laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Metsateadus

Metsateadus on teadusharu, mille peamiseks uurimisobjektiks on metsad. Metsateadus hõlmab nii metsabioloogia, metsaökoloogia, dendroloogia, metsakasutamise jpt valdkonnad. Teadusharuna hakati seda eristama 18.–19. sajandil. Kui metsandus on valdavalt rakendusliku laadiga, siis metsateaduses rõhutakse ka teoreetilist aspekti. Aastal 1783 ilmus Eestis Balthasar von Campenhauseni metsainstruktsioon. Liivimaal tegeles metsateadusega Balti Metsaselts. mahemetsandus metsaökoloogia metsandus Eesti maaelu entsüklopeedia (L–Ü), 2009. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 112
Kara meri

Kara meri (vene Карское море; neenetsi Хэрэ ям’ ) on Põhja-Jäämere ääremeri. Piirneb läänes Kara väinaga (Kara värav), mille kaudu saab Barentsi mere Petšora merre, Novaja Zemljaga ja Franz Josephi maaga, idas Taimõri poolsaare ja Severnaja Zemljaga. Asub mandrilaval, sügavam vagumus on Franz Josephi maast idas. Merre suubuvad Ob ja Jenissei, seetõttu on rannikualadel riimvesi. Looded on nõrgad. Meres on suvelgi jääd.
Alfred Hilbe

Alfred Hilbe (22. juuli 1928 Schaan – 31. oktoober 2011) oli Liechtensteini poliitik, Isamaalise Liidu liige. 18. märtsist 1970 kuni 27. märtsini 1974 oli ta Liechtensteini valitsusjuht. Ta kandis vürstliku nõuniku tiitlit. Hilisematel aastatel tegutses ta Vaduzis rahandus- ja investeerimisnõustajana.
Walter Kieber

Walter Kieber (20. veebruar 1931 Schaan – 21. juuni 2014 Vaduz) oli Liechtensteini jurist ja poliitik, Progressiivse Kodanikepartei liige. 27. märtsist 1974 kuni 26. aprillini 1978 oli ta Liechtensteini valitsusjuht. Kui Progressiivne Kodanikepartei kaotas 1978. aastal valimised, soovis Kieber säilitada välisministri ametikoha, kuid tema ametijärglane Hans Brunhart ei kinnitanud teda ametisse. Kieber keeldus ametist taandumast, põhjustades kaks kuud kestnud valitsuskriisi, mis lõppes vürst Franz Josef II sekkumisega ning välisministri kohustuste jagamisega valitsusjuht Brunharti ja Walter Kieberi vahel. Hiljem tegutses Kieber taas juristina, olles aastatel 1981–1999 partner Vaduzi advokaadifirmas Marxer & Partner. Ta oli õigusteaduse doktor (dr. iur.) ja kandis vürstliku õigusnõuniku tiitlit. 2006. aastal avaldas ta oma poliitilised memuaarid "Jahre des Aufbruchs".
Hertha BSC

Hertha BSC on Saksamaa pealinna Berliini 1892. aastal asutatud spordiklubi, mis on tuntud eelkõige oma jalgpallimeeskonna järgi. Kahekordne Saksamaa jalgpallimeister (1930, 1931) peab kodumänge Berliini Olümpiastaadionil. Hertha on Saksamaa jalgpalliliidu (1900) ja Bundesliga (1963) asutajaliige. Klubi oli mässitud 1965. ja 1971. aasta pistiseskandaalidesse, kuid sellest hoolimata suutis palliväljakul veel mõningast edu saavutada (Bundesliga 2. koht 1974/1975, Saksamaa karikavõistluste finalist 1977, 1979 ja UEFA karika poolfinalist 1979). Võlgadest kammitsetud Hertha langes 1980. aastal järjekordselt 2. Bundesliga, kus pealinnaklubi vireles suurema osa järgmisest 17 hooajast. Sportlik madalpunkt saabus 1986. aastal, kui meeskond pudenes kaheks hooajaks amatöörliigasse. Hertha pääses 1997. aastal tagasi Bundesligasse, kus nad end seejärel tugeva keskmikuna kinnistasid. Meeskond on korduvalt mänginud eurosarjades, seejuures hooajal 1999/2000 Meistrite Liigas. Hooajal 2009/10 kukkus meeskond 2. Bundesligasse. Kuigi järgmine hooaeg tõusti tagasi kõrgliigasse, langeti hooajaks 2011/12 taas tagasi esiliigasse. Alates hooajast 2013/14 mängis Hertha taas Bundesligas, kuid hooajal 2022/23 jäädi liigas viimaseks ja langeti jällegi tagas esiliigasse. Seisuga 1. august 2024 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Saksa meister (2): 1930, 1931 Saksa liigakarika võitja (2): 2001, 2002 Saksamaa esiliiga võitja (3): 1989–90, 2010–11, 2012–13 "Das Bundesliga-Team von Hertha BSC". official website (saksa). Hertha BSC. Originaali arhiivikoopia seisuga 21. september 2019. Vaadatud 23. veebruaril 2016. Ametlik koduleht
Kariibi meri

Kariibi meri on meri Atlandi ookeanis. Piirneb lõunas Lõuna-Ameerika ja läänes Kesk-Ameerikaga, põhjas Suurte Antillide (Kuuba, Haiti ja Puerto Rico), idas Väikeste Antillidega. Loodes Yucatáni väina kaudu ühendatud Mehhiko lahega. Sügavus kuni 7110 meetrit. Meres on nõrgad looded. Kliima on troopiline, esineb orkaane. Bahama saared Kariibi mere regioon Kariibi laam
Bremeni Werder

Bremeni Werder (SV Werder Bremen) on Saksamaa linna Bremeni 1899. aastal asutatud spordiklubi, mille jalgpallimeeskond on Bundesliga edukamaid. Neljakordne Saksa jalgpallimeister ja viiekordne karikavõitja on pälvinud korra Euroopa karikavõitjate karika. Klubi on olnud Saksa tugevuselt esimeses liigas liiga asutamisaastast saadik, välja arvatud hooaegadel 1980/1981 ja 2020/2021, kui langeti 2. Bundesligasse. Bundesliga üldtabelis on Bremeni Werder Müncheni Bayerni järel teisel kohal. Klubi spordialadeks on peale jalgpalli veel käsipall, kergejõustik, lauatennis, võimlemine ja male. Klubi nimi tuleb Weseri jõel asuvast Werderi saarest. Werder tähendab saksa keeles jõesaart või jõe tegevuse teel tekkinud pinnavormi nagu näiteks Peterswerder, kus asub Bremeni Werderi kodustaadion Weserstadion ning kus toimuvad kõik klubi kodumängud. Saksa meister (4): 1965, 1988, 1993, 2004 Bundesliga 2. koht (7): 1968, 1983, 1985, 1986, 1995, 2006, 2008 Oberliga Nord 2. koht (5): 1959, 1960, 1961, 1962, 1963 Saksa karika võitja (6): 1961, 1991, 1994, 1999, 2004, 2009 Saksa karikavõistluste finalist (4): 1989, 1990, 2000, 2010 Saksa Supercupi võitja (4): 1988, 1993, 1994, 2009 Saksa Supercupi finalist (1): 1991 UEFA karikavõitjate karikas (1): 1992 UEFA Euroopa Liiga finalist (1): 2009 UEFA Euroopa Liiga poolfinalist (3): 1988, 1990, 2007 *0koos Falko Götziga, 1. FC Köln **0koos Ronald Koemaniga, FC Barcelona ***0koos Heiko Herrlichiga, Borussia Mönchengladbach ****0koos Óscar Cardozoga, Benfica Ametlik koduleht
Mönchengladbachi Borussia

Mönchengladbachi Borussia on Saksamaa linna Mönchengladbachi jalgpalliklubi, mis mängib Bundesligas. Mönchengladbachi Borussia on viiekordne Saksamaa meister. Viimane meistritiitel pärineb hooajast 1976–77. Alates 2004. aastast on klubi kodustaadion olnud Borussia-Park. Klubi suurim rivaal on 1. FC Köln. Seisuga 5. mai 2023 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Bundesliga: Võidud: 1969–70, 1970–71, 1974–75, 1975–76, 1976–77 Teised kohad: 1973–74, 1977–78 2. Bundesliga: Võidud: 2007–08 DFB-Pokal: Võidud: 1959–60, 1972–73, 1994–95 Euroopa karikas: Teised kohad: 1976–77 UEFA karikas: Võidud: 1974–75, 1978–79 Teised kohad: 1972–73, 1979–80 Intercontinental Cup: Teised kohad: 1977 "Squad – Borussia Mönchengladbach". borussia.de. Vaadatud 30. detsembril 2020. "Borussia peatreenerid" (saksa keeles). borussia.de. Originaali arhiivikoopia seisuga 22. juuli 2010. Vaadatud 18. detsembril 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Ametlik koduleht
Madeira jõgi

Madeira jõgi on jõgi Lõuna-Ameerikas, Amazonase lisajõgi. Jõe valglast on põhiosa Brasiilia ja Boliivia, väike osa Peruu territooriumil. Jõe pikkus on 1450 km (Mamoré, Río Grande, Río Caine ja Río Rochaga 3239 km), valgla pindala 1 420 000 km² ja vooluhulk suudmes 32 000 m³/s. Nende näitajate poolest on see üks maailma suurimaid jõgesid, mis suubub teise jõkke. Kui arvestada kõiki jõgesid, on see pikkuselt 19. ja vooluhulgalt suudmes 10. jõgi maailmas. Madeira valgla see koht, kust suudmeni kõige pikem tee on, paikneb Boliivias Cochabamba linnast lõunas. Sealt algab Rio Grande, mis voolab alguses kagusse, ületab Santa Cruzi departemangu piiri, teeb seejärel poolkaare ja suundub põhja ning lõpuks loodesse. Sellest kohast alates, kus see vasakult ühineb Yapacani jõega, kannab see nime Mamoré. Mamoré ületab kohe El Beni departemangu piiri ja voolab üsna täpselt põhja. Paremalt suubub jõkke Brasiilia ja Boliivia piirijõgi Guaporé, mida kutsutakse ka nimega Itenes. Mamoré voolab Brasiilia ja Boliivia piirijõena edasi põhja, kuni sellesse suubub vasakult Madre de Dios. Sellest kohast alates nimetatakse jõge Madeiraks. Madeira voolab põhja kuni Boliivia põhjatipuni, pöördub kirdesse ja voolab läbi Amazonase madaliku, algul Rondônia ja pärast Amazonase osariigis, kuni suubub paremalt Amazonasesse. Peajõe algus Boliiviast on kahtluse alla seatud. Brasiiliast algav Guaporé on Mamoréga ühinemisel veerohkem kui Mamoré ja on väidetud, et just Guaporé algus Brasiilias Mato Grosso osariigis Parecise mägedes on Madeira tõeline lähe. Suudmes moodustab Madeira kaks haru. Nende vahele jääb Tupinambarana saar, mis on üks maailma suurimaid jõesaari (kõige suurem jõesaar on Araguaia jõel olev Bananali saar). See Madeira suudmeharu, kus voolab enamik vett, suubub otse Amazonasesse, aga teine suudmeharu voolab pikalt Amazonase kõrval ja seda nimetatakse Uraríaks. Madeiraäärsed suurimad asulad on Beni departemangu keskus Trinidad, kaksiklinn Guarajá-Mirim – Guayaramerin, mis asub jõe kummalgi kaldal vastavalt Brasiilias ja Boliivias, Madre de Diose suudme vastas Brasiilias olev Canela, Rondônia osariigi keskus Porto Velho ning Amazonase osariigis asuvad Humaifá, Manicoré, Novo Aripuanã, Borba, Nova Olinda do Norte ja Autazes. Uraría ääres asuvad Maués, Barreirinha ja Parintins. Madeira on vihmaperioodil ookeanilaevadega laevatatav rohkem kui 1000 km pikkuselt, peaaegu Porto Velho juures oleva San Antonio kärestikuni. Kuivaperioodil, mis kestab juunist novembrini, võib veetase jões langeda koguni 15 meetrit ja San Antonio kärestikuni sõitmine pole võimalik laevadel, mille süvis on üle 2 meetri. Yapakani suudmest allapoole voolab jõgi üldiselt troopilises vihmametsas, kus peale jõelaevade ei ole õieti muid liikumisvõimalusi. Guajará-Mirimi ja Humaifá vahel kulgeb jõe ääres maantee, mis Porto Velhos jõe ületab. Porto Velho ja Guajará-Mirimi vahel, kus jõgi ei ole kärestike tõttu laevatatav, kulgeb jõe kõrval raudtee, mis ei ole muu raudteevõrguga ühenduses. https://horizon.documentation.ird.fr/exl-doc/pleins_textes/pleins_textes_6/colloques2/42687.pdf  Madeira jõgi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
The Streets

Mike Skinner (sündinud 27. novembril 1978), esinejanimega The Streets, on Inglismaalt Birminghamist pärit räppar. "Original Pirate Material" – 25. mai 2002 (Locked On Records) "A Grand Don't Come for Free" – 18. mai 2004 (Vice Records, Atlantic Records) "The Hardest Way to Make an Easy Living" – 10. aprill 2006 (Locked On Records) Ametlik koduleht
Jüri kihelkond

Jüri kihelkond (lühend Jür, saksa keeles Kirchspiel St. Jürgens) oli kihelkond Harjumaal ja Eestimaa kubermangu Harju kreisis. Kihelkond moodustati aastail 1220–1221 ja kuni 16. sajandini kandis nime Vaskjala samanimelise küla järgi. Purila mõis 19. sajandi esimesel poolel kuulusid kihelkonda mõisad: Jüri kirikumõis Aruvalla mõis Kautjala mõis, Tallinna linnamõis, Kurna mõis, Lagedi kroonumõis, Lehmja mõis, Nabala mõis maanõunike kolleegiumi lauamõis, Rae mõis, Sausti mõis Vaida mõis. Aruküla vald (1866–1891) Aruvalla vald (1866–1891) Kautjala vald (1866–1891) Kurna vald (1866–1917) Lagedi vald (1866–1891) Lehmja vald (1866–1891) Mõigu vald (1866–1891) Nabala vald (1866–1891) Rae vald (1866–1917) Sausti vald (ka Kaarepere vald; 1866–1891) Vaida vald (1866–1891) Aruküla kalmistu Jüri kalmistu Jüri kirikuaed Mõigu kalmistu Enn Tarvel. Valge kotka tiiva all. Tallinn 2024. Lk 261. Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 52–53. Jüri kihelkond, Eesti Ajalooarhiiv Mihkel Aitsam, Rahutused Rae mõisas. Jüri kihelkonna Rae muistsed külad ja mõisnikud, Päewaleht, nr. 132, 16 mai 1939 Julius Põldmäe, „Jüri kihelkond: minevik ja tänapäev“, Kirjastuskooperatiiv „Faatum“ 1991 Jüri kihelkond portaalis "Eesti mõisad" Hupel, August Wilhelm (1782). Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk 428–430. Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 52–53.
Keldi meri

Keldi meri on Atlandi ookeani osa, mis piirneb põhjas Iirimaaga ning idas Suurbritannia ja Bretagne'i poolsaarega. Mere nimi rannikul elavate rahvaste keeltes: inglise Celtic Sea iiri An Mhuir Cheilteach kõmri Y Môr Celtaidd bretooni Mor Keltiek
Estelle Getty

Estelle Getty (sünninimi Estelle Scher; 25. juuli 1923 New York – 22. juuli 2008 Los Angeles) oli USA näitleja. Tema kõige tuntum roll oli Sophia Petrillo komöödiasarjas "Kullakesed" ("The Golden Girls"), mille eest ta võitis nii Emmy kui ka Kuldgloobuse auhinna. Getty põdes Lewy kehakeste haigust.
Hans Brunhart

Hans Brunhart (sündinud 28. märtsil 1945 Balzersis) on Liechtensteini poliitik ja pankur, Isamaalise Liidu liige. 26. aprillist 1978 kuni 26. maini 1993 oli ta Liechtensteini valitsusjuht ja välisminister. Detsembris 1992 korraldas tema valitsus rahvahääletuse Liechtensteini liitumiseks Euroopa Majanduspiirkonnaga. Liitumine kiideti referendumil ülekaalukalt heaks. 7. veebruaril 1993 toimunud parlamendivalimistel kaotas Isamaaline Liit ühe kohaga Progressiivsele Kodanikeparteile ja kolm kuud hiljem astus 15 aastat riiki valitsenud Hans Brunharti valitsus ametist tagasi. Aastast 1994 on ta Vaduzis tegutseva panga Verwaltungs- und Privat-Bank AG juhatuse liige ja aastast 1996 ühtlasi juhatuse esimees. Aastal 2000 süüdistasid Saksamaa julgeolekuorganid Brunharti ja tema panka narkomaffia rahapesule kaasa aitamises, kuid süüdistuste uurimisega tegelenud sõltumatu ekspert Austriast lükkas sakslaste väited ümber.
Markus Büchel

Markus Büchel (14. mai 1959 – 9. juuli 2013) oli Liechtensteini poliitik ja jurist, Progressiivse Kodanikepartei liige. 26. maist 1993 kuni 15. detsembrini 1993 oli ta Liechtensteini valitsusjuht. Markus Büchel lõpetas õigusteaduse alal Šveitsis Berni Ülikooli ja Saksamaal Müncheni Ülikooli. Pöördunud tagasi kodumaale, praktiseeris ta juristina ning esindas Liechtensteini pangateenuste alastel kõnelustel Euroopa Ühendusega. Poliitilist karjääri alustas ta rahandusministrina Hans Brunharti valitsuses. Pärast Progressiivse Kodanikepartei valimisvõitu veebruaris 1993 valiti ta peaministriks ja võttis sama aasta mais võimu üle viisteist aastat riiki valitsenud Hans Brunhartilt. Traditsiooniliselt kuulusid tema valitsusse nii Progressiivse Kodanikepartei kui ka Isamaalise Liidu liikmed. Büchelit saatsid aga süüdistused autoritaarses valitsemisstiilis ning juba septembris 1993 avaldas Liechtensteini Maapäev talle umbusaldust, sest väidetavalt keeldus ta teiste ministritega koostööd tegemast Umbusaldusavalduse tõttu vürst Hans Adam II poolt välja kuulutatud ja oktoobris 1993 toimunud ennetähtaegsetel parlamendivalimistel saatis edu taas Isamaalist Liitu. Sama aasta detsembris oli Büchel sunnitud pärast seitsmekuulist võimuperioodi valitsusjuhi ameti üle andma Mario Frickile. Markus Büchel oli ka Venemaa aukonsul Liechtensteinis. Ta kuulus mitme konsultatsiooni-, investeerimis- ja telekommunikatsiooniettevõtte juhatusse. Ta oli investeerimisettevõtte Swiss Global Brokers nõunik ja 2000. aastast internetipangandusega tegeleva ettevõtte Winners Internet Network üks direktoreid.
Mario Frick

Mario Fricki nime kannavad kaks tuntud Liechtensteini inimest: Mario Frick (1965–) on Liechtensteini poliitik ja jurist, aastatel 1993–2001 Liechtensteini valitsusjuht. Mario Frick (1974–) on Liechtensteini jalgpallur.
Mario Frick (poliitik)

Mario K. Frick (sündinud 8. mail 1965 Churis Šveitsis) on Liechtensteini jurist ja poliitik, Isamaalise Liidu liige. 15. detsembrist 1993 kuni 5. aprillini 2001 oli ta Liechtensteini valitsusjuht. Ta on õppinud õigusteadust Šveitsis Sankt Galleni Ülikoolis. Pärast Isamaalise Liidu valimisvõitu oktoobris 1993 toimunud ennetähtaegsetel parlamendivalimistel valiti Mario Frick valitsusjuhiks ja võttis sama aasta detsembris ameti üle vaid seitse kuud riiki juhtinud Markus Büchelilt. 28-aastaselt sai temast maailma noorim valitsusjuht.[viide?] Tema tagasivalimise järel pärast 1997. aasta parlamendivalimisi keeldus konservatiivne Progressiivne Kodanikepartei valitsuskoalitsioonis osalemast ja esmakordselt pärast 1938. aastat sai Liechtenstein endale üheparteivalitsuse. Frick astus tagasi pärast Progressiivse Kodanikepartei valimisvõitu 2001. aasta valimistel, kuid jätkas aktiivset tegevust nii poliitiku kui ka juristina. 2003. aastal juhtis ta poliitilisi jõude, kes vastustasid vürst Hans Adam II ettepanekut vürsti võimupiiride laiendamiseks. Ettepanek pälvis siiski samal aastal korraldatud rahvahääletusel Liechtensteini kodanike enamuse toetuse. Alates 2002. aastast on ta vandeadvokaat. Frick on advokaadifirma Seeger, Frick & Partner partner. Tal on õigusteaduse doktori kraad (dr. iur.) ja ta on pidanu Liechtensteini õiguse loenguid Churi tehnika- ja majanduskõrgkoolis.
Ogasawara saared

Ogasawara saared on saarteahelik Vaikses ookeanis. Läänes piirnevad saared Filipiini merega. Pindala on 70 km² ja suurim kõrgus on 390 meetrit. Kuuluvad Jaapanile. Alates 2011. aastast kuuluvad need UNESCO maailmapärandi nimistu looduspärandi objekt nr 1362 koosseisu. "Ogasawara saared". UNESCO Maailmapärandi koduleht. Inglise keeles (vaadatud 16. juunil 2019)
Anabioos

Anabioos (vanakreeka sõnast ἀναβίωσις (anabiōsis) 'taaselustumine') on organismi (näiteks taime, looma, mikroorganismi) füsioloogiline seisund, kus vaadeldaval organismil nähtavad elutunnused puuduvad. Anabioosis olevate organismide ainevahetus on üldjuhul ebasoodsate keskkonnatingimuste (näiteks vee-elulise looma elukeskkonna ära kuivamise) tõttu märgatavalt aeglustunud. Soodsate tingimuste taasilmnedes nende organismide elutegevus jätkub normaalses elurütmis. Taimede puhul võib anabioosist rääkida, pidades silmas näiteks mullas olevaid eoseid ja seemneid, mis pole veel idanema hakanud. Taliuinak Talveuni
Otmar Hasler

Otmar Hasler (sündinud 28. septembril 1953 Bendernis) on Liechtensteini pedagoog ja poliitik, konservatiivse Progressiivse Kodanikepartei liige. 5. aprillist 2001 kuni 25. märtsini 2009 oli ta Liechtensteini valitsusjuht, vastutades ühtlasi valitsuses rahandus- ja ehitusküsimuste eest. Ta omandas pedagoogilise hariduse Šveitsis Fribourgi Ülikoolis ja töötas alates 1979. aastast õpetajana Liechtensteinis Escheni keskkoolis. Riiklikusse poliitikasse sisenes Hasler 1989. aastal kui ta valiti Liechtensteini Maapäeva liikmeks. Aastatel 1993–1994 ja 1996–2001 oli ta Maapäeva asepresident (parlamendi aseesimees). Aastal 1995 oli ta ka Maapäeva president (parlamendi esimees). Hasler on alates 1993. aastast Progressiivse Kodanikepartei juhatuse liige ja oli aastatel 1993–1995 ka partei esimees. Pärast Progressiivse Kodanikepartei võitu 2001. aasta valimistel nimetati Hasler peaministriks ja võttis sama aasta aprillis võimu üle kaheksa aastat riiki juhtinud Isamaalise Liidu liikmelt Mario Frickilt. Hasleri valitsus ja partei toetasid vürst Hans Adam II algatust vürstile senisest ulatuslikuma täitevvõimu andmiseks, mille Liechtensteini elanikud 2003. aasta rahvahääletusel ülekaalukalt heaks kiitsid. Pärast võitu 2005. aasta valimistel nimetati Hasler teiseks ametiajaks valitsusjuhiks. Ta naasis pärast kaheksa-aastast vaheaega süsteemi juurde, mille kohaselt on valitsuses esindatud nii valimised võitnud kui ka kaotanud erakond. 8. veebruaril 2009 teatas ta oma tagasiastumisest. Sama aasta 24. märtsil andis vürst Hans Adam II talle pikaajaliste teenete eest vürstliku nõuniku tiitli. Otmar Hasler on abielus Traudi Hasleriga (sündinud Hilti). Neil on neli last.
Progressiivne Kodanikepartei

Progressiivne Kodanikepartei Liechtensteinis (saksa keeles Fortschrittliche Bürgepartei in Liechtenstein; ametlik lühend FBP) on 1918. aastal asutatud konservatiivne erakond Liechtensteinis. Partei asutati pärast üldise valimisõiguse kehtestamist vastukaaluks liberaalsele Kristlik-Sotsiaalsele Rahvaparteile ning toetus algselt peamiselt talunikele ja vaimulikkonnale. Olles jäänud kaasajani kõige konservatiivsemaks Liechtensteini erakonnaks, on tänapäeval selle toetajaid kõigi elanikkonna rühmade seas. Progressiivsesse Kodanikeparteisse kuulus ka Liechtensteini esimene valitsusjuht Josef Ospelt. Hiljem on partei võimul olnud aastatel 1928–1970, 1974–1978, 1993, 2001–2009 ja 2013–2021. Pärast 2005. aasta valimisi puudus parteil küll absoluutne enamus, kuid nende fraktsioon oli 12 saadikukohaga siiski parlamendi suurim. 2009. aasta valimistel kaotas erakond veel ühe saadikukoha ja pidi valitsuse juhtimise loovutama oma peamisele rivaalile Isamaalisele Liidule. 2013. aasta valimistel kaotas erakond küll veel 3,5% häältest, kuid võitis vaatamata sellele valimised, sest tema peamine rivaal Isamaaline Liit kaotas veelgi rohkem hääli – see oli seotud uue partei Sõltumatute tulekuga Liechtensteini poliitilisele maastikule. Partei esimees oli 2006–2010 Marcus Vogt, 2010–2014 Alexander Batliner ja alates 2014. aastast Thomas Banzer. Partei veebileht (saksa keeles)
Bioluminestsents

Bioluminestsents on elusorganismide võime iseseisvalt helendada ehk kiirata valgust. Tegu on kemoluminestsentsi ühe vormiga. Seda esineb mitmetel seentel, bakteritel, putukatel, vähilistel ja teistel organismidel. Paljudel süvamere kaladel on see võimaldatud sümbiontsete bakterite poolt. Looduses esinevatel taimedel ja imetajatel ei teata sellist võimet olevat, kuid näiteks helendavaid taimi on saadud geneetilise modifitseerimise teel. Bioluminestsentsi aetakse tihti segi fluorestsentsiga, vahel ka fosforestsentsiga. Üldiselt toimub bioluminestsents teatud orgaaniliste ühendite, lutsiferiinide reageerimisel hapnikuga, mida katalüüsivad ensüümid, üldnimetusega lutsiferaasid. Enamasti pärineb reaktsioonil vajatav energia ATP-st. Helendamisreaktsioon võib toimuda nii rakusiseselt kui ka -väliselt. Reaktsiooni käigus tekib väga vähe soojust, mistõttu nimetatakse seda vahel ka "külmaks valguseks". Bioluminestsentsi käigus muudetakse valguseks umbes 98% vabanevast energiast, samas kui hõõglambi puhul kõigest ainult umbes 2% selle põletamiseks kasutatud energiast. Evolutsiooni käigus on bioluminestsents tekkinud erinevatel organismidel iseseisvalt palju kordi, hinnanguliselt vähemalt 40 korda, kuid tõenäoliselt rohkem, üle 50 korra , või isegi kuni ligikaudu 100 korda. Bioluminestsentsil on looduses mitmeid erinevaid funktsiooone, paarilise või saagi meelitamisest kuni varje-, hoiatus- ja kaitsemooduseni. Seda võidakse kasutada ka kommunikatsioonil, või ka niisama valgustamiseks. Bioluminestsentsi on vaadeldud ligikaudu 10000 liigil, 800-st erinevast perekonnast. Seda esineb mitmetel merelistel selgrootutel ja selgroogsetel, samuti mikroorganismidel ja maismaa selgrootutel ning rohkem kui 80 liigil seentel (peamiselt seltsist Agaricales ja sugukonnast Tricholomataceae). Üheks tüüpiliseks bioluminestsentsi näiteks on jaanimardikas (Lampyris noctiluca), kelle emaste tagaosa tipuosa helendab rohekalt. Selle eesmärk on isaste jaanimardikate ligimeelitamine. UV-indutseeritud fotoluminestsents loomadel Fluorestsents Luminestsents Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Bioluminescence seisuga 30.07.2008. Tena, G. (2019) "Let there be light." Nature Plants 5: 1103. https://doi.org/10.1038/s41477-019-0558-x Mitiouchkina, T.; Mishin, A.S.; Somermeyer, L.G. et al. (2020) "Plants with genetically encoded autoluminescence." Nature Biotechnology 38(8): 944-946. doi: 10.1038/s41587-020-0500-9. Farusi, G.; Watt, S. (2016) "Living light: the chemistry of bioluminescence." Science in School 35: 30-36 Haddock, S. H. D., Moline, M. A., & Case, J. F. (2010). Bioluminescence in the Sea. Annual Review of Marine Science, 2(1), 443–493. Tsarkova, A. S. (2021). Luciferins Under Construction: A Review of Known Biosynthetic Pathways. Frontiers in Ecology and Evolution, 9, 667829. Fleiss, A., & Sarkisyan, K. S. (2019). A brief review of bioluminescent systems (2019). Current Genetics, 65(4), 877–882. Audrey, L. C. C.; Desjardin, D. E.; Tan Y-S.; Musa, Md Y.; Sabaratnam, V. (2015) "Bioluminescent fungi from Peninsular Malaysia—a taxonomic and phylogenetic overview". Fungal Diversity 70 (1): 149–187. Bioluminestseeruvad seened.