laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Erich Joonas

Erich Joonas (ka Jonas; 14. aprill (vkj)/ 26. aprill 1893 Varnja küla, Kavastu vald, Kodavere kihelkond, Tartumaa – 26. mai 1944 Viljandi) oli eesti ajakirjanik ja poliitik. Ta sündis talupidaja pojana. Ta õppis aastatel 1901–1903, Tartu reaalkoolis aastatel 1903–1909, Tartu Pedagoogika Seltsi õhtukeskkooli kursustel aastatel 1911–1913. Seejärel õppis ta aastatel 1914–1915 Rostovtsevi eraülikoolis arstiteadust. Ta tegutses aastast 1909 Tartus illegaalse sotsialistide-revolutsionääride ühingu agitaatorina keskkooliõpilaste seas ja aastatel 1913–1915 organisaatorina Tartu, Tallinna ja Narva ning aastatel 1915–1916 organisaatorina Peterburi tööliste seas. Aastast 1917, revolutsiooni puhkemise järel kuni Saksa okupatsioonini oli ta Tartu Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu Täitevkomitee abiesimees. Saksa okupatsiooni ajal viibis ta vangistatuna Tartus, Peetrimõisas ja Naissaarel. Ta valiti Asutava Kogu liikmeks Eesti Sotsialistide-Revolutsionääride Partei kandidaadina, I ja II Riigikogu liikmeks valiti ta Eesti Iseseisva Sotsialistliku Tööliste Partei kandidaadina. III, IV ja V Riigikogu koosseisu Eesti Sotsialistliku Tööliste Partei kandidaadina. Ta kandideeris aastal 1938 ka Riigivolikokku (2. valimisringkonnas), kuid valituks osutus Louis Metslang. Riigikogus paistis ta silma hoogsa kõnemehena. Joonas tegutses ka ajakirjanikuna. Ta oli aastal 1917 ajalehes Töö Lipp toimetuse liige, aastal 1919 oli ajalehes Võitlus (see ajaleht suleti siseministeeriumi poolt), aastatel 1920–1923 oli ta ajalehes Tööliste Võitlus toimetuse liige, aastal 1922 oli ta ajalehes Tööline toimetuse liige, aastatel 1925–1927 oli ta väljaande Ühendus vastutav toimetaja. Aastatel 1927–1938 (kuni sulgemiseni) oli ta Rahva Sõna peatoimetaja. Ta oli Eesti Sotsialistliku Tööliste Partei võimlemisrühmade üldjuht. Ta on ka avaldanud raamatuid ametiühingutest ja töölisliikumisest. Ta oli Kultuurkapitali nõukogu liige. Erich Joonas suri 1944. aastal Viljandis tuberkuloosi. Tema poeg oli soomepoiss, Haukka rühma liige ja metsavend Ilmar Erik Jonas ("Justus"). "Löökrühmad kaotati ühe suletõmbega". Rahvaleht nr 95, 15. august 1933. Lk 2 "Joonas sai jälle 2 kuud". Vaba Maa nr 13, 16. jaanuar 1929. Lk 7 http://www2.kirmus.ee/biblioserver/isik/index.php?id=963 Eesti biograafilise leksikoni täiendusköide K./Ü. Loodus. Tartu 1940 Eesti avalikud tegelased. Eluloolisi andmeid. EKS. Tartu 1932 Eesti II Riigikogu. Tallinn 1924 http://www.nlib.ee/html/expo/p90/p1/liikmed_ak19-20.html http://www.nlib.ee/html/expo/p90/p1/liikmed_1rk.html http://www.nlib.ee/html/expo/p90/p1/liikmed_2rk.html http://www.nlib.ee/html/expo/p90/p1/liikmed_3rk.html http://www.nlib.ee/html/expo/p90/p1/liikmed_4rk.html http://www.nlib.ee/html/expo/p90/p1/liikmed_5rk.html Haud Viljandi vanal kalmistul
Mălina Olinescu

Mălina Olinescu (29. jaanuar 1974 Bukarest – 12. detsember 2011 Bukarest) oli Rumeenia laulja. Mălina Olinescu esindas Rumeeniat Birminghamis toimunud 1998. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Eu cred". Laul saavutas 25 osaleja seas 22. koha. Ta sooritas 37-aastaselt enesetapu, hüpates alla oma kodu kuuenda korruse aknast. ""Malina Olinescu commits suicide: she was 37"" (inglise). Vaadatud 14.12.2011.
Tõug

Tõug on mingi kodulooma isendite kogum (populatsioon), millel on ühtne põlvnemine ja on kujunenud ühesugused pärilikud omadused ning mille arvukus võimaldab teha tõuaretustööd. Teatud tõugu kuuluvad isendid on kohastunud sellele tõule sobiva geograafilise piirkonna kliima- ja loomapidamistingimustega, nad eristuvad oluliselt sugulastõugudest geneetilise distantsi alusel ning tõutüüp ja muud iseloomulikud tunnused ei ole vähemalt viimase kolme põlvkonna jooksul oluliselt muutunud. Tõul peab olema nimi, mis eristub teistest kasutatavatest tõunimedes Maailmas on teada üle 3000 koduloomatõu. Eestis on aretatud (või parandatud) nt veise-, sea-, lamba- ja koeratõuge. rass (bioloogia) sort (taimede puhul) vorm (bioloogia) EE 9. köide, 1996.
Howard Davis

Howard Edward Davis (14. veebruar 1956 Glen Cove, Nassau maakond, New Yorgi osariik – 30. detsember 2015) oli USA poksija. Davis võitis kergekaalus (kuni 60 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta sai nendel olümpiamängudel parima tehnikaga poksijale mõeldud Val Barkeri karika. Davis võitis sulgkaalus (kuni 57 kg) 1. maailmameistrivõistlustel (Havanna, 1974) kuldmedali ja tuli maailmameistriks. Davis poksis jaanuarist 1977 kuni juulini 1988 ning uuesti novembrist 1994 kuni aprillini 1996 elukutselisena. Ta osales kokku 43 kohtumisel ning võitis neist 36 (neist 14 nokaudiga) ja kaotas 6 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ning viigistas ühe kohtumise. 21. suveolümpiamängude poksivõistlus. Montréal 1976. Tulemused inglise keeles "1. maailmameistrivõistlused poksis. Havanna 1974. Tulemused inglise keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. august 2011. Vaadatud 14. detsembril 2011. Howard Davis veebisaidil Olympedia (inglise) Howard Davis veebisaidil BoxRec (inglise)
Hörschelmann

Hörschelmann on saksa päritolu Eesti- ja Liivimaa vaimulikesuguvõsa. Esimesteks suguvõsa esindajateks Eestis olid vennad Ernst August Wilhelm Hörschelmann (1743–1795), kes oli Tallinna gümnaasiumi retoorikaprofessor ja rektor ning Johann Heinrich Hörschelmann (1752–1798), kes oli Vändra koguduse õpetaja. Nende isa Johann Heinrich Hörschelmann (1704–1774) oli kirikuõpetaja Erfurdis. Hörschelmannide sugupuu, mille esitamiseks on kasutatud de Villiers/Pama süsteemi (en) A Johann Heinrich Hörschelmann (1704–1774), kirikuõpetaja Erfurdis B1 Ernst August Wilhelm Hörschelmann (1743–1795), Tallinna gümnaasiumi retoorikaprofessor ja rektor C1 Ferdinand Ludwig Hörschelmann (1773–1852), Tallinna gümnaasiumi professor ja Järva-Madise koguduse õpetaja D1 Otto August Leopold Hörschelmann (1800–1874), Martna koguduse õpetaja E1 Ferdinand Dietrich Nicolai Hörschelmann (1833–1902), Viljandi Pauluse koguduse õpetaja ja Tartu ülikooli tegeliku usuteaduse professor F1 Paul Alexander Robert Hörschelmann (1866–1915), Vändra koguduse ja Oleviste koguduse õpetaja G1 Gotthard Hörschelmann (1903–1976), Nõmme Saksa Lunastaja koguduse õpetaja H1 Paul-Gerhard Hörschelmann (1931–2023) H2 Werner Hörschelmann (1938–2022) Saksa teoloog (de:Werner Hoerschelmann) E2 Alexander Anton Hörschelmann (1836–1885), Hageri koguduse õpetaja E3 August Konstantin Hörschelmann (1842–1913), Karuse, Hageri ja Oranienbaumi koguduse õpetaja E4 Johannes Eduard Robert Hörschelmann (1845–1926) oli Martna, Moskva eesti, Narva Johannese ja Jamburgi koguduse õpetaja D2 Aleksander Ferdinand Leopold Hörschelmann (1801–1871), Ridala koguduse õpetaja E Magnus Heinrich Ferdinand Hörschelmann (1836–1908), Ridala koguduse ja Tallinna toomkoguduse õpetaja, Eestimaa kindralsuperintendent C2 Friedrich August Hörschelmann (1774–1850), Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, Viru praost D1 Heinrich Emil August Hörschelmann (1810–1854), Põltsamaa koguduse õpetaja ning Peterburi Anna koguduse abiõpetaja D2 Carl Anton Ferdinand Hörschelmann (1819–1892), Kose koguduse õpetaja E1 Christfried Otto Hörschelmann (1858–1939), Kose, Kihelkonna ja Baratajevka koguduse õpetaja F Bruno Hörschelmann (1889–1946), Lüganuse koguduse õpetaja, hiljem õpetaja mitmes Poola koguduses E2 Ferdinand Constantin Ludwig Hörschelmann, pastor Tbilisis ja Krimmis D3 Otto Friedemann Jakob Hörschelmann (1830–1873), Nõo koguduse õpetaja E August Konstantin Hörschelmann (1863–1937) oli Vändra ja Paldiski koguduse õpetaja, hiljem õpetaja Poolas C3 Constantin Immanuel Hörschelmann (1780–1848), Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja D Max Hörschelmann (1823–1877), Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja C4 Paul Eduard Hörschelmann (1781–1833), Pühalepa kogudus õpetaja ning Tallinna toomkoguduse ülemõpetaja B2 Johann Heinrich Hörschelmann (1752–1798), Vändra koguduse õpetaja
Warreni komisjon

Warreni komisjon (inglise keeles Warren Commission; ametlik nimetus: The President's Commission on the Assassination of President Kennedy) oli spetsiaalne uurimisorgan, mis moodustati 29. novembril 1963 USA Kongressi nõudmisel Ameerika Ühendriikide presidendi John F. Kennedy mõrvamise asjaolude uurimiseks. Komisjon sai mitteametlikult nimeks Warreni komisjon selle juhiks määratud Ameerika Ühendriikide Ülemkohtu esimehe Earl Warreni järgi. Komisjoni kuulusid kõrged USA riigiametnikud nii FBI-st, CIA-st kui ka muudest asutustest. FBI viis komisjoni korraldusel läbi 25 000 küsitlust ja salateenistus veel 1550. Komisjon ise võttis tunnistused 552 tunnistajalt, kellest 94 andis tunnistusi komisjoni ees. Warreni komisjoni aruanne esitati president Lyndon B. Johnsonile 24. septembril 1964 ja tehti avalikkusele kättesaadavaks 27. septembril 1964. Komisjoni aruanne teatas, et presidendi mõrvas Lee Harvey Oswald, kes tegutses üksi ja kelle ajendiks oli pettumus USA ja presidendi ebaõnnestunud Kuuba-poliitikas ja nõrkus kommunismile vastuseismisel. Komisjoni tulemust peeti päris mitu aastat ainsaks tõeks. USA valitsuse seisukoht on siiani sama, mis komisjonil. Skeptikute arvates komisjon tegelikult varjas rohkem kui avalikustas ja tehniliselt ei olnud komisjoni lõppotsuses kirjeldatud sündmuste käik võimalik. Earl Warren (1891-1974) Earl Warren College Robert Stewart, Clint Twist, Edward Horton. Ajaloo saladused. Tallinn, 2004, lk. 179-180 Warren Commission report delivered to President Johnson This Day in History The Warren Commission’s Case Against Oswald Dr. Kenneth A. Rahn, Sr.
Lee Harvey Oswald

Lee Harvey Oswald (18. oktoober 1939 New Orleans – 24. november 1963 Dallas) oli Ameerika Ühendriikide endine merejalaväelane, keda süüdistati ametlikult president John F. Kennedy mõrvas. 1956. aasta oktoobrist 1959. aasta septembrini teenis ta Ameerika Ühendriikide Merejalaväes. 1959. aasta oktoobrist kuni 1962. juunini elas ta Nõukogude Liidus. Jack Ruby tappis ta miljonite televaatajate silme all, kui Oswaldi hakati politseinikest ja muudest agentidest piiratuna Dallase politseimajast kohtumajja viima. Texase Kooliõpikute Hoidla Jack Ruby
Robert Fogel

Robert William Fogel (1. juuli 1926 New York – 11. juuni 2013) oli Ameerika Ühendriikide majandusteadlane ja -ajaloolane, Chicago Ülikooli professor ning Chicago Ülikooli juures asuva Boothi rahvamajanduse teaduskeskuse direktor. Koos Douglass Northiga pälvis ta 1993. aastal Nobeli majandusauhinna. Ta oli koolkonna "New economic history" eestvedaja, mistõttu keskendus ta oma teooriates kontrafaktilise hüpoteesi meetodile. See tähendab, et piltlikult uuris Robert Fogel, "mis oleks olnud siis, kui poleks tehtud nii". Näiteks püüdis ta kalkuleerida, missugune oleks olnud Ameerika majanduslik juurdekasv, kui ei oleks ehitatud raudteid, vaid selle asemel viidud läbi kanaliehitusi. Robert Fogel sündis New Yorgis Venemaa juutidest immigrantide peres. Pärast Stuyvesanti Keskkooli lõpetamist 1944. aastal õppis ta Cornelli Ülikoolis ajalugu ja selle kõrvalt pisut ka majandust. Ühtlasi juhtis ta kommunistlikku noorteorganisatsiooni American Youth for Democracy. Pärast ülikooli lõpetamist 1948. aastal astus ta USA Kommunistlikku Parteisse (Communist Party USA). Hiljem ta siiski hülgas kommunismi ja astus Columbia Ülikooli, mille ta lõpetas magistrikraadiga 1958. aastal. Johns Hopkinsi Ülikoolist sai ta doktorikraadi 1964. aastal, samas töötas ta lektorina aastatel 1958–1959. Lisaks sellele oli ta õppejõud Rochesteri (1960–1965 ja 1968–1975), Chicago (1964–1975 ja alates 1981. aastast), Cambridge'i (1975) ja Harvardi Ülikoolis (1975–1981). Robert Fogel uuris muu hulgas, millist mõju on avaldanud demograafilised tegurid majanduskasvule, sealhulgas toitumuse ja suremuse vahelisi seoseid ning selgitanud raudtee osatähtsust USA arengus ja orjapidamise majanduslikke seaduspärasusi. Ajalooliste andmete uurimisel on ta kasutanud arvutustehnikat ja statistilisi meetodeid. Tema uuringud on aidanud mõista majanduslikke ja institutsionaalseid muutusi. Robert Fogel pälvis 1993. aastal Nobeli majandusauhinna. 2000. aastal valiti ta Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks. Robert Fogel abiellus 1949. aastal Enid Cassandra Morganiga, neil on kaks last. "Time on the Cross: the Economics of American Slavery" (koos S. L. Engermaniga; 1974) "Biomedical Approaches to the Estimation and Interpretation of Secular Trends in Equity, Morbidity, Mortality and Labor Productivity in Europe 1750–1980" (1987) "New Findings on Secular Trends in Nutrition and Mortality. Some Implications for Population Theory" (1991) Kõll, Anu Mai. "Ajalooliste tõe otsingul 2 – Majandusajaloo metodoloogiast". Okupatsioon.ee. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 11. septembril 2012. Tea entsüklopeedia 7. köide (2011). Tallinn: TEA Kirjastus, lk 86-87.
Niccolò di Pitigliano

Niccolò Orsini (1442 Pitigliano – 1510 Lonigo) oli Itaalia kondotjeer, kes on ehk laiemalt tuntud kui veneetslaste kindralkapten Veneetsia Cambrai liiga sõjas Cambrai liiga vastu. Ta oli mõjuka Orsinide ülikuperekonna liige, kuulus suguvõsa Pitigliano harusse. 1458 – Paavstiriik 1463 – Napoli kuningriik 1473 – Firenze, vabariigi välimarssali auastmes 1481 – Napoli kuningriik 1482 – Paavstiriik 1485 – Firenze, vabariigi kindralkapteni auastmes (Firenze kõrgeim sõjaväeline auaste) 1489 – Paavstiriik, kiriku kindralkapteni auastmes 1495 – Veneetsia Täielik tiitel oli: Niccolò di Aldobrandino de' Orsini, Pitigliano ja Soana paleekrahv, Fiano, Morlupo ja Filacciano isand, Nola krahv, Avella, Boiano, Ottaviano, Cicala, Palma di Campagnia ja Montefortino Irpino isand, Ghedi, Leno, Castelletto, Malpaga ja Montirone käskija.  Niccolò di Pitigliano – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Orsinide genealoogia (itaalia) Katoliku Entsüklopeedia – Orsinid (inglise)
Muusikaline ootus

Muusikaline ootus (inglise keeles musical expectation) on muusika kuulaja seisund, mille ajal ta usub, et tulevikus toimub teatud muusikaline sündmus või sündmuste ahel. Muusikalise ootuse põhjustajateks võib eelkõige pidada sotsiaal-kultuurilisi konventsioone.
Organ²/ASLSP

"Organ²/ASLSP" (ingl As SLow aS Possible 'nii aeglaselt kui võimalik') on John Cage'i oreliteos. Teose noot koosneb kaheksast leheküljest. Cage kirjutas selle 1987. aastal oma varasema klaveriteose "ASLSP" põhjal. 1985. aastal valminud klaveriteos kestab olenevalt ettekandmisel valitud tempost tavaliselt 20 kuni 70 minutit. Cage jättis selgitamata, kui aeglaselt täpselt teost esitada tuleb. Teost "Organ²/ASLSP" kantakse praegu ette St. Burchardi kiriku orelil Halberstadtis Saksamaal. 1997. aastal arutasid muusikud ja filosoofid, mida Cage ikkagi oli mõelnud instruktsiooni "nii aeglaselt kui võimalik" all, sest hästi hooldatud orelil on võimalik tekitada katkematut ja praktiliselt igavesti kostvat heli. Esimene dokumenteeritud oreli paigaldamine kirikusse toimus 1361. aastal Halberstadtis, seega otsustati, et Cage'i teost kantakse ette just sealse kiriku orelil. Ettekande alguseks määrati aasta 2000 ja kestuseks 639 aastat (nii palju aastaid jäi aastate 1361 ja 2000 vahele). Ettekanne algas siiski 2001. aastal ning on seega plaanitud kestma kuni aastani 2640. Teost esitav orel valmistati spetsiaalselt selleks otstarbeks. Kuna orel kõlab lakkamatult, on selle ümber heli levimise vähendamiseks klaaskast. Masin varustab orelit konstantse õhuvooluga. Teose esitamist alustati 5. septembril 2001 (Cage'i 89. sünniaastapäev) pausiga, mis kestis 5. veebruarini 2003. Siis vajutati orelil alla esimene akord. Sellest ajast on orelil kõlavaid noote mitmeid kordi muudetud, 2008. aastal lisati neljale orelivilele veel kaks uute nootide mängimiseks. 'World's longest concert' resumes, Steve Rosenberg, BBC News (5.07.2008) First notes for 639-year composition, BBC News (5.02.2003) Projekti koduleht
Luure Keskagentuur

Luure Keskagentuur (lühend LKA, inglise keeles Central Intelligence Agency, CIA [sii-ai-'ei]) on Ameerika Ühendriikide luureagentuur. LKA loodi 18. septembril 1947 valitsuse luureasutuste töö haldamiseks. Agentuuri ametlikuks ülesandeks on välisriikide valitsuste, korporatsioonide ja isikute kohta teabe hankimine ja analüüsimine ning edastamine Ameerika Ühendriikide presidendile, Rahvuslikule Julgeolekunõukogule ja vastavatele USA riigiasutustele. Luure Keskagentuuri tegelik roll on sellest märgatavalt laialdasem. Muuhulgas korraldab LKA välisriikides paramilitaarseid operatsioone, kaasa arvatud välisriikide valitsuste kukutamine. Teda on süüdistatud inimõiguste rikkumises, loata pealtkuulamises, propagandas ja isegi uimastikaubanduses. Erinevalt Föderaalsest Juurdlusbüroost, mis tegutseb põhiliselt siseriiklikult, on Luure keskagentuuri tegevus suunatud välismaale. Seetõttu erinevalt FJB-st ei ole LKA-l täidesaatvat võimu. Luure Keskagentuuri eelkäija oli Strateegiliste Teenuste Amet (Office of Strategic Services), mis loodi 13. juunil 1942 ja saadeti laiali 20. septembril 1945. 22. jaanuaril 1946 asutas USA president Harry Truman Luure Keskrühma (Central Intelligence Group), mis järgmisel aastal reorganiseeriti Luure Keskagentuuriks. Luure Keskagentuuri peakorter asub Virginia osariigis Washingtoni linna lähedal Langleys. Seda nimetatakse George Bushi luurekeskuseks, sest George H. W. Bush on ainus LKA peadirektor, kes on saanud USA presidendiks. 2013. aasta seisuga oli LKA-l 21 575 töötajat ja tema eelarve oli 15 miljardit dollarit. Kuni 21. aprillini 2005 oli peadirektori ametinimetus Director of Central Intelligence (DCI). 1946 Sidney Souers 1946–1947 Hoyt Vandenberg 1947–1950 Roscoe Hillenkoetter 1950–1953 Walter Smith 1953–1961 Allen Dulles (1893–1969) 1961–1965 John McCone 1965–1966 William Raborn 1966–1973 Richard Helms (1913–2002) 1973 James Schlesinger 1973–1976 William Colby 1976–1977 George Bush 1977–1981 Stansfield Turner (1923–2018) 1981–1987 William Casey (1913–1987) 1987–1991 William Webster (1924) 1991–1993 Robert Gates 1993–1995 James Woolsey 1995–1996 John Deutch 1997–2004 George Tenet (1953) 2004–2006 Porter Goss 2006–2009 Michael Hayden (1945) 13. veebruar 2009 – 30. juuni 2011 Leon Panetta 1. juuli 2011 – 6. september 2011 Michael Morell (kt) 6. september 2011 – 9. november 2012 David Petraeus 9. november 2012 – 8. märts 2013 Michael Morell (kt) 8. märts 2013 – 23. jaanuar 2017 John Brennan 23. jaanuar 2017 – 26. aprill 2018 Mike Pompeo 26. aprill 2018 – 20. jaanuar 2021 Gina Haspel (kuni 21. maini 2018 kohusetäitjana) 20. jaanuar 2021 – 19. märts 2021 David Cohen (kt) alates 19. märtsist 2021 William Joseph Burns Philip Agee Harold Nicholson, Malaisia Kuala Lumpuri residentuuri juht Edward Snowden Plame'i afäär MKULTRA Special Activities Division Ex-CIA spy to plead guilty again, news.theage.com.au, November 5, 2010 Koduleht Nuhiskandaal läbi: Venemaa ja USA vahetasid spioone, Delfi, 9. juuli 2010. USA salajane luurejaam jälgis Soome kaudu Eestit Eesti Päevaleht, 22. aprill 2009.
Chiapase osariigi lipp

Chiapase lipp on Mehhiko Chiapase osariigi lipp. Praegune lipp on kasutusel 2000. aastast alates. Chiapase provintsi lipp (1820–1838) Soconusco lipp (1838–1842) Chiapase osariigi lipp (1999) Chiapase osariigi vapp Flags of the World. crwflags.com. Vaadatud 19.05.23
Tequixquiac

Tequixquiac (ka Santiago Tequixquiac) on linn Mehhikos México osariigis, Tequixquiaci valla keskus. Aastal 2010 elas linnas 20 610 inimest.
Roman Kuklin

Roman Kuklin (lätipäraselt Romāns Kukļins; sündinud 13. septembril 1974 Riias) on Läti endine poksija. Kuklin on vähemalt kuuekordne Läti meister raskekaalus (kuni 91 kg) aastatel 1994–1999. Kuklin osales raskekaalus (kuni 91 kg) 1996. aasta Atlanta olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Kuklin osales raskekaalus (kuni 91 kg) 8. maailmameistrivõistlustel (Berliin, 1995), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 10. maailmameistrivõistlustel (Houston, 1999), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale pronksmedalivõitjale Steffen Kretschmannile (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Kuklin osales raskekaalus (kuni 91 kg) 31. Euroopa meistrivõistlustel (Vejle, 1996), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Luan Krasniqile (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 32. Euroopa meistrivõistlustel (Minsk, 1998), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Giacobbe Fragomenile (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Kuklin poksis 5. augustil 1994 elukutselisena. Ta osales kokku 1 kohtumisel ning võitis selle. 26. suveolümpiamängude poksivõistlus. Atlanta 1996. Tulemused inglise keeles 8. maailmameistrivõistlused poksis. Berliin 1995. Tulemused inglise keeles 10. maailmameistrivõistlused poksis. Houston 1999. Tulemused inglise keeles 31. Euroopa meistrivõistlused poksis. Vejle 1996. Tulemused inglise keeles 32. Euroopa meistrivõistlused poksis. Minsk 1998. Tulemused inglise keeles Roman Kuklin Läti Olümpiakomitee lehel. Läti keeles Roman Kuklin veebisaidil Olympedia (inglise) Roman Kuklin lehel BoxRec. Inglise keeles
Bartolomeo d'Alviano

Bartolomeo d'Alviano (1455 Todi – 1515 Ghedi) oli Itaalia kondotjeer ja kapten, kes paistis silma Veneetsia kaitsmisel Saksa–Rooma keisri Maximilian I rünnakute eest. Suri Itaalia sõdade käigus Brescia piiramisel. Maetud Püha Stefani (itaalia keeles: Santo Stefano) kirikusse Veneetsias.
Eesti Korporatsioonide Liit

Eesti Korporatsioonide Liit (lühend EKL!) on Eesti meeskorporatsioonide katusorganisatsioon. Liidu asutasid 28. märtsil 1915 korporatsioonid Vironia, Fraternitas Estica, Sakala, Ugala ja Rotalia. Hiljem liitusid Fraternitas Liviensis, Leola, Revelia, Tehnola ja Fraternitas Tartuensis. Liikmesorganisatsioonid presideerivad roteeruvalt vanuse järjekorras. Organid: kõigi konventide eestseisuste kogu ja seenioride konvent (jooksvate küsimuste lahendamiseks (S!C!)). Liidu kohus (L!K!) arutab ja karistab korrarikkumisi. EKL! ühendab 1930. aastast saadik ka korporatsioonide vilistlaskondi. EKL!-i kuuluvate korporatsioonide liikmed on kohustatud andma üksteisele autasu ehk satisfaktsiooni. Sinatatakse kõigi teiste EKL!-i kuuluvate korporatsioonide liikmeid. Vivat Academia, lk 443-454 Akadeemilised organisatsioonid Helmut Piirimäe, Toomas Hiio ja Matti Maasikas. Spes patriae: üliõpilasseltsid ja -korporatsioonid Eestis Olion, 1996 ISBN 5460002176 Vivat Academia : üliõpilasseltsid ja -korporatsioonid Eestis Eesti Üliõpilaste Seltsi Kirjastus, 2007 ISBN 9789985902257
Tarnobrzeg

Tarnobrzeg on maakonnaõigustega linn Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas, Tarnobrzegi maakonna halduskeskus. Tarnobrzeg on asutatud 1593. aastal. Tarnobrzeg Encyklopedia PWN Linnavalitsuse koduleht
Gene Hackman

Eugene Allen Hackman (sündinud 30. jaanuaril 1930 San Bernardinos Californias USA-s) on Ameerika Ühendriikide näitleja. Ta on oma rohkem kui 40-aastase näitlejakarjääri jooksul võitnud kaks Oscarit (olnud nomineeritud viiele), kolm Kuldgloobust ja kaks BAFTA auhinda. Ta on mänginud suuremaid rolle filmides "Bonnie ja Clyde" (1967), "The French Connection" (1971), "The Poseidon Adventure" (1972), "The Conversation" (1974), "Noor Frankenstein" (1974), "Superman" (1978), "Hoosiers" (1986), "Mississippi tules" (1987), "Unforgiven" (1992), "Get Shorty" (1995), "The Birdcage" (1996) ja "The Royal Tenenbaums" (2001). Gene Hackman andmekogus IMDb (inglise) Gene Hackman andmekogus Filmiveeb
Maggie Smith

Margaret Natalie Smith (tuntud kui Maggie Smith; 28. detsember 1934 – 27. september 2024) oli inglise filmi-, teatri- ja seriaalinäitleja. Ta võitis viis BAFTA auhinda, kaks Oscarit, kaks Kuldgloobust ja kaks Emmyt. Ta tegi oma lavadebüüdi 1952. aastal. Esimene oluline filmiroll oli 1958. aastal, kui ta astus üles Seth Holti trilleris "Nowhere to Go". Rolli eest 1969. aasta filmis "The Prime of Miss Jean Brodie" võitis ta parima naispeaosatäitja Oscari ning rolli eest 1978. aasta filmis "California Suite" pälvis ta ka parima naiskõrvalosatäitja Oscari. 1984. aasta filmis "Seatemp" mängis ta Joyce Chilversit. Smith on laiemalt tuntud eelkõige tänu Violet Crawley rollile, mida ta mängis ajaloolises briti draamasarjas "Downton Abbey". Samuti on ta tuntud Minerva McGonagalli rolliga Harry Potteri sarja filmides. Paljud teavad Smithi aga ka tänu 1991. aasta filmile «Nunnad hoos», kus ta kehastas kloostri juhatajat. Maggie Smith andmekogus IMDb (inglise)