laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
William Cullen Bryant

William Cullen Bryant (3. november 1794 Cummington, Massachusetts – 12. juuni 1878 New York) oli USA luuletaja, jurist ja ajakirjanik. Ta oli kauaaegne New York Evening Posti peatoimetaja. Bryant sai tuntuks panteistliku looduslüürikuna. Tema lihtsavormilistes mõtisklevates värssides on mõjutusi romantismist ja kalmistuluulest. Ta oli puritaanidest sisserändajate järeltulija. 16-aastaselt alustas ta õpinguid Williams College'is, kuid rahalistel põhjustel ja Yale'i Ülikooli astuda soovimise tõttu ta seda ei lõpetanud. Yale'i Ülikooli ta aga sisse ei saanud. Worthingtonis ja Bridgewateris õppis ta eraõpetaja juures õigusteadust. 21-aastaselt asus ta tööle advokatuuris. Ta töötas ligi kümme aastat Plainfieldis ja Great Barringtonis advokaadina. 26-aastaselt abiellus Bryant Frances Fairchildiga, kellega ta elas õnnelikult kuni Francesi surmani ligi pool sajandit hiljem. 1825. aastal kolis ta New Yorki, kus sai kirjandusajakirja North American Review kaastoimetajaks. 1827. aastal hakkas ta ajalehe New York Evening Post toimetajaks. 1829. aastal sai ta selle peatoimetajaks ja kaasomanikuks ning oli sellel ametikohal kuni oma surmani. Tema ettevaatlikud investeeringud tegid Bryantist jõuka mehe. Ta oli aktiivne metseen. Lapsepõlves peale surutud usuline konservatism leidis väljendust Bryanti jumalakartlikes vemmalvärssides; tema isa poliitiline konservatism kannustas kirjutama luuletust "The Embargo", milles 13-aastane luuletaja nõudis president Thomas Jeffersoni tagasiastumist. 17-aastaselt kirjutatud eleegiaga "Thanatopsis" (kreeka: 'vaade surmale') sai ta tuntuks, kui see avaldati 1817. aastal North American Review's. Selles hülgas ta puritaanide dogma deismi kohta; sealt alates oli ta unitarist. Demokraadina tegi ta New York Evening Posti vabakaubanduse, töölisklassi õiguste, sõnavabaduse ja orjuse kaotamist pooldavaks häälekandjaks. Bryant oli üks erakonna Free Soil ja hiljem Vabariikliku Partei asutajaid. Bryant avaldas mitu luulekogu, kirjutas reisikirju ja tõlkis Homerose teoseid. Bryant suri 1878. aastal 83-aastaselt. Ta on maetud Roslyni kalmistule New Yorgi osariigis. Tema järgi on nimetatud avalik park Bryant Park New Yorgis. William Bryant. Tea Entsüklopeedia "William Cullen Bryant". Encyclopædia Britannica "William Cullen Bryant (1794 - 1878) - Find A Grave Memorial Gray, Jeffrey; McAleer Balkun, Mary; McCorkle, James (2015). American Poets and Poetry: From the Colonial Era to the Present: From the Colonial Era to the Present. ABC-CLIO. ISBN 978-1-6106-9832-0. Muller, Gilbert H. (2010). William Cullen Bryant: Author of America. SUNY Press. ISBN 978-0-7914-7828-8.
Elonna Spriit

Elonna Spriit (19. märts 1934 – 1. detsember 2016) oli Eesti tantsija ja tantsupedagoog. Ta on olnud ansambli Laine tantsusolist ja varieteestaar. Tema abikaasa oli Edgar Spriit. Nende poeg on ettevõtja Egon Spriit (snd 1959). 84aastasena laval tantsimas: suudaksin veel spagaatigi teha!, Õhtuleht, 17. november 2010 Juubelilõhnaline tantsijanna Elonna Spriit, Kuulutaja, 4. aprill 2014 Elonna käsi tõusis baleriiniliku graatsiaga veel kõrges easki, Õhtuleht, 3. detsember 2016 Suri tantsija Elonna Spriit, ERR uudised, 2. detsember 2016
Gettysburgi lahing

Gettysburgi lahing toimus 1.-3. juulil 1863 Gettysburgi linna lähedal Uniooni ja Konföderatsiooni vahel, Ameerika Ühendriikide kodusõja raames. Lahing kaasas kõige suurema hulga inimkaotusi kogu sõjas ja seda on peetud sõja üheks pöördepunktiks. Uniooni kindralmajor George Meade'i Potomaci armee lõi Konföderatsiooni kindral Robert E. Lee Põhja-Virginia armeed, millega lõppes Lee katse vallutada põhjaosariigid. 1863. aasta mais võitis Lee armee Chancellorsville'i juures Virginias olulise lahingu ja juhtis siis armee läbi Shenandoah' oru plaaniga alustada teist katsest põhjaosariikide vallutamiseks (Gettysburgi kampaaniat). Official Records, Series I, Volume XXVII, Part 1, lk 155-168. Official Records, Series I, Volume XXVII, Part 1, lk 151. Official Records, Series I, Volume XXVII, Part 2, lk 283-291. Official Records, Series I, Volume XXVII, Part 1, lk 187. Official Records, Series I, Volume XXVII, Part 2, lk 338-346 Rawley, lk 145-169. Coddington, lk 573. Rawley, lk. 147; Sauers, lk. 827; Gallagher, Lee and His Army, lk. 83; McPherson, lk. 665; Eicher, lk. 550 U.S. War Department, The War of the Rebellion: a Compilation of the Official Records of the Union and Confederate Armies. Washington, DC: U.S. Government Printing Office, 1880–1901 Rawley, James A. (1966). Turning Points of the Civil War. University of Nebraska Press. ISBN 0-8032-8935-9. OCLC 44957745. Coddington, Edwin B. (1968). The Gettysburg Campaign; a study in command. New York: Scribner's. ISBN 0-684-84569-5. Sauers, Richard A. "Battle of Gettysburg." artikkel teoses Encyclopedia of the American Civil War: A Political, Social, and Military History. (2000). toim. David S. Heidler ja Jeanne T. Heidler. New York: W. W. Norton & Company. ISBN 0-393-04758-X. Gallagher, Gary W. (2001). Lee and His Army in Confederate History. Chapel Hill: University of North Carolina Press. ISBN 978-0-8078-2631-7. McPherson, James M. (1988). Battle Cry of Freedom: The Civil War Era. Oxford History of the United States. New York: Oxford University Press. ISBN 0-19-503863-0. Eicher, David J. (2001). The Longest Night: A Military History of the Civil War. New York: Simon & Schuster. ISBN 0-684-84944-5.
Monument Valley

Monument Valley ehk Monumentide org (navaho keeles Tsé Biiʼ Ndzisgaii) on org USA-s Arizona ja Utah' osariigi piiril. See paikneb navahode territooriumil. Monument Valleyt läbib maantee Route 163. See asub Colorado platool 1500–1800 meetri kõrgusel merepinnast. Monument Valley on kuiv, punaka põhivärvusega, unikaalne kõrbeala, kus paikneb palju erosiooni tulemusel moodustunud püstloodseid või osaliselt püstloodseid monoliitseid künkaid. Kõrgeimad neist on jalamilt umbes 300 meetri kõrgused. Paljudele küngastele on antud ka nimi. Monoliitide alumine osa koosneb suuremas osas savikildast, keskmine osa liivakivist ja pealmine osa taas savikildast, mis omakorda on kaetud aleuroliidikihiga. Punaka põhitooni annavad alale raudoksiidid. Aastatel 1945–1967 asus oru lõunaosas uraanikaevandus. Monument Valleys valitseb külmade talvede ja kuumade suvedega kõrbekliima. Suviti ei tõuse õhutemperatuurid tänu suurele kõrgusele merepinnast väga kõrgele, harva üle 38 °C. Ööd on suvel jahedad ning õhutemperatuur langeb pärast päikeseloojangut kiiresti. Talved on külmad, kuid päevased õhutemperatuurid tõusevad tavaliselt plusskraadidesse. Õhutemperatuure alla –20 °C esineb harva. Sademeid langeb aastas 115 millimeetrit, kõige enam august oktoobrini (keskmiselt 17–20 millimeetrit kuus). Talvel võib esineda kerget lumesadu, kuid mahasadanud lumi sulab tavaliselt ühe või kahe päevaga. Monument Valley on populaarne filmivõttekoht. Seal on filmitud näiteks stseene John Fordi filmidest "Postitõld" ("Stagecoach"; 1939), "Mu kallis Clementine" ("My Darling Clementine"; 1946), "Fort Apache" (1948), "Ta kandis kollast paela" ("She Wore a Yellow Ribbon"; 1949) ja "Otsijad" ("The Searchers"; 1956), Sergio Leone filmist "Ükskord Metsikus Läänes" ("Once Upon a Time in the West"; 1968), Stanley Kubricku filmist "2001: Kosmoseodüsseia" ("2001: A Space Odyssey"; 1968), Clint Eastwoodi filmist "Eigeri mägi" ("The Eiger Sanction"; 1975) ning filmidest "Muretu rännumees" ("Easy Rider"; 1969), "Indiana Jones ja viimane ristiretk" ("Indiana Jones and the Last Crusade"; 1989), "Thelma ja Louise" ("Thelma & Louise"; 1991) ja "Forrest Gump" (1994). Tuntud telesarjadest on Monument Valleys võtteid tehtud näiteks "MacGyveri" ja "Doctor Who" tarbeks. Monument Valley. ReisiGuru.ee
Rahvusraamatukogu

Rahvusraamatukogu on riigi keskne teaduslik universaalraamatukogu, mis hangib, säilitab ja teeb kättesaadavaks sellel maal, selle rahva keeles, selle maa kohta ilmunud ja selle maa autorite avaldatud väljaandeid. Ühtlasi on rahvusraamatukogu rahvusbibliograafia keskuseks. Rahvusraamatukogu ülesannete täitmise võimaldamiseks on enamikus riikides sisse seatud sundeksemplari süsteem, mis kohustab kirjastajat, trükikoda ja/või autoriõiguse subjekti loovutama rahvusraamatukogule tasuta teatud arvu eksemplare oma väljaannetest. Reeglina ei paku rahvusraamatukogud kojulaenutuse teenust. Sageli on rahvusraamatukogu puhul tegu raamatukogunduse teadus- ja arenduskeskuse ning riigi suurima raamatukoguga, kuid need tunnused võivad puududa või iseloomustada ka teist tüüpi raamatukogusid. Rahvusraamatukogu võib tegutseda ka piirkonnas, mis ei ole suveräänne riik, kuid soovib pöörata erilist tähelepanu oma rahvusliku kultuuripärandi säilitamisele (Aruba, Bermuda, Cooki saared, Fääri saared, Gröönimaa, Macau, Québec, Šotimaa ja Wales). Mõnes riigis on rahvusraamatukogu funktsioonid jagatud kahe või enama institutsiooni vahel (Ameerika Ühendriigid, India, Iraan, Itaalia, Mehhiko, Saksamaa, Taani ja Venemaa). Eesti Kirjandusmuuseumi Arhiivraamatukogu Eesti Rahvusraamatukogu Firenze Keskrahvusraamatukogu Läti Rahvusraamatukogu
Kama tankikool

Kama oli salajane Saksa tankikool, mis loodi NSV Liidu territooriumil Kaasani lähistel eesmärgiga koolitada tankiväeohvitsere Reichswehrile, minnes mööda Versailles' rahu tingimustega Saksamaale pandud piirangutest, mille järgi Saksamaal kaotati sõjaväekohustus ja tal ei tohtinud olla suuri sõjalaevu, allveelaevu, lahingulennukeid, tanke ega raskeid kahureid. Kooli nimi on tuletatud linna nimest Kaasan ja perekonnanimest Malbrandt (tankikooli ülema kolonel Malbrandti järgi). Leping tankikooli asutamiseks sõlmiti Moskvas 3. oktoobril 1926. Saksamaa poolt allkirjastas lepingu kolonel Hermann von der Lieth-Thomsen, NSV Liidu poolt 2. järgu armeekomissar Jan Berzin. Saksa firmad Krupp, Rheinmetall ja Erhardt said Saksa kindralstaabilt salajase ülesande – konstrueerida ja valmistada kergetank Leichttraktor, mis lahtimonteerituna toimetati Kaasanisse. Koolis valmistati ette umbes 40 Saksa ohvitseri, nende seas Wehrmachti tulevased kindralid Wilhelm Ritter von Thoma ja Wolfgang Thomale, kes oli hiljem kindral Heinz Guderiani staabiülem. Mõnedel andmetel õppis koolis ka tulevane kindral Guderian. NSV Liidus oli ka teisi sõjakoole, mis olid loodud Saksa sõjaväelaste väljaõppeks, näiteks Lipetski hävituslendurite kool. "Гитлеровцы, выпускники Казанской танковой школы (Россия)". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. detsember 2016. Vaadatud 4. detsembril 2016. Военные школы райхсвера в СССР Немецкий след в истории отечественной авиации. /Соболев Д.А., Хазанов Д.Б. German Military in the Soviet Union 1918-1933 www.feldgrau.com
Claude Kogan

Claude Kogan (21. veebruar 1919 Pariis – 2. oktoober 1959 Cho Oyu, Nepal) oli prantsuse alpinist. 1954. aastal tõusis ta alpinistina Himaalajas asuva Cho Oyu nõlval naiste kohta rekordilisele kõrgusele – 7600 m. Ta sündis vaesunud perekonnas. 15-aastaselt jättis ta kooli pooleli ja hakkas õmblejaks. Hiljem on ta töötanud rõivadisainerina, pidanud koos mehega väikest õmblusettevõtet ning õmmelnud moekunstnik Christan Diori tellimusel. Alpinismi hakkas ta harrastama abikaasa George Kogani õhutusel. Koos ronisid nad Alpides ja Andides. 1951. aastal võttis ta koos mehega osa Prantsuse-Belgia ühisekspeditsioonist Peruu Andides asuvale Alpamayole (5947 m). Tookord väideti, et esmavallutajatena jõudsid tippu George ja Claude Kogan, kuid 1957. aastal, fotomaterjalide võrdlusel, selgus, et päris tippu nad siiski ei jõudnud. Pärast mehe surma (1951) jätkas ta alpinismiharrastust, retkles ja ronis Kaukasuses, Gröönimaal ja Himaalajas. 1953. ja 1955. aastal esmavallutas ta koos kaaslastega kaks seitsmetuhandelist mäge Himaalajas: Nuni ja Yangra. 1954. aasta sügisel üritas ta esimese naisalpinistina tõusta kaheksatuhandelise mäe tippu, kuid oli sunnitud tipputõusul Cho Oyule (8188 m) koos tipukaaslase, kuulsa šveitslase Raymond Lambertiga 500 meetrit enne tippu tagasi pöörduma. 1959. aastal juhtis ta ainult naisalpinistidest koosnevat ekspeditsiooni Cho Oyule. Ta hukkus 2. oktoobril, olles oma telgis 7000 m kõrgusel asuvas vahelaagris, mis mattus lumelaviini alla. 1946 – Aiguille du Dru (3754 m), põhjaseina marsruudil 1951 – Quitaraju (6040 m), teisena mäetipus (koos kaaslastega) 1952 – Salcantay (6271 m), esmatõus (koos kaaslastega) 1953 – Nun (7135 m), esmatõus (koos kaaslastega) 1955 – Yangra (7422 m), esmatõus (koos kaaslastega) Alpinist Claude Kogan. adventure-journal.com
Olivia de Havilland

Olivia Mary de Havilland (1. juuli 1916 Tōkyō – 26. juuli 2020 Pariis) oli Briti-Ameerika Oscariga pärjatud näitleja. Ta mängis oma üle poole sajandi kestnud karjääri jooksul kokku 49 mängufilmis ning oli klassikalise Hollywoodi kuldaja üks tähtsamaid filmitähti. Tema õde oli Joan Fontaine, kes sai samuti Oscari. De Havilland sündis 1916. aastal Jaapaanis Tōkyōs briti vanemate peres. De Havillandi ema Lillian Fontaine (eluaastad 1886–1975) oli samuti näitleja. Kui de Havilland oli kaheaastane, kolisid tema vanemad Tōkyōst USA California osariiki Saratogasse. De Havilland alustas filminäitlejakarjääri 1935. aastal William Shakespeare'i näidendil põhineva filmiga "Suveöö unenägu" ("A Midsummer Night's Dream"), kus ta mängis Hermiat. Koos Errol Flynniga mängis ta peaosa neljas filmis: "Captain Blood" (1935), "Ratsaväebrigaadi rünnak" ("The Charge of the Light Brigade"; 1936), "Robin Hoodi seiklused" ("The Adventures of Robin Hood"; 1938) ja "Nad surid saapad jalas" ("They Died with Their Boots On"; 1941). Filmis "Tuulest viidud" mängis ta Melanie Hamiltoni. Rolli eest sai ta parima naiskõrvalosatäitja Oscari nominatsiooni. 1941. aastal sai ta USA kodakondsuse. 1942. aasta Oscarite jagamistel esitatitati de Havilland ja tema õde Fontaine mõlemad Oscarile parima naisnäitleja kategoorias. De Havilland kandideeris filmiga "Hold Back the Dawn" ja Fontaine filmiga "Kahtlustus" ("Suspicion"). Oscari sai Fontaine. Konkurents Oscari pärast tõi õdede vahele paksu verd ja kibestumust, mis püsis aastakümneid. De Havilland võitis 1940. aastatel siiski kaks Oscarit: rollide eest filmis "To Each His Own" (1946) ja "Pärijanna" ("The Heiress"; 1949) – mõlemad parima naispeaosatäitja kategoorias. Pärast 1940. aastaid mängis de Havilland filmides harva. 1980. aastatel mängis ta mitmes telesarjas. Ta on mänginud kolmes Broadway lavastuses: "Romeo ja Julia" (1951), "Candida" (1952) ja "A Gift of Time" (1962). Panuse eest filmitööstusse on ta saanud Hollywoodi kuulsuste alleele omanimelise tähe. 1956. aastast alates elas ta Pariisis. 2008 – National Medal of Arts "President and Mrs. Bush Attend Presentation of the 2008 National Medals of Arts and National Humanities Medals". The White House Archives. 17. november 2008. Vaadatud 4.12.2016 Olivia de Havilland andmekogus IMDb (inglise)
Nun

Nun on mägi Himaalajas Nun Kuni mäemassiivis. Territoriaalselt jääb mägi Jammu ja Kashmiri osariiki Indias. Nun Kuni mäemassiivi kõrgeima tipu Nuni kõrgus on 7135 m. See on maailmas kõrguselt 120. mägi (kui arvestada tippe topograafilise prominentsiga üle 500 m). Mäe esmavallutasid Bernard Pierre'i ja Pierre Vittozi juhtimisel Prantsuse-Šveitsi-India ühendekspeditsiooni liikmed, kes jõudsid tippu 1953. aastal lääneribi kaudu. Esmatõusjate seas oli ka prantslanna Claude Kogan. 2011 – Tarmo Riga (tõusu juht), Jane Riga Nun, India. peakbagger.com High Asia - All mountains and main peaks above 6650 m. 8000ers.com (download) Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee Selected Expedition: Nun-Kun And Pinnacle. new.bhartiweb.com
Rockefeller Center

Rockefeller Center on suur ärihoonete kompleks New Yorgis, mis koosneb 19 kõrgemast ja madalamast kontorihoonest 8,9 hektari suurusel maa-alal 48th Streeti ja 51st Streeti vahel Fifth Avenue ja Sixth Avenue ääres. Midtown Manhattanil asuvate hoonete ehitus telliti Rockefelleri suurtöösturite suguvõsa poolt ja valmis aastatel 1931–1933. Kuna hoone valmis ülemaailmse majanduskriisi ajal, siis ei leidunud rendipindade täitmiseks piisavalt üürnike. Nii otsustati keskus anda paljude raadiojaamade ja uudisteagentuuride käsutusse. See on suurim erakapitalil põhinev omataoline hoonetekompleks maailmas, mis sümboliseerib rahvusvaheliselt modernistlikku ja kapitalistlikku art déco arhitektuuristiili. 1987. aastast alates on kompleks olnud Ameerika Ühendriikide riiklik ajaloomälestis (National Historic Landmark). Samuti on Rockefeller Center kuulus enda iga aastase pühadeaegse jõulupuu ja liuvälja, kui ka Atlase skulptuuri ja 259 meetri kõrguse Comcast Building pilvelõhkuja (endine GE Building) otsas asuva vaateplatvormi poolest. Tänapäevane keskus on kombinatsioon kahest hooneteansamblist kogupinnaga 743 000 m²: vanemast neljateistkümnest 1930. aastate art-déco stiilis kontorihoonest, koos ühe 1947. aastal ehitatud hoonega 51. tänava ääres, ja neljast rahvusvahelises stiilis tornist, mis ehitati 1960.–1970. aastatel Kuuenda puiestee äärde. 1 Rockefeller Plaza – endine Time–Life Building 10 Rockefeller Plaza – originaalselt Holland House, siis Eastern Air Lines Building 30 Rockefeller Plaza hüüdnimega "30 Rock" – originaalselt RCA Building (Radio Corporation of America), 1988. aastast GE Building (General Electric), 2015. aastast Comcast Building, National Broadcasting Company (NBC) peakontor; ansambli kõrgeim ehitis (259 m) 1250 Avenue of the Americas – eelmise hoone juurdeehitis 50 Rockefeller Plaza – endine Associated Press Building, praegu asuvad seal mitmed uudisteagentuurid 1230 Avenue of the Americas (Simon & Schuster Building) – endine U.S. Rubber/Uniroyal Building 1260 Avenue of the Americas – Radio City Music Hall 1270 Avenue of the Americas – originaalselt RKO Building, hiljem American Metal Climax (AMAX) Building 600 Fifth Avenue – endine Sinclair Oil Building 610 Fifth Avenue (La Maison Francaise) 620 Fifth Avenue (British Empire Building) 626 Fifth Avenue (Palazzo d'Italia) 45 Rockefeller Plaza (International Building) 636 Fifth Avenue (International Building North) 75 Rockefeller Plaza – originaalselt Esso Building, hiljem Time Warner Building; valmis 1947. aastal 1211 Avenue of the Americas – originaalselt Celanese Building, praegu News Corp Building 1221 Avenue of the Americas – praegune McGraw-Hill Building 1251 Avenue of the Americas – endine Exxon Building 1271 Avenue of the Americas – endine Time & Life Building Radio City muusikahall Liuvälja asukoht GE Building aastal 2005 Comcast Building Atlas (skulptuur) Rockefeller Centeri koduleht Rockefeller Centeri kirjeldus ja pildid veebilehel www.nyc-architecture.com
Leena Tomasberg

Leena Tomasberg (sündinud 10. veebruaril 1965) on eesti tõlkija ja õppejõud. Ta lõpetas 1983. aastal Tallinna 7. keskkooli ning 1988. aastal Tartu Riikliku Ülikooli prantsuse filoloogina. Ta on töötanud prantsuse keele õppejõuna Tallinna Pedagoogikaülikoolis, Eesti Humanitaarinstituudis ja Tallinna Tehnikaülikoolis. Koos Triinu Tammega on ta koostanud prantsuse keele töövihiku algajatele "Quartier Latin". Ta on tõlkinud prantsuse keelest eesti keelde nii ilukirjandust kui ka filosoofilisi tekste. George Sand, "Väike Fadette". Perioodika, 1994 (sari "Europeia") Albert Camus, "Mässav inimene". Vagabund, 1996 (sari "Avatud Eesti Raamat") André Gide, "Kitsas uks. Valerahategijad. Theseus". Eesti Raamat, 1998 Jean Baudrillard, "Simulaakrumid ja simulatsioon". Kunst, 1999 (sari "Avatud Eesti Raamat") E. M. Cioran. "Lagunemise lühikursus". Vagabund. 2002 (sari "Avatud Eesti Raamat") Pierre Bourdieu, "Praktilised põhjused". Tänapäev, 2003 (sari "Avatud Eesti Raamat") Roland Barraux, "Dalai-laamade ajalugu". Kunst, 2006 André Gide, "Surra, et elada". Varrak, 2006 Milan Kundera, "Identiteet". Tänapäev, 2007 Pascal Quignard, "Ekslevad varjud". Loomingu Raamatukogu 35/36, 2009 Jean-Baptiste de Panafieu, "Loomade maailm". Koolibri, 2009 Jean-Philippe Toussaint, "Armastajad". Pegasus, 2010 Claude Simon, "Flandria tee". Eesti Raamat, 2011 Joris-Karl Huysmans, "Äraspidi". Koolibri, 2013 Yvan Pommaux, Christophe Ylla-Somers, "Meie ja meie lugu". Avita. 2015 Nancy Huston, "Loomispäevik". Loomingu Raamatukogu 21–24, 2016 Maylis De Kerangal, "Parandada elavaid". Punane raamat. Tänapäev. 2018 Eesti Kirjanike Liidu tõlkijate sektsioon Prantsuse keele õpetajate ühing 2011 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (ilukirjanduslik tõlge võõrkeelest eesti keelde: Claude Simoni „Flandria tee“ tõlkimine prantsuse keelest) Tema vanavanemad olid Paul ja Linda Viiding, Juhan Viiding oli tema onu. Leena Tomasberg Eesti Teadusinfosüsteemis "Lapsepõlv vennaga: Peeter Helme käis külas Mari Tarandil". Keskus, 4. detsember 2008 Leena Tomasberg Eesti Teadusinfosüsteemis
Ülo Kesker

Ülo Kesker (29. juulil 1934 Haapsalu – 31. juuli 2019) oli Eesti kabetaja ja spordiajakirjanik. Ta oli seitsmekordne Eesti meister Vene kabes (1950, 1952, 1953, 1956, 1957, 1963 ja 1965) ning neljakordne meister rahvusvahelises kabes (1956, 1959, 1962 ja 1963) 1994. aastast elas ta Iisraelis. I. Kuperman, Ü. Kesker. Rahvusvahelise kabe alused. Tallinn, Eesti Riiklik Kirjastus, 1961 (Illustraator: Hugo Hiibus) Ülo Kesker. Pärast ülimagusat vahekorda... paugupealt manalasse. Tallinn, 2003. ISBN 9985789075 Ülo Kesker. Minu reisikirjad. Tallinn, 2007. ISBN 9789949151578 https://damier.info/Revues/revue98_12-2019.pdf Biograafia ESBL-is
Itaalia president

Itaalia Vabariigi president (itaalia keeles Presidente della Repubblica Italiana) on Itaalia riigipea, kes esindab rahvuslikku ühtsust ning tagab riigi poliitika vastavuse Itaalia põhiseadusele. Presidendi vanuse alampiir on 50 aastat ja ametiaja kestus 7 aastat. Esimese Itaalia vabariigi (1802–1805) president oli Napoleone Bonaparte, kes seejärel sai Itaalia kuningaks. Praeguse Itaalia Vabariigi esimene president astus ametisse 1948. aasta 1. jaanuaril. 2015. aasta 3. veebruaril astus ametisse 12. president. Giorgio Napolitano oli esimene Itaalia president, kes valiti järjest ka teiseks ametiajaks, mistõttu temast sai ka kõige kauem (9 aastat) ametis olnud president. Samuti on ta seni ainus president, kelle on valinud ametisse parlamendi sama koosseis. Itaalia riigipeade loend "The Italian Constitution" [Itaalia põhiseadus, §7] (PDF) (inglise). The official website of the Presidency of the Italian Republic. Lk 10. Ettore Maria Colombo. "Elezioni presidenziali. Statistiche, numeri, date e peculiarità di 11 presidenti della Repubblica" [Presidendivalimised. Statistika, arvud, kuupäevad ja erisused Itaalia Vabariigi üheteistkümne presidendi kohta]. quotidiano.net (itaalia). Vaadatud 04.12.2016. Märkus: presidendid ei ole tavapäraselt kuulunud ametiajal ühtegi poliitilisse parteisse. Tabelis esitatud parteiline kuuluvus näitab kuuluvust enne presidendiametisse astumist. Oli eelnevalt ajutine riigipea (1. juuli 1946 – 31. detsember 1947). Astus tagasi ennetähtaegselt. Astus tagasi mõni päev enne volituste lõppemist, et kiirendada juba valitud järeltulija ametisseastumist. Astus ennetähtaegselt tagasi, et kiirendada oma valimist teiseks ametiajaks. Vt "Il Presidente Napolitano ha sottoscritto l'atto di dimissioni nell'imminenza del giuramento dinanzi alle Camere" (itaalia). Presidenza della Repubblica. 22. aprill 2013. "Mattarella eletto al Quirinale con 665 voti. "Pensiero a difficoltà e speranze dei cittadini"" (itaalia). Repubblica. 31. jaanuar 2015. Vaadatud 31. jaanuaril 2015.  Itaalia president – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
1197

1197. aasta Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand Aastakümned: 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad 1180. aastad - 1190. aastad - 1200. aastad 1210. aastad 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad Aastad: 1192 1193 1194 1195 1196 - 1197 - 1198 1199 1200 1201 1202 ... umbes 1197 – sakslased (eesotsas Toreida Theodorich), rootslased (eesotsas jarl Birger Brosa) ja ojamaalased tegid rüüsteretke Virumaa rannikule. Taani allikad räägivad, et 1197 oli kuningas Knud teinud sõjakäigu Eestisse. ... ... Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 21