laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Radaja festival

Radaja festival on Petseri rajoonis Radajal ja Petseris toimuv rahvusvaheline setu kultuuri festival; ühtlasi suurim Petseri rajoonis toimuv setu kultuurile pühendatud üritus. Festivali korraldavad Irboska muuseum-looduskaitseala, Pihkva oblasti kultuurikomitee ja Petseri Setu Etnokultuuri Ühing. 2019. aastal toimus festival 12. korda. http://www.kultuur.info/syndmus/venemaa-seto-kultuuri-festival-radajal/ (vaadatud 17.10.2017)
Radaja Seto Muuseum

Radaja Seto Muuseum on Venemaal Petseri rajoonis Radaja külas asuv muuseum. Rein Sikk, Eestil on võimalik Venemaa seto muuseum ära osta, delfi.ee, 03.01.2013
Zaokski rajoon

Zaokski rajoon (vene keeles Заокский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Zaokski alev. Rajoon piirneb põhjas Moskva oblasti Serpuhhovi rajooniga, idas ja kagus Jasnogorski rajooniga, lõunas Aleksini rajooniga ning läänes Kaluga oblasti Tarussa rajooniga. Rajooni pindala on 918,46 km². Elanike arv oli 2012. aastal 22 593, 2009. aastal 18 735 ja 2002. aastal 19 406. Zaokski rajoonis on 153 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Zaokski alevi) ja kolme külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Oka, Vašana, Võpreika, Skinga, Besputa, Sojena, Gorodenka, Pišnja, Solomnika, Sknižka ja Jamnitsa. Q126684906
Georgi Medvedev

Georgi Medvedev (4. märts 1886 – 19. september 1971 Tallinn) oli vene rahvamuusik ja dirigent. Nooruses õppis omal käel muusikateooriat ja balalaikamängu. 19-aastaselt alustas tööd dirigendina. 1904. aastal asutas ta Tallinnas vene rahvapilliorkestri. Nõukogude perioodil oli ta Jaan Tombi nimelise Kultuurihoone vene rahvapilliorkestri juht. Ta dirigeeris vene rahvapilliorkestreid VI üldtantsupeol ja XVI üldlaulupeol. Ta on maetud Siselinna kalmistule. 1956 Eesti NSV teeneline kunstitegelane R. Laasmäe. Rahvapillimuusika entusiast. Sirp ja Vasar, 5. märts 1954 Vene rahvapilliorkestri juhi juubel. Sirp ja Vasar, 9. märts 1956 VI tantsupidu (1960) XVI laulupidu (1965) Kalmistute register HAUDI
Bordoo dogi

Bordoo dogi on Prantsusmaalt pärinev koeratõug. Tõug on saanud nime Prantsusmaal asuva Bordeaux’ linna järgi. Tõustandardis on koera käitumise/iseloomu kohta muuhulgas kirjas järgmist: „Iidse võitluskoerana on bordoo dogi väga hea valvur ja seda tänu sellele, et ta on ergas ja julge, ent samas ei ole agressiivne.“ Pildid "DOGUE DE BORDEAUX" (pdf) (inglise). FCI. Vaadatud 17.10.2017. "Bordoo dogi" (pdf). EKL. Vaadatud 17.10.2017. Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, ISBN 978-1-57076-410-3  Bordoo dogi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Bordoo dogi koer.ee saidil
Isis (ansambel)

Isis (stiliseeritud kui ISIS) oli Ameerika Ühendriikide post-metal bänd, mis sai alguse Bostonist Massachusettsist aastal 1997, kuid hiljem hakkas tegutsemaLos Angeleses Californias. Ansambel aitas edasi areneda muusikalisel stiilil, mille teerajajateks olid bändid Neurosis ja Godflesh. Isis on neilt bändidelt laenanud laulude helijuppe oma loomingu jaoks. Isise heliline kõla, mida mõjutab heavy metal, koosneb pikkadest lauludest, mis keskenduvad struktuuri kordumisele ja arengule. Isise viimane stuudioalbum "Wavering Radiant" ilmus 5. mail 2009. Bänd läks laiali juunis 2010 vahetult enne koostöö-EP "Melvins / Isis" ilmumist, mille nad tegid rokkbändiga Melvins. Aaron Turner – vokaalid, kitarr (1997–2010) Jeff Caxide – basskitarr (1997–2010) Aaron Harris – trummid (1997–2010) Michael Gallagher – kitarr (1999–2010) Bryant Clifford Meyer – elektroonika (1999–2010) Chris Mereschuk – elektroonika (1997–1998) Randy Larsen – kitarr (1998–1999) Jay Randall – elektroonika (1999) Celestial (2000) Oceanic(2002) Panopticon (2004) In the Absence of Truth (2006) Wavering Radiant (2009)
Johannes Langhedes

Johannes Langhedes oli Taani kuninga vasall Eestimaal 14. sajandil. Ta oli majaomanik Tallinnas 1338. aastal koos oma naisega ja ka 1341. aastal. Juba 10. märtsil 1336, mil Odewardus de Lode Lante mõisa ja küla (curiam et villam Langhedes) Henricus dictus Haveswordele müüs, oli see võõrastes kätes, seega võis Johannes de Langedes olla allvasall. Taani hindamisraamatu koostamise ajal kuulus küla (lanthi vii) Hiltæle. 20. sajandil kuulus küla Hulja mõisale Kadrina kihelkonnas. Revaler Stadtbücher I. Reval 1888. Nr. 490. http://reader.digitale-sammlungen.de/de/fs1/object/display/bsb10691391_00170.html Livl. U.B. II DCCLXX. http://reader.digitale-sammlungen.de/de/fs1/object/display/bsb10691391_00565.html Ibidem, Regest 911. Paul Johansen. Die Estlandliste des Liber Census Daniae. Reval, Kopenhagen 1933, S. 871.
Saartneem

Saartneem (ka Kuradisaar) on Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Käsmu küla alal Lahemaa rahvuspargis Käsmu lahes asuv 6,37 hektari suurune saar. Saare rannajoone pikkus on 3 kilomeetrit. Saar asub Käsmu poolsaare kirdeotsast 200 meetrit põhja pool. Sellest põhja pool asub Tiirukari, kirdes Ninakivi kari. Saartneemega on liitunud Mändneeme saar. Suvel 2015 pääses madala veetaseme tõttu Käsmu poolsaarelt kuiva jalaga saarele. Saar on pikliku kujuga ja kruusase pinnamoega. Saare suurim kõrgus on 5 meetrit üle merepinna. Saarel leidub okasmetsa ja rannaniitu. Marko Kaldur. "Jalgsi läbi mere Kuradisaarele". Äripäev, 17. oktoober 2003 Eva Klaas. "Galerii: Kuradisaarele pääseb kuiva jalaga". Virumaa Teataja, 21. august 2015 Saartneem Eesti looduse infosüsteemis
Talsi küngastiku looduspark

Talsi küngastiku looduspark on kaitseala Lätis Kuramaal Talsi piirkonnas Lībagi, Lauciene ja Laidze vallas. Kaitseala (läti keeles Talsu pauguraine) loodi 1987. aastal, kaitsmaks Põhja-Kurzeme kõrgustiku Vanema küngastiku kirdepoolseimat ja kõrgeimat piirkonda. Kaitseala pindala on 3671 hektarit, seda iseloomustavad rahutu reljeef ja väikesed, kuid sügavad järved. Sealsed järved ja nende ümbruskond on nahkhiirte elukohaks. Looduskaitsealustest taimeliikidest kasvavad seal harilik manalasammal, läikiv kurdsirbik, jõgi-voolusammal, harilik paelsammal, iiri mörkia, soosammal, lubi-allikasammal, lainjas põikkupar, harilik vesilehvik, Mühlenbecki rahnik, varju-püsikluste, nõtke jürilill, vööthuul-sõrmkäpp, balti sõrmkäpp, kuradi-sõrmkäpp, kahkjaspunane sõrmkäpp, harilik käoraamat, harilik ungrukold, laialehine kareputk, must seahernes, soohiilakas, vahelduvaõiene vesikuusk, karukold, kattekold, liiv-esparsett, pääsusilm, väike ristik, lodukannike, nahklehine kibuvits, pehme kibuvits, harilik võipätakas, suur soomukas, rohekas käokeel, kahelehine käokeel ja jumalakäpp. Lindudest elavad seal väike-konnakotkas, herilaseviu, laanepüü, rukkirääk, valgeselg-kirjurähn, tamme-kirjurähn, musträhn, laanerähn, hallrähn, värbkakk, sookurg, punaselg-õgija, nõmmelõoke, valge-toonekurg ja must-toonekurg. Selgrootutest esinevad seal laiujur, tõmmuujur, suur-rabakiil, eremiitpõrnikas, atleetsikk, täpik-haavasikk, kirju-õiesikk, metallpõrnikas, luha-pisitigu, vasakkeermene pisitigu, harilik viinamäetigu, kahehambane sulgsuu, liistaktigu, valgelaup-rabakiil, hännak-rabakiil, apteegikaan, suur-kiirgliblikas, väikelumik, mustlaik-apollo ja pääsusaba. Kaitsealal elavad ka saarmas, tiigilendlane, suurvidevlane, pargi-nahkhiir, põhja-nahkhiir, veelendlane, pruun-suurkõrv, kasetriibik, kobras, metsnugis, valgejänes ja pähklinäpp. 13. pielikums. Sikspārņu novērojumi dabas parkā "Talsu pauguraine" 12. pielikums. Informācija par aizsargājamiem biotopiem un sugām Natura 2000 standarta datu formātā Looduskaitseala asendiskeem Kaitsealast Läti looduskaitseameti kodulehel (läti keeles)
Viktor Preiman

Viktor Preiman (27. aprill 1924 Narva – 28. november 2021) oli sporditegelane ja treener. Aastatel 1941–1942 oli Narva Omakaitse liige. 1943. aastal lõpetas Narva 2. Gümnaasiumi. 1943. aasta detsembris siirdus vabatahtlikuna Soome sõjaväkke, osales 200. jalaväerügemendi ridades tõrjelahingutes Viiburi lahel ja Vuoksil. 1944. augustis pöördus tagasi Eestisse, oli kuni 1952. aastani metsavend. Seejärel õppis Leningradis Lesgafti-nimelises Kehakultuuri Instituudis. Aastatel 1954–1956 võitis Eesti NSV meistrivõistlustel murdmaasuusatamises 4x10 km teatesõidus ühe hõbe- ja kaks pronksmedalit. 1955. aastal võitis Eesti NSV meistrivõistlustel laskesuusatamises Spartaki meeskonna liikmena 30 km patrullsuusatamises pronksmedali. Aerutamise Eesti NSV meistrivõistlustel võitis 1959. aastal kahesüstal koos Jaan Vähesooga pronksmedali ja 1960. aastal neljasüstal Dü­namo meeskonna liikmena kuldmedali. Aastatel 1954–1959 töötas ta spordiühing Spartaki suusatreenerina, aastatel 1959–1968 Dünamos ja Kalevis aerutamistreenerina. 1985 Eesti NSV teeneline treener 1987 Kalevi auliige 2015 Kotkaristi V klassi teenetemärk Peep Pillak, Heini Vilbiks (koostajad). Soomepoiste elulood. Tallinn: Grenader, 2015 Eesti spordi biograafiline leksikon. Preiman, Viktor Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Eesti spordi biograafiline leksikon. Preiman, Viktor
Jasnogorski rajoon

Jasnogorski rajoon (vene keeles Ясногорский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Jasnogorski linn. Rajoon piirneb põhjas Moskva oblasti Serpuhhovi ja Stupino rajooni, kirdes Moskva oblasti Kašira linnaringkonna, idas Venjovi rajooni ning läänes Zaokski rajooniga. Rajooni pindala on 1299,7 km². Elanike arv oli 2012. aastal 31 030, 2009. aastal 32 537 ja 2002. aastal 34 926. Jasnogorski rajoonis on 166 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Jasnogorski linna) ja kolme külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Oka, Apran, Osjotr, Besputa, Vašana, Tulitsa, Vosma, Sine-Tulitsa, Dessenka, Suška ja Polevaja Verkuška. Q126684906
Viljandi Maakohtu hoone

Viljandi Maakohtu hoone on hoone Viljandi vanalinnas aadressil Johan Laidoneri plats 5. Hoone on valminud 1768. aastal. Selles töötas lühikest aega Viljandi Maakohus (saksa keeles Landesgericht). Pärast seda tegutsesid hoones pea poolteist sajandit koolid, kus on haridust saanud hulk Eesti avaliku elu tegelasi, teiste hulgas ka Jaan Tõnisson ja Johan Laidoner. Tänapäeval kuulub hoone Viljandi Linnavalitsusele ja selles asuvad linnaametid. Hoone valmis 1768. aastal endise linnakiriku varemete asemele esimese kivimajana Viljandis pärast Põhjasõda kestnud stagnatsiooniaega. Algselt oli hoone ühekorruseline koos mansardkorruse ja murtud kelpkatusega. Hoones asus tööle Viljandi Maakohus, mis aga 1787. aastal kolis Kauba tänavale (praeguse Viljandi vana tuletõrjemaja kohal asunud hoonesse). 1790. aastal hakkas hoones tööle kaheklassiline rahvakool, mis muudeti 1804. aastal kolmeklassiliseks Viljandi kreiskooliks. 1885. aastast töötas hoones linnakool, mis oli algul kolme-, hiljem aga neljaklassiline. 1912. aastal anti koolile Barclay de Tolly nimi ja see muudeti neljaklassiliseks kõrgemaks algkooliks. 1888. aastal ehitati hoonele ärklikorrus. 1890. aastal ehitati hoone kapitaalselt ümber ja selle tolleaegne välimus on säilinud tänapäevani. Aastatel 1932–1940 asus hoones 5. Suurtükiväegrupi kasarm. Pärast seda asusid hoones ametiasutused, Nõukogude okupatsiooni ajal tegutses hoones Viljandi rajooni haridusosakond. Vislapuu, Ain-Andris (2007). Viljandi vanadel fotodel. Tänapäev. Lk 67, 92. ISBN 978-9985-62-590-3. Aare Olander (2015). Viljandi kadunud vaated. Tänapäev. Lk 126. ISBN 978-9949-27-829-9.
Mynnekorp

Mynnekorp oli Eestimaa vasallisuguvõsa 14. sajandil. Nimeliselt on teada järgmised suguvõsa liikmed: I.1. Nicolaus Minnekorp, Taani kuninga nõunik Eestimaal 27. aprillil 1346 II.2. Johannes Menykorb de Livonia, 1381 immatrikuleeritud Praha ülikooli õigusteaduskonda, 1384 bakalaureus (Menycorbe) II.3. Clawes Munnenkŭrpe, turvatud Tallinnas 1385 Paul Johansen oletab ristinime Nicolaus kordumise alusel, et Mynnekorpede esiisa võib olla Taani hindamisraamatus mainitud Nicolaus danus de Arus, kelle võimalik (Vielleicht) poeg oli Stigotus Nicolai, kuid see on väga ebakindel (doch ist es sehr unsicher). Imastu mõis (Mönnikorb) asus Kadrina kihelkonnas Virumaal. Ordumeister Heidenreich Vincke von Overberch läänistas mõisa 25. juulil 1447 Lambert Metstakenile ja tema pärijaile. Livl.U.B. II DCCCXLVI. http://reader.digitale-sammlungen.de/de/fs1/object/display/bsb10691391_00590.html Ibidem, Regest 1005. Leonid Arbusow. Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert. Jahrbuch für Genealogie, Heraldik und Sphragistik, 1901, Mitau 1902. S. 68 Katkendid Tallinna esimestest turberaamatutest. 1365–1485. Tallinn 1929. Nr. 617. Paul Johansen. Die Estlandliste des Liber Census Daniae. Reval, Kopenhagen 1933, S. 815–816. Livl. U.B. X 368. Paul Johansen. Die Estlandliste des Liber Census Daniae. Reval, Kopenhagen 1933, S. 900.
BMP-2

BMP-2 (vene keeles Боевая Mашина Пехоты-2) on 1980. aastatel Nõukogude Liidus projekteeritud jalaväe lahingumasin, üks levinumaid seda tüüpi soomukeid maailmas, BMP-1 järgmine versioon. Ukraina ühendas Vene-Ukraina sõjas omavahel T-62-e kere BMP-2-e torniga, mille kombinatsiooni sai kasutada tuletoetussoomukina. BMP-2M - BMP-2 edasiarendus, mis on varustatud 30 mm automaatkahuri 2A42, juhitava tankitõrjeraketisüsteemi 9K135 Korneti, 7,62 mm Kalašnikovi tankikuulipilduja ja 30 mm AGS-17 granaadiheitjaga.  Ukraina BMP-2 Ukraina sõjaväelaste kasutuses 2017. aastal BMD-1 BMD-2 BMD-3 BMD-4 BMP-3 Волонтери показали машину вогневої підтримки на базі Т-62 (vaadatud: 09.07.2023) Бригада імені князя Острозького відпрацювала наступальні дії (vaadatud: 19.01.2023)  BMP-2 – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Las Meninas

„Las Meninas“ ehk „Õuedaamid“ on Hispaania ühe tuntuima maalikunstniku Diego Rodríguez de Silva y Velázqueze (1599 Sevilla – 6. august 1660 Madrid) 1656. aastal loodud grupiportree. Maalil on kujutatud Hispaania kuninga Felipe IV perekonda ja seda peetakse üheks omapärasemaks õukonnaportreeks, mis iganes maalitud. Kõik isikud peale ühe (ihukaitsja paremal taga) on nimeliselt määratletavad. Kuninga õuekunstnik Velázquez seisab keskselt oma molberti ees vasakul, olles oskuslikult vahetanud ära traditsioonilise kunstniku ja modelli suhte. Kuninga ja kuninganna toob Velázquez pildile hoopis tagaseinas oleva peegli abil. Siit võib järeldada, et kuningapaar seisab kunstniku ees – samas ruumis kus vaatajagi. Esiplaanil on keskel infanta Margarita Teresa ja lisaks kammerneitsid, nunn, kääbused ja koer. Ruumist lahkumas on kuninga kammerhärra. Kompositsioon on hoolikalt läbi mõeldud, see koosneb eri figuuridest ja figuurigruppidest, mis üksteist hästi tasakaalustavad. Kunstnik on tabanud selle stseeni peaaegu nii, nagu oleks tegemist fotoga. Maali keskpunkt on infanta oma kuningliku hoiakuga, jäädes paremalt ruumi tulvavasse valgusesse, mis teisi vaid riivab. Maalilt tundub, et esiplaanil olevad isikud valmistuvad poseerimiseks portree tarvis. Kuid kunstnik ei saa gruppi maalida sellest kohast, kus ta seisab, sest grupp on küljega. Samas on näha, et Velázquez on sammu molberti juurest tagasi astunud ning hindab tulemust. Seega võib järeldada, et ta kasutab teist peeglit, millesse ta ise, infante, õukondlased ja kääbused vaatavad. Molbertil olevat maali tõepärasust saavad eelkõige hinnata tema, peegli kaudu kuningas ja kuninganna ning tagaplaanil olev kammerhärra, kes on ennast pööranud. See ei ole lihtsalt kuningliku paari pilt, vaid pilt sellest, mida näevad kuningas ja kuninganna kui neid maalitakse. Samas Velázquez narritab nii portreteeritavaid kui ka vaatajaid. Ta pöörab ühiskonnapüramiidi pea peale – ühiskonna tipp, kuningapaar jääb tagaplaanile ja on kohal ainult peegli kaudu. Keskosas, peeglist eespool, asuvad kunstnik ja paar õukondlast, nende ees infante ning kammerneitsid, aga esimesel tasandil hoopis kääbused ja koer. "Las Meninas" on ühteaegu nii auto- kui ka grupiportree, samas filosoofiline mõtisklus loomingulise protsessi üle. Sellel meistriteosel on kaunis värvide harmoonia, suurepärane vari ja valgus ning hämmastavalt sujuv pintslitöö. Maali on uuesti tõlgendanud mitmed kunstnikud, nende hulgas Francisco Goya ja Salvador Dali. Pablo Picasso oli maalist vaimustatud ning maalis sellest 1957. aastal umbes 40 versiooni. "Las Meninas" (hispaania ja inglise). Prado muuseum. Vaadatud 18. oktoobril 2017.{{cite web}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) . Andrew Graham-Dixon, Tallinn 2010, Kirjastus Varrak lk. 220 "50 klassikut, Maalid" Rolf H. Johannsen, Tallinn 2006, TEA Kirjastus lk. 114
Avaliku omandi manifest

Avaliku omandi manifest on 2010. aastal Euroopa Komisjoni Communia projekti raames loodud manifest, mille eesmärgiks on säilitada, tugevdada ning mõtestada avaliku omandi kui "elutähtsa ressursi olemust ja rolli" tänapäeval ning mis visandab "avaliku omandi terviklikkuse tagamiseks vajalikud põhimõtted ja juhtnöörid". Manifesti on allkirjastanud paljud digiõiguste organisatsioonid üle maailma ning tuhanded erasisikud. Manifest tõlgiti eesti keelde 2017. aastal Wikimedia Eesti eestvedamisel. Eestis on manifesti allkirjastanud Eesti Rahvusraamatukogu, Wikimedia Eesti, Tallinna Ülikooli Akadeemiline Raamatukogu, Eesti Raamatukoguhoidjate Ühing, Eesti Fotopärand, Open Knowledge Estonia, Eesti Raamatukoguvõrgu Konsortsium, Digitaalhumanitaaria Selts, Internet Society Estonia, Eesti Loodusmuuseum, Tartu Ülikooli Raamatukogu, Eesti Kirjandusmuuseum, Eesti Keele Instituut, Muinsuskaitseamet, Tartu Kunstnike Liit ja Tartu Kunstimuuseum. Creative Commons Vaba sisu Avatud teadmus Avaliku omandi manifest Wikimedia Eesti wiki Avaliku omandi manifest (Wikimedia Eesti lehel) "Eesti mäluasutused allkirjastavad Rahvusraamatukogus avaliku omandi manifesti" Sirp, 18. oktoober 2017
BMD-4

BMD-4 (vene БМД-4, боевая машина десанта) on Venemaa valmistatud dessandi lahingumasin. BMD-4 on dessantvaste jalaväe lahingumasinale BMP-3. See mahutab 3 meeskonnaliiget ja 5 jalaväelast. BMD-4M on mõeldud õhudessantvägede transportimiseks, nende liikuvuse ja turvalisuse suurendamiseks lahinguväljal. Vene sõjaväe poolt võeti need relvastusse 2016. aasta aprillis. BMD on relvastatud 100-mm kahuriga ja sellega paaris oleva 30-mm 2A72 automaatkahuriga, samuti 7,62-mm kuulipilduja ja laseriga juhitavate 9M117M3 tankitõrjerakettidega. BMD-4M BMD-4K BMD-4M BTR-MDM Venemaa Ukraina - HUR MO ja Vassõlkivi territoriaalkaitse üksus võtsid arvatavasti 2022. aasta aprilli alguses ühe BMD-4 trofeeks. "Javelin jätab Vene õhudessantväelaste soomukist järgi terase- ning alumiiniumipuru". Forte. 2. mai 2022. Тероборона Василькова і розвідники захопили російську БМД-4 - Lb.ua, 04.04.2022 (vaadatud: 26.04.2022)
BMD-3

BMD-3 (vene БМД-3, боевая машина десанта) on Venemaal valmistatud dessandi lahingumasin. Aastatel 1985–1997 toodeti 143 BMD-3 lahingumasinat. Lisaks Venemaale kasutatakse neid ka Hiinas ja Angolas.
BMD-2

BMD-2 (vene БМД-2, боевая машина десанта) on Nõukogude Liidus valmistatud dessandi lahingumasin.
BMP-3

BMP-3 (vene keeles Боевая Mашина Пехоты-3) on Nõukogude Liidus valmistatud jalaväe lahingumasin.  Ukraina  Venemaa ЗСУ на п’ятий місяць війни продовжують збирати трофейні БМП-3 рашистів (фото) (vaadatud: 26.10.2022) Військові РФ отримали першу у 2023 році партію БМП-3 (vaadatud: 03.02.2023)
Georgi Šehali

Georgi Šehali (1919 – ?) oli dirigent. Ta lõpetas Leningradi konservatooriumi sõjaväeorkestrite dirigeerimisklassi. Seejärel juhtis ta 24 aastat Balti Laevastiku puhkpilliorkestrit Tallinnas. Ta oli XVII üldlaulupeol sõjaväeosade ühendatud puhkpilliorkestri dirigent. 1981. aastast oli ta Aasovi-äärsete kreeklaste rahvamuusikaansambli Sartana Kalliskivid muusikaline juht. 1960 Eesti NSV teeneline kunstitegelane XVII üldlaulupidu (1969) Aleksander Ašla. "Sartana Kalliskivid" Sirp ja Vasar, 5. veebruar 1982
Il Tümene

Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riigikogu (Il Tümene) (jakuudi keeles Саха Өрөспүүбүлүкэтин Ил Түмэнэ; vene keeles Государственное Собрание (Ил Тумэн) Республики Саха (Якутия)) on Sahha (Jakuutia) Vabariigi parlament, Sahha (Jakuutia) Vabariigi riigivõimu esindus-, seadusandlik- ja kontrollorgan. Sahha parlament on ühekojaline. Il Tümenes on 70 liiget, kes valitakse vabadel valimistel viieks aastaks. 4. aprillil 1992 võttis Sahha (Jakuutia) Vabariigi Ülemnõukogu vastu uue konstitutsiooni. See jõustus 27. aprillil. Uue konstitutsiooni kohaselt on Sahha (Jakuutia) Vabariik suveräänne riik, Venemaa Föderatsiooni võrdõiguslik liige, mille kõrgem seadusandlik organ Riigikogu (Il Tümene) on ennetähtaegselt oma tegevuse lõpetanud Sahha (Jakuutia) Vabariigi Ülemnõukogu õigusjärglane. Il Tümene esimesed valimised toimusid 12. detsembril 1993. Parlamenti valiti 56 saadikut, neist 35 Vabariigi kotta (Палата Республики) ja 21 Esindajate kotta. Aastatel 1993–2002 oli Sahha parlament kahekojaline. Parlamendi teise koosseisu valimistel 28. detsembril 1997 valiti 70 rahvasaadikut – kummasegi kotta 35 inimest. 29. detsembril 2002 valiti Sahha ühekojalisse parlamenti 70 rahvasaadikut. I koosseis (12. detsember 1993 – 28. detsember 1997) II koosseis (28. detsember 1997 – 29. detsember 2002) III koosseis (29. detsember 2002 – 2. märts 2008) IV koosseis (2. märts 2008 – september 2013) V koosseis (2. oktoober 2013 – 2018) Jegor Larionov (1993–1998) Vassili Filippov (1998 –2003) Afanassi Illarionov (1993–1998) Nikolai Solomov (1998–2003) Nikolai Solomov (2003–2005) Njurgun Timofejev (2005–2008) Vitali Bassõgõssov (2008–2013) Aleksandr Žirkov (alates 2013) Jegor Larionov (1996–1998) Nikolai Solomov (1998–2002) Robert Burnašov (2002–2003) Aleksandr Matvejev (2003–2013) Aleksandr Akimov (2013–2018) Конституция (Основной Закон) Республики Саха (Якутия). constitution.garant.ru Исторический обзор. iltumen.ru Koduleht. iltumen.ru Государственное Собрание (Ил Тумэн). ysia.ru
Aleksandr Tkatšov (poliitik)

Aleksandr Tkatšov (vene keeles Александр Николаевич Ткачёв; sündinud 23. detsembril 1960 Võsselki staniitsas Krasnodari krais) on Venemaa poliitik. Ta on 22. aprillist 2015 Venemaa põllumajandus- ja kalastusminister. Ta sündis aastal 1960 Võsselki staniitsas Krasnodari krais. Võsselkis lõpetas ta keskkooli. Aastal 1983 lõpetas ta Krasnodari Polütehnilise Instituudi mehaanikainseneri kvalifikatsiooniga. Ta sai 22. aprillil 2015 Venemaa põllumajandus- ja kalastusministriks.