Boheem

"Boheem" (originaalpealkirjaga "La bohème") on Giacomo Puccini ooper neljas vaatuses Giuseppe Giacosa ja Luigi Illica libretole Henri Murgeri romaani "Pildikesi boheemlaste elust" ("Scènes de la vie de bohème) ainetel. Ooper esietendus 1. veebruaril 1896 Torino Regio teatris. Mimi (sopran) Musetta (sopran) Rodolfo, luuletaja (tenor) Marcello, kunstnik (bariton) Schaunard, muusik (bariton) Colline, filosoof (bass) Benoit, majaperemees (bass) Alcindoro, riiginõunik (bass) Parpignol (tenor) Pariis, umbes 1830. aastal. Jõululaupäev ühes katusekambris. Luuletaja Rodolfo ja kunstnik Marcello üritavad külmast ja näljast hoolimata tööd teha. Kuid külm saab võidu ja Rodolfo uus näidend läheb tuleroaks ahju, et tuba vähegi soojemaks saada. Saabuvad sõbrad Colline ja Schaunard, kes on tänu õnnelikule juhusele raha saanud ja toovad õhtusöögiks head-paremat. Läheb peoks, mida kuigivõrd rikub majaperemees Benoit' saabumine, kes nõuab üüri maksmist. Kavalusega saadavad noored ta minema. Marcello, Schaunard ja Colline otsustavad minna Momuse kohvikusse edasi pidutsema, Rodolfo jääb aga üksi oma ajalehele lubatud artiklit kirjutama. Uksele kõlab õrn koputus. Saabub Mimi, kes elab naaberkorteris ja tuli oma küünlale tuld otsima. Ootamatult tunneb Mimi end halvasti, kuid see möödub kiiresti. Segaduses kustuvad mõlemad küünlad ja noored jäävad pimedasse. Mimil on ka kodu võti maha kukkunud, koos hakkavad nad seda otsima. Pimeduses noorte käed kohtuvad. Rodolfo on võlutud sellest õrnast olendist ja sümpaatia on vastastikune. Kõlavad sõprade hõiked. Noored ühinevad nendega. Ladina kvartalis. Momus' kohviku ees. Rodolfo ja Mimi liituvad sõprade Colline'i, Schaunardi ja Marcelloga. Marcello on mossis, kuna Musetta, tema armsam, on ta pärast järjekordset riidu maha jätnud. Rahvahulgast ilmubki valju naeru saatel Musetta koos vanaldase kavaleri Alcindoroga. Musetta käitub väga väljakutsuvalt, et Marcello tähelepanu endale tõmmata. Musetta saab kavalusega vanamehest lahti ja tormab Marcello käte vahele. Ka boheemlaste kohvikuarve saab lõpuks maksta Alcindoro. Veebruar. Varahommik. Musetta ja Marcello on linnaäärses kõrtsis tööd leidnud. Ka Rodolfo elab ja magab nüüd siin, sest nad on Mimiga pärast järjekordset armukadedusstseeni lahku läinud. Marcello maalib kõrtsi ees. Saabub Mimi, kes, tüdinud Rodolfo armukadedusest, on otsustanud jäädavalt temast lahku minna ning räägib Marcellole oma murest. Korraga ilmub Rodolfo. Mimi peidab end. Rodolfo kaebab sõbrale Mimi "kerglaslikku" meelt; samuti tunnistab ta, et Mimi on raskesti haige ja pääsemislootust tal ei ole. Raske köhahoog reedab Mimi peidupaiga. Noored otsustavad lahkumineku vaid kevadeni edasi lükata. Ka Musettal ja Marcellol on käsil järjekordne riid. Katusekambris. Rodolfo ja Marcello meenutavad ilusaid aegu, kui nad olid kumbki koos oma armastatuga. Saabuvad Colline ja Schaunard. Sõbrad otsustavad kurva meele lohutamiseks peo korraldada, kust ei puudu ei tants ega duellid. Keset rõõmsat möllu astub tuppa ehmunud Musetta, kes teatab, et Mimi on all ukse taga ja surmani haige. Rodolfo aitab Mimi tuppa ja paneb ta voodile. Musetta saadab Marcello oma ehteid müüma, et rohtu osta, ja läheb ise ka välja, et Mimile käte soojendamiseks muhv osta. Ka Colline lahkub. Kui noored jäävad kahekesi, meenutavad nad oma esimest kohtumist jõuluööl. Sõbrad tulevad tagasi ja teatavad, et arst on saabumas. Kuid on juba hilja, Mimi sureb vaikselt Rodolfo käte vahel. "Che gelida manina" (Rodolfo; I vaatus) "Mi chiamano Mimi" (Mimi; I vaatus) "Quando men' vo" (Musetta; II vaatus) "Donde lieta"(Mimi; III vaatus)