laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Magnetdiood

Magnetdiood on pooljuhtdiood, mille elektroodidevahelist takistust saab muuta välise magnetväljaga. Takistuse muutus põhineb magnettakistuse nähtusel. Magnetdioodi germaaniumist kiibi ühes otsas on tekitatud elektron- ehk n-juhtivusega tsoon ja teises otsa auk- ehk p-htivusega tsoon. Nende vahel on võrdlemisi lai omajuhtivusega piirkond (vt ka pin-diood). Selle piirkonna ühel äärealal on moodustatud rekombinatsioonitsoon (R-tsoon), mis neelab laengukandjaid. Kui magnetdioodile rakendada magnetväli, hakkavad elektronid Lorenzi jõu mõjul liikuma ja R-tsooni sattudes neelduvad selles. Nii tekib elektronidest küllastunud tõkkekiht, millel on suur takistus. Välise magnetinduktsiooniga saab muuta laengukandjate rekombinatsiooni ja seega ka takistust dioodi elektroodide (väljaviikude) vahel. Magnetdioode kasutatakse näiteks pöörete arvu loendurites.
Ühesiirdeline transistor

Ühesiirdelineline transistor ehk ühesiirdetransistor (lühend UJT inglise keele sõnadest UniJunction Transistor) on tegelikult kahe baasiga diood. Suure takistusega aluskristalli on formeeritud üks pn-siire, millest väljub emitteri viik (E) ja kaks baasiviiku (B1, B2). Niisuguse seadise pinge-voolu tunnusjoonel on negatiivse takistusega osa (nagu näiteks tunneldioodil). See võimaldab luua lihtsaid impulsigeneraatoreid, näiteks türistoride tüürimpulsside kujundamiseks. Lembit Abo (1997). Elektroonikakomponendid. Tallinn. Lk 37.
Spinntransistor

Spinntransistor (lühend Spin-FET) on väljatransistor, milles kasutatakse elektroni spinni kvantmehaanilisi omadusi Rashba efekti raames. Tavalises väljatransistoris põhineb elektrisignaali salvestamine teatavasti elektrilaengul. Spinntransistori lätte ja neelu elektroodid on ferromagneetikust, mis on ühesuunaliselt magneeditav. Lätte ja neelu vaheline elektronjuhtivusega kanal saab paisult polariseeritud spinniga pinge. See kutsub esile kanali elektronide spinni pretsessiooni, mis kandub kanali lõpuni. Paisule antava pingega saab muuta elektronide spinni orientatsiooni kanali lõpus vastupidiseks, võrreldes neelu magneetumusest põhjustatud orientatsiooniga. Seetõttu ei pääse elektronid kanalist neelu, mis tähendab kanali suurt takistust. Nii osutubki võimalikuks tüürida paisu elektriväljaga transistori lätte ja neelu vahelist takistust. Spinntransistorid võivad leida kasutamist magnetilise püsimälu (MRAM) elementidena. Uurimistööd spinntransistoride alal alustati 1990. aastail Belli Laboratooriumides. ja seda jätkatakse mitmetes uurimisprojektides. Spintroonika
Varssavi vaksal

Varssavi vaksal (vene keeles Варшавский вокзал) on Peterburi endine raudteejaam, mis lakkas tegutsemast 2001. aastal. See asub Balti vaksali naabruses.  Varssavi vaksal – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Noyon

Noyon on Oise'i departemangu Compiègne'i ringkonna vald Prantsusmaa põhjaosas. See asub Oise'i kanali ääres Pariisist umbes 100 kilomeetrit põhja pool.  Noyon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Mõisaküla lipp

Mõisaküla lipp on Viljandi maakonnas asuva Eesti linna Mõisaküla lipp. Lipp on kinnitatud 24. jaanuaril 1994. Valge ristkülik, mille laiuse ja pikkuse suhe on 7:11, normaalmõõtmed 105 × 165 cm, keskosas on kaks paralleelset punast horisontaallaidu; lipu värvilaidude laiused on 2, 1, 1, 1, 2 ühikut. Mõisaküla vapp Mõisaküla sümboolika linna kodulehel Mõisaküla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Hibatullah Akhundzada

Maulavi Hibatullah Akhundzada (puštu keeles ھیبت الله اخوندزاده; sündinud 7. juunil 1961) on Afganistani Talibani liikumise kõrgeim poliitiline, usuline ja sõjaline juht. "Afghan Taliban announce successor to Mullah Mansour". BBC News. 25. mai 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. aprill 2018. Vaadatud 25. mail 2016. "Profile: New Taliban chief Mawlawi Hibatullah Akhundzada". BBC News. 26. mai 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. märts 2020. Vaadatud 12. aprillil 2020. "Taliban: liikumise kõrgeim juht Hibatullah Akhundzana on Afganistanis". ERR. Vaadatud 30. augustil 2021. Paolo Mastrolilli (25. august 2021). "Washington-Kabul, incontro segreto tra il direttore della Cia e il capo taleban". La Stampa (itaalia). Vaadatud 30. augustil 2021.
Parukas

Parukas on peakate, mis on enamasti valmistatud inimese juustest, loomakarvadest või sünteetilistest kiududest. Parukaid kasutatakse oma juuste või nende puudumise varjamiseks, moeaksessuaarina või muudel põhjustel. Inglased loobusid parukate kandmisest parukate puhastamiseks vajalikule puudrile kehtestatud puudrimaksu tõttu. Broström, Natasja (9. august 2024). "Ettevaatust! Maksukoguja tuleb!". Imeline Ajalugu. Vaadatud 24. augustil 2024.
Nyose järve katastroof

Nyose järve katastroof oli siseveeline purse, mis toimus Kameruni loodeosas Massif du Mbami mäeaheliku nõlval paiknevas Nyose järves 21. augustil 1986. See tappis 1746 inimest ja umbes 3500 karilooma. Purse, mille tekkepõhjused on jäänud täpselt teadmata, vallandas ootamatult umbes 100 000–300 000 tonni (mõnede allikate kohaselt 1,6 miljonit tonni) süsinikdioksiidi (CO2). Gaasipilv tõusis esialgu ligi 100 kilomeetrit tunnis (28 m/s) ja laskus seejärel õhust raskemana lähedalasuvatesse küladesse, tõrjudes välja kogu õhu ning lämmatades elusolendeid 25 kilomeetri raadiuses. Meromiktilise järve äärde on paigaldatud degaseerimissüsteem, mille eesmärk on vähendada CO2 kontsentratsiooni vetes ja seega edasiste pursete ohtu. Kõiv, Toomas (2012/2018). "Nyose järve katastroof". {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |aeg= (juhend) Monouni järv Kivu järv
Triin Hertmann

Triin Hertmann (sündinud 17. juulil 1980) on eesti ettevõtja ja investor. Hertmann on saanud bakalaureusekraadid Tallinna Tehnikaülikoolis rahvusvahelises ärijuhtimises ja finantsjuhtimises, 2013. aastal sai ta Tallinna Ülikooli psühholoogia instituudis magistrikraadi tööga "Kommunikatsiooni ja juhtimisega rahulolu erinevused tava- ja virtuaalsetes meeskondades". Ta oli idufirma Wise (endise nimega Transferwise) finants- ja makseoperatsioonide valdkondade juht ning esimene selle Eesti filiaali töötaja. Varem on ta töötanud Skype'is. Triin Hertmann on ettevõtte Grünfin kaasasutaja. "Kommunikatsiooni ja juhtimisega rahulolu erinevused tava- ja virtuaalsetes meeskondades". ETIS. Vaadatud 30.08.2021. "Triin Hertmann's Email & Phone Number Founder @ Grünfin". Rocketreach. Vaadatud 30.08.2021. Krista Saarniit (25. mai 2015). "Triin Hertmann". Eesti Kunstiakadeemia. Vaadatud 30.08.2021. "Transferwise'i endised tipptöötajad lõid rahakasvatamise platvormi". Delfi. 22.04.2021. Vaadatud 30.08.2021. Harry Tuul (06.04.2020). "Ujub vastuvoolu: ükssarvik TransferWise palkab hoogsalt inimesi juurde". Geenius. Vaadatud 30.08.2021.
Keit Kasemets

Keit Kasemets (sündinud 24. märtsil 1976) on Eesti riigiametnik, alates 21. juunist 2023 Kliimaministeeriumi kantsler. Keit Kasemets on lõpetanud 1994. aastal Viljandi 5. Keskkooli ja 1998. aastal Tartu Ülikoolis politoloogia eriala bakalaureuseõppe. 2000. aastal kaitses ta samas magistrikraadi. Aastatel 1999–2001 töötas Keit Kasemets Tallinna Ülikoolis lektori ja programmijuhina. Seejärel töötas ta aastatel 2001–2012 Riigikantseleis (aastatel 2001–2004 eurointegratsioonibüroos talituse juhina ja asejuhina, aastatel 2004–2006 Euroopa Liidu sekretariaadi juhina ja aastatel 2006–2012 oli Riigikantselei strateegiadirektorina. Aastatel 2012–2015 oli Keit Kasemets OECD territoriaalse arengu ja valitsemise direktoraadi SIGMA programmi asejuht ning strateegia ja reformide üksuse juht, vastutades Euroopa Liidu kandidaat- ja naabruspoliitika riikide riigivalitsemise arendamise eest. 2016. aastal töötas ta Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumis siseturu asekantslerina. Aastatel 2017–2022 oli Keit Kasemets Euroopa Komisjoni Eesti esinduse juht. 2023. aasta aprillis asus ta tööle kliimaminister Kristen Michali nõunikuna. Alates 21. juunist 2023 on ta Kliimaministeeriumi kantsler. Kantsler Keit Kasemets. Kliimaministeeriumi veebisait. Suurmägi, Marko (05.05.2023). "Viljandi Paalalinna kooli vilistlane asub kliimakantsleri kohale". Sakala. "Keit Kasemets" (PDF). EUROOPA KOMISJONI ESINDUS EESTIS. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 30. august 2021. Vaadatud 30.08.2021. "MKMi siseturu asekantslerina asus tööle Keit Kasemets". Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium. 11. jaanuar 2016. Euroopa Komisjoni Eesti esinduse uueks juhiks saab Vivian Loonela. ERR, 17. november 2021. Anvelt, Kärt (21.06.2023). "Kliimaministeerium vähendab tippjuhtide arvu". Eesti Päevaleht.
Kristi Mumm

Kristi Mumm (sündinud 8. jaanuaril 1986) on eesti õpetaja ja haridustegelane. Ta on Tartu Forseliuse kooli õppejuht. Mumm on lõpetanud Rakvere gümnaasiumi. Sai Tartu Ülikoolis 2011. aastal magistrikraadi kasvatusteadustes. 2012. aastast õpib samas koolis doktorantuuris. Enne õppejuhiks saamist oli ta samas koolis eesti keele ja kirjanduse õpetaja. Ta abikaasa on molekulaar- ja rakubioloogia doktorant ning Icosage Cell Factory OÜ insener Karl Mumm, neil on üks poeg. 2019 – presidendi noore haridustegelase preemia Sirje Pärismaa (20.12.2019). "Ahhaaliku kooli peaarhitekt Kristi Mumm". Õpetajate Leht. Vaadatud 30.08.2021. "Kristi Mumm CV". ETIS. Vaadatud 30.08.2021. "Karl Mumm CV". ETIS. Vaadatud 30.08.2021.
Paistu valla vapp

Paistu valla vapp on Viljandi maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Paistu valla vapp. Vapp on kinnitatud 14. septembril 1994. Mustal kilbil kuldne juurestikuga puutüvi, mille kumbastki küljest võrsuvad kaks paari tammelehti. Päises tammetüvelt kuni kilbi ülaservani ulatuv hõbedane tähtrist. Kilbi must värvus, mis on üks Eesti rahvusvärvidest ja tähistab ka neitsi Maarjat kui kannatavat ema, viitab siin esmajoones Mulgimaale. Kuldne rõhutatult tugeva juurestikuga tamm sümboliseerib toekat rahvuslikku ja kultuurilist liikumist ning kujutab ühtlasi 700-aastast Polli tamme. Puud krooniv tähtrist, valguse ja hariduse sümbol märgib ka neitsi Maarjale pühitsetud Paistu kirikut (nn Stella Maris). Paistu valla lipp Viljandi maakond Paistu valla sümboolika valla kodulehel Paistu valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Esna Galerii

Esna Galerii on ajaloolise Esna raudteeasula endises kauplusehoones 2019. aasta kevadel avatud näituste ja kultuuriürituste toimumispaik. Esna Galerii kuulub Lilian ja Martin Bristoli majapidamisse, milles on veel ka tekstiili- ja puutöökojad ning kuldtikandiateljee. "Meist - Esna Galerii". Vaadatud 30.08.2021. Kenk, Olev (15. aprill 2019). "Galerii ja video. Eesti sai veel ühe eragalerii võrra rikkamaks". ERR. Vaadatud 30.08.2021.
Ly Rootslane

Ly Rootslane (sündinud 31. jaanuaril 1971) on eesti proviisor. Ta lõpetas 1994. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna farmaatsia eriala ja 1997. aastal samast magistrikraadi ning lõpetas 2007. aastal haridusteaduskonna. Samas on ta ka märgitud, justkui oleks lõpetanud magistriõppe tööga "6. klasside õpilaste sporditreeningutes osalemise huvi". Ta on töötanud Ravimiameti arendusnõunikuna. Alates 2020. aastast on ta Eesti Proviisorapteekide Liidu juht. "6. klasside õpilaste sporditreeningutes osalemise huvi". ESTER. Vaadatud 30.08.2021. "Võltsitud ravimid ei tohi jõuda patsiendini". Ravimiamet. 2015. Originaali arhiivikoopia seisuga 20.09.2021. Vaadatud 30.08.2021. "Proviisorapteekide liidu uus juht on Ly Rootslane". Meditsiiniuudised. 7.10.2020. Vaadatud 30.08.2021.
Tiiu Männiste

Tiiu Männiste (sündinud 3. juunil 1959) on eesti kultuuriloolane. Männiste kaitses doktoriväitekirja 2019. aastal Tartu ülikooli ühiskonnateaduste instituudis teemal "Elukestev õpe ühiskonna pöördeaegadel". Ta on Tartu ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia kultuuriloo nooremlektor. Varem on ta olnud ka sama kooli täiendusõppetalituse juhataja ja humanitaarainete kateedri juhaja. 2019 Viljandimaa aasta õppija 2013 Tartu Ülikooli aumärk Tiiu Männistel on kaks tütart. "Tiiu Männiste CV". ETIS. Vaadatud 30.08.2021. "Tiiu Männiste". EESTI TÄISKASVANUTE KOOLITAJATE ASSOTSIATSIOON. Vaadatud 30.08.2021. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022.
Siirius Sikka

Siirius Sikka (sündinud 26. augustil 1971 Abja külanõukogus) on eesti muusika- ning informaatikaõpetaja ja täiskasvanute koolitaja. Siirius Sikka on lõpetanud Abja Gümnaasiumi, tal on 2005. aastal Tallinna Ülikooli informaatika instituudis omandatud magistrikraad, tal on muusikaõpetaja ning koorijuhi kutse ja täiskasvanute koolitaja 7. tase kutse. Eesti Vabaharidusliidu juhatuse liige/ volikogu liige perioodil 2019 - 2021. ETKA Andras täiskasvanuhariduse koordinaator ja koolitajate piirkondliku töötoa juht Viljandimaal. Ta on korraldanud ETV saate "Laulukarusselli" Viljandimaa vooru ning tema õpetatud lapsed on jõudnud ka selle saate finaali 2019 – Viljandimaa töötukassa aasta koostööpartner "Töötuba 3: Hindamine vabahariduslikel koolitustel". VII Koolitajate mittekonverents. Vaadatud 30.08.2021. Siirius Sikka (aprill 2015). "Siirius Sikka". Mõisaküla kool. Vaadatud 30.08.2021. "Vilistlased". Tallinna Ülikool. Originaali arhiivikoopia seisuga 30.08.2021. Vaadatud 30.08.2021. "Sikka, Siirius". ESTER. Vaadatud 30.08.2021. Kaja Roomets (14. jaanuar 2004). "Algul esimene, lõpuks kaheksas". Õhtuleht. Vaadatud 30.08.2021.
Pärsti valla vapp

Pärsti valla vapp on Viljandi maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Pärsti valla vapp. Vapp kinnitati riigisekretär Uno Veeringu poolt 1. aprillil 1996 ning oli kasutusel 20. oktoobrini 2013, kui ühineti Paistu, Saarepeedi ja Viiratsi vallaga uueks omavalitsusüksuseks Viljandi vallaks. Lainelõikelise vasakult langeva kuldse vardaga kaldjaostatud kilbi ülemisel sinisel väljal viljavihk ning alumisel, punasel väljal kolm püstist odaotsa – kõik kuldsed. Sinine sümboliseerib tulevikulootust, noorust, vaimsust ja kodumaa taevast. Kollane viljavihk meenutab, et vald asub Eesti ühel põlisemal põllumajanduslikul alal ning et siinsed inimesed on saanud läbi aegade elatist ennekõike põllult. Kollane lainelõikeline laid sümboliseerib kohaliku maastiku silmapaistvat objekti, Raudna ürgorgu jõega, samuti teisi veekogusid, mis ilmestavad siinset looduskeskkonda. Telliskivipunane värvus meenutab valla pinnast, turvast ja kohalikku mitmekesist tööstust. Kolm kollast odaotsa osutavad paikkonna kuulsusrikkale muinasajale, mil siinmail lõid vallutajatega lahinguid eestlaste sõdalased vaprate vanemate Lembitu, Vootele ja Maniwalde juhtimisel. Pärsti valla vapi ja lipu etalonkujutis kinnitati Eesti Vabariigi riigisekretäri poolt 1. aprillil 1996. 11. septembril 1996 kinnitas vallavolikogu määrusega nr 63 valla lipu ja vapi kasutamise korra. Valla lipp ja vapp pühitseti Viljandi Pauluse kirikus 5. oktoobril 1996. 20. oktoobril 2013, ühinesid Pärsti, Paistu, Saarepeedi ja Viiratsi vald uueks omavalitsusüksuseks Viljandi vallaks ning Pärsti vald lõpetas koos oma vapiga tegevuse. Valla vappi kasutatakse värvilisena ja must-valgena: Vallavolikogu ja vallavalitsuse pitsatitel ja dokumendiblankettidel. Valla tänukirjadel, autasudel, meenetel, vimplitel, ümbrikel ja muudel ametlikel trükistel. Vallamaja hoonel, siltidel, valla ametiasutuse transpordil ja valla piiritähistel. Vallavalitsuse korralduse alusel võivad vappi kasutada valla ametiasutuse hallatavad asutused ning vallale kuuluvad äriühingud: oma pitsatil ja dokumendiblankettidel; kujunduselemendina trükistel, meenetel ja kleebistel. Pärsti valla lipp Paistu valla vapp Saarepeedi valla vapp Viiratsi valla vapp Pärsti valla sümboolika valla kodulehel Omavalitsuste sümbolid Riigikantselei lehel - Pärsti vald.
Alphubel

Alphubel on mägi Šveitsi Penniini Alpides, paiknedes Valais' kantonis Zermatti ja Saasi orgude vahel. See on Allalini rühma osa, mis on Mischabeli rühma alamrühm, mis kulmineerub Domiga (4545 m). Alphubeli mäetipp koosneb suurest jääga kaetud platoost, mis on Fee liustiku osa selle idaküljel. Mäe läänekülg on kaljusem ja palju järsem. Sealt paistab Weingartensee. Lähimad asulad on Täsch (Zermattist põhja pool) ja Saas-Fee. Alphubelist põhja pool on kõrgem Täschhorn, Mischabeli lõunapoolseim tipp, millest eraldab seda Mischabeljochi sadul (3847 m), samas kui lõuna pool asuv seljak on vähem silmatorkav, kulgedes Alphubeljochi (3771 m) kaudu Feechopfilr (3888 m) ja Allalinhornile. Kuigi maapind langeb järsult Mattertali orgu läänes, on idapool tasane ja naabritega võrreldes peaaegu lauge. Iseloomulikult tasane Alphubeli tipp on enamasti kaetud firniga ja sellel on peale põhitipu ka põhjapoolne tipp (4188 m), mis tõuseb vaevu tasase tipuala kohale. Alphubelist lõikab silmapaistev jäävaba kivine seljak Rotgrat läänesuunas alla Täschi hütini (Täschhütte, 2701 m), samas kui peamine põhja-lõunaseljak ja kirdesse kulgev nimetu seljak on suuresti jääga kaetud. Oma märkimisväärse kõrguse ja nõlvade suhteliselt väikese kalde tõttu on Alphubeli mäetipu alal mitu liustikku: mäetipust loodes ja läänes on Weingarteni liustik, mis on nüüdseks lagunenud kolmeks jäämassiks, ulatudes alla u. 3100 meetrini, mille ees on Weingarteni järv (Weingartensee). Kogu idakülje võtab enda alla piirkonna üks suuremaid liustikke Fee liustik, mille ulatus on üle mitme ruutkilomeetri ja jõuab ikka peaaegu orgu Saas-Fee lähedal. Mäetipu väikseim liustik, Alphubeli liustik, asub edelas. Esmatõusu mäele tegid 9. augustil 1860 Leslie Stephen ja Thomas Woodbine Hinchliff koos teejuhtide Melchior Andereggi ja Peter Perreniga, alustades Täschist ning kaguseljaku ja Alphubeljochi kaudu. Alphubeli morfoloogia ja Saas-Fee funikulüüri lähedus teevad Alphubelist ühe suhteliselt kergemini ronitava neljatuhandelise Šveitsi Alpides. Sellele vaatamata on kõigil tõusudel kõrge mägireisi iseloom koos kõigi sellise tuuri tüüpiliste ohtudega. Tavamarsruut viib Berghaus Längfluest (2867 m) Saas-Fee kohal üle tasase, kuid lõhedega Fee liustiku mäetippu. Tõus võtab 4-5 tundi. Teine võimalus, mille baasiks on Saas-Fee, on kõrgetasemeline ekskursioon Mittelallalinist (3457 m), kuhu pääseb hõlpsasti Metro Alpini funikulüüriga. Sealt viib tõus, osaliselt üle kalju, Feejochi (3826 m), Feechopfi ja Alphubeljochi kaudu mäetippu (4 tundi). Läänest viib tuntum marsruut Täschist Täschalpi ja Täschhütte kaudu ning siit üle Alphubeli liustiku Alphubeljochi kaudu üle peamise lõuna-kagu seljaku (Eisnase) mäetippu. See marsruut võtab umbes 5 tundi. Täschi hütt Berghaus Längflue Britannia hütt, Mittelallalini kaudu Kini hütt (Kinhütte) Mischabeljochbiwak, varjupaik samanimelisel sadul Alphubeli ja Täschhorni vahel
Rimpfischhorn

Rimpfischhorn on mägi Šveitsi Penniini Alpides. Esmatõusu mäele tegid 9. septembril 1859 Leslie Stephen ja Robert Living koos teejuhtide Melchior Andereggi ja Johann Zumtaugwaldiga. Nende retk toimus Fluh Alpist Rimpfischwänge kaudu.
Opočno

Opočno (saksa keeles Opotschno) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Rychnov nad Kněžnou ringkonnas. Opočno asub Poola piirist 16 km kaugusel, Rychnov nad Kněžnoust umbes 16 km kirdes ja Hradec Královést ligikaudu 21 km idakirdes. Opočno asub merepinnast 292 meetri kõrgusel. Linna olulisim vaatamisväärsus on Opočno loss, mis on koos Opočno vanalinnaga alates 1. novembrist 1990 ajalooline linnakaitseala. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Opočno Místopisný průvodce po České Republice Opočno : právní ochrana Národní památkový ústav. Památkový katalog
Kajaani vald

Kajaani oli vald Soomes Oulu läänis Kainuu maakonnas. Vald liideti 1977. aastal Kajaani linnaga. Kajaani naabervallad olid Kajaani linn, Paltamo, Sotkamo, Sonkajärvi, Vaala ja Vuolijoki. Vallas räägiti soome keelt.
Annika Uudelepp

Annika Uudelepp (varem Annika Velthut; sündinud 14. märtsil 1978) on Eesti ametnik, riigivalitsemise ekspert. Ta on lõpetanud 2003. aastal Tallinna Ülikooli haldusjuhtimise eriala magistriõppe (cum laude) ja on alates 2008. aastast selle ülikooli doktorant. Ta on teinud teadustööd Oxfordi Ülikoolis. Annika Uudelepp on töötanud Tallinna Ülikoolis. Alates 19. novembrist 2004 kuni 20. juunini 2008 oli ta Keskkonnaministeeriumi kantsler. Seejärel asus ta tööle SA Poliitikauuringute Keskus PRAXIS juhatuse liikme ja riigivalitsemise eksperdina. Ta on tulundusühistu Tuleva asutaja. Aastatel 2017–2021 töötas Annika Uudelepp OECD-s vanemnõunikuna ja nõustas Lääne-Balkani riikide valitsusi valitsemisreformide elluviimisel. Alates 2022. aasta algusest töötab Annika Uudelepp Confido Healthcare Groupi terviseteenuste juhi ja juhatuse liikmena. 2003 – Eesti üliõpilaste teadustöö konkursi preemia (Teaduste Akadeemia) Claro Consulting OÜ, äriregistri päring (vaadatud 11.08.2022) "Annika Uudelepp CV". Vaadatud 31.08.2021. "Arenguseire nõukojaga liitus Annika Uudelepp". Riigikogu. 23.02.2021. Vaadatud 31.08.2021. Confidoga liitus Annika Uudelepp. Postimees, 5. jaanuar 2022. Keskkonnaministeeriumi kantsleri ametisse nimetamine. RTL 2004, 145, 2201. Keskkonnaministeeriumi kantsleri teenistusest vabastamine. RTL 2008, 50, 708.
Liisa Past

Liisa Past (sündinud 1. mail 1980) on eesti ametnik, poliitika-, kommunikatsiooni- ja küberturbeekspert. Liisa Past lõpetas Miina Härma gümnaasiumi 1999. aastal. Magistrikraadi kommunikatsiooni erialal sai ta 2012. aastal Tartu Ülikoolis. Ta on õppinud politoloogiat ka Norra Oslo ülikoolis ja Columbia ülikooli Barnardi kolledžis. Liisa Past on töötanud ajakirjanikuna ja kommunikatsioonistrateegina, Riigi Infosüsteemide juhtivanalüütikuna, olnud ametis NATO küberkaitsekeskuse juhtkonnas, USA Arizona osariigi McCaini instituudis, Riigikantselei julgeoleku ja riigikaitse koordinatsioonibüroos. Alates 2021. aasta kevadest töötas ta Siseministeeriumi infotehnoloogia- ja arenduskeskuse (SMIT) infoturbeosakonna juhina, alates 2022. aasta augustist Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi riikliku küberturvalisuse osakonna juhina. Ta on oma tegevuses keskendunud inimõiguste ja demokraatia kaitsele. "SMITi infoturbejuhina alustas tööd Liisa Past". SMIT. 4. mai 2021. Vaadatud 31.08.2021. "Magistriõppe vilistlased". Tartu ülikooli ühiskonnateaduste instituut. Vaadatud 31.08.2021.[alaline kõdulink] "Vilistlased". Miina Härma gümnaasium. Vaadatud 31.08.2021. "Liisa Past läks sotsiaaldemokraatide juurde tööle". EPL. 11.02.2012. Vaadatud 31.08.2021. Dea Paraskevopoulos (november 2020). "Liisa Past: commanding cybersecurity in public and private realms". E-estonia. Vaadatud 31.08.2021. "Liisa Past". McCain Institute. Vaadatud 31.08.2021. "Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi küberosakonda asub juhtima Liisa Past". MKM veebileht. 15. august 2022. Vaadatud 20. september 2022.
Siiri Liiva

Siiri Liiva (sündinud 7. mail 1983) on eesti ajakirjanik. Ta lõpetas 2002. aastal Miina Härma gümnaasiumi. Bakalaureusekraadi riigiteadustes sai ta 2007. aastal Tartu Ülikoolis, 2017. aastal sai ajakirjanduse magistrikraadi Tallinna Ülikoolis. Ta on õppinud Lyoni II ülikooli politoloogia instituudis. Ta on töötanud Euroopa Noored Eesti büroo programmi konsultandina ja Valga MV noorsootöö peaspetsialistina, praktikandina NATO peakorteri rahvusvahelises sekretariaadis Brüsselis, ta on loonud Puka avatud noortekeskuse. Ajakirjanikuna on ta töötanud Postimehes, 2021. aastal on Ärilehe toimetaja-reporter, samuti Tallinna 32. keskkooli ajakirjanduse õpetaja. 2010 – Aasta tegu: Noorsootöökeskus TANKLA loomine (eestvedajad Marek Mekk ja Siiri Liiva) Siiri Liiva (18. september 2009). "Kolumbia: minu elu parimaid otsuseid". Õpetajate Leht. Vaadatud 31.08.2021. "Vilistlased". Miina Härma gümnaasium. Vaadatud 31.08.2021. "Lõpetanute nimekiri". Tartu Ülikool. Originaali arhiivikoopia seisuga 31.08.2021. Vaadatud 31.08.2021. "Peavoolumeedia pagulasteemaliste tähenduste ja tegelikkuse kujundajana Eesti ühiskonnas kahe aasta (2014-2016) lõikes: Delfi/Eesti Päevalehe, Postimehe ning Õhtulehe näitel". Tallinna Ülikool. 2017. Vaadatud 31.08.2021. "Siiri Liiva". Ärileht. Originaali arhiivikoopia seisuga 11.07.2021. Vaadatud 31.08.2021. Siiri Liiva (20.09.2018). "Danske nõukogu esimees: meil on kahju". Postimees. Vaadatud 31.08.2021. "Kontakt". Tallinna 32. keskkool. Originaali arhiivikoopia seisuga 20.09.2021. Vaadatud 31.08.2021. "Aasta tegu". Noorte Heaks. 2010. Originaali arhiivikoopia seisuga 31.08.2021. Vaadatud 31.08.2021.