laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Bridok (Teplõki rajoon)

Bridok (ukraina keeles Брідок) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Teplõki rajoonis. Elanike arv on 579. Pindala on 0,219 km².
Berezivka (Beršadi rajoon)

Berezivka (ukraina keeles Березівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Beršadi rajoonis. Elanike arv on 569.
Dovhe (Terebovlja rajoon)

Dovhe (ukraina keeles Довге) on küla Ukrainas Ternopili oblastis Terebovlja rajoonis. Elanike arv on 761. Pindala on 1,852 km².
Spunk

Spunk võib tähendada järgmist: Spunk on sõna, mida kasutatakse Astrid Lindgreni raamatus "Pipi Pikksukk" Spunk (koor) ...
Põlva valla aukodanik

Põlva valla aukodanik on Põlva valla tunnustusavaldus. Põlva valla aukodaniku nimetus antakse "erilise austusavaldusena aastatepikkuse töö või tegevuse ja eeskuju eest, mis on positiivselt mõjutanud Põlva valla arengut ja tuntust." Põlva valla aukodaniku nimetuse andmise otsustab vallavolikogu. Vastava ettepaneku võib vallavolikogule teha igaüks. Aukodaniku nimetusega kaasneb aumärk ja rahaline preemia 1000 eurot. Põlva valla aukodaniku nimetus kehtestati 2004. aastal. 2008 Heino Kusnets 2011 Imbi Saava 2015 Sirje Vill 2016 Maie Sillaste 2017 Heino Tartes 2018 Peeter Alep 2019 Ilmar Tagel 2020 Peeter Peedomaa Põlva valla tunnustusavalduste andmise kord. RT IV, 19.11.2015, 2 Põlva Vallavolikogu 28. oktoobri 2004 määrus nr 61 "Põlva valla aukodaniku, Põlva valla aasta tegija ja Põlva valla tänukirja statuudi kinnitamine"
Richard Heuberger

Richard Franz Joseph Heuberger (18. juuni 1850 Graz – 28. oktoober 1914 Viin) oli Austria helilooja, dirigent, muusikaõpetaja ja muusikakriitik. Sidemevabrikandi poeg. Õppis esialgu Grazis inseneriks, kuid loobus ja alustas muusikaõpinguid Grazi konservatooriumis Robert Fuchsi juhendamisel. Võttis ka helilooja Wilhelm Mayerilt (teoseid avaldas W. A. Rémy nime all) komponeerimise eratunde. 1876. aastal sai Viini Academischer Gesangvereini koormeistri ja 1878 Singakademie dirigendi koha. 1902. aastast oli Viini konservatooriumi õpetaja. Tema õpilaste hulgas olid ka hilisem mainekas dirigent ja ooperi impressaario Clemens Krauss ning gruusia-prantsuse päritolu pianist ja helilooja Héraclius Djabadary. 1902–1909 juhatas Viinis meeskoori Wiener Männergesang-Verein. Kirjutas muusikaartikleid Müncheni ajalehtedele Allgemeine Zeitung ja Neue Wiener Tagblatt ning toimetas 1896–1901 mõjukat ajalehte Neue Freie Presse. Andis 1904–1906 välja teose "Musikbuch aus Österreich". 1902. aastal ilmus tema kirjutatud Schuberti biograafia. Komponeeris muusika kahele balletile, kirjutas neli ooperit (edukaim "Manuel Venegas"), kuus operetti ning koori- ja orkestrimuusikat. Operetiloomingust on konkurentsitult parim ja suurima rahvusvahelise tunnustusega "Der Opernball" ("Ooperiball"), mis toodi Estonias lavale 1959. aastal. Ülejäänud lavateoste edu on olnud tagasihoidlik. Rohkem tuntakse teda muusikakriitiku ja dirigendina. Talle pakuti ka "Die lustige Witwe" ("Lõbus lesk") libretot, kuid ei suutnud Viini teatri (Theater an der Wien) juhtide soove rahuldada ning libreto anti teostamiseks noorele Ferenc Lehárile. Oli vabamüürlane. "Die Abenteuer einer Neujahrsnacht" (koomiline ooper, Leipzig, 1886) "Manuel Venegas" (ooper, Leipzig, 1889) "Mirjam oder Manifest" (ooper, 1894) "Der Opernball" ("Ooperiball"; 1898) "Ihr Excellenz" (1899) "Der Sechs-Uhr-Zug" (1900) "Das Baby" (1902) "Barfüssele" (ooper, 1904) "Die drei Grazien" (1906) "Durchlaucht Seitensprung oder Der Fürst von Düsterstein" (1909) "Don Quixote" (1910)
Viktor Jacobi

Viktor (ka Victor) Jacobi (22. oktoober 1883 Budapest – 12. detsember 1921 New York) oli Ungari helilooja ja dirigent, 20. sajandi alguse Ungari operetikoolkonna juhtivaid esindajaid. Jacobi õppis aastatel 1903–1905 Budapesti muusikaakadeemias (Zeneakadémia) Hans Kössleri juures. Imre Kálmán oli tema kaasüliõpilane ja lähedane sõber sel perioodil. Õppimise ajal esitati tema esimest viiestseenilist muinasjutuks nimetatud lavateost "A rátartós királykisasszony" ("Uhke printsess") edukalt Budapesti Rahvateatris (Népszínház). See innustas teda jätkama operetihelilooja ja näidendimuusika kirjutajana ning ta soovitas samaga tegeleda ka Kálmánil. Kuni esimese maailmasõja alguseni kirjutas ta peamiselt Ferenc Martosi tekstile ja Király Színházi teatri (Kuninglik teater) tellimusel tegi veel seitse operetti, millest edukaimad olid Kesk-Euroopas "Leányvásár" ("Pulmaturg") ja "Szibill". Jacobi emigreerus esimese maailmasõja ajal (1915) esmalt Inglismaale ja sealt edasi reisilaeva Lusitania pardal New Yorki. See laev lasti hiljem sakslaste poolt põhja. Ameerikas sai ta USA kodakondsuse ning tegutses seal pianisti ja dirigendina. Kuid ta haigestus New Yorgis raskelt ja suri 38-aastaselt. Jacobi jõudis komponeerida 13 tugevate Kálmáni-mõjutustega operetti, laulumängu (Singspiel) ja muusikalist komöödiat. USA publiku maitset arvestades tegi ta ringi oma Euroopa menuopereti "Szibill", mida New Yorgis esitati 1916. aastal pealkirjaga "Sybil" 423 korda. Selle opereti esitamine New Yorgis katkestati poole pealt, kui tuli teade esimese maailmasõja algamisest. See teos on tänaseni Ungaris populaarne ja aeg-ajalt esitatud ka Saksamaal. Eestis pole Jacobi operette esitatud. "A rátartós királykisasszony" (Budapest, 1904), "A legvitézebb huszár" ("Vapraim husaar", Budapest, 1905), "A tengerszem tündére" ("Merehaldjas", Budapest, 1906), "Tüskerózsa" ("Roniroos", Budapest, 1907, muudetud versioon pealkirjaga "Rambler Rose", New York, 1917), "Van, de nincs" ("Olla või mitte olla", Budapest, 1908), "Jánoska" (Budapest, 1909), "Leányvásár" ("Abieluturg", Budapest, 1911), "Szibill" (Budapest, 1914; 1916 New Yorgis pealkirjaga "Sybil"), "Apple Blossom" (koos Fritz Kreisleriga, New York, 1919), "The Half Moon" (New York, 1920), "The Love Letter" (New York, 1921), "Mìámi" (Werken Jacobise töötluses, Budapest, 1925).
Oskar Nedbal

Oskar Nedbal (26. märts 1874 Tábor – 24. detsember 1930 Zagreb) oli slovaki helilooja, viiuldaja ja dirigent. Komponeeris 8 operetti, millest tähelepanuväärseim on Polenblut. Kirjutanud ka muusika 8 balletile, samuti instrumentaal-, vokaal-, kammer- ja orkestrimuusikat. Õppis noormehena Tábořis koormeister Johann Endleri juures. 1885–92 jätkas õpinguid Praha konservatooriumis Antonín Bennewitzi (viiul), Vladislav Bláha (trompet) ja Antonín Dvořáki (kompositsioon) juhendamisel. Mängis 1891–1906 vioolat 20. sajandi alguse ühes Euroopa populaarsemas kammeransamblis, Tšehhi kvartetis (České kvarteto), mille asutajaliikmeks ka oli. 1896–1906 dirigeeris Tšehhi filharmoonia sümfooniaorkestrit ning esines külalisdirigendina paljudes Euroopa maades. 1906–18 elas Viinis ja juhatas seal Tonkünstlerorchesterit. Pärast Austria-Ungari impeeriumi lagunemist ja Tšehhi Vabariigi moodustamist pöördus tagasi Prahasse, kuid ei leidnud seal alalist tööd. Dirigeeris 1920–21 Šaki sümfooniaorkestrit. Asus 1923. aastal elama Bratislavasse. Kujunes Slovakkia muusikaelu juhtivaks tegelaseks. Oli alates 1923. aastast Slovaki rahvusooperi (Národní divadlo) ja Bratislava raadio orkestri dirigent ning Bratislava ülikooli ja Bratislava Muusikaakadeemia õppejõud. 1930. aastate alguse sügava majanduskriisi ajal juhtis teatrit majanduslikult ebaõnnestunult. Ajalehed süüdistasid just teda Slovaki rahvusteatri pankroti äärele juhtimises. Nõuti, et ta teatri võlad maksaks kinni oma taskust. See tekitas sügavat depressiooni ja hingelist tasakaalutust. Läks Zagrebi, et seal juhatada oma balleti "Pohádka o Honzovi" ("Honza jutustus") etendust. Pärast jõululaupäeva etenduse lõppemist ei suutnud enam taluda võlanõudlejate rünnakutest süvenenud stressi ning hüppas end Zagrebi ooperimaja ülemise korruse aknast alla surnuks. Operetid olid populaarsed eelkõige Viinis, kus keskmisest suuremat edu saavutas "Polenblut" ("Poola veri"). Seda operetti esitati aastatel 1916–30 viies Eesti teatris: Estonia 1916; Vanemuine 1924; Endla 1925, 1926; Ugala 1929 ja Narva teater 1930. Kasutas oma operettides palju tšehhi, poola ja Balkani rahvaste muusikat. Kirjutas muusika ballett-pantomiimile "Pohádka o Honzovi" (1902). Die keusche Barbara (Cudná Barbora, 1911) Polenblut (Polská krev, 1913) Die Winzerbraut (Vinobraní,1916) Die schöne Saskia (Krásná Saskia, 1917) Eriwan (1918) Mam’selle Napoléon (1919) Sedlák Jakub (ooper, Brno, 1922) Donna Gloria (1925).
Teramardikas

Teramardikas (Bruchus) on poilaste (Chrysomelidae) sugukonda kuuluv mardikaliste perekond. Teramardikaid on umbes 35 liiki. Peaaegu kõigi nende tõugud toituvad liblikõielistel. Bruchus affinis Bruchus atomarius – kureläätse-teramardikas Bruchus loti – nõiahamba-teramardikas Bruchus pisorum – herne-teramardikas Bruchus rufimanus – oa-teramardikas
Alfons Czibulka

Alfons Czibulka (ka Alphons Czibulka; ungari Czibulka Alfons Wolfgang; 14. mai 1842 Szepesváralja, Ülem-Ungari, tänapäeval jääb koht Slovakkia territooriumile – 27. oktoober 1894 Viin) oli Ungari helilooja, pianist, dirigent ja sõjaväeorkestri juht. 15-aastaselt esines suure eduga Venemaal pianistina. 1860 komponeeris esimese opereti "’S Lorle", mille ettekandmine Pressburgis (Bratislava) ei äratanud erilist tähelepanu. Seejärel pidas muusikaõpetaja ametit ning oli mõnda aega Odessas Prantsuse ooperi dirigent ning samas ametis ka Innsbrucki Nationaltheateris. 1864–65 Wiener Neustadti dirigent. 1865. aastal oli Franz von Suppé kõrval Viini Carl Theatre teine dirigent. Astus 1872 sõjaväeteenistusse ja oli kuni 1880. aastani Triestes, Prahas, Bolzanos, Petrovardinis ja Krakowis Austria-Ungari sõjaväeüksuse orkestrite kapellmeister. 1880 juhatas Austria-Ungari sõjaväeorkestrit Brüsseli rahvusvahelisel näitusel. 1880–90 juhatas populaarseid Viini Prateri Rotunda populaarseid "Monstekonzerti" programme. Erruläinuna 1889 oli ta Hamburgi populaarse Flora kontserdimaja direktor. 1884–93 komponeeris 7 vähem või rohkem edukat operetti, samuti ligi 400 nimetust tantsu- ja salongimuusikat ja laule ning arranžeeris teiste heliloojate meloodiaid. 1889–90 arranžeeris Arthur Sullivani Savoia ooperite "The Yeomen of the Guard" ja "The Gondoliers" muusikat tantsulugudeks. Populaarseimad operetid olid "Pfingsten in Florenz" ("Nelipüha Firenzes") ja "Der Glücksritter" ("Õnnerüütel"), mis esitati Viini Theater an der Wienis ja Carl-Theateris. Kui Austria kroonprints Rudolf abiellus Belgia printsessi Stéphaniega, komponeeris Czibulka sündmuse tähistamiseks populaarseks salongimuusikaks kujunenud "Stéphanie Gavottie". Võitis esimese auhinna rahvusvahelisel "Musikkapellenkonkurrenzi" festivalil. Suurem osa tema teoste partituuridest on hoiul Viini linnaraamatukogus. On maetud Viini Keskkalmistule. Kõik on esmaesitatud Viinis, kui pole märgitud teisiti. ’S Lorle (Pressburg, 1860) Pfingsten in Florenz (1884) Der Jagdjunker der Kaiserin (1885) Der Glücksritter (1887) Gil Blas von Santillana (1889) Der Bajazzo (1892) Monsieur Hannibal (1893)
Miksteater

Miksteater on Eesti kutseline erateater. Teater asutati 2007. Teatri lavastused on keskendunud kooliõpilastele. Teatril puudub oma maja ja etendused toimuvad sageli koolimajades. Teatri kontor asub Tallinnas aadressil Nõmme tee 50. "Pagulased!" "Pink!" https://web.archive.org/web/20180326070630/http://www.teater.ee/teater_eestis/teatrid/Miksteater.theatre_id-197 (vaadatud 26.03.2018) Teatri koduleht Teatrist Eesti Teatri Agentuuri andmebaasis
Jõhvi balletifestival

Jõhvi balletifestival on alates 2008. aastast Jõhvi kontserdimajas toimuv festival, mille eesmärgiks on arendada Eesti balletiharidust, propageerida maailmatasemel tantsukunsti Ida-Virumaal ning tutvustada Eestist pärit tantsijaid, kes on saavutanud tuntuse Euroopa lavadel. 12. Jõhvi balletifestival toimub 27. aprillist 5. maini 2019. Festivali peaesinejad on Balletto di Milano (Itaalia) ja Eesti Rahvusballett. Festivalist Eesti Kontserdi kodulehel Festivalist Eesti Teatri Agentuuri andmebaasis
International Dance Activity

International Dance Activity (ka IDA tantsufestival või I.D.A. tantsufestival) on Tartus toimuv rahvusvaheline tantsufestival. Festival kutsuti ellu 16. detsembril 2000, kui tähistati Vanemuise teatri balleti asutaja Ida Urbeli 100. sünniaastapäeva. Festivali raames kantakse ette nii klassikalise kui ka nüüdisaegse tantsu etendusi. Etendused toimuvad Vanemuise suures ja Vanemuise väikeses majas ning Sadamateatris. https://web.archive.org/web/20180326072753/http://www.teater.ee/teater_eestis/teatriorganisatsioonid/I.D.A___International_Dance_Activity.theatre_id-132 (vaadatud 26.03.2018) Festivalist Eesti Teatri Agentuuri andmebaasis
Ristikivi

Ristikivi võib tähendada järgmist: ristikivi on ristiga kivi, nt haual ristikivi on ristiga piirikivi Ristikivi on Soome Jyväskylä linnaosa Ristikivi (perekonnanimi) hatškar ristimiskivi
Suomi-Filmi

Suomi-Filmi Oy on Soome filmistuudio. Ettevõte on alates 1919. aastast tootnud umbes 160 filmi. 1919. aastal asutatud ettevõtte nimi oli Suomen Filmikuvaamo. 1921. aastal sai ettevõte praeguse nime Suomi-Filmi Oy. 1920. aastatel oli ettevõte Soome filmikunsti kõige tähtsam filmistuudio.[viide?] 1921–1933 juhtis ettevõtet Erkki Karu. Ettevõte on koostööd teinud ka Eesti filmistuudiotega, näiteks 1932. aastal toodeti koos mängufilm "Päikese lapsed". Suomen Filmiteollisuus Suomi-Filmi Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 26.03.2018).
The Witcher 3: Wild Hunt

"The Witcher 3: Wild Hunt" on CD Projekt Red poolt toodetud avatud maailmaga seiklusmäng (RPG) arvutile, Playstation 4 ja Xbox One konsoolidele. Mäng anti kogu maailmas välja 19. mail 2015. aastal. Mäng on tehtud mängumootoril REDengine 3. Mäng on valminud Andrzej Sapkowski fantaasiaraamatute sarja "Nõidur" põhjal. The Witcher 3: Wild Hunt on kolmas Nõiduri mäng, järg mängule "The Witcher 2: Assassins of Kings". Mängu tegevus toimub Mandril, väljamõeldud fantaasiamaailmas, mis põhineb slaavi mütoloogial. Seda ümbritsevad paralleeldimensioonid ja dimensioonivälised maailmad. Inimesed, päkapikud, haldjad, koletised ja muud olendid eksisteerivad Mandril koos, kuid mitteinimesi kiusatakse sageli taga nende erinevuste pärast. Mandril on sõda Nilfgaardi impeeriumi, mida juhib Põhjakuningriiki tunginud keiser Emhyr var Emreis (Charles Dance), ja Redania vahel, mida valitses kuningas Radovid V. Ilmub mitu asukohta, sealhulgas vabalinn Novigrad, redaani linn Oxenfurt, eikellegimaa Velen, Vizima linn (hiljuti vallutatud Temeria endine pealinn), Skellige saared (koduks Norra-gaellide Viking-klannidele) ja nõidade linnus Kaer Morhen. Peategelane on nõidur, Geralt Riviast (Doug Cockle), koletiskütt, keda on lapsepõlvest saadik treenitud võitluses, jälitustegevuses, alkeemias ja maagias ning kelle mutageenid on muutnud tugevamaks, kiiremaks ja toksiinide suhtes vastupidavaks. Teda aitavad väljavalitu, võimas nõid Yennefer of Vengerberg (Denise Gough), tema endine kaaslane Triss Merigold (Jaimi Barbakoff), bard Dandelion (John Schwab), kääbus-sõdalane Zoltan Chivay (Alexander Morton) ja Geralti mentor Vesemir (William Roberts). Geralti innustab tegutsema tema ja Yenneferi adopteeritud tütre Ciri (Jo Wyatt) taasilmumine. Ciri on Allikas, kes on sündinud (potentsiaalselt tohutute) maagiliste võimetega; pärast vanemate näilist surma koolitati ta nõiaks, samal ajal kui Yennefer õpetas talle maagiat. Ciri kadus aastaid varem, et põgeneda paralleeldimensioonist Metsiku Jahi, spektraal-sõdalaste rühma eest, mida juhtis Metsiku Jahi Kuningas: haldjas Eredin. Geraltina on mängija ülesandeks leida kasutütar Ciri, et teda kaitsta ebamaiste jõudude eest. Kasutades kahte mõõka (üks terasest, teine hõbedast) ja nõiduri "märke" võitleb mängija koletistega, täidab põhi- ja kõrvalmissioone, teenides samas raha ja oskuspunkte. Peale selle saab kätt proovida ühes minimängus, kaardimängus nimega Gwent, mis sai nii populaarseks, et CD Projekt Red otsustas teha sellest eraldiseisva mängu "Gwent: The Witcher Card Game". Mängul on ilmunud ka 2 laiendit - "Hearts of Stone" (oktoober 2015) ja "Blood & Wine" (mai 2016). Mängu on võimalik lisada ka tuhandeid kogukonna loodud modifikatsioone. Kogukonna modifikatsioonide leht: https://www.nexusmods.com/witcher3/mods/.
Metropoltheater

Metropoltheater või Metropol-Theater võib viidata erinevatele teatritele ja kinodele. Metropol-Theater (Berlin-Mitte), tänapäeval Berliini Koomiline Ooper Neues Schauspielhaus (Berlin-Schöneberg), endine Metropol Metropol-Theater (Hannover) Metropol (Lübeck) Metropoltheater (München)
Arhiivinimistu

Arhiivinimistu on arhiivikirjelduste kogum, mis on arhivaalide peamine otsi- ja juurdepääsuvahend. Arhiivikirjeldus esitatakse reeglina ühes nimistus, kuid erandina võib keerukale arhiivile koostada mitu nimistut. Samuti on otstarbekas avada uus nimistu, kui põhjalikud ümberkorraldused asjaajamises on tinginud uue arhiiviskeemi koostamise. Varem kronoloogiliselt korrastatud arhiivi edasise sarjapõhise korrastamise korral tuleb selleks luua uus nimistu. Arhiivinimistu ülesehitus on järgmine: tiitelleht; sisukord, mille peamine osa on arhiiviskeem; arhiivimoodustaja kirjeldus; arhiiviainese kirjeldus; sarjade kirjeldused; säilikute loetelu. Arhiivinimistu kooskõlastatakse avaliku arhiiviga enne lõplikku vormistamist ja arhiivi tegelikku üleandmist. Arhiivieeskiri Riigi Teatajas
Posse

Posse (saksa keeles "jant, farss, naljamäng") on populaarne, lavaline, kerge meelelahutus saksa keelt kõnelevates riikides. Põhineb naljakatel kokkusattumustel ja sageli ebatõenäolistel mitteelulistel situatsioonidel. Tänapäeval kasutatakse mõistet ka kujundlikus tähenduses, et kirjeldada groteskseid protsesse ühiskonnas ja poliitikas ning elu-olu maapiirkondades. Võeti mõistena kasutusele algselt juba 15. sajandi meelelahutust pakkuvatel üritustel, kuid saavutas laialdase leviku 18. sajandi lõpus ja 19. sajandi alguses. Esialgu tähistati selle mõistega lavalisi trikke ja vempe või grotesksete figuuride esinemisi. 17. sajandil levis mõiste possenspiel (jandimäng), millega nimetati ühiselt igasugust komöödiat, mis tavaliselt sisaldas ka laulunumbreid või oli ilmestatud instrumentaalmuusikaga. Mõistet possenspiel kasutasid ka Goethe ja Schiller oma lõbusama alatooniga teoste iseloomustamiseks. 19. sajandi alguses hakkas kiiresti levima lühem asjakohane nimetus posse. Lavaline posse oli esialgu eriti tüüpiline Viinile, Hamburgile ja Berliinile, kuid levis sealt kõikjale Saksamaale. Sageli täpsustati selle nimetusega millest laval esitatav lugu konkreetselt räägib. Kui tükk esitas kohalikke sündmusi ja tekst oli kohalikus dialektis, siis nimetati seda lokalposse'ks. Kui süžee oli muinasjutuline või haldjateemaline, oli nimetuseks zauberposse. Muinasjutumaal meeldis eriti viibida Viini publikul. Kui kirjeldati või iseloomustati mõne isiku tegevust, siis oli tegemist charakterposse'ga. Situatsioonikoomikaga lavalugu nimetati situationposse'ks. Kui oli vaja midagi parodeerida, siis tuldi välja parodierende posse lavatükiga. Viinis nimetati jantlikku lavateost lauludega tavaliselt Posse mit Gesang (farss lauluga). Posse mit Gesang'i ja samuti saksa kultuuriruumis laialt levinud Singspieli vahel ei tehtud muud vahet peale selle, et esimeses oli rohkem tegevust ja vähem muusikat kui rohkem operetlikus Singspiel'is. Viimaste tüüpilisemateks esindajateks olid Theater an der Wienis ette kantud Franz Schuberti "Die Zwillingsbrüder" (1820), Wenzel Mülleri "Herr Josef und Frau Baberl" (1826), Ferdinand Raimundi "Der Alpenköning und der Menshenfeind" (1828), Johann Nestroy ja Adolf Mülleri "Einen Jux will er sich machen" (1842) ja Karl Michael Ziehreri "Wiener Luft" (1889). Posse väljapaistvaimateks loojateks olid eelkõige Ferdinand Raimund (1790–1836), Joseph Alois Gleich (1772–1841), Karl Meisl (1775–1853), Adolf Bäuerle (1786–1859), Philipp Jakob Riotte (1776–1856), Joseph Drechsler (1782–1852), Wenzel Müller (1767–1835), Johann Nepomuk Nestroy (1801–1862), Franz von Suppé (1819–1895) ja Conradin Kreutzer (1780–1849). On täheldatud ka Richard Wagneri suurt huvi posse vastu. 20. sajandi nimekamad Saksamaa posse-viljelejad olid Walter Kollo ("Filmzauber", 1912; "Wie einst im Mai", 1913) ja Paul Lincke ("Fräulein Loreley", 1900; "Das blaue Bild", 1906).
Taarka Pärimusteater

MTÜ Taarka Pärimusteater on Eesti teater, mis asutati 3. oktoobril 2006 Võru maakonnas Obinitsa külas Seto seltsimajas. Teatri eesmärkide seas on teatri kaudu hoida ja jätkata setu kultuuri. Teatri tegevjuht on Riin Tammiste. https://www.setomaa.ee/kogukond/mtu-taarka-parimusteater (vaadatud 26.03.2018) Teatrist Setomaa.ee kodulehel
Arita portselan

Arita portselan (jaapani keeles 有田焼 Arita-yaki) on üldnimetus Jaapani portselanile, mis on tehtud Arita linna piirkonnas endises Hizeni provintsis Kyūshū loodeosas. See on tuntud ka Hizeni (肥前焼 Hizen-yaki) või Inari portselanina. Arita väikelinn asub Jaapani lõunaosas Kyūshū saarel Saga prefektuuris. Traditsiooni järgi tutvustas just seal 17. sajandi alguses Korea käsitööline Yi Sam-Pyeong esmakordselt Jaapanis portselani valmistamise kunsti. Avastati portselani valmistamiseks vajalik kivi, ehitati karjäär ja 1616. aastal sai Arita portselani tootmise ja teadmiste keskuseks. Piirkonnas avati mitu ahju ja kujunes välja eri stiile. Jaapanist Euroopasse eksporditav portselan kasutas üldiselt Lääne vorme ja Hiina dekoratsiooni. 1653 hakkas Hollandi Ida-India Kompanii eksportima Arita portselani Euroopasse. Varasemad nõud kasutasid glasuurialust sinist maalingut, kuid 17. sajandi keskpaigaks oli Arita tuntud erksate glasuuripealsete “emailitud” dekoratsioonide poolest. Arita portselan õitses üle mitme sajandi ja Arita sai portselanitööstuse sümboliks. Viimastel aegadel ajal on tööstus aga oluliselt kannatada saanud. Tänapäeval, peaaegu 400 aastat hiljem, on Arita endiselt Jaapani portselanitoodangu oluliseks keskuseks. Vaatamata probleemidele jätkab väike kohalike käsitööliste ja tootmisettevõtete kogukond erakordselt kõrge kvaliteediga esemete tootmist, kasutades Arita piirkonnale ainulaadseid materjale ja protsesse. 2018. aasta alguse seisuga tegutseb Arita kitsal mägisel alal ligikaudu 150 eri suuruses keraamikatöökoda. "Arita ware, the origin of Japanese porcelain". Japan Monthly Web Magazine. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. august 2018. "The first porcelain produced in Arita-cho, Saga prefecture, Japan". www.japanpotterynet.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 27. märts 2019.
Mieders

Mieders on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald asub 952 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 16,5 km². 1. jaanuaril 2016 elas seal 1848 inimest. Vald paikneb Stubaitali paremal küljel 10,60 km Innsbruckist lõunas. Asutatuna 1100. aastal, paikneb hajaküla oru kergelt tõusval nõlval 2718 m kõrge Serlesi jalamil. Asustatuna varakeskajal, on keskuses majad, mis kaunistatud barokk freskodega. Kahehooajaline turismikeskus asub otse Serlesbahneni suusa- ja matkaala jalamil. Nõlvad on tuntud ka oma pika suvise Alpi-sõiduki (monorelsstee) poolest, mis ulatub gondli ülemisest jaamast alumise jaamani, viies läbi madala metsase nõlva, paralleelselt köisraudtee marsruudiga. Innsbruckiga ühendab valda bussiliin. Fulpmes Mühlbachl Schönberg im Stubaital Telfes https://www.statistik.at/blickgem/blick1/g70328.pdf www.mieders.net
B5

B5 võib tähendada järgmist: B5-vitamiini ISO 216 B5 paberiformaati B5 (ansambel) ...
B8

B8 võib tähendada järgmist: B8-vitamiini ISO 216 B8 paberiformaati ...
CP

CP võib tähendada järgmist: CP ehk Collected Papers, lühend seonduvalt Charles Sanders Peirce'i töödega The Canadian Press ...
Mils (Tirool)

Mils on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald asub 605 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 6,93 km². 1. jaanuaril 2016 elas seal 4278 inimest. Vald paikneb 12 km Innsbruckist idas. Ala piiravad Weißenbach läänes ja Inn lõunas. Paika on esmamainitud 930. aastal. Viimase 40 aastaga on Mils tohutult kasvanud tänu oma päikeselisele asukohale. https://www.statistik.at/blickgem/blick1/g70329.pdf www.gemeinde.mils-tirol.at Milsi vald Hall-Wattensi piirkonna veebilehel