laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mažieji Gulbinai

Mažieji Gulbinai (tõlkes 'väiksem Gulbinai', poola keeles Gulbiny Małe) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Mažieji Gulbinai piirneb idas Verkių Riešėga, kirdes Dvarykščiaiga, põhjas Šilinėga, läänes Didieji Gulbinaiga, edelas Santariškėsega ja lõunas Gulbinėliaiga. Mažieji Gulbinai asub Gulbinase järve ja Riešė jõe ümbruse alal. Linnaosa kirdepoolsem ala jääb Verkiai regionaalparki. Osaliselt asub see Riešė hüdrograafilisel kaitsealal. Nimi Gulbinai tuleneb Gulbinase järve nimest. XIX sajandil rajati järve äärde Gulbinase karjamõis, mille juurde kujunes kaks küla: Gulbinas ja Mažasis Gulbinas. Hiljem sai esimese nimeks Didieji Gulbinai ja teise nimeks Mažieji Gulbinai. Mažieji Gulbinai küla aladele on kujunenud ka praegune linnaosa, mille maad liideti Vilniusega aastal 1996. Linnaossa on rajatud uuselamuid. Leedu geoportaal Jurkštas, Jonas. Vilniaus vietovardžiai. – Vilnius, 1985, lk. 50-52. Vilnijos vartai
Didieji Gulbinai

Didieji Gulbinai (tõlkes Suurem Gulbinai) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Didieji Gulbinai piirneb idas Mažieji Gulbinaiga. Didieji Gulbinai asub samanimelise küla aastal 1996 Vilniusega liidetud lõunapoolsemas osas. Nimetus Gulbinai tuleneb Gulbinase järve nimest. XIX sajandil rajati järve äärde Gulbinase karjamõis, mille juurde kujunesid kaks küla - Gulbinas ja Mažasis Gulbinas. Hiljem sai esimene nimeks Didieji Gulbinai, teine aga Mažieji Gulbinai. Aastail 1948–2004 asus Didieji Gulbinais suvine puhkebaas. Gulbinase järve saarel asub Didieji Gulbinai linnamägi. Jurkštas, Jonas. Vilniaus vietovardžiai. – Vilnius, 1985, lk. 50-52. Vilnijos vartai "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 20. augustil 2021.
Mari Kooskora

Mari Kooskora (sündinud 12. novembril 1969) on eesti majandusteadlane. Doktorikraadi teemal "Korporatiivne (organisatsiooniline) moraalne areng radikaalsete poliitilise ja majandusliku arengu kontekstis, Eesti näitel" kaitses ta 2008. aastal Jyväskylä ülikoolis. Kooskora on EENA Ettevõtlusklubi president, EBS ärieetika kaasprofessor, ärieetikakeskuse juhataja ning ajakirja Journal of Management and Change tegevtoimetaja. Tema peamised uurrimissuunad on majandusteadus, ärieetika, vastutustundlik ettevõtlus, eetiline juhtimine, ettevõtte moraalne areng, naisjuhtimine, organisatsiooniteadus. "Korruptsiooni ennetamise käsiraamat erasektorile", Mari Kooskora ja Asso Prii, 2011 "Appi! Kes siin õieti ülemus on?, ehk, Igapäevased jamad tööl : loe ja mõtle läbi, enne kui need sind tabavad", Mari Kooskora jt, 2009 2017– Parima esineja auhind. International Multidisciplinary Scientific Conference on Social Sciences and Arts SGEM 2017 2009 – Uuring vastutustundliku ettevõtluse põhimõtete rakendamisest Eesti ehitus- ja kinnisvaraettevõtetes, EBS, Tallinn, EBS teadustööde konkursi võitja, juhendaja Kooskora, M. 2007 – Sihtasutus Archimedes Riiklik koolitustellimus, doktoriõpinguteks Jyväskylä Ülikoolis, September 2006 – Juuni 2007 2006 – Jyväskylä ülikooli Rektori stipendium doktoriõpinguteks Jyväskylä Ülikoolis, jaanuar 2006 – detsember 2006 2005 – Communication Strategies for Managing the Changeover to the Euro. Useful Examples for Estonia from the Experience of the Euro Area Countries, Master Thesis, EBS, Tallinn, EBS teadustööde konkursi võija, juhendaja Kooskora, M. "Mari Kooskora CV". ETIS. Vaadatud 20.08.2021. "Mari Kooskora". EBS. Vaadatud 20.08.2021. "Emadustrahv". Arvamusfestival. Originaali arhiivikoopia seisuga 20.08.2021. Vaadatud 20.08.2021. "Ausalt äri ajada on odavam". Äripäev. 18. aprill 2016. Vaadatud 20.08.2021.
Otakarid

Otakarid (või von Traungaud) oli keskaegne dünastia, kes valitses aastatel 1056–1192 keiserlikku Steiermarki (hilisem Steiermargi hertsogkond). Dünastia sai alguse Otakar I-st, kes oli tõenäoliselt Aribo (u. 850–909) poeg või väimees. Aribo oli Pannoonia markkrahv kuningas Arnulfi ajal. Otakar oli Steyri krahv Traungaus tänapäeva Ülem-Austrias. Ta võidi tappa koos markkrahv Luitpoldiga 907. aasta Pressburgi lahingus. Tema järglane, Chiemgau krahv Ottokar I (suri 1064. aastal), sai 1056. aastal Karantaania margi valitsejaks. Karantaania mark, mis oli toona Kärnteni hertsogkonna alam, nimetati seejärel dünastia algse asukoha Steyri järgi Steiermargiks. 1180. aastal sai markkrahv Ottokar IV keiser Friedrich I Barbarossalt hertsogitiitli, rajades seejärel Steiermargi hertsogkonna. Kuid Otakaride valitsemine lõppes liini hääbumisega pärast hertsog Ottokari surma 1192. aastal. 1186. aasta Georgenbergi kokkuleppes oli ta lubanud, et tema maad lähevad Babenbergist Austria hertsogile Leopold V-le. Steiermark (mark) Ottokar
Marge Unt

Marge Unt (sündinud 1975) on eesti sotsioloog. Doktorikraadi kaitses ta 2007 aastal teemal "Transition from school-to-work in enlarged Europe" Tallinna ülikoolis. Marge Undi peamised uurimissuunad on sotsioloogia, sotsiaalne stratifikatsioon, elutee uuringud, võrdlevad uuringud, metodoloogia. Ta on Tallinna ülikooli võrdleva sotsioloogia sihtrahastusega professor. 2021 – Valimine "AcademiaNet: Leading European Women Scientists" andmebaasi 2019 – Valitud Tallinna Ülikooli Sajandi vilistlaste hulka, kes on oluliselt panustanud Eesti ühiskonna, hariduse ja kultuuri arengusse. 2006 – Parim sotsiaalteaduste alane publikatsioon Tallinna Ülikoolis (koos Ellu Saare & Jelena Helemäega) 2005 – Parim sotsiaalteaduste alane publikatsioon Tallinna Ülikoolis Barbi Pilvre (23.03.2020). "Naised peavad Eestis meestega sama palga väljateenimiseks tegema ligi kolm kuud aastas rohkem tööd". Feministeerium. Vaadatud 20.08.2021. "Marge Unt CV". ETIS. Vaadatud 20.08.2021. "Marge Unt". Tallinna Ülikool. Vaadatud 20.08.2021.
Babiniai

Babiniai (poola keeles Babińce) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Babiniai piirneb läänes Verkių Riešėga, edelas Naujieji Verkiaiga, lõunas Staviškėsega, kagus Ožkiniaiga, põhjas aga Kryžiokai ja Balsiaiga. Babiniai lõunaosa jääb Verkiai regionaalparki. Osaliselt asub see ka Turniškėse maastikukaitsealal. Linnaosa on kujunenud samanimelise küla aladele. Aastal 1905 oli külas 53 elanikku. Aastal 1931 oli seal elanikke 79. Aastal 1996 liideti sealsed vahepeal Kryžiokai küla osaks saanud maad Vilniuse linnaga. Babiniai on valdavalt aianduskooperatiivide piirkond. Leedu geoportaal Гошкевич И.И. Виленская губерния: Полный список населенных мест со статистическими данными о каждом поселении, составленный по официальным сведениям. Вильна, 1905. Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938.
Mürz

Mürz ([mʏʁt͡s]) on jõgi Austria Steiermargi liidumaal. Mürz algab Stille Mürzi ja Kalte Mürzi ühinemiskohas Kaltenbachi juures Neubergis Alam-Austria piiril. See läbib Mürzzuschlagi. Jõe kõrval kulgeb Österreichische Südbahn, samuti Semmering Schnellstraße. Mürz suubub Bruck an der Muris Muri jõkke.
Bruck an der Muri ringkond

Bruck an der Muri ringkond on endine ringkond Austria Steiermargi liidumaal. Bruck an der Mur liideti 1. jaanuaril 2013 Mürzzuschlagi ringkonnaga, moodustati uus Bruck-Mürzzuschlagi ringkond.
Mürzzuschlagi ringkond

Mürzzuschlagi ringkond on endine ringkond Austria Steiermargi liidumaal. Mürzzuschlag liideti 1. jaanuaril 2013 Bruck an der Muri ringkonnaga, moodustati uus Bruck-Mürzzuschlagi ringkond.
Ožkiniai

Ožkiniai (poola keeles Oszkińce) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Ožkiniai piirneb edelas Staviškėsega, loodes Babiniaiga, põhjas Kryžiokaiga, kirdes üle Nerise Pečiukaiga, läänes samamoodi Žemieji Karačiūnaiga, lõunas paikneb Nerise vastaskaldal Veržuva. Ožkiniai kohal paikneb Nerise jões kolme saarega kärestik. Varasematel aegadel on mainitud koguni kolme Ožkiniai kohal asunud kärestikku - Patvartė, Kiaulebraščiai ja Oškinka. Linnaosa on kujunenud samanimelise ahelküla aladele. Osaliselt on säilinud sealne vana küla struktuur koos tee ääres asunud elamute ja rehealustega. Ožkiniai nimi tuleneb vanast oikonüümist Azkini, mis pandi kirja aastal 1636. Sealset niitu on mainitud ka aastal 1649. Hiljem kujunes sellele niidule küla. Algselt oli sealne küla lubjapõletusahjude asupaik; toormaterjalina kasutati sealsetes paljandites avanduvat lubjakivi. XX sajandi keskpaigani kasutati seda kohta jõe ületamiseks. Kasutusel olid spetsiaalsed madala põhjaga paadid, mille nimetus oli dušegubka. Teise maailmasõja ajal rajati kolme saare kohal üle Nerise ka sild. Üks tuluallikas oli külaelanikele XX sajandi keskpaigani ka Vilniuse elanikele tänavate sillutamiseks kivide müümine; kive hankisid nad jõe põhjast kärestikest. Aastal 1905 oli külas 301 elanikku. Aastal 1931 oli seal elanikke 232. Jurkštas, Jonas. Vilniaus vietovardžiai. – Vilnius, 1985, lk. 23. Ožkiniai // Mažoji lietuviškoji tarybinė enciklopedija. – Vilnius, 1968. – Kd. 2 (K–P), lk. 724. Vykintas Vaitkevičius. Neris. 2007 metų ekspedicija. Antra knyga. Vilnius: Mintis, 2012. Гошкевич И.И. Виленская губерния: Полный список населенных мест со статистическими данными о каждом поселении, составленный по официальным сведениям. Вильна, 1905. Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938.
Kadi Lubi

Kadi Lubi (aastani 2004 Kadi Krinal; sündinud 17. augustil 1978) on eesti tervishoiuspetsialist. Ta lõpetas aastal 2001 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna farmaatsiaosakonna. Lubi kaitses 2017. aastal doktoritöö teemal "Infootsingu ja -tõlgendamise roll kroonilise haiguse korral Eesti Parkinsoni tõve patsientide näitel" Tartu ülikoolis. Kadi Lubi põhiline uurimissuund on meedia ja kommunikatsioon. Ta on Tallinna Tehnikaülikooli e-tervise programmijuht, eelnevalt olnud Tallinna Tervishoiu Kõrgkooli dotsent. 2020 – Benu apteegi ja Eesti Akadeemilise Farmaatsia Seltsi uurimistöö stipendiumi saanud töö kaasjuhendamine. Hedvig Rass "Eesti apteekide ja apteekrite tegevus kriisiolukorras COVID-19 pandeemia näitel" "Kadi Lubi CV". ETIS. Vaadatud 20.08.2021. Virgo Siil (09.11.2017). "Reportaaž doktoritöö kaitsmiselt: liigselt infot korraga pole haigele hea". ERR Novaator. Vaadatud 20.08.2021. "Persoonilugu - Kadi Lubi". Tallinna Tervishoiu Kõrgkool. Vaadatud 20.08.2021. "Emakakaelavähi sõeluuring - võimalus, mida peab kasutama". Arvamusfestival. Originaali arhiivikoopia seisuga 20.08.2021. Vaadatud 20.08.2021.
Krää

Krää on eesti rahvamuusika töötlusi viljelev ansambel, mis on välja kasvanud Väikese Hellero pillirühmast. Ansambli algust loetakse 2004. aasta kevadest (siis sündis ka Miina Orase tütar Tsirk). Krää on kaks korda võitnud Põlva Folkfesti rahvamuusikatöötluste konkursi patrooni auhinna. Ilmunud on plaat "Läti lugu" (2007), mis salvestati Riias. Leanne Barbo Kärt Blum Maali Kahusk Miina Oras Hedvig Priimägi Katrin Soon Meel Valk Toomas Valk Marju Varblane Krää Regiöö 2006 (vaadatud 16. detsembril 2013) "Krää teeb plaadi varguse kiuste" Tartu Postimees, 28. märts 2006
Balsiai

Balsiai (poola keeles Balsie) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Balsai piirneb edelas Verkių Riešėga, lõunas Babiniaiga, idas Kryžiokaiga ja põhjas Krakiškėsega. Balsiai loodeosa jääb Verkiai regionaalparki. Osaliselt asub see ka Roheliste järvede maastikukaitsealal. Balsiaist loodes asub Balsysi järv. Haridust annab Balsiai progümnaasium. Suurem osa Balsiaist on eramajade piirkond, loodeosas asuvad aga suvilakooperatiivid. Linnaosa on kujunenud samanimelise asula aladele. Asula omakorda sai nime Balsysi järvelt. Aastal 1905 oli külas Balsiai asulas 9 elanikku. Aastal 1931 oli seal elanikke 5. Nõukogude perioodil kuulus see Gulbinase sovhoosi koosseisu. Aastal 1980 eraldati sealsetele põldudele ligi 7000 suvilakrunti, mis olid mõeldud aianduskooperatiivide tarbeks. Aastal 1989 hakati sinna eraldama elamukrunte rahandustegelastele, aastal 1993 aga kunsti- ja kultuuritegelastele. Sealsed tänavad hakkasid kandma baltimaade mütoloogiast pärit tegelaste nimesid; nii loodi aastal 2008 kunstnike Rimantas Mickase ja Rytas Jonas Belevičius eestvedamisel skulptuuridega Mütoloogiapark. Aastal 1996 liideti sealsed vahepeal Kryžiokai küla osaks saanud maad Vilniuse linnaga. Leedu geoportaal Jurkštas, Jonas. Žaliųjų ežerų paslaptys – Vilnius, 2005. – Osa 2: Kiek mynė – neišmynė, lk. 145-147. Гошкевич И.И. Виленская губерния: Полный список населенных мест со статистическими данными о каждом поселении, составленный по официальным сведениям. Вильна, 1905. Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938. Vilnijos vartai
Kristina Herodes

Kristina Herodes (sündinud 12. oktoobril 1976) on eesti moeajakirjanik, stilist, moekunstnik ja stiilikoolitaja. 1992–1995 õppis ta Tallinna 21. Keskkoolis, 1996–2000 Eesti Kunstiakadeemias moedisaini erialal (lõpetas aastal 2000). 2000–2014 töötas Herodes Tallinna Kaubamajas loovkoordinaatorina ning 2014–15 ajakirjas Hello! Eesti moe- ja ilutoimetajana.[viide?] 2015. aastast on Kristina Herodes töötanud ajalehe Postimees moe- ja ilutoimetajana ning nädalavahetuslisa Arter peatoimetajana. https://www.artun.ee/moedisaini-vilistlased/ https://kroonika.delfi.ee/artikkel/75399301/publiku-klops-peaaegu-nagu-kaksikud-kristina-herodes-ja-kristiina-herodes "PUBLIKU KLÕPS: Peaaegu nagu kaksikud – Kristina Herodes ja Kristiina Herodes"] Kroonika, 20.08.2016 (vaadatud 20.08.2021)
Kristiina Herodes

Kristiina Herodes (sündinud 22. juulil 1975 Järva-Jaanis) on eesti suhtekorraldaja ja endine poliitik. Ta lõpetas 1999. aastal Tartu Ülikooli ajaloo erialal. Herodes on töötanud 1999–2003 justiitsministeeriumi pressiesindajana, 2003–2008 Riigiprokuratuuri avalike suhete osakonna juhatajana, 2008–2011 Euroopa Liidu suurima tsiviilmissiooni EULEX-Kosovo justiitsvaldkonna kõneisikuna ja 2011–2014 välisministeeriumi pressiosakonna nõunikuna, 2014. aastast töötas ta konsultandina kommunikatsioonibüroos Peegel ja Partnerid. Samuti on ta töötanud reporterina ajalehes Järva Teataja. Hiljem on ta juhtinud siseministeeriumi kommunikatsiooniosakonda ning novembrist 2018 Swedbanki kommunikatsiooniosakonda 1999–2002 oli Kristiina Herodes Paide linnavolikogu liige. Ta oli aastatel 1998–2004 erakonna Ühendus Vabariigi Eest - Res Publica liige. Ta on üliõpilaskorporatsiooni Amicitia vilistlane ja Eesti Kommunikatsioonijuhtide Liidu liige. "PUBLIKU KLÕPS: Peaaegu nagu kaksikud – Kristina Herodes ja Kristiina Herodes" Kroonika, 20.08.2016 (vaadatud 20.08.2021) http://vvk.ee/varasemad/k99/kandidaadid/8646.html Silja Oja, "Peegel ja Partneritega liitus Kristiina Herodes" Bertmarketing, 4. veebruar 2014 (vaadatud 20.08.2021) "Meeskond", Peegel ja Partnerid (vaadatud 20.08.2021) "Swedbank sai uue kommunikatsioonijuhi" Delfi Ärileht, 05.11.2018 (vaadatud 20.08.2021) Erakonnaregistri päring "Liikmed" Eesti Kommunikatsioonijuhtide Liit (vaadatud 20.08.2021)
Lordiversity

"Lordiversity" on Soome hard rock- ja heavy metal-bändi Lordi üheteistkümnes, seitsmest CD-plaadist koosnev stuudioalbum, mille ilmumiskuupäev on 26. november 2021. SCG Minus 7: The Arrival Day Off Of The Devil Starsign Spitfire Maximum-O-Lovin' The King On The Head Staker’s Mountain Carnivore Phantom Lady The Tragedy Of Annie Mae Blow My Fuse ...And Beyond The Isle Was Mary SCG Minus 6: Delightful Pop-Ins Macho Freak Believe Me Spooky Jive City Of The Broken Hearted Bella From Hell Cast Out From Heaven Gonna Do It (Or Do It And Cry) Zombimbo Cinder Ghost Choir SCG Minus 5: Transmission Request Moonbeast Celestial Serpents Hurricane Of The Slain Spear Of The Romans Bells Of The Netherworld Transmission Reply Church Of Succubus Soliloquy Robots Alive! Yoh-Haee-Von Transmission On Repeat SCG Minus 4: The Carnival Barker Abusement Park Grrr! Ghost Train Carousel House Of Mirrors Pinball Machine Nasty, Wild & Naughty Rollercoaster Up To No Good Merry Blah Blah Blah SCG Minus 3: Scarctic Circle Telethon Borderline Victims Of The Romance Heart Of A Lion The Bullet Bites Back Be My Maniac Rucking Up The Party Girl In A Suitcase Supernatural Like A Bee To The Honey Humanimal SCG Minus 2: Horricone Devilium Abracadaver Rejected Acid Bleeding Eyes Raging At Tomorrow Beast Of Both Worlds I'm Sorry I'm Not Sorry Bent Outta Shape Evil Vulture Of Fire Beastwood Scg Minus 1: The Ruiz Ranch Massacre Demon Supreme Re-Animate Lizzard Of Oz Killusion Skull And Bones (The Danger Zone) Goliath Drekavac Terror Extra-Terrestrial Shake the Baby Silent If It Ain't Broken (Must Break It) Anticlimax https://shop.afm-records.de/detail/index/sArticle/2730
Lisieux

Lisieux on Calvadosi departemangu idapoolseim vald Prantsusmaal. See moodustab Pays d'Auge'i halduskeskuse. Lisieux' püha Thérèse  Lisieux – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Vincenzo

Vincenzo on Lõuna-Korea telesari, mille peaosades on Song Joong-ki, Jeon Yeo-been, Ok Taec-yeon, Kim Yeo-jin ja Kwak Dong-yeon. See oli eetris tvN-s 20. veebruarist 2. maini 2021 igal laupäeval ja pühapäeval kell 21.00. Song Joong-ki - Vincenzo Cassano / Park Joo-hyung Jeon Yeo-been - Hong Cha-Young Ok Taec-yeon - Jang Jun-woo / Jang Han-seok Kim Yeo-jin - Choi Myung-hee Kwak Dong-yeon - Jang Han-seo Ametlik koduleht
Krakiškės

Krakiškės (poola keeles Krakiszki) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Krakiškės piirneb loodes Pagubėga, lõunas Balsiaiga, kagus Kryžiokaiga ja põhjas Naujaneriaiga. Krakiškėse edelapoolsem osa jääb Verkiai regionaalparki. Osaliselt asub see ka Roheliste järvede maastikukaitsealal. Krakiškėsest edelas asub Balsysi järv. Tegemist on aianduskooperatiivide piirkonnaga. Linnaosa on kujunenud samanimelise küla aladele. Tegemist on oikonüümiga, mis oli esimest korda kasutusel aastal 1744 (Krakeliszki). Aastal 1996 liideti küla maad Vilniusega, hiljem on see laienenud ka endise Kryžiokai küla aladele. Krakiškės Vaade linnaosale Pagubė poolt Leedu geoportaal Jurkštas, Jonas. Vilniaus vietovardžiai. – Vilnius, 1985, lk. 11.
Leanne Barbo

Leanne Barbo (sündinud 8. aprillil 1981 Tallinnas) on eesti rahvamuusik, laulja ning kandle- ja torupillimängija. Õppinud Tartu Ülikoolis soome-ugri keeli ja rahvaluulet[viide?], täiendanud ennast Läti Ülikoolis Riias läti keele ja rahvaluule alal.[viide?] Kuulub ansamblitesse Krää, Väike Hellero ja Auļi, varem oli tegev ka Tsõdsõpujaleelos ja Sinimaniseeles.[viide?] Leanne Barbo on Tallinna tantsuklubi eestvedaja alates sügisest 2005.[viide?] "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. detsember 2020. Vaadatud 18. märtsil 2016. Voitka, Sirje (14.10.2016). "MUUSIKAMAJA 30 – KAMINAMUUSIKA 20". Vanalinna Hariduskolleegiumi teataja. Kaminamuusika 20 autor: Marju Riisikamp. Lk 3. Vaadatud 23.09.2024.
Kryžiokai

Kryžiokai (poola keeles Krzyżaki) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Kryžiokai piirneb lõunas Babiniaiga, edelas Balsiaiga, läänes Krakiškėsega, põhjas Naujaneriaiga, idas üle Nerise Liepynėga, kagus Ožkiniaiga ja üle Nerise Pečiukaiga. Linnaosa põhjapoolseim ots jääb Kryžiokai maastikukaitsealale. Läänes jääb osa Verkiai regionaalparki, asudes Roheliste järvede maastikukaitsealal Linnaosa on kujunenud samanimelise küla aladele. Tegemist on ühe suurema aianduskooperatiivide piirkonnaga Vilniuses. Kryžiokai kohalt on avastatud kolm kiviaegset laagripaika, kust on leitud kõõvitsaid. Aastal 1996 liideti küla alad Vilniusega. Muinsuskaitse all on Kryžiokai vana kalmistu. Leedu geoportaal "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 21. augustil 2021.
Naujaneriai

Naujaneriai (poola keeles Wilianów) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Naujaneriai piirneb lõunas Kryžiokaiga, edelas Krakiškėsega, läänes Pagubėga, loodes aga Sakališkėsega. Linnaosast kirdesse jääb Kryžiokai maastikukaitseala. Linnaossa on rajatud endise Naujaneriai mõisa keskuse ümber aianduskooperatiive. Linnaosa on kujunenud samanimelise küla aladele. Tegemist on ühe suurema aianduskooperatiivide piirkonnaga Vilniuses. Naujaneriai nimi on hüdronüüm, mis tuleneb lähistel voolava Nerise nimest. XIX sajandi algusest XX sajandini kasutati piirkonna poolapärasest nimevarianti Vilianava. Poolapärane nimi on aga leedu nime tõlkevaste, Neris on poola keeles WIlija. XIX sajandi keskpaiku rajati külla Naujaneriai mõis. 24. septembril 1841 hukkasid Saksa politseijõud koostöös leedu ülestõusnute vägedega Naujaneriai lähistel metsas Vilniuse ümbruskonna (Paberžė, Maisiagala) juute; neid abistasid kohalikud politseijõud ja mõned valgevenelastest elanikud. Kokku hukati seal 1767 juuti. 1971. aastal püstitati sinna mälestuskivi. Teise maailmasõja järel kuulus Naujaneriai Gulbinai linnukasvatusliku suunitlusega sovhoosi. 1979. aastal eraldati sinna maad ühe Vilniuse ümbruskonna suurema aianduskooperatiivi Gulbinai rajamiseks. Hiljem rajati sinna veel aianduskooperatiiv Komunalininkas. 1992. aastal asuti aianduskooperatiivi krunte erastama. 1996. aastal liideti Naujaneriai küla Vilniuse linnaga. Muinsuskaitse all on Naujaneriai mõisa hoonetekompleks. Naujaneriaist põhjas asub juutide hukkamis- ja matmispaik. Leedu geoportaal Jurkštas, Jonas. Vilniaus vietovardžiai. – Vilnius, 1985, lk. 39-40. Vilnijos vartai Naujaneriai, Vilijanavas // Mažoji lietuviškoji tarybinė enciklopedija. – Vilnius, 1968. – Kd. 2, lk. 669. Jazdauskas, Algimantas. Gulbinai šiandien švenčia. Vilniaus diena. 24.04 2010 lk. 31. "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 21. augustil 2021.
Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes 1937. aastal asutati Prantsusmaa Kabeföderatsioon – FFJD (Fédération Française de Jeu de Dames).
Splügeni kuru

Splügeni kuru (saksa: Splügenpass; itaalia: Passo dello Spluga; 2114 m) on mäekuru Leponti Alpides. See ühendab Šveitsi Graubündeni Splügeni (5 km kurust põhja pool, 675 m allpool) Itaalia Chiavennaga (21 km kurust lõuna pool, Valle Spluga lõpus, 1789 m allpool). Kurutee ühendab Hinterrheini oru ja Splügeni Šveitsi Graubündeni kantonis Valle Spluga ja Chiavennaga Itaalia Sondrio provintsis, tee jätkub Como järveni. Kuru on veelahe Reini (voolab Põhjamerre) ja Po (voolab Aadria merre) valglate vahel. Kuru jääb Pizzo Tambo ja Surettahorni vahele, vastavalt selle lääne- ja idaküljel. Kuru Itaalia poolel on Montespluga, väike kolme tänavaga küla, mis on talviti nii Itaaliast kui ka Šveitsist ära lõigatud. Pärast San Bernardino maanteetunneli avamist 1967. aastal kaotas kuru oma endise tähtsuse; talvel seda lahti ei hoita. Tänu tähtsuse puudumisele on see nüüd vaikne läbipääs, kus on säilinud olulised osad ajaloolistest teedest, võimaldades Via Splugal matkajatele head ajaloolist ülevaadet. Kuru oli kasutusel juba Rooma ajal. Võimalik, et see vastab Cunus Aureusele, mis on näidatud Tabula Peutingerianal (mis võis alternatiivselt viidata Julieri kurule). Nimi Splügen ise on tõenäoliselt tuletatud speculast ("vaatetorn"). Keskajal lasid Churi piiskopid kaubatee Septimeri kurule üle viia. Aastatel 1818–1823 ehitati kaasaegne maantee Austria võimude käsul, kes valitsesid Lombardia-Veneetsia kuningriiki lõunas. 1843. aastal laiendati maanteed Šveitsi inseneri Richard La Nicca loodud 312 m pika laviinigaleriiga, mis täna ei ole kasutusel, kuid on suures osas säilinud. Raudtee ehitamise paanist üle Splügeni kuru loobuti Gotthardi raudtee kasuks, mis avati 1882. aastal. Kuru on mainitud ka Arthur Conan Doyle'i jutustuses "Kuulsa kliendi mõistatus", 1924. aasta Sherlock Holmes'i lühiloos. Austria parun Adalbert Grüner, loo kurikael, mõrvas oma naise, visates ta kurult alla, kuigi Holmes ei suuda seda tõestada.