laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Argaadi Parol

Argaadi Parol (sündinud 20. augustil 1951 Mulgi vallas Viljandimaal) on eesti põllumajandusteadlane. Argaadi Parol on talupidaja poeg. Lõpetas 1970 Olustvere Sovhoostehnikumi, 1977 EPA agronoomiateaduskonna, 1980–83 aspirant, põllumajanduskandidaat (1986, EPA), väitekiri "Kultuurkarjamaade saagikus ja zootehniline produktiivsus sõltuvalt väetustasemest (katse lüpsilehmadega)". Oli 1977–80 EPA rohumaaviljeluse ja botaanika kateedri teadur, 1980–86 assistent, 1986–91 vanemõpetaja, 1992–2004 EPMÜ rohumaaviljeluse ja botaanika instituudi dotsent, 2005– põllumajandus- ja keskkonnainstituudi dotsent. Õpetanud botaanika üldkursust, rohumaateadust ja -viljelust; koostanud õppevahendeid. Uurimisvaldkond: kultuurkarjamaatüüpide agronoomiline ja zootehniline produktiivsus ning mõju loomade tervisele, karjamaade liigilise koosseisu ja tiheduse dünaamika, rohukamarate eluiga, liblikõieliste heintaimede püsivus ja mõju karjamaa saagile intensiiv- ja maherohumaal. Eesti Rohumaade Ühingu liige, revisjonikomisjoni esimees (aastast 1993). Üle 20 teadustrükise, arvukalt aimeartikleid. Sööda tootmine piimakarjale (kaasautorid A. Selge, R. Viiralt). Tartu, 1996 Karjamaasaagi maitsvus, söödud kuivaine kogus ja selle maksumus. // Põllum-kultuuride produktiivsus ja kvaliteet. Tartu, 1998 Erinevate heintaimeliikide püsivus rohumaal sõltuvalt selle kasutusviisist. // Agronoomia 203 (1999) Intensiivselt kasutatavate ja maherohumaade võrdlus saagipotentsiaali ja toodetava rohusööda kvaliteedi põhjal (kaasautorid V. Geherman, R. Viiralt). // Efektiivne keskkonda säästev põllumajandus. Tartu, 2001 Väetamise mõjust erinevate karjamaakoosluste saagikusele ning rohu söödavusele ja kvaliteedile (kaasautor V. Geherman). // Agraarteadus (2004) 2 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Trt, 1981, 40–41 Eesti Põllumajanduse Akadeemia töötajad ja vilistlased 1981–1990. Trt, 1991, 35 Eesti Põllumajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Trt, 1996, lk 41 Toomre, R. Rohumaaviljeluse teadustöö areng ja selle uurijad Eestis. Tallinn, 1991, 142–143 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Argaadi Parol Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Vladimir Parol

Vladimir Parol (8. november 1935 Leningrad – 19. oktoober 2009) oli Eesti ajaloolane ja sotsioloog. Vladimir Parol oli teenistuja poeg. Lõpetas 1953 Tallinna 32. Keskkooli, 1957 TPedI vene keele ja kirjanduse erialal, 1962 A. I. Herzeni nim Leningradi Pedagoogilise Instituudi ajalooõpetaja kutsega (cum laude), 1967 Eesti TA-s aspirantuuri, ajalookandidaat (1972, Eesti TA), filosoofiadoktor (1985, Rostovi Riiklik Ülikool), väitekiri "Социалистичeская урбанизация и образ жизни горожан". NSV Liidu TA Etnograafia Instituudis sotsioloogia alal 1980, 1989. Ajalookandidaat 1972 (Eesti NSV TA); dotsent 1977; filosoofiadoktor 1985 (Rostovi Riiklik Ülikool); professor 1987. Oli 1957–61 Tallinna keskkoolides ajalooõpetaja, 1964–67 Tallinnas Marksismi-Leninismi Õhtuülikooli õppejõud, 1967–70 AI sotsioloogia sektori nooremteadur. TTÜs 1965–1991: teadusliku kommunismi kateedri õppejõud (kohakaaslus) 1965–1969/70, assistent 1970, vanemõpetaja 1972–75, dotsent 1975–85, professor 1985–89; politoloogia/sotsiaalteaduste kateedri professor 1989–91; ühiskonnateaduste teaduskonna dekaan 1988–91. Eesti-Ameerika Majanduskolledži professor 1992-99; Rahvusvahelise Sotsiaalteaduste Ülikooli "LEX" professor 1999–2001; Sotsiaal-Humanitaarinstituudi professor 2001. Politoloogia, majandus- ja linnasotsioloogia, sotsiaalökonoomika. Uurimisvaldkond: urbaniseerumine, linnade sotsiaalne keskkond ja linlaste elulaad; sotsiaalsed struktuurid; töösotsioloogia; sotsiaalfilosoofia. Väljaande Utšonõje Zapiski Russkogo Akademitšeskogo Obštšestva |(Ученые записки Русского Академического Общества) peatoimetaja (aastast 2001). Osales Tallinna linna sotsiaalse arengu planeerimise nõukogu tegevuses; ühingu Teadus lektor; Vene Akadeemilise Seltsi (Eestis) asutajaid, president 1999. aastast. 1985 – EKP Tallinna Linnakomitee ja Tallinna Linna Täitevkomitee aukiri 1986 – Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukiri Социалистический город I, II. Tallinn, 1982. Истоки и последствия великой победы. Tallinn, 2000. Экономическая география зарубежных стран (kaasautor). Tallinn, 2000. Общая и специальная социология. Tallinn, 2000. 200 суток великой войны. Tallinn, 2005. Социальная философия и социология. Tallinn, 2006. https://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=Aq1gjEKdLaZm Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 152, 367, 370, 498. Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn, 2008, 308–309. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Feliks Parre

Feliks Parre (aastani 1931 Feliks Petrov; 28. mai 1907 Tallinn – 14. aprill 1990 Tallinn) oli eesti spordipedagoog. Feliks Parre oli väikeettevõtja poeg. Lõpetas 1928. aastal Tallinna Kaubanduskooli, õppis 1949–1951 Leningradi Kehakultuuriinstituudis, lõpetas 1953. aastal Tartu Riikliku Ülikooli, kus oli õppinud kehakultuuri. Enne sõda töötas Tallinnas pangaametnikuna, harrastas murdmaasuusatamist (sai Eesti meistrivõistlustel 1 kuld-, 1 hõbe- ja 3 pronksmedalit) ja purjetamist, omandas jahikapteni tunnistuse. Kuulus Tallinna Kalevi ja Tallinna Jahtklubi juhatusse. Oli 1941. aastal Eesti NSV Spordikomitee instruktor. Mobiliseeriti 1941, oli 1943–1944 Moskvas Eesti NSV Spordikomitee töötaja, 1944–1967 TRÜ kehakultuuriteaduskonna suusaspordi kateedri õpetaja ja vanemõpetaja, ühtlasi 1947–1949 ja 1964–1967 kateedri juhataja. Olles 1968. aastast pensionil, jätkas osalise koormusega töötamist TRÜ kümnevõistluselaboris. Õpetas suusatamist ja purjetamist Teadustöö uurimisvaldkond oli suusatamine. Oli Eesti NSV Suusaspordisektsiooni presiidiumi liige, Mustamäe suusahüppemäe ja Kääriku spordibaasi rajamise algatajaid. 1967 Eesti NSV teeneline sporditegelane Suusatamine. Tallinn, 1951, 2. trükk 1963 Head libisemist. Eesti NSV esimestest meistersportlastest suusatamises. Tallinn, 1968 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 330 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 126 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 299, 302 "Eesti spordi biograafiline leksikon", 468 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Biograafia ESBL-is Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Aivo Parring

Aivo Parring (8. september 1940 Räpina vald Võrumaa – 31. detsember 2015) oli eesti matemaatik. Aivo Parring oli talupidaja poeg. Ta lõpetas 1959. aastal Räpina Keskkooli, 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna, oli aastatel 1964–1969 TRÜ aspirant, füüsika-matemaatikakandidaat (1975, TRÜ), väitekiri "Многообразия симплектических плоскостей аффинно-симплектического пространства и их внутренние связности". Parring täiendas end Moskva Riiklikus Ülikoolis (1972, 1979) ja Kaasani Riiklikus Ülikoolis (1985). Ta oli aastatel 1965 ja 1969 TRÜ algebra ja geomeetria kateedri assistent, 1969–1973 ja 1975–1979 vanemõpetaja, (1973–1975 matemaatilise analüüsi kateedri vanemõpetaja), 1979–1992 dotsent, 1976–1981 ka matemaatikateaduskonna prodekaan, 1993–1999 Tartu Ülikooli puhta matemaatika instituudi dotsent, 1999–2002 lektor. Parring luges analüütilist geomeetriat, geomeetria aluseid, kõrgemat algebrat. Uurimisvaldkond: diferentsiaalgeomeetria; kuulus akadeemik Ülo Lumiste koolkonda. Uurinud sümplektilise ruumi sümplektiliste tasandiparvede ehitust ja diferentseeruva muutkonna kõrgemat järku lineaarseostuste geomeetriat. Üle 30 teadustrükise. 2005 Tartu Ülikooli medal Многообразия симплектических плоскостей аффинно-симплектического пространства и их внутренние связности. Айво Карлович Парринг ; Тартуский государственный университет. – Тарту : Тартуский государственный университет, 1975 (väitekirja autoreferaat) Семейства симплектических плоскостей в аффинносимплектическом пространстве. // Уч. зап. ТГУ (1972) 305 Многообразие симплектических 2m-плоскостей и сферическое отображение. // Уч. зап. ТГУ (1978) 464 Линейные связности высших порядков. Уч. зап. ТГУ (1991) 930 Parallel and semiparallel symplectic submanifolds in the symplectic space. // TA Toim. Füüs. Matem 49 (2000) 3 Aivo Parring oli Anne-Mai Parringu abikaasa. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 384 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 126 Matemaatika ja kaasaeg XXI. Tartu, 1978, 85 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 310 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Õppejõudude killud: Aivo Parring Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Anne-Mai Parring

Anne-Mai Parring (aastani 1965 Anne-Mai Sepandi; sündinud 21. juulil 1940 Tapal) on eesti matemaatik. Anne-Mai Parring on kooliõpetajate tütar ja Aivo Parringu lesk. Ta lõpetas 1958 Tapa Keskkooli, 1964 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) matemaatikaosakonna, 1978 aspirantuuri, füüsika-matemaatikakandidaat (1981, Vilniuse Ülikool), väitekiri "Предельные распределения параметров статистической регрессии". Täiendas end Amsterdami (1990) ja Helsingi Ülikoolis (1994, 1996). Oli 1965–1966 Eesti TA Küberneetika Instituudi insener, 1966–1970 TRÜ Arvutuskeskuse nooremteadur, 1970–1975 ja 1979–1984 TRÜ matemaatikateaduskonna matemaatilise statistika ja programmeerimise kateedri vanemõpetaja, 1984–1992 dotsent, 1992–2005 Tartu Ülikooli matemaatilise statistika instituudi dotsent. Lugenud tõenäosusteooriat, statistilise andmetöötluse algõpetust, matemaatilist statistikat ja mitmemõõtmelist analüüsi, programmeerimist; koostanud õpikuid. Uurimisvaldkonnad: tõenäosusteooria, mitmemõõtmeline matemaatiline statistika: statistikute asümptootilised jaotused, maatrikstuletis. Eesti Matemaatika Seltsi ning Eesti Statistika Seltsi liige. Ta on avaldanud umbes 50 teadustrükist, sealhulgas õppevahendeid. 2005 Tartu Ülikooli medal Tõenäosusteooria ja matemaatiline statistika (kaasautorid E.-M. Tiit, T. Möls). Tartu, 1977 Вычисление асимтотических характеристик функции выборки. // Уч. зап. ТГУ 492 (1979) Sissejuhatus matemaatilisse statistikasse. Tartu, 1989 Esmatutvus SAS-süsteemiga (kaasautorid S. Koskel, J. Vilismäe). Tartu, 1993 About the Concept of Matrix Derivative. // Linear Algebra and its Applications (1992) 176 The asymptotic variance of regression coefficients. // ACUT (1992) 942 Statistilise andmetöötluse algõpetus (kaasautorid M. Vähi, T. Käärik). Tartu, 1997 Approximation of the non-null distribution of generalized T2. trükk -statistics (kaasautorid K.-T. Fang, T. Kollo). // Linear Algebra and its Applications (2000) 321 Modelling food consumption in Estonia (kaasautor M. Vähi). // Papers on Anthropology. Tartu, 2001 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 384 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 126 Eesti Entsüklopeedia 14, 360 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 454-455 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Johann Leonhard von Parrot

Johann Leonhard von Parrot (1755 Mömpelgard – 1836) oli Eesti saksa ametnik, harrastusteadlane (lingvist ja ajaloolane). Johann Leonhard von Parrot oli arstist bürgermeistri poeg, Tartu ülikooli rektori Georg Friedrich Parroti vend ja tema poja Johann Friedrich Parroti naiseisa. Õppis 1771–79 Stuttgardis Karli akadeemias kameraalteadusi. Oli mitmes kõrges õukonnaametis Württembergi hertsogkonnas kuni ebasoosingusse sattumiseni 1811, hiljem elas peamiselt Gernsbachi lähedal Badeni suurhertsogkonnas, tegeledes metsakasvatuse ja -kaubandusega. Viibides 1821 esimest korda Eestis, pani tähele eesti keele kõlalist sarnasust vanaprantsuse keele ja burgundia murdega. Hakkas harrastusteadlasena uurima tolleaegse Liivimaa rahvaste (eestlaste, lätlaste, liivlaste) keelt, ajalugu, mütoloogiat jm. Pööras erilist tähelepanu eestlastele ja eesti keelele, lähtudes omaaegsetest teadusarusaamadest rahvaste ajaloo ja keelesuguluse kohta. Rohkesti kirjalikke allikaid kasutades võrdles oma 1828 ilmunud uurimuses paljude Euroopa ja Aasia keelte sõnade kõla ja tähendust ning jõudis järeldusele, et eesti keel on lähedases suguluses keldi algkeelega, mida olevat rääkinud Noa oma järeltulijatega Ararati piirkonnas, kust siis rahvad järk-järgult teisenedes laiali rännanud. Parroti arvates räägiti eesti keelt varem kogu Baltikumis. Püüdis oma järeldusi toetada ajaloo ja mütoloogia andmetega. Samas uurimuses avaldas Parrot sadakond eesti vanasõna (saksa tõlkes) ja andis soovitusi eesti keele arendamiseks. Andmeid kaasaegse eesti keele kohta sai mh A. W. Hupeli teostest ja Otto Wilhelm Masingult. Parrot eestisõbralik uurimus on tüüpiline võrdlev-ajaloolise keeleteaduse embrüonaalstaadiumi teos, mis kuulub eesti rahvuslikku eelärkamisaega ning ootab täpsemat hinnangut tollase ja tänapäeva teaduse kontekstis. Versuch einer Entwicklung der Sprache, Abstammung, Geschichte, Mythologie und bürgerlichen Verhältnisse der Liwen, Lätten, Esten mit Hinblick auf einige benachbarte Ostseevölker, von den ältesten Zeiten bis zur Einführung des Christenthums. Stuttgart, 1828; Berlin, 2. trükk 1839 Parrot, Johann Leonhard von TLÜAR rahvusbibliograafia isikud Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon, 3. köide Anvelt, L., Laanekask, H. Otto Wilhelm Masingu kirjad Johann Heinrich Rosenplänterile 1814–1832. Personalia. Tartu, 1995, 32 Laanekask, H. Sõbrapilk eesti keelele 19. sajandi algupoolel: Johann Leonhard von Parrot. // Läänemere areaali rahvaste kirjakeele algusajad. Tartu, 1995, 20–21 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Anton Parts

Anton Parts (5. mai 1891, Tarvastu vald, Viljandimaa – 23. jaanuar 1963, Albany, USA) oli eesti geograaf ja kodu-uurija. Anton Parts oli käsitöölise poeg. Lõpetas 1914 Ufa Maamõõtjate Kooli, õppis aastast 1917 Ufa Õpetajate Instituudis geodeesiat, geograafiat ja bioloogiat. Naasis 1920 sügisel Eestisse ja astus vabakuulajana TÜ matemaatika-loodusteaduskonda. Lõpetas 1925 Tartu Õhtuühisgümnaasiumi, 1929 TÜ loodusteaduskonna, geograafiamagister (1929, TÜ), väitekiri "Sakalamaa kõrgustiku loodenõlva vanad rannamoodustised ja nende maastikuline tähendus". Oli 1910–11 Uue-Vändra vallas ja Mõnnastes kihelkonnakooli õpetaja, 1915–17 Esimeses maailmasõjas. Töötas üliõpilasstipendiaadina (kodu-uurijana) 1921–22 suviti Tartumaa Rannu ja Kursi kihelkonnas ning Setumaal, oli 1920–37 Tartu 4. algkooli ja Tartu Õpetajate Seminari, 1938–44 Tartu Linna Poeglaste Gümnaasiumi õpetaja. Läks 1944 Saksamaale, sealt 1950 USA-sse, elas algul New Yorgis, hiljem Arizonas. Uurinud eriti Edela-Eesti maastikke, avaldanud erialaseid kirjutisi ajakirjades Kasvatus, Loodusvaatleja, Tänapäev, Viking jt. Tema töödel on oluline tähtsus Eesti agraargeograafias ja etnograafias. 1931–43 avaldas ka arvukalt geograafia õpperaamatuid (osalt koos E. Markuse, A. Pendre ja Endel Varepiga) ning 1933–34 kaheköitelise kultuurigeograafilise kogumiku "Kodu ja maailm". USA-s tegi uurimisretki Gila kõrbesse, jätkas geograafiaalaste kirjutiste avaldamist (eesti, inglise ja saksa keeles), koos poja Heikiga kirjutas ja avaldas monograafia Okinawa saare kohta. Vaindloo saar. // Johannes G. Granö 50. aastaseks sünnipäevaks. Tartu, 1932 Noarootsi liitumisest mandriga. // Loodusvaatleja (1934) 2 Kodu ja maailm. I. Valik maateaduslikku saateainet algkoolidele. Tartu, 1933 II. Valik maateaduslikku saateainet alg- ja keskkoolidele. Tartu, 1934 Mandrite tekkimisest ja tektoonilisest ehitusest. // Loodusvaatleja (1936) Läbi Aasia südame. Tartu, 1937 Salapärased nabamaad. Tartu, 1940 Baltic States. // J. Geogr. 56 (1957) 7 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II, 411 Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 89 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Eve Parts

Eve Parts (sündinud 19. veebruaril 1970 Tartus) on eesti majandusteadlane. Eve Parts on Tiia-Ene Partsi tütar. Lõpetas 1988 Tartu 5. Keskkooli, 1992 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna, 1993–96 TÜ rahvamajanduse instituudi magistrant, 1997–2007 doktorant; majandusmagister (1996, TÜ), väitekiri "Majandusarengu finantseerimine", Ph.D. (majandusteadus, 2007, TÜ), väitekiri "Sotsiaalkapitali roll siirderiikide majandusarengus". Täiendas end 1994 Taanis ja Rootsis, 1995 Poolas, 1996 USA-s, 2004 Norras ja msg kursustel. Oli 1993–94 AS Vemo Spektraal pearaamatupidaja, 1994–96 TÜ välismajanduse õppetooli assistent, 1997–99 lektor (ühtlasi 1995–98 TÜ euroteaduskonna raamatukogu andmebaaside haldaja ja 1996–99 Audentese Erakooli lektor), 1999– majandusteooria õppetooli lektor. Õpetanud mikro- ja makroökonoomikat, majandusarengu teooriat ja praktikat, sotsiaalökonoomikat, rahvusvahelist majandust; koostanud õppevahendeid. Uurimisvaldkond: majandusarengu sotsiaalsed aspektid; arengumaade majandus; majandusarengu strateegiad ja finantseerimine. Projekti "Sotsiaalne kapital ja inimkapital majandusarengu teguritena" täitjaid (aastast 2003). Eesti Majandusteaduse Seltsi liige (2003). 20 teadustrükist. Välisinvesteeringud maailmamajanduses. // Eesti Välismajanduse Teataja (1995) 10 Arenguökonoomika. Tartu, 2000 Sotsiaalne kapital ja majandusareng Euroopa Liidu kandidaatmaades. // Eesti maj-poliitika teel Euroopa Liitu. Tallinn, 2003 The impact of social capital on economic development in the expanding European Union (kaasautorid H. Kaldaru, R. Arukaevu). // Integration in the world economy. Warsaw, 2004 Inimkapitali, sotsiaalse kapitali ja majanduse seosed. // Majandusteadus ja haridus Eestis. Tartu, 2005 Sotsiaalkapital, majandusareng ja ühiskondlik vastutus (kaasautor). Tartu, 2006 Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon, 3. köide Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 126 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Eve Parts Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Sotsialistlik Vasakpartei

Sotsialistlik Vasakpartei (norra keeles Sosialistisk Venstreparti, lühend SV) on Norra sotsialistlik partei. Partei ei poolda Norra astumist Euroopa Liitu ja taotleb Norra väljaastumist NATOst. Partei liider on aastast 1997 Kristin Halvorsen. Parteile kuulub pärast 2005. aasta Norra parlamendivalimisi 15 kohta Stortingi 169 kohast. Partei kuulub Põhjala Vasakrohelisse Allianssi ja Uude Euroopa Vasakfoorumisse. Partei asutati 1961 Norra Tööpartei lõhenemisel ELi ja NATOt pooldavaks ja vastustavaks tiivaks. Selle algne nimi oli Sotsialistlik Rahvapartei. SRiga tegid koostööd Norra Kommunistlik Partei NKP, mitteorganiseerinud sotsialistid ja euroskeptikud Norra Tööparteist. Liikumise tagajärjel ütles Norra 25. septembril 1972 Euroopa Ühendusega ühinemisele "Ei". 1973. aastal sai Sotsialistlik Rahvapartei 11,6% häältest ja 16 kohta Stortingis. 1974. aasta aprillis otsustas ühenduse kongress Oslos liituda üheks parteiks. 1975. aastal Trondheimis need ühinesidki Sotsialistlikuks Vasakparteiks, kuid NKP otsustas samal aastal säilitada eraldi partei. Esimesed aastad ei olnud SVPle edukad, kuid 1980. aastatel partei tähtsus suurenes. Partei võitles tööpuuduse vastu, desarmeerimise poolt ja majandusliku ebavõrdsuse vastu. 1990. aastatel kaotas erakond uuesti populaarsust, kuigi Norra ütles uuesti "Ei" Euroopa Liiduga ühinemisele, mis oli SVPle suur võit. Pärast 1997. aasta Norra parlamendivalimisi sai Kristin Halvorsenist SVP liider ja tema juhtimise all kasvas erakonna populaarsus. Loosungiks võeti "Lapsed ja noored kõigepealt", miilega partei tõstis fookusse hariduse. Erakond kaotas küll hääli 2005. aasta Norra parlamendivalimistel, kuid tuli Tööpartei ja Keskpartei toel võimule, moodustades Norra esimese vasaktsentristliku koalitsioonivalitsuse. SVP jaoks oli see esimene kord kuuluda koalitsiooni. Berit Ås 1975–1976 Berge Furre 1977–1983 Theo Koritzinsky 1983–1987 Erik Solheim 1987–1997 Kristin Halvorsen 1997–2012
Henn Parts

Henn Parts (20. jaanuar (vkj 8. jaanuar) 1880 Adame talu[viide?], Polli vald, Pärnumaa – 22. veebruar 1946 Tartu) oli eesti rohuteadlane ja ravimikeemik. Henn Partsi vanemad olid Peeter ja Ann Parts.[viide?] Lõpetas Viljandi linnakooli, 1907 Tartu keiserliku ülikooli, farmaatsiamagister (1914), farmaatsiadoktor (1929, TÜ), väitekiri "Organoterapöitiliste preparaatide valmistamisest ja nende mõju kindlaksmääramisest" (Tartu, 1929). Täiendas end 1926 Prahas, 1931 Viinis ja Budapestis, 1938 Berliinis ja Bernis. Oli 1898–1901 Kroonlinnas apteekriõpilane, 1901–1904 Peterburis apteekriabiline, 1908–1920 Luuga maakonnas Novinka alevis apteegijuhataja, 1921 Tallinnas Tervishoiuvalitsuse revident ja apteegiosakonna juhataja, 1921–1926 TÜ rohuteaduse instituudi farmatseutilise keemia dotsent, 1926–1929 farmatseutilise keemia instituudi erakorraline professor (1931 avas Tartus oma apteegi), 1929–1940 korraline professor, 1940–1946 farmatseutilise keemia kateedri juhataja, professor, 1923–1933 ühtlasi (kohakaaslusega) arstirohtude instituudi juhataja. Õpetas farmatseutilist keemiat. Töid farmatseutiliste preparaatide sünteesist ja analüüsist, kodumaa toorainete uurimisest farmatseutiliseks otstarbeks, teadusharu ajaloost. Riigi Tervishoiunõukogu liige 1929–36. Üle 30 teadustrükise. Organoterapöitiliste preparaatide valmistamisest ja nende mõju kindlaksmääramisest. // Eesti Rohuteadlane (1929) 2–4 Eesti Vabariigi Tartu ülikooli Farmatseutilise Keemia Instituudi alguspäevilt. // Eesti Rohuteadlane (1926) Farmatsöitiline keemia. Tartu, 1936 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 109 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, II, 22; III, 145, 147, 260 Pharmacia (1930) 1, 13–15; (1931) 10, 387; (1940) 1, 4 Eesti Rohuteadlane (1991) 3, 180–186 Hinrikus, T., Raal, A., Tankler, H. Farmaatsia Tartu ülikoolis läbi aegade. Tartu, 2005, 36. Henn Parts, portreefoto Geni: https://www.geni.com/people/Henn-Parts/6000000007007575406 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.