laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rein Sepp (füüsik)

Rein Sepp (11. august 1940 Põltsamaa – 9. november 1994 Tartu) oli Eesti füüsik. Ta lõpetas 1958. aastal Põltsamaa Keskkooli ning 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna teoreetilise füüsika kateedri füüsikuna. Ta oli samas aastatel 1963–1966 aspirant, kaitses 1966. aastal väitekirja ning sai füüsikakandidaadi kraadi. Ta oli aastatel 1966–1969 Tallinna Pedagoogilises Instituudis vanemõpetaja. Ta oli aastatel 1969–1984 Pöögelmanni-nimelise Elektrotehnikatehase (Tallinnas) erikonstrueerimisbüroo uurimistööde juht. Ta oli aastatel 1990–1994 Lõuna-Eesti Keskkonnakaitse Labori Tahkuse Õhuseirejaama (Pärnumaal) peaspetsialist. Rein Sepa uurimisvaldkonnad olid kvantmehaaniline mõõtmisteooria, kvantväljateooria, pooljuhtide tootmise automatiseerimine ja infosüsteemi väljatöötamine, suurte elektronarvutite arhitektuur ja automatiseeritud mõõtekompleksid; atmosfääriõhu saastefooni, sealhulgas ionisatsiooni ja NO2 kontsentratsiooni mõõtmine ning õhus toimuvad füüsikalis-keemilised protsessid. 1994 "NO2. Elu ja seiklused". // Eesti Loodus. 1/1994, lk 4–5 ning 2/1994, lk 37–39 Tema abikaasa oli füüsik Hilja Iher. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 4. köide, lk 166 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 4. köide: Sar-Y. Lisa TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 166 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Lydia Nirk-Soosaar

Lydia Nirk-Soosaar (30. juuni 1908 Viljandi – 11. märts 1995 Tallinn) oli eesti maalikunstnik. Lõpetas 1926. aastal Viljandi Eesti Haridusseltsi Tütarlaste Gümnaasiumi. 1928. aasta algul astus ta Kõrgemasse Kunstikooli Pallas, kus õppis maali esialgu Nikolai Triigi, siis Ado Vabbe ateljees. Kooli lõpetas ta 1936. aastal koos Johannes Võerahansu, Richard Sagritsa, Karl Pärsimäe ja Ellinor Aikiga. Asus tööle vabakunstnikuna. Oma lopsaka, intensiivsest loodus- ja värvielamusest kantud laadiga on ta lennukaaslastele väga lähedane. Näitustel esines ta alates 1928. aastast. Debüteerides Tallinna Kunstihoones 1937. aasta kevadnäitusel, äratas ta tähelepanu nii maalijaande kui ka tugeva realistliku koolitusega. Maastikke, natüürmorte ja portreid eksponeeris ta pidevalt ka Viljandi kunstinäitustel. 1948. aastal arvati Lydia Nirk-Soosaar Kunstnike Liidust välja; tema liikmestaatus taastus alles Eesti taasiseseisvudes. Pärast pikka pausi naasis ta kunstiellu meeldejääva isikunäitusega Tallinna kunstisalongis 1970. 1994. aastal võttis ta osa näituse "Eesti pere – 100 aastat kunstis" avamisest Pärnu kunstikeskuses Chaplin, kus oli väljas tema 1936. aasta Viljandi perekonnaseisuametile kavandatud kompositsioon. Vanameistri viimaseks esinemiseks jäi näitus "Maal 1995" Tallinna Kunstihoones. Kunstnik on maetud Tallinna Metsakalmistule. Tema poeg on filmimees Mark Soosaar ja tütar arhitekt Kiira Soosaar.
Väike-Tartu maantee

Väike-Tartu maantee oli tänav Tallinna kesklinnas. Väike-Tartu maantee nime on kasutatud alates 19. sajandi algusest. 1873 nimetati tänavat ka Kivisilla põiktänavaks (saksa keeles Steinbrücksche Quergasse). See nimetus tuleb Tartu maantee alguses olnud üle Härjapea jõe mineva Kivisilla järgi. Venestamisajal olid Tallinnas tänavad Väike-Tartu maantee ja Suur-Tartu maantee (vene keeles vastavalt Малая Юрьевская ул. ja Большая Юрьевская ул.). Väike-Tartu maantee nimetus kehtestati 1876. Estonia seltsi teatritrupp mis oli alates 1895. aastast, hakanud lavastama laulumänge, rahvatükke, naljamänge, tegutses 1905. aastal “Estonia” ajutises teatrisaalis Väike-Tartu maanteel No. 25. Aastatel 1930–1944 tegutses Väike-Tartu maantee 25, Väike-Tartu maantee ja Maakri tänava nurgal Tallinna Töölisteater. 22. jaanuaril 1936 nimetati Väike-Tartu maantee ja Väike-Pärnu maantee Sakala tänavaks. Väike-Tartu maantee jäi suurelt osalt 1940. aastate lõpus rajatud Lenini, tänase Rävala puiestee alla. Kunagise Suur Tartu maantee ja Väike-Tartu maantee ristumiskohal asub City Plaza hoone. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn: Valgus, 1972, lk 111. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn: Valgus, 1972, lk 121. Kaido Jaanson, Mis juhtus 1905. a. 11.(24.) detsembri õhtul Voltas? Katse rekonstrueerida minevikku, TUNA 2005 nr 4 Robert Nerman, Kivisilla eeslinn kujunes tähtsaks kultuuripaigaks, www.postimees.ee, 12. veebruar 2008
Helivõimendussüsteem

Helivõimendussüsteem on elektroakustiline seadmestik, mida kasutatakse siis, kui akustilise heli allika (kõneleja, muusikariista) helivõimsusest ei piisa vajaliku helivaljuse tekitamiseks kogu ruumi (saali, auditooriumi) ulatuses. Avalikes kohtades (reisiterminal, staadion) ning avalike esinemiste helindamise seadmestikku tuntakse PA-süsteemina (lühend PA ingl k sõnadest public address). Helivõimendussüsteemi põhielemendid on elektrisignaali allikas, helivõimendi ja kõlar. Signaaliallikateks on mikrofon või elektrooniline muusikariist. Võimendusseade koosneb eelvõimendist, mis võimendab allikate signaalid kindlale, nn liinitasemele, ja võimsusvõimendist, mis võimendab signaali kõlarisse andmiseks vajaliku tasemeni. Kõlaritena kasutatakse PA-süsteemis peamiselt ruuporvaljuhääldeid. Helivõimendussüsteemi võivad kuuluda mitmesugused lisaseadmed: mikserpult signaalide nivoo seadmiseks ja segustamiseks; monitor (kontrollkõlar või -kõrvaklapid); audiokompressor, muudab heli (peamiselt kõne) vaiksemad kohad paremini kuuldavaks; signaaliprotsessor, ekvalaiser, kajaseade jm. I. Eiskop, A. Sillart. Akustika ja helitehnika. Tallinn, Valgus, 1988.
Jacques Chirac

Jacques Chirac [žakk šir'akk] (29. november 1932 Pariis – 26. september 2019 Pariis) oli Prantsusmaa poliitik, Prantsusmaa president 1995–2007 ning Andorra kaasvürst 1997–2005. Aastatel 1977–1995 oli Chirac Pariisi linnapea. Ta valiti gollistide partei UMP kandidaadina ametisse 1995. aastal napi eduga endise haridusministri sotsiaaldemokraat Lionel Jospini ees ja uuesti 2002. aastal, saavutades läbi aegade suurima valimisvõidu Prantsusmaa presidendi valimiste teises voorus Jean-Marie Le Peni üle. Viimane ametiaeg kestis 2007. aastani. Ametisse astudes nimetas Chirac peaministriks endise eelarveministri Alain Juppé. 1997. aastal tegi ta halvasti läbimõeldud otsuse, saates Rahvuskogu (kus RPRil ja UDFil oli ligi 84% enamus) laiali ja korraldades uued valimised. Valimistel aga võidutsesid sotsiaaldemokraadid, moodustades teiste vasakpoolsete erakondadega koalitsiooni ja Chirac oli sunnitud peaministriks nimetama Jospini, pannes aluse kolmandale kohabitatsioonile, mis kestis kuni 2002. aastani. 2002. aasta presidendivalimistel jäi Jospin kolmandaks ja seega teisest voorust välja, kõik teised erakonnad toetasid Chiraci. Ka 2002. aasta parlamendivalimistel moodustasid Chiraci konservatiivsed toetajad uue erakonna UMP, mis saavutas 62% enamuse, peaministriks minetas ta endise kaubandus- ja tööstusministri Jean-Pierre Raffarini. Ta oli Pierre Messmeri valitsuses Prantsusmaa põllumajandusminister 1972–1973 ja siseminister 1974. Ta oli gollistide partei RPR peasekretär 1974–1975 ja esimees alates 1976, peaminister 1974–1976 ja 1986–1988, Pariisi linnapea 1977–1995 (ajutiselt samal ajal ka peaminister) ja Euroopa Parlamendi liige 1979–1980. 2003. aastal sarjas ta endisi idabloki riike nende toetuse pärast USA sissetungile Iraaki. 11. märtsil 2007 teatas ta, et loobub presidendivalimistel osalemisest ja lõpetab oma 40 aastat kestnud karjääri Prantsuse tipp-poliitikas. 2001 Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk 1956 abiellus ta Bernadette Chodron de Courceliga. Neil on kaks tütart: Laurence (1958–2016) ja Claude (sündis 1962). Neil on ka Lõuna-Vietnamis sündinud kasutütar Anh Dao Traxel (sündis 1958). Claude on töötanud isa suhtekorraldusassistendi ja nõunikuna. Laurence, kes kannatas nooruses anoreksia all, ei ole poliitikas osalenud. Jacques Chiracil on neli lapselast: Claude'il on Moskva olümpiavõitjaga judos Thierry Reyga poeg ning Anh Daol on kolm poega. "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 269 "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 258 "Suri Prantsuse ekspresident Jacques Chirac" ERR, 26. september 2019
Ranniku tee

Ranniku tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Merivälja ja Mähe asumis. Tänav algab Mähe-Kaasiku teelt ja lõppeb Palderjani teega ristudes. Tänav sai praeguse nime 13. aprillil 1954. Enne seda kandis tänav nime Tamme tee. http://www.eki.ee/knab/tallinn3.htm (vaadatud 09.03.2016) http://www.eki.ee/knab/tallinn1.htm Kohanimeandmebaas (vaadatud 09.03.2016)
Vikerlase tänav

Vikerlase tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Laagna asumis. Tänav algab Kalevipoja tänavalt ja lõppeb Varraku tänavaga ristudes. Tänav sai praeguse nime 19. juulil 1994. Varem (1979. aastast) kandis see Kuramaa tänava nime (Teise maailmasõja ajal toimunud Kuramaa koti mälestuseks). Tallinna tänavad linnaosade kaupa. KNAB, vaadatud 09.03.2016. Tallinna tänavanimed. KNAB. Kohanimeandmebaas (vaadatud 09.03.2016)
Jeļena Ostapenko

Jeļena Ostapenko (ka Aļona Ostapenko; sündinud 8. juunil 1997) on Läti tennisist. Ta võitis 2017. aasta Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused tennises, alistades finaalis Simona Halepi 4:6, 6:4, 6:3. See oli tema esimene WTA-turniiri võit. Selle võiduga tõusis ta WTA edetabelis 12. kohale. Oma teise WTA turniiri võitis ta sama aasta septembris Korea Openil Seoulis. Kolmanda turniirivõidu sai ta oktoobris 2019 Luxembourg Openil, kus alistas finaalis Julia Görgesi. Neljanda võidu saavutas ta juunis 2021 Eastbourne Internationalil, kus alistas finaalis Anett Kontaveidi 6:3, 6:3. Ostapenko on jõudnud lisaks 2 korral WTA turniiri finaali: septembris 2015 kaotas ta Coupe Banque Nationale'il Québecis Annika Beckile 2:6, 2:6 ja 2016. aasta Qatar Total Openil kaotas ta finaalis Carla Suárez Navarrole 6:1, 4:6, 4:6. Ta tõusis seejärel WTA edetabelis senise karjääri kõrgeimale, 40. kohale. Aprillis 2016 tõusis ta juba 37. kohale. Seni kõrgeima edetabelikoha saavutas ta 19. märtsil 2018, kui ta asus 5. kohal. Ta on võitnud 8 ITF turniiri. 2014. aastal võitis ta Wimbledoni noorteturniiri ja tõusis noorte edetabelis teisele kohale. Ta on olnud Anett Kontaveidi õpingukaaslane ja paarismängupartner. Tema peamine treener on olnud ema Jelena Jakovleva. Juulist 2018 kuni 2019. aasta aprilli alguseni oli tema treener hollandlane Glenn Schaap (Anett Kontaveidi varasem treener). 2017 – Läti aasta naissportlane 2017 – Läti aasta eurooplane Endine Läti esireket lõpetas koostöö Kontaveidi ekstreeneriga. ERR Sport, 04.04.2019. Jeļena Ostapenko WTA kodulehel Andres Vaher. "Naabriplika, kes ei mõtle ega karda". Laupäevaleht LP, 10. juuni 2017. Lk 60–61
Lepa tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Lepa tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Maarjamäe asumis ja Kesklinna linnaosas Kadriorus. Tänav algab Saare tänavalt, kulgeb Maarjamäe staadioni ja Maarjamäe Saksa sõjaväekalmistu vahelt ja lõppeb Tuulenurga tänavaga ristudes. Lepa tänav sai nime 1900. aastal. Tänava saksakeelne nimi oli Ellern Strasse ja venekeelne nimi Ольховая улица. Tallinna tänavanimed. KNAB, vaadatud 27.04.2019. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn: Valgus, 1972, lk 68.  Lepa tänav – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Lepa tänav (täpsustus)

Lepa tänav on järgmiste Eesti asulate tänava nimi: Lepa tänav Aegviidu alevis Lepa tänav Aespa alevikus Lepa tänav Aruküla alevikus Lepa tänav Avinurme alevikus Lepa tänav Elvas Lepa tänav Haapsalus Lepa tänav Haljala alevikus Lepa tänav Jõhvis Lepa tänav Keilas Lepa tänav Kiili alevis Lepa tänav Kiisa alevikus Lepa tänav Klooga alevikus Lepa tänav Kohila alevis Lepa tänav Kose alevikus Lepa tänav Kuusalu alevikus Lepa tänav Lähte alevikus Lepa tänav Narvas Lepa tänav Põltsamaal Lepa tänav Pärnus Lepa tänav Pärnu-Jaagupi alevis Lepa tänav Rakveres Lepa tänav Raplas Lepa tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepa tänav Tartus Lepa tänav Toila alevikus Lepa tänav Valgas Lepa tänav Viljandis Lepa tänav Võiste alevikus Lepa tänav Võrus
Niidu tänav

Niidu tänav on järgmiste Eesti asulate tänava nimi: Niidu tänav, tänav Aespa alevikus Niidu tänav, tänav Aseri alevikus Niidu tänav, tänav Avinurme alevikus Niidu tänav, tänav Jõgeval Niidu tänav, tänav Jõhvis Niidu tänav, tänav Kallastel Niidu tänav, tänav Kanepi alevikus Niidu tänav, tänav Karksi-Nuias Niidu tänav, tänav Kehras Niidu tänav, tänav Keilas Niidu tänav, tänav Kiviõlis Niidu tänav, tänav Kuressaares Niidu tänav, tänav Kohtla-Järvel Järve linnaosas Niidu tänav, tänav Lagedi alevikus Niidu tänav, tänav Märjamaa alevis Niidu tänav, tänav Nõo alevikus Niidu tänav, tänav Otepääl Niidu tänav, tänav Paides Niidu tänav, tänav Puhja alevikus Niidu tänav, tänav Põltsamaal Niidu tänav, tänav Põlvas Niidu tänav, tänav Pärnus Niidu tänav, tänav Raasiku alevikus Niidu tänav, tänav Rakke alevikus Niidu tänav, tänav Rakveres Niidu tänav, tänav Raplas Niidu tänav, tänav Saku alevikus Niidu tänav, tänav Sindis Niidu tänav, tänav Sõmeru alevikus Niidu tänav, tänav Sääse alevikus Niidu tänav, tänav Tamsalus Niidu tänav, tänav Tapal Niidu tänav, tänav Tartus Raadi-Kruusamäe linnaosas Niidu tänav, tänav Vastseliina alevikus Niidu tänav, tänav Viiratsi alevikus Niidu tänav, tänav Viljandis Niidu tänav, tänav Võhmas Niidu tänav, tänav Võrus Niidu tee
Niidi tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Niidi tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Sitsi asumis. Tänav algab Kopli tänavalt ja lõppeb Sitsi tänavaga ristudes. Tänav sai nime 4. veebruaril 1925. http://www.eki.ee/knab/tallinn3.htm (vaadatud 09.03.2016) http://www.eki.ee/knab/tallinn1.htm Kohanimeandmebaas (vaadatud 09.03.2016)
Mustjõe tänav

Mustjõe tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis. Tänav algab Paldiski maanteelt ja lõppeb Värvi tänavaga ristudes. Tänav sai praeguse nime 24. mail 1939. Tallinna tänavad linnaosade kaupa. KNAB, vaadatud 09.03.2016. Tallinna tänavanimed. KNAB. Kohanimeandmebaas (vaadatud 09.03.2016)  Mustjõe tänav – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Johann Hermann Gressel

Johann Hermann Gressel (22. detsember 1769 Altona, Saksamaa – 24. mai 1845 Tallinn) oli Eestis tegutsenud sakslasest trükkal ja kirjastaja. Gressel kolis Tallinna enne 1797. aastat ning avas 1802. aastal seal oma trükikoja, mis oli tol ajal Eestis kolmas. Tallinna kodanikuks sai ta 1804. aastal. Ta oli üks tähtsamaid eestikeelsete raamatute trükkijaid 19. sajandi algul ja andis 1805. aastast välja rahvakalendrit. Johann Hermann Gressel suri Tallinnas 1845. aastal ja on maetud Tallinna Oleviste kirikusse. Tema tegevust jätkas poeg Julius Hermann Gressel (1820–1889).
Lossi tänav (Tallinn)

Lossi tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Vana-Mustamäe asumis ja Mustamäe linnaosas Kadaka asumis. Tänav algab Trepi tänavalt ja lõppeb Mäepealse tänavaga ristudes. Juba 16. sajandil nimetati tänavat saksa keeles Schloss Strasse ('Lossi tänav'). Eestikeelset nime "Lossi tänav" kasutati vähemalt alates 1915. aastast. 1. oktoobril 1948 nimetati tänav ümber Aleksander Lätte tänavaks (helilooja Aleksander Lätte (1860–1948) auks). Lossi tänava nimi taastati 28. oktoobril 1987. 1940–1941 oli Vääna tänav. Aadressil Lossi 13 asub Nikolai von Glehni perekonna rahula, mille juures tänav ületab Iisaku soone. Tallinna tänavanimed. KNAB. Tallinna tänavad linnaosade kaupa. KNAB, vaadatud 09.03.2016. Kohanimeandmebaas (vaadatud 09.03.2016)
Akershusi maakond

Akershusi maakond on 1. järgu haldusüksus (maakond) Norras. Halduskeskus asub Oslos, kuid Oslo ei kuulu maakonda. Maakonnas on 21 valda ja viis linnaõigustega asulat: Lillestrøm, Sandvika, Ski, Jessheim ja Drøbak. Akershus on rahvaarvult Oslo järel riigi teine maakond. 1. jaanuaril 2020 Akershusi, Buskerudi ja Østfoldi maakond liideti. Nende maakondade asemele moodustati Vikeni maakond. 1. jaanuaril 2024 maakondade liitmine tühistati. Maakonnas on üle 2000 järve ja palju jõgesid. Kõrgeim tipp on 812 m kõrgune Fjellsjøkampen. Maakonnas on 21 valda: Bærum Asker Lillestrøm Nordre Follo Ullensaker Nesodden Frogn Vestby Ås Enebakk Lørenskog Rælingen Aurskog-Høland Nes Gjerdrum Nittedal Lunner Jevnaker Nannestad Eidsvoll Hurdal Akershusi kindlus 01222: Population and changes during the quarter (M) 1997K4 - 2023K3 Prop. 84 S (2016–2017)
Kaevu tänav (Tallinn)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Kaevu tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Rahumäe asumis. Tänav algab Pärnu maanteelt ja lõppeb Haava tänavaga ristudes. Tänav sai nime 8. novembril 1927. Tallinna tänavad linnaosade kaupa. KNAB, vaadatud 09.03.2016. Tallinna tänavanimed. KNAB. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn: Valgus, 1972. Lk. 44  Kaevu tänav (Tallinn) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kraavi tänav

Kraavi tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Männiku asumis. Tänav algab Paul Kerese tänavalt, ristub muu hulgas Valdeku tänavaga ja lõppeb umbtänavana. Tänav sai nime 8. novembril 1927. Kraavi tänaval on Männiku lasteaed ja lasteaed Kraavikrõll. Tallinna tänavad linnaosade kaupa. KNAB, vaadatud 09.03.2016. Tallinna tänavanimed. KNAB. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn: Valgus, 1972. Lk. 55
Kraavi tänav (täpsustus)

Kraavi tänav on mitme Eesti asula tänava nimi: Kraavi tänav Iisaku alevikus Kraavi tänav Jõhvis Kraavi tänav Järvakandi alevis Kraavi tänav Kiviõlis Kraavi tänav Kuressaares Kraavi tänav Kärdlas Kraavi tänav Mustla alevikus Kraavi tänav Mustvees Kraavi tänav Narvas Kraavi tänav Rakveres Kraavi tänav Saku alevikus Kraavi tänav Tallinnas Nõmmel Kraavi tänav Tartus Kraavi tänav Türil Kraavi tänav Viljandis Kraavi tänav Võrus Kraavi tänav Võõpsu alevikus Kraavi tänav Vändra alevis
Leonhard Viljus

Leonhard Viljus (28. märts 1904 Kokora vald, Tartumaa – 17. jaanuar 1970 Nõmmküla, Rakvere rajoon) oli eesti laskur ja sõjaväelane (veltveebel, 1938). Ta kuulus aastatel 1933–1939 laskurina Eesti koondisse. Viljus lõpetas 1927 allohvitseride kooli. Ta teenis 1929–1940 Narvas Jaanilinna kindluses vanemallohvitserina noorte väljaõppe alal. 1938 sai ta veltveebli auastme. Samal aastal andis riigihoidja talle kuldkäekella. 1940 võeti ta Punaarmeesse, 1941 andis end Porhovi all sakslastele vangi, misjärel jätkas teenistust Saksa sõjaväes, kus sai 1942 Stalingradi all haavata. 1943. aastal, kui Otto Skorzeny hakkas Saksamaal moodustama väesalka Itaalia vangistatud peaministri Benito Mussolini vabastamiseks, valiti sinna veel mõne eestlasega koos ka Leonhard Viljus. 1944 naasis ta Eestisse, elas ja töötas Nõmmküla sovhoosis. Ta on maetud Tapa linnakalmistule. Viljus on võitnud maailmameistrivõistlustel võistkondlikult 4 medalit: 1937 – sõjapüssist 20 lasku põlvelt – hõbemedal 1937 – 20 lasku püstiasendist – hõbemedal 1937 – 3 × 20 lasku – pronksmedal 1939 – sõjapüssist 3 × 20 lasku – pronksmedal Ta osales Eesti-Soome maavõistlusel aastatel 1933–1934, 1935 (esikoht individuaalarvestuses) ja 1936. Tuli 1938–1939 5 korda meeskondlikult Eesti meistriks. On püstitanud 3 individuaalset Eesti rekordit ja osalenud 6 meeskondliku rekordi püstitamisel. Isiklikke rekordeid: väikepüssist 3 × 20 lasku 580 ja 20 lasku põlvelt – 198 (1937) 3 × 40 lasku 1140 ja 40 lasku püsti – 375 (1937) vabapüssist 3 × 20 lasku – 550 (1938) Viljus oli suurmeister täiskaliiber- (1935) ja väikepüssist (1937) laskmises. Kuldkäekell riigihoidjalt, 1938 Raudristi II klass, 1942 http://entsyklopeedia.ee/artikkel/viljus_leonhard Biograafia ESBL-is
Ralf Männil

Ralf Männil (eesnimi ka Ralph; 24. oktoober 1924 Tallinn – 27. september 1990 Tallinn) oli eesti geoloog. Ta lõpetas 1943. aastal Tallinna Gustav Adolfi gümnaasiumi. Ta oli aastatel 1946–1950 Tartu Riikliku Ülikooli üliõpilane, kui märtsiküüditamise käigus viidi ära tema abikaasa Aino. Ta läks oma rasedale abikaasale vabatahtlikult Siberisse järele. Ta lõpetas 1955. aastal ülikooli Irkutskis ning tuli 1956. aastal tagasi Eesti NSV-sse. Ta kaitses 1960. aastal Eesti NSV Teaduste Akadeemia Geoloogia Instituudis väitekirja "Распространение и стратиграфия озерных известковых отложений в Эстонии" ("Järvelubjalasundite levik ja stratigraafia Eestis"; juhendaja Karl Orviku) ja sai geoloogia-mineraloogiateaduste kandidaadi kraadi. Ta kaitses 1966. aastal Moskvas NSV Liidu Teaduste Akadeemia Geoloogia Instituudis väitekirja "История развития Балтийского бассейна в ордовике" ("Balti basseini areng ordoviitsiumis") ja sai geoloogia-mineraloogiateaduste doktori kraadi.[viide?] Ta töötas 1956. aastast Eesti NSV Teaduste Akadeemia Geoloogia Instituudis, oli 1966–1967 stratigraafia ja paleontoloogia ning mikropaleontoloogia sektori juhataja. История развития Балтийского бассейна в ордовике. Eesti NSV Teaduste Akadeemia Geoloogia Instituut. Tallinn 1966. Seda monograafiat on peetud Eesti geoloogiakirjanduse tippteoseks.[viide?] Tema vend oli eesti päritolu Ladina-Ameerika ettevõtja Harry Männil. ENE 5 kd. Tallinn 1973. Lk 282 EE 14 kd. Eesti elulood. Tallinn 2000. Lk 313–314 Eesti kommunismiohvrid 1940–1991 Haud Tallinna Hiiu kalmistul
Hedmarki maakond

Hedmarki maakond oli 1. järgu haldusüksus (maakond) Norras. Ta asus sisemaal ja piirnes idas Rootsiga. 2020. aastal moodustati Hedmarki ja Opplandi maakonnast Innlandeti maakond. Sulgudes on elanike arv 1. jaanuaril 2006. Alvdali vald (2392) Åmoti vald (4348) Åsnesi vald (7714) Eidskogi vald (6453) Elverumi vald (18 992) Engerdali vald (1497) Folldali vald (1722) Grue vald (5218) Hamari vald (27 593) Kongsvingeri vald (17 224) Løteni vald (7290) Nord-Odali vald (5051) Osi vald (2075) Rendaleni vald (2082) Ringsakeri vald (31 923) Stange vald (18 591) Stor-Elvdali vald (2797) Sør-Odali vald (7675) Tolga vald (1755) Trysili vald (6845) Tynseti vald (5368) Våleri vald (3906) Population and changes during the quarter (M) 1997K4 - 2019K2, vaadatud 17.11.2019. Statistics Norway - Church of Norway. Statistics Norway - Members of religious and life stance communities outside the Church of Norway, by religion/life stance. County. 2006-2010
NSV Liidu meistersportlane

NSV Liidu meistersportlane (lühend MS; vene keeles Мастер спорта СССР, venekeelne tavalühend МС) oli NSV Liidu sportlastele antud nimetus. Nimetus loodi 29. jaanuaril 1934, seda hakati andma 1935. aastal (males juba 1925) ning selle andmine lõpetati 1992. aastal. Meistersportlaseks saamiseks tuli sportlasel täita üleliidulise ühtse spordiklassifikatsiooni järgunorm või järgunõuded ning nimetuse andis NSV Liidu Riiklik Kehakultuuri- ja Spordikomitee. Meistersportlaseks nimetamisega sai sportlane rinnamärgi ja tunnistuse. Esimestel märkidel ei olnud järjekorranumbrit, neid hakati kasutama alles 1949. aastal ja siis anti märk nr 1 võimleja Albert Abramjanile. Seisuga 1. jaanuar 1975 oli meistersportlase nimetuse saanud 108 100 sportlast ja aastaks 1988 oli neid 250 000. NSV Liidu aumeistersportlane NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlane NSV Liidu teeneline meistersportlane M. Juhani. "MEISTRITEST mitmel alal ja mitmekordsetest meistritest". Spordileht nr 10, 5. veebruar 1962. Lk 7 Eesti entsüklopeedia. 6. köide: LÕUNA–NÕUD. Tallinn: Valgus, 1992 (= Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1995), lk 252. Мастер спорта M. Juhani. "MEISTRITEST mitmel alal ja mitmekordsetest meistritest". Spordileht nr 10, 5. veebruar 1962. Lk 7
Hordalandi maakond

Hordalandi maakond oli 1. järgu haldusüksus (maakond) Norras. Ta asus Põhjamere kaldal. Hordaland oli rahvaarvu poolest Norra kolmas maakond, ta jäi alla ainult Oslo ja Akershusi maakonnale. Maakonna keskus oli Bergen. Enne 1972. aastat oli Bergen eraldi maakond. 2020. aastal moodustati Hordalandi ja Sogn og Fjordane maakonnast Vestlandi maakond. Suurim fjord on 179 km pikkune Hardangeri fjord, mis läbib endise maakonna ala edela-kirde suunas. Maakonnas asus umbes pool Hardangervidda rahvuspargist. (elanike arv 1. jaanuaril 2006) Askøy vald (22 496) Austevolli vald (4391) Austrheimi vald (2485) Bergeni vald (242 158) Bømlo vald (10 808) Eidfjordi vald (899) Etne vald (3872) Fedje vald (638) Fitjari vald (2901) Fjelli vald (20 392) Fusa vald (3731) Granvini vald (986) Jondali vald (1060) Kvami vald (8306) Kvinnheradi vald (13 071) Lindåsi vald (13 285) Masfjordeni vald (1693) Melandi vald (5931) Modaleni vald (354) Odda vald (7247) Osi vald (15 260) Osterøy vald (7224) Øygardeni vald (4077) Radøy vald (4635) Samnangeri vald (2341) Stordi vald (16 682) Sundi vald (5584) Sveio vald (4747) Tysnesi vald (2795) Ullensvangi vald (3472) Ulviki vald (1142) Vaksdali vald (4118) Vossi vald (13 830) Population and changes during the quarter (M) 1997K4 - 2019K2, vaadatud 17.11.2019. Hordalandi kaart