laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Peggy Whitson

Peggy Annette Whitson (sündinud 9. veebruaril 1960) on Ameerika Ühendriikide biokeemik ja endine NASA astronaut. Ta valiti astronaudiks 1996. aastal ja tema esimene missioon toimus 2002. aastal kui ta kuulus Rahvusvahelise Kosmosejaama (ISS) 5. ekspeditsiooni. Whitsoni teine missioon toimus 2007. aastal kui ta sai 16. ekspeditsiooni komandöriks, mis tegi temast ISS-i esimese naiskomandöri. Aastatel 2016-2017 kuulus Whitson 50., 51. ja 52. ekspeditsiooni meeskonda. 51. ekspeditsiooni ajal sai ta esimeseks naisastronaudiks, kes kaks korda olnud Rahvusvahelise Kosmosejaama komandör. Whitson naasis Maale 3. septembril 2017, olles kosmoses veetnud kokku 665 päeva, mis teeb temast NASA kogenuima astronaudi. Ta sai 57-aastaselt maailma vanimaks naisastronaudiks. 15. juunil 2018 teatas Whitson, et lahkub NASA-st ning tema lahkumisavaldus jõustus samal päeval. "Peggy Whitson: Record-Holding Astronaut". Space.com. Vaadatud 30. juuli 2018. "'American Space Ninja' Back On Earth After Record-Breaking Flight". NPR. Vaadatud 30. juuli 2018. "Record-Setting NASA Astronaut Peggy Whitson Retires". NASA. Vaadatud 30. juuli 2018.
Borstel (Diepholz)

Borstel on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Diepholzi kreisis. Valla pindala on 27,15 km². 31. detsembril 2015 elas seal 1249 inimest. Kuulub valdade ühendusse Samtgemeinde Siedenburg. GeoNames Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.  Borstel (Diepholz) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis www.borstel-online.de
Silm (maakitsus)

Silm on maakitsus Saare maakonnas Muhu vallas Võilaiul Võilaiu silma kõrval.
Maasen

Maasen on vald Saksamaal Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Diepholzi kreisis. Valla pindala on 18,69 km². 31. detsembril 2015 elas seal 469 inimest. Kuulub valdade ühendusse Samtgemeinde Siedenburg. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Mellinghausen

Mellinghausen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Diepholzi kreisis. Valla pindala on 24,41 km². 31. detsembril 2015 elas seal 1075 inimest. Kuulub valdade ühendusse Samtgemeinde Siedenburg. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.  Mellinghausen – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis siedenburg-online.de
Läti sümbolid

Läti sümboolika on Läti riigi ja lätlastega seotud sümboolika. Läti ametlikud sümbolid on lipp, vapp ja hümn. Peale nende on ka teisi sümboleid: rahvuslind on linavästrik, rahvuspuud on pärn ja tamm, rahvuskivim (läti keeles nacionālais minerāls) on merevaik. Läti vabaduse, iseseisvuse ja suveräänsuse sümbol on Vabadussammas.
Siedenburg

Siedenburg on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Diepholzi kreisis. Valla pindala on 14,22 km². 31. detsembril 2015 elas seal 1278 inimest. Vald paikneb umbes 20 km Nienburgist läänes. Siedenburgis on ka valdade ühenduse Samtgemeinde Siedenburg keskus. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.  Siedenburg – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis www.siedenburg-online.de
Staffhorst

Staffhorst on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Diepholzi kreisis. Valla pindala on 14,61 km². 31. detsembril 2015 elas seal 533 inimest. Kuulub valdade ühendusse Samtgemeinde Siedenburg. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Riia toomkool

Riia toomkool (läti keeles Rīgas Doma skola) oli toomkool Riias, mis tegutses Riia toomkiriku juures, tänapäeval Palasta ja Mazā skola iela tänava nurgal. See on Liivimaa vanim õppeasutus (asutati 1211). Kool asutati 1211. Kool oli hiljem nii Riia rae toomkool, akadeemiline gümnaasium kui ka kreiskool. Viimane toomkooli rektor oli kuni 1804. aastani August Albanus.
Verlag Georg Reimer

Verlag Georg Reimer oli Saksamaal Berliinis aastatel 1817–1918 tegutsenud kirjastus, mis peaasjalikult andis välja õppe- ja teaduskirjandust. Kirjastuse rajas raamatukaupmees, kirjastaja ja kunstikollektsionäär Georg Andreas Reimer (1776–1842), kes sai aja jooksul Saksamaa üheks suuremaks kirjastajaks. Pärast Georg Andreas Reimeri surma 1842. aastal juhtis kirjastust tema poeg Georg Ernst Reimer (eluaastad 1804–1885), seejärel viimase poeg Ernst Heinrich Reimer (1833–1897). 1897. aastal ostis kirjastuse Walter de Gruyter (1862–1923), kes 1918. aastal asutas selle kirjastuse baasil omanimelise kirjastuse Verlag Walter de Gruyter & Co. 1822. aastal andis kirjastus välja raamatu "Wallfahrten im Morgenlande" ('Palverännakud hommikumaal'), mille autor oli Liivimaa uurimisreisija Otto Friedrich von Richter (1792–1816) ja mille toimetas trükki Tartu ülikooli rektor Gustav von Ewers. Otto Friedrich von Richter. utlib.ut.ee
Pratt & Whitney R-1690 Hornet

Pratt & Whitney R-1690 Hornet (mootori Pratt & Whitney R-1860 Hornet B kohta vt. Pratt & Whitney R-1860) oli 9-silindriline õhkjahutusega tähtmootor, mis töötati välja Ameerika Ühendriikides 1926. aastal. Aastatel 1926 kuni 1942 toodeti 2944 Pratt & Whitney R-1690 Hornet mootorit. Lisaks toodeti seda litsentsi alusel Itaalias (nimetuse Fiat A.59 all) ja Saksamaal (BMW Hornet). Saksamaal arendati sellest mootorist ka meetermõõdustikus versioon BMW 132, mis oli tootmises aastatel 1933 - 1945. Pratt & Whitney lõi selle mootori baasil suuremate mõõtmetega mootori Pratt & Whitney R-1860 Hornet B. R-1690-3 525 h.-j. (392 kW) R-1690-5 525 h.-j. (392 kW) R-1690-11 775 h.-j. (578 kW) R-1690-13 625 h.-j. (466 kW) R-1690-S5D1G 700 h.-j. (522 kW) R-1690-52 750 h.-j. (559 kW) R-1690-SDG R-1690-S1EG 750 h.-j. (559 kW) R-1690-S2EG R-1690-25 850 h.-j. (634 kW) R-1690-S1C3G 1,050 h.-j. (780 kW) Fiat A.59 R. Itaalias litsentsi alusel toodetud versioon. R - reduktor väntvõllilt propellerivõllile Fiat A.59 R.C. Itaalias litsentsi alusel toodetud versioon. R - Reduktor, C - ülelaadur. BMW Hornet Saksamaal litsentsi alusel toodetud versioon, arendati edasi BMW 132 mootoriks. Bach Air Yacht Bellanca 31-40 Boeing 80 Boeing Model 95 Boeing Model 299 Burnelli UB-14 Douglas O-38 Focke-Wulf Fw 200 V1 Junkers Ju 52 Junkers Ju 86 Junkers W 34 Keystone B-3 Lockheed Model 14 Super Electra (L-14H) Lockheed Lodestar (C-56A, C-56B, C-56C, C-56D, C-56E, C-59/Mk 1a) Martin XB-14 Vought O2U Corsair Sikorsky S-40A Sikorsky S-42 Sikorsky S-43 Wedell-Williams Model 44 Tüüp - 9-silindriline õhkjahutusega tähtmootor Silindri läbimõõt - 155,6 mm Kolvi käik - 161,9 mm Silindrite töömaht - 27,7 l Pikkus - 1295 mm Läbimõõt - 1382 mm Tühimass - 460 kg Ülelaadur - ühekiiruseline ja üheastmeline trentrifugaalpuhur, ülekandega 12.0:1 Kütus - 87 oktaaniarvuga lennukibensiin Jahutus - õhkjahutus Stardivõimsus 789 hp (589 kW) pööretel 2,300 Püsivõimsus 740 hp (552 kW) pööretel 2,250 ja 2,135 m kõrgusel Surveaste - 6.0:1 Propellerivõlli reduktor ülekandesuhtega - 2:3
Nuubia

Nuubia on ajalooline piirkond Aafrika kirdeosas: nüüdse Egiptuse lõunaosas ja Sudaani põhjaosas (Niiluse 1. ja 6. kärestiku vahel). Nuubia jääb Assuanist lõuna poole ja Sudaani pealinnast Hartumist põhja poole. Nuubia aladel eksisteeris Aafrika vanimaid tsivilisatsioone Kerma kultuur (umbes 2500 eKr). Hiljem on Nuubias olnud mitu impeeriumi, neist tähtsam oli 785. aastal eKr rajatud Kuši riik (keskus Napata, hiljem Meroe). 4. sajandil meie ajaarvamise järgi vallutas suurema osa Nuubiast Aksumi kuningriik ning sinna hakkas levima kristlus. 9. sajandil hakkasid Nuubiasse rändama araablased ja islamiseerisid selle seejärel järk-järgult. Nuubiast sai Egiptus kulda, elevandiluud, viirukit ja eebenipuud, seal toodi ka palgasõdureid ja orje. Kuni 19. sajandi alguseni oli Nuubia eurooplastele tundmatu maa ja sealsed muistised lähemalt uurimata. Esimesi eurooplasi, kes sinnakanti uurimisreisi ette võtsid, olid 1815. aastal liivimaalane Otto Friedrich von Richter ja rootslane Sven Lidman. Richteril oli kavas koostada Nuubia templitest kunstiajalooline ülevaade, mistõttu joonistas ta sealseid ehitisi erilise innuga. Paraku jäid Richteri päevaraamatud ja joonistused avaldamata. Vastasel korral oleks sellest kujunenud teedrajav teos Nuubia arhitektuurist. Lidman oli seadnud eesmärgiks koostada Nuubia ajalooline kirjeldus. Tänapäeval on Richteri ja Lidmani kirjeldatud ning üles joonistatud paigad oluliselt muutunud. Muistse Nuubia teadusliku uurimisega tegeleb nubioloogia. Tuntud nubiolooge oli ameerika arheoloog George Andrew Reisner (1867–1942), kes tegi kindlaks, et nuubia vaaraod maeti väljaspool püramiidi. Fisher, Marjorie M.; et al., eds. (2012). "Ancient Nubia: African Kingdoms on the Nile". The American University in Cairo Press Jaanika Anderson. "Vastse-Kuustest maailma avastama: Otto Friedrich von Richter". Meie Vald, 1 juuni 2016
Jurjev-Polski

Jurjev-Polski (vene Юрьев-Польский) on linn Venemaal Vladimiri oblastis, Jurjev-Polski rajooni keskus. Asub 68 km Vladimirist loodes Kolokša jõe kaldal. Jurjev-Polski on üks Kuldse ringi linnadest. Jurjev-Polski asutas Juri Dolgoruki 1152. aastal. Tema käsul rajati ringikujulise põhiplaaniga kindlus, mida ümbritsesid kuni 7 m kõrgused muldvallid. Linna nimi tuleb Juri Dolgoruki kaitsepühaku püha Jüri nimest ning täiend Polski tuleb sõnast поле (põld), et eristada seda metsade vahel olnud Jurjevist, mis oli tänapäeva Tartu kohal asunud kindluse venekeelne nimi. 1212. aastast oli linn Jurjev-Polski vürstkonna keskus, seda valitses Vsevolod Suurpesa poeg Svjatoslav. Tema valitsusajal ehitati linna Peaingel Miikaeli klooster. 1234 valmis Püha Georgi katedraal. 1340. aastal läks Moskva suurvürstiriigi alluvusse. Aastatel 1238, 1382 ja 1408 rüüstasid linna mongolite väed. 1612 rüüstasid linna Poola väed. 1778. aastal sai maakonnalinnaks Vladimiri kubermangus. 2010. aastani kuulus Jurjev-Polski Venemaa ajalooliste linnade loendisse. Tänapäeval on linn põllumajandusliku piirkonna keskus, kus on toiduainetetööstuse ettevõtted, 2017. aastal oli linnas 18 600 elanikku. http://juriev.ru http://www.yuriev-polskiy.ru/
Sven Lidman

Sven Fredrik Lidman (11. detsember 1784 Norrköping – 9. märts 1845 Linköping) oli rootsi vaimulik, parlamendi liige ja uurimisreisija. 1800. aastal astus ta Uppsala Ülikooli. Sai sealt 1807. aastal filosoofiamagistri kraadi. 1811. aastal määrati ta Uppsala ülikooli araabia kirjanduse õppejõuks. Samal aastal sai temast ka vaimulik. Aastatel 1811–1817 töötas ta jutlustajana Rootsi diplomaatilises esinduses İstanbulis. 1814. aastal tutvus Lidman Odessas Liivimaa uurimisreisija Otto Friedrich von Richteriga, kellega koos otsustasid nad teha uurimisreisi 1815. aastal Egiptusse. Rännumehed külastasid enamikku Egiptuse tuntud kultuuriväärtuslikke paiku. Nuubia oli 19. sajandi alguseni eurooplastele tundmatu maa ja sealsed muistised lähemalt uurimata. Lidman oli seadnud eesmärgiks koostada Nuubia ajalooline kirjeldus. Tänapäeval on Richteri ja Lidmani kirjeldatud ning üles joonistatud paigad oluliselt muutunud. Lahkunud 1815. aasta suvel Egiptusest, siirdus Lidman tagasi İstanbuli. Lidman on reisinud ka Süürias ja Palestiinas. Retkedest kirjutas Lidman oma päevikutes, mis on säilinud ja hoiul tema perekonnaarhiivis. Suurem osa reiside ajal kogutud muististest ja käsikirjadest hävis 1818. aastal toimunud İstanbuli tulekahjus. See osa, mis tulekahjust puutumata jäi, on tänapäeval hoiul Vahemere maade muuseumis Stockholmis. 1817. aastal avaldas ajakiri Idunas Lidmani artikli Nuubias leitud muististest. Samal aastal asus Lidman õppejõuna tööle Linköpingi Ülikoolis. 1824. aastal määrati ta Linköpingi dekaaniks. Mitme aasta vältel esindas ta Linköpingi stifti Rootsi riigipäevas. Sven Lidman on maetud Linköpingi kalmistule. Tal oli 12 last, neli neist uppus. Tema pojapojapoeg Sven Lidman (1921–2011) oli leksikograaf, mitme Rootsi entsüklopeedia toimetaja. Sven Fredrik Lidman 1784-1845. k-arv.se Jaanika Anderson. "Vastse-Kuustest maailma avastama: Otto Friedrich von Richter". Meie Vald, 1 juuni 2016 Lidman, släkt. sok.riksarkivet.se Sven Fredrik Lidman. runeberg.org Sven Fredrik Lidman. geni.com
Sanddrif

Sanddrif on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Namakwa ringkonnas Richtersveldi vallas. Linn asub Oranje jõe vasakul kaldal, Namiibia piiri ääres. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sanddrifi elanikest värvilisi 78,53%, mustanahalisi aafriklasi 17,37%, valgeid 3,29%, India või Aasia päritolu inimesi 0,22% ja teisi 0,59%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 78,24% inimesi, koosa keelt 12,86%, inglise keelt 1,90% ja tsvana keelt 1,12%. https://census2011.adrianfrith.com/place/363004
Otto von Richter

Otto Magnus Johann von Richter (7. september 1755 – 15. detsember 1826 Tartu) oli baltisaksa päritolu Venemaa kubermangupoliitik, maanõunik. Ta kuulus Richterite aadlisuguvõssa. Ta sai 1789. aastal Eestimaa ülemmaakohtu assessoriks. Aastatel 1797–1826 oli ta Liivimaa rüütelkonna Maanõunike kolleegiumi liige. Aastal 1797 täitis ta Liivimaa aadlimarssali ja aastatel 1822–1824 Liivimaa maamarssali kohuseid. Ta oli kahe mõisa omanik Liivimaal. Pärast uurimisreisijast poja Otto Friedrich von Richteri surma kinkis Otto Magnus von Richter 1819. aastal poja Egiptuse muististe kollektsiooni Tartu ülikooli kunstimuuseumile, et innustada noori uurima ja reisima. See Egiptuse kollektsioon oli üks silmapaistvamaid Tsaari-Venemaal. 128 muistise hulgas olid suuremateks haruldusteks rikkalike maalingutega kaetud vaarao kirjutaja puusarkofaag ning kaks inimmuumiat. Richteri kingitud muististe seas oli ka antiikne marmorbüst Rooma keisri Hadrianuse lemmikust Antinousest. Tal oli kaks poega: Otto Friedrich von Richter (1792–1816) oli orientalist ja suri noorelt. Vanem poeg Gustav Christoph Eduard von Richter (1790–1847) sai nagu isagi Liivimaa maanõunikuks ja maamarssaliks. ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" Jaanika Anderson. "Vastse-Kuustest maailma avastama: Otto Friedrich von Richter". Meie Vald, 1 juuni 2016 "Tartu ülikooli ajalugu. II. 1798–1918". Eesti Raamat, 1982. Lk 73
Valgekivi

Valgekivi või Valge kivi nime kannab mitu Eesti rändrahnu: Valge kivi on rändrahn Tallinnas Paljassaarel Valgekivi on üks Lobi neeme kivikülvi kividest, asuvad Lääne-Viru maakonnas ... Mustkivi
Vabatahtlik Atleetide Klubi

Vabatahtlik Atleetide Klubi (ka Tallinna Vabatahtlik Atleetide Klubi) oli Tallinnas tegutsenud spordiorganisatsioon. See on ühtlasi esimene teadaolev eestlaste spordiorganisatsioon (registreeriti 1893). Klubist on teateid alates 1888, kui Gustav Boesbergi juures Heeringa tänaval (tänapäeval Turu tänav) kogunesid raskejõustiklased. Klubi registreeriti ametlikult 1893. Peale Boesbergi juhtis klubi ka Adolf Andruškevitš. Klubi lõpetas tegevuse 1918. Klubi liikmete seas olid paljud nimekad eesti raskejõustiklased, nende seas Georg Lurich, Georg Hackenschmidt, Aleksander Aberg. Tallinna entsüklopeedia. II köide N–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 294
Eesti Vabadusvõitlejate Tallinna Ühendus

Eesti Vabadusvõitlejate Tallinna Ühendus on Tallinnas tegutsev vabadusvõitlejaid ühendav organisatsioon. Ühendus on Eesti Vabadusvõitlejate Liidu liige.[viide?] Ühenduse kontor asub aadressil Vene tänav 31. Ühendus asutati 1992. 2004 kuulus ühendusse 988 liiget. Ühenduse häälekandja on Infoleht, mis ilmub aastast 1998. Tallinna entsüklopeedia. II köide N–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 294
Carle Vernet

Antoine Charles Horace Vernet, ka Carle Vernet, (14. august 1758 Bordeaux – 17. november 1836 Pariis) oli prantsuse maalikunstnik, litograaf, animalist, karikaturist ja batalist. Ta õppis maalimist isa käe all. 17-aastaselt sai ta Prix de Rome'i väikese auhinna, 23-aastaselt juba suure auhinna, millega kaasnes võimalus elada kolm kuni viis aastat Roomas auhinna patrooni kulul ja ennast kunstivaldkonnas arendada. Tema paljud teosed on Napoleoni armee (Suur Armee) teemal. 1822. aastal lõi Tartu kunstnik Karl August Senff gravüüri baltisakslasest orientalisti Otto Friedrich von Richteri (1792–1816) portreega, mille Tartu ülikooli rektor Gustav von Ewers lasi avaldada samal aastal Berliinis ilmunud Richteri raamatu "Wallfahrten im Morgenlande" frontispissil. Senffi gravüüri aluseks on olnud Carle Vernet' maalitud Richteri portree. 1787 – valiti Prantsuse kuningliku maalikunsti ja skulptuuri akadeemia liikmeks 1816 – valiti Prantsuse kaunite kunstide akadeemia liikmeks Ta oli kunstnik Claude Joseph Vernet' noorim poeg. Ka tema enda poeg Horace Vernet oli kunstnik. Vernet oli kirglik ratsutaja. Teda nähti ratsu seljas veel 4 päeva enne surma. Meeldis muna. Ta suri 78-aastaselt Pariisis. "Mamelukk ja tema hobune" (õlimaal, 18. sajandi teine pool) "Vaade Benrathi lossile Düsseldorfis" (õlimaal, 1806) "Napoleon jahil Compiègne'i metsas" (õlimaal, 1811) "Jahilt saabumine" (õlimaal, 1828) " Le four à plâtre, à Montmartre" (õlimaal, 1831) Otto Friedrich von Richteri portree. muis.ee /Kunstnikud / Karl August Senff / "Otto Friedrich von Richter". utlib.ut.ee Les Académiciens de 1795 a nos jours. academiedesbeauxarts.fr
Eesti Vabadussõja muuseum

Mitte segi ajada Eesti Vabadusvõitluse Muuseumiga Eesti Vabadussõja muuseum (ka Vabadussõja muuseum) oli Eesti Vabadussõjaga seonduvat eksponeeriv muuseum Tallinnas Vene tänaval. Muuseum eksisteeris 1919-1940. Muuseumi asutati 1919 sõjavägede ülemjuhataja korraldusel. Kui muuseum 1940 suleti, siis selle kogud läksid ENSV Riiklikule Ajaloo- ja Revolutsioonimuuseumile. Tallinna entsüklopeedia. II köide N–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 294
Iskelmä

Iskelmä on Soome raadiojaam, mis alustas tegevust 2000. aastal. Kanalil mängitakse uuemat ja vanemat soomekeelset muusikat. Selle omanik on Bonnier. Kanalit kuuleb Helsingis (96,2 MHz) ja mujal Soomes.
Liina

Liina on naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Liina 2609 naisel. Liina on Eestis populaarsuselt 56. naisenimi. Kõige populaarsem on eesnimi Liina vanuserühmas 30–34, kus neid on 10 000 elaniku kohta 47,16, ning Saare maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 25,64. Liina on keskmiselt 38 aasta vanune (mediaanvanus on 35). Liina Kersna, eesti ajakirjanik ja poliitik Liina Laasma, eesti odaviskaja Liina Luik, eesti pikamaajooksja Liina Olmaru, eesti näitleja Liina Raud, eesti näitleja Liina Siib, eesti kunstnik Liina Tennosaar, eesti näitleja Liina Vahtrik, eesti näitleja "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. august 2020. Vaadatud 30. juulil 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
LOL (^^,)

LOL <(^^,)> on Basshunter stuudioalbum. Albumi andis välja Warner Music Sweden 28. august 2006. "BASSHUNTER – LOL <(^^,)> (ALBUM)". Vaadatud 30. juuli 2018. "BASSHUNTER – LOL <(^^,)> (ALBUM)". Vaadatud 30. juuli 2018. "BASSHUNTER – LOL <(^^,)> (ALBUM)". Vaadatud 30. juuli 2018. "BASSHUNTER – LOL <(^^,)> (ALBUM)". Vaadatud 30. juuli 2018. "BASSHUNTER – LOL <(^^,)> (ALBUM)". Vaadatud 30. juuli 2018. "Basshunter". Vaadatud 30. juuli 2018. "BASSHUNTER – LOL <(^^,)> (ALBUM)". Vaadatud 30. juuli 2018. "BASSHUNTER – LOL <(^^,)>". Vaadatud 30. juuli 2018. "BASSHUNTER "LOL <(^^,)>". Vaadatud 30. juuli 2018. "GULD OG PLATIN". Vaadatud 30. juuli 2018. "TILASTOT". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. september 2012. Vaadatud 30. juuli 2018. Ametlik koduleht
Jussoni lomp

Jussoni lomp (ka Kriisa tiik) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Kooli ja Valgjärve külas. Veekogu pindala on 1,7 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 927 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Toru lomp

Toru lomp (ka Valgjärve tiigid) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Pikareinu külas. Veekogu pindala on 0,9 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 428 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Saarelomp

Saarelomp (ka Toru Saarelomp, Valgjärve tiigid) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Pikareinu külas. Veekogu pindala on 0,6 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 546 m. Järves on 1 saar. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Peeter Juhalain

Peeter Juhalain (1935. aastani Peeter Johanson; 15. märts 1904 Abja vald, Viljandimaa – 6. detsember 1984 Seabrook, New Jersey, Ameerika Ühendriigid) oli Eesti sõjaväelane (major). Ta astus 1923. aastal sõjakooli, lõpetas selle 29. augustil 1926 ja ülendati nooremleitnandiks. Suunati teenima 1. Soomusrongide rügementi. 1928. aastal kandideeris ja osutus valituks lennukoolis avatud lendurite kursusele. Lõpetas selle 1930. aastal ning määrati teenima Üksikusse Lennuväedivisjoni nr 1. 1. septembril 1939 viidi üle Õhukaitse staabi sideülemaks. 1940. aasta sügisel jäeti P. Juhalain teenima Punaarmee 22. territoriaalse laskurkorpuse üksikusse lennueskadrilli. Pärast eskadrilliülema alampolkovnik Hans Kitveli arreteerimist 11. detsembril 1940 määrati ta uueks eskadrilliülemaks. Põgenes 27. juunil 1941 koos suure osa oma üksuse lenduritega Punaarmee Jägala suvelaagrist ning varjas end koos nendega metsas kuni Saksa vägede saabumiseni. Töötas seejärel Eesti Julgeolekupolitsei II B jaoskonna personaliosakonna ülemana. 1942. aastal oli ta üks esimesi Sonderstaffel Buschmanni teenistusse astunud vanemohvitsere. 1944. aastal oli 11. öiste pommituslennukite grupi adjutant. Pärast lennugrupi likvideerimist 21. oktoobril 1944 Heiligenbeilis Saksamaal määrati Eesti diviisi teenistusse. Pärast II maailmasõda elas Ameerika Ühendriikides. Nooremleitnant – 25. august 1926 leitnant – 19. november 1930 kapten – 19. veebruar 1934 major – 16. veebruar 1940 Toivo Kitvel, Toomas Türk, Arvo Lennart Vercamer (koostajad). Põhjakotkad. Eesti lendurid ja lendurvaatlejad tsaariajast kuni 1940. aastani. Tallinn, 2011. Kirje ohvitseride andmebaasis
Emsland

Emsland on piirkond Emsi jõe ääres Alam-Saksimaa lääneosas ja Nordrhein-Westfaleni põhjaosas. See jaguneb niinimetatud Hannoveri ja Vestfaali Emslandiks.
Pikajärv

Pikajärv (ka Pikkjärv) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Pikajärve külas. Veekogu pindala on 9,6 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1953 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Kiisla lomp

Kiisla lomp on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Pikajärve külas. Veekogu pindala on 1,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 527 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Väike-Keebi järv

Väike-Keebi järv on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Hauka külas. Veekogu pindala on 0,1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 128 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Keebi järv

Keebi järv on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Hauka külas. Veekogu pindala on 1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 392 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Tallilomp

Tallilomp (ka Aiaste Tallilomp, Tallijärv) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Aiaste külas. Veekogu pindala on 1,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 569 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Albre järv

Albre järv (ka Aiaste Albre järv, Kriisa tiik) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Aiaste külas. Veekogu pindala on 1,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 929 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Jeruski lomp

Jeruski lomp (ka Keebi järv) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Valgjärve külas. Veekogu pindala on 0,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 341 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Piigandi Kogrõjärv

Piigandi Kogrõjärv (ka Kogrõjärv, Piigandi Kogrejärv, Mõntsiküla järv) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Heisri külas. Veekogu pindala on 2,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 581 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, [1] (vaadatud 29.07.2018)
Sulõndu järv

Sulõndu järv (ka Piigandi tiik) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Piigandi külas. Veekogu pindala on 1,1 ha. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.