laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sambia jalgpallikoondis

Sambia jalgpallikoondis on Sambia rahvuskoondis jalgpallis. 1974 ja 1994 tuli koondis Aafrika meistrivõistlustel 2. kohale. 27. aprillil 1993 toimunud lennuõnnetuses Gaboni ranniku lähedal hukkusid peaaegu kõik tollase jalgpallikoondise liikmed. Ellu jäi vaid koondise kapten Kalusha Bwalya, kes lendas Senegali teise lennukiga. Efford Chabala (väravavaht) John Soko (kaitsja) Whiteson Changwe (kaitsja) Robert Watiyakeni (kaitsja) Eston Mulenga (poolkaitsja) Derby Makinka (poolkaitsja) Moses Chikwalakwala (poolkaitsja) Wisdom Mumba Chansa (poolkaitsja) Kelvin "Malaza" Mutale (ründaja) Timothy Mwitwa (ründaja) Numba Mwila (poolkaitsja) Richard Mwanza (väravavaht) Samuel Chomba (kaitsja) Moses Masuwa (ründaja) Kenan Simambe (kaitsja) Godfrey Kangwa (poolkaitsja) Winter Mumba (kaitsja) Patrick "Bomber" Banda (ründaja) Hukkusid ka treenerid Godfrey Chitalu ja Alex Chola. Sambia koondis võitis valikturniiri käigus oma alagrupi ja sai õiguse osaleda 2012. aasta Aafrika meistrivõistlustel. Sambia vastasteks finaalturniiri alagrupis said Senegal, Ekvatoriaal-Guinea ja Liibüa. Esimeses mängus alistati Senegali meeskonna 2:1. Kohtumine Liibüaga lõppes 2:2 viigiga. Viimases alagrupimängus võidu Sambiale tõi Christopher Katongo värav. Veerandfinaalis tuli kindel 3:0 võit Sudaani vastu. Edasipääsu finaali tagas Emmanuel Mayuka värav 78. minutil Ghana jalgpallikoondise väravasse. Finaalkohtumises Elevandiluurannikuga normaal- ja lisaaeg lõppes 0:0 viigiga, penaltiseerias oli Sambia tugevam (8:7) ja võitis turniiri. Turniiri finaalmäng toimus Gabonis, kus 1993. aastal lennuõnnetuses hukkus peaaegu terve Sambia meeskond.
Botswana jalgpallikoondis

Botswana jalgpallikoondis on Botswana rahvuskoondis jalgpallis.
Uganda jalgpallikoondis

Uganda jalgpallikoondis on Uganda rahvuskoondis jalgpallis. Uganda pole kunagi jalgpalli maailmameistrivõistlustel osalenud. Seitsmel korral on osaletud Aafrika rahvaste karikavõistlustel. Parimaks kohaks on teine koht 1978. aastal. Uganda jalgpallikoondis 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. Väravavahid: Denis Onyango (kapten), Robert Odongkara, Jamal Salim Kaitsjad: Godfrey Walusimbi, Mawanda Wasswa, Wakiro Wadada, Joseph Ochaya, Isaac Muleme, Murushid Juuko, Timothy Awany, Bevis Mugabi, Ronald Mukiibi Poolkaitsjad: Farouk Miya, Khalid Aucho, Luwagga Kizito, Taddeo Lwanga, Micheal Azira, Allan Kateregga Ründajad: Emmanuel Okwi, Derrick Nsibambi, Allan Kyambadde, Patrick Kaddu, Lumala Abdu
Väimela Mäejärv

Mäejärv (ka Väimela Mäejärv, Väimela Ülajärv, Suur Väimela järv) on paisjärv Turgi ürgorus Võrumaal Võru vallas. Mäejärve suubub Väiso peakraav ja Mäejärv voolab Võru–Põlva maantee aluse teetruubi kaudu välja Väimela Alajärve. Ülle Pungits (2020). 100 aastat kutseharidust Võrumaal. Võrumaa: Võrumaa Kutsehariduskeskus. Lk 15. ISBN 978-9949-01-784-3. Hindrikson, Merike; Kruus, Urmas; Anijalg, Urmas; Kask, Meelis; Karus, Katrit; Piirsalu, Ervin R.; Napp, Peeter; Oras, Vello (2014). Väiso peakraavi, Väimela Mäejärve ja Alajärve uuringud (PDF). Originaali arhiivikoopia seisuga 14. jaanuar 2020. Vaadatud 11. oktoobril 2022.{{raamatuviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) CS1 hooldus: robot: algse URL-i olek teadmata (link) Mäejärv keskkonnaportaalis
Matti Wuori

Matti Ossian Wuori (15. juuli 1945 Helsingi – 15. oktoober 2005 Kirkkonummi vald) oli Soome poliitik ja advokaat. Aastatel 1999–2004 Rohelise Liidu esindaja Euroopa Parlamendis.
Roheneemesaarte jalgpallikoondis

Roheneemesaarte jalgpallikoondis on Roheneemesaarte rahvuskoondis jalgpallis.
Jasmin Hamid

Jasmin Hamid (sündinud 18. veebruaril 1984 Helsingis) on tatari päritolu Soome näitleja ja poliitik. 2003–2008 õppis ta Soome Teatrikõrgkoolis. Aastatel 2009–2014 mängis ta soome seebiooperis "Salatut elämät" Katariina Mäkelä nimelist tegelast. Ta oli Rohelise Liidu kandidaat 2008. aasta Soome kohalikel valimistel. Ta sai kokku 592 häält . Vaalikone - Kunnallisvaalit 2008 Jasmin Hamidi koduleht Jasmin Hamid IMDb-s
Bakuu Rəvan

Bakuu Rävan (aserbaidžaani keeles Rəvan Futbol Klubu; Rəvan FK) on Aserbaidžaani jalgpalliklubi, mille kodulinn on Bakuu. Klubi mängib Birinci Divizionus (2. liigaaste). UEFA kõrgliigaklubide loend
Áchna Ethnikós

Áchna Ethnikós (ametlikult Εθνικός Άχνας (Ethnikós Áchnas)) on 1968. aastal asutatud Küprose jalgpalliklubi, mille koduasula on Áchna. Klubi parimad saavutused on kolm neljandat kohta riigi meistrivõistlustel (1994/1995, 1997/1998 ja 2006/2007) ja jõudmine karikafinaali (2002). Ethnikós on ainsa Küprose meeskonnana jõudnud Intertoto karika kaudu UEFA karikavõistlustele. Ats Purje (2011) UEFA kõrgliigaklubide loend
IFK Norrköping

IFK Norrköpping (ametlikult Idrottsföreningen Kamraterna Norrköping) on 1897. aastal asutatud Rootsi jalgpalliklubi, mille kodulinn on Norrköping. See mängib Rootsi kõrgliigas Allsvenskan. Klubi on 13 korda tulnud Rootsi meistriks (viimati 2015) ja võitnud kuus karikat (viimati 1994). Seisuga 31. mai 2022 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Joonas Tamm (2010–2013) Siim Luts (2013–2014) Andreas Vaikla (2015–2017, 2019–2020) Rootsi meistrivõistlused: Võidud (12): 1942–43, 1944–45, 1945–46, 1946–47, 1947–48, 1951–52, 1955–56, 1956–57, 1960, 1962, 1963, 1989, 2015 Superettan: Võidud (1): 2007 Svenska Cupen: Võidud (6): 1943, 1945, 1968–69, 1987–88, 1990–91, 1993–94 Svenska Supercupen: Võidud (1): 2015 "IFK Norrköpings trupp" (rootsi). IFK Norrköping. Vaadatud 19.1.2022. Klubi ametlik veebileht
Vulkanoloogia

Vulkanoloogia on geoloogia haru, mis uurib vulkaane ja vulkanismi. Suur osa vulkanoloogia ajaloost on ühtlasi ka petroloogia ajalugu, kuid on ka erinevusi. Kuni 20. sajandi 1970. aastateni oli vulkanoloogia peamiselt kirjeldav teadus, tegeldes peamiselt vulkaaniliste pinnavormide geomorfoloogia, vulkaaniliste piirkondade geograafia ja vulkaanipursete kronoloogiaga. Tänaseks on tänu laamtektoonika teooria väljatöötamisele saanud vulkanoloogiast interdistsiplinaarne teadusharu, mis otsib vastuseid ka fundamentaalsema iseloomuga küsimustele. Vulkanoloogid otsivad vastuseid küsimustele, kuidas ja millest tekkis magma, kuidas ta liigub maakoores, kuidas on vulkanism seotud geotektoonikaga jne. Vulkanoloogia on tugevalt seotud petroloogiaga. Vulkanoloogial on ka rakenduslik pool, sest vulkaanid võivad olla väga ohtlikud. Seetõttu üritavad vulkanoloogid ennustada vulkaanipursete toimumise aega ja tugevust. Vulkanoloogi amet on ohtlik, sest tihti tuleb viibida tegutsevatel vulkaanidel, mis on paljudele neist lõppenud saatuslikult. Vulkanoloogiaobservatoorium Sigurdsson, Haraldur (1999). History of volcanology. Kogumikus H. Sigurdsson (Toim.), Encyclopedia of Volcanoes. Academic Press. Lk 15–37. ISBN 012643140X
Jordaania jalgpallikoondis

Jordaania jalgpallikoondis on Jordaania rahvuskoondis jalgpallis.
Mali jalgpallikoondis

Mali jalgpallikoondis on Mali rahvuskoondis jalgpallis. Aafrika rahvaste karikavõistlustel osales Mali esmakordselt 1972. aastal, kui saavutati ka seni parim koht, milleks on teine. 2012. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel sai Mali koondis kolmanda koha. Poolfinaalis kaotati 0:1 Elevandiluurannikule, kolmanda koha mängus aga võideti Ghana 2:0. Kolmas koht saavutati ka aasta hiljem, kui kolmanda koha mängus võideti taas Ghanat. Jalgpalli maailmameistrivõistlustele pole Mali kunagi pääsenud. Mali koondis 2024. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. Väravavahid: Djigui Diarra, Ismael Diawara, Aboubacar Doumbia Kaitsjad: Hamari Traoré (kapten), Mamadou Fofana, Falaye Sacko, Kiki Kouyaté, Amadou Dante, Sikou Niakaté, Moussa Diarra Poolkaitsjad: Amadou Haidara, Diadie Samassékou, Lassana Coulibaly, Aliou Dieng, Yves Bissouma, Adama Traoré, Mohamed Camara, Kamory Doumbia, Boubacar Traoré Ründajad: Moussa Doumbia, Sékou Koïta, Nene Dorgeles, Lassine Sinayoko, Fousseni Diabaté, Youssoufou Niakaté, Ibrahim Sissoko, Siriné Doucouré Ben Oumar Sy (1960–1966) György Tóth (1966–1970) Karl-Heinz Weigang (1970–1973) Mõkola Holovko (1979–1982) Kidian Diallo (1982–1989) Molobaly Sissoko (1989–1993) Mamadou Keïta (1993–1997) Christian Sarramagna (1998–2000) Romano Mattè (2000–2001) Henryk Kasperczak (2001–2002) Christian Dalger (2002–2003) Henri Stambouli (2003–2004) Alain Moizan (2004) Mamadou Keïta (2004–2005) Pierre Lechantre (2005–2006) Jean-François Jodar (2006–2008) Stephen Keshi (2008–2010) Alain Giresse (2010–2012) Patrice Carteron (2012–2013) Henryk Kasperczak (2013–2015) Alain Giresse (2015–2017) Mohamed Magassouba (2017–2022) Éric Chelle (2022–)
Benini jalgpallikoondis

Benini jalgpallikoondis on Benini rahvuskoondis jalgpallis. Benin pole kunagi jalgpalli maailmameistrivõistlustel osalenud. Neljal korral on osaletud Aafrika rahvaste karikavõistlustel ning parimaks tulemuseks on veerandfinaali jõudmine 2019. aastal. Benini jalgpallikoondis 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. Väravavahid: Fabien Farnolle, Saturnin Allagbé, Chérif Dine Kakpo Kaitsjad: Séidou Barazé, Khaled Adénon, Junior Salomon, Olivier Verdon, Emmanuel Imorou, David Kiki, Moïse Adilehou, Rodrigue Fassinou Poolkaitsjad: Tidjani Anaane, Jordan Adéoti, Sessi D'Almeida, Stéphane Sessègnon (kapten), Mama Séïbo, Rodrigue Kossi Ründajad: David Djigla, Steve Mounié, Mickaël Poté, Cebio Soukou, Segbé Azankpo, Jodel Dossou
Zimbabwe jalgpallikoondis

Zimbabwe jalgpallikoondis on Zimbabwe rahvuskoondis jalgpallis. Zimbabwe pole kunagi jalgpalli maailmameistrivõistlustel osalenud. Neljal korral on osaletud Aafrika rahvaste karikavõistlustel, kuid seni pole kordagi alagrupiturniirist edasi pääsetud. Zimbabwe jalgpallikoondis 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. Väravavahid: George Chigova, Edmore Sibanda, Elvis Chipezeze Kaitsjad: Teenage Hadebe, Ronald Pfumbidzai, Alec Mudimu, Divine Lunga, Tendayi Darikwa, Jimmy Dzingai, Lawrence Mhlanga Poolkaitsjad: Danny Phiri, Khama Billiat, Ovidy Karuru, Talent Chawapiwa, Kudakwashe Mahachi, Marvelous Nakamba, Nyasha Munetsi, Thabani Kamusoko Ründajad: Knowledge Musona, Evans Rusik, Nyasha Mushekwi, Knox Mutizwa, Tino Kadewere
Vågani kirik

Vågani kirik ehk Lofootide katedraal on kirik Kabelvågi külas Vågani vallas Norras. Saagade järgi rajas selle kiriku kuningas Øystein Magnusson aastal 1103. Algselt nimetati piirkonda kapellvåg, hiljem kabelvåg. Praegune kirik pühitseti sisse aastal 1898. Vågani kirik on suuruselt teine puitkirik Norras. Vaade altari suunas Vaade välisukse suunas Vaade külgtiiva suunas Vaade rõdult välisukse suunas Altari kõrvalseinal asuv Jeesuse kuju Altari kõrvalseinal asuv Jeesuse kuju Vaade rõdult altari suunas Altarimaal Altar Küünal altari laual Puitvõlvistik Puitvõlvistiku tüüpkujunduselement Puitsamba kaunistus Lühter Mosaiikaken altarimaali kohal Kantsel Riituse läbiviimise ese Riituse läbiviimise ese Riituse läbiviimise ese Korjanduskarp Maal kiriku ajaloos olulisest inimesest Lofoten. To-Foto AS, 2009, lk 67, ISBN 978-82-995-5013-0
Peter Schwabe

Peter Schwabe (6. aprill 1686 Tallinn – 1737 Türi) oli Eesti vaimulik. Ta lõpetas aastal 1706 Tallinna gümnaasiumi. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 20. novembril 1706) Jena ülikoolis ja (immatrikuleeriti 16. juulil 1710) Kieli ülikoolis. Ordineeriti õpetajaks detsembris 1711. Ta oli aastatel 1711–1714 (kutsuti 21. septembril/2. oktoobril 1711) Türi Püha Martini koguduse abiõpetaja. Aastatel 1715–1723 oli ta Paide Püha Risti koguduse õpetaja. Aastatel 1723–1737 oli ta Türi Püha Martini koguduse õpetaja. Tema vanaisa Peter Koch oli Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja, onu Peter Koch oli Jüri koguduse õpetaja. Tema abikaasa Catharina isa Johann Aulinus oli Tallinna Mihkli koguduse ja Harju-Madise koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Peter Aulinus oli Tallinna toomkoguduse rootsi koguduse abiõpetaja ja Tallinna Mihkli koguduse õpetaja. Abikaasa esimene mees (ta abiellus lesknaisega) Johann Caspar Coster oli Risti koguduse õpetaja. Tema poeg, gümnasist Petrus Schwabe, maeti 28. mail 1734 Tallinna Niguliste kirikusse, hauakivi nr. 125 alla. Der Kirchen St. Nikolai Todten-Buch ...; TLA.31.1.88; 1629-1781 , kdr 158
Kolõvan

Kolõvan (Колывань) on alev Venemaal Novosibirski oblastis, Kolõvani rajooni halduskeskus. Kolõvani nime päritolule ei ole rahuldavat selgitust. Arvatakse, et nimetus on üle kandunud Altaist, kuid Lääne-Siberis on see üldse levinud toponüüm. Tšaja rajoonis on endine asula Kolõvanka, Tomski oblastis on Kolõvannaja tee ja Kolõvani järsak, Jaškovo rajoonis Kolõvanski Kljutš ning Tšerepovo rajoonis on kohanimi Kolõvanski stolb. Nime sellist levikut selgitaks perenimi Kolõvanov. O. Sablina selgitas nime päritolu turgi sõnatüvedega "kolõ" 'linn' ja "van" 'järv'. Nimeselgitus "Kol Ivana" 'Ivani kiil' ei ole usutav. Keeleteadlase Vladimir Nikonovi arvates võib uskuda Ja. Kalima oletust, et nimi tuleb leedu sõnast kalvė 'sepikoda'. Kolõvani ajalugu algab Tšaussi ostrogi (kindlusasula) asutamisega 10. juulil (vkj. 29. juunil) 1713 Tšaussi jõe kaldale 6 versta kaugusele jõe suubumisest Obi. Asula rajati Venemaa lõunapiiride kaitseks kirgiiside rünnakute vastu. Asulas on säilinud mitmeid üle 200-aastasi palkmaju. Vaenlased pole Kolõvani mitte iialgi rünnanud ja Venemaa lõunapiir nihkus lõuna poole. Seetõttu kaotas Kolõvan sõjalise tähtsuse, kuid arenes kaubanduskeskuseks. Sel sajandil loodi Moskva ja Pekingi vaheline kaubatee, mida nimetati Siberi traktiks ehk Suureks teeteeks vastandina Suurele siiditeele ja see kaubatee läbis Kolõvani. 1890. aastal hakati plaanima Siberi raudteed. Trassi valiku eest vastutas teedeinsener Nikolai Garin-Mihhailovski. Ainsa Obi ületamiseks sobiva koha leidis ta Kolõvanist mitukümmend kilomeetrit lõuna poolt: ainult seal olid jõe mõlemad kaldad raudtee ehitamiseks sobiva kõva pinnasega, ühtlasi oli Ob seal kitsam kui mujal. Legendi järgi pakkusid Kolõvani kaupmehed Garin-Mihhailovskile kotitäie kulda, kui ta soovitab trassi ehitada läbi Kolõvani, kuid 1892 kinnitas Aleksander III lõunapoolse trassi. Obi ja Siberi raudtee ristumiskohale tekkis asula, mis algul kandis nime Novonikolajevsk, hiljem Novosibirsk, mis kasvas suurlinnaks, aga Kolõvan jäi kängu. 1925 jagati Kolõvan mitmeks põllumajandusasulaks ja kuni 1940. aastate lõpuni meenutas ta pigem suurt küla. Alles seejärel hakkas Kolõvani rahvaarv taas kasvama ja 1964 nimetati Kolõvan aleviks. Ida Vorobjova. ЯЗЫК ЗЕМЛИ, Западно-Сибирское книжное издательство, Novosibirsk 1973, lk. 43–44. Vaadatud 23. oktoobril 2023
Rockwell B-1 Lancer

Rockwell B-1B Lancer on Ameerika Ühendriikide õhuvägede ülehelikiirusel lendav strateegiline pommituslennuk, mis loodi FB-111 asendamiseks. Prototüübi esmalend toimus 23. detsembril 1974 (B-1A). Firma Rockwell International lennukitehastes ehitati kokku 100 lennukit B-1B. B-1B Lancer prototüübiks loetakse lennukit B-1A. Ameerika Ühendriikide president Jimmy Carter peatas B-1 projekti 1977. aastal. Selleks ajaks oli valmistatud neli B-1 lennukit. 1981. aastal võttis president Ronald Reagani administratsioon vastu otsuse Rockwelli B-1 programmi taaskäivitamisest. B-1 uuem modifitseeritud arendus sai tüübinimeks B-1B. B-1B Lancer esmalend toimus 1984 aastal. Alates 1986. aastast andis lennukivalmistaja USA Strateegilistele Õhujõududele üle igas kuus neli lennukit. Viimane B-1B valmis 1988. aastal. Lennukaugus max 12000 km + õhus tankimise võimalus. B-1B Lancer on neljamootoriline helikiirust ületav täismetallkonstruktsiooniga reaktiivlennuk, mille tiib on lennu ajal muudetava noolsusega. Lennuki pikkus: 44,5 m Tiivaulatus: noolsusel 15° 41,7 m, noolsusel 67,5° 23,8 m Kõrgus: 10,36 m Suurim lennukaal: 216,6 tonni Tühikaal: 87,1 tonni Lennulagi: 18 300 m Kiirus: 1329 km/h (Mach 1,25 merepinna kõrgusel) Meeskond: 4 Mootorid: 4 x 65 kN, järelpõlemisel 137 kN, General Electric F101, turboventilaator Pommilast: kuni 38,3 tonni, nii tavapommid kui ka tuumalaenguga B61 või B83 tuumapommid ja AGM-69A SRAM-A, AGM-86B ALCM raketid. Lennuki pind on kaetud stealth-tehnoloogilise värviga. Lennukid, entsüklopeedia, Trak Pen OÜ, 2006, ISBN 9985-9700-0-4, trükitud Singapuris
Üldine õhuringlus

Maa üldine õhuringlus ehk globaalne õhu tsirkulatsioon atmosfääris on kogu Maa atmosfääri haarav õhuvoolude püsiv süsteemne ringlus. Õhu ringlemise ülalpidavaks energiaallikaks Maal on Päike. Süsteemsad õhuvoolud atmosfääris mõjutavad soojuse jaotumist Maal. Maapind soojeneb päikesekiirguse mõjul sõltuvalt päikese kiirte langemisnurgast. Kõige rohkem saab Maa päikesekiirgust ekvaatori piirkonnas, kus päike on terve aasta jooksul horisondi suhtes väga kõrgel ja kaks korda aastas seniidis. Päev kestab seal umbes 12 tundi. Kõige vähem saab Maa päikesekiirgust pooluste piirkonnas, kus vahelduvad umbes pool aastat kestvad polaarpäev ja polaaröö. Kuigi polaarpäeva jooksul paistab päike terve ööpäev, on päikese kiirte langemisnurk maapinnale väike, siis suurem osa päikesekiirgusest peegeldub maailmaruumi. Seda soodustab ka polaaralade lume ja jääga kaetud valge pind. Polaaröö ajal ei saa maapind üldse päikesekiirgust. Õhurõhu erinevuste mõjul tekivad püsivad tuuled, mis puhuvad poolustest ekvaatori suunas. Coriolisi efekti mõjul muutuvad tuuled läänesuunaliseks ja neid nimetatakse idatuulteks. Liikudes ekvaatori poole, saab õhk üha rohkem soojust, soojeneb ja tõuseb üles, mistõttu tekib parasvöötmes madala õhurõhuga vöönd. Ekvaatori kohalt liigub külm ja raskem õhk troopikavöötme suunas ning langeb 30. laiuskraadidel alla. Seal tekib kõrge õhurõhuga vöönd. Troopikas liigub õhk nii ekvaatori kui ka parasvöötme suunas. Aga õhu liikumine ei toimu mitte põhjast lõunasse ja vastupidi, vaid muutub vastavalt tuule suunale Coriolisi efekti mõjul. Troopikast ekvaatori suunas puhuvad kagu- ja kirdepassaadid. Troposfääri ülempiiril on õhu liikumise suunad täiesti vastupidised. Üldist õhuringlust muudavad keerulisemaks tsüklonid ja antitsüklonid, orkaanid ja taifuunid, maismaa ja vee vahel tekkinud mussoonid ja muud kohalikud tuuled (briisid, mäe- ja orutuuled jne); tekivad ka väikesed õhukeerised – trombid jms. Üldise õhuringluse mõjul toimub õhumasside liikumine, mis põhjustab ilma muutust: muutuvad õhutemperatuur, õhuniiskus, pilvisus jne. Tuulte mõjul tekivad lained ja mõned hoovused, jäätriiv, tuuled mõjutavad ka pinnamoe kujunemist.
Kalev Jaago

Kalev Jaago (sündinud 3. septembril 1965) on eesti ajaloolane. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajaloo erialal 1989. aastal. Jaago töötab Eesti Ajalooarhiivis Tartus teatmetalituse arhivaarina ja on teadur Läänemaa Muuseumis. Ta on uurinud ning populariseerinud Haapsalu ja Läänemaa ajalugu, mille eest anti talle 2010. aastal Haapsalu linna vapimärk. Ajalooarhiivis tegeleb Jaago peamiselt kesk- ja varauusaegsete allikate läbitöötamise ning digiteerimisega. Jaago kuulub ka Eesti Arhivaaride Ühingu juhatusse. Tema abikaasa on rahvaluuleteadlane Tiiu Jaago. Haapsalu kodanikeraamat 1496-1797 = Hapsaler Bürgerbuch 1496-1797 (koostaja). Toimetajad Enn Küng ja Leino Pahtma. Tartu: Eesti Ajalooarhiiv, 1999 Haapsalu vanadel fotodel: fotosid Läänemaa Muuseumi kogust = Haapsalu in old photos: photos from the collection of Läänemaa Museum. Kaaskoostaja Asta Veenpere. Tallinn: Tänapäev, 2008 See olevat olnud ... : rahvaluulekeskne uurimus esivanemate lugudest. Kaasautor Tiiu Jaago. Tartu 1996 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. oktoober 2009. Vaadatud 16. veebruaril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 3. september 2014. Vaadatud 2. juulil 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
ITERA

ITERA on Venemaa ettevõtete grupp, mis on keskendunud maagaasi tootmisele ja turustamisele eelkõige SRÜ ja Balti riikides. Lisaks gaasiärile tegeleb ITERA ka kinnisvara ja kindlustusäriga, kuid pärast 2008. aasta finantskriisi otsustas ettevõte jätkata vertikaalselt integreeritud ärina, mis tegeleb süsivesinikega ammutamisest toodangu turustamiseni. 2009. aasta seisuga omas ITERA International Group of Companies enam kui 150 ettevõtet 20 riigis. ITERA (Itera International Energy Corporation) asutati 1992. aastal USAs toormekaubandusettevõttena. 1994. aastal tasusTürkmenistan Iterale suhkrutarne eest õigusega müüa Türkmenistani maagaasi välisturgudel. Itera sisenes gaasiärisse, alustades 1995. aastal gaasitarneid Ukrainasse ja laiendades tegevust teistesse endise Nõukogude Liidu osadesse. 1990. aastate teisel poolel oli ITERA monopoolne gaasivahendaja Türkmenistanist Ukrainasse. Alates 1998. aastast tegeleb ettevõte ka gaasitootmisega. ITERA kasutab leiukohti Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas, Lääne-Siberis ja Irkutski oblastis. Alates 1999. aastast on Itera Sverdlovski oblasti peamine gaasiga varustaja. 2003. aastal alustas Itera süsivesinike ammutamist ja töötlemist Illinoisis ja Texases. ITERAl on 2011. aasta seisuga osalus Sibneftegazis (49%, enamusosanik NOVATEK), Purgazis (49%, enamusosanik Gazprom) ja Bratskecogazis (78,9%). Suurema osa ITERAle kuuluvast gaasist toodavad ITERA vähemusosalusega Sibneftegaz ja Purgaz. Lisaks oma gaasi müügile vahendab ettevõte teiste ettevõtete gaasi. Iteral on osalus Eesti Gaasis ja Läti ettevõttes Latvijas gāze. ITERA nõukogu esimees on Igor Makarov, peakorter asub Moskvas. 2001. aasta seisuga oli ettevõte registreeritud Hollandi Antillidel ja selle omanikering oli hämar. Gazpromi väikeaktsionärid kahtlustasid Gazpromi juhte tihedates sidemetes Iteraga ning süüdistasid neid Gazpromile kahju toonud tehingutes. Peale Gazpromi juhtkonna koosseisumuudatusi kaotas Itera oma monopoolse staatuse Türkmenistanist gaasi Ukrainasse vahendamisel. 2010. aastal müüs ettevõte üle 21 miljardi kuupmeetri gaasi. Kuldaegadel müüs ettevõte isegi üle 80 miljardi kuupmeetri aastas. 2012. aastal loodab ettevõte alustada puurimist uutes gaasi- ja naftaleiukohtades Türkmenistani lääneosas. ITERA kaalub täiendava kapitali kaasamist aktsiate esmase avaliku pakkumise või suunatud aktsiaemissiooni teel. Võimalik investor on Sberbank. ITERA on aastaid olnud Venemaa Jalgrattaspordi Liidu peasponsor. Igor Makarov oli enne ärisse suundumist tipptasemel jalgrattur. Samuti on ITERA jäähokiklubi Riia Dünamo aktsionär. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. juuli 2012. Vaadatud 3. juulil 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.vedomosti.ru/companies/a-z/3770/%D0%9F%D1%83%D1%80%D0%B3%D0%B0%D0%B7 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. september 2011. Vaadatud 3. juulil 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.iteragroup.com/isp/print_eng?page_id=485 Ettevõtte koduleht
Maiduguri

Maiduguri on linn Nigeeria kirdeosas, Borno osariigi keskus ja suurim linn. Linn asub Ngadda jõe kaldal. Asula tekkis 1907. aastal asutatud Briti sõjalise eelposti juurde. Linna arvutuslik elanike arv 2010. aastal oli World Gazetteeri järgi 1 126 195. Linnas asub Maiduguri Ülikool ja Maiduguri rahvusvaheline lennujaam. Maiduguris on sadamalinnast Port Harcourtist algava raudtee lõppjaam. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. september 2007. Vaadatud 2. juulil 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)