laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aleksandr Morozevitš

Aleksandr Sergejevitš Morozevitš (vene keeles Александр Сергеевич Морозевич; sündinud 18. juulil 1977 Moskvas) on vene maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1994). Morozevitš sai suurmeistriks 17-aastaselt 1994. aastal. Aasta varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on võitnud kolmel korral Bieli suurmeistrite turniiri (2003, 2004, 2006). 2003. aastal võitis ta Tallinnas rahvusvahelise kiirmaleturniiri "Meenutades Paul Kerest", edestades Aleksei Drejevit ja Jevgen Mirošnõtšenkot. Morozevitš on tulnud kahel korral Venemaa malemeistriks (1998, 2007). 2003. aastal jagas ta esikohta koos Pjotr Svidleriga, kuid kaotas talle tie-break'is. 2004. aastal jagas meistrivõistlustel 4.–7. kohta, 2005. aastal 2.–3. kohta, 2008. aastal 4.–6. kohta, 2011. aastal tuli teisele kohale ja 2014. aastal jagas 6.–7. kohta. Detsembris 1997 mängis Morozevitš Groningenis FIDE MM-turniiril nokautsüsteemis, kus võitis avaringis Vassili Smõslovi, kuid kaotas teises ringis Lembit Ollile tulemusega 1½:½. 2000. aastal New Delhis FIDE MM-turniiril kaotas kaheksandikfinaalis Prantsusmaad esindanud Vladislav Tkachievile. Aprillis 2002 kvalifitseerus Morozevitš tänu kõrgele reitingule (üle 2700) Dortmundis peetud kaheksa osavõtjaga PCA pretendentide turniirile, kus ta aga alagrupist edasi poolfinaali ei pääsenud. 2004. aastal mängis ta Moskvas FIDE MM-turniiril nokautsüsteemis, kus kaotas kaheksandikfinaalis valitsevale FIDE maailmameistrile Ruslan Ponomarjovile tulemusega 1½:2½. Tänu kõrgele reitingule pääses Morozevitš 2005. aastal Potrero de los Funesis toimunud kaheksa osavõtjaga FIDE MM-turniirile, kus jäi neljandaks. Esinelikusse jõudmine tagas talle edasipääsukoha 2007. aastal Méxicos peetud kaheksa osavõtjaga MM-turniirile, kus ta jäi kuuendaks. Maailma karikal 2011. aastal Hantõ-Mansiiskis kaotas Morozevitš kolmandas ringis Aleksandr Grištšukile ja 2013. aastal Tromsøs kaheksandikfinaalis Jevgeni Tomaševskile. Morozevitš on võitnud Venemaa võistkonna koosseisus maleolümpiatel kolm kuldmedalit (1998, 2000, 2002), ühe hõbemedali (2004) ja Venemaa teise võistkonna koosseisus ühe pronksmedali (1994). Viimati osales Morozevitš maleolümpial 2008. aastal, kui Venemaa sai viienda koha. Ta on tulnud võistkonna koosseisus kahel korral maailmameistriks (2005, 2009) ja Euroopa meistriks (2003, 2007). Tema esiisa oli Tomski gorodskoi golova Pjotr Mihhailov (1832–1906).  Aleksandr Morozevitš – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Aleksandr Morozevitš FIDE andmebaasis Morozevitš ja Cramling parimad. sport.delfi.ee, 12. jaanuar 2003
Étienne Bacrot

Étienne Bacrot (sündinud 22. jaanuaril 1983 Lille'is) on prantsuse maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1997). Bacrot on tulnud kahel korral noorte maailmameistriks U10- (1993) ja U12-vanuseastmes (1995) ning Euroopa noortemeistriks U10- (1993) ja U12-vanuseastmes (1995). 1997. aastal sai ta 14-aastaselt suurmeistriks. Ta on seitsmekordne Prantsusmaa malemeister (1999–2003, 2008, 2017). 2004. aastal Tripolis FIDE MM-turniiril nokautsüsteemis jõudis Bacrot kolmandasse ringi, kus kaotas Teymur Rəcəbovile. 2005. aastal mängis Bacrot Hantõ-Mansiiskis peetud maailma karikaturniiril, kus 10 paremat kvalifitseerusid Elistas peetud 16 osavõtjaga 2007. aasta pretendentide turniirile. Poolfinaalis kaotas Bacrot Levon Aronjanile, kuid kolmanda koha mängus võitis Aleksandr Grištšukki. Pretendentide turniiril Elistas kaotas Bacrot esimeses ringis Gata Kamskyle tulemusega ½:3½ ja langes edasisest konkurentsist välja. Bacrot on mänginud Prantsusmaa võistkonna koosseisus seitsmel maleolümpial (1996, 1998, 2002, 2006, 2008, 2014, 2018). Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel on ta võitnud võistkonnaga kaks kuldmedalit (2001, 2013) ja ühe hõbemedali (2005).  Étienne Bacrot – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Étienne Bacrot FIDE andmebaasis
Michael Adams

Michael Adams (sündinud 17. novembril 1971 Truros) on inglise maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1989). Adams sai FIDE-lt 1987. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse. 1989. aastal tuli ta 17-aastaselt Briti malemeistriks. Samal aastal sai suurmeistriks. Briti meistrivõistlustel on ta võitnud seitse kuldmedalit (1989, 1997, 2010, 2011, 2016, 2018, 2019). 1991. aastal jagas ta koos Jaan Ehlvestiga esikohta rahvusvahelisel turniiril Terrassas. Juulis 1993 Bielis peetud FIDE MM-i tsoonidevahelisel turniiril (74 osavõtjat) jagas Adams 2.–9. kohta ja kvalifitseerus 1994. aastal Wijk_aan_Zee alanud 13 osavõtjaga pretendentide matšidele (kaotas seal Barys Hielfandile tulemusega 3:5 ja veerandfinaali ei pääsenud). Detsembris 1993 võitis ta Groningenis peetud PCA maailmameistrivõistluste valikturniiri ja kvalifitseerus 1994. aastal alanud kaheksa osavõtjaga PCA pretendentide matšidele, kus kaotas poolfinaalis Viswanathan Anandile tulemusega 1½:5½. Jaanuaris 1998. aastal Lausanne'is FIDE MM-turniiril kaotas Adams finaalis Viswanathan Anandile tulemusega 4:5. 1999. aastal Las Vegases võitis veerandfinaalis tulevase maailmameistri Vladimir Kramniku tulemusega 4:2, kuid kaotas poolfinaalis Vladimir Hakobjanile. Detsembris 2000 New Delhis võitis Adams veerandfinaalis tulevase FIDE maailmameistri Veselin Topalovi tulemusega 1½:½, kuid kaotas poolfinaalis Anandile 1½:2½. Aprillis 2002 kvalifitseerus Adams tänu kõrgele reitingule (üle 2700) Dortmundis peetud kaheksa osavõtjaga PCA pretendentide turniirile, kus ta alagrupist edasi poolfinaali edasi ei pääsenud. 2004. aastal Tripolis FIDE MM-turniiril nokautsüsteemis võitis Adams kaheksandikfinaalis Hikaru Nakamurat, veerandfinaalis Vladimir Hakobjani, ja poolfinaalis Teymur Rəcəbovit. Finaalis kaotas Adams Rustam Qosimjonovile tulemusega 3½: 4½, kuid finaali jõudmine tagas talle edasipääsu aasta hiljem Potrero de los Funesis toimunud kaheksa osavõtjaga FIDE MM-turniirile (jäi seal seitsmendaks). Osavõtt MM-turniirist andis omakorda Adamsile edasipääsukoha Elistas peetud 16 osavõtjaga 2007. aasta pretendentide turniirile, kus aga kaotas esimeses ringis Hispaaniat esindanud Alexéi Shírovile ja veerandfinaali ei pääsenud. Detsembris 2007 mängis Hantõ-Mansiiskis maailma karikal, kus kaotas kaheksandikfinaalis tulevasele maailmameistrile 17-aastasele Magnus Carlsenile tulemusega ½:1½. Adams on mänginud Inglismaa võistkonna koosseisus 15 maleolümpial (1990–2018). 1990. aastal võitis Inglismaa pronksmedali, 1994. aastal ja 1996. aastal tuli neljandaks ning 2018. aastal viiendaks. Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel on ta võitnud võistkonnaga ühe kuldmedali (1997) ja kaks pronksmedalit (1992, 2019) ning võistkondlikel maailmameistrivõistlustel hõbe- (2019) ja pronksmedali (1989). Michael Adams FIDE andmebaasis Michael Adamsi koduleht Terrassa 1991. 365chess.com
Vladimir Malahhov

Vladimir Nailjevitš Malahhov (vene keeles Владимир Наильевич Малахов; sündinud 27. novembril 1980 Ivanovos) on vene maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1998). Malahhov tuli 1993. aastal Bratislavas noorte maailmameistriks U14-vanuseastmes. 1995. aastal andis FIDE talle rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 18-aastaselt 1998. aastal. Venemaa meistrivõistlustel jagas Malahhov 2001. aastal 4.–20. ja 2003. aastal 3.–10. kohta. Euroopa meistrivõistlustel on ta võitnud kaks hõbemedalit (2003, 2009) ja ühe pronksmedali (2012). 2008. aastal võitis Malahhov Tallinnas rahvusvahelise kiirmaleturniiri "Meenutades Paul Kerest", edestades seejuures Aleksei Drejevit ja Nigel Shorti. 2004. aastal Tripolis FIDE MM-turniiril nokautsüsteemis kaotas Malahhov teises ringis Leinier Domínguezele tulemusega 3:4. 2005. aastal maailma karikaturniiril Hantõ-Mansiiskis sai ta 11. koha ja edasipääsukoha mais 2007 Elistas alanud 16 osavõtjaga pretendentide turniirile. Elistas kaotas ta esimeses ringis Aleksandr Grištšukile tulemusega 1½:3½ ja langes edasisest konkurentsist välja. Detsembris 2007 maailma karikal Hantõ-Mansiiskis kaotas ta kolmandas ringis Vladimir Hakobjanile. 2009. aastal maailma karikal Hantõ-Mansiiskis võitis kaheksandikfinaalis Wesley So, ja veerandfinaalis Pjotr Svidleri, kuid kaotas poolfinaalis FIDE eksmaailmameistrile Ruslan Ponomarjovile (tulemusega 2:4). 2013. aastal maailma karikal Tromsøs kaotas ta kolmandas ringis Fabiano Caruanale (tulemusega 1:3). Malahhov on tulnud Venemaa võistkonna koosseisus maailmameistriks (2009) ja võitnud maleolümpial hõbemedali (2010). Venemaa teeneline meistersportlane  Vladimir Malahhov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Vladimir Malahhov FIDE andmebaasis Rahvusvahelise kiirmaleturniiri võitis Vladimir Malahhov. epl.delfi.ee, 6. jaanuar 2008
2005. aasta maailma karikaturniir males

2005. aasta maailma karikaturniir males (inglise keeles Chess World Cup 2005) oli 2005. aastal Hantõ-Mansiiskis (Venemaal) peetud nokautsüsteemis maleturniir, MM-võistluste pretendentide turniiri kvalifikatsioonivõistlus. Võistluskorralduselt oli 2005. aasta maailma karikavõistlused sarnased aastatel 1998–2004 korraldatud FIDE MM-turniiridega nokautsüsteemis (sama osavõtjate arv, sama reglement). Ainult selle vahega, et enne selgus sellisel turniiril uus maailmameister, 2005. aastast peetavatel maailma karikaturniiridel võis aga võidelda vaid edasipääsukoha pärast MM-i pretendentide turniirile. 2005. aasta maailma karikaturniir toimus 27. novembrist kuni 17. detsembrini 2005 Handi-Mansimaa keskuses Hantõ-Mansiiskis. Osavõtjaid oli 128. 10 paremat kvalifitseerusid 2007. aastal Elistas toimunud pretendentide turniirile. Karikaturniiri finaalis võitis Armeeniat esindav 37-aastane suurmeister Levon Aronjan Ukraina maletaja 2002. aasta FIDE maailmameistri Ruslan Ponomarjovi. Kolmanda koha mängus oli prantslane Étienne Bacrot parem venelasest Aleksandr Grištšukist. Igas minimatšis mängiti kaks tavapartiid ajakontrolliga 90 minutit 40 käigule, mille järel anti 15 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta. Kui nende põhjal kumbki osaleja paremust ei saavutanud, mängiti lisapartiid (kiir- ja välkpartiid). Maailma karikaturniirile kvalifitseerusid: 2004. aasta FIDE MM-turniiri kolm edukamat: Rustam Qosimjonov, Michael Adams ja Teymur Rəcəbov 2004. aasta naiste MM-turniiri võitja Antoaneta Stefanova 2004. aasta juunioride maailmameister Pentala Harikrishna FIDE reitingutabeli tipust 22 maletajat Maailmajagude meistrivõistlustelt ja FIDE tsooniturniiridelt 90 osavõtjat: Euroopast 46 osavõtjat Ameerikast 19 osavõtjat Aasiast ning Austraalia ja Okeaaniast 19 osavõtjat Aafrikast 6 osavõtjat Euroopast 46 osavõtjat FIDE presidendi nominatsiooniga 6 osavõtjat Võistluskorraldaja nominatsiooniga 3 osavõtjat Nokautsüsteemis karikaturniiril mängisid esimeses ringis 128 osavõtjat, teises 64, kolmandas 32 ja neljandas ringis (kaheksandikfinaalis) 16 osavõtjat. Allpool on esitatud viimased kolm ringi (5., 6. ja 7. ring). Märkus: Rasvaselt on esitatud maletajad, kes kvalifitseerusid 2007. aasta pretendentide turniirile Levon Aronjan Ruslan Ponomarjov Étienne Bacrot Aleksandr Grištšuk Jevgeni Barejev Boris Gelfand Sergei Rublevski Mihail Gureviç Gata Kamsky Magnus Carlsen Vladimir Malahhov Francisco Vallejo Pons Aleksei Drejev Loek van Wely Joël Lautier Konstantin Sakajev Maailma karikaturniir males 2007. aasta pretendentide turniir Levon Aronian wins FIDE World Cup. en.chessbase.com, 18. detsember 2005
Gregor

Gregor on mehenimi. 1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Gregor 897 mehel. Gregor on Eestis populaarsuselt 184. mehenimi. Kõige populaarsem on eesnimi Gregor vanuserühmas 5–9, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 30,91 ning Rapla maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 11,63. Gregor oli keskmiselt 9 aasta vanune (mediaanvanus oli 9). Gregor Arbet, eesti korvpallur Gregor Gysi, saksa poliitik Gregor Mendel, saksa munk, geneetikale alusepanija https://www.stat.ee/public/apps/nimed/Gregor[alaline kõdulink]
2007. aasta pretendentide turniir

2007. aasta male MM-võistluste tiitlipretendentide turniir (inglise keeles World Chess Championship Candidates Tournament 2007) oli 2007. aastal Elistas peetud male MM-võistluste pretendentide turniir, mille neli edukamat kvalifitseerusid samal aastal Méxicos toimunud MM-turniirile. 2007. aasta pretendentide turniir peeti 26. maist kuni 14. juunini 2007 Elistas. Osavõtjaid oli 16. Peakohtunikuna tegutses rahvusvaheline arbiiter Andrzej Filipowicz Poolast. Novembris 2006 teatas FIDE president Kirsan Iljumžinov, et turniiri auhinnafondi annab FIDE 160 000 USA dollarit ja ta ise annetab enda isiklikust fondist 320 000 USA dollarit. Mängiti kaks ringi nokautsüsteemis. Iga kohtumine (matš) koosnes kuuest partiist. Viigilise tulemuse korral (3:3) selgus edasipääseja lisapartiide abil (kiir- ja välkpartiid). Matši põhipartiid (kuus) mängiti ajakontrolliga 120 minutit 40 käigule, seejärel 60 minutit järgmisele 20 käigule, mille järel anti 15 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta. Noorima osavõtjana pääses pretendentide turniirile 16-aastane norralane Magnus Carlsen, tulevane maailmameister (2013. aastast). Maleajaloos on pretendentide turniiridel sama noorelt mänginud vaid ameeriklane Robert Fischer (hilisem maailmameister), kes osales 1959. aasta pretendentide turniiril. ¹) 2005. aasta FIDE MM-turniiri 1.–4. koha saanud maletajad kvalifitseerusid otse 2007. aastal Méxicos toimunud MM-turniirile Kaheringiline nokautsüsteemis mängitud 16 osavõtjaga turniiri eesmärk oli selgitada neli edasipääsejat kolm kuud hiljem Méxicos alanud MM-turniirile. Levon Aronjan Péter Lékó Aleksandr Grištšuk Boris Gelfand Tiitlivõistlustel ja muudel tähtsamatel malevõistlustel on osavõtjatel enamasti abiks sekundandid. Nii ka siin. Meedia teatel olid osalistel järgmised sekundandid: Péter Lékól GM Aršak Petrosjan, Rustam Qosimjonovil GM Saidali Yo‘ldoshev ja GM Daniel Fridman, Judit Polgáril GM Artur Jussupow ja GM Alexander Chernin, Levon Aronjanil GM Gabrijel Sarkisjan, Ruslan Ponomarjovil GM Mõhhailo Golubev ja GM Juri Kruppa, Aleksandr Grištšukil GM Dmitri Jakovenko ja GM Andreï Chtchekatchev, Jevgeni Barejevil GM Ernesto Inarkijev, Boris Gelfandil GM Pavlo Jeljanov ja GM Alexander Huzman, Sergei Rublevskil GM Maksim Sorokin, Mihail Gureviçil GM Mõhhailo Brodskõi, Magnus Carlsenil: isa ja GM Kjetil Aleksander Lie, Vladimir Malahhovil GM Aleksei Drejev ning Alexéi Shírovil GM Surya Shekhar Ganguly ja GM Liviu-Dieter Nisipeanu. Sekundandid puudusid Michael Adamsil, Étienne Bacrot'l ja Gata Kamskyl. 2005. aasta FIDE MM-turniir males 2007. aasta MM-turniir males FIDE: Candidates Tournament 2007 in Elista. en.chessbase.com, 19. november 2006 Candidates Matches – Elista, Kalmykia. web.archive.org Candidates Matches and Computer Challenge to begin in Elista. en.chessbase.com, 25. mai 2007
Pekka

Pekka on soomepärane mehenimi. Soomes on Pekka üks tavalisemaid mehenimesid, enim pandi seda aastatel 1940–1980. 2020. aasta aprilli seisuga oli Soomes elanud 103 738 sellenimelist meest. Pekka on ka mitmete liitnimede osa, näiteks Ari-Pekka, Juha-Pekka, Jukka-Pekka, Jussi-Pekka, Kari-Pekka, Olli-Pekka, Veli-Pekka, Vesa-Pekka, Ville-Pekka. 1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Pekka 13 mehel. Pekka on Eestis levikult 1974. mehenimi. Pekka Alava, soome skulptor Pekka Ervast, soome okultist ja teosoof Pekka Erelt, eesti ajakirjanik Pekka Haavisto, soome poliitik Pekka Himanen, soome filosoof Pekka Kokkonen, soome poksija Pekka Kuvaja, soome suusataja Pekka Rinne, soome poksija Pekka Vennamo, soome poliitik Pekka Viippo, soome poksija ... http://verkkopalvelu.vrk.fi/Nimipalvelu/default.asp?L=1 https://www.stat.ee/public/apps/nimed/Pekka[alaline kõdulink]
Mitra

Mitra (kreeka keeles μίτρα 'peapael') on kahetipuline ja kahe rippuva riidest lindiga liturgiline peakate. Mitrat kannavad eelkõige roomakatoliku kiriku piiskopid ja abtid, kuid ka mõned luterlikud, anglikaani, õigeusu, ida-katoliku ja vanaida kirikute piiskopid ja kõrgemad vaimulikud. Roomakatoliku vaimulike kantavad mitrad jagunevad "Catholic Encyclopedia" järgi kolmeks tüübiks: Mitra simplex ('lihtne mitra'): kaunistamata valgest kangast või siidist miitra, kandmiseks suurel reedel, matustel ja jõululaupäeval küünalde õnnistamisel. Mitra auriphrygiata ('kuldne mitra'): valmistatud kuldsest kangast või valgest siidist ning kaunistatud kuldsete/hõbedaste tikanditega. Mitra pretiosa ('hinnaline mitra'): kaunistatud kalliskivide ja kullaga, kandmiseks hümni "Te Deum" kasutavate missade puhuks. Mitra on olnud levinud elemente heraldikas, eriti piiskoppide isikuvappidel. Ilmalikel vappidel võib see sümboliseerida erinevate piirkondade ajaloolist seotust kirikuga jne. EELK peapiiskopi vapp Andorra vapp Paavst Benedictus XVI vapp. Mitra vahetas välja varasematel paavstivappidel kujutatud paavsti tiaara. Bützowi vapp Riia peapiiskopi vapp Hawangeni vapp Piiskopisau Tiaara "Miter". Encyclopædia Britannica (inglise). Vaadatud 13. aprillil 2020. "Mitra". Võõrsõnade leksikon. Eesti Keele Instituut. Vaadatud 13. aprillil 2020. Coatsworth & Owen-Crocker 2018, lk 67. "Mitre". Catholic Encyclopedia (inglise). Vaadatud 13. aprillil 2020. Naifa 1926, lk 112. Coatsworth, Elizabeth; Owen-Crocker, Gale (2018). Clothing the Past: Surviving Garments from Early Medieval to Early Modern Western Europe. BRILL. ISBN 9789004352162 Naifa, J. A. (1926). Costume of Prelates of the Catholic Church. Рипол Классик. ISBN 9785881504113
Go Traveli reisiraamatu preemia

Go Traveli reisiraamatu preemia on kirjandusauhind, mida annab alates 2009. aastast välja reisibüroo Go Travel aasta parima reisiraamatu autorile. Auhind on rahaline. Roy Strider, „Himaalaja jutud“ Aime Hansen, „Jaipur-Delhi-Himaalaja: reisikohvrist leitud lood” Viivi Luik, "Varjuteater" Peeter Sauter, "Flirt Budaga. Elust ja tsiklisõidust" Vahur Afanasjev, "Minu Brüssel" Mart Kivastik, "Vietnami retsept" Janika Kronberg, "Rännud kuue teejuhiga" Heilika Pikkov, "Minu Jeruusalemm" Enn Kaup, "Imekaunis Antarktika" ja "Armulugu Antarktikaga" Kariina Tšursin ja Margus Sootla, "Ühel teljel ümber planeedi" Jaan Undusk, "Teekond Hispaania" Hendrik Relve, "Kiviaja puudutus" Berit Renser, "Minu Indoneesia: maailma makett" Rein Kuresoo, „Seal, kus talvituvad suitsupääsukesed" Eia Uus, "Kirjad Buenos Airesest" Indrek Rohtmets, "Üks rott läks rändama"
Slavjanski Bazar

Slavjanski Bazar (vene keeles Славянский базар) on iga-aastane kunstifestival, mida korraldatakse juulil Valgevenes Vitebskis. See üritus toimub president Alaksandr Łukašenka isikliku patronaaži all ja esimest korda toimus see 1992. aastal. 2014. aasta lauluvõistlusel esindas Eestit Toomas Kolk "Pistoda lauluga" ("Viimsest reliikviast") ja sai 21 osaleja seas 15. koha. Vitebski festivalist on osa võtnud ka Eesti laulja Margarita Kustinskaja. Mardisalu, Mart (6. august 2014). "Seitsmesed Valgevenes: mis festival on Slavjanski Bazar?". TV3. Vaadatud 13. aprillil 2020. Metsküla, Liina (20. august 2014). "Toomas Kolk käis Valgevenes lauluvõistlusel: olin enda peale pahane, et võimalust ära ei kasutanud (12)". Õhtuleht. Vaadatud 13. aprillil 2020. Ametlik koduleht
Alderi mõis

Alderi mõis (saksa keeles Hollershof, läti keeles Alderu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Ādaži kihelkonnas. Baltisches historisches Ortslexikon. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1990. Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885. Lk 68 [1].
Jalgrattasport olümpiamängudel

Jalgrattasõit on kuulunud olümpiamängude programmi kõigil suveolümpiamängudel alates nüüdisaegse olümpialiikumise sünnist 1896. aasta suveolümpiamängudel Ateenas, kus peeti maantee grupisõit ja viis ala trekisõidus. Maastikurattasõit kuulus esimest korda olümpiaprogrammi 1996. aasta suveolümpiamängudel Atlantas, 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis debüteeris olümpiamängude programmis BMX-võistlused. Enne plaanilisi 2020. aasta suveolümpiamänge olid kõik võistlused kiirvõistlused, kuid 2020. aastalt 2021. aastale edasi lükatud olümpiamängudel on esimest korda kavas BMX-i vabakava. Naiste maanteesõit osales esimest korda suveolümpiaprogrammis 1984. aasta suveolümpiamängudel Los Angeleses. Naiste trekisõit lisati suveolümpiaprogrammi 1988. aastal Seoulis ja sestpeale on mõlemad alad kuulunud suveolümpiaprogrammi. Naiste trekisprindis 1988. aastal tuli esimeseks olümpiavõitjaks Nõukogude Liitu esindanud Erika Salumäe. Neli aastat hiljem 1992. aasta suveolümpiamängudel Barcelonas tuli Erika Salumäe teist korda trekisprindi olümpiavõitjaks, kuid siis juba taasiseseisvunud Eestit esindades. 2012. aasta suveolümpiamängud Londonis olid esimesed olümpiamängud, kus mehed ja naised võistlesid võrdselt samadel võistlustel kõigil jalgrattaspordi aladel. Naistel on ainult mõne võistluse jaoks lühem vahemaa. Allolevas tabelis on toodud suveolümpiamängudel rattaspordis saadud medalid riikide kaupa Ateena 1896. aastast kuni 2024. aasta Pariisini.
Bremen (laev)

Bremen oli Saksamaa ookeaniliinilaev. 1926. aastal andis ettevõte Norddeutsche Lloyd laevatehasele Blohm & Voss tellimuse kahe suure reisiauriku ehitamiseks (teine oli Europa). Bremeni kiil pandi maha 18. juunil 1927 ja juba 16. augustil 1928 lasti laev vette. Laeva olulisemad tehnilised andmed olid järgmised: pikkus 286 m, laius 31,1 m, veeväljasurve 51 656 t, koguvõimsus 130 000 hj ja kiirus 28 sõlme. Aurik mahutas 2228 reisijat ja 1000 meeskonnaliiget. Laeval oli tehtud mitmeid olulisi uuendusi, näiteks olid kõik tekiehitised projekteeritud voolujoonelistena. Laeva pardal asus muuhulgas ka postilennuk, mille õhkutõusuks oli olemas suruõhukatapult. Oma esimesel reisil Bremerhaven`ist New Yorki ületas aurik Atlandi ookeani kõigest 4 päeva, 18 tunni ja 47 minutiga, millega võitis "Sinise lindi". Senine rekordiomanik Mauretania oli seda hoidnud ka ligi 20 aastat. Järgmisel aastal ületas Bremeni tulemust tema sõsarlaev Europa, mis ületas Atlandi kõigest 4 päeva 17 tunni ja 6 minutiga. 1933. aastal võitis Bremen sama rändauhinna taas, saavutades keskmiseks ookeaniületuse kiiruseks 27,92 sõlme (ehk 51,71 km/h). Juba sama aasta augustis kaotas ta selle aga lõplikult Itaalia reisilaevale Rex. Laev hävis 1941. aasta märtsis Bremerhaveni sadamas tulekahjus. Hilisema uurimise käigus selgus, et aluse oli põlema pannud 15 aastane laevapoiss kättemaksuks ohvitserilt saadud kõrvakiilu eest. Guido Ilves: "Katastroofid, mis vapustasid maailma"; Maalehe Raamat 1997, Tallinn
Station F

Station F on idufirmade ülikoolilinnak, mis avati 29. juunil 2017 ja mis hõlmas üle 34 000 ruutmeetri ning asub Halle Freyssinetis, Pariisis. Selle lõi Xavier Niel ja režissöör on Roxanne Varza. See on suurim startup-ülikoolilinnak maailmas. Station F ülikoolilinnak hõlmab 34 000 ruutmeetrit ja seal asub enam kui 3000 töökoha stardiala, turg, 26 rahvusvahelist tugi- ja kiirendusprogrammi, ürituste ruumid ja mitmed söögikohad. Hoones on koosolekuruumid, restoran, kolm baari ja 370 kohaga auditoorium. Inkubaatoris on esindatud ka idufirmade toimimiseks olulised teenused: investeerimisfondid, Fab lab, 3D printer ja avalikud teenused. Ülikoolilinnak on partneriks erinevatele koolidele, näiteks Euroopa parimale ärikoolile HEC Paris. Avec Station F, Xavier Niel s'impose comme figure incontournable du monde des start-up Station F : le campus de start-up français inauguré par Emmanuel Macron Comment travaille-t-on à la Station F ? Revivez la visite guidée Business school rankings Incubateur HEC Paris Station F koduleht
Vanemtüürimees

Vanemtüürimees (ka esimene tüürimees; inglise keeles chief mate või chief officer) on erihariduse ja pikaajalise meresõidukogemustega laevajuht, kes vastutab üldjuhul laevasõidu ohutuse ja laeva laadimise (lastimise ja lossimise) eest. Peale selle kuuluvad vanemtüürimehe ülesannete hulka sageli ka turva- ja meditsiiniülema kohustused. Vanemtüürimees allub vahetult laevakaptenile ja peab erandsituatsioonides olema võimeline teda asendama. Suurtel reisilaevadel on tavaliselt kapten, vanemtüürimees ja kolm või neli vahitüürimeest. STCW ehk Meremeeste väljaõppe, diplomeerimise ja vahiteenistuse aluste rahvusvaheline konventsioon Laevajuht Merevikis STCW Merevikis