laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tubad

Tubad (endanimetus tuba) on väikesearvuline rahvas, kelle elupaigaks on Venemaa Altai Vabariik. 2002. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 1565 tuba, neist 1533 Altai Vabariigis ja suurem osa Tšoja rajoonis. 2000. aastal tunnistas valitsus nad Venemaa Föderatsiooni väikesearvuliseks põlisrahvaks. Tuba murre kuulub turgi keelte hulka, täpne liigitus on vaieldav (seda on tavaliselt nimetatud altai keele murdeks). Л.П.Потапов: ТУБАЛАРЫ ГОРНОГО АЛТАЯ
Tor Henning Hamre

Tor Henning Hamre (sündinud 24. aprillil 1979 Flekkefjordis) on endine Norra jalgpallur. Aastatel 2002–2003 mängis ta Eesti Meistriliiga klubis Tallinna FC Flora. 2003. aasta hooajal lõi ta Meistriliigas 39 väravat, millega oli liigahooaja suurim väravakütt. Ta lõi samal hooajal värava rekordiliselt 15 mängus järjest. Hiljem mängis ta Norra klubides Vålerenga ja Mandalskameratene ning Taani klubis Herfølge. Ta lõpetas 2006. aastal sportlaskarjääri motivatsiooni puuduse tõttu. Meistriliiga Parim väravakütt 2003 FC Flora parim väravakütt 2003
Nagu kaks tilka vett

"Nagu kaks tilka vett" (originaalpealkiri "The Parent Trap"), 1961. aasta film Hayley Millsiga peaosades. "Nagu kaks tilka vett 2" (originaalpealkiri "The Parent Trap II"), 1986. aastal tehtud eelmise filmi televisioonile tehtud järg Hayley Millsiga peaosas, kes on ka ainukene näitleja, kes kaasati esimesest filmist. "Nagu kaks tilka vett 3" (originaalpealkiri "The Parent Trap III"), 1989. aastal televisiooni jaoks tehtud teine järjefilm esimesele filmile. Peaosas on Hayley Mills. "Nagu kaks tilka vett 4: Mesinädalad" (originaalpealkiri "The Parent Trap IV: Hawaiian Honeymoon"), samuti 1989. aastal televisiooni tarbeks valminud kolmas järjefilm. Peaosas Hayley Mills. "Nagu kaks tilka vett" (originaalpealkiri "It Takes Two"), 1995. aasta film Mary-Kate ja Ashley Olseniga peaosades. Telekanal TV3 on filmi näidanud ka pealkirja "Üks pluss üks on neli" all. "Nagu kaks tilka vett" (originaalpealkiri "The Parent Trap"), 1998. aasta film Lindsay Lohaniga peaosades.
Kaibaldi liivik

Kaibaldi liivik on kõige suurem liivik Eestis. See asub Kaibaldi nõmmel Hiiumaal, Kanapeeksi küla lähedal. Liivik on Pihla-Kaibaldi looduskaitseala Kaibaldi sihtkaitsevööndi keskosaks. Liivik on inimtekkeline: II maailmasõja ajal põlenud metsaala kasutati hiljem tankide õppeväljakuna. Palo, Timo. 2016. Kaibaldi liivik, Eesti oma liivakõrb Eesti Loodus 11: 40-41 Puhka Eestis, Kaibaldi liivik. Vaadatud 11. september 2023 Kaibaldi liivik, www.puhkaeestis.ee
Kapriis (ansambel)

Kapriis oli eesti naisansambel, tegutses alates 1970. aastast EKE Projekti kollektiivina. Ansambli koosseisus olid Anne Tammemäe, Tiiu Mürk, Milvi Süving, Ene Luks, Tiiu Arus, Urve Mathiesen, Maret Laan ja Tiia-Mai Loo. Ansamblit juhatas kuni 1975. aastani Laine Arumeel, 1975. aastast juhatas ansamblit Paul Ruudi.
Kaibaldi nõmm

Kaibaldi nõmm on maa-ala Hiiumaal Kõrgessaare vallas. See koosneb peamiselt nõmmemetsast, mille keskel asub Kaibaldi liivik. Suurem osa Kaibaldi nõmme asub Pihla-Kaibaldi looduskaitseala Kaibaldi sihtkaitsevööndis. Eesti NSV ajal kasutati nõmme Nõukogude armee tankodroomina, Kaibaldis oli kaks sõiduringi: 2,5 ja 3,3 km, need on aerofotodel tänaseni äratuntavad. Kaibaldi nõmmemets Kaibaldi nõmmemets Kaibaldi liivik Pihla-Kaibaldi looduskaitseala Kaibaldi sihtkaitsevööndi piir Kanapeeksi-Kaibaldi metsasihi ääres
Bernd Eichinger

Bernd Eichinger (11. aprill 1949 – 24. jaanuar 2011) oli saksa filmilavastaja ja -produtsent. Bernd Eichinger oli filmide "Allakäik", "Roosi lugu", "The NeverEnding Story", "Vaimude maja", "BaaderMeinhofi kompleks", "Preili Smilla lumetaju", "Fantastiline nelik" jt produtsent. Ta oli filmistuudio Constantin Film asutaja ja tegevjuht. Bernd Eichinger andmekogus IMDb (inglise)
Vjatšeslav Šumski

Vjatšeslav Šumski (vene keeles Вячеслав Михайлович Шумский; 17. detsember 1921 Moskva – 23. jaanuar 2011 Moskva) oli vene filmioperaator. "Meie aja kangelane" (1966) "Vaatame, mida toob esmaspäev" (1968) "Kuritöö ja karistus" (1969) "Aga koidikud on siin vaiksed" (1972) "Valge Bim Mustkõrv" (1976) 1980 Lenini preemia 1982 NSV Liidu rahvakunstnik Biograafia kino-teatr.ru lehel
Tõnu Anton

Tõnu Anton (sündinud 26. aprillil 1953 Pärnus) on Eesti ekspoliitik, pangandustegelane ja riigikohtunik. Ta on lõpetanud 1971. aastal Pärnu 1. Keskkooli ja 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Aastatel 1976–1990 töötas Tartu Linna RSN Täitevkomitees. Ta oli ka Tartu Kommertspanga asedirektor. Ta oli üks peamiselt demokraatlikke printsiipe järgiva ülemnõukogu valimisseaduse, mille XI Ülemnõukogu võttis vastu 17. novembril 1989, väljatöötajaid. Eesti NSV XII Ülemnõukogu valimistel 18. märtsil 1990 Anton osutus valituks saadikuks kui rahvuskommunistide demokraatliku ühenduse Vaba Eesti ja kodanikualgatuse kandidaat. Ülemnõukogu XII koosseisus esindas ta Rahvarinnet ja Sotsiaaldemokraatlikku fraktsiooni (kuni 1991. aasta juunini) ning sai õiguskomisjoni esimeheks. Kuulus Põhiseaduse Assambleesse Ülemnõukogu valituna. Aastatel 1993–2016 oli ta riigikohtunik ja 1993–2014 ka riigikohtu halduskolleegiumi esimees. Õiguskantsler Ülle Madise on tema tütar. 1999 Valgetähe II klassi teenetemärk 2006 Riigivapi II klassi teenetemärk Endised Riigikohtu liikmed. Riigikohus.ee, vaadatud 03.09.2017. Avatud on konkurss riigikohtuniku ametikohale Riigikohus.ee, 03.11.2015.
Piimapukk

Piimapukk on tee ääres asuv astmetega pukk, millele 1960.–1980. aastail asetati maamajapidamistes piimanõud, kust piimaauto piima kogus. Piimapukid on olnud kasutusel Eestis, Soomes, Rootsis, Lätis, Norras, Islandil ja Taanis. 1950. aastail Eestis piimapukke polnud, lehmapidajad viisid oma piima ise kogumispunktidesse. Piimapukid hakkasid Eesti maastikku ilmestama 1960. aastate lõpus (teistel andmetel 1970. aastate algul), mil oli maaperedes kombeks pidada üht-kaht lehma. Eralehmade piima kogusid maal kuni 200 kilomeetri pikkusi ringsõite tegevad piimaautod. Suvel koguti piima iga päev, talvel üle päeva. Et piim nõudes ei jäätuks, keerati nõude ümber kasukad ja kampsunid. Ajapikku piimapukkide ehitus muutus. Algselt oli tegemist astmeteta puust pukiga, piimaautot juhtiva piimamehega kaasa sõitval laborandil oli oma kolme pulgaga redel kaasas. Hiljem hakati piimapukkidele lisama treppe, mis kergendasid piimanõude ülesvinnamist. Pärnumaal hakati tegema varjualustega pukke, Viljandimaal vintsiga ja mõnikord isegi mootoriga pukke. 1980. aastail valmistati pukke ka metallist. Olulised detailid olid ka refleksklaas puki märkamiseks pimedal ajal ja piimaraamatute kastike. 1990. aastate algusest hakkasid piimapukid kaduma, kuna piimatootmise ja sanitaarnõuete muutumise tõttu ei kogutud enam üksikute lehmade piima, tänapäeval on aga talunikel piimajahutid. Samas aitas mõnel pool piimapukkide säilimisele kaasa, et need täitsid muidki funktsioone: piimapukkide juures peatusid kauplusautod ja kohalikud bussid, neile kinnitati kuulutusi ning ka postkaste. Puki juures kohtuti ja vahetati uudiseid. Piimapukk Vardi–Nurme teel Piimapukk Kernu–Kohila teel Piimapukk Pärnumaal Suurejõe kandis Lambaküla ehk Veelikse piimapukk Viljandimaal 26. augustil 2011 avati Kiidi turismitalus Võrumaal toimunud sõirapäeva käigus pidulikult uus piimapukk, mille ehitasid talus vabatahtlikena töötanud noored Lätist, Türgist, Venemaalt, Iisraelist ja Prantsusmaalt. Pukilt pidas esimese kõne põllumajandusminister Helir-Valdor Seeder, kes tegi ettepaneku piimapukid muinsuskaitse alla võtta: "Piimapukid iseloomustavad Eestis maaelu ja põllumajanduse ühte ajajärku ning need on olnud muuhulgas maastikuarhitektuuri üks osa." Piimapukkide uurimist on naljatamisi nimetatud pukoloogiaks. Piimapuki järgi sai nime Piimapuki bussipeatus Aruvalla–Jägala teel Harjumaal. Meierei Piim "Piimapukk" Teeaeg, Eesti Maanteemuuseum, 30.04.2010 (vaadatud 28. augustil 2011) [Annika Haas & Helen Sooväli "Piimapuki-lood" Fotobrigaad/Eesti Ekspress, 11.10.2001 (vaadatud 28. augustil 2011) Allar Viivik ""Hüvasti, Eestimaa viimane piimapukk!"" Õhtuleht, 12. juuli 2003 (vaadatud 28. augustil 2011) "Kiidil tuleb sõirapäev ja avatakse piimapukk" Kylauudis.ee, 18. august 2011 (vaadatud 28. augustil 2011) "Seeder soovitab piimapukid muinsuskaitse alla võtta" "Piimapukk" Teeaeg, Eesti Maanteemuuseum, 30.04.2010 Allar Viivik ""Hüvasti, Eestimaa viimane piimapukk!"" Õhtuleht, 12. juuli 2003 Annika Haas & Helen Sooväli "Piimapuki-lood" Fotobrigaad/Eesti Ekspress, 11.10.2001 Vesta Reest 14 "Ühe piimapuki elu" Luup (97), 12. juuli 1999
Bulava

R-30 Bulava on Venemaal välja töötatud ja katsetamisjärgus olev ballistiline rakett, mis võib kanda ka tuumalõhkepäid. Neid peaksid hakkama kandma uue, Borei-klassi tuumaallveelaevad, mille esimene esindaja on Venemaa mereväe allveelaev Juri Dolgoruki. Venemaa relvajõud katsetasid edukalt 2022. aasta 3. novembril Bulava ballistilist raketti. Rakett tulistati välja allveelaevalt Valge mere vetes ja lendas üle suure osa Venemaa territooriumist. Rakett startis allveelaevalt Generalissimus Suvorov ja tabas plaanipäraselt Kura polügoonirongi Kaug-Ida piirkonnas.[viide?] "Venemaa seekordne Bulava-test õnnestus" Postimees, 27.08.2011 11. august 2015, Vladimir Voronov, Tegelikkus Vene relvastuse seisust: lennuvõimetu rakett Bulava ja tuumarong, tõlge artiklist 28.06.2015 14:21, Владимир Воронов, Танки для парада, Радио Свобода 2015 RFE/RL
Udo Parikas

Udo Parikas (sündinud 1956 Saltsjöbadenis Rootsis) on eesti ajakirjanik. Ta on töötanud Rootsi Raadios[viide?], ka eestikeelsete saadete toimetuses[viide?]. Udo Parikas on tuntud eesti fotograafi Peeter Parika tütrepoeg[viide?].
29528 Kaplinski

29528 Kaplinski (1998 AN8) on asteroidide vöösse kuuluv asteroid orbitaalperioodiga 1601,0888116 päeva (4,38 aastat). Asteroidi avastas 10. jaanuaril 1998 Ondřejovi Observatooriumis tšehhi astronoom Lenka Kotková (Šarounová). Asteroid sai nime eesti kirjaniku Jaan Kaplinski järgi. JPL: Small-body Database Browser on 29528 Kaplinski Tšehhi Teaduste Akadeemia Astronoomia Instituut (Ondřejov, Tšehhi Vabariik)
Egeuse kultuur

Egeuse kultuur või Egeuse tsivilisatsioon on koondnimetus, mille alla kuulub tegelikult kolm pronksiaegset Kreeka tsivilisatsiooni Egeuse mere ümbruses: Kreetal, Küklaadidel ja Kreeka maismaal. Kreetal õitses varasel pronksiajal Minose kultuur. Küklaadide tsivilisatsioon sulandus maismaaga varahellaadilisel perioodil ja Kreetaga keskminoilisel ajajärgul. Hilishellaadilisel või hilisminoilisel ajastul, ligikaudu 1450. aastast eKr levis Mükeene tsivilisatsioon Kreeka mandriosalt Kreetale.
Oobolusliivakivi

Oobolusliivakivi ehk oobolusfosforiit on fosforiit, mis kujutab endast käsijalgsete karbipoolmete ja nende osakeste kuhjumit kvartsliivas. Nimi tuleneb käsijalgsete perekonna Obolus nimest. Käsijalgsete kodade tükid sisaldavad 35-38% P2O5. (Maapõueseaduses loetakse fosforiidiks kivimit, milles P2O5 keskmine sisaldus on vähemalt 6,0%.) liivakivi Oobolusfosforiidist kui maavarast Eestis.
Akula

Akula võib olla: Akula-klassi allveelaev Akula, allveelaev (1908) Akula, allveelaev (1984)
Typhoon

Typhoon (inglise keeles 'taifuun') on mitme asja nimi: Akula-klassi allveelaevade NATO koodnimi Eurofighter Typhoon, sõjalennuk
Ternei

Ternei on alev Venemaal Primorje krais, Ternei rajooni keskus. Ternei asub Jaapani mere Ternei lahe kaldal, Serebrjanka jõe suudme ääres. Alevist läände jääb Sihhote-Alin. Vladivostokini on teed pidi 665 km ja Habarovskini 640 km. Alevis on parasvöötme mussoonkliima. Jaanuari keskmine õhutemperatuur on –11,6 ja augusti keskmine õhutemperatuur on 18,5 kraadi. Õhutemperatuuri absoluutseks miinimumiks on –30,2 ja maksimumiks 38,1 kraadi. Sademeid on umbes 815 mm aastas. "Põhja-Euraasia Kliimakeskus". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. november 2010. Vaadatud 29. augustil 2011. Thermo-Karelia Ternei koduleht
Johannes Maide

Johannes Voldemar Maide VR II/3 (24. aprill 1893 Tartu – 22. september 1944 Läänemeri) oli eesti looduskaitsetegelane. Ta õppis Tartu ülikoolis 1915–1917 arstiteadust ja 1920–1932 geograafiat, Eesti Üliõpilaste Seltsi buršvilistlane. Ta osales Vabadussõjas velskrina suurtükipaadil Lembit (osales Utria dessandil), oli kooliõpetaja Haapsalus, töötas Põllutööministeeriumis, Eesti Turistide Ühingu sekretär, Riigiparkide Valitsuse ja Loodushoiu ja Turismi-instituudi asjaajaja-varahoidja. 1920. aastal sooritas ta süstamatka ümber Eesti. Ta oli Pühajärve valitsemise ja kasutamise selgitamise ning tervishoiukaitse alla võetud suvitus- ja ravitsuskohtade korraldamise küsimuste selgitamise komisjoni liige. 1930. aastail propageeris ta Eestile asumaade omandamist Lõuna-Aafrikas või Vahemerel. 1940. aastal ta arreteeriti Nõukogude okupatsioonivõimude poolt, kuid vabastati kolm kuud hiljem. Ta hukkus Moero pardal Eestist põgenedes. Johannes Voldemar Maide on Eesti Arengufondi käivitaja ja endise juhatuse esimehe Ott Pärna vanavanaisa. Tartu linna liiklusvaatluste tagajärjed. Postimees, 24.-25. november 1922, nr. 276–277. Kesselaid. Loodus, 1923, nr. 4, lk. 223–230. Eesti minemi raioonid. Tartu ülikooli majandusgeograafia seminari üllitised 2. 1931. Eesti koloniaalpoliitikast. Eesti asumaad Eesti uuestisünni teguritena. Välis-Eesti almanak. 1932, nr. 11 ja 12. Vaindloo saar. Loodusuurijate seltsi aruanded 39. 1933. Süstal ümber Eesti. Tallinn, 1934. Veel Eesti asumaade küsimusest. Välis-Eesti. 1936. Nr. 2. Lk. 37–41. Looduskaitse alla võetud rändrahnude mass. Loodushoid ja Turism. 1935, nr. 5, lk. 292–293. Eesti tervisemuda. Looduskaitse II. 1940. Lk. 246–270. Peeter Päts ja Eesti parginduse esimesed päevad. Loodushoid ja Turism 1940, nr. 2, lk. 109–111. Album academicum universitatis Tartuensis 1918–1944. II. Tartu 1994. Lk. 103. Andres Tõnisson. Johannes Maide – sõjaeelse looduskaitse mees number kaks. Eesti Loodus, detsember 2010, nr. 12, lk. 625–629. Kui eestlased tahtsid osta Vahemeres saart ja haiglat Baleaaridel. Eesti Päevaleht, 20. märts 1971, nr. 22, lk. 9.
Ernst Säga

Ernst Säga (30. august 1899 Haaslava vald, Tartumaa – 27. august 1975) oli eesti arst. Ta õppis Tartu Ülikoolis 1920–1925 (lõpetas) arstiteadust ja 1925–1927 õigusteadust, Dr. med. 1940 (Veremuutusist vähktõbiseil raadiumravi puhul). Korporatsiooni Ugala vilistlane. Osales Vabadussõjas. Ta oli aastatel 1924–1925 Tartu Linna Poeglaste Gümnaasiumi, aastatel 1924–1926 ja 1927–1936 Tartu Õhtuühisgümnaasiumi ning aastatel 1927–1932 Tartu Õpetajate Seminari võimlemisõpetaja. Alates 1927. aastast oli ta Tartu Üldhaigekassa arst ja Tartu ülikooli naistekliiniku assistent. Alates 1928. aastast oli ta kindlustusseltside Eesti ja Oma, ja alates 1929. aastast EEKS-Maja usaldusarst. Tartus tegutsenud Pikkade Meeste Klubi juhatuse liige ja klubi usaldusarst (1934). Arreteeriti NKVD poolt 1950. aastal. Hiljem oli ta Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi günekoloogiaosakonna juhataja. Ta oli Tallinna Akušööride-Günekoloogide Teadusliku Seltsi juhatuse esimees. Ta maeti 30. augustil 1975 Rahumäe kalmistule. Õhtuleht 29. august 1975 http://www.kalmistud.ee/haudi?filter_maetud_eesnimi=Ernst&filter_maetud_perenimi=S%C3%A4ga&action=maetud&popup=0&yldotsing=1&filter_maetud_kalmistu=[alaline kõdulink] Album Academicum Universitatis Tartuensis II. Tartu 1994. Lk 63
Vivian Puusepp

Vivian Puusepp (sünninimi Vivian Bohl; sündinud 3. mail 1981) on eesti filosoof. 2004. aastal lõpetas ta bakalaureuseõpingud Tartu Ülikoolis filosoofia erialal cum laude ning 2008. aastal kaitses ta samas magistritöö filosoofias "Ihulisusest kui keha ja vaimu dualismi ületamisest Maurice Merleau-Ponty teoses "Taju fenomenoloogia"" (juhendaja Eduard Parhomenko). Akadeemiliselt on EYS Veljesto liige. Ta kaitses 2014. aastal Tartu Ülikoolis doktoriväitekirja (juhendaja Bruno Mölder). Ta on ennast täiendanud Konstanzi Ülikoolis, Kopenhaageni Ülikooli Subjektiivsuse uurimiskeskuses (CSR) ja California Ülikoolis Los Angeleses (UCLA). 2014–2015 oli ta järeldoktor Ruhri Ülikoolis Bochumis. Ta on septembrist 2014 Tartu Ülikooli teoreetilise filosoofia teadur. Tegevusvaldkonnad on põhiliselt vaimufilosoofia, kognitiivteadus ja fenomenoloogia, doktoritöös oli tema peamine uurimisteema sotsiaalne tunnetus. "Ihulisusest kui keha ja vaimu dualismi ületamisest Maurice Merleau-Ponty teoses "Taju fenomenoloogia"". Magistriväitekiri "How do we understand others? Beyond theories of mindreading and interactionism". Doktoriväitekiri "Maurice Merleau-Ponty" - Rmt: Annus, Epp (toim.) 20. sajandi mõttevoolud. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2009, lk 263-286 "Sotsiaalne tunnetus kui hübriidelevant" - Rmt: Mölder, Bruno; Kangilaski, Jaan (toim.) Filosoofia ja analüüs. Analüütilise filosoofia seminar 20. Tartu: EYS Veljesto Kirjastus, 2011, lk 219-258 "Milleks on sotsiaalse tunnetuse uurimisvaldkonnas tarvis filosoofiat?" Studia Philosophica Estonica, 2011, vol. 4.1., lk 20-51 Bohl, V. & van den Bos, W. "Toward an integrative account of social cognition: marrying theory of mind and interactionism to study the interplay of Type 1 and Type 2 processes" - Frontiers in Human Neuroscience, 2012, vol. 6: 274, lk 1-15 Bohl, V. & Gangopadhyay, N. "Theory of mind and the unobservability of other minds" - Philosophical Explorations, 2014, 17(2), lk 203-222 Bohl, V. "We read minds to shape relationships" - Philosophical Psychology, 2014, lk 1-21 Bohl, V. "Tagurpidi Merleau-Ponty". Sirp 43/2010 (Arvustus M. Merleau-Ponty raamatule "Nähtav ja nähtamatu") Bohl, V. "Mina ja minatus ida ja lääne filosoofias". Sirp 10/2011 (Arvustus raamatule "Self, No Self? Perspectives from Analytical, Phenomenological, and Indian Traditions". Toim. M. Siderits, E. Thompson, D. Zahavi) Bohl, V. & Fiske, A. Review of "In and Out of Each Other’s Bodies: Theory of Mind, Evolution, Truth, and the Nature of the Social". Maurice Bloch. American Ethnologist, 2014, 41(1), lk 214-215 Bohl, V. "Omistatud vaim" (Arvustus raamatule "Mind Ascribed: An Elaboration and Defence of Interpretivism." Bruno Mölder). Akadeemia, 11/2013, lk 2080-2089 Jean-Paul Sartre. "Eksistentsialism on humanism". Vikerkaar 10-11/2004 Jean-Paul Sartre. "Eksistentsialism on humanism". Prantsuse vaim. Varrak 2007 (tlk ja järelsõna) Eesti-Tiibeti Kultuuriseltsi juhatuse liige 2006 Nordic Society for Phenomenology 2011 European Platform for Life Sciences, Mind Sciences, and the Humanities Vivian Bohl Eesti Teadusinfosüsteemis Koduleht Inglise keeles
Tiiu Hallap

Tiiu Hallap (sündinud 14. juunil 1960) on eesti filosoof ja tõlkija. Tema peamine uurimisvaldkond on analüütiline vaimufilosoofia[viide?]. 2000. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis magistritöö filosoofias "Teadvuseteaduse võimalikkuse probleem" (juhendaja Eero Loone, oponent Valdar Parve). Ta on pidanud Tartu Ülikoolis loenguid vaimufilosoofiast. Hiljem on ta olnud tegev füüsikaleksikon.ee arendusjuhina. Rein Vihalemm, J. E. Earley, Tiiu Hallap (Eds.) Studia Philosophica IV, Special Issue: Proceedings of the 7th Summer Symposium of the International Society for the Philosophy of Chemistry (Tartu, 16–20 August, 2003). Tartu: Tartu University Press, 2004 "Estonian media discourse on the genetic database project: science communication and science policy", Trames: Journal of the Humanities and Social Sciences, 8(1/2)/2004, 217–240. "Mõtteid filosoofiaesseede kirjutamisest" – Rmt: Mare Oja (koost, toim) Filosoofia õpetamisest. Tallinn: Riiklik Eksami- ja Kvalifikatsioonikeskus, Argo, 2006, lk 14–16 "Gaudeamus: aritmeetiline fantaasia.", Vikerkaar, 3/2007 "Traktaadi tapmine", Postimees, 10.04.2011 "Paeti küsimus", Postimees, 6.10.2012 Daniel Bell, "Murrangud kolmes maailmavaates", Akadeemia 3–4/1990, 686–701 Bertrand Russell, "Uurimus tähendusest ja tõest", Hortus Litterarum, 1995 Thomas Nagel, "Mis tunne on olla nahkhiir?", Akadeemia 10/1996, lk 2090–2109. Charles Sanders Peirce, "Kuidas muuta meie ideid selgeks?", Akadeemia 8/1997, lk 1679–1702 Joseph Margolis, "Objektivism ja relativism", Akadeemia 1997, lk 808–832 Arthur C. Danto, "Ühendused maailmaga", Hortus Litterarum, 2000 Pascal Engel, "Analüütiline filosoofia ja kognitiivsed normid", Akadeemia 3/2001, lk 520–540 Jaroslav Pelikan, "Klassikaline kultuur ja kristlik teoloogia", Akadeemia 9/2001, 1967–1995 Georg Henrik von Wright, "Filosoofia, loogika ja normid" (osa artikleid), Vagabund, 2001 Hans-Joachim Klimkeit, "Mani ja manilus", Akadeemia 4/2002, lk 795–831 Jonathan Wolff, "Sissejuhatus poliitikafilosoofiasse", Tartu Ülikooli Kirjastus, 2005 Louis P. Pojman, "Eetika. Õiget ja väära avastamas", Eesti Keele Sihtasutus, 2005 E. J. Lowe, "Sissejuhatus vaimufilosoofiasse", Tartu Ülikooli Kirjastus, 2008 Bernard Williams, "Moraal: sissejuhatus eetikasse", Tallinna Ülikooli Kirjastus, 2012 Carl R. Rogers, "Saada iseendaks: terapeudi vaade psühhoteraapiale", Eesti Transpersonaalne Assotsiatsioon, 2014 Carl G. Hempel, "Loodusteaduse filosoofia", Tartu Ülikooli Kirjastus, 2014 P. F. Strawson, "Analüüs ja metafüüsika: sissejuhatus filosoofiasse", Tartu Ülikooli Kirjastus, 2016 Tema ema oli tõlkija Tatjana Hallap. Ingrid Kääramees füüsikaleksikon.ee hõlbustab füüsika õppimist Õpetajate Leht, 26. mai 2016
Partizansk

Partizansk on linn Venemaal Primorje krais. Asub Partizanskaja jõe orus, 154 km Vladivostokist. Partizansk asub Nahhodkast 40 km põhjas Partizanskaja jõe orus. Linna ümbritsevad mäed kõrgusega kuni 500 m. Linnas on parasvöötme mussoonkliima. Jaanuari keskmine õhutemperatuur on –13,2 ja augusti keskmine õhutemperatuur on 20,5 kraadi. Õhutemperatuuri absoluutseks miinimumiks on –29,9 ja maksimumiks 36,6 kraadi. Sademeid keskmiselt 796 mm aastas. Linna ümbritsevad leht- ja segametsad, kus kasvavad amuuri tamm, kask, pärn, mandžuuria pähklipuu, amuuri korgipuu, nulg, kuusk, saar, vaher. Partizanski ümbritsevates metsades elavad amuuri tiiger, karu, metskits, metskass, metssiga, naarits, orav. Primorje krai meteostatistika[alaline kõdulink] "Primorje hüdrometeoroloogiakeskus". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuli 2023. Vaadatud 29. augustil 2011. Partizanski koduleht