laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Helge Pihelga

Helge Pihelga (sünninimi Helge Raud; 16. aprill 1925 Tallinn – 30. juuni 2022 Tallinn) oli eesti metallikunstnik. Helge Pihelga lõpetas 1945. aastal Tallinna 10. Keskkooli ning asus 1946. aastal Tallinna Riiklikku Tarbekunsti Instituuti samal aastal avatud metallitöö erialale õppima. Tema õpingukaaslased olid Salme Raunam ja Leida Palu. Saanud korraliku ettevalmistuse ka skulptuuris, oli 1951. aastal tema diplomitöö reljeef. Pärast kooli lõpetamist alustas tööd Kunstitoodete Kombinaadi metallehistöö ateljee kunstilise juhina. 1959. aastast on ta vabakutseline tarbekunstnik. Aastatel 1979–1983 töötas ta Eesti Riiklikus Kunstimuuseumis. Osales Kristjan Raua majamuuseumi loomises. Helge Pihelga suri 30. juunil 2022 Tallinnas ja ta maeti 7. juulil 2022 Rahumäe kalmistule. Helge Pihelga loomingu peamise osa moodustavad pidulikud ehted. 1950. aastate esimesel poolel ja keskel lõi Pihelga suuri ehtekomplekte, mille põhiolemuse määrab kaelaehe. Kunstnik armastas siduda tumedat oksüdeeritud hõbedat türkiiside, korallide ja pärlitega. Kuni 1960. aastani lõi Pihelga ainult ehteid. 1961. aastal toimus Moskvas üleliiduline näitus, mis oli mõeldud kaasaegse interjööri ning sellega seotud tarbe- ja dekoratiivesemete väljapanekuna. Osavõtt näitusest ajendas Helge Pihelgat kätt proovima ka väljaspool ehete žanri – põhiliselt dekoratiivnõude vallas. Algul oli tema nõude vorm rangelt silindriline, kuid hiljem muutus see mõnikord peenema jalaga karikaks. 1961.–1965. aasta nõudel oli välispind kujundatud ornamentaalseks kohrutusega. 1964. aastal kandus õõnesvormide dekoori juba varem ehetes rakendatud söövitustehnika. Motiivistik oli algul puhtgeomeetriline, hiljem sekkus mõni harv loodusmotiiv. Helge Pihelga oli Adamson-Ericu kõrval esimesi, kes võttis eesti ehtekunstis kasutusele loodusliku kivi. Põllu- ja merekividest oli vaimustatud ka Ede Kurrel, Helge Pihelga õpetaja, kes tegi neist ehteid 1980. aastatel. Helge Pihelga paelub oskusega leida igale kivile sobiv raamistus, millel vahel näib jätkuvat tolle enda joonis. Näitustel hakkas Helge Pihelga esinema 1951. aastal. 1956 Kunstnike Liidu liige 2004 Kristjan Raua preemia (suurejooneline come back Kristjan Raua majamuuseumis toimunud ülevaatenäitusel) Tema isa oli kunstnik Kristjan Raud ja abikaasa oli maalikunstnik Agu Pihelga. Mai Levin, Näitus nagu pärl - Sirp, 24.01.2003 1. Helene Kuma, Helge Raud-Pihelga – Kunst 2/1968
Pajumõisa asulakoht

Pajumõisa asulakoht on asulakoht Saare maakonnas Saaremaa vallas Virita külas. Asulakoht on dateeritud II aastatuhande I poolde eKr (hilisneoliitikum). Asulakoht avastati 1975. Asulakohta uuriti 1976-1977 Toomas Tamla ja K. Jaanitsa[küsitav] juhtimisel. Asulakohast leiti umbes 100 kvartsikildu ja -eset, lihvimiskivide tükke, kivitalb ja 4 savinõukildu. Asulakohale on hiljem rajatud kivikalmed (Paju kivikalmed). Pajumõisa asulakoht veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 05.10.2015) Pajumõisa asulakoht veebiportaalis eestigiid.ee Pajumõisa asulakoht kultuurimälestiste riiklikus registris
Tähtedevaheline

"Tähtedevaheline" ("Interstellar") on 2014. aastal linastunud ulmefilm. Filmi lavastaja on Christopher Nolan ning peaosades mängivad Anne Hathaway ja Matthew McConaughey. Film esitati kandideerima viiele Oscarile ja võitis neist ühe – parimate eriefektide eest. Kogu maailm on kokku varisenud, toitu napib ja NASA-t ei ole enam. Toidukriis ja katastroofiline kliima on hakanud inimkonna püsima jäämist ohustama ja saladuskatte all ikka veel tegutsev NASA plaanib Maa maha jätta ning inimesed mõnes teises galaktikas asuvasse uude kohta kolida. NASA saadab Saturni lähedale tekkinud ussiauku endise astronaudi Cooperi juhitud rühma, et see 10 aastat varem välja saadetud skautide planeetidest võimalikult paljusid kontrolliks ja hindaks nende sobivust inimkonna uueks koduks. Matthew McConaughey – Cooper Anne Hathaway – Dr. Amelia Brand Jessica Chastain – Murphy "Murph" Cooper Mackenzie Foy – noor Murphy Ellen Burstyn – vana Murphy John Lithgow – Donald Michael Caine – Dr. John Brand Casey Affleck – Tom Cooper Timothée Chalamet – noor Tom Wes Bentley – Dr. Doyle Bill Irwin – TARS Topher Grace – Getty David Gyasi – Dr. Romilly Josh Stewart – CASE Matt Damon – Dr. Mann Leah Cairns – Lois Cooper
Tornimäe asulakoht

Tornimäe asulakoht on asulakoht Saare maakonnas Saaremaa vallas Tornimäe külas. Asulakohta uuriti 1963 Aita Kustini juhendamisel. Asulakohast leiti muu hulgas savinõukilde. Vanimate esemete järgi kasutati asulakohta 7.-8. sajandil. Tornimäe asulakoht veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 05.10.2015) Tornimäe asulakoht veebiportaalis eestigiid.ee Tornimäe asulakoht kultuurimälestiste riiklikus registris
Võhma asulakoht

Võhma asulakoht on varase rauaaja asulakoht Saare maakonnas Saaremaa vallas Võhma külas. Asulakohas paikneb kaitsealune Võhma kivikülv. Võhma asulakoht veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 05.10.2015) Võhma asulakoht veebiportaalis eestigiid.ee Võhma asulakoht kultuurimälestiste riiklikus registris
Rahaallikas

Rahaallikas on allikas, millele on ohvriandidena visatud münte. Rahaallika nime kannab mitu Eesti allikat: Jursi Rahaallikas, Saaremaal Valjala vallas Kuie Rahaallikas, Läänemaal Lääne-Nigula vallas Asuka Silmaallika variantnimi, Saaremaal Leisi vallas ...
Asuka Silmaallikas

Asuka Silmaallikas (ka Asuka Rahaallikas) on allikas Saare maakonnas Saaremaa vallas Asuka (endise nimega Pöitse) külas. Jean Baptiste Holzmayeri andmetel leiti allikast 1866 Sigismund III aegne Riia solidus ja 18. sajandist pärit vene vaskmünt. Asuka Silmaallikas veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 05.10.2015) Asuka Silmaallikas veebiportaalis eestigiid.ee
Eduard Friedrich Poeppig

Eduard Friedrich Poeppig (16. juuli 1798 Plauen – 4. september 1868 Leipzig) oli saksa botaanik, zooloog, geograaf ja maadeavastaja. Botaaniline nimelühend on POEPP. Poeppig sündis Plauenis Leipzigi kaupmehe peres. Ta õppis Leipzigi Thomase koolis ja hiljem Grimmas. Aastail 1815–1822 õppis ta Leipzigi ülikoolis meditsiini ja loodusteadusi. Ülikooli ajal rändas ta proove kogudes jalgsi Reini-äärsetes maades, Prantsusmaal (seal jõudis ta Püreneedeni), Austrias (aastal 1822 tõusis ta seal Großglockneri tippu) ja Ungaris. Arst Poeppig rändas aastail 1822–1832 Ameerikas ringi, külastades Kuubat, Tšiilit, Brasiiliat, Peruud ja Pennsylvaniat. Põhiliselt uuris ta Ande ja Amazonase jõgikonda, keskendudes loodusele, aga ta tegi ka etnograafilisi märkmeid. Tema reis on selle ajastu kohta tavatu, kuna seda ei finantseerinud mitte metseenid, vaid teadusasutused, seetõttu pidi Poeppig reisi ajal arstina lisaraha teenima. Tšiili aladel koostas ta esimese Patagoonia teadusliku kirjelduse, kirjeldas araukaariat ja Andide floorat. Viimased kaks aastat rändas ta ringi Brasiilia vihmametsades, olles kolmas eurooplane (Francisco de Orellana ja Charles Marie de la Condamine järel), kes jõe täies pikkuses läbis. Teel kirjeldas ta mitmeid nüüdseks kadunud indiaanlaste suguharusid (yameod, urarinad). Pärast naasmist sai temast Leipzigi ülikooli juures zooloogiaprofessor. Aastal 1834 abiellus ta Isidora Hassega, neil sündis kolm tütart. Ühtlasi keskendus ta koos Austria botaaniku Stephan Ladislaus Endlicheriga kogutud materjali läbitöötamisele. Aastal 1834 valiti ta Saksa Loodusuurijate Akadeemia Leopoldina liikmeks. Pärast oma Ameerika reisi hakkas ta oma nime kirjutama kujul "Pöppig". Poeppigi põhitööks oli andmete kogumine. Oma ekspeditsioonidel kogus ta 17 000 taime ja valmistas sadu topiseid, kirjeldas kolme tuhandet uut taimeliiki, nende seas ka Amasoonase viktooriat. Poeppig oli teose "Allgemeine Encyclopädie der Wissenschaften und Künste" Ameerika etnoloogiat, loodust ja geograafiat käsitlevate artiklite koostaja. Tema auks on nimetatud Poeppigia perekond liblikõieliste sugukonnas, samuti arvukalt Lõuna- ja Kesk-Ameerika taime- ja loomaliike. "Mittheilungen (bzw. Berichte) des Hrn. Dr. Pöppig" (1828–1832) "Fragmentum synopseos plantarum phanerogamarum" (1833) "Reise in Chile, Peru, und auf dem Amazonenstrome während der Jahre 1827–1832", kaks köidet (1834–1836) "Selbstanzeige der Reisebeschreibung in Blätter für literarische Unterhaltung" (1835). "Nova genera ac species plantarum quas in regno chilensi, peruviano et in terra amazonica" koostöös Stephan Ladislaus Endlicheriga, kolm köidet (1835–1845) "Reise nach den Vereinigten Staaten" (1837) "Malerischer Atlas und beschreibende Darstellungen aus dem Gebiete der Erdkunde" (1838) "Über alte und neue Handelswege nach der Westküste Amerikas" (1838) "Landschaftliche Ansichten und erlauternde Darstellungen" (1839) "Tropenvegetation und Tropenmenschen", kaks köidet (1965)
Samothráki

Samothráki (Vana-Kreeka kontekstis Samothrake, Piiblis Samotraake) kreeka Σαμοθράκη) on Kreekale kuuluv saar Egeuse mere põhjaosas. Saar asub Évrose piirkonnaüksuse territooriumil. Saarel ei olnud häid sadamakohti ja nii ei olnud see oluline poliitiline keskus. Saar oli siiski oluline religioosne keskus; Samothrake templikompleks oli üks tähtsamaid vanakreeka usundi pühapaiku. Oli pelasgide, kaarlaste, traaklaste ja alates kuuendast sajandist eKr. kreeklaste asuala. Aastast 508 allus Samothráki pärslastele, hiljem oli Ateena valduses ja aastast 168 allus Makedooniale. Paulus külastas saart oma teisel misjoniretkel.  Samothráki – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
DIGAR

DIGAR (lühend sõnast digitaalarhiiv) on Eesti Rahvusraamatukogu kasutajakeskkond, mis pakub juurdepääsu raamatukogu digitaalarhiivis talletatud väljaannetele. Nende hulgas on e-raamatuid, ajalehti, ajakirju, kaarte, noote, fotosid, postkaarte, plakateid, illustratsioone, heliraamatuid ja muusikafaile. Raamatute ja perioodika failivorming on enamasti PDF või EPUB, pildimaterjalil JPEG ja helisalvestistel WAV. DIGARi asutaja ja pidaja on Eesti Rahvusraamatukogu ning arhiivi eesmärgiks on digitaalse informatsiooni kogumine, säilitamine ja kättesaadavaks tegemine. Arhiiv on avalik ja internetis tasuta kättesaadav. Arhiivile juurdepääsu loomiseks internetis tuleb kasutada arhiivi aadressi digar.nlib.ee ja ametlikku nime või logo. Arhiivi infosüsteem rakendatakse vabavarana loodud andmebaasisüsteemile FEDORA, millele luuakse juurde tarkvara liidesed andmete sisestamiseks, haldamiseks ja kasutajatele teenuste osutamiseks. Arhiivi süsteemi kaitse aluseks on ISKE turvasüsteem, kus kaitstakse infosüsteemi käideldavust (tagades andmete kättesaadavuse), terviklust (välistades andmete volitamata, tahtmatu või tahtliku muutmise) ja konfidentsiaalsust (tagades andmete kättesaadavuse vaid volitatud isikutele). Arhiivi turvameetmed peavad vastama ISKE nõuete turvaklassile K2T2S2 ja turbeastmele (M). Arhiivi andmete käideldavuse, tervikluse ja konfidentsiaalsuse tagamiseks rakendatakse järjepidevalt organisatsioonilisi, füüsilisi ja infotehnoloogilisi turvameetmeid. Arhiivi süsteemi kasutamise õiguspärasust kontrollitakse tarkvaraliselt. Volitatud töötlejal on õigus ühepoolselt piirata või peatada kasutaja juurdepääs arhiivi süsteemile, kui on reaalne või potentsiaalne oht ohustada arhiivi süsteemi turvalisust. "Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivi DIGAR põhimäärus". digar.nlib.ee. Originaali arhiivikoopia seisuga 28. veebruar 2015. Vaadatud 2. oktoobril 2015. DIGARi veebilehekülg
Rabdion grovesi

Rabdion grovesi on Colubridae sugukonna maoliik – nemad elavad Sulawesi lõunaosas. Amarasinghe, Vogel, McGuire, Sidik, Supriatna & Ineich, 2015[Herpetology • 2015 Rabdion grovesi • A Second Species of the Genus Rabdion Duméril, Bibron & Duméril, 1854 (Colubridae: Calamariinae) from Sulawesi, Indonesia], veebiversioon (tarve 17.09.2015)(inglise keeles)
Tarmo Sillaots

Tarmo Sillaots (sündinud 8. septembril 1976 Tallinnas) on eesti pianist, helilooja, arranžeerija ja muusikapedagoog. Tarmo Sillaots on lõpetanud 1996. aastal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli muusikapedagoogi ka koorijuhi erialal. Lisaks on ta õppinud Tallinna Ülikoolis sotsioloogiat[viide?] ja Tallinna Tehnikaülikoolis ärinduse erialal[viide?]. Tarmo Sillaots kuulub bändidesse Kaire Vilgats & Club Tropicana, Ka-Funky, JAS Trio jm. Ta on teinud koostööd selliste Eesti lauljate ja instrumentalistidega nagu Tõnis Mägi, Kaire Vilgats, Ewert Sundja, Siim Aimla jt. 2015. aastal osales pianistina Tõnis Mäe Eesti-ringreisil "Hetk", kus anti kuus kontserti.
Gravitatsioon (film)

"Gravitatsioon" on 2013. aastal linastunud ulmefilm. Filmi lavastaja on Alfonso Cuarón ning peaosades on Sandra Bullock ja George Clooney. "Gravitatsioon" oli 28. oktoobril 2013 alanud 70. Veneetsia filmifestivali avafilm ning Ameerika Ühendriikides esilinastus film kolm päeva hiljem Telluride'i filmifestivalil. Kriitikutelt sai film kiita ning eriti kiideti Alfonso Cuaróni režissööritööd, Emmanuel Lubezki operaatoritööd, Steven Price'i kirjutatud filmimuusikat ja peaosatäitjate näitlemist. Lisaks said kiita ka eriefektid ja 3D tehnoloogia oskuslik kasutamine . Gravitatsiooni on peetud ka 2010. aastate üheks parimaks filmiks. Film oli 2013. aastal piletitulult kaheksandal kohal, kogudes ülemaailmselt 723 miljonit USA dollarit. Film kandideeris kümnele Oscarile ja võitis seitse. Lisaks võitis film kuus BAFTA auhinda ja ühe Kuldgloobuse. Geniaalne biomeditsiinitehnik dr Ryan Stone, kes on esimesel süstikumissioonil koos veteranist astronaudi Matt Kowalskiga, jääb orbiidile lõksu, kui süstik kosmoseprügi tõttu puruneb ja viiest meeskonnaliikmest kolm surma saavad. Ainsana ellu jäänud Stone ja Kowalski üritavad seejärel iseseisvalt leida tee tagasi Maale, sest side Maaga on kadunud ja appi tulemas pole kedagi. Sandra Bullock – Dr. Ryan Stone George Clooney – Matt Kowalski Ed Harris (hääl) – Houstoni missiooni juhtimiskeskus Orto Ignatiussen (hääl) – Aningaaq Phaldut Sharma (hääl) – Shariff Dasari Amy Warren (hääl) – Exploreri kapten Basher Savage (hääl) - ISSi komandör Staff (17. oktoober 2013). "Gravity (2013)". Box Office Mojo. Ben Fritz and Don Steinberg (17. oktoober 2013). "Why the World Is Watching 'Gravity'". The Wall Street Journal The Guardian: Venice film festival 2013: the full line-up Collider:Early Reactions to GRAVITY Praise Sandra Bullock and George Clooney’s Performances, Alfonso Cuaron’s Direction, Emmanuel Lubezki’s Camerawork, and 3D IMDb: Top 100 Movies of the 2010s so far
Meremäe valla lipp

Meremäe valla lipp on Võru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Meremäe valla lipp. Lipp kinnitati 19. novembril 1996. Valla lipp on ruudukujuline vapilipp, sinisel kanga ülaservas valge horisontaallaid, millel on kõrvuti kolm punast otstest laienevat pügalristi. Sinise välja keskel valge sõlg. Lipu noormaalmõõtmed on 105x105 cm. Valla lipp heisatakse valla pidupäevadel, suhtlemisel teiste omavalitsusüksustega, ning muudel avalikel üritustel. Lipp heisatakse hoone peasissekäigu juurde või mujale selleks sobivasse kohta kas lipuvardaga vastavasse hoidjasse või lipumasti. Kasutamiskõlbmatuks muutunud valla lipp kuulub sündsal viisil hävitamisele. Meremäe valla vapp Meremäe valla sümboolika valla kodulehel Meremäe valla sümboolika Riigikantselei lehel
Kurevere ohvrikivid

Kurevere ohvrikivid (ka Kurevere kultusekivid) on seitse rühmana paiknevat ohvrikivi Saare maakonnas Saaremaa vallas Kurevere külas. Peale nende seitsme ohvrikivi on Kurevere külas Reinu ja Kopli pere juures veel kaks kultusekivi. Ohvrikividel on väikesed lohud ja neid kasutati kultusekividena I aastatuhandel eKr. Kurevere Kihu ohvrikivi (Sangaste vallas Kurevere külas) Kurevere ohvrikivid veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 06.10.2015) Kurevere ohvrikivid veebiportaalis eestigiid.ee
Massu liukivi

Massu liukivi (ka Massu Läätsikivi) on liukivi Lääne maakonnas Lääneranna vallas Massu külas. Ohvrikivi pikkus on põhja-lõuna suunas 3,8 m, laius ida-lääne suunas 3,5 m ja kõrgus u 1 m. Kivil on kaheksa väikest lohku ja ohvrikivina kasutati seda I aastatuhandel eKr. Kivi kallakul küljel on kolm renni, kust liugu lastes on arvatud olevat maagilist jõudu, et tagada mehelesaamist ja sigivuse võimekuse kasvu. Massu liukivi veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 06.10.2015) V. Lõugas, J. Selirand. Arheoloogia Eestimaa teedel. 1989, lk 119 J. Tavast. Hanila kihelkond. 1931, lk 35 (käsikiri Ajalooinstituudi arhiivis) http://www.maavald.ee/kuvavoistlused/10221/b-massu-liukivi-heikimaiberg-1180 Massu liukivi kultuurimälestiste riiklikus registris Massu liukivi veebiportaalis eestigiid.ee
Gravity

"Gravitatsioon" (originaalpealkiri "Gravity"), Alfonso Cuaróni film (2013), peaosades Sandra Bullock ja George Clooney "Gravity", James Browni album "Gravity", DJ Freshi laul (koos Ella Eyre'iga), 2014 "Gravity", James Browni laul "Gravity", Pixie Lotti laul "Gravity", Sara Bareillese laul "Gravity", Ognjevitše laul
Litofon

Litofon on löökpill, mis võib koosneda ühest või mitmest kivist. Algelisemad litofonid olid looduslikud hea kõlaga kivid. Arenenumad litofonid kasutavad töödeldud ja kindlasse korda seatud kive. Ilmselt vanim litofon on leitud väljakaevamistelt Sankarjangis Odisha osariigis Indias. Vanemate litofonide hulka kuulub ka đàn đá, Vietnami litofon, mida on XX sajandil taas rohkem kasutama hakatud, ja Koreas rituaalse muusika tegemiseks kasutatud pyeongyeong. Oma sajanditepikkune litofonide valmistamise traditsioon on ka Cumbrias Inglismaal. Prantsusmaal valmistas Honoré Baudre aastal 1885 siileksklaveri-nimelise pilli. Litofonide hulka kuuluvad ka kivist marimbad; Islandi ansambel Sigur Rós on kasutanud kohalikust kildast valmistatud marimbasid. Aastast 1961 on sanukiidist vardaid kasutatud hōkyō-nimeliste pillide (Jaapanis leiutatud litofonide) valmistamiseks. Neid pille on kasutanud ka Jaapani helilooja Stomu Yamashita. https://www.jstage.jst.go.jp/article/ast/22/3/22_3_209/_article
Leid

Leid on leidmine üksikjuhtumina; miski leitu. Sõnal "Leid" on ka muud tähendused: Leid ehk lentsid on hoburakmete osa Leid ehk arheoloogiline leid Leid on juriidiline mõiste: kellegi ajutises valduses olev asi, mille teine isik on kaotanud "Leid" oli koolinoorte bänd Rakveres.
Alulinna sooleid

Alulinna sooleid on peitleid Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas Alulinna linnuse lähedal soos. 1869. aastal leiti Alulinna linnusest 50–60 m kauguselt soo kraavitamisel 51 odaotsa, 23 sirpi, 9 õõskirvest, 2 silmaga kirvest, mõõkade tükke ja muud (kokku umbes 90 eset). Leiud pärinevad põhiliselt vanemast rauaajast (1. aastatuhande esimesest poolest pKr). Need leiud viitavad tänuohverdamisele, mis muinaseestlaste uskumustes pidi tähendama edu maaviljeluses, aga võivad seostuda ka sõjasündmustega. Alulinna sooleid veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 06.10.2015) Alulinna sooleid veebiportaalis eestigiid.ee
Essu aardeleid

Essu aardeleid (nimetatud ka Essu ohvrileid) on aardeleid (või ohvrileid) Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Essu külas. Aardeleid leiti 19. sajandil Essu turbarabast viis kuldripatsit ja üks kannaga münt. Mündi, Abassiinide dinaari on lasknud vermida Abbasiidide kalifaadi valitseja al-Musta´in Taškendis 250. aastal hidžra järgi, mis vastab kristliku ajaarvamise 864/5 aastale, seega pärines münt 9. sajandi teisest poolest. Aardeleid viidi parun von Dellingshauseni kätte ning 1864. aastal tõi ta need Eestimaa Provintsiaalmuuseumisse. Essu aardeleid veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 06.10.2015) Ivar Leimus (29.03.2017). "RAHA LUGU: Kuidas Essu mõisa mehed enam kui tuhandeaastase araabia kuldaarde leidsid". Forte.Delfi.ee. Vaadatud 04.01.2018. Essu aardeleid veebiportaalis eestigiid.ee
Mineraloid

Mineraloid on vahel mineraaliks peetav aine, millel puudub kristallstruktuur. Osa mineraloide ei pruugi täita ka teisi artiklis Mineraal loetletud mineraalile esitatavaid nõudeid. Näiteks pärlid on biogeense tekkega. Mineraloidid on näiteks obsidiaan, opaal, merevaik, allofaan, pärlid, vedel elavhõbe jne.
Haapsalu aare

Haapsalu (hõbe)aare on aardeleid Haapsalust Haapsalu piiskopilinnuse varemetest. Aare koosnes peamiselt müntidest. 5 määratud münti pärinesid 11. sajandist ja need olid vermitud Lääne-Euroopas. Peale müntide leiti ka filigraankaunistustega hõbenõu, hõbeplaadi katke ja teisi esemeid. Haapsalu aare veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 06.10.2015) Haapsalu aare veebiportaalis eestigiid.ee
Kormlenije

Kormlenije ehk toitmine (ka "toitumine maast"). Venemaal keskajal kasutusele võetud süsteem, milles vürsti ja ta kaaskonna ülalpidamine lasus kohaliku elanikkonna õlul. Mõistet kasutati ja kasutatakse (Briti sotsioloogide küsitluse põhjal) kohalike inimeste ja nüüd juba ka mõnede ajaloolaste poolt kirjeldamaks korruptsiooni NSVL-s ja Venemaal. Kuna Moskvast valitsevatel vürstidel polnud kaugemate piirkondade haldurite ülalpidamiseks ja neile alluvate alade elu korraldamiseks vahendeid, siis võimaldas see haldamisviis saata asevalitseja kaugetesse paikadesse täielikult kohalike toidule. Levis laialt 14. ja 15. sajandil. Selle tühistas ja kuulutas seadusevastaseks 1555-56 aasta maareformiga Ivan Julm, kes kehtestas vahetult riigikassasse laekuvad maksud, ent selle tühistamise teostamist ei suudetud tagada. Smuta paiku taastus see kombena ja püsis ka järgnevatel sajanditel. Korruptsioon oli ja jäi Romanovite dünastia ajal nii väikeste riigiteenistujate kui ka kõrgete riigiametnike oluliseks sissetulekuallikaks. Selle tunnused hakkasid taas ilmuma nõukogude valitsuse stagnaajal . Anna Arutunyan Müstiline Putin AS Ajakirjade Kirjastus 2012 lk 290 märkus 106 Mark Galeott „„Who`s the Boss: Us or the Law?”  The Corrupt Art of Governing Russia.” University of London Dafid E. Hoffman Oligarhid Pegasus 2003  lk 251 Anna Arutunyan Müstiline Putin AS Ajakirjade Kirjastus 2012 Lk 168
Toivo Jürimäe

Toivo Jürimäe (9. mai 1949 Tartu – 5. oktoober 2015) oli eesti spordipedagoog. Ta lõpetas aastal 1969 Tartu 1. Keskkooli[küsitav] ja aastal 1973 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Aastal 1980 kaitses ta bioloogiakandidaadi väitekirja. Ta harrastas aastast 1965 kergejõustikku, tema treeneriteks olid Arvo Lillestik ja Rein Aule. Ta oli aastatel 1973–1977 Tartu 5. Keskkoolis kehalise kasvatuse õpetaja. Aastatel 1977–1992 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli kehalise kasvatuse ja spordi kateedri õpetaja, vanemõpetaja ja (aastast 1987) dotsent. Aastatel 1992–1998 oli ta Tartu Ülikooli spordipedagoogika instituudi juhataja; lisaks oli ta aastast 1992 professor. Aastast 2003 oli ta Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna spordipedagoogika ja treeninguõpetuse instituudi kinantropomeetria õppetoolis spordipedagoogika professor. Lisaks oli ta aastatel 2007–2010 Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna teadusprodekaan. Ta on teinud kaastööd ajakirjale Kehakultuur, ta on koostanud õppevahendeid. Ta oli Eesti Kehalise Kasvatuse Liidu esimehe asetäitja ja ICPAFR-i (kehalise aktiivsuse ja võimekuse uuringute kolleegium) liige. 2008 Tartu Ülikooli aumärk 2013 Tartu Ülikooli medal Tema isa oli metsateadlane Arnold Jürimäe ja poolvend on sporditeadlane ja -pedagoog ning Tartu Ülikooli professor Jaak Jürimäe. Tütar Kadri Maikov, PhD (sünd. Jürimäe) on maastikuarhitekt, Eesti Maaülikooli lektor. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. Toivo Jürimäe Eesti Teadusinfosüsteemis Biograafia ESBL-is