Kusanagi no Tsurugi

Kusanagi no Tsurugi on kuulus Jaapani mõõk ning üks kolmest keiserlikust regaalist. Kusanagi, algselt tuntud kui Ame-no-Murakumo-no-Tsurugi, omab sügavat legendaarset tähtsust, kuna see on tihedalt seotud kaheksapealise maonimega Yamata-no-Orochi. See madu külvab hirmu ja hävingut jõuka perekonna keskel, kes elas Izumo provintsis, tragöödiliselt neelates alla seitse nende kaheksast tütrest. Olles meeleheitel lahenduse leidmiseks, otsis perekonna patriarh abi Susanoo'lt, Shinto müüdiolendilt, kes valitseb mere- ja tormivaldkondi. Alguses võitles Susanoo Orochi alistamiseks, kuid geniaalselt välja mõeldud salakavalas plaanis. Ühe versiooni kohaselt lubati Susanoo'le triumfi eest preemiaks abielluda perekonna viimase tütrega, samas kui teises versioonis väidetakse, et ta palus tüdruku kätt isiklikult. Oma plaanis joobestas Susanoo Orochi oskuslikult, pakkudes sellele kaheksa kaussi saket, seejärel katkestas maol igast peast ja sabast. Tema suureks üllatuseks avastas Susanoo maosaba seest kuulsa Kusanagi mõõga. Rahu ja oma väljasaatmise lõpetamise eesmärgil andis Susanoo, kes oli varem olnud välja saadetud ja tundis õde Amaterasu suhtes vaenulikkust, Kusanagi mõõga talle lepitusena ja heasoovina. Yamato-takeru omab olulist rolli Jaapani mütoloogias ning tema seos Kusanagi mõõgaga on äärmiselt märkimisväärne. Algselt tuntud kui Ousu, sündis Yamato-takeru keisri Keikō nooremaks kaksikutepojaks. Näidates üles erakordset sõjalist võimekust, lõpetas ta tragöödiliselt oma vanema venna elu kontrollimatu viha hetkel. Alustades kampaaniaid Izumo ja Kumaso vastu, tuli Yamato-takeru mõlemas triumfeerivalt välja, kasutades kombinatsiooni strateegilisest osavusest ja sõjalisest ekspertiisist võidu kindlustamiseks. Kumaso kampaanias osaledes võttis Yamato-takeru osavalt enda peale teenija riietuse, õnnestus edukalt paleesse infiltreeruda ja lõpuks mässumeelse juhi kõrvaldada. Austuse žestina andis juht oma surevate hetkede jooksul talle nime "Yamato-takeru", tähistades tema vaprust Yamato valdkonnas. Võidukalt naasnuna pöördus Yamato-takeru kohtusse tagasi kui tähistatud kangelane, kuid tema isa jäi tema võimule murelikuks. Seetõttu usaldati talle vastutus Emeshi hõimu alistamise eest Tokyo lahe lähedal. Enne ohtliku missiooni ettevõtmist sai Yamato-takeru toetust oma tädilt Yamato-no-hime'lt, austatud Amaterasu kõrgelt hinnatud ülempreestrilt. Ta usaldas talle Mura-Kumo mõõga, mis hiljem sai tuntuks kui Kusanagi, koos mitme kaitseamuletiga, et aidata teda tema jõupingutustes. Selle müstilise mõõga jõul saavutas Yamato-takeru oma seikluste käigus märkimisväärseid võite. Eriti märkimisväärne oli lahing Sagamis, kus tema vastane kasutas kavalat taktikat, süütades ümbritsevad rohumaad põlema ja jättes ta lõksu ilma elujõulise põgenemisvõimaluseta. Siiski avastas ta oma suureks üllatuseks, et võluväel tegutsenud mõõk niitis osavalt maha leekidesse mattunud taimestiku. See erakordne sündmus viis Yamato-takeru sobivalt mõõga nimeks Kusanagi no Tsurugi, sümboliseerides selle märkimisväärset võimet läbida ja vallutada ka kõige petlikumaid maastikke. Yamato-takeru astus abielu sisse Miyazu-hime'ga, kuid tema viimane ettevõtmine hõlmas monstrumi vastuastumist, kes elas lähedalasuval mäel. Hoolimata oma naise tulisest anumisest, et ta kasutaks Kusanagi mõõka, eiras ta tema nõuannet, jättes relva seljataha ja kuulutades, et suudab olendi ületada puhta füüsilise võimekausega. Kuigi tal õnnestus ohtlik olevus alistada, sai Yamato-takeru rängalt vigastada raske kohtumise käigus ja taandus peagi fataalsele haigusele, jättes maha südamliku surmavärssi. Tseremoniaalses rongkäigus kandsid tema truud järgijad tema elutut keha rannikule, kus tema lahkuv vaim muundus graatsiliseks valgeks linnuks ja lendas Yamato piirkonda. Kui tema haud hiljem avati, avastati, et see oli tühi, andes tema viimasele puhkepaigale müstilise õhkkonna. Legendide kohaselt kingiti Kusanagi mõõk jumaliku jumalanna Amaterasu poolt Yamato-takerule. Üks kaasahaarav jutustus kirjeldab, kuidas Yamato-takeru kasutas mõõka ennast kaitstes läbi põlevate rohuväljade lõikumist ja tulekahju suunamist vastase poole. Just sellest märkimisväärsest sündmusest sai mõõk oma nime Kusanagi, mis tähistab selle rolli "rohu lõikamise" vahendina. Läbi ajaloo annaalide on kerknud lood Kusanagi mõõga kadumisest, vargusest ja kopeerimisest. 14. sajandi teoses "Heike monogatari" väidetakse, et mõõk läks kaduma merekonfrontatsiooni käigus. Kuid selle loo tõesust tuleb kahtluse alla seada, arvestades, et eepose koostamine toimus ligikaudu kaks sajandit pärast kirjeldatud sündmusi. Lisaks on esinenud olukordi, kus kuningliku suguvõsa rivaalitsevad fraktsioonid võitlesid Jaapani trooni pärast, mis viis varguste ja mõõga edasise kadumiseni. Öeldakse, et Kusanagi mõõk, mis on püstitatud Nagoya Atsuta pühakotta, jääb tänapäeval tavalise rahva pilkude eest varjatuks. Isegi praegune Jaapani keiser kuulub väidetavalt nende hulka, kes pole mõõka näinud. See aareline artefakt mängib olulist rolli Jaapani keisrite kroonimistseremooniatel, kuigi viimane sündmus toimus aastal 1989, mil keiser Akihito sai mõõga, hoolikalt varjatuna avalikkuse eest. Erinevad põhjused on aluseks Kusanagi mõõga tahtlikule varjamisele inimlikest silmadest. Legendi kohaselt suri Edo perioodil preester, kes nägi mõõka, eeldatavasti sellega seotud needuse tagajärjel. Lisaks viitavad ajaloolised kirjeldused sellele, et 7. sajandil pKr usuti, et mõõk oli seotud ühe keisri haigestumise ja järgnenud surmaga, kui see asus Keisripalee piirides. Selle tulemusena otsustati Kusanagi mõõk üle viia Atsuta pühakotta, tagades selle kaitse. Mõõga varjatud seisund tuleneb seega austusest selle müstiliste võimete ja sellega kaasnevate oletatavate ohtude vastu. Need tegurid aitavad säilitada mõõga eraldatust, tugevdades selle mainet kui püha ja müstilist reliikviat. Kokkuvõtteks näitavad Yamato-takeru ja mõistatuslik mõõka ümbritsevad müütilised jutustused muistse Jaapani kohta märkimisväärseid sarnasusi lääne mõõgakangelaste legendidega, nagu näiteks Arthur ja Batraz. Mõõk, algselt tuntud kui Mura-Kumo enne muutumist Kusanagiks, omab sügavat maagilist tähendust, kuna see antakse Yamato-takerule tema tädi poolt. Lisaks jagavad kurblikud stseenid, mis kujutavad kangelaste hukku, olgu see siis Yamato-takeru, Arthur või Batraz, märkimisväärseid sarnasusi. Iga kangelane jõuab merekaldale, lahutades end oma armastatud mõõkadest ja asudes teele ainulaadsetele rännakutele kaugemasse maailma. Need põnevad paralleelid viitavad võimalusele, et trans-Euraasia mõjud on kujundanud nende austatud mõõgakangelaste jutustusi. Ancient Origins. 2016. The Kusanagi: Unseen Legendary Japanese Sword. Littleton, Scott. 2012. The Sword in the Tail: Susanō, Yamato-takeru, and the Embedded Sword Theme in Ancient Japan. Hirafuji, Kikuko. 2019. Yamato Takeru: The Hero who Pacified the East with the Sword Kusanagi.