Kasimir von Meyendorff

Vabahärra Gerhard Konrad Kasimir von Meyendorff (vene Казимир Иванович (Егорович) Мейендорф; 25. oktoober 1749 Mazstraupe mõis, Straupe kihelkond – 10. veebruar 1813 Mazstraupe mõis) oli Venemaa Keisririigi sõjaväelane (ratsaväekindral, 1799). Vene teenistuses sai temast 1765 2. järgu major, 1773 1. järgu major, 1776 alampolkovnik. 1781 polkovnik ja 1782 Jekaterinoslavi kürassiiri polgu komandör, 1786 Jekaterinoslavi jäägrikorpuse ülem, 1789 kindralmajor, 1789–95 Riia ülemkomandant, 1795 kindralleitnant. 1795–1797 oli ta Liivimaa kindralkuberner ja seejärel 1803–1805 Soome kubermangu tsiviilkuberner ja Viiburi kubermangu sõjakuberner seeaegses Venemaa Soome kubermangupealinnas Viiburis. Viimasel ametikohal saatis ta keiser Aleksander I-st 1803. aasta reisil Vana Soome aladele. Sõjakuberneri ametis olles suutis ta keisrile selgeks teha, et ainult vabad talupojad harivad maad hästi ja suudavad sellega oma elatustaset parandada. Koos Vene väejuhiks saanud Johann von Michelsohneniga võitles ta korpuseülemana 1806. aastal alanud Vene-Türgi sõjas, piiras 29. detsembrist 1806 ebaõnnestunult türklaste valduses olevat Izmaili kindlust (крепост Измаил), ning juhtis pärast Michelsohneni surma 9. augustil 1807 Bukarestis, Moldova (Dnestri) armeed kuni 1809. aastani. Izmaili, aga vallutas 14. septembril 1809 venelastele lõpuks Riias sündinud baltisakslasest endine Meyendorffi alluv ja Moldova armee kindral Andreas von Sass (Saß, 1753–1815; Засс Андрей Павлович). Vabahärra Kasimir von Meyendorff oli Meyendorffide Mazstraupe haru esivanem ja Liivimaa Volmari kreisi Straupe kihelkonna Mazstraupe (saksa keeles Klein-Roop) ja Augstroze (Hochrosen) mõisaomanik, ning aastatel 1795 kuni 1800, 60 000 taalri eest Salatsi lähedal Johann Andreas von Duntenile kuulunud Svētciema mõisa (Svētciems või Sveiciems; Neu-Salis) pandihärra kaasaja Svētciemsi valla aladel. Püha Georgi ordeni 3. klass № 61 14. aprill 1789) Püha Vladimiri ordeni 2. klass (1792) Püha Aleksander Nevski orden (1803) Tema vanemad olid Mazstraupe mõisaomanik, Liivimaa maanõunik ja Liivimaa maamarssali ajutine kohusetäitja Georg Johann von Meyendorff (1718–1771) ja Elistvere mõisast pärit, maanõuniku ja ülemkirikueestseisja Otto Reinhold von Stackelbergi ( –1760) tütar, Augustine Sophie Charlotte von Stackelberg (1727–1759). Tema onu Reinhold Johann von Meyendorff (1706–1776; Мейендорф, Иван (Рейнгольд Иоганн) Егорович) oli kindralporutšik (1762) ja Riia komandant[viide?]. Vabahärra Kasimir von Meyendorff abiellus Riias 14. novembril 1790 Anna Katharina von Vegesackiga (1771–1840), kes oli Stockholmis sündinud Riia kaupmehe Karl Eberhard von Vegesacki (1727–1783) ja Anna Friederike Barberi (1752–1830) tütar, Riia bürgermeistri Friedrich Barberi tütretütar. Abielust sündisid: Kasimir von Meyendorff (1794–1854), Mazstraupe (Klein-Roop) mõisnik Georg von Meyendorff (1795–1863), Liivimaa maanõunik, riiginõunik, (Suddenbach) ja (Kaltenbrunn) mõisaomanik Peter von Meyendorff (1796–1863), Venemaa diplomaat, tõeline salanõunik, Riiginõukogu liige ja ülemõuemeister; 1830. aastast Austria diplomaadi, riigi- ja konverentsiministri krahv Johann Rudolf Buol-Schauensteini (1768–1834) väimees ja Austria riigitegelase krahv Karl Ferdinand von Buol-Schauensteini (1797–1865) õemees. Alexander von Meyendorff (1796–1865), vene ooberst, riiginõunik ja kirjanik; 1825. aastast vabapreili Elisabeth d`Hoggueri (1802–1875) abikaasa Anna Charlotta Euphrosine von Meyendorff (1799–1800) Arkistonmuodostaja: Viipurin kuvernementinhallitus II – kansallisarkisto "Viipurin kuvernementinhallitus: Sotakuvernöörille osoitetut senaatin ukaasit". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. august 2017. Vaadatud 18. novembril 2009. Aleksanteri I:n tarkastusmatka Vanhaan Suomeen YLE TV 2: televisiooni ajaloosari Hovimäki: Vanha Suomi[alaline kõdulink] Mazstraupe loss[alaline kõdulink] (läti keeles) Proclamata. Gr. Exccllenz des Herrn Generalen der Kavallerie und Ritters Casimir Baron von Meyendorff im Nigaschen Kreise und Roopschen' Kirchspiele belegene Gut Klein Roop mit Arensbsrg und dem im Salisschen Kirchspiele belegenen Dorfe Hainasch, Лифляндские губернские ведомости = Livländische Gouvernements-Zeitung, nr. 43, 18 aprill 1862 Heinrich von Hagemeister: Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands T. 1. Riga: E. Frantzen, 1836, lk. 95, 99, 176 Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1,1,: Livland, Bd.:1, Görlitz, 1929, lk. 527–528