laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Józef Poniatowski

Józef Antoni Poniatowski (7. mai 1763 Viin, Habsburgide monarhia – 19. oktoober 1813 Weiße Elster, Saksimaa kuningriik) oli Prantsusmaa marssal ja Poola kindral, Varssavi hertsogiriigi sõjaminister (1807), Poola armee ülemjuhataja (1808), viimase Poola kuninga Stanisław II vennapoeg, vürst. Oktoobris 1813 sai Poniatowski Leipzigi lahingu esimesel päeval Napoleonilt keisririigi marssali auastme. Austria kindrali Andrzej Poniatowski (hilisem feldmarssal) perekonnas sündinud Józef Poniatowski alustas sõjaväeteenistust Austria armees, kuid 1789. aastast sai temast Poola armee loojaid. Vene-Poola sõjas (1792) juhtis ta Poola armee Ukrainas tegutsenud korpust. 1794. aastal võttis osa Kościuszko ülestõusust. Pärast Pauli keisriks saamist (1796) kutsuti teda Vene keisri teenistusse, kuid Poniatowski vastas keeldumisega. 1806. aastal astus Poniatowski Prantsuse keisririigi teenistusse. 1807. aastal oli ta Varssavi Suurhertsogiriigi (Prantsusmaa protektoraat) ajutise valitsuse loojaid ja temast sai sõjaminister. 1812. aastal juhtis Poniatowski Napoleoni sõjakäigus Venemaale Poola korpust (Grande Armée' 5. armeekorpus). Tema korpus võttis osa ka Borodino lahingust. 16.–19. oktoobril 1813 peetud Rahvastelahingus (Leipzigi lahing) juhtis Poniatowski Grande Armée' 8. korpust (Poola korpus). 16. oktoobril ülendas Napoleon ta keisririigi marssaliks. Kolm päeva hiljem sai Józef Poniatowski haavata ja uppus Weiße Elsteris. Poniatowski on maetud Krakówis Waweli katedraali krüptis. Musta Kotka orden (1802) Auleegioni suurristi klassi orden (1809)  Józef Poniatowski – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Loch Leven

Loch Leven (gaeli keeles Loch Liobhann) on mereloch, mis asub Šotimaa läänerannikul. See on Loch Linnhe jätk.  Loch Leven – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Koroonapandeemia Lõuna-Aafrika Vabariigis

Koroonapandeemia Lõuna-Aafrika Vabariigis on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud kiiresti leviva SARS-CoV-2 koroonaviiruse põhjustatud ülemaailmsest koroonapandeemiast. Esimene nakkusjuhtum tuvastati 5. märtsil 2020 Itaaliast naasnud meesterahval. 13. detsembril 2021 anti teada 69-aastase president Cyril Ramaphosa nakatumisest. Mall:COVID-19 pandeemia andmed/haigusjuhtumid Lõuna-Aafrikas "Coronavirus (COVID-19) Vaccinations | Cumulative COVID-19 vaccination doses administered per 100 people" (inglise). Our World in Data. Vaadatud 20.01.2021. "Cyril Ramaphosa: South Africa president being treated for Covid". BBC News (inglise). 13.12.2021. Vaadatud 13.12.2021.
Medveže Vuško

Medveže Vuško (ukraina keeles Медвеже Вушко) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Vinnõtsja rajoonis. Elanike arv on 1753. Pindala on 2,144 km².
B4-vitamiin

Koliin ehk B4-vitamiin on bioaktiivne essentsiaalne biomolekul, mis kuulub B-rühma vesilahustuvate vitamiinide hulka ja on ka mikrotoitaine ning on mikrokogustes iga päev vajalik enamiku organismide peaaegu kõikide füsioloogiliste protsesside toimimiseks. Eri vormidest on bioloogiliselt tähtsaim fosfokoliin. Inimene saab seda toiduga soole mikrofloora poolt toodetuna ja sünteesib seda ka ise. Imendub peensooles aktiivse transpordina ja difusioonina. Imendumist pärsib liigne alkohol ja kohv, rohke suhkru tarbimine. Teatud osa imendunud B4-vitamiinist fosforüülub enterotsüütide membraanis fosfokoliiniks ja seda kasutatakse organismispetsiifiliste fosfolipiidide sünteesiks. Neid transpordivad vere lipoproteiinid. Koerakkudesse satub enamasti fosfokoliin. Peamised allikad: munakollane, kalamari, sardiinid, makrellid, kapsas. B4-vitamiini on vaja: fosfolipiidide (letsitiin) ja neuromediaatori atsetüülkoliini sünteesiks; müeliini ehituses; metioniini resünteesis; kolesterooli metabolismis. Reeglina ei teki. Kui tarbida liiga palju kohvi, alkoholi, musta teed ja ühekülgselt toituda, siis küll. Defitsiidi tunnused: rasva ladestumine maksa; hemorraagia; vererõhu tõus; ateroskleroosi süvenemine. Ööpäevast vajadust on raske määratleda. Oskuslik ja adekvaatne manustamine võib ravi ühe komponendina olla efektiivne alkoholismi, hepatiidi, Alzheimeri tõve ja muude haiguste korral. Seda peab manustama koos tiamiini, riboflaviini, foolhappe, B12-vitamiini, A-vitamiini ja inositooliga. Toksilist toimet pole täheldatud isegi mitte väga suurte annuste korral, kuid liiga kaua kestev megadooside manustamine võib põhjustada B4-vitamiini defitsiiti. 1849. aastal avastas Thèodore-Nicolas Golby (1811–1876) munakollasest letsitiini. 1849. aastal avastas Saksa keemik Adolph Friedrich L. Strecker (1822–1871), et härja aju kuumutamisel muutub letsitiin koliiniks, ning eraldas koliini sapinõrest. Inimorganismi biomolekulid ja nende meditsiiniliselt olulisemad ülesanded Inimorganismi metabolism, selle häired ja haigused. Mihkel Zilmer, Ello Karelson, Tiiu Vihalemm, Aune Rehema, Kersti Zilmer, peatükk 10, lk 158-159, Biokeemia Instituut, Tartu Ülikool, 2010, ISBN 978-9985-2-1540-1 John D. Current, M.D., "Pharmacology for Anesthetists 5", lk 4, Google`i raamatu osaline veebiversioon (vaadatud 5.08.2013) Elisabetta Biasi, "The effects of dietary choline", Neuroscience BulletinOctober 2011, Volume 27, Issue 5, pp 330-342, Osaline veebiversioon (vaadatud 5.08.2013) Zeisel SH, “A brief history of choline.”, Ann Nutr Metab. 2012;61(3):254-8. doi: 10.1159/000343120. Epub 2012 Nov 26. Osaline veebiversioon (vaadatud 5.08.2013)
Glen Coe

Glen Coe (gaeli keeles Gleann Comhann) on Põhja-Šoti mägismaa vulkaanilise päritoluga glen, mille jalamil asub samanimeline küla Glencoe. Org on nime saanud Coe'i jõe järgi.  Glen Coe – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Trumm! Trumm! Trumm!

"Trumm! Trumm! Trumm!" oli aastatel 1989-1990 Eesti Televisioonis näidatud 8-osaline hariduslik saatesari, kus muusik Gunnar Graps õpetas trummimängu. Esimene saade oli eetris 1989. aasta sügishooajal. Saate režissöör oli Peeter Brambat ja toimetaja Inna Lepp.[1]
QI (Quite Interesting)

"QI" ehk "Quite Interesting" (eesti k 'päris huvitav') on humoorikas, mänguline populaarne Briti televiktoriin, mille looja ja kaasprodutsent on John Lloyd. Saade on 2021. aasta seisuga eetris Briti rahvusringhäälingu kanalis BBC Two. Saatejuht on Sandi Toksvig, teine põhiosaleja on komöödianäitleja Alan Davies ning igas saates on kolm külalisosalejat. Aastatel 2003–2016 juhtis saadet näitleja Stephen Fry. "Stephen Fry to Step Down after Series M". BBC News. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. oktoober 2015. Vaadatud 14. oktoober 2015.
Avo Kull

Avo Kull (31. juuli 1945 Tallinn – 23. juuni 2019) oli eesti kirjanik, ehitaja ja ettevõtja. Ta sündis Tallinnas ja kasvas Järvamaal Vetepere külas. Ta lõpetas Albu Algkooli, hiljem Ambla Keskkooli. Tahtis minna Tartu Riiklikku Ülikooli õigusteadust õppima, kuid ei saanud katsetel läbi. Selle asemel tuli tal kolm aastat olla sõjaväes Araali mere ääres. 1990. aastatel rajas ta valgusteid tootva ettevõtte Optima ja 2005. aastal ettevõtte Koduvalgus. Avo Kull oli Rapla Rotary klubi liige ja aastatel 2010–2011 klubi president. Esimene töökoht oli Kullil Põlva MEK-is, kus ta töötas töödejuhatajana. 1982. aastast sai temast Rapla MEKi juhataja. Kontrolli käigus avastati, et tal ei ole kõrgharidust ning ta saadeti Kuibõševi-nimelisse ehitusinstituuti õppima. Avo Kulli juhtimisel ehitas Rapla MEK algupärase Rapla Vesiroosi Gümnaasiumi hoone. Pärast rahareformi 1992. aastal hakkas ta rajama puidutööstusvabrikut Optima. Algul eksporditi puidust tooteid Skandinaaviasse, Inglismaale ja Prantsusmaale. Firma andis tööd 30 inimesele. Avo Kulli hobiks oli veinide kogumine. Huvi sai alguse Prantsusmaal, kus iga eine juurde pakuti veini. Itaalias tutvustas sealne sõber talle veinimaju ja -kultuuri. Teine suur kirg oli lugemine ja kirjutamine. Tema abikaasa oli Maie Kull ja neil on tütar Katrin. Kirjandusele lähendas Kulli sõjaväeteenistuses loetud ajakiri Neva. Põlva ajalehetoimetuses pakkus toimetaja Enn Esko Avo Kullile võimalust tõlketöödeks. Sealt sai Kull enda sõnul aimu, kuidas peab tekst olema üles ehitatud ning mis vahenditega luua põnevust. Avo Kulli ajendasid tema enda sõnul kirjutama läbielatud sündmused. Tema sulest on ilmunud teosed "Haigla", "Kaubamaja", "Vabrik", "Reporter", "Ausammas" ja "Must klaasmaja". "Haigla" pani Kull kirja alles pärast 30 aastat peas läbimõtlemist. Avo Kull ei pidanud end kirjanikuks, öeldes: "Ma olen ärimees, kellele meeldib kirjutada." Avo Kulli romaanid kuuluvad ajaviitekirjanduse hulka. Tema romaanid on tõetruud, kannavad edasi ajastu hõngu. Kull kirjutab sellest, mida teab ja tunneb ning mida on omal moel kogenud. Enda sõnul peavad tema romaanide tegelased midagi tahtma, millegi nimel tegutsema. 2009. aastal saavutas romaan "Haigla" kirjastuse Tänapäev romaanivõistlusel esikoha. Kirjandusvõistlusel BestSeller 2015 saavutas romaan "Must klaasmaja" ilukirjanduse kategoorias teise koha. Avo Kull imetles eesti kirjanikku Tõnu Õnnepalu. Teosed ajalises järjestuses: 2010 "Haigla" 2011 "Kaubamaja" 2012 "Vabrik" 2013 "Reporter" 2014 "Ausammas" 2016 "Must klaasmaja" 2014 A. H. Tammsaare nimeline kirjanduspreemia ("Reporter") Ehavere, Liis (11. november 2014). "Avo Kull – ärimehest kirjanik Raplast". Maaleht. Vaadatud 29.11.2021. Ellermaa, Einar (4. mai 2015). "Kirjandusvõistluse auhinnavõitja Avo Kull: Kui tekib emotsionaalne suhtumine rahasse, siis varsti jääte rahast ilma". delfi.ee. Vaadatud 29.11.2021. In Memoriam Avo Kull. Raplamaa Sõnumid, nr. 27, 3. juuli 2019 Avo Kull – ärimehest kirjanik Raplast. Maaleht, 11. november 2014 In Memoriam. Avo Kull. Nii ja Naapidi Raplamaalt. TRE Raadio. 29. juuni 2019
Tšuktšimaa

Tšuktši autonoomne ringkond (Tšuktšimaa) on haldusüksus (autonoomne ringkond) Venemaal Kaug-Ida föderaalringkonnas. Keskus Anadõr. Piirneb läänes Sahha Vabariigiga, Magadani oblastiga ja Kamtšatka kraiga Rahvaarv oli 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 50 526, millest 52,5% (25 068) oli venelasi, 26,7% (12 772) tšuktše, 6,0% (2869) ukrainlasi ja 3,2% (1529) eskimoid. Rahvaarv väheneb väljarände tõttu. 1989. aasta rahvaloenduse andmetel oli ringkonna rahvaarv 163 934 ja 2002. aasta rahvaloenduse andmetel 53 824, kellest 51,9% (27 918) olid venelased, 23,5% (12 622) tšuktšid, 9,2% (4960) ukrainlased ja 2,9% (1534) eskimod. Ringkonnas on kolm linna: Anadõr, Bilibino ja Pevek. Ringkond koosneb kuuest rajoonist: 1. Anadõri rajoon (vene Анадырский район) 2. Bilibino rajoon (vene Билибинский район) 3. Iultini rajoon (vene Иультинский район) 4. Providenija rajoon (vene Провиденский район) 5. Tšauni rajoon (vene Чаунский район) 6. Tšukotka rajoon (vene Чукотский район) "2010. aasta rahvaloenduse andmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. juuni 2012. Vaadatud 1. jaanuaril 2012.  Tšuktšimaa – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Venemaa ei soovi Tšukotkasse turiste, sest tahab saladust hoida, EPL, 22.12.2007
Ida

"Idakaar" suunab siia. Perekonnanime kohta vaata artiklit Idakaar (perekonnanimi). Ida (E või O) on üks neljast põhi-ilmakaarest. Ida asimuut on 90 kraadi. Tähis E on pärit inglise keelest (east), tähis O saksa keelest (Osten). Väljakujunenud tava järgi joonistatakse kaardid nii, et ida jääb paremale. Maa pöörleb ümber oma telje ida suunas. Sellepärast tõuseb päike idakaartest, kõige sagedamini idast. Läbi aegade on Euroopas kasutatud sõna "ida" Aasia ja eriti Idamaade kohta. 20. sajandil kasutati sõna "ida" vahel metafoorina sotsialistlike riikide kohta, kus kehtis nõukogude võim. Näiteks 1940 avaldas Juhan Sütiste luulekogu "Maakera pöördub itta", kus sõna "ida" on selles mõttes kahetähenduslik.
Andreas Pall

Andreas Pall (sündinud 1. oktoobril 1998) on eesti poplaulja ja kitarrist. Ta saavutas 2021. aastal telesaates "Eesti otsib superstaari" 5. koha. Andreas Pall õppis kuni 7. klassini (aastatel 2005-2012) Kohila Gümnaasiumis, 8. ja 9. klassis (aastatel 2012-2014) õppis ta Rõuge Põhikoolis. Põhikoolis tegi sporti, sealhulgas mängis jalgpalli. 2017. aastal lõpetas ta Võru Gümnaasiumi. Laulis Võru Gümnaasiumi segakooris ja õppis lisaks omal käel basskitarri, klaverit ja trumme. Õppis veidi ka Jaanipeebu Kitarrikoolis.[viide?] Pärast gümnaasiumi õppis ta paar kuud Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemias rütmimuusika erialal Hedi-Kai Pai käe all laulmist. Tema esimene bänd oli New Folder, millega kirjutati kiirelt mõned laulud, et esineda kord Kapa Festivalil, ning salvestati stuudios loo "Arctic Monkeys - R U Mine" kaver. Järgmiseks asutati sõpradega bänd SK!VE, millega esitati omaloomingut. Bänd salvestas kolm singlit ning võttis osa konkursist "Noortebänd 2019", kus jõudis finaali ning võitis Õhtulehe rahva lemmiku auhinna. Gümnaasiumis esines ta solist Raina Luhta kitarrisaatjana ja aeg-ajalt ka taustalauljana. Pärast gümnaasiumi lõpetamist on tegutsenud sooloartistina. 2017 – EMLS X üle-eestilisel poiste – solistide võistulaulmisel Lõuna-Eesti regiooni 2. koht 2019 – Noortebänd 2019 konkursi rahva lemmik 2021 – "Eesti otsib superstaari" 5. koht Andreas Pall Instagramis Andreas Pall YouTube'is
Aleksander Rostov

Aleksander Rostov (pseudonüüm) on Eesti kunstnik, kultuurirühmituse ZA/UM asutajaliige ja videomängu "Disco Elysium" peakunstnik, kelle julgeid pintslitõmbeid on projekti juures töötanud kaaskunstnik Kaspar Tamsalu nimetanud mängu esteetikat kooshoidvaks elemendiks. Täielikult käsitsi läbi maalitud (vs 3D genereeritud) arvutimängud olid Disco Elysiumi ilmumise ajal pigem haruldus, Rostov on mängus kasutatud ekspressiivset pildikeelt selgitades maininud oma halvakspanu hüperrealismi suhtes, seletades, et kunst peegeldab pigemini peategelase ja maailma vahelist suhet: "Nende [kõrvaltegelaste] kodud on tegelikult mõeldud olema nende portreede laiendusteks. Nii mõneski mõttes on tegu mänguga portreedest -- kirjanik mõtleb välja tegelaste harjumused ja tõekspidamised, häälenäitleja annab seda edasi läbi hääletooni ja sõnarõhkude, kunstnik ja animaatorid saavad aga edasi anda nende nägu ja kehakeelt.". Mängu kunst peegeldab Elyysiumi maailma kestva hävingu mõju (enamik kunagi olnud maailmast on juba hävinud ning protsess on kiirenemas), mis ühel või teisel moel kajastub iga tegelase psühholoogias. Rostov lähtus mängu kunsti luues kaasaegse õlimaali paradigmast. Ka ZA/UMi blogi aegadel tegeles Rostov maalimise psühholoogia või videomängude vormi analüüsiga tekstivormis, ning tegutses "Disco Elysiumi" valmimise ajal TIGSource'i foorumis mängu valmimisprotsessi kroonikuna. 2020. aastal võttis Rostov koos Robert Kurvitzaga antud mängu eest vastu presidendi noore kultuuritegelase preemia. Juhan Raud (2. november 2019). "„Disco Elysiumi" peakunstnik: 21. sajandit defineerib kommunism". Postimees. Vaadatud 29. november 2021. ""We knew immediately that we needed to make a game with a striking and unique look to accompany the writing" – The Art Of Disco Elysium". MCV/Develop. 31. märts 2021. Vaadatud 2. veebruar 2022. Daniel Lipscombe (22. november 2019). "Disco Elysium comes to life once the talking stops: ZA/UM details its approach to creating a truly expressive RPG". GamesRadar+. Vaadatud 2. veebruar 2022. Bogdan Aksenenko (19. juuli 2017). "Interview: Disco Elysium Team". Indiegraze. Vaadatud 2. veebruar 2022. "THE HUNGARIAN INTERVIEW". Geeks.444. 31. märts 2017. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. veebruar 2022. Vaadatud 2. veebruar 2022. Eva-Maria Kinkar, "Rühmitus ZA/UM Eesti kirjandusväljal", Tallinna Ülikool, 2021 "DISCO ELYSIUM (we finished it, it's out)". forums.tigsource.com. 8. jaanuar 2016. Vaadatud 2. veebruar 2022. "Presidendi noore kultuuritegelase preemia said videomängu "Disco Elysium" loojad Robert Kurvitz ja Aleksander Rostov". geenius.ee. 29. oktoober 2020. Vaadatud 29. november 2021. Aleksander Rostovi ArtStation
Parafüüsid

Parafüüsid on steriilsed hüüfid Jüriado, I., Lõhmus, P., Nilson, E., Randlane, T., Saag, A., Saag, L., Suija, A. (2004). Eesti pisisamblikud. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus.{{raamatuviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
Asimuut

Asimuut on päripäeva nurk põhjasuuna ja mingi objekti suuna vahel. Võib olla 0-st 360 kraadini. Mõõdetakse looduses kompassi abil ja kaardil nurgamõõtja abil.
Udo Kallas

Udo Kallas (27. juuli 1913 Tallinn – 15. juuni 1983 Tallinn) oli eesti klarnetist ja saksofonist. Ta alustas klarnetimänguga Tallinna poeglaste kommertsgümnaasiumi puhkpilliorkestris, aastast 1929 mängis juba mitmesugustes restorani- ja suveorkestrites, eriti paistis silma "Estonia Dance Orchestra" (juhendaja Victor Compe). Astus aastal 1933 Tartu Kõrgemasse Muusikakooli (Artur Ojassoni klassi). Ta oli ajateenistuses Tallinna garnisoni orkestris, mängis aastatel 1935–1937 Tartu restoranides "Sinimandria" ja "Vanemuine", paljudes Tallinna tantsuorkestrites (näiteks Dancing Travellers ja Merry Pipers, Kaitseliidu Tallinna Maleva Kalevi Malevkonna puhkpilliorkestris (juhendaja Julius Vaks), aastal 1941 Tallinna Töölisteatri orkestris (dirigent Linda Saul), aastatel 1942–1944 Tallinna kaitsepataljoni puhkpilliorkestris (dirigent Valfried Jakobson), aastatel 1944–1946 Eesti NSV Riikliku Filharmoonia suures džässorkestris (dirigent Vladimir Sapožnin) ning aastatel 1946–1968 Eesti Raadio estraadiorkestris (dirigendid Rostislav Merkulov ja Peeter Saul). Pillimängust tervislikel põhjustel loobunud, töötas ta kuni pensionile minekuni Eesti Raadio muusikasaadete toimetuses. Ta oli abielus Rita Kallasega (neiuna Alver, äi oli Eduard Alver), nende poeg on rahandustegelane ja poliitik Siim Kallas, pojatütar on jurist ja poliitik Kaja Kallas. Tema vend oli levimuusik (akordionist ja kitarrist) Valter Kallas (1909–1958).
Piirkond (Läti)

Lätis on piirkond (läti keeles novads) 1. järgu haldusüksuse tüüp. Seda tüüpi haldusüksused on ühtlasi omavalitsusüksused. Vabariigilinnad ei kuulu piirkondade koosseisu. Alates 1. juulist 2021 on Lätis 36 piirkonda. 1999. aastal alustati piirkondade moodustamist valdade ühendomavalitsuse üksustena. Esimese piirkonnana moodustati 9. veebruaril 1999 Kandava piirkond. Enne 1. juulil 2009 jõustunud haldusreformi oli piirkondi 41. 2009. aasta haldusreformi järel oli Lätis 109 piirkonda, mis said rajoonide asemel 1. järgu haldusüksusteks ning ühtlasi ainsateks omavalitsusüksusteks üheksa vabariigilinna kõrval. 2011. aastal moodustati lisaks Mērsragsi piirkond. 2021. aasta haldusreformi järel on Lätis senise 110 piirkonna asemel 36 piirkonda. Läti haldusjaotus Provizoriskie iedzīvotājus raksturojošie rādītāji 43 pašvaldībās (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā) - Rādītāji, Teritoriālā vienība un Laika periods[alaline kõdulink] Pašvaldības. Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrija, vaadatud 29.11.2021. Iedzīvotāji pēc dzimuma un vecuma grupām reģionos, republikas pilsētās, novados, novadu pilsētās, pagastos, ciemos (atbilstoši robežām 2021. gada sākumā), apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās (eksperimentālā statistika) - Visas teritorijas un Laika periods[alaline kõdulink]
Priit Karm

Priit Karm (sündinud 10. juunil 1967) on eesti näitleja ja lavastaja. Ta lõpetas 1985. aastal Tartu 7. Keskkooli, osales 1985. aastal ka Vanemuise draamastuudios. Aastail 1985–87 õppis inglise ja 1989–91 eesti filoloogiat Tartu Ülikoolis, lõpetas 2004. aastal teoloogia erialal. Aastatel 2005–2006 täiendas end vahetusüliõpilasena Suurbritannias Rose Bruford College of Theatre and Performance’is, 2006. aastal sai Eesti Muusikaakadeemia Kõrgemas Lavakunstikoolis teatrimagistri kraadi. Aastatel 1989–1999 töötas ta Tartu Lasteteatris, aastatel 1993–2000 osales Vanemuise teatri lavastustes, aastail 1995–99 oli teatristuudio Sagar juhendaja. Alates 2000 vabakutseline. 2007. aastal asutas väiketeatri Teatrike, on töötanud seal ka näitlejana. Noorem vend (Oskar Kallase põhjal "Havi keelest, havi meelest", 2017) Kalevipoeg (Fr. R. Kreutzwald "Kalevipoeg", 2011) Täpitark (August Kitzberg "Kolm suurt soovi", 2008) The Man (David Greig "Pyrenees", 2006 Rose Bruford College'is) Bill (Lord Dunsany "Shopping", 2005 Rose Bruford College'is) Tiidu (Kersti Merilaas "Pilli-Tiidu", 2005 EMA Kõrgemas Lavakunstikoolis) Orry (Le Guini põhjal "Kontakt", 2004 Tampere Majas) Kuningapoeg (muinasjutu ainetel "Kuldsed tiivad", 2003) Kaarel (August Mälk "Valgus sinu käes", 2002) Krants (rahvaluule "Koera ja hundi lugu", 1999 Vanemuise ovaalsaalis) Munk (Juhani Püttsepp "Lumeleopard", 1998) Mark Brian (Margaret Craven "Öökull huikas mu nime", 1997) Noorem lautokuulaja (Lord Dunsany "Jumalate naer", 1996 Vanemuises) Kusti (Oskar Luts "Nukitsamees", 1995) Konnapoeg (Hans Christian Andersen "Pöial-Liisi", 1994) Aeh (Marta Sillaots "Tähekeste juures", 1993) Esivanem (Tove Jansson "Trollitalv", 1993) Rändaja (jaapani luule "Vaata, kannike!", 1992) Pojake (folkloor "Maailma vaatlev inimene", 1991) Raasuke (J. M. Barrie "Peeter Paan", 1990) Crimpi “Tema elu pürgimused” (2006 The Rose Theatre’s) Mälgu “Valgus sinu käes” (2002, Tartu Teatrilabori ja Lutsu Teatrimaja koostöö) Craveni “Öökull huikas mu nime” (1997 Vanemuises) Eesti haldjajuttude ainetel “See juhtub metsas” (1993) mänginud filmides "Paista, paista, päevakene!" (DVD, 2016) "Leegitsev armastus" (YLE TV 1997) "Kevad südames" (ETF 1984) Alates 2006. aastast on ta häälendanud käsikirju erinevatele meediatele telest-raadiost internetini, aastast 2011 ka Euroopa Parlamendi Multimedia Centre’le, sealhulgas EuroparlTV kanali Noor Euroopa sarjadele “Heureka”, “Lavatagune”, “Selge pilt” ja virtuaalse tegelaskuju Blink juhitud “A – Ü”. regilaulud "Ilus aeg" – (CD, 2010) A ja O teatmik: sünnipäevad. Nimed. Kalender 2006 Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2005, lk 186 A – Ü: “B” nagu “Blink” (I) EP Multimedia Centre, 6. juuni 2012 EE ENL IMDb
Louis de Buade de Frontenac

Louis de Buade, Comte de Frontenac et de Palluau (22. mai 1622 Saint-Germain-en-Laye – 28. november 1698 Québec) oli Prantsuse kuningriigist pärit õukondlane ja sõdur, kes täitis Uus-Prantsusmaa kindralkuberneri kohustusi aastail 1672–1682 ja 1689–1698. Ta korraldas mitmete fortide rajamise Suure järvistu äärde. Ta osales samas inglaste ja irokeeside vastastes lahingutes. Fort Frontenac (Cataraqui jõe suudmes Kingstonis) Château Frontenac  Louis de Buade de Frontenac – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Lewis Grabban

Lewis James Grabban (sündinud 12. jaanuaril 1988 Croydonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa esiliiga klubis Nottingham Forest. Ta alustas klubikarjääri Crystal Palace'is, debüteerides Inglismaa esiliigas hooajal 2006–07. Grabban on peaaegu kogu klubikarjääri jooksul mänginud Inglismaa liigasüsteemi neljas tugevemas liigas ning kuulunud järgmiste klubide koosseisu: Oldham Athletic, Millwall, Brentford, Rotherham United, AFC Bournemouth, Norwich City, Reading, Sunderland, Aston Villa ja Nottingham Forest, kus ta mängib alates 2018. aastast. Inglismaa kõrgliigas on ta mänginud hooajal 2015–16 Norwich City ja AFC Bournemouthi ning hooajal 2016–17 AFC Bournemouthi meeskonnas. Ainsa värava Inglismaa kõrgliigas on ta löönud 29. novembril 2015 Norwich Citys mängides Arsenali vastu. Inglismaa esiliigas on Grabbani edukamad hooajad olnud 2013–14, mil ta lõi AFC Bournemouthi meeskonnas 22 väravat, ja 2019–20, mil ta lõi Nottingham Foresti meeskonnas 20 väravat. Hooajal 2011–12 mängis ta Rotherham Unitediga Inglismaa tugevuselt neljandas liigas League Two ning valiti fännide poolt liiga hooaja parimaks mängijaks. AFC Bournemouthi hooaja parimaks mängijaks valiti Grabban hooajal 2013–14. Tema ainus klubi väljaspool Inglismaad on olnud Šotimaa kõrgliiga klubi Motherwell, kus ta mängis hooajal 2007–08 laenul Crystal Palace'ist. 2015. aastal kutsuti Grabban Jamaica jalgpallikoondisse, kuid koondisedebüüti ta ei teinud. https://www.bbc.com/sport/football/34893429 (vaadatud 30.11.2021) "Four newcomers for Jamaica's Reggae Boyz football squad". jamaica-gleaner.com. 27.2.2015. Vaadatud 30.11.2021