laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
NATO liikmesriigid

NATO liikmesriikide arv pärast viimast, 2024. aastal toimunud kümnendat laienemist, on kolmekümne kahest Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni liikmesriigist kaks pärit Põhja-Ameerikast (Ameerika Ühendriigid ja Kanada) ning ülejäänud Euroopast (liikmesriigi Türgi territoorium jääb osaliselt ka Edela-Aasiasse). NATO loodi 1949. aasta 4. aprillil allkirjastatud Põhja-Atlandi lepinguga, mille viies artikkel sätestab, et kui toimub sõjaline rünnak ühe liikmesriigi vastu, peetakse seda rünnakuks kõigi liikmesriikide vastu ning teised riigid peavad kollektiivkaitse raames rünnatavat liikmesriiki aitama ja seda vajadusel sõjaliselt. Kõigil liikmesriikidel peale Islandi on oma kaitseväed. Islandil ei ole traditsiooniist armeed, vaid sõjaväeline rannavalve ja väike sõdurite rühm NATO operatsioonide tarbeks. NATO liikmesriikidest kolm on tuumariigid: Prantsusmaa, Suurbritannia ja Ameerika Ühendriigid. Liikmesriikidest 12 on asutajariigid ning organisatsiooni kuuekümne aastase ajaloo jooksul on veel liitunud 18 riiki. Viimasena liitus NATOga Rootsi 2024. aasta märtsis. Aastatepikkune töö NATO liikmesuse suunal päädis sellega, et 2002. aasta novembris toimunud Praha tippkohtumisel esitati Eestile ametlik kutse liitumisläbirääkimistele. Läbirääkimised toimusid 2003. aasta jaanuarist märtsini ning 26. märtsil allkirjastasid NATO liikmesriigid Brüsselis uute liikmesriikide, sealhulgas Eesti, Põhja-Atlandi lepinguga liitumise protokollid. Riigikogu ratifitseeris lepingu koos kõigi selle lisadega 2004. aasta 10. märtsil ning 2. aprillil toimus Brüsselis seitsme uue liikmesriigi liitumise pidulik tseremoonia. Sama aasta juunis osales Eesti esmakordselt İstanbulis NATO tippkohtumisel alliansi täieõigusliku liikmena ühes kõigi sellest tulenevate kohustuste, õiguste ja võimalustega. Allikast "Data Relating to NATO Defence"; 2011. aasta hinnangud aIslandil puudub sõjavägi. "The North Atlantic Treaty". North Atlantic Treaty Organization. 04.04.1949. Originaali arhiivikoopia seisuga 20.03.2004. Vaadatud 16.06.2008. ERR (7. märts 2024). "Rootsi on ametlikult NATO liige". ERR. Vaadatud 13. märtsil 2024. "Eesti liitumise kronoloogia". Vaadatud 10.03.2014. "Financial and Economic Data Relating to NATO Defence" (PDF). NATO. 13.04.2012. Vaadatud 05.09.2013.
Kristi Liiva

Kristi Liiva (sündinud 30. novembril 1971 Paides) on eesti juhtimiskonsultant, kes on spetsialiseerunud muutuste juhtimisele. Oma 25-aasta pikkuse muutuste nõustaja kogemuse jooksul on Kristi koolitanud ja nõustanud kümneid era- ja avaliku sektori organisatsioonide juhte ja juhttiime.​ Teda paeluvad enim inimeste arendamine, suurte ja väiksemate ettevõtete muutuste nõustamine, muutuste kommunikatsioon ning uute ühiskondlikult mõjusate ettevõtmiste käivitamine. Aastal 2005. asutas Kristi Liiva kommunikatsioonibüroo JLP, mille 2018 omandas nõustamisettevõte Miltton Grupp. Miltton on Uue Põhjala ärinõustamisettevõte, mille lipukiri ja lubadus on toetada ühiskonnas positiivseid muutuseid. Kristi on Milttoni muutuste juhtimise ja arengunõustamise suuna asutaja ja konsultant. Oma tiimiga aitab ta ettevõtete ja organisatsioonide elujõulisuse kindlustamiseks vajalikke muutusi planeerida ja ellu viia. Milttonis töötas Kristi välja Tulevikujuhi kiirendi arenguprogrammi, mille eesmärk on praeguste ja tulevaste juhtide arengu toetamine. Kristil on magistrikraadiga võrdsustatud ärijuhi diplom EBSist. Ta on omandanud suhtlemistreeneri kutse ja juhtimistreeneri praktika diplomi. Ta on 2023 lõpetamas konfliktide ja vaidluste lepitamise eksperdi ehk mediaatori väljaõpet. Aastatel 1995–2003 kureeris ta eri ametikohtadel nii Hansa- kui ka Hoiupangas turundus- ja kommunikatsioonivaldkonda. 1. maist 2003 kuni 2005. aastani oli ta valitsuse kommunikatsioonibüroo direktor. 2005–2007 oli ta Eesti Energia kommunikatsioonijuht. Aastatel 2009–2012 töötas ta Swedbanki Stockholmi peakorteris, vastutades panga idapoolsete ärivaldkondade kommunikatsiooni- ja brändijuhtimise eest. Kristi on Arvamusfestivali idee autor ning kolme esimese festivali eestvedaja. Ettevõtmine toimus Eestis esimest korda augustis 2013 Paides.[3] Praegu on Kristi Liiva Arvamusfestivali ühiskondliku nõukoja liige. Samuti on ta üks Sihtasutuse Kiusamisvaba Kool asutajatest. Nende kahe algatuse eest valiti ta aastal 2016 Aasta Kodanikuks ja aastal 2013 Pressisõbraks. Ta panustab oma aega ja teadmisi ühiskonnas oluliste organisatsioonide nõukogudes nagu sõltumatu mõttekoda Praxis, ERRi ühiskondlik nõukoda ja SA Kiusamisvaba kool. 2016 Aasta kodanik 2015 Järvamaa teenetemärk 2014 Aasta vabatahtlik 2013 Pressisõber "Kristi Liiva: minu töös on tähendus kõige tähtsam". Postimees. 21. jaanuar 2017. "Miltton Grupp ostis kommunikatsioonibüroo JLP – siht on "Uus Põhjala"". ERR. 06.12.2018. "Valitsuse pressibüroo direktoriks saab Kristi Liiva". EPL. 11.04.2003. "Tunne tuli peale. Kas ka õige?". Postimees. 25. august 2013. "Kristi Liiva: Arvamusfestival Paides paneb mõtestatud sõnad rokkima". EPL. 16.08.2013. "Kultuuriministeeriumi tunnustused". Aasta vabatahtlikud on märgatud ja märgitud Hea kodanik, 05.12.2014
Hallaine

Hallaineks ehk hallolluseks (ladina keeles substantia grisea) nimetatakse paljude selgroogsete loomade kesknärvisüsteemi närvikude. Seljaajus paikneb hallaine tsentraalselt. Seljaajus paikneb ka nii valge- kui hallainest koosnev kiuvõrgustik ehk retikulaarformatsioon (formatio reticularis), mis kontrollib südame-veresoonkonda ja hingamist. Peaajus aga paikneb hallollus väike- ja suuraju poolkerade pinnal, moodustades ajukoore. Vaheaju ülemises osas paiknev talamus on samuti hallainest moodustunud. Peaaju valgeaines aga paikneb hallollus mitmete eraldi tuumadena. Ajutüves paikneb hallaine aga valgeainega võrgutaoliselt vaheldumisi (ajutüve retikulaarformatsioon). Hallaine koosneb närviraku kehadest ja nende vahele jäävatest närvikiudude algus- ja lõpposadest ning neurogliiarakkudest. Inimestel seostatakse hallainega mitmeid haiguslikke seisundeid. Polüskleroosi seostatakse enim valgeainega, kuid polüskleroosihaigetel on leitud haiguskoldeid (koeproovides) ka hallaines. Hallaine massilist vähenemist on täheldatud ka Alzheimeri tõve põdevatel patsientidel. Nimetus hall tuleneb hallaine värvumisest halliks formaliin-preparaadis. Elavas kehas on hallollus tõenäoliselt roosaka värvusega. Walter Nienstedt, Osmo Hänninen, Antti Arstila, Stig-Eyrik Björkqvist. "Inimese füsioloogia ja anatoomia", Werner Söderström Osakeyhtiö, Kirjastus Medicina, 6 trükk, lk 550, 2011, toimetaja Georg Loogna, tõlkija Heli Kõiv, keeletoimetaja Tiiu Sulsenberg, ISBN 9985-829-36-0. Meeli Roosalu. "Inimese anatoomia", Kirjastus Koolibri, lk 188, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9. Bö L, Geurts JJ, Mörk SJ, van der Valk P.,Grey matter pathology in multiple sclerosis., Acta Neurol Scand Suppl. 2006;183:48-50, Veebiversioon (vaadatud 10.03.2014) (inglise keeles) Sissekanne Terminologia Anatomicas A14.1.04.201: Substantia grisea. Hallaine
Müeliin

Müeliin (ladina myelinum) on närvikiude ümbritsev rakumembraan. Müeliin koosneb veest, lipiididest ja valkudest ja moodustab müeliinituppesid ning ümbritseb kiiresti juhtivaid närvikiude. Müeliini areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. Laste MRT uuringute eripärad. Hüpoksilis- isheemiline entsefalopaatia., Katrin Bakhoff, veebruar 2012 "Meditsiinisõnastik" 490:2004.
Valgeaine

Valgeaineks ehk valgeolluseks (ladina keeles substantia alba) nimetatakse paljude selgroogsete loomade kesknärvisüsteemi närvikude. Valgeaines on hulgaliselt aferentseid ja eferentseid juhteteid. Valgeaine areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. Seljaajus paikneb valgeaine perifeerselt, moodustades hallaine ümber mõlemal pool eesmise, tagumise ja külgmise seljaajuväädi (funiculus anterior, funiculus posterior, funiculus lateralis). Seljaajus paikneb ka nii valge- kui hallainest koosnev kiuvõrgustik ehk retikulaarformatsioon (formatio reticularis), mis kontrollib südame-veresoonkonda ja hingamist. Peaaju sisemuses paikneb valgeollus ja selle sees mitmete eraldi tuumadena paikneb hallollus. Väikeajus ja suurajukoores paikneb valgeaine kiht tsentraalselt. Ajutüves paikneb aga valgeaine hallainega võrgutaoliselt vaheldumisi (ajutüve retikulaarformatsioon). Valgeaine koosneb müeliniseerunud (müeliinkestaga) närvikiududest. Inimestel seostatakse valgeainega mitmeid haiguslikke seisundeid. Polüskleroosi seostatakse enim valgeainega, kuid polüskleroosihaigetel on leitud haiguskoldeid (koeproovides) ka hallaines. Valgeaine hävingut on täheldatud ka Alzheimeri tõve põdevatel patsientidel. Valgeainet võivad kahjustada hapnikupuudus ja ka peatraumad. Keemiaravi põhjustab samuti muutusi valgeaines. Metastaseerunud pahaloomulised kasvajad läbistavad vere-aju barjääri ja võivad põhjustada valgeolluse tursumist. Glioomid on närvitoendkasvajad, kes kasvavad valgeaines olevatest gliiarakkudest. Valgeaine värvus tuleneb müeliniseeritud aksonitest. Walter Nienstedt, Osmo Hänninen, Antti Arstila, Stig-Eyrik Björkqvist. "Inimese füsioloogia ja anatoomia", Werner Söderström Osakeyhtiö, Kirjastus Medicina, 6 trükk, lk 546, 2011, toimetaja Georg Loogna, tõlkija Heli Kõiv, keeletoimetaja Tiiu Sulsenberg, ISBN 9985-829-36-0. Walter Nienstedt, Osmo Hänninen, Antti Arstila, Stig-Eyrik Björkqvist (2011), lk 550. Bö L, Geurts JJ, Mörk SJ, van der Valk P.,Grey matter pathology in multiple sclerosis., Acta Neurol Scand Suppl. 2006;183:48-50, Veebiversioon (vaadatud 10.03.2014) (inglise keeles) Sissekanne Terminologia Anatomicas A14.1.04.101: Substantia alba. Valgeaine
Rhinotyphlops

Rhinotyphlops on maoperekond. Perekonda Rhinotyphlops klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Rhinotyphlops boylei (Fitzsimons, 1932) Rhinotyphlops lalandei (Schlegel, 1839) Rhinotyphlops leucocephalus (Parker, 1930) Rhinotyphlops schinzi (Boettger, 1887). Perekonda Rhinotyphlops klassifitseeritakse SITI-s järgmised maoliigid: Rhinotyphlops acutus Rhinotyphlops anomalus Rhinotyphlops ataeniatus Rhinotyphlops boylei Rhinotyphlops caecus Rhinotyphlops crossii Rhinotyphlops debilis Rhinotyphlops erythraeus Rhinotyphlops feae Rhinotyphlops gracilis (sün: Typhlops gracilis) Rhinotyphlops graueri Rhinotyphlops kibarae Rhinotyphlops lalandei Rhinotyphlops leucocephalus Rhinotyphlops lumbriciformis Rhinotyphlops newtonii Rhinotyphlops pallidus Rhinotyphlops praeocularis Rhinotyphlops rufescens Rhinotyphlops schinzi Rhinotyphlops schlegelii Rhinotyphlops scorteccii Rhinotyphlops simoni Rhinotyphlops somalicus Rhinotyphlops stejnegeri Rhinotyphlops sudanensis Rhinotyphlops unitaeniatus Rhinotyphlops wittei. Rhinotyphlops Peters 1857 on Liotyphlopsi Peters, 1881 sünonüüm. Neid võib kohata Lõuna-Aafrikas ja Ida-Aafrikas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Rhinotyphlops Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 10.03.2014) (inglise keeles) Rhinotyphlops SITI-s veebiversioon (vaadatud 10.03.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-is Sissekanne Roomajate andmebaasis Sissekanne SITI-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Rhinotyphlops seisuga 10.03.2014.
Gvardiiske sõjalennuväli

Gvardiiske (Gvardeiskoje) sõjalennuväli on sõjaväelennuväli Ukrainas Krimmi poolsaarel, Gvardiiske (ukraina keeles Гвардійське, vene keeles Гвардейское) asula lääneserval, 4 kilomeetri kaugusel Simferopoli lennujaamast põhjaloodes, 18 kilomeetri kaugusel Simferopolist põhjas. Lisaks muudele üksustele paikneb Gvardiiske militaarkompleksis ka 43. üksiku mereväe ründe-lennusalga (18 hävituslennukit Su-24M; 4 Hävituslennukit Su-24MR) staap. 2014. aasta 28. veebruaril teavitas Ukraina poliitik Sergii Kunitsõn ajakirjanikke 13 VFle kuuluva sõjaväetranspordilennuki IL-76 maandumisest lennuväljale. Iga lennuk võib võtta pardale umbes 225 inimest või kuni 45 tonni lasti või kuni 3 soomukit. "World Aero Data". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. märts 2014. Vaadatud 10. märtsil 2014. "літаків з російськими десантника прзібілі до риму куніцин" [13 aircraft with Russian airborne troops arrived to Crimea – Kunitsyn], UNIAN (Ukrainian), UA, 28. veebruar 2014{{citation}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link). Information on developments in the Autonomous Republic of Crimea Kirjeldus Wikimapia lehel
Klassikaline tingimine

Klassikaline tingimine on õppimise vorm, mis leiab aset, kui koos esinevad tingitud stiimul ja tingimata stiimul. Klassikalise tingimise käigus seotakse eluliselt oluline ehk tingimata stiimul (N: toit) algselt neutraalse stiimuliga (N: helihargi kõla). Tingimata stiimul kutsub esile tingimata vastust (N: süljeeritus), neutraalne stiimul ei kutsu algselt esile ühtegi vastust. Kui tingimata stiimulit ja neutraalset stiimulit piisav arv kordi koos esitada (teatud sorti õppimine võib ilmneda ka juba esmase koosesinemise järel), muutub neutraalne stiimul tingitud stiimuliks ning hakkab esile kutsuma algselt tingimata vastust. Tingitud stiimuli esile kutsutud vastust nimetatakse tingitud vastuseks. Tingitud vastus on tihti sarnane tingimata vastusega, erinevus seisneb selles, et tingitud vastus on kogemuslikult õpitud ega pruugi kesta kaua. Klassikaline tingimine erineb operantsest tingimisest selle poolest, et klassikalise tingimise käigus hakkab õppija automaatselt seostama algselt neutraalseid stiimuleid tingimata vastustega, operantse tingimise käigus kujundab õppimist käitumisele saadud vastus (N: preemia või karistus). Kuigi mõlema tingimise vahel on erinevusi, on mõlema abil võimalik kujundada nii inimeste kui ka loomade käitumist soovitud suunas. Klassikaline tingimine on koos operantse tingimisega biheiviorismi aluseks. Vene füsioloog Ivan Pavlov uuris koerte seedimise füsioloogiat, mõõtes koerte süljeeritust. Koerkatsetuste seerias märkas ta, et loomadel algab süljeeritus juba enne toidunõu etteandmist, piisas sellest, kui katseruumi astus talitaja toiduga. Seejärel hakkas Pavlov nähtut eksperimentaalselt testima, esitades koertele neutraalset stiimulit (helihargi heli) koos toiduga, pärast mõnda kordust hakkasid koerad sülge eritama ainult helihargi heli peale, ilma toitu saamata, helihargi helist oli saanud tingitud stiimul, kutsudes esile tingitud vastust. Pavlov järeldas, et kui toidu andmise hetkel on koera läheduses teatud stiimul, hakkab koer stiimulit toiduga seostama ning stiimul üksi võib hakata süljeritust esile kutsuma. Avastatud seaduspärasust hakati nimetama klassikaliseks tingimiseks. Seda peetakse tänapäeval üheks õppimise põhiprotsessiks. Klassikalisele tingimisele toetuval õppimisel hakkab mingi neutraalne ärritaja (nt kellahelin) toimima refleksi vallandava signaalina. Klassikalise tingituse kolmeks lähtealuseks on eristamine, üldistamine ja kustutamine. Üldistamisvõtte kasutamine ehk õppimine võtab aega, et see võib kaasa tuua vigu olukorras, kus sarnased stiimulid võivad segi minna. Näiteks hüüab alguses väikelaps kõiki loomi auadeks ning alles hiljem hakkab vahet tegema kassi ja koera vahel. Õpitud üldistus säilib seda kauem, mida suurem ja selgem on eri käitumisviise tingivate stiimulite erinevus. Paljud tingreflektoorsed seosed taanduvad, kui neid ei kinnistata. Kui mingit stiimulit korrata ilma selle kinnituseta, hakkab stiimuli tähendus kaduma, kuni see mingi aja möödudes ei kutsu enam esile tingitud refleksi. Operantne tingimine Tingitud maitse-eelistus Douglas L. Medin, Brian H. Ross, and Arthur B. Markman. Cognitive Psychology. N.p.:n.p,2009. Print 50–53
Guy Scott

Guy Lindsay Scott (sündinud 1. juunil 1944) on Euroopa päritolu Sambia poliitik. 28. oktoobrist 2014 kuni 25. jaanuarini 2015 oli ta Sambia presidendi kohusetäitja. Enne seda oli ta alates 23. septembrist 2011 Sambia asepresident ja võttis presidendi kohustused üle pärast president Michael Sata surma. Ta oli oma ametiajal Musta Aafrika ainus valgenahaline president. Scott ei saanud ise uutel presidendivalimistel kandideerida, sest tema vanemad ei olnud sündinud Sambias.
Jana Maasik

Jana Maasik (kasutanud ka pseudonüümi Janka Lee Leis; sündinud 26. märtsil 1970) on eesti kirjanik. Aastatel 1977–1988 õppis Kehra Keskkoolis. 1991–1998 õppis Tallinna Tehnikaülikoolis ning sai magistrikraadi. Aastatel 1998–2011 oli ettevõtja ning ametnik. Kirjandusse tuli Jana Maasik 2012. aastal. Trükis on temalt avaldatud kolm romaani ja kaheksa lasteraamatut. "Enne lõppu" (Tänapäev, 2020) "Seotus" (Hea Lugu, 2013) "Vihmasaatjad" (Tänapäev, 2012) Lasteraamatud: "Neetud aare", Eesti Raamat, 2024 (illustreerinud Katrin Kaev) "Kummituste peatänav", Varrak, 2023 (illustreerinud Urmas Viik) "Õnnekaare õed ja Vimkavennad", Tänapäev, 2020 (illustreerinud Sirly Oder) "Hopspelleri amulett II. Üksik skelett", Tänapäev, 2019 (illustreerinud Joonas Sildre) "Hopspelleri amulett I. Kõrvetav puudutus", Tänapäev, 2018 (illustreerinud Joonas Sildre) "Frida ja Lonni üksinda kodus", Tänapäev, 2016 (illustreerinud Anni Mäger) "Hanna ja Aleksi lood. Sügis ja talv", Tänapäev, 2013 (illustreerinud Kadri Ilves) "Hanna ja Aleksi lood. Kevad ja suvi", Tänapäev, 2012 (illustreerinud Kadri Ilves) Jutud vm: "Kaheksateist" (Looming, 2023) Lastejutt „Teekond Revalisse“ (Hea Laps, 2023) Novell „Sa olid meie eeskuju“ (Looming, 2023) Novell „Sa ikka tead ju, milline sa oled?“ (Looming, 2022) Lastejutt „Jänes ja jooksujänes“ (Täheke, 2019) Novell „Barbara ja tuvi“ (Looming, 2015) Lastejutt „Kõhru, Kahru, Krussu ja teised“ (Täheke, 2015) 2024 – Hea noorteraamat ("Kummituste peatänav") 2024 – "5 kauneimat Eesti lasteraamatut" eripreemia ("Kummituste peatänav") 2020 – Eesti Lastekirjanduse Keskuse ja kirjastuse Tänapäev korraldatud XI noorteromaani võistlus I koht ("Enne lõppu") 2020 – Rahva Raamatu Kuu raamat ("Õnnekaare õed ja Vimkavennad") 2019 – Tartu lastekirjanduse auhinna laureaat ("Hopspelleri amulett I. Kõrvetav puudutus") 2019 – Lastejutuvõistluse "Minu esimene raamat" äramärgitud töö ("Õnnekaare õed ja Vimkavennad") 2017 – Lastejutuvõistluse "Minu esimene raamat" äramärgitud töö ("Hopspelleri amulett I. Kõrvetav puudutus") 2015 – Lastejutuvõistluse "Minu esimene raamat" äramärgitud töö ("Frida ja Lonni üksinda kodus") 2012 – Lastejutuvõistluse "Minu esimene raamat" äramärgitud töö ("Hanna ja Aleksi lood") 2012 – kirjastuse Tänapäev romaanivõistlus I koht ("Vihmasaatjad") 2024 - Tartu lastekirjanduse auhind ("Kummituste peatänav") 2019 - Tartu lastekirjanduse auhind ("Hopspelleri amulett I. Kõrvetav puudutus") Ta on abielus ja tal on kaks last. Noortekirjanduse kevad 2023 Jana Maasik Eesti Lastekirjanduse Keskuse saidil Kodulehekülg: https://janamaasik.webador.com/ Blogi: https://jmarkmed.blogspot.com/ Rahva Raamat (13. august 2020). "Kuu raamat: Jana Maasik "Õnnekaare õed ja Vimkavennad", illustraator Sirly Oder". Rahva Raamatu Raamatublogi. Tartu Oskar Lutsu nim linnaraamatukogu (22. aprill 2019). "Tartu lastekirjanduse auhinna laureaat on Jana Maasik". Õpetajate Leht. Eesti Päevaleht. "Noorteromaani konkursi võitis Jana Maasik" 17.09.2020
2005. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

2005. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 40. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, mis toimusid 4.–13. märtsini Austrias Hochfilzenis. Lisaks toimus esimest korda segateatevõistlus, mida hinnati maailmameistrivõistlusteks. Võistlus peeti hooaja viimase maailma karikasarja etapi osana 20. märtsil Venemaal Hantõ-Mansiiskis. Reeglid ei olnud nii ranged kui hiljem. Stardis võis olla kaks võistkonda iga riigi kohta ning suusatati 4 × 6 km: esimestes vahetustes naised ja viimastes vahetustes mehed. Järgmise aasta tippsündmuseks said 2006. aasta taliolümpiamängud. Seetõttu korraldati 2006. aasta maailmameistrivõistlustel ainult segateatevõistlus, mis ei kuulunud veel taliolümpiamängude kavva. Kuupäev: 5. märts Osavõtjaid: 116 Lõpetajaid: 114 Maailmameister 2004: Raphaël Poirée Ametlikud tulemused Kuupäev: 6. märts Osavõtjaid: 60 Lõpetajaid: 54 Maailmameister 2004: Ricco Groß Ametlikud tulemused Kuupäev: 13. märts Osavõtjaid: 30 Lõpetajaid: 30 Maailmameister 2004: Raphaël Poirée Ametlikud tulemused Kuupäev: 9. märts Osavõtjaid: 116 Lõpetajaid: 115 Maailmameister 2004: Raphaël Poirée Ametlikud tulemused Kuupäev: 12. märts Osavõtjaid: 21 võistkonda Maailmameister 2004:  Saksamaa Frank Luck Ricco Groß Sven Fischer Michael Greis Ametlikud tulemused Kuupäev: 5. märts Osavõtjaid: 96 Lõpetajaid: 95 Maailmameister 2004: Liv Grete Poirée Ametlikud tulemused Kuupäev: 6. märts Osavõtjaid: 60 Lõpetajaid: 55 Maailmameister 2003: Liv Grete Poirée Ametlikud tulemused Kuupäev: 13. märts Osavõtjaid: 30 Lõpetajaid: 30 Maailmameister 2004: Liv Grete Poirée Ametlikud tulemused Kuupäev: 8. märts Osavõtjaid: 96 Lõpetajaid: 94 Maailmameister 2004: Olga Põljova Ametlikud tulemused Kuupäev: 11. märts Osavõtjaid: 19 võistkonda Maailmameister 2004:  Norra Linda Tjørhom Gro Istad-Kristiansen Gunn Margit Andreassen Liv Grete Poirée Ametlikud tulemused Kuupäev: 20. märts Võistluspaik: Hantõ-Mansiiskis Osavõtjaid: 23 võistkonda Lõpetajaid: 22 võistkonda Ametlikud tulemused
Markdown

Markdown on lihtteksti vormindamise süntaks, mida saab vajadusel samanimelise tööriistaga HTMLiks teisendada. Markdown on populaarne seletusfailides (readme), veebipõhistes foorumites või tekstiredaktorites kiireks vormindatud teksti kirjutamiseks. Markdowni keele lõi 2004. aastal John Gruber, keda aitas oluliselt ka Aaron Swartz. Nende eesmärk oli võimaldada luua kergesti loetavat ja kirjutatavat lihtteksti ning seda vajadusel teisendada ka XHTML- või HTML-vormingusse. Leheküljed nagu GitHub, reddit, Stack Overflow, OpenStreetMap ja SourceForge kasutavad Markdowni variatsioone kasutajatevahelise suhtluse lihtsustamiseks. Alates 2016. aasta märtsist on Markdown RFC 7763 ja RFC 7764 avaldamisega standarditud. RFC 7763 määratleb MIME-tüübi text/markdown ja märgenduse variatsiooni original. RFC 7764 kirjeldab ning nimetab ära mh variatsioonid nagu MultiMarkdown, GFM, Pandoc, CommonMark ja Markdown Extra. Markdowni süntaksiga tekst on vasakul, vastav HTML keskel ja veebibrauseris näidatav paremal. Daring Fireball Arendaja John Gruberi märkus "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2004. Vaadatud 2. aprillil 2004.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://daringfireball.net/projects/markdown/license "Markdown". 4. detsember 2013. "Markdown". Aaron Swartz: The Weblog. 19. märts 2004. Markdown 1.0.1 readme source code "Daring Fireball - Markdown". 17.12.2004. "GitHub Flavored Markdown". github.com. Vaadatud 29. märtsil 2013. "Reddit markdown primer. Or, how do you do all that fancy formatting in your comments, anyway?". reddit.com. Vaadatud 29. märtsil 2013. "Markdown help". stackoverflow.com. Vaadatud 29. märtsil 2013. "SourceForge: Markdown Syntax Guide". sourceforge.net. Vaadatud 10.05.2013. "Markdown Variants". IANA. 28. märts 2016. Vaadatud 6.07.2016.
Sambia kvatša

Sambia kvatša (inglise keeles kwacha; tähis ZK; ISO kood ZMW, varem ZMK) on Sambia rahaühik. See jaguneb sajaks ngwee'ks. Rahaühiku nimi on pärit njandžakeelsest sõnast, mis tähendab koidikut. Ngwee tähendab 'kirgas'. Kui Sambia 1964. aastal iseseisvus, võeti rahaühikuna käibele naelsterling. Aastal 1968 asendati see kvatšaga. Aastal 2013 viidi läbi rahareform. Pärast seda on käibel rahatähed nominaalväärtusega 2, 5, 10, 20, 50 ja 100 kvatšat ning mündid 5, 10 ja 50 ngwee'd ning 1 kvatša. Märtsis 2014 oli euro kurss umbes 8,22 kvatšat. "HISTORY OF THE ZAMBIAN CURRENCY". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. veebruar 2014. Vaadatud 10. märtsil 2014. "Legal tender". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. jaanuar 2014. Vaadatud 10. märtsil 2014. ZMW - Zambian Kwacha Sambia keskpank Sambia mündid
Kvatša

Kvatša on mitme riigi rahaühik: Sambia kvatša Malawi kvatša
ZK

ZK võib tähendada järgmist: Sambia kvatša tähis, rahaühik ZK (laulja), Taani räppar ...