laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aleksei Uljukajev

Aleksei Valentinovitš Uljukajev (Алексей Валентинович Улюкаев; sündinud 23. märtsil 1956 Moskvas) on vene majandusteadlane. 2001. aastast on ta Venemaa Föderatsiooni 1. klassi tõeline riiginõunik. Ta oli 24. juunist 2013 kuni 15. novembrini 2016 Venemaa majandusarengu minister. 15. novembril 2016 ta vahistati kahtlustatuna altkäemaksu nõudmises eriti suures ulatuses (2 miljonit dollarit). Kohus määras ta kaheks kuuks koduaresti. 2004–2013 oli ta Venemaa Föderatsiooni Keskpanga esimehe asetäitja. Venemaa juurdluskomitee kahtlustab majandusministrit altkäemaksuvõtus, ERR ÅSLUND, ANDERS (21. november 2016). "Kremlin Power Struggle Intensified: Liberals Under Attack" (inglise). Atlantic Council. Vaadatud 26. novembril 2016. Биография на сайте Центрального банка РФ. Биография на сайте Кафедры финансов и кредита ЭФ МГУ. — 07.01.2009. Информация об А.В.Улюкаеве на образовательном портале «Экономика. Социология. Менеджмент». — 07.01.2009.
Kemomanipulatsioon

Kemomanipulatsioon on üks veekogude tervendamine keemiliste võtete ja meetodite abil. Kemomanipulatsioon ja biomanipulatsioon on veekogude tervendamise peamisi põhimõttelisi viise. Et veekogudes on tavaliselt limiteerivaks biogeeniks fosfor, siis valdav osa asjaomaseid meetodeid on suunatud just fosfori(ühendite) vähendamisele veekihis. Enamasti tähendab see fosforiühendite sadestamist või fosforifraktsioonide stabiliseerimist põhjasetteis (nt on soovitud suhteliselt stabiilne mitteapatiitne anorgaaniline fosforifraktsioon setteis, mille difundeerumine ja resuspensiooni vette on väike). Peamisi meetodeid, mida on kasutatud kemomanipulatsioonis on LIMNO (sageli koos lisameetodi Hypox'iga) ja RIPLOX, viimane küll kätkeb endas ka biomanipulatsioonielemente. Biomanipulatsioon
Veekogude tervendamine

Veekogu tervendamine on bioloogiliste ja/või keemiliste ja/või füüsikaliste (sealhulgas tehniliste) võtete ja meetodite kasutamine, parandamaks enamasti veekogu ökoloogilist seisundit või luues/taastades selle rekreatiivset väärtust. Veekogu tervendamine järve ökosüsteeme mõjutades on biomanipulatsioon, keemiliste võtete kasutamine aga kemomanipulatsioon. Füüsikaliste ja tehniliste võtete alla kuulub näiteks veekogu veetaseme tõstmine või põhjasetete väljakaevamine. Sults, Ü. (2004). Liigtoiteliste looduslike ja paisjärvede tervendamine [Käsiraamat]. Tartu. 32 lk Kangur, A. & Nõges, T. (1992). Kas biomanipulatsioon päästab järved? – Eesti Loodus 4: 136–139
1939. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

1939. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 9. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 12. ja 15. märtsil Zakopanes Poolas. Võistlustel oli mängus 6 komplekti medaleid (kolm ala nii meestele, kui naistele). Finaal: 14. märts Osavõtjaid: 30 Maailmameister 1938: Rudolf Rominger , Šveits Ametlikud tulemused Finaal: 12. märts Osavõtjaid: 37 Maailmameister 1938: James Couttet Prantsusmaa Ametlikud tulemused Finaal: 12. ja 14. märts Osavõtjaid: 37 Maailmameister 1938: Émile Allais , Prantsusmaa Ametlikud tulemused Finaal: 15. märts Osavõtjaid: 23 Maailmameister 1938: Christl Cranz , Saksamaa Ametlikud tulemused Finaal: 12. märts Osavõtjaid: 25 Maailmameister 1938: Lisa Resch , Saksamaa Ametlikud tulemused Finaal: 12. ja 15. märts Osavõtjaid: 24 Maailmameister 1938: Christl Cranz , Saksamaa Ametlikud tulemused MM-i tulemused FIS-i kodulehel
Mäesuusatamine 1948. aasta taliolümpiamängudel

Mäesuusatamine 1948. aasta taliolümpiamängudel toimus 2.–5. veebruarini Sankt Moritzis Šveitsis. Mäesuusatamine oli teist korda V taliolümpiamängude kavas. Ühtlasi olid need ka 10. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises. Võistlustel jagati välja 6 komplekti medaleid (kolm ala nii meestele, kui naistele). Finaal: 5. veebruar Osavõtjaid: 76 Ametlikud tulemused Finaal: 2. veebruar Osavõtjaid: 111 Ametlikud tulemused Finaal: 2. ja 4. veebruar Osavõtjaid: 79 Ametlikud tulemused Finaal: 2. veebruar Osavõtjaid: 37 Ametlikud tulemused Finaal: 5. veebruar Osavõtjaid: 28 Ametlikud tulemused Finaal: 2. ja 4. veebruar Osavõtjaid: 28 Ametlikud tulemused Tulemused FIS-i kodulehel
Liiva – Nõmme-Väikse raudtee

Liiva – Nõmme-Väikse raudtee oli 1913–1971 Liiva raudteejaamast Nõmme-Väikse raudteejaama viinud kitsarööpmelise raudtee lõik. Oli kuni 1962. aastani osa Liiva–Vääna raudteest. Raudtee algas Liiva jaama kolmnurgast, ületas Rahumäe viaduktiga Tallinna–Keila raudtee ja möödus Rahumäe kalmistust lõuna poolt. Nõmme turu ja Vanaka vahelt läks edasi Nõmme-Väikse jaama. Rahumäe kitsarööpmelisest jaamast (Rahumäe sõjaväejaamast) algas harutee, mis viis Tondile. Tondi raudteejaamast hargnes tee Tondi kasarmute eest üle Kristiine heinamaa Kopli poole ja Mustamäe laskemoonaladudesse, mis asusid praeguse Sütiste tee lähedal. Mustamäe nõlva all läks sellelt teine haru edasi läände (praegune Ehitajate tee on umbes 200 m pikkusel lõigul endise raudtee tammil), läbis praeguse Tallinna Tehnikaülikooli kinnistu, Astangul paiknevad suured laskemoonalaod ja ühines Peeter Suure Merekindluse läänepoolse raudteevõrguga (Liiva–Vääna raudteega) Mäekülas praeguse Tähetorni tänava ja Paldiski maantee ristis. Viimati kirjeldatud haru eksisteeris lühikest aega. Tänapäeval kulgeb seda mööda jalgtee, kuid mõnel pool pole see maastikul isegi jälgitav. Raudtee jätkus Nõmme-Väikse jaamast kaheteelise Nõmme-Väikse – Sõrve raudteena (vt Liiva–Vääna raudtee). Raudteel sõitsid Tallinna–Vääna reisirongid (kuni 1959). Raudtee võeti üles 1971. Lõigul asusid peatused Liiva, Kalmistu (Rahumäe), Nõmme-Turg ja Nõmme-Väike. 2009. aastal on suurem osa raudteetammist (enamik Rahumäe viadukti – Nõmme-Väikse lõigust) kasutusel kergliiklusteena jalakäijatele ja jalgratastele. Liiva jaamahoone Rahumäe viadukt 2009. aastal Endine kitsarööpmelise raudtee tamm koos Tondile suunduva haruga Vanaka (Rahumäe) parkmetsas. Taamal Rahumäe sõjaväejaama hoone (eravaldus). Rahumäe sõjaväejaama, hilisema Kalmistu jaama hoone (eravaldus). Objekt on piiratud aiaga. Asub Rahumäe kalmistu vastas, Vanaka (Rahumäe) parkmetsas Raudteetamm (jalgrattatee) ristub Rahumäe teega ja liigub see järel Piiri tänavaga paralleelselt Raudteetamm (jalgrattatee) Vanaka parkmetsas Kunagine raudtee ülesõidukoht Nõmme turu juures (jääb umbes kahe punase auto piirkonda) Nõmme-Väikese esimene jaamahoone Vääna tn 17, mis oli kasutusel kuni liini avamiseni reisiliikluseks 1920. a. Pärast oli see kasutusel raudteelaste saunana. Nõmme-Väikese teine jaamahoone (algselt kasarmubarakk), mis oli jaamahoonena kasutusel alates 1920. aastast
Koit (Tõnis Mägi)

"Koit" on Eesti muusiku Tõnis Mäe kirjutatud isamaaline laul. Tõnis Mägi esitas laulu esimest korda 1988. aastal. 2006. aastal kirjutas Mägi viimase salmi kaks rida uuesti, kuna tema hinnangul oli Eestis võim rahvast võõrandunud. Senised lõpusõnad olid: "Laul, me võidulaul, kõlama see jääb, / peagi vaba Eestit sa näed!" Vähendamaks laulu lõpu eufoorilisust ning suurendamaks skepsist, kirjutas ta uuteks sõnadeks: "Laul, me võidulaul: kas kõlama see jääb? / Kuhu, vaba Eesti, sa läed?" 2009. aasta 24. mail valisid Eesti elanikud TV3 otsesaates "Eesti otsib lemmiklaulu" "Koidu" lauluvõistluse võitjaks. Saates esitas laulu Oliver Timmusk Tartu Akadeemilise Meeskoori saatel. Kadri Paas, "Mägi tegi protesti märgiks ärkamisaegse laulu «Koit» sõnad ringi", Õhtuleht, 18. september 2006 "Eesti lemmiklaul on «Koit»", Elu24.ee, 24. mai 2009 Video Youtube'is Kadri Paas, "Mägi tegi protesti märgiks ärkamisaegse laulu «Koit» sõnad ringi", Õhtuleht, 18. september 2006 (sisaldab laulu algset täisteksti) "Eesti lemmiklaul on «Koit»", Elu24.ee, 24. mai 2009
1950. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

1950. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 11. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 13.–18. veebruarini USAs Aspenis. Võistlustel oli mängus 6 komplekti medaleid (kolm ala meestel ja kolm ala naistel). Finaal: 16. veebruar Osavõtjaid: 60 Maailmameister 1948: Edy Reinalter, Šveits Ametlikud tulemused Finaal: 14. veebruar Osavõtjaid: 63 Ametlikud tulemused Finaal: 18. veebruar Osavõtjaid: 58 Maailmameister 1948: Henri Oreiller, Prantsusmaa Ametlikud tulemused Finaal: 15. veebruar Osavõtjaid: 28 Maailmameister 1948: Gretchen Fraser, USA Ametlikud tulemused Finaal: 13. veebruar Osavõtjaid: 28 Ametlikud tulemused Finaal: 17. veebruar Osavõtjaid: 27 Maailmameister 1948: Hedy Schlunegger, Šveits Ametlikud tulemused MM-i tulemused FIS-i kodulehel
Krzysztof Mikołaj Radziwiłł

Krzysztof Mikołaj Radziwiłł (leedupäraselt Kristupas Radvila; ka Piorun või Perkūnas (vastavalt poola ja leedu keeles 'piksenool'); u 1547 – 20. november 1603 Łosośna) oli Rzeczpospolita väejuht ja riigitegelane. Vürst, põlvnes kuulsast Radziwillide aadlisoost. Krzysztof Mikołaj Radziwiłł sündis Leedu suurkantsleri ja suurhetmani Mikołaj Radziwiłłi ning Katarzyna Tomicka pojana. 1569. aastal sai temast Leedu podczaszy ja 1572. aastal Leedu välihetman. 1579. aastast oli ta Trakai kastellaan ning Leedu asekantsler. 1584. aastast oli ta Vilniuse vojevood ja 1589. aastast Leedu suurhetman. Liivi sõja järel oli ta mitmete Poola valdusse läinud Liivimaa alade staarost. Radziwiłł juhtis Rzeczpospolita vägesid mitmes sõjas, muuhulgas ka 1600–1611 aastate Poola-Rootsi sõjas. Krzysztof Mikołaj Radziwiłł oli veendunud kalvinist. Krzysztof Mikołaj Radziwiłł abiellus esmalt Katarzyna Sobekiga (surnud 1576). 22. juulil 1578 abiellus ta Dubnos vürstitar Katarzyna Ostrogskaga (1560–1579), kes oli Kiievi vojevoodi vürsti Konstanty-Wasyl Ostrogski tütar. Abielust sündis: Janusz Radziwiłł (1579–1620), Rzeczpospolita väejuht ja riigitegelane 1581. aastal abiellus Radziwiłł Katarzyna Tęczyńskaga (surnud 1592), kes oli Krakowi vojevoodi Stanislaw Tęczyński tütar. Abielust sündisid: Krzysztof Radziwiłł (1585–1640), Rzeczpospolita väejuht ja riigitegelane Halaszka Radziwiłł (1583–1611), abiellus Lew Sapiehaga 1593. aastal abiellus suurhetman Radziwiłł vürstitar Elżbieta Ostrogskaga (surnud 1599), kes oli Katarzyna Ostrogska õde. "Radziwiłłide sugupuu" (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 10. märts 2009. Vaadatud 24. mail 2009. "Swedish Polish War 1600 to 1609" (inglise).
Liis Lass

Liis Lass (sündinud 3. oktoobril 1986 Tallinnas) on eesti ettevõtja ja kapten. 2012 – Nagoya University of Commerce and Business (NUCB) (Jaapan) 2012 – Beijing Technology and Business University (Hiina) 2009 – Vilniuse Ülikool 2005 ja 2009 – Estonian Business School 2005 – Vanalinna Hariduskolleegium 2011 – IPR Project SoundSmart[viide?] 2009 – Tallinna botaanikaaia turundusjuht 2008 – kohviku Moskva turundusjuht 2007 – ajakirjanik eri ajakirjades[viide?] 2006 – raadio saatejuht[viide?] 2006 – Saaremaa büroo juhataja[viide?] 2006 – A&A turundusinimene[viide?] 2006 – A&A kinnisvaramaakler 2005 – ilmatüdruk 2004 – modell[viide?] Liis Lass oli üks poolfinalistidest võistlusel Miss Global Beauty Queen 2005 Xiangshanis Hiinas ning neljas printsess Miss Tourism Queen International võistlusel Changhshas Hiinas.[viide?] 2006. aastal valisid ajakirja FHM lugejad Liis Lassi "maailma seksikamaks naiseks".[viide?] Liis Lassi sõnadele kirjutatud laul "God Inside Your Soul" osales konkursil Eurolaul 2008. Tema sõnadele tehtud lugu "Maagiline päev" Rolf Juniori (Roosalu) esituses pälvis 2010. aastal Eesti Eurovisiooni-konkursi finaalis kolmanda koha.[viide?] Tema ja Elmar Liitmaa lugu "Üks teiseta" pälvis raadio Elmari aastahiti staatuse aastal 2009.[viide?] Lass on kirjutanud meediakriitilise raamatu "Kes sandistas lugeja?" (Bloom OÜ, 102 lk, 2009, ISBN 9789949188321). Ta elab Sentosal ja on abielus. Tal on poeg (sündinud 2019) ja tütar (sündinud 2014). "FOTOD | Liis Lass elab Singapuris luksuslikku elu: minu kinnisvaraäri on tingitud naiselikust soovist punuda pesa". Kroonika. Vaadatud 25. jaanuaril 2024. "Avame saladuselaeka: kuidas sai alguse nende eestlaste avalik tähelend?". Elu24. 31. oktoober 2017. Vaadatud 30. septembril 2019. "10. God Inside Your Soul", 26. jaanuar 2008 Koduleht "Poetess Liis Lass", Naisteleht, 22. veebruar 2008 "Laupäeval kihutavad Pärnu lennuväljal Liis Lass ja Koit Toome", Pärnu Postimees, 22. august 2008 Siret Mägi, "Liis Lassi tulevane äi pole poja pruudiga rahul?", 13. mai 2009
Ott Ojamaa

Ott Ojamaa (11. veebruar 1926 Tallinn – 25. november 1996 Tallinn) oli eesti tõlkija ja kirjandusteadlane. Ta vahendas eesti keelde peamiselt prantsuse kirjandust (sealhulgas Stendhali, Molière'i, Prosper Mérimée, Anatole France'i teoseid), aga ka hispaaniakeelsete kirjanike (Jorge Luis Borges) teoseid. "Armastus seaduslikus abielus" (valimik artikleid). Sari "Eesti mõttelugu", nr 92, Ilmamaa, Tartu 2010, 408 lk; ISBN 9789985773345 1981 Juhan Smuuli nimeline kirjanduse aastapreemia (R. Merle'i teose "Kaitstud mehed" eestindus) 1989 Aleksander Kurtna nimeline auhind Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 338. Ott Ojamaa veebientsüklopeedias
Monaco grand prix

Monaco grand prix on Monacos peetav võidusõit suurele auhinnale, praegu Vormel 1 maailmameistrivõistluste etapp. Monaco rajal sõidetakse alates 1929. aastast. 2009. aastal peeti 66. Monaco GP. Ükski Vormel 1 etapp ei ole pikema ajalooga. Alates 1950 ja igal aastal alates 1955 on see kuulunud Vormel 1 sarja. Enne maailmasõda kuulus see Euroopa meistrivõistluste sarja. Monaco grand prix sõidetakse Monaco tänavarajal. Tee on kitsas, sellel on palju järske käänakuid ja kõrgusemuutusi, samuti pikk tunnel, mis nõuab võistlejailt iga kord kohanemist algul pimeduse ja siis päikesevalgusega. Rada läbib sadama ja läbi aegade on kaks sõitjat sadamas vette sõitnud, sealhulgas Alberto Ascari liidrikohalt aastal 1955. Kõigi nende raskuste tõttu on Monaco GP keskmine kiirus suhteliselt väike ja kui Monaco GP ei oleks juba Vormel 1 võistluskavas, ei võetaks teda sinna ohutuse kaalutlustel. Võistlejad seevastu hindavad võitu Monacos rohkem kui teistel GP-del. Monacos on katkestamised tavalisemad kui mujal ja korduvalt on juhtunud, et võistleja katkestab liidrikohalt. Näiteks 1955. aastal juhtus see kolm korda ja 1982. aastal viimasel kolmel ringil viis korda. Monacos on 2023. aasta seisuga kõige rohkem (kuus korda) võitnud Ayrton Senna, sealhulgas viis korda järjest aastatel 1989–1993. Viis korda on võitnud Graham Hill ja Michael Schumacher, neli korda Alain Prost. Konstruktoritest on 2023. aasta seisuga võitnud 15 korda McLaren, kümme korda Ferrari, kaheksa korda Mercedes ning seitse korda Lotus ja Red Bull Racing. Roosal taustal võistlused ei olnud osa Vormel 1 maailmameistrivõistlustest. Kollasel taustal võistlused olid osa sõja-eelsetest Euroopa meistrivõistlustest. 1929–1971 1972 1973–1975 1976–1985 1986–1996
Arvid Stålarm

Arvid Eriksson Stålarm (umbes 1549 Lindö – mai 1620 Gripsholmi loss) oli Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane. Arvid Stålarm sündis Lindö ja Grabbacka mõisniku, riiginõuniku Erik Arvidsson Stålarmi (suri 1566) ja Beata Nilsdotter Grabbe pojana. Tema isa õde Elin Arvidsdotter oli abielus Henrik Klasson Horniga. Ta oli aastatel 1581–1582 asehaldur Ivangorodis ja 1583 Nyslotti läänis, 1592–1597 Narva asehaldur. 1595 osales ta palgasõdurite pealiku ja Narva asehaldurina Täyssinä rahu sõlmimisel. Sigismundi ja hertsog Karli vahelise võimuvõitluse ajal määras Sigismund ta 1597 surnud Klas Eriksson Flemingi asemele Soome asehalduriks, kuid tagandati pärast Karl IX võimuletulekut ametist ja viibis aastaid vangis. Soome aadelkonna palvel vabastati ta 1602. aastal vangistusest ja määrati Liivimaal Rootsi-Poola sõjas sõdivate väeüksuste ülemjuhatajaks. 1604. aastal toimunud Paide lahingu kaotuse pärast mõisteti ta süüdi ja talle määrati surmanuhtlus, mida aga täide ei viidud. Tema ülejäänud elu möödus vangistuses Rootsis Gripsholmi lossis, kus ta 1620. aasta mais suri. Arvid Stålarm abiellus 1579. aastal Elin Flemingiga (1553–1603), kes oli Herman Persson Flemingi (suri 1583) ja Gertrud Håkansdotter Handi tütar. Arvid Eriksson Stålarm, Svenskt biografiskt lexikon Skeppshövidsmän vid örlogsflottan under 1500-talet. (STÅLARM), ARVID ERIKSSON, till Lindö, ståthållare på Narva 11.6 1591-1597. BIOGRAFISKA ANTECKNINGAR AV Hjalmar Börjeson och Georg Hafström, UPPSALA 1949 ALMQVIST & WIKSELLS BOKTRYCKERI AB, lk 73 Treaty of Peace between Sweden and Russia, 1595 Petrus Nordmann: Arvid Eriksson Stålarm. Biografisk studie. / Förhandlingar och uppsatser 19, (1905)., Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland 1906, lk.57–90 Elulugu (1918), lk. 555–556 Nordisk familjebok (rootsi keeles) Elulugu (1906), lk. 557–558 Svenskt biografiskt handlexikon (rootsi keeles) Suomen kansallisbiografia (soome keeles)
Palmisaared

Palmisaared (araabia keeles جزر النخيل; Juzur an-Nakhīl) on Araabia Ühendemiraatidele kuuluvad kunstlikud poolsaared Pärsia lahes Dubai rannikul. Kolm palmisaart on hiiglaslik turismiatraktsioon, mille rajamise algatas šeik Muḩammad ibn Rāshid Āl Maktūm. Saartele on plaanis rajada üle 100 luksushotelli ning villad, spordi-, kaubandus- ja meelelahutuskeskused. Rajamisel on kolm saart: Jumayrah', Jabal ‘Alī ja Dayrah' palmisaar. Palmikujulised saared on ümbritsetud kaarekujuliste suurtest kividest rajatud lainemurdjatega. Saared ehitatakse Pärsia lahe põhjast võetud liivast. Saarte rannajoone pikkus on kokku 520 km. Ehitust alustati juunis 2001. Ehitustööde peaettevõtja on Araabia Ühendemiraatide kinnisvaraarendaja Nakheel Properties. Esimesena hakati rajama keskmist, Jumayrah' palmisaart. Selle geograafilised koordinaadid on 25° 20′ 0″ N, 55° 16′ 5″ E. Saare ulatus on nii pikkuses kui ka laiuses umbes 5 km. Saarele on plaanis ehitada 32 hotelli. Rannikul jääb ankrusse ka endine luksuslaev Queen Elizabeth 2, mis hakkab tööle hotellina. Aastal 2006 kolisid saarele esimesed elanikud. Läänepoolseim saar on Jabal ‘Alī, mille koordinaadid on 25° 20′ 0″ N, 55° 16′ 5″ E. Seda hakati ehitama 2002. aastal. Sellele saarele rajatakse ka büroohooned. Idapoolseim ja suurim palmisaar on Dayrah, mille koordinaadid on 25° 20′ 0″ N, 55° 16′ 5″ E. Saart hakati rajama 2004. aastal ning see ei ole veel kuju võtnud. Saare pikkuseks planeeriti esialgu 14 km ja laiuseks 8,5 km, et aga rannikust kaugemal osutus meri liiga sügavaks ning nõudis väga palju täitematerjali, vähendati pikkust 1,5 ja laiust 1 km võrra. Saare planeeritav pindala on umbes 46 km². On kokku arvutatud, et selle rajamiseks kulub umbes miljard kuupmeetrit liiva ja kive. Hotell Atlantis Jumayrah' saarel Rajatav Jabal ‘Alī mais 2008 Palmisaarte koduleht
Popkunst

Popkunst oli 1950. aastatel Inglismaal ja Ameerika Ühendriikides tekkinud ning Mandri-Euroopasse levinud moodne kunstivool. Nimetus on pärit Inglismaalt (popular art), kus sellega hakati tähistama massikunsti, peagi laienes see kõigile, kes kasutasid kaasaegse suurlinna keskkonnast pärinevaid visuaalseid kujundeid. Mõiste võttis kasutusele kriitik Lawrence Alloway. Popkunsti tekkele on mõju avaldanud uusdadaism.[viide?] Popkunsti motiivid ei olnud traditsioonilised, vaid kaasaegset tarbijalikku ühiskonda kujukalt iseloomustavad produktid ja industriaalse kultuuri objektid. Popkunst kasutas kõige argisemaid, banaalsemaid ja iseenesest tühisemaid esemeid ja nähtusi, mille keskel tavainimene argipäevas viibib, tihti kistes need tavapärasest keskkonnast välja ja tõstes mingil kunstilisel viisil eriliselt esile. [viide?] Popkunsti teosed on sageli ülisuurtes mõõtmetes ja väga erksavärvilised. Tehnika võib olla väga mitmekesine: kollaaž, assamblaaž, ready-made, installatsioon. Eestis olid tuntumad popkunsti viljelejad Leonhard Lapin, Ando Keskküla ja Andres Tolts. Richard Hamilton Peter Blake Edouardo Paolozzi Peter Phillips Ronald B. Kitaj David Hockney Allen Jones Andy Warhol Roy Lichtenstein Jim Dine Tom Wesselmann James Rosenquist Claes Oldenburg Richard Lindner Mel Ramos Marisol Escobar Edward Kienholz George Segal Robert Indiana Kunstileksikon, Tallinn, 2001, lk 344 Ants Juske Popkunst on popp – igal ajajärgul Postimees 06.10.2003 Katrin Kivimaa Inglise pop Tallinnas Eesti Ekspress 16.10.2003 Harry Liivrand Inglise trükitud popiklassika Sirp Näitus POPkunst Forever, 27.11.2009–11.04.2010, Kumu kunstimuuseum
Lepalind (folkloor)

Lepalind on eesti folklooris nii linnu- kui ka putukanimetus. Lepalinnuks kutsutakse punaka sulestikuga värvulisi, näiteks metsvinti (Fringilla coelebs), lepalindu (Phoenicurus phoenicurus), punarinda (Erithacus rubecula) jt. Putukatest on selline rahvapärane nimetus seitsetäpp-lepatriinul (Coccinella septempunctata). Nii linnunimetus "lepalind" kui ka punaka puiduga puuliigi nimetus "lepp" lähtuvad ühisest läänemeresoome sõnatüvest, mis tähendab verd. Legendis on punane värvus saadud heateo eest Kristuse ristil. Tekkemuistendi järgi on punarind punase kurgualuse saanud Jeesuse verest, kui püüdis tema ihust ristinaelu välja nokkida. Punarind (Erithacus rubecula) Metsvint (Fringilla coelebs) Lepalind (Phoenicurus phoenicurus) Mall Hiiemäe. Nelikümmend lindu eesti rahvausundis II Eesti Rahvaluule Mall Hiiemäe. Nelikümmend lindu eesti rahvausundis. III Eesti Rahvaluule Mall Hiiemäe. Seitsetäpp-lepatriinu. Folkloor.
Laine Villenthal

Laine-Reseda Villenthal (29. juuni 1922 Ellamaa – 23. mai 2009 Tallinn) oli eesti vaimulik. Ta oli esimene ametisse nimetatud naiskirikuõpetaja Eestis. Enne Usuteaduse Instituudis õppima asumist 1951. aastal töötas algklassiõpetajana. Tänu 12. oktoobril 1967 vastu võetud seadusele, mis lubas naistel meestega võrdsetel alustel kirikuõpetajana teenida, ordineeriti Laine Villenthal 16. novembril 1967 esimese naisena Eestis kirikuõpetajaks.[viide?] Kümme aastat töötas Laine Villenthal Võrumaal Misso abikirikus naisjutlustajana. Seejärel määrati ta Võrumaa Pindi koguduse jutlustajaks. Alates 1984. aastast teenis ta lisaks Pindile Petseri kogudust. 2004 – Eesti Punase Risti I klassi teenetemärk Täna on esimese ordineeritud naiskirikuõpetaja Laine Villenthali 100. sünniaastapäev Eesti Evangeelse Luterliku Kirik infovärav, 29. juuni 2022. Vaadatud 13. aprillil 2023 "Kohtumine Eesti esimese naiskirikuõpetaja Laine Villenthaliga", Eesti Kristlik Televisioon 3. juuni 2004 Tiiu Ritari "Vana kirikuõpetaja jäeti Jumala hoolde", Lõunaleht, märts 2005 Lea Jürgenstein Eesti luteri kiriku naisvaimulikud Kadri Pulk "Õpetaja Laine Villenthal : Inimene ei ole kunagi üksi", Eesti Kristlik Televisioon 28. detsember 2005 Hanneli Rudi "Suri Eesti esimene naisvaimulik Laine Villenthal", Postimees 25. mai 2009
Anders Lennartsson

Anders Lennartsson Forstena mõisast (ka Anders Lindersson või Anders Lindormsson) (surnud 27. (17. septembril) 1605 Salaspilsis) oli Rootsi sõjaväelane. Anders Lennartsson sündis Forstena suguvõsast pärit Västergötlandi rüütlite peamehe, Lennart (Lindorm) Torstenssoni (surnud 1564 Põhjamaade seitsmeaastane sõja Bohuse kindluse piiramisel) ja Stola mõisast (rootsi Stola herrgård) pärit Margareta Andersdotter Ekebladi (surnud 1616) pojana. Tema venna, 1625 Rootsi aadlimatriklisse kantud Torsten Lennartssoni (Lindersson) (1561–1631) poeg oli Lennart Torstenson (1603–1651), Eestimaa kindralkuberneri Anders Torstensoni isa. Ema Margareta abiellus pärast isa surma 1573 Hovi mõisast (Hällstad Västergötlandis) pärit Anders Olofsson Oxehufwudiga (u. 1537–1618). Sigismundi ja hertsog Karli vahelise võimuvõitluse ajal 1598 Linköpingis toimunud Stångebro lahingus oli tema ja Samuel Nilssoni väeüksustel märkimisväärne osa hertsog Karli juhitud mässuliste võidus. Poola-Rootsi sõja ajal 1602 määras kuningas Karl IX ta enda asehalduriks Tallinnas (1602–1603) ja koos Liivimaal sõdivate väeüksuste ülemjuhataja Arvid Stålarmiga olid nad 1602–1603 kõrgeimad Rootsi võimu esindajad Liivimaal. 1605. aastal toimunud Salaspilsi lahingus (Kircholmi lahing) juhtis ta Rootsi väe keskosa. Paremat tiiba juhtis krahv Joachim Friedrich von Mansfeld ja vasakut Henrik Brandt. Pärast ratsaväe põgenemist jäi jalavägi kaitseta ning Anders Lennartson, von Hinkeman, Braunschweig-Harburgi prints Friedrich, šotlasest kapten Henry Forbes of Thainston Aberdeenshire'ist ja Stigel oma meestega hukkusid Poola ratsaväe rünnakus. Anders Lennartssonile kuulus Restadi mõis Västergötlandis Älvsborgi läänis Vänersborgis. "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ...lk. 204". Elulugu (1908), lk. 911 Nordisk familjebok (rootsi keeles) Elulugu (1906), lk. 37 Svenskt biografiskt handlexikon (rootsi keeles) roskildehistorie.dk: Forstena sugupuu