laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Limburgikeelne Vikipeedia

Limburgikeelne Vikipeedia (limburgi keeles Limburgse Wikipedia) on Vikipeedia limburgikeelne versioon. Limburgikeelsele Vikipeediale pandi alus 2004. aasta detsembris. Seal on 14 966 artiklit, millega see on artiklite arvult 144. keeleversioon, ja 67 392 lehekülge. Seal on 29 855 registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on 36) ja 7 administraatorit. All Wikipedias ordered by number of articles Limburgikeelne Vikipeedia
Paupys

Paupys on Vilniuse linnaosa, mis asub linna keskosas Senamiestise valla territooriumil. Paupys piirneb lõunas Rasų kolonijaga, idas Markučiaiga, läänes Vilniuse vanalinnaga, põhjas üle Vilnia jõe Užupisega. Linnaosa on pikka aega olnud tööstuspiirkond. Paupyse nimi tuleneb tõenäoliselt valgevene keelest, kus selle vanem nimekuju tähendas üleujutatavat luhta. Tegemist on vanima Vilniuse eeslinnaga. XIV sajandil rajati sinna parkimistöökoda, mille juures oli ka 15 tööliste maja. XVIII sajandi alguses rajas töökoja omanik endale kivist maja, mis oli ka linnaosa esimene kivist hoone. Paupyses on kolm allikat, mille vesi puidust torustiku kaudu Vilniust veega varustas. XVII sajandil rajati sinna paberivabrik, mis tegutses XVIII sajandi keskpaigani, hiljem rajasid Tiesenhausenid sinna veski. 1830. aastal rajati sinna sünagoog. 1897. aastal oli Paupyses 2965 elanikku. XIX sajandil oli Paupyses looma- ja kalaturg. 1939. aastal kandis Paupys nime Paplauja eeslinn. Nõukogude perioodil asuti sinna rajama tööstusettevõtteid: 1946. aastal rajati sinna parkimistöökoda, 1948. aastal elektriliste mõõteriistade vabrik. 1956. aastal valmis raudbetoonkonstruktsioonide vabrik ning ketrus- ja kudumisvabrik Audėjas. 1959. aastal avati Paupysis Feliks Dzeržinski majamuuseum. Tehaste rajamise käigus hävitati suur osa varasemast hoonestusest. Suurema osa Paupysist võtab enda alla muinsuskaitse all olev piirkond. Muinsuskaitse all on üle Vilnia viiv sild, Samuil Holsteini nahavabriku hooned ja kümme maja. Jurkštas, Jonas. Vilniaus senamiesčio gatvėvardžiai // Lietuvos TSR mokslų akademijos darbai. Serija A. – Nr. 2(67) (1979), lk. 111 Vilnijos vartai Paupys 1. Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. 332 lk. "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 14. augustil 2021.
Zeelandikeelne Vikipeedia

Zeelandikeelne Vikipeedia (zeelandi keeles Zeêuwstaelihe Wikipedia) on Vikipeedia zeelandikeelne versioon. Zeelandikeelsele Vikipeediale pandi alus 2005. aastal. Seal on 6377 artiklit, millega see on artiklite arvult 199. keeleversioon. All Wikipedias ordered by number of articles Zeelandikeelne Vikipeedia
Vender (perekonnanimi)

Vender on perekonnanimi. Perekonnanime Vender (Wender) on pandud kuues mõisavallas Viljandi-, Harju- ja Virumaal. Nimede eestistamisel määrati Venderi-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Meidla, Ruusna, Toompuu, Vallimäe, Veemets, Velgre, Vendla ja Vergi. Aleksander Vender (1900–1934), Eesti tuletõrjuja Asta Vender (1916–2014), eesti kunstnik
Johan Elm

Johan Elm (sündinud 23. märtsil 1991) on eesti lavastaja ja dramaturg. Johan Elm õppis aastatel 2010–2013 Eesti Kunstiakadeemias graafikat, aastatel 2014-2018 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis. Lõpetas selle 28. lennu lavastajana. Ta on 2019. aasta suvel Albus A. H. Tammsaare muuseumi väljal etendunud Paide Teatri suvelavastuse "Eesti jumalad" (lavastaja Jan Teevet) dramatiseerija. 2017 Eesti Teatri Agentuuri näidendivõistluse III preemia ("Vask") 2018 David Harrower, "Noad kanade sees", Tallinna Linnateatri Hobuveskis 2019 Jon Fosse "Ma olen tuul", Paide Teater ja Vaba Lava teatrikeskus 2020 Janne Teller, "Mitte midagi" (lavastaja, dramaturg ja tõlkija) 2021 Angela Pell, "Pimevalge", Endla
Livigno Alpid

Livigno Alpid on mäestik Ida-Šveitsi ja Põhja-Itaalia Alpides, Itaalia Livigno küla ümbruses. Neid peetakse Kesk-Ida-Alpide osaks. Livigno Alpid on eraldatud Bernina mäestikust edelas Bernina kuruga; Albula Alpidest loodes Ülem-Engadini oruga; Sesvenna Alpidest kirdes Spöli oruga; Ortleri Alpidest idas Passo di Fraéle ja Adda ülemise oruga (Valtellina). Livigno Alpidest voolavad välja Adda, Inni ja Romi (Adige lisajõgi) jõed. Livigno Alpide peamised tipud on: Livigno Alpide peamised kurud on: Šveitsi Alpid Šveitsi mägede loend
Jean de La Fontaine

Jean de La Fontaine (8. juuli 1621 – 13. aprill 1695) oli prantsuse kirjanik, tuntuim prantsuse valmikirjanik ja üks tuntumaid valmikirjanikke üldse ning on üks loetavamaid XVII sajandi prantsuse luuletajaid. Tema eeskujudeks olid Aisopos ja Horatius. Franz Schiller, "Lääne-Euroopa uue aja kirjandusajalugu", I köide, RK "Teaduslik Kirjandus" Tartu 1941, lk 29–31 Fanny de Sivers, "Õpetajast-naljahambast, kelle nimeks Jean de La Fontaine. Märkmeid tema 300. surma-aastapäeva järel" – Akadeemia 1996, nr 3, lk 544–551; loetav ka digitaalarhiivis
Heckler & Koch HK433

Heckler & Koch HK433 on Saksamaa modulaar-rünnakvintpüss, mis on padrunile 5.56×45 mm NATO konstrueeritud relvade Heckler & Koch G36 ja Heckler & Koch HK416 baasil. Heckler & Koch konstrueeris relva nii, et seda saaks kasutada võimalikult sarnaselt eelmainitud relvadega. Kõik põhilised relvaosad on modulaarsed, mis tähendab, et vajaduse korral saab neid lahinguväljal moodulitena välja vahetada. "New from H&K: the HK433". The Truth About Guns. 23. jaanuar 2018. Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuni 2018. Vaadatud 12. märts 2018. "Heckler & Koch (HK) HK433 'Compact and Modular' 5.56mm NATO Assault Rifle/Carbine/SBR: What's the point?". Defense Review. 10. august 2017. Vaadatud 12. märts 2018. "Heckler & Koch: Product Overview - HK433". www.heckler-koch.com (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2017. Vaadatud 5. märts 2017. Heckler & Koch: Product Overview - HK433 H&K HK433 at SHOT Show 2017 Heckler & Koch HK433 modular assault rifle
Bergamo Alpid

Bergamo Alpid (itaalia: Alpi Orobie) on mäestik Itaalia Alpides. See asub Põhja-Lombardias ja on saanud nime Bergamo linna järgi mägedest lõunas. Ida-Alpides paneb Alpiklubi süsteem selle Lääne-Lubjakivialpidesse, samas SOIUSA süsteem paneb selle Kagu-Alpidesse. Bergamo Alpide peamised tipud on: Bergamo Alpide peamised mäekurud on: Barbellino järv Cascate del Serio Valbondione, Bergamo Alpide pargis Prà de'Lac Redorta Recastello Recastello Pizzo Coca Vaade Punta Scaisi tipule Gromost Bergamo Alpid kesksuvel Talvepanoraam Bergamo Eelalpid
Jevgeni Gaitšuk

Jevgeni Gaitšuk (sündinud 28. veebruaril 1943) on Eesti näitleja ja lavastaja. Ta lõpetas 1966. aastal Kiievi Teatriinstituudi näitleja ja lavastaja erialal. Töötas seejärel aastatel 1966–1968 Odessa Draamateatris näitlejana ja 1968–2002 Vene Draamateatris näitlejana. Alates 2002. aastast on ta vabakutseline. Jevgeni Gaitšuk. Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu veebisait.
Rasų kolonija

Rasų kolonija on Vilniuse linnaosa, mis asub linna keskosas Senamiestise valla territooriumil. Rasų kolonija piirneb lõunas Rasosega, idas Markučiaiga, loodes Vilniuse vanalinnaga, põhjas aga Paupysiga. Linnaosa asukohas asusid XVIII sajandil pargid ja aiad. XIX sajandi alguses oli ala Czapskite valduses. 1898. aastal ostis Juzapas Montvila need maad Veronika Ziberg-Platerilt. Ostetud maa-aladele rajati korrapärane tänavavõrgustik, suurem osa alast hoonestati. Valdavalt rajati sinna kahekorruselisi hooneid, linnast kaugemale jäävasse ossa ka Vladislovas Stipulkovskise projekteeritud kahekorruselisi individuaalelamuid. 1900. aastal rajati sinna August Kleini projekteeritud individuaalelamuid. Lisaks tüüpprojekti järgi ehitatud majadele ehitati piirkonda ka kolm V. Stipulkovskise eriprojektiga elamut. 1902. aastaks olid ehitustööd lõpetatud. 1903. aastal valmis linnaosas veel A. Kleini projekteeritud kindralmajor A. Mušnikovi villa. Rasų kolonija on piirkonnana muinsuskaitse all. Muinsuskaitse all on ka Aleksandr Mušnikovi villa, kaks sealset maja ja üks majapidamishoone. Balstogės gatvė Švenčionių gatvė "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 14. augustil 2021.
Bregaglia mäestik

Bregaglia mäestik on väike rühm peamiselt graniidist mägesid Šveitsi Graubündeni kantonis ja Põhja-Itaalia Sondrio provintsis. See saab oma nime osaliselt Šveitsi, osaliselt Itaalia orult, Val Bregaglialt, ja on saksa keeles tuntud kui Bergell. Teised nimed, mida mäestiku kohta kasutatakse, on Val Masino Alpid ja peaseljandiku kirjeldamiseks Masino-Bregaglia-Disgrazia. Vicosoprano (1067 m) on peamine asula mäestiku Šveitsi poolel. Mäestik on populaarne mägironimise sihtkoht ja hõlmab selliseid tippe nagu Monte Disgrazia, Piz Cengalo ja Piz Badile. Tuntud mägironijad, kes on piirkonnaga seotud ja on teinud mäestikus märkimisväärseid esimesi tõuse, on näiteks Leslie Stephen, Douglas Freshfield, W. A. B. Coolidge, Christian Klucker, Paul Güssfeldt ja Riccardo Cassin. Köisraudtee kulgeb Pranzairast Albigna järveni ja Albigna hütt (2331 m) on veel 30–45 minutilise jalutuskäigu kaugusel ida pool paisu. Peamised liustikud: Forno liustik Albigna liustik Piz Badile Val Bondasca kohal Piz Badile vaadatuna lõunast Soglio Vicosoprano Cima di Castello Albigna järv Forno liustik Forno hütt Šveitsi Alpid
Kristiina Jalasto

Kristiina Jalasto (sündinud 29. jaanuaril 1985. aastal) on eesti dramaturg. Ta lõpetas 2012. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli dramaturgina (25.lend). Aastatel 2012–2014 töötas Tallinna Linnateatris dramaturgina, alates 2014. aastast töötab samas etenduse juhina.
Sergei Aleksašenko

Sergei Vladimirovitš Aleksašenko (sündinud 23. detsembril 1959 Likino-Duljovos) on Venemaa pankur ja riigimees.
Tim Janson

Tim Janson (sündinud 1. oktoobril 1969) on eesti dramaturg ja näitekirjanik. Ta lõpetas 1992. aastal Tallinna Pedagoogiline Instituudi kultuuriteaduskonna režii erialal. 2008 "Ühes Eesti teises linnas", lavastaja Aili Teedla, Ugala 2010 "Kartulimoos ehk Chelsea Win", lavastaja Jaak Allik, Kuressaare Linnateater 2018 "Kartulimoos ehk Chelsea Win”, lavastaja Agnė Dilytė, Kaunase Linna Kammerteater 2020 "Erik ja Anna", lavastaja Jaak Allik, Vene Teater
Romanšikeelne Vikipeedia

Romanšikeelne Vikipeedia (romanši keeles Vichipedia rumantscha) on Vikipeedia romanšikeelne versioon. Romanšikeelsele Vikipeediale pandi alus 2003. aastal. Seal on 3773 artiklit, millega see on artiklite arvult 226. keeleversioon. All Wikipedias ordered by number of articles Romanšikeelne Vikipeedia
Stepan Vostretsov

Stepan Vostretsov (29. detsember 1883 – 2. mai 1932) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane.
Sümboolne relee- ja lülitusskeemide analüüs

Sümboolne relee- ja lülitusskeemide analüüs on Claude E. Shannon'i magistritöö pealkiri, mille ta 1937. aastal Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis (MIT's). Oma väitekirjas tõestas Shannon, et Boole'i algebraga saab lihtsustada automaatsete telefonijaamade releepaigutusi. Shannon tõestas, et Boole'i algebraülesandeid peaks olema võimalik lahendada kasutades spetsiifilisi releedepaigutusi. Releede binaaromaduste kasutamine loogikafunktsioonide loomiseks on põhimõtteliselt kõikide elektrooniliste digitaalarvutite aluseks. Shannoni teadustöö sai elektrotehnika kogukonna seas tuntuks Teise maailmasõja ajal ja pärast seda. Enne seda olid loogikaskeemide kavandamisel kasutatavad põhimõtted ad hoc ja puudus hea seletav teooria. Psühholoog Howard Gardner ütles Shannoni töö kohta, et tegu on "selle sajandi kõige olulisema ja ühtlasi ka kõige kuulsama magistritööga". 1940. aastal sai Shannon tänu sellele tööle ameerika inseneride Alfred Noble'i preemia (mitte segi ajada Nobeli auhinnaga). Caldwell, Samuel H. (1965) [1958]. Switching Circuits and Logical Design, Sixth Printing. New York: John Wiley & Sons. Lk 34. ISBN 978-0471129691. [Shannon] constructed a calculus based on a set of postulates which described basic switching ideas; e.g., an open circuit in series with an open circuit is an open circuit. Then he showed that his calculus was equivalent to certain elementary parts of the calculus of propositions, which in turn was derived from the algebra of logic developed by George Boole. Gardner, Howard (1987). The Mind's New Science: A History of the Cognitive Revolution. Basic Books. Lk 144. ISBN 0-465-04635-5. Täistekst MIT kogus
Shock G

Shock G (õieti Gregory Edward Jacobs; 25. august 1963 New York, Brooklyni linnaosa – 22. aprill 2021 Tampa, Florida) oli Ameerika Ühendriikide räppar. Ta oli tuntud ansambli Digital Underground juhtliikmena. 22. aprillil 2021 leiti ta hotellitoast surnuna, surma põhjuseks narkootikumi üledoos.
Vyšší Brod

Vyšší Brod (saksa keeles Hohenfurth) on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Český Krumlovi ringkonnas. Vyšší Brod asub Vltava jõe ääres, Austria piirist natuke rohkem kui 4,5 km kaugusel, Český Krumlovist ligikaudu 22 km lõunas ja České Budějovicest umbes 41 km lõunaedelas. Vyšší Brod on Tšehhi lõunapoolseim linn. Linn asub merepinnast 571 meetri kõrgusel. Vyšší Brodi klooster rajati 1259. aastal. Linnaõigused sai Vyšší Brod 1870. aastal. Vyšší Brodi vanalinn on alates 22. septembrist 1995 ajalooline linnakaitseala. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Vyšší Brod Lipno Info Vyšší Brod Místopisný průvodce po České Republice The foundation of the Monastery of Vyšší Brod Cistercian monastery Vyšší Brod Stručná historie města Město Vyšší Brod Vyšší Brod - památková zóna Národní památkový ústav. Vaadatud 21. juuni 2024
Eesti Teaduslik Instituut

Eesti Teaduslik Instituut (Institutum Litterarum Estonicum) oli 1953. aastast kuni 1990. aastate alguseni Stockholmis tegutsenud eesti kõrgem akadeemiline uurimis- ja õppeasutus. Instituudi eelkäija oli Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis juurde 1952. aastal asutatud Eesti Rahvuslike ja Kodumaiste Teaduste Instituut, mille õppetöö algas 1952. aastal. 1953. aastal instituut iseseisvus. Eesti Teadusliku Instituudi juhataja oli kuni 1961. aastani Richard Indreko ja pärast tema surma, aastail 1962–1984, Gustav Ränk. Instituudil oli filosoofia- ja õigusteaduskond, tegevliikmed (õppejõud ja uurijad), kirjavahetajad ning auliikmed ning üliõpilased. Õppejõudude hulka kuulusid Johannes Aavik, Ilmar Arens, Evald Blumfeldt, Timotheus Grünthal, Richard Indreko, Henno Jänes, Edgar Kant, Julius Mägiste, Paul Poom, Richard Ränk, Andrus Saareste, Arnold Soom, Armin Tuulse jt. 8. aprillil 1957 toimunud Eesti Teadusliku Instituudi Üliõpilaskonna koosolek 10 immatrikuleeritu ja 3 vabakuulaja osavõtul, kus võeti vastu üliõpilaskonna põhikiri ja valiti juhatus (esimees Adolf Mossin, Paul Laan ja Veronica Vinter). Sel puhul levitatud ringkirjas on öeldud: "Praegu on ETI immatrikuleerituid 43 ja vabakuulajaid 98. Juhatus loodab, et esimene arv peagi ületab teise. On oluline, et ETI ümber koonduks võimalikult palju eesti pealekasvavat noorust, samuti neid, kes oma õpingud muudel aladel on juba lõpule viinud, et edasi kanda rahvuslikku teadust. Juhatus on veendunud, et neid teadmisi saavad kõik kord kasutada kodumaal, kuna ETI on ainukene Vaba Eesti teadust viljelev kõrgem õppeasutus." Kuni 1964. aastani toimus õppetegevus loengute, tentaamenite ja eksamitega. Õppemaks puudus, oli immatrikulatsioonimaks neile, kes kavatsesid eksamit teha. Instituudi väljaandel on ilmunud kaheksa erialabibliograafiat, neli õigusteaduse õpikut ja biograafiline teatmik "Eesti teadlased väljaspool kodumaad". Instituudi tegevus lõppes "tegijate puudusel". 1995. aastal toodi instituudi arhiiv Eestisse ja anti üle Tartu Ülikooli Raamatukogule.
AN-94

See artikkel räägib relvast. Muude tähenduste kohta vaata artiklit Abakan (täpsustus). AN-94 (vene keeles 5,45-мм автомат Никонова обр. 1987 г. / АН-94 «Абака́н», GRAU tähistus 6P33) on Venemaa ründevintpüss. AN-94 nimi on tuletatud relva konstrueerija Gennadi Nikonovi nime initsiaalidest ning selle valmimisaastast 1994. Nikonov töötas enne seda Nikonovi kuulipilduja kallal, mis lõpuks ei valminudki. AN-94 konstrueeriti Venemaa Föderatsiooni relvajõudude kasutuses olnud AK-74 automaatide potentsiaalseks asenduseks. Kõrge hinna ja keerulise ehituse tõttu AN-94 lõpuks AK-74 ei asendanud, kuid see on praegu piiratud määral eriotstarbelise relvana kasutusel. AN-94 iseloomulik unikaalne omadus on esimese kahe lasu tuntava tagasilöögi viivitus. Väidetavalt suurendab see lahinguolukorras relva täpsust. AN-94 on ka unikaalne kahelasuliste lühivalangute režiim, millega saab minutis lasta kuni 1800 lasku. Ajutine Iiri Vabariiklik Armee: 2001. aasta lõpus soetati väidetavalt 20 relva.  Venemaa: piiratud määral maaväes, politseis, FSB-s ja siseministeeriumis. AKM AK-74 AO-63 AEK-971 AK-101 AK-107 AK-12 Kaasaegsete Venemaa käsirelvade ja kergrelvade loend Ründevintpüsside loend Heckler & Koch G11 "Tactical Small Arms of the 21st Century", Krause Publications; illustrated edition (March 2006) (ISBN 978-0873499149), p. 288 Lake, David. "The Blackest Rifle: Avtomat Nikonova 94 – Small Arms Defense Journal" (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 22. mai 2019. Vaadatud 29. märts 2021. "Russian AN-94 self-loading rifle – Armament Research Services". armamentresearch.com. Vaadatud 19. aprill 2018. Михаил Дегтярев, "Ан-94 «Абакан» – это просто", Калашников. Оружие, Боеприпасы, Снаряжение, 2007/5, pp. 6–12 (konstruktsiooni detailne kirjeldus) Nowa Technika Wojskowa 2002-03/04. (arenduse kirjeldus) AN-94 Disassembly and Reassembly Video YouTube (vene keeles) AN 94 operating mechanism of two round burst video YouTube Izhmash – official page Modern Firearms "Nikonov AN-94" Shooting Illustrated, March 24, 2011
Piromontas

Piromontas on Vilniuse asum, mis asub linna keskosas Šnipiškėse vallas Šnipiškėse linnaosas. Piromontase nime on esmamainitud Vilniuse 1875. aasta perspektiivplaanis. Piirkond on nime saanud Stanisław Pióro maavalduse järgi, mis seal asus. XVIII sajandil oli sinna rajatud kivist häärber, mille taga oli terrassidena Nerise suunas laskuv park. XIX sajandi lõpuaastatel rajas Hilarijus Raduškevičius selle asemele uusgooti stiilis lossi. Hoonestamata alad omandas pankur Juozapas Montvila, kes neid alasid hoonestama asus. Sealsed elamud projekteeris algul Vladislovas Stipulkovskis, hiljem aga August Klein. 1900. aastaks oli Piromontase hoonestamine lõpetatud. Piromontase lõunaosa kuulub Vilniuse vanalinna ja eeslinnade muinsuskaitsevööndisse, asumi põhjaosa on eraldi kompleksina muinsuskaitse all. Üksikobjektina on kaitse alla võetud maja aadressil Lvovo g. 7. "Stanisław Pióro h. Bończa". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. august 2021. Vaadatud 15. augustil 2021. Dumalakas, Arūnas (2013-09-01). „Galvosūkis vilniečiams: Ne Šnipiškės, o Skansenas?“ "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 15. augustil 2021.
Led Zeppelin (album)

"Led Zeppelin" on ansambli Led Zeppelin esimene stuudioalbum. See ilmus Ameerika Ühendriikides 12. jaanuaril 1969 ja Suurbritannias 31. märtsil samal aastal. Albumi materjal salvestati 1968. aasta oktoobris, varsti pärast ansambli moodustamist Londonis Olympic Studios helistuudios. Album saavutas edu nii Ameerika Ühendriikides kui ka Suurbritannias, kus jõudis albumimüügi edetabeli esikümnesse. Albumi kaanepilt kujutab õhulaeva Hindenburg katastroofi. "Good Times, Bad Times" Page/Jones/Bonham (2:46) "Babe I'm Gonna Leave You" Bredon/Page/Plant (6:42) "You Shook Me" Dixon/Lenoir (6:28) "Dazed and Confused" Page (6:28) "Your Time Is Gonna Come" Page/Jones (4:34) "Black Mountain Side" (instrumentaal) Page (2:12) "Communication Breakdown" Page/Jones/Bonham (2:30) "I Can't Quit You Baby" Dixon (4:42) "How Many More Times" Page/Jones/Bonham (8:27) Jimmy Page – akustiline kitarr, elektrikitarr, pedal steel-kitarr, taustalaul, produtsent Robert Plant – laul, suupill John Paul Jones – basskitarr, orel, klahvpillid, taustalaul John Bonham – trummid, timpanid, taustalaul Viram Jasani – tablatrummid loos "Black mountain side"
Skansenas

Skansenas on Vilniuse asum, mis asub linna keskosas Šnipiškėse vallas Šnipiškėse linnaosas. Vilniuse 1875. aasta perspektiivplaanis nähti ette uus tänav (Giedraičių gatvė). 1890. aastast kuni XX sajandi alguseni rajati sinna palju puidust elamuid. Piirkond on nime saanud Stockholmis asuva Skanseni järgi, kuna sealset puitarhitektuuri arvati meenutavat sealset piirkonda. Tänavad kavandati nelinurkse põhiplaaniga, osa neist ka sillutati. Skansenase lõunaosa kuulub Vilniuse vanalinna ja eeslinnade muinsuskaitsevööndisse, asumi põhjaosa on eraldi kompleksina muinsuskaitse all. Ka on üksikobjektina kaitse alla võetud kaheksa sealset maja või hoonetekompleksi. Dumalakas, Arūnas (2013-09-01). „Galvosūkis vilniečiams: Ne Šnipiškės, o Skansenas?“ "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 15. augustil 2021.
Katiliškės

Katiliškės on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Rasose valla territooriumil. Katiliškės piirneb läänes Daškūnaiga, põhjas aga Basiukaiga. Linnaosa on tekkinud samanimelise huutori läänepoolsesse ossa. Selle maad liideti Vilniusega aastal 1996.
Basiukai

Basiukai (poola keeles Bosacka) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Rasose valla territooriumil. Basiukai piirneb põhjas Ąžuolijaiga, läänes Pupinėga, lõunas aga Katiliškėsega. Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline huutor. Selle maad liideti Vilniusega aastal 1996.
Štraih

Štraih (algupäraselt Streich, enne venestatud Штрайх retranskribeerimist eesti keelde) on Saksamaa juurtega suguvõsa.[viide?] Keskülemsaksa keeles streich (saksa hääldus: [ʃtʁaɪç] Hääldus) [viide?] Germaani algkeeles straikaz[viide?] Liigutus (mõeldud rohkem mõõga või terava vahendi viibutusena - löök)[viide?] Praktiline nali, vemp[viide?] 2021. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Štraih 13 inimesel (7 mehel ja 6 naisel). Perekonnanimede levikult on Štraih meeste puhul 16779. ja naiste puhul 20300. kohal. https://www.stat.ee/nimed/pere/%25C5%25A0traih
Ąžuolynė

Ąžuolynė (ka Ąžuolijai, poola keeles Dębniaki) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Rasose valla territooriumil. Ąžuolynė piirneb põhjas Rudaminos Keliasega, läänes Pupinėga ja Pakupečiaiga, lõunas aga Basiukaiga. Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline huutor. Selle maad liideti Vilniusega aastal 1996.
Rudaminos Kelias

Rudaminos Kelias (tõlkes Rudamina tee) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Rasose valla territooriumil. Rudamios Kelias piirneb põhjas Kuprioniškėsega, loodes Lydos Keliasega, edelas aga Ąžuolijaiga. Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline küla, mis oli saanud nime kohalt Rudaminasse viiva tee ääres. Selle maad liideti Vilniusega 1996. aastal.
Lydos Kelias

Lydos Kelias (tõlkes Lida tee) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Rasose valla territooriumil. Lydos Kelias piirneb põhjas Kuprioniškėsega, kagus Rudaminos Keliasega ja läänes Pakupečiaiga. Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline küla, mis oli nime saanud asukoha järgi Lidasse viiva tee ääres. Selle maad liideti Vilniusega 1996. aastal.