laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Izmenõ väin

Izmenõ väin ehk Notsuke väin (vene keeles пролив Измены, jaapani keeles 野付水道) on Vaikse ookeani väin, mis eraldab Kunaširi saart Hokkaido saarest ning ühendab Kunaširi väina Lõuna-Kuriili väinaga. Izmenõ väina pikkus on umbes 24 km, laius umbes 20 km ja suurim sügavus 22 meetrit. Rannik on madal ja väheliigestatud. Väina suubuvad Rikordi, Golovini ja Sennaja jõed. Väina põhjaosa moodustavad Izmenõ laht ja Paltussovi madal. Sai nime vene meresõitja Vassili Golovnini järgi, kes veetis aastad 1811-1813 jaapani vangipõlves. Väina rannikul asuvad Golovnino, Paltussovo (Venemaa), Shibetsu (Jaapan) ja mitmed teised asulad. Väin paikneb Venemaa Sahhalini oblasti ja Jaapani akvatooriumis. Вокруг Света «Покорение мохнатых»
Walter Johanson

Walter Johanson (ka Hans Walter Johanson; sündinud 28. jaanuaril 1951 Sydneys Austraalias) on roomakatoliku sotsiaaltööorganisatsiooni Caritas Eesti juht, enne katoliiklusse üleminekut oli luteri kiriku õpetaja Kanadas. Walter Johanson sündis Austraalias, aastal 1958 kolis ta koos vanematega Kanadasse. 1970. aastal lõpetas ta Ontario provintsis Torontos Georges Vanier Keskkooli. Aastal 1973 lõpetas ta kirikumuusika ajaloo alase bakalaureusetööga Waterloo Luterliku Ülikooli. Aastal 1977 lõpetas ta magistrikraadiga teoloogias (Master of Divinity) Waterloo Luterliku Seminari. 27. novembril 1977 ordineeriti ta Toronto Vana-Andrese kirikus õpetajaks. Ordinatsiooni toimetasid Ida-Kanada sinodi eesistuja Otto F. Reble, piiskop Karl Raudsepp, Willowdale'i advent luteri kiriku pastor W. D. Huras, Toronto Vana-Andrese koguduse õpetaja Andres Taul ja kohaliku läti koguduse õpetaja J. Calitis. Kuna ordinatsiooni läbiviijaks oli kanada kirik, oli ordinatsioon ingliskeelne. Aastal 1979 täiendas ta end Lutheran Church in America misjonikoolitusel koguduste elu ülesehitamise erialal. Aastatel 1984–1990 õppis ta Notre Dame'i Ülikoolis (Indiana, USA) magistrantuuris liturgiat. 1992. aastal lõpetas ta ärijuhtimise osakonna Capilano Kolledži Vancouveris infotehnoloogia haldamise erialal. Ta oli ka mitu aastat kiriku veebilehtede hooldaja. Walter Johanson on teeninud mitmes Kanada luterlikus koguduses. 1977–1980 teenis ta Püha Peetruse Luterliku Kiriku õpetajana Milletis ja Ülestõusmise Luterliku Kiriku õpetaja Calmaris (mõlemad Alberta provintsis). 1981–1991 teenis ta õpetajana Faith koguduses Burnabys Briti Columbias. Aastatel 1980–1984 oli ta Ameerika Luterliku Kiriku, Lääne-Kanada Piiskopkonna, Briti Columbia praostkonna abipraost, aastatel 1984–1985 aga praost. Aastatel 1992–2011 oli ta E.E.L.K. Vancouveri Peetri koguduse õpetaja, aastatel 2006–2011 oli ta Kanada praostkonna abipraost. Aastal 2011 võeti ta vastu Rooma Katoliku Kirikusse. Alates 2011 on ta Caritas Eesti ühingu juht. 2007. aasta jõuluõhtu jumalateenistuse raames pakkus Johanson oma kogudusele eesti keele kursust, mida võiks vahendada Skype. Ta korraldas esimese Skype’i kaudu peetava kursuse eesti keelt õpetada soovijatele 2. märtsil 2008. Kursust õpetas semnioloog Piret Vaher. Nad tutvustasid keelte õpetamist Skype'i vahendusel Finno-Ugritic Studies Association of Canada (FUSAC) konverentsi osalejatele Vancouveris 8. juunil 2008. Seal osalejad viisid uue idee laiali maailma, ka Austraaliasse. Tema isa Hans Johanson oli Ryersoni Ülikooli haldusjuhtimise professor. Tema ema Vally nee Meschin oli vaba ajakirjanik. Abikaasa Teresa, kellel on magistrikraad muusikas Colorado Ülikoolist, on kiriku organist ja laulukooride juhataja. Neil on kaks lapsendatud poega. 2002 Kuldametirist (Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kirik) 2009 Kanada Eestlaste Teenetemärk (Eesti Kesknõukogu Kanadas) Vaba Eestlane 29. november 1977 Unikaalne eesti keele kursus Vancouveris "Kasutute" inimkannatuste autentne transformatsioon Inimkehade saladused INTERVJUU: Walter Johanson: Mina usun kirikute ühinemisse Autoriteet kirikus Caritas Eesti koduleht
Šivaism

Šivaism ehk šaivism on hinduismi haru, milles on kesksel kohal neljakäeline tantsiv, hävitav ja loov jumalus Šiva. Olulised on ka Šiva kaasa Parvati ja nende poeg Ganesha, must deemonite hävitaja jumalanna Kālī ning Durga. Järgijate tunnuseks on kolm horisontaaljoont laubal. Aghori Ganeša Parvati Kālī Durga
Theodor Heinrich Renatus Hesse

Theodor Heinrich Renatus Hesse (28. märts 1837 Kuressaare – 19. veebruar 1927 Kanigowo) oli Eesti vaimulik. Õppis aastatel 1857–1862 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti aastal 1864 õpetajaks. Oli 1864–1871 Mustjala Anna koguduse õpetaja. 1871–1903 oli Sangaste ja Laatre koguduse õpetaja. Alates 1903 elas Tartus. Alates 1924 elas Ida-Preisimaal Neidenburgi maakonnas Kandienis (praegu Kanigowo Nidzica maakonnas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas). Tema isa oli Saaremaa superintendent Conrad Eduard Hesse. Poeg Eduard Alexander Hesse oli luterlik vaimulik Jekaterinoslavis; poeg Albert Freimund Daniel Hesse oli Sangaste ja Laatre koguduse õpetaja ning hiljem pastor Ida-Preisimaal Kandienis (praegu Kanigowo) ja Lötzenis (praegu Giżycko Warmia-Masuuria vojevoodkonnas) ning poeg Carl Immanuel Philipp Hesse, kes mõrvati 18. detsembril 1918 enamlaste poolt, oli Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja. Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998 Theodor Heinrich Renatus Hesse Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Square

Square (ingliskeelne sõna tähenduses 'ruut') võib tähendada järgmist: Square Enix Square (ansambel), Eesti punkansambel ...
Kunaširi väin

Kunaširi väin ehk Nemuro väin (vene keeles Кунаширский пролив ehk Немуро, jaapani keeles 根室海峡) on Vaikse ookeani väin, mis eraldab Kunaširi saart Hokkaidō saare Shiretoko poolsaarest ning ühendab Izmenõ väina Ohhoota merega. Väina pikkus on umbes 74 km, laius alates 24 km väina lõunaosas kuni 43 km põhjaosas. Väin on kuni 2500 km sügav. Rannik on järsk ja väheliigestatud. Kummalgi rannikul on kõrgeid vulkaane (Kunaširil 1819 m kõrgune Tjatja ja Hokkaidōl 1545 m kõrgune Shari). Väin paikneb Venemaa Sahhalini oblasti ja Jaapani akvatooriumis. Väina idakallas kuulub Venemaale ja läänekallas Jaapanile. Väina põhjapiiriks on umbes Kunaširi põhjaneeme Dokutšajevi neeme ja Hokkaidō kirdeneeme Shiretoko neeme vaheline joon. Väina lõunapiiriks on umbes Kunaširi lõunatipus oleva Golovnino ja Hokkaidōl oleva Shibetsu vaheline joon. Kunaširi väina idaosas on Aljohhini laht. Väinas on Blizki saar (Kunaširi saare lähedal). Rannikul asuvad Rausu ja teised asulad. Suur maailma atlas, lk. 89
Hainani Tiibeti autonoomne ringkond

Hainani Tiibeti autonoomne ringkond on 2. järgu haldusüksus (autonoomne ringkond) Hiinas Qinghai provintsis. Asub Tiibeti Amdo piirkonnas. Ringkond jaguneb viieks maakonnaks: Gonghe maakond Guide maakond Guinani maakond Tongde maakond Xinghaii maakond 2000. aasta rahvaloenduse andmeil oli Hainani rahvuslik koosseis järgmine: Ringkonnavalitsus
Nominaatvorm

Nominaatalamliik ehk nominaatvorm on alamliik, mille nimetus ühtib liiginimetusega (st liigiepiteediga). Näiteks Motacilla alba alba, kus positsioonilt esimene "alba" on liigiepiteet ja teisel positsioonil "alba" on alamliigi näitaja.
Albert Freimund Daniel Hesse

Albert Freimund Daniel Hesse (5. mai 1869 Mustjala – 24. august 1941 Bad Reichenhall) oli Eesti vaimulik. Ta lõpetas Tartus rahvakooli. Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas aastatel 1890–1895. Ordineeriti 3. detsembril 1896 õpetajaks Peterburis. Ta oli aastatel 1896–1902 pastor saksa asunduses Eigenheimis (Bessaraabia). 1902–1918 oli ta pastor Sangaste ja Laatre koguduses, 1919–1923 Lötzenis Ida-Preisimaal (praegu Giżycko, Warmia-Masuuria vojevoodkonnas) ning 1923–1932 Kandienis (praegu Kanigowo, Warmia-Masuuria vojevoodkonnas). Emerituuris olles elas 1932–1935 Königsbergis ja 1935–1941 Bad Reichenhallis (Baieri liidumaal). Bad Reichenhallis ta ka suri. Tema isa Theodor Heinrich Renatus Hesse oli 1871–1903 Sangaste koguduse õpetaja. Tema vend Carl Immanuel Philipp Hesse oli 1907–1918 Jõhvi koguduse õpetaja, kes mõrvati bolševike poolt; teine vend Eduard Alexander Hesse oli luterlik vaimulik Jekaterinoslavis. Tema vanaisa Conrad Eduard Hesse oli 1834–1880 Kuressaare Laurentiuse koguduse ülemõpetaja. Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998
Kubinka

Kubinka (vene keeles Кубинка) on linn Venemaal Moskva oblastis 63 km Moskvast läänes Setuni jõe ääres. Elanike arv on 2002. aasta rahvaloenduse andmetel 26 260. Kubinkal on raudteeühendus Moskvaga. Kubinkas asus Nõukogude Liidu tankide katsepolügoon, mis rajati 1931. aastal. Tänapäeval asub seal Kubinka tankimuuseum. Linnas asub ka MAPO lennukite remonditehas nr 121 ja Kubinka lennuväli, mis rajati varsti pärast tankipolügooni. Kubinka küla asutati 15. sajandil ja võib olla nimetatud vürst Ivan Kubenski järgi, kes oli tähtis kohalik maaomanik. Küla tähtsus kasvas 19. sajandi teisel poolel, kui Moskva-Smolenski raudtee hakkas piirkonda läbima. Kubinka sai linnaks 2004. aastal. "Rahvaloenduse andmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2011. Vaadatud 20. augustil 2011. Linna koduleht
Abies yuanbaoshanensis

Abies yuanbaoshanensis on igihaljas okaspuu nulu perekonnast. Puu kasvab kuni 25 m kõrguseks. Tüve läbimõõt on 60–80 cm. Tüve koor on punakaspruun, ebakorrapäraste vagudega. Noored võrsed on kollased või helepruunid, 2–3 aasta pärast muutuvad tumepruuniks. Talvised pungad on pruunikaspunased, koonusekujulised, väga vaigused. Okkad on kinnitunud võrsetele kahes reas, alumised okkad on pikemad kui pealmised, 1–2,7 cm pikkused, tipuosas vaevumärgatava sisselõikega, allküljel kaks heledat õhulõheriba. Käbid on 8–9 cm pikkused ja läbimõõduga 4,5–5 cm, rohelised või kollakasrohelised, valminult helepruunid. Seemned on punakaspruunid, ca 10 mm pikkuse kestaga ja kestast umbes kaks korda pikema tiivakesega. Liigi väga väike levila asub Hiina Guangxi autonoomse piirkonna põhjaosas, Yuanpao mäel, kus ta kasvab segametsade koosseisus, 1700–2050 m kõrgusel üle merepinna. Tolmleb mais, seemned valmivad oktoobris. Kasvuala muldade lähtekivimiks on peamiselt graniit ning selle pH on 4,5–5,0 (happelise reaktsiooniga). Külmakraade talub kuni –18...–23 °C. Populatsioonis kasvab vaid ligi 700 puud, kellest umbes 420 on täiskasvanud. Kasvuala suurus on ligi 20 hektarit. Piirkonna kliima on jahe ja sademeterohke. Aasta sademete hulk ulatub kuni 2000 mm. Suved on jahedad ja pilvised, lumerohked talved kestavad 4–5 kuud. Farjon, A., Li, J.-y., Li, N., Li, Y., Carter, G., Katsuki, T., Liao, W., Luscombe, D, Qin, H.-n., Rao, L.-b., Rushforth, K., Yang, Y., Yu, S., Xiang, Q. & Zhang (2011). Abies yuanbaoshanensis. IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN 2017. "Abies yuanbaoshanensis". www.efloras.org (inglise). Vaadatud 16.07.2010. "Yuanpao Mountain Fir". www.chinaculture.org (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 1.12.2008. Vaadatud 16.07.2010. Francine J. Bigras ja Stephen J. Colombo. "Conifer Cold Hardiness", Holland: Kluwer Academic Pulishers, 2001. ISBN 0-7923-6636-0. Yuanbaoshan Fir globaltrees.org Foto nr 1 Foto nr 2
Curt Albert Glück

Curt Albert Glück (15. märts 1911 Tartu – 13. oktoober 1961 Weitmar-Mark) oli Eesti vaimulik. Ta lõpetas Tartu Saksa klassikalise gümnaasiumi. Õppis aastatel 1929–1934 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Täiendas end Königsbergi ja Tübingeni ülikoolis. Oli prooviaastal Pärnu Nikolai koguduses. Ordineeriti õpetajaks 27. detsembril 1936. Oli aastatel 1936–1939 Pärnu Nikolai koguduse õpetaja Waldemar Thomsoni adjunkt. 1939. aastal põgenes Saksamaale. Oli aastatel 1940–1945 pastor Filehne koguduses (praegu Wieleń Czarnkowsko-Trzcianecki maakonnas Suur-Poola vojevoodkonnas), 1945–1947 Bochum-Wiemelhausenis (Bochumi linnaosa Nordrhein-Westfaleni liidumaal), 1947–1950 Bochum-Weitmaris, 1950–1961 Bochum-Weitmaris. Suri Weitmar-Markis (Bochumi linnaosas). Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
Jacob Burckhardt

Jacob Burckhardt (25. mai 1818 Basel – 8. august 1897 Basel) oli Šveitsi kunstiteadlane. Aastatel 1858–1893 töötas ta Baseli Ülikoolis ajaloo- ja kunstiajaloo professorina. Tema järglaseks kunstiajaloo professorina sai Heinrich Wölfflin. 1869 – valiti Baieri Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks "Itaalia renessansikultuur: üks esituskatse" (Die Kultur der Renaissance in Italien). Tõlkinud ja järelsõna autor Ilmar Vene. Sari Avatud Eesti Raamat, Ilmamaa, Tartu 2003, 572 lk; ISBN 9985878582 Mart Kivimäe, "Ajaloouurimine kui eneseleidmine: Jakob Burckhardti allikakontseptsiooni nüüdisaegsus" – Vikerkaar 2000, nr 8/9, lk 68–75 Ülar Ploom, "Taassünnikultuuri lätete pääl" (raamatu "Itaalia renessansikultuur" arvustus) – Eesti Päevaleht 6. juuni 2003, lk 15 Märt Väljataga, "Kui ruttu vananeb humanitaartekst?" (raamatu "Itaalia renessansikultuur" arvustus) – Sirp 6. juuni 2003, lk 3 Erkki Luuk, "Ilmamaa üllitas kaks "müütilist" autorit" (Burckhardt ja Platon) – Tartu Postimees 4. juuli 2003, lk 2 Peter Burke, "Kultuuriajaloo ühtsus ja mitmekesisus" (PDF-failina), tõlkinud Ainiki Väljataga – Tuna 2004, nr 4, lk 102–117
T-111

T-111 (algse nimega T-46-5) oli esimene uue põlvkonna tanki prototüüp, mille kallal töötati Nõukogude Liidus aastatel 1936–1938. Uue tanki loomise põhjuseks oli, et kogemused Hispaania kodusõjas, mis näitasid, et olemasolevad nõukogude tankid pole uutele tankitõrjerelvadele vastupidavad ja süttivad oma bensiinimootorite tõttu tabamuse korral kergesti. T-111 projekteerimisega tegeles OKMO büroo tehasest Nr. 185. Projekteeriti 1936–1937 ja prototüüp valmis 1938. aastal. Uus tank oli soomustatud 60 mm terasplaatidega Ižorski tehasest ja oli seega pakseima soomusega nõukogude tank. Tank oli relvastatud ühe 45 mm kahuri ja kahe 7,62 mm kuulipildujaga DT, millest üks paiknes torni tagaküljel. Tanki meeskonnas oli kolm meest. Kuigi tanki soomus oli piisav, et vastu pidada 45 mm kahuri tulele, oli selle pearelv liiga nõrk, et ise samaväärset tanki hävitada. Tank oli ka liiga aeglane. Ilmsete puuduste tõttu projekt lõpetati. SMK T-100 A-20 Zaloga, Garendsen, lk 110 Steven J. Zaloga, James Grandsen Soviet Tanks and Combat Vehicles of World War Two Weidenfeld & Nicholson military 1984 ISBN 0853686068 Inglise k. T-111 pilt
Gil Bellows

Gil Bellows (sündinud 28. juunil 1967 Vancouveris) on kanada filminäitleja. Gil Bellows on tuntuks saanud eelkõige Billy Thomasena sarjas "Ally McBeal".
Julius Bernhard Feldmann

Julius Bernhard Feldmann (10. aprill 1869 Vigala – 9. oktoober 1954 Bad Bellingen) oli eesti vaimulik. Ta õppis aastatel 1890–1894 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Põlva koguduses. Ordineeriti õpetajaks 2. juunil 1896 Tartus. Oli aastatel 1896–1900 Pärnu Eliisabeti koguduse adjunktõpetaja ja 1901–1910 Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja. Aastatel 1911–1918 oli luterlik vaimulik Novgorodis. 1919. aastal töötas ta kooliõpetajana Tallinnas ning aastatel1920–1925 oli Paistu Maarja koguduse õpetaja. Aastatel 1925–1939 teenis ta Alūksne ümbruse eestlasi ja sakslasi. 1939. aastal põgenes Saksamaale. Julius Feldmann suri 1954. aastal Baden-Württembergi liidumaal Bad Bellingenis.
Rahvusvaheline tuumaintsidentide skaala

Rahvusvaheline tuumaintsidentide skaala on vahend ühtsel viisil tuuma- ja radiaoktiivsusintsidentide ohutasemest informeerimiseks. Skaala loodi 1990. aastal Rahvusvahelise Aatomienergia Agentuuri poolt. Tuumaintsidendid on klassifitseeritud seitsmele tasemele ohtlikkuse ja tagajärgede ulatuse põhjal printsiibil, et kõrgema taseme intsidendi ohtlikkus ja ulatus ületab kümnekordselt eelmise taseme oma. Intsidentide tasemed ohtlikkuse kasvu järjekorras on: Tuumaseadme kõrvalekalle normaalsest töörežiimist, mis võib põhjustada ohtu. Lokaalse mõjuga või potentsiaalselt ohtlik häire tuumaseadme töös. Intsident tuumajaamas, mille mõju väljaspool jaama ei ületa ohutustaset. Õnnetus tuumajaamas, mille jaamast välja ulatuv mõju on märgatav, aga ei vaja vastumeetmeid. Mõningane radioaktiivsete ainete pihkumine. Vaja on turvameetmeid osaliselt rakendada. Viienda taseme tuumaintsidendid toimusid 10. oktoobril 1957 Windscale'i tuumajaamas Inglismaal 28. märtsil 1979 Three Mile Islandi tuumajaamas USA-s 13. septembril 1987 Goiânias Brasiilias, kus varastatud tseesiumkloriidi levitati teadmatusest. Kiiritada said 249 inimest, kellest 4 surid. Õnnetusega kaasneb ulatuslik mõju keskkonnale ja ohutusele. Vaja on kõiki plaanitud turvameetmeid rakendada. Ainuke kuuenda taseme tuumaintsident on Kõštõmi (Majaki) jäätmehoidla plahvatus Tšeljabinski lähedal NSV Liidus 29. septembril 1957. Õnnetusega kaasneb lai mõju keskkonnale ja ohutusele. Vaja on erakordseid meetmeid tagajärgede likvideerimiseks. Seitsmenda taseme tuumaintsidendid on Tšornobõli katastroof 26. aprillil 1986 ja Fukushima I AEJ tuumaõnnetus 11. märtsil 2011. Vahel kasutatakse ka taset 0 (häiritus). 7 – Väga suur õnnetus 6 – Raske õnnetus 5 – Laia ulatusega õnnetus 4 – Kohaliku ulatusega õnnetus 3 – Raske intsident 2 – Intsident 1 – Anomaalia 0 – Häiritus The Radiological Accident in Goiânia. IAEA. 1998-09-16. ISBN 92-0-129088-8. "International Nuclear Event Scale, User's manual, IAEA, 2001" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 11. aprill 2009. Vaadatud 21. juulil 2010. http://www.world-nuclear-news.org/nerinfo.aspx?id=11636
Gabrovo

Gabrovo on linn Bulgaaria keskosas, Gabrovo piirkonna ja Gabrovo valla keskus. Paikneb umbes 25 km ulatuses piki Jantra jõge 220 km kaugusel Sofiast. Legendi järgi asutati linn 14. sajandil. Esimene kirjalik teade Gabrovost pärineb 1479. aastast. 17. sajandil kujunes linn käsitöö, kaubanduse ja hariduse keskuseks. 1835. aastal rajas Vasil Aprilov Gabrovos Bulgaaria esimese ilmaliku kooli. 1860 sai Gabrovo linnaõigused. 20. sajandil arenes linn tekstiilitööstuse keskuseks. Gabrovo on rahvusvaheliselt tuntud huumori- ja satiirilinnana. Linnas asub Huumori ja satiiri maja. Gabrovos on draamateater, nukuteater ning satiiri- ja varieteeteater. Linnas asub Gabrovo Tehniline Ülikool. Gabrovo sõpruslinnad on Aalst, Mahiloŭ, Panevėžys ja Thun. https://www.grao.bg/tna/t41nm-15-06-2024_2.txt Gabrovo koduleht Huumori ja satiiri maja koduleht
Eesti-Saksa mittekallaletungileping

Mittekallaletungileping Saksa Riigi ja Eesti Vabariigi vahel (saksa keeles: Nichtangriffsvertrag zwischen dem Deutschen Reich und der Republik Estland) sõlmiti 7. juunil 1939 Eesti Vabariigi ja Saksa Riigi vahel. Lepingu sõlmimise ajendiks USA presidendi Roosevelti läkitus 15. aprillil 1939, enne Hitleri 50. juubelit. Leping sõlmiti Berliinis 7. juunil 1939. Leping jõustus ratifitseerimiskirjade vahetamisega ning sellest hetkest alates jäi kehtima kümneks aastaks. Leping nägi ette ka selle, et kui lepingut ei öelda üles üks aasta enne lepingu lõppemist, siis jääb ta kehtima ka järgmiseks kümneks aastaks. Sama tingimus kehtis ka järgmiste aegjärkude kohta. Lepinguga määrati kindlaks, et Eesti Vabariik ja Saksa Riik ei asu ühelgi juhul teineteise vastu sõdima ega mingit muud laadi vägivalda tarvitama. Lepingule kirjutasid alla Eesti Vabariigi nimel välisminister Karl Selter ja Saksa Riigi nimel välisminister Joachim von Ribbentrop. Samaaegselt sõlmiti ka Läti-Saksa mittekallaletungileping. https://dea.digar.ee/cgi-bin/dea?a=d&d=uhisuudised19390421.2.34 Küllo Arjakas, Faatum: Eesti tee hävingule 1939-1940: riigikontrolör Karl Soonpää päevik Eesti Vabariigi saatuseaastatest 1939-1940: Molotovi - Ribbentropi pakti tagamaad: dokumente ja materjale (Tallinn: SE & JS, 2009), lk 360. Pajur, A. (1992). Eesti-Saksa mittekallaletungileping (7. juuni 1939. a). Akadeemia: Eesti Kirjanike Liidu kuukiri Tartus, 4. aastakäik (nr 7), lk 1414–1446. Pajur, A. (1992). Eesti-Saksa mittekallaletungileping (7. juuni 1939. a). Akadeemia: Eesti Kirjanike Liidu kuukiri Tartus, 4. aastakäik (nr 8), lk 1722–1731. ERA.957.18.26. Eesti-Saksa mittekallaletungileping. Välisministrite poolt alla kirjutatud eksemplar. ERA.957.18.27. Eesti-Saksa mittekallaletungileping. Eesti Vabariigi Presidendi poolt ratifitseeritud eksemplar. ERA.957.1.778. Väljalõiked välismaa ajalehtedest Balti riikide ministrite konverentsi ja Eesti-Saksa mittekallaletungilepingu sõlmimise kohta. ERA.957.1.878. Informatsioon ja väljalõiked ajalehtedest Eesti-Saksamaa mittekallaletungilepingu allakirjutamise, neutraliteediküsimuste ja Poola-Saksamaa vahekorra kohta. ERA.957.5.1075. Kirjavahetus Eesti saatkonnaga Berliinis, Kohtuministeeriumi ja mitmesuguste asutustega Eesti-Saksa mittekallaletungilepingu kohta; sama lepingu ratifitseerimisprotokoll ja Saksa-poolne ratifitseerimiskiri. ERA.989.1.367. Eesti ja Saksa mittekallaletungilepingu ratifitseerimise kohta. ERA.4996.1.343. Eesti ja Saksamaa vahelise mittekallaletungilepingu (1939) koopia. (Nichtangriffsvertrag zwischen dem Deutschen Reich und der Republik Estland / Mittekallaletungi leping Saksa Riigi ja Eesti Vabariigi vahel - Reichsgesetzblatt. II. osa, 1939, Nr. 32, lk 945-946). Saksakeelne leping Lepingu tekst eesti, inglise, prantsuse ja saksa keeles Foto, In Berlin the foreign ministers of Estonia and Latvia sign non-aggression pacts with Germany. From left to right: The Latvian Foreign Minister Munters, Reich Foreign Minister von Ribbentrop and the Estonian Foreign Minister Selters., THE NEW YORK PUBLIC LIBRARY. DIGITAL COLLECTIONS
Monoamiini oksüdaas

Monoamiini oksüdaas ehk MAO (MonoAmiini Oksüdaas) on ensüüm, mis katalüüsib monoamiinide oksüdatsiooni. MAO-l on kaks isoensüümi – MAO-A ja MAO-B.
Portia de Rossi

Portia de Rossi (sünninimi Amanda Lee Rogers, ametlik nimi alates 2010 Portia Lee James DeGeneres; sündinud 31. jaanuaril 1973 Melbourne'is) on Austraalia näitleja, kes on tuntud eelkõige seriaalidest "Ally McBeal" ja "Arrested Development". "Sirens" (1994) "Karje 2" (1997) "Ally McBeal" (1999–2002) "Who is Cletis Tout?" "Stigmata" (1999) "Arrested Development" (2003–2006) "Cursed" (2005) Ta on alates 16. augustist 2008 abielus Ellen DeGeneresiga. PortiadeRossiFan.com
Tartu Ülikooli Kunstiajalooline Fotokogu

Tartu Ülikooli kunstiajalooline fotokogu (lühend: TÜKAF) asutati 2006. aastal Tartu Ülikooli Kunstiajaloo Kabineti Eestimaa Ehitus- ja Kunstimälestiste kogu säilinud osa baasil. Kogu asus kuni 2011. aasta maini Tartu Ülikooli kunstiajaloo õppetooli juures ning osa sellest on digiteerituna kättesaadav Tartu Ülikooli Raamatukogu digitaalsest repositooriumist DSpace. Seoses TÜ ajaloo ja arheoloogia instituudi ümberstruktureerimisega anti kunstiajalooline fotokogu 1. juunil 2011 üle Tartu Ülikooli Raamatukogu käsikirjade ja haruldaste raamatute osakonda. Tartu Ülikooli Kunstiajalooline Fotokogu DSpace'is Tartu Ülikooli Kunstiajaloolise Fotokogu kirjeldus Eesti Teaduskogude portaalis