laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kaheharuline keel

Kaheharuline keel on keel, mis haruneb otsast kaheks. Selline keel esineb paljudel roomajate liikidel, kes kasutavad seda haistmisel. Elundi areng, asend, kuju, funktsioonid, värvus, morfoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. Koolibrilastel on samuti kaheharuline keel. Kaheharulist keelt kasutavad soomuselised (sh maolised) tõenäoliselt abistava haistmiselundina. Soomuslased korjavad keemilisi signaale nii liikvel olles kui ka partneri ja saaklooma tuvastamisel. Selleks koguvad nad õhuosakesi (infot) keelt suuõõnde (suulaes asetsevatesse avadesse). kust liiguvad need sahkluu-ninaelundisse. Kaheharulise keele esmakirjeldajaks peetakse vanakreeka filosoofi Aristotelest. Varasematel aegadel peeti just madude kaheharulist keelt surmatoovaks mürginõelaks. Bill Hilton Jr. "Hummingbird Internal Anatomy and Physiology". Operation RubyThroat: The Hummingbird Project. Hilton Pond Center for Piedmont Natural History. "The tongue itself splits in the floor of the mouth", BILL, MOUTH CAVITY & TONGUE, Veebiversioon (vaadatud 08.01.2014) (inglise keeles) Loomade elu 5:243. Kurt Schwenk, Why Snakes Have Forked Tongues, Veebiversioon (vaadatud 08.01.2014) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Forked_tongue seisuga 08.01.2014.
Lingua

Lingua on keeleteaduse alane teadusajakiri, mis ilmub 1949. aastast Elsevieri väljaandel 15 korda aastas. Koduleht Online juurdepääs
Õllekann

Õllekann (lühemalt ka kann), ka õllekapp on algselt puidust jooginõu, millega on joodud õlut. Õllekannu on jooginõuna kasutatud kogu Kesk- ja Põhja-Euroopas. Õllekannude ja -kappadeta ei toimunud ükski talurahvapidustus. Eesti rahvapärased õllekannud on puulaudadest, pealt kitsenevad ning kõrva ja kaanega. Kõige uhkemate hulka kuuluvad pruutkannud. Pinnaornamendiks on kasutatud põletuskirju. Tähtis osa on puulõigetel, eriti käepideme kunstilisel kujundusel, sagedased motiivid siin olid hobuse pea ja erinevad rattad. Küütkannud olid tehtud erinevat värvi lauakestest. Lapilised ehk vikilised kannud, valmistatud intarsiatehnikas, olid levinud saartel, samas kui küütkannud peamiselt mandri lääneosas. http://www.suveniirid.ee/index.php?page=59&group_id=59 Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 371 Eesti talupoja käsitööd. Eesti Rahva Muuseumi näituse kataloog. Teaduslik kirjandus, Tartu, 1945, lk 6 Töötuba: Õllekapa tegemine. - ERR arhiiv
Luhõnõ

Luhõnõ (ukraina keeles Лугини) on alev Ukrainas Žõtomõri oblastis. Luhõnõ rajooni keskus. Elanike arv on 4176. Pindala on 5 km².
Tühisool

Tühisool (ladina jejunum) on paljude selgroogsete loomade soole osa. Tühisool paikneb peensoole alguosas – kaksteistsõrmiku ja niudesoole vahel. Tühisoole limaskestas paiknevad tihedalt hatud, mille kaudu imenduvad vereringesse eelnevalt seeditud väiksemad toitained. Toidumass liigub edasi soole liigutuste – peristaltiliste lainete abil. Tühisoole areng, anatoomia, asend, kuju, sooned, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. Tühisoolt varustavateks arteriteks on tühisoolearterid (arteriae jejunales) ja äravoolu garanteerivad ülemisse kinnistiveeni suubuvad tühisooleveenid (venae jejunales). Madudel ei ole kaksteistsõrmik ja tühisool ning niudesool kergesti eristatavad. "Meditsiinisõnastik" 805:2004. Simon J. Girling,Veterinary Nursing of Exotic Pets, Veebiversioon (vaadatud 08.01.2014) (inglise keeles) Digestive System of Snakes, Veebiversioon (vaadatud 08.01.2014) (inglise keeles)
Niudesool

Niudesool (ladina ileum) on paljude selgroogsete loomade soole osa. Niudesool paikneb peensoole lõpuosas tühisoole järel ning on jämesoolest eraldatud niudesoole-umbsoole klapiga. Niudesoole areng, anatoomia, asend, kuju, sooned, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. Niudesoolt varustavateks arteriteks on niudesoolearterid (arteriae ileales) ning äravoolu garanteerivad ülemise kinnistiveeni harud niudesooleveenid (venae ileales). Niudesooles paikneb hulgaliselt koondlümfifolliikuleid – Peyeri naaste. Niudesoole vastavad rakud eritavad verre hormoone – gastriini, sekretiini ja koletsütokiniini. Madudel ei ole kaksteistsõrmik, tühisool ja niudesool kergesti eristatavad. "Meditsiinisõnastik" 518:2004. Simon J. Girling,Veterinary Nursing of Exotic Pets, Veebiversioon (vaadatud 08.01.2014) (inglise keeles) Digestive System of Snakes, Veebiversioon (vaadatud 08.01.2014) (inglise keeles)
Sulev Tailo

Sulev Tailo (kodanikunimi Sulev Tiits; sündinud 2. detsembril 1920 Mõnistes) on eesti luuletaja ja kunstnik. Ta sündis aastal 1920 Mõnistes jaamaülema pojana. Ta lõpetas aastal 1942 Valga Gümnaasiumi. Aastal 1943 siirdus ta Soome, kus ta võttis osa Jätkusõjast eesti rügemendis. Aastal 1944 siirdus Rootsi, kus töötas mitmel töökohal ja omandas Stockholmis ka kunstialase hariduse. Sellest alates on ta töötanud kunstnikuna. Ta on käinud Pariisis täienduskursustel. 1950. aastate alguses läks ta tagasi Soome, kus õppis Turu ja Jyväskylä Ülikoolis, saades humanitaar-kandidaadi kraadi. Ta oli kirjanikerühmituse Turun Kirjailijat liige. Ta töötas Soomes gümnaasiumis joonistamise ja kunstiajaloo õpetajana Imatras, Kyyjärvis, Kuopios, Kiuruvesis ja Alahärmäs, elas kauemat aega Kuopios. Ta on avaldanud luulekogud "Tormist kantud" (Stockholm, 1947), "Koidueelne" (Toronto, Orto, 1955), "Laul rannal" (Kangasala 1993) ja soome keeles "Laulu rannalla" (Kuopio 1970) ning "Unettomien unien lauluja" (Kangasala 1991). Eestikeelsetes kogudes on kujutamislaad sõja läbi teinud ja kaotuse üle elanud põlvkonnale pisut romantiline ja idealistlik, kus mälestused kodust on veel värsked ja põimuvad pagulaspõlve meeleoludega. Eesti kirjanike leksikon. Eesti Raamat Tallinn 2000 Tailo, Sulev Valgamaa kodulooline andmebaas ISIK Foto
Budelli

Budelli on Itaaliale kuuluv saar Vahemeres Maddalena saarestikus, Sardiinia saare kirderanniku lähistel. Budelli asub Sardiinia maakonna Olbia-Tempio provintsis La Maddalena vallas, Gallura ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Saare pindala on 1,64 km², rannajoone pikkus 9,21 km ning suurim pikkus 1,5 km ja laius 2 km. Saarel elab alaliselt üks inimene, kes on ühtlasi saarevaht. Budelli paikneb Razzoli ja Santa Maria saartest mõnesaja meetri kaugusel lõunas. Budellit peetakse üheks Vahemere kauneimaks saareks. Tuntud on saare kaguosas paiknev "Roosa rand" (La spiaggia Rosa), kus 1964. aastal toimus osa Michelangelo Antonioni filmi "Il deserto rosso" ("Punane kõrb") võtetest. Budelli saart hõlmab 1994. aastal moodustatud Maddalena saarestiku rahvuspark. LA GEOGRAFIA DELL'ARCIPELAGO saidil lamaddalena.it (itaalia keeles) La Spiaggia Rosa. La Maddalena e le altre isole dell'arcipelago: Parco nazionale dell'arcipelago di La Maddalena, vaadatud 8.10.2014.  Budelli – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Informazioni di sintesi sulla spiaggia rosa - Parco nazionale arcipelago La Maddalena L'Isola di Budelli - Parco nazionale arcipelago La Maddalena
Maolukuti

Maolukuti ehk püloorus (ladina pylorus) on paljude selgroogsete loomade mao alumisim osa, mis läheb üle peensooleks. Maolukuti areng, anatoomia, asend, kuju, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. Madudel ei ole maolukuti kergesti eristatav, kuid lõpeb lukutisulguriga.Maolukuti ülemineku koha lähedal paiknevad madudel ka põrn, kõhunääre ja sapipõis. Maolukuti suleb ringlihaskiht — lukutisulgur (m.sphincter pylori). Maolukuti koosneb: lukutikoopast (antrum pyloricum) lukutikanalist (canalis pyloricus). "Meditsiinisõnastik" 455:2004. Elliott Jacobson,Infectious Diseases and Pathology of Reptiles: Color Atlas and Text, lk 10, 2007, CRC Press, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 09.01.2014) (inglise keeles)
Kopyś

Kopyś (transkribeerituna Kopõss) on alev, endine linn Valgevenes Viciebski oblastis Orša rajoonis. Asub Dnepri idakaldal. Kopyśis asuvad keskkool, kultuurimaja, raamatukogu. Alevis on jõesadam. Alevis asub keraamikat tootev ettevõte «Воршабудматэрыялы», metsatööstus, väike pagaritööstus. Kopyś on traditsiooniline savitoodete valmistamise keskus. Kopyś ilmus ajalooareenile aastal 1059 kui linn Połacki vürstiriigis. Aastal 1116 vallutas linna Smolenski vürstiriik. XII sajandil asus seal kaubanduskeskus, kus laaditi maha Dneprit mööda Smolenskisse minevad kaubad. XIV sajandi algul liideti Kopyś Leedu Suurvürstiriigiga. Linna püstitati loss, mis kuulus algul Ostrogskitele, hiljem aga Radziwillidele ja Neuburgeritele. XV sajandil sai linnast kohalik keraamikatoodete valmistamise keskus. Põhjasõja ajal rüüstasid Vene väed linna. Aastast 1772 sattus Kopyś esimesel Poola jagamisel Venemaa koosseisu. Aastal 1848 rajati linna õllekoda. XIX sajandi lõpus oli Kopyśis 7 õigeusu ja üks katoliku kirik, lisaks veel protestantide kirik ja sünagoog. Aastast 1924 Valgevene NSV osa. Aastal 1938 sai Kopyśist ametlikult alev. Toona oli seal 10 000 elanikku. Teises maailmasõja ajal jaanuaris 1942 lasti maha 250 Kopyśi elanikku. Veniamin Blažennõi – luuletaja Fjodor Vrontšenko – Vene Keisririigi rahandusminister Mihhail Vrontšenko – Vene kindral Sofia Druker – Valgevene laulja David Remez – Iisraeli poliitik Alaksandr Łukašenka – Valgevene president Kopyśi kirik Alev Valgevene fotoentsüklopeedias Kopyś veebientsüklopeedias Kopyśi kahhel YouTube'is
Maddalena saarestiku rahvuspark

Maddalena saarestiku rahvuspark on Itaalias 1994. aastal asutatud rahvuspark. Rahvuspark hõlmab kogu Türreeni meres Bonifacio väinast kagus asuva Maddalena saarestiku Sardiinia maakonna kirdeosas. Kaitseala jääb Olbia-Tempio provintsi La Maddalena ja Arzachena valla alale. Rahvuspark on ühtlasi loodusala ja tähis linnuala. Ta on IUCN-i II kategooria kaitseala. Kaitseala maismaapindala on 5100 ha ja merepindala 15 046 ha. Kaitseala haldab Ente Parco Nazionale dell'Arcipelago di La Maddalena.  Maddalena saarestiku rahvuspark – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis 166438 – World Database on Protected Areas Maddalena saarestiku rahvuspargi koduleht (itaalia, inglise, prantsuse ja saksa keeles) Parco internazionale delle Bocche di Bonifacio Pagine dell'Ente gestore dell'area protetta su Parks.it
Alajäse

Alajäse ehk jalg (ladina keeles membrum inferius) on inimeste tugi- ja liikumisaparaadi paariline keha põhiosa, mis on ühendatud kerega. Alajäsemete peamiseks funktsiooniks on liikumise toetamine: kõndimine, jooksmine, hüppamine, ronimine, löömine, ujumine, võimlemine, suusatamine, auto juhtimine jm. Jalad osalevad ka istumisel, seismisel. Alajäsemete areng, anatoomia, luud, lihased, veresooned, närvid, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad indiviiditi erineda. Alajäseme skelett koosneb vaagnavöötme ja alajäseme vabaosa luudest. Alajäseme lihased jaotatakse vaagnavöötme, reie, sääre ja jala lihasteks. Alajäset varustab verega peamiselt välimine niudearter (a.iliaca externa). Alajäseme arterid on tavaliselt: reiearter, õndlaarter, tagumine sääreluuarter, kaararter, pindluuarter, eesmine sääreluuarter, süva reiearter, välimine niudearter, külgmine tallaarter, tallakaar, taldmised pöiaarterid, keskmine tallaarter, tagumine sääreluuarter. Alajäseme veenid jaotatakse: pindmisteks veenideks: reieveen, õndlaveen, väike alajäseme-nahaveen, suur alajäseme-nahaveen; süvadeks veenideks: alumine õõnesveen, vasak ühisniudeveen, parem sisemine niudeveen, parem välimine niudeveen, keskmine ümbritsev veen, reieveen, õndlaveen, tagumised sääreluuveenid, eesmised sääreluuveenid, mulgustav veen, süva reieveen, külgmine ümbritsev veen. [1], Veebiversioon (vaadatud 09.01.2014) (inglise keeles) "Meditsiinisõnastik" 26:2004. Meeli Roosalu. Inimese anatoomia, Kirjastus Koolibri, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9.
Paadikuur

Paadikuur on veekogu kaldal olev ehitis, kus hoitakse paate. Eesti alal ehitati paadikuure üksnes põhjarannikul. Neis hoiti paate kalapüügiperioodide vaheajal, s.t talvel. Runduk Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 194
Kere

Kere ehk tüvi (ladina truncus) on kitsamas mõttes paljude selgroogsete keha keskne osa, kuhu kinnituvad kael, jäsemed ja saba. Kere areng, anatoomia, luud, lihased, veresooned, närvid, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. Madude keha põhiosaks on kere, millele kinnituvad pea ja saba. Koduloomade kere koosneb neljast osast: seljast, rinnakorvist, kõhust ja vaagnast. Kere on inimkeha keskne osa, kuhu kinnituvad kael ja jäsemed. Kere jaotatakse rindkereks (thorax) ja kõhuks (abdomen). Kere lihased on keha lihaskonna osad, mille hulka kuuluvad seljalihased koos kaela tagumise rühma lihastega ning kõhu, rinna, kaela eesmise ja külgmise rühma lihased. Enn Ernits, Esta Nahkur, Koduloomade anatoomia, Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 129, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8. "Meditsiinisõnastik" 340:2004.
Võtmeliik

Võtmeliik on liik, kelle olemasolu ja tegevus on vältimatult vajalik kogu koosluse säilitamiseks. Võtmeliikide hävinemisel või puudumisel hävineks kogu kooslus. Oluline võtmeliik Eestis on kobras. Sest kus elab kobras, seal saavad veerohkuse tõttu kasvada taimed. Taimede juurde tulevad lepiskalad ja pardid.
Apametsa peakraav

Apametsa peakraav (ka Apa kraav, Harkunõmme peakraav) on kraav Harjumaal Harku vallas Tabasalu alevikus ja Tiskre külas. Peakraavi pikkus on 3,4 km. Peakraav suubub Kakumäe lahte. Peakraavi valgla on 4,1 km². Lähe on Tiskre küla kaguservas. Rannamõisa teest (Tallinna–Klooga maanteest) loodes moodustab peakraav Tallinna ja Harku valla vahelise piiri. Tallinna-Klooga maanteeni voolab peakraav Liiva tee kõrval, pärast seda Keskpäeva tee, hiljem Koidu tänava kõrval. Koidu tänavaga paralleelselt kirde kaldal kulgeb Hansu tänav Tallinnas Tiskre asumis. Edasi jätkub kraavisäng läbi roostiku, suubudes 400 meetri pärast Kakumäe lahte. EKI KNAB (vaadatud 27.04.2017 Apametsa peakraav keskkonnaportaalis
Vurr

Vurr on mänguasi, mis pööreldes teeb vurisevat häält. Vurr on tuntud kogu Euroopas. Algelised vurrid koosnesid puukettast, millest keskelt pandi läbi terava otsaga pulk. Eesti rahvakultuuris on tuntud seakondist tehtud vurr, mida kasutati vastlapäeva tähistamisel. Soontagana linnusest leitud vurriluu Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 360
Põlma oja

Põlma oja on oja Harjumaal. Oja saab alguse Sõrve külast, vana kitsarööpmelise raudtee Sõrve jaamast läänes ja suubub Vääna jõkke Liikva külas. Oja pikkus on 4,3 km ja valgala on 4,6 km² suurune. Põlma oja keskkonnaregistris
Tiskre oja

Tiskre oja on oja Harjumaal. Oja saab alguse Harku järvest ja suubub Kakumäe lahte Kakumäe supelrannast lõunas. Oja pikkus on 4,6 km ja valgala on (koos Harku järve valgalaga) 50 km² suurune. Tiskre oja on varem kandnud Laddenpe ehk Lahepea nime, samuti Kivioja nime. Ojale ehitati paisregulaator 1980. aastal. Tiskre ja Kakumäe vahel on Tiskre oja purre, mis ühendab Räime ja Roostiku tänavat. Tallinna Linnaplaneerimise Amet, Robert Nero, Leho Lõhmus. (2013). Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn. "Tallinn.ee: Tiskre ja Kakumäe vahele rajatakse laudtee ning purre". 15.10.2019. Originaali arhiivikoopia seisuga 11.05.2021. Vaadatud 11.05.2021.  Tiskre oja – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Tiskre oja keskkonnaportaalis
Uus algus

"Uus algus" on Birgit Õigemeele neljas stuudioalbum. See ilmus 3. detsembril 2013. "Uus algus" on countrysugemetega popmuusika plaat, mille on välja andnud plaadifirma Enjoy Entertainment. Plaadil on üksteist tundeküllast laulu, millest tervelt üheksale on muusika kirjutanud Mihkel Mattisen. Teised kaks autorit on Timo Vendt ja Jakko Maltis. Laulude sõnade autorid on teiste seas Silvia Soro ja Mihkel Mattisen. Albumi miksis ja masterdas Siim Mäesalu ning produtseerisid Mihkel Mattisen ja Timo Vendt. Tegevprodutsendiks Indrek Sarrap. Olen loodud rändama Et uus saaks alguse Nii täiuslik see Lendame valguskiirusel Meie naer Igatsus Kolm Kuud Nähtamatult Pea meeles head (koos Ott Leplandiga) Elades hetkes Hingerahu paik
Pärnu Ülejõe Põhikool

Pärnu Ülejõe Põhikool on kool Pärnus. Kool on asutatud 1958. aastal Pärnu 4. Keskkoolina. 1. septembril 1995 nimetati kool ümber Pärnu Ülejõe Gümnaasiumiks. 2015. aasta sügisel suleti gümnaasiumiosa ja kooli nimeks sai Pärnu Ülejõe Põhikool. Alates 2000. aastast on kooli direktor Margus Veri. Kooli aadress on Pärnu, Tallinna maantee 40 A. Koduleht
Köistee

Köistee ehk trosstee on ripptee, mille puhul liikumine käib trosskanduri abil. Köisteedega on transporditud näiteks maavarasid, metsamaterjali, inimesi (suusaturiste mägedes). Köisraudtee Eesti entsüklopeedia. 5. köide: KONJ–LÕUNA. Tallinn: Valgus, 1990, lk 318.
Jahiselts

Jahiselts (ka: kütiselts) on selts, mis on loodud eesmärgiga võimaldada selle liikmetele jahipidamist ja arendada jahindust. Eesti Entsüklopeedia. 5. köide: Käolised–Mute. Tartu: Loodus, 1935, lk 77.
Võinädal

Võinädal (võru murdes maslenitsa, ka maaselits; vene keeles Масленица) on idaslaavi rahvastel õigeusu kalendris nädal enne suurt paastu, see tähendab kaheksandal nädalal enne ülestõusmispühi tähistatav ja nädal aega kestev püha. Eesti alal on seda tähistanud idaslaavi päritolu rahvusvähemused ja setud. Võinädala kombestik on setudel tugevasti venepärane ning koosneb põhiliselt talve ärasaatmise tseremooniatest. Kõige pidulikum oli vanasti võinädala pühapäev, mil lauldi mäe peal mäelaule, sõideti hobusega, jalutati külatänaval, käidi kõrtsi juures lõbutsemas jne. Võinädala neljapäeval (ulasõpäiv) peetakse mitmel pool praegugi abielunaiste erilisi naistepidusid, mida nimetatakse paabapraasnikuks. Setude võinädala lauludes on ka üldeestilisi motiive, mis taotlesid linakasvu edenemist jms. Mujal Eestis märgib lähenevat paastu algust vastlapäev. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 361 Narvas ja Sillamäel tähistati võinädala lõppu Maslenits ehk võinädal soomeugrilastel Ja saigi võinädal läbi. Meie Leht, 1. märts 2018
Lutt

Lutt on kummist, plastikust või silikoonist nibukujuline vahend, mida või mille kaudu imik või väikelaps imeb. Tavalise pudeli või spetsiaalse lutipudeli otsa pandud luti otsas on väike auk, mille kaudu laps imeb pudelist piima või muud vedelikku. Ilma pudelita kasutataval lutil on tavaliselt küljes rõngas käepidemeks või nt lapse rõivaste külge sidumiseks. Ajaloos on lutina kasutatud riidenutsu seotud leivamassi vms.
Lutt (tööriist)

Lutt on tahumiseks kasutatav laia teraga (30–40 cm) raske kirves. Eestis kasutati seda tüüpi kirvest eriti 19. sajandi II poolel. Seda kasutati siis eelkõige raudteeliiprite tahumisel. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 152
Pereorkõ

Pereorkõ (ukraina keeles Переорки) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Vinnõtsja rajoonis. Elanike arv on 754. Pindala on 1,3 km².
Hordijivka (Lõpovetsi rajoon)

Hordijivka (ukraina keeles Гордіївка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Lõpovetsi rajoonis. Elanike arv on 158. Pindala on 0,868 km².
Mumford & Sons

Mumford & Sons on Inglise folkrokiansambel. Ansambli liikmed on Marcus Mumford (laul, kitarr, löökpillid, mandoliin), Ben Lovett (laul, klahvpillid, akordion, löökpillid), Winston Marshall (laul, bandžo, kitarr, resonaatorkitarr) ja Ted Dwane (vokaal, basskitarr, löökpillid, kitarr). Ansambel sai alguse detsembris 2007 Lääne-Londonis – samal ajal, kui folkrokipüünele tõusid ka näiteks Laura Marling, Johnny Flynn ja Noah and the Whale. Olles lindistanud EP "Love Your Ground", esines Mumford & Sons esialgu väiksemates Inglismaa ja USA klubides, püüdes rahva tähelepanu. Nende debüütalbum "Sigh No More" ilmus Euroopas oktoobris 2009 ning USA turul veebruaris 2010. Album jõudis edetabelite tippu Iirimaal, Austraalias ja Uus-Meremaal, Suurbritannia albumiedetabelis ning Billboard 200 edetabelis USA-s jäi laeks teine koht. 1. detsembril 2010 oli ansambel nomineeritud kahele Grammy auhinnale: parima uue artisti ja parima rokiloo kategoorias ("Little Lion Man"). Kuigi auhindu ei võidetud, siis veebruaris 2011 toimunud auhinnatseremoonial antud live-esinemine suurendas nende tuntust märgatavalt. Küll aga võideti 2010. aastal ARIA muusikaauhind parima rahvusvahelise artisti kategoorias ja 2011. aastal Brit Award parima briti albumi eest. Bändi teine stuudioalbum, "Babel", ilmus septembris 2012. Album debüteeris esikohal nii Suurbritannia kui ka USA edetabelites ning sai kõige kiiremini müüdud albumiks Suurbritannias 2012. aastal. 2013. aastal võitis album parima albumi Grammy ning Brit Awardi parima Briti ansambli kategoorias. Septembris 2013 teatas bänd, et teeb pikema pausi. Bändi bassimees Ted Dwane mainis siiski ajakirjale Communion Music antud intervjuus, et veebruaris 2014 plaanitakse uuesti kokku saada ning uut materjali kirjutama hakata.
Sapipõiejuha

Sapipõiejuha (ladina keeles ductus cysticus) on paljudel selgroogsetel (sh inimesel) sapipõiekaela kitsenemusest moodustuv juha, mis ühendab sapipõit ühissapijuhaga. Sapipõiejuha areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. Madudel on sapipõiejuha üsna pikk ja see transpordib sapi maksaväliste sapijuhade kaudu sapipõide hoiule, kuni see väljutatakse kaksteistsõrmikusse. Inimestel on sapipõiejuha sapipõiekaela jätkuks ja see on varieeruva suurusega 2 – 4 cm pikkune ja 3 mm laiune. Sapipõiejuha ühineb ühismaksajuhaga moodustades ühissapijuha. Sapipõiejuha peal ja taga paikneb sapipõiearter (arteria cystica) ja taga sapipõieveen (vena cystica). "Meditsiinisõnastik" 675:2004. Elizabeth Aughey, Fredric L. Frye, Comparative Veterinary Histology: with Clinical Correlates, lk 128, 2001, Manson Publishing Ltd, ISBN 1 874545 66 9., Veebiversioon (vaadatud 25.11.2013) (inglise keeles) Cystic duct, Veebiversioon (vaadatud 12.01.2014) (inglise keeles)