laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tokuo Yamashita

Tokuo Yamashita (jaapani keeles 山下 徳夫 Yamashita Tokuo; 7. oktoober 1919 Imari – 1. jaanuar 2014) oli Jaapani poliitik. Ta sündis aastal 1919 Imaris (asub Saga prefektuuris). Ta lõpetas Fukuokas keskkooli. Ta on õppinud õigusteadust algul Meiji Ülikoolis ja hiljem Senshu Ülikoolis, mille lõpetas aastal 1944.
Marlen Hutsijev

Marlen Hutsijev (vene keeles Марлен Мартынович Хуциев; 4. oktoober 1925 Thbilisi – 19. märts 2019 Moskva) oli Vene filmirežissöör, -stsenarist ja pedagoog. Ta lõpetas 1950. aastal Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi filmilavastajana. 1953–1958 töötas režissöörina Odessa filmistuudios, 1959. aastast M. Gorki nim. filmistuudios, 1965. aastast filmistuudios Mosfilm. Lisaks on ta lavastanud Moskva teatris Sovremennik ja mänginud mitmes filmis. 1966. aastal kirjutas ta alla 25 kultuuritegelase kirjale NLKP KK peasekretärile Leonid Brežnevile Stalini rehabiliteerimise vastu.. 1968–1971 – Kesktelevisiooni tootmiskoondise Ekran kunstiline juht. 1965–1986 – NSV Liidu Kinematografistide Liidu juhatuse sekretär. "Kevad Ülejõe tänaval" (1956) "Kaks Fjodorit" (1958) "Iljitši vahipost" (1964) "Juulivihm" (1966) "Oli maikuu" (1970) (telefilm) "Järelsõna" (1983) Vene NFSV teeneline kunstnik (1965) Orden "Austuse märk" (1975) Vene NFSV rahvakunstnik (1977) NSV Liidu rahvakunstnik (1986) Vene Föderatsiooni riiklik preemia (1993) Orden Teenete eest Isamaa ees 4. järk (1996) Orden Teenete eest Isamaa ees 3. järk (2000) Orden Teenete eest Isamaa ees 2. järk (2006) Austuse orden (2010) Sõpruse orden (2016) [1] Marlen Hutsijev andmekogus IMDb (inglise)
Synophis

Synophis on Nastiklaste sugukonda (Colubroidea) kuuluv madude perekond. Selle perekonna madude kohta on väga vähe teada, inglise keeles kutsutakse neid fishing snakes, kuid tõenäoliselt nad siiski kalu ei söö. Teada on vaid, et vähemalt üks neist liikidest toitub sisalikest. Perekonda Synophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Synophis bicolor Peracca, 1896 Synophis calamitus Hillis, 1990 Synophis lasallei (Maria, 1950) Synophis plectovertebralis Sheil & Grant, 2001. 2015. aasta detsembrikuus ajakirjas ZooKeys avaldatud artiklis kirjeldavad Omar Torres-Carvajal, Lourdes Echevarría, Pablo Javier Venegas jt maoperekonna Synophis kolme uut liiki: Synophis bogerti Torres-Carvajal, Echevarria, Venegas, Chávez & Camper, 2015 Synophis insulomontanus Torres-Carvajal, Echevarria, Venegas, Chávez & Camper, 2015 Synophis zamora Torres-Carvajal, Echevarria, Venegas, Chávez & Camper, 2015 Selle maoperekonna esindajad elavad Andide mäestikus Colombias, Ecuadoris ja Peruus kõrgusvahemikus 460-2200m. S. plectovertebralis on endeemne Colombiale ja S. calamitus, S. bogerti ja S. zamora on endeemsed Ecuadorile. S. bicolor ja S. lasallei on levinud mõlemas riigis. S. insulomontanus on endeemne Andide ida küljele kesk- ja põhja-Peruu piirkonnas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Higher Taxa in Extant Reptiles Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 05.04.2014) (inglise keeles) Torres-Carvajal O, Echevarría LY, Venegas PJ, Chávez G, Camper JD (2015), Description and phylogeny of three new species of Synophis (Colubridae, Dipsadinae) from the tropical Andes in Ecuador and Peru., ZooKeys 546: 153-179. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Synophis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 24.05.2014) (inglise keeles) Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne uBio-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Synophis seisuga 24.05.2014.
Altamira vald

Altamira on vald (município) Brasiilias Pará osariigis. Valla keskus asub Xingu jõe ja Transamazonica maantee ääres. Altamira omavalitsus hõlmab 159 696 km² suuruse ala Iriri ja Curuá jõgikonnas. Altamira on pindalalt Brasiilia suurim omavalitsusüksus. Sellel alal elab 85 600 elanikku (2006). https://www.ibge.gov.br/estatisticas/sociais/populacao/22827-censo-demografico-2022.html?edicao=37225, vaadatud 24.10.2023.
Jüri Trepp

Jüri Trepp (23. november 1867 Valila küla, Udeva vald, Koeru kihelkond – 6. jaanuar 1934) oli Eesti vedurijuht ja Vabadussõja veteran. Ta lõpetas raudtee tehnikakooli, seejärel töötas teemeistri ja vedurijuhina. 1917. aastal oli Jüri Trepp Tallinna Omakaitse I jaoskonna ülem, Vabadussõjas teenis soomusrongi vedurijuhina, pärast sõda oli kuni 1928. aastani raudteetehaste depoo meister. Jüri Trepp oli Tallinna Majaomanikkude Seltsi juhatuse liige ja Tallinna linnavolinik.
Vassõlivka (Illintsi rajoon)

Vassõlivka (ukraina keeles Василівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Illintsi rajoonis. Elanike arv on 365. Pindala on 2,1 km².
Esindus

Esindus võib tähendada järgmist: Esindus (poliitika), üksikisiku võime mõjustada poliitikat Esindusdemokraatia (Alaline) esindus, diplomaatilise esinduse tüüp Rahvusvahelise NGO esindus – Rahvusvahelise valitsusvälise organisatsiooni (INGO) missiooni esindav amet Õiguslikku esindamist ehk advokaaditeenust osutavad juristid Üksikisikute gruppide või ettevõtete huvides läbiviidav kuluaaripoliitika Sotsiaalne esindus on rühma või kogukonna liikmete vahel jagatav väärtuste, ideede, uskumuste ja tavade kogum Esindus (psühholoogia), välimist reaalsust esindav hüpoteetiline 'sisemine' kognitiivne sümbol
Aomori prefektuuri lipp

Aomori prefektuuri lipp on Jaapani Aomori prefektuuri lipp. See on valge plagu, mille keskel on tumeroheline Aomori prefektuuri sümbol, mis on stiliseeritud Aomori prefektuuri kaardi kujutis. Lipp võeti kasutusele 1. jaanuaril 1961.
Esindamine (poliitika)

Poliitikas kirjeldab esindamine (ka esindus) viisi, kuidas mõned üksikisikud asendavad teatud kindla ajavahemiku jooksul teisi üksikisikuid või üksikisikute gruppe. Esindamine viitab tavaliselt esindusdemokraatiale, kus valitud ametiisikud räägivad seadusloomes osalemisel nominaalselt oma valijate nimel. Üldiselt on esindus valitsuses võimaldatud valimisõiguse kaudu üksnes riigi kodanikele, kuigi mõnes demokraatlikus riigis on see õigus avaram. Disch, Lisa. (2011) "Toward a Mobilization Conception of Democratic Representation" American Political Science Review, vol. 105(1): 100-114. Mansbridge, Jane. (1999) "Should Blacks Represent Blacks and Women Represent Women? A Contingent `Yes'" Journal of Politics, vol. 61(3): 627-657. Phillips, Anne. (1995) The Politics of Presence. Oxford: Oxford University Press. Pitkin, Hannah. (1967) The Concept of Representation. University of California Press. Plotke, David. (1997) "Representation is Democracy." Constellations 4 (1): 19-34. Ulbig, Stacy G. (2005) "Political Realities and Political Trust: Descriptive Representation in Municipal Government". Southwestern Political Science Association Meeting. Retrieved from [1] on July 19, 2005. Vieira, Mónica Brito and David Runciman. (2008) Representation. Cambridge: Polity Press. Williams, Melissa S. (1998) Voice, Trust, and Memory: Marginalized Groups and the Failings of Liberal Representation. Princeton: Princeton University Press. Political Representation Stanford Encyclopedia of Philosophy Pitkin's Four Views of Representation Analysis of reapportionment after the 1990 US census, from an Arizona State University website Stanford Encyclopedia of Philosophy entry on Political Representation by Suzanne Dovi. http://plato.stanford.edu/entries/political-representation/
Vabariigi Valimiskomisjon

Vabariigi Valimiskomisjon (lühend: VVK) on Eesti Vabariigi riigiasutus, mis kontrollib Eestis toimuvate valimiste seaduslikkust. Vabariigi Valimiskomisjon teeb kindlaks, et valimistel järgitaks valimiste vabaduse, üldisuse, ühetaolisuse ja otsesuse, samuti hääletamise salajasuse põhimõtteid. VVK registreerib kandidaate ning kuulutab välja üleriigilised hääletamis- ja valimistulemused. VVK valvab valimiste korraldajate tegevuse seaduslikkuse järele ja lahendab kaebusi. Komisjoni volitused kestavad neli aastat. Komisjoni juhib esimees, kes valitakse VVK liikmete poolt. 3. juunil 2020 valiti juhatajaks Oliver Kask. Seaduse muudatusega 1. jaanuarist 2017 pandi valimiste korraldamise ülesanne Vabariigi Valimiskomisjonilt riigi valimisteenistusele. Vabariigi Valimiskomisjon ja riigi valimisteenistus asub Tallinna komandandimajas. Vabariigi Valimiskomisjon moodustati 16. aprillil 1992 Eesti Vabariigi Ülemnõukogu otsusega. Vabariigi Valimiskomisjoni liikmed on: Riigikohtu esimehe nimetatud esimese astme kohtu kohtunik; Riigikohtu esimehe nimetatud teise astme kohtu kohtunik; õiguskantsleri nimetatud õiguskantsleri nõunik; riigikontrolöri nimetatud Riigikontrolli ametnik; riigi peaprokuröri nimetatud riigiprokurör; riigisekretäri nimetatud Riigikantselei ametnik; Audiitorkogu juhatuse nimetatud infosüsteemide audiitor. Perioodil 3. mai 1996 kuni 31. detsember 2016 kuulus valimiskomisjoni Riigikogu Kantselei ametnik. Valimiste Peakomitee (Eesti I iseseisvusajal) "Vabariigi Valimiskomisjoni koosseis, pädevus ja ülesanded". valimised.ee. Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2020. Vabariigi Valimiskomisjoni liikmed, Vabariigi Valimiskomisjon (vaadatud 18.12.2017) Alates sellest aastast korraldab valimisi riigi valimisteenistus, Vabariigi Valimiskomisjon, 9. jaanuar 2017 Elektrooniline Riigi Teataja. "Riigikogu valimise seaduse" § 43 lg 1. Avaldamismärge: RT I 1998, 105, 1743. "Valimiskomisjoni esimeheks valiti Oliver Kask", err.ee, 03.06.2020. ""Vabariigi Valimiskomisjoni uus koosseis alustab 1. juunist", valimised.ee, 21.05.2020". Originaali arhiivikoopia seisuga 4.06.2020. Vaadatud 4.06.2020. Riigikogu dokumendiregister. Kirjad nr 12-19/20-7/7 kuni 12-19/20-7/12. 1. juunist alustab tööd Vabariigi Valimiskomisjoni uus koosseis DELFI, 31.05.2016 Riigi peaprokuröri 25.01.2019 käskkiri nr RP-1-1/19/2. "Vabariigi valimiskomisjon täienes infosüsteemide audiitoriga" Postimees, 03.01.2017 Riigiprokuratuur (25.11.2014). "Riigiprokuratuuri esindaja VVK-i". Riigikogu dokumendiregister. Riigiprokuratuur (24.03.2014). "Riigiprokuratuuri esindaja VVK-i". Riigikogu dokumendiregister. Karin Kangro (6. juuni 2012). "Vabariigi valimiskomisjoni hakkab juhtima Alo Heinsalu". Postimees online. "Vabariigi valimiskomisjoni uus koosseis on selgunud". delfi.ee. 21.05.2012. Vabariigi Valimiskomisjon
Eesti Teatri Agentuur

Eesti Teatri Agentuur on Eesti ja vähemal määral ka välismaa teatritemaatikaga tegelev sihtasutus. Eesti Teatri Agentuur loodi 2007. aasta juunis Eesti Teatriliidu ja Eesti Etendusasutuste Liidu poolt Eesti Näitemänguagentuuri ja Eesti Teatriliidu Teabekeskuse baasil. Eesti Teatri Agentuur võttis üle mõlema asutuse töökohustused, olles võtnud üle kõik Eesti Näitemänguagentuuri sõlmitud lepingud, jätkates dramaturgia autoriõiguste omandamist ja vahendamist, eesti näitekirjanduse edendamist, teatriinfo koondamist ja edastamist, eesti teatri tutvustamist välismaal ning Eesti teatristatistika kogumist ja publitseerimist. Agentuur alustas tegevust 1. jaanuaril 2008. Põhikirja järgi on agentuuri eesmärkideks muu hulgas: edendada teatri- ja dramaturgiaalast tegevust Eesti Vabariigis; tutvustada eesti teatrit väljaspool Eesti Vabariiki; omandada ja vahendada autoriõigusi; koguda ja vahendada teatrialast informatsiooni ja statistikat; korraldada teatrit ja dramaturgiat populariseerivaid üritusi: koolitusi, seminare, ettelugemisi, näitusi jms. Agentuur jätkab 1995. aastal alustatud näidendivõistluste korraldamist ja Eesti algupärandite tõlgete tellimist. Veel tegeleb agentuur teatriinfo kogumise, edastamise ja vahendamisega. Eesti Teatri Agentuur jätkab ka Eesti Teatriliidu Teabekeskuse alustatud riigi dotatsioonil teatrite repertuaari- ja majandusstatistika koondamist ja publitseerimist. Eesti Teatri Agentuur haldab Eesti Näitemänguagentuuri juurde loodud raamatukogu, mis sisaldab eesti algupäraste näidendite kõrval ka võõrkeelseid ja tõlgitud näidendeid, anti samuti üle Eesti Teatri Agentuurile. Kõik näidendid on kantud näidendite andmebaasi, mis sisaldab infot ka Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumis, Eesti Draamateatri arhiivis ja mõningates erakogudes olevate näidendite kohta. Näidendeid on võimalik laenutada. Eesti Näitemänguagentuur Eesti Teatriliidu Teabekeskus Eesti Teatri Agentuuri näidendivõistlus Eesti Teatri Agentuuri tutvustus. Eesti Teatri Agentuuri veebisait. Visnap, Margot. Teatrikaardile on tekkinud uus agentuur. Sirp, 25. jaanuar 2008. Eesti Teatri Agentuuri põhikiri. Eesti Teatri Agentuuri veebisait
Dramaturgia

Dramaturgia on draamateose ülesehituse ja lavastamise teooria ja praktika. Samuti võib dramaturgiana käsitleda näitekirjaniku loomingusse, ajastusse või kultuuri kuuluvaid näidendeid. Seda sõna ei soovitata kasutada näitekirjanduse tähenduses. "Dramaturgia". sonaveeb.ee. Vaadatud 21. detsembril 2023.[alaline kõdulink] Dramaturgia e-keelenõus (vaadatud 09.12.2019).
Balilased

Balilased on austroneesia rahvas Indoneesias. Balilaste üldarv on ligikaudu 4 miljonit. Nad kõnelevad bali keelt ja indoneesia keelt. Põhiliselt elavad nad Bali saarel, kus moodustavad ligi 90% elanikkonnast. Vähemal määral elab balilasi ka Jaava idaosas ja Lomboki lääneosas. Balilased järgivad Bali hinduismi, mis on omapärane sulam hinduismist, budismist ja kohalikest loodususkudest. Karin Dean. Kagu-Aasia : riigid, rahvad ja ühiskonnad. Tallinn, 2013, lk. 369
Vanim eesti naine

Vanim eesti naine on mingil ajavahemikul vanim elusolev Eesti elanikest naine. Teadaolevad andmed nende kohta on esitatud tabelis. Vanim eestlane Vanim eesti mees Eesti saja-aastased Tiit Loim (13. detsember 2018). "Suri vanim eestlane Anna Kütt". Lõuna-Eesti Postimees. Vaadatud 13. detsembril 2018. Suri Eesti vanim elanik Marta Kivi, ERR
Watrous

Watrous võib tähendada järgmist: Watrous, ajalooline piirkond USA-s New Mexico osariigis Watrous, asula USA-s Põhja-Dakota osariigis Watrous, linn Kanadas Saskatchewani provintsis Watrous on perekonnanimi Al Watrous, USA golfimängija Bill Watrous, USA trombonist Jerome Anthony Watrous, USA sõdur ja kirjanik John Charles Watrous, USA kohtunik John S. Watrous, USA poliitik
Vennad Kriisad

Vennad Kriisad (ka: Kriisad) olid kolm Eesti orelimeistrit, suguluselt vennad: Tannil Kriisa Juhan Kriisa Jakob Kriisa Kirjanduses on neist sageli räägitud koos, sest koos ehitasid ja taastasid nad mitmeid oreleid. Nende elutöö mälestamiseks on Võru linnas Orelimuuseum "Vennad Kriisad Haanjamaalt ja nende orelid".
The Daily Telegraph

The Daily Telegraph on hommikuti Londonis ilmuv Suurbritannias ja rahvusvaheliselt levitatav laiaformaadiline (broadsheet) ajaleht. Ajalehe asutas The Daily Telegraph and Courieri nime all Arthur B. Sleigh 1855. aasta juunis. Alates 2004. aastast on ajalehe omanikeks kaksikvennad David ja Frederick Barclay. Lehe päevatiraaž oli 2013. aasta alguses 552 065, 2014. aasta märtsis aga 523 048 eksemplari. Võrdlusena oli The Timesi keskmine päevatiraaž 400 060, langusega 394 448 eksemplarile 2014. aasta märtsis. The Daily Telegraph on väljaande The Sunday Telegraph sõsarleht. Lehti antakse välja eraldi, toimetajad on erinevad, kuid avaldatakse ka mõningaid samu lugusid ning kaks väljaannet jagavad sama veebisaiti. Et leht esindab valdavalt parempoolset, konservatiivsemat maailmavaadet, on seda mõnikord kutsutud Konservatiivse Partei nimetuse tooride (Tories) järgi Torygraph'iks. 1855 – Thornton Leigh Hunt 1873 – Edwin Arnold 1888 – John le Sage 1923 – Fred Miller 1924 – Arthur Watson 1950 – Colin Coote 1964 – Maurice Green 1974 – Bill Deedes 1986 – Max Hastings 1995 – Charles Moore 2003 – Martin Newland 2005 – John Bryant 2007 – William Lewis 2009 – Tony Gallagher 2014 – Ian MacGregor "The UK's 'other paper of record'". BBC News. 19. jaanuar 2004. Vaadatud 20. detsember 2007. "The Daily Telegraph - readership data". News Works. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. november 2014. Vaadatud 12. aprill 2014. "ABCs: National daily newspaper circulation February 2013". London: News Works. 8. märts 2013. Vaadatud 12. aprill 2014. "The Times - readership data". News Works. Originaali arhiivikoopia seisuga 8. detsember 2016. Vaadatud 12. aprill 2014. telegraph.co.uk TMG Careers TMG Academy The digital edition of The Telegraph Leaping into the future at the Telegraph's Camelot – from The Guardian The Guardian: The plight of Hollinger BBC: Telegraph empire in tycoons' grip – 18 Jan 2004 'Daily Telegraph "will not be the house organ of the Conservatives"' – from BBC News Online The continuing takeover saga – from BBC News 7 March 2004 Plunkett, John (21. november 2007). "Telegraph 'told to spike Blunkett story'". The Guardian. London. Russia Now on The Daily Telegraph, produced by Russia Beyond the Headlines
Paažikorpus

Paažikorpus, samuti Paažide korpus, ametlikult Tema Keiserliku Majesteedi Paažikorpus (vene keeles Пажеский корпус, ametlikult Пажеский Его Императорского Величества корпус) oli Venemaa keisririigis aastatel 1759–1917 tegutsenud kinnine sõjaväeline keskõppeasutus. Paažikorpuse asutas 1759. aastal Peterburis keisrinna Jelizaveta Petrovna paažide ja kammerpaažide väljaõppeks. 1802. aastal reorganiseeriti see õppeasutuseks, mis sarnanes teiste kadetikorpustega. Korpusel oli võrreldes ülejäänud Venemaa sõjakoolidega eripära: ohvitsere valmistati ette erinevatele väeliikidele; teised õppeasutused olid väeliigi põhised (jalavägi, ratsavägi, insenerid jne). Õppeasutus oli elitaarne: sinna võeti pärusaadlikke ja neid, kelle isa oli olnud vähemalt kindralleitnandi (resp. viitseadmirali) või vanaisa täiskindrali aukraadis. Kooli lõpetades said kadetid alamporutšiku (ratsaväes korneti) aukraadi ja neil oli privileeg teenida oma valitud polgus. 1810−1917 toimus õppetegevus Vorontsovi palees. Kool suleti Ajutise Valitsuse sõjaministri Aleksandr Kerenski otsusega juulis 1917. Aastatel 1759−1917 õppis koolis 4505 ohvitseri. Eesti entsüklopeedia. 7. köide: NÕUK–RAH. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1994, lk 129.
Tsurunomai sild

Tsurunomai sild (jaapani 鶴の舞橋 Tsurunomai-hashi) on puitsild Tsuruta linnas Aomori prefektuuris Jaapanis. Sild ühendab Tsugaru-fujimi järve loodeosas moodustunud 200 meetri laiuse järvesopi kaldaid. Puitsild on tehtud jaapani krüptomeeriast ja see on üks Jaapani pikkadest puitsildadest (pikim on Hōrai sild, mille pikkus on 897 meetrit). Tsurunomai sild on Tsuruta linna vaatamisväärsusi ja asub maalilises Fujimi järvepargis, kus leidub palju õnnekurgi. Jaapanlaste meelest meenutab madalate sillakaartega rajatis õnnekurgi õhus liuglemas, taustaks Iwaki vulkaan. Tsurunomai silla üldpikkus on 300 m ja see ehitati 1994. aastal. Kolme madala sillakaarega Tsurunomai puitsild Tsurunomai sild on kergliiklussild Aomori prefektuur on üks neid piirkondi Jaapanis, kus on levinud jaapani krüptomeeria Tsuru-no-Mai Bridge. en-aomori.com Tsuru no Maihashi Bridge. en-tsuruta.com
Riigipiir

Riigipiir on joon (piir), mis märgib riigi territooriumi ja veeala. Riigipiiriga määratakse kindlaks riikide seaduste kehtivusala. Maismaal kulgev riigipiir võib olla orograafiline (kulgeb piki looduslikke tähiseid) või geomeetriline (ühendab kindlaid maapinnapunkte). Merel kulgev riigipiir võib olla määratud kaugusega rannikust. Kahe riigi piir (sisuliselt maa- ja veepiir) on tavaliselt määratud vastavate riikide kokkuleppel. Harvem juhtub, et üks riikidest kehtestab riigipiiri ühepoolselt, naabriga kooskõlastamata. Suur osa sõdadest saab alguse põhjusel, et naaberriigid ei ole ühel meelel selles, kust peaks kulgema nendevaheline piir. Konfliktide vältimiseks lepib tänapäeval riigipiiri kokku tavaliselt kahepoolne, harvem erapooletu rahvusvaheline komisjon. Kahe riigi vahele võidakse moodustada neutraalne tsoon, mis ei kuulu kummagi riigi kontrolli alla. Maa- ja veepiiri kohal on riigi õhupiir. Riigipiiri ületamiseks on tavaliselt ette nähtud piiripunktid. Piiripunktides võidakse kontrollida piiriületaja dokumente, näiteks viisat, ja pagasit. Riigipiirilähedastel aladel võib olla moodustatud piiritsoon. Piiritsoonis kehtivad inimeste liikumisele piirangud, näiteks võib piiritsooni pääsemiseks olla vaja vastavat luba. 2005. aasta detsembris oli maailmas umbes 250 472 km maismaariigipiire. Kõige pikem maismaapiir oli Hiinal: 22 117 km. Kõige pikem kahe riigi vaheline riigipiir on USA ja Kanada vahel: 8893 km. Demarkatsioon Piirilinn Eesti entsüklopeedia. 8. köide: RAI–SUM. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1995, lk 138. Iga maailma riigi maismaapiiride pikkus (saksa keeles) Vaadatud 14. juulil 2016
Aordikaar

Aordikaareks (ladina arcus aortae) nimetatakse paljudel loomadel kehas asuvat arterit, mis on aordi osa. Aordikaare areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. Roomajate lootel veelesinev kõhuaort jaguneb kolmeks: kaheks aordikaareks ning kopsuarteriks. Paremast aordikaarest lähtuvad lisaks keha varustavatele soontele ka kaks paari uneartereid, mis suunduvad pähe, ning eesjäsemeid varustavad rangluuarterid, vasakust aordikaarest aga ainult keha varustavad arterid (sealhulgas suur sisusearter). Mõlema aordikaare peasooned ühinevad tagapool seljaaordiks. Tänapäevastel madudel on tuvastatud kaks aordikaart: vasak ja parem. Harilikul rästikul väljub parem aordikaar südame vatsakese vasemalt poolt, kulgeb vasaku aordikaare eest, liigub taha söögitoru ja hingetoruni ning ühineb aordiga (aortae dorsales). Vahepeal saab sellest alguse vasak ühisunearter. Vasak aordikaar väljub südame vatsakese paremalt poolt ja ei anna suuri harusid. Vasaku ja parema aordikaare seintes paiknevad närvikiud. Arterid paiknevad lümfikudedega ümbritsetult. Ainupilulistel on üksainus vasakpoolne aordikaar. Koduloomadel algab aordikaar südamepaunasiseselt. Aordikaar kulgeb südamest V...VII rinnalüli kõrguseni ja seondub kopsutüvega arterioossideme (lig.arteriosum) varal. Aordikaare jagunemine on loomaliigiti ja indiviiditi erinev. Inimestel on aordikaar üleneva ja alaneva aordi vaheline osa. Aordikaarest väljuvad arterid varustavad verega kaela, pead, ülajäsemeid ja keha ülemist osa. Aordikaar liigitatakse suure vereringe arterite hulka. Aordikaarelt algavad arterid on: õlavarre-peatüvi (truncus brachiocephalicus) vasak ühisunearter (a.carotis communis sinistra) vasak rangluualune arter (a.subclavia sinistra). Aordikaarel on tuvastatud ateroskleroosi. "Meditsiinisõnastik" 55:2004. J. D. Boyd,The nerve supply of the branchial arch arteries in Vipera berus, J Anat. 1942 Aprill; 76(Pt 3): 252, 254, PMCID: PMC1252688, veebiversioon (vaadatud 13.05.2014) (inglise keeles) [https://web.archive.org/web/20140525233630/http://www.ents.ee:81/PrintArticle.aspx?aid=1187 ainupilulised (Monotremata) ], Tea Kirjastus 2008, veebiversioon (vaadatud 25.05.2014) Enn Ernits, Esta Nahkur,"Koduloomade anatoomia", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 280, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8. Meeli Roosalu. "Inimese anatoomia", Kirjastus Koolibri, lk 158, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9. Geraci A, Weinberger J, Natural history of aortic arch atherosclerotic plaque. Lühikokkuvõte, Neurology. 2000 Feb 8;54(3):749-51., veebiversioon (vaadatud 25.05.2014) (inglise keeles) Sissekanne Terminologia Anatomica-s A12.2.04.001: Arcus aortae. Aordikaar Sissekanne Nomina Anatomica Veterinaria-s Arcus aortae. Aordikaar, lk 75, 5. väljaanne, 2012 Arch of the Aorta, veebiversioon (vaadatud 25.05.2014) (inglise keeles) Jeremy Jones, Frank Gaillard et al.,Arch of the Aorta, veebiversioon (vaadatud 25.05.2014) (inglise keeles) Vertebrate Structure and Development, veebiversioon (vaadatud 25.05.2014) (inglise keeles)