laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mihhail Tsvet

Mihhail Semjonovitš Tswett (14. mai 1872 Asti, Itaalia – 26. juuni 1919 Voronež) oli vene botaanik, kromatograafia leiutaja. Mihhail Tswett sündis Põhja-Itaalias. Tema ema oli itaallanna ning isa Semjon Tswett tsaarivalitsuse kõrge ametnik, kes oli õppinud Tartu Ülikoolis füüsikat ja saanud kandidaadikraadi. Õppis Genfi Ülikoolis füüsikat, keemiat ja botaanikat ning sai seal doktorikraadi füsioloogia alal. Seejärel töötas Peterburis Teaduste Akadeemia taimeanatoomia ja -füsioloogia laboris. Kuna Vene tsaaririik ei tunnistanud välisriikide diplomeid, siis kandideeris tööle Tartu Ülikooli, kuid edutult. Seejärel sooritas magistrieksamid ja kaitses väitekirja Kaasanis ning suundus edasi Varssavi ülikooli, kus kaitses 1910. aastal oma teise doktoritöö. Leiutas 1901. aastal kromatograafia ja nimetas selle nii 1906. aastal. Tswett oli aastatel 1917–1918Tartu Ülikooli botaanikaprofessor ja botaanikaaia juhataja. 1918. aastal evakueeriti osa ülikoolist Voroneži ja sinna järgnes ka Tswett. Ta suri 1919. aastal kroonilisse kurgupõletikku. "Kromatograafial täitus 100 aastat" Universitas Tartuensis, 19. detsember 2003
Nikolai Tšermak

Nikolai Karlovitš Tšermak (13. jaanuar 1856 Thbilisi – 22. oktoober 1903 Saraatov) oli arstiteadlane. Koolidirektori poeg, õppis ja töötas Peterburis, oli Tartu Ülikooli võrdleva anatoomia, embrüoloogia ja histoloogia professor 1896–1902. Николай Павлович Корнилович, "Жизнь и деятельность профессора имп. Юрьевского университета Николая Карловича Чермака", Речь, читанная 18 дек. 1903 г. / прозектором гистологии Николаем Корниловичем. О научных трудах Н. К. Чермака / К. Сент-Илер, Юрьев 1903, lk 345-380, kataloog ESTER
Dmitri Tšervonetski

Dmitri Afrikanovitš Tšervonetski (Дмитрий Африканович Червонецкий; 26. oktoober 1877 Bogoduhhovo – 22. juuli 1911 Majori) oli õigusteadlane. Vaimuliku poeg, õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust 1899–1903, töötas sealsamas kriminaalõiguse eradotsendina 1906–1911.
Loksa sadam

Loksa sadam (sadama kood: EE LSA) on sadam Loksa linnas. Sadama geograafilised koordinaadid on 59° 35′ 1″ N, 25° 41′ 56″ E. Sadama territoorium hõlmab 191 591 m2 maa-ala ja 80 475 m2 veeala. Sadamas on 4 kaid üldpikkusega 447,7 m. Suurim sügavus kai ääres on 4,3 m. Suurim võimalik laev: pikkus 130 m, laius 20 m, süvis 4 m.
Miiduranna sadam

Miiduranna sadam (sadama kood: EE MDR) on sadam Miiduranna külas Viimsi poolsaare lääneküljel. Sadama geograafilised koordinaadid on 59° 30′ 0″ N, 24° 49′ 0″ E. Sadama territoorium hõlmab 46 855 m2 maa-ala ja 852 000 m2 veeala. Sadamas on 10 kaid üldpikkusega 925 m. Suurim sügavus kai ääres on 13 m. Suurim võimalik laev: pikkus 195 m, laius 32 m, süvis 12,3 m. Reidikai
Koerte loend

Siin on loetletud tuntud koeri. Koeratõuge on loetletud koeratõugude loendis. Banana Joe V Tani Kazari Blondi Chanel Hachikō Just Nuisance Konni Laika Liberty Sadie Snuppy Susi Tinkerbell
Eesti talude loend

Siin on loetletud Eesti talusid, millest on artikkel või millest peaks olema artikkel Aara talu Allika talu (Aare Mölderi) Allika talu (Ants Källo) Allika talu (Marge Parnabas) Eigna talu Haavakivi talu (Anna Haava) Haldja talu (Helju Mikkel) Hellemaa talu (ka Hellema talu) (Kaarel Eenpalu) Hundisilma talu Hüpassaare talu Ivaski talu Jaago talu (Jaago Käsitöötalu) Jaagumäe talu (Võrumaal Navi külas) Jaagu talu (Kirbla kihelkond) Jaagu talu (Muhu kihelkond) Kadarbiku talu Kalame talu Kallaste talu Kanarbiku talu Kingu talu Kirna talu Kloostrimetsa talu (Konstantin Päts) Kohvimäe talu Kolga talu (Vabaõhumuuseumi eksponaat) Kongi talu Kooli talu Korsi talu Kovali talu (Juhan Kunder) Kubja Ürditalu Kurgja talu Kõrveaia talu (Veljo Tormis) Käspre talu (tähelepanuväärsus?) Lagle talu (Lagle kirjanikutalu) Laheotsa talu Lambri talu Laose talu Loosalu talu Lutsu talu (Oskar Kurvits) Lääne-Mardi talu (Karl Aun ja EÜSi ajalooline lipp) Läänemäe talu (Endel Baumanni) Maage talu Metsavenna talu Mihkli Talumuuseum Mursi talu Mustjõe talu (täpsemalt Mustjõe kõrtsitalu) Naha talu Oja talu (Juhan Liiv) Oja-Andrese talu Porsiku talu (seotud Hanila muuseumiga, tähelepanuväärsus?) Põhja-Tammsaare talu Raja talu (mitu tükki, üks seotud Oskar Lutsu loominguga, teine valiti aasta taluks Saare talu (seotud Oskar Lutsu loominguga) Sahkapuu talu (Raamotid) Saueaugu teatritalu (Margus Kasterpalu) Sepa talu (Vabaõhumuuseumi eksponaat) Silla talu Sooglemäe talu Suurekivi talu Suure-Siimu talu (Arvo Allikase) Särghaua talu Söösauna talu Süvaoru talu Tammsaare-Lõuna talu Tammsaare-Põhja talu Toomarahva talu (turismitalu, tähelepanuväärsus?) Tätta talu Uku talu (seal toimus EKP II kongress, tähelepanuväärsus?) Vahemetsa talu (Rõugu talupargi-dendraariumi asukoht) Vanaõue talu (Aare Mölsi) Varessaare Velise Sillaotsa Talumuuseum Viki talu (Valga maakonnas Valga vallas) Virula talu Võisilma talu (seal toimus EKNÜ I kongress, tähelepanuväärsus?) Ärma talu
3 eKr

Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 2. sajand eKr | 1. sajand eKr | 1. sajand | ► ◄ | 20. aastad eKr | 10. aastad eKr | 0. aastad eKr | 0. aastad | 10. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 6 eKr | 5 eKr | 4 eKr | 3 eKr | 2 eKr | 1 eKr | 1 | ► | ►► Vana-Rooma konsuliteks olid Lucius Cornelius Lentulus ja Marcus Valerius Messalla Messallinus. 24. detsember – Servius Sulpicius Galba Imperator Caesar Augustus, Vana-Rooma keiser
Walter Freymann

Walter Eduard Gustav Freymann (ka Valter; 23. september 1883 Viljandi – 5. märts 1960 Jena, Saksamaa) (vanas kirjapildis Walther Freymann) oli baltisaksa päritolu Eesti filosoof. Freymann lõpetas 1909 Tartu Ülikooli antiikkeelte ja filosoofia alal, oli sellest ajast antiikkeelte ja filosoofia õpetaja Tartu gümnaasiumides (nt Hugo Treffneri Gümnaasiumis). 1920–1926 oli Tartu Ülikooli antiikkeelte lektor, samas filosoofia eradotsent aastatel 1918–1939, täiendas end 1923 Freiburgis Saksamaal, kus kohtus Edmund Husserli ja Martin Heideggeriga. Ta pidas loenguid mitmetes haridusasutustes, Tartu Pedagoogilise Seltsi kursustel, M. I. Rostovtsevi eraülikoolis; nt Tartu Ülikoolis pidas ta teiste hulgas loenguid Hegelist (teosest "Vaimu fenomenoloogia") ja Aristotelesest (teosest "Peri Psyches"). Eesti Keskkooliõpetajate Kogu tegevliige, Akadeemilise Filosoofia Seltsi asutajaliige ja abiesimees (1920). Oli tegev Tartu vabatahtlike tuletõrjujate ühingus, 1927–1933 jaoskonna ülem, 1933–1936 peamees, seejärel aupeamees. Walter Freymann kaitses doktoriväitekirja Tartu Ülikoolis 1928. aastal saksa keeles kirjutatud tööga "Platons Suchen nach einer Grundlegung aller Philosophie" (avaldatud 1930, pealkiri eesti keelde tõlgituna Platoni püüdlemine alusepanekuks kogu filosoofiale). Freymann läks 1939 Saksamaale, töötas filosoofia õppejõuna Poznani ülikoolis 1939–1945 (1942 sai professoriks), alates 1947 Greifswaldi ülikoolis (juhatas ka sealset slaavi keelte instituuti) ja 1953–1957 oli Jena ülikoolis). Pälvinud Püha Stanislavi ordeni, Eesti Vabatahtliku Tuletõrjeliidu 1. liigi kuldristi, 2. liigi hõberisti ja Soome ning Leedu tuletõrje aumärgid. Freymanni tuntumaid eestlastest õpilasi on filosoof Rudolf Kulpa. Oleva struktuur., Looming 1931, nr. 6 Platoni kasvatuse ideaalid., Eesti Kool 1936, nr. 5
Bioakumulatsioon

Bioakumulatsioon on nähtus, kus organismi kogunevad toksilised ained suurema kiirusega kui need ainevahetuse käigus organismist eritatakse[viide?]. Seega, mida pikem on mingi aine bioloogiline poolestusaeg, seda suurem on kroonilise mürgistuse oht. Inimorganismi võivad bioakumuleeruda nt pliiühendid, mis mingi kontsentratsiooni juures hakkavad negatiivselt mõjutama inimorganismi, ja mille lõpptulemusena inimene võib surra[viide?]. Bioakumuleeruda võivad ka dioksiinid. Bioakumulatsioon võib ilmneda ka pideva reostusallika olemasolul ainete puhul, mille püsiva seondumise võime organismi kudedega on väike. Näiteks võivad bensiinitankla lekkivad mahutid põhjustada põhjavee kaudu nii joogivees, toidus kui ka selles piirkonnas elavate inimeste organismides püsiva MTBE (bensiinilisandina kasutatava antidetonaatori) sisalduse ning tekitada mitmesuguseid ainevahetuse ning närvisüsteemi talitluse häireid. Ehkki sageli mõistetakse termineid "bioakumulatsioon" ja "biokontsentratsioon" samatähenduslikena, on viimast on defineeritud ka kui veekeskkonnas elava organismi metabolismi käigus veest võetavate ainete suurem kogus kui eritatavate ainete kogus (Landrum & Fisher, 1999). Bioakumulatsioonitegur (BCF) Biomagnifikatsioon DDT Ökotoksikoloogia Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 21.10.2012) Landrum, PF and SW Fisher, 1999. Influence of lipids on the bioaccumulation and trophic transfer of organic contaminants in aquatic organisms. Chapter 9 in MT Arts and BC Wainman. Lipids in fresh water ecosystems. Springer Verlag, New York.
Luksemburgi suurhertsog

Luksemburgi suurhertsog on sõltumatu monarhi tiitel, mida kannab alates 15. märtsist 1815 Luksemburgi riigipea. Praegune suurhertsog Henri valitseb alates 2000. aastast, mil tema isa Jean vabatahtlikult troonist loobus. Aastatel 1815–1890 oli Luksemburgi suurhertsogiks Madalmaade kuningas. Tiitel on alati kuulunud Nassau perekonna harudele: kuni aastani 1890 kandsid seda suurhertsogi krooni Oranje-Nassau dünastia esindajad, seejärel läks see üle Nassau-Weilburgi dünastiale. Sisuliselt on tegemist sama Nassau dünastia eri harudega. Aastatel 1815–2011 päriti Luksemburgi suurhertsogi trooni esmajärjekorras meesliinis ning naised pääsesid troonile vaid meessoost järeltulijate puudumisel. 2011. aastal tehti riigi põhiseaduses muudatusi, millega kehtestati absoluutne esmasünniõigus – selle kohaselt pärib trooni valitseja vanim laps sõltumata soost. Luksemburgi põhiseaduse kohaselt on suurhertsog "riigipea, riigi ühtsuse sümbol ja riikliku sõltumatuse tagaja". Suures osas on suurhertsogi roll riigipeana konstitutsioonilise monarhia tingimustes sümboolne. Kuni 2008. aastani vajasid seadused jõustumiseks suurhertsogi allkirja, kuid pärast seda, kui suurhertsog keeldus allkirjastamast eutanaasiat lubavat seadust, muutis parlament põhiseadust ning sestpeale ei ole suurhertsogil ka enam nominaalset täidesaatvat võimu. Luksemburgi suurhertsogi täielik tiitel on "Jumala armust Luksemburgi suurhertsog, Nassau hertsog, Reini pfaltskrahv, Sayni, Königsteini, Katzenelnbogeni ja Diezi krahv, Hammersteini burgkrahv, Mahlbergi, Wiesbadeni, Idsteini, Merenbergi, Limburgi ja Eppsteini isand". Luksemburgi riigipeade loend Luksemburgi valitsejate loend Cour grand-ducale de Luxembourg (Luksemburgi õukonna veebileht, prantsuse keeles)
Teine tulemine

"Teine tulemine" on 2008. aasta Eesti film, mille on režissöör ja stsenaariumi autor on Tanel Toom. Tallinnas esilinastus film Sõpruse kinos 2008. aasta märtsis. 2008 Veneetsia filmifestival (Itaalia), võistlusprogramm "Corto Cortissimo" SRÜ ja Baltimaade filmifestival "Kinoshok" (Anapa, Venemaa), lühifilmide võistlusprogramm Rahvusvaheline filmifestival "Scanorama" (Vilnius, Leedu), lühifilmide võistlusprogramm 2009 Fajri rahvusvaheline filmifestival (Iraan) Põhjamaade filmifestival (Rouen, Prantsusmaa) Arcipelago (Itaalia) võistlusprogramm – parim Euroopa lühifilm AVANCA (Portugal), võistlusprogramm Monterrey rahvusvaheline filmifestival (Mehhiko) Brüsseli filmifestival (Belgia), rahvusvaheline võistlusprogramm Olev Remsu "Seks suretab ja loob". Sirp, 06.06.2008
Todd Bentley

Todd Bentley (sündinud 10. jaanuaril 1976) on Kanada päritolu uuestisündinud kristlasest evangelist. Teda tuntakse ühe põhitegelasena "Florida Lakelandi ärkamises". Teda iseloomustavad uuenduslikud õpetused inglite ja kõige üleloomuliku kohta. Bentley on toetust leidnud ka teiste populaarsete teleevangelistide seas nagu Bill Johnson, Bob Jones, Paul Cain, John Kilpatrick, Steve Hill ja Patricia King. Tema õpetuste tuntumateks vastasteks on The Way of the Master evangeelne tele- ja raadiojaam eesotsas Todd Frieli, Kirk Cameroni ja Ray Comfortiga. Todd Bentley lapsepõlv möödus põhiliselt Gibsonsis Briti Columbia provintsis, väikeses kogukonnas Kanada läänerannikul. Tema vanemad lahutasid, kui Bentley oli veel laps. Vanemate lahkumineku järel hakkas Todd tarvitama alkoholi ja narkootikume ning peagi muutus sõltlaseks, sellega kaasnes kuritegevus. 18-aastaselt pöördus ta aga kristluse juurde. Tema otsus kuuluda kristlikku kogukonda oli tema sõnul tingitud sellest, et see aitas tal vabaneda senisest kuritegelikust elust. 2001. aastal ilmus Report Newsmagazine'is artikkel Todd Bentley ja tema seotuse kohta mitme seksuaalkuriteoga, mille sooritamise ajal oli Todd veel alaealine. (Kanadas hoitakse alaealiste rikkumisi avalikkuse eest varjul). Pärast artikli ilmumist on Todd öelnud ajakirjale Charisma Magazine (ajakiri, mis on alati Toddi toetanud), et Report Newsmagazine'is avaldatud lugu oli tõde. See ei tundunud mõjuvat Toddi populaarsusele isegi mitte tema enda kodukoguduses. Tänapäevani paneb paljusid kristlasi ja Toddi andunud jüngreid üllatuma tõsiasi, et Todd lasi ennast täis tätoveerida pärast kristlaseks saamist – paljude kristlaste arvates on see piibellike õpetuste vastane. Todd on aga meediale jätnud mulje, et ta on tätoveeringud teinud oma nooruses, enne seda, kui ta sai kristlaseks, kuid asitõendid räägivad tema vastu. Todd Bentley ise ütles, et ta üritas kohe pärast kristlaseks saamist olla viks ja viisakas, kandes triiksärke ja pintsakuid, mis temasugusele endisele seksuaalkurjategijale ja motomehest narkomaanile eriti ei sobinud. Paljud väljaanded kirjutavad sellest, kuidas Jeesus ise olevat käskinud Toddil endale tätoveeringud muretseda. Sellest ajast saadik on Todd lasknud teha kristliku sümboolikaga tätoveeringuid, mis annab alust arvata, et tätoveeringud olid tehtud juba olles kristlane. Todd Bentley teatas 11. augustil 2008, et tema ja ta naise Shonnah Bentley abielu on karile jooksmas ja ees on 9-kuuline lahutusprotsess. (Lahutuse põhjuseks on Todd Bentley sobimatu suhe ühe oma teenistuse naisega.) Neil on tütred Lauralee ja Esther ning poeg Elijah. "Üleloomuliku maailma reaalsus", Charismata Ministries: 2009, tõlkinud Riina Aasa Freshfire.ca Ignited Ministries Florida Healing on UStream siin ka midagi positiivset Todd Bentley kohta Eestlased käivad Ameerikas surnute ülesäratamise koosolekutel Todd Bentley õpetusi ja demonstreerivaid näiteid pakkuv kriitilise sisuga blogi Todd Bentley poolt korda saadetud tervenemisi uuriv artikkel
Guillaume IV (Luksemburgi suurhertsog)

Guillaume IV (sünninimi Wilhelm Alexander; 22. aprill 1852 – 25. veebruar 1912) oli viies Luksemburgi suurhertsog. Ta valitses aastatel 1905–1912. Kuigi Luksemburgi valitsejad on tuntud eelkõige prantsuspäraste nimekujude järgi, siis riigi paljukeelsuse tõttu kasutatakse ka tema saksapärast nimekuju Wilhelm IV ja letseburgikeelset nimekuju Wëllem IV. Kuna tema kolm samanimelist eelkäijat olid ühtlasi ja eelkõige ka Madalmaade kuningad, siis nemad on tuntud hollandikeelse nimekuju Willem järgi. Ta sündis Nassau hertsogi, hilisema Luksemburgi suurhertsogi Adolphi pojana, kasvades üles saksakeelses keskkonnas. Pärast Nassau ühendamist Preisimaaga teenis ta aastaid ohvitserina Preisi armees, minnes 1888. aastal erru. Kui tema isa tõusis 1890. aastal Luksemburgi troonile, sai Wilhelmist ehk Guillaume'ist Luksemburgi kroonprints. Alates 4. aprillist 1902 täitis ta ametlikult oma eaka isa eest riigipea kohuseid. Ta krooniti suurhertsogiks 17. veebruaril 1905 pärast oma isa surma. Tema valitsusaja olulisemaks sammuks oli troonipärimiskorra muutmine, mis lubas trooni pärida ka valitseja tütardel. Põhjuseks oli asjaolu, et suurhertsogil endal oli kuus tütart, kuid mitte ühtegi poega. Guillaume IV iseseisev valitsusaeg jäi halva tervise tõttu lühikeseks. Juba 13. novembril 1908 kinnitas parlament Luksemburgi regendiks tema abikaasa Maria Anna, kes jäi täitma riigipea kohuseid kuni abikaasa surmani 1912. aastal. Guillaume IV abiellus 21. juunil 1893 Portugali printsessi Maria Annaga. Nende abielust sündis kuus tütart: Marie-Adélaïde (1894–1924), Luksemburgi suurhertsoginna 1912–1919 Charlotte (1896–1985), Luksemburgi suurhertsoginna 1919–1964 Hilda (1897–1979) Antonia (1899–1944) Elisabeth (1901–1950) Sophie (1902–1941)
Marie-Adélaïde

Marie-Adélaïde (ka Marie Adélaïde) on prantsuse naisenimi, mida on kandnud mitmed tuntud ajaloolised isikud: Marie-Adélaïde (1685–1712) oli Savoia printsess ja Burgundia hertsoginna, kuningas Louis XV ema; Marie Adélaïde (1732–1800) oli Prantsusmaa printsess, kuningas Louis XV tütar; Marie-Adélaïde (1894–1924) oli Luksemburgi suurhertsoginna.
Nikolai tänav

Nikolai tänav on Pärnu südalinnas Kesklinna ja Rannarajooni linnaosas asuv tänav. Tänav kulgeb Pikast tänavast Supeluse tänavani ning ristub Malmö, Uue, Rüütli, Kuninga, Lõuna, Ringi, Esplanaadi ja Pärna tänavaga. Supeluse tänavast teisel pool jätkub Nikolai tänav Karusselli tänavana. Tänav on ligikaudu 680 m pikkune. Uue ja Rüütli tänava vaheline lõik on autoliikluseks suletud. Nikolai tänav (saksa keeles Nicolaistraße) on saanud nime keskaegse Nikolausele pühitsetud Pärnu Nikolai kiriku järgi, mis asus Nikolai ja Pika tänava nurgal. 1928. aastal seoses Eesti Vabariigi 10. aastapäevaga nimetati tänav Jüri Vilmsi nimeliseks. 1940. aastal muudeti tänav Jaan Tombi tänavaks. Saksa okupatsiooni ajal nimetati tänav uuesti Jüri Vilmsi tänavaks. Kui sõda lõppes, siis anti tänavale hoopis Võidu nimi. 1989. aastal taastati tänava esialgne nimi – Nikolai tänav. Nikolai 3 – Pärnu raekoda, milles tegutsevad Pärnu Linnagalerii ja Pärnu Filharmoonia, tiibhoone teisel korrusel asuvas saalis toimuvad Pärnu linnavolikogu istungid. Pärnu Raehoov ja ehitismälestis Pärnu raekoja piirdemüür. Nikolai 8 – Pärnu linnakodaniku maja. Hoones on tegutsenud Pärnu Linnavalitsuse kultuuriosakond. Nikolai 17 - endine Pärnu Nikolai kiriku koguduse õpetajamaja. Nikolai 19 – hoones elas Pärnu linnaarst Jaan Kukk. Nikolai 22 – Pärnu Eliisabeti kirik. Nikolai 24 – kultuurimälestiseks tunnistatud barokkstiilis elamu. Hoone rekonstrueeriti aastatel 1976–1977, mille käigus hoone välisilme taastati 18. sajandi stiilis. Praegu paiknevad hoones kaupluse ja kontoriruumid. Nikolai 26 – Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumi hoone, kus on muu hulgas tegutsenud Lydia Koidula nimeline Pärnu 2. Keskkool (tänapäeval Pärnu Koidula Gümnaasium). Tänapäeval tegutseb hoonesPärnu Vanalinna Põhikool. Nikolai 27 – Pärnu Kunstnike Maja. Hoones on tegutsenud Pärnu Muusikakool ja Eestimaa Kommunistliku Partei Pärnu Rajoonikomitee. Nikolai 28 – hoones elas arst, kirjanik ja kommunistlik poliitik Johannes Vares-Barbarus. Pärnu raekoda, Nikolai 3 Pärnu Raehoov, Nikolai 3 Pärnu linnakodaniku maja Pärnu Eliisabeti kirik, Nikolai 22 Pärnu Vanalinna Põhikooli hoone, Nikolai 26 Nikolai tn 8 - Linnakodaniku maja Kann, Tõnu (7. jaanuar 2006). "Isikunimedega ristitud tänavad on haavatavad". Pärnu Postimees. "Kohanimeregister". Vaadatud 01.10.2020. 16713 Pärnu raekoja piirdemüür kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 10.02.2023) Elamu Pärnus Nikolai t. 24 kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 06.09.2022)
Ra Luhse

Ra Luhse (sündinud 30. august 1964) on eesti arhitekt. Ta lõpetas 1982. aastal Pärnu 2. Keskkooli. Aastatel 1982–1983 õppis ta Tallinna Polütehnilise Instituudis tööstus- ja tsiviilehitust. 1987. aastal lõpetas Eesti Riikliku Kunstiinstituudi. 1987–1991 töötas ta projekteerimisinstituudi EKE Projekt Pärnu osakonnas. Aastast 1994 töötab ta arhitektuuribüroos OÜ Luhse & Tuhal. Ta on selle ettevõtte üks osanikke. Tema tuntumaid töid on tanklaketi 123 tankla Järvel, Jõhvi kontserdimaja, Pirita benediktiinide klooster ning korterelamud Lehe tänaval Pärnus ja Rakveres Turu platsil. Kasari kolhoosi kontor-ujula, 1989 Jõõpre kooli spordihoone, 1989 Pärnu Kutsekooli juurdeehitus, 1992 Kuressaare Laurentsiuse kiriku juurdeehitus, 1992 Pärnu Kolledž, 1997 123 tanklaketi tankla Järvel, 2000 Pärnu Teatri juurdeehitus, 2001 Püha Birgitta Ordu klooster Pirital, 2001 Pärnu Eliisabeti kiriku abihoone Pärnu rannakohvik, 2002 Elamu Kuressaares, 2003 Jõhvi Kontserdimaja, 2005 kortermaja Rakveres, 2005 eramu Hiiu-Maleva 14b, 2005 Papli tänava elamud, 2005 Vene Teatri laiendus, 2006 Gran Rose Spa, 2006 Elamu Tedre tn, 2007 Kortermajad Lehe tn, 2007 Jõeoti elamud, 2007 Jüri lasteaed, 2008 1991 Pärnu metodisti kirik 1993 Helsingi Kaasaegse Kunsti Muuseum 1993 Eesti Rahva Muuseum, (kaasautor Tanel Tuhal); 1. auhind 2005 Ventspilsi kontserdimaja võistlus 2005 Okupatsioonide muuseum 2005 kirik Lasnamäele 2007 Pärnu jõe äärne elamu ja ärikvartal; 1. auhind 2008 Kunstiakadeemia uue hoone võistlus 1994 Eesti Arhitektide Liit liige; on kuulunud ka eestseisusse Tema tütar on näitleja Lena Barbara Luhse. Eesti Arhitektide Liidu liikmed, Ra Luhse Arhitektuuribüroo Luhse&Tuhal OÜ ajalugu Jõhvi kontserdimaja looja Ra Luhse: Jõhvi on praegu väga kuum koht, Põhjarannik, 17. veebruar 2008 Ene Läkk. Pühima Päästja Püha Birgitta Ordu klooster Pirital, Eesti Ekspress, 27. märts 2002 Ingrid Ruudi. Arhitektuuripoliitiliselt Jõhvi kontserdimajast, Maja 1–2006
Brunei riigipeade loend

Brunei riigipeade loend esitab Brunei sultanite nimestiku alates 1363. aastast, mil troonile asus esimene teadaolev sultan. Samuti on ära toodud teadaolevad regendid, kes valitsesid riiki sultanite alaealisuse või terviseprobleemide ajal. Kuni 17. sajandini on andmed sultanite valitsusaja kohta lahknevad. Teine versioon riigipeade valitsusaegadest on esitatud Brunei valitsuse ingliskeelsel veebilehel. Aastatel 1906–1984 oli Brunei Suurbritannia protektoraat, mistõttu sultanid valitsesid algul Suurbritannia residendi, pärast laiema autonoomia saavutamist 1959. aastal aga kõrge komissari (high commissioner) alluvuses. Riik taasiseseisvus 1. jaanuaril 1984. Aastatel 1941–1945 oli riik okupeeritud Jaapani poolt ja sultan allus Jaapani okupatsioonivõimudele. Brunei Brunei sultan
Veronika Dari

Veronika Dari (vene Вероника Вадимовна Дарий; 9. august 1989 – 11. oktoober 2005 Tallinn) oli 16-aastane koolitüdruk, kes sai 7. oktoobril 2005 umbes kell 7.45 hommikul Kreutzwaldi tänaval Kesklinna Vene Gümnaasiumi poole minnes lasu oimukohta, kui väidetavalt sihiti Tiit Ottist. Dari suri saadud vigastustesse Mustamäe haigla intensiivraviosakonnas 11. oktoobril teadvusele tulemata. Tema vanemad annetasid tütarlapse neerud abivajajatele. 5. mail 2008 mõistis Harju Maakohus tulistamisega seotud neli meest vangi. "Perekond annetas Tallinnas mõrvatud tüdruku neerud abivajajatele", Postimees, 13. oktoober 2005 Tiiu Põld, "Kohus saatis koolitüdruku tapjad vangi", Postimees, 6. mai 2008
Charlotte (Luksemburgi suurhertsoginna)

Charlotte (23. jaanuar 1896 Colmar-Berg – 9. juuli 1985 Fischbachi loss) oli 1919–1964 Luksemburgi suurhertsoginna. Ta sai suurhertsoginnaks 1919 kui tema vanem õde Marie-Adélaïde oli sunnitud troonist loobuma. Erinevalt oma õest ei sekkunud ta poliitikasse. Saksa okupatsiooni ajal Teises maailmasõjas oli ta eksiilis Montrealis ja Londonis. Temast sai Luksemburgi rahvusliku ühtsuse sümbol. 1964. aastal loobus ta troonist oma vanema poja kasuks. Charlotte abiellus 1919 Bourbon-Parma printsi Felixiga. Abielust sündis 6 last: Jean (1921–2019), abielus Belgia printsessi Joséphine Charlotte'iga Charles (1927–1977), abielus Joan Douglas-Dilloniga Elisabeth (1922–2011), abielus hertsog Franz Ferdinand von Hohenbergiga Maria Adelaide (1924–2007), abielus Carl Joseph Graf Henckel von Donnersmarckiga Marie Gabrielle (s. 1925), abielus Holstein-Ledreborgi krahvi Knudiga Alix (s. 1929), abielus Ligne'i vürsti Antoine'iga Bernier Arcand, Philippe (2010). "L'exil québécois du gouvernement du Luxembourg". Histoire Québec (prantsuse). 15 (3): 19–26. ISSN 1201-4710.
Charlotte

Charlotte võib tähendada järgmist: Charlotte on linn USAs Põhja-Carolinas Charlotte on linn USAs Texases Charlotte on naisenimi Charlotte (1896–1985), Luksemburgi suurhertsoginna Charlotte (Luxembourgi suurhertsoginna) (1927–2005), Luksemburgi suurhertsogi Jeani abikaasa Charlotte von Mecklenburg-Strelitz, Georg III abikaasa (1744–1818)