laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Saarepeedi vald

Saarepeedi vald oli vald Viljandi maakonnas. Arheoloogiamälestisena on tuntud Saarepeedil asuv Naanu linnamägi, mida kasutati 12.-13. sajandil. Rahvasuus teatakse seda Tantsimäe nime all. Dokumentides on esmamainitud Oiawa nime 1583. aastal. Vald kui haldusüksus tekkis 19. sajandi lõpul Välgita ja Karula valla ühinedes. Vald on saanud nime Saare-Peedi talu järgi, mille maadele ehitati 1902. aastal vallamaja. 1939. aasta haldusreformis liideti see Viljandi vallaga. 1945. aastal loodi Saarepeedi külanõukogu. Saarepeedi vald sai vallaõigused 19. detsembril 1991. aastal. Vallas oli 12 küla: Aindu, Auksi, Karula, Kokaviidika, Moori, Peetrimõisa, Saarepeedi, Taari, Tobraselja, Tõnissaare, Võistre ja Välgita. 2013. aastal moodustati Viljandi vald, millega liitus ka Saarepeedi vald. Tänu maakonnakeskuse Viljandi lähedusele on kerkinud mitmeid uuselamurajoone. *rahvaloendus Saarepeedis on vaheldusrikas loodus, tuntuim loodusobjekt on Varesemäed. Vallas asuvad ka Auksi järv, Karula järv, Valuoja, Uueveski oja ja Võistre järv. Vallas ilmub ajaleht Saarepeedi Sõnumid. Saarepeedil toimub iga-aastane valla külade päev ning korraldatakse võrkpalliturniire. 1835. aastal rajati Peedi Vennaste Koguduse palvemajas kool, kus koolmeistrina töötasid Ado Peet (1835-1845) ja Jüri Peet (1845-1849). Tänapäeval töötab Saarepeedi kunagises vallamajas kool-lasteaed, milles on 9-klassiline põhikool ja 2 rühmaga lasteaed. Samuti tegutseb vallas kaks raamatukogu, kus paiknevad ka avalikud internetipunktid. Karula raamatukogu asub Karula külas Karula kaupluselamus, Saarepeedi raamatukogu aga Saarepeedi rahvamajas, kus on ka vallavalitsuse ja noortetoa ruumid. Ettevõtted tegelevad peamiselt põllumajanduse ja puidutööstusega. AS Oskar LT valmistab lihatooteid, AS Rootsi Mööbel puitdetaile, OÜ Tammepakk laastukatuseid. Karula teeristis müüb Toyota autosid ASi Valoor Viljandi esindus. Saarepeedi vallas on kaks toidupoodi: rahvamajas tegutseb Minimarket ja Aindu külas OÜ Kullis kauplus. Kolmapäeviti külastab valda kauplusauto, samuti on Aindu külas avatud OÜ Jalari teemaja. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Saarepeedi valla koduleht
Kenneth Noland

Kenneth Noland (10. aprill 1924 Asheville, Põhja-Carolina – 5. jaanuar 2010 Port Clyde, Maine) oli USA maalikunstnik. Ta oli üks tuntumaid Color Field '​i stiili esindajaid 1950. aastatel, kuigi teda peeti ka abstraktse ekspressionismi ja 1960. aastate alguses minimalismi esindajaks. Ta teenis Teises maailmasõjas õhuväes. Pärast seda õppis ta kunsti Black Mountain College'is koduosariigis Põhja-Carolinas. Foto Nolandi maal "Beginning" (1958) Nolandi maal "The Clown" (1959) Kenneth Noland (10. IV 1924 – 5. I 2010) in memoriam. ekspress.delfi.ee. 15. jaanuar 2010
Konsulaat

Konsulaat on riigi välisesindus, mis kaitseb välisriigis selle riigi kodanike õigusi ja annab neile konsulaarabi. Konsulaat võib asuda suursaatkonnas, saatkonnas või olla iseseisev asutus. Konsulaadid jagunevad karjääri- ja aukonsulaatideks, nende esindajaid nimetatakse tavaliselt vastavalt konsuliteks ja aukonsuliteks. Üldjoontes on karjääri- ja aukonsulaatide ülesanded väga sarnased ja mõisted kasutusel suisa sünonüümidena: mõlema puhul on kesksel kohal kodanike abistamine, ärialane teavitamine ja kahepoolsed suhted konsulaarpiirkonnas. Sõltuvalt traditsioonidest kutsutakse konsuleid ja aukonsuleid konsulaatidega – nii karjääri- kui ka aukonsulaatidega – tihedate suhete hoidmise nimel aeg-ajalt lähetajariiki, et nad tutvuksid riigiga, mille huve nad esindavad. Konsulaadid on kas kutse- või aukonsulaadid, mida vastavalt juhib kutse- või aukonsul. Konsulaadid jagunevad peakonsulaatideks, konsulaatideks, asekonsulaatideks ja konsulaaragentuurideks. Neid juhivad vastavalt peakonsulid, konsulid, asekonsulid ja konsulaaragendid.. Konsulaarasutus Örn, Torsten 2004: "Milleks diplomaatia? Kultuuriajalooline käsitlus". Olion, Tallinn. lk 60-61 Örn, Torsten 2004: "Milleks diplomaatia? Kultuuriajalooline käsitlus". Olion, Tallinn. lk 62 Konsulaarseadus[alaline kõdulink] (RT 1933, 97, 697)
Aman

Aman ehk Iisraeli kaitsejõudude Sõjaväeluure Direktoraat on 1950. aastal moodustatud Iisraeli kaitsevägede sõjaväeluure keskasutus, mis allub Iisraeli kaitsejõudude ühendatud kindralstaabile. 1948–1949 – Isser Be'eri 1949–1950 – Colonel Chaim Herzog 1950–1955 – Colonel Binyamin Gibli 1955–1959 – kindralmajor Yehoshafat Harkabi 1959–1962 – kindralmajor Chaim Herzog 1962–1963 – kindralmajor Meir Amit 1964–1972 – kindralmajor Aharon Yariv 1972–1974 – kindralmajor Eli Zeira 1974–1978 – kindralmajor Shlomo Gazit 1979–1983 – kindralmajor Yehoshua Saguy 1983–1985 – kindralmajor Ehud Barak 1986–1991 – kindralmajor Amnon Lipkin-Shahak 1991–1995 – kindralmajor Uri Saguy 1995–1998 – kindralmajor Moshe Ya'alon 1998–2002 – kindralmajor Amos Malka 2002–2006 – kindralmajor Aharon Zeevi-Farkash 2006–2010 – kindralmajor Amos Yadlin 2010–2014 – kindralmajor Aviv Kohavi 2014– ... kindralmajor Hertzi HaLevi Sõjaväeluure Direktsioon on jaotatud kolme põhiliini: Luureandmete ja informatsiooni kogumise jaoskond; Teabehankes kasutab jaoskond tehnilisi ja inimallikatele põhinevaid teabehankemeetodeid: SIGINT, telefonikõnede jms pealtkuulamine, millega tegeleb üksus 8200; IMINT, satelliitidelt ja luurelennukitelt tehtud kujutiste tõlgendamine jms, millega tegeleb üksus 9200; HUMINT, agentide ja informaatorite kaudu informatsiooni kogumine, millega tegeleb üksus 504; OSINT Open Source Intelligence Luureandmete ja informatsiooni analüüsijaoskond; Jaoskonna töö on jaotatud vastavalt piirkondlikele ja teemadele: Põhja piirkond – luureandmed Liibüa ja Süüria kohta; Keskpiirkond – luureandmed Iraani, Iraagi, Põhja-Jordaania, ja Saudi Araabia kohta; Lõuna piirkond – luureandmed Egiptuse ja Lõuna-Jordaania kohta; Terroriorganisatsioonid, informatsiooni analüüs Lähis-Ida terroriorganisatsioonide kohta; Globaalsed ohud, ülejäänud maailmast lähtuvate ohtude kohta laekuva informatsiooni analüüs; Tehnoloogia, relvastustehnoloogia arengu kohta laekuva informatsiooni analüüs. Kontrolli ehk järelevalvejaoskond; Teostab teiste osakondade poolt väljatöötatud operatsiooniplaanide ja tegevuskavade viimast kontrolli ning võimalike vigade leidmist nn Saatana advokaat. Mossad
Johann Heinrich Gerth

Johann Heinrich Gerth (ladina Johannes Henricus Gerthius; u 1645/1946 Frankfurt – 13. mai 1696 Stockholm) oli saksa teoloog ja Rootsi-aegne Eestimaa piiskop. Ta sai hariduse Giesseni ülikoolis, oli 1671. aastast leskkuninganna Hedvig Eleonora pihiisa ja ülemõukonnajutlustaja, Eestimaa ja Tallinna piiskop (1684–1693) ja Stockholmi St. Gertrudi saksa koguduse (Deutsche St.-Gertruds-Gemeinde Stockholm) pastor. Piiskop Gerth viis rahvakoolidele kuningavalitsuse toetuse saamiseks Bengt Gottfried Forseliuse koos kahe poisiga (Ignatsi Jaak, Kambja kihelkond, Liivimaa kubermang; Pakri Hansu Jüri, Harju-Madise või Risti kihelkond, Eestimaa kubermang) 1686. aastal Stockholmi. Poisid demonstreerisid oma lugemis- ja laulmisoskust kuningas Karl XI ja ministrite ees. Kuningas andis oma käega mõlemale poisile tunnustuseks kuldtukati. Tema piiskopiks olemise ajal hakkas kehtima Karl XI poolt 30. novembril 1692 Eestimaa piiskopkonna jaoks välja antud Rootsi 1686. aasta kirikuseaduse täiendus, mille põhjal muudeti Eestimaa territoriaalkirik Rootsi territoriaalkiriku üheks piiskopkonnaks ja sellega liideti ka Tallinna territoriaalkirik. Tema isa oli Sprendlingeni piiskop Johann Konrad Gerth. Erbhuldigungspredigt über 1. Petr. II. 17. Fürchtet Gott und ehret den König, Reval, 1690; teavik Johann Heinrich Gerth E-kataloogis ESTER Johann Heinrich Gerth (1686–1734), Väike-Maarja ja Kuusalu pastor, Eestimaa konsistooriumi assessor 1722–1734 Isaak Gustav Gerth (1730–1780), Järva-Madise pastor, Christoph Gustav Gerth (1773–18xx), Jõhvi kihelkonna arst Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrtenlexikon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland. Hrsg. von Johann Friedrich von Recke, Karl Eduard Napiersky. Bd. 2. Mitau : Steffenhagen und Sohn 1829, lk. 28 Sissekanne TLÜ Akadeemilise Raamatukogu isikuloolises andmebaasis Ericus: Gerth, Johann Heinrich] Aivar Põldvee: "Kui Forselius Stockholmis käis...", Haridus 11-12/2006 lk. 17-22 "Declaration der Kirchen-Ordnung. Königliche Majestäten gnädigste Resolutsion und Erklärung derer von Ritter- und Priesterschaft in Ehstland, durch den Bischof Johann Heinrich Gerthius" Nordische Miscellaneen. 1781 lk. 163-193 Sissekanne TLÜ Akadeemilise Raamatukogu isikuloolises andmebaasis Ericus: Gerth, Johann Heinrich (1686–1734)
Jean-Marc Gaillard

Jean-Marc Gaillard (sündinud 7.oktoobril 1980 Annemasse'is Haute-Savoie's) on Prantsusmaa murdmaasuusataja. Gaillard sai 2006. aasta olümpiamängudel Torinos 50 km vabasõidus üheteistkümnenda koha. 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Sapporos oli ta 50 km klassikasõidus seitsmes. 2009. aasta MM-il Liberecis sai Gaillard 15 km klassikasõidus 14. koha ja paarissprindis koos Cyril Mirandaga viienda koha. 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis võitis ta teatesõidus pronksmedali. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis võitis ta teatesõidus samuti pronksmedali ja oli suusavahetusega sõidus üheksas. Pronksmedali tuli teatesõidus ka 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyongchangis. Maailma karikasarjas võistles Gaillard esimest korda 8. detsembril 2001 Cogne 10 km klassikasõidus ja sai 103 osavõtja seas 80. koha. Esimese punktikoha ja ühtlasi ka esimese võidu MK-etapil sai ta 16. veebruaril 2008 Liberecis 11,4 km vabasõidus. Järgmisel hooajal (2008-2009) tuli ta teiseks nii Vancouveri etapil 30 km jälitussõidus kui ka Rõbinski etapil 15 km ühisstardiga vabasõidus. Maailma karikasarja üldkarika arvestuses oli ta seitsmes. 2014 Sotšis pronksmedal 4×10 km teatesõidus 2018 Pyongchangis pronksmedal 4×10 km teatesõidus 2015 Falunis pronksmedal teatesõidus Jean-Marc Gaillard on seni (seisuga 18. veebruar 2018) osalenud 249 maailma karikasarja etapil ja jõudnud poodiumile kuuel korral, neist ühel korral kõige kõrgemale astmele. Jean-Marc Gaillardi koduleht Jean-Marc Gaillard FIS-i kodulehel (inglise)
Sérifos

Sérifos (antiikaja kontekstis Seriphos; kreeka Σέριφος) on Kreekale kuuluv Joonia saar Egeuse meres, Küklaadide saarestiku üks läänepoolsemaid saari. Sérifos asub Kýthnosest lõunas ja Sífnosest loodes. Sérifose pindala on umbes 70 km² ja seal elab 1200 inimest. Saarel on Sérifose küla ja teisi asulaid. Antiikajal austati Seriphosel kultuslikult Perseust.
Venda Tammann

Venda Tammann (6. oktoober 1932 Pärnu – 9. jaanuar 2010) oli eesti akordionist ja muusikapedagoog. Aastal 1947 lõpetas ta Raeküla kooli, aastal 1951 akordionierialal Pärnu Lastemuusikakooli, hiljem (aastal 1956) Tallinna muusikakooli ja aastal 1968 Tallinna Riikliku Konservatooriumi, kust sai nii akordionisti (Leopold Vigla klassis) kui puhkpilliorkestri dirigendi (Jaan Kääramehe klassis) diplomi. Venda Tammann oli Eesti NSV teeneline kunstnik (1980), Eesti Akordioniliidu asutaja- ja auliige, Eesti NSV Riikliku Filharmoonia solist, koolinoorte üldlaulupidude akordioniansamblite üldjuht.
Lasteraamatukogu

Lasteraamatukogu on raamatukogu, mille ülesandeks on laste teenindamine. Lasteraamatukogu eesmärgiks on hästi toimiv, kõiki lugejagruppe rahuldav raamatukogu, kuhu on meeldiv tulla nii lastel kui täiskasvanutel. Lasteraamatukogud kuuluvad oma töö eesmärkide ja sisu poolest kooliväliste lasteasutuste hulka. Lastega tegeleval raamatukoguhoidjal on tarvis tunda lapsepsühholoogiat ja pedagoogikat. Ilma selleta pole võimalik komplekteerida raamatufondi, juhtida lugemist ja korraldada raamatuüritusi. Lasteraamatukogul tuleb kursis olla üldhariduskooli programmide ja neis tehtavate muudatustega. Töö lastega eeldab, et raamatukoguhoidja tunneb põhjalikult lastekirjandust ja noortekirjandust.
Yanbiani Korea autonoomne ringkond

Yanbiani Korea autonoomne ringkond on 2. järgu haldusüksus (autonoomne ringkond) Hiinas Jilini provintsis. Piirneb lõunas Põhja-Koreaga ja idas Venemaa Primorje kraiga. 2000. aastal oli elanike arv 2 209 646, neist 60,7% hiinlased, 36,3% korealased ja 2,58% mandžud. Jaguneb kuueks maakonna õigustega linnaks ja kaheks maakonnaks: Dunhua Helong Hunchun Longjing Tumen Yanji Antu maakond Wangqingi maakond Ringkonnavalitsus
Pärsti vald

Pärsti vald oli vald Viljandi maakonnas. Pärsti vallas oli üks alevik (Ramsi) ja 26 küla: Alustre, Heimtali, Jämejala, Kiini, Kiisa, Kingu, Kookla, Laanekuru, Leemeti, Marna, Matapera, Mustivere, Pinska, Puiatu, Päri, Pärsti, Raudna, Rihkama, Savikoti, Sinialliku, Tohvri, Turva, Tõrreküla, Vanamõisa, Vardi ja Väike-Kõpu. 2013. aastal moodustati Viljandi vald, kuhu liitus ka Pärsti vald. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator
León

León on mitme geograafilise objekti nimi: León, linn Hispaanias León, provints Hispaanias León, ajalooline piirkond Hispaanias León, ajalooline kuningriik Pürenee poolsaarel León, linn Mehhikos León, linn Nicaraguas León, departemang Nicaraguas Leon Léon
Paistu vald

Paistu vald oli vald Viljandi maakonnas. Paistu vallas oli 16 küla: Aidu, Hendrikumõisa, Holstre, Intsu, Kassi, Lolu, Loodi, Luiga, Mustapali, Paistu, Pirmastu, Pulleritsu, Rebase, Sultsi, Tömbi ja Viisuküla. 5. novembril 2013 moodustati Viljandi vald, millega liitus ka Paistu vald. Aastatel 2003-2011 andis Paistu vald kirjanikest õdede Salme Ekbaumi ja Minni Nurme mälestuseks välja Salme Ekbaumi ja Minni Nurme koduluulepreemiat. KOV pindalad, vaadatud 15.10.2018. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator
Trooja hobune (informaatika)

Trooja hobune ehk troojalane ehk trooja on liik õelvara, mis tavaliselt tuleb kaasa koos mõne teise arvutiprogrammi või failiga. Samuti kui klassikalises Kreeka legendis Trooja hobusest on tegu tarkvaraga, mis on pealtnäha huvitav ja kasulik (või vähemalt kahjutu), kuid käivitades võib palju pahandust teha – ehk siis arvuti oleks justkui Trooja, hobune on kasulik fail ja sõjamehed seal sees on õelvara. Troojalased reeglina ise arvutisse ei tule, kasutaja peab need kas iseseisvalt või mõne rakenduse koosseisus käivitama. Troojalased erinevad viirustest selle poolest, et need ei tegele ise otsese vandalismiga (küll aga võib sellega tegeleda kräkker, kes troojalase kaudu süsteemile juurdepääsu saab), ei poogi end külge teistele failidele ega seeläbi n-ö nakata neid, ega levita end ka muul moel ise edasi. Selle asemel avavad troojalased n-ö tagauksi, mille kaudu on kräkkeritel võimalik saada süsteemidele juurdepääs kuni täieliku kontrollini nende üle, koguvad privaatseid kasutajaandmeid (paroole, klahvisisestusi, ekraanipilte jm), saates need oma looja suva poolt valitud suunal ja nullides muude viisidega süsteemide ning nendes sisalduvate andmete turvalisuse. Troojalane
Olustvere vald

Olustvere vald oli aastatel 1990–2005 eksisteerinud vald Viljandi maakonna põhjaosas. Selle naabervallad olid Suure-Jaani, Saarepeedi, Kolga-Jaani ning Kõo vald. Valda kuulus Olustvere alevik ja 12 küla: Aimla, Jaska, Kuhjavere, Kuiavere, Kurnuvere, Kärevere, Mudiste, Mäeküla, Riiassaare, Tääksi, Võivaku ja Ülde. Alates oktoobrist 2005 olid Olustvere valla alad Suure-Jaani valla koosseisus. 1991–1993 Taivo Teder 1993–2005 Are Aua Aastatel 1993–2005 oli vallavolikogu esimees Arnold Pastak. Eesti piirkondlik statistika 2004, vaadatud 1.04.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 1.04.2020. "Omavalitsusjuhid 1992–2017". 11. juuni 1998. Vaadatud 21.01.2021.
Stepan Šaumjan

Stepan Šaumjan (armeenia keeles Ստեփան Գեւորգի Շահումյան (Stephan Šahumjan); vene keeles Степан Георгиевич Шаумян; 1. oktoober 1878 Thbilisi – 20. september 1918 Krasnovodsk) oli Kaukaasias tegutsenud bolševistlik revolutsionäär, rahvuselt armeenlane. 1917. aasta Veebruarirevolutsiooni järel sai Šaumjanist Bakuu nõukogu juht. 1917. aasta detsembris nimetati Šaumjan Kaukaasia erakorraliseks komissariks. 1918. aasta märtsis sattusid bolševikud Bakuus vastuollu muhameedlastega ja palusid tulevahetuse puhkedes dašnakkide abi. Dašnakid tapsid kättemaksuks armeenlaste genotsiidi eest tuhandeid inimesi. (Septembris tasusid Bakuu vallutanud türklased ja aserid armeenlastele omakorda veriselt.) 1918. aasta aprillis kehtestati Bakuus Nõukogude võim. Šaumjanist sai Rahvakomissaride Nõukogu esimees. Kommuun natsionaliseeris naftatööstuse ja püüdis korraldada Bakuu kaitset Türgi ja Aserbaidžaani vägede vastu. 1918. aasta juuli lõpus jäid bolševikud hääletusel alla esseeridele, menševikele ning dašnakkidele, kes soovisid vastupidi Šaumjanile türklaste vastu kasutada brittide pakutud abi. Šaumjani bolševikud püüdsid koos relvadega Astrahani evakueeruda, kuid sunniti merel Bakuusse naasma ja arreteeriti. Menševike juhitud valitsus vahistas komissarid süüdistatuna riigireetmises ja sõjaväevarustuse väljaveos. 1918. aasta septembris, Bakuu türklastele langemise eelõhtul sai bolševik Anastass Mikojan loa vangide evakueerimiseks. Soovitud sihtpunkti, Astrahani, asemel siirdus laev, kas kütuse puudusel või mõnel muul põhjusel Krasnovodskisse. Sealne Vene valgete esseeride juhitud ajutine valitsus hukkas hiljem 26 Bakuu komissarina tuntuks saanud bolševikud brittidest liitlaste võimalikul heakskiidul. Ainsana pääses Anastass Mikojan. Stephanakert on Šahumjani järgi nime saanud. Jerevanis on tänini Šaumjani-nimeline väljak.
Edwin Krebs

Edwin Gerhard Krebs (6. juuni 1918 Lansing – 21. detsember 2009 Seattle) oli Ameerika Ühendriikide biokeemik. Aastal 1992 sai ta koos Edmond Fischeriga fosforüülumise uurimise eest Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna. 1971 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks 1973 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks
Valdis Dombrovskise esimene valitsus

Valdis Dombrovskise esimene valitsus oli 12. märtsil 2009. aastal Läti Vabariigi Seimi poolt kinnitatud Valdis Dombrovskise viie partei koalitsioonivalitsus. 17. märtsil 2010 teatas Rahvapartei, et lahkub valitsusest. Pärast 2010. aasta parlamendivalimisi astus 3. novembril ametisse Valdis Dombrovskise teine valitsus. Peaminister Valdis Dombrovskis Põllumajandusminister Jānis Dūklavs Laste, perede ja integratsiooniminister Valdis Dombrovskis (30. juunini 2009) Kultuuriminister Ints Dalderis Kaitseminister Imants Lieģis Majandusminister Artis Kampars Haridus- ja teadusminister Tatjana Koķe Keskkonnaminister Raimonds Vējonis Rahandusminister Einars Repše Välisminister Māris Riekstiņš; alates 29. aprillist 2010 Aivis Ronis Tervishoiuminister Ivars Eglītis; 29. juuni 2009–17. märts 2010 Baiba Rozentāle; alates 13. maist 2010 Didzis Gavars Siseminister Linda Mūrniece Justiitsminister Mareks Segliņš Regionaalarengu ja kohalike omavalitsuste minister Edgars Zalans; alates 13. maist 2010 Dagnija Staķe Transpordiminister Kaspars Gerhards Sotsiaalminister Uldis Augulis Läti peaminister Läti riigipeade loend "CIA Home > Library > Publications > World Leaders > World Leaders - L > Latvia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. märts 2010. Vaadatud 12. jaanuaril 2010.
Andrius Kubiliuse teine valitsus

Andrius Kubiliuse teine valitsus oli pärast oktoobris 2008 peetud parlamendivalimisi erakonna Isamaaliit – Leedu Kristlikud Demokraadid esimehe Andrius Kubiliuse moodustatud Leedu Vabariigi valitsus, mis astus ametisse 9. detsembril 2008. President Valdas Adamkus oli Kubiliuse nimetanud peaministriks oma dekreediga nr 1K-1611 28. novembril 2008. Valitsuse volitused lõppesid 22. novembril 2012, kui Leedu Seim kinnitas uueks peaministriks Sotsiaaldemokraatliku Partei esimehe Algirdas Butkevičiuse. Valitsuskoalitsiooni moodustasid kolm erakonda, kes jagasid ministriportfellid esialgu järgmiselt: Isamaaliit – Leedu Kristlikud Demokraadid – pea-, majandus-, riigikaitse-, sotsiaalhoolekande- ja välisminister Leedu Vabariigi Liberaalne Liikumine – haridus-, justiits- ja transpordiminister Liberaalide ja Keskliit – sise- ja tervishoiuminister Ülejäänud ministriportfellid kuulusid poliitiliselt sõltumatutele isikutele. Pärast majandusminister Dainius Kreivyse tagasiastumist märtsis 2011 läks ka majandusministri portfell sõltumatule Rimantas Žyliusele. Valitsusse kuulusid järgmised ministrid: Peaminister – Andrius Kubilius Energeetikaminister – Arvydas Sekmokas Haridus- ja teadusminister – Gintaras Steponavičius Justiitsminister – Remigijus Šimašius Keskkonnaminister – Gediminas Kazlauskas Kultuuriminister – Remigijus Vilkaitis (kuni 2. juulini 2010), Arūnas Gelūnas (alates 2. juulist 2010) Majandusminister – Dainius Kreivys (kuni 17. märtsini 2011), Rimantas Žylius (alates 17. märtsist 2011) Põllumajandusminister – Kazys Starkevičius Rahandusminister – Ingrida Šimonytė Riigikaitse minister – Rasa Juknevičienė Siseminister – Raimundas Palaitis (kuni 26. märtsini 2012), Raimondas Šukys (kohusetäitja 26. märtsist 16. aprillini 2012), Arturas Melianas (alates 16. aprillist 2012) Sotsiaalhoolekande- ja tööminister – Rimantas Jonas Dagys (kuni 22. juulini 2009), Donatas Jankauskas (alates 22. juulist 2009) Tervishoiuminister – Algis Čaplikas (kuni 1. märtsini 2010), Raimondas Šukys (alates 1. märtsist 2010) Transpordi- ja sideminister – Eligijus Masiulis Välisminister – Vygaudas Ušackas (kuni 28. jaanuarini 2010), Audronius Ažubalis (alates 11. veebruarist 2010) Leedu peaminister Leedu valitsusjuhtide loend Government of the Republic of Lithuania (kontrollitud 18.01.2012)
Aasovi kõrgustik

Aasovi kõrgustik (ukraina keeles Приазовська височина) on kõrgustik Ukraina kaguosas Zaporižžja ja Donetski oblasti territooriumil. Kõrgus kuni 326 m (Mohila-Belmak). Aluskivi on kaetud lössiga sarnaste kivimitega. Aasovi kõrgustikust saavad alguse teiste seas Molotšna, Berda ja Obitotšna jõgi. Ülekaalus on lõuna-mustmullad, maa on haritud. Nõlvadel on alles looduslikud rohtlad. Kõrgustikul paikneb Ukraina rohtla looduskaitseala osa Kamjanõ Mogilõ.
Nuudipäev

Nuudipäev ehk kanutipäev on eesti rahvakalendri tähtpäev, mida peetakse 13. jaanuaril. Seda on tähistatud ka 7. jaanuaril. Tähtpäev on saanud nimetuse Taani kuninga Erik Hea poja Knudi mõrvamise järgi. Nuudipäeval tööd ei tehtud, mehed käisid perest perre, lõid õlest nuutidega pühad välja ja maitsesid õlut. Kui mõni mees ei raatsinud kolmekuningapäevaks külakorrast koju naasta, ei tohtinud nuudipäeval neist ükski enam mööda küla trallida. Nuudipäeva sula on saarerahva sõnul nälja ema, et “kui pole talvet talve ajal, siis pole suid suve ajal”. Näärikuu (jaanuari) härmatis aga tõotab viljarikast aastat ja kalureile juulis rohket saaki. Nuudipäev rahvakalendri tähtpäevade andmebaasis
Kõo vald

Kõo vald oli vald Viljandi maakonna põhjaosas. 21. oktoobril 2017 moodustati Võhma linna ning Suure-Jaani, Kõo ja Kõpu valla liitumisel Põhja-Sakala vald. Valda läbis Navesti jõgi. Asustus on koondunud Põltsamaa–Võhma maantee äärde. Valla aladel tegutsevad Pilistvere Rahvamaja, Koksvere maanaiste selts, Kõo külaselts, Eakate klubi Ajaratas ja Kõo jahiselts. Valla ainuke kool oli Kirivere Kool. Raamatukogud asuvad Pilistveres ja Kõos. Pilistveres asub hooldekodu. Kõo vald kuulus Pilistvere kihelkonda. 1897. aastal liideti Kõo vallaga Loopre, Pilistvere ja Arussaare vald. 1934. aastal elas vallas 3523 inimest. Valda kuulus ka Võhma alevik. 1950 loodi valla territooriumil Mõisaküla, Venevere ja Soomevere külanõukogu, mis 1950–1958 kuulusid Suure-Jaani rajooni. Mõisaküla külanõukogu nimetati 1960 Kõo külanõukoguks. 1959–1962 kuulus see Põltsamaa rajooni ja 1963–1987 Viljandi rajooni. Valla staatus ennistati 7. mail 1992. Kõo vallas oli 15 küla: Arjassaare, Arussaare, Kangrussaare, Kirivere, Koksvere, Kõo, Loopre, Maalasti, Paaksima, Paenasti, Pilistvere, Saviaugu, Soomevere, Unakvere ja Venevere. Pilistvere Andrease kirik Arussaare Issanda Taevaminemise kirik Kõo mõisa hooned Aastatel 1992–1992 oli Kõo vallavanem Ain Vahtra, 1992. aastast on vallavanem Tarmo Riisk. Maakatastri statistika, vaadatud 12.10.2018. Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. detsember 2017. Vaadatud 21. novembril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Järva maakonna Roosna-Alliku valla, Viljandi maakonna Kõo ja Viiratsi valla ning Võru maakonna Lasva valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta (vastu võetud 07.05.1992) Viljandimaa Omavalitsuste Liit: Maakonna omavalitsused ja juhid alates 1992.a..pdf