laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hufu

Hufu (kreeka Cheops; vanaegiptuse Hufu; inglise Khufu) oli Vana-Egiptuse Vana riigi 4. dünastia teine kuningas. Tema valitsemisaeg langes umbkaudu aastatesse 2589 kuni 2566 e.Kr. Hufu oli kuningas Snofru poeg. Tal oli mitu poega, neist Džedefra oli valitsejaks tema järel. Kuninganna Hetepheres II oli tema tütar. Hufu on läinud ajalukku kui Giza platoole maailma suurima ja tuntuima, Cheopsi püramiidi ehitaja. Seda loeti üheks seitsmest vanaaja maailmaimeks ja on neist ainuke, mis on kaasajani füüsiliselt säilinud. Hufu isa Snofru oli esimene vaarao, kes tahtis endale rajada mitte väiksema astmelise, vaid tõelise püramiidi. Kuid Medumi lähedal (Sakkarast ja Dahšurist lõuna poole) alanud ehitus ei jõudnud lõpule, sest Snofru viis oma residentsi põhja poole. Sakkarast põhja pool, Dahšuris, laskis ta püstitada teise püramiidi. See oli 97 meetrit kõrge, murrukohaga kantidel. Püramiidi ehitas ka Hufu järeltulija Džedefra. Tema püstitas selle Abu Rawashi (Gizast põhja poole). Järgmised valitsejad Hafra (Chephren) ja Mykerinos lasid oma püramiidid püstitada taas Cheopsi püramiidi naabrusesse Giza lähedale. Hufu muumiat ei ole seni leitud. Tema püramiidi hauakambris asub küll kivist sarkofaag, kuid pole kindel, kas seda on kunagi surnukeha hoidmiseks kasutatud. Hufu kohta on egüptoloogidel üldse vähe andmeid. Temas on säilinud veel üks väike kujuke, mis leiti Abydose templist ja mis on praegu Kairos, Egiptuse Muuseumi ekspositsioonis. Kogu Cheopsi püramiidist on leitud vaid ühest kõrvalkambrist tema nime tähistav hieroglüüf. Püramiidi kõrval asuvate hoonete varemetest on siiski tema kartušše avastatud. Viimased faktid on mõnedele uurijatele andnud alust arvata, et Hufu ei ole üldse reaalne ajalooline isik, vaid tema kartušš tähistas hoopis Jumalate Jumalat ehk päikest. Seega oleks vanad egiptlased ehitanud justkui Cheopsi püramiidi austamaks igavesti oma peajumalat.
Mikrofauna

Mikrofauna (vanakreeka keelest mikros "väike" + ladina keelest fauna "loom") on väikeste (suurusega 10...100 μm) loomade (nt algloomade, nematoodite jms) kogum. Mikrofloora "Mari Ivask. Mullaelustikust" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 26. detsembril 2012.
Larsen

Larsen võib tähendada mitut asja: Larsen, perekonnanimi Larsen Prantsusmaa konjakitootja Larsen, Itaalia ansambel Larsen & Toubro, India ettevõte Larseni šelfiliustik Larsson
Kellasüsteem

Kellasüsteem on tsentraalne ajanäitamissüsteem, mida kasutatakse ühiskondlikes hoonetes. Kellasüsteemiga tagatakse kõigi hoone kellade töötamise ühes režiimis. Kellasüsteemidega on võimalik katta kogu hoone avalikud ajanäitamisvajadused sh. õue- ja fassaadikellad. Kellasüsteem võimaldab: tsentraalset kellade juhtimist ühest kohast, sõltumatust patareidest, automaatset suveajalt talveajale üleminekut ja vajadusel ka sõltumatust voolukatkestustest. 24V impulss süsteem Ajakoodi süsteem (Time Code) Juhtmeta sidega süsteem (vt. raadiokellad, GPS-vastuvõtjaga kellad jms.) Arvutivõrgu võrguaja protokolliga (NTP ehk Network time protocol) süsteem Seinakell Emakell
Sven Antson

Sven Antson (sündinud 12. augustil 1964) on eesti näitleja, muusik ja kunstnik. Ta lõpetas 1989. aastal Eesti Teatriliidu draamastuudio ning asus tööle Tartu Lasteteatris. Ta on laulnud ja mänginud kitarri ansamblites Guruhark ja Radio Libertad. Antson on koostanud ajakirja Kodukiri lastele mõeldud lehekülgi. 2009. aastal hakkas ta maalima. 2010. aasta mais oli tema näitus "Kuu-uudised" Tartu Linnaraamatukogus. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 23. augustil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiveeritud: Sven Antson. "Kuu-uudised"" kultuur.info (vaadatud 26. detsembril 2012) "Imede saar. Ühe stuudio lugu" Teater. Muusika. Kino, detsember 2005
Wijnendale

Wijnendale on hollandikeelne küla Belgias Lääne-Flandria provintsis Torhouti vallas. Wijnendale oli omaette vald alates 1912. aastast. 1970. aastatel liideti asula Tourhouti halduspiiridesse. Wijnendalest läänes asub Wijnendale loss. 28. septembril 1708 toimus küla lähistel üks Hispaania pärilussõja lahingutest, Wijnendale lahing.  Wijnendale – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Wijnendale linnus

Wijnendale linnus (hollandi keeles Kasteel van Wijnendale) on linnus Belgias Lääne-Flandria provintsis Wijnendale küla lähistel, kolme kilomeetri kaugusel Torhoutist. Teisel pool Torhout-Oostende maanteed asuvad Aertrycke lossi maad. Esimene linnus rajati praegusele asukohale 11. sajandil. Osa põhjatiivast pärineb 15. sajandist, suurem osa linnust ehitati ümber ja rekonstrueeriti aastatel 1837–1852 lossiks. 1982. aastal võeti linnus kultuurimälestisena kaitse alla. Linnuses asub ka muuseum. Kasteel Van Wijnendale. Hollandi keeles Guy Dupont, Hilde Lobelle-Caluwe. "Kasteel Wijnendale. Historische en kunsthistorische informatie ten behoeve van de gidsen". Gent-Beernem 2006. Hollandi keeles Michiel Mestdagh. "Torhout. De geschiedenis van een stad". Torhout, de Beer, 2000. Hollandi keeles  Wijnendale linnus – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht
Jaan Praggi

Jaan Praggi (28. oktoober 1933 Tartu – 19. mai 1994) oli Eesti põllumajandusteadlane. Lõpetas 1953 Võru 1. Keskkooli ja 1958. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomiateaduskonna. Majanduskandidaat (1978, Läti Põllumajanduse Akadeemia), väitekiri käsitles põllumajandusliku tootmise edendamise teaduslike aluste arendamist. Oli 1958–1960 Luunja sovhoosi osakonnajuhataja, 1960–1963 "Arengu" sovhoosi direktor, 1963 Lepassaare sovhoosi peaagronoom, 1963–1967 direktori asetäitja. Ta oli 1967–1969 Üleliidulise Põllumajanduse Ökonoomika Teadusliku Uurimise Instituudi Rakke riigimajandi juures moodustatud tugirühma teadur, 1969–1978 juhataja, 1978–1994 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) ökonoomika osakonna vanemteadur. Uurimisvaldkond: põllumajandite maj-tingimused, nende kompleksne hindamine kandidaadiväitekirjas esitatud metoodika alusel. Loonud hindamise autoregressioon-tegurilise mudeli ja majandite ressursipotentsiaali rahalise hindamise metoodika. Hinnanguid kasutati Eesti põllumajandusregioonide majandamistingimuste ja tulude regionaalse käsitlemise ettepanekute koostamisel. Uurinud ka organisatsiooniliste tegurite mõju majandamise tulemustele, majandijuhtide ja spetsialistide tööalast võimekust ning hinnanud olmetingimusi. Osalenud Eesti Agraarökonomistide Assotsiatsiooni töös. Üle 100 teadustrükise, aimetrükiseid. Võimalus majandamistingimuste praktiliseks hindamiseks. // Sotsialistlik Põllumajandus (1973) 8 Looduslike, majanduslike ja organisatsiooniliste tegurite osatähtsus majandite tulukuses. // Sotsialistlik Põllumajandus (1976) 15 Определение условий хозяйствования совхозов и колхозов с помощью авторегрессионнофакторных производственных функций. // Сб. научн. тр. ВНИЭСХ. 83 (1977) Olme ja seda kujundavad tegurid. // Põllumehe teatmik (1981) Ressursipotentsiaali rahaline hinnang. // Teaduse saavutusi ja eesrindlikke kogemusi põllumajanduses. Tallinn 1989 Tootmispotentsiaali kasutamine ühistutes ja taludes. Tallinn 1993 Tema isa oli kohtunik Friedrich Praggi ja abikaasa oli põllumajandusteadlane Õie Praggi. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti Maaviljeluse Instituut 1946–2006. Saku 2006. Lk 79 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 720–721 Haud Põlva kalmistul Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Õie Praggi

Õie Praggi (aastani 1956 Õie Timmi, sündinud 6. märtsil 1932 Haanja vallas Võrumaal) on Eesti põllumajandusteadlane. Õie Praggi on talupidaja tütar ja Jaan Praggi abikaasa. Lõpetas 1950 Võru 1. Keskkooli, 1957 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia osakonna, põllumajanduskandidaat (1969, EPA), väitekiri "Eesti punase karja piima valgu- ja rasvasisaldus Võru rajooni majandeis ning selle suurendamise võimalusi." Oli 1957–67 mitmes majandis zootehnik-selektsionäär, 1967–73 R. Pälsoni sovhoosi juurde moodustatud Üleliidulise Põllumajanduse Ökonoomika Teadusliku Uurimise Instituudi töörühma noorem-, 1973–78 vanemteadur, 1978–91 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) ökonoomika osakonna nooremteadur. Uurimisvaldkonnad: põllumajandusloomade aretus; põllumajandusökonoomika. Üle 20 teadustrükise. Eesti punase karja piima valgu- ja rasvasisaldus Võru rajooni majandeis. // EPA teaduslik tööde kogumik 58 (1969) Juustu tootmiseks on vaja valgurikast piima. // Sotsialistlik Põllumajandus (1969) 8 Piima valgule vääriline tähelepanu. // Sotsialistlik Põllumajandus (1982) 12 Looduslik-majanduslikud tingimused mahajäänud majandite järeleaitamise normatiivse alusena. // Teaduse saavutusi ja eesrindlikke kogemusi põllumajanduses (1983) 10. Majandamistingimuste kompleksne hindamine. // Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) teaduslike tööde kogumik. Tallinn 1984 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Jacob Pranck

Jacob Pranck (ka Jacobus Pranck; 17. sajand Göteborg – 18. sajand) oli Eesti füüsik. Jacob Pranck oli rootslane. Õppis Göteborgi gümnaasiumis, Uppsala Ülikoolis (immatrikuleeriti 15. septembril 1688) ja Tartu Ülikoolis (immatrikuleeriti septembris 1690), filosoofiastipendiaat (jaanuaris 1694; mainitud 15. septembril 1694). 1694 valmis tal Tartu Ülikoolis (professor Sven Cameeni juures) disputatsioon "Värvuste kasutamisest ja loomusest" ("De usu et natura colorum"), mille kaitses 28. märtsil 1694. Ta kasutas oma uurimuses (inspireerituna matemaatikaprofessor Sven Dimbergi loengutest) ühena esimestest Isaac Newtoni seisukohti. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Speciem academicum, de usu et natura colorum, sub praeside Sueconis Camen … Dorpati /1694/. Tering, A. Album Academicum der Universität Dorpat (Tartu) 1632–1710. Tallinn, 1984, 310 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, I, 222 Rauch, G. Die Universität Dorpat, 390–391 (siin ekslikult Franck) Lumiste, Ü., Piirimäe, H. Sven Dimberg – Newtoni õpetuse varane propageerija Tartu Ülikoolis 1690. aastail. // TÜ ajaloo küsimusi XI. Tartu, 1981, 46. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Rein Prank

Rein Prank (sündinud 22. märtsil 1949 Amblas Järvamaal – 9. september 2024) oli eesti matemaatik ja arvutiteadlane. Rein Prank oli teemeistri poeg. Lõpetas 1967 Nõo Keskkooli, õppis 1967–1971 Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonnas, lõpetas 1973 Moskva Ülikooli matemaatikuna, 1979 samas aspirantuuri, füüsika-matemaatikakandidaat (1982, Moskva Ülikool), väitekiri "Элементарные теории с логикой реализуемости". Täiendas end 1993 Saksamaal. Oli 1973–1976 TÜ matemaatilise statistika ja programmeerimise kateedri vanemõpetaja, 1979 programmeerimise kateedri õpetaja, 1979–1985 vanemõpetaja, 1985–1992 dotsent, 1993– arvutiteaduse instituudi teoreetilise informaatika õppetooli dotsent. Õpetanud matemaatilist loogikat, programmeerimist, algoritmiteooriat, õpiprogramme; koostanud õppevahendeid. Uurimisvaldkonnad: konstruktiivne matemaatiline loogika, intelligentsed õpetussüsteemid. Olnud õpilaste täppisteaduste olümpiaadi informaatika ainekomisjoni esimees (1988, 1992–1997), Eesti võistkonna juhendaja üleliidulisel informaatika olümpiaadil 1988 ja rahvusvahelisel olümpiaadil 1992–1997. Eesti Matemaatika Seltsi liige, Eesti Informaatika Seltsi liige. Üle 30 teadustrükise. 2009 Tartu Ülikooli aumärk 2010 Gerhard Rägo nimeline mälestusmedal 2014 Tartu Ülikooli medal "Järelehüüe: lahkus matemaatik ja arvutiteadlane Rein Prank | Tartu Ülikool". cs.ut.ee. 9. oktoober 2024. Vaadatud 10. septembril 2024. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. Выразимость в элементарной теории рекурсивно-перечислимых множеств с логикой реализуемости. // Алгебра и логика 20 (1981) 4 Using computerised exercises on mathematical logic. // Informatik-Fachberichte 292 (1991) Loogika. Mõtlemise tõestamisest (kaasautorid T. Tamm, T. Tammet). Tartu, 1997, 2. trükk 2002 Matemaatiline loogika ja algoritmiteooria. Tartu, 2004 Sissejuhatus matemaatilisse loogikasse. Tartu, 2004. Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 378; II, 134 EE 14, 378. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Hendrik Prants

Hendrik Prants (ka Hindrik Prants, 28. veebruar (vkj)/ 12. märts 1858 Loosi vald, Vastseliina kihelkond, Võrumaa – 17. november 1932 Tallinn) oli Eesti ajakirjanik ja ajaloolane. Hendrik Prants oli talupidaja poeg. Lõpetas 1874 Vastseliina kihelkonnakooli, täiendas end 1896–1910 (vaheaegadega) Helsingi Ülikooli kursustel, tegeles edaspidi iseseisvalt ka oma haridustaseme tõstmisega. Tegutses aastail 1883–1893 peamiselt Tartus, oli Postimehe kaastööline, 1888–1893 ka toimetuse liige. Oli 1894–1902 ajakirja Linda (Pärnus) ja 1906–1919 Ristirahva Pühapäevalehe toimetaja, 1912 ka Tallinna Päevalehe väljaandja ja vastutav toimetaja. Laia silmaringiga viljakas harrastusajaloolane, avaldanud esimese suurema Eesti ajaloo ülevaate (1912–1913), samuti raamatuid soome-ugri rahvaste ajaloost ja kultuurist. Umbes 20 trükist Eesti ja maailma ajaloost. Teated Soome-sugu muinasajast. Tartu 1894 Eestimaa Weneriigi alla saamine. Tallinn 1910 Soome sugu rahvaste ajalooline arenemine. Tallinn 1911 Soomesugu rahvad Veneriigi rajamisel. Tallinn 1911 Eesti rahva ajalugu (2 kd). Tallinn 1912–1913 Eesti kaubalaewa selts "Linda". // Eesti Elu. Tallinn 1913 Maailma sõda. 1. anne. Täielik igakülgne poliitiline kirjeldus. Tartu 1915 Soome sild. Tallinn 1919; 2. trükk: Soome sild. Eesti-Soome ühtsus aastatuhandete jooksul. Järelsõna Toomas Haug. Loomingu Raamatukogu 5/ 2008. 104 lk; ISBN 9789949428267 Tuhande aastane Tallinn. Tallinn 1919 Eesti vanem ajalugu. Tallinn 1920 Eesti ajakirjanduse noorusaegadest I–V. // Õitsituled 1923–1927 Virumaa ajaloost. // Koguteos "Virumaa". Rakvere 1924 Eesti omariikluse areng. // Eesti Kodu 1918–1930. Paide 1930 Minu elukäik: mälestusi ja pärimusi. Eesti Kirjanduse Selts. Tartu 1937, 254 lk; täistekst Rahvusraamatukogu arhiivis DIGAR; 2. trükk: isikunimede register: Jaan Isotamm, järelsõna: Vello Paatsi, Eesti Päevalehe ja Akadeemia raamatusari Eesti mälu nr 34. Tallinn 2010. ISBN 9789949475001 Eesti asi ja maailma lugu. Koostaja: Hando Runnel, sari Eesti mõttelugu nr 128. Ilmamaa. Tartu 2016. 416 lk, ISBN 9789985775738 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti biograafiline leksikon. Tartu 1926–1929. Lk 391–392 EE 14. Eesti elulood. Tallinn 2000. Lk 378 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 725 Eesti biograafiline andmebaas ISIK Haud Tallinna Rahumäe kalmistul Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Leonid Prants

Leonid Prants (6. september 1910 Koiola vald, Võrumaa – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eesti atmosfäärifüüsik. Leonid Prants oli kaupmehe poeg. Lõpetas 1929 Tartu Tehnika Ühisgümnaasiumi, 1936 TÜ matemaatika-loodusteaduskonna. Matemaatikamagister (1939, TÜ), väitekiri "Õhumasside iseloomustavaid jooni Euroopa kohal aeroloogiliste vaatluste järele". Oli 1935–40 TÜ meteoroloogiaobservatooriumi assistent. Aastast 1944 Saksa armees. Uurimisvaldkond: aeroloogia. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Charakteristische Merkmale der Luftmassen über Europa nach aerologischen Beobachtungen. Tartu 1940 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. 2. köide. Tartu 1994. Lk 553 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Anatoli Pravdin

Anatoli Pravdin (15. juuni 1927 Tartu – 7. september 1969 Tartu) oli Eesti keeleteadlane. Anatoli Pravdin oli rahvuselt venelane ja Boriss Pravdini poeg. Lõpetas 1950. aastal Tartu Riikliku Ülikooli, 1954 Moskva Ülikoolis aspirantuuri, filoloogiakandidaat (1954, samas), väitekiri "Дательный падеж в древнерусском языке". Oli aastatel 1954–1956 Tartu Riikliku Ülikooli vene keele kateedri vanemõpetaja, 1956–1964 dotsent, ühtlasi 1953–1963 kateedri juhataja, 1966–1968 Tallinna Pedagoogilise Instituudi dotsent. Õpetanud vanaslaavi keelt, vene kirjanduse ajalugu, üldkeeleteadust, slaavi keelte võrdlevat grammatikat. Töid vanaslaavi keelte grammatikast ja süntaksist. Ligi 30 teadustrükist. Дательный приглагольный в старославянском и древнерусском языках. // Уч. зап. Инст-та славяноведения АН СССР 13 (1956) Из истории предлога "против". // Уч. зап. ТГУ 25 (1958) Употребление дательного падежа в полабском языке. // Уч. зап. ТГУ 104 (1961) Историческая морфология русского языка. I. Имена. Трт, 1962 Конструкция с двойным винительным падежом в русском языке XVII века. // Уч. зап. ТГУ 139 (1963). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 238 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 284. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Boriss Pravdin

Boriss Pravdin (1. aprill 1887 Võšni Volotšok, Tveri kubermang – 4. september 1960 Tartu) oli Eesti keeleteadlane. Boriss Pravdin oli venelane, kooliõpetaja poeg ja Anatoli Pravdini isa. Lõpetas 1904 Riia Aleksandri Gümnaasiumi, 1912 Moskva Ülikool ajalookeeleteaduskonna. Oli 1912–1918 Riia Linna Reaalkooli vene keele ja kirjanduse õpetaja (1915 evakueerus koos kooliga Tartusse), 1918 Tartu Reaalkooli ja 1919–1923 Hugo Treffneri Gümnaasiumi õpetaja, 1919–1944 Tartu Ülikooli vene keele lektor, 1944–1954 vene filoloogia kateedri juhataja, aastast 1946 dotsent), aastast 1954 pensionil. Õpetas vene keele grammatikat, vene kirjanduse ajalugu, sh erikursusi vene kirjanikest, vene rahvaluulet; koostas (pärast sõda) esimesed kõrgkooli vene keele õpikud. Õpetas ka poola ja prantsuse keelt. Uurimusi vene kirjanduse ja vene keele õpetamise metoodikast. 1920. aastate alguses toimetas (koos P. Afanasjev-Kozloviga) trükki sarja "Русские классики для эстонских школ" (Nikolai Gogol, Anton Tšehhov), 1920. aastate teisel poolel avaldas kohalike saksa ja vene koolide tarbeks raamatuid (Johann Voldemar Jannsen, Jakob Pärn, Jakob Mändmets, Eduard Vilde) sarjast "K/ü "Loodus" Eesti kirjandus vene koolidele". 1940–1941 avaldas Mihhail Lermontovi ja Mihhail Zoštšenko teosed (vene-eesti sõnastikega). 1945 ilmus vene keele õpik kõrgkoolidele, kus tekstidele oli lisatud sõnastik, grammatikareeglid, harjutused ja kordamisküsimused. Selline komplekssusprintsiip vastab ka tänapäevastele võõrkeelte õpetamise metoodika põhimõtetele. 1946–1948 ilmus (kaaskoostajad Valmar Adams ja Hilda Maiste-Aller) kaheosaline vene kirjanduse lugemik üliõpilastele. Avaldas 1936 väikese vene-eesti sõnaraamatu, oli koos Peeter Arumaa ja Johannes Voldemar Veskiga suure kaheköitelise vene-eesti sõnaraamatu kaasautor (1940–1947; 2. trükk 1975), Voldemar Muheli "Vene-eesti sõnaraamatu" (1. tr 1953) ja Johan Tamme "Eesti-vene sõnaraamatu" (1. tr 1955) toimetaja. Avaldas ka luuletusi (almanahhis "Via sacra", 1923), aitas korraldada kohalike venelaste kirjanduselu ja kultuuriüritusi, suhtles Eduard Vilde, Gustav Suitsu, Friedebert Tuglase ja teiste eesti kirjanikega, tõlkis vene keelde nende ja teiste autorite (Friedrich Reinhold Kreutzwald, August Gailit jt) teoseid. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide EEA, f 384, n 1, s 4019 f 2100, n 2, s 865 Isik. toimik Tartu Ülikooli arhiivis EE 14, 378 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 238 Veski, J. V. Boriss Pravdin. // KK (1960) 10, 639–640 Issakov, S. Pedagoog, teadlane ja luuletaja. 100 aastat Boris Pravdini sünnist. // KK (1987) 4, 214–225. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Johannes Precht

Johannes Precht ((Joannes) Heinz Preht; 22. jaanuar 1911 Tartu – 30. jaanuar 1995 Bad Dürkheim, Saksamaa) oli Eesti metsateadlane ja metsandusajaloolane. Johannes Precht oli taanlane ja melioraatori poeg. Ta lõpetas 1929. aastal Tartu Saksa Ühisgümnaasiumi. Aastatel 1929–1935 õppis ta Tartu Ülikooli metsaosakonnas ja sooritas 1941. aastal Berliinis metsaassessori eksami. 1936. aastal oli ta Tartu Ülikooli õppe- ja katsemetskonna ajutine abijõud, aastatel 1936–1939 Pagari metskonna metsnik ja 1939 Mõtsu abimetsaülem. 1939. aastal põgenes Saksamaale, oli 1944. aastani Saksa armees ja langes inglaste kätte vangi. Pärast vabanemist töötas ta aastatel 1949–1954 Wachenheimis (Pfalz) metsavahina, 1954–1959 riigimetsaametniku ja Trippstadti metsakooli õpetajana ning 1959–1976 Bad Dürkheimi metsaülemana. Ta uuris metsade arengufaase ja metsanduse (ka Eesti) ajalugu. Umbes 20 teadus- ja aimeartiklit, sealhulgas artikleid Eesti floorast ja faunast. Pollenanalütische Untersuchungen zur Kiefernfrage im Pfälzerwald. // Mitt. Der Pollichia, III. Reiche, 1. Grünstadt, 1953 Beiträge zur Kenntnis der Zusammensetzung unserer Wälder gegen Ende des 18. Jahrhunderts. // Pfälzer Heimat (1954) 1 Die Seestrandkiefer in der Pfalz. // Allgem. Forst- und Jagdzeitung (1969) John Evelyns Silva. // Allgem. Forst- und Jagdzeitung (1970) 7 Mõnda mesimurakast. // EME 58 (1974) Ööbikud ja nende hõimlased. // EME 60 (1976) Die Vorschläge Balthasar Frhr. Von Campenhausen zur Reform der Forstwirtschaft in Livland 1788. // Z. für Ostforschung (1988) 2. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II, 557 EME 34 (1961), 34 Meikar, T. Vabahärra Balthasar von Campenhausen ja metsateadlane Johannes Precht. // EM (1995) 4, 10–11 Margus, M., Meikar, T. Tartu Ülikooli metsaosakonna teoreetilise kursuse lõpetanud. Tartu, 2002, 31–32. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Epp Preem

Epp Preem (sündinud 1. detsembril 1952 Tõrvas) on eesti kunstiteadlane. Epp Preem on raamatupidaja tütar. Lõpetas 1971 Tõrva Keskkooli, 1976 TÜ kunstiajaloolasena. Oli 1976–2006 Tartu Kunstimuuseumi ja aastast 2006 Eesti Ajaloomuuseumi teadur, 1990-2000 ka Tartu Kunstimuuseumi direktori kohusetäitja. Uurimisvaldkond: baltisaksa kunsti ajalugu. Kureerinud näitusi (Julie Hagen-Schwarz, L. Walther, J. S. Klever jm), koostanud katalooge. Artikleid peamiselt Tartu varasema kunsti ajaloost. Koostanud andmebaasi "Baltisaksa kunst Tartu muuseumide kogudes" (1997–1998, koos I. Kukega). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Julie Hagen-Schwarzi maalid. // TKM. Tartu, 1990 Julie Hagen-Schwarz 1824–1902. Ausstellung. Museum für das Fürstentum Lüneburg 30. Sept. 1990 bis 11. Nov. 1990. Englische Kirche. Bad Homburg 17. Jan. 1991 bis 3. März 1991. Katalog (kaasautor M. Eckhard). Lüneburg, 1991 Tartu muuseumide vaategraafika Tartu ajalooallikana. // Tartu Linnamuuseumi aastaraamat II. Tartu, 1996 Julie Hagen-Schwarz (1824–1902). // TLA VI. Tartu, 2000 200 aastat kunstiharidust Eestis. Tartu ülikooli joonistuskool. Näitus detsember 2002 – mai 2003 (kataloog, kaasautor I. Kukk). Tartu, 2002. Maalijad 19. sajandi Tartust. // TLA IX. Tartu, 2003. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.