laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Helgi Arst

Helgi Arst (aastani 1955 Ardve, 1955–1975 Niilisk; 23. detsember 1931 Tallinn – 24. oktoober 2016 Tallinn) oli eesti geofüüsik. Ta sündis farmatseudi ja õpetaja peres. Lõpetas 1950. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli. Aastatel 1957–1960 oli TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi aspirant. 1960–1975 FAI/AAI nooremteadur ja vanemteadur 1975–1987 TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi vanemteadur 1987–1990 TEFI mereoptikasektori juhataja 1990–1992 TA Ökoloogia ja Mereuuringute Instituudi kaugseiresektori juhataja 1992–2002 Eesti Mereinstituudi vanemteadur ja juhtivteadur 2002–2004 Tallinna Tehnikaülikooli Meresüsteemide Instituudi vanemteadur 2004–2014 Tartu Ülikooli Eesti Mereinstituudi vanemteadur, juhtivteadur Kandidaadiväitekirja "Atmosfääri soojuskiirgusest", juhendaja K. Kondratjev, kaitses 1962. aastal Tartu Riiklikus Ülikoolis. Geofüüsikadoktori väitekirja "Atmosfääri ja mere kiirguskarakteristikud kui looduskeskkonna informatsiooni kandjad" kaitses 1991. aastal Tartu ülikoolis. Uurinud soojuskiirguse välja Maa atmosfääris ja pilvedes, eriti soojuskiirguse levi ning spektraalse ja ruumilise jaotuse sõltuvust atmosfääri seisundist – selgitanud geograafilisi, sesoonseid ja sünoptilisi erinevusi. Uurinud võimalusi päikesekiirguse ning sellega seotud veekeskkonna karakteristikute abil iseloomustada uuritavate veekogude seisundit, sh seoseid veekogu kiirguskarakteristikute ja vee puhtuse vahel (eutrofikatsioon ja antropogeenne saastumine). Avaldanud üle 100 teadustrükise, sh neli monograafiat. Arst, Helgi (2003). Optical Properties and Remote Sensing of Multicomponental Water Bodies. Berlin, Chichester: Springer, Praxis Kondratiev, K.Y. and Niilisk, H.I. Comparison of radiation charts. Geofisica Pura e Applicata, 1960, 46(II) 231–240. Mullamaa, Yu.R., Sulev, M., Pyldmaa, V., Ohvril, H., Niilisk, H., Allenov, M., Tchubakov, L. and Kuusk, A. Stochastic Structure of Cloud and Radiation Fields. US NASA, Wash., D.C., Technical Translation F-822, 1975, 192 pp. Arst, H.; Kutser, T. (1994). Data processing and Interpretation of the Radiance Factor Measurements. Polar Research, 13, 3–12. Kutser, T; Herlevi, A; Kallio, K;A rst, H. (2001) A hyperspectral model for interpretation of passive optical remote sensing data from turbid lakes. Science of the Total Environment, 268(1–3), 47–58. Reinart, Anu; Herlevi, Antti; Arst, Helgi; Sipelgas, Liis (2003). Preliminary optical classification of lakes and coastal waters in Estonia and south Finland. Journal of Sea Research, 49, 357–366. Arst, H.; Reinart, A. (2009). Application of optical classifications to North Europen lakes. Aquatic Ecology, 789–801. 2004 Eesti Vabariigi teaduspreemia 2006 Tartu Ülikooli aumärk 2011 Tartu Ülikooli medal Eesti teaduse biograafiline leksikon, 1. köide "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. Helgi Arst Eesti Teadusinfosüsteemis Lühibiograafia Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Hatiku oja

Hatiku oja on oja Põlvamaal, Ahja jõe parempoolne lisajõgi. Hatiku oja on keskjooksul kutsutud ka Visse või Vissi ojaks ning ülemjooksul Külmsuu kraaviks ja Lepä ojaks. Hatiku oja saab alguse Põlva linnast 6 km lääneedela pool, Kanepi–Leevaku maantee lähedal Kähri küla piires. Hatiku oja on umbes 18 km pikk, voolab läbi Hatiku, Laari ja Kiidjärve metsade ning suubub Ahja jõkke mõnikümmend meetrit Akste–Häätaru tee Kiidjärve sillast allavoolu. Hatiku ojja suubuvad Määoja (Savimäe kraav) ja Viira kraav. Hatiku oja kuulub tumedaveeliste ja humiinainete rikaste jõgede tüüpi. Hatiku ojal Kiidjärve küla lähedal on olnud vesirattaga vesiveski, mis on nüüdseks hävinud. Oja keskjooksul on olnud ligi 150 meetri pikkune koprapais, mille juurde on rajatud matkarada ja vaateplatvorm. Hatiku oja suudme juurest algab RMK Roiupalu õpperada. Kiidjärvel, Hatiku oja paremkaldal asub Kiidjärve ohvrikivi, mis on arheoloogiamälestisena kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse. Heino Raieste. Taevaskoja. Tallinn: Eesti Raamat, 1981 Vabariigi Valitsuse 18.07.1996 määrus nr 191 "Avalikult kasutatavate veekogude nimekirja kinnitamine" Hatiku oja Eesti looduse infosüsteemis Ain Erik. Koprapere sõprusavaldus. Eesti Loodus 2012/4 "Kalakoht.ee Hatiku Koprarada (0,5 km)". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. jaanuar 2015. Vaadatud 25. jaanuaril 2015. RMK. Loodusega koos. Roiupalu õpperada Kultuurimälestiste riiklik register. Mälestis nr 11627. Ohvrikivi Pühapaikade andmekogu. Kiidjärve ohvrikivi Hatiku oja keskkonnaportaalis
Hendrik Voogd

Hendrik Voogd (10. juuli 1768 Amsterdam – 4. september 1839 Rooma) oli Hollandi maalikunstnik, kes elas ja töötas Itaalias. Maal aastast 1807 Õli lõuendil 101,5×138,5 cm Rijksmuseum, Amsterdam
Valli pae

Valli pae on liivakivipaljand ehk pae Ahja jõel. Valli pae asub Ahja jõe vasakkaldal umbes sada meetrit allavoolu peale Otteni vesiveski silda. See on esimene pae allavoolu väljaspool Ahja jõe ürgoru maastikukaitseala piiri, asudes Eoste hoiualale jääval Ahja jõe lõigul. Valli pae on nime saanud pae kohal ürgoru kaldal asuva Valli talu järgi. Valli paes on omapärane muistne kaevuava. Vanasti olnud kalju veerel kooguga kaev, kust võeti jõevett. Paljandit on võimalik vaadelda jõe vastaskaldalt RMK Otteni lõkkeplatsi juurest. Ahja jõgi Heino Raieste. Taevaskoja. Tallinn: Eesti Raamat, 1981
Tuuner

Tuuner (ingl k tuner, sõnast tune: häälestama) on raadiovastuvõtja või televiisori vastuvõtuosa, mille ülesanne on paljudel kandesagedustel edastatavatest raadiosagedussignaalidest soovitud kanalite (programmide) signaalid selekteerida (välja valida). Tuuner võimendab selekteeritud signaali ja muundab selle superheterodüünvastuvõtja põhimõttel vahesageduseks. Niisugune tuuner kujutab endast antennisisendiga varjestatud elektroonikaplokki, mille väljundsignaal läheb raadio või teleri vahesagedusvõimendisse. Tuuner võib olla valmistatud ka eraldi üksusena, mis kuulub stereokomponentsüsteemi (stereoseadme) koosseisu. Tuuner on siis tegelikult kõrgsageduslik raadiosignaali vastuvõtja, millest väljub madalsageduslik signaal stereofoonilisse helivõimendisse. Niisugune terviklik raadiovastuvõtuplokk on ka AV-ressiivris. Eraldi tootena valmistatud satelliittelevisiooni vastuvõtjat nimetatakse satelliidituuneriks, antenni- ja kaabeltelevisiooni vastuvõtjat digiboksiks (ingl set-top box). Satelliidituuneril ja antenni-TV digiboksil on CA-moodul (kaardiluger) vaatajakaardi jaoks (tasuliste teleprogrammide vaatamiseks). Digiboks Televisioon arvutis: telesignaalide ja TV-tuunerite olemus
Hendrik Lettens

Hendrik Lettens VR II/3 (eesnimi ka Hindrik; 19. jaanuar või 20. jaanuar 1888 Rutikvere vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 25. oktoober 1940 Adavere asundus, Põltsamaa vald) oli Venemaa ja Eesti sõjaväelane (kapral). Lettens teenis Esimeses maailmasõjas Venemaa jalaväelasena 1916-1917. Ta sai Rumeenia rindel 24. detsembril 1916 haavata. Lettens mobiliseeriti 9. jaanuaril 1919 3. jalaväepolku. Võttis Vabadussõjas osa lahingutest Punaarmee ja Landeswehri vastu Lõuna-Eestis ja Põhja-Lätis. Sai 2. juulil 1919 Riia lähedal Salaspilsi (Kurtenhofi) jaama juures haavata. Lettens demobiliseeriti aprillis 1920. Ta tegeles edaspidi põllupidamisega ja kuulus Vabaduse Risti Vendade Ühenduse (VRVÜ) Viljandi osakonda. Hendrik Lettens suri 25. oktoobril 1940 oma talus vähki ja maeti Põltsamaa kalmistu uude ossa. 1920, 14. september Vabadusristi II liigi 3. järk normaaltalu (Adavere mõisast, talu nimeks sai Kadaka talu) Hendrik Lettensi omakäeline elugu. ERA 2124-2-577. leht 544 ja 544p "Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. jaanuar 2022. Vaadatud 23. jaanuaril 2022. Jaak Pihlak. "Põltsamaa kihelkond ja Vabaduse Risti vennad". Viljandi Muuseumi aastaraamat 2006. Viljandi 2007. Lk 155–156 Hendrik Lettens artiklis: Jaak Pihlak. "Põltsamaa kihelkond ja Vabaduse Risti vennad". Viljandi Muuseumi aastaraamat 2006
Hiromi Shinya

Hiromi Shinya (jaapani keeles 新谷 弘実 Shin'ya Hiromi; sündinud 1935 Yanagawas, Fukuoka prefektuuris) on Jaapani gastroenteroloog ja kirurg, mitme raamatu autor. Dr Shinya arendas välja protseduuri nn "Shinya tehnika", mis võimaldab eemaldada käärsoolest polüüpe kirurgilise sekkumiseta. Ta töötab arstina nii Ameerika Ühendriikides kui Jaapanis. Ta on Beth Israeli meditsiinikeskuse endoskoopilise kirurgia osakonna juhataja ja New Yorgi Albert Einsteini meditsiiniülikooli kirurgiaprofessor. Hiromi Shinya, "The Enzyme Factor", Millichap Books, 1. aprill 2010 Hiromi Shinya, "The Microbe Factor: Your Innate Immunity and the Coming Health Revolution", Council Oak Books, 2011 Hiromi Shinya, "The Rejuvenation Enzyme: Reverse Aging, Revitalize Cells, Restore Vigor", Millichap Books Llc, 1. jaan 2012 Hiromi Shinya, "The Enzyme Factor 2: Reverse Aging, Stop Alzheimers, Prevent Diabetes, Improve Your Sex Life", Millichap Books Llc, 1. nov 2013 Hiromi Shinya, "Mikroobifaktor: kaasasündinud immuunsus, algav terviserevolutsioon.", tõlkinud Mari Ollino, Kirjastus Ersen, 2012, ISBN 978 9949 25 176 6
Piiblihermeneutika

Piiblihermeneutika (piiblitõlgendus) on teadus Piibli teksti mõistmiseks ja tõlgendusviiside (hermeneutika) kasutamise võimalustest. Piiblihermeneutika rajas 20. sajandil Rudolf Bultmann, tuginedes Wilhelm Dilthey (1833–1911) ja Martin Heideggeri (1889–1976) hermeneutika käsitlustele. Piiblihermeneutika oli 20. sajandi evangeelses teoloogias üks mõjukamaid suundi. R. Bultmani Piibliermeneutika tugineb eksistentsialistlikule filosoofiale. Dialektilise teoloogia tekstimõistmine Eksistentsiaalne tekstimõistmine Fundamentalistlik tekstimõistmine (ka evangelikaalne) Naisliikumise tekstimõistmine Psühholoogiline tekstimõistmine Vabastusteoloogia tekstimõistmine Ühiskonnateaduslik tekstimõistmine (sotsiaal-ajalooline)
Alexander von Nolcken

Alexander Adolf von Nolcken (30. august 1791 Kareda – 22. august 1861 Kuressaare) oli sõjaväelane (staabikapten) ja mõisnik Saaremaal. Tema poeg Nikolai Nolcken oli Pöide Maarja koguduse õpetaja ja Saaremaa Jaani koguduse vikaarõpetaja.
Sammatti vald

Sammatti vald on endine vald Soomes Uusimaa maakonnas. See liideti Lohja linnaga 2009. aastal. Ajalooliselt vanim teade Sammatti piirkonnast on aastast 1406. Valla pindala oli 85 km² (millest maismaad 72 km²) ja 2008. aasta lõpus elas seal 1365 inimest. Valla territooriumil asusid Elias Lönnroti ja Eeva Joenpelto sünnikohad. Esimesest kirikust on teada, et see oli olemas juba 1590. aastal n-ö Kirikunòval, praeguse Elias Lönnroti kodumajanduskooli territooriumil. Teine kirik ehitati aastal 1666 ja paiknes praeguse kiriku kõrval. Kolmas, praegune kirik ehitati aastatel 1754–1755 ehitusmeister Mickel Jöranssoni eestvõtmisel. Kellatorni ehitas aastal 1763 Arvela talu peremees Erik Stenström. Altarimaali kinkis Elias Lönnrot 1879. aastal surnud tütre Tekla mälestuseks. Altarimaali on teinud prof. A. von Becker. Kirik kapitaalremonditi 1954. aastal arhitekt Paavo Riihimäe juhtimisel. Viimati korrastati ja remonditi kirikut nii seest- kui ka väljastpoolt, lisaks väljastpoolt ka kellatorni, aastatel 2000–2002 arhitektuuribüroo Jari Reponen as juhtimisel. Sammatti endine vallamaja Sammatti kirik Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot, vaadatud 15.02.2019. Sammattiseura – Sammatti ajalugu soodustab klubi
Pälkäne vald

Pälkäne vald on vald Soomes Pirkanmaa maakonnas. Valla pindala on 738 km² (millest maismaad 560 km²) ja 2014. aastal elas seal 6740 inimest. Naabervallad on Hattula vald, Hämeenlinna linn, Kangasala vald, Padasjoki vald ja Valkeakoski linn. Population growth biggest in nearly 70 years  Pälkäne vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Snappertuna vald

Snappertuna vald on endine vald Soomes Uusimaa maakonnas. Alates 2009. aastast on endise valla territoorium osa Raseborgi linnast. Valla pindala oli 172 km² ja 1973. aastal elas seal 1379 inimest.  Snappertuna vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Korporatsioon Vicinia

Korporatsioon Vicinia oli meeskorporatsioon, mis tegutses aastatel 1921 kuni 1931. 8. oktoobril 1921 asutati Narvast pärit üliõpilaste värvekandva segaseltsina Societas Studiosorum Narvesium, asukohaga Päeva tänav 9, korter 2 (Tartu). 21. oktoobril 1921 registreeriti selts Tartu Ülikooli Nõukogus. Sümboolikana kanti rinnamärki ja rukkilillesinist-hõbedast-rukkilillesinist värvilinti koos üliõpilase üldmütsiga. 6. novembril 1924 muudeti see Narvast pärit meesüliõpilaste seltsiks. Värvid muudeti violett-hõbe-siniseks ning kanti värvilindil ja teklil. 1926. aasta 11. märtsi ja 15. aprilli koosolekute otsustega võeti nimeks Societas Vicinia ning kaotati liikmete päritolupiirang. 14. oktoobril 1928. a ühines Societas Vicinia korporatsiooniga "Vigilia" ühiseks meeskorporatsiooniks Vicinia. 15. oktoobril registreeriti korporatsioon Tartu Ülikooli nõukogus. Värvideks võeti Vigilia värvid must-violett-valge. Korporatsioon Vicinia lõpetas tegevuse 11. mail 1931. aastal, vastavalt koosolekul vastu võetud otsusega ning kirjaga Tartu Ülikooli valitsusele 29. mail. 1. juunil 1931 inkorporeeris korporatsioon Rotalia tegevuse lõpetanud korp! Vicinia liikmed-vilistlased. RA, EAA.2100.19.267 Indrek Ilomets, Toomas Hiio, Mart Orav (2007). Vivat, crescat, floreat alma mater!. Tallinn: Aasta raamat. ISBN 9789985983300.{{raamatuviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) RA, EAA.2100.19.323 Korporatsioon Rotalia (1933). Korp! Rotalia 1913 - 1933. Tartu: K. Mattiesen.
Paris Jackson

Paris-Michael Katherine Jackson (sündinud 3. aprillil 1998 Los Angeleses) on USA näitleja ja modell. Ta on Michael Jacksoni tütar.
Valgustusfilosoofia

Valgustusfilosoofia on inimmõistuse kõikvõimsuse ideest lähtuv filosoofia ning ajalõik Euroopa ühiskondlikus, poliitilises ja kultuurielus 17. sajandi II poolest 19. sajandi alguseni. Nimetus pärineb Immanuel Kantilt. Valgustusfilosoofia tõi kaasa tööstusliku pöörde, kodanlikud revolutsioonid, kodanluse esiletõusu ning loodusteaduste ja tehnika arengu. Tähtsamad valgustusfilosoofid olid David Hume, Jean-Jacques Rousseau, Voltaire ja Denis Diderot. Valgustusliikumise järgi nimetatakse perioodi ligikaudu 1680–1780 Euroopa ajaloos valgustusajastuks. Inimene on olemuselt arukas ja hea. Üldine optimism ja usk ühiskonna arengusse ehk progressi. Usk maailma mõistuspärase korrastamise võimalikkusesse. Mõistuse väärtustamine; hakkas murenema usk autoriteetidesse. Valgustusfilosoofia kujunes valgustusideoloogiaks (humanism, ratsionalism, empirism). Kõigi hinnangute peamine alus on inimmõistus. Sündis ratsionalism, mille kohaselt tõsikindlate teadmiste aluseks on mõistus ja loogiline mõtlemine. Esiplaanile seati inimene oma vajaduste ja kirgedega. Inimese tähtsustamise, humanismiga astuti kiriku vastu, mis nõudis loobumist maise maailma mõnudest. Eraomandi kaitse (esialgu feodaalse vägivalla vastu). Thomas Hobbes (1588–1679). Sünnilt on kõik inimesed võrdsed; ühiskondlik leping andis võimu valitsejale – kuningale. Kuna võim on vajalik rahu ja julgeoleku kindlustamiseks, peab see olema võimalikult tugev (absolutism). Materialist. John Locke (1632–1704). Riigi ja valitsuse ülesanne on eraomandi, isikuvabaduse ja julgeoleku kaitse. Kõrgeim võim peab kuuluma parlamendile. Vabadus tähendab ka täielikku usuvabadust. René Descartes (1596–1650). Ratsionalismi rajaja. François Marie Arouet (1694–1778), varjunimi Voltaire. Voltaire'i filosoofilises tegevuses on esiplaanil absolutistliku roomakatoliku kiriku, usulise sallimatuse ja fanatismi kritiseerimine. Valgustus tähendab vaimuvabadust ja võitlust kiriku preestrite vastu, kes püüavad takistada uue maailmapildi levimist. Sallivus on sõnavabaduse eeldus.  Charles Louis de Montesquieu (1689–1755). Jean-Jacques Rousseau (1712–1778). Denis Diderot ja entsüklopedistid olid vaenulikud kiriku suhtes. Saksa valgustusfilosoofid polnud kiriku suhtes vaenulikud, sest saksa valgustusliikumine lähtus osaliselt luterlikust kirikust, pietismist. Gottfried Wilhelm Leibniz (1646–1716). Ratsionalism. Johann Gottfried von Herder (1744–1803). Immanuel Kant (1724–1804). Teadus on võti kogemusmaailma mõistmiseks. Kõlblus on alus religioonile, mida ei saa mõistuse ega teaduse väidetega tõestada. Humanism Valgustusajastu Valgustuse projekt
Kuhmalahti vald

Kuhmalahti vald on endine vald Soomes Pirkanmaa maakonnas. 2011. aastal liideti see Kangasala vallaga. Valla pindala oli 221 km² (millest maismaad 168 km²) ja 2010. aastal elas seal 1047 inimest. Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot, vaadatud 15.02.2019.  Kuhmalahti vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Lempäälä vald

Lempäälä vald on vald Soomes Pirkanmaa maakonnas. Valla pindala oli 307 km² (millest maismaad 269 km²) ja 2014. aastal elas seal 22 192 inimest. Population growth biggest in nearly 70 years  Lempäälä vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Mouhijärvi vald

Mouhijärvi vald on endine vald Soomes Pirkanmaa maakonnas. 2009. aastal liideti see koos Vammala linna ja Äetsä vallaga uueks Sastamala linnaks. Valla pindala oli 269 km² (millest veepindala 14 km²) ja 2003. aastal elas seal 2961 inimest. Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot, vaadatud 15.02.2019.  Mouhijärvi vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Pirkkala vald

Pirkkala vald on vald Soomes Pirkanmaa maakonnas. Valla pindala on 104 km² (millest maismaad 81 km²) ja 2014. aastal elas seal 18 642 inimest. Area of Finland's municipalities 2023-01-01 Population growth biggest in nearly 70 years  Pirkkala vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kylmäkoski vald

Kylmäkoski vald on endine vald Soomes Pirkanmaa maakonnas. 2011. aastal liideti see Akaa linnaga. Valla pindala oli 200 km² (millest maismaad 191 km²) ja 2010. aastal elas seal 2610 inimest. Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot, vaadatud 15.02.2019.  Kylmäkoski vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Lindora laat

Lindora laat on Võru maakonnas Võru vallas Lindora külas igal aastal simunapäeval (28. oktoobril) peetav laat. Laadaplats asub Võrumaa ja Setumaa piiril, kohalike tähtsamate teede ristil. Ehkki pole täpselt teada, millal esimene Lindora laat oli, pärinevad esimesed kirjalikud teated 1893. aastast. Tollal peeti laata Lindora kõrtsi juures. Lindora laat on olnud maarahva jaoks tähtis kauplemis- ja kohtumispaik. Kui varasemal ajal sai Lindoral kokku peamiselt lähiümbruse rahvas, siis praegusel ajal tullakse sinna ka mujalt Eestist ning uudistajaid on välismaaltki. Lindora laata teatakse kui lambalaata, sest varasemal ajal kaubeldi seal põhiliselt koduloomadega, eelkõige lammastega. Hiljem hakati müüma ka käsitöötooteid, aedvilju ning muud majapidamisest ülejäänud kraami. Lisaks kauplemisele on laat paigaks, kus kohtutakse sugulaste ning tuttavatega, vahetatakse uudiseid ning klaaritakse ka pooleliolevaid asju. Lindora laada omapäraks on siiani, et kauplemine algab varavalges ning lõunaks on suurem ost-müük juba läbi. Arthur Ruusmaa. "Lindora laadu aoluust". Võro-Seto tähtraamat. 2010 Lindora laat
Toiduainete steriliseerimine

Toiduainete steriliseerimine on toiduainete kuumtöötlemine temperatuuril 110–114 ºC eesmärgiga hävitada toiduainetes, valmistoidus või hoidistes mikroorganismid ja nende spoorid. Toiduainet kuumutatakse 30 minutit kuni 2 tundi temperatuuril 105...140 °C, rõhul 1,0...1,5 atü õhukindlalt suletud katlas ehk autoklaavis. Sellist meetodit kasutatakse laialdaselt konservide valmistamisel. Steriliseeritud toiduaine toiteväärtus on alati väiksem võrreldes värskete toiduainetega. Hävivad ensüümid ja vitamiinid, muutub toidu maitse, väheneb valgurikka toidu bioväärtus. Steriliseeritud toiduained säilivad hermeetilises taaras aastaid. Konserveeritud, pastoriseeritud või steriliseeritud toiduainetel on oht tekitada botulismi. Toidubotulism on toiduainete kantud botulism, mida põhjustab botulismi mürkainet sisaldava toidu söömine. Ohtlikud on toidud, mida hoitakse õhukindlalt, näiteks (peamiselt kodus valmistatud) lihakonservid, suitsuliha jms. Saastunud toiduained ei ole kuidagi iseäralikud, ainsaks väliseks tunnuseks on "kummis" konservikaaned. Mikroobide hävitamine
Põlva kalmistu

Põlva kalmistu on Põlva linnas Orajõe oru nõlval asuv kalmistu. Kalmistu on kaitse alla võetud ajaloomälestisena. Kalmistu ruumipuuduse tõttu maetakse praegu rohkem inimesi 1990. aastal avatud Rosma kalmistule. Johannes Käis Gustav Adolph Oldekop Johann Georg Schwartz Jaan Vahtra Kultuurimälestiste riiklik register. Mälestis nr 4201 Põlva kalmistu Kalmistu koduleht Põlva kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Äetsä vald

Äetsä vald on endine vald Soomes Pirkanmaa maakonnas. 2009. aastal liideti see koos Vammala linna ja Mouhijärvi vallaga uueks Sastamala linnaks. Valla pindala oli 242 km² (millest veepindala 8 km²) ja 2008. aastal elas seal 4797 inimest. Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot, vaadatud 15.02.2019.  Äetsä vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Uma Pido

Uma Pido on võrukeelne laulu- ja rahvapidu, mis esimest korda toimus 31. mail 2008 Võrus. Toimumisajad ja -kohad: I Uma Pido: 31. mail 2008 Võrus Kubija laululaval II Uma Pido: 29. mail 2010 Põlvas Intsikurmu laululaval III Uma Pido: 1. juunil 2013 Võrus Kubija laululaval IV Uma Pido: 28. mail 2016 Põlvas Intsikurmu laululaval V Uma Pido: 2. juunil 2018 Võrus Kubija laululaval IV Uma Pido: 1. juunil 2024 Põlvas Intsikurmu laululaval I Uma Pido Võrus Kubija laululaval II Uma Pido Põlvas Intsikurmu laululaval III Uma Pido Võrus Kubija laululaval IV Uma Pido Põlvas Intsikurmu laululaval V Uma Pido Võrus Kubija laululaval VI Uma Pido Põlvas Intsikurmu laululaval https://umapido.ee/uma-pido/ (vaadatud 09.06.2018) Koduleht
Pavel Rostovtsev

Pavel Rostovtsev (sündinud 21. septembril 1971 Vladimiris) on Venemaa endine laskesuusataja. Kolmekordne maailmameister (2000 ja 2001). 2006 Torinos hõbemedal 4×7,5 km teatesõidus 1999 Kontiolahtis hõbemedal 4×7,5 km teatesõidus 2000 Oslos/ Lahtis maailmameister 4×7,5 km teatesõidus hõbemedal 10 km sprindisõidus hõbemedal 12,5 km jälitussõidus hõbemedal 15 km ühisstardiga sõidus 2001 Pokljukas maailmameister 10 km sprindisõidus maailmameister 12,5 km jälitussõidus 2003 Hantõ-Mansiiskis hõbemedal 4×7,5 km teatesõidus 2005 Hochfilzenis hõbemedal 4×7,5 km teatesõidus Üldkarikas 2. koht: 2002 Jälitussõidu karikas 2. koht: 2002 Eraldistardiga sõidu karikas 1. koht: 1999 3. koht: 2002 Ühisstardiga sõidu karikas 2. koht: 2000 Pavel Rostovtsev osales kokku 157 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile 25 korda, millest 7 korral kõige kõrgemale astmele. Pavel Rostovtsev oli tippsportlasena 187 pikk ja kaalus 80 kg. Pavel Rostovtsev IBU kodulehel (inglise)
Margus Toomla

Margus Toomla (sündinud 16. oktoobril 1980) on eesti tantsujuht ja koreograaf, Eesti Laulu- ja Tantsupeo Sihtasutuse (ELT SA) juht alates 2. novembrist 2020. Margus Toomla hakkas rahvatantsuga tegelema 16-aastaselt 1996. aastal Maido Saare käe all, hiljem jätkas tantsimist tantsuansamblis Lee. 1999. aastal lõpetas ta Viimsi Keskkooli ja 2003. aastal bakalaureusekraadiga Tallinna Pedagoogikaülikooli, kus oli õppinud koreograafia õppetoolis. Hiljem on ta esinenud muusikalides, kruiisilaevadel, viljelenud kaasaegset tantsukunsti ning olnud mitmel tantsupeol liigijuht (3.–4. klasside ja 5.–6. klasside rühmad). Toomla on õppinud klassikalist laulmist Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis. Ta oli 2017. aasta XII noorte tantsupeo "Mina jään" pealavastaja. Kuni ELT SA juhatajaks valimiseni oli ta Mustamäe Kultuurikeskuse Kaja juhataja. 2017 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri aastapreemia (koos Heli Jürgensoniga, XII noorte laulu- ja tantsupeo "Mina jään" peadirigent ja pealavastaja) "Selgusid Kultuurkapitali aastapreemiate laureaadid". Eesti Kultuurkapital. 02.02.2018. Vaadatud 11.02.2018.