Sébastien Bourdais

Sébastien Olivier Bourdais (sündinud 28. veebruaril 1979 Le Mansis) on Prantsusmaa Vormel 1 sõitja. Tema isa Patrick oli samuti mitmekülgne autosportlane, kes sõitis nii ringrajal kui ka rallit ja isegi mäkketõusuvõistlusi. Sébastien alustas 10-aastaselt kardisportlasena. Peatselt saabus edu. 1991 võitis ta Maine-Bretagne'i liiga, 1993 Prantsusmaa kadettide meistrivõistlused ja kuulus 1996 Le Mansi 24 tunni kardisõidu võidukasse meeskonda. 1995 hakkas Bourdais juba vormeliga sõitma. Esimesel aastal tuli ta Prantsusmaa Vormel Renault' meistrivõistlustel 9., järgmisel 7. kohale. 1997 võitis ta 18 etapist 5 kvalifikatsiooni ja 4 etappi ning tuli 172 punktiga teiseks. 1998 osales Bourdais Prantsusmaa Vormel 3 sarjas, kogus 22 etapist 98 punkti ja lõpetas 6. kohaga. Ta oli sarja parim uustulnukas. 1999 kogus ta samas sarjas 20 etapist 3 kvalifikatsiooni- ja 8 etapivõitu ning võitis 229 punktiga kogu sarja. Kummalgi aastal osales ta Vormel 3 meistrite sõidus, mis on üsna esindusliku koosseisuga, ning saavutas neil vastavalt 20. ja 10. koha rohkem kui 40 võistleja hulgas. 2000 osales Bourdais Vormel 3000 sarjas. Peeti 10 etappi, millest ta osales 9 etapil. Neist lõpetas ta 6, parimad kohad olid Saksamaa etapil Nürnburgringil saavutatud 4. koht, kui 27 startinust lõpetas 9, ja kodumaa etapil Magny-Coursil saadud 2. koht – sel etapil võitis ta ka kvalifikatsiooni. Kokku oli ta 9 punktiga sarja 9. Tema paariline tõi ka ühelt etpilt 3. koha ja see andis meeskondlikult 13 punktiga 7. koha. 2001 läks samas sarjas pisut paremini. Ta võitis 1 kvalifikatsiooni ja sõitis 1 kiireima ringi, võitis Suurbritannia etapi Silverstone'is ning tuli kolmandaks Brasiilia etapil José Carlos Pace ringrajal ja Ungari etapil Hungaroringil. Kokku oli ta 26 punktiga 4., aga tema paarimees ei saanud ühtki punkti. Meeskondlikult saadi siiski samuti 4. koht. Sarja võitis Justin Wilson Mark Webberi ees. Antônio Pizzonia oli 6., Giorgio Pantano 9. ja Patrick Friesacher 13. 2002 võitis Bourdais Vormel 3000 sarjas 3 etappi, tuli 3 korda teiseks ja 2 korda kolmandaks ja võitis 56 punktiga kogu sarja Giorgio Pantano (54) ees. oli 8., Patrick Friesacher 10., Tiago Monteiro 13. ja Zsolt Baumgartner 15. Kuna Bourdaisi meeskonnakaaslane Monteiro tõi üksnes 2 punkti, tuli meeskondlikust võidust suu puhtaks pühkida ja kolmas koht vastu võtta. Kõigil neil kolmel aastal osales Bourdais ka Le Mansi 24 tunni sõidul. Kaks esimest neist lõpetas ta 4., kolmanda 10. kohaga. 2001. ja 2002. aastal osales ta ka FIA sportautode meistrivõistlustel. Esimesel aastal sõitis ta kaasa 2 etappi ega teeninud punkte. Teisel aastal sõitis ta kaasa pooled ehk 3 etappi, võitis 1 kvalifikatsiooni ja 2 etappi ning tuli 55 punktiga 4. kohale. 2003. aastal sõitis Bourdais CART maailmasarjas. 18 etapist toimusid 10 USA-s, 3 Kanadas ja 2 Mehhikos. Bourdais võitis 4 kvalifikatsiooni ja 3 etappi, sõitis 4 kiireimat ringi, oli 3 korda teine ja korra kolmas ning kokku 159 punktiga 4., kuid ta tuli aasta uustulnukaks. CART sarjas peetakse ka riikide arvestust, kus igast riigist läheb igal etapil arvesse parim sõitja. Bourdais ainsa prantslasena tõi Prantsusmaa Kanada, Mehhiko ja Brasiilia järel neljandaks. Meeskondlikult olid Bourdais ja teiseks tulnud Bruno Junxeira sarja kokkuvõttes 358 punktiga teised, kaotades kanadalastele Paul Tracyle ja 5. kohale tulnud Patrick Carpentierile (372). 2004 nimetati CART maailmasari ümber Champ Cari maailmasarjaks. Peeti 14 etappi, millest Bourdais võitis 8 kvalifikatsiooni ja sõitis 6 kiireimat ringi, võitis 7 etappi, tuli korra teiseks ja 2 korda kolmandaks ning võitis sarja 369 punktiga. Tema meeskonnakaaslane Junqueira tuli 341 punktiga teiseks ja tagas meeskondliku võidu 710 punktiga Carpentieri ja Tracy ees (520). Rahvaste karika arvestuses Bourdais siiski üksi kahe kanadalase vastu ei saanud ja jäi 358 punktiga teiseks (Kanada 380, Brasiilia 352). 2005 peeti 13 etappi. Bourdais võitis 5 kvalifikatsiooni, sõitis 7 kiireimat ringi ning oli etappidel 6 korda esimene ja korra teine ning võitis sarja 348 punktiga. Tema meeskonnakaaslane Oriol Servià oli 288 punktiga teine, Justin Wilson 265 punktiga kolmas ja Paul Tracy 246-ga viies. Paim uustulnukas oli Timo Glock 202 punktiga (8. koht). Rahvaste karika arvestuses suutis Bourdais seekord üksinda võita Kanada (327) ja Hispaania (Servià üksinda) ees. Wilson oli üksinda 5., Glock üksinda 8. Samal aastal osales Bourdais ka sarjas "Rahvusvaheline meistrite sõit". Peeti 4 etappi ja Bourdais sõitis nad kõik kaasa, olles vastavalt 12., 1., 10. ja 6. ning kokkuvõttes 5. ja ainus esikaheksast, kes polnud USA sportlane. 2006 oli etappe 14. Bourdais alustas 4 võiduga ja kokku võitis ta 7 etappi, oli korra teine ja 3 korda kolmas, võitis 7 kvalifikatsiooni ja sõitis 9 kiireimat ringi. Kokku võitis ta 387 punktiga Wilsoni (298) ees. Tema meeskonnakaaslane oli taas Junqueira, kes lõpetas 219 punkti ja 5. kohaga. Sarja meeskondlikuks võitmiseks piisas sellestki. Riikide arvestuses polnud Bourdais ainus prantslane ja seda kindlamalt tuli võit Prantsusmaale: 397 punkti Inglismaa (331) ees. Tõnis Kasemets kogus 34 punkti, millega Eesti oli 13 riigi seas 11. 2007 võitis Bourdais juba neljanda hooaja järjest. Ta võitis pooled etapid ehk 7, võitis ka 6 etappi ja sõitis 8 kiireimat ringi. Ta võitis sarja 364 punktiga Justin Wilsoni (281) ja Robert Doombosi (268) ees. Riikide arvestust ei peetud, kuid Prantsusmaa saanuks siin kindla võidu. Bourdaisi meeskonnakaaslane Graham Rahal oli 5. ja sellest piisas meeskondlikuks võiduks. Samal aastal osales Bourdais Le Mansi 24 tunni sõidul, kus saavutas 2. koha, kaotades küll võitjale 10 ringiga. Bourdais'ga ühes meeskonnas sõitis endine Vormel 1 piloot Pedro Lamy. Sébastien Bourdais liitus 2008. aastal Toro Rosso meeskonnaga. Ta asendas Vitantonio Liuzzit, kes oli eelmisel hooajal kõigest ühe korra punktidele sõitnud. Bourdais' meeskonnakaaslane oli Sebastian Vettel. Oma esimesel võistlusel, Austraalia GP-l, sai Bourdais 7. koha. Sealjuures ta katkestas mootoriprobleemi tõttu, kuid loeti lõpetanuks, kuna oli läbinud rohkem kui 90% distantsist. Ta oli veel eelviimane (14 katkestajat). Ootamatusena ei saanudki ta kogu hooajal sellest paremat kohta, Belgiast tuli ka 7. koht ja oligi kõik. 2008. aasta hooaja jooksul kogus ta 4 punkti ja sai 17. koha. Vettel seevastu sai isegi etapivõidu, mis on läbi aegade Toro Rosso ainus esikolmikukoht, ja oli kokku 39 punktiga 6. Meeskondlikult oli Toro Rosso 39 punktiga 6. 2009. aastal alustas Bourdais Austraalia GP-l jällegi punktiga. Ja jällegi ei saanud ta kogu järgneval hooajal sellest paremat tulemust: Monaco Grand Prix'l tuli samuti punkt ja oligi kõik. Pärast 9. etappi lõpetas Toro Rosso Bourdais'ga lepingu ja võttis tema asemele Jaime Algersuari, kuid see vahetus polnud hea, sest Algersuari suutis lõpetada kõigest 3 etappi 8-st ja tema parim koht oli 14. Hooaja kokkuvõttes oli Bourdais 2 punktiga 19., Vettelit asendanud Sébastien Buemi 6 punktiga 16. ja Algersuari eelviimane, 24. Meeskondlikult oli Toro Rosso 8 punktiga viimane, 10. Enne vormelilepingu lõppemist osales Bourdais Le Mansi 24 tunni sõidul, kus saavutas prantslastest koosneva meeskonnaga, kuhu kuulus ka Franck Montagny, teise koha. Võitsid David Brabham, Marc Gené ja Alexander Wurz, kõik endised vormelisportlased, kes suutsid sõita ühe ringi rohkem. Ülejäänud hooajal sõitis Bourdais sarjas Superleague Formula, kus kõik meeskonnad kandsid ühe jalgpalliklubi nime, ja iga klubi eest sõitis 1 sõitja. Bourdais sõitis Sevilla FC eest. Kuigi ta osales üksnes 6 viimasel etapil, kogus ta võidu, 2 teist ja 1 kolmanda koha, samuti 1 kvalifikatsioonivõidu ja tõstis Sevilla 253 punktiga 9. kohale. Üldse oli etappe 12 ja võit läks 412 punktiga Adrián Vallésele. 2010. aastal sõitis Bourdais Superleague Formulas esimesed 5 etappi, seekord Lyoni Olympique'i eest, ja sai ühe etapivõidu, samuti 1 kiireima ringi. Ametlik koduleht