laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jüri Ruus

Jüri Ruus (13. märts 1957 Tartu – 22. aprill 2013) oli eesti politoloog. Jüri Ruus oli Vilmar ja Maie Ruusi poeg. Ruus lõpetas 1975 Tartu 2. Keskkooli, 1980 Moskva Ülikooli ajalooteaduskonna, 1985 samas aspirantuuri; ajalookandidaat (1987, Moskva Ülikool), väitekiri "Роль партийной печати в идеологической борьбе Компартии Эстонии в 1940–45 гг". Ta täiendas end 1988–89 Rooma, 1991–92 Cambridge'i, 1995 Groningeni, 1994–95, 1998 Budapesti Kesk-Euroopa, 1998 Connecticuti, 1999 Montreali McGilli, 1999 Bergeni (külalisõppejõud), 2004 Jena, 1990–96 Aarhusi, 1990, 1993–94, 1996, 1998 Oslo Ülikoolis. 1980–82 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi ettevalmistusosakonna assistent, 1986–88 TÜ NLKP ajaloo kateedri assistent, 1988–89 vanemõpetaja, 1989–92 filosoofia ja poliitikateaduste kateedri vanemõpetaja, 1992–2005 üldpolitoloogia lektor, samas 1999–2013 Eesti Maaülikooli majanduse- ja sotsiaalteaduskonna dotsent, 2006–2013 TÜ rahvusvaheliste sotsiaaluuringute instituudi teadur. Uurimisvaldkond: võrdlev politoloogia, pol eliidid, demokraatia. IRI Eur Otsese Demokraatia Instituudi k-.liige. Suri politoloog ja ajaloolane Jüri Ruus, Postimees Online, 24. aprill 2013 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Direct Democracy. The Eastern and Central European Experience. The Case of Estonia" Ashgate, Aldershot-Burlington, USA, 2001 Communist Continuity Among Estonian Elites. Myth or reality? // Perspectives on Democratic Consolidation in Central and East. European New York, 2001 Continuity of Elites in Post-Communist states. The Case of Estonia (kaasautor A. Steen). // East European Politics and Society (EPSS). 16 (2002)1 The Estonian Riigikogu and Institutionalization of its Committees. // Committees in Post-Communist Democratic Parliaments: Comparative Intitutionalization. Ohio, 2002 The Resurgence of Professionalism: Estonian Elites between Continuity and Change Baltic Democracy at the Crossroads. An Elite Perspectives. Norway, 2003. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Jüri Ruus Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Maie Ruus

Maie Ruus (aastani 1956 Maie Muts, sündinud 25. veebruaril 1933 Tartus) on eesti õigusteadlane. Maie Ruus on Vilmar Ruusi abikaasa ja Jüri Ruusi ema. Lõpetas 1952 Tartu 3. Keskkooli ja 1957 TÜ õigusteaduskonna. Oli 1956–61 Eestimaa Kommunistliku Partei TRÜ komitee tehniline sekretär, 1961–68 TÜ filosoofia kateedri õppekabineti juhataja ja õpetaja, 1968–71 TÜ aspirant, 1971–72 teadusliku kommunismi kateedri õpetaja, 1972–73 NLKP ajaloo kateedri õpetaja, 1974–76 vanemõpetaja, 1977–92 riigi ja õiguse teooria ja ajaloo kateedri vanemõpetaja, 1992–93 Eesti riigiõiguse ajaloo õppetooli lektor, 1993–98 eraõiguse instituudi lektor, 1998– õppeülesande täitja. Uurimisvaldkond: Eesti riigi ja õiguse ajalugu. Umbes 25 teadustrükist. 1998 Tartu Ülikooli medal 2018 Tartu Ülikooli aumärk 2020 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis" Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. "Teenetemärgi "100 semestrit Tartu Ülikoolis" kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Eesti nõukogude riigi natsionaliseerimisalased õigusaktid. Õigusteaduskonna aspirantide töid. III. Tartu, 1970. Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 444. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Rein Ruus

Rein Ruus (16. august 1948 Põltsamaa – 10. aprill 2020 Tartu) oli eesti füüsik. Rein Ruus oli arstide poeg. Lõpetas 1967 Tartu 1. Keskkooli ja 1972 TÜ füüsikuna; füüsikadoktor (1999, TÜ), väitekiri "Collapse of 3d(4f) orbitals in 2p(3d) excited configurations and its effect on the X-ray and electron spectra". Oli 1972–1975 EPA füüsika kateedri vanemlaborant. Eesti NSV TA Füüsika Instituudis 1975–1980 ja 1990–1996 röntgenspektroskoopia labori insener, 1980–86 nooremteadur, 1989–90 ja 1996–2004 teadur ning 2005. aastast vanemteadur. Uurimisvaldkond: tahkiste elektronstruktuuri uurimine "klassikalise" röntgenspektroskoopia ja röntgenergastusega elektronspektroskoopia meetoditega; ergastatud seisundite radiaalse lokalisatsiooni ja kristallvälja mõju uurimine röntgenergastustele ja nende lagunemise dünaamikale. 2014 Tartu Ülikooli aumärk Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Collapse of the 3d orbital in configurations with a 2p vacancy and its effect on the 2p6-2p5nd,ns transitions (kaasautor). // Opt. Spektrosk. 59 (1985) 4 Autoionization phenomena involving the 2p53d configuration of argon-like ions in ionic solids (kaasautor). // Phys. Rev. B 47 (1993) 18 M45N45N45 Auger decay spectra of the resonantly excited 3d94f configuration of Xe-like ions in solids (kaasautor). // Phys. Rev. B 49 (1994) 21 Charge-transfer multiplet analysis of the resonant 2p3p3p Auger spectra of CaF2 . // Phys. Rev. B 51 (1995) 20 Resonant Auger spectra of TiO2 at Ti 2p and O 1s absorption edges (kaasautor). // J. Electron Spectrosc. Relat. Phenom. 93 (1998) 1–3 Potential barrier effects in Cs 3d resonance photoemission of CsF (kaasautor). // J. Electron Spectrosc. Relat. Phenom. 137–40 (2004). Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Rein Ruus Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Tõnu Ruus

Tõnu Ruus (27. oktoober 1940 Haapsalu – 8. veebruar 2019) oli Eesti füüsik. Tõnu Ruus oli teenistuja poeg. Lõpetas 1959 Haapsalu 1. Keskkooli ja 1964 Tartu Ülikooli füüsikaosakonna, 1975–78 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) aspirantuuris; füüsika-matemaatikakandidaat (1987, TÜ), väitekiri "Создание радиационных дефектов и люминесценция в галогенсодержащих каркасных алюмосиликатах". Oli 1965–75 TPI füüsika kateedri assistent, 1979–88 vanemõpetaja, 1988– dotsent, 1992–2004 TTÜ füüsikainstituudi direktor, rakendusfüüsika õppetooli juhataja. Lugenud üldfüüsika, rakendusoptika ja spektroskoopia kursusi. Hiljem kuni surmani emeriitdotsent. Uurimisvaldkonnad: karkassete alumiiniumsilikaatide elektrilised ja optilised omadused; värvustsentrite teke ja lagunemine sadoliitides. Üle 20 teadustrükise ja 10 õppevahendi. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide "Küberneetika instituut, füüsikaosakond". ВУФ-спектроскопия и дефекты нестехиометрических содалитов (kaasautor V. Denks). // FI Uurimused 51 (1980) Спектры разрушения центров окраски в нестехиометрических галогенсодалитах (kaasautorid R. Denissov, V. Denks). // Ж. прикл. спектроскопии 36 (1982) Synthesis and electrical properties of potassium substituted hydrosodalites (kaasautor). // SPIE Proc. 4318 (2001) Pooljuhtmaterjalide põhiparameetrite mõõtmine (kaasautor A. Gavrilov). Tallinn, 2005. Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 377, 380. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Viive-Riina Ruus

Viive-Riina Ruus (sündinud Pruuli; 3. september 1936 Tallinn – 11. juuli 2018) oli eesti kasvatusteadlane. Viive-Riina Ruus oli riigiametniku ja lasteaedniku tütar. Ta lõpetas 1955. aastal Tallinna 17. Keskkooli ja 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia erialal. Aastatel 1967–1970 oli TRÜ aspirant; pedagoogikakandidaat (1982, TRÜ), väitekirjas käsitles õppeteksti kasvatuslikku efektiivsust. Töötas 1960–1967 eesti keele ja kirjanduse õpetajana Märjamaa, Tallinna 46. ja 7. keskkoolis. Aastatel 1970–1988 oli ta Eesti NSV Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudi teadur, 1988 Eesti Hariduse Arenduskeskuse dotsent, 1988–1989 valitsuse hariduskonsultant, 1989–1990 taas Eesti Hariduse Arenduskeskuse dotsent, 1991–1992 Tallinna Pedagoogikaülikooli haridusuuringute instituudi didaktika sektori juhataja, 1992–1994 üldhariduse õppekava aluseid väljatöötava TPÜ projektirühma juht, 1994–1995 TPÜ õppekava uuringute osakonna juhataja, 1995 Haridusministeeriumi hariduspoliitika osakonna juhataja kohusetäitja, 1996–1997 TPÜ kasvatusteaduskonna didaktika õppetooli dotsent, 1997–2002 koolipedagoogika õppetooli professor, alates 2002. aastast emeriitprofessor. Hiljem jätkas tegevust õppetöös, teadusprojektides, rahvusvahelise ekspertkomisjoni liikmena ning väitekirjade juhendajana. Uurimisvaldkond: õppekava teooria, hariduspoliitika, õpetaja professionaalsus, pedagoogika diskursus. Saanud kasvatusteaduse alal riiklikke preemiaid, Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi liige. Üle 20 teadustrükise. Õppekava, identiteediprobleemid ja teadmiskäsitus. // Quo vadis, eduational science. Tallinn 1999 Distsipliin ja vabadus: etüüd hariduse käibivast ja utoopilisest diskursusest. // Kõnelev ja kõneldav inimene. Eesti erinevate eluvaldkondade diskursus. Tallinn 2000 Changes in Estonian School Curricula 1987–1999 and Thoughts about the Future (kaasautor E.-S. Sarv). // Challenge and Change in Education: the Experience of the Baltic States in the 1990's. Nova Science Publishers. New York 2000 Haridus, kultuur, vabadus // Kasvatusteadused muutuste ajateljel. Tallinn 2004 Õpetaja professionaalsuse ning õpetajahariduse kaasaegsed arengusuundumused. Tallinn 2006 2011 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2013 Tallinna Ülikooli teenetemärk Tema abikaasa oli filmikriitik Jaan Ruus (1938–2017). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 441. Tallinna Pedagoogikaülikool läbi aegade, 112 Uusi teaduse kandidaate. Viive Ruus. // Nõukogude Õpetaja, 11. detsember 1982 Suri kasvatusteadlane Viive-Riina Ruus Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Vilmar Ruus

Vilmar Ruus (16. juuni 1929 Tallinn – 30. mai 1985 Tartu) oli eesti ajaloolane ja majandusteadlane. Lõpetas 1949 Tallinna 2. Keskkooli ja 1955 Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna; ajalookandidaat (1965, TRÜ), väitekiri "Eestimaa Kommunistliku Partei tegevus ja kogemused kaubanduse sotsialistlikul ümberkorraldamisel (1940–1941)". Oli 1955–1958 TRÜ marksismi-leninismi kateedri assistent, 1958–1962 aspirant, 1962–1968 NLKP ajaloo kateedri vanemõpetaja, 1975–1976 vanemteadur, 1968–1975 ja 1976–1985 dotsent. Eestimaa Kommunistliku Partei TRÜ komitee sekretär (1967–1969). Uurimisvaldkond: sotsialistlikud ümberkorraldused Eestis. 20 aastat nõukogude Tartut (kaasautor). Tallinn, 1960 25 aastat nõukogude tarbijate kooperatsiooni rajamisest Eestis (aastad 1940–1941). Tallinn, 1966 Eesti rahvas NSV Liidu Suures Isamaasõjas I (kaasautor). Tallinn, 1971 Developments in Estonia 1939–1941 (kaasautor). Tallinn, 1979 Sotsialistlikud ümberkorraldused Eestis 1940–1941. Tallinn, 1980. Vilmar Ruus oli Maie Ruusi abikaasa ja Jüri Ruusi isa. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 467; II, 155. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Arno Ruusalepp

Arno Ruusalepp (sündinud 12. augustil 1973 Tõraveres) on eesti arstiteadlane ja kirurg. Arno Ruusalepp on Mare Ruusalepa poeg. Lõpetas 1991 Nõo Keskkooli, 1997 TÜ arstiteaduskonna, 1998 Tartu Ülikooli Kliinikumis internatuuri ja 2004 residentuuri; meditsiinidoktor (2006, Karolinska Instituut, Stockholm), väitekiri "Signal transduction in restenosis and myocardial protection by hyperoxia". Oli 2002–06 Karolinska Instituudi doktorant, aastast 2004 Tartu Ülikooli Kliinikumi kardiovaskulaar- ja torakaalkirurgia kliiniku kardiokirurgia osakonna arst-õppejõud. 2005–07 ka Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi patoloogilise füsioloogia õppetooli erakorraline teadur, aastast 2007 ka TÜ kardioloogia kliiniku vaskulaarkirurgia erakorraline teadur. Eesti Kirurgide Seltsi (1997) ja Euroopa Kardiotorakaalkirurgia Assotsiatsiooni liige (2002). 2012. aastal kuulus Afganistani missioonil majorina Eesti kirurgiameeskonda. Uurimisvaldkond: neointima teke ja selle molekulaarsed mehhanismid. Üle 10 teadustrükise Cardioprotection by Breathing Hyperoxic gas – Relation to Oxygen Concentration and Exposure Time in Rats and Mice (kaasautor). // European J. Cardiothorac. Surg. 21 (2002) 6 Adaptation to ischemia by hyperoxia-signalling through mitogen activated protein kinases and nuclear factor kappa B (kaasautor). // Signal transduction and cardiac hypertrophy. Boston, (2003) A model of neointima formation in the atherosclerotic carotid artery of mice (kaasautorid J. Vaage, G. Valen). // Interactive Cardiovasc. Thorac. Surg., 2 (2003) 2 Hüperoksia – kas uus võimalus südamelihase kaitseks (kaasautor). // Eesti Arst (2003) 1 Gene deletion of NF-κB p105 enhances neointima formation in a mouse model of carotid artery injury (kaasautor). // Cardiovasc. Drugs Ther. 20 (2006) 2 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide "Eesti Reservohvitseride Kogu". Eesti Reservohvitseride Kogu (EROK). 08.04.2012. Vaadatud 14.03.2017. Tähepõld, P. Meditsiinidoktor Arno Ruusalepp. Eesti Arst (2006) 9, 604–605 Tartu Ülikooli Kliinikum 200. Trt 2004, 177 Tartu Ülikooli arstiteaduskond 1982–2007. Trt 2007, 238, 239 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Mare Ruusalepp

Mare Ruusalepp (aastani 1969 Kukk; sündinud 10. märtsil 1943 Tartus) on eesti astrofüüsik. Ta lõpetas 1961. aastal Elva Keskkooli ja 1968. aastal Tartu Riikliku Ülikooli astrofüüsikuna. 1983. aastal kaitses ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudis füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi väitekirjaga "Oпределение угла наклона и скорости вращения В0-В3 звезд". Aastatel 1968–1974 oli Mare Ruusalepp Tartu Observatooriumi insener, 1974–1995 nooremteadur ja teadur, 1995. aastast teadussekretär. Ta on koostanud Tartu Tähetorni kalendrid aastateks 2007–2009 ja 2011. Samuti juhib ta Tartu Observatooriumi juures tegutsevat astronoomide MTÜd Stellaarium, mis toetab loodusteaduslikku kooliharidust ja populariseerib teadust. 2008. aastal pälvis MTÜ Stellaarium ja Mare Ruusalepp Tõraveres huvilistele "taevaste asjade juurde" ekskursioonide korraldamise eest Eesti teaduse populariseerimise auhinna. 2015. aastal pälvis ta pikaajalise teaduse ja tehnoloogia süstemaatilise populariseerimise eest Tiiu Silla nimelise elutööpreemia. Ta on Zonta Internationali Tartu klubi asutajaliige. Mare Ruusalepa peamised uurimisvaldkonnad on mittestatsionaarsete tähtede füüsika, Be-tähtede pöörlemine ja noovade keemilise koostis. Ta on avaldanud 23 teadustrükist. 2021 Tartu Ülikooli Tänutäht "Determination of the Inclination of Rotational Axes and Rotational Velocity from the Line Profiles of Rotating Stars" // IAU Symp. 98 "Be Stars". Reidel, 1982 "Be Stars from IRAS Catalouge and the Dependence of their Envelope Characteristics on i and w/w crit" (kaasautor) // Astrofizika 1988 "Catalogue of i and w/w crit Values for Rotating Early Type Stars" // Tartu Teated 100 (1989) Mare Ruusalepp on rätsepa tütar ja Arno Ruusalepa ema. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 "MTÜ Stellaarium, Mare Ruusalepp". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. märts 2016. Vaadatud 1. aprillil 2014. "Auhindu teaduse tutvustajaile" Eesti Loodus, 2008/5 "ERR Novaatorit tunnustati teaduse populariseerimise auhinnaga" ERR Novaator, 19. november 2015 Ajalugu Zonta "Tartu Ülikooli Tänutähe kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 4.12.2022. "Eesti entsüklopeedia" 14. kd, lk 441 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Mare Ruusalepp Eesti Teadusinfosüsteemis "11238 tähte tähetärkust" Eesti Naine, 10.06.2008 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Kutseühing

Kutseühing on samal kutsealal tegutsevate isikute ühing. Keskajal olid kutseühingud tsunftid ja gildid. Tänapäeval on Eestis kutseühingute tavalisim juriidiline vorm mittetulundusühing. Loomeliit Ametiühing
George Gleig

George Gleig (12. mai 1753, Boghall, Aberdeenshire, Šotimaa – 9. märts 1840, Stirling, Šotimaa) oli Šoti episkopaalkiriku priimas. Gleig sündis farmeri pojana. 13-aastaselt astus ta Aberdeeni Ülikoolis King's College'isse, kus pälvis esimese auhinna matemaatikas, füüsikas ja moraaliteadustes. 21-aastaselt pühitseti ta Šoti episkopaalkiriku vaimulikuks, tema hoole alla anti kogudus Fife'is Pittenweemis, kust ta 1790. aastal viidi Stirlingisse. Gleigist sai ajakirjade Monthly Review, Gentleman's Magazine, Anti-Jacobin Review ja British Critic sage kirjasaatja. Ta kirjutas ka mitu artiklit Encyclopædia Britannica kolmanda trüki tarbeks ning pärast entsüklopeedia toimetaja Colin Macfarquhari surma 1793. aastal toimetas Gleig järelejäänud köited. Tema põhipanus oli artiklites Instinkt, Teoloogia ja JMetafüüsika, samuti olid kaks lisaköidet peamiselt tema töö. Et Gleig ei tunnistanud Newtoni gravitatsiooniteooriat, kinnitas Britannica kolmas trükk veel sadakond aastat pärast Isaac Newtoni "Principia" ilmumist, et gravitatsiooni põhjustab tule element. George Gleig valiti kahel korral Dunkeldi piiskopiks, kui piiskop John Skinneri, hilisema Šotimaa priimase vastuseisu tõttu jäid mõlemad valimistulemused jõustumata. 1808. aastal sai temast Brechini piiskopi abi ja 1810. aastal piiskop. 1816. aastal valiti ta Šoti episkopaalkiriku priimaseks. Selles ametis aitas ta viia läbi mitmeid reforme usulise sallivuse suunas, kindlustades ühtlasi liitu Inglismaa anglikaani kirikuga. Lisaks arvukatele jutlustele kirjutas Gleig ka teose "Directions for the Study of Theology" (kirjades piiskopilt tema pojale vaimulikupühitsuse vastuvõtmise asjus), andis välja Thomas Stackhouse'i raamatu "History of the Bible" (1817) ning kirjutas ajaloolase Robertsoni teostele biograafilise eessõna. Tema kirju Alexander Hendersonile Edinburghis ja Salisbury piiskopile John Douglasele säilitatakse Briti Muuseumis. George Gleigi kolmas (ja ainus täisealiseks kasvanud) poeg George Robert oli silmapaistev sõdur ja kaplan. Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Gleig, George". Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press. W. Walker "Life of Bishop Gleig", 1879
Endel Ruustal

Endel Ruustal (24. juuli 1931 Tõrva – 20. juuli 2021) oli eesti matemaatik. Endel Ruustal oli puusepa poeg. Lõpetas 1949 Tõrva Keskkooli, 1955 TÜ matemaatikuna ja 1965 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) aspirantuuri. Oli 1955–59 Valga 1. Keskkooli ja 1959–62 Tõrva Keskkooli matemaatikaõpetaja. 1962–87 TPI-s aspirant ja vanemõpetaja, 1988–96 matemaatikainstituudi dotsent, 1997– erakorraline lektor. Uurimisvaldkond: matemaatilise analüüsi arvutuslikud probleemid ja nende rakendused, matemaatika õpetamise metoodika. 15 teadustrükist. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Об использовании одномерной модели при исследовании неустановавшегося течения жидкости в трубе. // TPI Toimetised 505 (1981) Решение задачи о разгонном течении сжимаемой жидкости в труде при помощи метода численного обращения преобразования Лапласа и метода конечных разностей. // TPI Toimetised 505 (1981) Анализ динамических процессов в трубе с одиночным цилиндрическим теплом. // TPI Toimetised 544 (1983) О разгонном течении сжимаемой жидкости в цилиндрической трубе. // TPI Toimetised 553 (1984) Развитие течения на входном участке круглой трубы при разгонном движении жидкости. // TPI Toimetised 593 (1985) Импульсные течения несчсимаемой жидкости в хапорных трубах. // TPI Toimetised 632 (1987). Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Ain Ruuvet

Ain Ruuvet (aastani 1936 Albert Reisko, 4. märts 1914 Vana-Vändra vald, Pärnumaa – 9. august 1980 Tallinn) oli eesti majandusteadlane. Ain Ruuvet oli pottsepa ja pagari poeg. Lõpetas 1933 Pärnu Linna Poeglaste Gümnaasiumi ja 1949 Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna; majanduskandidaat (1967, TÜ), väitekiri "Materjalide kulu arvestuse ja analüüsi täiustamisest jalatsitööstuses (Eesti NSV andmetel)". Õppis 1939 TÜ filosoofiateaduskonnas. Oli 1949–1950 Kaubandusministeeriumi õppekombinaadi kaubanduse organiseerimise ja raamatupidamise õpetaja, 1950–1955 Tartu põllutöömasinatehase "Võit" pearaamatupidaja, 1955–1968 TÜ raamatupidamise kateedri vanemõpetaja, 1968–1980 TTÜ statistika ja raamatupidamise kateedri dotsent. Uurimisvaldkond: tööstusettevõtete finantsseisundi analüüs, raamatupidamisarvestuse terminoloogia. Üle 50 teadustrükise. Raamatupidamisarvestuse alused I, II (kaasautorid K. Parvel, V. Valk). Tartu, 1963 Valmistoodang ja selle realiseerimise arvestus. Tartu, 1972 Raamatupidamisarvestuse žurnaalorderisüsteem. Tartu, 1973 Tootmiskulud ja toodangu omahinna aruanded. Tartu, 1975 Tootmisettevõtte aruandlus, bilanss ja finantstegevuse analüüs. Tallinn, 1975 Tööstusraamatupidamine (kaasautor). Tallinn, 1974. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 370 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 359. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.