Operatsioon Valge Mõõk

Operatsioon Valge Mõõk oli 1919. aasta sügisel Vene Loodearmee, Eesti sõjaväe ja Suurbritannia laevastiku laevade pealetungioperatsioon Loode-Venemaal eesmärgiga vallutada Petrograd. Sõjalist operatsiooni ühise vaenlase suhtes teostanud liitlastel olid erinevad sõjalised ja poliitilised eesmärgid: Vene valgekaartlike vägede eesmärk oli vallutada Petrograd ning kukutada Loode-Venemaal bolševike võim ja taastada "ühtne ja jagamatu Venemaa"; Eesti sõjaväe eesmärk nihutada Punaarmee rindejoon võimalikult kaugele Eesti piiridest ning luua Punaarmee Läänerinde ja Eesti vahele puhvertsoon, kus asuks Eesti iseseisvuse suhtes negatiivselt meelestatud valgekaartlaste väed. Loodearmee esimene pealetung Petrogradile algas 28. septembril, Strugi-Belaja suunal. Nikolai Judenitš otsustas alustada pealetungi Petrogradile ööl vastu 10. oktoobrit 1919. Pealetungile asus ta vaid Loodearmee jõududega. Eesti armee pealetungist osa ei võtnud. Pealetung oli edukas, kuid plaanitust aeglasem. Plaanitud tempot suutis pidada vaid Lieveni diviis. 17. oktoobril, kui Judenitši väed olid veel Petrogradist kaugel, võttis linna kaitsmise üle Lev Trotski. Samal päeval kirjutas Kamenev alla direktiivile, mille alusel hakati Petrogradi all paiknevat Punaarmeed täiendama. Plaanitud 16.–17. oktoobri asemel jõuti Petrogradi lähistele alles 22. oktoobril. 20.–24. oktoobril oli Petrogradis võimuvaakum, kuni linna saabus Lev Trotski ning toodi linna Arhangelski rindelt täiendavaid sõjaväeosi. Petrogradi kaitsele koondati 60 000 meest, mille vastu Loodearmeel oli 17 960 jalaväelast ja 700 ratsaväelast, 54 kahurit, 500 kuulipildujat, 4 soomusrongi ja 2 soomusautot ja 6 tanki. Punaarmeele saabus alates 17. oktoobrist vastavalt Lev Kamenevi poolt alla kirjutatud direktiivile pidevalt täiendust. 21. oktoobril alustas Punaarmee vastupealetungi, kui Judenitši väed asusid linnast veel 45 kilomeetri kaugusel. Jõudude vahekord oli selleks momendiks juba masendavalt Judenitši kahjuks. Punaarmee läänerinde väed ründasid 40 000 mehega, 453 suurtükiga, 708 kuulipildujaga, 6 soomusrongiga ja 9 soomusautoga. 3. novembril andis Judenitš käsu taganemiseks. 10. oktoobril vallutasid Loodearmee väed tankirünnakuga Jamburgi, Loodearmee väed vallutasid Jamburgi-Gattšina suunal 16. oktoobril Luuga ja Gattšina Petrogradi kubermangus. 20. oktoobril 1919 vallutati Tsarskoje Selo ja Pavlovsk, kuid Pulkovost edasi valged ei jõudnud. Nikolai Judenitš üritas nüüd jälle abi saada Soomelt. 22. oktoobril saatis ta telegrammi liitlastele, paludes rünnata Petrogradi Soome jõududega. Judenitšit toetas Mannerheim, kuid Soome valitsus jäi esialgu äraootavale seisukohale. Kui aga algas Loodearmee taganemine, teatati 5. novembril 1919, et Soome rünnakut ei toeta. Loodearmee teist pealetung toetasid Eesti üksused. 13.–14. oktoobril toimus Eesti merejõudude dessantoperatsioon Kaporje lahes Peipja sadamas ning 14. oktoobril Krasnaja Gorka fordi ja Seraja Lošadi fordi pommitamine Eesti merejõudude ja Suurbritannia laevastiku poolt. 1. novembril Narvas toimunud nõupidamisel otsustati operatsioon lõpetada. Laevastiku peajõud pöördusid tagasi Tallinna, kuid paar laeva jäeti Koporje lahele. Lahinguid jätkasid 4. jalaväepolk ja Ingeri polk, kes tõmbusid tagasi Kernovo-Koporje-Kotlõ üldjoonele.  Pikemalt artiklis Krasnaja Gorka operatsioon 29. oktoobril said Loodearmee väed Petrogradi juures lüüa ja hakkasid taganema. 9. novembril lõpetati eesti vägede Krasnaja Gorka operatsioon ja algas Eesti vägede tagasitõmbumine Ingerimaalt. Loodearmee vasakut tiival tehti Krasnaja Gorka all punamadruste dessant. 13. novembril loovutasid Loodearmee väeosad Gattšina ja 14. novembril Jamburgi. Loodearmee Андрей Узун-Хасан-оглы, «БЕЛЫЙ МЕЧ» Русской Северо-Западной Армии[alaline kõdulink]