laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Dmitri Kogan

. Dmitri Kogan (vene keeles Дмитрий Павлович Коган; 27. oktoober 1978 Moskva – 29. august 2017 Moskva)) oli Venemaa viiulikunstnik, Venemaa teeneline kunstnik (2010). Leonid Kogani ja Jelizaveta Gilelsi lapselapsena ja Pavel Kogani pojana alustas ta muusikaõpinguid juba kuueaastaselt Marina Kesselmani juures. Juba õpingute ajal oli ta Vladimir Spivakovi fondi stipendiaat ning osales kontserdiprogrammides "Uued nimed", "Vene esituskunst" ("Новые Имена", "Русское Исполнительское Искусство"). Esimene esinemine koos sümfooniaorkestriga oli tal 10-aastaselt ja Moskva Konservatooriumi Suures saalis esines ta esimest korda 15-aastaselt. Aastatel 1996–1999 oli ta Moskva Konservatooriumi tudeng ning peaaegu samaaegselt, aastatel 1996–2000 ka Helsingi Sibeliuse Akadeemia tudeng, kus teda juhendas Tuomas Haapanen. 1997. aastal toimus tema muusikaline debüüt Suurbritannias ja USA-s. Ta on esinenud paljudes kuulsates kontserdisaalides nii Euroopas (sh ka Eestis), Aasias, Ameerikas, Austraalias kui ka Lähis-Idas. Kogan on esinenud paljude tunnustatud orkestritega, sh Moskva Riiklik Akadeemiline Sümfooniaorkester Pavel Kogani juhatusel, Riiklik Jevgeni Svetlanovi nimeline Orkester, Riiklik Sümfooniaorkester Uus Venemaa (Новая Россия), Odessa Filharmooniaorkester, Camerata Klaipeda jt, ning teinud koostööd selliste dirigentidega nagu Mark Gorenstein, Pavel Kogan, Hobart Earle, Dmitri Jablonski. Dmitri Kogan on mänginud koos paljude tuntud muusikutega, sh Alena Baeva, Boris Belkin, Henri Demarquette jt. Kogan on üles astunud paljudel festivalidel, sh Summit Music Festival USAs, Niagara Music Festival Kanadas, Sayowe Tais, Nancyphonies Prantsusmaal jm. Dmitri Kogan mängis Francesco Ruggieri 1660. aastal valmistatud viiulil. Kogan suri 29. augustil 2017 pärast pikka rasket onkoloogilist haigust. "Moskvas suri viiuldaja Dmitri Kogan". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. august 2017. Vaadatud 30. augustil 2017. VF presidendi ukaas nr 67, 15.01.2010 Viiuldaja Dmitri Kogan suri 39. eluaastal / TASS Suri viiuldaja Dmitri Kogan /24-Сегодня-Новости России, 29.08.2017/
Rudaki

Rūdakī (858, Rudak, Khorāsān, Pärsia – 941, Rudak (?)) oli tadžiki-pärsia luuletaja, muusik ja laulja, uuspärsia- ehk farsikeelse pärsia kirjanduse rajaja. Rūdakī oli Samaniidide dünastia valitseja Naṣr II (914–943) õuepoeet Buhhaaras, kuid kaotas 937. aastal soosingu ja lõpetas elu vaesuses. Tema tohutust loomingust on säilinud oletatavsti vähem kui 1 protsent. Üks Rudaki tuntumaid poeeme on "Veini ema", mis ülistab metafooride kaudu veinitegu. Abu Abdullah Dža’far ibn Muhammad Rudaki Samarkandist, "Luulepoeemid". Tadžiki-pärsia keelest tõlkinud Haljand Udam. Eesti Raamat, Tallinn 1970. Rūdakī // Encyclopædia Britannica  Rudaki – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kovrovi rajoon

Kovrovi rajoon (vene keeles Ковровский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Vladimiri oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Kovrovi linn (ei kuulu Kovrovi rajooni koosseisu). Rajoon piirneb põhjas Ivanovo oblastiga, idas Vjazniki rajooniga, kagus Selivanovo rajooniga, edelas Sudogda rajooniga ja läänes Kameškovo rajooniga. Rajooni pindala on 1817 km². Elanike arv oli 2012. aastal 31 525, 2009. aastal 29 797 ja 2002. aastal 31 148. Kovrovi rajoonis on 172 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Melehhovo) ja nelja külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Kljazma, Nerehta ja Uvod. Q126684906
Pavel Kogan

Pavel Leonidovitš Kogan (vene keeles Павел Леонидович Коган; sündinud 6. juunil 1952 Moskvas) on Venemaa viiuldaja ja dirigent, Venemaa rahvakunstnik. Ta on 1989. aastast Moskva Riikliku Akadeemilise Sümfooniaorkestri peadirigent ja kunstiline juht. Ühtlasi oli ta aastatel 1998–2005 Ameerika Ühendriikide Utah' osariigi sümfooniaorkestri kutsutud peadirigent. Ta lõpetas Tšaikovski-nimelise Moskva Riikliku Konservatooriumi üheaegselt kahel erialal – viiuli ja dirigeerimise erialal. Üliõpilasena võitis 1970. aastal Helsingis Sibeliuse rahvusvahelise viiuldajate konkursi. Dirigendidebüüt toimus tal 1972. aastal NSV Liidu Riikliku Akadeemilise Sümfooniaorkestriga. 1970 – Sibeliuse rahvusvahelise viiuldajate konkursi laureaat 1987 – Vene NFSV teeneline kunstnik 1994 – Venemaa Föderatsiooni rahvakunstnik 1997 – Venemaa Föderatsiooni riiklik preemia Viiuldajad olid ka isa Leonid Kogan, ema Jelizaveta Gilels ja poeg Dmitri Kogan. Onu Emil Gilels oli kuulus pianist ning õde Nina Kogan on pianist ja muusikapedagoog. Павел Коган (дирижер), Россия. msso-kogan.ru Павел Коган: «Гении не рождаются каждые пять лет». Intervjuu Pavel Koganiga. gornovosti.ru, 4. detsember 2013
Eesti Regionaal- ja Vähemuskeelte Liit

Eesti Regionaal- ja Vähemuskeelte Liit (lühend ERVL) on Eesti mittetulundusühing, mis seisab Eesti regionaal- ja vähemuskeelte eest. Regionaalkeeled on setu ja võru keel ning vähemuskeeled on jidiši, mustlas-, rootsi, saksa, soome, tatari ja vene keel. ERVL asutati 2004. Läti Regionaal- ja Vähemuskeelte Liit Koduleht
Läti Regionaal- ja Vähemuskeelte Liit

Läti Regionaal- ja Vähemuskeelte Liit (läti keeles Latvijas reģionālo un mazāk runāto valodu savienība, lühend LatBLUL) oli Läti mittetulundusühing, mis seisis Läti regionaal- ja vähemuskeelte eest. Regionaalkeeled on liivi, latgali ja võru keel ning vähemuskeel on vene keel. Eesti Regionaal- ja Vähemuskeelte Liit
Setumaa lipp

Setomaa lipp on setude asustatava Setomaa lipp. Lipp valiti 2003 Obinitsas toimunud VII Setu Kongressil. Kongressil valiti lipp nelja kandidaadi seast. Väljavalitud lipu pühitses Värska kirikus ülempreester Andreas Põld. 30. jaanuaril 2020 kinnitas Setomaa vallavolikogu Setomaa lipu Setomaa valla lipuks. Setomaa valla sümboolika valla kodulehel (vaadatud 04.07.2021) Setomaa vallavolikogu (30.01.2020). "Määrus: Setomaa valla sümbolid". Dokumendiregister. Vaadatud 06.01.2021. Lipust portaalis setomaa.ee
Himeji linnus

Himeji linnus (姫路城; Himeji-jō) on mäenõlvale ehitatud jaapani linnusekompleks, mis asub Himejii linnas, Hyōgo prefektuuris. Himeji linnust peetakse 17. sajandil levinud linnusearhitektuuri parimaks säilinud näiteks, hõlmates kokku 83 hoonet ja erinevaid kaitsesüsteeme. Linnust nimetatakse tihti ka nimetustega Hakuro-jō või Shirasagi-jō (tõlkes Valge haigru linnus), mis tulenevad linnuse hoonete säravvalgetest välisseintest. Linnuse rajas 1333. aastal Himeyama mäele Akamatsu Normura. 1346. aastal algne linnus lammutati ja ehitati uuesti Himeyama linnusena, mis omakorda ehitati kaks sajandit hiljem ümber Himeji linnuseks. 1581. aastal tegi Toyotomi Hideyoshi Himeji linnuses ulatuslikke muudatusi, lisades näiteks kolmekorruselise tenshu. 1600. aastal andis Tokugawa Ieyasu linnuse Ikeda Terumasale, tänutäheks Terumasa abi eest samal aastal toimunud Sekigahara lahingus. Terumasa juhtimisel laiendati linnus aastatel 1601–1609 terveks linnusekompleksiks. Aastatel 1617–1618 lisas Honda Tadamasa kompleksi veel hooneid. Himeji linnus on säilinud pea puutumatult üle 400 aasta, jäädes puutumata muuhulgas ka liitlasvägede korraldatud Himeji pommitamisest Teise maailmasõja ajal ja 1995. aasta Suurest Hanshini maavärinast. Himeji linnus on suurim ja külastatuim linnus Jaapanis. 1993. aastast kuulub Himeji linnus UNESCO maailmapärandi nimistusse. Viis linnusekompleksis asuvad hoonet on arvele võetud kui Jaapani rahvuslikud aarded. Linnus läbis aastatel 2009–2015 põhjaliku restaureerimise, muuhulgas eesmärgiga tagada hoonete välisseinte ikooniline säravvalge toon. Linnus taasavati külastajatele täismahus 27. märtsil 2015. Jaapani arhitektuur Jaapani linnus Jaapani linnuste loend UNESCO maailmapärand Jaapanis "Himeji-jo" (inglise keeles). UNESCO. Vaadatud 30. august 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Bornoff, Nicholas (2000). The National Geographic Traveler: Japan. Washington: National Geographic Society. lk 256–257. ISBN 0-7894-5545-5. Eyewitness Travel Guides: Japan. New York: Dorling Kindersley Publishing. 2000. lk 200–203. ISBN 0-7894-5545-5. "Japan Atlas: Architecture Himeji Castle". Japan Atlas (Inglise keeles). Vaadatud 30. august 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Guide to World Cultural Heritage Site "Himeji Castle"" (inglise keeles). Motoyu Ryuusenkaku Hot Springs Resort. Vaadatud 30. august 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Himeji Castle starts its renovation in April" (inglise keeles). Japan National Tourism Organization. Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2017. Vaadatud 30. august 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Himeji linnuse ametlik koduleht Himeji-jo. UNESCO
Garjatšije Estonskije Parni

"Garjatšije Estonskije Parni" ehk "GEP" (vene keeles ГЭП) on Tiit Ojasoo lavastus, mis räägib eestlaste väljasuremisest ja laste defitsiidist. Ühel eesti noormeeste kambal on aga plaan olukorra muutmiseks ... Lavastuse kunstnik on Ene-Liis Semper. Lavastus kanti esimest korda ette 16. mail 2007 NO99 teatris. Lavastus on pälvinud auhindu, näiteks hooajal 2007/2008 parim uuslavastus (ajakirja Teater. Muusika. Kino valikul). http://no99.ee/lavastused/no88-gep-ehk-garjatsije-estonskije-parni (vaadatud 30.08.2017) Lavastusest NO99 kodulehel
Hollandi lambakoer

Hollandi lambakoer on Hollandist pärinev koeratõug. Koera on iseloomustatud kui julget, töötahtelist, tarka ja kergesti koolitatavat. Pildid Pikakarvaline Lühikarvaline Karmikarvaline "Hollandi lambakoer" (PDF). Eesti Kennelliit. Vaadatud 30.08.2017. "Hollandi lambakoerad". www.koer.ee. Vaadatud 30.08.2017.  Hollandi lambakoerad – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Hollandi lambakoerad koer.ee saidil
Biarmia (täpsustus)

Biarmia või Bjarmia: Biarmia, soome-ugri ajalooline piirkond Biarmia (poeem) 1146 Biarmia, asteroid
Näpuvurr

Näpuvurr (inglise fidget spinner) ehk näpuspinner ehk spinner on mänguasi, mille keskel on kuullaagrid ja mida saab keerutada. Spinnerid said populaarseks 2017. aasta aprillis, ehkki sarnased asjad leiutati juba 1993. aastal Spinneri populaarsuse kasv on põhjustanud koolides mänguasja keelamise.
Leonid Kogan

Leonid Borissovitš Kogan (vene keeles Леонид Борисович Коган; 14. november 1924 Katerõnoslav, Ukraina NSV – 17. detsember 1982 Mõtištši, Moskva oblast) oli Nõukogude Liidu viiuldaja ja viiulipedagoog, professor, NSV Liidu rahvakunstnik. Ta oli 1944. aastast Moskva Riikliku Akadeemilise Filharmoonia solist ja 1952. aastast Tšaikovski-nimelise Moskva Riikliku Konservatooriumi õppejõud (1963. aastast professor) 1982. aastal mängis ta linti Lenfilmis valminud mängufilmis Niccolò Paganini nimiosalise mängitavad viiulipalad. Ta lõpetas 1948. aastal Moskva riikliku konservatooriumi ja 1953. aastal sealsamas aspirantuuri. 1951 – Elisabethi rahvusvahelise muusikakonkursi laureaat 1955 – Vene NFSV teeneline kunstnik 1964 – Vene NFSV rahvakunstnik 1965 – Lenini preemia 1966 – NSV Liidu rahvakunstnik Viiuldajad olid ka abikaasa Jelizaveta Gilels, poeg Pavel Kogan ja pojapoeg Dmitri Kogan. Naisevend Emil Gilels oli kuulus pianist ning tütar Nina Kogan on pianist ja muusikapedagoog. Коган, Леонид Борисович. krugosvet.ru Leonid Kogan. users.globalnet.co.uk Коган Леонид Борисович. tonnel.ru
Shams

Shams Bandar Al-Aslami (araabia keeles شمس بندر الأسلمي‎‎; rohkem tuntud kui Shams شمس; sündinud 28. aprillil 1980) on Saudi-Kuveidi laulja. Shams avaldas oma esimese albumi aastal 2000, aga ta ei saavutanud sellega tähelepanu, kuni ta oli külaliseks LBC kanali saates "Leman Yajro'a Faqat", kus ta arutas saatejuhi Tony Khalifaga oma probleemidest seoses teise Saudi laulja Saraga. Tema kolmas album ilmus mõned nädalad hiljem pärast saadet. See album tegi alguse ka tema edule. Ta nautis meedia tähelepanu ja oma konflikti laulja Ahlamiga. Ta avaldas ka eduka video "ahlan ezayak", mis heitis nalja Bushi administratsiooni üle. Ta on salvestanud mitmeid muusikavideoid. Mõned Shami populaarseimad laulud on: "ahlan izayak" koos George Bushiga, "tatah" koos Obamaga, "kobar rasek", "mothahra nesa2ya", "milion", "ain frash" ja "wesh sayer". 26. septembril 2013 avaldas Shams singli "See on meie õigus juhtida" (araabia keeles), et näidata solidaarsust Saudi Araabia naistele juhtimisõiguste saavutamise pärast. Singel sai internetis kuulsaks. 2015. aasta intervjuus süüdistas Shams kohutava Süüria kodusõja olukorra eest, kust inimesed põgenevad suurte hordidena ja osad surevad immigratsiooni käigus, Araabia valitsusi, kes on asja suhtes kalgid ja hoolimatud. Intervjuu sai internetis väga levinuks ning tõi märgatavat tähelepanu. Oma kriitika Araabia kultuuri ja traditsioonide suhtes inspireerisid teda tühistama Kuveidi kodakondsust, et saada Saint Kitts ja Nevise kodakondsust.
Talutuba soemüüriga

"Talutuba soemüüriga" on Karl Pärsimäe fovistlik maal aastast 1935. Maal kuulub Tartu Kunstimuuseumi kollektsiooni. "Talutuba soemüüriga" kujutab vana naist toetumas vastu punast soemüüri talutoas, kus on voodi ja tool. Soemüüril ripub pesu. Heie Treier on seda maali nimetanud üheks Pärsimäe radikaalseimatest töödest. Maal kuulub projekti Europeana 280 ühena 12 Eesti kunstiteosest. Kokku tõsteti selle projekti käigus esile 347 kunstiteost 146 institutsioonist ja 29 riigist. "Juudina hukatud" Eesti Ekspress, 13. märts 2003 Masterpieces of Estonian art Europeana Jill Cousins: It’s a wrap for #Europeana280: collaborating across borders to bring art to the people Europeana, 2. veebruar 2017
Sargõlana Ignatjeva

Sargõlana Semjonovna Ignatjeva (vene keeles Саргылана Семёновна Игнатьева; sündinud 24. juunil 1963 Njurba rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi haridustegelane ja pedagoogikateadlane, kõrgkooli rektor. Ta on 2008. aastast Arktika Riikliku Kunstide ja Kultuuri Instituudi rektor. Ta on instituudi kultuurimänedžmendi kateedri dotsent ja kaitsnud pedagoogikakandidaadi kraadi. Ignatjeva lõpetas 1985. aastal Komsomolski Amuuri ääres Riikliku Pedagoogilise Instituudi vene keele ja kirjanduse erialal. 2007. aastal lõpetas ta Venemaa Föderatsiooni Presidendi juures asuva Venemaa Riigiteenistuse Akadeemia erialal "riiklik- ja munitsipaaljuhtimine", spetsialiseerudes Venemaa Põhja sotsiaalarengu juhtimisele. Aastatel 2000–2008 töötas ta Arktika Riiklikus Kunstide ja Kultuuri Instituudis dekaanina. 2008. aastal valiti ta rektoriks. Саргылана Семёновна Игнатьева. ru.arctic.ru Саргылана Семёновна Игнатьева. agiki.ru
Mountbatten-Windsor

Mountbatten-Windsor on 1960. aasta otsuse põhjal Briti kuningliku perekonna mõne liikme perekonnanimi. See ei ole sama mis Briti kuningapere ametlik nimi Windsor. Perekonnanimemuutus ei laiene neile kuningakoja liikmetele, kes pole Elizabeth II otsesed järglased. Seaduse kohaselt kasutavad seda perekonnanime need kuningakoja liikmed, kes on küll kuninganna otsesed järglased, kuid ei oma kuninglikke tiitleid; tegelikult kasutavad seda ka kuningliku tiitliga liikmed. Mountbatten tuleneb saksakeelsest sõnast Battenberg. Battenbergi prints Louis vahetas Esimese maailmasõja ajal oma perekonnanime kuningas George V palvel Mountbatteniks. Kui toonane Kreeka ja Taani prints Philip võttis endale Briti kodakondsuse, kasutas ta Mountbattenit oma perekonnanimena, kuna põlvneb ema kaudu sellest suguvõsast. Järgmised inimesed kasutavad või on kasutanud Mountbatten-Windsori nime perekonnanimena. Nad on reastatud troonipärimisjärjekorras. Walesi prints Charles. Tema mõlemad abikaasad said abiellumisel selle nime. Prints William Prints Harry Prints Andrew Printsess Beatrice Printsess Eugenie Prints Edward (tema abikaasa Sophie Rhys-Jones sai perekonnanime abielu kaudu) Louise Windsor, nende tütar, (kasutatakse ainult Windsorit). Printsess Anne kuni oma abieluni 1973 Mark Philipsiga, kui ta võttis abikaasa perekonnanime. Pärast teist abielu muutus nimi taas. Enamik neist eelistab ametlikku tiitlit. Näiteks kui Yorki hertsog oli mereväes, oli tema nimeks Leitnant, Tema Kuninglik Kõrgus prints Andrew, enne kui temast sai Leitnant, Tema Kuninglik Kõrgus, Yorki hertsog, kuid ta pole olnud Leitnant Mountbatten-Windsor. Mõlemad printsid Harry ja William on Sandhurstis õppimise ajal kasutanud perekonnanime Wales ning neid tuntakse kui ohvitser-kadett Wales. Printsesside Beatrice ja Eugenie perekonnanimeks on York. Wessexi krahv võttis abielludes nimeks Edward Wessex. Enne seda oli ta Edward Windsor.
79 eKr

Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 2. sajand eKr | 1. sajand eKr | 1. sajand | ► ◄ | 90. aastad eKr | 80. aastad eKr | 70. aastad eKr | 60. aastad eKr | 50. aastad eKr | ► ◄◄ | ◄ | 82 eKr | 81 eKr | 80 eKr | 79 eKr | 78 eKr | 77 eKr | 76 eKr | ► | ►► 79. aasta eKr Vana-Rooma diktaator oli Lucius Cornelius Sulla Felix ning konsulid Publius Servilius Vatia (Isauricus) ja Appius Claudius Pulcher. Sulla loobus diktaatoriametist ja tõmbus poliitikast tagasi. ... ...
70. aastad eKr

Sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 1. aastatuhat eKr | ► ◄ | 2. sajand eKr | 1. sajand eKr | 1. sajand | ► ◄ | 100. aastad eKr | 90. aastad eKr | 80. aastad eKr | 70. aastad eKr | 60. aastad eKr | 50. aastad eKr | 40. aastad eKr | ► 79 eKr | 78 eKr | 77 eKr | 76 eKr | 75 eKr | 74 eKr | 73 eKr | 72 eKr | 71 eKr | 70 eKr 70. aastad eKr olid aastad 79 eKr kuni 70 eKr. 79 eKr: Rooma diktaator Lucius Cornelius Sulla loobus poliitikast ja suri järgmisel aastal. 73 eKr: Algas orjade ülestõus Spartacuse juhtimisel. Spartacus
Kameškovo rajoon

Kameškovo rajoon (vene keeles Камешковский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Vladimiri oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Kameškovo linn. Rajoon piirneb põhjas Ivanovo oblasti, idas Kovrovi rajooni, lõunas Sudogda rajooni ja läänes Suzdali rajooniga. Rajooni pindala on 1089 km². Elanike arv oli 2012. aastal 30 462, 2009. aastal 32 096 ja 2002. aastal 37 961. Kameškovo rajoonis on 118 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Kameškovo linna) ja nelja külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Kljazma ja Uvod. Q126684906
80 eKr

Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 2. sajand eKr | 1. sajand eKr | 1. sajand | ► ◄ | 100. aastad eKr | 90. aastad eKr | 80. aastad eKr | 70. aastad eKr | 60. aastad eKr | ► ◄◄ | ◄ | 83 eKr | 82 eKr | 81 eKr | 80 eKr | 79 eKr | 78 eKr | 77 eKr | ► | ►► 80. aasta eKr Ptolemaios XII sai Egiptuse valitsejaks. Pompeist sai Rooma koloonia. ... Berenike III, Egiptuse kuninganna Ptolemaios XI, Egiptuse valitseja
Suzdali rajoon

Suzdali rajoon (vene keeles Суздальский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Vladimiri oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Suzdali linn. Rajoon piirneb põhjas Ivanovo oblastiga, idas Kameškovo rajooniga, kagus Sudogda rajooniga, edelas Sobinka rajooniga ja läänes Jurjev-Polski rajooniga. Rajooni pindala on 1479 km². Elanike arv oli 2012. aastal 44 057, 2009. aastal 44 157 ja 2002. aastal 39 736. Suzdali rajoonis on 138 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Suzdali linna) ja nelja külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Kljazma, Nerl ja Rpen. Q126684906
Leendert Saarloos

Leendert Saarloos (16. november 1884 Dordrecht – 13. jaanuar 1969 Dordrecht) oli hollandi koerakasvataja, tõuaretaja. Tema järgi on saanud nime saksa lambakoera ja hundi ristamisel aretatud koeratõug, saarloosi huntkoer. "Saarloos Wolfhonden Kennel van de Kilstroom". Kilstroom.nl. Originaali arhiivikoopia seisuga 14.07.2015. Vaadatud 10.07.2015. "Saarloosi huntkoer". www.koer.ee. Vaadatud 31.08.2017.
August Aivola

August Aivola (eesnimi ka Augustin; perekonnanimi kuni 1936. aastani Anslang; 20. august 1904 Tartu – 1975) oli restoranidirektor ja Elva alevi maksunõudja. Ta õppis 1929–1933 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigus- ja 1935 usuteaduskonnas. Ta teenis 7. Jalaväerügemendis, ülendati lipnikuks ja arvati reservi 1929. Eestistas nime 1936. aastal, uus perekonnanimi Aivola kantud samal aastal Perekonnanimede kaitseregistrisse. Elva alevi maksunõudja alates 1937. aastast. Arreteeriti NKVD poolt 30. juunil 1941 Tartus, naasis Eestisse. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Geni Ohvitseride andmekogu Eesti biograafiline andmebaas ISIK Okupatsioonide muuseum
Tšerdõn

Tšerdõn on linn Venemaal Permi krais, Tšerdõni rajooni keskus. Asub Kolva jõe ääres. Q126719912  Tšerdõn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Andrei Borissov (lavastaja)

Andrei Savvitš Borissov, (vene keeles Андрей Саввич Борисов; sündinud 28. novembril 1951 Kobjai rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi rahvusest Sahha riigitegelane ja teatrilavastaja, Venemaa rahvakunstnik. Aastatel 1990–2014 oli ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi kultuuriminister. 2014. aastast on ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi riiginõunik. Ta on Olongho Teatri rajajaid 2008. aastal. 1999. aastal sai ta Venemaa riikliku preemia William Shakespeare'i "Kuningas Leari" lavastuse eest. Ta on 2000. aastal teinud Sahha akadeemilises teatris 2002. aastal Kuldse Maski eripreemia pälvinud olongho-lavastuse "Kõõs Debiliie" ("Кыыс Дэбилийэ"). Lavastajatöö kõrval tegutses ta ka teatripedagoogina. Ta on Arktika Riikliku Kunstide ja Kultuuri Instituudi rajajaid ja oli seal aastaid režiikursuse juhendaja. 2009. aastal lavastas ta mängufilmi "Taina Tšingis Haana" ("Тайна Чингис Хаана"; stsenaristid Vladimir Karpov ja Nikolai Luginov). Pärast Štšepkini-nimelise Kõrgema Teatrikooli lõpetamist näitekunsti erialal 1974. aastal Moskvas asus ta näitlejana tööle Jakuudi draamateatrisse. 1982. aastal lõpetas ta Moskvas GITIS-e režii erialal. Naasis Jakutskisse ja sai seal Oiunski-nimelise Sahha akadeemilise teatri lavastajaks. Aastatel 1983–1990 oli ta teatri pealavastaja, 1990–2010 teatri kunstiline juht (üheaegselt ministri ametiga). 1986 – NSV Liidu riiklik preemia 1987 – Jakuudi ANSV teeneline kultuuritegelane 1996 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi Vaimsuse Akadeemia tegevliige 1999 – Venemaa Föderatsiooni riiklik preemia 2002 – Kuldse Maski eripreemia olongho-lavastuse eest (lavastaja Andrei Borissov) 2002 – Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstitegelane 2004 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi Kulakovski-nimeline riiklik preemia 2007 – Venemaa Föderatsiooni rahvakunstnik 2011 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi aukodanik 2017 – Kuldse Maski eripreemia "väljapaistva panuse eest teatrikunsti arengusse" Tema abikaasa on näitleja ja laulja Stepanida Borissova. Борисов, Андрей Саввич. sakhatheatre.ru Институт сегодня. agiki.ru Andrei Borissov andmekogus IMDb (inglise)
Suur-Perm

Suur-Perm (komi keeles Ыджыд Перым) või Suur-Bjarmia oli keskaegne komide riik praeguse Venemaa Permi krai alal. Selle pealinn oli Tšerdõn. About the towns of Prikamye V. Oborin. The Settlement and Developing of Ural in Late Eleventh – Early Seventeenth Centuries. University of Irkutsk, 1990. "Thule – soome hõimude riik". Postimees, nr. 158, 15 juuli 1943. 1943. Vaadatud 31.08.2017. Jaak Prozes (19. jaanuar 2007). "Vana-Permi poiss kutsub seiklema". Eesti Päevaleht. Suur-Perm ja Permin lääni (soome keeles)
Ellen Leonova

Ellen Leonova (kuni 1956 Ellen Münter; 25. juuni 1932 Tallinn – 21. september 2009 Los Angeles) oli eesti võrkpallur. Ta lõpetas 1951. aastal Tallinna 4. Keskkooli. Ta alustas võrkpallitreeninguid Spartakis, kus tema treener oli Helmuth Kallik. Hiljem treenis ja mängis ta Kalevis, kus tema treener oli Ivan Dratšov. Ta tuli 1950. aastal Tallinna Spartaki ja 1953. aastal Tallinna Kalevi naiskonnas Eesti NSV meistriks. Ta sai Eesti NSV koondises mängides 1952. aastal Nõukogude Liidu karikavõistlustel ja 1955. aastal Nõukogude Liidu taliturniiril 6. koha. Ta abiellus 1956. aastal ja siirdus seetõttu elama Moskvasse. Ta tuli aastatel 1957 ja 1958 Moskva Lokomotiivi naiskonnas Nõukogude Liidu meistriks ning võitis 1959. aastal Moskva naiskonnas Nõukogude Liidu taliturniiri. Hiljem elas ta USA-s, viimati Los Angeleses. 1957 – NSV Liidu meistersportlane Tema vend oli korvpallur Peeter Münter ning abikaasa oli Nõukogude Liidu võrkpallikohtunik ja -tegelane Boriss Leonov. Biograafia ESBL-is (vaadatud 31. august 2017) "Ellen Leonova lehel Voleibol SSSR. Vene keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. august 2017. Vaadatud 31. augustil 2017. Biograafia ESBL-is Ellen Leonova (Ellen Münteri) sporditulemused