laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Erakaup

Erakaup on hüvis, mida ostetakse tarbimise eesmärgil. Tarbimine peab olema ühelt indiviidilt, et vältida sama hüvise tarbimist teise isiku poolt. Ettevõtjad viitavad erakaubale kui konkureerivale ja turult välja tõrjuvale hüvisele. Kaup arvestatakse erakaubaks siis, kui kahe indiviidi vahel tekib konkurents hüvise saamiseks ja kui hüvise tarbimine takistab kellelgi teisel antud kaupa tarbida. Erakauba tarbimine sõltub maksevõimest, mida tarbitakse ühe ja sama hinna juures aga erinevate kogustega. Näiteks kingad on erakaup. Nende ostmisega saab välistada indiviide, kes ei soovi või ei suuda endale soetada antud hinna juures vastavat kingapaari. Konkurentsitult tarbida neid ei saa, sest kui kingad on ühe inimese jalas, ei saa need olla samal ajal teisel inimesel. Erakauba puhul saab ettevõtja määrata ise kauba hinna sõltuvalt turustruktuurist ehk sellest, kui suur on vastaval turul konkurents. Turustruktuuris eristatakse nelja konkurentsivormi: oligopol, monopol, täielik konkurents ja monopolistlik konkurents. Oligopol – turul väike arv ettevõtteid, toodang eristav kui ka mitteeristav, turule pääsemine raskendatud, ettevõttel võimalus ise hinda määrata. Täielik konkurents – palju ettevõtteid, toodang mitteeristav, turule sisenemisbarjääre vähe või puuduvad, hinna üle mõju puudub. Monopol – turul üks ettevõte, toodang on unikaalne, turule sisenemine raske, monopol määrab hinna. Monopolistlik konkurents – palju ettevõtteid, toode on eristatud, turule sisenemine kerge, mõju hinna üle väike. Toit Riided Jook Autod Telefonid Arvutid Televiisorid Avalik kaup http://www.investopedia.com/terms/p/private-good.asp https://www.britannica.com/topic/private-good "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. märts 2017. Vaadatud 7. märtsil 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. märts 2017. Vaadatud 7. märtsil 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) M. Kerem, O. Raju, M. Randveer, 1998. Mikroökonoomika õpik. TEA Kirjastus.
Igor Kravtšenko

Igor Kravtšenko (sündinud 28. märtsil 1973 Tartus) on Eesti poliitik. Ta oli 6. detsembrist 2016 Riigikogu XIII koosseisu (asendus)liige ja alates 4. aprillist 2019 XIV koosseisu (asendus)liige. Ta lõpetas aastal 1991 Tallinna 14. Keskkooli ja aastal 2003 Tallinna Majanduskooli raamatupidamise erialal. Ta töötas aastatel 1993–1995 raamatupidajana aktsiaseltsis Vika, aastatel 1995–1997 töötas ta direktorina aktsiaseltsis Sridom. Aastatel 2013–2016 töötas ta aktsiaseltsis TLT juhatuse esimehe nõunikuna. Ta kuulus aastatel 2005–2008 Reformierakonna ridadesse, aastast 2009 kuulub ta Keskerakonda. Ta oli aastatel 2005–2016 Tallinna Linnavolikogu liige, 6. detsembrist 2016 oli ta Riigikogu XIII koosseisu liige (asendades Rein Ratast ja Arvo Sarapuud). Riigikogus kuulus ta keskkonnakomisjoni. Ta on aastast 2008 Tallinna Mustamäe halduskogu esimees. Lisaks on ta Tallinna Linnatranspordi aktsiaseltsi nõukogu liige; Tallinna Mustamäe Humanitaargümnaasiumi, Mustamäe Reaalgümnaasiumi, Tallinna 53. Keskkooli, Lehola lasteaia, Allika lasteaia, Tähekese lasteaia ja lasteaia Delfiin hoolekogu liige. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 3 (Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosad) 273 häält ning ei osutunud valituks. Ta on abielus ja tal on kaks last. Tema huvialad on sport, reisimine ja lugemine. Eesti Ekspress: Kes on protestijat autoga „müksanud“ Igor Kravtšenko? „Hall hiireke“, kes eelistab valijatega kremlimeelset juttu ajada
Ivar Ballangrud

Ivar Eugen Ballangrud (sünninimi Ivar Eriksen; 7. märts 1904 Lunner – 1. juuni 1969 Trondheim) oli norra kiiruisutaja. "Ivar Ballangrud andmebaasis Sports-Reference" (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 11.08.2011. Vaadatud 7.03.2017.
Bleona Qereti

Bleona Qereti (sündinud 14. mail 1979) on Albaania laulja. 1997 "Kam Qejfin Tim" 1999 "Nese Me Do Fort" 2001 "S'me Behet Vone" 2002 "Ik Meso Si Dashurohet" 2003 "Ti Nuk Di As Me Ma Lyp" 2005 "Greatest Hits" 2005 "Boom Boom" 2007 "Mandarin"
Uusromaanika

Uusromaanika ehk neoromaanika (inglise keeles romanesque revival või neo-romanesque) on historitsistlik arhitektuuristiil, mis võttis eeskujuks ja jäljendas 11.–12. sajandi keskaegses Euroopas levinud romaani stiili. Erinevalt ajaloolisest romaani stiilist olid 19. sajandi uusromaanika stiilis hoonetele iseloomulikud massiivsed tugimüürid ning poolringikujulised aknad ja võlvid siiski nii lihtsamini kui ka eklektilisemalt ehitatud. Taastärganud arhitektuuristiil on levinud peamiselt Euroopas. Põhja-Ameerikasse jõudis stiil saksa emigrantidega. Kõige mõjukam ameerika uusromaani arhitekt oli Henry Hobson Richardson. Tema töödest võis leida ka uusgooti ilminguid. Narva Aleksandri Suurkirik Tallinna Kaarli kirik Rapla kirik Halliste kirik Historitsism Romaanika
Dzegužkalnsi raudteepeatus

Dzegužkalnsi raudteepeatus (ka Aleksandrovska platvorm või Aleksandra raudteepeatus, saksa keeles Alexanderhalt) oli raudteepeatus Riias Riia–Bolderāja raudtee ääres. Peatus asus Zasulauksi ja Nordeķi raudteepeatuse vahel. Peatus avati 1920. aastatel ja suleti 29. novembril 1922 reisijate vähesuse tõttu. 1929. aastal hakkas Dzegužkalnsi raudteepeatuse nime kandma hoopis Nordeķi raudteepeatus. "Alexanderhalt|issueType:P Rigasche Rundshau, Nr. 259 (16.11.1922)". Originaali arhiivikoopia seisuga 6.04.2016. Vaadatud 7.03.2017. Peatus vanal kaardil
Nordeķi raudteepeatus

Nordeķi raudteepeatus (saksa keeles Nordeckshof) oli raudteepeatus Riias Riia–Bolderāja raudtee ääres. Peatus asus algselt Dzegužkalnsi raudteepeatuse ja Spilve raudteepeatuse, pärast Dzeguškalnsi peatuse sulgemist Zasulauksi ja Spilve raudteepeatuse vahel. Tänapäeval paikneb peatus Zasulauksi ja Lāčupe jaama vahel. Aastal 1929 nimetati peatus ümber Dzegužkalnsi raudteepeatuseks. Pärast seda, kui Riia–Bolderāja raudteel reisiliiklus aastal 1959 lõpetati, suleti ka see peatus. http://www.citariga.lv/lat/dzirciems/ielas/2/ Peatus vanal kaardil
Portread

Portread on Eesti sümfoonilise metali ansambel. http://elu24.postimees.ee/3213445/anne-arraku-suemfoonilist-metalit-viljelev-baend-portread-avaldas-singli-god-of-robots
Jolin Tsai

Jolin Tsai (hiina keeles 蔡依林; sündinud 16. septembril 1980 Xinzhuangis Taiwanil) on Taiwani poplaulja, laulukirjutaja ja näitleja. "1019" (1999) "Don't Stop" (2000) "Show Your Love" (2000) "Lucky Number" (2001) "Magic" (2003) "Castle" (2004) "J-Game" (2005) "Dancing Diva" (2006) "Agent J" (2007) "Butterfly" (2009) "Myself" (2010) "Muse" (2012) "Play" (2014) J1 World Tour (2004-06) Dancing Forever World Tour (2006-09) Myself World Tour (2010-13) Play World Tour (2015-16) Jolin Tsai at Warner Music Taiwan
Pali oja

Pali oja (ka Ruudiküla peakraav) on peakraav Sakala kõrgustiku idaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas, Ärmä jõe vasakpoolne lisajõgi. Kraavi pikkus on 6,6 km, valgla pindala 7,6 km², langus 13,5 m ja lang 2,05 m/km. Kraav saab alguse Kibeküla külas 61,5 m kõrgusel ning suubub Verilaske ja Saareküla küla piiril 48 m kõrgusel vasakult poolt Ärmä jõkke 6,5 km kaugusel selle suudmest. Kraav kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Pali oja Eesti looduse infosüsteemis Pali oja keskkonnaportaalis Pali oja Eesti looduse infosüsteemis Pali oja keskkonnaportaalis
Raudteepeatus Olaines pagasta nams

Raudteepeatus Olaines pagasta nams (tõlkes Olaine vallamaja) oli raudteepeatus Riia-Jelgava raudteeliinil. Peatus asus praegusest Jaunolaine raudteepeatusest paarsada meetrit Jelgava suunas. Peatus avati aastal 1928 ja suleti aastal 1935. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 45. lk. Peatus vanal kaardil
Blukase raudteepeatus

Blukase raudteepeatus oli raudteepeatus Riia-Jelgava raudteeliinil. Peatus asus Olaine ja Dalbe jaamade vahel Blukase talu juures. Peatus avati aastal 1928 ja suleti Teise maailmasõja ajal. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 45. lk. Peatus vanal kaardil
Poļi raudteepeatus

Poļi raudteepeatus oli raudteepeatus Riia-Jelgava raudteeliinil. Peatus asus Cena ja Ozolnieki jaamade vahel Poļi talu juures. Peatus avati aastal 1928 ja suleti Teise maailmasõja ajal. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 45. lk. Peatus vanal kaardil
Kleist

Kleist on Saksamaalt Pommerist pärit aadlisuguvõsa, kelle esindajad tegutsesid ka Baltikumis. Aadlisuguvõsast on teateid alates 1289. 1823 kanti suguvõsa Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse. 1841 kanti Kleist aus dem Hause Susten Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Vildoga raudteepeatus

Vildoga raudteepeatus oli raudteepeatus Valga–Riia raudteeliinil. Peatus asus Līgatne ja Sigulda jaamade vahel Vildoga vallas. Peatus avati aastal 1928 ja suleti aastal 1948. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 79. lk. Peatus vanal kaardil
Hilda Heine

Hilda Cathy Heine (sündinud 6. aprillil 1951 Majuro atollil) on Marshalli Saarte poliitik ja pedagoog, alates 3. jaanuarist 2024 on ta Marshalli Saarte president. Ta oli Marshalli Saarte president ka aastatel 2016–2020. Heine õppis Ameerika Ühendriikide kõrgkoolides. 1970. aastal lõpetas ta Oregoni ülikoolis bakalaureuseõppe. 1975. aastal lõpetas ta magistriprogrammi Hawaii ülikoolis ning 2004. aastal kaitses Lõuna-California ülikoolis magistritöö ning sai doktorikraadi haridusteaduse alal. Ta oli sealjuures ka esimene Marshalli Saarte elanik, kes on doktorikraadi saanud. 26. jaanuaril 2016 valiti Heine Marshalli Saarte presidendiks. Ta oli riigi ja ühtlasi kõikide Mikroneesia riikide esimene naispresident. Lisaks oli ta alles neljas naine, kes on olnud Okeaania iseseisva riigi valitsusjuht (enne teda olid olnud Jenny Shipley ja Helen Clark Uus-Meremaal ning Julia Gillard Austraalias). Tema ametiaeg kestis kuni 13. jaanuarini 2020. Enne presidendiametit oli ta haridusminister. 2024. aasta jaanuaris valiti Heine taas Marshalli Saarte presidendiks. "Marshall Islands". Pacific Women in Politics. Johnson, Giff (2016-01-28). "Hilda emerges as RMI President". Marshall Islands Journal.
Ruth Dreifuss

Ruth Dreifuss (sündinud 9. jaanuaril 1940) on Šveitsi poliitik Sotsiaaldemokraatlikust parteist. Ta oli Šveitsi liidunõukogu liige aastatel 1993–2002, esindades Genfi kantonit. Ta valiti Šveitsi liidunõukokku 1993. aastal sajanda liikmena alates Šveitsi konföderatsiooni loomisest. Ta oli teine naine, kes nõukokku valiti, ning on tänaseni ainus juudist liige. Ta valiti Šveitsi liidupresidendiks 1999. aastal ning ta oli esimene naine sellel ametikohal. 1972. aastal alustas Ruth Dreifuss tööd Šveitsi Arenguinstituudi teaduslikus ekspertiisis. 1981. aastal valiti ta Šveitsi Kaubanduskoja sekretäriks, kus tema põhilisteks valdkondadeks olid sotsiaalkindlustus, tööseadus ja naiste õigused. Seejärel sai temast 1993. aastal Šveitsi liidunõukogu liige. "Dreifuss ist unser Name" ('Dreifuss on meie nimi'), autor Isabella Maria Fischli, Ed. Pendo, 2002, ISBN 3-85842-487-0. "Ruth Dreifuss" väljaandes "Women of power – half a century of female presidents and prime ministers worldwide", autor Torild Skard, Bristol: Policy Press, 2014, ISBN 978-1-44731-578-0. Skard, Torild (2014) "Ruth Dreifuss" väljaandes "Women of power – half a century of female presidents and prime ministers worldwide", Bristol: Policy Press, ISBN 978-1-44731-578-0, lk 405–406
Simonetta Sommaruga

Simonetta Sommaruga (sündinud 14. mail 1960) on Šveitsi poliitik Sotsiaaldemokraatlikust parteist, Šveitsi liidupresident 2020. aastal. Ta on Šveitsi liidunõukogu liige ja Riikliku justiits- ja politseiameti juht. Sommaruga oli Šveitsi asepresident 2014. aastal ning 2015. aastal oli ta esimest korda Šveitsi liidupresidendi ametis. Für eine moderne Schweiz. Ein praktischer Reformplan, kaasautor Rudolf Strahm, Nagel & Kimche, München, 2005, ISBN 3-312-00356-3 "Gurtenmanifest für eine neue und fortschrittliche SP-Politik" (PDF). (235 KB), 10. mai 2001 "Simonetta Sommaruga biograafia". "Leuthard au DETEC, Widmer-Schlumpf aux finances". TSR Télévision Suisse Romande. SRG SSR.
Eesti Korteriühistute Liit

Eesti Korteriühistute Liit (lühend EKÜL) on 1996. aastal loodud üleriigiline organisatsioon, mis esindab ja kaitseb korteriühistute huve riiklikul ja kohalikul tasandil. EKÜL-i liikmeks võivad olla kõik Eesti Vabariigis asutatud ja registreeritud korteriühistud, samuti teised elamute majandamiseks loodud kodanike ning organisatsioonide ühendused. EKÜL asutati 17. aprillil 1996 Rakveres. Liidu peakontor asub Tallinnas. Esindused on lisaks Tartus, Pärnus ja Kuressaares. 2021. aasta seisuga kuulub liitu ligi 1400 korteriühistut. Liit tegutseb korteriühistute valdkonna eestkõnelejana Eesti avalikkuses, osaleb valdkonna seadusloomes, tegeleb täiskasvanute koolitusega ning pakub korteriühistute tegevuse toetamiseks vajalikke teenuseid. EKÜL-i moto: "Rahuloleva elanikuni läbi toimiva ühistu!". EKÜL-ile kuulub erakool Eesti Korteriühistute Koolituskeskus, mis pakub täiendõpet korteriühistute juhtidele ja elamuvaldkonna spetsialistidele. 2016. aastal nimetas ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni Elamu- ja Maamajanduse Üksus Eesti Korteriühistute Koolituskeskuse rahvusvahelist tunnustust omavaks ÜRO Eluasemeharta ametlikuks õppekeskuseks. EKÜL annab välja korteriühistute ajakirja Elamu. Ajakiri ilmub neli korda aastas eesti ja vene keeles. Alates 2005. aastast korraldab EKÜL iga-aastast üleriigilist korteriühistute konkurssi kolmes kategoorias Edukaim renoveerimisprojekt Ilus koduümbrus Parim korteriühistu juht EKÜL on Euroopa elamuorganisatsioonide ühenduse Housing Europe liige. Alates 2014. aastast kuulub EKÜL juhatuse esimees Housing Europe juhatusse. Eesti Korteriühistute Liidu koduleht
Rechenberg

Rechenberg on Saksamaalt pärit aadlisuguvõsa, mille esindajad tegutsesid ka Baltikumis. Suguvõsa sai nime Rechenbergi linnuse järgi (:de). Aadlisuguvõsast on teateid alates 1270. 1772 kanti Oswald Ludwig von Rechenberg Saaremaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Grotthuss

Grotthuss (ka Grotthuß, Groithus, Grotthus, Grothaus, Grothus(s) või Grothusen) on Saksamaalt Vestfaallist pärit aadlisuguvõsa, mille esindajad tegutsesid ka Baltikumis. Suguvõsast on teateid alates 12.-13. sajandist. Suguvõsa jõudis Saksa orduga Baltikumi ja esimest korda mainitakse 13. septembril 1492 Virumaal tegutsevat orduvasalli Otto Groithueß'i. 1620 kanti suguvõsa Kuramaa ja 1747 Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Hülsen

Hülsen oli Friisimaalt pärit aadlisuguvõsa, mille esindajad 16. sajandil rändasid Ida-Preisimaale ja hiljem ka Baltikumi. Aadlisuguvõsast on teateid alates 1243. 1800 tõsteti suguvõsa Preisimaal krahvistaatusse.
Hirase Sakugorō

Hirase Sakugorō (jaapani keeles 平瀬作五郎; 12. veebruar 1856 – 4. jaanuar 1925) oli Jaapani kunstnik, kunstiõpetaja ja harrastusbotaanik. Ta sündis Fukui samurai pojana. Jaanuaris 1894 avastas ta hõlmikpuu preparaati uurides õietolmu torus liikuva flagellidega hõlmikpuuspermatosoidi, teise allika kohaselt 1896. aastal. Hirase töötas sel ajal Tokyo Ülikooli Botaanikaaia laboratooriumis kunstnikuna. Hiiglaslik hõlmikpuu, kellelt Hirase uurimismaterjali sai, kasvab seal siiani. Selle juurde on paigaldatud mälestustahvel. Valik uurimistöid Ginkgo biloba 1894a. Fecundation period of Ginkgo biloba. (jaapani keeles) Bot. Mag., Tokyo 8: 7-9. 1894b. Notes on the attraction-spheres in the pollen-cells of Ginkgo biloba. (jaapani keeles) Bot. Mag., Tokyo 8: 359-60; 361 -364. 1895a. Etudes sur le Ginkgo biloba. Bot. Mag., Tokyo 9: 239-240. 1895b. Etudes sur la föcondation et l´embryogönie du Ginkge biloba (1). J. Coll Sci. imp. Univ. Tokyo 8: 307-3 22. 1896a. Spermatozoid of Ginkgo biloba. (jaapani keeles) Bot. Mag., Tokyo 10:171. 1896b. On the spermatozoid of Ginkgo. (jaapani keeles) . Bot. Mag., Tokyo 10: 325-328. 1897. Untersuchungen über das Verhalten des Pollens von Ginkgo biloba. Bot. Zbl. 49: 33-35. 1898. Etudes sur la fécondation et l´embryogénie du Ginkgo biloba (second mémoire). J. Coll. Sei. imp. Univ. Tokyo 12: 103-149. Ogura, Y. (1967). "HISTORY OF DISCOVERY OF SPERMATOZOIDS IN GINKGO BILOBA AND CYCAS REVOLUTA". Phytomorphology. 17: 109–114. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. september 2015. Vaadatud 8. märtsil 2017. Eesti Teaduste Akadeemia Keemia-, Geoloogia- ja Bioloogiateaduste Osakond, Tallinna Botaanikaaed, Heldur Sander, Jüri Elliku, Aleksei Paivel, "Hõlmikpuu (Ginkgo biloba L) Eestis", Tallinn, lk 8, 1990 Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Hirase Sakugorō seisuga 8.03.2017.
Dorothy Ripley

Dorothy Ripley (1767 Whitby, Suurbritannia – 10. veebruar 1832 Virginia, Ameerika Ühendriigid) oli inglise misjonär ja kirjanik.
Slidõ (Mogõliv-Podilskõi rajoon)

Slidõ (ukraina keeles Сліди) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Mogõliv-Podilskõi rajoonis. Elanike arv on 806. Pindala on 1,68 km².
Majdan-Bobrõk

Majdan-Bobrõk (ukraina keeles Майдан-Бобрик) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Litõni rajoonis. Elanike arv on 160. Pindala on 0,092 km².
Kazavtšõn

Kazavtšõn (ukraina keeles Казавчин) on küla Ukrainas Kirovogradi oblastis Gaivoroni rajoonis. Elanike arv on 1136.
Tuule tänav (Tartu)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Tuule tänav on tänav Tartus. Tänav algab Narva maanteelt, teeb käänu ja lõpeb Jänese tänaval. Tänava pikkus on umbes 200 meetrit. Tänava ääres on Mustaveski tiik.
Virve Krimm

Virve Krimm (14. jaanuar 1938 – 5. märts 2017) oli eesti tõlkija. Ta on tõlkinud üle 50 ilukirjandusteose vene ja inglise keelest eesti keelde, sh Fjodor Dostojevski, Lev Tolstoi, William Boydi, Graham Greene'i, Alexander McCall Smithi ja Daphne Du Maurier' loomingut. Fjodor Dostojevski, "Kurjad vaimud". Eesti Raamat, 1997. Lev Tolstoi, "Sõda ja rahu". Varrak, 2016. Fjodor Dostojevski, "Vennad Karamazovid". Varrak, 2016. Reet Weidebaum "Suri tõlkija Virve Krimm" ERR, 08.03.2017
Selim III

Selim III (osmanitürgi keeles سليم ثالث Selīm-i sālis; 24. detsember 1761 – 28. juuli 1808) oli Osmanite riigi sultan aastatel 1789–1807. Aastast 1792 püüdis ta riiki Euroopa eeskujul uuendada ja sattus seepärast vastuollu vaimulikkonna ja janitšaridega, kes ta kukutasid ja tapsid. Tuntud ka luuletajana ja muusikuna. Ta oli Mustafa III ja Mihrişah Valide Sultaana poeg.
Elise Priks

Elise Priks (ka Eliise Priks; 9. jaanuar 1890 Laeva vald, Tartumaa – 14. november 1943 Moskva) oli Eesti tööline, kommunistlik poliitik ja ametiühingutegelane. 1924. aasta 26. juunist kuni 22. novembrini oli Priks Eesti Riigikogu II koosseisu liige, esindades erakonda Töörahva Ühine Väerind (TÜV). Kuna TÜV oli Eestis keelustatud kommunistlike organisatsioonide legaalne variorganisatsioon, kujunes ka Priksi poliitiline karjäär Riigikogus lühikeseks. Riigikogu liikmeks sai ta 26. juunil tagandatud Gustav Lange asendajana (kes omakorda oli juba mitmes asendaja sama aasta 10. märtsil tagasi astunud Hans Heidemanni kohal), Priks ise aga tagandati 22. novembril 1924 ning tema kohale astus Kristjan Raudsepp. Priks oli üks kahtlusalustest Eesti ajaloo ühes suuremas poliitilises kohtuprotsessis, nn 149 protsessis, mis kestis terve 1924. aasta. Protsessi tulemusel kuulutati Töörahva Ühine Väerind riigivastaseks relvastatud organisatsiooniks ning erakonna liikmed karistati parteisse kuuluvuse ja riigipöörde kavandamise eest. Priksile mõistis kohus karistuseks 15 aastat sunnitööd. Elise Priks vabastati 1938. aasta amnestiaseaduse põhjal. Pärast Nõukogude okupatsiooni algust Eestis 1940. aastal töötas Priks ametiühingutes ja parteitööl, evakueerimise järel Venemaal Tatari ANSVs ning 1943. aasta algusest Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu juures Leningradis, kuhu Suur-Ohta kalmistule on ta ka maetud.Nekroloogis (RH 19.november 1943) öeldakse, et lahkus õnnetu surma tõttu. Elise Priksi elulugu Rahvusraamatukogu kodulehel "Poliitilised vangid vabanesid" Sakala (1878-1940), nr. 54, 9 mai 1938 Elise Priksi elulugu Rahvusraamatukogu kodulehel Elise Priksi foto poliitvangipõlve ajast Eesti Rahvusarhiivis
Uritsk

Uritsk (Урицк) oli linn Leningradi oblastis. Aastal 1918 nimetati Romanovski küla Uritskiks (Moissei Uritski järgi). Aastal 1925 sai Uritsk linnaks. 1939. aastal elas Uritskis 20 tuhat inimest. Sõjategevuses 1944. aasta jaanuaris sai linn väga tugevasti kannatada. Aastal 1950 ühendati Uritsk Leningradi linnaga.
Vesilõikur

Vesilõikur on tööriist, mida kasutatakse mitmesuguste materjalide lõikamiseks, kasutades kõrge rõhu all oleva vett või veest ja abrasiivsetest ainetest segu.   Vesilõikurit kasutatakse tavaliselt masinaosade tootmisel. Seda meetodit eelistatakse, kui lõigatavad materjalid on tundlikud kõrge temperatuuri suhtes, mis kaasneb lõikamisel teiste meetoditega. Vesilõikurit kasutatakse erinevates tööstusharudes, sealhulgas kaevandustes ja kosmosetööstuses (lõikamiseks, kujundamiseks ja hõõritsemiseks). Kõik vesilõikurid järgivat üht ja sama põhimõtet, kasutades kõrge rõhu all vee suunamist läbi düüsi. Suurem osa masinatest täidab seda ülesannet kasutades kõrgsurve pumpa. On olemas kaht tüüpi pumpasid, mis tekitavat survet: väntvõllpump ja hüdrovõimendiga pump. Vesilõikuri eeliseks on lõikamine struktuuri muutmata, kuna puudub soojusega mõjutatud ala. Vähendades lõikamisest tuleneva soojuse mõju, on võimalik lõigata erinevaid materjale ilma nende omadusi kahjustamata või muutmata. Vesilõikuri abil on võimalik teha ka erinevaid lõikeid materjalisse. Spetsiaaltarkvaraga ja 3D mehaanilisi osi kasutades on saab luua ka keerulisi kujusid. Vesilõikurid on võimelised saavutama täpsust alla 0,13 mm ja korratavuse täpsust alla 0,025 mm. Kuna lõikava voolu parameetreid on võimalik kergesti muuta, saab vesilõikurit kasutada peaaegu kõikides tööstusharudes; on olemas palju erinevaid materjale, mida saab veevoolu abil lõigata. Mõned neist omavad ainulaadseid omadusi, mis nõuavad erilist tähelepanu lõikamise ajal. Tavaliselt kasutatakse vesilõikurit tekstiili, kummi, vahu, plastiku, kivi, klaasi, metalli, toiduainete, paberi, naha ja paljude muude materjalide lõikamiseks. Kommertskasutuses olevad vesilõikurid on kättesaadavad üle kogu maailma, neid esineb erinevates suurustes ja mitmesuguste pumpadega erineva surve genereerimiseks. Laserlõikus "https://www.bigbluesaw.com/faqs/parts/how-does-waterjet-cutting-work.html". {{netiviide}}: välislink kohas |Pealkiri= (juhend) "http://waterjets.org/archive/buyers-guide/general/choosing-a-pump/". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. märts 2017. {{netiviide}}: välislink kohas |Pealkiri= (juhend) Lorincz, Jim. Waterjets: Evolving from Macro to Micro, Manufacturing Engineering, Society of Manufacturing Engineers, November, 2009 "https://www.omax.com/learn/what-materials-can-waterjet-cut". {{netiviide}}: välislink kohas |Pealkiri= (juhend)
Marie Helene Aul

Marie Helene Aul (6. märts 1893 Tallinn – 14. november 1955 Tallinn) oli eesti õpetaja, Eesti Asutava Kogu liige. Aul oli üks Eesti Asutava Kogu üheksast naisliikmest. Asutavasse Kokku pääses ta valimised võitnud Eesti Sotsiaaldemokraatilise Tööliste Partei esindajana Järvamaalt, kuid astus tagasi juba 12. mail 1919. Marie Helene Aul tõlkis ja kommenteeris 1924. aastal Odamehe kirjastuses ilmunud ajaloolugemiku "Vana Idamaa". Marie Helene Aul oli antropoloog Juhan Auli teine naine. Ta on maetud Rahumäe kalmistule Tallinnas. Marie Helene Auli elulugu Rahvusraamatukogu kodulehel https://www.efis.ee/et/filmiliigid/film/id/642/huvitavat-lugemist "Vana Idamaa: Vana Idamaa rahvaste ajalooliste allikate kogu" Tartu: Odamees/Carl Sarap, 1924. (Ümbertrükk: Tallinn: Ecotalent, 1994.) "Aul, Maria" Kiirats, M., Põld, P., Tork, J. "Tartu Õpetajate Seminar: 1828–1928". Tartu: Tartu Õpetajate Seminari Vilistlaskogu, 1929, lk 409-410 Naanuri, K.-J. "Aul, Marie" - "Eesti kooli biograafiline leksikon" Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1998, lk 22 Mäelo, Helmi. "Eesti naine läbi aegade" Tallinn: Varrak, 1999, lk 103. (Esmatrükk: Lund: Eesti Kirjanike Kooperatiiv, 1957.) Marie Helene Auli elulugu Rahvusraamatukogu kodulehel