laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Manggõstau oblast

Manggõstau oblast on 1. järgu haldusüksus (oblast) Kasahstanis. Piirneb idas Usbekistani ja lõunas Türkmenistaniga. Läänes piirneb Kaspia merega. Moodustati 1973. aastal Gurjevi oblasti lõunaosast. Nõukogude ajal tunti nime all Mangõšlaki oblast. Halduslikult jaguneb 5 rajooniks ja 2 oblastilise alluvusega linnaks (Aktau ja Žangaözen). Oblastis toodetakse 25% Kasahstani naftast. 2011. aasta mais puhkesid oblastis Kasahstani ajaloo kõige ulatuslikumad streigid, mis kestsid aasta lõpuni. Nafta- ja gaasiettevõtete töölised nõudsid paremaid töötingimusi, suuremat palka ja õigust sõltumatu ametiühingu loomiseks. Oblasti koduleht
Jaava tiiger

Jaava tiiger (ladinakeelne nimetus Panthera tigris sondaica) on tiigri väljasurnud alamliik, kes elutses vaid Jaava saarel Indoneesias. Jaava tiiger oli üks kolmest tiigri alamliigist Indoneesias koos bali (samuti välja surnud) ja sumatra tiigriga (eriti ohustatud alamliik). Viimast korda nähti jaava tiigrit 1972. aastal. 1979. aastal loendati jälgede järgi kolm jaava tiigrit. Tõenäoliselt suri jaava tiiger välja 1980. aastatel, kuigi ka hiljem on jaava tiigri kohta kinnitamata teateid. Väljasuremise põhjustas elukohtade hävimine ja inimeste arvu pidurdamatu kasv. "Loomade elu" (1987) väitis, et tiigri levila hõlmab ka Jaava. Aastal 1980 käivitas fond Päästke Tiigrid (Save The Tiger Fund) projekti "Jaava tiiger", kuid oli juba hilja. Maailma Looduse Fond tunnistas jaava tiigri väljasurnuks aastal 1994 ja Maailma Punane Raamat 2003, aga Meru Betiri rahvuspark, mis on eeldatav jaava tiigri elupaik, pole seda siiani teinud. Kuni tänapäevani levitatakse jutte, et jaava tiiger polevat välja surnud. Vahel on need jutud isegi paanikat tekitanud. Siiski pole leitud jaava tiigri kohta ainsatki tõendit (ekspertide tunnistusi, jälgi, fotosid, rünnakuid inimestele ega loomadele). Inimesed, kes väidavad, et nägid tiigrit, nägid arvatavasti pigem leopardi ja küllalt kaugelt, et neid segi ajada. Jaava tiiger oli teistest tiigri alamliikidest väiksem. Isased kaalusid keskmiselt 100–140 kg ja olid umbes 2,45 pikad. Emased olid väiksemad ja kaalusid 75–115 kg. "Loomade elu", 7. kd., lk. 273
Randkress

Randkress (Lepidium latifolium) on taimeliik ristõieliste sugukonnast kressi perekonnast. Taim kasvab 30...100 cm kõrguseks. Eestis leidub randkressi Lääne-Eesti mererannal. Randkress andmebaasis eElurikkus
Kännasmailane

Kännasmailane (Veronica scutellata) on teeleheliste sugukonda mailase perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Taim kasvab 10–40 cm kõrguseks. Kasvab niiskel pinnasel. Õitseb juunist septembrini. Eestis kasvab ta paiguti. Kännasmailane andmebaasis eElurikkus
Randaster

Randaster (Aster tripolium) on taimeliik korvõieliste sugukonnast astri perekonnast. Randaster on 15 kuni 60 cm kõrgune taim. Lehed on lihakad, paljad, ülemised elliptilisüstjad, rootsulised, keskmised lineaalsüstjad rootsutud ja terveservalised. Üldkatise lehed peaaegu kilejad, välised lühemad. Õitseb juulist septembrini, õie kroonlehed on violetsed. Randaster on Eestis tavaline. Kasvab mererannikul ja rannaniitudel, eriti läänesaartel ning mandri lääneosas. Randaster andmebaasis eElurikkus
Jaapani harjasputk

Jaapani harjasputk (Torilis japonica) on sarikaliste sugukonda kuuluv õistaim. Jaapani harjasputk andmebaasis eElurikkus
Külmamailane

Külmamailane (Veronica chamaedrys) on mailaseliste sugukonda mailase perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Taime kutsutakse rahvakeeli ka nimetustega meestetruudus, vanapoisisilmavesi, maa-aluserohi ja jaanirohi. Külmamailane võib kasvada 6–55 cm kõrguseks. Kui taim kasvab väga kõrgeks, langeb ta õrna varre tõttu maapinnale. Soodsates tingimustes tulevad maapinna lähedal olevale varrele juured alla ning ta saab nii laieneda. Tal on mõlemasugulised, kaheli õiekattega õied. Nii kroon- kui ka tupplehed on liitlehised. Tupp on neljajagune, süstjate tipmetega, karvane, ripsmelise servaga, kroonist kaks korda lühem. Õiekroon on erksavärviline, helesinine, vahel valgeservaline, tumedate roodudega ning harva ka roosa. Õied asuvad hõredates väheseõielistes kobarates. Tavaliselt on ühel taimel kaks kobarat. Taim õitseb maist augustini. Taime vars on enam-vähem püstine, alusel tõusev, suhteliselt nõrk, kaetud kahe rea pehmete karvadega ja mujalt paljas. Maa-aluse osa moodustavad peenike, harunenud ja roomav risoom. Juurtel esineb mükoriisa. Taim paljuneb seemnetega ja vegetatiivselt varre juurdumisel ning risoomi laienemisel. Külmamailane kasvab peamiselt kuivematel päris- ja looniitudel, palu-, loo- ja laanemetsas, karjamaadel ning puisniitudel. Mulla viljakuse osas on taim vähenõudlik, esinedes nii toitainevaesel kui ka -rikkal pinnasel. Eestis on külmamailane väga levinud taim. Keemiliselt koostiselt sarnaneb ta väga hariliku mailasega, koosnedes iridoididest, flavonoididest, triterpeensetest saponiinidest, kohvhappe derivaatidest, tanniinidest, steroididest, eeterlikest õlidest, mõruainest ja vähesel määral ka alkaloididest. Mitmed külmamailase rahvapärased nimetused viitavad ka tema kasutamisele meditsiinis. Tegelikult on teda tarvitatud ühe teise liigi, hariliku mailase asemel. Küll aga on tema õied ja lehed küllaltki C-vitamiini rikkad. Koduloomad ei hinda viimast aga kuigivõrd ning söövad külmamailase tuhmrohelisi taimi üpris kasinalt. Tegelikult ei ole neil ka kuigi suurt söödaväärtust, nii et külmamailast võib pidada mõnes mõttes isegi karjamaade umbrohuks. "Külmamailane". "Külmamailane". Ain Raal (2010). Maailma ravimtaimede entsüklopeedia. Eesti entsüklopeediakirjastus. Külmamailane andmebaasis eElurikkus
Hugh Grant

Hugh John Mungo Grant (sündinud 9. septembril 1960 Londonis) on Inglise näitleja. 1987 pälvis Grant Veneetsia filmifestivalil filmi "Maurice" eest parimale meesnäitlejale mõeldud Volpi karika. 1995 esitati ta filmi "Neli pulma ja üks matus" eest Kuldgloobuse kandidaadiks muusikali- või komöödianäitleja kategoorias, Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhinna kandidaadiks meespeaosatäitja kategoorias ning MTV filmiauhinna kandidaadiks uustulnuka kategoorias. Ta võitis neist kaks esimest. 1999 esitati ta filmi "Notting Hill" eest Laste valiku auhinna kandidaadiks filmipaari kategoorias koos Julia Robertsiga ja järgmisel aastal Kuldgloobuse kandidaadiks muusikali- või komöödianäitleja kategoorias, aga ei võitnud kumbagi. 2001 esitati ta filmi "Bridget Jonesi päevik" eest Teismeliste valiku auhinna kandidaadiks suudluse kategoorias koos Renée Zellwegeriga, aga ei võitnud seda. 2002 esitati ta filmi "About a Boy" eest Kuldgloobuse kandidaadiks muusikali- või komöödianäitleja kategoorias, aga ei võitnud seda. 2003 pälvis ta Britannia auhinna meesnäitleja kategoorias. Seda auhinda antakse välja elutöö eest. 2006 pälvis ta elutöö eest Cézari. 2007 nimetati ta filmi "Muusika ja sõnad" eest Teismeliste valiku auhinna kandidaadiks suudluse kategoorias koos Drew Barrymore'iga, aga ei võitnud seda.  Hugh Grant – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Hugh Grant andmekogus IMDb (inglise)
Keskmine teeleht

Keskmine teeleht (Plantago media) on mitmeaastane rohttaim teeleheliste sugukonnast teelehe perekonnast. Liigi areaal on Euroopa, Siber, Põhja- ja Kesk-Aasia. Eestis on ta laialt levinud. Kasvab aruniitudel, teeservades, metsades, mägedel. Väga resistentne välismõjuritele. Taim kasvab 15–60 cm kõrguseks. Keskmise teelehe õied on koondunud pika liduskarvase varre otsa tihedasse tähkõisikusse. Keskmise teelehe kroonlehed on heleroosad. Tal on pikad harali asetsevad lillad tolmukaniidid, mille otsas on valged või lillad tolmukapead. Keskmise teelehe lehed on ühtlaselt kaetud väikeste harjasjate karvadega. Ka labast tunduvalt lühem lai leheroots on karvane. Kui leht taime küljest lahti tõmmata, siis enamasti jäävad rootsu külge rippuma pikad niidid. Nii et roots on tugevate soontega. Keskmine teeleht on laialt kasutatud ravimtaim. Erinevalt suurest teelehest tarvitatakse tema keedist rahvameditsiinis ka nõgestõve ja “väljaveninud soonte” puhul. Loomulikult sobib ta aga ka suure teelehe asemel teena rögalahtistina kopsuhaiguste puhul. Ka temast on saadud abi selliste piinavate haiguste puhul nagu mao- ja soolehaavandid. Keskmise teelehe leht aitab haavu puhastada ja verejooksu peatada, samuti on ta hea haudunud, hõõrutud ja põletatud kohtadele panemiseks. Seejuures ei tohi aga unustada, et haigele kohale peab pääsema taime mahl. Selleks võib mahla kas lehest välja pigistada või siis panna haigele kohale katkimuljutud leht. Keskmine teeleht http://bio.edu.ee/taimed/oistaim/kteel.htm Флора СССР,том 23,стр 148,часть - Род 1381. Подорожник — Plantago L. Крейча И., Мацку Я. Атлас лекарственных растений. — Веда, 1981. Keskmine teeleht Saaremaal Keskmine teeleht andmebaasis eElurikkus
Die clash

Die clash (inglise keeles, 'templite kokkupõrge') on metallrahadel võrdlemisi levinud viga, mis tekib juhul, kui kaks münditemplit löövad kokku ilma, et nende vahel oleks münditoorik. Selle tulemusel võib ühele münditemplile kanduda osa teise templi kujutisest ning järgmiste müntide ühele küljele võib jääda osa teise külje detaile.
Andrei Jämsä

Andrei Jämsä (sündinud 14. veebruaril 1982 Pärnus) on Eesti sõudja. Aastal 2008 tuli ta Euroopa meistriks neljapaadil koos Tõnu Endreksoni, Allar Raja ja Jüri Jaansoniga. 2012. aasta suveolümpiamängudel võistles Andrei Jämsä paarisaerulise neljapaadi koosseisus koos Tõnu Endreksoni, Allar Raja ja Kaspar Taimsooga. Meeskond sai 4. koha. Aastal 2012 tuli ta koos Kaspar Taimsoo, Allar Raja ja Tõnu Endreksoniga Vareses toimunud sõudmise Euroopa meistrivõistlustel Euroopa meistriks. Aastal 2015 tuli ta Prantsusmaal Aiguebelette'is toimunud maailmameistrivõistlustel neljapaadil koos Tõnu Endreksoni, Allar Raja ja Kaspar Taimsooga pronksmedalile. 2016. aasta Rio de Janeiro olümpiamängudel võitis koos Kaspar Taimsoo, Allar Raja ja Tõnu Endreksoniga pronksmedali. 2006 – Eesti Vabariigi spordipreemia (koos Tõnu Endreksoni, Leonid Gulovi ja Jüri Jaansoniga, sõudmise paarisaerulise neljapaadi meeskond – pronksmedali võitmise eest sõudmise maailmameistrivõistlustel 2005. aastal) 2012 – aasta võistkond (koosseisus Allar Raja, Tõnu Endrekson, Kaspar Taimsoo ja Andrei Jämsä) 2013 – Eesti Vabariigi spordipreemia (koos Allar Raja, Tõnu Endreksoni ja Kaspar Taimsooga, kuldmedali võitmise eest sõudmises paarisaerulise neljapaadi meeskonnas 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel) 2015 – aasta võistkond (koosseisus Allar Raja, Tõnu Endrekson, Kaspar Taimsoo ja Andrei Jämsä) 2016 – aasta võistkond (koosseisus Allar Raja, Tõnu Endrekson, Kaspar Taimsoo ja Andrei Jämsä) 2016 – Püha Piiskop Platoni orden 2017 – Valgetähe III klassi teenetemärk 2017 – Eesti Vabariigi spordipreemia (koos Allar Raja, Tõnu Endreksoni ja Kaspar Taimsooga, pronksmedali võitmise eest Rio de Janeiro olümpiamängudel ja kuldmedali võitmise eest Euroopa meistrivõistlustel sõudmises paarisaerulise neljapaadi meeskonnas 2016. aastal) 2017 – Pärnu teenetemärk (Rio olümpiamängude pronksmedali võitmise ja teiste märkimisväärsete tulemuste eest rahvusvahelistel tiitlivõistlusel ning Pärnu kui spordilinna maine kujundamise eest) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Biograafia ESBL-is Andrei Jämsä fänniklubi koduleht
Leo V (paavst)

Leo V oli paavst suvel või sügisel 903. Ta oli 118. paavst. Leo sündis Priapis ja oli Salvador Miranda andmetel primicerius Christophoruse sugulane. Leo sai Priapi koguduse preestriks. Miranda järgi võis ta olla munk ja paavst Johannes IX võis ta 898 määrata kardinalpreestriks. Kirikuloolase J. N. D. Kelly järgi valiti Leo V paavstiks augustis 903 Formosuse toetajate poolt. Miranda oletab, et ta võis saada paavstiks ajavahemikus juuli lõpust 28. oktoobrini 903. Kelly arvates võib mitteroomlasest vaimuliku valimine viidata lahkhelidele Formosuse toetajate seas, lisaks võis valijatele avaldada muljet Leo laitmatu maine. Koguni Napoli Auxilius tunnustas Leo V pühadust. Leo V vabastas Bologna kanoonikud maksudest. Leo V valitses 30 päeva, kuni Roomas puhkenud rahutuste käigus haaras võimu kardinal Christophorus, kes lasi Leo V heita Castel Sant'Angelo kindlusse. Kelly oletab, et kuna ka Christophorus oli Formosuse toetaja, siis võis Formosuse toetajate seas valitseda tugevaid erimeelsusi. Tänapäeval tunnustatud versiooni järgi kägistati Leo V 904. aasta algul Sergius III käsul koos vastupaavst Christophorusega Roomas Castel Sant' Angelo kindluses surnuks ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Miranda andmetel suri ta septembris 903. Catholic Encyclopedia eeldab, et Leo V võis vanglas või mõnes kloostris surra loomulikku surma. Kelly vahendab üht Bretagne'i legendi, mille järgi oli hiljem pühakuna austatud Tréguieri kloostri rajaja Tugdual siirdunud palverännakule Rooma ja soovinud saada paavsti jutule. Parasjagu valitud Roomas uut paavsti ja valik langenud üllatuslikult Tugdualile, kes võttis nimeks Leo Britigena ja keda seostatakse Leo V-ga. J. N. D. Kelly. The Oxford Dictionary of Popes. 1996. Liber Pontificalis. Artikkel Leo V kohta. (inglise keeles) Artikkel Leo V kohta. (inglise keeles)
Põlva–Reola tee

Põlva–Reola tee (registrinumbriga 61) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Põlva linnas Kanepi–Leevaku tee 20. kilomeetril (Põlva linnas kannab nimesid Kesk tänav ja Jaama tänav). Tee pikkus on 37,1 km. Tee lõpeb Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa tee 194. kilomeetril Uhti ja Reola küla piiril. Põlva linnas kannab nime J. Käisi tänav. Sildade nimistu pärineb teeregistrist. Põlva linn, Mammaste küla, Aarna küla, Kiidjärve küla, Koorvere küla, Valgemetsa küla, Leevijõe küla, Vastse-Kuuste alevik, Vooreküla, Talvikese küla, Sirvaku küla, Lalli küla, Rebase küla, Vana-Kuuste küla, Uhti küla
Romanus

Romanuse nime on kandnud mitu isikut. Romanus, paavst 897 Romanus, Roueni piiskop Romanus Blayest, pühak Romanust Caesareast, pühak Romanus Condat'st, pühak Romanus Ostiarius, pühak Romanus Subiacost, pühak Roman Roman, Bulgaaria tsaar Romanos I, Bütsantsi keiser Romanos Kauniltlaulja, bütsantsi hümnograaf
Kanepi–Leevaku tee

Kanepi–Leevaku tee (registrinumber 62) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Erastvere külas Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa tee 232. kilomeetril. Tee pikkus on 41,8 km. Tee lõpeb Tartu–Räpina–Värska tee 55. kilomeetril Leevaku külas. Põlva linna tänavatena kannab nimesid Kesk tänav ja Jaama tänav. Erastvere küla, Magari küla, Põlgaste küla, Sõreste küla, Puskaru küla, Kähri küla, Tännassilma küla, Metste küla, Puuri küla, Põlva linn, Himmaste küla, Adiste küla, Miiaste küla, Kauksi küla, Kanassaare küla, Võuküla, Leevaku küla. Teeregister.
Eesti Meremees

Eesti Meremees oli Eesti Merelaevanduse ametkondlik ajaleht, mis ilmus aastail 1950–1953 ja 1957–1962. Sama nime kandis ka Rootsis ilmunud Eesti Meremeeste Uniooni bülletään. Eesti Merelaevanduse ajalehe esimene number ilmus 21. juulil 1950. Samal aastal hakkas ilmuma ka venekeelne ajaleht Estonski Morjak. Väljaandja: Eesti Riikliku Merelaevanduse Valitsus, Poliitosakond ja Meretranspordi Tööliste Ametiühingu Vabariiklik Komitee (1950–1953). Aastail 1989–1991 ilmunud Eesti Merelaevanduse ajalehe Eesti Meremees ilmumine jätkus alates 1992. aastast uue väljaandjaga, nimega Meremees ja jätkus hiljem ajakirjana Meremees. Nime Eesti Meremees kandis samuti aastail 1950–1974 Stockholmis ilmunud Eesti Meremeeste Unioni bülletään. Seda rotaprintväljaannet koostasid 1950. aastail Nikolai Metslov ja Voldemar Kures. Eesti Meremeest ilmus kokku 59 numbrit trükiarvuga ligi 550 ning seda jagati tasuta uniooni liikmeile. Raamatukogude ühiskataloog ESTER - Eesti Meremees (Tallinn) Raamatukogude ühiskataloog ESTER - Eesti Meremees (Stockholm) Voldemar Kures. Seitsme lukuga suletud raamat. II köide, Tartu 2006 ja III köide, Tartu 2007. Tiit Made. Rootsis Nõukogude saatkonnas. Tallinn, 2016
Karisilla–Petseri tee

Karisilla–Petseri tee (registrinumbriga 63) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Karisilla külas Tartu–Räpina–Värska tee 82. kilomeetril. Tee pikkus on 17,8 km. Tee lõpeb Eesti-Venemaa piiril Koidula külas (Koidula piiripunkt). Karisilla küla, Tonja küla, Lobotka küla, Treski küla, Soe küla, Riihora küla, Kõvera küla, Nedsaja küla, Säpina küla, Matsuri küla, Koidula küla. Teeregister.
Susanne Fülscher

Susanne Fülscher (sündinud 1961. aastal Hamburgi lähedal Stelles) on saksa kirjanik. Ta on õppinud Hamburgi ülikoolis germanistikat, pedagoogikat ja prantsuse keelt ning töötanud mõnda aega ajakirjanikuna. Praegu on Susanne Fülscher vabakutseline kirjanik ja elab Berliinis. Tema sulest on ilmunud nii noorsooraamatuid, romaane, lühijutte kui ka filmistsenaariume. "Ilusad tüdrukud ei kuku taevast", tõlkinud Maarja Kangro, Kirilille kirjastus 1998, ISBN 9985886003 "Hei, Lilli!", tõlkinud Liina Mittermayr, Avita 2002, ISBN 9985206118
Morjak Estonii

Morjak Estonii oli Eesti Merelaevanduse venekeelne ametkondlik ajaleht. Aastatel 1950–1953 ja 1957–1962 ilmus see nimega Estonski Morjak (Эстонский Моряк). Aastail 1967–1993 ilmus ajaleht kord nädalas nimega Morjak Estonii, jätkus algne numeratsioon. 1972. aastal töötas ajalehe vastutava sekretärina Sergei Dovlatov. Raamatukogude ühiskataloog ESTER
Marget Tafel

Marget Tafel (sündinud 30. jaanuaril 1946 Tallinnas) on eesti keraamik. Ta lõpetas Tallinna 21. Keskkooli ja ERKI 1972 keraamika erialal. Kuulub Eesti Kunstnike Liitu, Eesti Keraamikute Liitu ja Kunstihariduse Ühingusse (EstSEA). Näitustel osaleb ta alates 1973. aastast. Marget Tafel On-Grupi kodulehel Mittetulundusühing Muhu InSEA
Rivo Tarum

Rivo Tarum (sündinud 21. septembril 1984) on eesti loodusfotograaf. Tarum lõpetas 2010. aastal Luua Metsanduskooli metsanduse erialal. Ta pildistab peamiselt Eesti loodust. 2009 – seente 1. auhind Eesti Looduse fotokonkursil 2010 – peaauhind Vapramäe-Vellavere-Vitipalu sihtasutuse fotokonkursil 2010 – seente peaauhind Eesti Looduse fotokonkursil 2010 – taimefotode 1. auhind Eesti Looduse fotokonkursil 2012 – Tamroni makrofoto konkurss, III koht SNAPi fotokonkursil "Kaks" "Kuldmuna" "Leht" "Peidukas" "Piiskades" "Raba" "Sex" "Triibud" Eesti Mets soovib palju õnne sünnipäevaks! Eesti Mets, 3/2019. Aastaraamat Mets 2010. Keskkonnaagentuur, 2011, lk 212. Veiko Belials: ulmekirjanik, luuletaja, fotograaf, metsamees ja õpetaja. Õpitrepp, kevad 2011, lk 19. Eesti looduse fotovõistlus Vapramäe-Vellavere-Vitipalu sihtasutuse fotokonkurss "Märka mind" Eesti looduse fotovõistlus Tamroni makrofoto konkurss Koduleht
Eesti Kalur

Eesti Kalur oli Stockholmis aastail 1980–1993 ilmunud ajakiri. See asutati 1980. aasta ESTO ajal toimunud Eesti Kalurite Koondise kongressil Stockholmis, et talletada eesti kalurite mälestusi ja edastada värskeid uudiseid. Ilmus neli korda aastas. Tegevuse lõpetamisel esitas Eesti Kalur viimases numbris üleskutse, et autorid saadaksid oma edaspidised kaastööd Eestis ilmuva ajalehe Meremees lisale Kalamees. Väljaandja: Eesti Kalurite Koondis Toimetaja: Elmar Pettai Eesti Kalur 1993, nr 4
Valentina Golubenko

Valentina Golubenko (sündinud 29. juulil 1990 Volgogradis) on Venemaa kodakondsusega Eesti päritolu Horvaatia maletaja, naiste suurmeister (2007). Ta on 2008. aasta neidude U18-vanuseklassi maailmameister. Golubenko sai FIDE-lt 2006. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 2007. aastal naiste suurmeistri nimetuse. Golubenko FIDE kaart ChessBase.com: The talented Miss Golubenko, 28. detsember 2004 Title application: Golubenko Valentina Jüri Muttika, Patt, matt, Eesti Ekspress, 23. märts 2006 Martti Kass, Konflikt viis Eesti noormaletaja Horvaatia lipu alla, Postimees, 7. september 2007 Valentina Golubenko pressiteade (inglise keeles), 7. november 2008 Valentina Golubenko partiid Biograafia ESBL-is
Dominic Adiyiah

Dominic Adiyiah (sündinud 29. novembril 1989 Accras) on Ghana jalgpallur, kes mängib ründajana Tai klubis Sisaket. Adiyiah alustas oma karjääri Feyenoord Ghana noortemeeskonnas ja mängis Ghana meistriliiga klubis, Hearth of Lions. 2008. aasta augustis liitus ta Norra kõrgliiga klubiga Fredrikstad. 1. novembril 2009 liitus ta AC Milaniga, kuid seal tal klubi meeskonda jõuda ei õnnestunud. Aastatel 2010–2012 mängis ta laenul Itaalia esiliiga klubis Reggina, Serbia kõrgliiga klubis Partizan, Türgi esiliiga klubis Karşıyaka ja Ukraina kõrgliiga klubis Kiievi Arsenal. 2012. aastal sõlmis ta Kiievi Arsenaliga püsiva lepingu. Kolme Kiievi Arsenalis mängitud hooajal hooaja jooksul lõi ta liigas seitse väravat. 2014. aastal mängis ta Kasahstani kõrgliiga klubis Atõrau. Aastatel 2015–2018 mängis ta Tai kõrgliiga klubis Nakhon Ratchasima. Sisaketiga liitus ta 2019. aastal. 2009. aastal tuli ta Ghana kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Ta lõi turniiril kaheksa väravat, millega oli turniiri suurim väravakütt. Lisaks valiti ta turniiri parimaks mängijaks. Aastatel 2009–2013 mängis ta Ghana jalgpallikoondises 20 mängus ja lõi neli väravat. Ta kuulus Ghana koondisse 2010. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel ja 2010. aasta maailmameistrivõistlustel.
Margus Hernits

Margus Hernits (kuni 1991. aastani Margus Kulkov; sündinud 2. oktoobril 1976 Tallinnas) on endine eesti iluuisutaja. Ta esindas Eestit 1994., 1998. ja 2002. aasta taliolümpiamängudel meeste üksiksõidus. Ta on mitmekordne Eesti meister. 28. novembrist 2011 kuni 3. mai 2013 oli Margus Hernits Eesti Suusaliidu peasekretär. Margus Hernits. "Suurhalli jääl läheb põnevaks", Eesti Päevaleht, 16. jaanuar 2010 Biograafia ESBL-is
Meta Vannas

Meta Vannas (1949–1975 Jangolenko, ka Jangolenko-Vannas; 9. jaanuar 1924 Suuremõisa vald, Pühalepa kihelkond, Läänemaa (Hiiumaa) – 25. november 2002 Tallinn) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane. Ta lõpetas 1950. aastal Kärdla Keskkooli. Nõukogude teise okupatsiooni ajal oli ta alates 1940. aastast ELKNÜ liige ja oli 1941. aastal pioneerijuht Saku pioneerilaagris. Kommunistliku tegevuse eest oli ta Saksa okupatsiooni ajal vangis Haapsalus, Tallinnas (Lasnamäe vanglas ja Keskvanglas) ning 1944–1945 Stutthofi koonduslaagris. 1947. aastal oli ta ELKNÜ Kõrgessaare vallakomitee sekretär, 1948. aastast ELKNÜ Hiiumaa maakonnakomitee õppiva noorsoo ja pioneeritöö osakonna juhataja ja ELKNÜ Hiiumaa maakonnakomitee teine sekretär. 1952–1954 oli ta ELKNÜ Jõhvi Rajoonikomitee I sekretär. NLKP liige 1949. aastast. Ta õppis aastatel 1950–1951 EKP Keskkomitee Vabariiklikus Parteikoolis. Ta oli 1957–1960 EKP Jõhvi Rajoonikomitee III sekretär. Ta lõpetas 1961. aastal NLKP Kõrgema Parteikooli. Ta oli EKP Keskkomitee liige aastatel 1961–1986. 1954–1957 Jõhvi rajooni TSN TK esimehe asetäitja 1960–1969 Narva linna TSN Täitevkomitee esimees. 1969–1975 Eesti NSV teenindusminister Ta oli ENSV Ülemnõukogu VI, VII, VIII, IX ja X koosseisu saadik. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu VIII koosseisu Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe asetäitja 1967. aastast, IX koosseisu Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe asetäitja 1975 – 25. mai 1978 ja Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe kohusetäitja 25. mai 1978 – 26. juuli 1978 ning Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe asetäitja 26. juuli 1978 – 1985. Vannas on olnud Keskerakonna juures tegutseva Sundüürnike Kogu liige ning rahvusvahelise organisatsiooni Rombergpark komitee asepresident. Lenini orden (1965) Tööpunalipu orden (2 tk) orden Austuse märk medal Eeskujuliku töö eest medal Töövapruse eest "Tänase Eesti naised". Tallinn: Eesti Raamat, 1975 "Häirekella hüüd". Tallinn: Eesti Raamat, 1980 "Põhiseadus ja naised". Tallinn: Eesti Raamat, 1981 "Holokausti asemele massimõrvade mälestuspäev?" Kesknädal, 9. oktoober 2002 Meta Villemi t. Vannas, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. Eesti Raamat. Tallinn 1976, lk 197 Koos parteiga, leninlikul rajal, Nõukogude Hiiumaa : EKP Hiiumaa Rajoonikomitee ja Hiiumaa Rajooni RSN ajaleht, Номер 143, 3 Декабрь 1970 «Мы — не прах под ногами правителя» (надпись на плакате на стоянии людей в Таллинне в 2011 году). Gazeta.ee EESTI NSV ÜLEMNÕUKOGU OTSUS Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi valimise kohta. EESTI NÕUKOGUDE SOTSIALISTLIKU VABARIIGI ÜLEMNÕUKOGU JA VALITSUSE TEATAJA, 29. aprill 1967 Nr. 19 (76), Art 154 Meta Vannase foto Haud Tallinna Metsakalmistul