laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hahn (põlisaadlisuguvõsa)

Hahn (saksa keeles Hahn a. d. H. Postenden, ‘Hahn Pastende kojast’) on Mecklenburgist pärit vana aadlisuguvõsa. Suguvõsa kohta on esimesi teateid 1230 . aastast. 1620. aasta 17. oktoobril (vkj) immatrikuleeriti Kuramaa rüütelkonna matriklisse Hermann Hahne, tema vennad ja onupojad. 1836. aastal võeti Liivimaal matriklisse Paul von Hahn (1793−1862), tema vend parun Peter Theodor von Hahn (1788−1868) immatrikuleeriti 1839. aastal. Mõlemad võeti 11. veebruaril (vkj) 1839 ka Eestimaa matriklisse. Kuramaa: Pastende (Postenden) (1476−1920, fideikomiss a-st 1733, jäänukmõis 1920−1939) Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd IV. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1978, lk 389. Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 149-150. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd III. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930. Lk 368 [1]. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Kurland. Bd I. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1937. Lk 811-864 [2]. Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd IV. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1978. Lk 389-390. Lisch, G. C. F. Geschichte und Urkunden des Geschlechts Hahn. Erster Band, bis 1299. Schwerin: In Commission in der Stiller'schen Hofbuchhandlung in Schwerin und Rostock, 1844 [3]. Lisch, G. C. F. Geschichte und Urkunden des Geschlechts Hahn. Zweiter Band, Die Linie Basedow bis Gegen das Ende des XV. Jahrh. und die Übrigen Linien ganz enthaltend. Schwerin: In Commission in der Stiller'schen Hofbuchhandlung in Schwerin und Rostock, 1849 [4]. Lisch, G. C. F. Geschichte und Urkunden des Geschlechts Hahn. Dritter Band, Die Linie Basedow bis des XVI. Jahrhunderts. und die ausgestorbenen jüngern Häuser dieser Linie enthaltend. Schwerin: In Commission in der Stiller'schen Hofbuchhandlung in Schwerin und Rostock, 1855 [5]. Lisch, G. C. F. Geschichte und Urkunden des Geschlechts Hahn. Vierter Band, Die Linie Basedow-Seeburg enthaltend. Schwerin: In Commission in der Stiller'schen Hofbuchhandlung in Schwerin und Rostock, 1856 [6].
Dream Chaser

Dream Chaser (inglise "Unistuse tagaajaja") on Sierra Nevada Corporation (SNC) Space Systemsi poolt välja töötatav korduvkasutatav mehitatud suborbitaalne ja orbitaalne kosmoselennuk. See osales esialgu NASA arendusprogrammis Rahvusvahelise Kosmosejaama meeskonna ja lastiga varustamiseks, kuid NASA otsustas hiljem kasutada teiste firmade kosmoselaevu. Dream Chaser on kavandatud toimetama Maa-lähedasele orbiidile ja sealt tagasi Maale kuni seitset inimest. Sõiduk on projekteeritud startima vertikaalselt ja maanduma horisontaalselt – automaatselt, tavalisele maandumisrajale. Sierra Nevada töötab välja ka mehitamata versiooni varustusmissioonide jaoks. Dream Chaseri maht on 16,0 m3. Sellel jätkub kütust vähemalt 210-päevaseks lennuks. Maale naastes on laskumisel ülekoormus alla 1,5 g. Korduvkasutatav kanderaketisüsteem "Dream Chaser Model Drops in at NASA Dryden". Dryden Flight Research Center: NASA. 17.12.2010. Originaali arhiivikoopia seisuga 7.01.2014. Vaadatud 29.08.2012. Chang, Kenneth (01.02.2011). "Businesses Take Flight, With Help From NASA". New York Times. p. D1. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.01.2014. Vaadatud 29.08.2012. AutoIQ-3">Wade, Mark (2014). "Dream Chaser". Encyclopedia Astronautix. Originaali seisuga 06.01.2014. Vaadatud 29.08.2012. Sirangelo, Mark (August 2011). "NewSpace 2011: Sierra Nevada Corporation". Spacevidcast. Vaadatud 16.08.2011. Sirangelo, Mark (24. august 2014). "Flight Plans and Crews for Commercial Dream Chaser’s First Flights: One-on-One Interview With SNC VP Mark Sirangelo (Part 3)". AmericaSpace. Leonard, David (07.02.2011). "Private Spaceflight Innovators Attract NASA's Attention". New York. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.01.2014. Vaadatud 06.01.2014. Dream Chaser will become a fully capable suborbital vehicle on the way to reaching orbital capability. "NASA Passes on Dream Chaser, Statement From SNC Regarding NASA's Commercial Crew Award Decision". AmericaSpace. Vaadatud 7. jaanuaril 2024. Bayt Rob. Commercial Crew Program: Key Driving Requirements Walkthrough. NASA, 26.07.2011, vaadatud 27.07.2011. Sierra Nevada Corporation Space Systems web site SNC Space Systems' Dream Chaser page SpaceDev web site United Launch Alliance web site CG rendering of Dream Chaser servicing ISS Video animation — SpaceDev International Lunar Observatory Human Servicing Mission concept Irene Klotz, Orion, Dragons and Dream Chasers: What’s behind modern spaceship design? Reuters. 2. detsember 2014. (inglise keeles)
Vigala Väega Värk

Vigala Väega Värk on valimisliit Vigala vallas. Valimisliit moodustati 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimisteks. Valimisliidu liikmetest valiti 2013. aastal vallavolikogusse Priit Kärsna, Jüri Nisumaa, Kristine Niit, Martin Andreller, Ants Ojavee, Enn Roosi ja Olavi Allipere ehk 13 volikogu liikmest 7. Peale Priit Kärsna nimetamist vallavanemaks pääses asendusliikmena volikogu liikmeks valimisliidu liige Maret Järv. 2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel kandideerisid Maret Järv, Priit Kärsna, Kristine Niit, Ants Ojavee ja Enn Roosi valimisliidu Vigalal Pole Viga nimekirjas. Kohalikud valimised 2013. Valimistulemus valdades ja linnades. Vigala vald Vigala vallavolikogu koosseis KOV volikogu valimised 2009. Vigala Vallavolikogu kandidaatide koondnimekiri Valimiliidu blogi
Kuldvillak

Kuldvillak oli vanakreeka mütoloogias kullast jääranahk. Seda oli kandnud kuldne jäär Krios Khrysomallos. Boiootias asuva Orchomenose valitseja Athamas jättis oma naise Nephele maha Boiootia pealinna Teeba printsessi Ino pärast ja ajas naise minema, kuid lapsed, kaksikud Phrixose ja Helle jättis enda kasvatada. Ino sai Athamasega kaks poega. Oma kasulapsi Ino vihkas. Ta kõrvetas ära kogu seemnevilja, nii et seeme ei idanenud. Kui rahvas läks oraaklilt nõu küsima, mida ikalduse vastu teha, sundis Ino oraaklit vastama, et Phrixos tuleb jumalatele ohverdada. Rahva sunnil pidi Athamas seda soovi täitma. Kuuldus sellest jõudis ka Nepheleni, kes palus abi jumalatelt. Hermes andis talle jäära, kelle nahk oli puhtast kullast. Kui Phrixos oli toodud ohvrialtari juurde, laskis Nephele jäära lahti. See tormas altari juurde, haaras ohvriks määratud poisi ja tema õe ning kandis lapsed läbi õhu minema. Jäär lendas kirdesse üle Egeuse mere. Kohal, kus Euroopat eraldab Aasiast kõigest kitsas väin, kukkus Helle jäära seljast merre ja uppus. Seda väina hakkasid kreeklased kutsuma Hellespontoseks ehk Helle mereks. Tänapäeval nimetatakse seda väina Dardanellideks. Jäär lendas edasi piki Külalislahkusetu mere (tänapäeval Musta mere) lõunarannikut, kuni jõudis Kolchisesse (tänapäeval Lääne-Gruusias asuv Samegrelo ja Imerethi piirkond). Seal jäär maandus. Phrixos jäi Kolchisesse elama ja sealne kuningas Aietes andis talle oma tütre Chalkiope naiseks. Tänutäheks ohverdas Phrixos oma jäära Zeusile ning kinkis selle naha, kuldvillaku, Aietesele. Aietes riputas selle Arese hiide, kus seda valvas lohe. Phrixose saatuse kohta pärast abiellumist puuduvad andmed. Jäärast sai Jäära tähtkuju. Iolkose kuningas Pelias käskis varsti pärast seda oma vennapojal Iasonil kuldvillaku Kreekasse tagasi tuua, lubades talle selle eest oma trooni. Selleks pani Iason kokku laeva "Argo" meeskonna, keda argonautideks kutsutakse. Aietese tütre Medeia abiga sai Iason kuldvillaku kätte, viis selle Iolkosesse, sai kuningaks ja abiellus Medeiaga. Kuldvillaku edasine saatus on teadmata. 1429. või 1430. aastal asutati Burgundias Kuldvillaku ordu, kuhu kuulusid eeskätt katoliiklikud kõrgaadlikud. 1975. aastal asutas USA senaator William Proxmire kuldvillaku auhinna, mida antakse aasta kõige suuremale raha raiskajale avalikus sektoris. Seda anti välja 1988. aastani. 2000. aastast annab seda välja USA Maksumaksjate Ühing[küsitav]. "CHRYSOMALLUS (Khrysomallos) - Golden-Fleeced Ram of Greek Mythology". www.theoi.com. Vaadatud 12. augustil 2023.
Sindi Gümnaasium

Sindi Gümnaasium on gümnaasium Sindis aadressil Kooli 9. Koolil on oma laul, lipp ja logo.[viide?] Andmed koolihariduse alguse kohta Sindis puuduvad. 19. sajandi keskpaigas oli Sindi piirkonnas üks luteriusu ja üks õigeusu köstrikool. 1833. aastal rajati Sindi kalevivabrik, mille omanik Johann Christoph Wöhrmann avas 1837. aastal elementaarkooli välismaalastest töötajate lastele. 1887. aastal loodi ministeeriumikool, mis asus vabriku kontorimajas, 1893. aastal koliti Pärnu maantee kolmandasse kasarmusse. 1901. aastal valmis 3-korruseline punastest tellistest hoone, kus kool tegutseb tänini ning kus algul töötasid ka lasteaed ja luteri kirik. 2006. aastal arvati hoone riiklikuks ehitismälestiseks. 1918. aastal nimetati kaheklassiline ministeeriumikool kaheklassiliseks algkooliks. 1921. aastal sai kool nimeks Sindi alevi 6-klassiline Algkool. 1938. aastal Sindi linna 6-klassiline Algkool, 1948. aastal Sindi Mittetäielik Keskkool ja 1954. aastal Sindi Keskkool. 1966. aastal valmis juurdeehitus, 1967. aastal internaadihoone ja söökla, 1970. aastal viidi läbi vana koolihoone kapitaalremont, 1980. aastal valmis spordikompleks. 1997. aastal sai kool nimeks Sindi Gümnaasium. 1864 Jaak Saal 1876 Ivar Mutt 1904–1926 Jaan Arak 1926–1940 Juhan Raja 1940–1941 Paul Ajango 1941–1944 Juhan Raja 1944–1945 Eugenie Šaraškin 1945–1953 Johannes Juusu 1953–1954 Lelli Liidemaa 1954 Ideja Poleva 1954–1958 Urve Lusmägi 1958–1961 Rein Virkus 1961–1986 Harri Raide 1986–1992 Ervin Vilepill 1992–1993 Mati Mettus 1993–2001 Tiit Vaher 2001–2006 Mari Suurväli 2007–2020 Ain Keerup 2020–2023 Karel Alliku 2023– Katrin Kohjus Kooli ajaleht Sindi Gümnaasium (lehekülg veebiarhiivis) Kool-kiriku hoone Sindis Kooli t. 9 kultuurimälestiste riiklikus registris "Kui vana on lõppude lõpuks Sindi kool?". Pärnu Postimees. 10. veebruar 2005. Vaadatud 22. mail 2024. http://www.sindigymnaasium.ee/kool/ (vaadatud 08.01.2016) Saard, Autor Urmas (22. märts 2017). "Punase vahtra kool – 180. juubelit tähistav Sindi gümnaasium". Vaadatud 22. mail 2024. "Sindi Kooli Ajalugu. | PDF". Scribd (inglise). Vaadatud 22. mail 2024. "Sindi gümnaasiumist lahkub direktor Ain Keerup". Pärnu Postimees. 27. juuni 2020. Vaadatud 22. mail 2024. "Valiti välja uus Sindi gümnaasiumi direktor". Pärnu Postimees. 12. juuli 2023. Vaadatud 22. mail 2024.
Hüpokaust

Hüpokaust on antiikajast pärinev õhkküttesüsteem, kus köetavate ruumide põrandaid soojendati ruumide all asuvate tellispostide kuumakskütmise teel. Kuum õhk liikus ülemistesse ruumidesse ka seinas asuvate kanalite kaudu. Keskküttesüsteem on kasutusel olnud alates 1. sajandist eKr. Hüpokausti edasiarendusena oli keskajal kasutusel ka kerishüpokaust. "Kunstileksikon", Eesti klassikakirjastus, 2001. Lk. 159
Saksa vanakatoliku piiskoppide loend

Saksa vanakatoliku piiskoppide loend on loend alates 1873. aastast ametis olnud Saksamaa vanakatoliiklaste vaimulikest juhtidest. Piiskopitool asub Bonnis. 1873–1896 Joseph Hubert Reinkens (1821–1896) 1895–1896 sufragaanpiiskop Theodor Weber (1836–1906) 1896–1906 Theodor Weber (1836–1906) 1906–1913 Josef Demmel (1846–1913) 1907–1913 sufragaanpiiskop Georg Moog (1863–1934) 1913–1934 Georg Moog (1863–1934) 1935–1953 Erwin Kreuzer (1878–1953) 1946–1977 sufragaanpiiskop Otto Steinwachs (1882–1977) 1953–1966 Johann Josef Demmel (1890–1971) 1966–1986 Josef Brinkhues (1913–1995) 1986–1995 Sigisbert Kraft (1927–2006) 1995–2010 Joachim Vobbe (* 1947) 2010– Matthias Ring (* 1963)
Raiddekoor

Raiddekoor on skulptuuri liik, taieste valmistamine kõvast materjalist nikerdamise või raiumise teel. Hõlmab kivi- ja puuskulptuure. Raidkunsti on viljeletud eelajaloolisest ajast alates. "Kunstileksikon", Eesti klassikakirjastus, 2001.Lk. 364
Vana-Virtsu mõisa kalmistu

Vana-Virtsu mõisa kalmistu on kalmistu endises Hanila kihelkonnas Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Virtsu alevikus Lääneranna vallas Pärnu maakonnas. Kalmistu jääb Puhtu poolsaarele, Vana-Virtsu mõisa südamest linnulennult umbes 2,8 km kaugusele lõunakagusse. Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Helwigid arvatavasti 1780. aastatel, kui Puhtulaiust kujundati Inglise stiilis park. Võimalik ka, et kalmistu rajati parki alles 1810. aastal, kui suri mõisa tollane omanik ja pargi rajaja Karl Thure von Helwig. Kalmistule maetute üldarv pole teada, praegu on see jäetud maha ning seda rüüstati põhjalikult juba 1917. aastal. 1810 – Karl Thure von Helwig (29. jaanuar (vkj) 1741 – 10. september (vkj) 1810) 1826 – tema noorim tütar Dorothea Augusta von Helwig (20. juuli (vkj) 1781 – 6. detsember (vkj) 1826) 1845 – tema keskmine tütar Anna Christina von Rosen (sündinud von Helwig; 13. detsember (vkj) 1780 – 3. mai (vkj) 1845) 1914 – Anna Christina tütretütar Elisabeth von Uexküll (1. juuni (vkj) 1831 – 30. detsember (vkj) 1914) Puhtulaid nr A31 plaan. 1935. ERA T-3.15.1690 Ants Hein. "Vaev üürike, kuid rõõm on igavene!". Puhtu maastikest ja monumentidest. - Acta Architecturae Naturalis (Maastikuarhitektuurseid uurimusi) 3. TTÜ Tartu Kolledž. Tartu 2013. Lk 34 Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002 Ants Hein. Virtsu ja Puhtu. Pilk minevikku. – Puhtu ajalugu ja loodus. Estonia Maritima 8. Tallinn 2010. Lk 21 ja 27 Puhtu ajalugu ja loodus. Estonia Maritima 8. Tallinn 2010. Lk 226, 231 ja 277 Ants Hein. "Vaev üürike, kuid rõõm on igavene!". Puhtu maastikest ja monumentidest. – Acta Architecturae Naturalis (Maastikuarhitektuurseid uurimusi) 3. TTÜ Tartu Kolledž. Tartu 2013. Lk 17, 28-29 ja 34 Puhtu poolsaar, sh ka Vana-Virtsu mõisa kalmistu Virtsu Harrastusmuuseumi kodulehel
Brömsebro rahu

Brömsebro rahu sõlmiti Rootsi ja Taani vahel 13. augustil 1645. aastal Brömsebro linnuses Lõuna-Rootsis Blekinge ja Smålandi piiril Karlskrona vallas. Tollal kuulus Blekinge Taanile ja Småland Rootsile. Rahuläbirääkimised kestsid alates veebruarist. Brömsebro rahuga lõppes aastatel 1643–1645 Rootsi ja Taani vahel kestnud sõda ülemvõimu pärast Läänemere maades. See sõda oli osa Kolmekümneaastasest sõjast, mis lõppes 1648. Rahuläbirääkimisi juhtis prantsuse diplomaat Gaspard Coignet de la Thuillerien. Rootsi delegatsiooni juhtis Axel Oxenstierna ja Taani delegatsiooni juhtis riigikantsler Corfitz Ulfeldt. Rahulepinguga loovutas Taani Rootsile Ojamaa saare, Saaremaa, Norrast Härjedaleni ja Jämtlandi maakonna ning 30 aastaks Hallandi. Rootsi sai tollivabaduse Taani väinades, välja arvatud Elbe toll, mida võeti Bremenisse saabunud laevadelt Bremeni peapiiskopi kasuks. Taani troonipärija Frederik III, Verdeni ja Bremeni peapiiskop, pidi need kaks ametikohta loovutama rootslastele. Nende tingimuste täitmise tagatiseks oligi Hallandi maakond. Peale selle leppisid riigid kokku mõnes meretseremoonias: laskude arvus saluutide korraldamisel, lippude ja purjede langetamisel möödumisel laevadest, kindlustest jms. Edukate läbirääkimiste eest nimetati Axel Oxenstierna 19. novembril 1645 Södermöre krahviks. Sõjategevus Taani ja Rootsi vahel puhkes peatselt uuesti ja 13 aastat pärast Brömsebro rahu, 1658 sõlmiti Roskilde rahu, mis sundis Taanit järgmistele järeleandmistele.
Lauri Dalla Valle

Lauri Dalla Valle (sündinud 14. septembril 1991 Kontiolahti vallas) on endine Soome jalgpallur (ründaja). Dalla Valle oli noorena lootusandev jalgpallitalent. 2005. aastal kuulus ta mõnda aega Milano Internazionale akadeemiasse. 2008. aasta alguses liitus ta Inglismaa klubiga Liverpool. Aastatel 2010–2013 kuulus ta Fulhami ridadesse. Kummaski klubis tal läbimurret teha ei õnnestunud, pääsedes Liverpooli meeskonnas väljakule vaid ühes UEFA Euroopa Liiga eelringi kohtumises ja Fulhami meeskonnas kahes mängus. Klubikarjääri jooksul mängis ta Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubides Bournemouth, Exeter City ja Crewe Alexandra, Šotimaa kõrgliiga klubis Dundee United, Norra kõrgliiga klubis Molde, Belgia esiliiga klubis Sint-Truidense ning Serbia kõrgliiga klubis Zemun. Tema karjääri viimaseks klubiks jäi Zemun, kus ta mängis hooaja 2017–18 alguses neli mängu kuni klubi otsustas 2017. aasta novembris temaga lepingu lõpetada. Dalla Valle kuulus Soome noortekoondistesse. http://www.bbc.com/sport/0/football/30307731 "What happened to Lauri Dalla Valle, the fallen heir of Fernando Torres?". footballparadise.com. 4.10.2018
Goethe Instituut

Goethe Instituut (lühend GI) on aastast 1951 tegutsev mittetulunduslik organisatsioon, mis edendab ja tutvustab saksa kultuuri maailmas. GI-l on instituudid üle maailma, Eestis tegutseb Goethe Instituut aastast 1999 ning teeb tihedat koostööd Tallinna Saksa Kultuuriinstituudiga. GI on oma nime saanud saksa luuletaja Johann Wolfgang von Goethe järgi. 1951 Deutsche Akademie asendatakse Goethe Instituudiga 1952 avatakse esimene GI Ateenas 1953 hakatakse Bad Reichenhallis korraldama esimesi keelekursusi 1953-1955 GI võtab üle Deutsche Akademie välisloengud ja muud kohustused 1959-1960 GI võtab üle kõik välismaal asuvad saksa kultuuri instituudid 1968 võtab GI tudengimässude mõjul oma kultuuriprogrammi sotsio-poliitilisi teemasid ja avant-garde kunsti 1970 hakkab GI teostama Saksa Liitvabariigi kultuurilist välispoliitikat 1976 sõlmib GI lepingu Saksamaa välisministeeriumiga, mis sätestab selle staatuse eraldi kultuurilise organisatsioonina 1980 Saksamaal asuvaid GI hakatakse väikestest linnadest suurtesse/ülikoolilinnadesse kolima 1989 Berliini müüri langemise järel saab GI tegevuse sihiks Ida-Euroopa 2001 GI liidetakse Inter Nationes'ga 2004 avatakse GI Pyongyangis, Põhja-Koreas (suleti 2009) 2005 GI saab Hispaania Asturiase Printsessi auhinna 2021 GI tähistab oma 70. juubelit Kurt Magnus (1951–1962) Max Grasmann (1962–1963) Peter H. Pfeiffer (1963–1971) Hans-Heinrich Herwarth von Bittenfeld (1971–1977) Klaus von Bismarck (1977–1989) Hans Heigert (1989–1993) Hilmar Hoffmann (1993–2001) Jutta Limbach (2002–2008) Klaus-Dieter Lehmann (1. aprill 2008 – 13. november 2020) Carola Lentz (alates 13. november 2020) Gesche Joost (alustab 19. november 2024) Vaata artiklit Goethe Instituudi asukohtade loend Goethe Instituudid asuvad 99. riigis, neist 19. on instituudid mitmes linnas. Leidub ka asutusi (nagu nt Saksa Kultuuri Instituut Tartus), millel on Goethe Instituudiga lepingud ning mis pakuvad mõningaid instituudi teenuseid. Instituut pakub eksameid tasemetel A1-C2; need seonduvad Common European Framework of Reference for Languages (CEFR) süsteemiga. Eksameid saab sooritada nii Saksamaal kui ka välismaal. https://web.archive.org/web/20141205092226/http://www.goethe.de/ins/ee/et/tal/uun.html (vaadatud 04.12.2014) "Geschichte des Goethe-Instituts - Goethe-Institut". www.goethe.de. Vaadatud 1. augustil 2024. "Deutschprüfungen - A1-C2 - Goethe-Institut". www.goethe.de. Vaadatud 1. augustil 2024. GI Instituudi koduleht GI Instituut Eestis
Muusikajuht

Muusikajuht on teatris (harvem ka muus asutuses, nt raadiojaamas) muusikalist osa juhtiv ja korraldav inimene.
Eesti Spordiajaloo Selts

Eesti Spordiajaloo Selts (lühend ESAS või ESS) on Eesti spordiajalooga tegelev selts. Eesti Spordiajaloo Selts asutati 1989. aastal Spordimuuseumi Ühiskondliku Kehakultuuriajaloo Uurijate Ringi (SÜKUR) baasil. Ajalugu. Eesti Spordiajaloos Seltsi veebisait. Eesti Spordiajaloo Seltsi veebisait
Andromeda (täpsustus)

Sõna Andromeda kasutatakse mitmes tähenduses: Andromeda oli vanakreeka mütoloogia tegelaskuju Andromeda on taimeperekonna küüvits ladinakeelne nimetus Andromeda on mägi Kanadas Andromeda on mägi Antarktikas "Andromeda" on ulmeseriaal televisioonis ""Andromeda"" on Michael Crichtoni ulmeromaan "Andromeda" on Claudio Monteverdi ooper "Andromeda" on Pierre Corneille' näidend "Andromeda" on rootsi rokkbänd "Andromeda" on inglise rokkbänd Andromeeda galaktika ehk Andromeeda tähesüsteem ehk Andromeeda udu, meile lähim naabergalaktika Andromeeda, tähtkuju "Andromeeda", eesti ansambel "Andromeeda udukogu", ulmeromaan
Viinahaua

Viinahaua (saksa Wiinaauja; varem Määranõmme küla) on paikkond Pärnu maakonnas Tori vallas Rätsepa küla juures. Paikkonnas elab eesti harrastusajakirjanik ja ühiskonnategelane Hillar Kohv. Viinahaua nimi on tulnud sellest, et kunagi hallil ajal veeti hobustega talvel üle jõe jää lodjateest viinavaate ning üks viinavaat kukkunud hobuvankrilt maha ning vajunud läbi jõe jää põhja. Kuna selles kohas on jõgi sügav nagu haud ning viinavaat kukkus hauda.
PP

PP võib tähendada järgmist: protsendipunkt, mõõtühik ...
Puškini Instituut

Puškini Instituut on Tallinnas asuv vene keele eraõppekeskus, aadressil Maneeži tänav 7 Tallinn. Instituut toetab muu hulgas Eestis vene keele ja vene kirjandusega seotut, valmistab ette ja viib läbi vene keele riiklikku eksamit (TORFL). https://web.archive.org/web/20141205113651/http://pushkin.ee/et/meist (vaadatud 04.12.2014) Instituudi koduleht http://rusistica.eu/
Prototüüp (kirjandus)

Prototüüp on tegelikult elanud või elav inimene, kelle elukäiku ja iseloomujooni on kirjanik teose tegelast luues kasutanud. Eerik Heine Ella Jaakson Vladislav Koržets Eduard Vilde ajaloolise romaani "Prohvet Maltsvet" prototüüp Juhan Leinberg Konstantin Pokrovski Oskar Lutsu teoste Raja Teele prototüüp Adele Pärtelpoeg Andres Raska Burchard Sielmann Artur Soomre Arved Tamm Voldemar Tootson Hugo Treffner
Põlvamaa teenetemärk

Põlvamaa teenetemärk on Põlva maakonna autasu (teenetemärk). Teenetemärgiga autasustatakse isikuid Põlva maakonnale osutatud teenete või saavutuse tunnustamiseks. Autasustamise otsustab ja autasu annab kätte Põlva maavanem. 2006 Olly Kodusaar, Sulev Punning, Marge Rennit 2007 Ain Erik, Nikolai Järveoja, Urmas Nagel, Rein Vill 2008 Evald Laidvere, Kalmer Musting, Georg Gorrissen, Maido Saar, Ülle-Liis Sööt 2009 Tooni Kütt, Andre Laine, Ülo Needo, Aita Neemre 2010 Vahur Käärik, Kristjan Priks, Ilmar Tagel, Mare Torn, Külli Volmer 2011 Aapo Ilves, Indrek Käo, Ragner Lõbu, Saidi Tammeorg, Toomas Tobreluts 2012 Uno Kaldmäe, Ly Mikheim, Margus Timmo 2013 Maaja Glaser, Kaire Mets, Peeter Peedomaa, Reet Roop 2014 Kaja Leppoja, Mihkel Peedimaa, Anne Vasarik 2015 Peeter Alep, Teet Helm, Peeter Änilane 2016 Külli Lokko, Kalju Paalman, Jalmar Vabarna 2017 Riivo Jõgi, Triinu Laan, Kalmer Lina 2018 Ruth Ruus, Reet Kappo, Heino Tartes 2019 Margit Rikka, Gunnar Paalmann, Erki Oidermaa 2020 Sirje Vill, Margus Narusing, Enel Liin Siseministri 18.02.2015 määrus nr 5 "Maakondade teenetemärkide kehtestamine" "Põlva maavalitsus. Põlvamaa Teenetemärk". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. detsember 2014. Vaadatud 5. detsembril 2014. Põlvamaa Teenetemärk
Arvo Sauks

Arvo Albert Erik Sauks (28. märts 1920 Harju-Risti – 18. september 2014 Owen Sound, Ontario) oli eesti psühhiaater Kanadas. Ta sündis Harju-Ristil apteekri perekonnas. Ta lõpetas aastal 1938 Jakob Westholmi Gümnaasiumi. Aastatel 1938–1941 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, õpingud katkesid Saksa sõjaväkke mobiliseerimise tõttu. Ta kuulus aastast 1939 Üliõpilasseltsi Liivika. Juunis 1941 tegutses ta omakaitses Jäneda silla juures ja töötas sanitarina Tartu Ülikooli naistekliiniku esmaabipunktis. Seejärel tegutses ta tõlgina 18. Armee 185. pioneeripataljoni juures. Oktoobrist 1941 oktoobrini 1942 oli ta 185. Eesti julgestuspataljonis sanitaarallohvitseriks, selle koosseisus sattus ta Venemaale ja sai kergelt haavata. Aastase lepingu lõppemise järel avaldas ta soovi edasiõppimiseks, mida ei rahuldatud. Tal tuli minna teenima Eesti leegioni, kus ta tõusis leitnandi aukraadini. 19. mail 1944 õnnestus tal immatrikuleeruda Giesseni ülikooli arstiteaduskonda (asukohaga Giessenis Lahni jõe ääres). Arvo Sauks Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Koduvald

Koduvald on või on olnud mitme asja nimi: Koduvald, Häädemeeste valla ajaleht Koduvald, Kambja valla ajaleht Koduvald, Saue valla ajaleht Koduvald, Lüganuse valimisliit Koduvald, Kambja valimisliit ...
Rubeņi

Rubeņi (vananenud kirjanduses ka Rubbene, Rubene ja Rubini) on küla (vidējciems) Lätis Jēkabpilsi piirkonnas Rubene vallas. Rubeņis asub valla halduskeskus. Aastal 2009 oli seal 266 elanikku. Külas asub endise Rubine mõisa (Rubinen) keskus. Rubeņis on põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu, ka asub seal aastal 1893 valminud katoliku kirik. Vietvārdu datubāze
Kuldvillak (täpsustus)

"Kuldvillak" on sõna, mis võib tähistada: kullast jääranahka vanakreeka mütoloogias telemängu "Kuldvillak" põrandakattefirmat OÜ Kuldvillak Kuldvillaku ordu