laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Beverley

Beverley on linn Inglismaal East Riding of Yorkshire'is. Linnas asub 1220–1420 ehitatud toomkirik. Beverley piiskopkond http://www.citypopulation.de/php/uk-england-yorkshireandthehumber.php?cityid=E34000313 http://www.citypopulation.de/php/uk-england-yorkshireandthehumber.php?cityid=E34000313, vaadatud 20.03.2021.
Ale (õlu)

Ale [eil] on õlleliik, mida pruulitakse pinnakääritamisel odralinnastest. Enamik ale'idest sisaldab teatud maitsetaime, tavaliselt humalat, mis annab õllele mõru maitse, tasakaalustades linnase magusust. Ale on levinud Suurbritannias, Saksamaal, Kanada idaprovintsides, Iirimaal, USA-s ja Belgias. Seda kääritatakse temperatuuridel 15–24 °C. Enne humala kasutuselevõttu Inglismaal 15. sajandil kasutati nimetust ale humalavabade kääritatud jookide kohta. Ale oli tähtis jook keskaegse maailma põhitoidus, kuhu kuulus ka leib. Kuna mõlemad käärituvad, peeti neid üleloomulikeks. Sõna ale tuleneb vanainglise sõnast ealu, mis tuleneb germaani algkeele sõnast *aluth-, mis omakorda tuleneb indoeuroopa algkeele sõnast *alu-t, sõnatüvi *alu-, mis tähendab "nõidust, võimusesse võtmist, joobumist". Sama päritolu on taani, norra, rootsi, islandi ja vanaskandinaavia öl/øl, vanabulgaaria olu, sloveeni ol, vanapreisi alu, leedu alus, läti alus ning soome olut ja eesti õlu. bitter ale (kibe ale) brown ale (pruun ale) kölsch mild ale (mahe ale) pale ale (hele ale) porter stout iiri ale, ka red ale (punane ale) šoti ale old ale odravein (Barley Wine) Nisuõlu Õlu Online Etymology Dictionary (inglise keeles)
234

234. aasta Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand Aastakümned: 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad - 230. aastad - 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad Aastad: 229 230 231 232 233 - 234 - 235 236 237 238 239 ... ... ...
Harare

Harare (endine nimi kuni 1982. aastani Salisbury) on Zimbabwe pealinn ja riigi suurim linn, riigi haldus-, äri- ja kommunikatsioonikeskus. Harares töödeldakse tubakat, maisi, puuvilla ja tsitrusvilju. Toodetakse ka tekstiili, terast ja kemikaale. Piirkonnas leidub kulda. Pilte linnast
233

233. aasta Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand Aastakümned: 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad - 230. aastad - 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad Aastad: 228 229 230 231 232 - 233 - 234 235 236 237 238 Vana-Rooma konsulid olid Lucius Valerius Maximus ja Gnaeus Cornelius Paternus ... ... ...
232

232. aasta Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand Aastakümned: 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad - 230. aastad - 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad Aastad: 227 228 229 230 231 - 232 - 233 234 235 236 237 ... 19. august – Probus, Vana-Rooma keiser ...
231

231. aasta Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand Aastakümned: 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad - 230. aastad - 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad Aastad: 226 227 228 229 230 - 231 - 232 233 234 235 236 ... ... ...
Laagriõlu

Laagriõlu ehk põhjakääritamisega õlu on õlleliik, mille valmistamisel jäetakse õlu pärast põhjakääritamist laagerduma (sellest tulebki nimetus). Laagriõlled on heledama värvusega, suure gaasisisaldusega, keskmise kuni tugeva humalamaitsega ning 3–5-protsendise alkoholisisaldusega. Laagriõlu on maailma populaarseim õlleliik. Seda hakati Saksamaal pruulima umbes 500 aastat tagasi. Laagriõllede hulka kuulub näiteks pilsen. 16. sajandil (või isegi varem) oli Baieri õllepruulijatel kohustus õlut pruulida vaid aasta jahedamatel kuudel. Et õlu oleks suvekuudel kättesaadav, hoiti seda koobastes ja kivikeldrites. Aastatel 1820–1830 reisis Baieri õllepruulija Gabriel Sedlmayr II noorem Euroopas eesmärgiga täiustada oma pruulimisoskust. Pärast naasmist lõi ta stabiilsema ja tervikliku laagriõlle, mille retsept levis kiiresti üle Euroopa. Kasutades teistsugust linnast ja kohalikku vett, lõi Baieri õllepruulija Josef Groll 1842. aastal Plzeňis kuldse värvusega õlle, mis sai tuntuks pilsnerina. Kuidas õlut liigitatakse?, Saku.ee
230

230. aasta Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand Aastakümned: 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad - 230. aastad - 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad Aastad: 225 226 227 228 229 - 230 - 231 232 233 234 235 ... ... ...
229

229. aasta Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand Aastakümned: 170. aastad 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad - 220. aastad - 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad Aastad: 224 225 226 227 228 - 229 - 230 231 232 233 234 ... ... ...
228

228. aasta Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand Aastakümned: 170. aastad 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad - 220. aastad - 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad Aastad: 223 224 225 226 227 - 228 - 229 230 231 232 233 ... ... ...
227

227. aasta Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand Aastakümned: 170. aastad 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad - 220. aastad - 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad Aastad: 222 223 224 225 226 - 227 - 228 229 230 231 232 ... ... ...
226

226. aasta Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand Aastakümned: 170. aastad 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad - 220. aastad - 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad Aastad: 221 222 223 224 225 - 226 - 227 228 229 230 231 ... ... ...
225

225. aasta Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand Aastakümned: 170. aastad 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad - 220. aastad - 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad Aastad: 220 221 222 223 224 - 225 - 226 227 228 229 230 ... Sündis Laurentius ... ...
235

235. aasta Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand Aastakümned: 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad - 230. aastad - 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad Aastad: 230 231 232 233 234 - 235 - 236 237 238 239 240 ... ... Severus Alexander, Vana-Rooma keiser Pontianus, Rooma paavst Hippolytus, vastupaavst ...
236

◄ | 2. sajand | 3. sajand | 4. sajand | ► ◄ | 200. aastad | 210. aastad | 220. aastad | 230. aastad | 240. aastad | 250. aastad | 260. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 232 | 233 | 234 | 235 | 236 | 237 | 238 | 239 | 240 | ► | ►► 236. aasta (CCXXXVI) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas reedel. Arvu 236 on selle aasta tähistamiseks laialdaselt kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine. Pärast Anteruse surma sai paavstiks Fabianus. Vana-Rooma konsuliteks olid Gaius Iulius Verus Maximinus Thrax ja Marcus Pupienus Africanus. ... Anterus, Rooma paavst
237

◄ | 2. sajand | 3. sajand | 4. sajand | ► ◄ | 200. aastad | 210. aastad | 220. aastad | 230. aastad | 240. aastad | 250. aastad | 260. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 233 | 234 | 235 | 236 | 237 | 238 | 239 | 240 | 241 | ► | ►► 237. aasta (CCXXXVII) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas pühapäeval. Arvu 237 on selle aasta tähistamiseks laialdaselt kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine. Vana-Rooma konsuliteks olid Lucius Marius Perpetuus ja Lucius Mummius Felix Cornelianus. ... ...
238

◄ | 2. sajand | 3. sajand | 4. sajand | ► ◄ | 200. aastad | 210. aastad | 220. aastad | 230. aastad | 240. aastad | 250. aastad | 260. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 234 | 235 | 236 | 237 | 238 | 239 | 240 | 241 | 242 | ► | ►► 238. aasta (CCXXXVIII) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas esmaspäeval. Arvu 238 on selle aasta tähistamiseks laialdaselt kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine. Vana-Rooma konsuliteks olid Gaius Fulvius Pius, Pontius Proculus Pontianus ja Publius Licinius Valerianus. ... Balbinus, Vana-Rooma keiser Gordianus I, Vana-Rooma keiser Gordianus II, Vana-Rooma keiser Maximinus Thrax, Vana-Rooma keiser Pupienus, Vana-Rooma keiser
239

◄ | 2. sajand | 3. sajand | 4. sajand | ► ◄ | 200. aastad | 210. aastad | 220. aastad | 230. aastad | 240. aastad | 250. aastad | 260. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 235 | 236 | 237 | 238 | 239 | 240 | 241 | 242 | 243 | ► | ►► 239. aasta (CCXXXIX) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas teisipäeval. Arvu 239 on selle aasta tähistamiseks laialdaselt kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine. ... ... ...
240

240. aasta Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand Aastakümned: 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad - 240. aastad - 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad Aastad: 235 236 237 238 239 - 240 - 241 242 243 244 245 ... ... ...
241

241. aasta Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand Aastakümned: 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad - 240. aastad - 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad Aastad: 236 237 238 239 240 - 241 - 242 243 244 245 246 ... ... ...
242

242. aasta Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand Aastakümned: 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad - 240. aastad - 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad Aastad: 237 238 239 240 241 - 242 - 243 244 245 246 247 ... ... ...
243

243. aasta Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand Aastakümned: 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad - 240. aastad - 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad Aastad: 238 239 240 241 242 - 243 - 244 245 246 247 248 ... ... ...
Must September

Must September oli palestiinlaste rühmitus, mille liikmed Müncheni suveolümpiamängude käigus 1972. aastal pantvangistasid ja tapsid 11 Iisraeli sportlast.
Balti sõrmkäpp

Balti sõrmkäpp (Dactylorhiza baltica) on käpaliste sugukonda sõrmkäpa perekonda kuuluv mitmeaastaste rohttaimede liik. 2022. aastal valiti tema aasta orhideeks. Balti sõrmkäpp kasvab 25–70 (100) cm kõrguseks. Varrel ühtlaselt paiknevad lehed on ühelaiused, olles keskmiselt 2 cm laiused ja laiuvad, tumerohelised ja tumedalaigulised. Mõnikord võivad laigud olla rõngakujulised. Kõige suurem leht on alt teine. Lehed on altpoolt rohelised ja läiketa. Roosakasvioletsed, väga selgete purpurvioletsete joontega õied on koondunud tihedasse tipmisse õisikusse. Huule külgmised hõlmad on suunatud külgedele ning keskmine hõlm otse alla, justkui suust välja aetud keel. Taimed õitsevad Eestis juuni teisest nädalast juuli lõpuni. Taimi tolmeldavad putukad, kuid nektarit sõrmkäpad tolmeldajatele ei paku. Heades kasvutingimustes on täheldatud vegetatiivset paljunemist, kus vana juuremugula asemele kasvab kaks või enam noort mugulat. Hübridiseerub kõigi sõrmkäpa perekonna liikide ja harva ka teiste perekondade esindajatega. Eestis esineb balti sõrmkäppa hajusalt ja väikesearvuliselt, olles rohkearvulisem Kagu-Eestis. Peamisteks kasvukohtadeks on soo- ja rannaniidud, veekogude kaldad ning madalsood. Eestis on balti sõrmkäpp III kaitsekategooria kaitsealune liik. Pihlakas on aasta puu 2022 Tartu Postimees, 28.12.2021 (vaadatud 28.12.2021) Keskkonnaregistri avalik teenus. Pärandkoosluste Kaitse Ühing (12.01.2017). "Dactylorhiza baltica — balti sõrmkäpp". Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon. Vaadatud 26.01.2017. Keskknnaminister. "III kaitsekategooria liikide kaitse alla võtmine". Riigiteataja. Vaadatud 27.01.2017. Balti sõrmkäpp andmebaasis eElurikkus Balti sõrmkäpp
Harilik muguljuur

Harilik muguljuur (Herminium monorchis) on käpaliste sugukonna muguljuure perekonda kuuluv mitmeaastaste ühekojaliste rohttaimede liik. 2017. aastal oli harilik muguljuur Eesti aasta orhidee. Harilik muguljuur kasvab lubjarikka mulla ja madala taimestikuga niisketes või paraniisketes rannaniitudel, hõredates loopealsetes kadastikes ning allika- ja madalsoodes. Ta on ainus muguljuure perekonda kuuluv Eestis kasvav liik. Keskkonnaregistri andmetel on praegu hariliku muguljuure kasvukohti teada Harju-, Hiiu-, Lääne-, Saare-, Pärnu- ja Tartumaalt. Varasematest andmetest on teada, et teda on leitud kasvamas ka Viru-, Jõgeva-, Valga- ja Võrumaalt. Harilik muguljuur on Eestis II kategooria looduskaitse all olev liik. Harilik muguljuur kasvab tavaliselt 10–20 cm kõrguseks. Taime rohekaskollased meelõhnalised õied on koondunud saledasse õisikusse. Taimel on kaks (harvem kolm) varre alusele kinnituvat umbes 5 cm pikkust süstjast lehte. Harilik muguljuur õitseb juuni keskpaigast juuli keskpaigani. Tolmeldajateks on väiksed (kuni 2 mm pikkused) putukad – kärbsed, herilased, sääsed ja mardikad. "Aasta orhidee 2017 on harilik muguljuur". maakodu.delfi.ee. 21.12.2016. Vaadatud 12.3.2017 Rainar Kurbel, Toomas Hirse (2017). Eesti orhideede käsiraamat. Tallinn. Lk 130. Muguljuur. entsyklopeedia.ee. Vaadatud 12.3.2017 Herminium monorchis (harilik muguljuur) Eesti looduse infosüsteemis. Vaadatud 12.3.2017 Herminium monorchis. orhidee.ee. Vaadatud 12.3.2017 Harilik muguljuur andmebaasis eElurikkus Harilik muguljuur
Punane tolmpea

Punane tolmpea (Cephalanthera rubra) on käpaliste sugukonna tolmpea perekonda kuuluv mitmeaastaste rohttaimede liik. Taim on oma eredate lillakasroosade õitega üks Eesti eksootilisema välimusega orhideesid. Eesti Orhideekaitse Klubi valis punase tolmpea 2010. aasta orhideeks. Tumedate, sinakasroheliste lehtedega ja pisut võnkliku varrega punane tolmpea kasvab kuni 50 cm kõrguseks (Eestist on leitud ka 1 m kõrgune taim). Suuri õisi on taimel kuni kümmekond ja need puhkevad jaanipäeva paiku. Mullas on taimel pikkade juurtega peenike risoom, mis mõnikord moodustab kõrvalharudel tütartaimi. Uued taimed võivad areneda ka juurepungadest. Putuktolmlejana meelitab punane tolmpea oma ereda õievärviga ligi mesilasi, kuigi tema õites ei olegi nektarit. Taim kasutab ära asjaolu, et putukad tajuvad punaseid ja siniseid värvusi sarnastena. Olles saanud magusa suutäie sinistest kellukaõitest, loodavad putukad sama ka sarnastena tunduvatelt tolmpeaõitelt. Tolmpea viljad on püstised kuprad arvukate väikeste seemnetega. Lubjalembese taimeliigina kasvab punane tolmpea Eestis peamiselt loometsades, aga ka põõsastikes, kuivades männikutes, mõnikord ka paeklibustel teeservadel. Taimed eelistavad poolvarju, lausa lagedal kohtab neid harva. Eestis võib punast tolmpead näha läänesaartel, Mandri-Eesti lääneosas ja Pandiveres. Selle liigi leviku põhjapiir pole meist kaugel — Lõuna-Soomes kuulub ta juba väga haruldaste taimede hulka. Punase tolmpea taimed elavad aastakümnete vanuseks, kuid igal aastal ei pruugi otsija neid leida. Üsna reeglipäraselt jätavad taimed aeg-ajalt kasvuaastaid vahele ja võivad niimoodi puhata korraga kuni kaks aastat. Pärast puhkust on taimed sageli isegi suuremad ja tugevamad, sest vahepeal on neid toitnud juurtel elav seeneniidistik. Punane tolmpea on väga tundlik niitmise või noppimise suhtes ja see võib taime isegi tappa. Punane tolmpea andmebaasis eElurikkus
Soohiilakas

Soohiilakas (Liparis loeselii) on käpaliste sugukonna hiilaka perekonda kuuluv mitmeaastaste ühekojaliste rohttaimede liik. Soohiilakas on väike, rohekaskollane 10–15 cm pikkuse varrega orhidee. Soohiilakal on õitsemise ajal lehtedest pisut kõrgem õisikuvars, millel paiknevad hõredas kobaras rohekaskollased õied. Maapinnal võib näha vaid osaliselt mullas asuvaid mugulaid. Võsu kandva mugula kõrval on üks või mitu varasemate aastate mugulat, millel võib küljes olla ka mullune kuivanud õisikuvars koos tühjade seemnekupardega. Soohiilakat peetakse isetolmlejaks. Soohiilakas kasvab enamasti üksikute isenditena ja eelistab madala taimestikuga mättaid lubjarikastel ja märgadel kasvukohtadel madalsoodes, allikate ümbruses, järvekallastel ning rannaniitudel. Eestis on soohiilakat leitud kasvamas ka inimtekkelistel kasvukohtadel nagu karjääriveekogude kallastel. Selliste kasvukohtade kadumise tõttu on soohiilakas üsna ohustatud kogu Euroopas. Eesti on soohiilaka leviku põhjapiiriks. Eestis harvaesinev. Soohiilakas on Eestis II kaitsekategooria kaitsealune liik. Ainulehine soovalk, harilik muguljuur ja harilik sookäpp. Soohiilakas Soohiilaka õis Soohiilakas Soohiilaka õisik Leht, M. (toim.). 2010. Eesti taimede määraja. EMÜ, Eesti Loodusfoto, Tartu Pärandkoosluste Kaitse Ühing (12.01.2017). "Liparis loselii — soohiilakas". Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon. Vaadatud 28.01.2017. Vabariigi Valitsus (21.06.2014). "I ja II kaitsekategooriana kaitse alla võetavate liikide loetelu". Riigiteataja. Vaadatud 28.01.2017. Soohiilakas andmebaasis eElurikkus Soohiilakas
Russowi sõrmkäpp

Russowi sõrmkäpp (Dactylorhiza russowii) on käpaliste sugukonna sõrmkäpa perekonda kuuluv mitmeaastaste ühekojaliste rohttaimede liik. 19. sajandil kirjeldas Johannes Klinge, kes elas ja töötas ka Eestimaal, ohtrasti Russowi sõrmkäpa vorme, teisendeid ja alamliike[viide?]. Hilisemad süstemaatikud ei ole siiski seda jaotust tunnustanud. Lääne-Euroopas kasvab ahtalehine sõrmkäpp (D. traunsteineri), mis sarnaneb äravahetamiseni Russowi sõrmkäpaga. Viimastel aastatel on paljud uurijad tegelenud selle perekonna süstemaatika probleemidega, kasutades biokeemilisi meetodeid[viide?]. Varre kõrgus jääb tavaliselt alla 40 cm. Sageli hoiduvad taime lehed pisut kaardu, on enamasti pruunitäpilised, aga täpid võivad ka puududa. Liigile on iseloomulikud kitsad lehed (enamasti alla ühe sentimeetri) ja suhteliselt suured õied hõredas õisikus. Õied, kandelehed ja ka varre ülemine osa on enamasti intensiivselt lillakaspunased. Taime õitseaeg kestab juuni lõpust juuli alguseni. Taim kasvab enamasti soistel niitudel ja soodes. Eestis on Russowi sõrmkäpp II kaitsekategooria soontaimeliik. Vabariigi Valitsus (21.06.2014). "I ja II kaitsekategooriana kaitse alla võetavate liikide loetelu". Riigiteataja. Vaadatud 27.01.2017. Russowi sõrmkäpp andmebaasis eElurikkus
Valge tolmpea

Valge tolmpea (Cephalanthera longifolia) on käpaliste sugukonna tolmpea perekonda kuuluv mitmeaastaste ühekojaliste rohttaimede liik. Valge tolmpea on Eestis haruldane, teda leidub vaid Saaremaa lääneosas[viide?]. Valge tolmpea on aasta orhidee 2023. "Aasta orhidee – Eesti Orhideekaitse Klubi". Vaadatud 3. jaanuaril 2023. Valge tolmpea andmebaasis eElurikkus Valge tolmpea kirjeldus
Karl Ernst von Baeri monument

Karl Ernst von Baeri monument on Karl Ernst von Baeri 10. surma-aastapäevaks püstitatud mälestusmärk Tartus Toomemäel. Monument koosneb postamendil asetsevast Baer kujust. Selle lõi skulptor Aleksandr Opekušin ja kuju valati Peterburis. Kivist postamendil on teadlase nimi ja loorberipärg. Monumenti ümbritseb metallsepisaed, mis valmistati G. E. Lesta töökojas Tartus. 1881. aastal korraldatud Baeri mälestussamba konkursi võitis Franz Karl Theodor von Villebois, kuid aluseks võeti Aleksandr Opekušini kavand. Pronksskulptuuriga monument avati 28. novembril (vkj 16. novembril) 1886. Avamisest võtsid osa ka Baeri poeg ja tütar. Volbriõhtul pesevad Eesti Üliõpilaste Seltsi noorliikmed Baeri monumendi pead vahuveiniga. Baeri päev 1000 tartlast läbi aegade. Tartu 2003, lk 489 "Üliõpilased haarasid tuisuses linnas võimu". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. märts 2008. Vaadatud 29. jaanuaril 2008. Karl Ernst von Baeri monument kultuurimälestiste riiklikus registris Baeri lapselapselaps pesi Tartus oma esiisa pea puhtaks, Delfi, 13. august 2010
Hedwig

Hedwig oli J. K. Rowlingu romaanisarjas "Harry Potter" Harry Potteri lumekakk. Rubeus Hagrid ostis selle ja kinkis Harryle tolle 11. sünnipäevaks suvel, enne kui Harry asus õppima Sigatüükas. Hedwig suri 1997. aasta suve lõpus, kuna üks surmasööjatest saatis Hedwigi pihta tapva needuse.
Ida-Mashonalandi provints

Ida-Mashonalandi provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Zimbabwes.
Ginny Weasley

Ginny Weasley (täisnimega Ginevra Molly Weasley) on tegelane J. K. Rowlingu romaanisarjast "Harry Potter". Ta on Ron Weasley ainus õde ja perekonna noorim laps. Oma esimesel kooliaastal satub Ginny kohe pahandustesse. Kui nad Diagoni põiktänaval oma tavapäraseid koolisisseoste teevad, sokutab Lucius Malfoy Ginny kooliasjade hulka päeviku, mis kuulus kunagi Voldemortile. Aja möödudes võtab päevik tema üle võimust ja sunnib Ginnyt tegema asju, millest tal endal aimugi pole. Kui Voldemort on saavutanud kontrolli Ginny üle, siis avab ta Ginny abil Saladuste Kambri ning sulgeb Ginny sinna. Harryl õnnestub Ginny siiski sealt päästa. Hiljem selgub, et selle päeviku näol oli tegemist ühe Voldemorti varikätkiga. Oma neljandal kooliaastal liitub Ginny Koolidirektori Armeega omandamaks oskusi mustade jõudude vastaseks kaitseks. Kui nad Tarvilikus toas õppima hakkavad, selgub, et Ginny on andekas ja väga kiire õppija. Temas on ka hulganisti griffindorlasele omast vaprust. Kui Harry on saanud nägemuse, et Sirius on Voldemorti käes vangis võlukunsti ministeeriumis ning soovib teda päästma minna, siis ei lepi Ginny sellega, et teda ei soovita kaasa võtta. Lõpuks ei jäägi Harryl muud üle kui võtta lisaks Hermionile ja Ronile kaasa ka Luna, Neville ning Ginny. Ministeeriumis võitleb Ginny vapralt ning on oma kaaslastele toeks takistades nii mõndagi Surmasööjat. Kui kooli tuleb uus õpetaja Horace Slughorn, märkab temagi kohe Ginny erakordset andekust ning kutsub teda oma "Slugi klubisse", kuhu on kutsutud vaid valitud inimesed. 2016. aastal on ta 35-aastane ja ta on abielus Harry Potteriga, kellega tal on ka kolm last: James Sirius Potter, Albus Severus Potter ja Lily Luna Potter. Ginnyl on punased juuksed. Ta on Sigatüükas Gryffindori majas, nagu ka teised Weasleyd. Filmis kehastab teda Bonnie Wright.
Arukäpp

Arukäpp ehk poirohi (Orchis morio) on käpaliste sugukonda käpa perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Arukäpa vars on 10–20 cm kõrgune. Varre alumises osas olevad lehed on 4–7 (isegi 8) cm pikad. Lehtedel on selgelt märgatavad pikirood ja külgrood. Ülemised lehed moodustavad varre ümber lehetupe. Lehed on süstjad, vahel ovaalsed, ja kasvavad männases juurealuselt välja. Mõned õhemad lehed kasvavad ka varrel peaaegu kuni õisikuni. Lehed on üleni rohelised. Tähk on hõre ja väheste õitega. Õied on violetsed. Eriti intensiivse värvusega on umbes 1 cm pikkuse huule külgmised hõlmad. Keskmine huuleosa on heledam, tumedate täppidega. Arukäpa huul on ebaselgelt kolmehõlmaline, keskmine hõlm on tavaliselt veidi pügaldunud. Mõnikord on väljalõige keskmise hõlma tipul siiski nii suur, et huul näib kahehõlmalisena. Teised umbes 2/3 huule pikkused õiekattelehed hoiduvad ülal kompaktselt kokku, 3–4 mm laiused külgmised-välimised õiekattelehed võivad olla ka veidi eemal. Välimistel õiekattelehtedel leidub ka rohelist värvust ja pikisoonestus on väga kontrastne. Sisemised ülemised õiekattelehed on külgmistest kitsamad. Kõigi ülemiste õiekattelehtede tipud on allapoole või õie keskkoha poole suunatud. Tipust tavaliselt veidi jämedam, sigimiku pikkune kannus hoidub tipuga üles. Kandelehed on violetsed, peaaegu sigimiku pikkused. Arukäpp õitseb Inglismaal aprilli lõpust juunini, aga näiteks Prantsusmaal hakkavad õitsema juba veebruaris. Õisik koosneb 5–25 õiest ja asub varre tipus. Igal õiel on kannus, kus leidub nektarit. Nektar meelitab ligi putukaid, kes tolmeldavad õisi. Arukäpp kasvab Lõuna-Iirimaal, Walesis, Lõuna-Inglismaal, Ida-Hispaanias, Marokos, Kreekas ning sealt lääne poole kuni Kaspia mere lääneranniku ja Iraanini. Saksamaal oli arukäpp 19. sajandil väga levinud, aga on hiljem mitmel pool Põhja-Saksamaal välja surnud. Eestis on arukäpp II kategooria looduskaitse all olev liik. Ta kasvab Lääne-Saaremaal ja Lääne-Muhumaal. Arukäpa meeliskasvupaigad on kuivad niidud, puisniidud, lookadastikud ja hõredad loometsad. Saksamaal valitakse alates 1989 aasta orhideed ja arukäpp valiti juba 1991 Saksamaa aasta orhideeks. Täheldatud on arukäpa hübriide orhideedega Orchis papilionacea, Orchis palustris ja Anacamptis pyramidalis. O. Schmeidt. "Eestimaa orhideed". Varrak, Tallinn 1996 Arukäpp andmebaasis eElurikkus
Jumalakäpp

Jumalakäpp (Orchis mascula) on käpaliste sugukonna käpa perekonda kuuluv mitmeaastaste ühekojaliste rohttaimede liik. Rahvapäraseid nimetusi: jumalakäsi, mehe käpp, nallernaat, vanapoisirohud. Kasvab 15–40 cm kõrguseks. Õitseb mais ja juunis. Õied on violetsed ja neid on õisikus 9–30, õied peaaegu lõhnatud. Taimel on ümar, teritunud tipuga juuremugul. Jumalakäpp on Eestis II kategooria looduskaitse all olev liik. Peamiseks ohuks on leiukohtade võsastumine või muul moel kadumine. Metssigadele meeldivad juuremugulad. Lõuna-jumalakäpp Jumalakäpp andmebaasis eElurikkus