laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Faasidetektor

Faasidetektor (ka nime all faasikomparaator, faasidiskriminaator) on elektroonikalülitus, mille väljundsignaal sõltub kahe sisendsignaali faaside vahest. Olenevalt lülituse otstarbest nimetatakse teist sisendsignaali tugisignaaliks, etalonsignaaliks või võrdlussignaaliks. Faasidetektori väljundsignaaliks on sisendsignaalide faaside vahele (erinevusele) vastav signaal (pinge), mis ideaalsel juhul on võrdeline faaside vahega. Kasutatakse analoog- ja digitaallülitustel põhinevaid faasidetektoreid. Analoog-faasidetektori toimimine põhineb sisendsignaalide omavahelisel korrutamisel (korrelatsiooni leidmisel). Vastavalt antakse sisendsignaalid kas analoogkorrutisse või siis summeeritakse signaalid ja antakse segustusastmesse; selles kasutatakse skeemielementi, millel on sobivalt mittelineaarne pinge-voolu karakteristik. Sellise karakteristikuga elemendiks võib olla pn-siirdega (eksponentsiaalse karakteristikuga) või ruutkarakteristikuga element (väljatransistor). Segusti väljundsignaal sisaldab sisendsignaalide sageduste summa (ehk kahekordse) sagedusega signaalikomponenti ja vahe (ehk nullise) sagedusega ehk alalissignaali komponenti, mille amplituud on võrdelised nende pingete väärtustega ja nende omavahelise faasivahe koosinusega. Selliste faasidetektorite töösagedusala ülempiir võib ulatuda kasutatud mittelineaarse elemendi töösagedusala piirini (ülikõrgsagedusdioodide puhul terahertsi suurusjärku). Samal ajal on võrdetegurina sees ka mõlema sisendsignaali amplituudid. Kui üks signaalidest on meandriline (või formeeritud meandriliseks), saab kasutada sünkroondetektorina tuntud lülitusi. Nende töösageduste ülempiir jääb mitu suurusjärku alla täielikult pidevatoimelistele analoogfaasidetektorite sagedusele (orienteerivalt piirduvad gigahertsiga). Kui mõlemad sisendsignaalid on meandrilised ja digitaaltehnika loogilistele nivoodele vastavad, siis saab faasidetektori realiseerida digitaalloogika elemente kasutades ehk digitaalse faasidetektorina. Lihtsaima digitaalse faasidetektori saame kasutades XOR-loogikalülitust, mis sisuliselt teostab nende signaalidega tehte, mis vastab loogiliste signaalide kui analoogsignaalide korrutamisele. Võimalik on kasutada ka trigeritega lülitusi (näiteks kõrvaloleval skeemil toodud lülitust). Digitaalse faasidetektori väljundisse ilmuvad impulsid, mille pikkus (kestus) on võrdeline sisendsignaalide faasierinevusega. Siin kasutatakse enamasti ära seda, et faasiinformatsiooni esitab samaväärselt impulsside pikkusele ka neid sisaldava väljundpinge keskväärtus. Digitaalse faasidetektori karakteristik on teatud faasinihke piirkonnas põhimõtteliselt lineaarne, kuid võrdetegurina tulevad arvesse loogikalülituste toitepinge väärtus, samuti kasutatud loogikalülituste liik ja muud faktorid. Muuhulgas on iseloomulik ka negatiivse väljundväärtuse puudumine. Digitaalsete faasidetektorite toimimise sagedusala on piiratud kasutatavate loogikalülituste töösagedusalaga. Phasendetektoren
Ahja kalmistu

Ahja kalmistu on kalmistu Võnnu kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Ahja alevikus Põlva vallas Põlva maakonnas. Kalmistu jääb Ahja mõisa südamest linnulennult umbes 900 meetri kaugusele läände. Kalmistu rajasid Ahja mõisa tollased omanikud Braschid 1884. aastal. Kalmistu rüüstasid 1919. aastal punased, sellele mõisa-ajal maetute üldarv ei ole teada. Kalmistu võeti 1932. aastal uuesti kasutusele ümbruskonna kalmistuna ning seda on hiljem laiendatud. Kalmistu on tänapäeval korras ja hooldatud ning selle valdaja on Põlva vald. Kalmistu lääneosas paikneb kabel. See on ehitatud kabeli kohta harvaesinevalt juugendstiilis ning on tänapäeval hooldatud ja korras. "Võnnu". // Tartumaa. Maateaduslik, tulunduslik ja ajalooline kirjeldus. Eesti I. Tartu 1925. Lk 505 Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Valdo Praust. "Kõrvalhooned, pargid, mõisakompleksid". // Tartumaa mõisad. Tänapäev. Tallinn 2008. Lk 54 Valdo Praust. "Ahja mõis (Aya)". // Tartumaa mõisad. Tänapäev. Tallinn 2008. Lk 81 "Vana-Tartumaa baltisaksa mõisnike kalmistud". Tartu Postimees, 9. detsember 2008 Alo Särg. "Ahja (Aya)". // Põlvamaa mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2013. Lk 11-14 Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013 Ahja mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis Ahja vallavolikogu määrus nr 5, 29. veebruar 2012. "Ahja kalmistu kasutamise eeskiri"
Tšehhi veinid

Enamik Tšehhi veiniaedadest asub Tšehhi lõunaosas Moraavias ehk Määrimaal, aga osa veiniaedu jääb ka Böömimaale, Saksa piiri lähedale. Moraavias on veiniaedu ligikaudu 18 000 hektari jagu. Sealsed veinisordid on Veltlínské zelené (Grüner Veltliner), Riesling, Ryzlink vlašský (muus maailmas tuntud kui Welschriesling ehk n-ö vale-Riesling). Rahvusvahelistest sortidest kasvatatakse seal Chardonnayd ja kahte heledat Pinot' perekonna viinamarja. Lõuna pool leidub ka selliseid sorte nagu Frankovka (Blaufränkisch), aromaatne Traminer, Müller Thurgau ja Muscat Moravsky (Moraavia Muskaat). Punaseid veine tehakse seal sarnaselt Austriaga Zweigelti viinamarjadest. Moraavia veinide ametlik koduleht Tšehhi veinid
Slovakkia veinid

Slovakkia veinid on veinid Slovakkia veinipiirkondadest, mis on koondunud Slovakkia lõunaossa. Rahvusvaheliselt ei ole Slovakkia veinid eriti tuntud, välja arvatud Tokaj. Küll aga tuntakse ja hinnatakse Slovakkia veine kodumaal ja naaberriikides. Slovakkias on 6 veinipiirkonda, mis omakorda jagunevad 40 alampiirkonnaks. Malokarpatská – Väike-Karpaatia veiniregioon Južnoslovenská – Lõuna-Slovakkia veiniregioon Nitrianska – Nitra veiniregioon Stredoslovenská – Kesk-Slovakkia veiniregioon Východoslovenská – Ida-Slovakkia veiniregioon Tokajská – Tokaj veiniregioon Slovakkia veinide puhul on välja töötatud oma kvaliteedistandard – Districtus Slovakia Controllatus (DSC), mis on omamoodi ristand Saksamaa ja Prantsusmaa kvaliteedistandarditest. Selle standardi alusel jagatakse Slovakkia veinid kolme kvaliteediklassi. Aluseks võetakse viinamarjade küpsusaste ja saagikus. Slovakkia levinumad viinamarjasordid on: Veltlínské zelené (Grüner Veltliner) – kasvatatakse ligikaudu 3700 hektaril Rizling vlašský (Welschriesling) – kasvatatakse ligikaudu 3000 hektaril Frankovka modrá (Blaufränkisch) – kasvatatakse ligikaudu 1800 hektaril Müller-Thurgau – White – kasvatatakse ligikaudu 1700 hektaril Svätovavrinecké (St. Laurent) – kasvatatakse ligikaudu 1300 hektaril Rulandské biele (Pinot Blanc) – kasvatatakse vähem kui 1000 hektaril Rizling rýnsky (Riesling) – kasvatatakse vähem kui 1000 hektaril Cabernet Sauvignon – kasvatatakse vähem kui 1000 hektaril Slovakkia Tokaj vein on rahvusvaheliselt üks tuntumaid Slovakkia veine. Slovakkia Tokaj veinipiirkond asub samanimelise Ungari veinipiirkonna (Tokaj-hegyalja veinipiirkond) kõrval. Slovakkia sai tükikese Tokaj veinipiirkonnast endale pärast Esimest maailmasõda. Slovakkia veinid Wines of Slovakia
Tiit Koppel

Tiit Koppel (23. august 1945 Tallinn – 30. juuli 2014) oli eesti tehnikateadlane, Tallinna Tehnikaülikooli professor. Ta lõpetas aastal 1964 Tallinna 2. Keskkooli ja 1969 veevarustuse ja kanalisatsiooni erialal Tallinna Polütehnilise Instituudi. Aastatel 1971–1974 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudis aspirantuuris; aastal 1975 kaitses ta teemal (juhendaja Uno Liiv) "Hõõrdepinged mittestatsionaarsel rõhulisel voolamisel torudes" tehnikakandidaadi väitekirja. Tehnikateaduste kandidaat 1975 (teema "Hõõrdepinged mittestatsionaarsel rõhulisel voolamisel torudes"); dotsendi kutse 1985. Täiendusõpe: TPI haridusjuhtide ettevalmistus- ja täiendusteaduskond, andragoogika ja psühholoogia lisaeriala 1990; Twente Ülikool, Delfti Tehnoloogiaülikool (Holland) 1995; Delfti Tehnoloogiaülikool, vedelike mehaanika grupp 1980–81. Ta töötas aastatel 1969–1971 Tallinna Polütehnilise Instituudi sanitaartehnika kateedris inseneri ja vaneminsenerina. 1975–1976 töötas ta samas vanemteadurina, 1976–1978 assistendina, 1978–1983 vanemõpetajana ja 1983–1992 dotsendina (aastal 1985 kinnitas kõrgem atesteerimiskomisjon ta dotsendiks), 1992–1998 oli ta mehaanikainstituudi dotsent. Aastatel 1997–2014 oli ta hüdro- ja aeromehaanika õppetooli juhataja, seejuures aastast 1998 oli ta professor. Lisaks oli ta 2002–2012 Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskonna Mehaanikainstituudi direktor ja 2000–2006 Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskonna teadus- ja arendusprodekaan. Mittestatsionaarne voolamine survetorudes, hüdrauliliste võrkude modelleerimine. Avaldanud 80 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 10 magistri- ja 1 doktoritöö. Eesti Veeühingu liige; Rahvusvahelise Hüdraulika Uuringute Assotsiatsiooni liige; rahvusvaheliste teaduskonverentside teadusliku komitee liige ("Hydrosoft IX" 2002, Montreal, Kanada; "River Basin Management" 2005, Bologna, Itaalia; CCWI 2005, Exeteri Ülikool, Suurbritannia; "Past and Futures of Water" 2007, Tampere, Soome; "River Basin Management" 2007, Kos, Kreeka; WDSA 2008, Krügeri Rahvuspark, Lõuna-Aafrika); SOKRATES-ERASMUS projekti EUCEET (European Civil Engineering Education and Training) koordinaator 2000–…; ETFi grantide hoidja; mitmete rakendusprojektide juht; ELi 6. raamprogrammi integreeritud infrastruktuuri HYDRALAB III projekti "Mittestatsionaarne hõõre torudes ja kanalites", Delft Hydraulics, Holland, 2007–2008, täitja. 2006 – Tallinna ettevõtlusameti eriauhind "Rakenduslik teadustöö 2006"; 2006 – TTÜ parim rakenduslik teadustöö "Hüdrauliliste võrkude mudelite standardlahenduste väljatöötamine", projekti juht. Ta oli abielus ning poja ja tütre isa. Tema hobiks olid võrkpall ja turniiribridž (4. koht Eesti paaride meistrivõistlustel 1986. aastal). Tiit Koppel Eesti Teadusinfosüsteemis
Rahvapilliorkester

Mitte segi ajada rahvamuusikaorkestriga Rahvapilliorkester on muusikakollektiiv (orkester), kus pillidena kasutatakse ainult vanu rahvapille, nt kannel, torupill, parmupill. Rahvapilliorkester mängib ainult töötlemata pärimuslikku rahvamuusikat. Eesti tegutsevad rahvapillorkestrid Leegajus, Piibar, Linnutaja. Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 458.
31 (Tallinna bussiliin)

31 on Tallinna bussiliin. Liin on käigus tööpäevadel ja laupäeval ning alates 01.02.18 ka pühapäeval. Kuni 1. septembrini 2013 oli liini lõpp-peatus Kunstiakadeemia. 1. märtsist 2016 pikendati liini Pinna peatuse asemel Priisleni. Väljumised 13-75 minuti tagant 31. bussi sõiduplaan Tallinna linna veebilehel
Rahvamuusikaorkester

Mitte segi ajada rahvapilliorkestriga Rahvamuusikaorkester on muusikakollektiiv (orkester), kus peale vanade rahvapillide kasutatakse ka muid pille, näiteks viiulit, kitarri, klarnetit. Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 458.
49 (Tallinna bussiliin)

49 on Tallinna bussiliin, mis ühendab mõlemas suunas Ülemiste asumi Lasnamäel Merivälja asumiga Pirita linnaosas. Liin on ainus bussiliin, millega lasnamäelased saavad ümberistumiseta sõita Pärnamäe kalmistule või Pirita randa. Liin on käigus iga päev. Sõiduaeg Lennujaama peatusest Viimsi keskusse on tipptunnil 66 minutit ja Viimsi keskusest Lennujaama peatuseni 61 minutit. Väljumised 30–70 minuti tagant. Enne 1. aprilli 2016 lõpetas bussiliin Lasnamäel Laagna asumis P. Pinna peatuses, liinimuudatusega pikendati bussiliini J. Smuuli tee peatusest mööda Juhan Smuuli teed ja Suur-Sõjamäe tänavat Ülemiste jaamani. Alates 1. septembrist 2017 pikendati liini Meriväljalt Viimsi keskuseni. Lisati Mõisapargi, Viimsi kooli ja Viimsi keskuse peatus. 1. veebruarist 2018 pikendati liin Ülemiste jaama juurest ühe peatuse võrra edasi Lennujaamani. Bussiliini nr 49 marsruut pikeneb 29.03.2016 (vaadatud 15.06.2016) 49. bussi sõiduplaan
Štšastja

Štšastja on rajoonilise tähtsusega linn Ukrainas Luhanski oblastis, umbes 20 kilomeetri kaugusel Luhanskist põhjaloodes. Siverskõi Donetsi vasakkaldal asuv Štšastja asutati 1754. aastal, linna õigused sai 1963. aastal. 2014. aasta 1. jaanuaril elas Štšastjas 12 629 inimest, asustustihedus 11 337 inimest ruutkilomeetri kohta. 2014. aasta Ukraina kriisi ajal, Donbassi sõja alguses, võtsid valitsusvastased relvajõud linna oma kontrolli alla. 16. juunil 2014 sisenesid linna valitsusväed. 2014. aasta 5. augusti pärastlõunal demonteeriti Lenini mälestussammas. 2016. aasta 9. veebruaril meedias ilmunud teadete kohaselt oli osa asulast valitsusvägede kontrolli all. Luhanski soojuselektrijaam http://zakon4.rada.gov.ua/laws/show/1692-18 http://www.ukrstat.gov.ua/druk/publicat/kat_u/2014/zb/06/zb_nas_13.zip The terrorists started firing at Luhansk with "Grad" - source, Ukrayinska Pravda (16. juuni 2014) "В городе Счастье Луганской области снесли памятник Ленину". UNIAN. 5. august 2014. Vaadatud 5. august 2014. "RPGs, heavy machineguns used in attacks on Maryinka in Donbas" (inglise). 112 Ukrajina. 9. veebruar 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 13. veebruar 2016. Vaadatud 9. veebruaril 2016. As fights continue in Schastya, Luhansk region, Ukrainian troops once again showed their strong spirit and determination, raising the national flag above the town – the part of it controlled by the government troops. The video was taken from Facebook page of Tetyana Rychkova, famous volunteer who works with the Ukrainian army. 21. september 2014. Infovastupanu. В "Айдаре" обещают вылечить галлюционирующих боевиков из "ЛНР" 5. oktoober 2014. Liga Novosti. В результате обстрела города Счастье ранены девять мирных жителей (vene keeles) 10. oktoober 2014. Korrespondent.net. На Луганской ТЭС потушили пожар - командир Айдара (vene keeles) 19. oktoober 2014. Liga Novosti. Под Счастьем героически погиб фотокорреспондент и боец "Айдара" (vene keeles) 26. oktoober 2014. Liga Novosti. Боевики обстреляли город счастье - СМИ (vene keeles) 2. november 2014. Infovastupanu. В Счастье больше не осталось счастья. FOTOD (vene keeles) 19. detsember 2014. Liga Novosti. Террористы проникли в город Счастье, погибли украинские военные (vene keeles) 13. jaanuar 2015. Ukrajinska Pravda. Боевики усилили обстрел Луганщины: в Счастье погиб мирный житель (vene keeles) 1. veebruar 2015, 12:30. Infovastupanu. Во время обстрела ТЭС погибли двое защитников Счастья (vene keeles) 13. veebruar 2015, 14:15. Infovastupanu. От рук террористов в Счастье погибли 4 женщины, - Москаль (vene keeles) 28. aprill 2015, 23:00. Infovastupanu. После трех месяцев затишья в Счастье снова гремела артиллерия. ВИДЕО (vene keeles)
2014. aasta Euroopa meistrivõistlused veepallis

2014. aasta Euroopa meistrivõistlused veepallis olid 31. Euroopa meistrivõistlused veepallis. Need toimusid 14.-27. juulini Budapestis. Meeste finaalturniiril osalesid 12, naiste turniiril 8 riigi koondised. Meeste esikolmiku moodustasid Serbia, Ungari ja Itaalia, naiste Hispaania, Holland ja Ungari.
2 (Tallinna trammiliin)

2. trammiliin on Tallinna trammiliin, mis teenindab reisijaid liinil Kopli – Suur-Paala. Väljumised 4-12 minuti tagant. Suur-Paala trammipeatus, Peterburi teel Väike-Paala trammipeatus, Peterburi teel Pae trammipeatus, 4 ja 2 trammiliini pöörang Majaka põigu trammipeatus, Majaka tänaval Sikupilli trammipeatus, Majaka tänaval Majaka trammipeatus, Majaka tänaval Lubja trammipeatus, Tartu maanteel Bussijaama trammipeatus, Tartu maanteel Keskturu trammipeatus, Tartu maanteel Tallinna keskturu juures Paberi trammipeatus, Tartu maanteel 2 ja 4 trammiliini pöörang Gonsiori ja Maneeži tänaval A. Laikmaa trammipeatus, Ants Laikmaa tänaval Laeva trammipeatus, Laeva tänaval Vanasadama trammipeatus, Kai tänav Linnahalli trammipeatus, Rumbi tänav Suur Rannavärav trammipeatus, Põhja puiesteel 1, 2 ja 5 trammiliini pöörang Põhja puiesteel Põhja puiestee trammipeatus, Põhja puiesteel Balti jaama trammipeatus, Kopli tänaval Telliskivi trammipeatus, Kopli tänaval Salme trammipeatus, Kopli tänaval Volta trammipeatus, Kopli tänaval Krulli trammipeatus, Kopli tänaval Angerja trammipeatus, Kopli tänaval Sitsi trammipeatus, Kopli tänaval Maleva trammipeatus, Kopli tänaval Sirbi trammipeatus, Kopli tänaval Marati trammipeatus, Kopli tänaval Sepa trammipeatus, Kopli tänaval Kopli trammipeatus, Kopli tänaval. Kopli, Sepa, Marati, Sirbi, Maleva, Sitsi, Angerja, Krulli, Volta, Salme, Telliskivi, Balti jaam, Põhja puiestee, Suur Rannavärav, Linnahall, Vanasadam, Laeva, A. Laikmaa, Paberi, Keskturg, Bussijaam, Lubja, Majaka, Sikupilli, Majaka põik, Väike-Paala, Suur-Paala. Ülemiste ümberpööramisring, Peterburi teel Suur-Paala trammipeatus, Peterburi teel Suur-Paala trammipeatus, Peterburi teel Paala trammipeatus, Peterburi teel Sikupilli trammipeatus, Majaka tänaval Sikupilli trammipeatus, Majaka tänaval Sikupilli trammipeatus, Majaka tänaval Majaka trammipeatus, Majaka tänaval Lubja trammipeatus, Tartu maanteel Lubja trammipeatus, Tartu maanteel 2015 Bussijaama trammipeatus, Tartu maanteel 4. liini tramm Keskturu trammipeatuses, Tartu maanteel 1996 Keskturu trammipeatuses, Tartu maanteel 2019 Paberi trammipeatus, Tartu maanteel Paberi trammipeatus, Tartu maanteel Paberi trammipeatus, Tartu maanteel Hobujaama trammipeatus, Narva maanteel Hobujaama trammipeatus, Narva maanteel Mere puiestee trammipeatus, Mere puiesteel Mere puiestee trammipeatus, Mere puiesteel Kanuti trammipeatus, Mere puiesteel Linnahalli trammipeatus, Põhja puiesteel Balti jaama trammipeatus, Kopli tänaval Volta trammipeatus, Kopli tänaval Angerja trammipeatus, Kopli tänaval Sitsi trammipeatus, Kopli tänaval Tramm Sitsi mäel Kopli tänava ääres Sepa trammipeatus, Kopli trammipeatus Kopli trammipeatus-lõppjaam Kopli trammidepoo 1953. aastani sõitis Kopli mootortramm liinil edasi-tagasi Balti jaama ja Kopli lõpu vahel, Balti jaamas oli pöördringi platvorm, kus vagunid inimjõul ümber pöörati. Kopli trammiliin ühendati Stalini väljakuga alles 1953. aastal. Trammiliiklus Tallinnas Tallinna ühistranspordiliinid
Dzitva

Dzitva on jõgi Leedus ning Valgevenes, Nemunase parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Дзітва, vene keeles Дитва (Ditva), leedu keeles aga Ditva. Jõe pikkus on 93 km ja valgla pindala 1220 km². Jõe langus on 63 m ja lang on 0,4 m/km. Dzitva algab Leedust Vilniuse maakonnast Eišiškėsi linna lähistelt. Jõgi voolab 90 kilomeetri ulatuses Valgevene territooriumil, alates piirist on Ditva säng 50 kilomeetri ulatuses õgvendatud. Alles alamjooksul voolab Ditva taas looduslikus sängis. Valgevene territooriumil läbib Dzitva Hrodna oblasti Voranava ja Lida rajooni, Voranava rajoonis suubub temasse vasakult Raduńka ja Lida rajoonis paremalt Lidzieja.  Dzitva – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
OS X Mavericks

OS X Mavericks (10.9) on kümnes OS X väljalase Macintoshi arvutitele, mis ilmus 22. oktoobril 2013. See järgnes operatsioonisüsteemile OS X Mountain Lion ning omakorda talle järgnes OS X Yosemite. OS X Mavericks oli esimene Mac App Store'ist tasuta allalaaditav operatsioonisüsteem ning esimene OS X-i versioon, millel ei olnud kaslase nime. Selle operatsioonisüsteemi juures oli tähtsaks peetud pikka aku eluiga, iCloud integratsiooni ja uusi rakendusi. OS X Mavericksi jaoks on vaja vähemalt 2 GB RAM muutmälu ja 8 GB vaba ruumi kõvakettal ning vähemalt järgmisi Macintoshi arvuteid: iMac (Mid 2007 või uuem) MacBook (alumiiniumist Late 2008 või uuem) MacBook Pro (Mid 2007 või uuem) MacBook Air (Late 2008 või uuem) Mac Mini (Early 2009 või uuem) Mac Pro (Early 2008 või uuem) Xserve (Early 2009 või uuem) Lisatud on uus rakendus iBooks. Lisatud on uus rakendus Maps. Safari toetab privaatset netis surfamist niimoodi, et rakenduse aknad on eraldatud teineteisest. Finderis on sildid (tags). Lisatud on uusi puuteplaadi žeste, osa senistest žestidest on eemaldatud. Apple (30. juuli 2014). "OS X Mavericks ametlik veebileht" (Eesti keeles). Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuli 2014. Vaadatud 17. augustil 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Aino Runge

Aino Runge (17. juuni 1926 – 3. august 2014) oli eesti rahandusspetsialist, tarbijakaitsja ja poliitik. Ta lõpetas Tallinna rahandustehnikumi ja 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli rahanduse ja krediidi erialal. Ta töötas ta ligi nelikümmend aastat rahandusministeeriumis. Poliitikasse jõudis ta laulva revolutsiooni ajal Rahvarindes. Ta oli Keskerakonna asutajaliige ja kuulus erakonda elu lõpuni. Ta oli VIII Riigikogu liige ja aastatel 1999–2002 Tallinna Linnavolikogu liige. Tema algatusel asutati 1994. aastal Tallinna üürnike ühendus. Mitmed tema ettepanekud jõudsid Eesti tarbijaid kaitsvatesse seadustesse. 2005 Valgetähe IV klassi teenetemärk Tema tütred on maalikunstnik ja disainer Sirje Runge ning kunstiajaloolane Marika Valk. http://www.vvk.ee/varasemad/r99/kan_isik_378.stm Suri poliitik Aino Runge
Arch Enemy

Arch Enemy on Rootsi meloodilise death metal'i ansambel, mis tegutseb aastast 1996. Arch Enemy asutajaks olid Carcassi, Carnage'i ja mitmes muus mõjukas Rootsi metal-bändis mänginud kitarrist Michael Amott ning Carnage'i laulja Johan Liiva, nendega liitusid ka Michaeli noorem vend, kitarrist Christopher Amott ning trummar Daniel Erlandsson. Vast loodud bänd seadis oma ülesandeks ühendada death metal'i agressiivsus meloodilisusega. 1996. aastal ilmus bändi debüütalbum "Black Earth". Toona oli Arch Enemy peamiselt Michael Amotti projekt, kuna ta kirjutas nii muusika kui ka sõnad ning mängis stuudios sisse ka basskitarri. 1999. aastal liitus bändiga basskitarrist Sharlee D'Angelo ning 2000. aastal lahkus sellest laulja Johan Liiva, kelle aset hakkas täitma Saksamaa naisvokalist Angela Gossow. 2014. aasta märtsis loobus Gossow Arch Enemy laulja kohast ning asus bändi mänedžeri kohale. Seejärel sai uueks lauljaks Kanadast pärit Alissa White-Gluz, kes varem oli laulnud kodumaises ansamblis The Agonist. Sama aasta juunis ilmus ka Arch Enemy kümnes stuudioalbum "War Eternal". Black Earth (1996) Stigmata (1998) Burning Bridges (1999) Wages of Sin (2001) Anthems of Rebellion (2003) Doomsday Machine (2005) Rise of the Tyrant (2007) The Root of All Evil (2009) Khaos Legions (2011) War Eternal (2014) Will to Power (2017) Arch Enemy koduleht
Alissa White-Gluz

Alissa White-Gluz (sündinud 31. juulil 1985) on Kanada heavy metali laulja, 2014. aastast Rootsi meloodilist death metalit viljeleva ansambli Arch Enemy vokalist. 2004. aastal oli Alissa White-Gluz Kanada metal-bändi The Agonist asutajaliige ning laulja kuni 2014. aasta märtsini, mil ta valiti Arch Enemy uueks lauljaks pärast seda, kui Angela Gossow oli sellest kohast loobunud. Sama aasta juunis anti välja Arch Enemy uus plaat War Eternal, millel laulab juba White-Gluz.
Troye Sivan

Troye Sivan Mellet, esinejanimega Troye Sivan, on Lõuna-Aafrika päritolu austraallasest YouTube'i isiksus, näitleja, laulja ja laulukirjutaja. Näitlejana on ta mänginud noort James Howletti 2009. aasta filmis "X-Meeste algus: Wolverine" ning ta oli peategelane filmi "Spud" triloogias. Ta teeb regulaarselt YouTube'i videoid; 2015. aasta septembri seisuga oli ta YouTube'i kanalil üle 3,9 miljoni tellija ja üle 205 miljoni vaatamise. Sivan sündis Lõuna-Aafrikas Johannesburgis 1995. aastal. Ta pere kolis Austraaliasse Perthi linna, kui Sivan oli 2-aastane. Sivan hakkas laulma ja näitlema juba lapsena. Ta on mänginud filmis "X-Meeste algus: Wolverine" ja Lõuna-Aafrika filmis "Spud". 2007. aastal hakkas Sivan tegema videoid, kus ta laulis, ning laadis neid üles sotsiaalmeediasse, millega ta lõpuks kogus 2 miljonit tellijat. Oma videote kõrval avaldas Sivan ka kaks iseseisvalt produtseeritud EP-d: "Dare to Dream" (2007) ja "June Harvely" (2012). 26. juunil 2014 teatas Sivan oma YouTube'i kanalil, et on sõlminud plaadilepingu Universal Musicuga. 2014. aasta augustis avaldas ta oma kolmanda EP – "TRXYE" – EMI Music Australia kaudu. 2015. aasta septembris avaldas Sivan oma neljanda EP "Wuld", mis tutvustas kuulajatele Sivani uut muusikat, mida tal oli plaanis lähiajal välja anda. 14. oktoobril avaldas Sivan oma kanalil treileri, millega reklaamis debüütalbumit "Blue Neighbourhood". Album koosnes kümnest laulust (deluxe-väljaandel oli 16 laulu).