laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Garibaldi

Garibaldi võib olla: Giuseppe Garibaldi, Itaalia rahvuskangelane Garibaldi (Hypsypops rubicundus), kalaliik Garibaldi, mahajäetud koht Kanadas Garibaldi, mehenimi Garibaldi, perekonnanimi Garibaldi vulkaanivöö Kanadas Garibaldi komma, mõiste muusikas Garibaldi küpsis
Schottwien

Schottwien on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Neunkircheni ringkonnas. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Schrattenbach

Schrattenbach on vald (Gemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Neunkircheni ringkonnas. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Schwarzau am Steinfeld

Schwarzau am Steinfeld on vald (Gemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Neunkircheni ringkonnas. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Schwarzau im Gebirge

Schwarzau im Gebirge on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Neunkircheni ringkonnas. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Oodsipalo

Oodsipalo (kirjakeeles ka Ootsipalu) on paik Põlva maakonnas Räpina vallas, kuni 2017. aastani Veriora vallas. Ootsipalu asundus liideti 1977. aastal Nohipaloga. Oodsipalos asub Natura-kaitsealade hulka kuuluv Oodsipalo loodusala pindalaga 74,6 hektarit. Oodsipalos kasvab Eesti kõrgeim puu, harilik mänd kõrgusega 46,6 m. Oodsipalos kasvas ka 49-meetri kõrgune kuusk, mis aga kuivas ära 2019. aastal. "Eesti kõrgeim puu kuivas ära, rolli võttis üle 46,6 meetrit kõrge mänd" ERR, 9. oktoober 2019
Colin Blackwell

Colin Blackwell (sündinud 28. märtsil 1993 Lawrence'is, Massachusettsis) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Chicago Blackhawks. Aastatel 2011–2016 mängis ta Harvardi Ülikooli jäähokimeeskonnas. 2011. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i draft '​is 194. valikuna. Hooajal 2016/17 mängis ta American Hockey League'is (AHL) Sharksi tütarklubis San Jose Barracuda, kuid NHL-is ta Sharksi meeskonnas debüüti ei teinud. Hooajal 2017/18 mängis ta AHL-i klubis Rochester Americans. 2018. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase kahepoolse lepingu NHL-i klubiga Nashville Predators. Suurem osa hooajast 2018/19 mängis ta AHL-is Predatorsi tütarklubis Milwaukee Admirals. NHL-is debüteeris ta 19. jaanuaril 2019 mängus Florida Panthersi vastu. 2020. aasta oktoobris sõlmis Blackwell lepingu New York Rangersiga. Hooajal 2020/21 tegi ta NHL-is seni oma resultatiivseima hooaja, kui lõi 12 väravat ja andis 10 väravasöötu. 2021. aastal valis NHL-is esimest hooaega alustav klubi Seattle Kraken Blackwelli Expansion Draft '​is. 2022. aasta märtsis kauples Kraken Blackwelli koos Mark Giordanoga Toronto Maple Leafsile. Maple Leafsis mängis Blackwell vaid kuni hooaja lõpuni. 2022. aasta juulis sõlmis Blackwell kaheaastase lepingu Chicago Blackhawksiga. 2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Blackwell USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. Ta lõi turniiril neli väravat. "Predators sign Colin Blackwell to two-year contract". Nashville Predators. 3. juuli 2018. Vaadatud 3. juulil 2018. "Maple Leafs Acquire Giordano And Blackwell In Trade With Seattle". Toronto Maple Leafs. 20. märts 2022. Vaadatud 20. märtsil 2022. "Blackhawks sign Colin Blackwell to two-year, $2.4M deal". Sportsnet.ca (inglise). Vaadatud 13. juulil 2022. "Athanasiou, Domi, Blackwell, Stalock, Philp and Seney signed". Chicago Blackhawks. 13. juuli 2022. Vaadatud 13. juulil 2022. Colin Blackwell NHL.com lehel Colin Blackwell hockeydb.com lehel
Arlene Dahl

Arlene Carol Dahl (11. august 1925 Minneapolis, Minnesota – 29. november 2021 New York) oli USA näitleja ja ettevõtja. Ta sündis Minnesota osariigis Minneapolises. Mõlemad tema vanemad olid Norra sisserändajad. Suviti osales ta Minnesota ülikooli teatrikursustel. Pärast keskkooli lõppu kolis ta Chicagosse ja seejärel New Yorki, kus ta asus tööle modellina. 1945. aastal sai ta rolli Broadway muusikalis "Mr. Strauss Goes to Boston". Peagi jäi ta silma Hollywoodi filmitegijatele ning 1947. aastal mängis ta kandvat rolli filmis "My Wild Irish Rose". Seejärel sõlmis ta lepingu filmistuudioga MGM, mängides sellistes MGM filmides nagu "The Bride Goes Wild" (1948), "A Southern Yankee" (peaosas koos Red Skeltoniga; 1948), "Scene of the Crime" (1949), "Three Little Words" (koos Fred Astaire'i ja Skeltoniga; 1950) ja "Varitsus" ("Ambush"; 1950). Dahli kõige tuntum film noir '​i roll oli filmis "Slightly Scarlet" (1956). Tema kõige silmapaistavam roll oli Jules Verne'i romaanil põhinevas seiklusfilmis "Journey to the Center of the Earth" (1959). Pärast seda otsustas ta aktiivse filmikarjääri lõpetada, kuid tegi mõningaid rolle filmides, televisioonis ja teatris ka järgnevatel aastakümnetel. 1951. aastal hakkas ta kirjutama ajalehe Chicago Tribune ilu- ja kosmeetikaveerul. 1950. aastatel asutas Dahl ettevõtte Arlene Dahl Enterprises, mis turustas naiste pesu ja kosmeetikat. Ettevõttega sai ta 1970. aastatel miljonäriks, kuid 1980. aastatel jättis üks tema abikaasades ta suurtesse võlgadesse, misjärel oli Dahl sunnitud ette võtma taas enam rolle näitlejana. Ta kirjutas umbes 15 ilualast raamatut. Lisakas kirjutas ta mitu raamatut astroloogia alal. Dahl oli abielus kuus korda ja tal oli kolm last. Esimesed kaks abielu oli näitlejate Lex Barkeri ja Fernando Lamasega. Abielust Lamasega sündis poeg Lorenzo Lamas, kellest sai samuti näitleja. "Arlene Dahl, Actress Who Made Beauty Her Business, Dies at 96". hollywoodreporter.com. 29.11.2021. Vaadatud 15.12.2021 Arlene Dahl andmekogus IMDb (inglise)
Agnes Pulk

Agnes Pulk (sündinud 17. detembril 1978) on teenusedisainer, coach ja koolitaja, teenusedisaini stuudio Disainivõti asutaja. Agnes Pulk alustas 2003. aastal kasuperede PRIDE programmi koolitajana ja rahvusvahelise laste väärkohtlemise ennetusprogrammi CAP koolitajana. 2016. aastal lisandusid teenusedisaini, koosloome, meeskonna- ja loovkoolitused. Pulgal on Tartu Ülikooli magistrikraad teenuste disainis ja juhtimises ning ta on rahvusvahelise Ericksoni Coaching International väljaõppega coach, töötades nii indiviidide kui meeskondade ja organisatsioonidega. Magistritöös uuris Agnes Pulk avalike teenuste ligipääsetavust. Ärme disaini inimvaenulikku ühiskonda, Postimees, 01.03.2022 Teenusedisaini stuudio Hiiumaal, Hiiu Leht, 29.10. 2017 Inimene märkab halvasti disainitud teenust, Pärnu Postimees, 02.06.2017 Disainivõtme koduleht Agnes Pulk LinkedIn "Agnes Pulk". Disainivõti - teenusedisain/coaching/ koolitused. Vaadatud 6. septembril 2024.
Riigi Laboriuuringute ja Riskihindamise Keskus

Riigi Laboriuuringute ja Riskihindamise Keskus (lühend LABRIS) on ministeeriumi hallatav asutus Regionaal- ja Põllumajandusministeeriumi valitsemisalas. Keskuse peahoone on Tartus ning selle piirkondlikud laboratooriumid asuvad Tallinnas ja Saaremaal. Asutus teeb muu hulgas toiduohutuse, söödaohutuse ja loomatervise valdkonna laboriuuringuid ja riskihinnanguid ning diagnoosib ja lahendab taudipuhanguid ja toidutekkelisi haiguspuhanguid. Keskuse laboratooriumitel on Eesti Akrediteerimiskeskuse akrediteering. 2022. aastani kandis asutus nime Veterinaar- ja Toidulaboratoorium (VTL). Organisatsioon. Riigi Laboriuuringute ja Riskihindamise Keskus, vaadatud 16.03.2024. Veterinaar- ja Toidulaboratoorium muutis nime. Maa Elu, 6. jaanuar 2023. Keskuse koduleht
Vivian Kallaste

Vivian Kallaste (õieti Viviane, aastani 1983 Laane; sündinud 19. oktoobril 1956 Tallinnas) on eesti laulja (metsosopran) ja pedagoog. Ta lõpetas 1975 Tallinna 22. Keskkooli ning õppis 1966–1969 Tallinna Lastemuusikakoolis viiulit (õpetaja Kurt Brinkman) ja lõpetas 1982 lauluerialal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Jenny Siimoni ja Tiiu Levaldi klass). 1965–1974 oli ta Ellerheina lastekoori ja 1974–1979 selle kammerkoori ning 1980–1982 Eesti Raadio segakoori laulja ja solist. 1982–2001 oli Kallaste Vanemuise teatri solist, 2001–2004 laulis ta Savonlinna ooperifestivali kooris. Aastast 1986 töötab Kallaste Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis pedagoogina (aastast 2000 klassikalise laulu osakonna juhataja). Tema õpilasteks on olnud: Liina Tordik, Maria Kiple, Laili Jõgiaas, Maria Kallaste, Kadri Tegelmann, Tamar Nugis, Rasmus Kull, Greete Kivisild, Merje Uppin. Olnud aastast 2001 mitme koori hääleseadja (Tartu Noortekoor, Tartu Ülikooli Naiskoor, Miina Härma Gümnaasiumi koorid) ning aastast 2007 ühtlasi Eesti Kooriühingu mentor hääleseade alal. Esinenud kontsertidega Eestis ja välismaal (sh 1984 koos Taisto Noorega Potsdamis, 1990 Torontos, 1996 Turus soolokontsert nüüdismuusika festivalil). Ta on olnud ka solist suurvormide ettekandeil: näiteks koos Eesti Filharmoonia Kammerkooriga Bachi „Jõuluoratoorium”; Vanemuise kollektiividega Pergolesi „Stabat mater” ja de Falla „Suur võlur – armastus”; koos segakooriga Noorus ja Eesti Muusikaakadeemia sümfooniaorkestriga Urmas Sisaski „Missa nr 1”.  Peeter Volkonski on talle kirjutanud „Ysolti laulud” (esiettekanne 1989). Kallaste on Richard Wagneri Seltsi (2000) ja Soololaulu Õpetajate Liidu liige (2002).  Tema abikaasa on Aivar Kallaste.
Nisu (perekonnanimi)

Nisu on perekonnanimi. Bangladeshis oli perekonnanime Nisu kandjaid 2014. aastal ligi 2100 isikut. Indias oli sellenimelisi isikuid üle 300, Soomes üle 60 jne. 2024. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Nisu 116 inimesel: 51 mehel ja 65 naisel. Perekonnanimede levikult oli Nisu meeste puhul 2045. kohal ja naiste puhul 1677. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Nisu vanuserühmas 10–14, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,37. Nimi oli kõige sagedasem Jõgeva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 4,71 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Laiuse kihelkonna; Võrumaal Kanepi kihelkonna; Viljandimaal Tarvastu kihelkonna ja Läänemaal Käina kihelkonna erinevates mõisavaldades 4 korral nimeks Nisso (normaliseeritult Nisu). Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Nisu 1940. aastal kasutusele isiku poolt, kes kandis varem nime Heizert. Maie Nisu, eesti omavalitsustegelane (1949–2008) Ants Nisu, eesti maadleja ja treener (1950–) Oskar Nisu, eesti jalgrattur (1994–) Nisu Surnames. Vaadatud 13. märts 2024. Statistikaamet: Nimede statistika. Nisu. Vaadatud 13. märts 2024. Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Nisu. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Nisu. Nisu statistikaameti andmebaasis
Venemaa-Ukraina piir

Venemaa ja Ukraina vaheline piir on Venemaa ja Ukraina vaheline de jure riigipiir. Maismaal eraldab piir viit Venemaa oblastit ja viit Ukraina oblastit. 2014. aasta alguses alanud Venemaa-Ukraina sõja tõttu erineb Venemaa ja Ukraina vaheline de facto piir ÜRO poolt tunnustatud juriidilisest piirist. Alates 2024. aastast okupeerib Venemaa sõjaliselt märkimisväärset osa Ukrainast.
Tallinna kindlus

Tallinna kindlus oli Tallinna üla- ja all-linna kaitseehitiste süsteem 13.-19. sajandil. Toompea Väike linnus Toompea Suur linnus Tallinna linnamüür Tallinna bastionid Tallinna muldkindlustusvöönd Tallinna vallkindlustused
Kiviküla (Haapsalu)

Kiviküla asub Lääne maakonnas Haapsalu linnas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda. Külas asuvad Topu sadam, Topu puhkemaja ja Lauri-Antsu Öko-turismitalu. Must pappel Topu sadama lähedal (ümbermõõt 6,1 meetrit) Kalmumäe kivikalme Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 23.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Topu puhkemaja koduleht
Seebenstein

Seebenstein on vald (Gemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Neunkircheni ringkonnas. Tihti nimetatakse seda säilinud looduse tõttu "Pitteni oru pärliks" ("Perle des Pittentals"). Seebenstein asub Alam-Austria Industrievierteli piirkonnas. Valla territooriumist 62,71 % on kaetud metsaga. Vallas asub Seebensteini looduspark ja see külgneb ajaloolise Türkensturzi varemega. Linnal on vaade keskaegsele Seebensteini linnusele. Iidsetel aegadel oli Seebenstein keltide Noricumi kuningriigi osa. 16. aprillil 1972 oli Seebenstein 5,3 magnituudise maavärina epitsenter. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Sankt Corona am Wechsel

Sankt Corona am Wechsel on vald (Gemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Neunkircheni ringkonnas. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Steuben

Reisiaurik Steuben oli 1923. aastal valminud Saksa kaubalaev, mis kandis alguses nime München. 1930. aasta 11. veebruaril, kui laev seisis New Yorgis kai ääres, lahvatas selle laadungiruum leekidesse. Arvatakse, et õnnetuse põhjustasid iseeneslikult süttinud kaalium ja alusturvas, mis oli laeva lastiks. Ühtegi inimest ei hukkunud, samuti jäi terveks masina- ja katlaruum. Peale õnnetust sõitis München remonti Bremerhavenisse, kus ta ehitati ümber lõbusõidulaevaks. Otsustati vahetada ka laeva nime: alguses kasutati nime General von Steuben, kuid 1938. aasta 20. detsembril lühendati see Steubeniks, kuna samanimeline kindral oli natsionaalsotsialistide juures sattunud ebasoosingusse. 1939. aasta 4. detsembril mobiliseeriti Steuben II maailmasõtta, kus temast sai Danzigi staabilaev. 1944. aasta sügisest oli ta haavatute transpordilaev, mis oli halli värvi nagu sõjalaevad ning varustatud õhutõrjekahuritega. Sel ajal kuulus Steubeni laevapersonali 430 inimest, kellest 160 olid meeskonnaliikmed ja ülejäänud meditsiinipersonal. 1945. aasta 9. veebruaril asus laev Kaliningradi oblastist Baltiiskist teele viimasele mereretkele. Koos 430 inimesega, kes kuulusid laevaperre, võeti tol päeval pardale veel umbes 2800 haavatut, 800 põgenikku ja 100 sõdurit. Sadamast väljudes võeti siht läände. eal liitus laevaga torpeedopüüdjate T-196 ja TF-10 eskort, mis äratas enda söeküttesüsteemi ja korstnast väljuva hõõguvate sädemete vooga tähelepanu. Seetõttu märkas ööl vastu 10. veebruari Nõukogude Liidu mereväeohvitser Marinesko TF-10 sädemepilve ja temaga kaasa sõitvat pimendatud tuledega Steubeni. Saksa laevadele torpeedolaske kaugusele jõudmine võttis aega, mistõttu tabas esimene lask Steubeni kell 00.53. Pihta saadi laeva vööriosa parempardale, teie lask tabas laeva keskosa. Vesi hakkas kiiresti sisse tulema, mistõttu vajus laev väga kiiresti vee alla. Kuna pardal olnud inimestel tekkis paanika, blokeeris rahvamass ukseavad ja trepid hetkega. Alumistel tekkidel viibijatest õnnestus vaid väga vähestel ülespoole jõuda. Saksa meresõjauurija Heinz Schöni arvates oli juhtunu hetkel pardal 4267 inimest, kellest hukkus 3608. Päästeti 659 inimest. 2004. aasta mais leidis Poola mereväe hüdrograafiline laev Steubeni vraki. Laev oli leidmise ajal valdavalt terve. Õun, Mati (2015). Laevahukud Läänemerel 20. sajandi sõdades. Grenader. Jamkowski, Marcin (2015). Ghost ship found. National Geographic 207(2), 32–51.
Paramysis intermedia

Paramysis intermedia on müsiidiliste seltsi kuuluv mereline üheaastane vähilaadne, kelle algne päritoluala on Musta ja Kaspia mere piirkond, ent kes on võõrliigina asunud mujale maailma paikadesse, sealhulgas Läänemerre. Paramysis intermedia on umbes 6–13 mm pikkuse lülilise kehaga, saleda kehakujuga, karapaksiga, mis katab keha eesmisi lülisid, ja varrekesel eenduvate pirnjate silmadega. Tundlad on pikad ja saledad. Tundla jalamil asuv soomus on väikese ogaga ja soomuse välisserv on harjasteta. Sabalehvik on tömp, sama pikk kui viimane tagakeha lüli ja sellel on 13 oga. Liik on levinud Mustas ja Aasovi meres, samuti Põhja-Atlandi ookeani rannikuil ja Läänemeres nii Liivi kui ka Soome lahes. Liik eelistab magedamat vett, asustades suurte jõgede lehtersuudmeid. Ta võib asustada nii kivise kui ka pehme põhjaga alasid lainetusele mõõdukalt avatud merepiirkondades. Liik eelistab eutroofset veekeskkonda, kuid esineb ka mesotroofses vees. On keskmise reostustundlikkusega. Loom liigub ujudes ja mööda substraati roomates. Põhjalähedases vees toituvad nad igasugusest orgaanilisest (nii loomsest kui ka taimsest) pudemest taimedel, vees ja veekogude põhjal ning ka zooplanktonist. Paramysis intermedia leiti Läänemeres Eestimaa Looduse Fondi läbi viidud loodusväärtuste uuringu käigus Liivi lahest Ruhnu lähedalt Gretagrundi madala piirkonnast 2008. aasta kevadel. Gretagrundi merealalt leiti vaid üks tulnukliigi isend, kuid Narva-Jõesuu supelranna madalast veest on neid püütud kümnete kaupa. 1974.–1977. aastal püüti liiki introdutseerida Aasovi mere Taganrogi lahest Peipsi järve. Hiljem pole teda aga Peipsist leitud. Baker, E., T. Dudley, J. Li., and A. Bartos, 2024, Paramysis (Mesomysis) intermedia (Czerniavsky, 1882): U.S. Geological Survey, Nonindigenous Aquatic Species Database, Gainesville, FL, and NOAA Great Lakes Aquatic Nonindigenous Species Information System, Ann Arbor, MI, https://nas.er.usgs.gov/queries/greatlakes/FactSheet.aspx?Species_ID=3628&Potential=Y&Type=2&HUCNumber=, Revision Date: 9/10/2021, Access Date: 3/13/2024 Paramysis (Mesomysis) intermedia (Czerniavsky, 1882). – WoRMS "J. Kotta. Võõrliikide kaardistamine rahvateaduse abil. Lõpparuanne. Eesti Mereinstituut, Tartu Ülikool, 2021" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 8. veebruar 2024. Vaadatud 13. märtsil 2024. Uus vähiliik püüab Eesti vetesse vaikselt sisse imbuda. – Eesti Päevaleht, 17.02.2009
Kafka sündroom

Kafka sündroomina mõeldakse pimesi käsutäitmist bürokraatiasüsteemis. Mõiste põhineb kirjaniku tuntud teosel "Protsess". Franz Kafka meelest käitub bürokraatia alati eeskirjade kohaselt. Madalamate astmete ametnikud on valmis ülima kuulekusega täitma igat, ka kõige tobedamat kõrgemalt poolt antud korraldust. Nii võidakse ametniku ükskõiksuse tõttu süüdi mõista inimene, kes tegelikult polegi süüdi. See juhtub ka Franz Kafka teose kangelase Joseph K-ga. Kafkalikkus
Richard Donner

Richard Donner (sünninimi Richard Donald Schwartzberg; 24. aprill 1930 New York – 5. juuli 2021 Los Angeles, California) oli USA filmitegija. Donner alustas karjääri televisioonis, lavastades mitmete telesarjade, sh "The Man from U.N.C.L.E.", "The Fugitive" ja "Videviku tsoon" ("The Twilight Zone"), episoode. Tema esimene lavastatud filmi oli madalaeelarveline "X-15" (1961). Läbimurde tegi Donner õudusfilmiga "Oomen" ("The Omen"; 1976). Seejärel lavastas ta märgilise tähendusega superkangelasefilmi "Superman" (1978) peaosas Christopher Reeve'iga. 1980. aastatel lavastas ta muuhulgas seikluskomöödia "Kõurikud" ("The Goonies"; 1985) ja jõulukomöödia "Vaimude kättemaks" ("Scrooged"; 1988) ning andis uue hoo semukomöödia žanrile filmisarjaga "Surmarelv" ("Lethal Weapon"). 1985. aastal abiellus ta produtsendi Lauren Shuler Donneriga. 1986. aastal asustasid nad produktsioonikompanii The Donners' Company, mis on tootnud muuhulgas sellised filmid nagu "Päästke Willy" ("Free Willy"; 1993) ja "X-mehed" ("X-Men"; 2000). Richard Donner andmekogus IMDb (inglise) "Suri USA filmirežissöör Richard Donner". kultuur.err.ee. 6.7.2021.
Goya

Goya oli 1940. aastal Oslos vette lastud Norra mootorkaubalaev. Kui sakslased Norra okupeerisid, konfiskeeriti ka laev. Goya oli suur kaubalaev, mille veeväljasurve oli 5230 brt ja pikkus 141 m. Kahe sisepõlemismootoriga, mille koguvõimsus oli 8400 hj, võis laev saavutada kiiruse kuni 16 sõlme. Algusest lõpuni oli selle kapten Otto Plünnecke. Ookeanisõitudeni laev ei jõudnud. 1940. aasta jaanuaris sai Goya endale Hamburgis peale geomeetrilise moondamismustri, ühtlasi lisati liivast ballast, et lastita laev merelainetel püsti seisaks. Hiljem sõidutati see Königsbergi, kus laevast sai allveelaevnike kooli märklaev – laeva pihta lasti lõhkepeadeta õppetorpeedosid. 1944. aasta septembris võeti laev kasutusele transpordilaevana, et viia põgenikke Läänemere ida- ja lõunarannikult läänekaldale. Kuna Goyal puudusid kajutikohad, tuli põgenikke transportida lastiruumides. Laeva ahtritekile ehitati laudadest kemmergud. Mahukad külmkapid võimaldasid Läti ja Leedu põgenike pealevõtul alati kaasa võtta suurt hulka liha. Nelja põgenikeveoga oli Goya Läänemere idarannikult ära viinud 19 785 inimest. 1945. aasta 16. aprillil võeti Helast peale rekordiliselt 7000 inimest. Nende hulka kuulusid põgenikud, sõdurid ja haavatud. Pealelastimine toimus paanikas. Samal ajal seadsid sihi läände aurik Mercator, mille pardal oli 5500 inimest, veetanker Ägir, mis kandis 1604 inimest, miinitraalerid M 256 ja M 328 ning laev Kronenfels. Samal ööl andis Kronenfels valgussignaaliga Goyale märku, et neil on masinarike. Mõne kilomeetri kaugusel paiknevat valgussignaali märkas Nõukogude allveelaev L-3 3, mida juhtis kapten Vladimir Konovalov. Veerand tundi hiljem, kell 23.45, oli L-3 jõudnud Goyale torpeedolaskekaugusele, mistõttu lähetas Konovalov neli torpeedot mootorkaubalaeva suunas. Goyat tabas kaks lasku: üks vööriosa ja teine masinaruumi. Pihtasaamise tagajärjel jäi laeval seisma dünamomasin, ka kustus kogu valgustus. Hetk hiljem vajus Goya tüürpoordi suunas viltu, murdudes masinaruumi kohalt pooleks. Viis minutit hiljem oli laev vajunud vee alla. Kuigi miinitraaler M 328 oli õnnetuse ilmnedes allveelaeva taga ajama asunud, naasis see hetk hiljem koos veetanker Ägiriga õnnetuspaika. Laevade koostöös õnnestus päästa 334 inimest, hukkunuid oli 6666. Tegemist on 20. sajandi suurima ühel laeval hukkunute arvuga. Goya vraki avastasid Poola sukeldujad 26. augustil 2002. 16. aprillil 2003 määras 3D-sonari abil vraki asukoha kindlaks rahvusvaheline uurimisrühm. Vrakk asub 78 m sügavusel, on püstasendis ja heas seisukorras. 2006. aastal kehtestas Poola valitsus 500 m lähenemisraadiuse, et mitte häirida hauarahu. Õun, Mati (2015). Laevahukud Läänemerel 20. sajandi sõdades. Grenader. Katastroofid Läänemerel palju suuremate ohvritega. Eesti Päevaleht, 02.10.1985, lk 6. https://dea.digar.ee/cgi-bin/dea?a=d&d=estdagbladet19851002.1.6&e=-------et-25--1--txt-txIN%7ctxTI%7ctxAU%7ctxTA------------- MV Goya [+1945]. https://www.wrecksite.eu/wreck.aspx?13274
Eriidanus

Eriidanus (ladina Eridanus) on tähtkuju, mis asub taevaekvaatoril ja ulatub kaugele lõunataevasse. See on üks Ptolemaiose kirjeldatud 48-st tähtkujust ja kuulub tänapäeva 88 tähtkuju hulka. Eriidanus on pindalalt 6. tähtkuju, kattes tähistaevast 1139 ruutkraadi. Heledaim täht on Achernar. Epsilon (ε) Eridani on üks meile lähemaid tähti (10,8 valgusaastat), millel on vähemalt üks planeet, kust on otsitud ka elu märke. "Eridanus Constellation". Constellation Guide. Vaadatud 2. august 2018. "Star Constellation Facts: Eridanus". Astronomy Trek. Vaadatud 2. august 2018.
Albert II

Albert II nimi on kandnud või kannab mitu valitsejat: Albert II, belglaste kuningas 1993–2013 Albert II, Monaco vürst aastast 2005 Albert II ehk Adalbert II, Tirooli krahv 1140–1165 Albert II, Namuri krahv 1031–1063 või 1064 Albert II (Albrecht II), esimene Riia peapiiskop, on rohkem tuntud Albert Suerbeeri nime all Albert II oli reesusahv, kes 14. juunil 1949 lennutati 130 km kõrgusele. Albrecht II Albert I Albert III
Nekrofiilia (Punkentsefaliidi demo)

"Nekrofiilia" on ansambli Punkentsefaliit 2003. aastal ilmunud esimene demoplaat. Materjal lindistati 2003. aasta alguses Orissaare Gümnaasiumi ruumides. Intro (K.Kahju) Vampirism ja alkoholism (E.Lopp/I.Paas) Eurovisioon & Võhuveinid sees (I.Paas) Kapimees (I.Paas) Kosovos käib sõda (I.Paas) Talvel parmudel on külm (I.Paas) Male on hale (I.Paas) Silikoonrindadel tuled (M.Salum/M.Helme, kohendanud I.Paas) 5 väikest kutsupoega (lastelaul) Nekrofiilia (I.Paas) Indrek Paas - vokaal, kitarr Siim Suurkivi - kitarr, vokaal (3) Kurmet Kahju - basskitarr, kitarr (1) Marko Ots- trummid Igor Raadel - salvestus