalevkond.ee Facebook Tallinna Akadeemilise malevkonna koduleht
Akadeemiline malevkond (Tartu)

Akadeemiline malevkond (AKMK) on Kaitseliidu Tartu maleva malevkond. Malevkonna liikmed on kas ülikoolis õppivad või kõrgharidust juba omavad isikud. Akadeemilise malevkonna loomise kinnitas Kaitseliidu ülema kohusetäitja Neeme Väli oma käskkirjaga 1996. aasta märtsis. Enne seda tegutses Tartu malevas Ü-kompanii, kuhu malevkonna moodustamise ajal kuulus 39 üliõpilast. Akadeemilise malevkonna pealikuks määrati selle loomisel Jüri Tikk. Kaitseliidu ülem brigaadikindral Riho Ühtegi nimetas aprillis 2021 Tartu maleva Akadeemilise malevkonna pealikuks Lemmit Kaplinski. Malevkond loeb ennast pärast 1924. aasta 1. detsembri riigipöördekatset üliõpilasorganisatsioonide põhjal moodustunud Tartu Kaitseliidu III üliõpilasseltside malevkonna ja IV korporatsioonide malevkonna järglaseks. Akadeemilise Malevkonna lipul on must lipuväli, millel on kuldne Kaitseliidu kotkas, kelle vasaku jala küüniste vahel on loorberioksaga põimitud rotundiga ümmargune kilp ning tekst "AKADEEMILINE MALEVKOND" poolkaares ja "1. XII 1924" horisontaalselt. Malevkonna lipu tagakülg vastab Kaitseliidu Tartu maleva lipu esiküljele. Akadeemilise malevkonna liikmeid[viide?]: Jaak Aaviksoo Andres Andresen Rein Kilk Arvo Kivikas Tarmo Kulmar Ago Künnap Aivar Leismann Tõnis Lukas Toivo Maimets Margus Purlau Jüri Tikk Mati Tolmoff Peeter Tulviste Ernst Tungel Alo Lõhmus. Kaitseliidu akadeemiline malevkond ootab peagi liitumisavaldusi. Postimees, 18. märts 1996. Tanel Kutti. Akadeemilise malevkonna sünd. Kaitseliidu Tartu Maleva Akadeemilise Malevkonna lipu kirjeldus. Kaitseministri 14. mai 2008. a määrus nr 8. Riigi Teataja Lisa, 22.05.2008, 41, 573. "Akadeemilised kaitseliitlased tähistavad aastapäeva". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. juuli 2007. Vaadatud 12. juulil 2007. Akadeemilise malevkonna koduleht Tanel Kutti. Akadeemilise malevkonna sünd.
Sorbent

Sorbent on vedelik või tahke aine, mis on võimeline endasse või oma pinnale koguma (sorbeerima) gaasi, vedelikku või mõnd nende komponenti. Sõltuvalt sorptsiooni laadist eristatakse absorbente, adsorbente ja kemosorbente. Sorptsioon EE 8. köide, 1995.
Kaitseliidu Tartu malev

Tartu malev on Kaitseliidu malev, mis tegutseb Tartus ja Tartumaal. Tartu maleva pealik aastast 2022 on kolonelleitnant Raul Kütt.  Pikemalt artiklis Kaitseliit#Ajalugu Kaitseliit asutati 11. novembril 1918 nimetusega Eesti Kaitse Liit. Organisatsiooni esmaülesandeks sai sisejulgeoleku tagamine. 11. novembril 1918 ilmus Eesti Kaitseliidu päevakäsk nr 1, millega nimetati maakondade korralduste ülemaiks endised Eesti sõjaväe ohvitserid, sh Tartu maakonna ja Tartu Kaitseliidu ülemaks Hans Kurvits. Enne teist maailmasõda tegutses Tartu maakonnas Kaitseliidu Tartumaa malev oma malevkondadega ja malevkond loeti sõjaväelise organisatsioonina vastavaks pataljonile. Tartumaa maleva pealikud olid Jaan Unt (1925–1931) ja Peeter Asmus (1932–1939). Pärast Kaitseliidu taasasutamist 1990. aastal loodi kaitseliidu üksused Elvas ja kaks teineteisest sõltumatut üksust Tartus. Esimese neist, Kaitseliidu Tartu rühma asutamiskoosolek toimus 24. märtsil 1990. Mõne aja pärast nimetati rühm Tartu Kaitseliidu malevkonnaks. Malevkonna põhikiri registreeriti 27. aprillil 1990. Selle pealikuks sai Meelis Säre, tema abiks Aleksei Lotman. Teine üksus – Kaitseliidu KEK-i rühm – moodustati 7. mail 1990, ehkki ettevalmistav asutuskoosolek oli toimunud juba 29. märtsil. Rühma pealikuks sai Harri Henn. Juuli alguses nimetati see ümber Kaitseliidu Tamme rühmaks ja 19. juulil Kaitseliidu Tamme kompaniiks. Üksuste omavahelisi suhteid ilmestasid vastuolud kaitseliidu põhikirja tõlgendamise ja alluvuse suhtes. 1991. aasta oktoobril ühendati läbirääkimiste järel mõlemad üksused ühiselt 20. septembril 1991 Kaitseliidu Tartu Maleva pealikuks saanud Johannes Kerdi juhtimise alla. Tartu I malevkond Akadeemiline malevkond Tamme malevkond Elva malevkond Kuperjanovi malevkond Põhja-Tartumaa malevkond Lõuna-Tartumaa üksikrühm Motoriseeritud üksikrühm Enne II maailmasõda tegutses malevas lennuring (asutati 1935). Tartu maleva lipu lipuväli on maleruudustatud musta ja valgega. Mustas ruudus asub valge ja valges ruudus hõbedane Põhjatäht. Lipuvälja aupunktis on sinise äärisega hõbedane väljavenitatud alumise haruga Põhjatäht. Lipu tagakülg vastab Kaitseliidu üldlipu kirjeldusele. Ants Kurvits (1918) Villem Saarsen (1925–1932) Voldemar Karing (1932–1934) Richard Aks (1934–1936) Hugo Kulbok (1936–1938) Richard Aks (1938–1939) Karl Soo (1939–1940) Meelis Säre Johannes Kert Harri Henn Suune Tihane Aivo Kapten Asko Aren Ülar Vomm Tanel Meiel Janno Rosenberg Kalle Köhler Kaido Tiitus Raul Kütt K. L. Trakman. Sõjaväe administratsioon. Tartu 1939. Lk. 43. "Ajalugu". Tamme malevkond. Originaali arhiivikoopia seisuga 13. august 2022. Vaadatud 13. august 2022. https://web.archive.org/web/20160306065705/http://www2.kirmus.ee/biblioserver/index2.php?kid=406573 (vaadatud 16.10.2015) Kaitseliidu Tartu Maleva lipu kirjeldus. Kaitseministri 14. mai 2008. a määrus nr 7. Riigi Teataja Lisa, 22.05.2008, 41, 572.
Adsorbent

Adsorbent ehk adsorbeeriv aine on suure eripindalaga, vees lahustumatu aine, mis koondab oma pinnale teist ainet (adsorbaati). Tuntud adsorbendid on nt bentoniit, alumiiniumoksiid, silikageel, aktiivsüsi. Adsorptsioon Absorbent Keskkonnasõnaraamat 2004 [1] (vaadatud 27.02.2012)
Desorptsioon

Desorptsioon on adsorptsiooni ja absorptsiooni (koosvõetuna sorptsiooni) pöördprotsess. Kemosorptsioon
Leedu korvpallimeeskond 2004. aasta suveolümpiamängudel

Leedu korvpallimeeskond 2004. aasta suveolümpiamängudel oli Leedu korvpallimeeskond 2004. aasta suveolümpiamängudel. Leedu alustas B-alagrupis, mille võitis ühegi kaotuseta. Veerandfinaalis võideti Hiina meeskonda. Poolfinaalis kaotati Itaalia meeskonnale ning pronksimängus USA-le, seega saavutati kokkuvõttes 4. koht. 1992 Barcelona pronksmedal 1996 Atlanta pronksmedal 2000 Sydney pronksmedal Korvpall 2004. aasta suveolümpiamängudel
Koolikohustus

Koolikohustus ehk koolisundus on riigi või kohaliku omavalitsuse kehtestatud kohustus, millega kohustatakse vanemaid oma lapsi koolitama kas teatud haridusastme omandamiseni ja/või teatud vanuseni. Koolikohustus kehtib enamikus riikides. Eestis oli kuni 1917. aastani kohustuslik läbida 3-klassiline algkool, kusjuures see hakkas kehtima 10. eluaastast. 1920. aastal kehtestati 8–14-aastaste koolikohustus ja 1938. aastal 8–14-aastaste koolikohustus; mõlema puhul 6-klassilise kooli lõpetamiseni. Nõukogude perioodil oli kool kohustuslik 6-7–16-aastastele. Eesti haridusseaduse järgi on koolikohustuslik laps, kes jooksva aasta 1. oktoobriks saab 7-aastaseks. Koolikohustus kestab seni, kuni õpilane omandab põhihariduse või saab 17-aastaseks. Eesti entsüklopeedia. 5. köide: KONJ–LÕUNA. Tallinn: Valgus, 1990, lk 31.