Alpide geograafia

Alpid katavad suure ala. See artikkel kirjeldab Alpide piiritletud piirkondi tervikuna ja mäestiku alajaotisi, jälgib Alpide peaaheliku kulgu ning arutleb piirkonnas leiduvate järvede ja liustike üle. Alpid moodustavad Kesk-Euroopas domineeriva suure mäeaheliku, hõlmates Itaalia, Prantsusmaa, Šveitsi, Liechtensteini, Austria, Sloveenia, Saksamaa ja võib-olla ka Ungari osi (kui selle hulka arvata Günseri mäed või Ödenburgi mäed Alpides). Mõnes piirkonnas, nagu Po valgla servas, on mäestiku serv ühemõtteline, kuid kui Alpid piirnevad teiste mägiste või künklike piirkondadega, võib piiri olla raskem määratleda. Nende naaberalade hulka kuuluvad Apenniinid, Keskmassiiv, Juura mäed, Schwarzwald, Böhmerwald, Karpaadid ja Balkani poolsaare mäed. Apenniinide ja Alpide vaheliseks piiriks peetakse tavaliselt Colle di Cadibonat, 435 m üle merepinna, Savona kohal Itaalia rannikul. Rhône moodustab selge piiri tektooniliselt tekkinud Alpide ja suuresti vulkaaniliselt tekkinud Keskmassiivi vahele. Ülesvoolu liikudes pöördub Rhône Lyoni juures itta ja liigub enne Genfi järve jõudmist Juura mäestikust lõunasse. Sealt ulatub tasase maapinnaga ala Neuchâteli järveni, jätkates piiri Juuraga loodes ja Alpidega kagus. Neuchâteli järvest kuni Reini suubumiseni moodustab piiri Aare jõgi. Schwarzwaldi eraldavad Alpidest Rein ja Bodeni järv, kuid täpne piiritlemine on Lõuna-Saksamaal raske, kus maa kaldub õrnalt üles, et kohtuda mägedega (Schwäbisch-Bayerisches Alpenvorland, "Švaabi-Baieri Eel-Alpid"). Austrias kulgeb Doonau Alpidest põhja pool, eraldades selle enamikust Böhmerwaldist, ehkki mõned väikesed alad, nagu Dunkelsteinerwald Wachaust lõunas, kuuluvad geoloogiliselt Böhmerwaldi, vaatamata sellele, et nad asuvad Doonaust lõuna pool. Wienerwald Viini lähedal moodustab Alpide kirdenurga ja seal möödub Doonau Alpidele kõige lähemalt (vaata Viini bassein). Viinist idas eraldab idapoolseid Alpe Väikestest Karpaatidest ainult Marchfeld, 30 km lai lamm. Pärast Viini kohtub suur stepiala Kesk-Doonau madalik Alpide servaga, mis piiristab selgelt Alpide idapiiri. Alpide kagupoolseim sopp asub Sloveenia, sealhulgas Pohorje, Kamniki–Savinja Alpid ja Julia Alpid (viimast jagatakse Itaaliaga). Idrija linna võib pidada eraldusjooneks Alpide põhjas ja Karsti platoo lõunas vahel, mis muutub seejärel Balkani poolsaare mägedeks. Ülejäänud Alpide lõunaserva piiritleb selgelt Po madalik. Alpide piiritlemine on siiski suuresti subjektiivne ja argumenteerimiseks avatud. Eelkõige piiravad mõned inimesed mõiste "Alpid" kasutamist mäestiku keskosas asuvate kõrgemate mägedega, andes ümbritsevatele mägedele ja küngastele staatuse "Eel-Alpid" või jalamid. See võib mõnikord põhjustada vastandlikke määratlusi, näiteks peetakse Mont Ventoux'd Alpidest väljaspool asuvaks (selle ümber pole võrreldava suurusega mägesid ja see asub Alpide peaahelast märkimisväärses kauguses). Alpe ei ole ka geoloogiliselt võimalik määratleda, kuna samad orogeneetilised sündmused, mis tekitasid Alpid, tekitasid ka naabermäestikke, näiteks Karpaadid. Alpid on suurema alpiinse süsteemi füsiograafilise jaotuse eraldiseisev füsiograafiline provints, kuid Alpid koosnevad kolmest selgelt eristatavast füsiograafilisest lõigust: Ida-, Lääne- ja Lõuna-Alpide füsiograafilisest lõigust. Kui Alpides võib väiksemaid rühmi hõlpsasti määratleda mõlema külje kurudega, võib suuremate üksuste määratlemine osutuda problemaatiliseks. Lääne-Alpide ja Ida-Alpide vahel on traditsiooniline lõhe, mille määratlevateks tunnusteks on Splügeni kuru (itaalia: Passo dello Spluga) Šveitsi-Itaalia piiril, koos Reiniga põhjas ja Como järvega lõunas. Kuigi Splügeni kuru ei ole Alpide madalaim ega tähtsaim läbikäik, on see umbes peaaheliku poolel teel ja loob mugava piiri. Ida-Alpid jagunevad litoloogia (kivimikoostise) järgi tavaliselt Alpide kesksemateks osadeks ning sellest põhja ja lõunasse jäävateks osadeks: Flüššitsoon (Wienerwaldist Bregenzerwaldini); Põhja-Lubjakivialpid, tipud kuni 3000 m; Kesk-Ida-Alpid (Austria, Šveitsi), tipud kuni 4050 m; Lõuna-Lubjakivialpid, tipud kuni 3500 m. Kesk-Ida-Alpide ja Lõuna-Lubjakivialpide vaheliseks piiriks on Periadriaatiline murrang. Põhja-Lubjakivialpide ja Kesk-Ida-Alpide vaheliseks piiriks on Grauwackenzone. Geotektoonikal põhinev geoloogiline alajaotus soovitab siiski teistsugust süsteemi: Helveetsia süsteem põhjas (sealhulgas Juura mäed, mis geograafiliselt Alpidesse ei kuulu), Penniini süsteem: peamiselt Kesk-Alpid (Engadini ja Tauerni lõhed) ning Flüššialpid, Austroalpiinne süsteem: Põhja-Lubjakivialpid, Grauwacken-kildatsoon, Kesk-Kristalliline, Lõuna-Alpid (Lõuna-Lubjakivialpid ja teised ahelikud Periadriaatilisest murrangust lõunas), tohutust murrangust lõunas, Dinaari mäestiku osad. Lääne-Alpid jagunevad tavaliselt järgmisteks osadeks: Liguuria Alpid (Savonast Colle di Tendani) Mereäärsed Alpid (Colle di Tendast Colle della Maddalenani) Cotti Alpid (Colle de la Maddalenast Montgenevre kuruni) Dauphiné Alpid (Col du Mont Genevrest Col du Mont Cenisini) Graie Alpid (Col du Mont Cenisist Col Ferret'ni) Chablais' Alpid (Genfi järvest Col des Montetsini) Penniini Alpid (Col Ferret'st Simploni kuruni) Leponti Alpid (Simploni kurust Splügeni kuruni) Berni Alpid (Rhôneõist põhjas Grimseli kuruni) Uri Alpid (Grimseli kurust Reussini) Glaruse Alpid (Oberalpi kurust kirdes) Appenzelli Alpid (Sargansist põhjas) Ida-Alpide piirkonnas on kõige laialdasemalt kasutatav alajaotus Alpiklubi 1984. aasta klassifikatsioon, mis jagab piirkonna umbes seitsmekümneks väikeseks alaks.  Pikemalt artiklis Alpide peaahelik "Alpide peaahelik" järgib veelahet Vahemerest Wienerwaldini, läbides palju kõrgeimaid ja kuulsamaid Alpide tippe. Kõige olulisemad kurud ja tipud, mida see ületab, on toodud allpool (mäed on taandega, kurud mitte). Colle di Cadibonast Col de Tendeni kulgeb see läände, enne kui pöördub loodesse ja seejärel Colle de la Maddalena lähedal põhja poole. Šveitsi piirile jõudes suundub peaahela joon umbes ida-kirde suunas, kulgeb edasi kuni selle lõpuni Viini lähedal. Colle di Cadibona (Itaalia, 435 m) Colle di Tenda / Col de Tende (Prantsusmaa/Itaalia, 1908 m) Colle della Maddalena / Col du Larche (Prantsusmaa/Itaalia, 1994 m) Monte Viso (Prantsusmaa/Itaalia, 3841 m) Col de Montgenèvre (Prantsusmaa/Itaalia, 1854 m) Col de Fréjus (Prantsusmaa/Itaalia, 2537 m) Col du Mont Cenis (Prantsusmaa, 2084 m) Aiguille de la Grande Sassière (Prantsusmaa/Itaalia, 3751 m) Väike Sankt Bernhardi kuru (Prantsusmaa/Itaalia, 2188 m) Mont Blanc / Monte Bianco (Prantsusmaa/Itaalia, 4810,45 m, Alpide kõrgeim tipp) Suur Sankt Bernhardi kuru (Šveits/Itaalia, 2469 m) Matterhorn / Monte Cervino (Šveits/Itaalia, 4478 m) Monte Rosa (Šveits/Itaalia, 4634 m) Simploni kuru (Šveits, 2005 m) Blinnenhorn (Šveits/Itaalia, 3374 m) Sankt Gotthardi kuru (Šveits, 2044 m) Rheinwaldhorn (Šveits, 3402 m) Splügeni kuru / Passo dello Spluga (Šveits/Itaalia, 2113 m) Maloja kuru (Šveits, 1809 m) Piz Bernina (Šveits/Itaalia, 4049 m) Fuorni kuru (Šveits, 2419 m) Piz Sesvenna (Šveits/Itaalia, 3205 m) Rescheni kuru (Austria/Itaalia, 1504 m) Weißkugel (Austria/Itaalia, 3738 m) Timmelsjoch / Passo del Rombo (Austria/Itaalia, 2491 m) Zuckerhütl (Austria, 3507 m, Stubai Alpide kõrgeim tipp) Brenneri kuru (Austria/Itaalia, 1371 m) Hochfeiler (Austria/Itaalia, 3509 m) Großvenediger (Austria, 3666 m) Großglockner (Austria, 3798 m, Austria kõrgeim mägi) Hochtor (Austria, 2575 m) Ankogel (Austria, 3246 m) Radstädti Tauern (Austria, 1739 m) Hochgolling (Austria, 2863 m) Schoberi kuru (Austria, 849 m) Hochschwab (Austria, 2277 m) Gerichtsberg (Austria, 581 m) Schöpfl (Austria, 893 m, Wienerwaldi kõrgeim tipp) Doonau, 160 m Mõned Alpide kõrgemad tipud langevad aga peaahelikust ühele või teisele poole. Need on: Barre des Écrins (Prantsusmaa, 4102 m, Dauphiné Alpide kõrgeim tipp) Gran Paradiso (Itaalia, 4061 m, Graie Alpide kõrgeim tipp) Finsteraarhorn (Šveits, 4274 m, Berni Alpide kõrgeim tipp) Jungfrau (Šveits, 4158 m, Berni Alpid) Ortler / Cima Ortles (Itaalia, 3905 m) Marmolada (Itaalia, 3343 m, Dolomiitide kõrgeim tipp) Tödi (Šveits, 3614 m, Glaruse Alpide kõrgeim tipp) Triglav (Sloveenia, 2863 m, Julia Alpide kõrgeim tipp). Alpides asub mitu liustikku, neist pikim on Aletschi liustik Berni Alpides. Neid leidub kõigis kõrgemates mäerühmades Dauphiné Alpidest Prantsusmaal Kõrg-Tauernini Kesk-Austrias ning paljude kõrgemate mägede peamised tõusuteed kulgevad üle liustike. Alpide põhiosas leidub väga vähe suuri järvi, kuid paljud asuvad serva ümber, eriti aladel, mida varem hõlmasid liustike keeled. Need on Genfi järv Alpide põhjaküljel Prantsuse/Šveitsi piiril, Lago Maggiore, Como järv ja Garda järv Alpide lõunaküljel Itaalias ning Šveitsi, Lõuna-Saksamaa ja Austria Salzkammerguti järved põhjas. Alpide peamised valglad on Reini, Rhône'i, Doonau ja Po jõgikonnad. Nende peamised lisajõed on: Rein: Aare jõgi, Reussi jõgi, Hinterrhein; Rhône: Durance, Drôme jõgi, Isère; Doonau: Sava, Drava, Mur, Enns, Inn; Po: Oglio, Adda, Ticino jõgi, Dora Baltea. Teised olulised jõed, mis Alpidest algavad, on Var, Adige jõgi ja Piave jõgi. Reini-Rhône'i-Po veelahkmete kolmikpunkt on Furka kurust lõunas Witenwasserenstocki tipu lähedal (46° 31′ N, 8° 27′ E); Reini-Po-Doonau veelahkmete kolmikpunkt on Lunghini kurul Graubündeni kantonis (46° 25′ N, 9° 39′ E, 2645 m); Po-Doonau-Adige veelahkmete kolmikpunkt on Šveitsi-Itaalia piiril Monte Forcola tipu lähedal Val Müstairist lõunas (46° 34′ N, 10° 22′ E).