laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Andri Kirsima

Andri Kirsima (sündinud 17. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti arhitekt. Põhihariduse omandas Andri Kirsima Tallinna 7. Keskkoolis ja keskhariduse Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis. Arhitektuuri õppis Tallinna Kunstiülikoolis aastatel 1990–1995. Aastatel 1990–1991 töötas Andri Kirsima tehnikuna riiklikus projekteerimisinstituudis Eesti Tööstusprojekt ja 1993–1994 arhitektuuribüroos Urbel&Peil OÜ. Alates 1994. aastast töötab A. Kirsima enda asutatud arhitektuuribüroos Arhitektuuristuudio Kirsima ja Niineväli OÜ. Andri Kirisma loomingu moodustavad peaasjalikult ühepere- ja korterelamud. Suurematest ühiskondlikest hoonetest on tema projekteeritud Rapla bussijaam, Coca Cola Plaza paljusaaliline ehk kobarkino ja Marienthali Ärikeskus Mustamäel. Andri Kirsima on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1999. aastast. Eramu Viimsis, 1997 (kaasautor Hannes Niineväli) AS ESS Grupp hoone rekonstruktsioon ja juurdeehitus Tihase tn, 1997 (kaasautor Hannes Niineväli) eramu rekonstruktsioon ja juurdeehitus Viimsis, 1997 (kaasautor Hannes Niineväli) eramu Tallinnas 1999 (kaasautor Hannes Niineväli) eramu Tallinnas 1998 (kaasautor Hannes Niineväli) Kino Kosmose juureehituse eskiis, 1997 Villa Tammsaar, 2000 Rapla bussijaam ja HEPA bensiinijaam, 1999 eramu Rae vallas, 2000 AS ESS Grupp Tallinn haldushoone 2000 Paljusaaliline kino Multiplex ehk Coca Cola Plaza 2001 Korterelamu Paadi tn, 2002 (kaasautor Hannes Niineväli) Villa Viimsis, 2003 Ühiselamu Tallinnas, 2005 Marienthali keskus, 2008 (kaasautor Hannes Niineväli) Estonia huku mälestusmärk, 1995 Eesti Vabariigi Vilniuse saatkonna hoone, 1996; (kaasautor Hannes Niineväli) Korterelamu Paadi tn. 10, 2001 (kaasautor Hannes Niineväli); 1. preemia Elamukvartal Rae vallas, 2003; 1. preemia Randvere algkool, 2005; 3. preemia Magasini kvartali planeering, 2008 (kaasautor Hannes Niineväli); 2. preemia Eesti Arhitektide Liidu liikmed, Andri Kirsima Arhitektuuristuudio Kirsima&Niineväli OÜ[kõdulink] (veebileht ei tööta vähemalt aastast 2013) Liina Vahemets "Kobarkino lükkas Kirsima karjäärile hoo sisse" Äripäev, 6. juuni 2001 Anneliis Aunpuu "Rahulik kodu Nõmme mändide all" Eesti Ekspress, 13. juuni 2008 Liina Vahemets "Arhitektide looming hakkab pjedestaalile tõusma" Äripäev, 11. september 2002
Illimar Truverk

Illimar Truverk (sündinud 20. märtsil 1967) on eesti arhitekt. Põhihariduse omandas Illimar Truverk Tallinna 34. Keskkoolis aastatel 1974–1982 ning keskhariduse Tallinna 24. Keskkoolis aastatel 1982–1985. Aastatel 1988–1992 õppis Illimar Truverk Tallinna Tehnikaülikoolis tööstus- ja tsiviilehitust. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas Illimar Truverk Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuriosakonnas aastatel 1994–2001. 1989–1993 töötas Illimas Truverk Wiklar AS-s. Aastatel 1993–1994 töötas ta projektijuhina Solness OÜ-s ning aastatel 1993–1996 Eesti Ehitusteave OÜ-s. 1994–2001 töötas Illimar Truverk E4 Disain OÜ-s sisekujunda ja disainerina ning alates 2001. aastast arhitektuuribüroos Agabus, Endjärv ja Truverk OÜ arhitektina. Illimar Truverki tuntumad tööd on villa Otepääl, Viimsi Kool, Tallinna Ülikooli uus hoone ning Tallinna Tehnikaülikooli Raamatukogu. Illimar Truverk on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 2006. aastast ning kuulub liidu eestseisusse. Eramu Otepääl, 2004 (kaasautorid Mattias Agabus ja Eero Endjärv) Eramu Sõrves, 2005 Weizenbergi 14 kortermaja rekonstruktsioon, 2002 (kaasautorid Mattias Agabus ja Eero Endjärv) Kreutzwaldi 10 kortermaja rekonstruktsioon, 2003 (kaasautorid Mattias Agabus ja Eero Endjärv) Sompa tee 29/31 kortermaja, 2003 (kaasautorid Mattias Agabus ja Eero Endjärv) Viimsi Kool, 2006 (kaasautorid Mattias Agabus, Eero Endjärv, Priit Pent ja Raul Järg) Tallinna Ülikooli uus hoone, 2006 (kaasautorid Mattias Agabus, Eero Endjärv, Priit Pent ja Raul Järg) Tammeõue kortermajad, 2007 (kaasautorid Mattias Agabus ja Eero Endjärv) Taludevahe kortermajad, 2007 Tallinna Tehnikaülikooli raamatukogu, 2009 (kaasautorid Mattias Agabus ja Eero Endjärv) Noora, Rahvusraamatukogu hoone Tartus (kaasautor Sander Aas) Tallinna Pedagoogikaülikooli arhitektuuriline ideekonkurss, 2003; 1. preemia Tallinna Tehnikaülikooli Raamatukogu, 2006, 1. preemia EXPO 2010 Eesti paviljon Shanghais, 2010, 1. preemia 2010 Eesti Vabariigi kultuuripreemia (koos Eero Endjärve, Priit Penti, Mattias Agabuse, Kristi Lentsi ja Hanneloore Kääramehega; Tallinna Tehnikaülikooli Raamatukogu hoone projekteerimine ja sisekujundus) 2017 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia (koos Tüüne-Kristin Vaikla, Sander Aasa ja Urmo Vaiklaga; Rahvusarhiiv Noora) Agabus, Endjärv & Truverk Arhitektid OÜ Eesti Arhitektide Liidu liikmed, Illimar Truver Urmas Oja: "Kortervilla. Elamu Kreutzwaldi tn. 10 Tallinnas" MAJA, 2-2005 Illimar Truverk, Raul Järg, Priit Pent: "Päikeseratas – Viimsi uus keskkool" MAJA, 3-2003 Tiina Kolk: "Stiilne valge villa Otepää kaunil maastikul" Eesti Ekspress, 2. oktoober 2006
Petseri vaimulik seminar

Petseri vaimulik seminar (vene keeles Печерская духовная семинария, ametlik nimi Eesti Apostliku Õigeusu Vaimulik Seminar) oli aastatel 1933–1940 Petseri kloostri juures Petseris tegutsenud Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku õppeasutus. Seminari eesmärk oli valmistada ette vaimulikke ja kirikuteenijaid. Sinna võeti vastu keskharidusega mehi ja õppeaeg kestis seal kaks aastat. Lisaks tegutsesid seminari juures ühe- kuni kaheaastased eelkursused, kuhu võisid astuda algharidusega mehed ja mille lõpetamine andis õiguse kandideerida madalamatele kirikuteenijate ametikohtadele. Seminar registreeriti haridus- ja sotsiaalministeeriumis 11. juulil 1933. Seminari avaaktus toimus sama aasta 3. septembril, õppetöö algas kaks päeva hiljem. Vaimuliku seminari juhatajaks oli asutamisest sulgemiseni Petseri kloostri ülem, ülempiiskop Nikolai (Leisman). Abijuhatajana töötas 1. augustist 1933 5. novembrini 1939 ülempreester Joann Paavel ja 5. novembrist 1939 kuni seminari sulgemiseni ülempreester Joann Envere. Kuni 1939. aastani lõpetas seminari kolmes lennus (1935, 1937 ja 1939) 37 meessoost isikut. Seminar suleti 6. augustil 1940 riigipea dekreediga, millega lõpetati kõigi eraõppeasutuste tegevus Eesti NSV territooriumil. A. Lepp. Lõpetanute arv õppeasutisis 1919–1939. a. Eesti Statistika nr. 222 (5), mai 1940, nr. 228. https://dea.digar.ee/article/AKriigiteataja/1940/08/07/4 Toomas Schvak ÕIGEUSU VAIMULIKKONNA ETTEVALMISTAMISEST EESTI VABARIIGIS 1918—1940 // Usuteaduslik Ajakiri, 2011. — nr 1 (62). — lk. 81-85
Jamelia

Jamelia Niela Davis (sündinud 11. jaanuaril 1981) on Briti laulja. 2000 Drama 2003 Thank You 2006 Walk with Me 2007 Superstar – The Hits 2009 Jamelia – The Collection
Reinhard Gehlen

Reinhard Gehlen (3. aprill 1902 Erfurt Saksamaa – 8. juuni 1979 Saksamaa LV) oli Saksamaa sõjaväelane (kindralleitnant) ja Saksamaa Liitvabariigi riigiametnik, Saksamaa LV välisluureteenistuse Bundesnachrichtendienst esimene president. Reinhard Gehlen oli pärit sõjaväelase perekonnast, tema isa oli suurtükiväeohvitser. Pärast kooli lõppu 1920. aastal asus ka Reinhard teenima kursandina suurtükiväkke ning teenis kuni 1935. aastani mitmesugustes riviväeosades. 1935. aastal viidi ta üle Saksa maavägede staapi, staabiametikohtadel võttis osa Saksamaa alustatud sõjategevusest Poola ja Prantsusmaa vastu. Alates 1942. aastast oli ta Saksa sõjaväe Wehrmachti Maavägede Kindralstaabi 12. osakonna, luureosakonna, mille töö oli suunatud NSV Liidu Punaarmee vastu (millest ka osakonna nimetus Võõrriikide armeed Idas) ülem ning tegeles Punaarmee vastu suunatud sõjalise taktikalise ja operatiivse teabehanketegevusega. 1945. aasta 10. aprillil vabastas Saksa Kolmanda Riigi sõjajõudude ülemjuhataja Adolf Hitler Reinhard Gehleni tema ametikohalt ning määras sellele kohale Gerhard Wesseli. 1945. aastal enne Teise maailmasõja lõppu kogus ta oma osakonna ja alluvate poolt sõja jooksul hangitud NSV Liidu ja tema sõjaväe kohta käivad andmed ning peitis neid Baierimaale, kus ootas ära ka Ameerika okupatsiooniväed, kellele pakkus oma teeneid ja teadmisi NSV Liidu vastases luuretegevuses. Pärast lühiajalist viibimist sõjavangilaagris toimetati Gehlen ja tema lähimad kaastöölised Ameerika Ühendriikidesse, kus peetud läbirääkimiste tulemusena moodustati 1947. aastal Reinhard Gehleni juhtimisel Ameerika Ühendriikide valitsuse finantseeritav ja USA sõjaväelase James H. Critchfieldi kontrollitav poollegaalne/mitteriiklik luureorganisatsioon Gehleni organisatsioon, mille töötajatest suur osa oli endised Saksa riigi sõjaväeluure ja Riigi Julgeoleku Peaameti spetsialistid ja kaadriohvitserid. "The CIA's Gehlen Organization as a refuge for Hitler's secret police". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. märts 2010. Vaadatud 9. septembril 2010.
Lõunapoolkera

Lõunapoolkera on ekvaatorist lõuna pool asuv osa Maast. Lõunapoolkera keskmistel ja kõrgematel laiustel asuvatel aladel on talve keskpunkt juunis-juulis. Ka lähistroopilise kliimavöötme kuivaperiood on sel ajal. Vihmaperiood on aga põhjapoolkera mõistes talvel. Maa on periheelis ehk lähimas punktis Päikesele jaanuaris ehk põhjapoolkera talvel, seega on lõunapoolkera talved karmimad kui põhjapoolkera talved samal laiusel. Seda reeglit siiski pimesi järgida ei saa, sest kliimale avaldab märksa suuremat mõju näiteks kaugus meredest ja ookeanidest. Lõuna pool ekvaatorit elab tunduvalt vähem inimesi kui põhjapoolkeral. Selle põhjuseks on mandrite asend. Põhjapoolkera on mandrite ja merede suhe peaaegu võrdne, lõunapoolkeral on aga maismaa pindala väike võrreldes merede pindalaga. Lõunapoolkeral paistab Päike keskpäeval põhja suunast. Mandritest asuvad täielikult lõunapoolkeral Austraalia ja Antarktis ning osaliselt Lõuna-Ameerika ja Aafrika. Lõunataevas
Tõnis Kimmel

Tõnis Kimmel (sündinud 22. jaanuaril 1977 Tallinnas) on eesti arhitekt. Põhihariduse omandas Tõnis Kimmel Tallinna 7. Keskkoolis aastatel 1984–1992 ning keskhariduse aastatel 1992–1995 Tallinna Gustav Adolfi Gümnaasiumis. Magistrikraadi arhitektuuri erialal omandas Tõnis Kimmel Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri- ja linnaplaneerimise osakonnas aastatel 1995–2002. Aastatel 2000–2001 töötas ta arhitektuuribüroos Indrek Näkk Arhitektid OÜ, 2002–2006 arhitektuuribüroos KOKO Arhitektid OÜ ning 2005–2010 Tartu Linnavalitsuses Arhitektuuri ja ehituse osakonnas arhitektina. Tõnis Kimmeli tuntumad tööd on Korterelamu Vabriku tänaval ja Tallinna sünagoog Karu tänaval. 2010. aastast alates elab ta Hiinas Shanghais. Neiseri mööblivabrik, 2000 (kaasautor Indrek Näkk) kortermaja Mustamäe tee 29 rekonstruktsioon Tallinnas, 2003 (kaasautor Raivo Kotov) kortermaja Vabriku tn. 33 Tallinnas, 2005 (kaasautor Raivo Kotov) eramu Haaslava külas, 2006 (kaasautor Merje Müürisepp) Tallinna sünagoog, 2006 (kaasautor Lembit-Kaur Stöör) vabaõhu kunstinäitus Annelinna majade seintel, 2009 Tartu Küüni tänava väikevormid, 2009 (koos disainer Tarmo Luisuga) 2007 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia (koos Lembit-Kaur Stööriga; Tallinna sünagoogi uudset ja traditsioonilist ühendava arhitektuurse lahenduse eest) https://arhiiv.err.ee/vaata/huvitaja-arhitekt-tonis-kimmel-shanghaist Tõnis Kimmel koduleht Tartu Linnavalitsuse töötajad, Tõnis Kimmel Karin Paulus. A new dimension to the city of wannabes? Estonian Art, 2-2005 Karin Paulus. "Šeff sürpriis" Eesti Ekspress, 10. august 2005 Eva Laantee Reintamm. Vault, Arch and the Pomegranate Tree Estonian Art, 1-2007 Patric Jackobson. Estonia opens first new synagogue BBC News, 16. mai 2007
Edgar Hõbemägi

Edgar Johannes Hõbemägi VR II/3 (13. jaanuar 1902 Ambla vald, Järvamaa – 13. aprill 1942 Sverdlovski oblast) oli Eesti diplomaat ja konsul. Õppis 1922–1926 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Osales Vabadussõjas, teenis Välisministeeriumi keskasutises, Moskva, Helsingi ja Praha saatkonnas (viimati Välisministeeriumi väliskaubanduse osakonna abidirektor). Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941, hukati. 1920 Vabadusristi II liigi 3. järk 1934 Eesti Punase Risti II järgu I astme teenetemärk 1938 Valgetähe III klassi teenetemärk 1938 Soome Valge Roosi Rüütliordu aumärk.
Rudolf Ise

Rudolf Theodor Ise (24. jaanuar 1892 Peterburi – 5. mai 1982 Huntsville) oli Eesti diplomaat, konsul ja insener. Tema pojad on vabadusvõitleja Sven-Aleksander Ise (1923–2009) ja insener Fred Ise (1925–2019).
Peeter Jalaja

Peeter Jalaja (9. august 1900 Kõrgessaare vald, Läänemaa – 8. september 1955 Saku) oli Eesti diplomaat ja konsul. EV Välisministeeriumisse asus ta tööle 1920. aastal. 1922. aastast oli ta Moskva saatkonna diplomaatiline kuller, 1923. aastast optimeerimiskomisjoni juhataja, 1927. aastast Moskva saatkonna nõuniku kohusetäitja ja 1928. aastast asekonsul. 1938 Valgetähe III klassi teenetemärk
Richard Jöffert

Richard Johannes Jöffert (ekslikult ka Jõffert; 24. september (vkj)/ 7. oktoober 1900 Tallinn – 7. juuli 1953 Stockholm) oli Eesti diplomaat ja konsul. Ta lõpetas 1919. aastal Tallinna Linna Poeglaste Gümnaasiumi. Õppis 1921–1922 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas ja 1922–1925 (lõpetas) Budapesti ülikooli õigusteaduse alal. Akadeemiliselt oli ta korporatsioon Fraternitas Estica liige. Osales Vabadussõjas. Töötas alates 1925. aastast välisministeeriumi keskasutuses, Moskva, Stockholmi, Berliini, Antwerpeni ja Budapestis saatkondades ja konsulaatides, alates 1. detsembrist 1939 oli aukonsul İstanbulis. 1940 naasis Eesti NSV-sse, 1941 pääses ta sundevakueerimisest NSV Liidu tagalasse. 1944. aastal põgenes Rootsi. Ajalehe Välis-Eesti peatoimetuse liige. Soome Valge Roosi Ordu I klassi komandör "Jõffert, Richard". // Eesti välisteenistus. Biograafiline leksikon 1918–1991. Välisministeerium. Tallinn 2006. Lk 49 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 TLÜAR väliseesti isikud
Peeter Jõgi

Peeter Jõgi (23. juuni 1894 Leebiku vald – 28. aprill 1942 Sosva laager, Sverdlovski oblast) oli Eesti diplomaat ja advokaat. Õppis 1921–1928 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, korporatsiooni Rotalia vilistlane. Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. 1920 aasta veebruaris teenis leitnandi auastmes Inseneriväe Valitsuse Sädetelegraafi osakonnas. Ülendati 29. veebruaril 1920 alamkapteniks vanusega 20. jaanuar 1920. 1921–1926 oli Moskva saatkonna ja Välisministeeriumi keskasutise II ja I sekretär, alates 1937. aastast advokaat Tallinnas. Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Tallinnas, hukati Sosva vangilaagris Venemaal. memento.ee
Philip Kaljot

Philip Karl Ferdinand Kaljot (2. märts 1891 Einmanni mõis, Vohnja vald, Järvamaa – 13. aprill 1942 Sosva, Sverdlovski oblast) oli Eesti diplomaat ja konsul. 15. oktoobrist 1939 oli ta Eesti saatkonna nõunik Riias. Arreteeriti 14. juunil 1941 Tallinnas, hukati. 1938 Valgetähe III klassi teenetemärk
Edgar Kõrver

Edgar Voldemar Kõrver (27. oktoober 1906 Tallinn – 5. juuni 2004 Tallinn) oli Eesti diplomaat. Ta lõpetas 1924. aastal Tallinna Reaalkooli cum laude, õppis aastatel 1924–1925 Tartu Ülikoolis kaubandust. 1925. aastal siirdus ta Pariisi ja lõpetas 1930. aastal Nancy ülikooli kaubanduse erialal. Pensionärina õppis ta Tallinna konservatooriumis. Ta oli Korporatsioon Fraternitas Estica auvilistlane (1991). 1930–1931 teenis ta Õhukaitse Suurtükiväegrupis. Aastatel 1932–1933 oli ta majandusministeeriumi kaubandusosakonna praktikant, 1934–1935 Eesti Maapanga ametnik, 1935–1937 Eesti Vabariigi Hulli aukonsulaadi sekretär Suurbritannias, 1937–1939 Välisministeeriumi II ja 1939 I sekretär ja 1939–1941 Ühistegelike Piimaühingute Keskliidu "Võieksport" plaanisektori juhataja. 1941. aastal küüditati Kõrver Sverdlovskisse, alates 1943. aastast töötas loomsete toorsaaduste varumise kontoris pearaamatupidajana, Eestisse naasis 1946. aastal. Aastatel 1950–1972 oli ta Tartu Piimakombinaadi pearaamatupidaja. Tema vend oli helilooja Boris Kõrver. 2002 Eesti Vabariigi Riigivapi IV klassi teenetemärk "Reaali Poiss : Tallinna Reaalkooli häälekandja 1 oktoober 2004 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 15. juulil 2023. "Fr. Estica :: Album Esticum". www.cfe.ee. Vaadatud 15. juulil 2023. TÜ üliõpilased
Uno Lender

Uno Lender (24. detsember 1906 Tallinn – 3. august 1942 Sosva vangilaager, Sverdlovski oblast) oli Eesti diplomaat. Lõpetas Tallinna Reaalkooli 1925, õppis 1925–1929 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (lõpetas cum laude).1929–1931 oli Genfis Rahvasteliidu stipendiaat. Õppis Jaan Poska nimelise stipendiumiga magistrantuuris ning sai 1933 magistrikraadi magistritööga "Elukoha normidest Eesti rahvusvahelises eraõiguses". Oli EÜS Põhjala vilistlane. Töötas Tartu Ülikooli rahvusvahelise õiguse õppejõuna (dotsent). Aastatel 1932–1936 oli vandeadvokaatide Karl Selteri ja Karl Kapperi abi Tallinnas. 1934. aastal täiendas end Haagis. Aastatel 1936–1940 oli Välisministeeriumi keskasutise I sekretär. Arreteeriti 14. juunil 1941 Tallinnas. Hukati. Tema isa Voldemar Lender oli insener ja aastatel 1906–1913 Tallinna linnapea, ema Elfriede Lender oli koolijuht, vend Henno Lender oli arst, õde Juta (1910–1979) oli õpetaja. Soome Valge Roosi I klassi rüütlirist (1937) "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 29. detsember 2013. Vaadatud 26. novembril 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Aleksander Massakas

Aleksander Massakas (18. juuli 1905 Tartu – 13. jaanuar 1995 Los Angeles) oli Eesti diplomaat ja konsul. 1940. aastal oli ta Eesti saatkonna I sekretär-konsul Brüsselis.
Rudolf Möllerson

Rudolf Möllerson VR I/3 (8. august 1892 Tartu – 8. oktoober 1940 Berliin) oli Eesti diplomaat. Ta lõpetas 1914. aastal Braunschweigi tehnikaülikooli ning töötas seejärel Saksamaal, Šveitsis ja Venemaal. Ta osales Vabadussõjas merelaevastiku ohvitserina (leitnant). Ta oli Eesti ase- ja peakonsul ning saatkonnanõunik Londonis 1921–1931, välisministeeriumi haldusosakonna juhataja ja asepeakonsul Leningradis 1931–1934, välisministeeriumi poliitikaosakonna juhataja kohusetäitja 1934–1936, nõunik Eesti saatkonnas Pariisis 1936–1937, saadik Helsingis 1937–1939 ning Berliinis 1939–1940. 1921 Vabadusristi I liigi 3. järk 1932 Eesti Punase Risti II järgu I astme teenetemärk 1936 Kotkaristi II klassi teenetemärk
Inger Christensen

Inger Christensen (16. jaanuar 1935 – 2. jaanuar 2009) oli taani kirjanik. Tema 1991. aastal ilmunud luulekogu "Sommerfugledalen" kuulub Taani kultuurikaanonisse. "Lys" (luulekogu), 1962 "Græs" (luulekogu), 1963 "Evighedsmaskinen" (romaan), 1964 "Spejltigeren" (kuuldemäng), esmaesitus 1966 "Azorno" (romaan), 1967 "Klædt på til at overleve" (kuuldemäng), esmaesitus 1967 "Det" (luulekogu), 1969 "Et uhørt spil" (kuuldemäng), esmaesitus 1969 "Intriganterne" (näidend), 1972 "Masser af sne til de trængende får" (kuuldemäng), esmaesitus 1973 "En aften på Kgs. Nytorv" (kuuldemäng), esmaesitus 1975 "Det malede værelse" (romaan), 1976 "Brev i april" (luulekogu), 1979 "Alfabet" (luulekogu), 1981 "Den store ukendte rejse" (lasteraamat), 1981 "Del af labyrinten" (esseekogu), 1982 "En vinteraften i Ufa" (näidend), 1987 "Digt om døden" (luulekogu), 1989 "Mikkel og hele menageriet" (lasteraamat), 1990 "Sommerfugledalen" (luulekogu), 1991 "Hemmelighedstilstanden" (esseekogu), 2000 1994 Austria riiklik Euroopa kirjanduse auhind Ta oli abielus kirjanik Poul Borumiga.
Krista Odakivi

Krista Odakivi (8. märts 1975 – 25. november 2009 Tallinn) oli eesti meteoroloog. Ta lõpetas 1997 Eesti Mereakadeemia ja 2000 bakalaureusekraadiga Tartu Ülikooli. Hiljem õppis ta Tallinna Tehnikaülikooli magistriõppes. Alates 1997. aastast töötas ta meteoroloogina Eesti Meteoroloogia Instituudis. 23. novembri hommikul 2009 ründas Toompuiesteele tööle minevat Krista Odakivit Snelli tiigi lähedal pesapallikurikaga mees. Ohver suri saadud vigastustesse haiglas kaks päeva hiljem õhtul. 2011. aasta märtsis mõisteti Krista Odakivi mõrvas süüdi Vjatšeslav Bajuk. "Jõhkardi käe läbi hukkus sünoptik Krista Odakivi". Maaleht. Vaadatud 6. august 2018. "EMHI leinab tapetud kolleegi". Postimees. Vaadatud 6. august 2018. "Mõrvas süüdi mõistetud Vjatšeslav Bajuk: ma ei ütle praegu midagi". Delfi. Vaadatud 6. august 2018. "Kurikamõrtsuka käe läbi hukkus teel tööpostile meteoroloog Krista Odakivi" Õhtuleht, 26. november 2009 Nekroloog Vahur Koorits: "Tapetud meteoroloog oli hingelt matkaja" ilmajaam.ee, 27. november 2009
Sven Koppel

Sven Koppel (sündinud 6. oktoobril 1969 Pärnus) on eesti arhitekt. Ta on lõpetanud 1988. aastal Lydia Koidula nimelise Pärnu 2. Keskkooli aastal 1988 ja 1993. aastal Tallinna Kunstiülikooli arhitektuuriteaduskonna. 1994–1995 töötas Sven Koppel arhitektuuribüroos A. Pähn Projekt OÜ. 1995–2000 töötas ta arhitektuuribüroos Alver Trummal Arhitektid OÜ. Aastatel 2000–2004 töötas Sven Koppel arhitektuuribüroos Ansambel OÜ ning alates aastast 2004 töötab ta arhitektuuribüroos Alver Arhitektid OÜ. Sven Koppeli tuntumad tööd on kortermaja Kadriorus, Haapsalu Wiedemanni Gümnaasiumi võimla, Rävala puiestee ärimaja ning Jaani-Seegi varemete paviljon. Haapsalu Wiedemanni Gümnaasiumi võimla ja Jaani-Seegi varemete paviljoniga on Sven Koppel kandideerinud Mies van der Rohe auhinnale. Kortermaja Kadriorus, 2000 (kaasautorid Andres Alver, Tarmo Laht) Haapsalu Wiedemanni Gümnaasiumi võimla, 2001 (kaasautorid Andres Alver, Tarmo Laht, Ulla Mets) Villa Leppneemes, 2003 Villa rekonstruktsioon Kakumäel, 2003 Jaani-Seegi varemete paviljon, 2004 (kaasautor Toivo Tammik) Pühajärve puhkekompleksi raamatukogu torn, 2006 (kaasautorid Andres Alver, Tarmo Laht, Ulla Saar) Villa Pärnus, 2009 (kaasautorid Andres Alver, Tarmo Laht, Indrek Rünkla, Ulla Saar) Viru väljaku planeering (kutsutud konkurss), 1996 (kaasautorid Andres Alver, Tarmo Laht, Tiit Trummal, Toomas Tammis) Lahekalda elurajoon (kutsutud konkurss), 1997 (kaasautorid Tiit Trummal, Andres Alver, Tarmo Laht, Toomas Tammis) Tallinna World Trade Center'i hoonete linnaehituslik ja mahuline, 2005 (kaasautorid Andres Alver, Indrek Rünkla) Noblessneri laevaehitustehaste ja sadama-ala linnaehituslik ja mahuline lahendus, 2007 (kaasautorid Andres Alver, Tarmo Laht, Ulla Saar, Indrek Rünkla) Admiraliteedibasseini lääneküljel paiknevate elu- ja kontorihoone mahuline ja linnaehituslik lahendus, 2008 (kaasautorid Andres Alver, Tarmo Laht, Indrek Rünkla, Ulla Saar) Arhitektuuribüroo Alver Arhitektid OÜ, töötajad Arhitektuuribüroo Alver Arhitektid OÜ, tööd Arhitektuuribüroo Alver Arhitektid OÜ, linnaehituslikud objektid Andres Kurg: "Postsotsialismist vaatemängulinna. Büroo- ja ärihooned City Plaza ning Rävala 4 Tallinnas" MAJA, 1–2007 Nominees of Mies van der Rohe prize 2005 Arhitektuuribüroo Ansambel OÜ, töid