laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rudolf Krupp

Rudolf Krupp (19. jaanuar 1890 Narva – 12. september 1941 Norillagi vangilaager, Krasnojarski krai, Venemaa) oli Eesti ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (kolonelleitnant). Lõpetas Narva gümnaasiumi. Sõjalise hariduse sai Petrogradis Vladimiri sõjakoolis, mille lõpetas 1. juulil 1917. Õppis Tartu Ülikoolis 1920 matemaatikat ja 1921–1928 (lõpetas) majandust, EÜS Põhjala vilistlane. Osales Vabadussõjas 2. suurtükiväepolgu koosseisus. Rahu ajal teenis mitmesugustel kohtadel rivis, administratiiv- ja staabiteenistuse alal. 1923-24 õppis alalisväe ohvitseride kursusel. 1928 4. Suurtükiväegrupi 6. patarei ülem, 1933 2. Diviisi suurtükiväe adjutant, 1939 1. Suurtükiväegrupi ülem Narvas. 1940. aasta augustist oli Punaarmee 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse 629. haubitsa suurtükiväepolgu komandör (polkovniku auastmes). Arreteeriti NKVD poolt 1941. Suri eeluurimise ajal vangilaagris. Tasuta maa normaaltalu suuruses Kotkaristi IV klassi teenetemärk Ohvitseride andmekogu
Albrecht Altma

Albrecht Altma (kuni 1935 Albrecht Altmann, 23. märts 1897 Salatse, Palmse vald, Virumaa – 8. mai 1969 Tallinn) oli eesti füüsik. Ta oli Tallinna Tehnikaülikooli rektor (1944–1948) ja Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (1946). Albrecht Altma lõpetas Vihula ministeeriumikooli 1912, Rakvere Poeglaste Gümnaasiumi 1918. Teenis Eesti Vabariigi sõjaväes (1918–1920) ja lõpetas Vabariigi Sõjakooli. Õppis Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas 1920–1927; Tartu Ülikooli stipendiaat Müncheni Tehnikaülikooli Füüsika Instituudis 1936–1938. Mag. phys. 1927 (Tartu Ülikool) ("Bismuti puru elektritakistuse muutumine magneetväljas erinevail rõhkeil"); dr. sc. techn. 1938 (Müncheni Tehnikaülikool) ("Untersuchungen an magnetisch orientierten Wismut"); adjunktprofessor 1939; dotsent 1940; professor 1944. Tartu Ülikooli füüsikainstituudi ajutine abijõud, noorem- ja vanemassistent 1924–1938. Tallinna Tehnikaülikoolis 1939–1941: eksperimentaalfüüsika adjunktprofessor ja füüsika laboratooriumi juhataja 1939–1940; füüsikakateedri dotsent 1940/41. Punaarmee ehituspataljonis 1941–1942; NSV Liidu TA Uurali Filiaali Metallide Füüsika Instituudi teadur 1942–1944. Tallinna Tehnikaülikoolis 1944–1964: rektor 1944–1948; füüsika kateedri professor ja juhataja 1944-1964. Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti 1946. aastal füüsika alal. Oli vabatahtlikuna Vabadussõjas, suunati sõjakooli; teenis Eesti sõjaväes 1919–1920; Tartu Maleva Gaasikompanii pealik 1930–1935 ja Maleva sõjakeemia osakonna liige. Eesti Üliõpilaste Seltsi liige 1920–1940; Kaitseliidu liige 1926–1935. Põhisuunad: magnetdefektoskoopia probleemid, füüsikalised protsessid metalli mikropiirkonnas. Altma oli röntgenstruktuuranalüüsi uurimissuuna algatajaid Eestis. "Untersuchungen an magnetisch orientiertem Wismut". Leipzig, 1938 "Sissejuhatus füüsikasse". Tallinn, 1949 (käsikiri) Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi nõukogu liige, ühingu Teadus matemaatika, füüsika ja keemia sektsiooni büroo liige, TTÜ nõukogu ja metoodikakomisjoni liige, "Tallinna Tehnikaülikooli toimetiste" toimetuskolleegiumi liige, ajakirja Teadus ja Tehnika (1941, nr 1–8) toimetaja. Eesti Üliõpilaste Seltsi liige 1920–1940; Kaitseliidu liige 1926–1935. Eesti Kaitseliidu Valgerist, 1935 Tööpunalipu orden, 1947 Punatähe orden, 1961 Eesti NSV teeneline teadlane, 1965 büst TTÜ õppejõudude-akadeemikute alleel 1939. aastal abiellus Albrecht Altma vanematekodu naabritüdruku Helmi Etvergiga, kes oli matemaatik Elmar Etvergi õde. "Ajalooõpetaja ihkab omaenda maailma". Maaleht, nr. 2. 8. jaanuar 2009. "Perekonnaseisuteated". Uus Eesti, nr. 290. 24. oktoober 1939. ENE 1985, 1. EE 2000, 14. ETBL 2000, 1. Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tln, 1986, lk 56, 85, 92, 98, 108–111, 376–377. Eesti NSV Teaduste Akadeemia 1980–1985. 1986, lk 320. Professor Rein–Karl Loide kõne rektor Albrecht Altma rinnakuju avamisel // Tallinna Tehnikaülikooli aastaraamat 1998, lk 22. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Ohvitseride andmekogu
Robert Livländer

Robert Johannes Livländer (1. veebruar 1903 Tallinn – 6. oktoober 1944 Läänemeri) oli eesti astronoom, geodeet ja rektor. Robert Livländer hukkus koos perekonnaga Eestist põgenemisel laeval Nordstern. Lõpetas Tallinna Linna I Reaalkooli 1921; õppis Tartu Ülikoolis matemaatika-loodusteaduskonnas astronoomiat 1921–1925; Tartu Ülikooli stipendiaat Potsdami Geodeesiainstituudis astronoomia alal 1928–1929. Mag. astr. 1926 (Astrograafiline positsioonide määramine), dr. phil. nat. 1932 (Determination of the Longitude of the Tartu Observatory by Wireless. Second paper: Observations in 1929–1930 in Tartu and in Pulkovo. Final Results); dotsent 1935; erakorraline professor 1938; professor 1940. Tallinna Reaalkooli viimases klassis Tallinna posti-telegraafikontori ametnik; ülikooliõpingute ajal Tartu Tähetornis; oli Reaalkooli õpilasena Vabadussõjas 2. soomusrongi koosseisus. TÜ Tartu Tähetorni abijõud 1922–1935, astronoom-observaator, nooremassistent 1925, eradotsent 1933; TÜ tehnikateaduskonna geodeesia dotsent 1934–1936; geodeesia kabineti juhataja 1935. TTÜs 1936–1944: geodeesia dotsent 1936, geodeesia laboratooriumi juhataja 1936–1940, geodeesia erakorraline professor 1938–1944; ehitus- ja mehaanikateaduskonna prodekaan 1938–1940; geodeesia professor 1940–1941, kateedri juhataja; keemia-mäeteaduskonna dekaan 1941; rektor 1941–1944. Geograafiliste pikkuste ja laiuste mõõtmine Eestis, tähtede ja planeetide ehitus; saavutas rahvusvahelise tunnustuse koostöös Ernst Öpikuga ultraviolettkiirguse kalorimeetria alal. Avaldanud üle 30 teaduspublikatsiooni astromeetria, geodeesia ja gravimeetria alal, esimese eestikeelse geodeesia õpiku "Geodeesia põhijooni" (1942) autor. Juhtis Baltimaade gravimeetrilise võrgu arendamise töid; korraldas Eesti Sõjavägede Staabi topohüdrograafia osakonna ülesandel Eesti triangulatsioonipunktidel geograafiliste koordinaatide mõõtmisi 1929; osales päikesevarjutuste ekspeditsioonidel. Loodusvarade Instituudi liige 1937–1940; Eesti Geodeetide Ühingu liige; Eesti Entsüklopeedia täheteaduse osakonna toimetaja 1932-1937; oli astronoomia ja topo-geodeetiliste teadmiste populariseerija ajakirjanduses. Üliõpilasselts Raimla liige. 1938 Kotkaristi III klassi teenetemärk Eesti teaduse biograafiline leksikon. Köide 2. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2005, lk. 430 Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikool, 2008, lk. 219-220 Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid[alaline kõdulink] Robert Livländer Eesti biograafilises andmebaasis ISIK Robert-Johannes Livländer Eesti Entsüklopeedias
Põhimoreen

Põhimoreen on aktiivse (liikuva) liustiku basaalses kihis moodustuv ja ladestuv moreen. kaldamoreen ehk servamoreen keskmoreen külgmoreen otsamoreen pinnamoreen
Ladina-Ameerika kirjanike loend

Siin on loetletud Ladina-Ameerika kirjanikke. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Eduardo Acevedo Díaz, 1851–1924, Uruguay Demetrio Aguilera Malta, 1909–1981, Ecuador Ciro Alegría, 1909–1967, Peruu Isabel Allende, 1942– , Tšiili Jorge Amado, 1912–2001, Brasiilia Miguel Ángel Asturias, 1899–1974, Guatemala Marcelo Birmajer, Argentina kirjanik (1966–) Roberto Bolaño Ávalos, 1953–2003, Tšiili Jorge Luis Borges, 1899–1986, Argentina Alejo Carpentier, 1904–1980, Kuuba Susana Chávez, 1974–2011, Mehhiko Paulo Coelho, 1947–, Brasiilia Julio Cortázar, 1914–1984, Argentina Rubén Darío, 1867–1916, Nicaragua Carlos Fuentes, 1928–, Mehhiko Gabriel García Márquez, 1927–, Colombia Rómulo Gallegos, Venezuela José Hernández, Argentina Monteiro Lobato, Brasiilia (1882–1948) Joaquim Maria Machado de Assis, 1839–1908, Brasiilia Manuel Mejía Vallejo, Colombia Gabriela Mistral, 1889–1957, Tšiili Álvaro Mutis, 1923–2013, Colombia Pablo Neruda, 1904–1973, Tšiili Juan Carlos Onetti, 1909–1994, Uruguay Leonardo Padura, Kuuba Nicanor Parra, Tšiili Fernando del Paso, Mehhiko Octavio Paz, 1914–1998, Mehhiko Ricardo Piglia, 1941–2017, Argentina Abel Posse, Argentina Manuel Puig, 1932–1990, Argentina Juan Rulfo, 1918–1986, Mehhiko Ernesto Sábato, 1911–2011, Argentina Gabriel Zaid, Mehhiko César Vallejo, 1892–1938, Peruu Mario Vargas Llosa, 1936–, Peruu Juan Gabriel Vásquez, 1973–, Colombia Sergio Esteban Vélez, 1973–, Colombia Cirilo Villaverde, 1812–1894, Kuuba María Elena Walsh, 1930–2011, Argentina
Trivimi Velliste (Otepää linnapea)

Trivimi Velliste (kuni 29. detsembrini 1935 Trivimi Ventšikov, 14. märts 1904 Kükita vald, Torma kihelkond, Tartumaa – 13. september 1960) oli Eesti NSV kohaliku võimu tegelane. 1923–1931 õppis ta Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas metsandust, korporatsiooni Fraternitas Slavia (vahepealse nimega Fraternitas Ruthenia) liige (buršvilistlane). Oli 1940–1941 kestnud Nõukogude okupatsiooni ajal NSV Liidu Ülemnõukogu valimiste Tartumaa jaoskonna Otepää linna valimiskomisjoni esimees ning Otepää linna täitevkomitee esimees. Teenis Saksa sõjaväes, langes Prantsusmaal sõjavangi, naasis Eestisse. Töötas muuhulgas Raja keskrahvamaja ja Kasepää rahvamaja juhatajana. Elas hiljem Tartus. Ta suri 13. septembril 1960 ja ta maeti Kükita vanausuliste kalmistule. Tema abikaasa oli Tartu 2. Keskkooli direktor Alide Velliste. Tema poeg on Trivimi Velliste. https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:376235/323433/page/22 "NSVL Ülemnõukogu valimiste Tartumaa jaoskonnakomisjonid". Tartu Kommunist nr 59, 7. detsember 1940. Lk 4 "Segadusi Pühajärve Saeveskis". Otepää Teataja nr 11, 4. august 1941. Lk 2 "Rahvamaja". Postimees nr 127, 3. juuni 1945. Lk 1 Kalev Vilgats. "Trivimi Velliste. Olen uhke, et kandideerisin riigikokku Pärnumaalt". Pärnu Postimees, 7. mai 2011. Lk 2–3 Album academicum universitatis Tartuensis II köide. Tartu 1994. Lk 299 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Feliks-Juhan Kull

Feliks-Juhan Kull (3. veebruar 1903 Tallinn – 20. juuni 1942 Norilsk) oli Eesti sõjaväelane (kapten). Kull õppis aastatel 1922–1924, 1928–1929 ja 1936–1937 Tartu Ülikoolis õigusteadust ning oli korporatsiooni Fraternitas Estica buršvilistlane. Kull oli Ratsarügemendi suusk-jalgrattureskadroni ülem. Ta oli ka 1925 ja 1927 Eesti meister jääpallis. 1941. aastal ta arreteeriti ja hukati. Ohvitseride andmekogu
Otto Carius

Otto Carius (27. mai 1922 Zweibrücken Rheinland-Pfalz – 24. jaanuar 2015) oli Saksa sõjaväelane. Just siis, kui ta lõpetas kooli, algas Teine maailmasõda ja ta astus vabatahtlikult mais 1940 104. Jalaväepataljoni. Pärast väljaõpet saadeti ta 21. Soomusrügementi ja ta sai oma tuleristsed Panzer 38-l operatsioon "Barbarossa" ajal juunis 1941. 1943. aastal viidi ta üle Tiger-tankide 502. rasketankipataljoni. See väeosa võitles Leningradi piirkonnas ja hiljem Narva rindel. Carius sai suvel 1944 haavata. 1945. aasta alguses sai ta läänerindel Jagdtigerite kompanii ülemaks. 8. märtsil 1945, väljaõpet lõpetamata, saadeti 2. kompanii Siegburgi lähedal rindele. Seejärel võttis see osa Reini jõe kaitsmisest ja alistus 15. aprillil 1945 ameeriklastele. Otto Carius hävitas rohkem kui 150 tanki. Otto Carius, "Tiigrid poris. Tankikomandöri mälestused". Kirjastus: Grenader, 2009, ISBN: 9789949448340 Cazenave, Stephan; Warnick, Rüdiger (2009), "Tiger von schwere Kompanie SS-Pz.Rgt. 2 bis s.SS-Panzerabteilung 102/502. Russland 1943, Normandie 1944, Ostfront - Halbe 1945". Leonidas-Verlag, ISBN / EAN 978-3-940504-14-2 Lehekülgi: 222 "Suri Narva all võidelnud tankikomandör Tiigriäss", Delfi.ee, 25. jaanuar 2015
Theodor Kullak

Theodor Kullak (12. september 1818 Krotoschin – 1. märts 1882 Berliin) oli saksa pianist, klaveriõpetaja ja helilooja.
Karl Habermann

Karl Leopold Habermann VR II/3 (30. detsember 1899 Vaikna vald, Läänemaa – 14. november 1924 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (mereväe nooremleitnant). Tema isa oli Hans Habermann (6.01.1866 – 28.09.1937), koolimees ja harmooniumitegija, Üdruma vallavanem ja Hiie talu omanik. Osales Vabadussõjas. 1920. aastal sai ta Vabadusristi teenetemärgi. Hukkus suurtükipaadi Meeme traali jäänud meremiini plahvatamisel saadud haavadesse. Ta on maetud Kullamaa kalmistule. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 19. juunil 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Ohvitseride andmekogu
Narva Mihkli kirik

Mitte segi ajada Kiriku tänaval asuva Narva Aleksandri Suurkirikuga Narva Mihkli kirik ehk EELK Narva Püha Miikaeli kirik, endine Narva Aleksandri kirik on Narva Aleksandri koguduse jumalateenistusteks kasutatav hoone Narvas Kreenholmi 22. Varem nimetati Narva Aleksandri kirikuks praegust Narva Aleksandri Suurkirikut. Seda nime kasutatakse Suurkiriku kohta mõnikord praegugi. Hoone on kunagise Zinovjevi malmitöökoja barakk, mis anti koguduse kasutada 1962. aastal, kui praeguse Suurkiriku hoone koguduselt ära võeti. Endine diiselelektrijaama hoone oli ümber ehitatud ja renoveeritud. Kiriku orel on saadud Saksamaalt annetusena 2001. aastal ja valmistatud Lübeckis Kemperi firmas. Klaasist altarimaali valmistas ja kinkis 2002. aastal kirikule Henn Männik. 2012. aastal pühitseti kirik peaingel Miikalile ja nimetati ümber. Suviti on kirik suletud, talviti korraldatakse seal eesti- ja soomekeelseid jumalateenistusi ning orelikontserte. "Teeliste kirikud 2015". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. märts 2016. Vaadatud 21. veebruaril 2016.
An Cafe

An Cafe (või Antic Cafe) (アンティック－珈琲店－（カフェ）, Antikku Koohiiten) on jaapani pop-/rokkansambel, mis loodi aastal 2003. Nad on Oshare Kei bänd, mis on üks Visual Kei liike. An Cafe on avaldanud 4 täispikka albumit. An Cafe loodi aastal 2003. Esimesed liikmed olid Miku, Kanon ja Bou. Teruki liitus nendega pärast seda, kui lahkus oma eelmisest bändist Feathers-Blue. Esimesel aastal ei avaldanud bänd ühtegi albumit ega singlit, vaid andis kontserte. Aastal 2004 lasi bänd välja oma esimesed demod ja allkirjastas plaadilepingu Loop Ashiga. Nende esimene singel "Candyholic" ilmus märtsis ning jõudis Oriconi edetabelis indie-muusika kategoorias teisele kohale. An Cafe esimene album, "Shikisai Moment", ilmus 2005. aastal. Teine album, "Magnya Carta" (tuletatud nimest "Magna Carta"), ilmus 2006. aastal. 2007. aastal esines An Cafe esimest korda väljaspool Jaapanit. Varsti pärast seda lahkus kitarrist Bou. Tema viimane kontsertesinemine toimus 30. aprillil 2007. Pärast Bou lahkumist liitus An Cafega kaks uut liiget: kitarrist Takuya ja klahvpillimängija Yuuki. Uue koosseisu esimene singel oli "Kakusei Heroism ~The Hero Without A "Name"~", sellele järgnes "Ryuusei Rocket". 2008. aastal toimus An Cafe esimene turnee Euroopas. 2008. aasta veebruaris ilmus singel "Cherry Saku Yuuki". Album "Gokutama Rock Cafe" ilmus 9. aprillil 2008. Minialbum "Koakuma Usagi no Koibumi to Machine Gun" tuli müügile oktoobris ja singel "Aroma" märtsis. Singel "Natsu Koi Natsu Game" ilmus augustis ja uus album "BB Parallel World" septembris. An Cafe maailmaturnee "NYAPPY GO AROUND THE WORLD Ⅱ - Harajuku Dance Rock Night" algas 15. märtsil kontserdiga Moskvas ja lõppes 14. aprillil kontserdiga San Franciscos. Selle käigus külastas bänd Venemaad, Soomet, Rootsit, Saksamaad, Prantsusmaad, Suurbritanniat, Hispaaniat, Argentinat, Tšiilit, Brasiiliat, Mehhikot ja USA-d. Miku (みく) – laulja Takuya (takuya) – kitarrist (aastast 2007) Kanon (カノン) – bassist Teruki (輝喜 – trummar Yuuki (ゆうき) – klahvpillimängija (aastast 2007) Endised liikmed Bou – kitarrist (2003–2007) Albumid Shikisai Moment (色彩モーメント, 9.11.2005) Magnya Carta (マグニャカルタ, 29.11.2006) Gokutama Rock Cafe ((極魂ROCK CAFE, 5.04.2008) BB Parallel World (9.09.09) EP-d Amedama Rock (飴玉ロック, 23.02.2005 Koakuma Usagi no Koibumi to Machine Gun EP (小悪魔USAGIの恋文とマシンガンe.p., 29.10.2008) Harajuku Dance Rock (13.03.2009) Singlid Candyholic (キャンデーホリック, 24.03.2004) √69 (06.06.2004) Komou Cosmos(孤妄, 24.11.2004) Karakuri Hitei (カラクリ否定, 30.03.2005) Tekesuta Kousen (テケスタ光線, 30.07.2005) Escapism (エスカピズム, 24.08.2005) Merrymaking (メリメイキング, 21.09.2005) 10’s Collection March (10's コレクション マァチ, 1.03.2006) Bonds ~Kizuna~ (BondS ～絆～, 17.05.2006) Smile Ichiban Ii Onna (スマイル一番 イイ♀, 20.09.2006) Snow Scene(スノーシ一ン, 18.10.2006) Kakusei Heroism ~The Hero Without a "Name"~ (覚醒ヒロイズム～THE HERO WITHOUT A "NAME"～, 22.08.2007) Ryuusei Rocket (流星ロケット, 7.11.2007) Cherry Saku Yuuki!! (Cherry咲く勇気!!, 27.02.2008) Summer Dive (30.08.2008, müüakse ainult kontsertidel) Aroma (11.03.2009) Natsu Koi★Natsu Game (夏恋★夏GAME, 12.08.2009)
Harri Mõtsnik

Harri Mõtsnik (5. september 1928 Kilingi-Nõmme – 14. märts 2013 Solna, Rootsi) oli eesti luteri vaimulik. Ta õppis Tallinna 5. Algkoolis Veerenni tänaval ja seejärel 1942-1947 Tallinna Poeglaste Kaubandus-Kommertskoolis. Lõpetas 1958. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Akadeemiliselt oli ta korporatsioon Fraternitas Estica liige, coetus 1989/1990. Ordineeriti 17. oktoobril 1973 aseõpetajaks. Oli aastatel 1973–1976 EELK Varbla Püha Urbanuse koguduse ja Karuse Margareeta koguduse, seejärel 1976–1981 Ingerimaal Puškini soomekeelse koguduse õpetaja ja 1981–1984 Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja. 3. aprillil 1985 ta arreteeriti. Ta mõisteti 5. oktoobril 1985 süüdi Nõukogude-vastases agitatsioonis ja propagandas. Vabastati Eesti NSV Ülemnõukogu presiidiumi 27. märtsi 1986 armuandmise otsusega 29. märtsil karistuse kandmisest. Seejärel töötas 1986–1988 Varbla vanadekodus töölisena. Emigreerus aastal 1988 Eskilstunasse Rootsi, kus teenis soome kogudust ja eesti kogudusi (Eskilstuna, Norrköping, Örebro, Kumla). Harri Mõtsnik suri 14. märtsil 2013 Solnas Rootsis, tema põrm tuhastati ja urn tema põrmuga maeti 14. mail 2013 Pärnamäe kalmistule. 1990 "Saatana sulased: kolmteist jutlust". Stockholm: Eesti Vaimulik Raamat 1991 "Kurjategijale ei naeratata. Vangi mälestused". Stockholm Tema tütar on jurist Anne Mõtsnik ja poeg endine jalgpallur Ott Mõtsnik. Vend Helmut Mõtsnik (1927-2019) oli koolijuht ja EELK Suure-Jaani Johannese koguduse õpetaja. Eesti Kirik nr 4, 1985 Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Uno Vettneri reportaaž "Harri Mõtsnik tahab lunastada oma süü" (sisaldab intervjuud) Eesti Raadio eestikeelses välissaates 31. märtsil 1986 Eesti Kirik nr 3/1996. Lk 106-107 Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul "Мытсник, Харри". // История финской Евангелическо-лютеранской церкви Ингерманландии. 400 лет, 1611-2011. Gjöll. Peterburi 2012. Lk 114–115 Eesti kommunismiohvrid 1940–1991 Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
Seiš

Seiš on seisulaine, mis saab tekkida suletud või osaliselt suletud veekogus, nagu järves, veehoidlas, lahes ja nii edasi. Seišilaine tekkimise põhimõte seisneb selles, et mingi välismõju ajel tekkinud lainetus põrkab kaldalt veekogusse tagasi, kus toimub vastassuunaliste lainete interferents. Enamasti on välismõjudeks tuul, õhurõhk, looded või ka seismilised häiritused (maavärin jt). Seišinähtusi täheldati ja kirjeldati esmakordselt Genfi järves. Hiljem on neid täheldatud paljudes veekogudes.
Rannikumeri

Rannikumeri on maailmamere osa, mille hüdroloogilist režiimi ja vee koostist mõjutab oluliselt rannik.
Tarmo Strenze

Tarmo Strenze (sündinud 9. oktoobril 1974) on Tartu Ülikooli sotsioloogia õppetooli teadur ja õppejõud. Aastatel 1995–2000 õppis ta Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonnas psühholoogia bakalaureuseõppes ja 2000–2003 samas sotsioloogia magistriõppes. Alates 2004. aastast töötab ta sotsiaalteaduskonnas (2010. aastast sotsiaal- ja haridusteaduskonnas). Tema teadustöös on tähtsal kohal intelligentsuse uurimine. Tarmo Strenze Eesti Teadusinfosüsteemis (vaadatud 28. mail 2015) Strenze, T. (2008). Eesti koolide kvaliteet ja selle mõju õpilaste õppetulemustele. Rämmer, A. (toim.). Vaateid teelahkmelt. Sotsioloogia, sotsiaaltöö ja sotsiaalpoliitika aktuaalseid probleeme Eestis (87–102) "Vanemad määravad lapse õppetulemused". Priit Pulleritsu intervjuu Tarmo Strenzega. Postimees, 1. oktoober 2009. "Kas eliitkoolis käimisest on kasu" Strenze, Tarmo (2007) Haridus, 7–8, 12–15. "Intelligence and socioeconomic success: A meta-analytic review of longitudinal research" Strenze, Tarmo (2007) Intelligence, 35, 401–426. "Who gets ahead in Estonia and America? A comparative analysis of mental ability and social origin as determinants of success" Strenze, Tarmo (2006) Trames, 10, 232–254. "Vilets bakalaureusetöö põhjustas ülikoolis tormi." Postimees, 5. juuni 2010.
Teaduskond

Teaduskond ehk fakulteet on kõrgkoolis lähedasi erialasid ühendav ja nende tööd korraldav haldusüksus. Teaduskonna juht on dekaan. Teaduskonna koosseisu kuuluvad struktuuriüksused võivad olla näiteks instituudid, osakonnad, kateedrid. Keskaja ülikoolide neli teaduskonda olid kunstide, teoloogia, õigus- ja meditsiiniteaduskond.
Rohumaa

Rohumaa on peamiselt rohttaimedega kaetud ala. Valdavaiks on rohumaadel mitmeaastased rohttaimed. Rohumaade hulka kuuluvad nii niidud kui karjamaad. Rohumaid jaotatakse tavaliselt: looduslik rohumaa – pärismaise kooslusega (pärandkooslus) looduslik niit looduslik karjamaa kultuurrohumaa – külviga rajatud kultuurniit kultuurkarjamaa Lisaks võib rohumaade hulka arvata põldheinaga kaetud põlde ja murusid. hein heinategu looduslik rohumaa kesa muru rohtla sööt
Muumiorg

Muumiorg (rootsi Mumindalen, soome Muumilaakso) on väljamõeldud paik Tove Janssoni muumilugudes. Muumiorg on vaike ja rahulik koht, mille keskel on Muumimaja. Kirdes piirneb Muumiorg merega, põhjas Üksildaste mägedega ning idas Filifjonkaoruga. Orust voolab läbi jõgi, mis Muumioru juures merre ei suubu. Muumioru kaardi lisas autor 1948. aastal ilmunud kolmandale Muumiraamatule "Võlukübar". Esimese kaardiga sarnased kaardid on lisatud ka raamatutele "Trollitalv" ja "Hilja novembris". Muumioru nime kannab ka Soomes Tamperes asuv Muumimuuseum.
Põldhein

Põldhein on lühiajalise (tavaliselt mõni aasta) kestusega väheliigiline (1–3 liiki) heintaimede kultuur, mida kasvatatakse loomasöödaks haritud maal. Põldheinana kasvatatakse Eestis tavaliselt roosat ristikut (või punast ristikut) koos põldtimutiga. Põldheinana kasvatatakse ka lutserni või ida-kitsehernest kas puhaskülvina või koos ühe kõrrelise liigiga (enamasti põldtimutiga). Rohumaa
Suessi maakitsus

Suessi maakitsus on maakitsus, mis ühendab omavahel Aasiat (Siinai poolsaar) ja Kirde-Aafrikat, ning eraldab Punast merd Vahemerest. Minimaalne vahemaa merede vahel on 116 km. Suessi maakitsusel on levinud liiva- ja kivikõrbed ning taimestik peaaegu puudub. Madalikkudel esinevad soolakud ja soolajärved, nendest suurim on Suur Mõrujärv. Magevee looduslikud allikad puuduvad. Aastail 1859–1869 rajati läbi Suessi maakitsuse Suessi kanal.
Süvaökoloogia

Süvaökoloogia on üks rohelise ideoloogia aluseks olevaid ökoloogilise filosoofia harusid. Selle alusepanijaks on norra ökofilosoof Arne Næss. Süvaökoloogia platvormi ühe tuntuima versiooni sõnastasid 1995. aasta mais inglise ökoloogilise õppeasutuse Schumacher College'i süvaökoloogia kursuse osalised. Sel platvormil on ka varasemaid ja veidi teistsuguseid versioone. See koosneb kaheksast teesist. Kõigel elaval on väärtus iseenesest, sõltumata tema kasulikkusest inimestele. Looduse rikkalikkus ja mitmekesisus aitavad kaasa elu heaolule ja neil on iseseisev väärtus. Inimestel ei ole õigust vähendada elu rikkalikkust ja mitmekesisust, välja arvatud oma eluliste vajaduste tarbeks ning vastutusrikkal viisil. Inimeste mõju maailmale on liiga suur ja läheb kiiresti aina hullemaks. Selle mõju põhielemendid on inimeste eluviis ja arvukus. Elu, sealhulgas kultuuride mitmekesisus, saab õitseda üksnes juhul, kui inimesed vähendavad oma mõju. Seepärast peavad põhilised ideoloogilised, poliitilised, majanduslikud ja tehnoloogilised struktuurid muutuma. Neil, kes võtavad omaks loobumise põhimõtted, on kohustus osaleda vajalike muudatuste teostamises, tehes seda rahumeelselt ja demokraatlikult. Deep Green Resistance George Sessions Michael Tobias Næss, Arne. (1986). The deep ecology movement: Some philosophical aspects. Philosophical Inquiry 8: 10–31.