laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hanno Ohvril

Hanno Ohvril (sündinud 20. mail 1946 Tallinnas) on eesti atmosfäärifüüsik. Hanno Ohvril on tolliametniku poeg. Lõpetas 1964 Tartu 1. Keskkooli, 1969 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika osakonna, füüsika-matemaatikakandidaat (1977, Aeroloogia Keskobservatoorium, Moskva), väitekiri "Корреляционный анализ полей кучевых облаков и трансформированных ими полей радиации". Korduvalt stažeerinud Granada Ülikoolis Hispaanias (sh oponeerinud doktoritöid), Bergeni Ülikooli Geofüüsika Instituudis Norras, Helsingi Ülikoolis ja Soome Meteoroloogia Instituudis. Oli 1970–80 AAI insener ja nooremteadur, 1985–1988 TRÜ geofüüsika kateedri vanemõpetaja, 1988–1991 dotsent, 1991–1992 kateedri juhataja kohusetäitja, dotsent, 1993– keskkonnafüüsika instituudi dotsent. Õpetanud atmosfääri- ja merefüüsikat, samuti meditsiinilist ja biofüüsikat; koostanud õppevahendeid. Uurimisvaldkonnad: atmosfääri- ja merefüüsika, sh pilvede ja kiirgusvälja korrelatsioonanalüüs, atmosfääri läbipaistvuse ja sumeduse arvutusmeetodite täiustamine ning läbipaistvuse mitmekümneaastaste aegridade koostamine, õhusamba niiskusesisalduse parametriseerimine Läänemere regioonis, õhusamba aerosoolisisalduse kirjeldamine päikesekiirguse mõõtmise alusel. Osalenud maismaa-, mere- ja lennuekspeditsioonidel. Saanud kodu- ning välismaiseid uurimis- ja stažeerimistoetusi. 50 teaduspublikatsiooni. 2011 Tartu Ülikooli medal 2016 Tartu Ülikooli aumärk Стохастическая структура полей облачности и радиации (kaasautor). Тrt, 1972 (inglise k: Wash, 1975) Радиация в облачной атмосфере (kaasautor). Л, 1981 Radiative Transfer in Scattering and Absorbing Atmospheres. Standard Computional Procedures (kaasautor). // A. Deepak Publ. (1985) Engineering procedure for adjusting coefficient of atmospheric transparency from one atmospheric mass to another (kaasautor H. Mürk). // Soviet Meteorol. Hydrol. (1990) 1 Merefüüsika alused (kaasautor K. Laigna). Tallinn, 1994 The atmospheric integral transparency coefficient and the Forbes effect (kaasautor). // Solar Energy 66 (1999) 4 Atmospheric precipitable water in Estonia during 1990–2001 (kaasautorid O. Okulov, R. Kivi). // Boreal Environ. Res. 7 (2002) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 117 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Hanno Ohvril Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Tiiu Ohvril

Tiiu Ohvril (aastani 1962 Tiiu Nikker, 1962–74 Tiiu Nikitina; sündinud 28. augustil 1941 Rakveres) on eesti majandusteadlane. Tiiu Ohvril on kaevuri ja teenistuja tütar. Lõpetas 1959 Tartu Pedagoogikakooli, 1971 Tartu Ülikooli geograafiaosakonna majandusgeograafia erialal, 1978 aspirantuuri EPA-s, 1993 TÜ majandusteaduskonna välismajandussuhete alal; majandusmagister (1996, EPMÜ), väitekiri "Sissejuhatus põllumajandusturundusse. Makrokäsitlus". Oli 1959–66 mitmel pool koolijuhataja ja õpetaja, 1971–74 EPA põllumajandusökonoomika kateedri nooremteadur, 1974–75 TÜ majandusgeograafia kateedri nooremteadur, 1978–80 EPA vanemteadur, 1980–90 põllumajanduse ökonoomika kateedri assistent, 1990–2001 EPMÜ agraarökonoomika kateedri vanemõpetaja, 2001–04 majandus- ja sotsiaalteaduskonna dekaan, aastast 2004 majandus- ja sotsiaalinstituudi õppedirektor. Õpetanud maailma põllumajandust, turundust, rahvusvahelist majandust. Uurimusi põllumajandusökonoomika ja maaelu arengu valdkonnast. 75 teadustrükist, sh 3 õppevahendit. Rural development processes in Estonia. // Zeszyty Naykowe. Ekonomika zeszyt 29. Krakow, 2001 Alternatiivsete tegevusvaldkondade arendamine maal nõuab ühistegevust. // EPMÜ teadustööde kogumik 217 (2003) Rural development problems in Estonia during the transition period. // Economic Sci. for Rural Development. Latvia, Jelgava, 2003 Rural development in Estonia – transition experience and new challenges. // Proc. of the NJF's 22nd Congr. "Nordic Agriculture in Global Perspective". Finland, Turku, 2003 From ultraliberal model to rural policy – a new challenge for Estonian agriculture // Agriculture and rural development in transition economies. Poland, Krakow, 2003 Estonian food marketing and labels – development and future prospectives // Origin labelled products: The importance of Food Quality and Safety in Central and Eastern Europe. Budapest, 2005 Convergence of food prices in the new EU member states (kaasautorid R. Värnik, M. Sepp). // Trans. Est. Agricultural Univ. 221 (2005) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Trt, 1981, 66 Eesti Põllumajanduse Akadeemia töötajad ja vilistlased 1981–1990. Trt, 1991, 121–122 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tiiu Ohvril Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Enno Oidermaa

Enno Oidermaa (sündinud 1. detsembril 1941 Veriora vallas Võrumaal) on eesti õigusteadlane. Enno Oidermaa on talupidaja poeg. Lõpetas 1960 Räpina Keskkooli, 1968 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, õigusteaduse magister (1995, Akadeemia Nord), väitekiri "Kapitaalehituse õiguslik regulatsioon", aastast 2002 Akadeemia Nord doktorant, õigusteaduse doktor (2006, samas), väitekiri "Nõuded ja vastutus ehitusõiguses: õiguslik regulatsioon ja praktika" (Tallinn, 2006). Täiendanud end Eesti Juristide Liidu seminaridel. Olnud 1969–1993 Tallinna linnavalitsuse, Ehitusmaterjalide Tööstuse Ministeeriumi, Harju KEK-i, 1991 OÜ Eesti Börs jurist, 1993 OÜ Erdler õigusbüroo juhataja. Ühtlasi oli aastast 1987 Tallinna Polütehnilise Instituudi / Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna lektor, hiljem dotsent, aastast 1995 ka Akadeemia Nord eraõiguse õppetooli lektor. Uurinud tsiviilõiguse küsimusi, sh kapitaalehituse õiguslikku reguleerimist ja lepinguõigust. Umbes 30 teadustrükist, sh õpikud ja õppevahendid. Kapitaalehituse õiguslik reguleerimine. Tallinn, 1982 Õiguse alused. Õpik kõrgkoolidele (kaasautor). Tallinn, 2003 Ehitus- ja kasutusloa õiguslik reguleerimine. Tallinn, 2004 Planeeringu õiguskorraldus. Tallinn, 2004 Ehitusõigus. Tallinn, 2005 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Enno Oidermaa Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Rein Oidram

Rein Oidram (sündinud 30. detsembril 1939 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane. Rein Oidram on töölise ja õpetaja poeg. Lõpetas 1957 Kilingi-Nõmme Keskkooli, 1962 TPI ja 1968 Leningradi Polütehnilise Instituudi aspirantuuri, tehnikakandidaat (1971, samas), väitekiri "Исследование влияния технологии изготовления на характеристики частичных разрядов и срок службы бумажной пропитанной изоляции силовых конденсаторов". Oli 1962–1977 TPI assistent ja vanemõpetaja, 1978–1992 dotsent, 1992–1997 TTÜ kõrgepingetehnika õppetooli aseprofessor ja juhataja, aastast 1997 dotsent. Uurinud kõrgepingetehnika ja elektroenergeetika üldküsimusi ning osalahendusi kõrge- ja keskpingeelektrivõrkude isolatsioonis, kõrgepinge standardeid, tuuleelektrijaamade kasutatavust Eestis. NSV Liidu Rahvamajandusnäituse pronksmedalid 1984, 1986. Üle 40 teadustrükise, 1 autorit. Новая методика определения газостойкости изоляционных масел (kaasautor O.Grossman). // TPI Toimetised. A. 305 (1971) Kas tuule abil elektrienergia tootmine Eestis on mõistlik? // Tehnika ja Tootmine (1991), 7/8, 9/10 ja 11/12 Some aspects about insulator puncture tests. // Int. Symp. Electric Power Eng. Stockholm, 1995 Pinge standard IEC 38 Eestisse. // Energia Teataja (1996) 1, 2/3 Tuuleenergeetika võimalikkusest Eestis. // TTÜ aastaraamat 1999. Tallinn, 2000 Inglise-eesti tehnikasõnaraamat (kaasautor). // Euroülikool. Tallinn, 2000 Üleminekust nimipingele 230/400 V ja pingekvaliteedist (kaasautorid J. Järvik, J. Loorens). // Elektriala (2000), 3 Pinged ja õhkvahemikud kõrgepingestandardites EVS-HD 637 SI:2002. // Elektriala (2002), 6 https://www.etis.ee/portaal/isikuCV.aspx?PersonVID=36959&lang=et Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn 1986, 151, 497 Rein Oidram Eesti Teadusinfosüsteemis "Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrisüsteemide kateedri dotsendid Rein Oidram (vasakul) ja Tiit Metusala laboratooriumis". Foto: K. Liiv, 1980. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiivi kogu Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 191-192 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
August Oinas

August Oinas (29. märts 1898 Õisu vald, Paistu kihelkond, Viljandimaa – 28. juuli 1965 Buenos Aires, Argentina) oli Eesti ajaloolane. August Oinas oli talupidaja poeg. Lõpetas 1918. aastal Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumi, õppis samal aastal Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas. Oli 1918–20 Vabadussõjas. Õppis aastatel 1920–1924 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas. Akadeemiliselt oli ta EÜS Ühenduse ja ÜS Raimla liige. Töötas Riigi Keskarhiivis ametnikuna, oli 1933–1934 ajalehe Vaba Sõna ja aastast 1934 ajalehe Uus Sõna peatoimetaja, 1941–1944 Eesti Sõna toimetuse liige ja 1943–1944 selle peatoimetaja. Põgenes 1944. aastal Saksamaale, sealt siirdus 1945. aastal Taani ja 1949. aastal Argentinasse. Uurimisvaldkond: peamiselt Eesti ajalugu; arhiivindus. Oli kirjastuse Loodus teaduslike väljaannete toimetaja, "Eesti rahva ajaloo" autoreid ja toimetajaid. Eesti rahva ajalugu I–III. (kaasautor) Tartu 1932–1937 Eesti rahva ajalugu. I. Tallinn 1996 (ümbertrükk) Riigi Keskarhiiv 1932–1937 ja arhiivinduslikke eriküsimusi. Tartu 1937 Archives and the teaching of history. // RKA Toim 5 (1937) 1940 Kotkaristi kuldrist Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 "Eesti Vabariigi teenetemärgid". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. mai 2021. Vaadatud 16. mail 2021. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944, 2. kd. Tartu 1994. Lk 50 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944 Eesti biograafiline andmebaas ISIK TLÜAR väliseesti isikud Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Valdar Oinas

Valdar Oinas (sündinud 12. veebruaril 1942 Tartus) on eesti astrofüüsik ja õppejõud, kes töötab Ameerikas. Perekond põgenes 1944 Saksamaale, sealt 1949 USA-sse. Keskhariduse omandas Oinas Indiana osariigis, lõpetas 1965 Bloomingtonis Indiana Ülikooli astronoomia alal. Oli õppimise ajal ülikooli uurali-altai osakonnas abijõuks eesti keele õpetamisel. Täiendas end stipendiaadina 1965–1968 Helsingi, Stuttgardi ja Müncheni ülikoolis ning 1969–1971 Los Angeleses California Tehnoloogiaülikoolis, Ph.D. (1972, samas), väitekiri "Analysis of normal and string-lined K-type dwarf and giant stars". Valdar Oinas oli aastatel 1972–1982 Lincolnis Nebraska Ülikooli assistent, 1982. aastast professor Queensborough Community College'is (City University of New York), Rutgersi Ülikoolis ja Goddardi Kosmoseuuringute Instituudis (NASA). Oinase uurimisvaldkonnad on planeetide ja täheatmosfäärid, noovade ehitus, Maa atmosfääri koostis ja globaalne soojenemine. Ta on analüüsinud metallirikkusega kaasnevaid läbipaistvuse ja turbulentsi efekte ning ionisatsiooni tasakaalu jahedates tähtedes; näidanud, et globaalse soojenemise peamiseks põhjustajaks ei pruugi olla fossiilkütuse põlemine, vaid nn mitte-CO2 kasvuhoonegaasid. Ameerika ja New Yorgi astronoomiaühingute liige. Valdar Oinas on Felix Oinase poeg. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Two K dwarfs with enhanced bands of molecular carbon (kaasautor J.Greenstein). // Astrophys. J. 153 (1968), 91 Strong-Line K Stars I, II. // Astrophys. J. Suppl. (1974), 27, 391, 405 Some spectroscopic properties of nova GK Persei (kaasautor J. S. Gallagher) // Publ. Astr. Soc. Pacific 86 (1974) A new method for the rapid calculation of infrared transmittances of atmospheric gases. // J. Quant. Spectrosc. Radiat Transfer 26 (1981) Global warming in the twenty-first century: An alternative scenario (kaasautor) // Proc. Natl. Acad. Sci. 97 (2000) Radiative cooling by stratospheric water vapor: Big differences in GCM results (kaasautor) // Geophys. Res. Lett. 28 (2001). Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 84 Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 336. Valdar Oinas doktoriks. // Vaba Eesti Sõna, (1972) 6. I Eesti Päevaleht (1972), 19. I Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Edgar Oissar

Edgar Oissar (30. märts (vkj 18. märts) 1899 Raudna vald, Viljandimaa – 28. oktoober 1977 Viljandi) oli eesti pedagoogika- ja raamatuteadlane. Edgar Oissar oli metsavahi poeg. Aastatel 1918–1920 võitles Vabadussõjas. Lõpetas 1921 Viljandi Poeglaste Gümnaasiumi, õppis 1921–1925 Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonnas ja 1925–1928 filosoofiateaduskonnas pedagoogikat, lõpetas 1928 magistrikraadiga, väitekiri "Ristiusk ja iseloomukasvatus". Täiendas end 1931–1933 Haridusministeeriumi stipendiaadina Berliini ja Göttingeni ülikoolis, omandas I järgu raamatukoguhoidja kutse. 1935 kaitses Göttingeni Ülikoolis doktoriväitekirja "Die politische Erziehung". Oli 1929–1930 Võrumaa Rahvahariduse Seltsi ühisgümnaasiumi õpetaja, aastast 1934 Tallinna Pedagoogiumi ja Õpetajate Seminari õpetaja, Haridusministeeriumi kutsehariduse osakonna ja Õpetajate Koja sekretär, 1939–1940 Tallinna Prantsuse Lütseumi, Kutsevaliku Nõuandebüroo ja Rahvaülikooli õppejõud, 1940–1944 Tallinna Tehnikainstituudi / Tallinna Polütehnilise Instituudi raamatukogu juhataja, 1944–1950 Riikliku Raamatukogu osakonnajuhataja. Vallandati poliitilistel põhjustel, hiljem töötas juhuslikel töödel ja ENSV TA Raamatukogus. Uuris eesti kooli, pedagoogika, kirjanduse ja bibliograafia ajalugu. Tõlkis ning andis välja W. Nernsti "Maailm uuemate uurimuste valguses" (Tartu 1927), F. W. Foersteri "Kool ja iseloom" (Tartu 1937) jm. TLÜ Akadeemilises Raamatukogus säilitatakse tema käsikirju: "Eesti kooli arengulugu 1917–1937" (1940), "Eesti biograafilised teatmikud" (1963), "Eesti aabitsa arengulugu" (1971). Koostas bibliograafilisi kogumikke. Tartu algkoolide lõpetajate kutsesoovid. Tallinn 1928 Friedrich Fröbel: Elulugu ja pedagoogilised vaated. Võru 1930 G. F. Parroti maailmavaatest ja pedagoogilistest tõekspidamistest. // G. F. Parroti 200.-le sünniaastapäevale pühendatud tead konverentsi materjale. Tartu 1967 Vanematest eesti aabitsatest. // Keel ja Kirjandus (1969), 3 Tartu Ülikoolis kaitstud väitekirjad 1802–1918. Bibliograafia. Tartu 1973 F. M. Klinger ja teatri keelustamine Tartus 19. saj. esimesel poolel. // TÜ ajaloo küsimusi. I. Tartu 1975 Akadeemik F. J. Wiedemanni pedagoogilisi vaateid. // Emakeele Seltsi aastaraamat, 21, 1975 Eesti keele õppetooli loomise katse Tartu Ülikoolis 1902. // Keel ja Kirjandus (1977), 6 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Eesti kirjarahva leksikon. Koostanud ja toimetanud Oskar Kruus. Tallinn: Eesti Raamat, 1995, lk 382–383 Oskar Kuningas. "Edgar Oissar". In memoriam. // Keel ja Kirjandus, 2 (1978), 125–126 E. Karus. Oissari osa Eesti haridusloos (käsikiri). Tallinn 1990 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II kd. Tartu 1994. Lk 168 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Edgar Oit

Edgar Oit (30. jaanuar 1922 Nõmme – 6. august 2008 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane. Lõpetas 1941 Tallinna 7. Keskkooli. 1941 mobiliseeriti Punaarmeesse, kus ta esialgu oli tööpataljonis, hiljem Eesti Tagavarapolgus. Demobiliseeriti 1945. 1951 lõpetas TPI elektrijaamade, -võrkude ja -süsteemide eriala. 1967 kaitses Leningradi Elektrotehnika Instituudis tehnikakandidaadi väitekirja "Исследование условий качественного автоматического регулирования процессов колосниковом холодильников". 1951 – 1959 oli Põllumajandusprojekti teadur, 1959 – 1985 Elektrotehnika TUI vanemteadur ja 1985 – 1987 TPI fotolabori teadur. Ta suri 6. augustil 2008 ja maeti 16. augustil 2008 Hiiu-Rahu kalmistule. Uurinud pöörd- ja tunnelahjude automaatset juhtimist ja reguleerimist, elektrotehniliste seadmete rakendamist ja moderniseerimist tööstusettevõtteis. Koostanud arvukalt ametkondlikke aruandeid elektrotehniliste uuringute kohta. 15 teadustrükist. Проблемы автоматического регулирования колосниковых холодильников. // Сб. НИСЭТИ 3 (1966) Об исследовании объектов регулирования нескольких величин. // НИСЭТИ 3 (1966) Результаты опытной эксплуатации САР колосникового холодильника. // Сб. ПТНИИ 10 (1967) Об автоматизации туннельных печей Таллинского керамического завода (kaasautor). // Строительные материалы X (1970) Edgar Oit oli ärimehe poeg ja Lydia Oidi abikaasa, Henn ja Monika Oidi isa. Tema vend oli helilooja Arne Oit ja õde oli arhitekt Ines Jaagus. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 http://www.kalmistud.ee/haudi?filter_maetud_eesnimi=Edgar&filter_maetud_perenimi=Oit&action=maetud&popup=0&yldotsing=1&filter_maetud_kalmistu=[alaline kõdulink] Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Henn Oit

Henn Oit (sündinud 2. jaanuaril 1956 Tallinnas) on eesti arvutiteadlane. Henn Oit on Edgar ja Lydia Oit'i poeg, Monika Oit'i vend. Lõpetas 1974 Tallinna 1. Keskkooli ja 1979 Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrotehnikateaduskonna, tehnikakandidaat (1989, Küberneetika Instituut), väitekiri "Bilineaarsete ja triivivate parameetritega lineaarsete süsteemide stohhastiline juhtimine". 1977–1984 töötas TPI Küberneetika Instituudis inseneri ja aspirandina, 1985 – 1993 juhtimissüsteemide osakonna nooremteadurina. Analüüsinud osaliselt vaadeldavaid stohhastilisi süsteeme. 20 teadustrükist. 1994 – 2023 töötas Eesti Pangas (alates 1995. aastast osakonnajuhatajana). Асимтотические свойства двушагового отпимального управления частичнонаблюдаемым случайным процессом (kaasautor R. Tenno). // Изв. АН ЭССР. Сер. Физ.-Мат. 33 (1983) Адаптивное управление одним многомерным процессом (kaasautor R. Tenno). // V Всес. конф. по управлению многомерными системами. Тбилиси, 1984 Адаптивное управление линейным динамическим объектом с неизвестными параметрами (kaasautor R. Tenno). // Изв. АН ЭССР. Сер. Физ.-Мат. 34 (1984) Stochastic control for stabilization of sludge loading characteristic anobic wast-water treatment system (kaasautorid R. Tenno, R. Vilu). // Automatica, 25 (1989) Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Eesti TA Küberneetika Instituut 1990. Tallinn, 1990, 34, 45 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Arnulf (Frangi keiser)

Arnulf Kärntenist (Arnulf von Kärnten; umbes 850 – 8. detsember 899) oli viimane tugev Karolingidest valitseja. Ta oli 887–899 Ida-Frangi kuningas ning alates 896 ka Frangi keiser. Arnulf sai Ida-Frangi kuningaks pärast oma onu Karl III Paksu kukutamist. Seejärel võitles ta edukalt viikingite vastu ning liitis oma riigiga alasid Suur-Määri riigist. Ta püüdis seda ka alistada, kuid edutult. Siiski saavutas ta Böömimaa eraldumise Suur-Määri riigist. Böömimaa andis end Arnulfi kaitse alla, saades tema vasalliks. 896. aastal kroonis paavst Formosus ta keisriks pärast edukat Itaalia-retke, mille käigus ta alistas Itaalia kuninga ja keisri Lamberti.
Lydia Oit

Lydia Oit (aastani 1951 Veanes, 14. aprill 1924 Kärdla – 5. august 2008 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane. Lydia Oit oli meremees Villem Veanese tütar, Edgar Oit'i esimene abikaasa, August Lepp'a teine abikaasa, Henn ja Monika Oit'i ema. Lõpetas 1946 Tallinna 10. Keskkooli ja 1951 TPI; 1961–63 Ehituse TUI aspirant, tehnikakandidaat (1963, Eesti TA), väitekiri "Коррозия и защита арматуры в сланцезольных бетонах". Oli 1957–72 Ehituse TUI noorem- ja vanemteadur, 1972–91 Silikaatbetooni TUI vanem- ja juhtivteadur. Ta suri 5. augustil 2008 ja maeti 6. septembril 2008 Rahumäe kalmistule. Uurimisvaldkond: terase korrosiooni mehhanism betoonides, armatuuri korrosioonivastane kaitse põlevkivituhk-mullbetoonides ja raskes põlevkivituhkbetoonis, autoklaavide korrosiooni mehhanism ja nende kaitse korrosiooni vastu. Välja töötanud meetodi korrosiooni pidevaks jälgimiseks elektrilise takistuse määramisega. NSVL Rahvamajanduse näituse pronksmedal 1964 ja hõbemedal 1979. 53 teadustrükist, 4 autoritunnistust. Опыт применения горячего сланцебитумного покрытия для защиты арматуры от коррозии в ячеистых бетонах (kaasautor). // Опыт НИИ строителства Госстроя ЭССР. М, 1965 Эффективность антикоррозийной защиты арматуры в панелях перекрытиях из газокукермита, эксплуатируемые в животноводческих зданиях Эстонской ССР. // Исследования по строителству X. Тлн, 1969 Влияние развития коррозии арматуры на долговечность деталей из ячеистого бетона (kaasautor). // Исследования по строителству XI. Тлн, 1970 Протекторная защита автоклавов для производства силикатных материалов (kaasautor). // Сб. материаловов и информаций постоянной комиссии СЭВ по строителству I. M, 1980. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide http://www.kalmistud.ee/haudi?filter_maetud_eesnimi=Lydia&filter_maetud_perenimi=Oit&action=maetud&popup=0&yldotsing=1&filter_maetud_kalmistu=[alaline kõdulink] О деятельности НИИС, 12, 25, 26, 97, 137 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.