laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tokseemia

Tokseemia ehk mürkveresus on mürkide esinemine süsteemses vereringes. Mürgid võivad sattuda vereringesse kas bakteriaalsest allikast või organismi homöostaasi regulatsiooni häiretest, näiteks raseduse korral rasedustoksikoos.
Ernst Emil Holstein

Krahv Ernst Emil Holstein VR II/3 (13. aprill 1901 Kopenhaagen – 17. september 1928 Tallinn) oli Taani ja Eesti sõjaväelane (nooremleitnant), Richard Gustav Borgelini adjutant Eesti Vabadussõjas Taani vabatahtlike kompanii koosseisus. Ernst Emil Holstein sündis 13. aprillil 1901 Kopenhaagenis. Astus 1917. aastal Aage Vestenholzi kadetikorpusse, teenis hiljem Taani 4. polgus ja mehaanika ning lennuväe koolis. Ernst Emil Holstein tuli 1919. aasta aprillis Taani vabatahtlike kompaniiga Eestisse. Teenis kompaniis selle ülema kolonelleitnant Richard Gustav Borgelini käsundusohvitserina, olles ühtlasi üksuse noorim ohvitser. Eesti Vabadussõjas tegi kaasa lahingud Rõugest kuni Jakobstadtini, Pihkva ning Ostrovini. Ülendati lipnikuks, vanusega 20. juunist 1919. Vabadussõjas üles näidatud vahvuse eest anti talle Vabadusristi II liigi 3. järk ja tasuta maa. Astus 24. märtsil 1920 Eesti kaitseväe teenistusse. Määrati 7. aprillil 1. Ratsapolku ja komandeeriti sama aasta 7. juunil ratsa allohvitseride kooli. Teenis ratsa allohvitseride koolis (hiljem Allohvitseride Kooli õppeeskadronis) kuni sõjaväeteenistusest lahkumiseni 20. märtsil 1921. Ülendati kiiduväärt teenistuse ja väljateenitud aja eest alamleitnandiks, vanusega 20. detsembrist 1919. Novembris 1922 nimetati see auaste ümber nooremleitnandiks. Lahkus isa nõudel Eestist, et õppida Taanis põllumajandust ja asuda seejärel Holsteinide suurte maaomandite valitsemisele. Kui kolonelleitnant Borgelin asus majandama temale autasuna antud Maidla mõisat Harjumaal, kutsus Borgelin Holsteini oma mõisa valitsejaks. Hukkus õnnetult 17. septembril 1928 Maidla mõisatöölisele vihaselt kallale tunginud pulli pusklemisest tekkinud vigastuste tagajärjel. Krahv Holsteini põrm saadeti sama aasta 24. septembril riiklike sõjaväeliste auavalduste saatel Eesti aurikule Tiber, mis selle kodumaale matmiseks viis. 1919 – lipnik 1921 – alamleitnant 1922 – nooremleitnant Vabadusrist II/3 (23. märts 1920) Läti Karutapja orden Päevaleht, 19. september 1928, lk 8 Ernst krahv Holstein †. Sõdur. 1928, nr 39/40, lk 1118 K&E: Taani - külade maa. Kultuur ja Elu Borgelin, Richard G (2004). Dannebrogi lipu all. Taani vabatahtlikud Eesti Vabadussõjas. Tallinn: Olion, lk 264 Borgelin, Richard G: Ernst krahv Holstein. In memoriam. Sõdur. 1928, nr 39/40, lk 1118 LKOK nr.3/1387: Holstein, Ernst (läti keeles)
Aldur Kaljo

Aldur Kaljo (3. november 1931 Tallinn – 27. detsember 1994 Point Piper, Sydney) oli eesti päritolu Austraalia väiketööstur ja Eesti diplomaat. Ta oli 23. novembrist 1992 (t.a. 19. oktoobrist 1993) kuni 27. detsembrini 1994 Eesti aupeakonsul Austraalias. Kaljo saatis Austraalia välisministrit, senaator Gareth Evans`it, 1994. aasta suvise visiidi ajal Eestisse, võõrustas sama aasta 4.–10. detsembril toimunud Riigikogu ametlikku delegatsiooni, eesotsas Riigikogu esimehe Ülo Nugisega, kuhu kuuluasid veel Riigikogu liikmed Valve Kirsipuu, Mart Nutt, Eino Tamm ja välisministeeriumist Peeter Miller, nende visiidil Austraalias, ning osales Austraalia Eesti Sõjaveteranide Liidu 25. aastapäeval. Ta oli Austraalia meister bridžis ja kuulus 1991. aastal Austraalia võistkonda maailmameistrivõistlustel Jaapanis Yokohamas. Tema surma järel sai uueks aupeakonsuliks varasem peakonsulaadi kultuuriatašee Malle Tohver. Tema isa Hans Kaljo oli Austraalias eestlaskonna tegevuse toetaja ja ema Erika Kaljo (sündinud Kramann), sõjaliste teenete eest kontradmiral Johan Pitkale ja hiljem Jüri Jaaksonile kuulunud Lohu mõisasüdamest moodustatud kinnistu omanik. Raivo Kalamäe, sak!: Aldur Kaljo InMemoriam, Meie Kodu, nr.1 (2271), 18. jaanuar 1995, lk 2 Tiiu Salasoo: Aupeakonsuli Aldur Kaljo matus., Meie Kodu, nr.1 (2271), 18. jaanuar 1995, lk 1 Suri Eesti Vabariigi aupeakonsul Austraalias, Välisministeeriumi pressiteade Nr. 257-E, 27. detsember 1994, 17:25:15 Välisministeerium: Eesti ja Austraalia[alaline kõdulink] Sydneys tähistati Eesti Sõjaveteranide Liidu 25.aastapäeva, Võitleja, nr.1 jaanuar 1995, lk 7 World Bridge Federation: Aldur KALJO Austraalia Eesti Seltside Liit. (AESL): "Liidu majanduslik alus põhineb Rahvuskapitalil, mille moodustab iga-aastane toetuste kogumise aktsioon Austraalia eestlaskonnas. Lisaks on omatud pärandusi. Suurim nendest oli Ants Kaljo oma, mis veel tänapäeval võimaldab Liidul aktiivselt toetada eestlaskonna tegevust." Tarmo Vahter: "Hiigelsuur pärandus maakera kuklapoolel", Eesti Ekspress 28. juuli 1995, nr 29(294), lk A4. TLÜAR väliseesti isikud: Kaljo, Aldur AAP Industries — Aldur Kaljo poolt asutatud ettevõte Austraalias
Priit Suit

Priit Suit (ka Fritz Suit, Frits Suit; 15. märts 1881 – 20. aprill 1942 Sosva, Sverdlovski oblast) oli Eesti poliitik. Aastatel 1919–1940 oli ta Võru linnapea. 9. jaanuaril 1940 valiti ta seitsmendat korda Võru linnapeaks 8 poolt- ja 7 vastuhäälega (vastaskandidaat oli Theodor Randvere). Ta oli Riigikogu esimese ja teise koosseisu liige. 1928 Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärk 1938 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk Suuri muudatusi omavalitsuse ametikohtadel, Lääne Elu : Läänemaa häälekandja, 31 juuli 1940 Fr. Suit 7-dat korda Võru linnapeaks. Rahvaleht, 10. jaanuar 1940, nr. 8, lk. 5.
Kaarel Piirimäe

Kaarel Piirimäe (sündinud 17. septembril 1979) on eesti ajaloolane. Piirimäe õppis aastatel 1997–2002 Tartu Ülikoolis bakalaureuseõppes ajalugu, 2005. aastani jätkas ta samas magistriõppes, 2006. aastal sai aga teise magistrikraadi Cambridge'i ülikoolist. Seal jätkas ta ka doktoriõpinguid, mis lõppesid 2009. aastal. Piirimäe on keskendunud lähiajaloole, peamiselt Teise maailmasõja ja stalinismi problemaatikale, eriti seoses Balti riikidega. Kaarel Piirimäe isa oli ajaloolane Helmut Piirimäe ja ema on kunstiajaloolane Krista Piirimäe. Ka tema vend Pärtel on ajaloolane. Tema teine vend Kristjan on hüdrobioloog, õde Triinu Peters on põllumajandusteadlane. Piirimäe tegeleb pikamaajooksuga. 2021. aastal lõpetas ta Tallinna Maratoni tulemusega 3:33:18. marathon100.com Kaarel Piirimäe Eesti Teadusinfosüsteemis
Amazonase departemang

Amazonase departemang on 1. järgu haldusüksus (departemang) Colombia lõunaosas. Piirneb Peruu ja Brasiiliaga. Asub Amazonase valgalas ja on selle järgi nime saanud. Valdav osa on kaetud troopilise vihmametsaga. Departemang moodustati 1991. aastal riiklikust territooriumist. Departemangus elavad paljud indiaani hõimud. Suuremad neist on tikunad, vitotod, jaguad, kokamad ja jukunad. Halduslikult jaguneb 10 omavalitsusüksuseks: El Encanto, La Chorrera, La Pedrera, La Victoria, Leticia, Miriti-Paraná, Puerto Alegría, Puerto Arica, Puerto Nariño, Puerto Santander ja Tarapacá. Departemangu valitsuse koduleht (hispaania keeles)
Jurelang Zedkaia

Jurelang Zedkaia (13. juuli 1950 – 7. oktoober 2015) oli Marshalli Saarte poliitik. Ta oli 26. oktoobrist 2009 10. jaanuarini 2012 Marshalli Saarte president. Jurelang Zedkaia oli Majuro atolli hõimupealik. Ta on kuulunud viide parlamendi koosseisu. Alates jaanuarist 2008 oli ta parlamendi esimees. Varem oli ta olnud parlamendi aseesimees. Ta valiti presidendiks pärast seda, kui parlament president Litokwa Tomeingile umbusaldust avaldas. 26. oktoobril 2009 toimunud valimistel oli tema vastaskandidaat endine president Kessai Note. 33-liikmelise parlamendi hääled jagunesid 17:15 Jurelang Zedkaia kasuks. 3. jaanuaril 2012 toimunud presidendivalimistel kaotas Zedkaia tulemusega 11:21 Ailinglaplapi atolli esindavale senaatorile Christopher Loeakile. The Marshall Islands parliament has elected the Speaker, Jurelang Zedkaia, as its fifth President.
Burrel

Burrel on kahe linna nimi: Burrel, linn Albaanias. Burrel, linn Californias.
Ternate (Indoneesia)

Ternate on linn Indoneesias Ternate saarel, oli kuni 2010. aastani Põhja-Maluku provintsi keskus.
Hannibal Smith

Kolonel John Smith ehk Hannibal Smith on üks telesarja A-Rühm peategelasi, keda kehastas 1980. aastatel George Peppard. 2010. aasta filmis kehastab teda Liam Neeson. Hannibal on A-Rühma liider. Ta sai oma hüüdnime Kartaago väejuhi Hannibali järgi. Teda on lihtne ära tunda selle järgi, et ta suitsetab sigarit, kannab musti nahkkindaid ja käitub tihti koomiliselt. Tema tuntuim fraas on "I love it when a plan comes together." Ta võitles nii Korea kui ka Vietnami sõjas. Hannibal nimetab ennast maskeerimise meistriks. Kui keegi tuleb A-Rühma palkama, kehastab Hannibal kedagi oma alias''test. Tema tuntuim alias on hiina pesumaja omanik härra Lee. Väljaspool A-Rühma töötab Hannibal näitlejana, mängides väikese eelarvega filmides koletisi, kuid olles tagaotsitav, saab ta mängida ainult neid osasid, kus tema nägu ei ole näha.
Õngitsusleht

Õngitsusleht on välimuselt mingi ametliku (organisatsiooni, asutuse, panga) veebilehe sarnane libaveebileht, mida kasutatakse kräkkerite poolt inimestelt isikuandmete, paroolide või muude konfidentsiaalsete andmete teada saamiseks. 2009. aastal oli mitu juhtumit Swedbanki õngitsuslehtedega.
B.A. Baracus

Seersant Bosco Albert "B.A." (Bad Attitude) Baracus on üks "A-Rühma" peategelasi. Teda kehastas 1980. aastatel Mr. T ja 2010. aasta filmis kehastab teda maadleja Quentin Jackson. B.A. on tiimi mehaanik ja oskab paljudest tavalistest või vanadest asjadest teha relvi, autosid ja muid tarvilikke asju. Kord ütles Hannibal tema kohta, et "tangide ja vaid natukese ajaga oskab ta parandada kõike peale õhtusöögi". Ta oskab ka hästi võidelda. Teda on kerge vihale ajada. Tema võitlusskeem on vastase haaramine, viimase enda pea kohale tõstmine ja siis tolle õhku heitmine. B.A. armastab lapsi. Ta ei joo kunagi alkoholi, eelistades sellele piima. B.A. kardab lendamist, eriti siis, kui lennuki või helikopteri piloodiks on Murdock. Sealt pärineb ka tema tuntuim fraas "I ain't gettin' on no plane!" - "mina ei lähe ühegi lennuki peale!". Transpordiprobleem lahendatakse tiimis kas teda uinutades, uimaseks lüües või ühes episoodis ka hüpnotiseerides. B.A.-l ja Murdockil on sama veregrupp: AB-negatiivne, kõige haruldasem veregrupp. B.A. sõidab 1983. aasta GMC Vandura kaubikuga. Ta saab vihaseks, kui tema kaubik saab vigastada. Tavaliselt juhib ta seda ise, kuid tihti on seda juhtinud ka teised A-Rühma liikmed. B.A. ütleb tihti: "Nobody drives my van, but me!" - "keegi ei juhi mu kaubikut, peale minu enda".
Mihkel Holland

Mihkel Holland (27. detsember 1901 Tahkuranna, Pärnumaa – 23. veebruar 1985 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1940). Teenis Õhukaitse suurtükiväegrupis. Ohvitseride andmekogu
Johannes Aia

Johannes Aia (11. august 1895 Vee vald, Pärnumaa – 10. august 1941 Mammaste, Põlvamaa) oli Eesti sõjaväelane (major). Teenis Vabadussõjas soomusrongil nr. 1 ja 1. ratsapolgus. Langes lahingus. Läti Karutapja ordeni III järk, 1924 Poola Ratsaväe õppetsentrumi rinnamärk, 1930 Kotkaristi IV klassi teenetemärk, 1936 Ohvitseride andmekogu
Aleksander Veelma

Aleksander Veelma (21. märts 1900 Jamburg – 10. jaanuar 1990 Ottawa) oli Eesti sõjaväelane (kapten). Teenis Kaitseliidu Viru malevas. 1939 Kotkaristi V klass Teenetemärkide kavalerid (vaadatud 21. detsembril 2014)
Abel Pihu

Abel Pihu (15. detsember 1890 Viitina, Võrumaa – märts 1943 Išimi haigla, Omski oblast) oli Eesti sõjaväelane (administratiivkapten, farmatseut). Teenis 1. Diviisi laatsaretis. Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Narvas. Ohvitseride andmekogu
Belmont-sur-Yverdon

Belmont-sur-Yverdon on küla Šveitsis Vaud' kantonis Jura-Nord vaudois' ringkonnas Belmont-sur-Yverdoni vallas. Belmont-sur-Yverdon on kobarküla, mis laiub Vaud' Mittellandis, maastikuterrassil Gros de Vaud' kõrgendike kõige põhjapoolsematel harudel, umbes 100 meetrit Orbe'i tasandikust (Plaine de l'Orbe) kõrgemal. Belmont-sur-Yverdon pärineb linnusest, mida on esmamainitud 1154. aastal kui castrum Bellimontis ning mis kuulus Grandsoni isandatele. 13. sajandi alguses kujunes linnuse jalamile kindlustatud eeslinn (mainitud 1220: burgum Bellimontis), kus peeti nädalaturgu ning mis sai 14. sajandil (enne 1367. aastat) linnaõiguse. Bürgermeistrit on esmamainitud 1393. Linnus ja linnake olid samanimelise isandavõimu keskus ja moodustasid väikese piirkondliku keskuse ning alates 1389. aastast ühe linnusefoogtkonna Savoias. Juba 15. sajandil algas aga linnakese allakäik. 1409. aastal oli majapidamisi 31. 16. sajandi jooksul langes Belmont küla staatusse. 1764. aastal oli majapidamisi 52. Kui Bern 1536. aastal Vaud' vallutas, läks Belmont-sur-Yverdon Yverdoni maafoogtkonna alla, kuid moodustas seal kastellaankonna oma kohtuga. 1550. aastal oli majapidamisi 25. Pärast ancien régime'i kokkuvarisemist kuulus küla 1798–1803 Helveetsia vabariigi ajal Lémani kantonisse, mis uue põhiseaduse jõustumisel läks Vaud' kantoni alla. Aastal 1798 määrati Belmont-sur-Yverdon Yverdoni ringkonna alla ning omandas 1803 kreisikeskuse staatuse. Aastal 1813 jagati seni ühiselt kasutatud varad Belmonti ja Gressy vahel. 1969. aastal suleti külakõrts, 1984. aastal toiduainetekauplus.
Arnold Nero

Arnold Nero (30. september 1905 – 13. september 1974 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten). Teenis Sõjavägede Staabi juurde kuuluvas Topo-Hüdrograafia Osakonnas.
Leonid Kolle

Leonid Kolle (kuni 25. veebruarini 1936 Leonid Stepanov; 29. aprill 1913 Venemaa – 7. jaanuar 1943 Venemaa) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant, 1940). 1940. aasta 24. veebruaril ülendati ta lipnikust nooremleitnandiks. Ohvitseride andmekogu: Leonid Kolle
Heinrich Stunde

Heinrich Stunde VR II/3 (aastatel 1935–1940 Henn Sarmiste; 11. november 1897 Narva – 24. aprill 1947 Minskist põhja pool) oli sõjaväelane Eestis (major) ja Saksamaal. Ta õppis Tallinna Reaalkoolis ja Sergejevi suurtükiväekoolis, teenis aastatel 1917–1918 Venemaa Keiserlikus armees. Oktoobris 1919 lõpetas ta Eestis eksternina sõjakooli. Vabadussõjas teenis ta Aegnal ühes rannikupatareis rühmaülemana ja hiljem 2. kindluse raskesuurtükiväedivisjonis. Ta osales samuti lahingutes Tartu, Võru, Narva ja Jamburgi all. Hiljem teenis 1. diviisi 1. suurtükiväegrupi patareiülemana. 1930. aastast teenis ta Õhukaitse suurtükiväegrupis. Eestis toimunud nimede eestistamise kampaania ajal vahetas Heinrich Stunde 1935. aastal oma saksapärase nime Henn Sarmiste vastu. 1941. aastal lahkus ta Nachumsiedlungi käigus Saksamaale, kus võttis tagasi oma saksapärase nime Heinrich Stunde. 1941. aasta juunikuus osales major Stunde Saksamaal Berliini lähedal Stansdorfis alustatud Politseipataljon Ostlandi formeerimisel. See moodustati Saksamaale ümberasunutest baltisakslastest, pataljoni 1. kompanii koosnes Läti ning 2 ja 3. kompanii Eesti sakslastest. Pataljoniülemaks määrati endine Läti sõjaväe kolonel Herbert Braschnewitz (lätipäraselt Herberts Brašnevics) ning 2. ja 3. kompanii ülemaks Stunde. Väeosa moodustamisel lubati Saksa juhtkonna poolt kaasata üksus bolševismivastasesse võitlusse ja Eesti vabastamisse Teise maailmasõja käigus, kuid pärast üksuse moodustamist saadeti see Ukrainasse Rivnesse tagalajulgestuse ja politseiliste ülesannete täitmiseks. Ukrainas olid Eesti 2. kompanii ülem Paul Laamann ja 3. kompanii ülem Hugo Siim. Aastatel 1942–1945 oli Stunde Saksa Riigi Propagandaministeeriumi Ida osakonna Informatsioonibüroo juht. Teise maailmasõja lõpus 1945. aastal vahistati Stunde 24. mail 1945. aastal Berliinis Nõukogude julgeolekuoganite poolt. Talle mõisteti 24. veebruaril 1947 sõjakohtu poolt surmanuhtlus ning ta hukati 24. aprillil 1947 Minski lähedal. 1921 tasuta maa normaaltalu mõõdus 1925 Vabadusristi II liigi 3. järk Toomas Hiio. "Eesti üksustest Wehrmacht’i, SSi ja politsei ning Relva-SSi alluvuses Teise maailmasõja ajal. Komplekteerimisest ja formeerimisest". Eesti sõjaajaloo aastaraamat 2011, lk 174–175. "Eesti Vabariigi teenetemärgid". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. november 2017. Vaadatud 6. novembril 2017. Eesti ohvitseride andmekogu 11. november Virumaal
Venemaa Keisririigi Politseiministeerium

Venemaa Keisririigi Politseiministeerium (vene keeles Министерство полиции Российской империи) oli 1810. aastal Venemaa keisririigi riigihaldusreformi tulemusena loodud ja 1819. aastal Venemaa Keisririigi Siseministeeriumiga liidetud korrakaitse keskasutus. Politseiministeerium moodustati 17. augustil 1810 Mihhail Speranski juhitud riigihaldusreformi käigus.  Pikemalt artiklis Venemaa Keisririigi politseiministrite loend Ministeeriumi eesotsas oli politseiminister, keda ministeeriumi olemasolu vältel oli kaks. 1811. aastal koosnes ministeerium kolmest departemangust, meditsiininõukogust ja kahest kantseleist. 1816. aastal loodi ministeeriumi juurde tsensuurikomitee. Halduspolitsei Departemang (Департамент полиции хозяйственной) tegeles toitlustusküsimuste ja avaliku heakorra küsimustega Täidesaatva politsei Departemangu (Департамент полиции исполнительной) pädevusse kuulus politsei haldustegevus ning see vastutas vanglate ja nekrutivärbamiste eest Meditsiinidepartemang (Медицински департамент), tegeles meditsiinipersonali, arstimite varumise ja varustamisega Meditsiininõukogu Ministri üldkantselei Ministri erikantselei ehk poliitilise politsei ülesanneteks oli: järelevalve raamatuväljaandjate ja trükikodade üle; järelevalve, et ringlusse ei satuks ilma vajaliku loata raamatud, ajakirjad, väiketrükised ja lendlehed; andmete kogumine selliste "lubatud" teoste kohta ja andmete kogumine teoste ja tõlketeoste kohta, mis on "sattunud" üle piiri; erinevate avalikult väljaantavate trükiste ja avalike teadaannete (afiššide) üle. Täiendavaks ülesandeks oli Erikantseleil "ministri äranägemisel ja käsu alusel" antavate ülesannete teostamine. Aastail 1811–1812 juhtis kantseleid Jakob de Sanglen (1776–1868) ja 1812–1826 Maximilian von Fock (1774−1831) Tsensuurikomitee. See koosnes kahest jaoskonnast, millest üks teostas järelevalvet venekeelse kirjanduse üle ning samuti teatrietenduste tsensuuriga ja teine tegeles välismaiste raamatute kontrolliga. Komitees töötasid 2 sekretäri (tsensori ametikoht puudus), raamatukoguhoidja ja 4 kirjutajat. Komitee juht oli kuni 1826. aastani Maximilian von Fock 4. novembril 1819 likvideeriti Politseiministeerium ja selle allüksused liideti Venemaa Keisririigi Siseministeeriumiga, Politseiministeeriumi Erikantselei likvideeriti 1826 ning selle asemele loodi Tema Keiserliku Majesteedi Isikliku Kantselei Kolmas Osakond. Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Politseidepartemang Tema Keiserliku Majesteedi Isikliku Kantselei Kolmas Osakond "Гринченко Н.А. Организация цензуры в России в I четверти XIX века". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. detsember 2008. Vaadatud 27. oktoobril 2009.
Julius Eerme

Julius Eerme (sündinud Julius Eermann; 28. veebruar 1901 Palmse vald, Virumaa – 24. aprill 1942 Sevurallag) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant, 1939) ja politseinik (konstaabel). Lõpetas Politseikooli kõrgema klassi 1927. Teenis 1. Jalaväerügemendis ja Kaitseliidu Narva malevas. Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Vaivara vallas, hukati.
Allo Koik

Allo Koik VR I/3 (kuni 1935. aastani Aleksei Koik; 7. juuli 1892 Tuhalaane vald – 2. august 1940 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). Teenis Harju Sõjaväeringkonna Staabis. Ohvitseride andmekogu
Laos Koort

Laos Koort (kuni 1936 Leonid Koort; 24. juuni 1901 Kihelkonna vald, Saaremaa – 6. september 1942 Irkutsk) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1937). Arreteeriti NKVD poolt 4. juulil 1941, hukati. Ohvitseride andmekogu
Slaid

Slaid (inglise keeles slide) on esitlustarkvaraga loodud veebileht.[viide?] Lüümik
Karl Arengu

Karl Arengu (kuni 1936. aastani Karl Grauen) (19. juuni 1892 Kroonlinn, Peterburi kubermang, Venemaa keisririik – 14. juuni 1942 Solikamsk, Molotovi oblast, NSV Liit) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). Karl Grauen teenis Esimeses maailmasõjas Venemaa keisririigi armees, kus ülendati ülesnäidatud vahvuse eest 1914. aastal ohvitseriks. Eesti Vabadussõja ajal teenis Ukrainas, Ukraina suurtükiväes ning osales Nõukogude-Ukraina sõdades aastatel 1917–1918 ja 1919–1921. Pärast sõdade lõppu teenis Poola sõjaväes. Karl Grauen naasis Eestisse 1920. aasta suvel, ning jätkas teenistust Eesti Rahvaväe suurtükiväes, kus tõusis 1925. aastal 6. Suurtükiväegrupi ülemaks. Aastatel 1930–1934 oli Karl Grauen 1. Soomusrongirügemendi ülema abi, 1931. aastal ülendati kolonelleitnandiks. Alates 1936. aastast teenis 3. Suurtükiväegrupi ülemana. Arreteeriti 3. juulil 1941, hukati 14. juunil 1942. aastal NSV Liidus Molotovi oblastis Solikamskis. Ohvitseride andmekogu
Petroloogia

Petroloogia on teadusharu, mis uurib kivimeid. Petroloogia uurib kivimite koostist, ehitust, levikut, lasuvusvorme, teket, moonet jne. Petroloogiat ja petrograafiat peetakse tihti sünonüümideks. Petrograafia on siiski pisut kitsam distsipliin, mis piirdub reeglina kivimite makro- ja mikroskoopilise kirjeldamisega. Petroloogia kitsamas tähenduses ehk nn kristalsete kivimite petroloogia on teadusharu, mis uurib moonde- ja tardkivimeid, kuid mitte settekivimeid, mille uurimisega tegeleb litoloogia. Laiemas tähenduses mõistetakse petroloogiat kivimiteteadusena, mis hõlmab kõiki kivimtüüpe. Petroloogid uurivad kivimeid, sest neisse on salvestatud geoloogilises ajas toimunud sündmused. Kivimid on seega andmekandjaiks, nagu papüürusrullid ajaloolastele. Petroloogid üritavad vastata näiteks järgnevaile küsimustele: Kus ja kuidas tekkis mingi konkreetne magmakeha? Kuidas ja mis jõudude läbi on magma transporditud sinna, kus me täna leiame magmakivimeid? Millised füüsikalised ja keemilised protsessid mõjutasid kivimeid nende kristalliseerudes? Milline oli kivim enne selle moondumist, kuidas kulges moone ja kaua see aega võttis? Kuidas kontrollivad petroloogilised protsessid maakoore evolutsiooni ja kuidas on nad seotud geotektoonikaga? Kuidas tekkis ja arenes planeet Maa? Petroloogia on tihedais seoseis mineraloogia, keemia, füüsika ja geoloogiaga. Ta on geoloogia alldistsipliin. Kivimite füüsikalisi ja keemilisi omadusi uurivaid petrofüüsika ja petrokeemia. Kivimite loend
Kristallograafia

See artikkel annab lühiülevaate kristallograafiast; kristallograafiaga seotud üldmõisted leiad artiklist Kristallograafia mõisteid. Kristallograafia on teadusharu, mille uurimisobjekt on kristallid. Kristallograafia uurib mineraale ja kivimeid moodustavate kristallide ehitust, sümmeetriat, teket ning keemilisi ja füüsikalisi omadusi nende struktuurist lähtudes. Kristallivormide, kristallide sümmeetria ja kristallivõrede ehituse ruumilisi seaduspärasusi käsitleb geomeetriline kristallograafia, kristallide mehaanilisi, elektrilisi, magnetilisi jm füüsikalisi omadusi uurib kristallofüüsika, valguse levimist kristallides kristallooptika. Kristallides asuvate aatomite ruumilise struktuuri määramisega tegeleb röntgenkristallograafia. Kristallograafia on tihedais seoseis keemia ja füüsikaga. Kristallograafial põhineb mineraloogia. ENE 5. köide, 1990
Rudolf Ütt

Rudolf Ütt (18. september (vkj)/ 1. oktoober 1905 Joala vald, Vaivara kihelkond, Virumaa – 2. mail 1936 Narva) oli Eesti õpetaja ja sõjaväelane (nooremleitnant). Õppis algkoolis Kreenholmis, lõpetas 1923. aastal Narva Ühisgümnaasiumi. Lõpetas 1924. aastal Tallinnas pedagoogilised kursused, oli kasvataja Narva linna lastekodus ja õpetaja Kreenholmi algkoolis. Sai 1929. aastal stipendiumi ja läks Saksamaale, lõpetas 1932. aastal diplomeeritud võimlemisõpetajana Berliini Kehalise Kasvatuse Ülikooli. Tagasi Narva tulles oli ta gümnaasiumide kehalise kasvatuse õpetaja ja kaitseväelise õpetuse instruktor. Oli Kaitseliidu Narva maleva spordipealik ja Narva patarei 1. rühma ülem. Narva Aleksandri koguduse personaalraamat U-V. I köide, 1888-1939. Eesti Rahvusarhiiv, EAA.1221.1.338 "Rudolf Ütt †". Vaba Maa, 4. mai 1936. Lk 5 "Rudolf Ütt †". Vaba Maa, 4. mai 1936. Lk 5 Eesti ohvitserid 1918-1940
Osvald Raudne

Osvald Raudne VR I/3 (kuni 1937. aastani Osvald Eisen; 3. november 1892 Sõmerpalu vald, Võrumaa – 23. september 1942 Norilski vangilaager, Venemaa) oli Eesti sõjaväelane (major). Teenis Vabadussõjas 3. jalaväepolgus, hiljem 7. Jalaväerügemendis. Arreteeriti NKVD poolt 17. septembril 1941, hukati Norilski vangilaagris Venemaal. Ohvitseride andmekogu