laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Euroopa roheline pealinn

Euroopa roheline pealinn on Euroopa linnale antav auhind selle keskkonnahoiualaste saavutuste eest. Auhinna algatas 15. mail 2006 Tallinnas toimunud konverentsil tollane Tallinna linnapea Jüri Ratas. See ettepanek esitati kui Tallinna memorandum 15 Euroopa linna (Tallinn, Helsingi, Riia, Vilnius, Berliin, Varssavi, Madrid, Ljubljana, Praha, Viin, Kiel, Kotka, Dartford, Tartu ja Glasgow) ning Eesti Linnade Liidu ettepanekul Euroopa Komisjonile. Euroopa Komisjon kuulutas auhinna välja 2008. aasta mais. Tallinn on Euroopa roheline pealinn 2023. aastal. Euroopa rohelisteks pealinnadeks on nimetatud järgmised linnad: 2010 Stockholm, Rootsi 2011 Hamburg, Saksamaa 2012 Vitoria-Gasteiz, Hispaania 2013 Nantes, Prantsusmaa 2014 Kopenhaagen, Taani 2015 Bristol, Ühendkuningriik 2016 Ljubljana, Sloveenia 2017 Essen, Saksamaa 2018 Nijmegen, Madalmaad 2019 Oslo, Norra 2020 Lissabon, Portugal 2021 Lahti, Soome 2022 Grenoble, Prantsusmaa 2023 Tallinn, Eesti 2024 Valencia, Hispaania linnaökoloogia ökoasum Ratas pani rohelise pealinna idee veerema. Delfi. 18.05.2008 tallinn.ee (9. september 2021). "Tallinna linn". Vaadatud 16. märts 2022. Winning cities - European Green Capital & European Green Leaf Awards. Euroopa Komisjoni veebisait. European Commission. European Green Capital Jüri Ratas. Roheline Tallinn
Maakri 23a

Maakri tänav 23a on aastatel 1999–2000 rajatud 14-korruseline ärihoone Tallinnas Tornimäel Maakri tänaval. Maja projekteeris Arhitektuuribüroo Urbel ja Peil, ehitasid AS Faretex, Merko Ehitus ja Kandur AS. 52 meetri kõrguses büroohoones on asunud Postimees Grupi (endine Eesti Meedia) ettevõtted. Selle järgi oli hoone tuntud ka kui Postimehe Maja. 2020. aastal kolis Postimees hoonesse aadressil Tartu maantee 80 ning ettevõte Fausto Capital alustas sama aasta sügisel büroohoone ulatuslikku renoveerimist. 2021. juunis alustati maja kuni karkassini lammutamist. Endise hoone asemele ehitatakse 17-korruseline A-klassi büroohoone, mille nimeks saab Maakri HUB. Uus tornmaja peaks valmima 2023. aasta juuniks. Tallinna kesklinna kõrghoonestik Postimehe maja (Tartus) Vana meediamaja Tallinna südalinnas lammutatakse, asemele kerkib kõrghoone. Delfi/Ärileht, 29.06.2021. "Maakri kvartali uus 9000 ruudune A-klassi büroohoone toetub endise karkassile". www.ehitusuudised.ee. 20. jaanuar 2023. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. jaanuar 2023. Vaadatud 20. jaanuaril 2023. Postimehe Maja
Postimehe maja

Postimehe maja on Tartu kesklinnas paiknev 1780–1786 ehitatud kahekorruseline varaklassitsistlik kivimaja, milles tegutses kuni 2016. aastani päevalehe Postimees Tartu toimetus. Hoone asub aadressil Gildi 1 / Ülikooli 17, mis on ühtlasi Tartu Ülikooli peahoone vastas ja Gildi tänaval Tõnissoni platsi vastas, kus seisab Postimehe kunagise omaniku ja peatoimetaja Jaan Tõnissoni monument. 1922–1999 asus majas Postimehe (Eesti NSV ajal Edasi) toimetus. 2006. aastal olid hoone omanikud Tartu Ülikool ja AS Eesti Meedia. 2016. aastal kolis Tartu Postimehe toimetus Ülikooli tänavale uude hoonesse., Ülikooli tänav 2a. "Ajaloolisse Postimehe majja Tartus tulevad korterid". ERR. 14. august 2017. Vaadatud 26.02.2021. Romeo Metsallik. Ajalehe "Postimees" trükikoda Tartu kultuuriväärtusega asjade ja -mälestiste registris Villu Päärt. Kuidas heeringaleivad Postimehe maja Läti prouade käest päästsid 21. jaanuar 2016
Karlova tüüpi kivikirves

Karlova tüüpi kivikirves on venekujulise kirve üks tüüpe. Seda tüüpi kirveste leviala piirdub peamiselt Eestiga. Kirvest sisaldanud venekirvekultuuri matmispaik avastati praeguse Kalevi 65 maja kohal olnud maja keldri kaevamisel. Koht asub Emajõe ürgoru nõlval Karlova mõisa pargi territooriumil. 1911. aasta mais sattus toonase Karlova 63 maja, mis 1990. aastate teisel poolel lammutati, omanik pottsepp Peeter Napp oma keldri laiendamisel kõdunenud luustikule. 170 cm pikk umbes 20 aastat vana meessoost maetu oli selili asendis peaga põhja poole ning tema rinna kohal asus 12 cm paksune suur lubjakivi. Parema käe lähedal asus dioriidist kivikirves ja vasaku puusa kohal fülliidist nooleots. Pealuu jäänuste järgi oli maetu pika kitsa näoga ja pärines venekirvekultuuri rahva hulgast. Leitud kivikirve järgi sai nimetuse peamiselt Eesti aladel levinud venekujuliste kivikirveste tüüp. Õpetatud Eesti Seltsi teadlaste tehtud uuringuid kajastas R. Hausmanni publikatsioon "Das Steinzeitgrab von Karlova bei Dorpat" (Sb. GEG, 1911). Karlova tüüpi kivikirvestele on iseloomulikud selgelt välja lihvitud küljekandid, varretusauku ümbritsev rant ja nupp kannal. Tera kaardub tugevasti tahapoole. Karlovast leitud kirves on dateeritud 2. aastatuhandesse enne Kristust. Samatüübilisi kirveid on leidud ka mujalt Eestist – näiteks Ardu matusepaigast. Arvatakse, et see kirvetüüp kujunes välja Eesti läänepoolses osas ning et sellel on tugevaid mõjutusi Soome nöörkeraamika kultuurist. Kivikirved esinevad matustes vaid hilisneoliitikumis, mil pandi kaasa vaid Külasema tüüpi ja Karlova tüüpi kivikirveid. Kirveste hauda panemine lõppes leidude põhjal neoliitikumi lõpus. Venekujulised kivikirved. Vaadatud 02.10.2014. Karlova kiviaja kalmistu. Vaadatud 02.10.2014. Arhiveeritud 06.10.2014. New AMS Dates from Estonian Stone Age Burial Sites. Aivar Kriiska, Lembi Lõugas, Mari Lõhmus, Kristiina Mannermaa ja Kristiina Johanson. Estonian Journal of Archaeology, 2007, 11, 2, 83-121. Vaadatud 02.10.2014. Eesti muinasusund. Tõnno Jonuks. 2009. Dissertationes Archaeologiae Universitatis Tartuensis. Vaadatud 02.10.2014.
Vitraaž

Vitraaž (prantsuse keeles vitrage < ladinakeelsest sõnast vitrum 'klaas') on värvilistest või värvitutest klaasitükkidest tehtud kunstiteos, mis on asetatud nt aknaavasse (aknavitraaž)[viide?].
Vasalemma marmor

Vasalemma marmor (ka Vasalemma paekivi) on valkjashall hästi töödeldav marmorilaadse struktuuri ja tekstuuriga lubjakivi, mida leidub Vasalemma ja Padise ümbruse maapõues. Seda marmorit on kasutatud ehituskivina ja skulptuuritöödes. Ehituskivina on seda kasutatud nt Padise kloostri ja Keila kiriku ehitamisel. Rummu karjäär/Vasalemma Lubja- ja Marmoritehas Kunstileksikon. 2001. Eesti Klassikakirjastus, Tallinn. Lk 463 Vasalemma paekivi (vaadatud 02.10.2014) Vasalemma marmorist OÜ Lossikivi kodulehel Vasalemma marmorimnrrns. Uhke marmoritööstuse varemeil. Supelbasseinid marmorimurrus., Nool (Tartu), nr. 48, 25 oktoober 1930
44 eKr

Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 2. sajand eKr | 1. sajand eKr | 1. sajand | ► ◄ | 60. aastad eKr | 50. aastad eKr | 40. aastad eKr | 30. aastad eKr | 20. aastad eKr | ► ◄◄ | ◄ | 47 eKr | 46 eKr | 45 eKr | 44 eKr | 43 eKr | 42 eKr | 41 eKr | ► | ►► 15. märts – Marcus Junius Brutus ja teised senaatorid mõrvasid Rooma keisri Julius Caesari. 2. september – Egiptuse kuninganna Kleopatra VII kuulutas oma kaasvalitsejaks enda ja Caesari poja Caesarioni (Ptolemaios XV nime all). Algas võitlus Caesari mõrvajate ja tema poolehoidjate vahel. Daakia kuningaks sai Burebista asemel Comosicus. ... 15. märts – Julius Caesar (sündis 100 eKr), mõrvati Ptolemaios XIV (sündis umbes 60 eKr) Burebista, Daakia kuningas, mõrvati
Ingrid Polding

Ingrid Polding (neiuna Ingrid Kallas; 7. september 1944 Tallinn – 9. september 2014) oli eesti tekstiilikunstnik. Ta lõpetas Tallinna 16. Keskkooli ja 1973. aastal kiitusega Eesti Riikliku Kunstiinstituudi (ERKI) tekstiili erialal. Ta töötas aastatel 1973–1978 kombinaadis Ars dekoratiivkudumise ateljees autoritiraaži kunstnikuna. Aastatel 1978–1981 õpetas ta ERKI-s tekstiili eriala üliõpilastele lõngade värvimist ja telgedel kudumist. Aastatel 1982–1997 töötas ta rahvakunstimeistrite koondises Uku, sealhulgas 1991. aastast peakunstnikuna. 1997. aastast oli vabakutseline kunstnik. Eesti Ajaloomuuseum In memoriam Ingrid Polding
100 eKr

Aasta 100 eKr Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 2. sajand eKr | 1. sajand eKr | 1. sajand | ► ◄ | 120. aastad eKr | 110. aastad eKr | 100. aastad eKr | 90. aastad eKr | 80. aastad eKr | ► ◄◄ | ◄ | 103 eKr | 102 eKr | 101 eKr | 100 eKr | 99 eKr | 98 eKr | 97 eKr | ► | ►► Tigranes II sai Armeenia kuningaks (umbkaudu sel ajal). 13. juuli – Gaius Julius Caesar (suri 44 eKr) Titus Labienus, Caesari väejuht Gallia vallutusretke ajal Cornelia Africana
M. David Merrill

Marriner David Merrill (sündinud 27. märtsil 1937 Ameerika Ühendriikides Utah's) on Utah' Ülikooli emeriitprofessor, üks nüüdisaegse õppedisaini (ik instructional design) rajajaid. Merrill on lõpetanud Utah' Brigham Youngi Ülikooli (1961, bakalaureusekraad) ja Illinois' Ülikooli (1964, magistri- ja doktorikraad). Merrilli tegevus õppedisaini vallas algas 1959. aastal ja sellest ajast alates on ta välja töötanud mitu õppedisaini mudelit. Tuntuim neist on "Kivike tiigis" (inglise keeles Pebble in the Pond). Merrill on ka kahe õppimisteooria – Elaborational Theory (1980) ja Component Display Theory (1994) – autor. Merrill on üks väheseid tänapäeva angloameerika haridusteoreetikuid, kes on keskendunud pigem õpetamise kui õppimise uurimisele. Ta on sõnastanud õpetamise põhiprintsiibid (First Principles of Instruction, 2002) Merrill on töötanud George Peabody Kolledžis, Brigham Youngi Ülikoolis, Stanfordi Ülikoolis, Lõuna-California Ülikoolis, Utah' Ülikoolis, Brigham Youngi Ülikoolis Havail ja Florida Ülikoolis. Merrill on avaldanud 12 raamatut, üle 65 ajakirjaartikli, arvutialaseid juhendmaterjale, raamatuarvustusi jpm. Tema nimi seisab produktiivsemate hariduspsühholoogide, sagedamini tsiteeritud arvutialaste juhendmaterjalide autorite ja mõjukamate industriaaltehnoloogia asjatundjate nimistus. Ta on pälvinud AECT (Association for Educational Communications and Technology) elutöö preemia. Demonstratsiooni printsiip: kui õppijad vaatlevad demonstratsioone (nt katseid, eluliste probleemide lahendusi, juhtumianalüüse), siis see edendab õppimist; rakendamise printsiip: kui õppijad rakendavad uusi teadmisi, siis see edendab õppimist; ülesandekesksuse printsiip: kui õpetamine on üles ehitatud ülesannetepõhiselt, siis see edendab õppimist; aktiveerimisprintsiip: kui õppijad aktiveerivad varasemaid teadmisi või kogemusi, siis see edendab õppimist; lõimimisprintsiip: kui õppijad lõimivad õpitut oma igapäevase eluga, siis see edendab õppimist. mdavidmerrill.com/Papers mdavidmerrill.com edutechwiki.unige.ch/en/Component_display_theory www.aect.org www.instructionaldesign.org/ mdavidmerrill.com, vaadatud 4.10.2014; http://lemill.net/content/webpages/merrilli-oppedisaini-mudel-kivike-tiigis, vaadatud 10.10.2014
Gruberi neuroteaduse auhind

Gruberi neuroteaduse auhind on Peter ja Patricia Gruberi sihtasutuse välja antav Gruberi auhind neuroteaduse valdkonnas. 2004. aastal asutatud Gruberi neuroteaduse auhinnaga kaasneb 500 000-dollarine auhinnaraha. Lisaks rahalisele preemiale saab iga laureaat kuldse nimelise laureaadimedali ja tunnustusteksti. 2004 – Seymour Benzer, ameerika neuroteadlane, juhtivaid neurogeneetikuid ja käitumisgeneetikuid, kes on uurinud erinevate käitumisreakatsioonide, nagu fototaksise ja tsirkaadrütmi geneetilisi aluseid. 2005 – Eric Knudsen ja Masakazu Konishi, neurobioloogid, kes on uurinud loomariigis ühe parima kuulmissüsteemiga esindaja – loorkaku – kuulmisteid ja ajukoores paiknevaid kuulmisalasid. 2006 – Masao Ito ja Roger Nicoll, neuroteadlased, kes on andnud võtmelahendusi aru saamaks õppimis- ja mäluprotsessi tagamaid molekulaar- ja rakutasandil. 2007 – Shigetada Nakanishi, molekulaarneurobioloog, Osaka Bioteaduste Instituudi direktor. 2008 – John O’Keefe, neuroteadlane, kes avastas roti aju hipokampuses koharakud (place cells). 2009 – Jeffrey Hall, Michael Rosbash ja Michael W. Young, neurogeneetikud ja kronobioloogid, kes tegid kindlaks puuviljakärbest (Drosophila melanogaster) molekulaarbioloogiliselt uurides otsese seose geenide ja käitumise vahel. Hiljem on nad uurinud bioloogiliste rütmide geneetilisi aluseid. 2010 – Robert H. Wurtz, neuroteadlane, kes on tuntud oma töödega primaatide visuaalse süsteemi uurimisega ärkveloleku seisundis. 2011 – Huda Zoghbi, arstiteadlane, kes tegi 1999. aastal koos kolleegidega kindlaks, et neuroloogiline haigus Retti sündroom tuleneb X-kromosoomis paikneva MECP2-geeni mutatsioonist. 2012 – Lily Jan ja Yuh Nung Jan, neurofüsioloogid, kes on tulemuslikult uurinud kaaliumikanalite valkude perekonda, mis etendavad olulist rolli närvi- ja lihasrakkude töös. 2013 – Eve Marder, neurobioloog, kes on uurinud muuhulgas neuronite ahelate homöostaasi ajaliselt pikemal perioodil. 2014 – Thomas Jessell, neurobioloog, kes on uurinud keemilisi signaale, mis mängivad rolli neuronite ahelate moodustamisel närvirakkudest. 2015 – Carla Shatz, Michael Greenberg 2016 – Mu-ming Poo 2017 – Joshua Sanes 2018 – Ann Graybiel, Okihide Hikosaka ja Wolfram Schultz Roger Nicoll Gruber Foundation Search All Gruber Prize Laureates By Year Gruber Foundation (inglise keeles)
II liiga 2014

II liiga 2014 on Eesti jalgpalli tugevuselt neljanda liiga II liiga 2014. aasta hooaeg, mis jaguneb kahte tsooni - ida/põhi ja lõuna/lääs. Hooaeg algab 5. aprill 2014 ja lõppeb 26. oktoober 2014. Reeglid paremusjärjestuse määramiseks:1) punktid; 2) vähem loobumiskaotusi/tühistatud tulemusi; 3) võidud; 4) punktid omavahelistest mängudest; 5) väravate vahe omavahelistest mängudest; 6) väravate vahe; 7) löödud väravad; 8) võõrsil löödud väravad; 9) Fair Play punktid. (M) = Meister; (LV) = Langes liigast välja; (E) = Edutatud; (ÜV) = Üleminekumängude võitja. Hooaja lõpus osalevad II liiga ida/põhi 12. koht ja III liiga ida ning põhja tsoonide 2. kohad üleminekumängudel, mille võitja mängib järgmisel hooajal II liigas ning kaotajad III liigas. Kõigepealt mängivad omavahel III liiga ida ning põhja tsoonide 2. ning seejärel mängib nende mängude võitja II liiga ida/põhi 12. kohaga. Allikas: Eesti Jalgpalli Liit 1Kodu meeskond on vasakus tulbas. Värvid:: Sinine = Kodu meeskonna võit; Kollane= viik; Punane = võõrsil meeskonna võit. 1FC Tarvastu loobus 2 korda mängust, mis tõttu nad diskvalifitseeriti, ning kõikide peetud mängude tulemused tühistati. Reeglid paremusjärjestuse määramiseks:1) punktid; 2) vähem loobumiskaotusi/tühistatud tulemusi; 3) võidud; 4) punktid omavahelistest mängudest; 5) väravate vahe omavahelistest mängudest; 6) väravate vahe; 7) löödud väravad; 8) võõrsil löödud väravad; 9) Fair Play punktid. (M) = Meister; (LV) = Langes liigast välja; (E) = Edutatud; (ÜV) = Üleminekumängude võitja. Hooaja lõpus osalevad II liiga lõuna/lääs 12. koht ja III Liiga lõuna ning lääne tsoonide 2. kohad üleminekumängudel, mille võitja mängib järgmisel hooajal II liigas ning kaotajad III liigas. Kõigepealt mängivad omavahel III Liiga lõuna ning lääne tsoonide 2. ning seejärel mängib nende mängude võitja II liiga lõuna/lääs 12. kohaga. II liiga üleminekumängudes pidid kohtuma SK Imavere Forss – Saaremaa JK aameraaS, kuid Saaremaa meeskond loobus üleminekumängudest. Viimati uuendatud peale 4. oktoober 2014 mänge Allikas: Eesti Jalgpalli Liit 1Kodu meeskond on vasakus tulbas. 2Tarvastu loobus hooaja jooksul 2 korda mängust, mistõttu nad diskvalifitseeriti ja kõik nende eelnevad ja tulevased mängude tulemused tühistati. 3Tulevik II ei saanud võistkonda kokku. 4Mängutulemus tühistatud - Viljandi JK Tuleviku võistkonna koosseisus osales diskvalifitseeritud mängija Kaur Tomson. 5Mängutulemuse tühistamine - võistkonna Läänemaa JK Haapsalu koosseisus osales diskvalifitseeritud mängija Hendrik Siht. 6FC M.C. Tallinn loobus mängust. Värvid:: Sinine = Kodu meeskonna võit; Kollane= viik; Punane = võõrsil meeskonna võit. Meistriliiga 2014 Esiliiga 2014 Esiliiga B 2014 III liiga 2014 IV liiga 2014 "Eesti 2015 .a meistrivõistluste Teise ja madalamate liigade juhend" (PDF). Eesti Jalgpalli Liit. 28. november 2014. Vaadatud 27. oktoober 2015.
Viimsi mõisa kalmistu

Viimsi mõisa kalmistu oli matmispaik Pirita kloostri taga Kochi perekonnakalmistu kabeli vastas jõe põhjakaldal. 1860. aastatel rajasid mõisa tollased omanikud Buxhoevedenid sinna matusekabeli. Kalmistu pole säilinud ja selle täpne asukoht on teadmata. Viimsi mõisa südamest asus kalmistu linnulennult umbes 4,2 km kaugusel lõunas. Ajalooliselt jäi see Jõelähtme kihelkonna territooriumile. On oletatud, et kalmistu võis asuda Kabelimäel. Arheoloogiliste ja kirjalike allikate järgi asus seal arvatavasti varasem keskaegne kabel, mis 17. sajandi keskpaigaks oli tõenäoliselt lammutatud. Peetakse võimalikuks, et Viimsi mõisnikud rajasid oma matmispaiga keskaegse kabeli varemetesse. Kuigi hauakohad pole teada, peetakse Piritat järgmiste mõisnike matmiskohaks: Alexander von Buxhoeveden (18. mai (vkj) 1783 – 13. märts (vkj) 1837) Theodor von Buxhoeveden (27. aprill (vkj) 1813 – 27. detsember (vkj) 1871) Sakraalehitise varemed piirdeaiaga kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 20.08.2015) Reintam, M., 2002. Viimsi mõis peale Põhjasõda kuni Eesti Vabariigi maareformini 1919. a. Laidoneri Muuseumi Aastaraamat 2002. Tallinn, 2003, lk 148. Infotahvel Kabelimäel. Tallinn Ülikooli arheoloogia õppetool. Karl Laane. Tallinna kalmistud. Tallinn 2002. Lk 69 Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu, 2002 (käsikiri). Robert Nerman. Pirita. Jalutaja teejuht. Solnessi Arhitektuurikirjastus. Tallinn, 2008. Lk 94-95
NÕ

NÕ on lühend, mis võib tähendada järgmist: Nõukogude Õigus, ajakiri (hilisema nimega Eesti Jurist) Nõukogude Õpetaja, ajaleht (lühend ka NÕpet; praeguse nimega Õpetajate Leht) ...
Swansea

Swansea on linn Suurbritannias Walesis. Asub Lõuna-Walesis Bristoli lahe ääres. Linnas on Liberty Stadium. https://www.swansea.gov.uk/population Swansea koduleht
Kodutunne

"Kodutunne" oli Eesti heategevuslik telesaade. Saadet näitas Kanal 2 ja tootis produktsioonifirma Õuetuba OÜ. Esimene osa oli eetris 26. detsembril 2010 Kanal 11-s. Saade on loodud eesmärgiga aidata inimesi, kes mingil põhjusel on hätta sattunud ja ise oma jõududega olukorrale lahendust ei leia. Keskendutakse peamiselt lastele. Igal lapsel on õigus soojale toale, pesemisvõimalusele ning päris oma voodile. Saate ehitustegevust rahastavad ettevõtjatest ja eraisikutest annetajad. Eraisikud saavad annetada annetustelefoni kaudu. Kristi Loigo (Nilov) – produtsent (saate autor) Algul oli saatejuht Kirsti Timmer ja 2012. aastast Anneli Lahe. 2015. aastast oli saatejuht Signe Lahtein. 22. märtsil 2018 sattus Lahtein autoõnnetusse, mille vigastuste tõttu suri ta 2. aprillil Tartu Ülikooli Kliinikumis. Pärast Signe Lahteina surma võttis saatejuhtimise üle endine saatejuht Anneli Lahe. Signe Lahtein – saatejuht (2015–2018) Kertu Põldmaa – sisekujundaja (2018–...) Aivar Sipelgas – tegevprodutsent (2016– ...) Aleks Lind – ehitusjuht (2016–...) Kalle Hansen – ehitusjuht (2014–2016) Anti Ratas – ehitusjuht (2011–2014) Kaido Otsmaa – ehitusjuht (2010–2011) Karola Tobro – sisekujundaja (2013–2018) Anneli Lahe – saatejuht (2012–2015, 2018–) Kirsti Timmer – saatejuht (2010–2011) Helen Ilves – sisekujundaja (2011–2013) Marika Krillo – sisekujundaja (2011) Allikas: Kantar Emor "Kodutunne" Kanal 2
Beatrix

Beatrix (tuleneb ladinakeelsest sõnast Beata, mis tähendab õnnistatud naist; beatus tähendab õnnistatut) on olnud mitme inimese ja nähtuse nimi: Beatrix on Madalmaade Kuningriigi kuninganna alates 1980. Beatrix oli Burgundia kuninganna (surnud 1184) Beatrix oli Švaabi kuninganna (surnud 1212) Beatrix oli Ungari kuninganna (surnud 1508) Beatrix Potter oli lastekirjanik 83 Beatrix on asteroid BeatrIX on Linuxi operatsioonisüsteem
Berliet (sõiduauto)

Berliet on üks konkreetne kabriolett-tüüpi sõiduauto, mis on Eestis tehnikamälestisena arvele võetud. Auto asub on Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vihula mõisas. Auto (mudel Torpedo) tootis 1927. aastal Prantsusmaal Lyonis ettevõte Berliet. Enne maailmasõda Eesti vabariigi ajal oli see kolonelleitnant Kochi sõiduauto. Berliet (sõiduauto) kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 03.10.2014) Berliet (sõiduauto) kultuurimälestiste riiklikus registris Autost Vihula mõisa kodulehel Pilte autost Virtuaalse Vanatehnikamuuseumi kodulehel
Lynsey de Paul

Lynsey de Paul (Lynsey Monckton Rubin; 11. juuni 1950 London – 1. oktoober 2014 London) oli briti laulja. Lynsey de Paul ja Mike Moran said Suurbritanniat esindades 1977. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Rock Bottom" 2. koha. "Surprise" (1973) "The World of Lynsey de Paul" "Taste me... don't waste me" (1974) "Love bomb" (1975) "Before you go tonight" (1976) "No Honestly" "Tigers and Fireflies" (1979) "Just a little time" "The best of Lynsey de Paul" "Greatest hits" "Best of the 70s Lynsey de Paul" Koduleht
Suur Tütarsaar

Suur Tütarsaar (vene Большой Тютерс, soome Tytärsaari, rootsi Tyterskär) on saar ja endine vald Soome lahes. See kuulus 1940. aastani Soomele. Vald asus Viipuri läänis Kymenlaakso maakonnas. 1947. aasta Pariisi rahuga läks saar Nõukogude Liidule. Kuulub tänapäeval Venemaale ning on osa Leningradi oblastist. Ümar saar asub Soome lahe idaosas 75 km Kotkast lõunas ja 18 km Suursaarest lõunakagus. Saare läbimõõt on umbes 3 km. Idarannikul on lai liivaluiteala, mis laieneb ida poole kiirusega umbes meeter aastas. Lainetus kuhjab rannale adru. Saare lääne- ja loodeosa on kaljune. Leidub hiiukirnusid ja kivivälju (pirunpelto). Väike Tütarsaar Tytärsaariseura – Historia, Vähän tietoa Tytärsaaresta ja sen asukkaista
Lembit Saarts

Lembit Saarts (28. september 1924 Rebase – 16. märts 2016 Tartu) oli eesti maalikunstnik. Aastast 1959 Eesti NSV Kunstnike Liidu liige. Lembit Saarts sündis Vana-Kuuste vallas Rebasel talupidaja peres. Kooliteed alustas ta 1930. aastatel kodukandis Sipe algkoolis ja jätkas seda hiljem Tartu üldhariduslikus täienduskoolis ja Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Sellele järgnesid aastatel 1942–1943 õpingud Kõrgematel Kujutavkunstide Kursustel, 1943–1944 Kõrgemas Kunstikoolis Pallas ja 1944–1948 Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis. 1949. aastal ta vahistati süüdistatuna osalemises nõukogudevastases liikumises ning aastani 1956 viibis ta Kasahstanis vangilaagris. Sealt naasis ta Tartusse. Lembit Saarts töötas Tartus joonistusõpetajana ja katseremonditehase kunstnikuna. Kuulus 1960. aasta kunstirühmitisse. Aastal 1960 valmis kunstnikul maja Tartus Veeriku linnaosas Õie tänaval. Samas asus ka tema ateljee. Saartsi loomingut kujundas Pallase maalikooli vaimsus. Tema peamised õpetajad olid Johannes Võerahansu ja Elmar Kits. Oma loomingus otsis ta eeskuju vanemast kunstist, eriti vaimustus ta prantsuse kunstnike Claude Monet', Auguste Renoir' ja Pierre Bonnardi loomingust. Lembit Saarts valdas meisterlikult kõiki žanre. Ta viljeles kõige enam figuraalkompositsioone, maastikke, akte, portreid, natüürmorte ja lilli ning tegi seda väga erinevates tehnikates: õlimaal, akvarell, kollaaž ning joonistused sule ja pliiatsiga. Tartu kunstinäitustel osales Saarts alates aastast 1957 ja üle-eestilistel kunstinäitustel alates aastast 1959. Tema kümnete isikunäituste seas olid kõige tähtsamad 1974. ja 1983. aastal Tartu Kunstimuuseumis toimunud näitused. Tema tööd olid väljas presidendi kureeritud näitustel 2000. aastal Tallinnas ja Berliinis ning 2001. aastal Pariisis. Aates 11. jaanuarist kuni 28. veebruaeini 2006 oli Võru Linnagaleriis avatud Lembit Saartsi ja Eeva Andi ühisnäitus "Kahed pildid kahest sajandist". 2001 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2003 Ado Vabbe nimeline stipendium 2004 Konrad Mäe preemia Kunstiühingu Pallas auliige Aastal 2006 valmis režissöör Rein Raamatul kunstnikust rääkiv dokumentaalfilm "Lembit Saarts". 18 minuti pikkuses filmis saavad sõna nii kunstnik ise kui ka tema sõbrad ja kunstiajaloolased. Lembit Saartsi abikaasa oli maalikunstnik Eeva Ant (24. november 1940 – 6. november 2020). Lembit Saartsi ja Eeva Anti maalinäitus "Kahed pildid kahest sajandist". Võru Linnagalerii. Vaadatud 03.10.2014. Kuuste Kool - Ajalugu. Vaadatud 03.10.2014. Rändurid Postiteel > Kunstnik Lembit Saarts - Postitee. Vaadatud 03.10.2014. Lembit Saarts (2006) - Eesti filmi andmebaas. Vaadatud 3.10.2014. Etüüde Tartu kunstnikkonnast, 1950. aastad. Koostanud Peeter Väljas. Kunstnik ehitas endale maja. Raimu Hanson. Tartu Postimees, 26.01.2010. Tartu sõpruskond ja Ülo Sooster, näitus Kumu Kunstimuuseumis, 5.12.2014 – 29.03.2015
MMK

MMK on lühend, mis võib tähendada järgmist: Mainori Majanduskool Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus Mittestatsionaarne Matemaatikakool ...