laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Saksi vald (Kadrina kihelkond)

Saksi vald oli vald Kadrina ja Ambla kihelkonnas. Vallamaja asus Saksi külas. Vallas on sündinud keemik Ants Laur. 1939. aasta valdade reformi käigus läks Lehtse valla koosseisu Saksi, Sauna, Priima, Kaarli-Piilu, Uus-Piilu, Lokuta, Vahakulmu küla ja osa Induniidu külast; Kaarli ja Lokso asundus ning suurem osa Saksi asunduse maa-alast. Aruküla, Kiku, Pariisi, Nõmme ja Metsapere küla ning Saksi asunduse Kuriste nr A-8 talu maa-ala läks Undla valla koosseisu, Kadapiku küla ja osa Induniidu külast läks Assamalla valla koosseisu. Maa-ameti kaardirakendused
34 eKr

Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 2. sajand eKr | 1. sajand eKr | 1. sajand | ► ◄ | 50. aastad eKr | 40. aastad eKr | 30. aastad eKr | 20. aastad eKr | 10. aastad eKr | ► ◄◄ | ◄ | 37 eKr | 36 eKr | 35 eKr | 34 eKr | 33 eKr | 32 eKr | 31 eKr | ► | ►► Aasta 34 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi 720 ab urbe condita. Marcus Antonius vallutas Armeenia ja vangistas selle kuninga Artavasdes II. ... ...
243 Ida

243 Ida on läbimõõdult 59,8x25,4x18,6 kilomeetri suurune asteroid, mis tiirleb Marsi ja Jupiteri vahel. Selle leidis Johann Palisa 1884. aastal. Ida keskmine kaugus Päikesest on 2,86 AU ja see kuulub Koronise rühma. Idal on ka 1,4 km läbimõõduga kuu Dactyl. See leiti 1994. aastal kosmosesond Galileo tehtud fotodelt. Galileo möödus Idast 2390 km kauguselt 28. augustil 1993. "243 Ida Information Page". Planetary Data System. Vaadatud 31. detsembril 2022. "243 Ida". NASA SSE. Vaadatud 31. detsembril 2022.
Bergi loss

Bergi loss (letseburgi keeles Schlass Bierg, prantsuse keeles Château de Berg, saksa keeles Schloss Berg), tuntud ka kui Colmar-Berg, on Luksemburgi suurhertsogi peamine residents. Loss asub Kesk-Luksemburgis Colmar-Bergis, riigi kahe kõige olulisema jõe, Atterti ja Alzette'i ühinemiskohas. Berg(he) senjööri on kirjalikult esmamainitud 1311. aastal. Suurhertsogid omandasid kinnistu esmakordselt 1845. aastal. 1906. aastal laskis Guillaume IV vana lossi lammutada ning selle asemele valmis 1911. aastaks uus Bergi loss, millest sai suurhertsogite peamine residents. Teise maailmasõja järel loss restaureeriti ning 1964. aastast on see taas Luksemburgi suurhertsorgi residents. Bergi lossis on sündinud kolm viimast Luksemburgi riigipead neljast: suurhertsoginna Marie-Adélaïde (sündis 1894; valitses 1912–1919) suurhertsoginna Charlotte (sündis 1896; valitses 1919–1964) suurhertsog Jean (sündis 1921; valitses 1964–2000) Praegune suurhertsog Henri on sündinud Betzderi lossis Ida-Luksemburgis. Anonym, 1912. Schloss Colmar-Berg. Der Profanbau H. 5: 111-132. Leipzig. Fränz Frising, 1965. Schloss Berg im Wandel der Zeiten. S. 9-24 in: Colmar-Berg : was einst war und sich immer neu gestaltet. Luxemburg. Jean-Pierre Koltz, 1978. Schloss Berg an der Attert. Heimat und Mission Jg. 52, n° 1/2: 4-6. Clairefontaine. Krantz, Robert & Norbert Quintus, 1984. Das alte Luxemburg heute : ein kultureller Wegweiser von der Romanik zum Barock 800-1800 (Burgen, Schlösser, Kirchen, Friedhöfe, Dörfer). [layout Sonja Muller ; couv. Marcel Schroeder] Luxembourg : RTL Édition, 271 p.  Bergi loss – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Lossi ajalugu (prantsuse keeles) Fotod
Loodusvarade nappus

Loodusvarade nappus (inglise resource scarcity) on olukord, milles nõudlus mingi loodusvara järele ületab kestvalt pakkumist. Loodusvarade nappus saab olla kas suhteline, kui nõudlus ja pakkumine ajapikku tasakaalustuvad, või absoluutne, kui nõudlus ja pakkumine ei saa põhimõtteliselt tasakaalustuda. Loodusvara lubatava kasutuse määr Loodusvara säästev hind Säästev kasutus Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 01.10.2012)
Portugali vapp

Portugali vapp võeti kasutusele 30. juunil 1911 koos Portugali vabariigi lipuga. See põhineb keskajast kasutusel olnud Portugali kuningriigi vapil. Portugali vapp andmebaasis Flags of the World (inglise keeles)
Metsade Sertifitseerimise Kinnitamise Programm

Metsade Sertifitseerimise Kinnitamise Programm (inglise Programme for the Endorsement of Forest Certification schemes, lühendatult PEFC) on sõltumatu, mittetulunduslik valitsusväline organisatsioon, mis loodi 1999. aastal ja mis edendab säästvat metsandust sõltumatu kolmanda osapoole keskkonnasertifitseerimise kaudu. http://www.pefc.org (vaadatud 04.10.2012) PEFC veebileht (vaadatud 04.10.2012)
Moonutav stiimul

Moonutav stiimul (inglise perversive incentive) on stiimul, mille rakendamise tulemused on keskkonnale kahjulikud või tekitavad sotsiaalset ebavõrdsust. Näiteks võivad töötute suured sotsiaaltoetused kaotada huvi tööd otsida. Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 04.10.2012)
Nõudluse ohjamine

Nõudluse ohjamine (inglise demand side management, lühendatult DSM) on loodusvarakasutuse ja keskkonnamõju vähendamine teatud toote või teenuse tarbimisnõudluse kaudu; loob eeliseid toodetele või tegevustele, mille puhul loodusvarakasutus ja keskkonnamõju on väiksemad. Nõudlust on vaja ohjata või vähendada siis, kui tarbimise kasv ületab tehnoloogiliste uuendustega saavutatud ressursitarbimise või saastamise vähendamise. Näiteks kuna efektiivsematest mootoritest ja kvaliteetsematest kütustest hoolimata on sõiduautode heitkogused suurenenud, sest sõiduautode läbisõit on kasvanud kiiremini, siis on vaja mitmekülgseid meetmeid, mis vähendaksid inimeste sõltuvust autost ja sõitmisvajadust. Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 04.10.2012)
Piiriülene saaste

Piiriülene saaste (inglise transboundary pollution) on saastus, mis ühe riigi allikast kandub teise tuule, vooluvete, merehoovuste kaudu. Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 04.10.2012)
Populatsiooniplahvatus

Populatsiooniplahvatus (ka hulgipaljunemine) on isendite arvu tavatult kiire kasv populatsioonis. Tinglikult on populatsiooniplahvatusena käsitatav ka rahvastikuplahvatus. Ilmneb eriti liikidel, mille isendid on väikesed, lühiealised ja sigivad soodsa ilmastiku ning toidukülluse puhul rohkesti. Kahjurite populatsiooniplahvatusega kaasneb rüüste – kultuurtaimede raske kahjustus või häving (nt rändtirtsu või kartulimardika populatsiooniplahvatuse puhul). Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 04.10.2012)
Hulste

Hulste on hollandikeelne osavald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Harelbeke vallas. Kuni valdade liitmiseni 1977. aastal oli Hulste omaette vald. Kabel  Hulste – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (hollandi keeles)
Stasegem

Stasegem on hollandikeelne küla Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Kortrijki ringkonnas Harelbeke vallas. Lõunas asuvast Harelbeke keskusest eraldab Stasegemi De Gaversi looduskaitseala ja Harelbeke-Stasegemi tööstuspiirkond.  Stasegem – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Laimjala vald (Pöide kihelkond)

Laimjala vald (saksa keeles Laimjall) oli vald Pöide kihelkonnas. Vallamaja asus Laimjala külas. Vallas on sündinud endine Eesti president Arnold Rüütel, keeleteadlane Johannes Aavik, politseinik Sergei Herm ja kommunist Aleksander Ellam. 1939. aasta valdade reformiga moodustati uus Laimjala vald. Maa-ameti kaardirakendused
Evensk

Evensk on alev Venemaa Kaug-Ida föderaalringkonnas Magadani oblasti idaosas, Severo-Evenski rajooni keskus. 2014. aastal elas seal 1603 inimest. Evensk asub Gižiga lahe kaldal. Asulast 1 km kaugusel loodes asub lennujaam. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. aprill 2020. Vaadatud 18. jaanuaril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Värvipimedus

Värvipimedus ehk daltonism on inimese võimetus tajuda erinevusi mõnede või kõikide värvide vahel, mida teised inimesed suudavad tajuda. Värvipimeduse põhjus on tavaliselt geneetiline, kuid võib olla ka silma-, närvi- või ajukahjustus või kokkupuude teatud kemikaalidega. Esimese uurimuse sellel teemal avaldas inglise keemik John Dalton aastal 1794 pealkirjaga "Extraordinary facts relating to the vision of colors" ("Erakordsed faktid värvide nägemise kohta"). Ta kirjutas selle siis, kui avastas, et on ise värvipime. Ta hakkas nimelt uurima, millest tuleb see, et teised suudavad küpseid ja tooreid õunu välimuse järgi eristada, aga tema ei suuda kuidagi. Tänapäeval tähendab see kindlat tüüpi värvipimedust nimetusega deuteranoopia. Tavaliselt klassifitseeritakse värvipimedust kui puuet, kuid mõnes olukorras võib see olla kasulik: näiteks värvipimedad jahimehed eristavad loomi segase tausta juures paremini; samuti on leitud, et värvipimedad sõdurid näevad mõnikord kamuflaaži, mis petab teised ära. akromatopsia dikromaasia
Marika Blossfeldt

Marika Blossfeldt (sündinud 1. mail 1958 Tallinnas) on eesti tantsija ja koreograaf. Tema vanemad kolisid Lääne-Saksamaale, kui Marika oli 1,5-aastane. Ta kasvas üles Düsseldorfi lähedal. Ta õppis aasta aega Rootsis Boråsi Tekstiiliinstituudis disaini, aastatel 1978–1984 Berliini Kunstiülikoolis maalimist, pühendudes paralleelselt kaasaegsele lavatantsule. Aastal 1980 kolis ta New Yorki, kus ta tegeles moderntantsu ja koreograafiaga, olles lavastaja. Aastal 1983 äratas tähelepanu lavastusega "Mitte müts, vaid juuksed", kus ta kasutas nii slaide, filmi kui ka soolotantse, taustaks Leegajuse regilaulud. Aastatel 1994–1995 õppis ta New Yorgis kundalini jooga õpetajaks. Aastatel 1994–1997 oli ta New Yorgi eesti päevade peakorraldaja; aastal 1996 korraldas ta New Yorgi La Mama teatris eesti kultuurifestivali. Aastal 1995 ostis ta Läänemaal Hanila vallas Rame külas Polli talu; aastal 1998 asutas ta MTÜ Polli Talu Loominguline Keskus, kus korraldab rahvusvahelisi seminare ja festivale. Suviti elab ta Eestis, talviti New Yorgis, aeg-ajalt Beaconis. 2009. aastal ilmus temalt kokaraamat "Looduslik toit. Täisväärtuslik elu". 2014. aastal ilmus temalt kokaraamat "Looduslik toit. Ehe ja tervendav". Võrkpallur Eduard Blossfeldt oli tema onu. Urmas Lauri, Tantsijal Marika Blossfeldil ilmus kokaraamat, err, 13. oktoober 2009 Marika Blossfeldt andmekogus IMDb (inglise) Koduleht Meelis Kapstas, TUNDELISELT ÜHEST TEATRIPIIBLIST, Teater. Muusika. Kino, detsember 2000 Saatekülaline saates "Hallo, Kosmos!" Raadio 2-s 23. septembril 2012 (hüpikaken; alates umbes 37. minutist) AINULT ALKEEMIAS! Marika Blossfeldti hüva nõu: organismi sügispuhastus loomulikul ja isuärataval viisil I, 13. oktoober 2014, veebiversioon (vaadatud 13.10.2014)
Oxford University Press

Oxford University Press on Oxfordi Ülikooli juures tegutsev kirjastus. See on suurim ülikoolikirjastus maailmas. Ülikool alustas trükiste kirjastamist 1480. aasta paiku ning kasvas piiblite, palveraamatute ja teadustööde peamiseks avaldajaks. Kirjastus asutati 1586. aastal. 19. sajandi lõpus alustas kirjastus projekti, millest sai Oxford English Dictionary. Kirjastus on välja andnud lasteraamatuid, õpikuid, muusikateoseid, ajakirju, ilukirjandusklassika sarja ja palju muud. Toodangu suurenedes on liigutud rahvusvahelisele turule ja avatud kontoreid ka väljaspool Suurbritanniat, esimene neist loodi New Yorgis 1896. aastal. Arvutiajastu saabumise ja karmide äritingimuste tõttu sulges kirjastus 1989. aastal oma trükikoja ning 2004. aastal paberitööstuse. Trükkimine ja köitmine ostetakse nüüd sisse. Michael Balter: "400 Years Later, Oxford Press Thrives" The New York Times, 16. veebruar 1994 (vaadatud 28. juuni 2011) Peter Sutcliffe, The Oxford University Press: an informal history (Oxford 1975; re-issued with corrections 2002) p. 53, 96–7, 156 Sutcliffe, passim Koduleht
Ian Curtis

Ian Kevin Curtis (15. juuli 1956 – 18. mai 1980) oli inglise muusik, post-punk ansambli Joy Division solist ja laulusõnade kirjutaja. Ta oli tuntud bassbaritonis laulmise, neurootilise tantsustiili ja kõledate, ängistavate laulusõnade poolest. Ian Curtis poos end üles vaid 23-aastaselt, õhtul enne Joy Divisioni plaanitud kontserditurneed Ühendriikides ja Kanadas. Pärast Curtise enesetappu moodustasid teised bändi liikmed Peter Hook, Bernard Sumner ja Stephen Morris – uue ansambli, mis sai nimeks New Order. Aastal 2007 valmis Ian Curtisest eluloofilm "Enesekaotus" ("Control").
Tractatus theologico-politicus

Mitte segi ajada Spinoza traktaadiga "Tractatus Politicus" "Tractatus Theologico-Politicus" ("Teoloogilis-poliitiline traktaat") on Hollandi juudi päritolu filosoofi Baruch Spinoza 1670. aastal ilmunud filosoofiline traktaat teoloogia ja poliitika teemadel, üks varauusaegse filosoofia poleemilisemaid tekste. Traktaat esitas ennetavaid argumente Spinoza hilisema peateose "Eetika" kaitseks, mis ilmus 1677 ja millele Spinoza arvas saavat osaks karmi kriitika. Traktaat avaldati anonüümselt 1670. aastal, selle kirjastas Jan Rieuwertsz Amsterdamis. Et kaitsta autorit ja kirjastajat tagakiusamise eest, oli tiitellehel väljaandmiskohana kirjas Hamburg ja kirjastajana Henricus Kunraht. Tekst oli uusladina keeles, mitte igapäevases hollandi keeles, et vältida Hollandi ilmalike võimude tsensuuri. Kaks "Tractatus Theologico-Politicusele" enim mõju avaldanud filosoofi olid Moses Maimonides ja Thomas Hobbes. Ehkki mõlema vaated esinevad kogu tekstis, mõjutas Maimonides eriti tugevalt Spinoza vaateid religioonile ja Hobbes teksti viimaseid, poliitilisi peatükke. "Tractatus Theologico-Politicus" inglise keeles (tõlkija Robert Harvey Monro Elwes) "Tractatus Theologico-Politicus" ladina keeles
Tractatus Politicus

Mitte segi ajada Spinoza traktaadiga "Tractatus Theologico-Politicus" "Tractatus Politicus" ("Poliitiline traktaat") on Hollandi juudi päritolu filosoofi Baruch Spinoza 1675. aastal kirjutatud ja 1677. aastal postuumselt ilmunud traktaat poliitilise filosoofia teemal. Selle alapealkiri on "In quo demonstratur, quomodo Societas, ubi Imperium Monarchicum locum habet, sicut et ea, ubi Optimi imperant, debet institui, ne in Tyrannidem labatur, et ut Pax, Libertasque civium inviolata maneat" ("Milles demonstreeritakse, et ühiskond, olgu see monarhia või oligarhia, võib olla parim valitsusvorm ja mitte langeda türanniasse ning kodanike rahu ja vabadust ei tohi rikkuda"). "Poliitilises traktaadis" on üksteist peatükki: 1. "Sissejuhatus", 2. "Loomuseadusest" (see viitab Spinoza traktaadile "Tractatus Theologico-Politicus"), 3. "Kõrgeimate võimude õigusest", 4. "Kõrgeimate võimude ülesandest", 5. "Parimast ülevõimust", 6.-7. "Monarhiast", 8.-10. "Aristokraatiast", 11. "Demokraatiast". Nagu Aristoteles oma "Poliitikas", analüüsib ka Spinoza järjest iga valitsusvormi - monarhiat, aristokraatiat ja demokraatiat -, kinnitamata, milline neist on parim. Erinevalt Aristotelesest väitis Spinoza siiski viimases peatükis demokraatia kohta, et see on mitte "enamuse valitsus", vaid kõigi vabadus loomuseaduse kohaselt. Ehkki ta väidab, et naised ei ole võimetelt meestega võrdsed, ning hoiatab amatsoonide tekke eest, arvab Spinoza siiski, et ühiskonda võiksid valitseda mõlemad sood koos. 5. peatüki 4. lõigus iseloomustab Spinoza rahu mõistet nii: "Rahu pole mitte pelgalt sõja puudumine, vaid see on hüve, mis sünnib loomujõust." Sama peatüki 7. lõigus viitab ta Niccolò Machiavellile, väites, et vürst "peaks kehtestama ja hoidma võimu, kuid mil viisil, jääb lahtiseks". "Tractatus Politicus" inglise tõlkes "Tractatus Politicus" ladina keeles Vikitekstides
Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused tennises

Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused (ametlik nimetus Tournoi de Roland-Garros; ingliskeelne lühinimetus French Open) on tenniseturniir, mis toimub igal aastal juunis. Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused kuuluvad suure slämmi turniiride hulka. Prantsusmaal sai tennis kiiresti populaarseks ja tõrjus 19. sajandi lõpus välja muud sellelaadsed mängud. Peagi said Pariis ja Prantsuse Riviera maailmatasemel tennisekeskuseks. Põhiliseks probleemiks olid seal aga väljakud, sest muru sellises kliimas ja pinnases ei kasvanud. Prantslased lahendasid olukorra sellega, et töötasid välja savist ja liivast väljakukatte, mis on tänapäeval levinud kõikjale. Esimene turniir toimus 1891. aastal. Kuni 1915. aastani võisid osaleda ainult prantsuse klubide liikmed, kuid siis avati turniir kõigile. Esimesed turniirid olid ette nähtud vaid meestele. Naised lubati väljakutele 1897. aastast. Tennisekompleks on nime saanud Esimeses maailmasõjas hukkunud lenduri Roland Garrosi järgi. Enim võite – 13 – on Margaret Smith Courtil (5 üksikmängus, 4 naispaarismängus ja 4 segapaarismängus) aastatest 1962–1973. Kõige rohkem turniirivõite üksikmängus – 7 – on võitnud Chris Evert aastatel 1974–1986. Eestlastest on Toomas Leius jõudnud 1965. aastal veerandfinaali ning Kaia Kanepi 2008. ja 2012. aastal veerandfinaali. Noorteturniiri on 2001. aastal võitnud Kaia Kanepi. Prantsusmaa lahtiste tennisemeistrivõistluste meistrid võistluste kaupa: Meeste üksikmäng Naiste üksikmäng Meeste paarismäng Naiste paarismäng Segapaarismäng Austraalia lahtised meistrivõistlused tennises USA lahtised meistrivõistlused tennises Wimbledoni turniir Koduleht
Hermann Johann Heitzig

Hermann Johann Heitzig (9. august / 19. august 1682 Tallinn – 25. september / 6. oktoober 1740 Kose) oli Eesti vaimulik. Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 2. juulil 1703) Kieli ja (immatrikuleeriti 13. juulil 1705) Jena ülikoolis. Ordineeriti 14. detsembril / 25. detsembril 1710 õpetajaks. Ta oli aastatel 1710–1740 (kutsuti 4. novembril / 15. novembril) Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja; Eestimaa konsistooriumi erakorraliseks assessoriks sai 15. märtsil / 26. märtsil 1715; Ida-Harju praostkonna abipraostiks sai 3. augustil / 14. augustil 1721, praostiks aastal 1740. Heitzig oli aastal 1721 ilmunud eestikeelse kodu- ja kirikuraamatu üks autoreid. Ta aitas Heinrich Gutsleffil eesti keelde tõlkida Johann Anastasius Freylinghausen vagadusteost "Jummala Nou...". Ta oli pietistlike tõekspidamistega, pooldas August Hermann Francke õpetust ja oli tema ideede toetaja Eestimaal. Tema tütre Hedwig Dorothea abikaasa Samuel Nauhausen oli Nissi ja Kadrina Katariina koguduse õpetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
Tõrva FC Warrior

Tõrva JK on Eesti jalgpalliklubi, mis peab kodumänge Karksi-Nuia Gümnaasiumi staadionil. Jalgpalliklubi sponsor on kohvik Läti Saatkond. 21. mai 2013 seisuga
Sirje Keva

Sirje Keva (28. jaanuar 1947 – 30. september 2012) oli eesti nahakunstnik. Ta omandas kõrghariduse aastatel 1968–1973 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis nahkehistöö erialal. Ülikooli lõpetamise järel asus ta tööle kunstnikuna naha- ja jalatsikombinaadis Kommunaar, 1976. aastast kuni surmani tegutses vabakutselisena. Alates 1974. aastast on tema töid eksponeeritud näitustel Eestis ja välismaal. 1984. aastast oli Sirje Keva Eesti Kunstnike Liidu liige. Tema loomingu põhiosa moodustavad soojades looduslikes värvides ja etnograafilise koega nahkehistööd, ta on valmistanud nahast ehteid ja tegelenud köitekunstiga.
Voldemar Pahkla

Voldemar Pahkla (14. juuni 1920 Kenni, Lelle vald, Pärnumaa – 18. september 2012) oli eesti näitleja. 1937. aastal lõpetas ta Vändra progümnaasiumi. 1944 veebruarist augustini teenis Eesti vabatahtlikuna Soome armee 200. jalaväerügemendis, osales tõrjelahingutes Viiburi lahe ääres ja Vuoksil. 1944 augustis tuli tagasi Eestisse. 1945 mais mobiliseeriti Punaarmeesse, vabanes 1947. Näitlejaks õppis ta pärast sõda Eesti Riiklikus Teatriinstituudis ja lõpetas 1951. aastal selle õppeasutuse viimase, kolmanda lennu. Juba õpingute kõrvalt hakkas ta alates 1947. aastast mängima noorsooteatri lavastustes. Pärast kooli lõpetamist asus tööle Kuressaare teatrisse, kus töötas kuni selle likvideerimiseni 1960. aastate alguses. Tema edasine näitlejakarjäär kulges Rakvere Teatris, kus Pahkla töötas aastatel 1952–1984. Viimastel eluaastatel elas endine näitleja Lääne-Virumaal Haljala vallas Essu külas. Ta on maetud Haljala surnuaiale. "Äripäev" (1957) – Joosep Toots "Kõrboja peremees" (1970) – Kõrboja Rein "Paunvere" (1974) – härra Ärak "Mikumärdi" (1976) – Jüri Tomusk "Neetud talu" (1981) – Pähni Jaak "Rakvere romanss" (1982) – Adam Simson Peep Pillak, Heini Vilbiks (koostajad). Soomepoiste elulood. Tallinn: Grenader, 2015
Paul Johann Knieper

Paul Johann Knieper (ka Paul Johann Kniper; 1690 Tallinn – 11. detsember/22. detsember 1750 Jõhvi) oli Eesti vaimulik. Ta õppis aastal 1707 Tallinna Gümnaasiumis, seejärel (immatrikuleeriti 13. oktoobril/24. oktoobril 1709) Tartu Ülikoolis. Ordineeriti 14. veebruaril/25. veebruaril 1711 õpetajaks. Ta oli aastatel 1711–1750 Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja, 1726. aastal oli ta Atsalama mõisnik, pantis mõisa 1748. aastal Eestimaa maanõunik ja Eestimaa rüütelkonna peamees Otto Magnus von Stackelbergile, kes 1750 ostis mõisa 6 000 rubla eest pärusomandiks. Aastatel 1744–1750 oli ta veel Iisaku koguduse õpetaja; sai 1. veebruaril/12. veebruaril 1734 Viru ja Alutaguse praostkonna praostiks ja 8. veebruaril/19. veebruaril 1734 Eestimaa konsistooriumi assessoriks. Ta pooldas vaimulikku kirikujuhti; korraldas ametivõimude nõudmisel hernhuutlikus Kadrinas ja Amblas juurdlust. Tema isa Thomas Knieper oli samuti Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja, emapoolne vanaisa Johannes Knieper oli Järva-Peetri Püha Peetruse koguduse õpetaja. Tema abikaasa Gerdrutha Elisabethi isa Johannes Aulinus oli Tallinna Mihkli koguduse ja Harju-Madise koguduse õpetaja. Atsalama mõis (Jõhvi khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
Peter Hook

Peter Hook (sündinud 13. veebruaril 1956) on inglise basskitarrist. Peter Hook asutas 1970. aastate keskel koos Bernard Sumneriga post-punk'i ansambli Joy Division. Pärast bändi solisti Ian Curtise enesetappu sai nimeks New Order ja Hook mängis seal bassi kuni bändist lahkumiseni aastal 2007. Koduleht
Kaevutee

"Kaevutee" oli Eesti Televisiooni päevakajaline draamasari aastatel 1988–1989. Kutselistest näitlejatest osales Malle Pärn, teised olid harrastusnäitlejad. Draamasarja režissöörid olid Hillar Peep, Igor Kurve. Stsenaristid olid Aune Past, Enno Selirand, Ott Kool, Eve Rohtla ja Igor Kurve. "Kaevuteed" filmiti Harju maakonnas Raasiku vallas Arukülas.[viide?] Kaevutee (1988) Eesti filmi andmebaas. Vaadatud 20. jaanuaril 2024
Llobregati jõgi

Llobregat on jõgi Hispaanias, Kataloonia pikkuselt teine jõgi. Jõgi saab alguse Castellar de n'Hugist 1259 m kõrguselt Serra del Cadí mäelt. Suubub Vahemerre Barcelona lähedal El Prat de Llobregatis. Jõe kogupikkus on 175 km ja valgala pindala 4948 km. Ei ole laevatatav.
Lev Dodin

Lev Abramovitš Dodin (sündinud 14. mail 1944 Siberis) on vene teatrilavastaja ja -pedagoog. Ta oli 1983. aastast Peterburi Väikese Draamateatri pealavastaja. 2003. aastast on ta sama teatri direktor ja kunstiline juht.
Sergei Fedotov

Sergei Pavlovitš Fedotov (sündinud 11. jaanuaril 1961 Permis) on Venemaa teatrilavastaja. Ta on Permi teatri "U Mosta" asutaja ja kunstiline juht.
Mihhail Vladislavlev

Mihhail Vladislavlev (sündinud 17. novembril 1957) on Eesti insener ja ajakirjanik. Ta on õppinud Tallinna Polütehnilises Instituudis elektriinseneriks. Aspirantuuri ajal tegi uurimistööd TPI laboris ja töötas hiljemgi aastaid põhikohaga TPI-s/TTÜ-s. Tema raadioajakirjanikutee algas mittekoosseisulisena Eesti Raadios, kui ta juhtis saadet “Noor leninlane”. Seejärel oli ta inseneritöö kõrvalt pikka aega raadios Tallinn saatejuht ja lühemat aega raadio 100 FM peatoimetaja. Laiemalt tuntuks on ta aga saanud teleajakirjanikuna: mitmes Eesti telekanalis näidatud telesaate "Subboteja" kaassaatejuhina Aleksander Zukermani kõrval. Saatesarja alustati 1996. aastal Kanal 2-s keeleõppe- ja kultuuri tutvustava sarjana, kuid peagi kasvas see suurepäraseks ühiskonna lõimumise saatesarjaks, mis oli suunatud eeskätt Eesti muukeelsele elanikkonnale, kuid mida vaatasid meelsasti paljud eestlasedki. Koos Aleksander Zukermaniga on nad alates 2008. aastast pidanud Vene Draamateatris restorani Subboteja. 2000 Koosmeele auhind (koos Aleksandr Zukermaniga) 2011 Tallinna teenetemärk Ivar Sild. «Mina olen nagu venelane, Miša on nagu eestlane.» Õhtuleht.ee, 27.08.2003. Anastassia Belitško-Popovitš. “Subboteja”: venelastest maailmarändurid, keda eestlased armastavad Pealinn.ee, 29.09.2008. Anastassia Belitško-Popovitš. “Subboteja”: venelastest maailmarändurid, keda eestlased armastavad[alaline kõdulink] Pealinn.ee, 29.09.2008. Raul Sulbi, Vladislavlev: eestlastel on vaid üks moodus identiteeti säilitada, Postimees, 20. oktoober 2011