Peeter Feofanov

Peeter Feofanov VR II/3 (3. jaanuar 1894 Pärnu – 22. juuni 1970 Sydney) oli vene rahvusest Venemaa keisririigi ja Eesti sõjaväelane (kapten). Ta omandas üldhariduse Pärnu poeglaste gümnaasiumis. Esimese maailmasõja alguses astus ta vabatahtlikuna Venemaa sõjaväkke, kus ta määrati 20. Soome ratsaväepolku. Kuna tal oli gümnaasiumiharidus, saadeti ta 1915. aastal Peterhofi lipnike kooli, mille lõpetamise järel määrati ta 54. reservpolku. Juunis 1915 viidi ta üle 6. Soome laskurpolgu kuulipildujakomandosse, mille koosseisus osales ta Austria-Ungari vastastes lahingutes. 31. detsembril 1915 sai ta lahingus Starõje Petlikovtsõs Galiitsias haavata. Mais 1916 määrati ta sama polgu 7. roodu ülemaks; 24. juunil sai ta Redkovo lahingus küll põrutada, kuid jätkas võitlust. Pärast bolševike tehtud riigipööret sai ta detsembris 1917 haiguse tõttu puhkust ning sõitis kodulinna Pärnusse. 1. aprillil 1918 asus ta 2. Eesti jalaväepolku teenima, kuid juba 4. aprillil saatsid Eesti okupeerinud sakslased selle laiali. Uuesti astus Eesti kaitseväe teenistusse 26. novembril 1918 ning määrati 6. jalaväepolku. Formeeris polgu kuulipildujakomando ning määrati selle ülemaks. Saatis selle 6. detsembril rindele ning asus ise 2. kuulipildujate rühma formeerima. Läks ka ise koos 2. kuulipildujate rühmaga 23. detsembril 1918 rindele. 24. aprillist kuni 8. maini 1919 täitis ta ajutiselt 3. pataljoni ülema kohuseid. 23.–28. maini 1919 oli määratud rühma ülemaks, mille ülesandeks oli Pikelni jaama ning Ainaži-Valmiera raudtee vallutamine. 13. novembril 1919 viidi Feofanov üle Sõjakooli ning määrati seal 1. kompanii ülemaks. 1. aprillil 1920 viidi ta üle lennuväkke ning arvati õppejaoskonna koosseisu. Lendas algul instruktor Nikolai Vehlmanni rühmas, kuid pärast ühist lennuõnnetust, milles Vehlman murdis jalaluu, viidi ta 15. aprillist 1920 üle leitnant Swatridge'i rühma. 20. augustil 1920 lendas ta esmakordselt iseseisvalt Avro õppelennukil. 22. augustist kuni 15. septembrini 1920 täitis Feofanov maalennu rühma ülema kohuseid. 1. jaanuaril 1921 formeeriti lennuväest lennurood ning Feofanov määrati seal lendurvaatleja kohusetäitjaks. 1. mail 1921 kustutati ta lenduriõpilaste nimekirjadest, kuna tervis ei vastanud nõuetele. 4. juunil 1921 viidi ta üle Merejõudude rannavalve osakonda, kus ta määrati 8. rajooni ülemaks. 22. juunil 1921 nimetati 8. rajoon ümber Pärnu rajooniks, Feofanov jäi selle ülemaks edasi. 1. juulil 1922 rannavalve likvideeriti ning selle ülesanded anti üle piirivalvele. Feofanov viidi üle 10. jalaväerügementi ning määrati seal 1. kuulipildujakompanii ülema kohusetäitjaks. Ta jäi esialgu siiski kuni 30. augustini rannavalvet likvideerima. Ka seejärel ei asunud Feofanov teenistusse 10. rügementi, vaid saadeti hoopis alates 1. septembrist 1922 õppima alalisväe ohvitseride kursustele. 21. juulil 1923 lõpetas ta alalisväe kursused. Feofanov asus pärast puhkust 20. augustil 1923 lõpuks oma kohuseid täitma 10. rügemendis, vahepeal oli tema kuulipildujakompanii nimetatud 2. kuulipildujakompaniiks. 28. märtsil 1924 kinnitati ta lõplikult selle ülemaks. 9. aprillil 1927 andis Feofanov oma kuulipildujakompanii üle ning läks korralisele puhkusele kuni 30. aprillini. Vabastati seejärel tegevteenistusest omal soovil ning arvati reservi. 1915 lipnik 1916 alamporutšik 1916 porutšik 1916 staabikapten 1920 kapten Vabadusrist, II liik 3. järk - 1920 Vabadussõja mälestusmedal - 1922 Rahaline autasu 40 000 marka - 1923 Läti Karutapja orden, III järk - 1925 Läti vabadussõja mälestusmedal - 1925 Läti Vabariigi 10. aasta iseseisvuse mälestusmedal - 1930 Ohvitseride andmekogu Karutapja ordeni kavaleride andmekogu (läti keeles)