laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ludwig Busbetzky

Ludwig Busbetzky (17. sajand) oli Eesti organist ja barokkhelilooja. Ta pärines muusikute suguvõsast ning õppis 1680. aasta paiku Dieterich Buxtehude juures. 1687–1699 töötas Busbetzky organistina Narva saksa kirikus. Busbetzky säilinud teoste seas on kooriteos "Laudate Dominum" ning kantaat neljale häälele ja saatele "Erbarm dich mein" Lippus, Urve; Ingrid Rüütel. "Estonia". Grove Music Online. Oxford Music Online Fiseisky, Alexander (2008). "A History of the Organ in Estonia". The Diapason. Scranton Gillette Communications. Vaadatud 11.11.2011.[alaline kõdulink] http://www.allmusic.com/artist/ludwig-busbetzky-mn0001785278/compositions
Gertrude Weaver

Gertrude Weaver (sündinud Gaines; 4. juuli 1898 Arkansas – 6. aprill 2015 Camden) oli ameerika ülipikaealine naine, kes oli alates 1. aprillist 2015, Misao Ōkawa surma järel, maailma vanim inimene. "Gertrude Weaver dies aged 116, days after becoming world's oldest person". theguardian.com. 7. aprill 2015. "115-year-old in Michigan takes "world's oldest person" crown". Reuters. 7. aprill 2015. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016.
Batoryna

Batoryna ehk Batorõna (valgevene keeles Баторына, vene keeles Баторино ehk Batorino) on järv Valgevenes Minski oblastis Miadziełi rajoonis. Järv asub merepinnast 165 meetri kõrgusel. Kaldajoone pikkus on 15 kilomeetrit. Järv asub 3–6 meetri sügavuses orus, kaldad on madalad ja soostunud, kohati moodustavad õõtsiku. Veetaimestik ulatub kaldast 150–300 meetri kaugusele. Järve voolab põhiliselt soodest pärinev vesi, valgla on 92,4 km². Loodes, kus Drobnia jõgi voolab Miastrasse, asub Batoryna kaldal Miadziełi linn. Batoryna asub Narači rahvuspargi territooriumil. Järve põhja katab suuremalt jaolt sapropeel. Veevahetus on nõrk. Madal org ja madal keskmine sügavus toovad kaasa selle, et tuultega järve vesi seguneb ega kihistu. Valdavad kalaliigid on haug, latikas, linask, ahven, luts, koha, roosärg ja särg. Leidub ka angerjat. Järv Valgevene kalapüügiportaalis Järv Miadziełi rajooni infoportaalis
Jeralean Talley

Jeralean Talley (sündinud Kurtz; 23. mai 1899 Montrose – 17. juuni 2015 Inkster) oli ameerika ülipikaealine naine, kes oli alates 6. aprillist 2015 ehk pärast Gertrude Weaveri surma kuni oma surmani 17. juunil 2015 maailma vanim inimene. Jeralean Kurtz sündis Georgia osariigis Montrose'is 23. mail 1899 afroameeriklastest Samuel ja Amelia Kurtzi 11-lapselises peres. Noorusaastatel korjas ta koos õdede-vendadega farmis puuvilla, maapähkleid ja maguskartuleid. 1935. aastal kolis ta Michigani osariiki Inksterisse ja elas seal surmani. 1936. aastal abiellus ta Alfred Talleyga (30. jaanuar 1893 – 7. oktoober 1988). Abielust sündis 1937. aastal tütar Thelma Holloway. Jeraleani ja Alfredi abielu kestis 52 aastat, kuni Alfredi surmani 1988. aastal, 95-aastaselt. Jeraleanil on kolm lapselast, 10 lapselapselast ja 4 lapselapselapselast. Jeralean oli tegus kõrge eani, mängis keeglit kuni 101. eluaastani, püüdis 114-aastaselt iga-aastasel kalastusretkel 7 säga. Anderson, Elisha (3. aprill 2013). "Michigan woman now the oldest person in U.S." USA Today. "Alfred Talley, "United States Census, 1940"". Family Search. "115-year-old in Michigan takes "world's oldest person" crown". Reuters. 7. aprill 2015. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. "Kinship of Juanita Iatrice Lane". familytreemaker. Originaali arhiivikoopia seisuga 10. oktoober 2014. Vaadatud 7. aprillil 2015. "Samuel Kuntz, "United States Census, 1900"". Family Search. "Oldest Validated Living Supercentenarians". Gerontology Research Group. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. mai 2013. Vaadatud 7. aprillil 2015. "Oldest American, Jeralean Talley, Turns 114 Years Old". TIME.com. 23. mai 2013. Vaadatud 25. mail 2013. "Local centenarians honored at Charles H. Wright Museum's Summer Theater Festival". The Michigan Citizen. 25. juuli 2013. Originaali arhiivikoopia seisuga 25. aprill 2016. Vaadatud 27. oktoober 2013. "Happy 114th Birthday to Jeralean Talley, The Oldest Living American!". TIME.com. 28. mai 2013. Vaadatud 27. mail 2013. "The oldest person in America turned 114 yesterday (PICTURED)". Ynaija.com. 25. mai 2013. Vaadatud 7. aprillil 2015.
Miastra

Miastra või Mjastra (valgevene keeles Мястра, vene keeles Мястро (Mjastro)) on järv Valgevenes Minski oblastis Miadziełi rajoonis. Järv asub merepinnast 165 meetri kõrgusel, selle valgala on 130 km². Kaldajoone pikkus on 20,2 kilomeetrit. Järve asub 2-3 meetri sügavuses orus, põhjas ja lõunas on oru nõlvade kõrgus 6-10 meetrit. Kaldad on madalad ja liivased, läänes ja lõunas ka soostunud. Kirdekaldal asub Miadziełi linn. Järve voolab Batoryna järvest Drobnia jõgi, Miastra vesi voolab omakorda Skema oja kaudu Narači järve. Kuna see asub Miastra lähedal ja pole oluliselt madalamal, määrab Narači järve veetaseme kõikumine ka Miastra veetaset. Miastra asub Narači rahvuspargi territooriumil. Järve põhi on madalamas osas liivane või kruusane, kohati ka kaetud kividega, sügavamal savine või kaetud sapropeeliga. Veetaimestikuga on kaetud kuni nelja meetri sügavune ala. Valdavad kalaliigid on haug, latikas, linask, ahven, luts, koha, koger, nurg, kiisk ja särg. Leidub ka säga, säinast ja angerjat. Järvel pesitseb ohtralt veelinde.  Miastra – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Järv Valgevene kalapüügiportaalis
Imre Tiidemann

Imre Tiidemann (sündinud 24. septembril 1970 Tallinnas) on eesti moodne viievõistleja. Ta on osalenud kolmedel olümpiamängudel. 1996. aasta OM-il sai ta seitsmenda koha. Aastal 2000 nimetati ta maailma parimaks viievõistlejaks. Biograafia ESBL-is (vaadatud 04.04.2015) Biograafia ESBL-is
Lahesuu sadam

Lahesuu sadam on sadam Tallinna lahe ääres Paljassaare poolsaare idakaldal, mida opereerib Lahesuu Sadama AS, sadamakood, EE LHS. Aadress on Paljassaare tee 14 A, 10313 Tallinn. Sadamas on 4 kaid üldpikkusega 421 meetrit. Paljassaare sadam Lahesuu sadam Sadamaregistris
Maarika Võsu

Maarika Võsu (sündinud 7. juunil 1972 Tartus) on Eesti vehkleja. 1989. aastal lõpetas ta Tartu 4. Keskkooli. 2007. aastal lõpetas Sisekaitseakadeemia maksunduse ja tolli erialal. Ta hakkas harrastama vehklemist 1982. aastal Tartu Laste ja Noorte Sprodikoolis Larissa Ovtšenkova juhendamisel. Hiljem on tema treenerid olnud Anatoli Jasnov (1986–1990), Georgi Zažitski (1991–1992), Peeter Koržets (1997–1999), Samuil Kamenski (2000–2004) ja Heidi Rohi (2005–2008). Ta on võitnud maailmameistrivõistluste hõbemedali 2002. aastal naiskonnas ja 2005. aastal individuaalselt ning Euroopa meistrivõistluste hõbemedali 2003. aastal nii naiskonnas kui ka individuaalselt. 1996. aasta Atlanta OM-il sai ta individuaalarvestuses 18. ja võistkonnaarvestuses 5. koha. Ta on tulnud Eesti meistriks kolm korda (1994, 1996, 2001) individuaalarvestuses ja üheksa korda (1992–1995, 1997–2000, 2005) naiskonna koosseisus. 2003 – Eesti Vabariigi spordipreemia (koos Olga Aleksejeva, Irina Embrichi ja Heidi Rohiga, Eesti vehklemise epeenaiskond 2002. aasta vehklemise maailmameistrivõistlustel võistkondliku hõbemedali võitmise eest Eesti vehklemise epeenaiskonna treenerite kollektiiv koosseisus) 2005 – parim naissportlane 2006 – Valgetähe IV klassi teenetemärk 2006 – Eesti Vabariigi spordipreemia (hõbemedali võitmise eest vehklemise maailmameistrivõistlustel 2005. aastal) Biograafia ESBL-is (vaadatud 07.04.2015) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Biograafia ESBL-is
Meelis Loit

Meelis Loit (sündinud 15. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti vehkleja ja vehklemistreener. Maailmameistrivõistluste hõbemedalimees epees (2001, koos Kaido Kaaberma, Sergei Vahti ja Nikolai Novosjoloviga). Oli oma tippajal maailma üks tugevamaid epeevehklejaid kaitses. Temaga on seotud vähemalt kaks võistlusreeglite parandust vehklemises (passiivsusklausli täpsem määratlus ja emotsioonide väljaelamise piiramine vastase poolel). Ta osales kahtedel olümpiamängudel. Atlanta olümpiamängudel 1996. aastal sai ta epees individuaalvõistluses 35. ja meeskonnavõistluses 5. koha, Sydney olümpiamängudel 2000. aastal sai ta individuaalselt 30. ja meeskondlikult 9. koha. Maailmameistrivõistlustelt on ta meeskonnavõistluses Eesti meeskonnas võitnud hõbemedali (2001), saanud 4. koha (2002), kaks korda saanud 5. koha (1993 ja 1998) ja kolmel korral tulnud 6. kohale (1994, 1995 ja 1999). Individuaalarvestuses on tema parim tulemus maailmameistrivõistluste 7. koht (2002). Töötab aastast 2004 Eesti Laskurliidu tegevdirektorina. Aastast 2016 on ta ka juunioride EM-i korralduskomitee juht. Olnud 2004–2021 EOK vehklemistreenerite ja laskmistreenerite kutsekomisjoni ning aastast 2021 hindamiskomisjoni esimees. Aastast 2005 EOK esindajate kogu liige. 2009–2016 ning aastast 2021 Vehklemisliidu, aastast 2014 Seeniorispordi ja Spordiveteranide Liidu ning aastast 2016 Vehklemisklubi Musketär juhatuse liige. Olnud 2014–2017 SA Tehvandi Spordikeskus nõukogu liige. Kaitseväe eriteenete rist (2006). Tema tütar Karoliine Loit on samuti vehkleja. Biograafia ESBL-is (vaadatud 16.04.2017) "14aastane Karoliine Loit pürgib isa jälgedes epeevehklemise tippu". Õhtuleht.ee (eesti keel). 14.01.2015. Vaadatud 16.04.2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Biograafia ESBL-is
Merle Esken

Merle Esken (sündinud 30. detsembril 1969 Keilas) on eesti vehkleja. 1990 ja 1993 tuli ta individuaalselt ja 1996 naiskondlikult Eesti meistriks. Biograafia ESBL-is (vaadatud 07.04.2015) Biograafia ESBL-is
Olga Aleksejeva

Olga Aleksejeva (sündinud 12. märtsil 1982 Tartus) on Eesti vehkleja. Ta sai 2002. aasta MM-il naiskondlikult 2. ja individuaalselt 8. koha. 2003. ja 2007. aasta MM-il sai ta naiskondlikult 4. koha. 2003 Eesti Vabariigi spordipreemia (koos Irina Embrichi, Heidi Rohi ja Maarika Võsuga, Eesti vehklemise epeenaiskond 2002. aasta vehklemise maailmameistrivõistlustel võistkondliku hõbemedali võitmise eest Eesti vehklemise epeenaiskonna treenerite kollektiiv koosseisus) Biograafia ESBL-is (vaadatud 07.04.2015) Biograafia ESBL-is
Sergei Vaht

Sergei Vaht (sündinud 25. veebruaril 1979 Valgevenes) on Eesti vehkleja. Ta lõpetas aastal 1997 Tartu Annelinna Gümnaasiumi. Meeskondlikult sai ta 2001. aasta MM-il 2. koha ja 2002. aasta MM-il 4. koha. Individuaalselt sai ta 2002. aasta MM-il 12. koha. Biograafia ESBL-is (vaadatud 07.04.2015) Biograafia ESBL-is
Natalie Alver

Natalie Alver (23. august 1928 Odessa – 24. november 1989 Cluj-Napoca) oli eesti tõlkija. Ta tõlkis rumeenia keelest eesti keelde. Liviu Rebreanu, "Ion", Tallinn: Eesti Raamat, 1970 (koos Thelma Taliga) Samson Šljahhu, "Seltsimees Vanja", Tallinn: Eesti Raamat, 1971 (koos Thelma Taliga; nominaalselt moldaavia keelest) Spiridon Vangheli, "Gugutse seiklused", Tallinn: Eesti Raamat, 1973 (nominaalselt moldaavia keelest) Radu Tudoran, "Kadunud poeg", Tallinn: Eesti Raamat, 1974 (koos Thelma Taliga) Octav Pancu-Iași, "Võileivad suve ja tuulega", Tallinn: Eesti Raamat, 1976 (koos Thelma Taliga) Dumitru Radu Popescu, "Need kaks Tebealt, ehk, Näoga metsa poole", Tallinn: Eesti Raamat, 1976 Zaharia Stancu, "Mustlaslaager", Tallinn: Eesti Raamat, 1978 Ovidiu Zotta, "Kõik poisid on halvad, kõik poisid on head", Tallinn: Eesti Raamat, 1979 Mihail Sadoveanu, "Armastuslood", Tallinn: Eesti Raamat, 1980 Radu Tudoran, "Aastaajad", Tallinn: Eesti Raamat, 1983 Cezar Petrescu, "Pimenemine", Tallinn: Eesti Raamat, 1989 Sorin Titel, "Naine, vaata, see on sinu poeg", Tallinn: Eesti Raamat, 1989 Gabriela Adameșteanu, "Kaotatud hommik", Tallinn: Eesti Raamat, 1991 (koos Riina Jesminiga) Radu Tudoran, "See ilus neiu", Tallinn: Eesti Raamat, 1992 (koos Riina Jesminiga)
Romualdas Ozolas

Romualdas Ozolas (31. jaanuar 1939 Joniškėlis– 6. aprill 2015 Vilnius) oli Leedu poliitik, pedagoog ja publitsist. Aastatel 1973–1990 oli Ozolas NLKP liige. Aastal 1988 ühines ta Leedu iseseisvusliikumisega ja oli Sąjūdise algatusgrupi liige. 1993. aastal sai Ozolas Leedu Keskerakonna esimeheks, 1996 valiti ta Leedu Seimi liikmeks. 2005 Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Viktor Zuikov

Viktor Zuikov (sündinud 10. aprillil 1962 Tartus) on Eesti vehkleja ja vehklemistreener. Ta sai 1992. aastal Barcelona OM-il individuaalselt 39. koha. Ta on tulnud individuaalselt epees 4 korda (1984, 1987, 1996, 1998) ja 3 korda meeskondlikult (1982, 1993, 1995) ning floretis 2 korda individuaalselt (1991–1992) Eesti meistriks. Tema abikaasa on Alla Zuikova, neil on tütar Julia. Biograafia ESBL-is (vaadatud 07.04.2015) Biograafia ESBL-is
Malawi president

Malawi president on Malawi riigipea. President on ühtlasi valitsusjuht ja kaitsejõudude juhataja. Presidendi valib rahvas otsestel valimistel, mis peetakse samaaegselt parlamendivalimistega. Nii presidendiks kui ka asepresidendiks kandideeriv isik peab olema sünnilt või päritolult Malawi kodanik ja vähemalt 35-aastane. Valimiste tulemus otsustatakse lihthäälteenamusega. Asepresidendi kandidaadi valib presidendikandidaat ja mõlemad nimed kantakse samale valimissedelile. Seega osutub asepresident valituks koos presidendiga. President võib kas kohe valitsusaja alguses või hiljem ametisse määrata ka teise asepresidendi, kes ei tohi kuuluda temaga samasse erakonda. Sama inimese võib presidendi ametisse valida kõige rohkem kahel korral. Presidendi ametiaeg kestab viis aastat. Alates 28. juunist 2020 on president Lazarus Chakwera. Enne teda oli presidendi ametis alates 31. maist 2014 28. juunini 2020 Arthur Peter Mutharika. Ta oli ühtlasi kaitseminister ja politseijõudude juhataja. Asepresident oli Saulos Chilima. Viimati toimusid presidendivalimised 23. juunil 2020. "The World Factbook". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. detsember 2018. Vaadatud 7. aprillil 2015. "Constitution of Malawi" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 28. juuni 2017. Vaadatud 7. aprillil 2015. "Malawi: Constitution". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 7. aprillil 2015. "Cabinet list" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 7. aprillil 2015.
Jõud (spordiselts)

Jõud, alates 2007. aastast Eestimaa Spordiliit Jõud on eesti spordiorganisatsioon. aastatel 1946–1951 Eesti NSV Vabatahtlik Spordiühing Jõud, 1951–1956 Eesti NSV Vabatahtlik Spordiühing Kolhoosnik, 1957–1987 Eesti NSV Vabatahtlik Spordiühing Jõud, 1990–2007 Eesti Maaspordi Liit Jõud. Spordiühing Jõud asutati 15. detsembril 1946 Tallinnas ja oli esimene NSV Liidu maasportlaste ühing. 1951. aastal reorganiseeriti spordiühinguks Kolhoosnik. 1956. aastal moodustati taas spordiühing Jõud. 1987. aastal ühendati spordiühing Jõud vabariikliku spordiorganisatsiooniga Kalev ning moodustati Üleliidulise Vabatahtliku Ametiühingute Kehakultuuri ja Spordiühingu Eesti Vabariiklik Organisatsioon Kalev. 1990. aastal moodustati spordiühingu Jõud õigusjärglasena Eesti Maaspordi Liit Jõud. 2007. aastal võeti nimeks Eestimaa Spordiliit Jõud. Eestimaa Spordiliidu Jõud liikmeteks on 15 maakondlikku spordiliitu: Harjumaa Spordiliit Ida-Virumaa Spordiliit Jõgevamaa Spordiliit Kalju Järvamaa Spordiliit Lääne Maakonna Spordiliit Läänela Lääne-Virumaa Spordiliit Põlva Maakonna Spordiliit Pärnumaa Spordiliit Rapla Maakonna Spordiliit Saaremaa Spordiliit Tartumaa Spordiliit Valgamaa Spordiliit Viljandimaa Spordiliit Võrumaa Spordiliit Ühendus Hiiumaa Spordiliit Jaan Talts – 1968 olümpiamängude hõbe ja 1972 olümpiamängude kuld tõstmises Jaak Uudmäe – 1980 olümpiamängude kuld kolmikhüppes Endel Vooremaa – 1974 maailmameistrivõistluste hõbe, 1972 ja 1973 Euroopa meister jääpurjetamises Vello Kuusk – 1974 maailmameistrivõistluste pronks ja 1978 Euroopa meister jääpurjetamises Enn Sellik – 1977, 1979 ja 1982 maailmameistrivõistluste pronks krossijooksus NSV Liidu koondises, 1980 olümpiamängude 8. koht 10 000 meetri jooksus Ain Paavo – 1990 Euroopa meister kulturismis 2019. aastal korraldab Jõud 12.-14. juulil 15. Eestimaa suvemängud Tartus ja selle lähiümbruse spordikeskustes 24.-25. juulil 24. Eesti omavalitsusjuhtide suvise mitmevõistluse Kiviõli Seikluskeskuses, Lüganuse vallas, Ida-Virumaal "Eestimaa Spordiliit Jõud. Ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. veebruar 2019. Vaadatud 7. aprillil 2015. Tallinn. Lühientsüklopeedia. Tallinn: Valgus, 1979, lk.201 Eestimaa Spordiliit Jõud koduleht Eestimaa Spordiliit Jõud andmed Eesti spordiregistris
Toomas Kirsipuu

Toomas Kirsipuu (sündinud 14. aprillil 1964 Tartus) on endine eesti jalgrattur. 1985. aasta Eesti meister grupisõidus. Tema isa on Rein Kirsipuu. Tema vend on jalgrattur Jaan Kirsipuu. Toomase tädi oli ratsutaja Mall Kirsipuu. Biograafia ESBL-is (vaadatud 07.04.2015) Biograafia ESBL-is Toomas Kirsipuu CyclingArchives
Macarena

"Macarena" on hispaania dueti Los del Río esitatud laul, mis anti välja singli ja muusikavideona. Lauluga "Macarena" võivad kaasas käia omamoodi tantsuliigutused. "Macarena" muutus paljudes riikides kiiresti hittlauluks – 1997. aastaks oli seda müüdud 11 miljonit eksemplari. "Macarena" laulu sõnad Best Spanish One-Hit Wonders, 21.01.2015 "Macarena" YouTube'i muusikavideo Los del Rio – "Macarena" Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Macarena (song) seisuga 7.04.2015.
Valeri Bobkov

Valeri Bobkov (vene keeles Валерий Валерьевич Бобков; sündinud 24. juunil 1989 Kohtla-Järvel) on Eesti päritolu endine jäähokimängija. Aastatel 2013–2014 mängis ta esimest korda Eesti klubis (Tallinn Viiking Sport) ja tuli Eesti meistriks. Aastal 2013 sai ta Eesti kodakondsuse. Ta mängis 2014. aastal ka Eesti koondises. 2014. aastal lõpetas ta sportlaskarjääri.
Komooride riigipeade loend

Komooride riigipeade loend sisaldab Komooride riigipäid alates riigi iseseisvumisest 1975.
Susannah Mushatt Jones

Susannah Mushatt Jones (6. juuli 1899 Lowndesi maakond – 12. mai 2016) oli ameerika ülipikaealine naine. Ta oli 17. juunist 2015 kuni surmani maailma vanim elusolev inimene, kelle vanus on dokumentaalselt tõestatud. Alabamas sündinud Susannah Mushatt Jonesil oli 10 õde-venda. 1922. aastal lõpetas ta afroameerika tütarlastele mõeldud keskkooli. New Yorgis Brooklyns elanud Susannah Mushatt Jones oli 1899. aasta 23. mail sündinud kaasmaalannast Jeralean Talleyst 44 päeva noorem ja pärast viimase surma 17. juunil 2015 sai Susannah Mushatt Jonesist maailma vanim inimene. Ta oli elu lõpus pime ja kõva kuulmisega. Ta suri 116 aasta ja 311 päeva vanusena. World's oldest person Susannah Mushatt Jones turns 116, USA Today Flengenheimer, Matt. "A Milestone in Brooklyn: 112 Birthdays". The New York Times. Vaadatud 13. juunil 2013. "Oldest New Yorker Honored at Vandalia Senior Center". New York City Department for the Aging. Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 13. juunil 2013. Bond, Michaelle (12. juuli 2013). "Oldest Woman in New York Celebrates Birthday No. 114". New York Times. Vaadatud 12. juulil 2013.
Rahvakunstimeistrite koondis Uku

Rahvakunstimeistrite koondis Uku oli ettevõte, mis tootis eesti rahvakunstipärase kujundusega esemeid. See tegutses aastatel 1966–1994. Koondise Uku asutas 1966. aastal Eesti NSV Kohaliku Tööstuse Ministeerium. Uku toodangusse kuulusid käsitsi kootud ja heegeldatud kampsunid, sokid, kindad ja rätid, telgedel kootud tekid ja sallid, metallist ehted, nõud ja sepised, puidust õllekannud, punutud korvid, nahast karbid, kotid, vööd ning mitmesugused muud meened ja käsitööesemed. 1978. aastal avati esinduskauplus Tallinna vanalinnas Pikk tänav 9. 1979. aasta seisuga oli koondisel Uku 16 tootmisjaoskonda erinevates Eesti piirkondades (sealhulgas Tartus, Võrus, Kuressaares, Orissaares, Avinurmel) kokku 1586 töötajaga. 1970–1990 oli ettevõtte direktor Milvi Mets. Aastatel 1992–1994 tegutses Riiklik Aktsiaselts Uku. 1994. aastal Riiklik Aktsiaselts Uku erastati ainsa pakkumise teinud investeerimisfirmale Tagaberg. Osadest endistest tootmisjaoskondadest moodustati eraldi ettevõtted. Tallinn. Lühientsüklopeedia. Tallinn: Valgus, 1979, lk.307 "Aare Laine. Tallinlannast Milvi Metsast on saanud saarlanna. Saarte Hääl, 07.03.2009". Originaali arhiivikoopia seisuga 19.04.2015. Vaadatud 7.04.2015. Viire Villandi, Postimees, 26.03.1996 Helen Sirel (koostaja). Rahvakunstimeistrite koondis "Uku". Tallinn: Perioodika, 1975 Milvi Mets (koostaja). Rahvakunstimeistrid. Tallinn: Perioodika, 1983 Eesti filmi andmebaas. Rahvakunstimeistrite Koondis Uku käsitöömeistrid ja uus kauplussalong. Ringvaade "Nõukogude Eesti" nr 14 (1978) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Rahvakunstimeistrite koondise Uku toodete näitus A. H. Tammsaare Memoriaalmuuseumis (fotograaf Oskar Vihandi), 1985 Eesti rahvusbibliograafia. Rahvakunstimeistrite koondis Uku
Dimitri Borovik

Dimitri Borovik (sündinud 21. jaanuaril 1974 Tallinnas) on endine Eesti laskesuusataja. Ta lõpetas aastal 1992 Tallinna 30. Keskkooli ja aastal 1994 koka-kondiitrina Tallinna 15. Kutsekeskkooli. Ta on osalenud 1998., 2002. ja 2006. aasta tali-OM-il. 1995–2006 võitis ta Eesti meistrivõistlustel laskesuusatamises 16 medalit: 10 kulda, 5 hõbedat ja 1 pronksi. Biograafia ESBL-is (vaadatud 7.04.2015) Biograafia ESBL-is
Tuuli Vahtra

Tuuli Vahtra (sündinud 4. märtsil 1989 Kõo külanõukogus) on eesti maletaja. Ta lõpetas aastal 2007 Viljandi C. R. Jakobsoni nimelise Gümnaasiumi ja aastal 2010 Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna ärinduse erialal. Ta on naiste Eesti meistrivõistlustel males võitnud korra kuldmedali (2010) ja kaks korda hõbemedali (2011, 2012). Biograafia ESBL-is
Eesti Keel ja Kirjandus

Eesti Keel ja Kirjandus oli eesti kultuuriajakiri, mis ilmus Tartus. Ajakiri moodustati ajakirjade Eesti Keel ja Eesti Kirjandus ühendamisel 1940. aastal. Ajakirja ilmus 1941. aastal 6 numbrit (jaanuarist juunini, viimane oli kaksiknumber).Esimene toimetaja oli Rudolf Põldmäe, alates teisest numbrist oli toimetaja Rein Nurkse, tehniline toimetaja Juhan Arus. See on 1958. aastal ilmuma hakanud ajakirja Keel ja Kirjandus eelkäija.
Andres Vooremaa

Andres Vooremaa (sündinud 19. juulil 1944 Rae vallas - 12. detsember 2022) oli eesti maletaja. Ta on saanud Eesti meistrivõistlustel 2 kulda (1972–1973), 3 hõbedat (1971, 1974, 1985) ja pronksi (1980). Biograafia ESBL-is (vaadatud 07.04.2015) Biograafia ESBL-is
Valeria Gansvind

Valeria Gansvind (sündinud 22. novembril 1965 Moskva oblastis) on Eesti maletaja. Ta on Eesti meistrivõistlustel saanud 2 kulda (2006 ja 2009) ning 2 hõbedat (2005 ja 2008). Biograafia ESBL-is (vaadatud 07.04.2015) Biograafia ESBL-is
Paul Treier

Paul Treier (sündinud 18. veebruaril 1934) on Eesti ärijuht, ettevõtja ja õppejõud. Ta oli Talleksi direktor 1981–1992. Treier on õppinud Rosma algkoolis ja Põlva 7-klassilises koolis. Ta õppis Tartu Elektromehaanika Tehnikumis metallide lõiketöötlemise erialal 1949–1951, Võru Kohaliku Tööstuse Tehnikumis tehnik-tehnoloogi erialal 1951–1953 ja Tallinna Polütehnilises Instituudis (TPI) masinaehituse tehnoloogia erialal 1953–1958. Ta läbis aspirantuuri TPI-s 1968–1974 ning sai tehnikakandidaadi kraadi 1975. aastal. 1970. aastal pälvis ta koos Talleksi juhi Endel Innose ja veel mitme töötajaga Nõukogude Eesti preemia maaparandustööde jaoks kett-tranšee-ekskavaatorite ETN-171 ja ETZ-202 ning side ja energeetika vajadusteks ekskavaatori ETZ-161 loomise, seeriaviisilise tootmise organiseerimise ja rahvamajandusse juurutamise eest. P. Treier, E. Šknevski, R. Lattik, T. Suuressaar, J. Litovskaja. Tallinna Tööpunalipu ordeniga NSVL 50. aastapäeva nimeline Tootmiskoondis "Talleks". – Tallinn: Valgus, 1984. A. Mägi, T. Tiidemann, P. Treier, E. Tõugu. Ühe masinaehitajate rühma lugu. – Tallinn: TTÜ, 2003. – ISBN 9949101727. J. Tomingas, P. Treier. Metallide tehnoloogia ja materjalide sõnavara. – Tallinn: Eesti Mereakadeemia, 2011. – ISBN 9789985808474. ETIS: Paul Treier
Vao

Vao on kahe küla nimi Eestis. Vao on küla Väike-Maarja vallas, Vao tornlinnuse asupaik. Vao on küla Järva vallas. Vao tänav Vao soo Vao mõis Vao mõis (Koeru) Vao vasallilinnus Vao vald (1939) Väo