laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Oldřich Černík

Oldřich Černík (27. oktoober 1921 Ostrava – 19. oktoober 1994 Praha) oli Tšehhoslovakkia riigitegelane. Oldřich Černík oli pärit töölisperekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta treialiks. 1945. aastal astus ta Tšehhoslovakkia Kommunistlikku Parteisse ja oli seejärel parteitöö erinevates ametites. 1952–1954 oli ta Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Ostrava piirkonnakomitee sekretär ja 1954–1956 esimees. 1956–1960 oli Oldřich Černík Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Keskkomitee sekretär ja 1958–1970 Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Keskkomitee liige. 1960–1963 oli ta Tšehhoslovakkia kütuse- ja energeetikaminister. 1963–1968 töötas ta Tšehhoslovakkia valitsuse esimehe asetäitjana ja Riikliku Plaanikomitee esimehena. 1960–1969 oli Černík Tšehhoslovakkia Rahvakogu saadik. 1966–1970 oli ta Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Keskkomitee presiidiumi liige. 1964. aastal lõpetas ta kaugõppe teel Ostrava Mäetööstuse Kõrgkooli. 9. aprillist 1968 kuni 28. jaanuarini 1970 oli Oldřich Černík Tšehhoslovakkia valitsuse esimees. Pärast Nõukogude Liidu invasiooni vahistati Oldřich Černík 21. augustil 1968 ja viidi koos teiste Tšehhoslovakkia juhtivate riigitegelastega Moskvasse, kus nad osalesid läbirääkimistel Nõukogude juhtkonnaga. Surve ja ähvaruste tagajärjel oli nad lõpuks sunnitud alla kirjutama Moskva protokollile. 1970. aastal vabastati Oldřich Černík kõigilt riiklikelt ametikohtadelt ja heideti 1971. aastal Tšehhoslovakkia Kommunistlikust Parteist välja. 1970–1989 töötas ta Standardiameti juhataja asetäitjana majandusalal, 1990–1991 oli Linnade ja Külade Liidu esimees. Oldrich Černik : fr. tschechoslowakischer Politiker; Regierungschef 1968-1970 Munzinger Oldřich ČERNÍK totalita.cz Countries Cr-Cz rulers.org Oldřich Černík (1921-1994) Government Information Centre Oldřich Černík Vlády České republiky
Viljandi vana tuletõrjemaja

Viljandi vana tuletõrjemaja on endine tuletõrjedepoo hoone Viljandis aadressil Väike-Turu tänav 3. Nüüdisajal on tuletõrjedepoo hoovi kasutatud Viljandi pärimusmuusika festivali raames kontserdipaigana. Viljandi tuletõrjedepoo "Tuletõrjehoov". Eesti Pärimusmuusika Keskus. Originaali arhiivikoopia seisuga 11. september 2017. Vaadatud 11. september 2017. Rannar Raba (18. august 2016). "Folgilisi varitses oht salajasse sügavikku kukkuda". Vaadatud 11. september 2017.
Akrotiri ja Dhekelia

Akrotiri (kreeka Ακρωτήρι) ja Dhekelia (kreeka Δεκέλεια) on Suurbritanniale kuuluvad territooriumid, täpsemalt, Suurbritannia meretagune ala Küprose saare lõunarannikul. Nende kogupindala on 254 km². Akrotiri ja Dhekelia jäid 1960. aastal Küprose iseseisvudes Suurbritanniale. Seal asuvad sõjaväebaasid. Nende ametlik nimetus on Suveräänsed Baasialad Küprosel (Sovereign Base Areas Cyprus). Akrotiris ja Dhekelias elab umbes 7000 Briti sõjaväelast ja nende pere liiget ning 7000 Küprose kodanikku, kes tegelevad baaside teenindamise või põllumajandusega. Alates 1. jaanuarist 2008 kehtib seal euro. Territooriumi haldust juhib administraator, kes on ühtlasi Briti Küprose õhujõudude komandör (Commander of British Forces Cyprus). Administraatori määrab ametisse Briti monarh kaitseministeeriumi ettepanekul. http://www.sba.mod.uk/
Kamenski rajoon

Rostovi oblasti haldusüksuse kohta vaata artiklit Kamenski rajoon (Rostovi oblast). Kamenski rajoon (vene keeles Каменский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Arhangelskoje küla. Rajoon piirneb põhjas Teplo-Ogarevski rajooniga, kirdes Volovo rajooniga, idas Jefremovi rajooniga, lõunas ja idas Orjoli oblastiga ning loodes Tšerni rajooniga. Rajooni pindala on 795 km². Elanike arv oli 2012. aastal 9383, 2009. aastal 9473 ja 2002. aastal 10 720. Kamenski rajoonis on 100 asulat, mis kuuluvad kahe külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Krasivaja Metša, Sitova Metša, Zuša, Gogol, Galitsa ja Kamenka. Q126684906
Puškini-nimeline vene draamateater

Puškini-nimeline Riiklik Akadeemiline Vene Draamateater (jakuudi keeles А.С. Пушкин аатынан Ил Академическай Нуучча Театра; vene keeles Государственный академический Русский драматический театр им. А. С. Пушкина) on vanim teater Sahha pealinnas Jakutskis. Puškini-nimeline vene draamateater on vanim teater Kirde-Venemaal. 1891. aastat loetakse Vene draamateatri Jakuutias sünniaastaks. Toona oli see asjaarmastajateater. Uue teatrihoone sai Vene draamateater 1957. aastal – Jakutskis aadressil Lenini prospekt 21. 1998. aastal sai teater akadeemiliseks (riikliku staatuse sai teater varem – enne 1945. aastat). Alates 1999. aastast kannab teater Aleksandr Puškini nime. Teatris on mänginud tuntud näitlejad Aleksandr Kuznetsov, Nina Konstantinova ja Valentin Antonov. Русский драматический театр в Якутии. xn--80afe1cl.xn--p1ai Koduleht Näitetrupi koosseis
Hiina lihtsustatud kiri

Hiina lihtsustatud kiri on hiina kirja ehk hani kirja lihtsustatud kirjamärkidega versioon, mis võeti kasutusele Hiina Rahvavabariigis 1950. aastatel ning kuulutati seal hiina traditsioonilise kirja asemel ametlikuks standardiks. Tänapäeval kasutatakse lihtsustatud kirja Mandri-Hiinas, Singapuris ja Malaisias, traditsioonilist kirja Taiwanis, Hongkongis ja Macaus. Võtame näiteks märgi, millega kirjutatakse sõnu wèi 'jaoks' ja wéi 'tegema; olema; (millekski) saama; (millekski) peetama': 爲, 12 kriipsu: traditsioonilise märgi varasem graafiline variant 為, 9 kriipsu: tänapäevane traditsiooniline märk (kergelt lihtsustatud variant) 为, 4 kriipsu: lihtsustatud märk (võeti kasutusele 1956. aasta Hiina kirjareformiga)
Aleksandr Ivanovitš Kuznetsov

Aleksandr Ivanovitš Kuznetsov (vene keeles Александр Иванович Кузнецов; sündinud 9. augustil 1946 Tšeljabinskis) on Sahha näitleja ja lavastaja, Venemaa rahvakunstnik. Ta on 1969. aastast Puškini-nimelise vene draamateatri näitleja ja lavastaja. Pärast Franko-nimelise Kiievi akadeemilise teatri näitestuudio lõpetamist 1965. aastal sai Aleksandr Kuznetsov selle teatri näitlejaks. Aastatel 1968–1969 töötas ta vene draamateatris Dzeržinskis ja alates 1969. aastast töötab Vene draamateatris Jakuutias. 1983. aastal lõpetas ta kaugõppes GITIS-e režiiteaduskonna. 1980 – Jakuudi ANSV teeneline kunstnik 1990 – Vene NFSV teeneline kunstnik 1997 – Venemaa Föderatsiooni rahvakunstnik 2000 – Oiunski-nimeline riiklik preemia Лауреат Государственной премии Республики Саха[alaline kõdulink]. sakha.gov.ru Кузнецов Александр Иванович. kino-teatr.ru
Valentin Antonov

Valentin Dmitrijevitš Antonov (vene keeles Валентин Дмитриевич Антонов; 24. september 1926 Sara, Simbirski kubermang – 22. aprill 2014) oli Sahha näitleja, lavastaja ja õppejõud, professor, Vene NFSV rahvakunstnik. Ta töötas üle poole sajandi Puškini-nimelise vene draamateatri näitleja ja lavastajana. Aastatel 1983–1987 oli ta teatri direktor. Selle kõrvalt oli õppejõud Moskva Kunstiteatri stuudiokooli filiaalis ja Arktika Riiklikus Kunstide ja Kultuuri Instituudis (professor). 1996. aastal Sahha presidendi seadlusega määrati ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi Vaimsuse Akadeemia tegevliikmeks. Akadeemia üldkogul valiti ta akadeemia asepresidendiks. 1943. aastal võeti Antonov Nõukogude armeesse; sõdis Teises maailmasõjas 1943–1945. Kolm päeva enne sõja lõppu sai kõhtu haavata. Pärast demobiliseerimist 1948. aastal õppis ta esialgu Sverdlovski teatriinstituudis, seejärel Ostrovski-nimelises Leningradi Teatriinstituudis. Pärast instituudi lõpetamist 1952. aastal sai ta Vene teatri Tšuvaššias näitlejaks. Seejärel töötas ta pikka aega Jakutskis Vene draamateatris Jakuutias (1954–1966 ja 1971–2014). Vahepeal töötas ta Irkutski, Semipalatinski ja Orjoli teatrites. 1976 – Jakuudi ANSV teeneline kunstnik 1980 – Jakuudi ANSV rahvakunstnik 1986 – Oiunski-nimeline Jakuudi ANSV riiklik preemia kirjanduse, kunsti ja arhitektuuri valdkonnas (teatrirolli eest) 1987 – Vene NFSV rahvakunstnik 1996 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi Vaimsuse Akadeemia tegevliige Валентин Антонов. kino-teatr.ru В Якутске появится переулок имени народного артиста РСФСРв. 1sn.ru Лауреат Государственной премии Республики Саха[alaline kõdulink]. sakha.gov.ru
Türistor

Türistor (kreeka keeles thyra 'uks' + inglise keeles resistor 'takisti') on ränistruktuuriga nelja- või enamakihiline pooljuhtseadis. Türistor on selline pooljuhtelement, mis päripinge olemasolul pärast lühikese tüürvoolu impulsi andmist tüürelektroodile juhib voolu anoodilt katoodile. Türistor jääb avatud ehk juhtivasse olekusse ka pärast tüürimpulsi lõppu. Türistor sulgub siis, kui anoodvool väheneb nullilähedaseks. Türistore valmistatakse kõigist pooljuht-lülituselementidest suurimale voolule ja lubatavale vastupingele. Türistoris piirnevad paksu (kuni 200 nm) n-tüüpi pooljuhikihiga kaks õhukest p-tüüpi kihti ning ühega viimastest külgneb (osaliselt) õhuke n-tüüpi kiht. Kui türistori katoodi ja anoodi vahel on piisavalt suur pinge ja tüürelektroodile antakse vooluimpulss, läbib elektrivool türistori nii kaua, kuni vool muudel asjaoludel katkeb või suunda vahetab. Türistore kasutatakse ümberlülitusseadistena muundurites, inverterites, tüüritavates alaldites ja teistes elektriahelates. Türistori tööpõhimõtte esitas esimesena 1950. aastal William Bradford Shockley. Esimese türistori töötasid välja General Electricu insenerid Gordon Halli juhtimisel Bell Labsis 1956. Türistori saab kokku panna kahest bipolaartransistorist, kusjuures üks neist peab olema npn- ja teine pnp-tüüpi. GTO (Gate Turn Off) ‒ suletav türistor: tüürelektroodile antava positiivse vooluimpulsiga avatav ja erilülituse vahendusel antava negatiivse vooluimpulsiga suletav. GCT (Gate Commutated Thyristor) ‒ GTO edasiarendus, millel on väike ümberlülituskadu ja mis ei nõua väljalülitamiseks erilülitust tüürahelas. IGCT (Integrated Gate Commutated Thyristor) ‒ GTO-türistor integreeritud tüürlülitusega, mis tagab türistori kiire ning ökonoomse sisselülitamise. LASCR (Light Activated SCR), Light Activated SCR ‒ valgusega tüüritav SCR. LTT (Light Triggered Thyristor) ‒ valgusega lülitatav võimsustüristor, kasutamiseks kõrgepingelistes alalisvooluülekandeseadmeis. MCT (MOS Controlled Thyristor) ‒ pingega lülitatav türistor: tüürpingega sisse- ja väljalülitamist võimaldab väljatransistoristruktuuridega lülitus tüürelektroodi ahelas. RCT (Reverse Conducting Thyristor) ‒ vastujuhtiv türistor, mille struktuuris on katoodi ja anoodi vahel vastusuunas ühendatud diood (avab türistori, kui sellele rakendub vastupinge). SCR (Silicon Controlled Rectifier) ‒ türistori nimi firmalt General Electric. TRIAC (TRIode for Alternating Current) ‒ sümmeetriline türistor ehk sümistor ehk triiak, mis on toimelt võrdväärne kahe vastassuunas ühendatud türistoriga. Dioodtüristor Sümmeetriline dioodtüristor ehk diiak (diac) Trioodtüristor Sümmeetriline trioodtüristor ehk triiak (triac) Paisu kaudu suletavad türistorid (GTO) GTO türistor IGCT Sümistor Tehnikaleksikon, lk. 551 Jõutüristorid www.ene.ttu.ee  Türistor – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Tammiku külanõukogu

Tammiku külanõukogu oli külanõukogu Kohtla-Järve rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1954–1960 ja seejärel liideti see Jõhvi külanõukoguga. Külanõukogu halduskeskus asus Tammiku asulas. Tammiku külanõukogu Eesti nõukogude entsüklopeedia faksiimileversioonis (vaadatud 09.09.2017)
Venevere külanõukogu

Venevere külanõukogu oli külanõukogu Rakvere rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1960 ja seejärel liideti see Laekvere külanõukoguga. Külanõukogu moodustati Venevere valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Veneveres asulas. Venevere külanõukogu Eesti nõukogude entsüklopeedia faksiimileversioonis (vaadatud 09.09.2017)
Võhma külanõukogu

Võhma külanõukogu oli mitme Eesti NSV külanõukogu nimi: Võhma külanõukogu (Haapsalu rajoon) Võhma külanõukogu (Kingissepa rajoon) Võhma külanõukogu (Rakvere rajoon)
Võnnu külanõukogu

Võnnu külanõukogu oli külanõukogu Tartu rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Võnnu valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Võnnu alevikus. Võnnu külanõukogu Eesti nõukogude entsüklopeedia faksiimileversioonis (vaadatud 09.09.2017)
Jānis Porziņģis

Jānis Porziņģis (sündinud 13. juulil 1982 Liepājas) on endine läti korvpallur. Lõpetas sportlaskarjääri 2014. aastal. Tema noorem vend Kristaps Porziņģis on samuti korvpallur.
Munga tänav (Viljandi)

Munga tänav on tänav Viljandi kesklinnas. Tänav saab alguse Lossi tänavalt, ristub Sepa tänavaga ja lõpeb Pikal tänaval. Tänava pikkus on 144 m. Tänavat on mainitud 1599. aasta Poola nimerevisjonis, 1784. aasta linnaplaanil nimega Kloostri tänav (Klostergasse) ja alates 1804. aastast Munga tänav (Mönchenstrasse, Möchgasse). Tänav kulges tõenäoliselt keskaegselt turuplatsilt (Johan Laidoneri plats) kuni linnamüürini ja oli arvatavalt teisejärguline liiklustee. Nõukogude okupatsiooni ajal kandis tänav Olevi tänava nime. Munga tänavalt leitud varaseimad inimtegevuse jäljed on liigniiskele alale rajatud kuivenduskraavid, mille ääres asus vitspunutistest aed, see on dateeritud ajavahemikku 1290–1410. Vanim ladestunud kultuurkiht tänava olemasolule otseselt ei viita. Arvatakse, et tänava kohale kraavi kaldale oli kujunenud raskesti läbitav tee, mida oli korduvalt täidetud piki tänavat asetsevate puutüvedega. Munakivikatte sai tänav ilmselt alles 16. sajandi keskel, kõige varem sajandi teisel veerandil. 10–15 cm suurused munakivid olid tihedalt laotud 40–70 cm paksuse punase liiva padjale, samuti avastati tänavaga risti asunud vee äravoolu renn. Tänava algus Munga tänav veebruaris 2024 "Viljandi linna kohalike teede nimekiri" (PDF). Riigi Teataja. Viljandi Linnavolikogu. 5. märts 2018. Lisa Viljandi Linnavolikogu 22.02.2018 määrusele nr 12. Vaadatud 21.08.2018. "Viljandi vanalinna tänavatevõrgu ajalooline kujunemine" (PDF). Riigi Teataja. Vaadatud 10.09.2017. Arvi Haak,. "Keskaegse Viljandi tänavate võrk". Viljandi Muuseumi aastaraamat 2002. Viljandi Muuseum. Vaadatud 10.09.2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: üleliigsed kirjavahemärgid (link)
Troy Gentry

Troy Gentry (5. aprill 1967 Lexington – 8. september 2017) oli USA kantrilaulja. Troy Gentry ja Eddie Montgomery moodustasid kantriduo Montgomery Gentry.
Tööturg

Tööturg (labour market) on turg, kus inimene müüb oma tööjõudu. Tööandja ostab töötaja tööd, makstes selle eest palka. Tööandja on enamasti ettevõtja. Kohalike omavalitsuste ja avaliku sektori tööandja on riik. Tööturu osapoolteks on tööandja, töötaja ja riik.
Arnold Kallaste

Arnold Kallaste (kuni 1935 Arnold-Julius Kraut; 25. veebruar 1894 Viljandi – 9. veebruar 1942 Solikamski vangilaager) oli Eesti politseiametnik. 3. märtsil 1915 võeti ta Vene sõjaväe teenistusse, määrati 109. Korotojatski polku ja saadeti liinile. 8. juulil 1915 langes sakslaste kätte vangi, juunis 1920 jõudis tagasi kodumaale. 15. septembril 1920 astus teenistusse Kaitsepolitsei Viljandi jaoskonda, edasi teenis vaheldumisi Tallinna ja Viljandi jaoskonnas, 1927. aastal nimetati Poliitilise politsei vanemagendiks Tallinna komissari juures. 1934. aastast oli ta Vabariigi Presidendi kaitset ja julgeolekut teostava valvemeeskonna vanem. Vabastati teenistusest 9. juulil 1940. Kallaste vahistati Nõukogude okupatsioonivõimude poolt 1941 ja mõisteti kriminaalkoodeksi §58-13 järgi 10+5 aastaks vangilaagrisse. Arnold Kallaste suri 9. veebruaril 1942 Solikamski vangilaagris. 1940 Valgetähe I klassi teenetemärk
Edmund Kirby Smith

Edmund Kirby Smith (16. mai 1824 – 28. märts 1893) oli Ameerika Riikide Konföderatsiooni sõjaväelane. 19. veebruaril 1864 ülendati ta kindraliks. Surres oli ta viimane Ameerika kodusõja kindral.
Mustkalni

Mustkalni on küla (vidējciems) Lätis Limbaži piirkonnas, Liepupe valla faktiline halduskeskus. Küla asub merepinnast 30 meetri kõrgusel, endisest piirkonnakeskusest Salatsist 38 ja Riiast 65 kilomeetri kaugusel. Küla kujunes endise Mustkalni karjamõisa juurde. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Salatsi piirkonda. Seal asub Liepupes pagasta padome bussipeatus. Külas kasvavad Liepupe kask (kõrgus 25.5 m), Vallamaja kask (kõrgus 26 m) ja Vangase pajud on looduskaitse all. Vietvārdu datubāze (http://www.salacgriva.lv/lat/liepupe/ Salacgrīvas novads] Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Lipamäe

"Lipamäe" on Wimbergi debüütromaan. See on lugu pärast vanaisa surma maale kolinud noore linnamehe elust. Romaanis põimuvad realism ja fantaasia, autobiograafilisel ainesel põhinevad tagasivaated Eesti NSV lõpuaastate küla- ja sovhoosiellu vahelduvad muinasjutuliseks pöörduva olevikuga. Tekstis on ohtralt mängulisust ja kompositsioonilisi ootamatusi, selles esineb viiteid tuntud kirjandusteostele ja filmidele (August Gailiti "Nipernaadi", E. A. Poe "Usheri maja hukk", Johnny B. Isotamme ja Bernard Kangro luule, "Twin Peaks" jpt). Teose vorm on pigem romaan lugudes kui sidus jutustus. Sündmused leiavad aset reaalses Eesti paigas – Kaaruka külas Järvamaal. Raamatu lõppu on autor paigutanud oma vanavanemate ja lähisugulaste mälestusi ja kirjavahetust, mis lubavad lugejal tutvuda tegelaste prototüüpidega. Toomas Liiv on nimetanud seda ühe põlvkonna manifestiks. Sven Vabari sõnul kujutab see leppimist nõukogude ajaga. "Lipamäe" jõudis 2002. aasta romaanivõistlusel äramärgitud tööde hulka ja sellele määrati samal aastal Virumaa kirjandusauhinna. "Wimbergi “Lipamäe” taasleiab vene aega ja maaelu" Eesti Päevaleht, 11. juuni 2002 "Lipamäe", Varrak 2002. ISBN 9789985305980 Ville Arike, Tarmo Teder, "Wimberg. "Lipamäe"" Eesti Ekspress, 29. mai 2002 Sven Vabar, "Wimbergi "Lipamäe" taasleiab vene aega ja maaelu" teataja.ee, 10. juuni 2002 Karl Martin Sinijärv, "Karttulad ja pekk ilma maailmarevolutsioonita" Sirp, 5. juuli 2002 Hindrek Riikoja, "Puhas lugemisrõõm ehtsast maalõhnast" Postimees, 23. august 2002 Kalev Kesküla, "Wimbergi Blocksberg" Eesti Päevaleht, 23. august 2002 Vaapo Vaher, "Wimpsi sürr, Jamesi elitaarsus, Varblase voolav eruditsioon", Maaleht, 5. september 2002 Tõnu Kaalep, "Wimberg. "Lipamäe"" Eesti Ekspress, 12. september 2002 Inna Grünfeldt, "Silma taga terendab tõde ja (m)äng" Virumaa Teataja, 5. veebruar 2003 Leili Taats, "Nii kustub eesti keele kõla" Kesknädal, 12. veebruar 2003 Inna Grünfeldt, "Auhind läks Jaak Urmetile" Virumaa Teataja, 21. veebruar 2003 "Kirjandusauhind inimläheduse eest" Virumaa Teataja, 21. veebruar 2003 Aivi Pargi, "Wimberg elas öösiti oma romaani sees" Virumaa Teataja, 12. märts 2003
Grand Theft Auto

"Grand Theft Auto" (GTA) on sandbox-stiilis videomängusari, mille põhiline väljatöötaja on Šoti firma Rockstar North (varem DMA Design) ja looja Rockstar Games. 1997. aastal alguse saanud sari sisaldas 2014. aastal 10 mängu ja 2 lisapakki originaalile (GTA: London 1969 ja GTA: London 1961). Viimane mäng on "Grand Theft Auto V". "Grand Theft Auto III" ja järgmised sarjas olevad mängud on olnud bestsellerid, millega on kaasnenud ka valdkonna autoriteetide heakskiit, näiteks paljude väljaannete poolt aasta parimaks mänguks (Game of the Year) nimetamine. Sari on olnud nii populaarne ja tulus, et mitmed Hollywoodi staarid on lugenud sisse mängu tegelaste teksti. Gangsterifilmide veteranid, nagu näiteks Michael Madsen, Samuel L. Jackson, James Woods, Joe Pantoliano, Frank Vincent, Robert Loggia ja Ray Liotta, on kõik saanud peategelaste häälitsusi teha. Sarja ja selle mängude nimed on tuletatud ingliskeelsest terminist grand theft auto, mis tõlkes tähendab mootorsõiduki varastamist. 2007. aasta 26. märtsi seisuga on "Grand Theft Auto" sarja mänge müüdud maailmas üle 70 miljoni eksemplari. Ametlik "Grand Theft Auto" koduleht "Grand Theft Auto" eestikeelne portaal
Changi lennujaam

Singapuri Changi lennujaam (IATA: SIN, ICAO: WSSS), tuntud ka kui Changi lennujaam, on peamine tsiviillennujaam Singapuris. See on üks suurimatest transpordisõlmedest Kagu-Aasias. Selle pindala on 13 ruutkilomeetrit. Lennujaam asub 17,2 km kaugusel Marina Bayst ehk Singapuri kesklinnast. Lennujaama haldab ja opereerib Changi Airport Group ning see on Singapore Airlinesi, Singapore Airlines Cargo, SilkAiri, Scooti, Jetstar Asia Airwaysi ja BOC Aviationi kodulennujaam. Changi lennujaam on rahvusvahelise reisijate ja kaubaliikluse poolest üks maailma tähtsamaid lennujaamu. 2018. aastal läbis lennujaama 65 628 000 reisijat.  Changi lennujaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht
Henrik (Taani prints)

Tema Kuninglik Kõrgus prints Henrik, endise nimega Henri-Marie-Jean André de Laborde de Monpezat, Laborde de Monpezat' krahv1 (11. juuni 1934 – 13. veebruar 2018) oli Taani kuninganna Margrethe II abikaasa. Henri de Laborde de Monpezat sündis Talence'is Prantsusmaal 11. juunil 1934 krahv1 André de Laborde de Monpezat (1907–1998) ja tema abikaasa Renée Dursenot (1908–2001) pojana. Esimesed viis eluaastat elas Henri Prantsusmaa Indohiinas (praegune Vietnam), kus ta isa juhatas perefirmat. Elanud vahepeal Prantsusmaal, naasis ta 1950 Hanoisse ja lõpetas seal 1952 prantsuskeelse keskkooli. 1952–1957 õppis ta samaaegselt Sorbonne'i ülikoolis õigusteadust ja politoloogiat ning École Nationale des Langues Orientales'is hiina ja vietnami keelt. 1957 õppis ta Hongkongis ja 1958 Saigonis. Pärast sõjaväeteenistust Alžeeria sõjas 1959–1962 asus ta tööle Prantsusmaa välisministeeriumis, ning 1963–1967 töötas Londoni saatkonnas sekretärina. Prints Henrik abiellus tollase troonipärija Margrethega 10. juunil 1967 Kopenhaagenis ning pärast abiellumist muudeti tema nimi taanipäraselt Henrikuks. Abielupaaril on pojad Frederik (1968) ja Joachim (1969) ning neli lapselast. Prints Henriku emakeel oli prantsuse keel, kuid kohe pärast abiellumist õppis ta selgeks taani keele. Ta rääkis vabalt ka inglise, hiina ja vietnami keelt. 1995 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk Prints Henrik tõlkis taani keelde mitu raamatut ja kirjutas raamatuid ka ise, näiteks: 1981. aastal H. M. Vejebergi varjunime all tõlkis ta koos kuningannaga taani keelde Simone de Beauvoir'i raamatu "Tous les hommes sont mortales" (Kõik mehed on surnud). "Chemin faisant",1982, prantsuse luule kogumik. "Destin oblige", 1996, tema memuaarid Taani printsina. "Ikke Altid Gåselever", 1999, valik printsi lemmikretsepte. "Cantabile", 2000, luulekogu. "Les escargots de Marie Lanceline", 2003. 1Laborde de Monzepat' perekond kasutab krahvitiitlit, ehkki nende õigus sellele on küsitav: Pierre-Marie Diudonnat' "Encyclopédie de la fausse noblesse et de la noblesse d'apparance" kirjutab, et Jean de Laborde tõsteti aadliseisusse 1655. aastal tingimusel, et temast saab aadlik Béarni provintsis, kus asusid tema maad. Seda tingimust pole aga täidetud ning Laborde'i nõudmistest keelduti 1703. ja 1707. aastal. Kuigi perekond kasutab tiitlit, on võimalik, et prints ise sai veast teada alles kihlumisel, kui selle avastasid tema suguvõsa uurinud genealoogid. "Destin oblige" tunnistab ebaedukat aadliseisusse tõstmist. HRH The Prince Consort
17A

Tallinna bussiliin 17A sõitis, J. Sütiste teest kuni Juhkentalini (Veskiposti bussipeatuseni). Liini teenindas Tallinna Linnatranspordi AS (kuni 2012. aastani Tallinna Autobussikoondis) ning liiklus toimus iga päeviti. Bussiliin nr. 17A koos 17-ga liideti 1 augustil 2023 aastal, bussiliiniga nr 67.
72 (Tallinna bussiliin)

72 on Tallinna bussiliin, mis sõidab Keskuse ja Kopli vahel. Bussiliin on käigus alates 2. maist 2017 kõigil päevil. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS. Enne teenindas seda liini trolliliin 9, mida praegu bussiliin 72 asendab. Väljumised 5-15 minuti tagant "Trolliliin number 9 suletakse alates maist". pealinn.ee. Originaali arhiivikoopia seisuga 2.11.2020. Vaadatud 03.06.2020. 72. bussiliini sõiduplaan Tallinna linna veebilehel
Volovo rajoon (Tula oblast)

Volovo rajoon (vene keeles Воловский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti kaguosas. Rajooni keskus on Volovo alev. Rajoon piirneb põhjas Bogoroditski rajooniga, idas Kurkino rajooniga, lõunas Jefremovi rajooniga, edelas Kamenski rajooniga ja läänes Teplo-Ogarevski rajooniga. Rajooni pindala on 1080 km². Elanike arv oli 2021. aastal 13 314 (2012. aastal 13 465, 2009. aastal 14 239 ja 2002. aastal 15 957). Volovo rajoonis on 119 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Volovo töölisasula) ja kahe külaasunduse koosseisu. Rajooni suuremad jõed on Upa, Neprjadva ja Krassivaja Metša. Q126684906
Volovo rajoon

Volovo rajoon on mitme rajooni nimi: Volovo rajoon (Lipetski oblast), rajoon Lipetski oblastis Volovo rajoon (Tula oblast), rajoon Tula oblastis