laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jerevani metroo

Jerevani metroo (armeenia Կարեն Դեմիրճյանի անվան Երևանի Մետրոպոլիտեն, Karen Demirtšjani nimeline Jerevani metroo) on Jerevanis töötav metroo, avati 7. märtsil 1981. Kuna NSV Liidus oli metroo rajamise eelduseks miljon elanikku, hakati metroo rajamise algul 1972. aastal rajama hoopis kiirtrammiliini. Samas ehitati kõik trammitunnelid nii, et neid saaks täiesti maaluseks metrooks muuta. 1979. aasta rahvaloendusel jõudis Jerevan lõpuks miljoni elanikuni ning kiirtrammiliin planeeritigi ümber täismetrooks. Metrooliinid asuvad väga sügaval maa all (20–70m), nagu endistes NSV Liidu liiduvabariikides tavaks. Metrooliinide pikkus on kokku 14,1 km. Hiljuti liikuma hakanud uute minibusside tõttu on metrood hakatud vähem kasutama. Urbanrail.net (inglise keeles)
Hamburgi metroo

Hamburgi metroo (saksa U-Bahn Hamburg), on Hamburgis töötav metroo, mis avati 1912. Die Hamburger Untergrundbahn (saksa keeles)
Tsirguliina raamatukogu

Tsirguliina raamatukogu on Valga valla rahvaraamatukogu. 1997. aastal liideti rahvaraamatukogu Tsirguliina Keskkooli raamatukoguga. Aastast 2018 tegutseb Valga Keskraamatukogu haruraamatukoguna. Raamatukogu aadress: Nooruse tn 1, Tsirguliina alevik, 68316 Valga vald, Valga maakond. 1923. aastal asutati Tsirgulinna Rahvaraamatukogu Selts. Raamatukogu asutaja ja seltsi juhataja oli kohaliku kooli õpetaja Aleksander Schuravlöff. Raamatukogu asus algkoolihoones ja esimeseks teadaolevaks laenutajaks oli õpetaja Alviine Läti. Raamatute ostuks raha saadi pidude korraldamisest. 3. märtsil 1929 Tsirgulinna Algkoolis toimunud Tsirgulinna Rahvaraamatukogu Seltsi peakoosolekule esitatud aruandest nähtub, et aasta jooksul muretseti ligi 200 köidet uusi raamatuid, kokku oli seltsi raamatukogus üle 600 köite, raamatute hinnaks arvati ligi 1000 krooni ning lugejaid oli üle 60. Koolimaja kitsastes oludes asus raamatukogu 1931. aasta juulini, kui Tsirgulinn sai omale kaua igatsetud rahvamaja, mille ehitas annetuste, loteriide, näitemüükide ja laenude abil Tsirgulinna Vabatahtlik Tuletõrje Selts (taas eesotsas energiline A. Schuravlöff). Hoone teisel korrusel leidis oma kodu Rahvaraamatukogu Selts. Raamatukogu oli avatud pühapäeviti kella 10–16, laenutajaks õpetaja Läti, keda vahel asendasid ka teised seltsi liikmed. 1938. aastal anti haridusministeeriumi koolivalitsuse poolt viiele Valgamaa raamatukoguhoidjale hea töötamise eest II järgu kutsetunnistus. Teiste seas sai selle ka Aleksander Schuravlöff, olles seega esimene kutsega raamatukogutöötaja Tsirgulinnas. Hoogne seltsielu kestis sõjani. 1944. aastal hävitas sõjatuli seltsimaja ja raamatukogu. Sõjajärgsel aja avati raamatukogu uuesti 1. detsembril 1946. Täpsemaid andmeid on aastast 1950: raamatukogu asus külanõukoguga ühes hoones aadressil Kesk tn 2, raamatuid laenutas Heino Krall. Järgmisel aastal asus tööle tema vend Hugo Krall. Raamatukogu asus nimetatud ruumides kuni 1992. aastani. Kuna vallavalitsus vajas ruume juurde, osteti raamatukogule omaette maja Nooruse 22. Raamatukogutööks ei olnud see elumajaks ehitatud hoone aga kõige parem, nappis valgust ja avarust. 1997. aastal otsustati ühendada küla- ja kooliraamatukogu ning koliti koolimajja Nooruse tn 1. Ühendkogu asupaigaks sai endine internaadihoone, mis renoveeriti raamatukogule sobivaks. „Arvutite ajastu” saabumisel avati raamatukogus kolme lugejaarvutiga avalik internetipunkt. Koostati elektrooniline kataloog ja 1. juunist 2005 mindi üle elektroonilisele laenutusele. Alviine Läti Aleksander Schuravlöff Heino Krall 1950 Hugo Krall 1951–1961 Alvi Seer 1961–1967 Aina Onkel 1967–1968 Mare Lillemets (Pooland) 1968–1970 Milvi Tamm 1970–1973 Hele Reimaa 1974–2015 (osalise koormusega aastatel 2012–2015) Tiia Pärnik-Pernik alates 2006 Statistika 2014. aasta seisuga Kogud: 15 501 Kasutajad: 392 Külastused: 6 547 Laenutused: 8 048 Töökohad: 1,5 Laatre raamatukogu Sooru raamatukogu Tagula raamatukogu Valgamaa rahvaraamatukogud 1920-2010. Valga, 2010 Valga Keskraamatukogu arhiiv. Valga rajooni/maakonna raamatukogude aastaaruanded 1956–2014 Koduleht Valga vald – Hallatavad asutused
Gonzalo Higuaín

Gonzalo Gerardo Higuaín (sündinud 10. detsembril 1987 Prantsusmaal Brestis) on Argentina endine jalgpallur, kes mängis ründajana Madridi Realis ja Argentina jalgpallikoondises. Peale selle mängis ta ka River Plate'is, Napolis, Milanis, Chelseas, Juventuses ja Miami Interis. Gonzalo Higuaín alustas oma klubikarjääri Argentinas River Plate's. Ta tegi oma klubidebüüdi 29. mail 2005. Aastatel 2005–2006 mängis ta Riveri meeskonnas kõikide sarjade peale 41 mängu ja lõi 15 väravat. 2007. aasta jaanuaris siirdus Higuaín 12 miljoni euro eest Hispaania kõrgliiga klubisse Madridi Real. Higuaín tuli hooaegadel 2006–07, 2007–08 ja 2011–12 Madridiga Hispaania meistriks. 2011. aastal aitas ta meeskonnal alistada Hispaania karikavõistluste finaalis Barcelona. Samuti võitis ta ka 2008. ja 2012. aasta Hispaania superkarika. Kokku mängis ta klubi rivistuses 7 aasta jooksul 264 mängu ja lõi 121 väravat. Higuaín liitus 2013. aasta suvel Itaalia kõrgliiga klubiga SSC Napoli. Ta mängis klubi meeskonnas kolme aasta jooksul 146 mängu ja lõi 91 väravat. 2013–14 hooajal aitas ta Napolil võita Coppa Italia ja 2014. aastal Itaalia superkarika. Higuaín siirdus 2016. aasta juulis 90 miljoni euro eest Juventusesse. Temast oli toona ajaloos rohkem maksnud vaid kaks jalgpallurit. Oma esimesel hooajal võitis ta nii Serie A kui ka Coppa Italia ning jõudis klubiga UEFA Meistrite Liiga finaali. Aastatel 2018–2019 oli ta laenulepingu alusel AC Milanis ja Londoni Chelseas. Aastal 2020 liitus Higuain Major League Socceri klubiga Miami Inter, kus ta lõi 67 mänguga 29 väravat. Aastal 2022 lõpetas argentiinlane oma jalgpallurikarjääri. Argentina jalgpallikoondises debüteeris Higuaín 15. novembril 2006. Higuaín tuli Argentinaga kahel korral hõbedale Copa Américal ja korra maailmameistrivõistlustel. Kokku käis ta Argentina koondises väljakul 75 korda ning lõi 31 väravat. Madridi Real La Liga: 2006–07, 2007–08, 2011–12 Copa del Rey: 2010–11 Hispaania superkarikas: 2008, 2012 Napoli Coppa Italia: 2013–14 Supercoppa Italiana: 2014 Juventus Serie A: 2016–17, 2017–18, 2019–2020 Coppa Italia: 2016–17, 2017–18 Chelsea UEFA Euroopa Liiga: 2018–19 Argentina Hõbemedalist Jalgpalli maailmameistrivõistlused: 2014 Copa América: 2015, 2016 "Juventusesse siirdunud Higuainist on kallimad mängijad vaid Bale ja Ronaldo". ERR Sport. 26. juuli 2016. Vaadatud 26. juuli 2016.
Kübaratrikk

Kübaratrikk (inglise keeles hat-trick 'trikk kübaraga') on sporditermin, mis tähistab kolme järjestikust positiivset saavutust, näiteks ühe mängija sooritatud kolme väravat ühes mängus. Mõnes keeles ongi kasutusel kolmele viitav sõna triplett. Väljend tuli käibele 1858. aastal kriketis, mil mängija H. H. Stephenson saavutas ühe mängu käigus kolm järjestikust väravat ning publikus korraldati tema toetuseks kübarasse raha korjandus. Hiljem võeti mõiste kasutusele ka teistel spordialadel, näiteks jalgpallis, hokis, vormel 1-s ja korvpallis. Kübaratrikiks nimetatakse jalgpallis ja jäähokis seda, kui üks mängija lööb ühes mängus kolm või enam väravat. Sama saavutust, kuid kahe löödud väravaga kutsutakse duubliks, nelja väravaga – pokkeriks, viie väravaga – pentatrikiks. Jalgpallis tähistab mõiste täiuslik (perfektne) kübaratrikk (perfect hat-trick) olukorda, kus üks mängija lööb ühe mängu sees värava mõlema jalaga, lisaks peaga. Jäähokis tähistab mõiste natural hat trick olukorda, kus üks mängija lööb kolm väravat järjest. Gordie Howe' kübaratriki saavutamiseks peab mängija ühes jäähokimängus lööma värava, andma väravasöödu ja osalema kakluses.  Pikemalt artiklis Kolmikduubel Korvpallis nimetatakse kübaratrikiks (ehk kolmikduubliks) seda, kui mängija kogub kolme statistilise näitaja arvestuses kahekohalise summa. Harilikult on need kolm näitajat visatud punktid, lauapallid ja resultatiivsed söödud, kuid võivad olla ka vaheltlõiked, blokeeritud visked, vastastelt välja meelitatud isiklikud vead või muudki. Spordiajakirjanduses kasutatakse kübaratriki terminit vahel ka sportlaste või meeskondade suvaliste korduvate saavutuste puhul, mis on saadud ühe või mitme võistluse jooksul, tavaliselt peab neid olema 3. Näiteks võib kübaratrikiks nimetada tennisisti võite kolmel suure slämmi turniiril ühe hooaja jooksul; jalgpallimeeskonna võite kõigil kolmel riigisisesel põhivõistlusel: riigi meistrivõistlustel, riigi karikavõistlustel ja riigi superkarikavõistlustel; Vormel-1 ühe võidusõitja poolt kolme tingimuse sooritamine (need on: 1. pool-positsiooni ja kvalifikatsiooni saamine; 2. sõidu ringil parim läbitud aeg; 3. võit sellel sõidul) ja nii edasi. Mõiste on levinud ka spordivälistesse valdkondadesse, näiteks autondusse. "Hat-trick". Cambridge Dictionary. Vaadatud 12.2.2022. "Los equipos que han conseguido el Triplete en la historia del fútbol". Goal. Vaadatud 12.2.2022. "Misasi on kübaratrikk ning kes seda kõige paremini oskavad". Spordijutud. 2021. Vaadatud 12.2.2022. John Kreiser (7.10.2017). "Hockey's 'hat trick' traces roots to cricket". NHL. Vaadatud 12.2.2022. "What is a penta-trick in football". Fresh beautiful styl. Originaali arhiivikoopia seisuga 12.02.2022. Vaadatud 12.2.2022. John McGourty (25. jaanuar 2010). "Going inside the "Gordie Howe Hat Trick"". Inside NHL. NHL. Vaadatud 13. märtsil 2012. "Subaru Foresteri kübaratrikk turvalisuse auhindadega". Vaadatud 12.2.2022. "KÜBARATRIKK NCAPI KATSES - UUS PULSAR ON KOLMAS NISSAN, MIS SAI 2014. AASTAL EURO NCAPILT MAKSIMUMPUNKTID". 5.11.2014. Originaali arhiivikoopia seisuga 12.02.2022. Vaadatud 12.2.2022.
Jälgimäe mõis

Jälgimäe mõis (saksa keeles Jelgimeggi) oli rüütlimõis Harjumaal Keila kihelkonnas. Tänapäeval asub see Harju maakonnas Saku vallas Jälgimäe küla lähedal. Jälgimäe küla nimetatakse 1241. aastal Taani hindamisraamatus. 15. ja 16. sajandil oli see Saksa ordu valduses. Liivi sõjas langes Rootsi kuninga kätte, kes doneeris selle 1629. aastal Saue mõisnikule Bernhard von Scharenbergile (maeti 1645). Jälgimäele rajati karjamõis ja see eraldati 1656. aastal Saue mõisast iseseisvaks mõisaks. 17. sajandi keskpaiku omandasid mõisa Schulmannid, kes pidasid seda üle saja aasta. 1765−1796 kuulus mõis Derfeldenitele, seejärel krahv Karl Friedrich von Rehbinderile (1764−1841) Sakust. 1821. aastast kuni 1919. aasta võõrandamiseni oli mõis Glehni aadliperekonna valdus. 1821. aastal ostis Peter von Glehn (1796–1843) perekonnale Jälgimäe mõisa 8400 hõberubla ja 110 000 bankorubla eest. Pärast Glehni lossi rajamist 1886. aastal Nikolai von Glehni (1841−1923) ajal muutus Jälgimäe sisuliselt kõrvalmõisaks. Jälgimäe mõisale kuulus suurem osa tänapäeva Nõmme linnaosa aladest. Peahoone ehitati ilmselt 18. sajandi lõpul. See kujutas endast kahekorruselist puithoonet. Tänapäeval on hoone kasutusel elamuna, mis on osaliselt ümber ehitatud. Väikeses pargis häärberi läheduses on säilinud ka mõned ümberehitatud kõrvalhooned. 2006. aastal paigaldati mõisa seinale mälestustahvel Nõmme linna rajajale Nikolai von Glehnile. Mälestustahvel valmis Nõmme Koduloohuviliste Koja algatusel ja koja liikmete annetustest. Eesti mõisate loend Tallinna Seakasvatuse Trust Jälgimäe ms, www.eki.ee Baltisches historisches Ortslexikon. Teil I. Estland (einschließlich Nordlivland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1985. Lk 143-144. Sakk, Ivar. Eesti mõisad. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2002. Lk 43. Särg, Alo. Harjumaa mõisad. Tallinn: Argo, 2006. Lk 43-44. Teinbas, Lembit. Jälgimäe-Pääsküla-Nõmme: ajaloolisi materjale. Saku, 2009. Jälgimäe mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Nõmme linna rajajale avati Jälgimäe mõisas mälestustahvel Jälgimäe mõis Eesti mõisaportaalis Teinbas, Lembit. Jälgimäe mõis - 350 (1. osa). Saku vald Teinbas, Lembit. Jälgimäe mõis - 350 (2. osa). Saku vald
Kiivertihane

Kiivertihane (Parus holsti) on tihaslaste sugukonda tihase perekonda kuuluv lind. Kiivertihane on Taiwani saare endeem. Paigalind. Vana isaslinnu laup, valjasriba, põsed ja keha alapool on kollased, pealagi ja kiivritaoline tutt on sinise läikega mustad, tuti pikemate sulgede tipud ja laik kuklal on valkjad. Selg on sinirohelise läikega nõgimust. Saba ülapoole kattesuled on mustad. Tüürsuled on sinakasmustad siniste välisservade ja valgete tippudega. Äärmiste tüürsulgede välisservad on valged. Tiivad on sinakasmustad, suurte kattesulgede servad on laialt valged, küünarsulgede ja küünrahoosulgede tipud on valged. Nukktiib ja labahoosuled on mustad. Emaslinnul on tutt lühem, selg oliivroheline, saba ja tiivad tuhmimad ning kõhul puudub must laik. Noorlind on vanalinnust heledam, sinihalli ülapoole ja valkja alapoolega. vikerkest on tumepruun. Kiivertihane häälitseb rasvatihase moodi. Laulavad mõlemad sugupooled. Laul koosneb mitmesugustest kolmesilbilistest motiividest, iga motiivi korratakse 3–7 korda. Kiivertihane elab mägede vanades lehtmetsades, bambusemetsades ja parasvöötme okasmetsades 700–2500 m kõrgusel. Teda kohtab kas üksinda, paarikaupa või väikeste salkadena puurinde keskmises osas, Ta toitub peamiselt putukatest. Kiivertihase paaritumisaeg on aprillis. Pesa rajab ta kõrgele puuõõnsusse. Pesamaterjaliks on kuivad lehed, samblikud, sammal ja suled. Ta võib kasutada sama pesa mitu aastat järjest, lisades igal aastal uut pesamaterjali. Kurnas on 3–5 muna. Pärast pesitsushooaega võib kiivertihane koos teiste väikeste laululindudega suuremaid seltsinguid moodustada. Kiivertihane on üsna haruldane. Teda ohustab peamiselt sobivate elupaikade kadu. Umbes 11% levilast on kaitsealune maa. Kiivertihaseid ohustavad linnupüüdjad, kes neid kauni välimuse tõttu suurel hulgal püüavad ja välja veavad. S. Harrap, D. Quinn. "Tits, Nuthatches and Treecreepers". Christopher Helm, London 1996 Birding in Taiwan - Yellow Tit BirdLife factsheet - Yellow Tit
Suislepa Püha Katariina kirik

Suislepa Püha Katariina kirik on Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikule kuuluv kirik Viljandi maakonnas Viljandi vallas Suislepa külas. Historitsistlikus stiilis ladina risti kujulise põhiplaaniga tellisdekooriga maakivist kirik valmis 1891. aastal ja pühitseti 6. mail 1891. Kiriku projekteeris arhitekt Apollon Edelson. Kogudus suleti 1961. aastal. Tänapäeval on kirik varemetes. "Suislepa Suurkannataja Katariina kirik". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. aprill 2016. Vaadatud 13. jaanuaril 2017. Suislepa Püha Katariina kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
Portugali kuningriik

Portugali kuningriik (portugal Reino de Portugal) oli kuningriik Pürenee poolsaarel 1139–1910. Portugali kuningriik rajati 26. juulil 1139, mil Portugali krahv Afonso Henriques end Portugali kuningaks kuulutas. 1096. aastal naitis Kastiilia ja Leóni kuningas Alfonso VI oma tütre Teresa, Burgundia hertsogi noorema poja Henriga, kes sai kaasavaraks Portugali krahvkonna ja pani aluse tulevase Portugali kuningriigi troonile tõusnud Burgundia dünastiale. Pärast kodusõja puhkemist Leóni kuningriigis 1109. aastal valitses ta sisuliselt sõltumatult. 1139. aastal purustas Afonso I Ourique lahingus Almoraviidide moslemite väed. Pärast seda olevat ta kutsunud kokku Lamego cortese, kus Braga peapiiskop kroonis ta esimeseks Portugali kuningaks. Seda sündmust on peetud vaid hilisemas ajaloos käibele tulnud müüdiks. Ilmselt ei kroonitud Afonsot kunagi ja ta hakkas ennast ise kuningaks tituleerima, tõenäoliselt juba aastaid enne otsustavat võitu mauride üle. Siiski saavutas ta oma tiitlile aastate jooksul ka tunnustuse – 1143. aastal tunnustas seda Kastiilia ja Leóni kuningas Alfonso VII ning 1179. aastal paavst Aleksander III. Sõjaliste ordude toel jätkasid Afonso I ja tema järeltulijad tungimist lõuna suunas. Tema ajal hõlmas Portugal umbes poole oma tänapäevasest territooriumist. Rekonkista lõpuks võib pidada aastaid 1249–1250, mil kuningas Afonso III juhtimisel vallutati Algarve piirkond ja likvideeriti viimased mauride tugipunktid Portugali lõunarannikul. Selle tulemusel kujunesid välja Portugali piirid, mis on püsinud suures osas muutumatuna tänapäevani. Aastatel 1385–1580 valitses Portugali Avisi dünastia. 15. sajandil sai alguse Portugali koloniaalimpeerium, mis hõlmas alasid Lõuna-Ameerikas, Aafrikas ja Aasias. 1815–1822 eksisteeris Portugali, Brasiilia ja Algarvede ühendkuningriik. 1908. aastal toimunud Lissaboni regitsiid ja 1910. aastal toimunud 5. oktoobri revolutsioon, millega kukutati Manuel II, viisid kuningriigi likvideerimiseni. Portugali ajalugu Portugali koloniaalimpeerium Portugali kuningas Portugali valitsejate loend Avisi dünastia
Mõniste–Ape tee

Mõniste–Ape tee (registrinumbriga 68) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Mõniste külas Võru–Mõniste–Valga tee 39. kilomeetril. Tee pikkus on 8,9 km. Tee lõpeb Vastse-Roosa külas Eesti-Läti piiril (Vastse-Roosa piiripunkt). Sildade nimistu pärineb teeregistrist. Mõniste küla, Hüti küla, Tundu küla, Vastse-Roosa küla, Pähni küla.
Lauktihane

Lauktihane (Parus semilarvatus, sünonüümid Cyanistes semilarvatus, Sittiparus semilarvatus) on linnuliik tihaslaste sugukonnast. Lauktihane on Filipiinide endeem, ta on levinud Luzonil ja Mindanaol. Pikkus 13 cm. Liigil on eristatud kolme alamliiki, mille isaslindudel on pruunikasmust sinise läikega sulestik ja valge laup. Mindanao alamliigi P. s. nehrkorni isaslinnu tiival on valge laik. Emaslinnud ja noorlinnud on tuhmimad. Lauktihane asustab tasandike ja mägede metsi, metsaservi ja džunglit kuni umbes 1150 m kõrguseni. Pesa teeb puuõõnsusse. Lauktihane on vähe uuritud ja üsna haruldane, teda ohustab sobivate elupaikade kiire ja ulatuslik vähenemine. Harrap, S., Quinn, D. Tits, Nuthatches and Treecreepers. Christopher Helm, London 1996 BirdLife International. http://www.birdlife.org/datazone/speciesfactsheet.php?id=7061
Luís Fabiano Clemente

Luís Fabiano Clemente (sündinud 8. novembril 1980 Campinases São Paulo osariigis) on endine Brasiilia jalgpallur (ründaja). Ta alustas klubikarjääri kodumaal Ponte Pretas. 2004. aastal siirdus ta mängima FC Portosse. Seal tegi ta kaasa 22 kohtumist ja lõi kolm väravat. 2006. aastal läks Fabiano Sevillasse, kus mängis aastatel 2005–2011. Suure osa karjäärist on ta mänginud ka Brasiilia kõrgliiga klubis São Paulo. Karjääri lõpetas ta 2017. aastal Brasiilia klubis Vasco da Gama. Brasiilia koondises tegi Fabiano debüüdi 2003. aastal mängus Nigeeria jalgpallikoondise vastu. Kokku lõi ta Brasiilia meeskonnas aastatel 2003–2013 45 mängus 28 väravat. 2009. aasta konföderatsioonide karikavõistlustel oli ta turniiri parim väravakütt. 12. augustil 2009 võitis Brasiilia Fabiano väravast sõprusmängust Eestit. São Paulo Copa Sudamericana: 2012 Torneio Rio-São Paulo: 2001 Porto Intercontinental Cup: 2004 Sevilla UEFA karikas: 2006, 2007 UEFA Superkarikas: 2006 Copa del Rey: 2007, 2010 Supercopa de España: 2007 Tianjin Quanjian China League One: 2016
Võru–Kuigatsi–Tõrva tee

Võru–Kuigatsi–Tõrva tee (registrinumbriga 69) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Vagula külas Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa tee 248. kilomeetril. Tee pikkus on 71,3 km. Tee lõpeb Roobe külas Valga–Uulu tee 25. kilomeetril. Tee 58. kilomeetril on 200-meetrine ühislõik Jõhvi–Tartu–Valga teega. Sildade nimistu pärineb teeregistrist. Vagula küla, Alakülä küla, Järvere küla, Sõmerpalu alevik, Sõmerpalu küla, Varese küla, Hutita küla, Linnamäe küla, Majala küla, Horma küla, Hargi küla, Lümatu küla, Vaabina küla, Uue-Antsla küla, Uhtjärve küla, Kõlbi küla, Pihleni küla, Kuldre küla, Kassi küla, Sarapuu küla, Lauküla, Sangaste alevik, Kurevere küla, Tiidu küla, Keeni küla, Vaalu küla, Pringi küla, Ädu küla, Mägiste küla, Kuigatsi küla, Vaardi küla, Soontaga küla, Jõgeveste küla, Kalme küla, Roobe küla. 2020. aastal rekonstrueeritakse Varese–Vaabina teelõiku (maantee km 9,4–22). Ehitustööde maksumus on 4,7 miljonit eurot. "INTERAKTIIVNE TEEKAART | Vaata täpselt järele, kus ja kui kaua sellel suvel teid ehitatakse" Delfi, 19. juuni 2020
Hund-rohetuvi

Hund-rohetuvi (Ptilinopus superbus) on linnuliik tuvilaste sugukonnast rohetuvi perekonnast. Hund-rohetuvi on levinud vihmametsades Sulu saarestikus, Sulawesil, Maluku saartel, Uus-Guineal, Saalomoni saartel ja Austraalia idaosas. Paiga- ja hulgulind. Isaslind on eredavärviline, tulioranži kukla, rohelise kõrvaala ja lilla pealaega. Rind on hall, rinna ja kõhualuse vahel on lai tumesinine vööt. Tiivad on oliivrohelised tumedate laikudega, saba tipp on valge. Emaslind on peamiselt roheline valge kõhualuse, siniste tiivatippude, helesinise rinna ja väikese tumesinise laiguga pea tagaosas. Mõlemal sugupoolel on kollased silmad ja silmarõngad. Vaatamata värvikale sulestikule jääb hund-rohetuvi vihmametsa lehestikus hästi varjatuks. Häälitsus on kuu-kuu-kuu-kuu. Hund-rohetuvi tiivad tekitavad lennul vilistavat heli, Pesitsusperiood kestab septembrist jaanuarini. Pesa rajatakse maapinnast 5-30 m kõrgusele, see on okstest koosnev väike platvorm. Emaslind muneb ühe väikse valge muna, mida hautakse vaheldumisi - emaslind öösel ja isaslind päeval. Toiduks on peamiselt puuviljad ja marjad. Port Moresby piirkonnas moodustasid enamuse toidust viigipuude, iseäranis Ficus albipila ja Ficus benjamina, Canarium australianum luuviljad, ja palmide Archontophoenix, Calamus ja Livistona viljad. Sageli toituti ka erinevate kaneelipuude, Litsea, Neolitsea ja Cryptocarya viljadest. Vähem olulised toiduallikad olid lõhnava kananga, Syzygium ja Vitex cofassus viljad. . Liiki ohustab peamiselt elupaikade kadu. Frith, H.J.; Rome, F.H.J.C.; Wolfe, T.O. (1976). Food of Fruit-Pigeons in New Guinea. Emu 76(2): 49-58. HTML abstract
Alam-Doonau madalik

Alam-Doonau madalik ehk Valahhia madalik on suur madalik Rumeenia lõunaosas, Bulgaaria põhjaosas ning Moldova ja Ukraina edelaosas Transilvaania Alpide ja Ludogorje platoo vahel. Madalik ulatub 560 km pikkuselt Raudväravast Musta mereni. Kõrgus on 150–200 m. Levinud on mustmullad, millest suurem osa on haritud. Kasvatatakse peamiselt maisi, nisu, puuvilju ja viinamarju.
Leping

Leping on tehing kahe või enama isiku (lepingupoole) vahel, millega lepingupool kohustub või lepingupooled kohustuvad midagi tegema või tegemata jätma.[viide?] Leping on lepingupooltele täitmiseks kohustuslik (pacta sunt servanda). Lepingu võib sõlmida suuliselt, kirjalikult või mistahes muus vormis, kui seaduses ei ole sätestatud lepingu kohustuslikku vormi.[viide?] Lepingu sisu peab olema vastavuses kehtiva seadusandluse, heade kommete ning isiku põhiõigustega.[viide?] Lepingu elemendid on[viide?]: Tahe - poolte tahe muudab lepingud siduvateks. Tahteavaldus - tavapäraselt koosneb see element pakkumusest (ofert) ja nõustumusest (aktsept). Kokkulepe on tahete kooskõla, milleni on jõutud tahteavalduste vahetamisega. Vastutasu on lepingu element üldises õiguses. Võõrandamislepingud Müügileping Vahetusleping Faktooringuleping Kinkeleping Kasutuslepingud Üürileping Rendileping Liisinguleping Litsentsileping Frantsiisileping Ehitise ajutise kasutamise leping Tasuta kasutamise leping Laenuleping ja krediidilepingud Kindlustusleping Kahjukindlustus Elukindlustus Õnnetusjuhtumikindlustus Toetamislepingud Elurendis Ülalpidamisleping Kompromissileping Seltsinguleping Teenuste osutamise lepingud Käsundusleping Töövõtuleping Maaklerileping Agendileping Komisjonileping Maksekäsund ja arveldused Tervishoiuteenuse osutamise leping Veoleping Ekspedeerimisleping Pakettreisileping Hoiuleping Väärtpaberid Veksel Tšekk Lepingu täitmist võib tagada järgmiste vahenditega[viide?]: pant: hüpoteek või vallaspant kinnipidamisõigus käendus garantii käsiraha leppetrahv viivis Kull, Irene. "Lepinguõigus I." (Tallinn: Juura 1999). ISBN 9985-75-014-4 Volens, Urmas. "Müügileping." (Tallinn: Äripäeva Kirjastus, 2006). ISBN 9985-9690-1-4 Kull, Irene, Käerdi, Martin, Kõve, Villu. "Võlaõigus. I. Üldosa." (Tallinn: Juura 2004) ISBN 9985-75-155-8 Võlaõigusseadus Katrin Hendrikson. "Lepingute tõlgendamine." (Tartu Ülikooli õigusteaduskond, tsiviil- ja kaubandusõiguse õppetool, kursusetöö 1996. Juhendaja Irene Kull)