laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sovetskaja Estonija

Sovetskaja Estonia (Советская Эстония) oli venekeelne Eesti ajaleht aastatel 1940–1991, Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee häälekandja. Ajaleht ilmus Tallinnas alates 1. novembrist 1940. Esimene peatoimetaja oli Simon Perlmann. 1941. aasta augustist kuni 25. jaanuarini 1950 oli Sovetskaja Estonija peatoimetaja Daniil Rudnev. Ajalehe ilmumine taastus 19. veebruaril 1944 Leningradis, kui 1944. aasta veebruari keskpaiku otsustas EK(b)P Keskkomitee büroo taasalustada «Sovetskaja Estonia» väljaandmist, esialgu Leningradis. Daniil Rudnev määrati jälle selle ajalehe toimetajaks. 19. veebruaril ilmuski esimene number. Ajalehe toimetus asus «Leningradskaja Pravda» ruumides ja lehte trükiti tema trükikojas, tiraažiga 8000 eksemplari. Aastatel 1972–1975 töötas Sovetskaja Estonija toimetuses vene kirjanik Sergei Dovlatov, kes on toimetuse ja enda tööd Sovetskaja Estonija ajakirjanikuna kirjeldanud oma romaanis "Kompromiss". Sovetskaja Estonija toimetuses on töötanud ka ajakirjanikud Dimitri Klenski, Mihhail Roginski, Mark Levin ja Leivi Šer ning fotograaf Aleksander Aizenštadt (Aisenstadt). Ajalehe fotograaf oli Faivi Kljutšik. 1991. aasta 21. augustist kandis ajaleht nime Estonia. Kuni 23.augustini 1991 ilmus ikka veel Sovetskaja Estonia nime all, olles EKP KK, ENSV ÜN ja ENSV MN häälekandja. Ajalehe peatoimetajad Nikifor Poljakov (15.veebruar- 7.august 1941) Daniil Rudnev (8.august 1941 – 6.veebruar 1950) Artur Nugis (7.veebruar 1950 - 2.aprill 1950) Sergei Sjomin (3.aprill 1950 - 30.september 1951) Nikolai Karnaušenko (1.november 1951 - 31.detsember 1953) Nikolai Senko (1.jaanuar 1954 - 31.detsember 1954) Nikolai Karnaušenko (1.jaanuar 1955 - 1.detsember 1959) Stepan Štšetinin (2.detsember 1959 - 1.aprill 1961) Juhan-Kaspar Jürna (1.juuni 1961–1.oktoober 1971) Genrih Turonok (1.detsember 1971–) Sergei Tarakanov (1989 - 1.veebruar 1990) Voldemar Tombu (1.märts 1990 - 22.august 1991 ) Vjatšeslav Ivanov (1992–1997) Vladimir Velman Ilja Nikiforov Boris Tuch Sergei Sergejev Mark Levin9 Vitali Belobrovtsev Pavel Ivanov Aleksandr Tšaplõgin Moisei Scheer, ENDISE NOORSOTSIALISTI MÄLESTUSTEST, Käsikiri, 1964 – Eesti Juutide Arhiiv Daniil Rudnev, RINDEKORRESPONDENDI MEENUTUSI «PRAVDA» SÜNNIPÄEVA PUHUL, Eesti Kommunist, 1972 nr 5 Olev Liivik. Juutide tagakiusamine Eestis 1940. aastate lõpus ja 1950. aastate alguses – Eesti Juutide Arhiiv Genrih Frantsi p. Turonok, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 182 Советская Эстония – 70 лет. Сотрудники редакции. 1947-1951 годов в рисунках Льва Самойлова, Eesti Juudi Muuseumi veebileht
Chantiers de l'Atlantique

Chantiers de l'Atlantique on üks suuremaid laevatehaseid Euroopas ja maailmas, Lõuna-Korea STX Offshore & Shipbuildingi osa, üks STX Europe'i laevatehastest, mis asub Loire'i suudme ääres Saint-Nazaire'is Prantsusmaal. Aastatel 1984-2006 oli Alstom Leroux Navali koosseisus. 2006. aasta jaanuaris müüdi 75 protsenti aktsiatest Aker Yards-ile (praegu STX Europe). Viimane ookeaniliinilaev Queen Mary 2 (2003) Reisilaevad: Lutetia (1913), Paris (1921), Georges Philippar (1932), Normandie (1935), Norway (endine France) (1962); Nordic Empress (1990); Royal Caribbean Internationali: Sovereign of the Seas Monarch of the Seas, Majesty of the Seas, Legend of the Seas, Splendour of the Seas,Rhapsody of the Seas, Vision of the Seas ning ka kõik MSC Crociere suured kruiisilaevad (2001–2010) MSC Lirica, MSC Opera, MSC Armonia, MSC Sinfonia, MSC Musica, MSC Orchestra, MSC Poesia, MSC Fantasia, MSC Splendida, MSC Magnifica supertanklaevad Batillus ja Prairial, lennukikandja Foch (1960) Batillus Laevatehases Chantiers de l’Atlantique Laevatehas Chantiers de l’Atlantique (inglise keeles) Laevade andmed ja pildid (prantsuse keeles)
Majesty of the Seas

Majesty of the Seas on kolmas Sovereign-klassi ristluslaev, mis kuulub firmale Majesty of the Seas Inc. Royal Caribbean Cruises Ltd. ja mida käitab laevakompanii Royal Caribbean International. Laev ehitati Chantiers de l'Atlantique'i laevatehases Saint-Nazaire'is Prantsusmaal 1992. aastal. Kiil pandi laevale tehasenumbriga B30 Chantiers de l'Atlantique'i laevatehases 6. detsembril 1988. Vettelaskmistseremoonia toimus 29. augustil 1991. 27. märtsil 1992 sai laev valmis ja anti üle omanikule Royal Caribbean Cruises Ltd. Laeva ristiemaks sai Norra kuninganna Sonja. Laev asus oma esmareisile 26. aprillil 1992. Aastail 1992-2005 sõitis Majesty of the Seas Norra lipu all ning sai seejärel Bahama lipu. Laeva kasutati kruiisidel Miamist Bahama saartele, sealhulgas ka Royal Caribbeani omanduses Coco Cay supelranna äärde. Kruiisilaevade loend Det Norske Veritas "Fakta om fartyg". Originaali arhiivikoopia seisuga 1.08.2012. Vaadatud 3.08.2013. (rootsi keeles) Laev Royal Caribbean Internationali kodulehel (saksa keeles) Laeva kutsung, IMO-number, online-asukoht ja pildid saidil marinetraffic.com Laevade ristiemad (inglise keeles) Laeva andmed Royal Caribbean Internationali kodulehel (inglise keeles)
Marja Unt

Marja Unt (sündinud 27. jaanuaril 1982 Tartus) on eesti kirjandusteadlane ja tõlkija. Ta on lõpetanud Hugo Treffneri Gümnaasiumi. 2004. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli kirjanduse ja rahvaluule erialal, 2007 kaitses samas teadusmagistrikraadi tööga "Eesti luule 1968–1988 luulearutluse peeglis". Marja Unt on teinud mittekoosseisulisena tõlkija ja keeletoimetaja tööd. 2007. aastast on ta Eesti Kirjanduse Seltsi teadussekretär, alates 2008. aastast töötab ka Tartu Ülikooli eesti kirjanduse õppetooli lektorina. Ta on kirjandusfestivali Prima Vista programmijuht. Tema peamisteks uurimisvaldkondadeks on eesti luule 20. sajandi teisel poolel ja sama perioodi kirjanduskriitika. Ta on tegelenud ka 20. sajandi euroopa ja angloameerika kirjandusega, kirjutanud järelsõnu ning tutvustavaid autorikäsitlusi. Eesti Kirjanduse Selts Eesti Võrdleva Kirjandusteaduse Assotsiatsioon Marja Unt on Jaan ja Kersti Undi tütar. Ta on Jaan Toominga teatritrupi Sagar Sagitta liige. Marja Unt Eesti Teadusinfosüsteemis Merilyn Merisalu. Kirjandus on Marja Undi elu loomulik osa Universitas Tartuensis, 5. mai 2009 Raimu Hanson. Marja Unt hüppab üle lõkke, kui soovib Tartu Postimees, 19. juuni 2009 (intervjuu Marja Undiga)
Keskkonnavastutus

Keskkonnavastutus (inglise environmental liability) on keskkonnakahju heastamine kahju tekitaja poolt. Keskkonnavastutus on "saastaja maksab"-põhimõtte rakendamise vahend, mis peale finantsvastutuse tekitatud keskkonnakahju eest hõlmab ka kahjustatud keskkonna taastamist või asendamist. Euroopa Liidus reguleerib keskkonnavastutust keskkonnavastutuse direktiiv (inglise Environmental Liability Directive). Kahju tekitamine Keskkonna väärtuse rahaline hindamine Vastutusekindlustus Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 13.11.2011) Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [2] (vaadatud 13.11.2011)
Eva Maaring

Eva Maaring (14. märtsil 1927 Tartu – 2. jaanuar 2021) oli eesti geograaf ja kodu-uurija. Eva Maaring oli kooliõpetaja tütar. Ta õppis aastatel 1941–1944 Tartu Tütarlaste Gümnaasiumis[küsitav], 1944–1947 Tartu Õpetajate Seminaris, lõpetas 1949. aastal Tartu Õpetajate Instituudi ja 1956. aastal (kaugõppes) Tartu Ülikooli geograafia osakonna, 1958–1961 õppis Tartu Ülikooli kaugõppeaspirantuuris füüsilise geograafia erialal. Oli 1949–1958 Tartumaa ja Viljandi koolides geograafia- ja bioloogiaõpetaja, 1958–1990 ENSV TA Kodu-uurimise Komisjoni teadussekretär, 1990. aastast oli Eesti Kodu-uurimise Seltsi (EKUS) teadussekretär. Eva Maaring tegeles aastakümneid Eesti kodu-uurimisliikumise organiseerimise ja kodu-uurimise teaduslik-metoodilise juhendamisega. Ta esines paljudel konverentsidel ja seminaridel kodu-uurimise teemadel (interdistsiplinaarne kodu-uurimine, kodu-uurijate personaalia, kroonikapidamine, kodu-uurimine koolis, ka kooligeograafia õppemetoodika jms). Maaring osales üle 60 kodu-uurimusliku väljaande (ettekannete jm kogumikud, "Kodu-uurija käsiraamat" 1966 jt) koostamises-toimetamises, koostas aastast 1960 kodu-uurimise ülevaateid, ENE kaasautor. Ta oli Loodusuurijate Seltsi (1956), Eesti Geograafia Seltsi (1957) ja Eesti Looduskaitse Seltsi (1966) liige ning Eesti Kodu-uurimise Seltsi asutajaliige (1990). Maaring kirjutas umbes 80 teadustrükist, ülevaadet, metoodilist materjali ja programmi. Kõpu ümbruse geomorfoloogia. // Eesti Geograafia Seltsi aastaraamat 1958. Tallinn, 1959 Study of local lore. // On the Development of Geography in the Estonian SSR 1940–1960. Tallinn, 1960 Ülevaade kodu-uurimisalasest tegevusest. // Kodu-uurimise Teateid 4 (1962) Kodu-uurimise organiseerimine. // Kodu-uurija käsiraamat. Tallinn, 1966 Tahvlijoonis füüsilise geograafia õpetamisel V klassis. Tallinn, 1967 Kroonikapidamine kodu-uurimisülesandena. // Kodu-uurimise Teateid 8 (1970) Kodu-uurimise Komisjon 1958–1988. Tallinn, 1988 Kodu-uurimise Komisjoni trükised 1959–1975. // Eesti NSV Kodu-uurimise Komisjoni trükised. Temaatilis-informatiivne kogumik 1976–1985. Tallinn, 1988 Õpilased kodukoha tundjatena publikatsioonide alusel. // Raamatulooline Eesti. Tartu, 2000 Eesti Kodu-uurimise Seltsi liikmed. // Eesti Kodu-uurimise Selts. Tallinn, 2002 Vello Lõugas – kodu-uurija. // Eesti Kodu-uurimise Seltsi, Eesti Muinsuskaitse Seltsi ja Eesti Genealoogia Seltsi aastaraamat 2007. Tallinn, 2008. 2004 – Valgetähe IV klassi teenetemärk Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 7–8. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tallinna Linnamuuseumi kodu-uurimise ring 1963–2000. Tallinn, 2000, 124–125 Tarmisto, V. Kodu-uurimisele virgutaja. // Sirp ja Vasar, 13. märts 1987 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Tuuliku tee

Tuuliku tee on tänav Tallinnas Mustamäe, Kristiine ja Haabersti linnaosas. See kulgeb läbi Kadaka, Lilleküla (Marja allasumi), Veskimetsa ja Mustjõe asumi. Tuuliku tee algab Kadaka teelt. See ristub Halla (paremalt) ja Veskimäe tänavaga (vasakult) ning lõpeb Tuuleveski tänaval. Tuuliku tänava nimi võeti kasutusele 22. oktoobril 1965. Tänav on saanud nime Haabersti mõisa tuuleveski järgi. Päring kohanimeandmebaasist. Eesti kohanimed Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinn asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 299
Ugli

Ugli on tangeriini ja greibi või tangeriini ja pomeli ristand, mis avastati Jamaical aastal 1924 ja kasvab siiamaani valdavalt seal. Ugli on värske ja intensiivse maitsega, kergesti kooritav ning mahlase ja pehme viljalihaga tsitrusvili. Viljaliha on mahedam ja mahlasem kui greibil, kergelt happeline, värvuselt helekollakas või oranž, enamasti ilma seemneteta. Oma kollakasrohelise ja ebaühtlaselt poorilise koore tõttu on ugli, just nagu seda näitab ka tema nimi, oma väljanägemiselt „kole”. Ugli mahlasisaldus on väga suur. Sobib söömiseks nagu greip – pooleks või viiludeks lõigatuna. Uglipuu (Citrus × tangelo, Citrus reticulata × Citrus paradisi) annab vilju hooajaliselt detsembrist kuni aprillini. Uglid on 10–15 cm läbimõõduga. Uglit ostes väldi vilju, mis on viljarao lähedalt kuivanud. Säilitada 4–6 ˚C juures.
Integratsiooni Sihtasutus

Integratsiooni Sihtasutus (INSA) seisab hea selle eest, et Eestis elavad inimesed jagaksid ühiseid väärtusi ja osaleksid ka ise aktiivselt kodanikuühiskonnas, et Eestis elavatel rahvusrühmadel oleks võimalus säilitada oma emakeelt ja kultuuri. Sihtasutus loodi 31. märtsil 1998 ning siis kandis see nime Mitte-eestlaste Integratsiooni Sihtasutus (MEIS). 2008. aasta kevadest kuni 2009. aasta lõpuni kandis asutus nime Integratsiooni Sihtasutus. 1. jaanuaril 2010 ühines Integratsiooni Sihtasutusega 10. juunil 1992 asutatud Eesti Migratsioonifond. Ühendatud asutus hakkas kandma nime Integratsiooni ja Migratsiooni Sihtasutus Meie Inimesed (MISA). Alates 15. märtsist 2017 on organisatsiooni nimi taas Integratsiooni Sihtasutus. Integratsiooni Sihtasutuse ülesanneteks on Eesti ühiskonna lõimumisprotsesside soodustamine, sisse- ja väljarändega seotud tegevuste koordineerimine, selle kohta teabe avaldamine ja ülevaadete koostamine. Me oleme lõimumis- ja rändetegevuste teoreetiliste ja rakenduslike teadmiste ja oskuste kompetentsikeskus. Algatame ja toetame Eesti ühiskonna lõimumisele suunatud tegevusi ja abistame rändeprotsessis osalejaid. Selleks: koondame teavet ja kogemusi lõimumis- ja rändetegevustest ning rakendame seda lõimumis- ja rändeprotsesside toetamisel osaleme aktiivselt valdkondlikes aruteludes kujundame lõimumist toetavaid väärtushoiakuid kujundame eeldused vähelõimunud püsielanike aktiivseks osalemiseks Eesti ühiskonnas toetame mõjusaid valdkondlike tegevusi toome esile ja tunnustame lõimumisele ja rändeprotsessidele suunatud tegevuste positiivseid näiteid tegutseme eesmärgipäraselt ja läbipaistvalt, kaasates tegevustesse eri sihtrühmade esindajaid Sihtasutuse tegevust kavandab nõukogu ning sihtasutust juhib juhatus. Sihtasutusel on neli allüksust. Arenduskeskuse valdkonnajuhid aitavad kaasa lõimumiskava mõjueesmärkide saavutamisele ja vastutavad sihtasutuse tegevuste elluviimise eest. Rakenduskeskuse töötajad vastutavad Integratsiooni Sihtasutuse hangete, projektikonkursside ja taotlusvoorude ettevalmistamise, läbiviimise ning rahastamisejärgse seire ja aruandluse eest. Tugiüksuse töötajad tegelevad kogu sihtasutuse üldjuhtimisega, sh raamatupidamise, infotehnoloogia haldamise, dokumendihalduse, personalitöö, andmetöötluse, kommunikatsioonitegevuste ja muude haldusküsimustega. Eesti keele maja pakub mitmesuguseid eesti keele õppimise võimalusi. "Siseturvalisuse arengukava 2020-2030 (PDF; lk 47)". Siseministeerium. Vaadatud 16. august 2022. Sihtasutus ja kontaktid. Sihtasutuse koduleht (https://www.integratsioon.ee/) Põhikiri. Sihtasutuse koduleht (https://www.integratsioon.ee/pohikiri)
Maa-ala tervendamine

Maa-ala tervendamine ehk maa-ala saneerimine (inglise clean up (of soil) või cleaning up (of soil)) on laialivalgunud või -pillutud ohtlike ainete eemaldamine ja käitlemine nõnda, et paik muutuks inimestele või keskkonnale ohutumaks. Maa-ala korrastamist (sageli endised kaevandusalad), mis inimtegevusega on rikutud või kasutuskõlbmatuks muudetud, nimetatakse rekultiveerimiseks ehk korrastamiseks. Rekultiveerimine Puhastuskulu Keskkonnasõnaraamat 2004 [1] (vaadatud 16.11.2011)
Maksusoodustus

Maksusoodustus ehk maksuvähendus (inglise keeles tax incentive, tax shelter, tax benefit, tax break) on madalama maksumäära kehtestamine või maksuvabastus tootjate või tarbijate käitumise mõjutamiseks. Maksusoodustus on nt ettevõtte vabastus keskkonnamaksust, kui ta investeerib keskkonnakaitsesse, mis vähendab saastamist. Maksusoodustused kogutulult Keskkonnapoliitika vahend Majandushoob Majanduslik stiimul Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 13.11.2011) Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [2] (vaadatud 13.11.2011)
Tamili kirjandus

Tamili kirjandus on tamili keeles kirjutatud ilukirjandus. Tamilikeelne kirjandus on enam kui kaks tuhat aastat vana. Vanimad kirjalikud mälestised on dateeritud ligikaudu 3. sajandisse eKr. Tamili kirjanduse vanim periood, Sangami kirjandus, kestis 300 eKr kuni 300 pKr. Sellest ajastust pärinevad Pattuppāṭṭu ja Eṭṭuttokai antoloogiad. 1. sajandist eKr ja 2. sajandist pKr pärinevaid tamilikeelseid kirju on leitud Egiptusest ja Taist. Kaks vanimat Indiast leitud käsikirja, mis registreeriti UNESCO maailma mälu registris 1997 ja 2005, on tamilikeelsed. Subramanya Bharathi Kambar R. Krishnamurthy Māṇikkavācakar Pudhumaipithan Ramanichandran Kadiyalur Uruttirangannanar
Poliitiline ökoloogia

Poliitiline ökoloogia (inglise keeles political ecology) on käsitlus poliitiliste, majanduslike ja sotsiaalsete tegurite suhtest keskkonnaküsimuste ja keskkonna muutumisega. Poliitilist ökoloogiat iseloomustab just nende mitmetasandiliste küsimuste lahkamist eelkõige poliitilisi võimalusi kasutades. Teisiti väljendades võib öelda, et poliitiline ökoloogia, lähtub arusaamast, et looduse tähendus ja loodusega ümberkäimise reeglid on inimeste kokkuleppe küsimus. Terminit "poliitiline ökoloogia" kasutas esimesena Frank Throne oma 1935. aastal avaldatud artiklis. Sellest ajast saati on seda laialdaselt kasutatud inimgeograafia ja inimökoloogia kontekstis. Mõistele andis uue elu antropoloog Eric R. Wolf 1972. aasta artiklis "Omandiõigus ja poliitiline ökoloogia" (inglise k "Ownership and Politcal Ecology"), milles ta arutab, kuidas kohalikud omandiõiguse ja pärandi reeglid on vahendajaiks suurest ühiskonnast kiirgavate survete ja kohaliku ökosüsteemi vajaduste vahel. Poliitilise ökoloogia õpetlased pärinevad paljudest teadusharudest, nagu näiteks geograafia, antropoloogia, politoloogia, sotsioloogia ja metsateadus. Poliitilise ökoloogia lai ulatus ja mitme teadusharuga hõlmatus tähendab mõiste erinevaid definitsioone ja arusaamu. Kuid tüüpilised eeldused valdkonnas annavad terminile tähenduse. Raymond L. Bryant ja Sinéad Bailey tuletasid kolm peamist eeldust poliitilise ökoloogia praktiseerimisel: Muutused keskkonnas ei mõjuta ühiskonda homogeenselt- poliitilised, sotsiaalsed ja majanduslikud erinevused põhjustavad ebavõrdse tulude ja kulude jaotuse. Muutused keskkonnas peavad mõjutama poliitika ja majanduse status quo'd. Tulude ja kulude ebavõrdne jaotus ning olemasolevate ebavõrdsuste tugevdamine või vähendamine omab tagajärgi poliitilistes võimusuhetes. Lisaks, poliitiline ökoloogia üritab pakkuda kriitikat ja luua alternatiive keskkondlike, poliitiliste, majanduslike ja sotsiaalsete faktorite omavahelistele suhetele. Poliitilist ökoloogiat saab kasutada: otsuste mõistmiseks, mida kogukonnad oma loodusliku keskkonna suhtes vastu võtavad poliitkeskkonna, majandusliku surve ja sotsiaalsete regulatsioonide kontekstis. eeskirjakirjutajate ja organisatsioonide teadustamiseks keerukustele, mis ümbritsevad keskkonda ja arengut, seejuures panustades paremale keskkondlikule riiklusele. uurimiseks, kuidas mõjutavad ebavõrdsed ühiskonnasisesed suhted looduslikule keskkonnale. Konservatiivne ökoloogia Poliitiline ökonoomia "Nature Rambling: We Fight for Grass," The Science Newsletter 27, 717, Jan. 5: 14. Wolf, 1972. Bryant, Raymond L.; Bailey, Sinéad (1997). Third World Political Ecology. Routledge.{{raamatuviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 13.11.2011) Wolf, Eric. 1972. Ownership and Political Ecology, Anthropological Quarterly 45(3): 201-205
Konservatiivne ökoloogia

Konservatiivne ökoloogia (inglise keeles conservative ecology) on keskkonnapoliitika suund, mis seostub nn klassikalise looduskaitse ideoloogiaga. Konservatiivsed ökoloogid möönavad, et inimtegevuse ja looduskeskkonna harmooniline ühendamine on tänapäeva maailmas võimatu. Nende arvates on põhiprobleem maailma õiglane jaotamine inimese ja looduse vahel, mis tagaks nii inimühiskonna kui ka looduse toimimise. Selle lahendamine on konservatiivsete ökoloogide arvates peamiselt loodusteadlaste ja loodusekspertide käes. Poliitiline ökoloogia Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 13.11.2011) Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [2] (vaadatud 13.11.2011)
René Thom

René Frédéric Thom (2. september 1923 Montbéliard – 25. oktoober 2002 Bures-sur-Yvette) oli prantsuse matemaatik. Ta tegeles katastroofide teooriaga. Tal on ka olulisi töid teoreetilise bioloogia ja arengubioloogia vallas, aga samuti katastroofide teooria rakendamisest semiootikas. Tema tütar on sovetoloog Françoise Thom. Thom, René 1994. Lühiülevaade Waddingtoni kontseptsioonidest. (Trapido, Toomas, tlk.) Schola Biotheoretica (Eluteaduse metodoloogia) 20: 47–51.
Monarch (1991)

Monarch (kuni 2013 Monarch of the Seas) on teine Sovereign-klassi ristluslaev, mis kuulub firmale Monarch of the Seas Inc. Royal Caribbean Cruises Ltd. ja mida kuni 2013. aastani opereeris laevakompanii Royal Caribbean International. Laev ehitati Chantiers de l'Atlantique laevatehases Saint-Nazaires Prantsusmaal 1991. aastal. Kiil pandi laevale tehasenumbriga A30 Chantiers de l'Atlantique laevatehases 31. juulil 1989. Vettelaskmistseremoonia toimus 21. septembril 1990. 1991. aasta sügisel sai laev valmis ja anti omanikele Royal Caribbean Cruises Ltd. üle. Laeva ristiemaks sai Lauren Bacall. Laev asus oma esmareisile 17. novembril 1992. Aastail 1991–2004 sõitis Monarch of the Seas Norra lipu ning sai seejärel Bahama lipu all. Aastail 2007–2010 oli laeva Monarch of the Seas kapten rootslanna Karin Stahre Janson ainus kruiisilaevade naiskapten. Laeva kasutati kruiisidel Cape Canaveralist Bahama saartele, sealhulgas ka Royal Caribbeani omanduses Coco Cay supelranna äärde. 15. detsembril 1998 pärast kokkupõrget rifiga (18° 1,01' N ja 63° 2,49' W) sai Monarch of the Seas 40 x 2 meetrit suure augu paremasse pardasse, laeva kolm sektsiooni täitusid veega. Augustis 2005 suri Los Angeleses 3 laevapereliiget väävelvesiniku tõttu, 19 laevapereliiget sai vigastusi. 30. jaanuaril 2006 leiti oma kajutis Norra kapteni Joern Rene Klauseni surnukeha. Vana-aastaõhtul, 31. detsembril 2009 hüppas 23aastane Neha Chhikara 11. tekilt merre. Kruiisilaevade loend Det Norske Veritas Det Norske Veritas Laev Royal Caribbean Internationali kodulehel (saksa keeles) Report of Investigation into the Circumstances Surrounding the Grounding of the Monarch of the Seas (inglise keeles) Laevade ristiemad (inglise keeles) Monarch of the Seas Incident Summary (inglise keeles) Gas Kills 3 Crewmen on Ship (inglise keeles) Cruise ship captain dies on trip (inglise keeles) Search Called Off for Cruise Ship Passenger in Bahamas (inglise keeles) Laeva andmed Royal Caribbean Internationali kodulehel (inglise keeles) Disaster Averted On Luxury Line (inglise keeles)
Marry the Night

"Marry the Night" on Lady Gaga viies singel teiselt stuudioalbumilt "Born This Way".
Uusinstitutsionalism

Uusinstitutsionalism ehk neoinstitutsionalism on teooria, mis keskendub institutsioonide sotsioloogilisele käsitlusele: viisidele, kuidas need suhtlevad ja mõjutavad ühiskonda. Uusinstitutsionalism vaatleb institutsioone väljaspool tavapärast majandusteaduslikku käsitlust, selgitades, miks paljud firmad arendavad eri algupäradele vaatamata välja sarnase organisatsioonistruktuuri (isomorfism) ning kuidas nad kujundavad üksikliikmete käitumist. Üks uusinstitutsionalismi põhiesindajaid Douglass North pälvis oma kirjutiste eest Nobeli auhinna. Sotsioloogilist või poliitilist uusinstitutsionalismi ei tohiks ajada segi uusinstitutsionaalse majandusteadusega.
Mihkel Nutt

Mihkel Nutt (1. mai 1870 – 1. detsember 1924 Tallinn) oli Eesti politseinik. Ta teenis aastail 1892–1902 urjadnikuna Novgorodi kubermangus, seejärel Soomes konstaabli ja kriminaalpolitseinikuna kuni 1916. aastani. Eestisse opteerus ta 1920. aasta oktoobris, järgmise aasta jaanuarist töötas Eesti politseis: Tallinna kriminaalpolitseis ja hiljem kordnikuna raudteepolitsei Tallinna jaoskonnas. Langes ametikohuste täitmisel Balti jaamas 1. detsembril 1924 1. detsembri riigipöördekatse käigus. Tema tapja oli Jaan Anvelt. Mihkel Nuti poeg Tauno Tarm lõpetas 1935. aastal Politseikooli kõrgema klassi.
Toomas Kaasik

Toomas Kaasik (23. juuli 1873 Mustjala vald, Saaremaa – 27. märts 1929 Tallinn) oli Eesti politseinik. Ta lõpetas Kaarma õpetajate seminari, töötas kooliõpetajana Käinas ja Kassaris. Hiljem teenis raudtee politseis kriminaalametnikuna ja vanemkordnikuna. 1925. aasta maist oli ta Kuressaare politseijaoskonna vanemkordnik, alates 1927. aastast konstaabel Orissaare politseijaoskonnas. 9. jaanuaril 1929 Uuemõisa vallas Reina asunduses toimunud haarangu käigus haavas kommunist Aleksander Ellam teda raskelt. Saadud haavade tagajärjel suri Toomas Kaasik 27. märtsil Tallinnas haiglas. Ta viidi Tallinnast Kuressaarde ja maeti 7. aprillil 1929 Mustjala luteri kalmistule. Saaremaa Politseiametnikkude Kogu leinateade. Rahva Hääl nr 26, 29. märts 1929. Lk 4 "Kommunisti ohver maeti. T. Kaasikut saatis viimsel teekonnal haruldaselt suur rahvahulk". Meie Maa nr 39, 9. aprill 1929. Lk 1 Saaremaa Politseiametnikkude Kogu leinateade. Rahva Hääl nr 26, 29. märts 1929. Lk 4 "Kommunisti ohver suri. Allkonstaabel T. Kaasiku surm saadud haavade tagajärjel". Meie Maa nr 36, 30. märts 1929. Lk 1 "Kommunisti ohver maeti. T. Kaasikut saatis viimsel teekonnal haruldaselt suur rahvahulk". Meie Maa nr 39, 9. aprill 1929. Lk 1