laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Varetemägi

Varetemägi (ka Varetemäe kivikalme, Ehmja kivikalme) on Eesti muinasaegne kivikalme Lääne maakonna Lääne-Nigula valla Ehmja külas Kalmes. Varetemägi asetseb Ehmja Kuradimäe lähikonnas kõrgemal kohal. Kivikalme on umbes 70 × 50 m suurune ja 1 m kõrgune. Selle lauged nõlvad asuvad paekõrgendiku Ehmja põhjapoolses loodeosas. 1981. aasta sügisel oli kivikalme üles küntud, loodeossa lükati kokku 10 × 15 m suurune ja 2,5 m kõrgune kivi- ja mullahunnik. Seetõttu ei kuulu kivikõrgendik kivikalme osana muinsuskaitse alla. Küll aga on kivikalme asukohal alates 1981. aastast põlluharimine keelatud. Varetemäe kivikalme on dateeritud 6.–12. sajandisse. 19. sajandi lõpus on leitud kivikalmest põletamata surnuluid, hobusesuitsed, odaots, kirves, naaste. Need leiud on tänapäevaks kadunud. J. Jung. Muinasajateadus eestlaste maalt III, Tartu, 1910, lk 218. F. Leinbock. Martna kihelkonna muinasjäänused, 1923, lk 11 (Käsikiri AI arheoloogiasektori arhiivis). Varetemägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Mercury

Mercury võib tähistada: Mercury programm, USA esimene mehitatud kosmoselendude programm Mercury satelliidid, USA luuresatelliidid Mercury, programmeerimiskeel Mercury, koomiksitegelane Mercury, asula USA-s Nevada osariigis Inglise keeles tähistab mercury veel järgmist: elavhõbe, keemiline element Mercurius, vanarooma jumal Merkuur, planeet
Vari-muutmälu

Vari-muutmälu (inglise Shadow RAM) on muutmälus asuv koopia püsimälus (ROM) paiknevast põhi sisend-väljund süsteemist (BIOS). See on seal selleks, et selle andmeteni pääseks kiiremini ligi.
Viiratsi valla lipp

Viiratsi valla lipp on Viljandi maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Viiratsi valla lipp. Lipp on kinnitatud 11. detsembril 1995. Viiratsi valla lipp on ruudukujuline kangas, mis jaotatud diagonaalse lainelise joonega (vardapoolsest alanurgast lehvipoolsessse ülanurka) siniseks ülemiseks ja valgeks alumiseks väljaks. Lipu normaalmõõtmed on 105x105 cm. Lipu jaotus ja selle tähendus on sama mis Viiratsi valla vapil. Kaldjaotus viitab valla paiknemisele Sakala kõrgustikul ning lainejoon tähistab jõgesid ja Võrtsjärve. Värvid viitavad vapitunnustele - roosile ja tammelehele. Valge ja sinine on pärit Viljandi linna lipult ning viitavad Viiratsi valla ajaloolisele seosele Viljandi linnaga. Kui Eesti riigilipp heisatakse koos mõne Eesti maakonna, linna või valla lipuga, paigutatakse need lipud maakondade kaupa ning linnade ja valdade kaupa nimede järjekorras eestikeelse tähestiku järgi riigilipust lippude poolt vaadates vasakule, kusjuures maakonnalipud asuvad linnade ja valdade lippudest paremal. Valla asutuste ja organisatsioonide lipud ei tohi olla äravahetamiseni sarnased valla ametlikult registreeritud lipuga. Kasutamiskõlbmatuks muutunud vallalipp kuulub sündsal viisil hävitamisele. Viiratsi valla vapp Viljandi maakond Viiratsi valla sümboolika valla kodulehel Viiratsi valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Angerja mõis

Angerja mõis (saksa keeles Angern) oli Pahkla mõisa kõrvalmõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Rapla maakonda Kohila valda. Mõisa mainiti esimest korda 1424. Mõisast on tänapäevani säilinud arvatavasti 14.-15. sajandist pärinev linnuseks ehitatud mõisa peahoone (Angerja vasallilinnuse) varemed. Angerja mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 25.10.2015) Angerja mõis Eesti mõisaportaalis
Tartu Eesti Majanduse Ühisus

Tartu Eesti Majanduse Ühisus oli Tartus 1909 tegevust alustanud ostu-müügi ühisus. Ühisus loomise mõte tekkis 1907 Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi (TEPSi) koosolekul. Loodava ühisuse põhikiri kinnitati 31. augustil 1908. 1. jaanuarist 1909 läks Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi kaubandusosakonna tegevus ühisuse kätte, mille direktoriks valiti Aleksander Eisenschmidt. Tema juhatusel kujunes ühisus paari aastaga Eesti kõige elujõulisemaks põllutöötarbeainete müügikohaks. Ta tegi maailma paremate vabrikute saadused ilma vahetalitajateta põllumeestele kättesaadavaks, seadis sisse teadusliku kontrolli kunstsõnnikute ja seemnete alal, korraldas kindla kava järele aastate jooksul väärtuskatseid tegevpõllumeeste juures; tutvustas uusi maaharimisriistu, seadis sisse ühispiimatalitusi maal jne. Pilistvere Majanduse Ühisus Pärnu Majanduse Ühisus
Ülevenemaaline Eesti Põllutööametnikkude Selts

Ülevenemaaline Eesti Põllutööametnikkude Selts oli 1910 Moskvas asutatud eesti põllumeeste selts. 1912-1916 andis seltsi välja oma aastaraamatut. Seltsil oli osaühisus "Agro Kultuur". https://www.archivesportaleurope.net/ead-display/-/ead/pl/aicode/EE-RA/type/fa/id/ERA.14/unitid/ERA.14.6.2723 (vaadatud 25.10.2016)
Ruunavere lahing

Ruunavere lahing oli Liivi sõja raames 13. veebruaril (vkj 3. veebruaril) 1567 Harjumaa piiril Ruunavere veski juures toimunud lahing Poola ja Rootsi vägede vahel. Lahingu võitis Poola. Enne seda lahingut oli Poola kaotanud Riia piiskopkonnas Rootsile ja Poola tahtis anda vastulööki. Seejärel toimunud Ruunavere lahingus olid Poola väed ülekaalus. Lahingu käigus põgenesid Rootsi ratsamehed ja Rootsi jalavägi kandis paksus lumes suuri kaotusi. Lahingu kohta on öeldud, et veri tõusnud seal ruuna (hobuse) põlvini. Ehkki ka Poola kaotused olid suured, siis võtsid nad palju sõjavange. Kokku oli surnuid ja vangivõetuid 2000 (Rootsi poolel?). Võiduka lahingu järel rüüstasid Poola väed Lääne- ja Harjumaad kuni Tallinnani. Lahingut mälestavad Ruunavere postijaama lähedal Ruunavere silla juures asuvad langenud sõjameeste kalmed. http://www.ruunawere.ee/ajalugu/ (vaadatud 26.10.2015) Jaanus Kiili (2014). Ruunavere lahing ja selle eellugu. Märjamaa 650. Kogumik Märjamaa piirkonna ajaloost (104−108). Märjamaa: Hansaprint OÜ. (Märjamaa Tunatoimkonna Toimetised; 2). Lahingust Ruunawere.ee kodulehel
Kuressaare Eesti Selts

Kuressaare Eesti Selts oli 8. märtsil (vkj 24. veebruaril) 1817 Kuressaares Johann von Luce poolt asutatud eesti selts (saksa k. Arensburgische Ehstnische Gesellschaft). Selts tegutses 1842. aastani. Selts taasasutati 1886. Seltsi põhikirja kinnitas 30. juunil 1886 Venemaa keisririigi siseministri asetäitja. Selts pani aluse Kuressaare Teatrile. Kuressaare Eesti Selts asutati 1886. aastal, 1887. aastal suletud Aleksandrikooli komitee põhjal. KES-i esimesi juhte olid Georg Markus ja Tehve Liiv, asutajaliikmete hulgas oli ka Viktor Kingissepa isa Eduard. Aastatel 1886–1890 tegutses Kuressaare Eesti Selts hoones Suur-Põllu tänav 4. Seltskondliku ajaviitmise kõrval toimusid laulu- ja näitemänguproovid, kuid KES-i esimene näitejuht A. Lutsu lahkus juba 1887. aastal ametist. 1891. aastal lõhenes KES karskusseltsiks, haridusseltsiks ja laulu-muusikaseltsiks Lyra (viimase tegevus jätkub rahvakoorina Lyra tänini). 1905. aasta revolutsiooni järel puhkes taas rahvuslik kultuurielu. Kuressaare Eesti Selts hakkas uuesti tegutsema 1907. aasta sügisel. Uut hoogu sai näidendite lavastamine, laulu- ja muusikaharrastus, korraldati üldhariduslikke kursusi ja asutati raamatukogusid. 1909. aastal oli KES II ülesaaremaalise laulupeo organiseerijaks. Kuressaare Eesti Selts ostis 1911. aastal Peterburist pärit salanõunikule Ivan Mierzeyewskile kuulunud suvila, Tallinna tänav 20. Ilus kivimaja maksis 12 000 rubla, kuid selts suutis selle kiiresti kokku saada. Üle poole laenati pangast, ülejäänud saadi võlatähtede müügist ning seltsi liikmete ja kohalike majandustegelaste annetustest. Heldeim annetaja oli ettevõtja Johannes Kingissepp. 1912. aastal oli KES-il peale haridus- ja raskejõustikuosakonna seitse haruseltsi maal. 1914. aastaks oli selts nii palju kosunud, et majale tehti 3500 rubla maksnud juurdeehitus (laiendati saali ja ehitati näitelava). 1917. aastal tegutses hoones Saare Maakonnanõukogu ja Saare Maavalitsus, kus üüriti terve alumine korrus. Esimese maailmasõja ajal oli maja küll Vene, küll Saksa sõjaväe kasutuses ja 1918. aastal oli majas saksa keskkool. Seltsielu sai uue hoo Eesti Vabariigi alguses. 1919. aasta lõpus tegutsesid majas lisaks lauljatele, muusikutele, näitlejatele, sportlastele jt ka Kuressaare Eesti Seltsi haridusosakonna raamatukogu ja lugemislaud, nelja aasta pärast avati kino. 1921. aastal renditi Saare maavalitsuselt kõrvalasuv krunt ja ühendati see seltsi aiaga avaraks pargiks. 1925. aastal ehitati ümber lava, 1930. aasta remondi käigus ehitati teatrisaali juurde jalutusruum, 1935-1936 muudeti ruumijaotust ja seati sisse keskküte. Hain Rebas, SAJAVIIEKÜMNE AASTANE “ÕPETATUD EESTI SELTS” JA MEIE, Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis aastaraamat = Annales Societatis Litterarum Estonicae in Svecia, nr. 11, jaanuar 1992, lk 117 Kuressaare Eesti Seltsi hoone kohta. KES 1886-1936 : poolsada aastat eesti seltskondlikku rahvaharidustööd Kuressaares ja Saaremaal : koguteos Kuressaare Eesti Seltsi 50. a. juubeliks, https://www.digar.ee/arhiiv/et/raamatud/65296 Kuressaare Eesti Selts 50 a., Päewaleht, nr. 198, 25 juuli 1936 Kuressaare Eesti Seltsi maja, Tallinna 20, Saarte Hääl, 4. jaanuar 2018
Kinga Gál

Kinga Gál (sündinud 6. septembril 1970 Kolozsváris Rumeenias) on Ungari poliitik (FiDeSz) ja advokaat. Ta on aastast 2004 Euroopa Parlamendi liige. Ta lõpetas aastal 1994 Loránd Eötvösi Ülikooli politoloogia ja õigusteaduse erialal. Ta on aastast 2004 Euroopa Parlamendi liige; ta on Euroopa Rahvapartei asepresident. http://www.europarl.europa.eu/meps/et/28150/KINGA_GAL/home
Taebla tarandkalme

Taebla tarandkalme on eesti muinasaegne matusekoht Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Kadarpiku külas Pedakal. 1979. aastal Saamo Heldemaa poolt avastatud kalme asub kõrgemal lagedamal karjamaal. Tarandkalme on ovaalse põhiplaaniga, põhja-lõuna suunas 9 m, laiust 7 m ja kõrgust ligemale 0,9 m. 1981. aasta arheoloogiliste kaevamiste käigus tuli päevavalgele raudkividest idamüür ja põhja-kirdenurk. Seega oli tegemist ühetarandilise tarandkalmega. Peale käevõru katkendi, inimluude ja savinõukildude muid leide tarandkalmest leitud ei ole. Tarandkalme on dateeritav I aastatuhande I poolde eKr. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. märts 2014. Vaadatud 26. oktoobril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Taebla tarandkalme kultuurimälestiste riiklikus registris
Balti Raudtee Selts

Balti Raudtee Selts oli raudtee valdkonnaga tegelev selts, mille moodustasid 1868. aastal baltisakslased. 1862. aastal koostati projekt Paldiski–Tallinna–Peterburi raudtee rajamiseks. Järgmise aasta kevadel esitas Alexander von der Pahlen Teedeministeeriumile avalduse Balti raudtee ehitamiseks. 10. augustil 1868 kinnitas Venemaa keiser Aleksander II kontsessiooni Balti raudtee ehitamiseks. Kontsessiooniga andis Venemaa keisririik kokkulepitud tingimustel ja ajaks õiguse kasutada loodusvarasid, maad ja tööjõudu raudtee ehitamiseks. Vastavalt kontsessiooni tingimustele pidi Balti Raudtee Selts ehitama oma riisikol eraraudtee, varustama selle nii veeremi kui muu tarvisminevaga. Vagunite ja vedurite korrashoiuks kohustuti ehitama töökojad. Kogu raudtee ulatuses tuli rajada telegraaf. Ehituseks vajaminevad kaubad lubas riik sisse vedada ilma tollimaksuta. Valminud raudtee pidi jääma 85 aastaks aktsiaseltsile, minnes seejärel tasuta riigile. Riigile jäi õigus raudtee ära osta, kui ehituse valmimisest on möödunud 20 aastat. 23. novembril 1868 asutati Peterburis Balti Raudtee Selts, mille presidendiks valiti Eestimaa rüütelkonna peamees Alexander von der Pahlen, peaaktsionärideks said Eestimaa mõisnikud ja Tallinna kaupmehed. Seltsi eestvõttel ehitati aastatel 1869–1870 Balti raudtee ja selts oli ühtlasi ka selle raudtee omanik. Raudtee ehitus algas mais 1869 ja lõppes augustis 1870. Raudtee Paldiskist Tosnoni tagas ühenduse kaupade ja reisijate veoks Peterburisse ning oli 390 versta (416 km) pikk lisaks 45 versta kõrval- ja tagavarateid. Tosnoni ehitamine andis võimaluse luua ühendus Peterburi–Moskva raudteega. Tee avati ametlikult 5. novembril (vkj 24. oktoober) 1870 Narvas. 1880. aastatel kulus reisiks Tallinnast Peterburi 10 tundi. Aastal 1872 ostis Balti Raudtee Selts probleemi lahendamiseks ära Peterburi–Peterhofi–Oranienbaumi raudtee. Seltsi osaks sai ka läbi Ligovo ja Krasnoje Selo kulgenud haruraudtee, mis võimaldas Balti raudteele paremat ühendust Peterburiga. Samal ajal kolis Balti raudtee peakorter ümber Balti jaamast Peterhofi raudteejaama, mis nimetati ümber Balti vaksaliks. 1876. aastal valmis Tapa–Tartu laiarööpmeline raudteeharu, kuigi regulaarseks rongiliikluseks avati see alles järgmisel aastal. 1887. aastal avati Balti raudtee kõrvalharuna Tartu–Valga raudtee. 1893. aastal Eestimaa kubermangu Balti raudtee ja Liivimaa kubermangu Pihkva–Riia raudtee aga riigistati Balti ja Pihkva–Riia raudteeks (Балтийская и Псково-Рижская железная дорога) peakorteriga Peterburis. Mehis Helme, Eesti raudteede 100 aastat, lk 13-16. Mehis Helme, Eesti raudteede 100 aastat, lk 16.
Justin Trudeau

Justin Pierre James Trudeau (sündinud 25. detsembril 1971 Ottawas) on Kanada poliitik. Ta on Kanada Liberaalse Partei esimees ja alates 4. novembrist 2015 Kanada peaminister. Ta sündis Ottawas Kanada poliitiku, kauaaegse peaministri Pierre Trudeau' perekonnas. Samas linnas lõpetas ta Jean-de-Brébeufi kolledži. Ta sai bakalaureusekraadi inglise kirjanduse alal McGilli Ülikoolist ja bakalaureusekraadi pedagoogika alal Briti Columbia Ülikoolist. Aastatel 2005–2006 õppis ta magistrantuuris McGilli Ülikoolis keskkonnageograafia (Environmental Geography) erialal. 2008. aasta ennetähtaegsetel parlamendivalimistel osutus ta valituks. 2013. aastal valiti Trudeau Liberaalse Partei juhiks ning tema juhtimisel võitis partei 2015. aasta parlamendivalimised. Liberaalne Partei võitis ka 2019. aasta Kanada parlamendivalimised, kuid tulemus oli 2015. aasta tulemusega võrreldes kehvem ning Trudeau moodustas vähemusvalitsuse. 15. augustil 2021 palus Justin Trudeau kindralkuberneril parlament laiali saata ja kuulutas välja uued valimised 20. septembril 2021. "Prime Minister Justin Trudeau". Justin Trudeau, Prime Minister of Canada. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. november 2020. Vaadatud 21. november 2020. "Trudeau liberaalid võitsid Kanada valimised, aga kaotasid enamuse". ERR Uudised. Vaadatud 21. november 2020. Reuters (15. august 2021). "Canada PM Trudeau visits Governor General to request election". Reuters.
Jevgeni Solovjov

Jevgeni Solovjov (sündinud 26. märtsil 1948 Kiviõlis) on Eesti poliitik. Ta lõpetas aastal 1975 Tallinna Polütehnilise Instituudi mäeinseneri kvalifikatsiooniga. Ta oli 1994–2006 Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige ning aastatel 2003-2017 Keskerakonna liige. Solovjov oli 2003–2016 Kohtla-Järve linnapea. Ta oli 2007–2013 Eesti Jäähokiliidu juhatuse liige. 28. oktoobril 2015 mõistis Viru maakohus Solovjovi korruptsioonikuritegudes süüdi ning määras talle tingimisi 5-aastase vanglakaristuse. Ühtlasi mõisteti temalt ja temaga koos süüdi mõistetud aselinnapea Jüri Kollolt Kohtla-Järve linna kasuks välja rohkem kui miljon eurot linnale tekitatud kahju hüvitamiseks. Pärast kohtuotsuse jõustumist 29. augustil 2016 teatas Solovjov, et lahkub ametist vastavalt seadusele ja jääb pensionile.. Pensionile Solovjov ei jäänud, korruptsioonisüüdistustest pääsenud Ida-Virumaa ärimees ja Uikala prügila omanik Nikolai Ossipenko valis ta oma ettevõtte tegevdirektoriks.. http://www.vvk.ee/varasemad/k05/kandidaadid/12250.html Kohtla-Järve linnajuhid mõisteti korruptsioonis süüdi http://uudised.err.ee/v/eesti/2b98e380-6950-4e19-ac71-30ec4f54011f/kuritegudes-suudimoistetud-kohtla-jarve-linnapea-solovjov-lahkub-ametist http://pr.pohjarannik.ee/?p=19654
Teaduslik Vestlusring

Teaduslik Vestlusring (kirjutatud ka teaduslik vestlusring) oli Tartu ülikoolis aastast 1831 tegutsenud seltskond (vestlusring). Vestlusring oli koos Eesti Õpetatud Seltsiga (asutatud 1819) Õpetatud Eesti Seltsi (asutatud 1838) eelkäija. http://oes.ut.ee/ajalugu/ (vaadatud 23.10.2015)
Osilia

Osilia oli 1873. aastal (teistel andmetel 1875 ) Kuressaares Saaremaa rüütelkonna tegelase Karl Otto Heinrich Konstantin von Buxhoevedeni (1827–1876) eestvõttel asutatud laevaselts. Selts tegutses 1919. aastani. Seltsi laevad pidasid ühendust Riia (tollal Liivimaa keskus) ja mandri raudteesadamatega. 1875. aastal ostis aktsiaselts uue 364 brt mahutavusega kiirauriku (350 hj ja kiirus 10 sõlme) Konstantin. Posti-, reisijate- ja kaubaveo laevaliini lähtesadamaks sai Kuressaare, kust läks laev Riiga ja tagasi Kuressaare kaudu Paldiskisse. 1904. aastast sõitis laev ainult Haapsaluni, sest Balti raudtee oli pikendatud Haapsaluni. 1902. aastal omandas laevaselts seoses jäämurdja ehitusega puksiiri General Surovtsev, 1911. aastal omandati ka moodne reisilaev Osilia. http://www.saaremaa.ee/index.php?option=com_content&view=article&catid=40%3Akuressaare-ajalugu&id=102%3Akuressaare-ajaloo-kronoloogiat&Itemid=460&lang=et (vaadatud 23.10.2015). Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 145. Bruno Pao, Üle väina. 100 aastat väinaliiklust masina jõul, Saarte Hääl 20.12.1988 ja 24.12.1988.
Aleksandr Golitsõn

Aleksandr Golitsõni nime kandsid mitu tuntud Vene sõjaväelast ja poliitikut: Aleksandr Mihhailovitš Golitsõn (1718–1783) oli Vene väejuht ja diplomaat, aastast 1769 kindralfeldmarssal ja Peterburi kuberner Aleksandr Mihhailovitš Golitsõn (1723–1807) oli Vene vürst, riigitegelane ja filantroop Aleksandr Mihhailovitš Golitsõn (1798–1858) oli Vene vürst ja sõjaväelane, aastast 1844 riiginõunik Aleksandr Nikolajevitš Golitsõn (1773–1844) oli Vene vürst ja riigitegelane, aastatel 1817–1824 usuasjade ja rahvahariduse minister
Rahvusvaheline Vähiuurimise Keskus

Rahvusvaheline Vähiuurimise Keskus ehk Rahvusvaheline Vähiuurimise Agentuur (lühend IARC) on Maailma Terviseorganisatsiooni allasutus, mis asutati mais 1965 ja mille tegevuse põhieesmärgiks on pahaloomuliste kasvajate riskide ja tekkepõhjuste uurimise juhtimine ja koordineerimine. Uurimuste kohta kogutud info ja kokkuvõtted avaldatakse monograafiatena. Nende hulka kuuluvad monograafiad mõnede keemiliste (formaldehüüd, pliiühendid), füüsikaliste (ioniseeriv kiirgus), bioloogiliste (Helicobacter pylori, Epsteini-Barri viirus) ja elustiilitegurite (suitsetamine, alkohoolsete jookide tarvitamine jt) kohta. Rahvusvaheline Vähiuurimise Keskus (IARC) on 1997. aasta seisuga avastanud umbes 700 kemikaali või muud tööstusprotsessis esinevat mõjurit, mis võivad tekitada vähki. Neid andmeid kasutavad paljud muud teadusasutused oma kontseptsioonide arendamisel, nii näiteks otsustas humaanravimite komitee, et arseentrioksiid on inimestele kantserogeenne, nagu seda on märkinud Rahvusvaheline Vähiuurimise Agentuur (IARC) (1. rühm). Ravimikasutamisuuringuga seoses on humaanravimite komitee arvamusel, et arseentrioksiidi kasutamine ravimina ei ole eetiliselt vastuvõetav, sest ekspertide rühm järeldas, et ravimil võib olla genotoksilisi, reproduktiivtoksilisi ja kantserogeenseid toimeid. 31. mail 2011 tunnistasid IARC 30 eksperti 14 maalt, et raadiosageduslikel elektromagnetilistel lainetel võib olla inimesele kantserogeenne toime (ohugrupp 2B, possibly carcinogenic to humans). 26. oktoobri 2015 aruandes liigitati töödeldud liha kantserogeenide hulka, kuna uuringutega on kindlaks tehtud, et sellise liha tarbimine võib soodustada soolevähki haigestumist. IARC peakorter asub Prantsusmaal Lyonis. Aastatel 1968–1974 juhatas akadeemik Pavel Bogovski Lyonis IARC väliskeskkonna kantserogeenide osakonda. Laine Trapido, "Meditsiini terminite lühendeid", keeletoimetaja Katrin Hallas, AS Medicina, lk 119, 2007, ISBN 978-9985-829-79-0 Väino Sinisalu, Kas mobiiltelefoni kasutajatel on suurem oht haigestuda ajukasvajasse?, lk 310, Eesti Arst 2011; 90(7):309–310 Naomi Loogna, Kutsekasvaja varjab end pikka aega, Eesti Päevaleht, 28. aprill 1997, veebiversioon (tarve 27.10.2015) Ravimite nimetuste, ravimivormide, tugevuste, manustamisviiside, taotlejate, müügiloa hoidjate loetelu liikmesriikides Processed meats do cause cancer - WHO, BBC, 26. oktoober 2015, veebiversioon (tarve 27.10.2015)(inglise keeles) Rivo Veski, WHO paigutas töödeldud liha ohtlikkuselt plutooniumiga samasse kategooriasse, 26. oktoober 2015, veebiversioon (tarve 27.10.2015) Tervise Arengu Instituut, Suri akadeemik Pavel Bogovski, 9. märts 2006, veebiversioon (tarve 27.10.2015) IARC Monographs on the Evaluation of Carcinogenic Risks to Humans IARC, Working Group Reports, 8. väljaanne, Helicobacter pylori Eradication as a Strategy for Preventing Gastric Cancer, 4–6. detsember 2013 Pressiteade: IARC Monographs evaluate consumption of red meat and processed meat, 26. oktoober 2015
Haljava mõis

Haljava mõis (saksa keeles Hallinap) oli rüütlimõis Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Jõelähtme valda. Mõis asutati tõenäoliselt 16. sajandi algul. Mõisa esimesed omanikud olid Taubed. Aastast 1726 kuulus mõis Stackelbergidele. Mõisa kahekorruseline barokne peahoone ehitati 18. sajandi lõpul. Pärast 1905. aasta süütamist asendati peahoone kõrge kelpkatus lamekatusega. Haljava mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 25.10.2015) Haljava mõis Eesti mõisaportaalis
Asnois

Asnois võib tähendada järgmist: Asnois on vald Prantsusmaal Nièvre'i departemangus. Asnois on vald Prantsusmaal Vienne'i departemangus.
Aspach

Aspach võib tähendada järgmist: Aspach on vald Prantsusmaal Haut-Rhini departemangus Aspach on vald Prantsusmaal Moselle'i departemangus Aspach on vald Rems-Murr-Kreisis Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal Aspach on küla ja endine vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Aspach on vald Austrias Ülem-Austria liidumaal lisaks veelː Aspach-le-Bas on vald Prantsusmaal Haut-Rhini departemangus Aspach-le-Haut on vald Prantsusmaal Haut-Rhini departemangus
Aspremont

Aspremont võib tähendada järgmist: Aspremont on vald Prantsusmaal Alpes-Maritimesi departemangus. Aspremont on vald Prantsusmaal Hautes-Alpesi departemangus.
Asques

Asques on vald Prantsusmaal Gironde'i departemangus. Asques on vald Prantsusmaal Tarn-et-Garonne'i departemangus.
Assigny

Assigny võib tähendada järgmist: Assigny on vald Prantsusmaal Cheri departemangus. Assigny on vald Prantsusmaal Seine-Maritime'i departemangus.
Peningi mõis

Peningi mõis (saksa keeles Penningby) oli rüütlimõis Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Raasiku valda. Mõis asutati 1686. aastal ja see kuulus pikka aega Baranoffidele. Mõisa kahekorruseline varaklassitsistlik peahoone ehitati 18. sajandi lõpul. Pärast 1905. aasta tulekahju ehitati peahoone ümber. Alates 1990. aastatest oli peahoone varemetes. Kui Raasiku vald mõisa maha müüs, vahetas see mitu korda omanikku, kuid lagunes edasi. Aastal 2007 ostis mõisa Arvo Haug, kelle algatusel on mõisahoone korda tehtud ning alates 2020. aasta suvest on see kammerlikus vormis kultuurimõisana külastajatele avatud. Tagasihoidliku poolkelpkatusega valitsejamaja katus kukkus 2011. aasta talvel suure lume tõttu sisse. Peningi küla Peningi mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 25.10.2015) Peningi mõis Eesti mõisaportaalis
Maret Kernumees

Maret Kernumees (kuni 1936 Kirnmann; 20. juuli 1934 – 12. märts 1997) oli eesti kunstnik. Ta õppis aastatel 1942–1952 Kehra Keskkoolis ja lõpetas 1953. aastal Tallinna 7. Keskkooli. Ta õppis alates 1953. aastast Moskva Raamatukogundusinstituudis ja alates 1954. aastast Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudis, lõpetas viimase 1960. aastal raamatugraafikuna. Töötas 1960–1967 ajalehe Säde tehnilise toimetajana ja illustraatorina. On loonud ka romantilisi akvarelltehnikas maastikke. Kuulus 1967. aastast Eesti Kunstnike Liitu. Tema isa oli maalikunstnik Raoul Kernumees. Päring kalmistud.ee andmebaasis[alaline kõdulink] Kunstnikud Kernumehed - Näitus Kr. Raua majamuuseumis, 2003 Rein Loodus. "Kernumees, Maret, raamatugraafik". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 177 Haud Tallinna Metsakalmistul