laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ida malevkond

Ida malevkond oli Kaitseliidu Tallinna maleva territoriaalne malevkond 1926–1940 ja pärast taasiseseisvumist 2004. aastani. Alates 2008 on Ida malevkonna järglaseks Ida üksik-kompanii. Ida kompanii territooriumiks on Lasnamäe linnaosa ja Pirita linnaosa. Kompanii büroo asub Tallinna Maleva staabihoones Narva mnt 81. Kompaniid juhib juhatus. Kompanii tegevus hõlmab nii Kaitseliidu sõjaaja koosseisu allüksuste kui ka üldallüksuste komplekteerimist ja väljaõpet. Tehakse laskeharjutusi ja väliharjutusi ning osaletakse teiste maleva allüksuste üritustel. Väljaõpet aitavad sageli läbi viia kompanii ridadest välja kasvanud tegevväelased. Igal sügisel korraldatakse seltskondlikku spordivõistlust Jürka. Ida malevkond moodustati 1926. aasta veebruaris senise II malevkonna ja III malevkonna põhjal. 1928. aastal sai malevkond endale lipu. Lipul on kujutatud Tallinna liitsihi ülemine tuletorn. 1933. aastal kinnitati malevkonna embleem. 1939. aastal oli Ida malevkonnas 314 liiget, olles arvukuselt maleva 18 iseseisva allüksuse hulgas 6. kohal. 27.06.1940 Kaitseliit likvideeriti okupatsioonivõimude käsul välja antud seadusega ja vara anti Eestimaa Kommunistlikule Parteile. 4. mail 1990 asutati veel iseseisvumata Eestis Kaitseliidu Lasnamäe rühm. Hiljem arenes sellest liikmete kasvades Ida kompanii, mis nimetati Ida malevkonnaks. Koosseisu kuulusid muuhulgas Pirita rühm, Lasnamäe rühm, lahingrühm, sisekaitserühm. Malevkonna tugikohaks sai Kaitseliidu tagalateenistuse territoorium Filtri teel. Pikaaegseks pealikuks oli vanemseersant Peeter Saadla. 2003. aastal otsustati reformide käigus muuta alla 300-liikmelised malevkonnad kompaniideks. Alates 1. jaanuarist 2004 nimetati Ida malevkond Ida kompaniiks ja liideti ühtlasi koos Lõuna ja Põhja kompaniidega uue Ühendmalevkonna koosseisu. Ühendmalevkond ei hakanud aga piisavalt efektiivselt toimima ning lahutati liikmete initsiatiivil üldkoosoleku otsusega 2008. aastal territoriaalseteks üksikkompaniideks. Endise Ida malevkonna alale jäi seega Ida üksik-kompanii. 23. juunil 2011 anti Ida üksik-kompaniile Jüriöö pargis üle lipp, mis on 1928. aasta Ida malevkonna lipu koopia. Kaitseliidu Tallinna Malev. Tallinna maleva staabi väljaanne ja kirjastus. Tallinn, 1934. Tõnu Märss. Tallinna maleva lähiajalugu Kasutatud 29. septembril 2010 Kaitseliidu Tallinna Maleva Ida Üksik-kompanii koduleht Kaitseliidu Tallinna Maleva koduleht Kaitseliidu Tallinna Maleva mitteametlik koduleht
Öræfajökull

Öræfajökull on jääga kaetud vulkaan Islandi kaguosas Vatnajökulli rahvuspargis. Seda kattev jää on osa Vatnajökullist. Öræfajökull on ka vulkaani katva jäämassi nimi. Öræfajökull on suurim tegevvulkaan riigis ja suuruselt teine Euroopas. Kraatri läbimõõt on 5 km. Vulkaani lõunaosas asub selle kõrgeim tipp Hvannadalshnjúkur, mis on ühtlasi Islandi kõrgeim tipp (2110 m). 500–600 m sügavune kaldeera on jääga täidetud. Kaldeera seintes olevatest aukudest väljub kaheksa väiksemat liustikku. Ajaloolisel ajal on Öræfajökullil olnud kaks purset. Aastal 1362 toimunud plahvatuslik purse, mis tekitas palju tefrat, hävitas väikese küla. Ümbruskond, mida hiljem hakati nimetama Öræfi ('tühi maa'), laastus jää sulamisest tingitud üleujutuse ning tefra tõttu ning jäi 40 aastaks inimtühjaks. Tegu on ühe tugevama teadaoleva vulkaanipurskega. Teine purse 1727–1728 oli palju nõrgem, aga seegi tegi laastamistööd.
Geisrite org

Geisrite org (vene Долина гейзеров) on geisriväli Venemaal Kamtšatka poolsaarel. See on üks maailma suuremaid geisrivälju ja ainuke Euraasia mandril.
Vene

Vene (vanavene keeles Рѹ́сь; ladina keeles Ruthenia, vanapõhja keeles Garðaríki) on 9. sajandi lõpus kujunenud idaslaavi Kiievi-Vene tuumikala tähistav geograafiline nimetus, mis jäi regiooni tähistama ka pärast Kiievi-Vene killustumist. "Vene" oli selle riigi endanimi, "Kiievi-Vene" ja "Vana-Vene" aga sellele hiljem pandud nimed. Nimi "Vene" kannab tugevat riikluse traditsiooni, mis seostub esimese idaslaavi ühisriigi Kiievi-Vene pärandiga. Eesti keeles ei ole õige kasutada nime "Vene" Venemaa kohta. Seda vahet teevad ka venelased ise, kelle jaoks Vene on Русь, kuid Venemaa Россия. Vene ladinakeelse nime Ruteenia päritolu pole päris selge. Sõna "vene" päritolu kohta eesti keeles pole ühtset seisukohta. Arvatavasti tuleneb see Läänemere lõunakaldal elanud lääneslaavi hõimu venetite ehk veneetide nimest. Venetite otsesed järeltulijad tänapäeval on sorbid. Julius Caesar nimetas üht Gallia hõimu Ruteni'ks, aga slaavlastega polnud sel hõimul pistmist. Esimest korda kasutati nime teadaolevalt 12. sajandil Augsburgi aastaraamatutes. See võib olla seotud traditsiooniga, mille järgi barbarite hõime nimetati mõne antiikautori mainitud nimetusega, nagu näiteks taanlasi nimetati daaklasteks ja sakslasi teutoonideks. 12. sajandi lõpuks oli nimi Ruteenia laialt levinud, sealhulgas paavsti koostatud dokumentides. Leedu Suurvürstiriik koosnes enne Poolaga liitumist (1569) kolmest põhilisest alast: Litwa, kus elasid valgevenelased, Žemaitija, kus elasid leedulased, ja Russ või Ruteenia, kus elasid ukrainlased. Kogu vürstiriigi kultuurikeskuseks oli algul Navahrudak (Novogorodok), seejärel Vilnius. Kiiev oli Kiievi-Vene ajal õigeusu keskus. Hiljem, kuulutades ennast Ida-Rooma keisririigi pärijaks ja jätkajaks, hakkas Moskva suurvürstiriik ennastki Veneks nimetama, et koondada Moskvasse õigeusu jõud. Vana Vene nime asemel hakkasid venelased Ukraina alasid nimetama Väike-Veneks. Sellest ajast alates nimetati ukrainlasi kuni 20. sajandini väikevenelasteks. Poolakeelne nimi Ruś märgib pärast Lublini uniooni Rzeczpospolitas Poola Krooni maade hulka, st Poola kuningriigile kuulunud idaslaavi alasid. Praegu kuulub suurem osa neist aladest Ukraina koosseisu. Nimi hõlmas Podlaasia, Ruśi, Belzi, Volõõnia, Podilski, Bratslavi, Kiievi ja Tšernigivi vojevoodkondi. Teatud juhtudel vastab poola Ruś'ile eesti keeles "Vene". Näiteks on Ruś Biała 'valge-Vene' ja Ruś Czarna 'must-Vene'. Tartus sündinud keemik Carl Claus avastas 1844. aastal Uuralites kaevandatud plaatinamaagist ruteeniumi ja nimetas selle Venemaa Keisririigi ladinapärase nime järgi.
Halliste malevkond

Halliste malevkond oli Kaitseliidu Pärnumaa maleva malevkond enne 1940. aastat. Halliste malevkonna pealik oli nooremleitnant Peeter Nõmm, kes mõisteti Sverdlovskis 12. märtsil 1942 surma ja hukati sama aasta 4. mail.. Meelis Sõerd. Peeter Nõmmele avati Abjas mälestustahvel. Lõuna-Mulgimaa, nr 4 (147), aprill 2007, lk 1. Abjas avatakse mälestusplaat kaitseliitlasest koolijuhile Peeter Nõmmele Nooremleitnant Peeter Nõmm saab mälestustahvli, Sakala, 29.03.2007. Halliste malevkonna käelindi pilt
Kuhjerand

Kuhjerand on rannatüüp, millele on iseloomulik setete juurdekandumine lainete toimel. Selle tulemusena suureneb ranniku pindala. Maailma mererandadest on umbes 10% kuhjerannad ja 90% kulutusrannad[viide?]. Kulutusrand
Kulutusrand

Kulutusrand on ranna tüüp, millel lainetuse toimel toimub pidev setete ärakandumine merre. Kulutusrannad on maailmas kõige levinumad. Kuhjerand
Rudolf Marnot

Rudolf Marnot (17. september 1895 – 7. september 1942 Holm) oli Eesti sõjaväelane (major). Ta teenis 10. Jalaväerügemendis, Tallinna Garnisonis ja Kalevi Üksikus Jalaväepataljonis. Ta oli Oleg Marnoti vend.
Kõrgemat järku funktsioon

Kõrgemat järku funktsioon on funktsioon, mis võtab funktsioone parameetritena ja/või tagastab funktsiooni. Järgnevad näited on toodud programmeerimiskeeltes Scheme ja JavaScript. Defineerime funktsiooni find, mis läbib massiivi ja kontrollib selle iga elemendi vastavust etteantud predikaatfunktsioonile pred. Kui pred tagastab mõne massiivielemendi korral tõeväärtuse true, siis tagastab funktsioon vastava elemendi, vastasel juhul tagastab ta tõeväärtuse false. (define (find pred lst) (cond ((null? lst) #f) ((pred (car lst)) (car lst)) (else (find pred (cdr lst))))) (find (lambda (x) (> x 3)) '(1 2 3 4 5 6 7)) ;; Tagastab 4 function findInArray(pred, arr) { for (var i=0; i<arr.length; i++) { if (pred(arr[i]) { return arr[i]; } } return false; } find(function(x){return x>10;}, [1, 2, 3, 4, 5, 6, 7]); // Tagastab false Defineerime funktsiooni negate, mis võtab funktsiooni f ja tagastab funktsiooni, mis tagastab tõeväärtuse true, kui f tagastab false, ning tõeväärtuse false, kui f tagastab true. Järgnevates näidetes oletame, et meil on olemas funktsioon even, mis tagastab true, kui selle ainsaks sisendparameetriks on paarisarv. Kasutades funktsiooni negate, loome funktsiooni odd, mis tagastab true, kui selle ainus sisendparameeter on paaritu arv: (define negate (f) (lambda (x) (not (f x)))) (even 4) ;; Tagastab true (even 5) ;; Tagastab false (define odd (negate even)) (odd 4) ;; Tagastab false (odd 5) ;; Tagastab true function negate(f) { return function(x) { return !f(x); }; } even(4); // Tagastab true even(5); // Tagastab false var odd = negate(even); odd(4); // Tagastab false odd(5); // Tagastab true Kurt Nørmark. "Introduction to higher-order functions". Functional Programming in Scheme. Originaali arhiivikoopia seisuga 10. juuni 2007. Vaadatud 5. aprillil 2010.
Mannerheimi liin

Mannerheimi liin oli Soome lahest Laadoga järveni kulgenud Soome kindlustuste süsteem Karjala kannasel, millega püüti Talvesõjas Punaarmee pealetungi tõkestada. Mannerheimi liiniks nimetatakse rajatist Carl Gustaf Emil Mannerheimi järgi. Liin oli 135 kilomeetrit pikk ja 90 kilomeetrit lai. Peamiseks raskuseks Punaarmeele Talvesõja ajal kujunes loodus: sel ajal oli maas 1,5 meetrit lund ja hommikuti näpistas –41° C pakane. Nõukogude Liit hävitas betoonist kaitserajatised, kui sai Talvesõja lõppedes Karjala kannase oma valdusse. Jätkusõjas ei olnud Mannerheimi liinil tähtsust, üksnes liini põhjapoolseid osi parandati aastatel 1943–1944. Mannerheimi liini koduleht (inglise) Mannerheimi liini ajalugu (inglise)
Sherlock Holmesi tagasitulek

"Sherlock Holmesi tagasitulek" (inglise keeles The Return of Sherlock Holmes) on kolmeteistkümnest Arthur Conan Doyle'i jutustusest koosnev kogumik, milles uurivad ja lahendavad erinevaid juhtumeid detektiiv Sherlock Holmes ja doktor Watson. Esimene kogumik "Sherlock Holmesi tagasitulek" avaldati Inglismaal 7. märtsil 1905 George Newnes Ltd. kirjastuse poolt. "Tühja maja mõistatus" (The Adventure of the Empty House, 1903) "Norwoodi ehitusmeistri mõistatus" (The Adventure of the Norwood Builder, 1903) "Kriipsukujukeste mõistatus" (The Adventure of the Dancing Men, 1903) "Üksildase jalgratturi mõistatus" (The Adventure of the Solitary Cyclist, 1903) "Priory kooli mõistatus" (The Adventure of the Priory School, 1903) "Musta Peetri mõistatus" (The Adventure of Black Peter, 1904) "Charles Augustus Milvertoni mõistatus" (The Adventure of Charles Augustus Milverton, 1904) "Kuue Napoleoni mõistatus" (The Adventure of the Six Napoleons, 1904) "Kolme üliõpilase mõistatus" (The Adventure of the Three Students, 1904) "Kuldsete näpitsprillide mõistatus" (The Adventure of the Golden Pince-Nez, 1904) "Kadunud paremäär-kaitsja mõistatus" (The Adventure of the Missing Three-Quarter, 1904) "Abbey Grange'i mõistatus" (The Adventure of the Abbey Grange, 1904) "Teise laigu mõistatus" (The Adventure of the Second Stain, 1904) "Sherlock Holmesi tagasitulek" (Varrak 1993; tõlkija Heli Greenbaum) "Sherlock Holmesi lood" 2. osa (Varrak 2003; tõlkijad Ester Heinaste, Krista Kaer ja Heli Greenbaum) "Sherlock Holmesi lühijutud" (Varrak 2010; tõlkija Krista Kaer) "Sherlock Holmesi ja doktor Watsoni seiklused" The Return of Sherlock Holmes. The Complete Sherlock Holmes. Camden House
Viimane kummardus

"Viimane kummardus" (inglise keeles His Last Bow) on kaheksast Arthur Conan Doyle'i jutustustest koosnev kogumik, milles uurivad ja lahendavad juhtumeid detektiiv Sherlock Holmes ja doktor Watson. Esimene kogumik "Viimane kummardus" avaldati Inglismaal oktoobris 1917. "Pappkarbi mõistatus" (The Adventure of the Cardboard Box, 1893). Ameerika kirjastused paigutavad jutustuse "Pappkarbi mõistatus" kogumikku "Viimane kummardus", Briti kirjastused aga kogumikku "Sherlock Holmesi memuaarid". Eestikeelsetes väljaannetes on järgitud Ameerika kirjastusi. "Vistaariamaja mõistatus" (The Adventure of the Wisteria Lodge, 1908) "Bruce-Partingtoni plaanide mõistatus" (The Adventure of the Bruce-Partington Plans, 1908) "Kuradijala mõistatus" (The Adventure of the Devil´s Foot, 1910) "Punase ringi mõistatus" (The Adventure of the Red Circle, 1911) "Leedi Frances Carfaxi kadumine" (The Disappearance of Lady Frances Carfax, 1911) "Sureva detektiivi mõistatus" (The Adventure of the Dying Detective, 1913) "Viimane kummardus" (His Last Bow, 1917) "Viimane kummardus" (Varrak 1993; tõlkija Krista Kaer) "Sherlock Holmesi lood" 2. osa (Varrak 2003; tõlkijad Ester Heinaste, Krista Kaer ja Heli Greenbaum) "Sherlock Holmesi lühijutud" (Varrak 2010; tõlkija Krista Kaer) "Sherlock Holmesi ja doktor Watsoni seiklused" His Last Bow. The Complete Sherlock Holmes. Camden House
Tenaakel

Tenaakel (ladinakeelsest sõnast tenaculum) on ladumismasina külge kinnitatud käsikirjahoidik.
Nuno Ribeiro

Nuno Ribeiro on mitme tuntud inimese nimi: Nuno Ribeiro, portugali stsenarist Nuno Ribeiro, portugali jalgrattur Nuno Ricardo Oliveira Ribeiro (Maniche) , portugali jalgpallur Nuno André da Costa Ribeiro, portugali jalgpallur
Sherlock Holmesi märkmeraamat

"Sherlock Holmesi märkmeraamat" (inglise keeles The Case-Book of Sherlock Holmes) on kaheteistkümnest Arthur Conan Doyle'i jutustustest koosnev kogumik, milles uurivad ja lahendavad juhtumeid detektiiv Sherlock Holmes ja doktor Watson. Esimene kogumik "Sherlock Holmesi märkmeraamat" avaldati Inglismaal juunis 1927. "Mazarini kalliskivi mõistatus" (The Adventure of the Mazarin Stone, 1921) "Thor Bridge'i probleem" (The Problem of Thor Bridge, 1922) "Roniva mehe mõistatus" (The Adventure of the Creeping Man, 1923) "Sussexi vampiiri mõistatus" (The Adventure of the Sussex Vampire, 1924) "Kolme Garridebi mõistatus" (The Adventure of the Three Garridebs, 1924) "Kuulsa kliendi mõistatus" (The Adventure of the Illustrious Client, 1924) "Kolme ärkliga maja mõistatus" (The Adventure of the Three Gables, 1926) "Kaame sõduri mõistatus" (The Adventure of the Blanched Soldier, 1926) "Lõvilaka mõistatus" (The Adventure of the Lion´s Mane, 1926) "Pensionärist maalermeistri mõistatus" (The Adventure of the Retired Colourman, 1926) "Looritatud üürniku mõistatus" (The Adventure of the Veiled Lodger, 1927) "Shoscombe Old Place'i mõistatus" (The Adventure of the Shoscombe Old Place, 1927) "Sherlock Holmesi märkmeraamat" (Varrak 1993; tõlkija Heli Greenbaum) "Sherlock Holmesi lood" 2. osa (Varrak 2003; tõlkijad Ester Heinaste, Krista Kaer ja Heli Greenbaum) "Sherlock Holmesi lühijutud" (Varrak 2010; tõlkija Krista Kaer) "Sherlock Holmesi ja doktor Watsoni seiklused" The Case-Book of Sherlock Holmes. The Complete Sherlock Holmes. Camden House
Jorma Limmonen

Jorma Johannes Limmonen (29. september 1934 Helsingi – 27. november 2012) oli Soome poksija. Limmonen oli kokku kümnekordne Soome meister – aastatel 1953–1955 kärbeskaalus (kuni 51 kg), 1957 ja 1958 kukk-kaalus (kuni 54 kg) ning 1959, 1960 ja 1962–1964 sulgkaalus (kuni 57 kg). Limmonen võitis 1960. aasta Rooma olümpiamängudel sulgkaalus (kuni 57 kg) pronksmedali. Pärast sportlaskarjääri lõppu tegutses spordiajakirjanikuna.
Senat

Rooma senat (Senatus Romanus) oli Vana-Rooma poliitiline institutsioon, mis rajati varsti pärast Rooma linna asutamist, asutamisajaks loetakse traditsiooniliselt aastat 753 eKr. Rooma senat oli püsivaim poliitiline institutsioon Rooma riigis, elades üle kuningate kukutamise aastal 509 eKr, vabariigi kukutamise 1. sajandil eKr, Rooma riigi kaheks jagamise 395. aastal ja Lääne-Rooma keisririigi lõpu 476. aastal. Senati tähtsus ja mõjuvõim erinesid erinevatel ajajärkudel. Tullus Hostilius ja Curia Hostilia Lucius Cornelius Sulla ja Curia Cornelia Gaius Julius Caesar ja Curia Iulia SPQR Curia Iulia, Senate house rebuilt by J. Caesar on site of earlier Curia Hostilia, ucla.edu
Kapillaar

Kapillaar on väga väikese läbimõõduga torukujuline tühemik mingis aines. Kapillaarides ilmnevaid füüsikalis-keemilisi nähtusi nimetatakse kapillaarnähtusteks. Kapillaarsus
Kauni kooli auhind

Kauni kooli auhind on tunnustus, mis antakse igal aastal ühele Eesti koolile. Aunimetuse saaja valib Eesti Õpetajate Liit. Auhinna annab üle Eesti president. 2000 – Vara Põhikool 2001 – Konguta Algkool 2002 – Ülenurme Gümnaasium 2003 – Pala Põhikool 2004 – Raudna Põhikool 2005 – Illuka Põhikool 2006 – Lohusuu kool 2007 – Pühajärve Põhikool 2008 – Laupa Põhikool 2009 – Valga Põhikool
Ewert von Bremen

Ewert von Bremen (ka Eberhardt Bremen; 10. november 1579 Tallinn – 5. jaanuar 1645 Tallinn) oli Vana-Liivimaa vasallisuguvõsast pärit Rootsi kuninglik riigitegelane Eestimaal. Ewert von Bremen sündis Äntu mõisniku Tuwe Bremeni (surnud 1602) ja Anna von Delwigi pojana. Ta oli Jaanilinna asehaldur (1616–1620), 1617. aastast Eestimaa maanõunik, 1620–1633 Rootsi asehaldur Tallinnas ja kuningliku Tallinna linnusekohtu president. 1626 juhtis Moskvasse Moskva tsaari juurde läkitatud saatkonda. Seejärel oli 1634–1637 Narva asehaldur, 1644–1645 Tallinna asehaldur, Äntu pärushärra ja Rummu, Vao, ning Pikavere härra. Ta maeti 17. veebruaril 1645 Tallinna Toomkirikusse. Ewert von Bremen abiellus 1603. aastal Rummu, Vao ja Pikavere mõisa pärija Anna von Meyborgiga (surnud 15.06.1646 Tallinnas), kes oli Rummu mõisniku Bertram von Meyborgi ja Anna Riesebieteri tütar. Abielust sündisid: Tuve von Bremen (Tuwe Bremen; 1604–1645), jalaväe rügemendi ooberst, Kolbergi komandant Rootsi Pommeris, Christiansprisi (da:) kindluse ja Kieli komandant Holsteinis Jakob von Bremen (1620–1645), hertsog Adolph Johanni õuemeister Anna von Bremen ( –1657), Ingliste, Pae, Hagudi ja Keava mõisniku ooberstleitnant Reinhold Anrepi (hukkus 1641) abikaasa Magdalena von Bremen ( –1684), Väike-Vigala mõisniku ja rittmeistri Georg (Jürgen) Üxkülli (maetud 1636) abikaasa Agneta von Bremen ( –1683), Äntu pärija, Kärsa mõisniku ja meeskohtuniku Hans Paykülli (1614–1695) abikaasa, Kaarma mõisa Payküllide esivanem Maria von Bremen, Rummu pärija, Otto Wilhelm Taube ( –1663) abikaasa August Wilhelm Hupel: 21. Brehm — Materialen zu einer estländischen Adelsgeschichte ("Nordische Miscellaneen" St. 18–19), Riga: Hartknoch 1789, lk. 65 Rikskansleren Axel Oxenstiernas skrifter lk. 336–339 Historisk tidskrift (1881) TLÜAR rahvusbibliograafia isikud: Bremen, Eberhardt Bremeni aadlisuguvõsa: Stackelberg, Otto Magnus von, Ewert von Bremen, Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 1, Görlitz, 1931, lk.6), (Meyborg lk.268) TLÜAR rahvusbibliograafia isikud: Bremen, Jakob
Elmar Məmmədyarov

Elmar Məmmədyarov (sündinud 2. juulil 1960 Bakuus) on Aserbaidžaani diplomaat ja poliitik. Elmar Məmmədyarov õppis aastatel 1977–1982 Kiievi ülikoolis rahvusvahelisi suhteid ja rahvusvahelist õigust. Aastal 1991 sai ta kandidaadikraadi Nõukogude Liidu välisministeeriumi diplomaatide koolist. Aastal 1982 alustas ta tööd Aserbaidžaani NSV välisministeeriumis. Aastatel 1992–1995 töötas ta New Yorgis Aserbaidžaani alalises esinduses ÜRO juures. Seejärel töötas ta välisministeeriumis. Aastatel 1998–2003 töötas ta nõunikuna Aserbaidžaani saatkonnas Washingtonis ning oli seejärel Aserbaidžaani suursaadik Itaalias. Ta oli 2. aprillist 2004 kuni 16. juulini 2020 Aserbaidžaani välisminister.
Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituut

Eesti Maaülikooli Põllumajandus- ja keskkonnainstituut (lühend PKI) on Eesti Maaülikooli instituut. Instituut loodi 2005. aastal Zooloogia ja Botaanika Instituudile viie suure uurimisrühma (agronoomiateaduskond, Keskkonnakaitse instituut, Eksperimentaalbioloogia Instituut, Polli Aianduse Instituut ning Taimebiotehnoloogia Uurimiskeskus EVIKA) liitmise teel. Moodustunud instituut on Maaülikooli viiest instituudist suurim[viide?]. Instituudi tuuma moodustavad tipprühmad Eesti bioloogia varasematest juhtivatest instituutidest — Zooloogia ja Botaanika Instituudist ja Eksperimentaalbioloogia Instituudist. Instituudi juhtida on Keskkonnamuutustele kohanemise tippkeskus. Instituudis töötajaskonnas on ka mitmeid välisprofessoreid (Robert Bunce, Henri-Charles Dubourguier jt.). Instituudi struktuur aastast 2017: Aianduse õppetool Elurikkuse ja loodusturismi õppetool Hüdrobioloogia ja kalanduse õppetool Keskkonnakaitse ja maastikukorralduse õppetool Maamajanduse ökonoomika õppetool Maastikuarhitektuuri õppetool Mullateaduse õppetool Taimekasvatuse ja taimebioloogia õppetool Taimetervise õppetool Polli Aiandusuuringute Keskus Rõhu Katsejaam Aastail 2005–2017 oli instituudil 11 osakonda (nende juhatajad 2010): Aianduse osakond (Kadri Karp) Botaanika osakond (Tiiu Kull) Keskkonnakaitse osakond (Valdo Kuusemets) Maastikuarhitektuuri osakond (Simon Bell) Maastikukorralduse ja loodushoiu osakond (Kalev Sepp) Mullateaduse ja agrokeemia osakond (Alar Astover) Mükoloogia osakond (Bellis Kullman) Taimefüsioloogia osakond (Ülo Niinemets) Taimekaitse osakond (Marika Mänd) Taimekasvatuse ja rohumaaviljeluse osakond (Merrit Noormets) Zooloogia osakond (Olavi Kurina) Samuti kuuluvad instituudi juurde Limnoloogiakeskus (Ain Järvalt) Polli Aiandusuuringute Keskus (Ave Kikas) Rõhu Katsejaam (Toomas Tõrra) Puhtu Bioloogiajaam Illar Lemetti (2005–2010) Aret Vooremäe (alates 2010) "Põllumajandus- ja keskkonnainstituut". Vaadatud 4.11.2022. Instituudi koduleht
Siuru

Siuru oli eesti kirjandusrühmitus, mis loodi 1917. aastal. Sinna kuulusid August Gailit, kes oli ka selle rühmituse asutaja, Marie Under, Johannes Semper, Friedebert Tuglas, Artur Adson, Henrik Visnapuu. Siurulaste motoks oli „Loomise rõõm – see olgu meie ainus tõukejõud“ – Tuglas. Siuru esimene avalik õhtu toimus 8. oktoobril 1917 Tallinnas Estonia saalis. Aastail 1917–1919 ilmus Siuru ühisväljaannetena kolm albumit. 1919. aastal tekkis siurulaste vahel konflikt, mille tulemusena lahkusid avalikult Marie Under ja Artur Adson. Konflikti tekitas August Gailiti 1919. aasta sügisel läbi mitme Postimehe numbri ilmunud pamflett "Sinises tualetis daam. Paradoksid luulest ja Marie Underist", kus autor pilkas poetessi peenutsevat ja ilutsevat armastusluulet, kasutades teravaid isiklikke väljendeid. Sellisest pilkavast kirjutisest oleks kergemini üle saadud, kui see oleks tulnud väljastpoolt. Kuid kuna rünnati seestpoolt, siis rikuti sellega rühma distsipliini, vaimu ja hävitati ühingu olemasolu mõte. Et viga parandada, leiti vahendaja kaudu lahendus – välja astusid August Gailit ja Henrik Visnapuu ning seejärel tulid ühingusse tagasi Under ja Adson. Nii jäi rühma neli liiget – Under, Semper, Tuglas ja Adson. Järgnes ühingu taastamine kuuele liikmele – allesjäänutega liitusid August Alle ja Johannes Barbarus. Ent see ei päästnud ühingut – lapitud ja paigatud, ei võtnud ta enam hinge sisse. Siuru kui ühing, koguteoste väljaandja ja kirjastus läks hingusele. Aeg oli muutunud, puhkenud Eesti Vabadussõda. Siuru rühmituse teeneks peetakse seda, et nad muutsid kirjanduse populaarseks ja tõmbasid sellele üldsuse tähelepanu. Siuru oli jätkanud Noor-Eesti traditsioone, liikudes sümbolismi suunas. Loomingus oli eelistatud lüürika ja novellid. Siurulased tähtsustasid armastusluulet ja viisid selle uuele stiilitasandile. Siuru (kultuurikeskus) Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk. 150 Adson, Artur, "Siuru-raamat", [Tallinn]: Tänapäev, 2007 Artur Adson, "Siuru-raamat", Tallinn, Tänapäev, 2007, 2017
Mesosfäär

Mesosfäär on atmosfäärikiht kõrgusel 40–50 kuni 80–90 km. Stratosfäärist seda eraldab stratopaus ja termosfäärist mesopaus. Õhutemperatuur selles kihis kõrgusega tõuseb, temperatuuri maksimum (umbes +50 °C) on kõrgusel umbes 60 km. Edasi toimub temperatuuri langus kuni −70 või −80 °C. Mesosfääris esinevad ja tavaliselt põlevad ära meteoorid. Mesosfääris esinevad helkivad ööpilved.