laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tšellosonaat

Tšellosonaat on muusikas sonaat, mis on tavaliselt kirjutatud tšellole ja klaverile või muule muusikainstrumendile või ka soolotšellole. Varased tšellosonaadid pärinevad 18. sajandist, kui tšellosonaate kirjutasid näiteks Francesco Geminiani ja Antonio Vivaldi. Romantismiperioodi kuulsamate tšellosonaatide autorid on Ludwig van Beethoven ja Johannes Brahms.
Tšellosonaat nr 3

See artikkel räägib Beethoveni teosest. Ferdinand Riesi teose kohta vaata artiklit Tšellosonaat nr 3 (Ries). Tšellosonaat nr. 3 A-duur, op. 69 on Ludwig van Beethoveni kolmas tšellosonaat, mis on kirjutatud 1808. aastal. A-duur tšellosonaat op. 69 kuulub Beethoveni ühte produktiivsemasse heliloominguperioodi. Kirjutatud ühel aastal Viiulikontserdi ja kahe klaveritrioga op. 70. Samal aastal on lõpetatud ja välja antud ka Viies ja Kuues sümfoonia. Sonaadil on kontrastina tavapärasele kiire-aeglane-kiire ülesehitusele kolm osa: 1.Allegro, ma non tanto 2.Scherzo 3.Adagio cantabile – Allegro vivace 19. sajandi alguses mõisteti sonaate klaverile ja mõnele muule instrumendile eelkõige klaverisonaatidena muu instrumendi saatel. Beethoveni esimesed viiulisonaadid olid näiteks publitseeritud kui "klaverisonaadid viiulisaatega." See tšellosonaat on aga kirjutatud nii, et ta väljub selgelt continuo-sonaatide traditsioonist. Veel 19. sajandi alguses oli tavaline, et tšellopartii dubleeris klaveri vasaku käe partiid ja parem käsi mängis figuratsioone ja meloodiat. Beethoven sai tõeliselt kuulsaks oma esimeste tšellosonaatidega, millel oli välja kirjutatud klaveripartii. Esimest osa alustab tšello üksinda. Tungleva peateema variatsioonid koos kontrastsete kõrvalteemadega moodustavad kahe mängija kontrapunktilisi meloodiaid. Järgnev skertso a-mollis sisaldab rohkesti löögiväliseid aktsente. Finaal algab lühikese aeglase sissejuhatusega.
Friedrich Benninghoven

Friedrich Wilhelm Benninghoven (9. märtsil 1925 Berliin – 22. oktoober 2014 Berliin) oli saksa ajaloolane ja arhivaar. 1943. aastal alustas Benninghoven Berliinis ajaloo-, anglistika- ja filosoofiaõpinguid. 1944. aastal mobiliseeriti ta sõjaväkke ning ta osales Punaarmee-vastastes lahingutes Varssavi lähistel ja Preisimaal. Danzigi (Gdańsk) lähedal langes ta 1945. aasta märtsis sõjavangi ja viidi Uuralitesse vangilaagrisse. Seal tabas teda düsenteeria, mille tõttu ta vangist vabastati ning ta naasis 1945. aasta sügisel Berliini. 1946. aastal jätkas ta ajalooõpinguid Berliini Humboldti ülikoolis, 1952. aastal jätkas ta neid Hamburgis Paul Johanseni juures. 1958. aastal sai ta doktorikraadi ning alates 1965. aastast kuni pensionile jäämiseni 1990. aastal töötas ta arhiivides Göttingenis ja Berliinis, viimases oli ta alates 1974. aastast teadusdirektor. Benninghoven uuris peamiselt keskaja perioodi Preisimaal, aga ka Liivimaal, pöörates sealjuures suurt tähelepanu sõjandusele, eriti Mõõgavendade ja Liivi ordule. Alates 1960. aastast oli ta Balti Ajaloo Komisjoni liige. Ka Benninghoveni abikaasa Ursula Benninghoven (1952–2010) oli ajaloolane ja arhivaar. Der Orden der Schwertbrüder: fratres milicie Christi de Livonia. Köln; Graz: Böhlau, 1965. Rigas Entstehung und der frühhansische Kaufmann. Hamburg: Velmede, 1961. Unter Kreuz und Adler: der Deutsche Orden im Mittelalter: Ausstellung des Geheimen Staatsarchivs Preussischer Kulturbesitz anlässlich des 800jährigen Bestehens des Deutschen Ordens. Berliin: Geheimes Staatsarchiv Preussischer Kulturbesitz, 1990. Vier Jahrzehnte baltische Geschichtsforschung: die Baltischen Historikertreffen in Göttingen 1947-1986 und die Baltische Historische Kommission. Vorträge, Veröffenlichungen, Mitlglieder. Köln, 1992, lk 84. Dieter Heckmann, "Friedrich Wilhelm Benninghoven zum Gedenken". – Preussenland, Neue Folge, 5 (2014), lk 190–195.
Tšellosonaat nr 1 (Brahms)

Tšellosonaat nr 1 e-moll, op. 38 on Johannes Brahmsi esimene tšellosonaat, mille ta kirjutas aastatel 1862–1865. Sonaat on algselt täpsustusega "Sonate für Klavier und Violoncello" (sonaat klaverile ja tšellole). Brahms kirjutas esimesed kaks osa suvel 1862, kuigi algne Adagio on hiljem hävitatud. Viimane osa on kirjutatud 1865. Sonaat on pühendatud Josef Gänsbacherile, kes oli laulmise professor ja harrastustšellist. Ühel sõprade ringis toimunud privaatsel ettekandel olevat Brahms mänginud klaverit nii valjult, et Josef Gänsbacher kaebas, et ta ei kuulvat üldse oma tšellot. Brahms urises "sinu õnn" ja jätkas raevukat klaverimängu. Sonaadi esimese osa peateema põhineb Johann Sebastian Bachi Fuugakunsti Contrapunctus 4 ja 13 fuugateemale. Brahms kandis teose ette esimest korda Mannheimis 1856. aasta juulis ja saatis selle seejärel avaldamiseks kirjastusele Breitkopf & Härtel, mis lükkas teose tagasi. Seejärel saatis ta teose Simrockile, kirjeldades seda teadlikult valesti kui tšellosonaati, milles kummagi instrumendi partiid pole eriti keerukad mängida. Simrock avaldas teose 1866. aastal. Sonaadil on kolm osa: Allegro non troppo Allegretto quasi Menuetto Allegro Esimene osa on kirjutatud ühe pika liinina ja algab tšellosoologa klaveriakordide saatel. Tšellomeloodiast kandub dünaamiline lainetus edasi klaveripartiisse, mis kordab samade helidega meloodiakontuuri. Algse meloodilise kujundi avarus ja lürism on iseloomulik kogu esimesele osale. Teine osa annab tunnistust Brahmsi vanamuusikahuvist. Nimelt uuris ta renessanss- ja klassikalise perioodi muusikat, toimetas Mozarti kahekoorimoteti "Venite Populi", tal oli Domenico Scarlatti klaverisonaatide kogutud väljaanne, ta huvitus fuugast ja passakaljast ning kasutas mõneski oma teoses menuetti. Sonaadi teises osas on kasutatud prantsuse barokkstiilis ornamentikat. Trio iseloomuliku figuratsiooniga käänulist meloodiat esitavad klaver ja tšello nii, et meloodia tipuhelid on unisoonis kas vasaku käe meloodia või tšellopartiiga. Kolmandat osa on tihti nimetatud fuugaks, sest selles leidub suur fuugalik lõik. Algusteema põhineb Bachi Fuugakunsti Contrapunctus 13 teemale. Drinker, Henry S. The Chamber Music of Johannes Brahms. Philadelphia: Elkan-Vogel Co., 1932 p 81
Almo Farina

Almo Farina (sündinud 27. juulil 1950) on Itaalia ökoloog. Ta on lõpetanud Pisa Ülikooli. Ta töötab Urbino Ülikooli ökoloogiaprofessorina. Ta on olnud Rahvusvahelise Ökoloogiaassotsiatsiooni (INTECOL) asepresident ja peasekretär. Ta uurimisvaldkonnaks on olnud maastikuökoloogia, ökosemiootika ning kommunikatsiooniprotsessid loomakooslustes, sealhulgas lindude helimaastikud. Almo Farina on mõiste ökoväli autor. Ta viibis Eestis 2010. aasta novembris. Farina, A. 2006. Principles and Methods in Landscape Ecology: Towards a Science of Landscape. Farina, A. 2010. Ecology, Cognition and Landscape: Linking Natural and Social Systems. Almo Farina koduleht
Roguni hüdroelektrijaam

Roguni hüdroelektrijaam on osaliselt valminud ehitusjärgus hüdroelektrijaam Tadžikistanis Vahši jõel. Hüdroelektrijaama tammi planeeritud kõrgus on 335 meetrit, harja pikkus 660 meetrit, jaama kavandatav võimsus 3600 megavatti. Nii kõrget tammi pole maailmas seni ehitatud. Jaam asub seismiliselt ja tektooniliselt aktiivses piirkonnas. Allavoolu asuvad Usbekistan ja Kasahstan on Roguni hüdroelektrijaama ehitamise vastu. Tadžikistan peab jaama ehitust riigi energiavarustuse seisukohalt hädavajalikuks. 2010. aasta algul korraldas riigi valitsus ehituseks vajaliku raha hankimise eesmärgil hüdroelektrijaama aktsiate poolsundusliku müügi riigi kodanikele. Jaama tasuvusuuringut on lubanud rahastada Maailmapank. Noraki pais Sangtuda hüdroelektrijaam
Rahvusvaheline Ökoloogia Assotsiatsioon

Rahvusvaheline Ökoloogia Assotsiatsioon (The International Association for Ecology, lühend INTECOL) on ülemaailmne ökoloogide teadusühing. Assotsiatsioon korraldab ülemaailmseid ökoloogiakongresse. INTECOLi koduleht
Arkadi Patarkatsišvili

Arkadi Patarkatsišvili (ka Badri Patarkatsišvili; არკადი (ბადრი) პატარკაციშვილი; 31. oktoober 1955 Thbilisi – 12. veebruar 2008 Leatherhead, Suurbritannia) oli poliitiliste ambitsioonidega Gruusia suurärimees. Ta kandideeris 2008. aasta presidendivalimistel ning jäi 7,1-protsendilise tulemusega kolmandaks. Patarkatsišvili oli üks niinimetatud oligarhidest, kes teenis oma varanduse president Boriss Jeltsini aegsel Venemaal riiklike tööstusettevõtete erastamise käigus. http://www.telegraph.co.uk/news/obituaries/1578596/Badri-Patarkatsishvili.html
Mary-Kate Olsen

Mary-Kate Olsen (sündinud 13. juunil 1986) on USA näitleja, produtsent, kirjanik ja moedisainer. Tema karjäär sai alguse 1987. aastal telesarjas "Lastega kodus", kus ta jagas oma kaksikõe Ashley Olseniga Michelle Tanneri rolli. "Lastega kodus" oli Ameerikas väga populaarne sari, mistõttu said kiiresti tuntuks ka Mary-Kate ja Ashley Olsen. Nad on olnud edukad nii filmi- kui ka telesarjanäitlejatena. Mary-Kate on David ja Jarnette Olseni kolmas laps; pere esiklaps on Trent Olsen ning teine Ashley Olsen, Mary-Kate'ist paar minutit vanem kaksikõde. Lisaks on tal noorem õde Elizabeth Olsen. Kuna Mary-Kate ja Ashley olid lapseeas äravahetamiseni sarnased, on arvatud, et nad on ühemunarakukaksikud, kuid tegelikult nad seda ei ole.
Hidari Jingorō

Hidari Jingorō (jaapani keeles 左 甚五郎) oli legendaarne Jaapani Edo perioodi kunstnik, skulptor ja arhitekt. Hidari Jingorō tegutses Edo perioodi alguses (u 1596–1644). Oma reiside ajal mööda Jaapanit on ta teinud palju kauneid skulptuure Jaapani eri paigus. Tema kuulsaim teos on "Magav kass" (jaapani keeles 眠猫 nemuri neko), mis asub Nikkō Tōshō-gū pühamus.
Félix Houphouët-Boigny

Félix Houphouët-Boigny (sünninimega Dia Houphouët, eesnimi muutus 1915. aastal seoses astumisega ristiusku ja nimi Boigny lisandus ta nimele 1946. aastal; ametliku biograafia järgi 18. oktoober 1905 Yamoussoukro, tollal Prantsuse Lääne-Aafrika – 7. detsember 1993 Yamoussoukro) oli Elevandiluuranniku esimene president. Ta lõpetas Dakari meditsiiniakadeemia ja töötas abiarstina 1940. aastani. Ta oli 1945. aastal üks Elevandiluuranniku Demokraatliku Partei rajajaid. 1956 valiti ta Prantsusmaa Rahvusassamblee liikmeks. 1957–1961 töötas ta mitmes prantsuse valitsuses ministrina, sealhulgas Charles de Gaulle'i valitsuse riigiminister (Ministre d'État) 1958–1959. 27. novembril 1960 valiti ta 98% valijate toetusega Elevandiluuranniku presidendiks. 1983. aastal lasi ta riigi pealinna viia rannikul asuvast Abidjanist sisemaale, oma sünnilinna Yamoussoukrosse. Tema välispoliitika oli antikommunistlik. Ta keeldus tunnistamast Hiina RV-d 1983. aastani ja toetas Angola UNITA mässulisi. Félix Houphouët-Boigny rahupreemia
Abroni keel

Abroni keel (on kasutatud ka nimetusi brongi keel, borongi keel, abonongi keel, abonu keel, gamangi keel, boga keel, okvahu keel) on peamiselt Ghanas ja vähemal määral Elevandiluurannikul kõneldav kvaa keel. Abroni keelt on peetud ka akani keele murdeks.
José Maria Neves

José Maria Pereira Neves (sündinud 28. märtsil 1960) on Roheneemesaarte poliitik, alates 9. novembrist 2021 Roheneemesaarte president. 1. veebruarist 2001 kuni 22. aprillini 2016 oli ta Roheneemesaarte peaminister. Ta on alates juunist 2000 Cabo Verde Sõltumatuse Aafrika Partei esimees. Aastatel 1996–2000 kuulus ta parlamenti. Oktoobris 2021 võitis José Maria Neves presidendivalimised 17. oktoobri esimeses voorus, selgus ametlikul veebisaidil avaldatud esimestest tulemustest. võitis 51,5% häältest, absoluutne enamus oli vajalik esimeses voorus valimiseks, vastavalt nendele tulemustele, mis puudutasid 97% valimisjaoskondadest.
Ignacio Milam Tang

Ignacio Milam Tang (sündinud 20. juunil 1940) on Ekvatoriaal-Guinea poliitik. 8. juulist 2008 18. maini 2012 oli ta Ekvatoriaal-Guinea peaminister. Ignacio Milam Tang on fangi päritolu. Ta kuulub valitsevasse Ekvatoriaal-Guinea Demokraatlikku Parteisse. Ignacio Milam Tang oli aastatel 1996–1998 justiits- ja usuminister ning 1998–1999 noorsoo- ja spordiminister. Seejärel oli ta parlamendi aseesimees. Aastal 2001 sai temast asepeaminister ning 2003 riigiminister ja valitsuse peasekretär. Aastatel 2006–2008 oli ta Ekvatoriaal-Guinea suursaadik Hispaanias. President Teodoro Obiang määras Ignacio Milam Tangi esimest korda peaministriks juulis 2008. Pärast Obiangi tagasivalimist presidendiks 2009. aastal alustas Milam Tang 12. jaanuaril 2010 oma uut ametiaega peaministrina.
Guillaume Soro

Guillaume Kigbafori Soro (sündinud 8. mail 1972) on Elevandiluuranniku poliitik, aastatel 2007–2012 Elevandiluuranniku peaminister. Guillaume Soro juhtis Elevandiluuranniku Patriootlikku Liikumist 2002. aasta septembri mässus president Laurent Gbagbo vastu. 2003. aasta alguses toimunud leppimise käigus kutsuti Soro valitsusse ning seejärel oli ta jätkuva kodusõja ja võimu jagamise käigus vaheaegadega mitmes ministriametis. Pärast 4. märtsil 2007 sõlmitud rahulepingut sai temast peaminister. 4. aprillil 2007 astus ta peaministri ametisse. 8. märtsil 2012 astus Soro valitsuskabinet tagasi ja sama aasta 13. märtsil nimetas president Alassane Ouattara uueks peaministriks Jeannot Ahoussou-Kouadio. Guillaume Soro: le rebelle s’explique
Suveräänsete Riikide Liit

Suveräänsete Riikide Liit (vene keeles Союз Суверенных Государств) oli planeeritav konföderatsioon, mille Mihhail Gorbatšov tahtis rajada NSV Liidu asemele. Liiduleping oleks sõlmitud 20. augustil 1991, kuid enne võttis Gennadi Janajev ette augustiputši. Kui see ebaõnnestus, asuti NSV Liidu likvideerimisele ja SRÜ moodustamisele. 26. novembril 2006 teatas Venemaa asevälisminister, et Venemaa kaitseb oma poliitilisi ja seaduslikke õigusi SRÜ ja postsovetlikus ruumis, mis viitab ilmselgelt SRL-ile ja Brežnevi doktriinile. Riigikeel: vene keel (vabariikides vene keele kõrval ka kohalikud) Ametikeel (SRL struktuurides): vene keel Pealinn: Moskva Pindala: 22 403 000 km² Iseseisvus (moodustatud): 20. august 1991 Rahaühik: rubla (SU) Ajavöönd: maailmaaeg +2 kuni +12 Liiduriigis oleks olnud: Riigikeel: vene keel ja kohalikud keeled Ametikeel: vene keel ja kohalikud keeled Rahaühik: rubla (SU) Ajavöönd: maailmaaeg:+2 kuni +12 Riigihümn: kohalik hümn
Paul Biyoghé Mba

Paul Biyoghé Mba (sündinud 18. aprillil 1953) on Gaboni poliitik, 17. juulist 2009 13. veebruarini 2012 Gaboni peaminister. Ta kuulub Gaboni Demokraatlikku Parteisse. Paul Biyoghé Mba õppis Prantsusmaal ärijuhtimist ning tegutses seejärel 1970. aastatel panganduse vallas. Aastatel 1980–1984 oli ta presidendi nõunik ning seejärel kabinetiülema asetäitja, kes tegeles muu hulgas USA investeeringutega Gaboni majandusse. Aastal 1989 sai temast kaubandus- ja tehnoloogiaminister. Pärast seda, kui ta 1990. aastal parlamenti valiti, loobus ta ministriametist, ning oli kuni 1992. aastani parlamendi liige. Seejärel sai ta riigikontrolli, riigiettevõtete ja erastamisministriks. Aastal 1994 lahkus ta valitsusest ja oli kuni 1996. aastani taas parlamendis. Aastal 1997 valiti Mba äsja asutatud senatisse, mille liige ta oli 1999. aastani. Seejärel sai temast väike- ja keskmise suurusega ettevõtluse minister ning aastal 2003 kaubandus- ja tööstusminister ja 2008 põllumajandus- ja maaeluminister. Paul Biyoghé Mba sai peaministriks 17. juulil 2009, kui peaminister Jean Eyeghe Ndong tagasi astus, et presidendiks kandideerida.
Fonna

Fonna on saar Norras Vestlandi maakonnas Guleni vallas. Saar asub Gulafjordeni suudmes Eivindviki lähedal. Vanasti oli saarel sadam.
Dingevatnet

Dingevatnet on järv Norras Vestlandi maakonnas Guleni vallas. Järve sügavus on 220 m. Ta on Norra sügavuselt 18. järv. Järve pindala on 2,85 km².
Harry Liivrand

Harry Liivrand (sündinud 17. juunil 1961 Tallinnas) on eesti kunstiteadlane, -kriitik ja kuraator ning ajakirjanik ja diplomaat. Sündinud Tallinnas teenistuja perekonnas, õppis ta aastatel 1968–1979 kunstikallakuga Tallinna 46. Keskkoolis. 1984. aastal lõpetas ta Tartu ülikooli ajaloolasena, spetsialiseerudes kunstiajaloole. Aastatel 1984–1993 töötas Eesti Kunstimuuseumis vanemteadurina. Eesti iseseisvuse taastamise järel asus tööle ajakirjanduses, töötades ajalehes Hommikuleht. Üle kümne aasta töötas ta aga Eesti Ekspressi kunsti- ja kultuuritoimetajana (aastatel 1991 ja 1994–2008). Samal ajal töötas ta kuraatorina Tallinna galeriides Deco (1994–1998) ja Viviann Napp (2002–2006). Ta on korraldanud kümneid näitusi Eestis ja välismaal. 2008. aastast töötas Tallinna Kunstihoone juhatajana, aastatel 2011–2016 oli Berliini Eesti saatkonna kultuuriatašee. 2016. aastast Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu teaduse ja kommunikatsiooni peaspetsialist. Liivrand on Eesti Kunstnike Liidu liige alates 1993. aastast. 2006 Kristjan Raua preemia (kunstnike liidu aastanäitus "Identiteedid") 2009 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (kuraatoritöö ja Kunstihoone tegevuse propageerimine) 2017 Kristjan Raua preemia (tasemel kuraatoritöö Eesti kaasaegse kunsti tutvustamisel Saksamaal aastatel 2011–2016) 2018 Valgetähe V klassi teenetemärk "Kristjan Raua preemia 2017: kes väärivad tunnustamist? G". Postimees. 20.05.2017. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. mai 2018. Vaadatud 15. mail 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2017. Vaadatud 4. septembril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). CV
Risti mänd

Risti mänd on kaitsealune mänd Läänemaal Lääne-Nigula vallas Risti alevikus. Puu asukoht on Haapsalu maantee ja Tehase tänava ristmiku juures. Puu võeti kaitse alla aastal 1964. Puu on heas seisus, on kuivanud oksi. Puu mõõtmed: ümbermõõt 2,6 m, kõrgus 16 m (1984); Teistel andmetel on ümbermõõt 268 cm (1,3 m kõrgusel), kõrgus 17 m. Risti männi kasvukohale on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha). Risti männi keskkonnaregistri kood on KLO4000620. Keskkonnaregistri vahendusel Maakatastri andmed (Relve projekt) Risti mänd keskkonnaportaalis Haapsalu raj. TSN TK otsus nr. 17 Looduslikult kaunite kohtade, parkide, põliste puude ja teiste kaitset väärivate looduslike objektide säilitamine Risti mänd Eesti looduse infosüsteemis Kaitstavate looduse üksikobjektide kaitse-eeskiri
Ussikivi (Pärnu maakond)

Ussikivi on rändrahn Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Kause külas. Kivi on kaitse all aastast 1958. Kivi jääb Hanila–Hõbesalu tee ja Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee ristmikust umbes 900 m lõuna-kagusse Lepiku talu maadele. Kivi on graniitgneisist. Rändrahnu mõõtmed: 1,0×0,8×0,2 m, ümbermõõt 2,86 m. Rändrahnule on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha). Ussikivi keskkonnaregistri kood on KLO4001020. Läänemaa Keskkonnateenistus, 2002 Rändrahn "Ussikivi" keskkonnaportaalis Lihula Rajooni TSN TK otsus 25.04.1958 nr. 34 Looduskaitse olukorrast Lihula rajoonis. ,
Johannes Lukats

Johannes Lukats (27. november 1898 Krootuse vald – 6. aprill 1983 Võru) oli Eesti metsaülem. Ta osales Vabadussõjas, oli 1925–1926 Iisaku, 1926–1940 Loobu ja 1942-1945 Ahja metsaülem. Arreteeriti 1945, oli vangis ja asumisel kuni 1956. aastani, pärast vabanemist töötas 1957–1963 Võru Metsamajandis.
Maahaigla

"Maahaigla" on Suurbritannia telesari, mis räägib mereäärse väljamõeldud linnakese Elsinby arstide elust ja tööst haiglas St. Aidan's Royal Free Hospital, mis asub Inglismaal North Yorkshire'i krahvkonnas. Sarja tegevus toimub 1960. aastate lõpus. Haiglaseriaali tootmist alustas 2003. aastal kommertstelekanal ITV. "Maahaigla" kasvas välja sarjast "Südameasi". Novembrist 2010 hakkas sarja näitama argipäeviti Eesti Televisioon . "Maahaigla" peamised võttepaigad asuvad North Yorkshire'is Goathlandis, Scarborough's ja North York Moorsi rahvuspargis, West Yorkshire'is Leedsi eeslinnades Kirkstallis ja Bradfordis ning Calverley asumis. St. Aidan's Royal Free Hospitali peahoone võttepaik paiknes Scarborough's Red Courti kortermaja ja Holbecki kellatorni juures. Michelle Hardwick – Lizzie Hopkirk, registraator (2003–) Denis Lill – Mr. Rose, peakirurg-konsultant (2003–) Andy Wear – Alun Morris, pakikandja, uksehoidja ja operatsioonisaali tehnik (2003–) Linda Armstrong – õde Brigid / Aisling O'Donaghue, põetaja (2003–) Wendy Craig – vanemõde (2003–) Robert Daws – dr Gordon Ormerod, konsultant (2003–) Amy Robbins – dr Jill Weatherill, konsultant (2003–) Kari Corbett – Marian McKaig, koosseisuline õde (2007–) Sarah Beck Mather – Susie Dixon, koosseisuline õde (2007, 2008–) Gareth Hale – Jack Bell, pakikandja, uksehoidja (2008–) Glynis Barber – Jean McAteer, haigla tegevjuht (2009–) Diana May – Carol Selby, koosseisuline õde (2009 –) Neil McDermott – dr Ralph Ellis, asendusarst (2009 –) Lauren Drummond – Faye Clark, õde/praktikant (2009–) Ian Carmichael – T. J. Middleditch (2003–2006, 2007, 2009) The Royal. ITV Drama ETV ja ETV2 vahendavad suurejoonelisi kultuurisündmusi, toovad eetrisse uued saated ja sarjad. ERR, 26. august 2010 Stella K. Wadowsky. Armastatud telesari "Südameasi" lõpeb novembris. Publik, 25. oktoober 2010 Filming locations for The Royal. Internet Movie Database TA0487 : Red Court flats and Holbeck Clock Tower, Scarborough. Geograph Britain and Ireland Draamasari Maahaigla (The Royal, Inglise 2003). Eesti Televisioon List of The Royal episodes. "Eesti telesaadete arhiiv". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. detsember 2012. Vaadatud 2. märtsil 2011. Draamasari "Maahaigla" (The Royal, Inglise 2003). Eesti Televisioon The Royal. ITV Drama The Royal. Internet Movie Database The Royal. Facebook The Royal. Home; UK Drama. What's on TV
Estampii

Estampii (pr. k. estampie) on keskaegne tants ja muusikažanr. See instrumentaalžanr oli väga populaarne 13. ja 14. sajandil. Estampii vorm koosneb neljast kuni seitsmest osast (punctum, mitmuses puncta) koos kordustega: aa, bb, cc, ..., kusjuures osade lõpud on kordamisel erinevad (ouvert 'avatud' ja clos 'suletud'): a+x, a+y; b+w, b+z; ... Mõnikord on samad avatud ja suletud lõpud kasutusel kogu teose vältel: a+x, a+y; b+x, b+y, c+x, c+y, ... Sarnane vorm on ka teisel keskaegsel tantsul saltarellol. Varaseim teadaolev sellises vormis teos on laul "Kalenda Maya", mille arvatavasti kirjutas trubaduur Raimbaut de Vaqueiras (1180–1207), võttes aluseks meloodia estampiist, mida mängisid prantsuse žonglöörid. Kõik ülejäänud näited on täielikult instrumentaalsed. Kuigi estampiid on reeglina monofoonilised, on näiteid ka kahehäälsetest estampii vormi kasutavatest teostest. Estampii kohta ei ole säilinud ühtegi tantsukirjeldust. Käsikirjade illustratsioonide ja maalide järgi näib see sisaldavat üsna energilist hüplemist. Mõnede estampiide (näiteks kuulus "Tre fontane") muusika üleskirjutused on kirevad ja virtuoossed, mis on loonud arvamuse, et need olid mõeldud pigem kuulamiseks kui tantsu saateks. P. Aubry: "Estampies et danses royales" (1906) – ISBN 2-8266-0603-4 L. Hibberd: "Estampie and Stantipes" (1944) – Speculum XIX, 1944, 222 jj. Timothy McGee, "Medieval Instrumental Dances" – ISBN 9780253013149
Nottinghamshire

Nottinghamshire on krahvkond Inglismaal East Midlandsi regioonis. Nottinghamshire jaguneb kaheksaks omavalitsusüksuseks: https://www.citypopulation.de/en/uk/admin/  Nottinghamshire – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht Visitnottingham.com
Warhaftig Histori

Warhaftig Histori on 1540. aastatel valminud Preisimaa ja Liivimaa poliitiku ning ametniku Johann Lohmülleri kroonika, mis peamiselt keskendub Liivimaa ajaloole 1520.–1540. aastatel. Kroonika algab küll Liivimaa ristiusustamise lühikirjeldusega ning vaatleb ka Riia peapiiskoppide ja Liivi ordu võitlust 14.–16. sajandil, kuid enim huvitab kroonika autorit siiski tema enda kaasaeg. Kroonika elab kaasa Riia peapiiskoppidele ning süüdistab ordut võimu kuritarvitamises. Kroonika kõige teaduslikuma publikatsiooni avaldas Ulrich Müller 2001. aastal. Teose pealkirja, juhul kui seda tänapäeval kirjutataks, kui "wahrhaftige historie", võiks tõlkida - "Tõepärane/tõene jutustus". Teisel juhul - warhaftig - võiks seda tõlgitseda, kui kaubanduslikku ajalugu, mis ilmselt poleks õige. Ulrich Müller, Johann Lohmüller und seine livländische Chronik "Warhaftig Histori" : Biographie, Interpretation und Edition. Lüneburg: Verlag Nordostdeutsches Kulturwerk, 2001.