laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Riigivargad

"Riigivargad" on Eesti 2014. aastal valminud dokumentaalfilm-tragikomöödia, mille režissöör on Manfred Vainokivi. Film räägib nn riigi tagant varastamisest nõukogude ajal. Žanrimääratluse segasuse tõttu ka autorifilmiks nimetatud linateose käsikiri põhineb inimeste meenutustel nõukogude ajast. Meenutusi hakkas režissöör koguma 2011. aastal, seejärel kohendas neid kirjanik Andrus Kivirähk. Rollides näeb nii kutselisi näitlejaid kui ka amatööre. Filmis mängivad näitlejad Arvo Kukumägi (elumees) ja Tambet Tuisk (naistelemb), Kristina Märtin (pruut), ärimees Marek Reinaas (peigmees) ning Orissaare ja Salme valla harrastusnäitlejad. 2014. aastal käis Eesti kinodes filmi vaatamas 1661 inimest. "Esilinastub Manfred Vainokivi film "Riigivargad"". Saarte Hääl, 09.01.2014 http://filmi.ee/wordpress/wp-content/uploads/2015/03/kinolevi_2014.pdf Peeter Sauter "Intervjuu Manfred Vainokiviga: vanade meeste kiiks" – kultuur.err.ee, 10. jaanuar 2014 Aigi Viira ""Riigivaraste"-pruut Kristina: "Varem pole mind märgatud ega filmi sisse torgatud!"". Õhtuleht, 10. jaanuar 2014 Tiit Tuumalu "Narrid rehepapid need eestlased". Postimees, 11. jaanuar 2014 Katrin Lust "Manfred Vainokivi: "Riigivargaid eksisteerib igal ajal"". Õhtuleht, 13. jaanuar 2014
Viira ristipuu

Viira ristipuu on ristipuu ajaloolisel Võrumaal Põlva kihelkonna Viira külas. Viira ristipuu II Hiite Maja SA andmekogus.
Raido Mägi

Raido Mägi (sündinud 19. detsembril 1968 Otepääl (teistel andmetel Tartus[viide?])) on eesti kergejõustiklane ja sporditegelane. 1987. aastal lõpetas ta Otepää Keskkooli ja 1992. aastal Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Kooli ajal huvitus ta eriti korvpallist, murdmaasuusatamisest ja võrkpallist. Suuremat edu tõi talle aga kergejõustiku mitmevõistlus. Ta kergejõustikutreeningud algasid Käärikul, kus teda algul juhendas John Põldsam. Hiljem õpetasid teda ka Fred Kudu ja Martin Kutman. 1996 Eesti meister kümnevõistluses 1997 Eesti meister kümnevõistluses 1998 teine koht Eesti meistrivõistlustel kümnevõistluses 1999 Eesti meister seitsmevõistluses Ta kümnevõistluse rekord on 7360 punkti (aastal 1996) ja seitsmevõistluse rekord 5397 punkti (aastal 1999). 1997–2000 Tamme staadioni direktor 2000–2006 Tartu spordibaaside direktor alates 2006 Tartu Spordiseltsi Kalev tegevdirektor alates 2011 Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali nõukogu liige alates 2012 Eesti Spordiseltsi Kalev juhatuse liige alates 2013 Eesti Vehklemisliidu juhatuse liige Biograafia ESBL-is (vaadatud 21.01.2014) http://www.sport24.ee/index.php?ac=kuvavoistlus2&id=15128&tul=67357 Biograafia ESBL-is
Anaplasmataceae

Anaplasmataceae on bakterite sugukond. Sugukonda Anaplasmataceae klassifitseeritakse järgmised bakteriperekonnad: Anaplasma Ehrlichia Neorickettsia Wolbachia Aegyptianella - incertae sedis. Anaplasmataceae sugukonna bakterid on obligatoorsed intratsellulaarsed, gramnegatiivsed bakterid. Garrity, George (2005). Bergey's Manual of Systematic Bacteriology. Springer. ISBN 0-387-24145-0. George Garrity, Don J. Brenner, James T. Staley, Noel R. Krieg, David R. Boone, Paul De Vos, Michael Goodfellow, Fred A. Rainey, Karl-Heinz Schleifer, ...,Bergey's Manual® of Systematic Bacteriology: Volume Two: The Proteobacteria, lk 117 – 146, 2005, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 21.01.2014) (inglise keeles) George Garrity, Don J. Brenner, James T. Staley, Noel R. Krieg, David R. Boone, Paul De Vos, Michael Goodfellow, Fred A. Rainey, Karl-Heinz Schleifer, ...,Bergey's Manual® of Systematic Bacteriology: Volume Two: The Proteobacteria, lk 117 – 146, 2005, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 21.01.2014) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Anaplasmataceae seisuga 21.01.2014.
Sant'Antonio di Gallura

Sant'Antonio di Gallura on asula ja vald (comune) Itaalias Sardiinia maakonnas Sassari provintsis Gallura ajaloolis-geograafilises piirkonnas. 354 meetri kõrgusel merepinnast asuva Sant'Antonio di Gallura asustustihedus on keskmiselt 20 inimest ruutkilomeetri kohta. Sant'Antonio di Gallura piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Arzachena, Calangianus, Luras, Olbia, Telti. https://demo.istat.it/?l=it Manlio Brigaglia, Salvatore Tola (a cura di), Dizionario storico-geografico dei Comuni della Sardegna, 2 (E-L), Sassari, Carlo Delfino editore, 2006. ISBN 88-7138-430-X. Francesco Floris (a cura di), Grande Enciclopedia della Sardegna, Sassari, Newton&ComptonEditori, 2007.  Sant'Antonio di Gallura – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Loiri Porto San Paolo

Loiri Porto San Paolo on vald (comune sparso) Itaalias Sardiinia maakonnas Sassari provintsis Gallura ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Halduskeskus asub Loiris. 105 meetri kõrgusel merepinnast asuva Loiri Porto San Paolo asustustihedus on keskmiselt 29 inimest ruutkilomeetri kohta. Loiri Porto San Paolo piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Monti, Olbia, Padru, San Teodoro. Loiri Porto San Paolo halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Enas, Santa Giusta, Trudda, La Piana di Su Canale, Vaccileddi. Adottato con Delibera di Consiglio Comunale n. 82 del 16.11.2010[alaline kõdulink] https://demo.istat.it/?l=it Manlio Brigaglia, Salvatore Tola (a cura di), Dizionario storico-geografico dei Comuni della Sardegna, 2 (E-L), Sassari, Carlo Delfino editore, 2006. ISBN 88-7138-430-X. Francesco Floris (a cura di), Grande Enciclopedia della Sardegna, Sassari, Newton&ComptonEditori, 2007.  Loiri Porto San Paolo – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Anak Krakatau

Anak Krakatau (indoneesia keeles 'Krakatau laps') on 1927. aastal merest tõusnud vulkaaniline saar Krakatau saarestikus, mis moodustus 1883. aasta Krakatau purske kaldeeras. Saare piirkonnas on aktiivne vulkaaniline tegevus, vulkaanitipu kõrgus on 813 meetrit ja see suureneb.
Ehrlichia

Ehrlichia on gramnegatiivsete bakterite perekond. Perekonda Ehrlichia klassifitseeritakse järgmised bakteriliigid: Ehrlichia canis (Donatien & Lestoquard 1935) Moshkovski 1945 Ehrlichia chaffensis Anderson jt 1992 Ehrlichia ewingii Anderson jt 1992 Ehrlichia muris Wen jt 1995 Ehrlichia ruminantium (Cowdry 1925) Dumler jt 2001.  Pikemalt artiklis Gramnegatiivsed bakterid 0,2–2 µm suurused bakterid. Ehrlichia perekonda liigitatud bakterid võivad vaheperemeesorganismide, peamiselt puukide kaudu põhjustada loomadel ja inimestel nakkushaigusi (nt erlihhioosi). Perekond Ehrlichia on nime saanud Saksa bakterioloogi Paul Ehrlichi auks. George Garrity, Don J. Brenner, James T. Staley, Noel R. Krieg, David R. Boone, Paul De Vos, Michael Goodfellow, Fred A. Rainey, Karl-Heinz Schleifer, ...,Bergey's Manual® of Systematic Bacteriology: Volume Two: The Proteobacteria, lk 123–132, 2005, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 21.01.2014) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Ehrlichia seisuga 21.01.2014.
Aggius

Aggius on vald (comune) Itaalias Sardiinia maakonnas Sassari provintsis Gallura ajaloolis-geograafilises piirkonnas. 514 meetri kõrgusel merepinnast asuva Aggiuse asustustihedus on keskmiselt 19 inimest ruutkilomeetri kohta. Aggius piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Aglientu, Bortigiadas, Tempio Pausania, Trinità d'Agultu e Vignola, Viddalba (SS). Aggiuse halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Bonaita. Valle della Luna ehk Piana dei Grandi Sassi DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 21. jaanuar 2014) https://demo.istat.it/?l=it Manlio Brigaglia, Salvatore Tola (a cura di), Dizionario storico-geografico dei Comuni della Sardegna, 2 (E-L), Sassari, Carlo Delfino editore, 2006. ISBN 88-7138-430-X. Francesco Floris (a cura di), Grande Enciclopedia della Sardegna, Sassari, Newton&ComptonEditori, 2007.  Aggius – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Bortigiadas

Bortigiadas on vald (comune) Itaalias Sardiinia maakonnas Sassari provintsis Gallura ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Halduskeskus asub Bortigiadases. 476 meetri kõrgusel merepinnast asuva Bortigiadase asustustihedus on keskmiselt 10 inimest ruutkilomeetri kohta. Bortigiadas piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Aggius, Perfugas (SS), Santa Maria Coghinas (SS), Tempio Pausania, Viddalba (SS). Bortigiadase halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Tisiennari, Scalaruja, Nibareddu, Littigheddi, Lu falzu, Figaruia, Li paulis, Giovanni moro. DiPI Online – Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 21. jaanuar 2014) https://demo.istat.it/?l=it Manlio Brigaglia, Salvatore Tola (a cura di), Dizionario storico-geografico dei Comuni della Sardegna, 2 (E-L), Sassari, Carlo Delfino editore, 2006. ISBN 88-7138-430-X. Francesco Floris (a cura di), Grande Enciclopedia della Sardegna, Sassari, Newton&ComptonEditori, 2007.  Bortigiadas – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Lēdurga (ajalooline piirkond)

Lēdurga on Henriku Liivimaa kroonikas mainitud piirkond Turaidas, Koiva liivlaste asualal. Aģe jõe ülemjooksul asuva Lēdurga keskuseks oli samanimeline küla. Koha nime (Henriku Liivimaa kroonikas Lethegore) on arvatud tulevat liivikeelsetest sõnadest lēd "leht" ja urga "väike oja", "voolava veega madalik". Lēdurgast on teada mitmeid noorema rauaaja kalmistuid. Kaubanduse olulisest rollist annavad tunnistust 11.–13. sajandist pärit mündileiud ja piirkonda läbiv tee, mis ühendas Koiva jõe äärset Turaida keskust põhja pool asuva Metsapoole alaga. Lēdurgast itta jäi Idumea. Lääne suunas ta mööda Aģe jõge Liivi laheni ilmselt ei ulatunud ja Henriku Liivimaa kroonikas mainitavad Aģe jõe äärsed liivlased Lēdurga elanikud ei olnud. Liivi ristisõja aegset linnust sellest piirkonnast teada ei ole. Vaid oletatav linnamägi Inciemsi metsas võis olla sõjaaegseks pelgupaigaks. Sarnaselt muude liivlaste piirkondadega alistus Lēdurga 1206. aastal ristisõdijatele. 1207. aastal Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu vahelise leppega läks ta Riia piiskopkonna koosseisu ja sinna moodustati omaette kirikukihelkond. Henriku Liivimaa kroonikas on Lēdurgat mainitud seoses sinna ulatunud läänemaalaste ja saarlaste rüüsteretketega 1211. ja 1218. aastal. HLK, lk 117 Indriķa hronika, XIV, kommentaar 67 HLK, peatükid X-XI HLK, lk 117, 183 Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982. Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993. Lang, Valter. Baltimaade pronksi- ja rauaaeg. Tartu Ülikooli Kirjastus, 2007.
Anaplasma

Anaplasma on gramnegatiivsete bakterite perekond. Perekonda Anaplasma klassifitseeritakse järgmised bakteriliigid: Anaplasma bovis (Donatien and Lestoquard 1936) Dumler, Barbet, Bekker, Dasch, Palmer, Ray, Rikihisa & Rurangirwa 2001 Anaplasma caudatum (Kreier and Ristic 1963) Ristic & Kreier 1984 Anaplasma centrale (ex Theiler 1911) Ristic & Kreier 1984 Anaplasma marginale Theiler 1910 Anaplasma ovis Lestoquard 1924 Anaplasma phagocytophilum (Foggie 1951) Dumler, Barbet, Bekker, Dasch, Palmer, Ray, Rikihisa & Rurangirwa 2001 Anaplasma platys (French and Harvey 1983) Dumler, Barbet, Bekker, Dasch, Palmer, Ray, Rikihisa & Rurangirwa 2001.  Pikemalt artiklis Gramnegatiivsed bakterid Diameetriga 0,2–0,4 µm. Anaplasma perekonda liigitatud bakterid võivad vaheperemeesorganismide, peamiselt puukide kaudu põhjustada loomadel ja inimestel nakkushaigusi (nt Anaplasma phagocytophilum võib nakkust kandva puugi hammustuse korral põhjustada inimese granulotsütaarset anaplasmoosi). George Garrity, Don J. Brenner, James T. Staley, Noel R. Krieg, David R. Boone, Paul De Vos, Michael Goodfellow, Fred A. Rainey, Karl-Heinz Schleifer, ...,Bergey's Manual® of Systematic Bacteriology: Volume Two: The Proteobacteria, lk 117–125, 2005, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 21.01.2014) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud portugalikeelset artiklit pt:Anaplasma seisuga 21.01.2014.
Eesti Klavessiinisõprade Tsunft

MTÜ Eesti Klavessiinisõprade Tsunft on asutatud 2000. aastal. Tsunft ühendab kutselisi klavessiinimängijaid ning eri elualade inimesi, kes klavessiinimuusikat armastavad. Tsunfti juhatuse esimees on Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia professor Imbi Tarum. Juhatusse kuuluvad veel Eesti klavessinistid Ene Nael ja Kristiina Are. Igal paarisaastal korraldab tsunft rahvusvahelist klavessiinifestivali, kus lisaks omamaistele mängijatele on fookus maailmanimega klavessinistidel.  Viisteist aastat on tsunfti ja Vanalinna Hariduskolleegiumi koostöös aset leidnud ajaloolisele interpretatsioonile pühendatud suvine klahvpilli- ja orkestrilaager, kuhu tulevad oma oskusi lihvima ja täiendama Eesti noorimad muusikud. Tsunfti klavessiinimängijatest liikmed annavad kontserte ja loengkontserte ning korraldavad meistrikursusi Eestis ja väljaspool seda, ning õpetavad klavessiinimängu eri vanuses ja tasemel mängijaile Tallinnas, Tartus, Viljandis ja Rakveres. Üheksas klavessiinifestival toimus 9.–13. aprillil 2014 Tallinna Raekojas, Eesti Ajaloomuuseumis, Kõltsu mõisas ja Eesti Lastekirjanduse Keskuses. Festivali seitsmel kontserdil astusid üles: Kenneth Weiss (klavessiin) Duo Ovocutters: Sonja Leipold (klavessiin) / Christoph Hofer (akordion) Anna Maria McElwain (klavessiin, Soome) Duo Marieke Spaans (klavessiin) / Anton Steck (barokkviiul) Imbi Tarum (klavessiin) Julia Ageyeva Hess (klavessiin) Eesti noorimad klavessiinimängijad Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia, prof. Imbi Tarum Tallinna Muusika- ja Balletikool, õp. Kristiina Are Heino Elleri Muusikakool, õp. Ele Sonn VHK Muusikakool, õp. Ene Nael Rakvere Muusika- ja Kunstikool KAUR, õp. Piret Villem Viljandi Muusikakool, õp. Heili Kirsimäe Tsunfti koduleht
Astraviec

Astraviec (transkribeerituna Astravets; leedu Astravas, poola Ostrowiec) on linn Valgevenes Hrodna oblastis, Astravieci rajooni halduskeskus. Asub Łoša jõe kaldal. Linna nimi pärineb tõenäoliselt slaavi keeltest ja tähendab saart. Sellise nime sai asula, kuna Łoša jõgi piiras vana Astravieci kolmest küljest. Linna piirides on keskkool ja muusikakool. Astraviecis on kino, kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on XVIII sajandil ning aastal 1911 valminud katoliku kirikud. Tööstusettevõtetest on Astraviecis metsatööstus ja toiduainetetööstus, toodetakse ehitusmaterjale. 2013. aastal alustati linna lähedale Valgevene tuumaelektrijaama ehitamist. Kahest reaktorist esimene läks käiku juunis 2021. Astravieci mainitakse esimest korda aastal 1468, mil sealsele kirikule tehti annetus kahe mõõdu vase näol aastas. Toona oli asula Goštautaste valduses. Aastast 1542 oli Astraviec Zygmunt I ja aastast 1546 Zygmunt II Augusti valduses. Hiljem kuulus asula Karyckitele ja Korsakitele, aastast 1775 sai Astraviecist alev. Aastal 1795 läks alev Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. XIX sajandil oli asula Kostrowickite, Sycjanakite ja Žilinskite valduses. Astravieci Kostrowickitele sündis pagenduses Wilhelm Albert Włodzimierz Apolinary Kostrowicki ehk Guillaume Apollinaire, Siberisse küüditatud harul aga Valgevene luuletaja Karuś Kahaniec. Aastal 1888 pandi Astravieci ja Hudahaj raudteejaama vahel käima konka. Aastast 1921 oli Poola koosseisus, 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga. Aastal 2012 sai Astraviecist linn. Valgevene tuumaelektrijaam The population as of January 1, 2024 and the average annual population for 2023 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements Astravieci rajooni koduleht Linn Valgevene fotoentsüklopeedias Astraviec
Stratijivka

Stratijivka (ukraina keeles Стратіївка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tšetšelnõki rajoonis. Elanike arv on 1403. Pindala on 4,2 km².
Laevamehaanik

Laevamehaanik ehk mehaanik on laeva jõuseadmete – masinate – ja teiste laevasüsteemide korrasoleku eest vastutav meremees. Masinameeskonda juhib vanemmehaanik. Meeskonda kuuluvad tavaliselt esimene mehaanik, teine mehaanik ja vahel ka kolmas mehaanik. Lisaks võib suuremal laeval olla eraldi elektrimehaanik (elektromehaanik), külmutusseadmete mehaanik. Mehaanikutele alluvad sageli veel motoristid ja elektrikud. Ajalooliselt on kuulunud aurulaevade masinameeskondadesse veel kütjad ja trimmerid. Laevamehaanikuil on samasugune vahiteenistus kui tüürimeestel sillas. Peale vahtide on nende vahel tööülesanded ka vastutuspiirkonniti ära jagatud. Suuremates laevades on igas vahis ka motoristid. Laevamehaanikud on keskeri- või kõrgharidusega. Eestis on laeva jõuseadmete eriala võimalik õppida Eesti Mereakadeemias või Eesti Merekoolis. Eesti Mereakadeemias võib saada rakenduskõrghariduse, õpiaeg sel erialal on 4 aastat, millele lisandub aasta praktikat. Eriala lõpetanu saab rahvusvahelise konventsiooni STCW 95 kohase tunnistuse, mida tunnustatakse kogu maailmas. Erinevalt tüürimeestest ei ole laeva jõuseadmete ja külmutusseadmete eriala õppima asujatel vaja meremehe tervisetõendit, sest neil on võimalik pärast kolmandat kursust spetsialiseeruda laevaremondile, mida tehakse laevatehastes. Mehaanikutel on vormirõivastus, mille värv ja disain riigiti erinevad, aga aluseks on traditsiooniline meremeheülikond, millel võivad olla õlakud ametikoha pagunitega. Paraadvormi kuuel on ametikoha märgid käistel. Vahimehaaniku märgiks on laevaohvitseri ametikohta tähistav Nelsoni silmus ühe triibuga ja iga järgmine lisatriip tähistab kõrgemat ametikohta. Suuremate laevade vanemmehaanikuil on kuuekäistel neli triipu. Paljudes riikides, sh Eestis on mehaanikute vormi käistel ja pagunil ka lisatähisena sõukruvi Nelsoni silmuse kohal, ent paljude riikide laevamehaanikute pagunitelt on ruumi vähesuse tõttu kas Nelsoni silmus või sõukruvi ära jäetud. Peamasin Tüürimees Pootsman Mereviki
Sarvaine

Sarvaine ehk keratiin (ladina keeles keratinum, ceratinum) on vees lahustumatute valkude perekond. Keratiine leidub paljude keelikloomade kattekoerakkudes. Sealhulgas inimese nahas, karvades, küüntes ja juustes. Keratiini filamendid on üsna levinud epidermise sarvrakkudes (keratinotsüütides). Keratiinid liigitatakse: α-keratiinid – imetajate juustes, karvastikus, sarvedes, küüntes, küünistes, villas jm; β-keratiinid – roomajate küünistes, soomustes ja kilbistes ja lindude sulgedes, nokas, küünistes jm; tsütokeratiinid – jaotatakse 2 alagrupiks: happelised keratiinid (40–70 kDa) neutraalsed ja aluselised keratiinid (40–70 kDa). Madude epidermis on kaetud sarvainest kilbiste ja soomustega. Kilbised sisaldavad nii alfa- kui ka beetakeratiine. Ka osade lõgismadulaste lõgisti sisaldab keratiini. Sarvaine muudab madude marrasknaha tugevaks ja üsna vastupidavaks, kuid samas takistab maopoegade kasvamist, seetõttu vahetub marrasknahk perioodiliselt kestumise käigus, aga ka paaritumisperioodil. Naha sarvainet kasutavad toiduks nahaseened ning osad neist põhjustavad naha seenhaigusi. Juuksed Karvad Küüned Nahk Soomused Suled "Meditsiinisõnastik" 677:2004. Tsütoskelett, veebiversioon (vaadatud 22.01.2014) Chikako Odaka, Anne Loranger, Kazuya Takizawa, Michel Ouellet, Michel J. Tremblay, Shigeo Murata, Akihito Inoko, Masaki Inagaki, Normand Marceau,Keratin 8 Is Required for the Maintenance of Architectural Structure in Thymus Epithelium, 24. september 2013, DOI: 10.1371/journal.pone.0075101, veebiversioon (vaadatud 14.09.2014)(inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Keratin seisuga 22.01.2014.
Hartius Möller

Hartius-Gerhard Abraham Möller (22. jaanuar 1885 Hellemäe talu, Tõrma, Virumaa – 19. veebruar 1942 Uhtižemlag'i vangilaager, Komi ANSV, Venemaa) oli eesti näitleja. Möller õppis Rakvere linnakoolis, Peterburi kunstikoolis, ja Stieglitzi kunstikoolis. Pärast õpinguid näitles ta Vanemuise trupis, mida juhtis Karl Menning. 1910. aasta 23. juulil Hellemäe talus abiellus Möller Vanemuise näitleja Elviine Annukiga, kelle hilisem näitlejanimi oli Mari Möldre; abielu lahutati Eesti Vabariigi ajal. Esimese maailmasõja ajal töötas Möller Soomes sõjaväe varustajana, hiljem mängis Estonias ja lavastas provintsiteatrites sealhulgas Saaremaa suveteatris. Ta oli tuntud eeskätt komöödianäitlejana. Hartius Möller mängis ka 1925. aastal valminud filmis "Esimese öö õigus" ja 1929. aasta salongidraamas "Dollarid". Viimase üldiselt laitvas arvustuses suhtus Karl August Hindrey siiski näitlejatesse positiivselt. 22. novembril 1940 Möller arreteeriti NKVD poolt Tallinnas ja küüditati, süüdistatuna nõukogudevastases propagandas. § 58 p. 13 alusel mõisteti talle 10 aastat paranduslikku töölaagrit. Tallinna vanglast saabus Uhtižemlag’i vanglilaagrisse 22.05.1941. Teda süüdistati ka Kaitseliitu kuulumises ja 1. detsembri 1924 mässukatse mahasurumises. Ta suri 19. veebruaril 1942 Pulver, Andres (22. jaanuar 2023). "Omaaegne filmistaar tegi neiu Elviinest Mari Möldre". Lääne-Virumaa Uudised. Originaali arhiivikoopia seisuga 22. jaanuar 2023. Vaadatud 22. jaanuaril 2023. Eesti kommunismiohvrid Tõnis Erilaid "Kuidas tasub meenutada ka unustatud näitlejaid" Õhtuleht 22.01.2014, lk 14 Süütult surma. Eesti Sõna, 4. juuli 1943, nr. 150, lk. 2. Tõnis Erilaid "Kuidas tasub meenutada ka unustatud näitlejaid". Õhtuleht, 22. jaanuar 2014. Lk 14
Assamalla raamatukogu

Assamalla raamatukogu on Tapa vallas Assamalla külas tegutsev rahvaraamatukogu. Alates 1. jaanuarist 2019 on Assamalla raamatukogu Tapa Vallaraamatukogu struktuuriüksus. 1920. aastal asutati Assamalla Kooli klassis Porkuni Rahvaraamatukoguselts ja Porkuni Rahvaraamatukogu, hilisem Assamalla Raamatukogu. Raamatukogu asutajaliikmed olid Elmar Elisto ja Mart Urbas. E. Elisto oli ka esimene raamatukoguhoidja ja laenutaja. Raamatukogul olid osakonnad Lasilas, Porkunis ja Raekülas. 1946. aastal kolis raamatukogu Vandereri majja, vahepeal olid ruumid ka vallamajas ja 1979. aastal koliti tagasi Vandereri majja. 2000. aastal hakkasid maja omanikud raamatukogule piiranguid seadma, mistõttu otsustas Tamsalu Vallavalitsus ehitada raamatukogule uue hoone, vanale külasaunale tehti juurdeehitus ja maja avati pidulikult 19. septembril 2001. Selles majas asub raamatukogu ka praegu. 1961. aastal tuli Assamalla raamatukogusse tööle Viljandi Kultuuriharidustöö Kooli raamatukogunduse eriala lõpetanud Meeli Särglepp-Kuntur ja töötas raamatukogus aastani 2013, mil siirdus pensionile. 1985. aastal sai Assamalla raamatukogu oma käsitsi kirjutatud kroonikatega tunnustust rajoonis ja 3. koha ülevabariigilisel võistlusel. 2019. aasta veebruarist on kasutusel Deltmar OÜ poolt loodud raamatukogu programm RIKS, varem oli Urram. Raamatukogust Tamsalu valla vanalt veebilehelt
Saksi raamatukogu

Saksi raamatukogu on rahvaraamatukogu (Tapa Vallaraamatukogu struktuuriüksus), mis asub Lääne-Virumaal Tapa vallas Moe külas. Raamatukogu asutati 1918. aastal ning kuna algseks tegevuskohaks oli Saksi vallamaja, siis sealt sai raamatukogu ka nime. Saksi raamatukogu ajalugu Tapa vallaraamatukogu koduleht
Laekvere raamatukogu

Laekvere raamatukogu on raamatukogu Lääne-Virumaal Vinni vallas Laekvere alevikus. 2009. aasta lõpust tegutseb raamatukogu aadressil Kesk 7 (OÜ Laglepesa ruumides). Aadress: Salutaguse tee 6, Laekvere alevik 46501, Lääne-Viru maakond[küsitav]. Raamatukogu on asutatud 1922. aastal. Raamatukogu nimesid: Laekvere Hariduse Seltsi Raamatukogu Laekvere Haridusseltsi Avalik Raamatukogu Laekvere Rahvaraamatukogu Laekvere Külaraamatukogu. https://web.archive.org/web/20140913170921/http://www.laekvere.ee/?pg=225 (vaadatud 13.09.2014) Laekvere raamatukogu
Jäneda raamatukogu

Jäneda raamatukogu on rahvaraamatukogu (Tapa Vallaraamatukogu struktuuriüksus), mis asub Lääne-Virumaal Tapa vallas Jäneda külas Jäneda mõisas. Jäneda raamatukogu info Tapa Vallaraamatukogu kodulehel