laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Megastar

Megastar on Tallinki kiire parvlaev, mis ehitati Soomes Meyer Turku laevatehases ja valmis jaanuaris 2017. Megastar on kavandatud sõiduks Tallinna–Helsingi liinil ja kasutab kütusena nii veeldatud maagaasi kui ka diislikütust. Megastari nimi valiti välja suure osavõtuga nimekonkursil, laeva ristiema on Tarja Halonen. Laeva kiil pandi 9. veebruaril 2016 ja laev veesati sama aasta 15. juulil. Tehas andis laeva Tallinkile üle 24. jaanuaril 2017. Megastar on 212 m pikk ja 30,6 m lai. Laeva maksumus oli 230 miljonit eurot. Megastaril on suurim laevakauplus Läänemerel, mis ulatub kahele tekile, ning seitse restorani, baari ja kohvikut. Tallinki uue kiire parvlaeva ehitus algas 4. augustil 2015 ja kiil pandi 9. veebruaril 2016. 1. juulil 2016 toimus nimepanekutseremoonia, laev sai nime Megastar ristiemalt Tarja Halonenilt. Laev veesati 15. juulil. Megastari jõuallikaks on kolm 12-silindrilist Wärtsilä 12V50DF ja kaks 6-silindrilist Wärtsilä 6L50DF neljataktilist generaatorit. Laeva masinad suudavad töötada diislikütusega, kuid peamise kütusena on kavandatud kasutada maagaasi, mida veeldatud kujul tarnib AS Eesti Gaas. Gaasi kasutamise korral väheneb nii vääveldioksiidi kui ka lämmastikoksiidide sisaldus laeva heitgaasides. Veeldatud gaasi säilitatakse kahes 300 m³ mahutavusega krüotehnilises tankis, mis asuvad laevakeres allpool peatekki. Laeva jõuallikas on diiselelektriline, mis tähendab, et mehaaniliselt ühendatud kaksikvõllide asemel moodustavad peamasinad elektrijaama, mis toodab elektrit kõigile elektritarbijaile, alates käituritest kuni kajutiteni. Selline lahendus võimaldab masinaid käivitada ja seisata energiavajaduses sõltuvalt ning sääste sellega kütust. Megastari kiirus on 27 sõlme. Megastar Tallinki kodulehel Megastar Meyer Turku kodulehel Megastari valmimine ja ettevalmistused esmareisiks
Radioisotoopgeneraator

Radioisotoopgeneraator ehk RTG on generaator, mis muudab radioaktiivse materjali lagunemisel tekkiva soojuse Seebecki efekti abil elektriks. RTGl ei ole liikuvaid osi. RTGsid kasutatakse peamiselt satelliitides ja kosmosesondides, kuid näiteks Nõukogude Liit kasutas neid ka polaarjoone tagustel aladel asuvates tuletornides. RTGsid kasutatakse tavaliselt siis, kui vajatakse pikemaajaliselt paarsada vatti võimsust ning kütuseelementide, akude või tavaliste elektrigeneraatorite kasutamine on väga kallis ja kus päikesepaneelide kasutamine pole võimalik. "NASA:Radioisotope Thermoelectric Generator (RTG)". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. aprill 2017. Vaadatud 30. jaanuaril 2017.
Vaike Org-Tammur

Vaike Org (aastast 1981 Tammur; 30. aprill 1935 Viljandi – 23. märts 2006 Tallinn) oli eesti teatri- ja filmitegelane ning toimetaja. Ta lõpetas 1953 Viljandi I Keskkooli ja 1958 Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia erialal. Ta oli aastatel 1958–1970 Eesti Draamateatri kirjandusala juhataja, 1970–1990 Eesti NSV Kinokomitee mängufilmide subtiitrite tõlkija ja toimetaja, 1990–2006 Riigikogu kantselei stenogrammitalituse toimetaja. 1962 Eesti Teatriliidu liige Tema isa oli Eesti Vabariigi kaadriohvitser, kes hukati 1941. aastal, misjärel lapse kasvatajaks ja koolitajaks sai Karl Ader. Alates 1981. aastast oli ta abielus Ilmar Tammuriga. Ain Jürisson. Draamateatri raamat. Teatrist ja teatriperest aegade voolus. Tallinn 2010 Eesti teatri biograafiline leksikon, 2014 (Kalju Haan)
OBOS-ligaen

OBOS-ligaen (norra OBOS-ligaen) on Norra jalgpalli tugevuselt teine liiga. Liiga asutati 1948. 1948–1951 1. divisjon 1951–1962 Landsdelsserien 1963–1990 2. divisjon 1991–2004 1. divisjon 2005–2013 Adeccoligaen 2014 1. divisjon alates 2015 OBOS-ligaen Karl Palatu – Sogndal Fotball (2000. aastad) Kristen Viikmäe – Oslo Vålerenga (2000. aastad) .. Liiga koduleht
Superettan

Superettan (rootsi Superettan) on Rootsi klubijalgpalli tugevuselt teine liiga. Liiga asutati 2000. aastal. 2017. aasta hooajal Dalkurd FF Degerfors IF IF Brommapojkarna Falkenbergs FF IK Frej GAIS Gefle IF Helsingborgs IF Norrby IF Syrianska FC Trelleborgs FF Varbergs BoIS IFK Värnamo Åtvidabergs FF Örgryte IS Östers IF Liiga koduleht
Tennis olümpiamängudel

Tennis kuulus suveolümpiamängude programmi alates esimestest kaasaegsetest olümpiamängudest 1896. aastal Ateenas, kuid jäeti pärast 1924. aasta suveolümpiamänge Rahvusvaheline Tenniseföderatsioon ja Rahvusvahelise Olümpiakomitee vaheliste vaidluste tõttu amatöörmängijate määratlemise vaidluste tõttu. Pärast kahte esinemist demonstratsioonispordina 1968. ja 1984. aastal (U-21 vanusepiiranguga) naasis see täieliku olümpiaalana 1988. aasta suveolümpiamängudel, mis olid avatud kõigile mängijatele, olenemata nende vanusest ja staatusest, ning seda on mängitud sellest ajast alates kõigil suveolümpiamängudel. Tennises antakse olümpiamängudel välja viis medalikomplekti. 1896, 1900, 1904, 1988 ja 1992. aastal jagasid poolfinaali kaotajad pronksmedalid. Kõigil muudel aastatel korraldati pronksmedali play-off-matš. Varem sai olümpiamängude tulemuste eest edetabelipunkte, mille ATP ja WTA lisasid oma mängijatele selle kalendriaasta iga-aastaste üksikmängude summale. See toimus 2004. aasta Ateenast kuni 2012. aasta Londoni mängudeni. Eelnevate ja 2016. aasta olümpiamängudel Rio de Janeiro turniiri eest ei antud punkte. Kuigi olümpia edetabelipunkte ei võrdsustatud suure slämmi turniiridel antavate punktidega, on olümpiaturniiride tähtsus pärast nende taaskehtestamist suurenenud, kuna mõned mängijad, kriitikud ja spordihuvilised peavad olümpiakulla võitmist sama prestiižseks kui suure slämmi turniiri võitmist. Serena Williams ja Venus Williams on kumbki võitnud rekordiliselt neli kuldmedalit, kolm neist naispaarismängus. Nad on ainsad mängijad, kes võidavad sama olümpiavõistluse kolmel korral. Kathleen McKane Godfree (üks kuld, kaks hõbedat ja kaks pronksi) ja Venus Williams (neli kulda, üks hõbe) on kõigi aegade rekordiomanikud tennises kõigi olümpiamedalite arvestuses. Andy Murray on ainus mängija, kes on võitnud kaks meeste üksikmängu kuldmedalit, ja ainus üksikmängija, kes on säilitanud olümpiatiitli. Gigi Fernández ja Mary Joe Fernández ning Serena ja Venus Williams saavutasid sama tulemuse naiste paarismängudes vastavalt 1992. ja 1996. ning 2008. ja 2012. aastal. Väidetavalt on mängija, kes võidab olümpiakulla ja kõik samal aastal toimunud neli suure slämmi turniiri, võitnud kuldse slämmi. Alates 1988. aastast on Steffi Graf selle saavutuse ainus mängija. Kõige edukam riik on olnud USA: 21 kuld-, 6 hõbe- ja 12 pronksmedalit. Eesti tennisistid on olümpiamängudel olnud kahel korral: 2004 ja 2008, seejuures mõlemal aastal Kaia Kanepi ja Maret Ani. Kõik aastad (1896–1924, 1988–2016)
Vehklemise maailmameistrivõistlused

Vehklemise maailmameistrivõistlused (inglise World Fencing Championships) on maailmameistrivõistlused vehklemises, mida korraldab Rahvusvaheline Vehklemise Föderatsioon (prantsuse Fédération Internationale d'Escrime). Esimesed võistlused toimusid 1921. aastal Pariisis. Võistlusi peetakse kolme relvaga: epee, floreti ja espadroniga. 2016. aasta seisuga on kõige edukam riik olnud Itaalia: kokku 328 medalit, millest 110 on kuldmedalid. Eesti on riikide arvestuses 14. kohal oma 14 medaliga (4 kuld-, 5 hõbe- ja 5 pronksmedalit). Vehklemise Euroopa meistrivõistlused Eesti meistrivõistlused vehklemises 2015. aasta vehklemise maailmameistrivõistlused
Worms

Worms on kreisivaba linn Saksamaal Rheinland-Pfalzi liidumaal. Asub Reini tasandikul. Worms on üks vanemaid Saksa linnu. Linna kohal asus keltide asula Borbetomagus. 9. sajandil asus Wormsis Karl Suure talvine residents. Aastatel 1792–1814 kuulus linn Prantsusmaale. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Wormsi koduleht
Vehklemise Euroopa meistrivõistlused

Vehklemise Euroopa meistrivõistlused (inglise European Fencing Championships) on Euroopa meistrivõistlused vehklemises, mida korraldab Euroopa Vehklemise Konföderatsioon (inglise European Fencing Confederation). Võistlusi on peetud igal aastal alates 1981. Võistlusi peetakse kolme relvaga: epeega, rapiiriga ja sabre'ga (inglise sabre või saber). Võistlustel on kolm vanusekategooriat: täiskasvanud, juuniorid ja kadetid (inglise senior, junior, cadet). Seisuga 2017 on kõige edukam riik olnud Itaalia: kokku 167 medalit, millest 63 on kuldmedalid. Eesti on riikide arvestuses 11. kohal oma 16 medaliga (2 kuld-, 7 hõbe- ja 7 pronksmedalit). 2017. aasta vehklemise Euroopa meistrivõistlused 2018. aasta vehklemise Euroopa meistrivõistlused Vehklemise maailmameistrivõistlused Eesti meistrivõistlused vehklemises Euroopea Vehklemise Konföderatsiooni koduleht
Euroopa meistrivõistlused poksis

Euroopa meistrivõistlused poksis (inglise European Amateur Boxing Championships) on Euroopa meistrivõistlused poksis, mida korraldab Euroopa Poksi Konföderatsioon (inglise European Boxing Confederation). Võistlusi on peetud ebaregulaarselt, ent enamasti kahe aasta tagant üks kord. Esimest korda peeti Euroopa sportlaste üle arvestust ja jagati Euroopa meistrite tiitleid 1924. aasta Pariisi suveolümpiamängude poksivõistlusel. Esimesed eraldi võistlused toimusid 5.–7. maini 1925 Stockholmis (Rootsi). 2019. aastal toimusid Minskis (Valgevene) järjekorras 43. meistrivõistlused, järgmised võistlused on kavas korraldada 2023. aastal Krakówis (Poola). Esimesed Euroopa meistrivõistlused naiste poksis toimusid 2001. Maailmameistrivõistlused poksis Eesti meistrivõistlused poksis
FBK Kaunas

FBK Kaunas (leedu Kauno futbolo beisbolo klubas) oli Leedus Kaunases tegutsenud jalgpalli- ja korvpalliklubi. Klubi tegutses 1993–2012. Klubi asutati 1960. aastal nime all Banga. 1993. aastal nimetati klubi ümber FBK Kaunaseks. Klubi kodustaadion oli S. Dariuse ja S. Girėnase staadion. Klubi tuli mitu korda Leedu meistriks jalgpallis: 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2006, 2007. http://almis.sritis.lt/1994_ltu.html http://almis.sritis.lt/1995_ltu.html http://almis.sritis.lt/1996_ltu.html http://almis.sritis.lt/1997_ltu.html http://almis.sritis.lt/ltu99lyga.html http://almis.sritis.lt/ltu99flyga.html http://almis.sritis.lt/ltu00lyga.html http://almis.sritis.lt/ltu01lyga.html http://almis.sritis.lt/ltu02lyga.html http://almis.sritis.lt/ltu03lyga.html http://almis.sritis.lt/ltu04lyga.html http://almis.sritis.lt/ltu05lyga.html http://almis.sritis.lt/ltu06lyga.html http://almis.sritis.lt/ltu07lyga.html http://almis.sritis.lt/ltu08lyga.html http://almis.sritis.lt/ltu09lyga.html http://www.rsssf.com/tablesl/lito2010.html#1lyga http://almis.sritis.lt/ltu11lyga.html
ND Gorica

ND Gorica (sloveeniakeelse täisnimega Nogometno društvo Gorica) on Sloveenias Nova Goricas tegutsev jalgpalliklubi. Klubi on neli korda tulnud Sloveenia meistriks jalgpallis: 1995/96, 2003/04, 2004/05, 2005/06. Klubi asutati 1947. 1990. aastatel kandis klubi ka nime ND HIT Gorica. Klubi koduleht
Vejle Boldklub

Vejle Boldklub (taanikeelne nimi) on Taanis Vejle linnas tegutsev jalgpalliklubi. Klubi on viis korda tulnud Taani meistriks jalgpallis: 1958, 1971, 1972, 1978, 1984. Klubi asutati 1891. Urmas Rooba (2006–2007) Klubi koduleht
Mihkel Piperal

Mihkel Piperal VR I/3 (24. juuli 1890 Päärdu küla, Päärdu vald, Läänemaa – 6. juuli 1953 Lowell, Massachusetts, Ameerika Ühendriigid) oli Eesti sõjaväeametnik. Soomusrongide divisjoni intendant Vabadussõjas. Mihkel Piperal sündis 1890. aastal Läänemaal, Päärdu vallas, Päärdu külas. Õppis 1899–1903 vallakoolis, 1903–1909 Tallinna Katariina II linnakoolis ja samas pedagoogilistel kursustel. Töötas 1910–1914 Valtu vallakooli õpetajana ning kohaliku telliskivivabriku kontoriametniku ja töödejuhatajana. Oli 1911–1914 Rapla tarvitajate ühisuse juhatuse esimees. Õppis 1918–1919 Tallinna tehnilistel kursustel ja maalikunstnik professor Ants Laikmaa juures. Oli Esimese maailmasõja ajal augustist 1914 23. diviisi laatsareti vanemkirjutaja. Veebruarist 1917 19. Siberi kütidiviisi intendantuuri asjaajaja. Ja augustist 1917 diviisi intendantuuri toitluslao valitseja. Oktoobrist 1917 7. Siberi kütipolgu intendantuuris. Sõjaväeametnik veebruarist 1917. Vabadussõjas alates 29. novembrist 1918 vabatahtlikult laiarööpmelise soomusrongi nr 1 majandusülem ja Soomusrongide divisjoni intendant (varustusülem). Augustist 1919 soomusrongide intendandivalitsuses ning detsembrist 1919 sõjaväe varustusvalitsuse noorem käsundusametnik. Jaanuarist 1920 sõjaväe varustusvalitsuse majandusjaoskonna ülem. Septembris 1920 vabastati teenistusest. Oli peale sõjaväeteenistusest vabastamist 1920–1923 võõrastemaja-restorani pidaja. Seejärel 1923–1940 OÜ Esto-Muusika direktor. Üleriigilise muusikakaupmeeste ühingu ja Tallinna ümbruse talupidajate ühingu esimees. Kindlustusseltsi Põhja Kotkas juhatuse liige. Kaitseliidu Tallinna maleva ja VRVÜ Tallinna osakonna liige. Suveni 1941 varjas end Pärnus, kus töötas kalurina. Septembris 1944 põgenes Saksamaale, kust 1949. aastal siirdus edasi USA-sse. Bostoni Eesti Seltsi abiesimees. Suri 6. juulil 1953 Massachusettsi osariigis Bostoni eeslinnas Lowellis. Maetud Lowelli Edsoni kalmistule. Jaak Pihlak, Mati Strauss, Ain Krillo, "Eesti Vabaduse Risti kavalerid". Viljandi, Vabadussõja Ajaloo Selts, Viljandi Muuseum, 2016.
Maasike Maasik

Maasike Maasik (sündinud 26. jaanuaril 1945) on eesti tekstiilikunstnik. Ta lõpetas 1963. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1968. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi. Aastatel 1973–1977 oli ta Moskva Kõrgema Kunsttööstuskooli aspirant. Aastatel 1968–1971 töötas ta Kreenholmi manufaktuuri kunstnikuna. 1971. aastal asus tööle Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi õppejõuna, 1989. aastast dotsent, aastatel 1986–1994 oli tekstiilikateedri juhataja. Ta on loonud dekoratiivkangaid ja klassikalises gobeläänitehnikas suuri põimevaipu. Sigrid Huik, Maasike Maasik, Aet Ollisaar, Tiina Puhkan. "Eesti tekstiilikunst 1915-2015". Eesti Tekstiilikunstnike Liit. 2015. ISBN 9789949385751 1987 – Eesti NSV teeneline kunstitegelane 2009 – aasta tekstiilikunstnik 2014 – Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (koos Monika Järje, Malle Jürgensoni ja Krista Leplandiga; näituse „ornaMENTAALNE“ eest) Tema ema oli sisearhitekt Olga Maasik (1917–1995), õde sisearhitekt Aet Maasik, vend kaugsõidukapten Jaak Maasik (1939–2015). Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1996 Värske ja heas vormis Maasike Maasik näitab uusi vaipu. ERR kultuur, 21.02.2015 Karin Paulus. Maasike Maasik – aasta tekstiilikunstnik. Eesti Ekspress, 3. aprill 2010
Eva Liivak

Eva Liivak (6. juuni 1980 – 9. juuli 2008) oli eesti alpinist. Ta hukkus Alpides 9. juulil 2008 laskumisel Aiguille du Chardonnet' tipult. Liivak hakkas mägironimisega tegelema 1999. aastal. Samal aastal astus ta Alpiklubi Firn liikmeks. Ta viljeles edukalt tehnilist alpinismi, kaljuronimist ja jääronimist. Ta käis ronimas Alpiklubi Firni korraldatud klubireisidega Alpides: 1999. aastal Monte Rosa piirkonnas, 2005. aastal Berni Alpides ja 2008. aastal Aiguille du Touri piirkonnas ning 2000. ja 2001. aastal Kaukasuses Ullu-Tau alpilaagri piirkonnas. 1999 – Mont Blanc (4808 m), PD raskuskategooria 2000 – Gumatši (3805 m) 2000 – Tju-Tju (4360 m) 2001 – Elbrus (5642 m), 2B 2005 – Jungfrau (4158 m), PD 2007 – Kazbek (5033 m), 2B 2007 – Ortsveri (4365 m), 2B 2008 – Aiguille du Tour (3542 m) Lisaks alpinismile harrastas ta maratonijooksu ja on võistelnud sellel alal ka väljaspool Eestit (Stockholmis ja Edinburghis). Ta on 7 korral tunnistatud Alpiklubi Firn hooaja parimate konkurssidel parima naisalpinisti vääriliseks: 2003 – Firni parim naine jääronimises 2004 – Firni parim naine jää- ja kaljuronimises 2005 – Firni parim naine jää- ja kaljuronimises 2007 – Firni parim naine alpinismi tehnilises klassis 2008 – Firni parim naine alpinismi tehnilises klassis (postuumselt) 2008. aasta juulis oli Alpiklubi Firn alpinistide grupp Andres Hiiemäe juhtimisel tegemas tõusu Mont Blanci mäemassiivil Aiguille du Chardonnet'le (3824 m), marsruudi raskuskategooria AD. Kõik, sealhulgas Liivak, jõudsid tippu. Laskuti tavamarsruuti mööda. Ilm oli selge ja suurepärane, kohati puhus harjal mõõdukas tuul. Harjalt tuli sooritada laskumine mööda tugeva jääkoorikuga kaetud umbes 40-kraadist lumenõlva umbes 200 m. Otsustati grupi ohutuse huvides mitte liikuda seongus. Liiguti nõlval teineteisest umbes 5–15 meetriste vahedega. Antud lumelõigu alumises osas, kui jäänud olid vast paarkümmend meetrit laskumisköiteni, kaotas Liivak tasakaalu ning hakkas libisema. Tal ei õnnestunud pidurdusasendit sisse võtta ning mõne hetkega kasvas kiirus suureks. Järgmisel hetkel põrkus ta vastu kivi, mistõttu hakkas rulluma ega saanud ennast enam pidama. Hetk hiljem libises ta üle kaljuserva ning maandus alla liustikule. Grupijuht organiseeris kiiresti päästekopteri. Päästjad jõudsid Liivakuni paarikümne minuti jooksul, kuid Liivak oli juba surnud. Eva Liivak. firn.ee Firni liikmed läbi aegade. firn.ee Eva Liivak, 1980. marathon100.com Alpiklubi Firn 2008.a. hooaja parima konkursi protokoll. firn.ee Eesti (nais)alpinismi ajalugu: Eva Liivaku mälestuseks. kaja.ekstreem.ee I memoriam – Eva Liivak. firn.ee Eva. Pildid Firni pildivaramust. firn.ee Alpinistid: Eva Liivak hukkus kaaslaste hulljulguse tõttu. 14.07.2008. epl.delfi.ee Eesti (nais)alpinismi ajalugu: Eva Liivaku mälestuseks. 11.07.2008. kaja.ekstreem.ee Eva Liivak. sportos.eu
73 (Tallinna bussiliin)

Fail:73 bussiliin Veerenni tänaval.jpg 73 on Tallinna bussiliin, mis sõidab Vana-Lõuna tänavalt kuni Kopli liinideni Kopli asumis. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub iga päev. Väljumised 15-30 minuti tagant Vana-Lõuna – Kopli liinid Kitseküla - Varre - Õilme - Veerenni (Veerenni tänav) - Kosmos - Vabaduse väljak - Viru - Mere puiestee - Linnahall - Kalarand - Lennusadam - Noblessneri - Miinisadam - Erika - Karjamaa - Tööstuse - Maleva - Neeme - Kopli liinid Kopli liinid - Vana-Lõuna Kopli liinid - Neeme - Maleva - Tööstuse - Karjamaa - Erika - Miinisadam - Noblessneri - Lennusadam - Kalarand - Linnahall - Viru - Vabaduse väljak - Liivalaia - Veerenni - Õilme - Varre - Kitseküla Bussiliin alustas tööd 1. mail 2016. Kuni 31. jaanuarini 2020 kulges bussiliin kuni Tööstuse peatuseni (Tööstuse tänav Sitsi mäel), kus toimus tagasipööre. Alates 1. veebruarist 2020 hakkas aga bussiliin kulgema tagasiteel mööda Kopli ja Erika tänavat ning lisandus kaks uut peatust: Angerja ja Väike-Erika. 1. veebruarist 2021 pikendati bussiliini kuni Kopli liinideni (Sepa tänav), millega lisandus kolm peatust: Maleva, Neeme ja Kopli liinid. Tagasiteel hakkas buss kulgema jälle mööda Tööstuse tänavat ning Angerja ja Väike-Erika peatust enam ei läbita. Alates 1. maist 2022 algab liin Kitseküla peatusest. Liinile lisati peatused Kitseküla, Varre ja Õilme. "Tallinn avas Kalaranna tänavat mööda kulgeva bussiliini". Pealinn. 01.05.2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 30.10.2023. Vaadatud 09.06.2021. "Buss nr 73 hakkab sõitma Kopli liinideni". tallinn.ee. 25.01.2021. Originaali arhiivikoopia seisuga 25.01.2021. Vaadatud 26.01.2021. Tallinna 73. liini sõiduplaan
Odense Boldklub

Odense Boldklub (taanikeelne nimi) on Taanis Odense linnas tegutsev jalgpalliklubi. Klubi on kolm korda tulnud Taani meistriks jalgpallis: 1977, 1982, 1989. Samuti on klubi viiel korral võitnud Taani karika jalgpallis: 1983, 1991, 1993, 2002, 2007. 9. detsembril 1994 alistas klubi Madridi Real 2:0. Mängu peeti üheks suurimaks hetkeks Taani jalgpallis. Klubi asutati 1887. 2023. aastast on klubi peatreener Søren Krogh. "Historie - OB.DK". ob.dk (taani). Vaadatud 3. juulil 2024. "Historie - OB.DK". ob.dk (taani). Vaadatud 3. juulil 2024. "Historie - OB.DK". ob.dk (taani). Vaadatud 3. juulil 2024. "Historie - OB.DK". ob.dk (taani). Vaadatud 3. juulil 2024. Klubi koduleht
Ferencváros

Ferencváros ehk Budapesti IX ringkond (ungari keeles Budapest IX. kerülete) on Budapesti haldusjaotuslik ringkond, mis asub Pesti kesksest Belváros-Lipótvárosi ringkonnast lõunas, Doonau vasakkaldal. Budapest Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024.
Ferencváros (jalgpalliklubi)

Ferencváros (ungarikeelse täisnimega Ferencvárosi Torna Club, lühemalt Ferencvárosi TC) on Ungaris Budapestis Ferencvárosi rajoonis tegutsev jalgpalliklubi. See mängib riigi kõrgliigas Nemzeti bajnokság I. Klubi on asutatud 1899. aastal. Ferencváros on tulnud Ungari meistriks 33 korda, millega on see riigi edukaim jalgpalliklubi. Lisaks on 24 korda võidetud Ungari karikas, mille poolest ollakse samuti edukaim klubi. Hooajal 1964–65 võitis Ferencváros Messilinnade karika. 1975. aastal kaotati UEFA karikavõitjate karika finaalis Kiievi Dinamole. Hooajal 2020–21 osales Ferencváros esimest korda pärast 25 aastat taas UEFA Meistrite Liiga alagrupiturniiril. Klubi koduväljak on Groupama Arena. Seisuga 20. juuli 2021 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Nemzeti Bajnokság I Võidud (34): 12: 1903, 1905, 1906–07, 1908–09, 1909–10, 1910–11, 1911–12, 1912–13, 1925–26, 1926–27, 1927–28, 1931–32, 1933–34, 1937–38, 1939–40, 1940–41, 1948–49, 1962–63, 1964, 1967, 1968, 1975–76, 1980–81, 1991–92, 1994–95, 1995–96, 2000–01, 2003–04, 2015–16, 2018–19, 2019–20, 2020–21, 2021/22, 2022/23 Nemzeti Bajnokság II Võidud (1): 2008–09 Magyar Kupa Võidud (24): 13: 1912–13, 1921–22, 1926–27, 1927–28, 1932–33, 1934–35, 1941–42, 1942–43, 1943–44, 1955–58, 1971–72, 1973–74, 1975–76, 1977–78, 1990–91, 1992–93, 1993–94, 1994–95, 2002–03, 2003–04, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2021/22 Szuperkupa Võidud (6): 1993, 1994, 1995, 2004, 2015, 2016 Ligakupa Võidud (2): 2012–13, 2014–15 Messilinnade karikas Võidud (1): 1964–65 Teised kohad (1): 1967–68 UEFA karikavõitjate karikas Teised kohad (1): 1974–75 "Ferencvaros - First team squad". www.fradi.hu. Klubi koduleht
2017. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

2017. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused on 49. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises. Need toimusid Austrias Hochfilzenis 9.–19. veebruarini. Lisaks Hochfilzenile kandideeris maailmameistrivõistluste korraldajaks ka Rootsi linn Östersund, kuid IBU kongressil sai häältega 27:20 maailmameistrivõistluste korraldajaõigused Hochfilzen. Hochfilzenis on maailmameistrivõistlusi varem peetud kolmel korral: 1978., 1998. ja 2005. aastal. Kuupäev: 11. veebruar Osavõtjaid: 102 võistlejat Riike: 32 Maailmameister 2016: Martin Fourcade Ametlikud tulemused Kuupäev: 12. veebruar Osavõtjaid: 58 võistlejat Riike: 24 Maailmameister 2016: Martin Fourcade Ametlikud tulemused Kuupäev: 16. veebruar Osavõtjaid: 101 võistlejat Riike: 21 Maailmameister 2016: Martin Fourcade Ametlikud tulemused Kuupäev: 18. veebruar Osavõtjaid: 26 võistkonda Maailmameister 2016:  Norra Ole Einar Bjørndalen Tarjei Bø Johannes Thingnes Bø Emil Hegle Svendsen Ametlikud tulemused Kuupäev: 19. veebruar Osavõtjaid: 30 võistlejat Riike: 13 Maailmameister 2016: Johannes Thingnes Bø Ametlikud tulemused Kuupäev: 10. veebruar Osavõtjaid: ... võistlejat Riike: 32 Maailmameister 2016: Tiril Eckhoff Ametlikud tulemused Kuupäev: 11. veebruar Osavõtjaid: 58 võistlejat Riike: 23 Maailmameister 2016: Laura Dahlmeier Ametlikud tulemused Kuupäev: 15. veebruar Osavõtjaid: 99 võistlejat Riike: 31 Maailmameister 2016: Marie Dorin Haber Ametlikud tulemused Kuupäev: 17. veebruar Osavõtjaid: 23 võistkonda Maailmameister 2016:  Norra Ametlikud tulemused Kuupäev: 19. veebruar Osavõtjaid: 30 võistlejat Maailmameister 2016: Marie Dorin Habert Ametlikud tulemused Kuupäev: 9. veebruar Osavõtjaid: 25 võistkonda Maailmameister 2016:  Prantsusmaa Ametlikud tulemused   *   Korraldajariik