laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mono järv

Mono järv on soolajärv Ameerika Ühendriikides Californias Sierra Nevada mäestiku idaserva lähedal. Järv tekkis vähemalt 760 000 aastat tagasi Long Valley kaldeera tekitanud vulkaanipurske tagajärjel. Järv võib olla jäänuk varasemast suurest, tänapäeva Nevada ja Utah' aladel paiknenud järvest ja seega üks vanimaid Põhja-Ameerika järvi. Mono järv on tähtis rändlindude peatuspaik. Aastas peatub järve ääres üle 2 miljoni linnu 300 liigist, kellest pesitseb järve ääres umbes 100 liiki. Järves on lahustunud umbes 280 miljonit tonni sooli. 1941. aastal oli vee soolsus umbes 50 grammi liitri kohta, kuid veehulga vähenemise tõttu tõusis soolsus 1982. aastal tasemeni 99 g/l. 2002. aastaks oli soolsus vähenenud 78 g/l-ni. Järve pindala on 180 km² ja keskmine sügavus 17 m. Suurim sügavus on 48 m. Järve veepind on 2007. aastal 1946 m kõrgusel merepinnast. Järve toitvate jõgede vee juhtimise tõttu 1941. aastal Los Angelese akvedukti alanes veetase järves 1956 meetrilt 1942 meetrini 1982. aastal. Alates 1994. aastast, mil järve hakati kaitsma, on veetase pidevalt tõusnud ja vee soolsus vähenenud. 2. detsembril 2010 teatas NASA, et on leidnud Mono järvest uut tüüpi bioloogilise eluvormi: mikroobi, mis on asendanud eluks vajaliku keemilise elemendi fosfori arseeniga ja millele anti nimeks GFAJ-1. Hiljem lükati väide siiski ümber, kuna edasised uurimused näitasid, et bakter suudab küll hakkama saada väga fosforivaeses keskkonnas, kuid siiski arseeni ei kasuta. "NASA tulnukasõpru ei rõõmustanud" Postimees, 2. detsember 2010 "A Bacterium That Can Grow by Using Arsenic Instead of Phosphorus" Sciencemag.com "Arseenibakteri uurimus kahekordselt ümberlükatud"[alaline kõdulink] ERR Teadus, 9. juuli 2012 Mono järve koduleht "Ameerika soolajärves elab arseeni taluvaid usse" ERR, 27. september 2019
Roman (Tang)

Roman (ilmaliku nimega Roman Tang; 3. oktoober 1893 Kuressaare – 18. juuli 1963 Vilnius) oli eesti õigeusu vaimulik, aastatel 1950–1955 Tallinna ja Eesti piiskop. Pärast Tallinna ja Eesti piiskopitoolilt vabastamist teenis ta Luga piiskopina ja aastatel 1959–1963 Vilniuse ja Leedu peapiiskopina.
Isseti jõgi

Isset [iss'ett] (vene Исеть) on jõgi Aasias. Voolab ülemjooksul lõunasse ja kagusse, alamjooksul valdavalt itta. Suubub vasakult Tobolisse. Pikkus 606 km. Suuremad lisajõed on Tetša ja Miassi jõgi. Jõe ääres asuvad Jekaterinburg, Kamensk-Uralski ja Šadrinsk.
Isset

Isset on mitme asula nimi: Isset, asula Venemaal Sverdlovski oblastis Isset, asula Venemaal Irkutski oblastis Isset on ka jõgi Venemaal.
Tallinna ja kogu Eesti metropoliit

Tallinna ja kogu Eesti metropoliit on Eesti õigeusu kiriku pea ehk eestseisja tiitel. Seoses Eestis tegutseva õigeusu kiriku jagunemisega Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikuks ja Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kirikuks on ametis kaks Tallinna ja kogu Eesti metropoliiti: Stefanus (Charalambides) ja Jevgeni (Rešetnikov). Nõukogude okupatsiooni ajal, mil Eestis puudus iseseisev õigeusu kirik ning Tallinna ja Eesti piiskopkond oli osa Vene Õigeusu Kirikust, oli siinse õigeusu piiskopkonna juhi tiitel Tallinna ja Eesti piiskop. Tulenevalt tema teenetest kiriku ees võidi ta ülendada ülempiiskopiks ning seejärel metropoliidiks ning ta võis kanda vastavalt tiitleid Tallinna ja Eesti piiskop, Tallinna ja Eesti ülempiiskop, Tallinna ja Eesti metropoliit. Eesti õigeusu kiriku juhtide loend Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kirik
Bambusevõrsed

Bambusevõrsed on kahe bambuseliigi – hariliku bambuse ja söödava lehistähkbambuse – õrnad ja karged elevandiluukarva noored võrsed. Bambusevõrseid kasutatakse aasiapäraste roogade valmistamisel. Söögiks tarvitatavad bambusevõrsed lõigatakse maha kohe pärast nende maapinnale ilmumist – nii on need eriti hõrgud ja õrnad. Värskeid bambusevõrseid võib Euroopas leida vaid aasia köögile spetsialiseerunud kauplustes; konservitud bambusevõrsed (viilutatuna või tervelt) on aga saadaval enamikus supermarketites.
Arno Kirt

Arno Kirt (30. märts 1939 – 5. detsember 2016) oli eesti majandusteadlane. 1962 Tartu Riiklik Ülikool, majandusteaduskond 1970 Tallinna Polütehniline Instituut, aspirantuur Aastatel 1988–1994 oli ta Eesti Majandusjuhtide Instituudis kateedrijuhataja, õppetooli juhataja, dotsent, erakorraline professor. Pärast seda töötas kaks aastat Eesti Innovatsioonipangas nõunikuna. 1997. aastal oli AS Dvigateli peadirektori asetäitja-arendusjuht. 1998–2003 töötas Mainori Majanduskoolis õppetooli hoidja ja erakorralise professorina. 2003–2005 oli Audentese Ülikoolis erakorraline professor. Alates 2005. aasta sügisest töötas Mainori Kõrgkoolis ettevõtluse erakorralise dotsendina. Alates 1976. aastast oli ta Eesti Ajakirjanike Liidu liige, alates 1991 Eesti-Soome Seltsi juhatuse liige (aastast 2003 esimees), alates 1994 Eesti Konsultantide Assotsiatsiooni asutajaliige, alates 1997 "Viro-vuosikirja" (Helsingi) toimetuskolleegiumi liige, 2004 Eesti Rukki Seltsi nõukoja liige. "Majandus ja diplomaatia", Eesti Raamat 1989, ISBN 5450004893 "Sotsialistlik sõprusühendus", Eesti Raamat 1979 "Ideoloogiline võitlus ja välispoliitiline propaganda", Eesti Raamat 1983 Esko Seppänen, "Soome: Ida ja Lääne vahel", Eesti Raamat 1987 Seppo Saario, "100 igihaljast börsivihjet", EKE ARIKO 1997, ISBN 9985915607 Seppo Saario, "Saario investeerimisraamat", Juura 2009, ISBN 9789985752838 Postimees, 7. detsember 2016 (paberväljaanne), lk. 30 (surmakuulutused) Annika Matson, "Eesti väikeaktsionäride kaitseingel", Äripäev, 5. juuli 2004
Seesamiõli

Seesamiõli, mida pressitakse seesamiseemnetest, on kahte põhitüüpi. Esimene on heleda värvuse ja kerge aroomiga ning hõrgu pähklit meenutavat maitsenüanssi. Teine, tumedam aasiapärane seesamiõli on märgatavalt tugevama maitse ja lõhnaga. Heledat seesamiõli sobib kasutada väga erinevate roogade valmistamisel alates salatikastmetest ja lõpetades praadimisega. Tumedam ja raskem seesamiõli leiab aga kasutust teatud aasiapäraste roogade maitsestamisel. Seesamiõli on eriti populaarne India köögis, kuid tarvitatakse seda pea kõikjah idamaades. Seesamiõli suitsemispunkt on 215° C, mis teeb sellest suurepärase praadimisõli. Seesamiõlis on palju polüküllastunud rasvhappeid, olles nende sisalduselt saflooriõli, sojaõli ja maisiõli järel neljandal kohal. "Food and Agriculture Organization of the United Nations". faostat.fao.org (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 7.04.2012. Vaadatud 11.01.2011. "USDA National Nutrient Database". www.nal.usda.gov (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 3.03.2015. Vaadatud 11.01.2011.
John McCrae

Kolonelleitnant John Alexander McCrae (30. november 1872 – 28. jaanuar 1918) oli Kanada luuletaja ja sõjaväelane. Ta võttis osa Esimesest maailmasõjast ning tema tuntum luuletus on "In Flanders Fields". Ta suri 28. jaanuaril 1918 kopsupõletikku.
Kõrkküla kivirist

Kõrkküla kivirist on paekivist rist Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Kõrkkülas Tallinna-Narva maantee vasakus ääres. Paekivist raidkirjadega rist püstitati tee äärde, sealkandis 1590. aastal Kahekümneviieaastases sõjas surma saanud vene bojaari Vassili Rosladini mälestuseks. Paekivist tahutud kiviristi kõrgus põhjapoolsest 209 cm, lõunapoolsest äärest 193 cm, jalami laius 86 cm, laius külgmiste haarade alt 26 cm, ülemise haara kõrgus 48.5 cm. Ülemise nupu läbimõõt 6 cm, kõrgus 4 cm. Külgmise haara pikkus 38 cm, külgmise haara nupu läbimõõt 8 cm ja kõrgus 2 cm. Haarade otste laius 43 cm, paksus 14 cm. Risti tüve paksus on 83 cm kõrgusel 15 cm. Kiviristi lõunapoolne haru on murdunud, lääneküljel on 84 cm kõrgusel mõra, sellest allpool ca 4 cm paksune kiht risti tüve küljest lahti ja selle kohalt on 4 cm paksune kiht ära kukkunud. Kiri ristil on väga halvasti loetav ja kohati hävinud. Kirje ristil: „ЛЬ[т](а) 7098 (=1590) м(еся)ца фе[враля] ... на памет с(вя)т(о)го Сiдора П(е)лус(иис)ко(го) убиен быс(ть) на се[м] м(е)сте ра[б] б(о)же[и] Ва[с]илеи В[о]лод(и)м(и)ро в с(ы)нъ [Р]осладин. А ...” Eesti keeles: „Aastal 7098 (=1590) veebruari kuus Püha Sidori Pelusiiski mälestuspäeval tapeti sellel kohal jumalasulane Vassili Volodimiri poeg Rosladin. A...” Kõrkküla kivirist, Johann Christoph Brotze kogust Kõrkküla kivirist (foto Johannes Pääsuke, 1913) Kõrkküla kivirist 2012. aastal Kõrkküla kivirist kultuurimälestiste riiklikus registris Valdur Ohman. Kõrkküla ehk vene bojaari Vassili Rosladini kivirist., TUNA 2012, nr 3, lk 53-59
Atentaat

Atentaat on tuntud isiku (enamasti avaliku elu tegelase, näiteks võimukandja või poliitiku) tapmine või tapmiskatse ühe või enama isiku poolt. Atentaadi põhjused on enamasti poliitilised, kuid võivad olla ka usulised, ideoloogilised või sõjalised. Vahel on eesmärk materiaalse kasu saamine (nt palgamõrv, sel juhul tegutsevad otses(t)e täideviija(te) palkajad sageli eespool toodud põhjustel), kättemaks või tähelepanu saamine. Sõnas „atentaadikatse“ (kui 'tapmiskatse katse') on liiasus. EKI keelenõu sõna "atentaadikatse" kohta.
Aukštaitija rahvuspark

Aukštaitija rahvuspark on Leedu vanim rahvuspark. See asub Leedu idaosas Aukštaitija kõrgustikul Ignalina, Švenčionyse ja Utena rajoonis. Rahvuspargi pindala on 40 574 hektarit. 15,5% on veekogude all, 69% katab mets. Piirkond on tuntud bioloogilise mitmekesisuse poolest. Seal esineb 59% Leedu taimeliikidest. Rahvuspargis on 126 järve, neist suurim on Kretuonase järv. Seal asub ka Leedu sügavaim, Tauragnase järv (60,5 m). Rahvuspark moodustati 1974. aastal. Peakontor asub Palūšė külas. Rahvuspargi koduleht
Söögipulgad

Söögipulgad ehk söömispulgad on kaks peenikest otsapoole kitsenevat pulka, mida traditsiooniliselt kasutatakse söömisel Hiinas, Jaapanis, Koreas, Vietnamis, Indoneesias ja osalt Tais. Söögipulgad võeti kasutusele juba 5000 aastat tagasi Hiinas. On tõenäoline, et tol ajal valmistati toitu suurtes hästi kuumust hoidvates kateldes ning kannatamatud sööjad murdsid oksaraage, et nendega kuuma toitu kiiremini suhu toimetada. 400. aastateks eKr oli rahvastik kiiresti kasvanud ning vähenevad ressursid sundisid inimesi küttematerjali kokku hoidma. Toitu harjuti hakkima suupärasteks tükkideks, nii et see sai kiiremini küpseks ja nõudis seetõttu vähem kütet. Toidutükid olid piisavalt väikesed, nii et söömisel ei tekkinud vajadust nugade järele ja söögipulkadest saidki põhilised söögiriistad. Samuti arvatakse, et Konfutsius, kes oli taimetoitlane, ärgitas inimesi lauas nuga mitte kasutama, kuna nuga sümboliseeriks lihunikutööd. Hiina söögipulgad, mida nimetatakse kuai-zi (kiired väiksed semud) on tavaliselt 23–25 cm pikad neljakandilised tömbi otsaga pulgad. 500. aastaks pKr oli söögipulkade kasutamine levinud Hiinast ka tänapäevases mõistes Vietnami, Koreasse ja Jaapanisse. Jaapanis peeti söögipulki algul väärisesemeteks ning kasutati esmajoones religioossetel tseremooniatel. Esimesed teadaolevad söögipulgad meenutasid pigem pintsette – need olid valmistatud keskelt kokkumurtud ja murdekohast ühendatud bambuseoksast. 10. sajandiks valmistati söögipulki juba kahe eraldiseisva pulga kujul. Jaapani keeles nimetatakse neid hashi (箸). Jaapani söögipulgad erinesid hiina omadest selle poolest, et nad olid ümmargused ja teravamad, samuti olid nad lühemad (naiste söögipulgad 18 cm ja meeste omad 20 cm pikkused). Jaapanlased valmistasid oma söögipulki tavaliselt puidust. Nemad olid ka esimesed, kes hakkasid 17. sajandil söögipulki lakkima ja 1878. aastal lasid käiku esimesed ühekordseks kasutamiseks mõeldud puust söögipulgad (nn wari-bashi). Traditsiooniliselt on söögipulki valmistatud eri materjalidest. Bambus on vaieldamatult olnud kõige populaarsem tänu odavusele ja kättesaadavusele, töötlemise lihtsusele ja kuumakindlusele, samuti ei ole bambusel tajutavat lõhna ega maitset. Kasutatud on ka seedri- ja sandlipuud, tiikpuud, mändi ja luud. Rikkad kasutasid aga nefriidist, kullast, pronksist, messingist, ahhaadist, korallist, elevandiluust või hõbedast söögipulkasid. Õigupoolest arvati varem, et hõbedast söögipulgad muutuvad toiduga kokkupuutel mustaks, kui toit on mürgitatud. Tänapäeval teatakse, et hõbe ei reageeri arseeni ega tsüaniidiga, küll aga roiskunud munade, sibula ja küüslauguga, millest vabanev vesiniksulfiid võis põhjustada hõbedast söögipulkade tuhmumist. Söögipulkade kasutamine Söömispulkade ajaloost
Santa Barbara

Santa Barbara on linn USA-s California osariigis, Santa Barbara maakonna keskus. Asub Vaikse ookeani ääres 137 kilomeetrit Los Angelesest loodes. Pärast 29. juunil 1925 toimunud maavärinat tuli linn uuesti üles ehitada. Linnas tegutseb sümfooniaorkester ja seal asub California ülikooli haru. http://www.santabarbaraca.gov/
1930. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused

1930. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused olid I maailmameistrivõistlused jalgpallis, mis toimusid 13. juulist 30. juulini Uruguays. Võistlused avati Montevideos, kui kohtusid Prantsusmaa ja Mehhiko (4:1). Osales ainult 13 meeskonda ja nad jaotati nelja gruppi. Argentina, Brasiilia, Uruguay ja USA jalgpallikoondis said paigutuse. 28. mail 1928 Amsterdamis tegi FIFA ajaloolise otsuse, et esimesed MM-võistlused peetakse Uruguays. Sellele Lõuna-Ameerika riigile MM-võistluste korraldamise õiguse andmine oli põhjendatud. Uruguay jalgpallurid olid kahekordsed olümpiavõitjad (1924, 1928) ja olümpiamängud olid enne MM-i mainekamad suurvõistlused jalgpallis. Lisaks Uruguayle taotlesid esimest turniiri endale ka viis Euroopa riiki: Itaalia, Ungari, Holland, Hispaania ja Rootsi. FIFA otsus anda I MM-võistluste korraldamine Uruguayle kutsus jalgpalliringkondades esile vastakaid seisukohti. Euroopa meeskondadele oli Atlandi ookeani ületamine seotud suurte kulutustega. Kuna tollal veel lennuühendust polnud, tuli reisida laevaga. Paljud jalgpalliföderatsioonid ei riskinud nii kulukat reisi ette võtta, kuna viimaste olümpiamängude tulemuste põhjal polnud neil kõrgeid kohti loota. Osavõtukutse said kõik FIFA liikmed, kuid registreerimisi tuli oodatust vähem. Euroopast avaldasid soovi kaasa lüüa vaid Belgia, Rumeenia, Jugoslaavia ja Prantsusmaa. 21. juunil asusid Euroopa meeskonnad Prantsuse sadamast Villefranche-sur-Mer'ist Lõuna-Ameerika poole teele. Ookean ületati kahe nädalaga. 13. juulil 1930 alustasid võistlust 13 meeskonda: Argentina, Brasiilia, Boliivia, Tšiili, Paraguay, Peruu, Uruguay, USA, Mehhiko ja neli eelmainitud Euroopa koondist. Prantsusmaa v Mehhiko Argentina v Prantsusmaa Tšiili v Mehhiko Tšiili v Prantsusmaa Argentina v Mehhiko Argentina v Tšiili Jugoslaavia v Brasiilia Jugoslaavia v Boliivia Brasiilia v Boliivia Rumeenia v Peruu Uruguay v Peruu Uruguay v Rumeenia USA v Belgia USA v Paraguay Paraguay v Belgia Argentina v USA Uruguay v Jugoslaavia Uruguay v Argentina 8 – Guillermo Stabile (Argentina) 5 – Pedro Cea (Uruguay) 3 – Peregrino Anselmo (Uruguay) 3 – Bert Patenaude (USA) 3 – Carlos Peucelle (Argentina) 3 – Prequinho (Brasiilia) 3 – Ivan Beck (Jugoslaavia)
Malta (Montana)

Malta on linn Ameerika Ühendriikides Montana osariigis, Phillipsi maakonna keskus. 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
Bishōjo

Bishōjo (美少女, "noor ilus tüdruk") on jaapanikeelne sõna, mida kasutatakse noorte kaunite tüdrukute kohta, kes tavaliselt on ülikoolivanusest nooremad. Sõna "bishōjo" puudub kõrgtaseme Jaapani keele sõnaraamatus "Kōjien". Variant biyōjo tähendab veel alaealist tüdrukut. Bishōjo on shōjo ja mecha vahepealne anime ja manga liik. Seal on tavaliselt tegelasteks ilusad noored tüdrukud. Bishōjot eristatakse shōjost, kuna shōjo on vaatamiseks tüdrukuile, bishōjo aga on ilusaist tüdrukuist. Moé Bishōnen
Toit

Toit on igasugune elusorganismidele söögiks ja joogiks kõlbav töödeldud või töötlemata toiduaine, mis sisaldab selliseid eluks vajalikke olulisi toitaineid nagu süsivesikud, rasvad, valgud, vitamiinid, mineraalid ning mikro- ja makroelemendid. Toit seeditakse ning omastatakse organismi ja rakkude poolt selleks, et varustada organismi eluks ja kasvuks vajalike toitainete, vee ja energiaga. Põllumajandusloomade toitu nimetatakse tavaliselt söödaks. Euroopa Parlament ja Euroopa Nõukogu esitavad mõistele "toit" alljärgneva kitsama määratluse: Mõiste "toit" tähendab töödeldud, osaliselt töödeldud või töötlemata ainet või toodet, mis on mõeldud inimestele tarvitamiseks või mille puhul põhjendatult eeldatakse, et seda tarvitavad inimesed. Mõistega "toit" hõlmatakse joogid, närimiskumm ja muud ained, kaasa arvatud vesi, mis on tahtlikult lülitatud toidu koostisse tootmise, valmistamise või töötlemise ajal. Mõiste "toit" alla ei kuulu: sööt; elusloomad, välja arvatud juhul, kui need on ette valmistatud turustamiseks inimtoiduna; taimed enne saagikoristust; ravimid; kosmeetikumid; tubakas ja tubakatooted; narkootilised ja psühhotroopsed ained; jääksaadused ja saasteained. Inimese toit võib olla taimset (teravili, kaunvili, köögivili, puuvili, marjad, suhkur jne) või loomset (liha, kala, piim, munad) päritolu. Erinevad toidud sisaldavad inimese organismile vajalikke toitaineid ja energiat erisugusel hulgal. Köögiviljad Puuviljad Pähklid ja seemned Teravili ja teraviljatooted Vürtsid vaata ka vürtside loendit Ürdid vaata ka ürtide loendit Liha ja lihatooted Kala ja kalatooted Piimatooted Kübarseente paljusid liike ja trühvleid kasutatakse söögiks. Pärmseened on olulised leiva küpsetamisel kergitava ainena ning veini ja õlle kääritamisel. Sojakastme valmistamisel rakendatakse Aspergillus'e seeneperekonna liike. Pintselhalliku liigid Penicillium roquefortii ja Penicillium camemberii annavad Roqueforti ja Camemberti juustule neile omapärase lõhna ja maitse. Sama perekonna veel üht liiki kasutatakse salaami vorsti tootmisel. Alkohoolsed joogid Mahlad Vesi, täpsemalt joogivesi Toidulisaained Toidulisaainete loend Vitamiinid Vitamiinide loend Külmutatud toit Näljahäda Kokandus Toitained Toidutehnoloogia Toidujäätmed Toiduturism Ökoloogiline jalajälg Põhitoit
Moe-tehnika

Moe-tehnika on tehnika, mida tihti kasutatakse bishōjo joonistamisel. See on mangas ja animes väga harilik. Moe-tehnika tüüpilised tunnused: Suured silmad. Suured pupillid ja iirised. Peened kulmud. Kahekordsed silmalaud. Lühike keha siluett. Sihvakad jäsemed. Väike lihtne nina. Lame nägu. Sale keha. Tavaliselt joonistatakse lapse skaalal. Moe
Põhja-Platte

Põhja-Platte on jõgi Põhja-Ameerikas. Jõgi saab alguse Kaljumäestikust. Voolab põhja ja kirdesse, Casperi linna juures pöördub itta ja seejärel kagusse. Moodustab Lõuna-Platte'iga ühinedes Platte'i jõe. Jõe pikkus on 1094 km ja see voolab läbi Colorado, Wyomingi ja Nebraska osariigi.
Vürtside loend

Siin on loetletud vürtse, vürtsisegusid, vürtsikastmeid ja vürtsipastasid. Aniis Annatto Cayenne'i pipar Lambalääts Feerulavaik ehk juudavaik Granaatõunaseemned Ingver Kadakamarjad Kaneel Kappar Kardemon Karusköömen ehk ajowan Kassia ehk hiina kaneel Keedusool Koriander Kurkum Loorber Mooniseemned Muskaat Nelk Nigella ehk aed-mustköömen Paprikapulber Pipar Ristiköömen Roheline pipar Safran Seesamiseemned Selleriseemned Sichuani pipar Sinepiseemned Sool Tamarind Tähtaniis Vanill Vürts ehk piment Vürtsköömen Austrikaste Harissa Hoisin kaste HP-kaste Karripasta Ketjap Benteng Ketšup Miso Puljongikuubikud ja puljongipulber Salsakaste Sambal Sinep Sojakaste Sumahhi Tabasco Tahiini Tamari Teriyaki Tšillikaste Worcesteri kaste Beau monde Garam masala Goma shio ehk seesamisool Hoidisevürts Karri Panch phoron Quatre épices ehk Prantsuse neli vürtsi Ras el hanout Sichimi togarashi ehk Jaapani seitsmevürtsisegu Sidrunipipar Viievürtsisegu Tandoori Ürtide loend
Band of Brothers

"Relvavennad" (originaalpealkiri "Band of Brothers"), 2001. aasta lühiseriaal langevarjuritest Teise Maailmasõja ajal "Band of Brothers", Willie Nelsoni album aastast 2014
Ust-Luga

Ust-Luga ehk Laukaansuu ehk Laugasuu on asula (посёлок) Venemaa Leningradi oblasti Kingissepa rajoonis, Ust-Luga külaasunduse halduskeskus. Asub Lauga jõe (vene k. Luuga) suudmes. Ust-Luga "valla" juurde kuuluvad ka kõik Soome lahe avaossa jäävad Venemaale kuuluvad saared, sh Suursaar, Lavassaar ja Tütarsaared. Asula lähedal on Ust-Luga sadam, mida hakati Venemaa OAO Kompania Ust-Luga (ОАО «Компания Усть-Луга») poolt arendama vastukaaluks Venemaast sõltumatute Läänemere-äärsete riikide sadamatele ning Venemaa transiitkaubanduse Läänemere sadamatest (Muuga sadam, Riia sadam, Tallinna sadam) sõltumatuse saavutamiseks. Ettevõtte juhtkond: direktorite nõukogu esimees Valeri Izraelit (Израйлит Валерий Соломонович), 1. asetäitja Aleksandr Jakovlev "Усть-Лужское сельское поселение". Кингисеппский муниципальный район (vene). Originaali arhiivikoopia seisuga 28.09.2007. Vaadatud 14.01.2008. Paul Ariste. Vadja päevikud 1942-1980/ Eesti Kirjandusmuuseum. - Tartu, 2005. - (Litteraria. Eesti kultuuriloo allikmaterjale, vihik 22). - ISBN 9949-418-06-2 Экс-вице-губернатор устроился в Усть-Луге, dp.ru, 9.03.2010 Jaanus Piirsalu. Ust–Luga sadam – riikliku tähtsusega objekt, Eesti Päevaleht, 14. veebruar 2009 Ust-Luga sadam paneb transiidifirmad kartma, Äripäev, 27. aprill 2010 Ust-Luuga uue naftaterminali avamine lükkus 2010. aasta sügisesse, Eesti Päevaleht, 27. aprill 2010 Andres Reimer, Putin avas Läänemerd ohustava Ust-Luga suure naftaterminali. Vajuv sadam, Eesti Päevaleht, 2. aprill 2012,
Tähtaniis

Tähtaniis on vürts, mida saadakse harilikust tähtaniisipuust (Illicium verum). Tähtaniisipuu viljad on tähekujulised tumepruunid kaunad, mille kaheksast segmendist igaühes asub herneterasuurune seeme. Kasutatakse tervelt või jahvatatult vürtsina. Pärit on tähtaniis Lõuna-Hiinast ja Põhja-Vietnamist, kus teda tuntakse juba 3000 aastat. Tänapäeval kasvatatakse seda ka Kambodžas, Laoses, Jaapanis ja Filipiinidel. Tähtaniisi saadakse igihaljalt puult, mis kasvab kuni 8 m kõrguseks ning mille eluiga on üle 100 aasta. Alates seitsmendast kasvuaastast hakkab puu kandma punakaspruune, korkjalt puiseid tähekujulisi kogukukkurvilju, milles on kastanpruunid läikivad umbes 8 mm suurused seemned. Üks puu annab aastas kuni 40 kg vilju. Pärast koristamist lastakse viljadel päikese käes kuivada ja need kaotavad kuni 3/4 oma esialgsest kaalust. Räägitakse, et inglise meresõitja ja piraat John Thomas Cavendish olevat 9. septembril 1588 tähtaniisi Filipiinidelt Plymouthi kaasa toonud. Euroopas võeti tähtaniis kulinaarias kasutusele alles 17. sajandil, mil Vene õukonnas hakati kasutama seda teevürtsina. Kuigi tähtaniisi seemnete aroom tuleneb anetoolist ehk aniisikamprist (seesama eeterlik õli annab esiletungiva maitse ka aniisiseemnetele), ei ole aniis ja tähtaniis omavahel bioloogiliselt suguluses. Sarnane nimi on tulnud nende lõhna- ja maitselisest sarnasusest. Kuigi tähtaniis lõhnab täpselt nagu aniis, on tema maitse täidlasem, kirbem ja põletavam. Tervete viljade aroom säilib pimedas, kuivas ja õhukindlana hoituna aastaid. Pulbrist lahtub aroom aga kiiresti. Aasia köökides on tähtaniis laialdast kasutamist leidev vürts ja teemaitsestaja. Hiina köögis maitsestatakse tähtaniisiga sea-, pardi- ja haneliha. Euroopas kasutatakse tähtaniisi piparkookides, ploomi- ja pirnihoidistes ning magustoitudes, jookidest jõulutees ja hõõgveinis. Õli kasutatakse aniisiõli asendajana pagaritoodetes ja maiustustes, jäätistes ja liköörides, näiteks Anisette'is. Tähtaniis kuulub hõõgveinivürtsi, piparkoogivürtsi ja viievürtsisegu koostisse. Tähtaniisi soovitatakse rahvameditsiinis närida pärast sööki seedimise kergendamiseks ja hingeõhu parandamiseks. Samuti aitavat tähtaniis puhituse, köha ja bronhiidi vastu.
Viievürtsisegu

Viievürtsisegu (hiina keeles 五香粉; pinyinis wǔxiāngfěn) on Hiina köögist pärit terav vürtsisegu, milles viis vürtsi on segatud rangelt kindlaksmääratud vahekorras: 1 osa tähtaniisi 1 osa Sichuani pipart 1/2 osa nelki 1/2 osa hiina kaneeli 1 1/4 osa apteegitilli seemneid. Antud vürtsisegu on jahvatatud ja pakendatud kujul saadaval suuremates kauplustes ka lääneriikides. Viievürtsisegu kasutatakse laialdaselt Lõuna-Hiina ja Vietnami roogade valmistamisel.