laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Saare valla lipp

Saare valla lipp on Jõgeva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Saare valla lipp. Lipp kinnitati 20. novembril 1996. Saare valla lipuks on ruudukujuline vapilipp. Kangas on jagatud horisontaalselt kaheks väljaks, ülemine, valge laid on laiem ja alumine, sinine kitsam. Sinisel laiul on püstiselt valge kaheteralise mõõga käepide, mis valgel laiul läheb üle roheliseks viieharuliseks okaspuutaimeks. Lipu normaalmõõdud on 105x105 cm Lipu ideestik tuleneb Kalevipoja sangarikujuga seotud kohamuistenditest. Teatavasti asuvat muistse vägilase mõõk kohalikus Kääpa jões ning sealses pinnases ja vees peitubki see ürgjõud, millest tärkab ikka jälle uus elu (okaspuutaim) ning pärineb valla töökate inimeste varanduslik ja vaimne õitseng. Sinine värvus on vee, kui ka ustavuse ja vaimsuse võrdkuju, roheline aga looduse, nooruse ja lootuse sümbol. Valla lippu kasutati samadel alustel Eesti riigilipuga. Valla lipp heisati alaliselt vallamaja ees lipumastis. Lippu võis heisata avalikel üritustel, samuti perekondlike sündmuste puhul ning muudel juhtudel vallavalitsuse loal. Kui valla lipp heisati koos Eesti riigilipu, mõne teise riigi või tema omavalitsusüksuse, mõne Eesti maakonna, valla või muu lipuga, asus valla lipp lippude poolt vaadatuna vasakul teise riigi või Eesti riigilipust. Saare valla vapp Jõgeva maakond Saare valla sümboolika valla kodulehel Saare valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Piirsalu kalmistu

Piirsalu (uus) kalmistu on Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Piirsalu külas asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena. Kalmistu asub Risti–Kuijõe tee ääres, umbes 300 m Piirsalu kirikust lõuna pool. Kalmistul asub eraldi kultuurimälestisena arvele võetud II maailmasõjas hukkunute ühishaud. Piirsalu kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 18.08.2016) Piirsalu kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Metsamehe jälgedes

"Metsamehe jälgedes" on Eesti Metsateenijate Ühingu korraldatud ürituste sari teenekate metsameeste elutöö tutvustamiseks ja mõtestamiseks. 2015. aasta almanahhis märgitakse: "Endiselt on populaarsed meie Metsamehe jälgedes üritused, mida oleme valmis jätkama 2-3 üritusega aastas. Aktiivseid ja hingega metsamehi, kelle jälgedes käia, meil ikka veel jagub." Seniseid üritusi: 1.06.2010 - Tõnu Vaask 27.08.2010 - Ain Erik 24.08.2012 - Aleksander Sinimäe 20.04.2015 - Jaak Vaus 22.05.2015 - Mart Vaus 20.05.2016 - Väino Rei ALMANAHH 2015(vaadatud 18.08.2016) Priit Kask. Kahe värvika metsamehe jälgedes. Kuidas Sass Kuresoole metsa kasvama pani. Eesti Mets 4/2012 (vaadatud 30.08.2016) Metsamehe jälgedes. Aleksander Sinimäe. Galerii. (vaadatud 30.08.2016) Mart Vaus "Väino Rei". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. august 2016. Vaadatud 18. augustil 2016.
Hybrid Air Vehicles

Hybrid Air Vehicles Ltd. on õhusõidukeid valmistav ettevõte Inglismaal. Hübriidõhulaevadena tuntud sõidukitel kasutatakse tõstejõu tekitamiseks nii aerodünaamika kui õhust kergemate (LTA) ainete (tavaliselt gaasid) tehnoloogiaid, mis annab õhusõidukile võimaluse jääda õhku mitmeks nädalaks. 2016. aasta 17. augustil toimus ettevõttes valminud maailma suurima õhusõiduki Airlander 10 esmalend. 25 miljonit naela maksev 92 meetri pikkune õhulaev startis Cardingtoni lennuväljalt Bedfordshire'is ja oli õhus umbes pool tundi. Airlander 10 katselend (Lakehurst, 2012) Airlander 10 angaaris (21. märts 2016) The new vehicle set to revolutionise the skies, BBC, 4. jaanuar 2011 "Airlander 10: Maiden flight at last for longest aircraft" (inglise). BBC News. 17. august 2016. Vaadatud 18. augustil 2016. Ettevõtte koduleht (inglise keeles)
Bülent Tüfenkci

Bülent Tüfenkci (sündinud 1. jaanuaril 1966 Yeşilyurtis) on Türgi poliitik, Õigluse ja Arengu Partei liige. Ta oli 24. novembrist 2015 kuni 10. juulini 2018 Türgi majandusminister. Ta sündis aastal 1966 Yeşilyurtis (Malatya provintsis). Ta lõpetas Yeşilyurtis İmaam Hatipi kooli. Aastal 1988 lõpetas ta magistrikraadiga Ankara ülikooli õigusteaduskonna äriõiguse alal. Ta on aastast 2001 Õigluse ja Arengu Partei liige. Aastatel 2011–2015 oli ta Õigluse ja Arengu Partei Malatya provintsi eestseisja. Ta valiti nii 2015. aasta Türgi parlamendivalimistel kui ka 2015. aasta Türgi erakorralistel parlamendivalimistel Türgi Suure Rahvuskogu liikmeks. Ta oli 24. novembrist 2015 kuni 10. juulini 2018 Türgi majandusminister. Ta oli majandusministriks Ahmet Davutoğlu kolmandas valitsuses ja on Binali Yıldırımi valitsuses. Bülent Tüfenkci on abielus ja tal on kaks last.
Halluasiit

Halluasiit on monokliinne silikaatne savimineraalide hulka kuuluv mineraal. Halluasiidi idealiseeritud keemiline valem on Al2Si2O5(OH)4. Tavaliselt tekib see teiste alumiiniumit ja räni sisaldavate mineraalide hüdrotermilisel moondel, näiteks Utah' aladel tekib see üle rüoliidi voolava vee mõjul. Kuna halluasiit esineb tihti koos dikiidi, kaoliniidi, montmorijoniidi ja teiste savimineraalidega, siis on ainus võimalus selle kindlamaks määratlemiseks mineraali röntgendifraktsioonianalüüs. Halluasiit tekib basaldi, andesiidi ja rüoliidi murenemisel. Kuna mineraali tekkel mängib olulist osa vesi, on see sagedasem troopikas, kus sademeid on rohkem. Kuna mineraali teket soodustab suur CO2 sisaldus, siis esineb halluasiit sageli karbonaatsete kivimite läheduses. Mineraal sisaldab sageli lisanditena titaani, kaltsiumit, kaaliumit, naatriumit, rauda, kroomi, magneesiumit, niklit ja vaske. Mineraali kirjeldas esimesena Pierre Berthier 1826. aastal. Halluasiit sai nimetuse Belgia geoloogi Jean Baptiste Julien d'Omalius d'Halloy järgi. Selle tüüpleiukohaks on Angleur Belgias Liège'i lähistel. Mineraali Eestile lähim esinemiskoht on Tankavaara Soomes. Halluasiiti kaevandatakse Uus-Meremaal, Belgias, Prantsusmaal ja Kanadas. Tänapäeval valmistatakse sellest portselani, aga varem on seda kasutatud ka nafta krakkimisel katalüsaatorina. http://www.mindat.org/show.php?id=1808&ld=1&pho= Kerr, Paul F. (1952). "Formation and occurrence of clay minerals". Clays and Clay Minerals. 1: 19–32. Peuraniemi, V. and Islam, R., 1993. The weathering in the Vuotso-Tankavaara area- The first evidence of halloysite in Finland. The Chemical eology, 107, lk. 307–311. http://ccm.geoscienceworld.org/content/25/1/1.abstract
Kajar Kase

Kajar Kase (sündinud 29. mail 1980) on eesti ajakirjanik ja suhtekorraldaja. Ta lõpetas 2005. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal. Ta töötas kuni 2018. aastani Eesti Televisiooni saate "Ringvaade" vastutava toimetajana. Aastatel 2018-2023 oli ta Reformierakonna kommunikatsioonijuht. Alates 2024. aastast on Kajar Kase Kanal 2 hommikuprogrammi "Telehommik" peatoimetaja. Tema abikaasa on Karin Kase. http://lepo.it.da.ut.ee/~elasn/LA05SOAJ.HTM[alaline kõdulink] Saate "Ringvaade" meeskond ETV veebilehel (vaadatud 19.02.2018) "Tulevane Reformierakonna kommunikatsioonijuht Kajar Kase ei plaani erakonda astuda". "Kanal 2 hommikuprogramm “Telehommik” äratab 2. jaanuarist igal argihommkul kell 6.30". kanal2.ee. Vaadatud 3. märtsil 2024. "Kajar Kase: võib küll olla maailmalõpp, aga elu ei saa elamata jääda" ERR menu, 31. oktoober 2016
Gibbsiit

Gibbsiit on monokliinne hüdroksiidsete mineraalide kuuluv habras mineraal. Gibbsiidi keemiline valem on n korda Al(OH)3. Gibbsiit on oluline boksiidi koostisosa ja seda kasutatakse alumiiniumi tööstuslikuks tootmiseks. See esineb sageli koos limoniidi ja götiidiga. Vahel esineb seda kihiti illiidi, kaoliniidi ja montmorijoniidi lademete koosseisus. Mineraali kirjeldas esimesena John Torrey 1822. aastal. Gibbsiit sai nimetuse USA kaupmehe George Gibbsi järgi, kes oli harrastusgeoloog ja mineraalide koguja. Selle tüüpleiukohaks on USA-s Massachusettsi osariigis Berkshire'i maakonnas Richmondis (sooraua lademes). http://www.mindat.org/min-1689.html "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. august 2016. Vaadatud 18. augustil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Viljar Arakas

Viljar Arakas (sündinud 26. veebruaril 1979 Tallinnas) on eesti ettevõtja, ettevõtte EfTEN Capital tegevjuht. Arakas on lõpetanud 1999. aastal Tallinna Polütehnikumi telekommunikatsiooni erialal ja saanud 2003. aastal bakalaureusekraadi ärijuhtimises EBSist. Ta on pälvinud aasta ärijuhi auhinna 2013. aasta tegevuse eest. 2022. aastal oli ta Eesti Päevalehe, LP ja Delfi edetabelis "Eesti mõjukad 2022" 94. kohal. "3. German-Baltic Investors Forum: Viljar Arakas". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. august 2016. Vaadatud 18. augustil 2016. "Aasta ärijuht 2013 on EfTEN Capitali juhatuse esimees Viljar Arakas", EBSi pressiteade, 5. juuni 2014. "Eesti mõjukad 2022". 25. november 2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 25.11.2022. Vaadatud 25.11.2022. Sulev Vedler. "SUUR LUGU | Viljar Arakas tahtis saada tegijaks. Saigi" Eesti Ekspress, 25. märts 2023
Kärdla hiiurootslaste kalmistu

Kärdla hiiurootslaste kalmistu on hiiurootslaste kalmistu Hiiumaal Kärdla Rannapargis ehk Paruniaias. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena. Kärdla hiiurootslaste kalmistu ja väike Püha Olavi kabel asusid Nuutri jõest idas. Nende rajamisaeg on ebaselged. Tõenäoliselt oli kalmistu juba Kärdla esmamainimise (1564) ajal olemas. Esimesed teated kabelist pärinevad 1627. aastast. Kui hiiurootslased 1781. aastal küüditati, jäid kabel ja kalmistu kasutuselt välja ning kalmistu kohale rajati 1830. aastal Hiiu-Kärdla kalevivabriku inglise stiilis park. Kabeli täpset asukohta pole kindlaks tehtud, selle puitu kasutati 1847. aastal teisele poole Nuutri jõge ehitatud Kärdla saksa ehk vanakabeli ehitusmaterjalina. Kalmistust on säilinud vaid kõrgemal seljandikul paiknev Karel Tarningu (1795-1848) haua oletataval asukohal asuv malmist rist. Teda peetakse viimaseks rootslaseks, kes antud kalmistule maeti. Tähise üks külg kannab rootsikeelset kirja: Karel Tarning war den sista, som här blef begrafwen. 1848 Teisele küljele on kirjutatud: den gamla swenska kyrkogården On arvatud, et risti asukohta on rannapargi kujundamise käigus muudetud. 2023. aasta aprillis viisid arheoloogid Monika Reppo ja Martin Malve kalmistu alal läbi arheoloogilised uuringud, mille käigus otsiti 3434 m2 suurune ala metalliotsijaga läbi ning kaevati prooviauke. Lisaks suurele hulgale Teise maailmasõjaga seonduvatele leidudele leiti inimluid ja 1739. aasta Anna Ivanovna denga seljandikult, kus paikneb Tarningu rist. See tõestab, et rist paikneb tõepoolest kalmistu kohal. Kärdla kalmistu Kärdla hiiurootslaste kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris. Vaadatud 30. detsembril 2023. "Kärdla kirik". Hiiumaa kodulugu (inglise). Vaadatud 29. detsembril 2023. Reppo, Monika (2022). Rootsi surnuaed ja Püha Olevi kabel Kärdlas. Eksperdihinnang. OÜ Arheograator. Rist, 19/20. saj. (malm) kultuurimälestiste riiklikus registris. Vaadatud 30. detsembril 2023. Eesmaa, Piret (13. aprill 2023). "Arheoloogid täpsustasid Kärdlas rannarootslaste kalmistu asupaika - Hiiu Leht". Vaadatud 29. detsembril 2023. Reppo, Monika; Malve, Martin (2023). "Arheoloogiline uuring hiiurootslaste kalmistul Hiiumaal. Aruanne" (PDF). Kultuurimälestiste register. Vaadatud 30. detsembril 2023. Kärdla hiiurootslaste kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Ivan Serov

Ivan Serov (vene keeles Иван Александрович Серов; 13. august 1905 Vologda kubermang – 1. juuli 1990 Moskva oblast) oli NSV Liidu sise- ja välisjulgeoleku juhtivtöötaja. Ta lõpetas 1939. aasta jaanuaris Frunze-nimelise Sõjaväeakadeemia ja suunati sama aasta veebruaris teenima NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi keskorganitesse. Osales Lääne-Ukraina NSV Liidu koosseisu liitmise korraldamisel, Katõni veresauna korraldamisel, Balti ja Kaukaasia riikide elanike küüditamise korraldamisel. Tal oli oluline osa 1956. aasta Ungari ülestõusu mahasurumisel. Serov oli Venemaa ajaloos ainus inimene, kes oli olnud nii sisejulgeoleku (KGB) kui sõjaväeluure (GRU) ülem. Serovi hooplemine, et ta "võiks murda inimese kehas kõik luud, inimest tapmata", oli kolleegide seas laialt tuntud. 1965. aasta aprillis heideti ta NLKP-st välja ja saadeti erru. Serov kirjutas erus olles memuaare, mis leiti ja valmistati avaldamiseks ette pärast autori surma. 1990. aasta 1. juulil jäi 84-aastane Serov Moskva lähistel rongi alla ja suri. Serovi juhised Nõndanimetatud "Serovi juhised". Erwin A Schmidl, Laszlo Ritter, Peter Dennis, The Hungarian Revolution 1956, 2006 U.S. News & World Report, The Bone Breaker. The mystery of General Serov's demotion. Tribune, 18 December 1958. Internet Archive (read OCR Text below). Retrieved 9 February 2015. Тайные дневники первого председателя КГБ: «Сталин остался недоволен» - Политика - МК Sanchez, Raf (8. august 2016). "Swedish diplomat who saved thousands of Hungarian Jews in WW2 then disappeared was 'liquidated by Soviet KGB'" (inglise). Jeruusalemm: The Telegraph. Vaadatud 18. augustil 2016. Nikita Petrov, "The First Chairman of the KGB: Ivan Serov" (Pervy predsedatel KGB : Ivan Serov), Moskva: Materik (2005) ISBN 5-85646-129-0 Johanna Granville, The First Domino: International Decision Making During the Hungarian Crisis of 1956", Texas A & M University Press, 2004. ISBN 1-58544-298-4 Viktor Suvorov, "Inside Soviet Military Intelligence" (1984), ISBN 0-02-615510-9 Biograafia (vene keeles)
Puski kalmistu

Puski kalmistu on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Puski külas Puski kiriku ümber asuv kalmistu. Kalmistu pindala on 1,7 ha. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena. Puski kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 18.08.2016) Puski kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Räpina Püha Sakariase ja Elisabeti kirik

Räpina Püha Sakariase ja Elisabeti kirik on õigeusu kirik Räpina kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Põlva maakonnas Räpina linnas. Esimene õigeusu kirik ehitati Räpinasse aastal 1752, ent aastal 1813 põles see maha. Praegune kirik ehitati aastatel 1829–1833 ja pühitseti aastal 1834. Kiriku projekteeris Georg Friedrich Geist. Kiriku ikonostaas tehti aastal 1832 ja paljud ikoonid maalis Pihkva ikoonimaalija H. Kalinin. Kirik on arvele võetud kultuurimälestisena. Klassitsistlik kirikuhoone on ladina risti kujulise põhiplaaniga. Kiriku aadress on Apteegi 7. Räpina õigeusu kirikuaed Räpina Püha Sakariase ja Elisabeti kogudus Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku kodulehel (vaadatud 10.02.2017) Räpina Püha Sakariase ja Elisabeti kirik kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 18.08.2016) Räpina Püha Sakariase ja Elisabeti kirik kultuurimälestiste riiklikus registris Kogudusest ja kirikust Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku kodulehel
Allar Tankler

Allar Tankler (sündinud 15. aprillil 1981 Tallinnas) on eesti ajakirjanik. Pärnu I keskkool / Memorial High School, Tulsa, Oklahoma (1998); Tartu Ülikool, sotsiaalteadused (2007); Università della Svizzera italiana, teadusmagister kommunikatsioonijuhtimises (2011); Lisaks on ta läbinud juhtimiskursused University of California Anderson School of Managementis (2010). mitmes meediaväljaandes ajakirjanik ja toimetaja (1999–2002)[viide?]; erakond Res Publica, meediajuht (2002–2003)[viide?]; peaminister Juhan Partsi nõunik siseküsimustes (2003–2005); kommunikatsioonibüroo Corpore, partner, konsultant, nõukogu esimees (2005–2013); nädalalehe Eesti Ekspress peatoimetaja (detsember 2013 – jaanuar 2016); Euroopa Investeerimispank, korporatiivkommunikatsiooni spetsialist (2016…); Tallinna ja Tartu ülikooli kommunikatsiooni õppejõud[viide?] Ta on olnud ERRi raadiosaate "Olukorrast riigis" üks saatejuhte[viide?]. Ta on lõpetanud 2007. aastal Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe ajakirjanduse ja suhtekorralduse alal ning on saanud magistrikraadi kommunikatsioonijuhtimises Šveitsist Università della Svizzera italianast. 2016. aasta jaanuarist elas ta abikaasa töö tõttu Luksemburgis. 2017. aastal kandideeris Eesti Rahvusringhäälingu peadirektoriks, kuid ei osutunud valituks. Allar Tankler kaitseb Eestit Savisaare eest http://lepo.it.da.ut.ee/~elasn/L2007SO274.htm[alaline kõdulink] "Eesti Ekspressi peatoimetajana asub 2. detsembrist tööle Allar Tankler", Postimees, 18. november 2013. "Allar Tankler lahkub Eesti Ekspressi peatoimetaja ametikohalt ja kolib Luksemburgi", ERRi uudised, 2. detsember 2015 ERR-i uus juht on Erik Roose. ERR Uudised. 15.03.2017.
Jelgava raudteejaam

Jelgava raudteejaam on raudteejaam Lätis Jelgavas. Tegemist on olulise sõlmjaamaga, kust hargnevad Jelgava–Tukumsi raudteelõik, Jelgava–Krustpilsi raudteelõik, Jelgava–Meitene raudteelõik, Jelgava–Liepāja raudteelõik ja Riia–Jelgava raudteelõik. Jelgava raudteejaamas peatuvad Riiast Jelgavasse sõitvad reisirongid ning Riiast Dobelesse ja Liepājasse sõitvad diiselrongid. Jaamas võib toimuda ka kaupade rongidele ja neilt maha laadimine. Piletihinnalt kuulub jaam C-tsooni. Raudtee Riiast Jelgava raudteejaamani on elektrifitseeritud. Jaam asub Riia keskraudteejaamast 43 km kaugusel. Jaama läbiv raudtee on elektriraudtee. Teid on jaamas 27, ooteplatvorme kolm. Jelgava raudteejaam teenindab aastas ligikaudu 60 kaubarongi. Jaam rajati 1868. aastal ja algul kandis see nime Mitava. Tegemist oli Riia ja Jelgava vahelise raudteeliini lõppjaamaga. Jaamahoone valmis 1870. aastal, selle juurde ehitati ka varjualused vagunitele ja veduritele, kaubaladu, kaalukoda, veetorn, rööpmeseadja varjualune ja jaamatööliste eluhooned. 1872. aastal pikendati raudtee Mažeikiaini. 1904. aastal valmis Moskva–Ventspilsi raudtee, millele rajati veel üks raudteejaam. Vanem jaam kandis sestpeale nime Mitava I ja sellest sai sõlmjaam. Esimese maailmasõja ajal rajati veel Jelgava–Šiauliai raudteeliin (1916). Sõja ajal kandis raudteejaam nime Mitau-West. Tänapäevase nime sai raudteejaam 1921. aastal. Jaamahoone sai mõlema ilmasõja ajal kannatada, ent taastati kohe pärast sõda. Hoone asub aadressil Stacijas 1. 1968. aastal hoonet restaureeriti. 1972. aastal elektrifitseeriti Riiast Jelgavasse viiv raudtee. 2015. aastal rajati vanade platvormide asemele uued. Tänapäeval tegutseb jaama juures Läti raudtee ajaloomuuseumi Jelgava osakond. Muuseum Vana veevõtupump http://www.pv.lv/lv/zonas/ Железнодорожные станции СССР. Справочник. — М.: Транспорт, 1981 T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 47. lk. ISBN 978-9984-38-698-0 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. detsember 2011. Vaadatud 18. augustil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) [1] Latvijas dzelzceļš sāk platformu modernizāciju Jelgavas stacijā Infot jaama kohta; fotod (vene keeles) Jaam vanal kaardil
Võõpsu Püha Nikolai kirik

Võõpsu Püha Nikolai kirik on Põlva maakonnas Räpina vallas Võõpsu alevikus asuv õigeusu kirik. Kirik on arvele võetud kultuurimälestisena. Kirik ehitati Võõpsu abikooli hoone lõunaossa Räpina koguduse Võõpsu abikoguduse jaoks aastal 1872. 1877. aastal ostis Riia konsistoorium selle kivihoone Räpina kogudusele. Uus ikonostaas ehitati 1891. aastal. 1916. aastal kool ja kirik suleti ning sisustus viidi Räpina õigeusu kirikusse. 1923. aastal sisustati hoone taas kirikuks ja piiskop Joann (Bulin) pühitses selle püha Nikolai auks. Aastal 1936 püstitati kirikuruumi kohale väike haritorn. Kirikut kasutab Võõpsu Püha Nikolai kogudus. Võõpsu Püha Nikolai kirik kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 08.02.2017) Võõpsu Püha Nikolai kogudus Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku veebisaidil (vaadatud 09.02.2017) Võõpsu Püha Nikolai kirik kultuurimälestiste riiklikus registris Kogudusest ja kirikust EAÕKi kodulehel
Väike-Lähtru vald

Väike-Lähtru vald (saksa keeles Klein-Lechtigal) oli vald Läänemaal Martna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Väike-Lähtru ja Suure-Lähtru vald üheks: Lähtru vallaks. Valla alal asus Väike-Lähtru mõis. Väike-Lähtru vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 18.08.2016) Väike-Lähtru vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Väike-Rõude vald

Väike-Rõude vald (saksa keeles Klein-Ruhde) oli vald Läänemaal Martna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Väike-Rõude vald Suure-Rõude vallaga, misjärel viimane nimetati ümber Rõude vallaks[viide?]. Valla alal asus Väike-Rõude mõis. Väike-Rõude vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 18.08.2016) Väike-Rõude vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Väike-Soldina vald

Väike-Soldina vald (saksa keeles Klein-Soldina) oli vald Virumaal Vaivara kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Väike-Soldina vald Joala vallaga. Valla alal asus Väike-Soldina mõis. Väike-Soldina vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 18.08.2016) Väike-Soldina vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Vooru vald

Vooru vald (saksa keeles Worroküll) oli vald Viljandi kreisis Tarvastu kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1902 ja siis liideti Vooru vald Vana-Suislepa vallaga. Valla alal asus Vooru mõis. Vooru vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 18.08.2016) Vooru vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Serovi juhised

"Serovi juhised", ehk "Nõukogudevastase elemendi Leedust, Lätist ja Eestist deporteerimise läbiviimise korra kohta", oli NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi (NKGB) rahvakomissari asetäitja, kindral Ivan Serovi poolt allkirjastatud kuupäevata ülisalajane dokument, milles anti üksikasjalikud juhised 13.–14. juuni 1941 Juuniküüditamise läbiviimiseks Eestis, Lätis ja Leedus. Juhistes täpsustati, et küüditamine tuleb viia läbi võimalikult salaja, vaikselt ja kiiresti. Perekondadel lubati võtta kaasa kuni 100 kg isiklikke asju (riided, toit jm majakraam). Perepead saadeti GULAGi töölaagritesse, pereliikmed Nõukogude Liidu kaugemates piirkondades asuvatesse eriasulatesse. Regarding the Procedure for carrying out the Deportation of Anti-Soviet Elements from Lithuania, Latvia, and Estonia. Wikisource [1954. aastal Londonis valminud algdokumendi tõlge vene keelest inglise keelde]
Uue-Kariste järv

Uue-Kariste järv (ka Uue-Kariste paisjärv) on paisjärv Sakala kõrgustiku lääneosas Viljandi maakonna Mulgi valla Mulgi ja Uue-Kariste külas. Uue-Kariste järve pindala on 3,3 ha, keskmine sügavus 2,05 m, suurim sügavus 2,24 m, kaldajoone pikkus 1,876 km, kõrgus merepinnast 52,5 m ja vee maht 78 000 m³. Järv on paisutatud Pale jõele, lisaks voolab järve Kungla kraav. Veekogu kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Veekogu pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu. Pale jõgi Uue-Kariste Mulgi Uue-Kariste järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 08.04.2017) Uue-Kariste järv keskkonnaportaalis (vaadatud 19.08.2016) Uue-Kariste järv Eesti looduse infosüsteemis Uue-Kariste järv keskkonnaportaalis
Šarapanivka

Šarapanivka (ukraina keeles Шарапанівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Krõžopili rajoonis. Elanike arv on 797. Pindala on 5,4778 km².
Supercopa de España

Supercopa de España on Hispaanias korraldatav jalgpallimeistrivõistlus La Liga ja Copa del Rey võitja vahel. Kui üks klubi võidab mõlemad karikad, siis mängitakse mängud La Liga ja Copa del Rey ning Copa del Rey finalisti vahel. Hispaania superkarikas toimub enamasti augustis enne Hispaania liigahooaja algust. Barcelona on võitnud superkarika rekordiliselt 14 korda. Praegune meister on Madridi Real, kes alistas 2024. aasta superkarika finaalis Barcelona tulemusega 4-1. Copa Eva Duarte oli Supercopa de España ametlik eelkäija. Lionel Messi on löönud kõige rohkem väravaid – 14 – Hispaania superkarikavõistluste ajaloos. Messi on võitnud seitse superkarikat (2009, 2010, 2011, 2012, 2015, 2016 ja 2017). Messi on värava löönud seitsmes superkarika finaalis.
Eesti Dendroloogia Selts

Eesti Dendroloogia Selts on mittetulundusühing, mille eesmärgiks on Eesti dendrofloora ja selle mitmekesisuse, dendroloogiliste kollektsioonide, võõrpuuliikide puistute ning puittaimedega aiakunsti teoste (parkide, puiesteede, iluaedade jt) kaitse, uurimine, arendamine ja tutvustamine. Seltsi liikmed võivad olla nii füüsilised kui ka juriidilised isikud. Seltsi president on Aino Aaspõllu, asepresident Ülo Erik. "MTÜ Eesti Dendroloogia Seltsi põhikiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. august 2016. Vaadatud 19. augustil 2016. "EDS juhatus ja volikogu. (vaadatud 19.08.2016)". Originaali arhiivikoopia seisuga 6.08.2016. Vaadatud 19.08.2016.