laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Dollarid

"Dollarid" on 1929. aastal valminud Eesti mängufilm. Film pole säilinud. Tagasihoidliku taustaga masinakirjutaja Evi ja ärimees Metsa poeg Gustav kohtuvad juhuslikult rongis ja armuvad. Noormehe isa, kes ühtlasi on Evi tööandja, on kategooriliselt nende suhte vastu. Ta loodab poja naita rikka pruudiga, päästmaks oma pankrotiohus firmat. Siis aga saab Evi ootamatu päranduse, mis keerab asjaosaliste ühiskondlikud positsioonid pea peale. Sisi Pinna – Masinakirjutaja Evi Koit W. Wistinghausen – Tema isa E. Garray – Tema ema Mihkel Lepper – Üliõpilane Gustav Mets Paul Pinna – Tema isa, ärimees Betty Kuuskmann – Tema ema Hartius Möller – Vana Metsa ärisõber Berta Männik – Tema tütar J. Krull – Magamisvaguni konduktor Voldemar Toffer – Kaubareisija Hans Fischer – Ajakirjanik Salme Peetson – Esimene daam küpses eas Olga Holts – Teine daam küpses eas Nikolskaja – Kolmas daam küpses eas Lavastaja – Mihkel Lepper Stsenarist – Konstantin Märska Operaator – Konstantin Märska Kunstnik – Elmar Jaanimägi Lavastaja assistent – Voldemar Päts Lavastaja assistent – Hans Fischer Grimeerija – Voldemar Toffer https://www.efis.ee/et/filmiliigid/film/id/65
Loodus ja Matemaatika

Loodus ja Matemaatika oli aastatel 1959–1975 Eesti Looduseuurijate Seltsi täppisteaduste sektsiooni välja antud alusteadusteteemaline kogumike sari. Kokku ilmus 8 köidet, mille trükiarv jäi vahemikku 600–1000. Kogumiku kolm esimest köidet anti välja pealkirjaga "Loodus ja Matemaatika". Neljas köide kandis pealkirja "Päike, Maa ja atmosfäär", viies köide "Nõukogude Eesti füüsikute töömailt", kuues "Osakeste ja valguse maailmast", seitsmes "Tähed: teooria ja tegelikkus" ning kaheksas köide "Kristall ja valgus". Eesti entsüklopeedia 12. köide, 2003: 303. Eesti entsüklopeedia 12. köide, 2003: 303.
Samoa tala

Samoa tala on valuuta, mis on käibel Samoal. Tala jaguneb sajaks seneks. Tala võeti käibele aastal 1967. Seni olid Samoa saartel olnud kasutusel Uus-Meremaa rahatähed. Tala suhe oli 2 tala = 1 nael ehk see oli kuni 1975. aastani võrdne Uus-Meremaa dollariga. Tala sümbol on WS$. Samoa valuutat annab välja ja kontrollib Samoa Keskpank.
Vigased pruudid (film 1929)

"Vigased pruudid" on 1929. aastal Eduard Vilde samanimelise humoreski ainetel valminud Eesti mängufilm. Filmist on säilinud katkendid. "Vigased pruudid" on esimene Eesti kirjandusteose põhjal loodud linateos ja ühtlasi lavastaja Konstantin Märska teine mängufilm. 1928. aasta suvel naasis Märska koos aastatepikkuse filmitöökogemusega Berliinist kodumaale. Järgmise aasta 11. veebruaril kirjutas ajaleht Esmaspäev Film-Klubi (1924. aastal asutatud filmiharrastajate klubi) kavatsusest Vilde naljajutu järgi film teha. Kirjanikult oli nõusolek saadud, klubi liikmetel osadki õpitud, aga nagu ikka, tekitas raskusi rahaline seis. Pole täpselt teada, kuidas Film-Klubi poolt algselt vaid operaatoriks kutsutud Märska selle küsimuse lahendas, kuid 1929. aasta 24. augustil andis Rahvaleht juba ülevaate filmi valmimiskäigust, mainides muuhulgas, et välisvõtted tehti ühes Saku-lähedases talus. "Vigased pruudid" esilinastus Tallinna kinos Rekord "kitsamale asjahuviliste ringile" 26. septembril 1929 ja seda näidati järjest 11 päeval. Filmi saatemuusika aluseks olid motiivid Juhan Simmi loomingust. Film meeldis kodupublikule ning juba jaanuaris-veebruaris 1930 olid Tallinnas kordusetendused ning kinos Skala jooksis see viis ja kinos Kungla kaheksa päeva järjest. Lipuvere talu peremees tahab oma tütred Leena ja Miina rikastele vennapoegadest mulkidele mehele panna, kuid piigade süda hoiab hoopis teiste noormeeste poole, kellega koos tuleb nüüd midagi kavalat välja mõelda, et tüütutest mulgi kosilastest lahti saada. Samuel Siirak – Mart Pajuvits, Lipuvere peremees Ly Schönberg – Leena, tema tütar Margareta Müller – Miina, tema tütar Joosep Koppel – Joosep, Lipuvere sulane E. Pessin – Kärje Juhan, naabri perepoeg Karl Laas – Enn, kosilane Mulgimaalt Georg Leies – Jaak, kosilane Mulgimaalt E. Mendt – Mölder Lavastaja – Johannes Loop Lavastaja – Konstantin Märska Stsenarist – Joosep Koppel Operaator – Konstantin Märska Aluseks olnud kirjandusteose autor – Eduard Vilde Jumestuskunstnik – Voldemar Toffer Paas, V. (1980). Olnud ajad. Tallinn: Eesti Raamat, lk 149. Ed. Vilde "Vigased pruudid" ekraanil. Uus katse algupärase filmi alal (1929). Päevaleht, 28. sept, lk 7 Vigased pruudid. Eesti filmi andmebaas.
Jüri Rumm (film 1929)

''Jüri Rumm" on 1929. aastal valminud Eesti mängufilm. Hans Varessoo samanimelise romaani ainetel. Rummu Jüri sugulased kavatsesid filmiprodutsenti vassimise pärast kohtusse kaevata, kuid kuna see oleks maksma läinud vähemalt 100 krooni, siis nad loobusid. Jutustab rahvasuus kuulsaks saanud õilsa röövli Rummu Jüri legendaarsetest seiklustest 1880ndate Eestis. Lugu algab mõisa toapoisile Jürile osaks saanud ihunuhtlusest, mida uhke ja sõltumatu noormees härrastele ei andesta. Tema armsama Madli au on mõisas samuti ohus ja neiu päästmiseks tuleb Jüril riskida vangistusega. Kuid osava ja hulljulge mehena jääb ta tabamatuks. Noorte armastajate lugu põimub kaelamurdvate kelmustükkidega mõisnike arvel. Kodumaine Robin Hood maksab kätte talurahvale tehtava ülekohtu eest. Tummfilmis näeme üht Eesti varasema filmiloo õnnestunumat kaklusstseeni. Hans Suursööt – Jüri Rumm, mõisa toapoiss Ly Kerge – Madli, mõisa toatüdruk, tema mõrsja Boris Borissoff – Parun, mõisaomanik Karl Laas – Mentus, mõisavalitseja Mihkel Lepper – Sandarmiohvitser, paruni sugulane Benno Hansen – Haagikohtunik Salme Peetson – Paruniproua naabermõisast Elsa Silber – Tema tütar Meta Kelgo – Parunipreili Voldemar Toffer – Vana toapoiss Voldemar Päts – Pops Olga Holts – Tema naine Alfred Hindrea – Rummu Jüri kaaslane Richard Mildeberg – Sõdur A. Kaasik – Sõdur Lavastaja – Johannes Loop Operaator – Konstantin Märska Jumestuskunstnik – Voldemar Toffer Jüri Rummu pere lõpp. Rahvaleht, 13. märts 1935, nr. 31, lk. 4. 2. https://www.efis.ee/et/filmiliigid/film/id/359
Laulu ja mängu leht

Laulu ja mängu leht oli aastatel 1885–1897 ja 1908 Tartus ilmunud Eesti esimene muusikakuukiri, mille toimetaja ja väljaandja oli Karl August Hermann. Aastal 1908 ilmus kuukirja XIV aastakäigu 2 numbrit. Väljaandes leidis kajastust kodu- ja välismaa muusikaelu, muusikaajalugu, samuti oli kirjutisi eesti esimestest heliloojatest, nende loomingust ja esimestest laulupidudest. Ajakiri oli rahva seas väga populaarne. EE 12. köide, 2003: 281.
Lasteleht

Lasteleht oli aastatel 1901–1940 Tartus ilmunud Eesti esimene perioodiline laste- ja noorteajakiri. Ilmumisloa sai Lasteleht 8. detsembril 1900. Jaan Tõnissoni ja Jaan Bergmanni toimetatud ajakirja "Eesti nooresoo õpetlik ja ilukirjandusline kuukiri Lasteleht” esimene number ilmus jaanuaris 1901. Algul oli tegemist ajalehe Postimees kaasandega, seejärel aastani 1938 omaette kuukiri, hiljem ilmus Lasteleht kaks korda kuus. Ajakirja toimetas teiste seas ka Karl Ader. EE 12. köide, 2003: 281. Rannap, Heino. Eesti kooli ja pedagoogika kronoloogia. Eesti Haridusministeerium 2002 (täiendatud 2012).
Kroonpress

Kroonpress on aastal 1990 Tartus Alexander Kofkini ja Olari Taali asutatud trükikoda. Trükikoda loodi eesmärgiga trükkida Postimeest. Aastast 1998 kuulub Kroonpress kontsernile Eesti Meedia. Kroonpressi ekspordi osakaal oli heatset-trükitoodangus näiteks 2009. aasta septembris 62%. EE 12. köide, 2003: 247. Ajalugu Kroonpress (vaadatud 12.01.2013) Ettevõtte koduleht Meedias "Kroonpress viis lastele paberit" Tartu Postimees, 6. detsember 2012 "Trükikoda hakkas linna soojaks kütma" Tartu Postimees, 16. september 2015 "Video ja fotod: eile tulekahjus kannatada saanud Kroonpress töötab täistuuridel" Tartu Postimees, 31. mai 2017 "Kroonpressi trükikoda kasvas kolmandiku võrra suuremaks" Tartu Postimees, 10. oktoober 2018
Armastuse pisielukas

"Armastuse pisielukas" on 1921. aastal valminud Eesti mängufilm. Film pole säilinud ning ka selle sisu kohta pole midagi lähemalt teada. See oli filmiühingu Estonia-Film esimene mängufilm, "lühike naljalugu, mille tegevus toimub Tallinnas". Filmivõtted valmisid Tallinnas ühe päevaga. "Armastuse pisielukas" (1921), Eesti Filmi Andmebaas Espenberg, Allan (koostaja). Esimene Eestis. Tammerraamat, 2017. ISBN 978-9949-616-08-4
Kasvatus ja Haridus

Kasvatus ja Haridus oli aastal 1917 ja 1918 Tartus ilmunud esimene eestikeelne pedagoogikaajakiri. Ajakiri ilmus Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi väljaandel, tegevtoimetaja oli Peeter Põld. Ajakirja anti 1917. aastal välja kuus numbrit ja 1918. aasta ainuke ilmunud number trükiti alles 1920. aastal. EE 12. köide, 2003: 204.
Karskuse Sõber

Karskuse Sõber oli aastatel 1891–1940 Tartus tegutsenud karskusselts. 1890. aastatel oli see mõnda aega Eesti karskusliikumise juhtivaks organisatsiooniks. Peale karskusteemaliste loengute tegeldi seltsis ka koorilaulu ja näitemänguga. 1910. aastal oli seltsil umbes 300 liiget, kellest suur osa olid töölised. Seltsil oli ka oma raamatukogu (umbes 1000 raamatuga), mis hiljem sai aluseks praegusele Tartu Linnaraamatukogule[küsitav]. EE 12. köide, 2003: 201.
Kire lained

"Kire lained" on 1930. aastal valminud Eesti mängufilm. See on Eesti-Saksamaa koostööfilm, mida näidati peaaegu igas Euroopa riigis.[viide?] Raymondo van Riel – Mart Martens Ita Rina – Betty, tema tütar Fritz Greiner – Jaan Kõlgis, piiritusekuningas Vladimir Gaidarov – Rex Ronney, kirjanik Juta Jol – Leida, sadamatüdruk, Ernst Falkenberg – Raimondo Valdivio, ajakirjanik Hugo Laur – Bratt, salakaubitseja Hugo Döblin – Feigelbaum, liigkasuvõtja Eduard Rebane – Piirivalvur E. Garray – Martensi vana teener Lehmann – Kõrtsmik Robert Rood – Tantsiv madrus Ants Eskola – Madrus laeval Režissöör – Vladimir Gaidarov Stsenarist – Kurt J. Braun Stsenarist – Hans Fischer Stsenarist – Max W. Kimmich Operaator – Werner Lemke Operaator – Ewald Daub Kunstnik – Karl Haacker Helilooja – Bert Reisfeld
Pühapäevakütid

"Pühapäevakütid" on 1930. aastal valminud Eesti mängufilm. See on Eesti esimene näitamiskeelu saanud linateos.[viide?] Film pole säilinud. Karl Laas – Õpetaja Georg Leies – Köster Olga Holts – Köstriemand Ly Schönberg – Õpetajaproua Carl Treumundt – Lavastaja – Balduin Kusbock Stsenarist – Gustav Pihlak Operaator – Konstantin Märska II operaator – Voldemar Mannov Produtsent – Gustav Pihlak
Vahva sõdur Joosep Toots

"Vahva sõdur Joosep Toots" on 1930. aastal valminud Eesti mängufilm. Film ei ole säilinud. Arnold Vaino – Joosep Toots Linda Vaino – Teele Alfred Rüütli – Vapramäe Margus, ratsaväe allohvitser Vambola Kurg – A. Änilane – F. Martinson – F. Hallop – Režissöör – Theodor Luts Režissöör – Arnold Vaino Stsenarist – Alfred Rüütli Operaator – Theodor Luts Kunstnik – J. Ilus Kunstnik – K. Bergmann
Öösel

"Öösel" on 1931. aastal valminud Eesti mängufilm. Film jutustab talurahvarahutuste mahasurumisest ja karistussalkade kuritegudest 1905. aasta revolutsiooni ajal Eestis. Tummfilm koosneb üksikepisoodidest, mida ühendab vaid 1905. aasta sündmuste teema. Lähemalt pole hävinud filmi sisust midagi teada. Film pole säilinud. Suni – Parun von Sielers Priit Põldroos – Kooliõpetaja Sommer – Tema naine Karl Laas – Kohtunik Adolf Himbeck – Onu Peeter, külavanem Juhan Nõmmik – Kapten von Ritter Samsonoff – Leitnant Voronoff Kukk – Pastor Himmelstern Austreich – Popsinaine Aleksander Randviir – Juhan Pärn, vallasaadik Juhan Tõnson – Karistussalga sõdur Režissöör – Armas Hirvonen Stsenarist – Endel Loide Operaator – Armas Hirvonen
Ringi ümber tütre

,,Ringi ümber tütre" on 1931. aastal valminud Eesti mängufilm. Film pole säilinud.
Päikese lapsed

"Päikese lapsed" on 1932. aastal valminud Eesti mängufilm. Esimene eesti helimängufilm.[viide?] Film on säilinud osaliselt. Võttepaigad olid muuhulgas Keila-Joal ning Leetses. Ants Esperk – Arno Kiviste, maalikunstnik Elfi Lepp-Strobel – Helja, kunstniku suvekaaslane Nadežda Peedi-Hoffmann – Margot Varik, rikas tüdruk Lavastaja – Theodor Luts Stsenaristid – Theodor Luts ja Aksella Luts Operaator – Theodor Luts Helilooja – Georg Malmstén Dirigent – Georg Malmstén Koreograaf – Aksella Luts Koreograaf – Elsa Joala-Lukin Helirežissöör – Rafael Ylkänen Produtsendid – Theodor Luts ja Erkki Karu
Alan Alda

Alan Alda (sünninimi Alphonso Joseph D'Abruzzo; sündinud 28. jaanuaril 1936) on Ameerika Ühendriikide näitleja, filmilavastaja ja stsenarist. Ta on võitnud kuus Emmyt ja kuus Kuldgloobust. Alda on tuntust kogunud eelkõige Hawkeye Pierce'i rolliga telesarjas "M*A*S*H" ning Arnold Vinicki rolliga telesarjas "The West Wing" ("Presidendi meeskond"). "Gone Are the Days!" (1963) "Paper Lion" (1968) "The Extraordinary Seaman" (1969) "Jenny" (1970) "The Moonshine War" (1970) "The Mephisto Waltz" (1971) "To Kill a Clown" (1972) "Kill Me If You Can" (1977) "Same Time, Next Year" (1978) "California Suite" (1978) "The Seduction of Joe Tynan" (1979) "The Four Seasons" (1981) "Sweet Liberty" (1986) "A New Life" (1988) "Crimes and Misdemeanors" (1989) "Betsy's Wedding" (1990) "Whispers in the Dark" (1992) "Manhattan Murder Mystery" (1993) "Canadian Bacon" (1995) "Flirting with Disaster" (1996) "Everyone Says I Love You" (1996) "Murder at 1600" (1997) "Mad City" (1997) "The Object of My Affection" (1998) "Keepers of the Frame" (1999) "What Women Want" (2000) "The Aviator" (2004) "Resurrecting the Champ" (2007) "Diminished Capacity" (2008) "Flash of Genius" (2008) "Nothing But the Truth" (2008) "Tower Heist" (2011) "Wanderlust" (2012) "The Phil Silvers Show" (1958) "Naked City" (1962) "The Doctors and the Nurses" (1963) "Route 66" (1963) "East Side/West Side" (1963) "The Trials of O'Brien" (1963) "That Was The Week That Was" (1964–1965) "Where's Everett" (1966) "Coronet Blue" (1967) "Premiere" (1968) "Story Theatre" (1971) "Class of '55" (1972) "The Glass House" (1972) "M*A*S*H" (1972–1983) "Playmates" (1972) "Isn't It Shocking?" (1973) "Free to Be... You and Me" (1974) "The Carol Burnett Show" (1974) "6 Rms Riv Vu" (1974) "Kill Me If You Can" (1977) "The Four Seasons" (1984) "And the Band Played On" (1993) "Scientific American Frontiers" (1993–2005)[1] "White Mile" (1994) "Jake's Women" (1996) "ER" (1999) "Club Land" (2001) "The Killing Yard" (2001) "The West Wing" (2004–2006) "30 Rock" (2009–2011) "The Human Spark" (2010) "Law & Order: Los Angeles" (2011) "The Big C" (2011) "Only in America" (1959) "Purlie Victorious" (1961) "A Whisper in God's Ear" (1962) "Fair Game for Lovers" (1964) "Cafe Crown" (1964) "The Owl and The Pussycat" (1965) "The Apple Tree" (1966) "Jake's Women " (1992) "Art" (1998) "QED" (2001) "The Play What I Wrote" (2003) "Glengarry Glen Ross" (2005) Alan Alda andmekogus IMDb (inglise)
Nõiakepp

''Nõiakepp" on 1923. aastal valminud Eesti mängufilm. Film pole säilinud.
Pikva Miikaeli kabel

Pikva Miikaeli kabel on kabel Harjumaal Anija vallas Pikva külas. Tegu on endise Diakonisside Asutise kabeliga, mis ehitati 1891. aastal arhitekt Erwin Bernhardi projekti järgi haiglatöötajate palveruumiks. Algselt asus see Tallinnas Magdaleena haigla kõrval, kus ta jäi ette kinnisvaraarendusele. Pikva mõisakompleksi omaniku Mika Orava eestvedamisel viidi 2005. aastal kabel Tallinnast Pikva mõisa. Kabel kuulub Pikva mõisa kompleksi ja töötab Kose koguduse abikirikuna. "Muinsuskaitse aastaraamat 2005" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 29. detsember 2021. Vaadatud 19. novembril 2019. Pikva kabel Pikva Miikaeli kabel
Et uus saaks alguse

"Et uus saaks alguse" on Birgit Õigemeele singel. Laul anti välja 2012. aasta detsembris ning see osales "Eesti Laul 2013" konkursil. Muusika on laulule kirjutanud Mihkel Mattisen ja sõnad Mihkel koos Silvia Soroga. Loo produtseerisid Mihkel Mattisen ja Timo Vendt ja selle masterdas 2012. aasta detsembris Sonicmedia stuudios Siim Mäesalu. Laul on ühtlasi uus singel Birgit Õigemeele seni ilmumata albumilt. Birgit Õigemeel pääses 2. märtsil toimunud Eesti Laulu finaalist selle lauluga võistlema Malmösse Eurovisioonile. I poolfinaalist pääseti edasi 10. kohalt ning Eurovisioonil lauluvõistluse 2013 suures finaalis sai laul 20. koha. Laulu lavaesituses osalesid peale Õigemeele kolm taustalauljat: Lauri Pihlap, Kaido Põldma ja Raimondo Laikre. http://www.youtube.com/watch?v=UHB-e6g0fAA "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. august 2013. Vaadatud 20. märtsil 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. veebruar 2014. Vaadatud 8. märtsil 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. august 2014. Vaadatud 19. augustil 2014.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Spunk (koor)

Spunk on segakoor Arukülas. Koor on asutatud aastal 1981. Koori dirigent on algusest peale olnud Maia-Reta Trampärk. Alates 2011 on kooril ka teine dirigent Tiina Tinn. Uibo, Ere (11. mai 2016). "35aastasel segakooril Spunk on kaks dirigenti". Sõnumitooja. Vaadatud 28.04.2020. Aruküla segakoor laulis Lätis Aruküla Segakoor "Spunk" sai 25-aastaseks Laulupeol esines Raasiku ja Aruküla ühine segakoor Sõnumitooja, 7. juuli 2009. Aruküla segakoori 30. aastapäeva tähistamine Ardo Niinre: "Spunk on lahe!"
Valge pipar

Valge pipar on vürts, mida saadakse musta pipra liaani küpsetest kooritud viljadest. Vürts on saadaval kuivatatud teradena, purustatuna ning jahvatatuna. Küpseid pipramarju leotatakse viljaliha eemaldamiseks mere- või lubjavees. Pärast viljaliha eemaldamist pipraterad kuivatatakse. Terade fermenteerimine annab tulemuseks eriti aromaatse vürtsi. Parima kvaliteediga jahvatatud valge pipar saadakse pipratuumast, kus on kõige rohkem eeterlikke õlisid. Valgel pipral on tugev, veidi raske, kuid peen aroom, siis sobib ta hästi õrnade keedetud toidute maitsestamiseks, millel endal ei ole erilist lõhna (veise- ja vasikaliha, pelmeenid ning muud keedetud lihast ja tainast tooted). Valge pipar kuulub vürtsisegude, eriti mõõdukalt teravamaitseliste heledate karride koostisse. "Toidutare. Valge pipar". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. september 2010. Vaadatud 13. jaanuaril 2013.
Must pipar

Must pipar (Piper nigrum) on pipraliste sugukonda pipra perekonda kuuluv mitmeaastane liaan. Mustaks pipraks nimetatakse ka liaani poolküpsetest viljadest valmistatud vürtsi. Kuid samadest taimedest valmistatakse ka rohelist ja valget pipart. Erinevus seisneb selles, et valge pipar on kuivatatud küpsed seemned, roheline pipar on kuivatatud pooltoored seemned ning must pipar on keedetud ja küpsetatud pooltoored seemned. Musta pipart kasvatatakse Lõuna- ja Kagu-Aasias, Kariibi mere saartel ning Lõuna-Ameerikas. Pipart kasvatatakse parasniiskes pinnases. Pinnas peab olema sõmer ja sisaldama palju orgaanilist ainet. Pipar ei kasva hästi kõrgemal kui 1 km merepinnast. Taimi paljundatakse 40–50 cm pikkuste pistikutega. Mustal pipral on mitmeid kultivare, mis on välja valitud saagikuse ja viljade kvaliteedi põhjal. Noored taimed seotakse puutüvede või ronimisvõre külge üksteisest umbes 2 m kaugusele. Eelistatud on kareda koorega puud, mida mööda kasvab pipar kiiremini. Oluline on, et puud pakuksid piisavalt varju ning õhu juurdepääs oleks piisav. Juured kaetakse lehtemultši ja sõnnikuga. Kuivemates regioonides tuleb noori taimi kuival aastaajal esimese kolme aasta jooksul üle päeva kasta. Võrseid kärbitakse kaks korda aastas. Kärbitud võrsetippe kasutatakse omakorda uute pistikutena. Taimed hakkavad vilja kandma neljandast või viiendast aastast ning viljuvad reeglina 7 aastat. Must pipar on ronitaim. Ta kasvab puu, posti või trellise toel kuni 4 m kõrgeks. Liaanidele omaselt, juurdub ta kergesti kohas, kus ta vars maad puutub. Tal on vahelduvad südaja kujuga terve leheservaga lehed, mis on 5–10 cm pikad ja 3–6 cm laiad. Pisikesed õied asuvad hulgakesi koos pikal sabataolisel õisikul. Tähk on rippuv ja algul 4–8 cm pikk, aga sedamööda, kuidas viljad küpsevad, kasvab see 7–15 cm pikkuseks. Pipral on luuvili, mille läbimõõt on umbes 5 mm. Küpselt on see tumepunane ja nagu teisteski luuviljades, on selleski üksainus seeme. Õisikus on 20–30 vilja ja koristama hakatakse neid siis, kui täha alusel hakkavad esimesed viljad punaseks muutuma, aga enne seda, kui viljad on täielikult valminud. Kui viljadel lastakse valmida, kaotavad need kirbe maitse ja varisevad. Valminud pipraviljad säilivad halvasti. Viljad kuivatatakse päikese käes. Pipraid saab kuivatada ka kuivatis. Need viljad, millest tahetakse saada musti piprateri, kupatatakse enne kuivatamist. Kupatamine puhastab viljad, purustab rakukestad viljas ja kiirendab pruunistavate ensüümide tööd kuivatamise ajal. Kuivatamise käigus tõmbub vili seemne ümber kokku ja tumeneb õhukeseks kortsus mustaks kihiks. Musta pipraga maitsestatakse nii külmi kui ka sooje liha-, kala-, köögivilja-, seene- ja munatoite. Ta kuulub marinaadide ja kuivade vürtsisegude koostisse. Pipar andmebaasis eElurikkus
Pipralised

Pipralised (Piperaceae) on pipralaadsete seltsi kuuluv taimesugukond. Sugukonda kuulub viis perekonda ligi 3600 liigiga. Perekondadeks on: Piper – pipar (ligi 2000 liiki) Peperomia – peperoomia (ligi 1500 liiki) Zippelia Manekia Verhuellia Pipralised on troopilised roht- või puittaimed, sageli märkamatute õitega. Viljadeks on neil väike luuvili või mari, mida levitavad nahkhiired. Pipralised on aromaatsed tänu rakkudes leiduvatele eeterlikele õlidele. Pipralised on kasutusel vürtsidena ning ilutaimedena.
Pikva mõis

Pikva mõis (saksa keeles Pickwa) oli rüütlimõis Kose kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval asuvad endise mõisa hooned Anija vallas Pikva küla territooriumil. Esmamainitud on mõisa karjamõisana 18. sajandi alguses. Iseseisvaks rüütlimõisaks sai Pikva mõis 1858. aastal, mil nii Pikva kui ka Alavere kuulusid von Ungern-Sternbergide aadliperekonnale. 1850. aastal valmis mõisa historitsistlik peahoone, mis on otstest ühekorruseline, keskelt aga kahekorruseline. 1875. aastal läks mõis Wolter Baron Stackelbergi omandusse; alates 1887. aastast kuni 1919. aasta võõrandamiseni aga Robert Georg Turmannile. Aastatel 1920–1972 tegutses mõisas kool. Mõisa peahoonele lisaks on säilinud mõned kõrvalhooned, näiteks ait, valitsejamaja, tall-tõllakuur jms. Alates aastast 1998 oli üle 20 aasta Pikva mõisa hoonete omanikuks endine Eesti Muinsuskaitse Ümarlaua esimees soomlane Mika Orava. Pärast seda on mõis omanikku vahetanud kahel korral. Mika Orava eestvedamisel päästeti lammutamisest Pikva Miikaeli kabel, mis asub nüüd Pikva mõisas. Pikva mõisas on säilinud kolm ahju, mis mõisahärra jutu järgi olevat olnud kaetud 13 värvikihiga. Fuajees, suures saalis ja salongis on säilinud ka laemaalingud. Laemaalinguid aitasid taastada kunstitudengid. Endine valitsejamaja Üks mõisahoone kolmest ahjust Ahjukaunistus Ahjusuu Tudengid restaureerisid Pikva mõisa laemaalid. Sõnumitooja, 13. juuli 2010. Pikva mõis Eesti mõisaportaalis Pikva mõis. Inventariseerimine. Muinsuskaitseameti digiteeritud arhivaalid
Amasoonase viktooria

Amasoonase viktooria (Victoria amazonica) on vesiroosiliste sugukonda viktooria perekonda kuuluv mitmeaastane veetaim. Taime kuni 40 cm läbimõõduga valged või roosakad õied avanevad ainult öösiti ning õitsevad lühikest aega. Pärast õitsemist vajub õis vee alla, kus valmivad seemned. Lehed võivad olla kuni 3 m laiused, kanda kuni 45 kg raskust ja on vee pinnal püsimiseks erilise soonilisusega alaküljel. Vesiroosilised (Nympheaceae)
Kitsarööpmeline soomusrong nr. 4

Kitsarööpmeline soomusrong nr. 4 oli Eesti Rahvaväe ja Kaitseväe relvastuses olnud kitsarööpmeline soomusrong Eesti Vabadussõjas. Kitsarööpmelise soomusrongi nr. 4 1. koosseis ehitati ajavahemikul 3. jaanuarist kuni 21. veebruarini 1919 Tallinnas. KRSR nr. 4 1. koosseis kaotati lahingus 7. aprillil 1919 Riia–Pihkva kivitee juures (Ape) punaste ägeda suurtükitule all ning jooksis rööbastelt maha. Kitsarööpmelise soomusrongi nr. 4 2. koosseis ehitati 1. maiks 1919 Mõisaküla Raudteetehases. – juuli 1919, alamleitnant Julius Semiskar, KRSR nr 4 ülem 26. juuli 1919 – Vabadussõja lõpuni, alamkapten Hendrik Tamm, KRSR nr 4 ülem Kitsarööpmeline raudtee Eestis
Kitsarööpmeline soomusrong nr. 3

Kitsarööpmeline soomusrong nr. 3 oli Eesti Rahvaväe ja Kaitseväe relvastuses olnud kitsarööpmeline soomusrong Eesti Vabadussõjas. Kitsarööpmeline soomusrong nr. 3 ehitati ajavahemikul 15. jaanuarist kuni 27. jaanuarini 1919. aastal Tallinnas. 18. jaanuar 1919 – 20. märts 1919, kapten Arved-Johannes Engmann, KRSR nr 3 ülem 20. märts 1919 – 1920, alamleitnant/leitnant Edgar Neggo, KRSR nr 3 ülem Kitsarööpmeline raudtee Eestis