laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Adnan Terzić

Adnan Terzić (sündinud 5. aprillil 1960 Zagrebis) on Bosnia ja Hertsegoviina poliitik, ta kuulub erakonda Savez za bolju budućnost BiH (tõlkes 'liit Bosnia ja Hertsegoviina parema tuleviku eest'). Ta oli 23. detsembrist 2002 kuni 11. jaanuarini 2007 Bosnia ja Hertsegoviina peaminister. Ta lõpetas 1986. aastal Sarajevo ülikooli ehitusinsenerina. Aastatel 1986–1990 oli ta Travniki linnavalitsuse nõunik. Aastatel 1992–1995 teenis ta Bosnia ja Hertsegoviina armees. Aastatel 1996–2001 oli ta Kesk-Bosnia kantonis asekuberner ja kuberner. 23. detsembrist 2002 kuni 11. jaanuarini 2007 Bosnia ja Hertsegoviina peaminister. Ta kuulus 2009. aastani erakonda Stranka Demokratske Akcije (tõlkes Demokraatlike Aktsioonide Partei), 2009. aastast kuulub ta erakonda Savez za bolju budućnost BiH. Ta on abielus ja tal on üks laps.
Hando Kruuv

Hando Kruuv (sündinud 13. mail 1937 Tartus) on eesti sportlane, sporditegelane ja leiutaja. Hando Kruuvile kuulub Eesti vanim puulaev Tempo, mille tema sünni puhul ehitas tema isa, Tartu lodjameister August Kruuv. Ta kandideeris Riigikogu valimistel aastatel 1992 (sai 82 häält) ja 1999 (sai 40 häält). Ta oli Põllumeeste Kogu juhatuse liige (erakonna liige alates 25. juulist 1997). Emajõe Lodjaseltsi auliige Tema isa oli laevandusettevõtja August Kruuv. Tema tütar on purjetaja ja meditsiinitegelane Krista Kruuv. Veesuusatajate mured Eestis ja saksa eriajakirja harimatus. Võitleja, detsember 1963, nr. 12, lk. 3 Eesti NSV 1. esivõistlused veemotospordis. Tartu, 3–4. august 1957 Tiksoja mets – KGB kuritegude tumm tunnistaja KGB ahvatles Hando Kruuvi tapma Karl Vainot Võrtsjärve regatt kestab põlvest põlve Kuidas me Tartu 23. augustil 1990 Leninist vabastasime (arhiiviversioon) Lähme külla: Hando Kruuv Külas Tartu Da Vincil Hando Kruuvil Hando Kruuv 80 13 05 2017
Himu

Himu on inimese isu, soov või igatsus isiku või asja järgi. Sama mõtet väljendab ka selline emotsioon nagu iha. Kui inimene soovib midagi või kedagi, siis ta igatseb seda positiivset tunnet, mida ta saaks konkreetse objekti kaudu, ja ta on valmis midagi tegema, et oma eesmärki saavutada. Himu motiveeriv aspekt on huvitanud mitmeid filosoofe: Thomas Hobbes (1588–1679) kinnitas, et iha on põhiline motivatsioon inimese tegutsemisele. Kuigi himu tavaliselt peetakse emotsiooniks, siis psühholoogid peavad himu emotsioonist erinevaks tundeks. Psühholoogid väidavad, et soovid ehk vajadused millegi järgi tekivad erinevates organismi osades, näiteks mao vajadus toidu järele, kuid emotsioonid tekivad seoses inimese vaimse seisundiga. Turundus- ja reklaamiettevõtted kasutavad psühholoogilisi uuringuid kuidas himusid stimuleeritakse, et leida tõhusamaid viise, kuidas mõjutada tarbijaid ostma konkreetseid tooteid või teenuseid. Mõned reklaamid püüavad anda ostjatele tunnet, et neil on mingit toode või teenus puudu ja nad vajavad seda ja teised reklaamid tekitavad himu toote järgi ihaldatavate lisandustega nagu tuntud inimesed või ilusad modellid, kes toodet kasutavad. Filosoofias on himudest räägitud juba alates antiikajast. "Politeias" väidab Platon, et üksikisiku soove tuleb edasi lükata kõrgemate ideaalide nimel. "De Animas" väidab Aristoteles, et himud on seotud loomadevahelise suhtlemisega ja panevad loomi tegutsema; samal ajal kui ta tunnistab, et ratsionaalne mõtlemine on samuti seotud himudega. Thomas Hobbes (1588–1679) esitles mõistet psühholoogiline hedonism, mis väidab, et "kõikide inimeste tegevuse põhiline motivatsioon on soov saada naudinguid." Baruch Spinoza (1632–1677) nägi vastandina Hobbesile, et "loomulikud himud on orjuse üks vorme", mida isik ei vali omast vabast tahtest. David Hume (1711–1776) väitis, et soovid ja kired on mittekognitiivsed, automaatsed kehalised reaktsioonid ja ta väitis, et ratsionaalne mõtlemine on "võimalik üksnes siis, kui lõpuni välja mõelda see, mida [keha] ihaldab". Immanuel Kant (1724–1804) nimetas kõiki tegevusi, mis põhinevad himudel, hüpoteetilisteks imperatiivideks, mis tähendab, et see on põhjendatud käsk vaid juhul, kui keegi himustab seda eesmärki, millest on jutt. Kant näitas ka kauni ja naudingu omavahelist seost oma töös "Otsustusvõime kriitika". Georg Wilhelm Friedrich Hegel väitis, et "eneseteadvus on himu".[viide?] Ethics Chapter. "desire – behaviour". Encyclopædia Britannica.
Teatame mõrvast

"Teatame mõrvast" (algupärandi pealkiri "A Murder is Announced") on Agatha Christie 1950. aastal ilmunud kriminaalromaan. Eestikeelses tõlkes on romaan ilmunud 1995. ja 2015. aastal. Chipping Cleghorni aleviku kohalikus ajalehes ilmub kuulutus, kus antakse teada peatselt toimuvast mõrvast. Elevil aleviku elanikud peavad seda kutseks seltskondlikule mänguõhtule. Väljakuulutatud ajal kogunetaksegi. Ootamatult kustuvad tuled ja kõlavad päris ehtsad revolvripaugud. Kui lambid uuesti põlema lähevad, lebab põrandal surnukeha. Juhtumit asub lahendama miss Jane Marple, ent enne veel, kui ta mõrvari tabab, jõuavad toimuda juba järgmised kuriteod.
Aribert

Aribert Joachim Alexander, Anhalti prints (18. juuni 1864 – 24. detsember 1933) oli Anhalti printsregent 13. septembrist kuni 12. novembrini 1918 hertsog Joachim Ernsti valitsusajal. Aribert oli abielus Schleswig-Holsteini printsessi Marie Louisega.
Gavrilov Possadi rajoon

Gavrilov Possadi rajoon (vene keeles Гаврилово-Посадский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Ivanovo oblastis, asudes oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Gavrilov Possadi linn. Rajoon piirneb põhjas Iljinskoje rajooniga, idas Teikovo rajooniga ning lõunas ja läänes Vladimiri oblastiga. Rajooni pindala on 960 km². Gavrilov Possadi rajooni asulad kuuluvad ühe linna (Gavrilov Possadi), ühe linna tüüpi asula ja kolme külaasunduse koosseisu. Q126709394
Muusikalavastus

Muusikalavastus muusikaline lavastus. Muusikalavastused on operett, ooper ja ballett, kuid ka folkloorsed vabaõhu laulu- ja tantsupeod. Muusikalavastusel on tavaliselt süžee, mis on kirja pandud stsenaariumi või libreto ehk käsikirjana. Eskiisid muusikalises lavastuses viiakse täiuseni helilooja, lavastaja ja juhtija poolt.
Surnud 1871

Surnud 1871 Sündmused maailmas Siin on loetletud 1871. aastal surnud tuntud inimesi ja loomi. 18. märts – Augustus de Morgan, inglise matemaatik 11. mai – John Herschel, Briti astronoom 24. mai – Georges Darboy, prantsuse vaimulik, Pariisi peapiiskop 17. juuni – Clement Laird Vallandigham, USA poliitik ja advokaat 28. juuni – Alexander Johann Gustav Postels, Venemaa mineraloog, maadeuurija 5. august – Gottlieb Alexander von Schmidt, Eesti vaimulik 12. august – Adam August Otto Paul von Krusenstern, baltisaksa päritolu Vene meresõitja ja polaaruurija 5. oktoober – Aleksandr Afanasjev, vene muinasjutu-uurija 18. oktoober – Charles Babbage, inglise matemaatik, filosoof ja leiutaja
Antoine de Saint-Exupéry

Antoine Marie Roger de Saint-Exupéry [antu'an mar'i rož'e(r) dö sää(n)teksüper'i] (29. juunil 1900, Lyon, Prantsusmaa – 31. juuli 1944) oli prantsuse kirjanik ja lendur. Ta sai maailmakuulsaks oma romaanilaadsete jutustuste ja mõtisklustega. Tähtsamad neist: "Lõunapost" (1928), "Öine lend" (1931), "Tuul, liiv ja tähed" (1939), "Lend Arrasse" (1942). Aasta enne surma kirjutas ta kujunditerohke muinasjutu "Väike prints" (1943). Tema teiste raamatute hulka kuuluvad mõtiskluste kogu "Liivade tarkus" (avaldatud postuumselt 1948. aastal) ning kaks raamatut lennundusest. Saint-Exupéry teosed tuginevad peaaegu alati autori elukogemustele ja on lahutamatult seotud kirjaniku tõelise kire ja kutsumusega – lendamisega. Ta hukkus, kui ta lennuk luurelennul merre kukkus. Märtsis 2008 väitis 88-aastane endine Saksa õhujõudude (Luftwaffe) lendur Horst Rippert end olevat allatulistaja. Saint-Exupéry järgi on nimetatud Lyoni rahvusvaheline lennujaam ja asteroid 2578 Saint-Exupéry. Väikese printsi järgi on nime saanud asteroidikuu Petit-Prince. 1943 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia välisliikmeks "Inimeste maa". Tõlkinud Maria Hange, Loomingu Raamatukogu 1958, nr. 23 "Väike prints". Tõlkinud Ott Ojamaa, Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn 1960, 1966 (kogumikus "Öine lend"); Tiritamm, Tallinn 1993, 1999, 2002, 2003, 2009, 2014; Eesti Trüki- ja Paberimuuseum, Tartu 2018;  Pilgrim, Tallinn 2016. Tõlkinud Sirje Keevallik, Tänapäev, Tallinn 2017, 2019. Tõlkinud Reet Alas, Rahva Raamat, Tallinn 2018, 2020 "Öine lend" (jutustused "Öine lend", "Inimeste maa", "Lahingulendur" ja "Väike prints"). Tõlkinud Eha Vasara jt, järelsõna Jaan Eilart, Eesti Raamat, Tallinn 1966 "Sõnad kui taevatähed" (tsitaadivalimik). Tõlkinud Liina Ootsing, Logos, Tallinn 1999 "Tsitadell". Tõlkinud ja eessõna: Laine Hone, Eesti Raamat, Tallinn 2003 "Lõuna postilennuk. Inimeste maa". Tõlkinud Merike Riives ja Maria Hange, Varrak, Tallinn 2003 Saksa lendur tunnistas üles Saint-Exupery allatulistamise, ERR, 16. märts 2008 Consuelo de Saint-Exupéry, "Roosi mälestused" (kirjaniku abikaasa mälestused). Tõlkinud Signe Ernist, Kunst, Tallinn 2001 Simone de Saint-Exupéry, "Viis last pargis" (kirjaniku õe mälestused). Tõlkinud Margot Endjärv, Eesti Raamat, Tallinn 2001 Stacy Schiff, "Antoine de Saint-Exupéry". Inglise keelest tõlkinud ja eessõna: Lia Rajandi. Varrak, Tallinn 2003, 596 lk
Säärepael

Säärepael on etnoloogias värvilisest villasest lõngast kalasabakirjas palmitsetud pael, mis seotakse ümber sääre põlve ja püksisääre alt (harvem pealt). Paelaotsad pisteti pükste sääreotste aukudest läbi ning kinnitati sõlme, nii et otstes olevad tutid jäid sääre välisküljele rippuma. Säärepaelad hoiavad üleval sukki. Kihnu kultuuriruum on kantud UNESCO inimkonna vaimse kultuuripärandi esindusnimekirja. See on toonud suurema tähelepanu alla Kihnu käsitöö, mille oskusi hoiab meeles ja edendab SA Kihnu Kultuuriruum. Eesti vaimse kultuuripärandi nimistusse on kantud ka Kihnu säärepaelte tegemine ja kasutamine, kihnu keeles: Kihnu siärepaeldõ tegemine ning kasutamine. Kihnus ei kanta säärepaela nii nagu Mandri-Eestis, ümber sääre seotuna. Neid valmistatakse pulmadeks, kus pruut seob paela ümber veimede, mida ta kingib peigmehe sugulastele. Tähtsamad pulmategelased saavad veimed, mis on seotud vööga, ülejäänutele antakse säärepaelaga seotud veimed. Meestele seotakse veimed säärepaelaga üle õla. Säärepaela kutsutakse Kihnus ka pulma- või laulupaelaks. Viimati mainitud nimetus tuleneb sellest, et laulunaistele kingitakse mitmepäevase pulmas laulmise eest samuti säärepael. kapukad säärised Arvi Ränk. Eesti etnograafia sõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 205 Esivanemate varandus. [Rahvateaduslik teatmik]. 1993. Toimetanud A. Vaserik. Tartu. Lk 113 Säärepaelad Kihnus Säärepaelte tegemine ja kasutamine Kihnus. Annika Annuk, 2015 Säärepael, Eesti Rahva Muuseum
Salapulk

Salapulk ehk salatapp on puupulk pikkusega 15–20 cm ja läbimõõduga 3–4 cm, millega ühendatakse palkmaja ehitamisel palke, et need ei vajuks seinast välja. Arvi Ränk. Eesti etnograafia sõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 187 Pilt Eesti Muuseumide Infosüsteemis
Semmipuu

Semmipuu on endisaegne tööriist, millega tehti villa lahedaks (vatkuti villa). Semmipuu oli kraaside eelkäija. Eesti talupojakultuuris vatkuti villa külmal talvepäeval, sest siis läks vill hästi lahedaks. Eesti alal kasutati semmipuud 19. sajandi teisel poolel veel vaid kaguosas. Esivanemate varandus. [Rahvateaduslik teatmik]. 1993. Toimetanud A. Vaserik. Tartu. Lk 105 Pilt Eesti Muuseumide Infosüsteemis
Teikovo rajoon

Teikovo rajoon (vene keeles Тейковский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Ivanovo oblastis, asudes oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Teikovo linn (ei kuulu Teikovo rajooni koosseisu). Rajoon piirneb põhjas Komsomolski rajooniga, kirdes Ivanovo rajooniga, idas Ležnevo rajooniga, lõunas Vladimiri oblastiga, läänes Gavrilov Possadi rajooniga ja loodes Iljinskoje rajooniga. Rajooni pindala on 1290 km². Teikovo rajoonis on 142 asustatud punkti, mis kuuluvad ühe linna tüüpi asunduse ja viie külaasunduse koosseisu. Q126709394
Renn

Renn on nõgusalt, kandiliselt või kolmnurkselt millessegi õõnestatud vagu või mingist materjalist (näiteks kividest, laudadest) tehtud vagujas süvend millegi (näiteks vee) juhtimiseks. Renni tüüpe: rentsel. Renniks nimetatakse ka valamistoru ehk tila. "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 19.05.2017)
Mahlatila

Mahlatila on kase või vahtra külge kinnitatud väike puurenn (tila), millega kevadel nõrutatakse anumasse taimemahla (nt kasemahla). Arvi Ränk. Eesti etnograafia sõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 112 Pilt Eesti Muuseumide Infosüsteemis
Malid

Malid (rootsi keeles malja) on tinast valatud kaunistused, mida Eestis kasutatakse eeskätt Saaremaa naiste abu ehk liistiku hõlmadel. Malid on ažuurse pinnaga ratta- või rataste kujulised ning varustatud rõngakujulise aasaga. Tina värvi tuhkjashallid metallnaastud õmmeldakse vastamisi mõlemale hõlmale punasest kaleviribast alusele, nii et aasad ulatuvad üle siilu serva. Mustjala kihelkonna naised panid liistikule 4-5 paari malisid, Karja ja Püha kihelkonna naised liistikule või kampsunile ühe paari malisid. Nagu nimetus osutab, on Saaremaa malid rootsi algupära: Rootsi Dalarna maakonna neidude rahvariietel on sarnased kaunistused. Kostüümiajalooliselt on Saaremaa abude malid mälestus eest nööritava pihiku moest, mis levis kõrgema seltskonna naiste seas 16. sajandi teisel poolel. Liistik on kogu Euroopas kasutatava pealisrõivana tuntud 17. sajandist. Eestis tuli see linnamoe mõjul kasutusele 18. sajandil. Varem kasutati malisid rootslaste eeskujul hõlmade kinninöörimiseks aasadest läbiaetud paela abil, kuid 19. sajandiks oli neil vaid kaunistusotstarve. Abu peetigi rohkem iluasjaks – oli see ju malidega ehitud. Malide all oli punane kaleviriba, mille hõlmast kaugema ääre alt paistsid välja erivärvilised riideservad, nt must ja kollane. Mali aasadest seoti läbi punane pael ja sõlmiti lehvi. Räägitakse, et leina ajal kanti musta paela. Niisuguseid paelu ei mäletata ega kasutata enam. Igas peres oli oma malide vorm ja malisid valmistati ise. Valmistajateks olid mehed. Ka malide vorm oli ise tehtud. Enamasti tahuti muster terava noaotsa või peitliga kivi ühele küljele. Mõned vormid olid aga uuristatud neljakandilise paekivi külgedele mitme eri suurusega. Vormi tegemiseks kasutati peamiselt põllukivi, mõnel pool ka dolomiiti. Malid valati seatinast, millele lisati inglistina, sest seatina üksi oli liiga pehme. Kohalikud vanemad inimesed räägivad, et tina toodi laevadega üle mere, seatina aga saadi Tuiu rauasaatmemägedest kaevandatud soomaagist. Nõukogude ajal valmistati rahvariideid rahvakunstimeistrite koondises Uku, malid populaarsetele Mustjala rahvariietele telliti Saare tootmiskombinaadi kaudu. Tinast malide valmistajaid oli sel ajal mõni üksik. Tehti ka masinatega plekist malisid, neid tegijaid oli rohkem. Malide valmistamise oskus on ununemas – tänapäeval on mõnes kodus vorm küll olemas, kuid neid, kes malisid valada oskaks, on vähe. Samuti ei pruugi inimesed mali vorme ära tunda, pidades neid lihtsalt mustriga kivideks. 2015. aastal kanti malide valmistamine rahvusliku metallitööna Eesti vaimse kultuuripärandi nimistusse. Arvi Ränk. Eesti etnograafia sõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 113 P. Venda. Malide valmistamine ja kasutamine Mustjala kihelkonnas. - Eesti Rahvakultuuri Keskus Pilt Eesti Muuseumide Infosüsteemis P. Venda. Malide valmistamine ja kasutamine Mustjala kihelkonnas. - Eesti Rahvakultuuri Keskus
Mamuša

Mamuša on linn Lõuna-Kosovos Prizreni ringkonnas. Geograafiliselt asukohalt jääb Mamuša pealinnast Prištinast umbes 52 kilomeetrit edelasse ja Prizrenist 19 km põhja. Linn asub 333 meetri kõrgusel merepinnast ja selle pindala on 23,3 ruutkilomeetrit. Elanikke on nüüdseks enam kui 5,5 tuhat (umbes 500 leibkonda), kellest ligikaudu 90% on Kosovo türklased ja vähemuse moodustavad Kosovo albaanlased. Lähim lennujaam on Priština lennujaam (37 km) ning rahvusvahelistest Skopje lennujaam Põhja-Makedoonias (84,5 km), Podgorica lennujaam Montenegros (121,4 km) ja Tirana Ema Teresa nimeline rahvusvaheline lennujaam Albaanias (131,8 km). Mamušas asutati juulis 2005 pilootomavalitsusüksus kui osa ÜRO poolt edendatavat detsentraliseerimist Kosovos. Munitsipaliteediks Mamuša sai 2008. aastal. Mamusa.[alaline kõdulink], Akadeemilised sõnaraamatud ja entsüklopeediad. (en:Academic Dictionaries and Encyclopedias). Loetud 18.5.2017. (inglise keeles.) Mamuša linn. (en:Mamuša town.), Rahvusvähemused ja poliitika postsotsialistlikes Kagu-Euroopas. (en:Ethnic Minorities and Politics in Post-Socialist Southeastern Europe). Sabrina P. Ramet, Marko Valenta. Loetud 18.5.2017. (inglise keeles.) Kogukondade profiilid Kosovos. (en:Kosovo communities profiles 2010 - OSCE.) Avaldas: Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsioon. OSCE. (en:Publisher: Organization for Security and Co-operation in Europe. OSCE). 8. veebr. 2011. Loetud 18.5.2017. (inglise keeles.) Avasta Mamusa. (en:Discover Mamusa.), Tee Mamusasse. (en:Mamusa Destination Guide. TripMondo. Loetud 18.5.2017. (inglise keeles.) Mamuša. Täpne kellaaeg. (ru:Mamuša. Точное время.), Timein.org. Loetud 18.5.2017. (vene keeles.) Prizren.), Lk. 5. juuni 2006. Loetud 18.5.2017. (inglise keeles.) Lähimad lennujaamad. (en:Closest Airport to Mamuša.), Closest Airport to. Loetud 18.5.2017. (inglise keeles.) Mamuša. Linn Serbias. (ru:Мамуша. Город в Сербии.) Loetud 18.5.2017. (vene keeles.)
Marie-Adélaïde (Luksemburgi suurhertsoginna)

Marie-Adélaïde (sünninimi Marie-Adélaïde Thérèse Hilda Wilhelmine; 14. juuni 1894 – 24. jaanuar 1924) oli Luksemburgi suurhertsoginna 25. veebruarist 1912 kuni 14. jaanuarini 1919. Ta on tuntud ka saksapärase nimekuju Marie-Adelheid all. Marie-Adélaïde oli suurhertsog Guillaume IV ja tolle abikaasa Maria Anna vanim tütar. Seoses asjaoluga, et tema isal meessoost järeltulijaid ei olnud, muudeti troonipärimisseadust ja Marie-Adélaïde'ist sai 10. juulil 1907 Luksemburgi troonipärija. Pärast oma isa surma 1912. aastal krooniti ta suurhertsoginnaks. Temast sai esimene naine Luksemburgi troonil. Ühtlasi oli ta esimene Luksemburgi valitseja pärast 1296. aastat, kes oli sündinud Luksemburgi territooriumil. Ta oli poliitiliselt aktiivne ja väga saksameelne valitseja, mistõttu tegi ta Esimese maailmasõja päevil aktiivset koostööd Saksamaa okupatsioonivõimudega. See tõi sõja lõppedes kaasa tugeva kriitika tema suhtes ja kuigi ta ei olnud teinud midagi seadusevastast, loobus ta pärast nõupidamist peaministriga 14. jaanuaril 1919 vabatahtlikult troonist oma noorema õe Charlotte'i kasuks. Pärast troonist loobumist kolis vallaline Marie-Adélaïde Itaaliasse. Seal astus ta Modenas karmeliitide nunnakloostrisse, hiljem liitus aga Roomas vaeste eest hoolitsemisega tegelenud nunnaorduga. Halb tervis sundis teda siiski kloostrielust loobuma – ta asus elama oma ema juurde Hohenburgi lossi Baieris, kus ta 1924. aastal grippi suri. Fotoalbum
Ležnevo rajoon

Ležnevo rajoon (vene keeles Лежневский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Ivanovo oblastis, asudes oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Ležnevo alev. Rajoon piirneb põhjas Ivanovo rajooniga, kirdes Šuja rajooniga, idas Savino rajooniga, lõunas Vladimiri oblastiga ja läänes Teikovo rajooniga. Rajooni pindala on 772,52 km². Ležnevo rajoonis on 132 asustatud punkti ja nad kuuluvad ühe (Ležnevo) alevi ja nelja külaasunduse koosseisu. Q126709394
Anton Rop

Anton Rop (sündinud 27. detsembril 1960 Ljubljanas) on Sloveenia poliitik ja pankur. Ta on Euroopa Investeerimispanga asepresident. Ta oli aastatel 2002–2004 Sloveenia peaminister. Ta sündis aastal 1960 Ljubljanas. Ta lõpetas aastal 1984 Ljubljana ülikooli majandusteaduskonna. Ta oli 7. veebruarist 1996 kuni 7. juunini 2000 Sloveenia töö, pere ja sotsiaalküsimuste minister (Janez Drnovšeki teises ja kolmandas valitsuses). 30. novembrist 2000 kuni 19. detsembrini 2002 oli ta Sloveenia rahandusminister (Janez Drnovšeki neljandas valitsuses). 19. detsembrist 2002 kuni 3. detsembrini 2004 oli ta Sloveenia peaminister.
Artur Vainola

Artur Vainola (Artur Sandt; 20. aprill 1901 – 6. mai 1944 Tallinn) oli eesti õpetaja ja looduskaitse usaldusmees. Osales Vabadussõjas Kalevlaste Maleva koosseisus. Antsla algkooli õpetaja alates 1922. ja juhataja alates 1932. aastast, skaudijuht, Võru maavolikogu liige, Antsla alevivolikogu liige ja alevivanem, looduskaitse usaldusmees, Eesti Turistide Ühingu usaldusmees, Eesti Kirjanduse Seltsi usaldusmees. Nõukogude okupatsioonivõimu poolt määratud Petseri maavanemaks 29. juunil 1940, astus ametisse sama aasta 2. juulil. Hiljem Petserimaa täitevkomitee sekretär, EK(b)P liikmekandidaat. Arreteeriti 8. juulil 1941, oli kuni 25.08.1943 vangis Tallinnas, siis saadeti Tartu TKLi , surmakuupäev 6. mai 1944 on oletuslik. Looduskaitsemärk, III järk, 1. mai 1940.
Christina Stürmer

Christina Stürmer (sündinud 9. juunil 1982 Linzis) on Austria poplaulja. 13-aastaselt mängis saksofoni. Christina Stürmeri Austria ametlik koduleht Saksa ametlik koduleht
Ivanovo rajoon

Ivanovo rajoon (vene keeles Ивановский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Ivanovo oblastis, asudes oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Ivanovo linn (ei kuulu Ivanovo rajooni koosseisu). Rajoon piirneb põhjas Furmanovi rajooniga, kirdes Rodniki rajooniga, idas Šuja rajooniga, lõunas Ležnevo rajooniga, kagus Teikovo rajooniga ja läänes Komsomolski rajooniga. Rajooni pindala on 1080 km². Ivanovo rajoonis on 204 asustatud punkti ja nad kuuluvad üheteist külaasunduse koosseisu. Q126709394
Videomapping

Videomapping (inglise projection mapping) on tehnoloogia, mis kasutab objekte, tihtilugu mittekorrapäraseid nelinurki, videoekraanina. Videoprojektsiooni ja videomappingu vahe seisneb selles, et videoprojektsioon on enamasti lihtsalt videopildi kuvamine klassikalisele nelinurksele ekraanile. Videomapping kujutab endast juba keerukamat projitseerimist –selleks võivad olla keerulised komplekssed ehitised, lavakujundused kui ka pisemad igapäevaobjektid. Viimase jaoks oli tehnoloogia olemas juba varastel 1960. aastatel shader lamps-i näol. See kujutas endast graafilise pildiga projektorit, millega projitseeriti füüsilisele 3d objektile videopilti või muud sellelaadset struktuuri. Spetsiaalsed tarkvaraprogrammid võimaldavad videopildi lõikamist vastavalt projitseeritava pinna kujule ja vormile. Selleks võivad olla suured komplekssed ehitised kui ka väikesed igapäevaobjektid. Laialdaselt kasutatakse videoprojektsiooni muusikakontserditel, reklaaminduses, installatiivses kunstis, nüüd üha enam ka teatris ja teistes etenduskunstide vormides. Loomaks teistsuguseid dimensioone, optilisi illusioone ning elustmaks liikumatuid objekte. Videopilt on tihtilugu kombineeritud heliga, loomaks audiovisuaalset narratiivi. Videomappingu tehnika ulatub tagasi 1960. aastatesse, mil üheks esimeseks avalikuks videomappinguks võib pidada aastal 1969 Disneylandi Haunted Mansion Ride. Analoogse tehnikana enne praeguseid tehnoloogiaid on kasutatud näiteks shader lampse. Isadora Resolume Arena Millumin Thinking Particles Avolites Green Hippo Coolux d3Technologies Vioso Arkaos MadMapper LPMT Procamlib VPT BlendBuddy Shader Lamps: Animating Real Objects With Image-Based Illumination
Simeon II

Simeon II (kodanikunimi Simeon Sakskoburggotski; sündinud 16. juunil 1937) on endine Bulgaaria tsaar (oli troonil 28. augustist 1943 kuni 15. septembrini 1946) ja Bulgaaria poliitik. Ta oli 24. juulist 2001 kuni 16. augustini 2005 Bulgaaria peaminister. Ta abiellus Margarita Gomez-Acebo y Cejuelaga, kellega tal on viis last: Kardam (1962–2015) Kiril (sündinud 1964) Kubrat (sündinud 1965) Konstantin-Asen (sündinud 1967) Kalina (sündinud 1972) Stara planina orden (2007)