laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ajastamine

Ajastamine (inglise keeles timing) on muusikas interpreedi teadlikult kontrollitud väljendusvahend esitada helisid sobival ajahetkel. Muusikas põhineb ajastamine iidsel traditsioonil käsitleda kvantitatiivselt mõõdetava kronomeetrilise aja ehk chronose (kreeka keeles Χρόνος) ning kvalitatiivselt sobiva ajahetke ehk kairose (kreeka keeles καιρός) teadlikku ühendamist. Õigest ajastamisest on juttu juba Vana Testamendi Koguja raamatus 3:1 ("Igale asjale on määratud aeg, ja aeg on igal tegevusel taeva all: ..."), Markuse evangeeliumis 1:15 ("„Aeg on täis saanud ja Jumala riik on lähedal.") ning seda on põhjalikult käsitletud Augustinus Hippo (354–430 pKr) kirjutistes. Kairose kui "õige ajahetke" olulisust esindab ka näiteks Horatiuse aforism carpe diem ('kasuta päeva'). Nagu retoorikas, kus kairos esindas ajalist täiust, soodsat ajahetke esitleda kõige olulisemat ideed, nii ka muusikas mõistetakse ajastamist kui chronose ja kairose koosmõju: kairose kasutamist chronose vääramatus voolus. Ajastamine on seega üks muusika väljendusvahendeid, mis võimaldab edasi anda nii keerukaid muusikalisi struktuure kui ka subtiilseid tundeid. Nagu retoorikas, kus sõnumi kehtivus ja jõud sõltub tihti sellest, millal see teatavaks tehakse ning õige hetke tundmine ja sellest kinni haaramine on sõnumi edastamise jaoks ülioluline, nii on ka iga muusikalise žesti jaoks ideaalne hetk, millal sellel on optimaalne mõju. Muusikaline žest, mis võib õigel hetkel mõjuda, võib olla hetk varem või hiljem arusaamatu. Bruce Haynes 2016. The pathetick musician: moving an audience in the Age of Eloquence
Hõlmikpuutaimed

Hõlmikpuutaimed (Ginkgophyta) on taimede hõimkond. Ginkgoopsida Hõlmikpuutaimed
Marianne Leibur

Marianne Leibur (sündinud 1. detsembril 1995) on eesti laulja. 2019. aastal osales ta telesaates "Su nägu kõlab varsti tuttavalt". Marianne Leibur on lõpetanud Gustav Adolfi Gümnaasiumi ja Nõmme Muusikakooli. 2018. aastal lõpetas ta Georg Otsa nimelise muusikakooli rütmimuusika laulmise eriala. Ta on õppinud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia jazzosakonnas ning vahetusõpilasena Stockholmi kuninglikus muusikakõrgkoolis. 2021. aastast õpib ta Sibeliuse akadeemias Soomes. "Marianne Leibur & Ansambel" (2019) Noor kultuuritegija (Tallinna linn, 2015) Uno Naissoo nimelise loomingu- ja interpretatsioonikonkursi 1. koht palaga "Tinasõdur" (2019) Riga Jazz Stage laulukonkursi 1. koht ja Raimonds Paulsi eripreemia (2019) Eesti Muusikaauhinnad aasta debüütalbumi nominent (2020) Noore jazzitalendi auhind (Eesti Jazziliit, 2020) Tema isa on viiuldaja Arvo Leibur, ema löökpillimängija Terje Terasmaa, vend Henrik Leibur on trummar ja trummiõpetaja. Marianne Leiburi vanaisa oli laulja ja löökriistamängija Kalju Terasmaa. https://www.allstarz.ee/vaata_artiste/769.html Rudi, Helle (17. november 2019). "Näosaate Marianne Leibur: tuttav veel mitte, tuttavam küll". Õhtuleht. Originaali arhiivikoopia seisuga 16. aprill 2023. Vaadatud 16. aprillil 2023. https://www.jazz.ee/artist/marianne-leibur/ "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. aprill 2023. Vaadatud 16. aprillil 2023.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.muusikaauhinnad.eu/ajalugu/#1666097013965-75460774-5b29
Hõlmikpuud

Ginkgoopsida on hõlmikpuutaimede klass. Ginkgoales Ginkgoopsida
Hõlmikpuulaadsed

Hõlmikpuulaadsed (Ginkgoales) on hõlmikpuutaimede selts. Ainuke tänapäeval elusolev liik on hõlmikpuu, mis arvatakse sugukonda Ginkgoaceae. Hõlmikpuulaadsete seltsi arvatakse kuuluvat ka väljasurnud sugukonnad Karkeniaceae, Umaltolepidaceae, Yimaiaceae ja Schmeissneriaceae. Ginkgoales
Kergejõustiku olümpiarekordid

Kergejõustiku olümpiarekordid on kõigi aegade parim sooritus, mille sportlane suveolümpiamängudel on saavutanud. Rahvusvaheline Olümpiakomitee (ROK) on need heaks kiitnud alates esimestest olümpiamängudest 1896. aastal. Kaasaegseid suveolümpiamänge on peetud iga nelja aasta järel alates esimestest mängudest 1896 (v.a Esimese maailmasõja tõttu 1916. aastal, Teise maailmasõja tõttu 1940. ja 1944. aastal ning koroonapandeemia tõttu 2020. aastal). Mõned olümpiarekordid on ületatud, kuid ROK on need hiljem tühistanud. 1988. aastal püstitas Kanada sprinter Ben Johnson 100 meetri sprindis olümpia- ja maailmarekordi, kuid diskvalifitseeriti pärast seda, kui avastati, et ta oli kasutanud oma soorituse parandamiseks anaboolseid steroide. Tema rekord kustutati ja kuldmedali pälvis hoopis algne hõbemedalist ameeriklane Carl Lewis. Ungari sportlane Róbert Fazekas püstitas küll 2004. aastal meeste kettaheite olümpiarekordi, kuid hiljem võeti temalt ära nii kuldmedal kui ka tühistati rekord, kuna leiti, et ta oli "pannud toime antidopingureeglite rikkumise". Kõige kauem püsinud tänapäeva olümpiarekord kergejõustikus on Bob Beamoni saavutus meeste kaugushüppes 1968. aasta suveolümpiamängudel. Tulemus 8.90 m ületas senist maailmarekordit 55 cm võrra ja püsis maailmarekordina 23 aastat, kuni Beamoni kaasmaalane Mike Powell Tokios 1991. aasta maailmameistrivõistlustel kaugemale hüppas. Loetletud on ainult need alad, kus praegu võisteldakse ja mida ROK tunnustab suveolümpiamängudel. ♦ tähistab sooritust, mis on ühtlasi ka praegune maailmarekord. Statistika on õige seisuga 11. august 2024.
Peep Puis

Peep Puis (sündinud 22. märtsil 1962 Tallinnas) on Eesti laulja. Ta on kasvanud Saaremaal ja Tartus, kus lõpetas Tartu 5. Keskkooli. Õppinud Heino Elleri Muusikakoolis laulmist, Tartu ülikoolis õigusteadust ja TÜ avatud ülikoolis teatrikorraldajate täiendõppes. Puis on töötanud 1983–2004 Vanemuises ooperikoori solistina, teinud saateid erinevates raadiojaamades. Ta on olnud Tartu maavalitsuse perekonnaseisuosakonna abielude registreerija ning mitme kultuurimaja direktor. Puis on ka Meelelahutusfirma Peep Puis Agentuur OÜ omanik ja ainus töötaja. Tema abikaasa on ooperilaulja Karmen Puis.
Must mooruspuu

Must mooruspuu (Morus nigra) on taimeliik mooruspuu perekonnas. Musta mooruspuud kasutatakse alates laialehiste metsade vööndist linnahaljastuses ja sorditaimi koduaedades. Eesti kliimas kasvatamiseks on liik liiga külmaõrn. Musta mooruspuud on tema suurte ja väga maitsvate viljadega kutsutakse teinekord "unustatud viljapuuks". Tema marjad ja noored lehed sisaldavad hulganisti inimorganismile kasulikke aineid. Marju ei tohi süüa toorelt nagu ka enamikku teisi vilju, mis valmimata olekus võivad sisaldada tervisehädasid põhjustavaid ühendeid. Entusiastid kasutavad peale termilist töötlust ka noori lehti (hautiste) valmistamiseks. Lehti soovitatakse ka toidulisandite valmistamisel toorainena eriti tänu neis sisalduvatele bioaktiivsetele ainetele. Ajalooliselt on mooruspuud tänu tema tervistavatele omadustele kasutatud Türgi, Aserbaidžaani, India ja Hiina rahvameditsiinis. Musta mooruspuu esimesed viljad valmivad kevadel paar nädalat enne mureleid ja jätkavad valmimist suve lõpuni. Esimene kevadine laine on kõige saagirikkam, kuid seda saab agrotehniliste võtetega korrata umbes 50–60-päevaste intervallidega. Valminud marjad pudenevad kergelt ja on pehmed. Viljade valmimine pikema aja jooksul ja pooltooreste marjade kerge toksilisus ei sobi suurtootmise jaoks. Pooltoorelt korjatud mooruspuu marjad ei järelvalmi. Marjade ebaühtlane valmimine ning valminud marjade kiire riknemine ja kerge purunemine on takistuseks nende turustamisel, mistõttu jääb musta mooruspuu kasvatamine peamiselt teadjamatele koduaedadesse. Musta mooruspuud on suhteliselt lihtne ja keskkonnasäästlik kasvatada: mullastiku suhtes on ta vähenõudlik, jääb puutumata levinud haigustest ja tal pole ka märkimisväärseid kahjureid. Põhjapoolsetel aladel on ta keskmisest vastuvõtlikum seenhaigustele. F. Koyuncu, M. Çetinbaş, E. Ibrahim (juuli 2014). "Nutritional constituents of wild-grown black mulberry (Morus nigra L.)". Journal of Applied Botany and Food Quality – cit. via ResearchGate.{{ajakirjaviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Sung Ho Lim, Chang-Ik Choi (20. veebruar 2019). "Pharmacological Properties of Morus nigra L. (Black Mulberry) as A Promising Nutraceutical Resource". MDPI. Special Issue of Nutraceutical, Nutrition Supplements and Human Health. M. Polumackanycz, M. Wesolowski, A. Viapiana (27. september 2021). "Morus alba L. and Morus nigra L. Leaves as a Promising Food Source of Phenolic Compounds with Antioxidant Activity". Plant Foods for Human Nutrition – cit. via Springer.{{ajakirjaviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) B. Jan, R. Parveen, S. Zahiruddin, M.U. Khan, S. Mohapatra, S. Ahmad (31. märts 2021). "Nutritional constituents of mulberry and their potential applications in food and pharmaceuticals: A review". Saudi Journal of Biological Sciences – cit. via National Library of Medicine - National Center of Biotechnology Information.{{ajakirjaviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) "Morus Nigra (F)". Royal Horticultural Society.
Robson Bambu

Robson Alves de Barros (enam tuntud lihtsalt kui Robson Bambu või Robson; sündinud 12. novembril 1997 São Vicentes) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Vasco da Gama. Ta alustas klubikarjääri Santoses, mille noortesüsteemiga liitus ta 2007. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2018. aasta jaanuaris. 2018. aasta novembris liitus ta Brasiilia kõrgliigaklubiga Athletico Paranaense. 2019. aastal võitis ta klubiga Brasiilia karikavõistlused. 2020. aasta juunis siirdus ta kaheksa miljoni euro eest Prantsusmaa kõrgliigaklubisse Nice. 2022. aastal oli ta Nice'ist laenul Brasiilia kõrgliigaklubis Corinthians. 2023. aastal läks ta laenule Vasco da Gamasse. Aastatel 2016–2020 mängis Robson Bambu Brasiilia noortekoondistes. Athletico Paranaense Campeonato Paranaense: 2019 J.League Cup / Copa Sudamericana Championship: 2019 Copa do Brasil: 2019 ""À 8 millions c'est une bonne affaire." Qui est Robson Bambu futur joueur de l'OGC Nice ?". FranceBleu (prantsuse). Vaadatud 5. juunil 2020.{{cite web}}: CS1 hooldus: url-olek (link)
Jääkmagneetumus

jääkmagneetumus (inglise keeles remanent magnetization), ka remanents (ladina keeles remanere, alles jääma), on magneetumus, mis jääb ferromagnetilisse materjali pärast välise magnetvälja eemaldamist. Et jääkmagneetumus saavutaks suurima väärtuse, tuleb ferromagneetikut magneetida (näiteks elektromagneti) tugevas väljas kuni küllastuseni ja siis välja mõju katkestada. Sageli mõistetakse jääkmagneetumusena just seda maksimaalset väärtust. Hüstereesidiagrammil, mis kujutab magnetinduktsiooni B {\displaystyle B} sõltuvust mõjuva magnetvälja tugevusest H {\displaystyle H} , on jääkmagneetumus B R {\displaystyle B_{R}} magnetinduktsiooni suurim väärtus väljatugevusel H = 0 {\displaystyle H=0} . Selleks et jääkmagneetumust kaotada, tuleb ferromagneetikule rakendada vastassuunalist magnetvälja, mille tugevus määrab ferromagneetiku koertsitiivsuse H C {\displaystyle H_{C}} . Jääkmagnetism kaob ka ferromagneetiku soojendamisel üle Curie temperatuuri. Põrutused ja vibratsioon vähendavad jääkmagnetismi. Jääkmagnetismi rakendatakse informatsiooni salvestuse süsteemides (kompaktkassett, kõvaketas, magnetkaart), püsimagnetite valmistamisel, ka paleomagnetilisel dateerimisel. Magnetiline hüsterees Koertsitiivsus VSL ENE 4. köide, 1989
Manfred Dubov

Manfred Dubov (sündinud 5. septembril 1986) on eesti maalikunstnik.
Bronisława Niżyńska

Bronisława Niżyńska, ka Bronislava Nižinskaja, ka Bronislava Nijinska (vene keeles Бронислава Фоминична Нижинская Bronislava Fominitšna Nižinskaja; poola keeles Bronisława Niżyńska; 8. jaanuar (vkj 27. detsember 1890) 1891 Minsk, Minski kubermang – 21. veebruar 1972 Los Angeles) oli poola päritolu Keiserliku Venemaa balletitantsija ning Ameeika Ühendriikide koreograaf, ballettmeister ja balletipedagoog. Pärast Peterburi keiserliku teatrikooli lõpetamist 1908. aastal töötas Niżyńska Maria teatris balletitantsijana. Aastatel 1910–1913 tantsis ta (nagu ta vendki Wacław Niżyński) antreprenöör Sergei Djagilevi balletitrupis Ballets Russes. 1919 . aastal avas ta Kiievis Bronislava Nižinskaja tantsukooli, kus tema õpilaste hulgas oli Serge Lifar, kellest sai hiljem Djagilevi trupi esitantsija. 1921. aastal Niżyńska emigreerus Nõukogude Venemaalt ja asus taas tööle Djagilevi juures, kus tantsimisele lisaks tegutses ka koreograafina. 1928. aastal tegi ta koostööd antreprenöör Ida Rubinsteiniga, kelle tantsutrupis oli ta koreograaf ja pedagoog. Samal aastal lavastas ta seal balleti "Boléro" Maurice Raveli muusikaga. Esietendus toimus Pariisis. 1935. aastal töötas ta Hollywoodis, kus Max Reinhardti komöödia "Suveöö unenägu" võtetel seadis haldjate tantsu Felix Mendelssohn Bartholdy muusikaga. 1938. aastal asus Niżyńska elama Ameerika Ühendriikidesse, kus tegutses balletipedagoogina, avas seal ka oma balletistuudio. Bronisława Niżyńska andmekogus IMDb (inglise)
Budistlik loogika

Budistlik loogika on budistliku epistemoloogia (pramān´a; pramān´a-l põhinevat meetodit nimetatakse pramān´avāda-’ks) osa, õpetus korrektse mõtlemise (järeldamise) alustest. Selle rajajaks oli Vasubandhu (3. sajand), talle järgnesid Dignāga (6. sajand) ja Dharmakīrti (6.—7. sajand). Kaasaegset formaliseeritud ja sümbolites väljendatavat loogikat budismis ajalooliselt ei tuntud, kuid oli olemas teadmine sellest, kuidas koostada süllogisme (nende ülesehitus ei lange kokku Aristotelese pakutuga) ning kuidas nende abil järeldada ja väidelda. Vastav õpetus sisaldub ka kloosterülikoolide õppekavades. Tiibeti budismi sakja ordu kloosterülikooli õpetus sisaldab sellist teemat nagu praamaa.nika (loogika, epistemoloogia, keeleteooria) ning selle raames käsitletakse järgmisi teoseid: Dignaga "Argumentide kokkuvõte" "pramānasamuccaya", Dharmakhirti "Argumentide seletus" (sanskrit; pramān´avārttika), Dharmakhirti "Pramaa.navishcaya" ja Sakja Pandita "Tsad ma rigs gter". Loogika reegleid jälgivat debatti, oma seisukohtade kaitsmist ja põhjendamist ning õigete arutluslahendite saamist treenitakse kloostrites päevade kaupa. Relationships between Two Objects in General
Laasik

Laasik on eesti perekonnanimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laasik 163 inimesel: 89 mehel ja 74 naisel. Perekonnanimede levikult oli Laasik meeste puhul 978. kohal ja naiste puhul 1407. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Laasik vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,86. Nimi oli kõige sagedasem Tartu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 2,69 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Puhja kihelkonna Väike-Konguta mõisavallas ja Nõo kihelkonnas Vastse-Nõo mõisavallas nimeks Lasik (Laasik). Nimede eestistamisel võeti Laasik 1935.–1940. aastal uueks perekonnanimeks 16 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Freiberg, Lambut, Lanspärk, Laoms, Laupberg, Lobona, Loginov, Posnajev, Schulz (3 korral), Trolla, Trumps, Trums, Tüürman ja Vekmann. Andres Laasik, eesti ajakirjanik, teatri- ja filmikriitik (1960–2016) Endel Laasik, eesti õigusteadlane (1921–1985) Kristjan Laasik, eesti filosoof (1977–) Paul Laasik, eesti näitleja (1949–) Peeter Laasik, eesti arst (ortopeed), tervishoiujuht, riigiametnik (1959–) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 17.04.2023) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Laasik. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Laasik. Laasik statistikaameti andmebaasis
Laats

Laats on eesti perekonnanimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laats 176 inimesel: 84 mehel ja 92 naisel. Perekonnanimede levikult oli Laats meeste puhul 1053. kohal ja naiste puhul 1070. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Laats vanuserühmas 80–84, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,04. Nimi oli kõige sagedasem Võru maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 9,99 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Sangaste kihelkonnas, Pärnumaal Halliste kihelkonnas, Võrumaal Urvaste kihelkonnas ja Virumaal Viru-Jaagupi kihelkonnas seitsmel korral nimeks Laats, Laatz ja Laaz (Laats). Nimede eestistamisel võeti Laats 1935.–1936. aastal uueks perekonnanimeks 5 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Lahzinis, Lahzis, Pahvlivitsch-Lahzis, Pavlovitsch ja Pavlovitsh. 1939. aastal vahetas üks isik Meremäe vallas nime Laats uue nime Laanoja vastu. Ain Laats, eesti päritolu USA raketiinsener (1935–) Alar Laats, eesti teoloog (1954–) Annika Laats, eesti vaimulik ja tervishoiutöötaja (1970–) Artur Laats, eesti sõjaväelane (1892–1942) Jyri Laats, Soome ja USA sõjaväelane (1923–2018) Lauri Laats, eesti ettevõtja ja poliitik (1981–) Lia Laats, eesti näitleja (1926–2004) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 17.04.2023) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Laats. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Laats. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Laats. Laats statistikaameti andmebaasis
Ida Rubinstein

Ida Rubinstein (vene keeles Ида Львовна Рубинштейн Ida Lvovna Rubinštein; 3. oktoober (vkj 21. september) 1883 Harkov, Harkovi kubermang – 20. september 1960 Vence, Alpes-Maritimesi departemang) oli Keiserliku Venemaa ja Prantsusmaa näitleja, tantsija ja antreprenöör. Rubinstein oli pärit rikkast juudi perekonnast. Pärast vanemate surma elas ta 1894. aastast Peterburis. Aastatel 1904–1907 õppis ta Keiserliku Väikese teatri juures näitekunsti kursustel, 1907–1908 käis Mihhail Fokini juures balletitundides. Aastatel 1909–1911 tantsis ta Sergei Djagilevi balletitrupis Ballets Russes. Juunis 1909 debüteeris Djagilevi trupis Pariisis Théâtre du Châtelet' laval Mihhail Fokini balletietenduses "Kleopatra", kus tantsis kõrvu Anna Pavlova, Wacław Niżyński ja Tamara Karsavinaga. Juunis 1910 tantsis ta koos Niżyńskiga Fokini balletis "Šeherezade" (mõlema lavastuse stsenograaf oli Léon Bakst). Pärast Djagilevi trupist lahkumist asutas Rubinstein oma näitetrupi, kus mängis ka ise kaasa. Esineti Pariisi teatrites, kuid erilist edu etendustel ei olnud. 1910. aastatel soetas Rubinstein Pariisis eramaja, mille sisekujunduse lasi teha Léon Bakstil. Rubinstein jätkas tegevust antreprenöörina kuni 1938. aastani. 1928. aastal lasi ta Bronisława Niżyńskal panna kokku balletitrupi. Koreograafidest kutsuti sinna Leonid Mjassin ja Mihhail Fokin ning kunstnikest Aleksandr Benois. Samal aastal lavastas Niżyńska trupi jõududega balleti "Boléro" Maurice Raveli muusikaga. Esietendus toimus Pariisis. Trupp tegutses kuni 1938. aastani. 1935. aastal sai Rubinstein Prantsuse kodakondsuse. Aastatel 1939–1945 oli ta sõja jalust eemal, elades Londonis. Elu viimased kümme aastat elas ta Lõuna-Prantsusmaal Vence'is. 1934 – Auleegioni rüütliklassi orden Valentin Serov, "Ida Rubinstein" (1910) Antonio de La Gandara, "Ms. Ida Rubinsteini portree" (1913) George Barbier, Wacław Niżyński ja Ida Rubinstein etenduses "Šeherezade" (1913) Romaine Brooks, "Ida Rubinstein" (1917) Léon Bakst, "Madame Ida Rubinstein" (1917) Jacques-Émile Blanche, Ida Rubinstein kui Zobeide etenduses "Šeherezade", (1922) Léon Bakst, kostüümikujundus Ida Rubinsteinile Phaedra rollis (1923) Léon Bakst, kostüümikujundus Ida Rubinsteinile Ištari rollis (1924) Ida Rubinstein andmekogus IMDb (inglise)
Kramatorski raketirünnak (2015)

Kramatorski raketirünnak oli Kramatorski pommitamine Vene vägede või venemeelsete separatistide poolt Donbassi sõja ajal. Kramatorskit kontrollisid rünnaku ajal Ukraina valitsusväed. Pommitamise tagajärjel hukkus 17 inimest ja umbes 60 sai vigastada. Oleksandr Kihtenko sõnul lasti välja 32 raketti, neist 18 maandusid tsiviilaladel, 14 aga Kramatorski sõjaväelennuvälja lähistel, kus asus ATO peakorter. 10. veebruaril kell 11.51 kuulis OSCE SMM plahvatust Kramatorski sõjaväelennuvälja lähedal, kus asus ATO peakorter. OSCE monitoridel oli võimalik jälgida valget suitsurada plahvatuse suunas. Hiljem teatati, et enne rünnaku algust Kramatorskile tulistati lennuvälja lähedal Buki raketisüsteemi abil alla Venemaa UAV Orlan-10. Pommitamine algas kell 12.30 ja välja lasti 32 raketti, millest 18 maandusid tsiviilpiirkondades, 14 aga Kramatorski sõjaväelennuvälja lähistel. Kolm aastat pärast rünnakut avati Kramatorskis pommiplahvatuste ohvrite mälestusmärk. See on pühendatud Kramatorski, aga ka Mariupoli ja Volnovahha pommirünnakute ohvritele. Mälestusmärk näeb välja nagu klaaskuubik, milles on rakett BM-30 Smertš. Kuubile on kirjutatud küsimus "Kui palju inimesi veel peab surema?" ja rünnakus hukkunud tsiviilisikute nimede loend. Mariupoli raketirünnak (2015) Volnovahha bussirünnak Malaysia Airlinesi lend 17 "Spot report by the OSCE Special Monitoring Mission to Ukraine (SMM): Shelling in Kramatorsk, 10 February 2015". www.osce.org (inglise). Vaadatud 6. oktoobril 2022. "Годовщина кровавого обстрела Краматорска: пострадавшие хотят забыть тот день, но не могут". ТСН.ua (vene). 10. veebruar 2016. Vaadatud 6. oktoobril 2022. "Кихтенко: Опасность существует для любого пункта на расстоянии 120 км от фронта". Украинская правда (vene). Vaadatud 6. oktoobril 2022. "Военные сбили российский беспилотник, корректировавший обстрел Краматорска". LB.ua. Vaadatud 12. oktoobril 2022. "Журналистам показали сбитый российский беспилотник, наводивший "Смерчи" боевиков на Краматорск — ОстроВ". www.ostro.org (vene). Vaadatud 12. oktoobril 2022. "В Краматорске открыли памятник жертвам обстрелов в виде снаряда". antikor.com.ua. Originaali arhiivikoopia seisuga 6. oktoober 2022. Vaadatud 6. oktoobril 2022.
Huangdi Neijing

Huangdi Neijing (hiina lihtsustatud kirjas 黄帝内经; traditsioonilises kirjas 黃帝內經; pinyinis Huángdì Nèijīng; "Kollase imperaatori sisemeditsiini klassik") on Vana-Hiina meditsiini baastekst, mis käsitleb süsteemselt enamikku tolleaegses meditsiinis esindatud teemasid, teadmiste, ravi ja diagnostika valdkondi. Huangdi Neijing jaguneb kaheks osaks ning koosneb 81 peatükist, milles on ära toodud küsimuste-vastuste vormis kahekõne Kollase Imperaatori ja tema ministrite vahel. Esimeses tekstidest nimega Suwen sisaldub teoreetiline baas Hiina meditsiini, diagnostika ja ravi kohta. Teises tekstis pealkirjaga Lingshu koosneb suuresti teadmistest nõelravi teemadel. Hiina meditsiin HUANG DI NEI JING Vanasti elas Kollane Imperaator Huang Di
Prokurör

Prokurör ehk süüdistaja on riigiametnik, kes juhib kohtueelset kriminaalmenetlust ja esitab riikliku süüdistuse kohtus kriminaalasja arutamisel. Süüdistajaks võib olla ka kannatanu. Prokurör on prokuratuuri seaduslik esindaja riikides, kus kehtib kas tavaõiguslik kohtumenetlus või tsiviilõiguslik uurimismenetlus. Prokuratuur on riigiorgan, mille ülesandeks on järelevalve jälitustegevuse ja kohtueelse kriminaalmenetluse seaduslikkuse üle ning riikliku süüdistuse esindamine kohtus. Juriidilise isikuna vastutab prokuratuur kriminaalmenetluses seaduse rikkumises süüdistatava isiku vastu kohtuasja esitamise eest. Tavaliselt esindab prokurör süüdistatava isiku vastu algatatud kohtuasjas riiki või valitsust. Ameerika Ühendriigid on ainus riik maailmas, kus prokuröri valivad ametisse riigi kodanikud. Prokurör (Eesti) Prokuratuur (Eesti) Gad Barzilai. The Attorney General and the State Prosecutor: Is Institutional Separation Warranted? (Jerusalem: The Israel Democracy Institute, 2010). The Index of Arab-Jewish Relations in Israel 2012 (inglise keeles) Hugo Nigro Mazzilli. Regime Juridico do Ministério Público, 5ª edição, São Paulo: Saraiva, 2001. Raoul Muhm, Gian Carlo Caselli (Hrsg.), Die Rolle des Staatsanwaltes Erfahrungen in Europa–Il ruolo del Pubblico Ministero Esperienze in Europa–Le role du Magistrat du Parquet Expériences en Europe–The role of the Public Prosecutor Experiences in Europe, Vecchiarelli Editore Manziana (Roma) 2005 ISBN 88-8247-156-X Raoul Muhm, "The role of the Public Prosecutor in Germany" in The Irish Jurist, Volume XXXVIII, New Series 2003, The Law Faculty, University College, Dublin LARCHIVIO - Finance Journal Erick Maurel, Paroles de procureur (Paris: Gallimard, 2008), ISBN 978-2-07-011977-6  Prokurör – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis