laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Saksa okupatsioon

Saksa okupatsioon oli territooriumide vallutamine ja kontrollimine Saksamaa relvajõudude poolt Esimese ja Teise maailmasõja ajal: Saksa okupatsioon Eestis Saksa okupatsioon Eestis (1917–1918) Saksa okupatsioon Eestis (1941–1944) Saksa okupatsioon Lätis Saksa okupatsioon Lätis (1915–1918) Saksa okupatsioon Lätis (1941–1944) Saksa okupatsioon Ingeris (1941–1944) Saksa okupatsioon Leedus Saksa okupatsioon Leedus (1915–1918) Saksa okupatsioon Leedus (1941–1944) Saksa okupatsioon Venemaa keisririigis (1914–1917) Saksa okupatsioon NSV Liidus (1941–1944) Saksa okupatsioon Ukrainas Saksa okupatsioon Ukrainas (1914–1918) Saksa okupatsioon Ukrainas (1941–1944) Saksa okupatsioon Valgevenes Saksa okupatsioon Valgevenes (1915–1918) Saksa okupatsioon Valgevenes (1941–1944) Saksa okupatsioon Taanis (1940–1945) Saksa okupatsioon Poolas (1939–1945) Saksa okupatsioon Prantsusmaal Saksa okupatsioon Prantsusmaal (1915–1918) Saksa okupatsioon Prantsusmaal (1941–1944) Okupatsioon Nõukogude okupatsioon NSV Liidu kallaletung Poolale
Werner von Nesselrode

Werner von Nesselrode (surnud 1. septembril 1435) oli Liivi ordu maamarssal aastatel 1427–1431. Werneri vanemad olid Heinrich Flecke von Nesselrode ja Bela von Varresbeck. Tema kasuvend Heinrich von Nesselrode oli samuti Liivi ordu liige, teine vend Wilhelm aga 1409. aastal Saksa ordu palgasõdur Preisimaal. Nesselroded pärinesid Bergi hertsogkonnast Reinimaalt, kus nad olid üks silmapaistvamaid suguvõsasid. Saksa meister Johann von Nesselrode pärines samuti sellest suguvõsast. Aastatel 1424–1427 oli Nesselrode Karksi foogt, seejärel saigi temast aga maamarssal. 1431. aastal langes ta aga Nakeli lahingus poolakate kätte vangi ja vabanes alles 1434. aastal. Seejärel määrati ta samuti suure mõjuvõimuga Viljandi komtuuri kohale, kuid juba 1435. aasta sügisel langes ta Swienta lahingus. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 611 (lk 466).
Ottniell Jürissaar

Ottniell Jürissaar (27. märts 1924 Tartu – 7. september 2014) oli eesti luuletaja, muusik ja soomepoiss. Ta lõpetas 1943. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Teise maailmasõja ajal oli Ottniell Jürissaar soomepoiss. Pärast sõda oli ta metsavend, seejärel vangilaagris ja sundasumisel. 1960–1971 töötas Jürissaar Kohtla-Järvel vene koolides õpetajana. Tema taktikepi all laulsid segakoor Heli ja naiskoor Kaja. Kohtla-Järvelt siirdus Jürissaar Tallinna (Eestimaale, nagu ta oma mälestustes kirjutab). 1990. aastate alguses juhtis ta Memento Liidu Tallinna Ühenduse ansamblit Memento. Jürissaar on kirjutanud luulekogusid, vesteid ja meenutusteraamatuid, viimaste seas ka metsavennaperioodist ja vangilaagri ajast. Tema jutustusi ja luulet on tõlgitud soome ja inglise keelde. Ottniell Jürissaar oli alates 2013. aastast Reformierakonna liige. 2001 Valgetähe medaliklassi teenetemärk "Alleaa-Kallermaa" Tallinn: Eesti Raamat, 1990 (sonetid nooremale koolieale; illustreerinud Asta Vender) "Kaduviku sillal: kirjutatud metsas, vanglas, laagris" s.l., 1990 (luuletused; koostanud ja toimetanud Urve Hermann, kujundanud A. Ilo) "Kevadetüdrukud" Tallinn: O. Jürissaar, 1993 (jutustused; kujundus ja illustratsioonid: A. Mesikäpp) "Rännulugusid ja vemmalvärsse" s.l., 1991 (kujundanud Aarne Mesikäpp) "Sada sonetti" Tallinn, 1992 (kujundus ja illustratsioonid: A. Mesikäpp) "Suupillilugu" Tallinn, 2000 (luuletused; kunstnik Heli Kase) "Laule trellide ja okastraadi tagant", 2. vihik. Tallinn: Eesti Raamat, 1989 (koostaja ja eessõna: I. Madisson; muusikaline toimetaja: A. Põldmäe; kaanekujundaja: A. Mesikäpp; noodigraafika: L. Ehala; lauluseaded: Milvi Rookäär) "Metsavennalaulud" Tallinn: Eesti Rahvakultuuri Arenduskeskus, 1990 "Noorusmälestusi Soomest: 20 akordionipala" Tallinn, 1991 http://www.htg.tartu.ee/d7/lennud_d.php?aasta=1943 Muusika- ja kirjamees Ottniel Jürissaar, virumaa.ee
Schottky diood

Schottky diood on madala päripingelanguga kiiretoimeline pooljuhtdiood, mille töö põhineb potentsiaalibarjääril, mis moodustub metalli kui anoodi ja pooljuhi kui katoodi kokkupuutepinnal. See potentsiaalibarjäär, mida nimetatakse ka Schottky kontaktiks, on alaldavate omadustega. Schottky barjääri ehk Schottky siirde laius sõltub siirdele rakendatava pinge väärtusest ja polaarsusest (nagu pn-siirde puhul), kuid olulise iseärasusena on päripingelang Schottky dioodil märksa väiksem kui pn-ränidioodil. Samuti taastub vastutakistus ümberlülitumisel väga kiiresti, sest erinevalt pn-siirdest puuduvad siin vähemuslaengukandjad, nii et Schottky siirde toimekiiruse määravad ainult enamuslaengukandjate laeng, seega siirde mahtuvus. Diood on nime saanud Saksa füüsiku Walter Schottky (1886–1976) järgi. Esimene teada olev Schottky kontaktiga alaldusseadis oli nn kristalldetektor (vt Detektorraadio). Schottky dioode kasutatakse ülikõrgetel sagedustel detektor-, segustus- ja lülitidioodina, toiteplokkides kiiretoimelise alaldusdioodina, loogikalülitustes transistoride vastutakistuse taastumiskestuse vähendamiseks ja seega ümberlülitumise kiirendamiseks, samuti elektroonikalülituste sisenditel ja väljunditel kaitsedioodina. Päripinge – pinge, millest alates elektronid suudavad läbida barjääri, tavaliselt 0,2 V. Vastuvool – suureneb temperatuuri tõustes. Vastutakistuse taastumiskestus ümberlülitumisel – selle määrab laengu suurus siirdes. Suurim lubatav vastupinge. Siirde mahtuvus – mõõdetakse pikofaradites. Töötemperatuur – maksimaalselt 125–175 °C. Schottky dioodide päripingelang on 0,2–0,4 V. Madala päripingelangu tõttu on nad tõhusamad kui tavalised ränidioodid, mille päripingelang on vahemikus 0,7–1,7 V. Dioodi väikese elektroodidevahelise mahtuvuse tõttu on Schottky dioodil suur töökiirus, nii et nad on kasutatavad kuni mikrolainete sagedusteni. Schottky dioodides tekib vähem müra kui tavalises ränidioodis. Schottky ränidioodide puuduseks oli esialgu madal lubatav vastupinge (50 V või vähemgi) ja suhteliselt suur vastuvool (lekkevool), mis võis kõrgetel temperatuuridel põhjustada ebastabiilsust. Tänapäeval ulatub paljude Schottky ränidioodide lubatav pinge 250 voldini. Schottky barjäär pn-siire https://www.physics-and-radio-electronics.com/electronic-devices-and-circuits/semiconductor-diodes/schottkydiode.html, Muskan Shaik, Schottky diode, 23.04.2020 https://www.electrical4u.com/schottky-diode/, Electrical4U, 31.07.2018, Schottky Diode, 24.04.2020 https://www.autodesk.com/products/eagle/blog/schottky-diodes/, Sam Sattel, How Schottky Diodes Work, 23.04.2020.
Walter Schottky

Walter Hans Schottky (23. juuli 1886 Zürich – 4. märts 1976 Saksa FV Pretzfeld) oli Saksa füüsik. Tema isa oli matemaatik Friedrich Hermann Schottky (1851–1935). Isa määrati 1882 Zürichi ülikooli matemaatikaprofessoriks. Walter sündis Šveitsis ning tal oli vend ja õde. Perekond kolis tagasi Saksamaale 1892, kui isa sai tööd Marburgi ülikoolis. Schottky lõpetas 1904 Berliinis Stieglitzi gümnaasiumi. Berliini ülikoolist omandas ta 1908 bakalaureusekraadi ja 1912 doktorikraadi füüsika alal. Tema õpetaja oli Max Planck. Schottky doktoriväitekiri kandis pealkirja "Energiast ja jõust relatiivsusteoorias". Pärast doktoriks saamist töötas ta 1912–14 Jena ülikoolis. 1919–23 oli ta Würzburgi ülikooli õppejõud ja 1923–27 Rostocki ülikooli teoreetilise füüsika professor. 1914–19 ja 1927–58 töötas ta Siemensi laboratooriumides. Tagantjärele peetakse Schottky saavutustest kõige olulisemaks 1914 leiutatud valemit, millega arvutada sileda metallist tasandi ja sellest teatud kaugusel asuva punktlaengu vahel mõjuvat jõudu. Aastail 1938‒39 esitas ta metalli ja pooljuhi kontaktil ilmneva alaldusnähtuse teooria. Schottky pälvis 1936 Londoni Kuningliku Seltsi väljaantava Hughesi medali haavliefekti avastamise eest termoemissioonis, samuti varivõrega elektronlambi (tetroodi) leiutamise eest ja osavõtu eest superheterodüüni meetodi edasiarendamisel. Haavliefekt tuleneb elektrivoolu olemuslikust mittepidevusest ja avaldub elektronseadistes voolutugevuse juhusliku muutumisena; sellest tingitud mürapinget nimetatakse ka Schottky müraks. 1964 pälvis ta Werner von Siemensi sõrmuse oma teedrajava töö eest füüsikaliste nähtuste kirjeldamisel, mis on viinud mitmete tehniliste rakenduste, näiteks elektronlampvõimendite ja pooljuhtseadiste väljatöötamiseni. Tema järgi on nimetatud Saksamaal asuv ja 1986 asutatud Walter Schottky instituut ning 1973 asutatud Walter Schottky auhind. Schottky, Walter. EE, 8. kd, lk 403 Haavlimüra. ENE, 3. kd, lk 270 Shottky foto Biograafia inglise keeles
Võru Vabadussõja mälestussammas

Võru Vabadussõja mälestussammas on Võru kalmistul paiknev mälestusmärk Vabadussõja lahingutes langenud meestele. Võrus asuvale kalmistule hakati esimesi Vabadussõjas langenud sõdureid matma 1919. aasta alguses. 1938. aastal püstitati matmispaiga juurde ausammas kirjaga "AU ISAMAA EEST LANGENUILE 1918–1920". Nõukogude okupatsiooni ajal mälestusmärk hävitati ja hauad jäid unarusse. Võru mälestussamba kavandas kunstnik Arkadio Laigo. Veel okupatsiooni ajal, 1987. aastal asus haudu korrastama kodanikuühendus Vaba-Sõltumatu Kolonn Nr. 1. 27. märtsil 1988 hakkas ühendus esimesena Eestis Vabadussõjas langenute mälestussammast taastama, olles sellega eeskujuks kõigile. Töid rahastati kalmistu külastajate annetustest. Vabadussammas taasavati 23. juunil 1988 suure rahvahulga osalusel. 2002. aastal alustas Võru linnavalitsus matmispaiga rekonstrueerimist. Noortekolonni püstitatud sammas lammutati. Uuel sambal kasutati aga noortekolonni valmistatud sambaplaati ja risti. 2023. aasta oktoobrist-novembrini sammast rekonstrueeriti ning 16. novembril 2023 paigaldati sellele graniidist vabadusrist, mis on valmistatud ajaloolise eeskuju järgi. Varem oli sambal 1988. aastal noortekolonni valmistatud rist. Annom, Kadi (18. november 2023). "FOTOD Mälestussammas sai rekonstrueerimistööde lõpus ajalooliselt korrektse risti". Võrumaa Teataja. Vaadatud 18. novembril 2023. Monumendist. Vaba-Sõltumatu Kolonn Nr. 1 1988
1N4742A

1N4742A on 12 V (U z {\displaystyle z} ) stabiliseerimispingega stabilitron, mille hajuvõimsus (P m a x {\displaystyle max} ) on 1 W. Stabilitroni toodetakse DO41 tüüpi klaaskorpuses. Sama suure (P m a x {\displaystyle max} = 1 W) hajuvõimsusega on kõik stabilitronid seeriatest 1N4728 kuni 1N4764 tähistega A ja stabiliseerimispingega (U z {\displaystyle z} ) vahemikus 3,3 ± 5% – 36 ± 5% V. 1 W stabilitronide 1N4728A kuni 1N4764A tehnilised andmed
Roheline keemia

Roheline keemia on mõtteviis, mille järgi püütakse leida produkte ja protsesse, mis vähendaks või väldiks ohtlike ainete kasutamist ja teket. Eesmärk on vältida reostusega seotud probleeme enne nende teket. Roheline keemia – see on jätkusuutlik keemia. Rohelise keemia põhiprintsiibid: Ennetamine – kasulikum on hoiduda jäätmete tekitamisest kui hiljem saastumist töödelda või puhastada. Atomaarne ökonoomika – sünteesi meetodid peavad olema suunatud protsessis kasutatavate materjalide maksimaalsele kasutamisele lõpp-produktis. Ohutu keemiline süntees – igal praktilisel võimalusel sünteesi meetodid peavad kasutama ja andma selliseid aineid, mis on vähe- või mittetoksilised inimesele ja keskkonnale. Ohutumate kemikaalide loomine – keemilised tooted peavad olema loodud minimeerides nende toksilisust säilitades nende efektiivsuse. Ohutud lahustid ja lisaained – igasuguste lisaainete (lahustid, lahutuskomponendid jmt) kasutamisest tuleb võimaluse korral loobuda või kasutada ainult ohutuid. Energia kokkuhoid – keemiliste protsesside energiakasutusel on mõjud keskkonnale ja ökonoomikale ning nende mõjud tuleb minimeerida viies võimaluse korral sünteesi läbi toatemperatuuril ja normaalrõhul. Taastuva toorme kasutamine – tooraine või algprodukt peab olema taastuv, kus vähegi tehniliselt võimalik ja majanduslikult mõistlik. Vähendada derivaatide arvu – reagentide kasutamise ja jäätmete tekke vähendamiseks tuleb võimaluse korral loobuda või vähendada derivatiseerimist (näit. blokeerivate rühmade kasutamine, kaitsmine/vabastamine, füüsikalis-keemiliste protsesside ajutine modifitseerimine) Katalüüs – kasutada selektiivseid katalüütilisi reaktiive stöhhiomeetriliste reaktiivide asemel. Loomine arvestades lagunemist – keemilised tooted peavad olema loodud arvestades nende laguproduktide ohutust keskkonnas. Saastumise vältimise analüüs reaalajas – peab arendama reaalajas toimivate protsessi seire analüütilisi meetodeid, et pideva kontrolliga ära hoida ohtlike ainete teket. Õnnetustest hoidumiseks põhjendatud ohutu keemia – keemilistes protsessides kasutavad ained ja nende kasutamise vorm peavad olema valitud nii, et minimeerida kemikaaliõnnetuste, -plahvatuste, -tulekahjude, -lekete jms ohtu. Keskkonnakeemia Rohelise keemia võrgustik Rohelise Keemia Instituut
VTP1188S

VTP1188S on 200μA fotodiood, mida laiemalt kasutatakse distantsioonjuhtmetega elektriseadmetes. Fotodioodi andmeleht
KV1236

KV1236 on 25 pF mahtuvusdiood tööpingega 20 V ja võimsusega 100 mW.
KZ405

KZ405 (vene keeles КЦ405) on vene 1 A sildalaldi, mille maksimaalne pinge sõltub viimasest tähest.
Valnes AS

AS Valnes on ettevõte Tallinnas. Tema tegevusaladeks on turvalukkude, lukukaupade ja läbipääsulahenduste tootmine, komplekteerimine, projektimüük, projekteerimine, paigaldus ja hooldus. Ettevõte tegutseb alates aastast 1993 Eestis, Lätis, Leedus, Soomes ja Venemaal. Ettevõtete grupis töötab 40 inimest. 2007. aastal oli Valnese sidusettevõtete grupi käive 120 miljonit krooni. 2008. aasta käive oli 109,6 miljonit krooni ja kasum enne tulumaksu 11,2 miljonit krooni. Võrrelduna varasema aastaga langes grupi kogukäive 9% ja kasum kasvas 10%. "Valnes kasvatas kasumit 10 %"[alaline kõdulink] Äripäev, 6. august 2009 Ettevõtte koduleht
1N3716

1N3716 on 1,07 mA tunneldiood tööpingega 65 mV. Datasheet
1N5349

1N5349 on stabilitron, mille stabiliseerimispinge on 12 V ja võimsus 5 W. Stabilitroni toodetakse UL94V-0 korpuses. Andmeleht
1N970B

1N970B on 24 V (U z {\displaystyle z} ) stabiliseerimispingega stabilitron, mille hajuvõimsus (P m a x {\displaystyle max} ) on 500 mW. Stabilitroni toodetakse DO-35 tüüpi korpuses. Sama suure (P m a x {\displaystyle max} = 500 mW) hajuvõimsusega on kõik stabilitronid seeriatest 1N957 kuni 1N973 tähistega B ja stabiliseerimispingega (U z {\displaystyle z} ) vahemikus 6,8 ± 5 (%) – 33,0 ± 5 (%) V. 500 mW stabilitronide 1N957B kuni 1N973B tehnilised andmed
Värbkakk

Värbkakk (Glaucidium passerinum) on umbes kuldnokasuurune kakuline. Ta on väikseim kakk Euroopas. Väikesele kogule vaatamata on värbkakk siiski tõeline röövlind, kes toitub nii värvulistest kui ka hiirtest. Värbkakk on hämarikulind, kes võib tegutseda ka päevasel ajal. Erinevalt paljudest teistest kakulistest ei ole värbkakk aktiivne öösel. Värbkakk on meie teistest kakkudest selgesti eristatav juba ainuüksi suuruse järgi. Sulestik selja poolt pruun, korrapäraste valkjate tähnidega, kõhu poolt valge, pruunikate viirgudega, silmad kollased. Emaslinnud on isaslindudest veidi suuremad. Isaslindude pikkus on 15–17 cm, emaslindudel 17–19 cm. Isaslinnud kaaluvad 50–65 g, emaslinnud 67–77 g (enne hauduma asumist rohkemgi). Värbkakk on levinud kogu taigavööndis Skandinaaviast Ida-Siberini. Eraldi värbkakuasurkondi elab ka Kesk-Euroopa mägimetsades. Eestis on värbkakk üldlevinud vähesearvuline haudelind. Värbkaku arvukuseks on meil arvatud 200–500 haudepaari [1], kuid ilmselt on tegemist alahinnanguga, mis tulenes värbkaku eluviisi puudulikust tundmisest[viide?]. Viimase arvukushinnangu järgi pesitseb Eestis värbkakke 600–1200 paari ning liigi talvine arvukus on hinnanguliselt 1000–3000 isendit. Värbkakk asustab kõige meelsamini vaheldusrikkaid metsamaastikke vanade kuuse-segametsatukkadega, kuid võib elada ka männikutes ja muud tüüpi metsades. Värbkakk pesitseb vanas rähniõõnsuses – talle sobivad nii suur-kirjurähni,valgeselg-kirjurähni kui ka laanerähni sepistatud õõnsused. Pesitsemiseks sobib ka spetsiaalmõõtmetega pesakast. Värbkaku territooriumihüüdu – lühikest, seeriana korratavat vilet "kjüüp" – võib kõige sagedamini kuulda aprilliõhtutel, vahetult enne ja pärast päikeseloojangut. Munema asuvad värbkakud tavaliselt aprilli keskpaiku. Kurnas võib olla kuni 10 (keskmiselt 7) valget muna. Haudumiseks kulub ligikaudu üks kuu ning umbes kuuvanustena on pojad lennuvõimelised. Värbkaku toiduks on pisinärilised ja väikelinnud. Sügisel ja talvel kogub toiduvarusid – närilisi ja värvulisi puuõõnsustesse ja pesakastidesse. Lumerikastel talvedel aitavad toidulaod värbkakkudel raskemad ajad üle elada. [1]Lõhmus, A., Kuresoo, A., Leibak, E., Leito, A., Lilleleht, V., Kose, M., Leivits, A., Luigujõe, L. & Sellis, U.Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus, Hirundo 11 (2) 1998: 63–83 http://www.eoy.ee/hirundo/teine/Sisukorrad/1998_2/arvukus.htm Hirundo 1:2009 Sven Začek. Pisike pommike. / Eesti Loodus, 2006/9 Värbkakk andmebaasis eElurikkus
Kose Lasteaed

Kose Lasteaed on lasteaed Kose alevikus Harju maakonnas. Lasteaed avati Kosel Ravila maantee 10 asuvas majas 1954. aastal. Algul käis lasteaias 15 last. Peatselt koliti Kehra maantee 5 paiknevasse ühekorruselisse majja. Tol ajal töötas lasteaias kaks rühma. 1930. ja 1940. aastatel oli mõnel suvel kahe-kolme kuu jooksul avatud suvelasteaed, mis töötas Kose Seltsimajas. Suvelasteaeda leiti kasvatajad kas spetsiaalse koolituse läbinute hulgast või Tallinna Kodumajandusinstituudist. 1961. aastal remonditi pool praeguse muusikakooli majast (Pikk tänav 8) ja 22. septembril avati lasteaed, mis oli mõeldud sajale lapsele, endise kahe asemel nelja rühmaga (sõimerühmad jäid endisesse majja). Töötajaid oli kahe maja peale kokku 27. Praegusse hoonesse (Pikk tänav 30), mis on ehitatud spetsiaalselt lasteaiaks, kolis tollane Kose Lastepäevakodu 1978. aastal. 2008. aasta sügisel oli Kose Lasteaias kuus rühma, kus käis kokku 126 last vanuses 2–7. Kose Lasteaias oli 31 töötajat (15 õpetajat, 3 administratiivtöötajat ja 13 inimest tugipersonali). 2013. aastal avati Kose Kultuurikeskuse ruumides (Hariduse 2) kaks lisarühma. 2008. aasta sügise seisuga; Allikas: Kose Lasteaia koduleht Koduleht
Siili tänav (Tallinn)

Siili tänav on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Siili asumis. Siili tänav algab Sõpruse puiesteelt, suundub läbi asumi ja lõpeb Nõmme teega. Tänava pikkus on umbes 540 meetrit. Aastatel 1935–1966 kandis Siili tänava nime tänav praeguses Sääse asumis. Paralleelselt asus samanimeline tänav ka tänase Haabersti linnaosa Mustjõe asumis. Alates 1958 kannab see Saarma tänava nime. Endine Akadeemia Nordi Püha Johannese Kooli hoone – Siili 14 Tallinna Direktorite Klubi – Siili 19 Eesti Kennelliit – Siili 21 Miia Tootsi Ilu- ja Koolituskeskus – Siili 21 Siilipesa Pood – Siili 25 Tip-Top Juuksurisalong – Siili 25 Siili tänav Päring kohanimeandmebaasist. Eesti kohanimed
Tukumsi rajoon

Tukumsi rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis. Rajoonis oli 2 linna (Tukums ja Kandava), 2 piirkonda ja 16 valda.
Preiļi rajoon

Preiļi rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis. Rajoonis oli 2 linna (Preiļi ja Līvāni).
Algi tänav

Algi tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lillekülas ja Mustamäe linnaosas Sääse asumis. Algi tänav algab Räägu tänavalt (Lillekülas), ristub Algi põigu, Ronga tänava, Tildri tänava ja Linnu teega ning lõpeb Vaablase tänavaga Sääse asumis. Tänava pikkus on umbes 760 meetrit. Algi tänava ja Linnu tee vahelisele alale jääb Löwenruh' park. Pargiga külgneb huvikeskus Kullo (endine Tallinna Pioneeride Palee). Tänava nimi võeti kasutusele 1958. aastal. Nimi on pandud kurvitsaliste seltsi kuuluva linnu algi järgi ja kuulub piirkonna linnunimetuslike sarjanimede hulka. Päring kohanimeandmebaasist. Eesti kohanimed Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 265.
Limbaži rajoon

Limbaži rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis. Hõlmas suurema osa muinasaegsest Metsapoole maakonnast. 2009. aasta haldusreformi käigus jaotati Limbaži rajoon järgmiste haldusüksuste vahel: Aloja piirkond, Limbaži piirkond, Salatsi piirkond, Krimulda piirkond. "Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likums". Latvijas Vēstnesis, 202 (3986). 30.12.2008. Vaadatud 15.04.2019.
Benedictus II

Benedictus II oli paavst 684–685. Ta oli 81. paavst. Benedictus sündis Roomas. Ta oli Johannese poeg. Savelli suguvõsa traditsiooni järgi kuulus ta sellesse suguvõsasse. Ta asus nooruses kiriku teenistusse ja õppis paavstlikus kirikukoori koolis. Benedictus sai Agatho ajal Lateraani palee preestriks (kardinalpreester). Benedictus II pühitseti paavstiks 26. juunil 684, kui Bütsantsi keiser Konstantinos IV oli teda tunnustanud. Ta valiti paavstiks arvatavasti juulis 683. Benedictus II kohustas usklikke järgima monoteletismi tauninud Konstantinoopoli III kirikukogu otsuseid. Ta nõudis monoteletistlikest vaadetest loobumist Antiookia tagandatud patriarhilt Makarios I-lt, kes ootas Roomas tulutult endise ametikoha tagasisaamist. Bütsantsi keiser Konstantinus IV saatis paavstile oma poegade Justinianose (hilisem keiser) ja Herakleiose lokid. Paavst adopteeris sümboolselt mõlemad printsid. Enne kinnitamist paavstiks instrueeris Benedictus notar Petrust, kes pidi siirduma Hispaaniasse koos III Konstantinoopoli oikumeenilise kirikukogu otsustega, et neid tutvustada sealsetele vaimulikele. Ta saatis läkitused ka läänegootide kuningale Erwigile, krahv Simpliciusele ja Toledo peapiiskopile. Toledo peapiiskop Julianus saatis paavstile oma usutunnistuse, kuid kuuldes, et paavst oli seda kritiseerinud, saatis talle teravasõnalise vastuse. Enne kinnitamist paavstiks nõudis Benedictus Wilfridi ennistamist tagasi Yorki piiskopi ametisse, kes oli aastal 678 sellest ametist tagandatud. Benedictus II palvel tunnustas Bütsantsi keiser Konstantinos IV paavsti valimise reguleerimist, mille järgi kinnitati valimistulemus edaspidi Bütsantsi eksarhi poolt. Seni kinnitas paavsti valimist keiser. Benedictus II hoolitses vaeste eest, keda ta lubas 685. aasta ülestõusmispühade ajal viibida vaimulike hulgas missal. Benedictus II ordineeris 12 piiskoppi. Benedictus II ajal tehti taastamistöid Rooma Peetri kirikus ja San Lorenzo in Lucina kirikus. Tema ajal dekoreeriti Rooma San Valentino ja Santa Maria ad Martirio kirikud. Benedictus II haigestus ülestõusmispühal 26. märtsil 685, suri 8. mail 685 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Surres pärandas ta vaimulikele, kloostritele ja ilmiksakristaanidele 30 naela kulda. Teda austatakse katoliku kirikus pühakuna. Tema mälestuspäev on 8. mai. "Liber Pontificalis" kirjeldab Benedictus II malbust ja suuremeelsust. J. N. D. Kelly: The Oxford Dictionary of Popes. 1996. Liber Pontificalis. Martin Strohm: Der Konflikt zwischen Erzbischof Julian von Toledo und Papst Benedikt II. "Annuarium Historiae Conciliorum" 15, 1983: 249–259. Artikkel Benedictus II kohta. (inglise keeles) Artikkel Benedictus II kohta. (inglise keeles) Benedictus II dokumendid.
Sünd (film)

"Sünd" (originaalpealkirjaga "Birth") on Jonathan Glazeri lavastatud draamafilm, mille peaosades mängivad Cameron Bright, Nicole Kidman ja Lauren Bacall.
Tildri tänav

Tildri tänav on tänav Tallinnas Lilleküla (Kristiine linnaosa) ja Sääse (Mustamäe linnaosa) asumi piiril. Tildri tänav algab Sõpruse puiesteelt ning ristub Nirgi tänavaga, Tildri põiguga (vasakult), Mooni tänavaga, Kiili tänavaga (vasakult), Algi ja Kuklase tänavaga (vasakult). Tänav lõpeb Mustamäe teel. Tänava pikkus on umbes 940 meetrit. Tänavat hakati hoonestama vana Sääse tänava osana. Aastal 2006 rajati Tildri tänava äärsele haljasalale (Mustamäe tee endise trollidepoo vastas üle tee) koerte jalutusväljak. Tänav nimetati 1958 punajalg-tildri[viide?] järgi ja kuulub piirkonna linnunimetuslike sarjanimede hulka. Vaade Tildri tänavale Sõpruse puiesteelt Vaade Tildri tänavale Mustamäe teelt Päring kohanimeandmebaasist. Eesti kohanimed Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 297.  Tildri tänav – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis