laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Krasnapołle

Krasnapołle (transkribeerituna Krasnapolle, poola keeles Krasnopole) on alev Valgevenes Mahiloŭ oblastis, Krasnapołle rajooni halduskeskus. Krasnapołle asub Mahiloŭ linnast 109 kilomeetri kaugusel. Haridust annavad kaks keskkooli ja muusikakool. Alevis on kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Seal antakse välja rajoonilehte «Голас Краснапольшчыны». Alevis on toiduainetetööstus, seal valmistatakse ka ehitusmaterjale ja toodetakse puidust gaasi. Alevi nimi tähendab ilusat põldu (краснае – 'ilus'). Vaatamisväärsusteks on koduloomuuseum ja osaliselt säilinud XIX sajandi lõpus rajatud ehitistega piirkond. Aastal 1708 külastas Aleksandr Menšikov Mstsisłavi vojevoodkonna aladele jäävat Krasnapołlet. Tänapäeva Krasnapołle jääb aga selle vojevoodkonna piiri lähedusse, asudes siiski endise Minski vojevoodkonna aladel. Sealset asulat on kirjalikult esimest korda kindlamalt mainitud aastal 1741. Aastal 1754 sai Krasnapołlest alev, kus peeti neli korda aastas laata. Alevis oli suur juudi kogukond. Seoses Poola jagamisega läks alev aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu.. Aastal 1774 läks alev Golitsõnide valdusse. Aastal 1784 mainitakse esimest korda kirjalikult Małastoŭka küla, mis on tänapäeval Krasnapołlega ühte kasvanud. XIX sajandil läks alev Benckendorffide valdusse. Alevis olid õigeusu kirik, apteek ja veski, seal tegutses kolm parkalitöökoda. Aastal 1924 läks Krasnapołle Valgevene NSV koosseisu. Teise maailmasõja ajal hukkasid Saksa okupatsiooniväed 1714 alevi ja selle ümbruskonna elanikku. Aastal 1996 püstitati alevisse Tšornobõli tuumakatastroofi ohvrite mälestusmärk "Must oli Krasnapołle maa". Michaił Antonaŭ – Nõukogude sõjaväelane Ihar Marzaluk – valgevene arheoloog Jakov Zevin – vene revolutsionäär Alaksiej Pysin – valgevene luuletaja Isaak Vaksman – Nõukogude sõjaväelane Abram Bragin – vene kirjanik Vladimir Bragin – vene kirjanik Zalman Liberman – vene skulptor Georgi Puzenkov – vene kunstnik Leon Rohlin – nõukogude neuroloog "Численность населения на 1 января 2016 г. и среднегодовая численность населения за 2015 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов, городов и поселков городского типа". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. mai 2016. Vaadatud 21. novembril 2016. Жучкевич В. А. Краткий топонимический словарь Белоруссии. — Мн.: Изд-во БГУ, 1974. Lk. 181. Краснапольская хроніка. Давед.-інфарм. дап. па гісторыі Краснапольшчыны / Склад. Лабаноўскі Л. В. — Мазыр, 1998. Мяцельскі А. Краснаполле // Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Kd. 2: Кадэцкі корпус — Яцкевіч. — Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. Lk. 143. http://dir.icm.edu.pl/pl/Slownik_geograficzny/Tom_IV/637 Alev Valgevene fotoentsüklopeedias Fotod alevist
Vladimir Šatajev

Vladimir Šatajev (vene keeles Владимир Николаевич Шатаев; sündinud 1. mail 1937 Moskvas) on vene alpinist ja alpinismitreener. Ta on alpinistina tõusnud kahe üle 8000 m kõrguse mäe tippu. Alates 1970. aastast peab ta Lumeleopardide ametlikku nimekirja. Ta on alates 2000. aastast Venemaa Alpinistide ja Kaljuronijate Liidu president. Ta lõpetas 1972. aastal Moskvas Kehalise kasvatuse riikliku keskinstituudi õhtuse osakonna. Ta on töötanud alpinismi instruktori ja treenerina. 1974. aastal sai ta riiklikuks treeneriks alpinismi alal. Aastatel 1986–1992 oli ta NSV Liidu alpinismikoondise riiklik treener, 1993–2001 Venemaa alpinismikoondise peatreener. Mägironimist hakkas ta harrastama 1959. aastal. 1964. aastal sai ta NSV Liidu meistersportlaseks. NSV Liidu kõrgeimal mäetipul (Kommunismi) on ta käinud neljal korral. Ta tõusis 1977. aastal Mount McKinley (6194 m), 1981. aastal Pobeda (7439 m), 1992. aastal Xixabangma (8027 m), 1994. aasta talvel Annapurna Southi (7219 m) ja 1995. aastal Džomolungma (8848 m) tippu. 1981 – aunimetus "Lumeleopard" (tõusnud nelja Nõukogude Liidu üle 7000 m kõrgusele mäetipule) 1990 – NSV Liidu teeneline treener Шатаев Владимир Николаевич . alpklubspb.ru Snow Leopards. russianclimb.com Список альпинистов выполнивших требования на звание «Снежный барс». mountain.ru Президент Союза альпинистов и скалолазов: Вряд ли кого-то откопают живым. 26.04.2015. sovsport.ru
Pärnu Keskus

Pärnu Keskus on Astri Gruppi kuuluv kaubanduskeskus Pärnus aadressil Aida 7 ja Lai 5. Pärnu Keskus koosneb kahest hoonest, mis on omavahel ühendatud üle Aida tänava kulgevate galeriidega. Pärnu Keskuse Aida 7 hoone avati 2009. aastal. Hoone projekteerisid arhitektid Vilen Künnapu ja Ain Padrik. 2014. aastal keskus laienes, kui avati Lai 5 hoone. Hoone esimesel korrusel avati supermarket Delice Toidupood ja kolmandal korrusel kaasaegne kobarkino Apollo Kino Pärnu. Laiendusega suurenes keskuse äripind 4200 ruutmeetri võrra 11 000 ruutmeerile. Tänapäeval tegutseb Pärnu Keskuses 40 kauplust ja teenuseosutajat. Keskuses on 12 000 ruutmeetrit kaubanduspinda ja ostukeskust külastab aastas üle 2,5 miljoni inimese. Pärnu Keskuse katusekell "Keskusest". Vaadatud 22.12.2020. Raido Keskküla (18. märts 2009). "Pärnu Keskus avab homme uksed". Pärnu Postimees. Vaadatud 22.12.2020. Anu Villmann (7. mai 2014). "Pärnu Keskus jõudis uue maja avamiseni". Pärnu Postimees. Vaadatud 22.12.2020. Koduleht
Pronksiaeg (Rodin)

"Pronksiaeg" (prantsuse keeles „L’Âge d’airain“), ka „Pronksiaja inimene“, on prantsuse kunstniku Auguste Rodini skulptuur. Rodinil kulus oma esimese pronksskulptuuri loomisele 18 kuud, modelliks oli 22-aastane Belgia sõdur Auguste Neyt. 1877. aastal esitles Rodin Brüsseli kunsti- ja kirjandusringis teost pealkirja „Le Vaincu“ („Võidetu“) all, hiljem, Pariisi kunstnike salongis pealkirja „L’Âge d’airain“ („Pronksiaeg“) all ning 1900. aasta Pariisi maailmanäitusel pealkirja „L’Homme qui s’éveille“ all. M. Alpatov. Kunstiajalugu, II kd. Renessansi ja keskaja kunst. Tallinn: Kunst, 1982, lk 360. Vers l'âge d'airain, Rodin en Belgique : Exposition, Antoinette Le Normand-Romain, Claude Judrin et I. Vassalo - Édition Musée Rodin, 1997 ISBN 2901428606 "L'età del bronzo" (inglise). veebissaidil www.artble.com L'età del bronzo Metropolitani Kunstimuuseumi koduleehl
Teodor Meleșcanu

Teodor Meleșcanu (sündinud 10. märtsil 1941 Bradis) on Rumeenia poliitik, diplomaat ja jurist. Ta oli aastatel 2007–2008 Rumeenia kaitseminister. Aastatel 1992–1996 ja 2012 oli ta Rumeenia välisminister, uuesti oli ta Rumeenia välisminister 4. jaanuarist 2017 kuni 24. juulini 2019. Aastatel 2012–2014 oli ta Rumeenia Välisluureteenistuse direktor. Ta sündis aastal 1941 Bradis Hunedoara maakonnas. Ta lõpetas aastal 1964 Bukaresti Ülikooli õigusteaduskonna. Aastal 1968 lõpetas ta Genfi Ülikooli majandus- ja sotsiaalteaduskonna. Aastatel 1966–1990 täitis ta mitmesuguseid Rumeenia välisministeeriumi ülesandeid. Teodor Meleșcanu on lesk. Ta oli 15. jaanuarini 2004 abielus Rumeenia teleajakirjaniku ja juristi Felicia Meleșcanuga, neil sündis tütar.
Biķernieki

Biķernieki on Läti kohanimi. Biķernieki (Biķernieki vald), asula Augšdaugava piirkonnas Biķernieki (Sala vald), asula Jēkabpilsi piirkonnas Biķernieki (Sece vald), asula Aizkraukle piirkonnas Biķernieki kihelkond
Zeltiņi

Zeltiņi (vanasti ka Zeltiņš) on küla (vidējciems) Lätis Alūksne piirkonnas Zeltiņi vallas. Küla asub piirkonna keskusest Alūksnest 21 ja Riiast 180 kilomeetri kaugusel merepinnast 121 meetri kõrgusel. Asulas tegutseb puusöetööstus Marienburg. Samuti asuvad seal Zeltiņi kirik ja endise Zeltiņi mõisa hoonetekompleks. Külas on raamatukogu. Seal asuvad Zeltiņu centrsi ja Zeltiņi bussipeatus. Zeltiņi mänd ja veel neli nimetut mändi on looduskaitse all. Külas asub kalmistu. Kalmistule on maetud Teises maailmasõjas hukkunud Nõukogude sõdurid, nende haudadel asub mälestusmärk. Zeltiņi kalmistu kabel ja selle kellatorn on kohaliku kaitse all olevad muinsusmälestised. Kohaliku kaitse all on Zeltiņi mõisa hoonetekompleks (kõrts, tall – kutsari maja ja mõisavalitseja maja), Zeltiņi kirik ja Zeltiņi Kirikumägi. Zeltiņi mõisa ait on riikliku kaitse all olev muinsusmälestis. 2007. aastal oli Zeltiņis 130 elanikku, 2017. aastal 164, 2019. aastal 151. Läti Ruumiandmete Agentuur https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/publiska-biblioteka/pasvaldibu Autotransporta direcija Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 08.04 2020 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija[alaline kõdulink], vaadatud 08.04 2020 Vietvārdu datubāze
La Parisienne (Renoir)

"La Parisienne" on prantsuse kunstniku Pierre-Auguste Renoiri õlimaal lõuendil. Renoiri modelliks oli prantsuse näitleja Henriette Henriot (1857–1944), kes oli maali loomise ajal 16-aastane. 1874. aastal valminud teos oli üks seitsmest, mille Renoir samal aastal toimunud esimesele impressionistide näitusele välja pani. Sumner, Ann (2005). Colour and Light: Fifty Impressionist and Post-Impressionist Works at the National Museum of Wales (inglise). Cardiff: National Museum of Wales. ISBN 0-7200-0551-5.
Lubeja

Lubeja on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Liezēre vallas. Nüüdisaegne asula on tekkinud endisaegse Lubeja mõisa (Lubey) keskuse kohale. Küla teenindav Lubeja bussipeatus jääb Arona valda. Looduskaitse all on neli nimetut põlispuud (kaks tamme, saar ja jalakas). Lubeja linnamägi on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. 2007. aastal oli külas vähem kui viis elanikku. Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS "Lubejas pilskalns". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. november 2022. Vaadatud 24. novembril 2022. Vietvārdu datubāze
Tüdruk kastekannuga

„Tüdruk kastekannuga“ on prantsuse kunstniku Pierre-Auguste Renoiri õlimaal lõuendil. 1876. aastal valminud maalil on kujutatud kastekannuga tüdrukut (mademoiselle Leclere). "A Girl with a Watering Can" [Tüdruk kastekannuga]. www.nga.gov (inglise). Vaadatud 21.11.2016.
Rīgas Kaos

"Rīgas Kaos" on ansambli Vennaskond album 2005. aastast. Albumi tootis Līgo. Esimese kontserdi algus [23.10.1984] Vennaskonna hümn Teelahkmel Teater Odeon Tagasi prügimäele Saabumine [vokaal: Anti Pathique; 15.04.1987] Musta lipu valguses Malemaja star [poem; unlisted] Malemaja star [18.04.1985] Lähen ja naeran [05.11.1987] Luulud [poem] Luigi Luccheni Lomp on loll Kõik 1 kõik [poem] Kõik 1 kõik Anarhia Emigrant Ela rock'n'roll hästi Dostojevskilik Doris The Sluts Appi! Ma vajan armastust!!!! U-Optuá Vennaskond. Rīgas Kaos
Madame Monet lit Le Figaro

"Figarod lugev proua Monet" (prantsuse keeles "Madame Monet lit Le Figaro") on prantsuse kunstniku Pierre-Auguste Renoiri õlimaal lõuendil. Umbes 1874. aastal valminud maalil on kujutatud Claude Monet' abikaasat lugemas ajalehte Le Figaro. "Portrait of Madame Claude Monet" (portugali ja inglise). Calouste Gulbenkiani muuseum. Vaadatud 21.11.2016.
Lääs

Lääs (W) on üks neljast põhi-ilmakaarest, mille asimuut on 270 kraadi. Tähis W on pärit saksa keelest Westen ja inglise keelest west. Läänemaailm
Monet lisant

"Lugev Monet" (prantsuse keeles "Monet lisant") on prantsuse kunstniku Pierre-Auguste Renoiri õlimaal lõuendil. 1868. aastal valminud maalil on kujutatud ajalehte lugevat piibuga Claude Monet'd. Musèe Marmottan Monet' ametlik koduleht.
Mujāni

Mujāni on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. Küla asub Jumara jõe kaldal Asula jääb valla keskusest Kocēnist 3, aga Riiast 96 kilomeetri kaugusele. Külas on Mujāni bussipeatus. Nüüdisaegne asula asub endisaegse Mujāni mõisa (Mojahn) kohal. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda. Mujāni palvemaja ning Mujani vasallilinnus on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Aastal 2007 oli külas 20 elanikku. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. mai 2021. Vaadatud 19. mail 2021.
Uisutaja

„Uisutaja“ (inglise keeles „The Skater“) on ameerika kunstniku Gilbert Stuarti õlimaal lõuendil. 1782. aastal valminud maalil on kunstnik kujutanud William Granti. William Grant, National Gallery of Art McLanathan, Richard. Gilbert Stuart. New York, Harry N. Abrams, Inc., 1986. ISBN 0-8109-1501-4 The Skater, National Gallery of Art William L. Pressly. Gilbert Stuart's "The Skater": An Essay in Romantic Melancholy, American Art Journal, Vol. 18, No. 1 (Winter, 1986) Gilbert Stuart, Metropolitani Kunstimuuseumi näitusekataloog, sisaldab kirjeldust "Uisutaja" kohta
Rozula

Rozula (varasema nimega Rozbeķi ja Rozbeķu muiža, nõukogude ajal Vienotnes) on küla (vidējciems) Lätis Cēsise piirkonnas Stalbe vallas. Rozula asub merepinnast 58 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Stalbest 6 ja Riiast 78 kilomeetri kaugusel. Külas on Rozula bussipeatus. Rozulat mainiti esimest korda aastal 1419. Nüüdisaegne asula asub endisaegse Rozbeķi mõisa (Rosenbeck) keskuse alal. Aastani 2021 kuulus küla Pārgauja piirkonda. Asulas asuvad rahvamaja ja Rozbeķi vasallilinnuse varemed. Looduskaitse all on hõberemmelgas ümbermõõduga 6,89 ja kõrgusega 17 meetrit. Aastal 2015 oli külas 137 elanikku. Aastal 2017 oli elanikke 124, aastal 2021 aga 112. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Šķirstiņi

Šķirstiņi on küla (mazciems) Lätis, nüüdisaegse haldusjaotuse järgi Limbaži piirkonnas Viļķene vallas. Küla asub valla keskosas Svētupe jõe ääres ja jääb valla keskusest Viļķenest kolm kilomeetrit itta. Külas asub Šķirstiņi bussipeatus. Nüüdisaegne asula on endisaegse Šķirstiņi mõisa (Napküll) keskus. 1860. aastatel kuulusid mõisakompleksi häärber, kõrts ja veski. Veski tarbeks rajati mõisa juurde paisjärv, veski ise tegutses Teise maailmasõjani. Häärber rajati XIX sajandil. Tegemist oli puidust hoonega, mida kattis tellistest vooderdis. Pärast võõrandamist asusid seal vaestemaja ja rahvamaja, hiljem kujunes see Raudupese talu elumajaks. Nõukogude perioodil asusid seal kohaliku kolhoosi kontor, klubi ja pood. 1948. aastal asutatud põllumajanduslik artell Dzirkstele oli toonase Valmiera rajooni alade esimene kolhoos. Aastal 1957 sealne kolhoos likvideeriti ja selle maad liideti Viļķene sovhoosiga. 1999. aasta detsembris hävis sealse mõisa häärber tules. Külas asuv Ungurkalnsi ehk Ozoliņi mäe linnamägi on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. 2007. aastal oli külas 18 elanikku. Sissekanne Läti Georuumiinfo Agentuuri andmebaasis Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija Viļķenes pagasts "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. veebruar 2022. Vaadatud 13. veebruaril 2022.
Elmar Salulaht

Elmar Salulaht (1937. aastani Elmar Soop; 17. aprill 1910 Tartu – 7. oktoober 1974 Tallinn) oli eesti näitleja ja laulja (bass). 1925. aastal lõpetas ta Tartu 4. Algkooli. Õppis laulmist Georg Karl Stahlbergi juures. Aastatel 1923–1936 töötas metallitöölisena. Aastatel 1936–1939 oli ta Vanemuise teatri ja 1939–1940 Narva teatri laulja ja näitleja. Aastatel 1942–1943 oli Estonia teatri ja 1943–1974 Vanemuise teatri näitleja. Ta mängis peaosa – Vanapaganat – mängufilmis "Põrgupõhja uus Vanapagan" (1964). Mängis ka filmides "Keskpäevane praam" (1967), "Tuulevaikus" (1970), "Kolme katku vahel" (1970), "Väike reekviem suupillile" (1972) ja "Maaletulek" (1972). Ta on maetud Rahumäe kalmistule. 1967 – Eesti NSV teeneline kunstnik Kalender. Sirp, 31.03.2000 Eesti Filmi Andmebaas. Elmar Salulaht Genealoogia fotoarhiiv. Elmar Salulaht (1939) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Elmar Salulaht Tallinnfilmi mängufilmi "Põrgupõhja uus Vanapagan" paviljonivõtetel (1963) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Elmar Salulaht Šompalovina A. Šteini näidendis Appi, tuju reibas, läheme põhja (1971) Eesti Filmi Andmebaas. Saagem tuttavaks! Elmar Salulaht (1958). Ringvaade "Nõukogude Eesti" nr 21, 5/6
Enn Branno

Enn Branno (30. detsember 1946 – 5. november 2004) oli eesti alpinist. Ta oli Eesti üks parimaid kõrgalpiniste. 1990. aastatel tegutses ta Ohtu külavanemana Keila vallas. 2001. aastal valiti ta Ohtu Külaseltsi juhatuse liikmeks. Ta oli 30-aastase staažiga mägironija, kes on tõusnud 14 korda üle 7000 m kõrguste mägede tippu. 1984. aastal võttis ta osa nimeta mäetipu esmavallutusest Pamiiris. Esmavallutus tehti kolme grupina kolme erinevat teed mööda. Ilmar Priimetsa juhitud grupis olid peale Branno ka Urmas Grauen ja Rein Loik. Tipp nimetati Tallinna mäetipuks (6047 m). 1991 – aunimetus "Lumeleopard" (tõusnud nelja Nõukogude Liidu üle 7000 m kõrgusele mäetipule) Alpinismiringkonnas oli tal hüüdnimi Lord. Päring andmebaasis kalmistud.ee Kurb teade. lists.eenet.ee Ohtu kool. monument.ee Ohtu küla II kokkutulek. web.zone.ee Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee Snow Leopards. russianclimb.com
Kuva

Kuva on digitaalsete andmete nähtav kujutis, näiteks kuvari ekraanil. ÕS:∙ kuva
Sēlpils

Sēlpils (ka Jaunsēlpils) on küla (vidējciems) Lätis Jēkabpilsi piirkonnas Sēlpilsi vallas. Asulas on Jelgava-Krustpilsi raudteeliini Sēlpilsi raudteepeatus, mis avati 1904. Aastatel 2009–2021 jäi küla Sala piirkonda. administratsioon. Asula lähedal on Jaunsēlpilsi mõis. Asulast 9 km kaugusel asub ajalooline Sēlpilsi asula (tänapäeval Vecsēlpils), kus on keskaegse Sēlpilsi foogtilinnuse varemed.
Apekalns

Apekalns (ka Opekalns, Apukalns, kohalikus murdes Opekols) on küla (mazciems) Lätis Alūksne piirkonnas Jaunlaicene vallas. Küla asub merepinnast 221 meetri kõrgusel, valla keskusest Jaunlaicenest 5, piirkonna keskusest Alūksnest 21 ja Riiast 187 kilomeetri kaugusel. Seal asub Apukalnsi bussipeatus. Küla on nime saanud 235 meetri kõrguse Opekalnsi mäe järgi, mille suhteline kõrgus on 35 meetrit. Asulas asub mäele rajatud Apekalnsi kirik, mis on ehitatud Rootsi ajal ja mille juures hakkas tegutsema kihelkonnakool. Ernst Glücki eestvedamisel rajati kiriku juurde kaks kalmistut. Kirik on merepinnast kõige kõrgemal asuv pühakoda Lätis. Apekalnsi kihelkond Autotransporta direcija Apekalna luterāņu baznīca Zudusī Latvija
Umurga

Umurga on küla (lielciems) Lätis Limbaži piirkonnas, Umurga valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 80 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Limbažist 7 ja Riiast 96 kilomeetri kaugusel. Lisaks vallavalitsusele asuvad külas veel raamatukogu, kultuurimaja ja põhikool. Asulasse jäävad bussipeatused Umurga, Umurgas skola ja Umurgas kultūras nams. Allikates on 1509. aastal mainitud Umurga kihelkonda (saksa keeles Ubbenorm). Küla kujunes 1496. aastal ehitatud Umurga kiriku ja endise Umurga mõisa hoonetekompleksi juurde. Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Umurga luteri kirik ja kirikuaed, kiriku kantsel ja altar. Külas asub mälestusmärk Teises maailmasõjas hukkunud valla elanikele. Aastail 1867–1868 oli sealne kirikuõpetaja esimeste Läti laulupäevade korraldaja Juris Neikens. 1935. aastal oli külas 26 elanikku ja neli maja. Asula hakkas kasvama Nõukogude ajal, mil see oli «Umurga» sovhoosi keskasula. Umurga kiriku teine vaher, Umurga kiriku lehis ja Umurga kiriku tamm on looduskaitse all. Aastal 2015 oli külas 497 elanikku. Aastal 2022 oli elanikke 471. Vietvārdu datubāze https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/publiska-biblioteka/pasvaldibu Autotransporta direcija Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Valentina Semenjuk

Valentina Semenjuk (sündinud 1941) on Ukraina alpinist. Ta on kümnes naisalpinist, kes on täitnud aunimetuse "Lumeleopard" saamiseks vajalikud nõuded. Ta on mitmekordne Ukraina meister alpinismis. Ta on Odessa alpiklubi liige ja tegutsenud alpinismiinstruktorina. Erialalt on ta raadioinsener ja töötanud 40 aastat sõjatehases. 1987 – aunimetus "Lumeleopard" (tõusnud nelja Nõukogude Liidu üle 7000 m kõrguse mäe tippu) Итоги спортивного сезона. alp.od.ua Snow Leopards. russianclimb.com Супердед стоит на голове и садится на шпагат, а 73-летняя бабушка покоряет горы. 2.10.2014. odessamedia.net Супердед стоит на голове и садится на шпагат, а 73-летняя бабушка покоряет горы. 02.10.2014. odessamedia.net
Krasnapołle rajoon

Krasnapołle rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1223 km². 2016. aasta seisuga elas seal 9713 inimest. Rajoon piirneb lõunas Venemaa Brjanski oblastiga. Rajoon moodustati 1924. aastal. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Hory, Janoŭka, Mchinici, Sidaraŭka ja Turja külanõukogu. Halduskeskus on Krasnapołle alev. Vydranka kirik Karjäär Kümbluskoht püha allika juures Suurimaks jõeks on Sož rajooni läänepiiril. Rajooni territoorium asub Orša-Mogiljovi orundis, keskmiselt 160–170 meetri kõrgusel. Kõrgeim koht asub Stajki küla lähistel (192 m), madalaim koht (127 m) asub aga Soži jõe kaldal. Maavaradest leidub seal turvast, kriiti, savi, liiva. 2009. aasta seisuga olid elanikest 96,02% valgevenelased, 2,96% venelased ja 1,02% oli teistest rahvustest. 85,2% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 13,82% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 66,46% elanikke, vene keelt aga 32,27%. Tšornobõli katastroofi tagajärjel saastus osa rajooni territooriumist ning sealsed elanikud asustati ümber. Piirkonnas jäid elaniketa 83 asulat, oma kodu kaotas üle 9000 inimese. "Численность населения на 1 января 2016 г. и среднегодовая численность населения за 2015 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов, городов и поселков городского тип". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuli 2017. Vaadatud 22. novembril 2016. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. detsember 2016. Vaadatud 22. novembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) ПОД ЧЕРНОБЫЛЬСКИМ ПЕПЛОМ http://bycity.org/krasnopole/  Krasnapołle rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Infot rajooni kohta (valgevene keeles) Rajooni kaart
Saulius Skvernelise valitsus

Saulius Skvernelise valitsus oli pärast oktoobris 2016 peetud parlamendivalimisi Saulius Skvernelise moodustatud Leedu Vabariigi valitsus. President Dalia Grybauskaitė nimetas Skvernelise peaministriks oma dekreediga 15. novembril 2016, valitsus astus ametisse 13. detsembril 2016. Valitsusse kuulusid järgmised ministrid: Peaminister – Saulius Skvernelis Energeetikaminister – Žygimantas Vaičiūnas Haridus- ja teadusminister – Jurgita Petrauskienė (13. detsember 2016 – 7. detsember 2018) Algirdas Monkevičius (15. jaanuar 2019 – ) Justiitsminister – Milda Vainiutė (13. detsember 2016 – 8. märts 2018) Elvinas Jankevičius (15. mai 2018 – ) Keskkonnaminister – Kęstutis Navickas (13. detsember 2016 – 7. detsember 2018) Kęstutis Mažeika (4. aprill 2019 – ) Kultuuriminister – Liana Ruokytė Jonsson (13. detsember 2016 – 7. detsember 2018) Mindaugas Kvietkauskas (15. jaanuar 2019 – ) Majandusminister – Mindaugas Sinkevičius (13. detsember 2016 – 13. oktoober 2017) Virginijus Sinkevičius (28. november 2017 – ) Põllumajandusminister – Bronius Markauskas (13. detsember 2016 – 14. mai 2018) Giedrius Surplys (15. mai 2018 – 7. august 2019) Andrius Palionis (7. august 2019 – ) Rahandusminister – Vilius Šapoka Riigikaitse minister – Raimundas Karoblis Siseminister – Eimutis Misiūnas (13. detsember 2016 – 7. august 2018) Rita Tamašunienė (7. august 2019 – ) Sotsiaalhoolekande- ja tööminister – Linas Kukuraitis Tervishoiuminister – Aurelijus Veryga Transpordi- ja sideminister – Rokas Masiulis (13. detsember 2016 – 7. august 2018) Jaroslav Narkevič (7. august 2018 – ) Välisminister – Linas Linkevičius Leedu peaminister Leedu valitsusjuhtide loend Galutinis susitarimas (kontrollitud 22.11.2016) Leedu ministeeriumide loend Leedu valitsuse kodulehel (inglise keeles) (kontrollitud 15.12.2016)