laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jean-Yves Duclos

Jean-Yves Duclos (sündinud 13. juunil 1965 Québecis) on Kanada poliitik ja majandusteadlane. Ta on Kanada Liberaalse Partei liige. Ta õppis Alberta Ülikoolis, kus ta omandas bakalaureusekraadi majandusteaduses, millele järgnesid London School of Economics and Political Science'is majandusteaduse magistri- ja doktoriõpingud. Tema doktoritöö kandis aastal 1992 pealkirja "Progressivity, equity and the take-up of state benefits, with application to the 1985 British tax and benefit system" ("Progressiivsus, võrdsus ja riiklike hüvitiste võtmine, rakendades 1985. aasta Briti maksu- ja hüvitiste süsteemi"). Enne alamkoja liikmeks valimist juhtis ta Lavali ülikooli majandusosakonda ja oli Kanada majandusliidu presidendiks valitud. Ta valiti aastal 2014 Kanada Kuningliku Seltsi liikmeks. Aastal 2015 valiti ta Québeci ringkonnast Kanada Liberaalse Partei nimekirjas Kanada Parlamendi alamkoja (House of Commons) liikmeks. Ta oli 4. novembrist 2015 kuni 20. novembrini 2019 Kanada perede, laste ja sotsiaalarengu minister. 20. novembrist 2019 kuni 26. oktoobrini 2021 oli ta Kanada rahandusnõukogu president. 26. oktoobrist 2021 on ta Kanada terviseminister.
Heiste

Heiste on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda. Küla piirneb põhjas Jõeranna, läänes Paope ja Hüti, lõunas Sülluste ja Leigri ning idas Lilbi ja Isabella külaga. Hiiumaal on esmamainitud 1609. aastal Heiste talu. Paul Ariste järgi tuletub nimi rootsikeelsest mõistest höstacksbyn ('heinakuhja küla'). Samuti on keeleteadlased pakkunud nime tuletamist isikunimest. Külast saab alguse Jõeranna oja, küla põhjaosa läbib Armioja. Külas asub Härjakivi. Heiste talud 1917 Küla on ajalooliselt kuulunud vaheldumisi nii Kõrgessaare kui Lauka mõisa alla. 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjoni järgi oli Paope külas Heiste talu. 1835. aastal asus küla alal kaks talu, mille üks peremees võttis perenimeks Heiste ja teise oma Kattel ning teenijatüdruk Insberg. Heiste küla läbib Kõrgessaare–Hüti–Puski tee. Heiste soo Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 28.08.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Heiste" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Kõrgessaare valla elanike nimekiri; Rahvusarhiiv, era.4313.1.608; 1917 Reigi kihelkonna perekonnanimede panemise raamat; RA,EAA.1864.2.VIII-194; 1835
Omar McLeod

Omar McLeod (sündinud 25. aprillil 1994 Kingstonis) on Jamaica kergejõustiklane, 110 m tõkkejooksu olümpiavõitja ja maailmameister. Ta võistles noorteklassides nii lühemates kui ka pikemates tõkkejooksudes. 2013. aastal asus ta õppima Arkansase Ülikooli ning keskendus tõkkesprindile. McLeod tegi täiskasvanute tiitlivõistluste debüüdi 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis, kui oli 110 meetri tõkkejooksus kuues. 2016. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Portlandis võitis ta Jamaica rekordiga 7,41 kulla. Aprillis jooksis ta Fayetteville'is 100 meetrit ajaga 9,99, saades esimeseks sportlaseks, kes suutnud joosta 100 meetrit alla 10 sekundiga ning läbida 100 meetri tõkkejooksu alla 13 sekundiga. Augustis Rio de Janeiros toimunud olümpiamängudel tuli ta tulemusega 13,05 olümpiavõitjaks. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis tuli ta Sergei Šubenkovi ja Balázs Baji ees maailmameistriks ajaga 13,04. Ta kuulus ka Jamaica 4x100 meetri teatejooksu meeskonda, mis Usain Bolti vigastuse tõttu finaalis katkestas. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas kukkus McLeod tõkkesprindi finaalis ning diskvalifitseeriti kõrvalrajal jooksnud Orlando Ortega segamise eest. Talle kuuluvad Jamaica rekord 110 meetri tõkkejooksus ning siserekordid 60 meetri tõkkejooksus ja 200 meetri jooksus. Väljas Sees Allikas: World Athletics Ta on õppinud Arkansase Ülikoolis ärindust. https://www.eurosport.com/athletics/omar-mcleod_prs433119/person.shtml Omar McLeod Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Jumalamägi

Jumalamägi on looduslik pühapaik Setomaal Tsätski nulga Kolossova külas. Ligikaudu 1,5 hektari suurune mägi asub Piusa jõe ürgoru läänekaldal. Mägi on kujult ümar ja selle laius on ligikaudu 70 meetrit, see madaldub piklikult kirde suunas. Kõrgendikul kasvab hõre kasesalu üksikute mändidega. Jumalamäele püstitati 2007. aastal viljakusjumal Peko kuju, mille autor on Renaldo Veeber. Ligikaudu kahe meetri kõrgune puust kuju on asetatud kandilisele maakivile. Kuju ees võib tavaliselt näha raha, küünlaid, jooke ja muid ande. Jumalamäest 200 meetrit põhja pool Vinaskioja kõrgel kaldal metsas asub Peko- ehk Müürimägi, mille kohta on vanemad inimesed on rääkinud, et seal elavat pekokesed ehk härjapõlvlased. Kohaliku pärimuse järgi võtab jumal taevasse minevad hinged oma vankri peale, iga hinge kohta kasvavat mäel üks puu. Mäel on käidud palvetamas enne suuremaid töid ja ettevõtmisi ning palutud, et taevas annaks saagi kasvatamiseks head ilma. 1966. aastal on toona 79-aastane Olli Varespoeg mäe tähtsust kirjeldanud nii: “Varem käidi põua ajal seal jumalat palumas, et vihma tuleks, või siis vastupidi. Ka 1963. aasta suvise tulekahju ajal käidi seal palumas, et tuli külla ei tungiks.” 1963. aasta tulekahju ajal kogunes mäele palvetama terve Kolossova külarahvas, inimesi tulnud ka teistest küladest ning palvete peale peatus põleng imelisel kombel 300 meetrit enne küla piiri. Tänapäeval on kohaliku rahva jaoks tähtsaim Jumalamäega seotud püha päätnitsapäev juuli viimasel reedel, mida tähistatakse põhiliselt Saatse kirikus ja surnuaial. Päätnitsapäeva õhtul käivad Kolossova kandi inimesed perekonniti ka Jumalamäel ja süütavad Peko ees küünla. Ahto Kaasik. Pühapaikade teejuht. Tallinn: Pegasus 2017, lk 50-52. Pärandkultuuri objekt: Jumalamägi (934:HII:001) Eesti looduse infosüsteemis Eesti Keele Instituudi kohanimekartoteek (EKIKN), se es1 a-ü > Se, Säpinä k – Olli Varespoeg < Anna Varespoeg, 79 a (1966), avaldatud raamatus Ahto Kaasik. Pühapaikade teejuht. Tallinn: Pegasus 2017, lk 50
Keevallik

Keevallik on eesti perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Keevallik 45 inimesel: 18 mehel ja 29 naisel. Perekonnanimede levikult oli Keevallik meeste puhul 6928. kohal ja naiste puhul 4516. kohal. Perekonnanime Keevallik kandja on keskmiselt 46 aasta vanune. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Harjumaal Keila kihelkonna Saue mõisavallas talupojale nimeks Kewalik (normaliseeritult Keevallik). Nimede eestistamise käigus võeti 1937. aastal Keevallik uueks nimeks, kui Harku vallas loobuti nimest Käuflich. Andres Keevallik, eesti tehnikateadlane (1943–) Edgar Keevallik, eesti põllumajandusteadlane (1908–1985) Juta Keevallik, eesti kunstiajaloolane Leelo Keevallik, eesti keeleteadlane (1969–) Liina Keevallik, eesti teatri- ja filmikunstnik (1972–) Sirje Keevallik, eesti füüsik ja tõlkija (1943–) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 19.07.2022) Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Keevallik. Onomastika ndmebaas. Nimede eestistamine:(uus nimekuju): Keevallik. Keevallik statistikaameti andmebaasis
Heistesoo

Heistesoo on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kõpu poolsaarel Läänemere ääres. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda, kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda. Küla piirneb läänes Mägipe, lõunas Kõpu, Suureranna ja Laasi ning idas Poama ja Palli külaga. Küla nimi tuletub Heiste külast, mille kohanime on Hiiumaal esmamainitud 1609. aastal. Paul Ariste järgi tuletub nimi rootsikeelse mõistest "höstacksbyn" ('heinakuhja küla'). Samuti on keeleteadlased pakkunud nime tuletumist isikunimest. Heistesoo küla hõlmab mitut Kõpu looduskaitseala sihtkaitsevööndit. Külas kasvab haruldane sang- ja halli lepa hübriid. Eesti 2011. aasta rahvaloenduse andmetel külas püsielanikke ei olnud. 1. juuli 2014 seisuga oli külas kaks elanikku ja Eesti 2021. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas kuus püsielanikku. Kuusemetsa Kääru Roosa-Paaveli Sooselja Heistesoo küla tekkis 1870. aastal, kui Kõrgessaare mõis rentis Kõpu küla talunikele maad. Küla liideti 1940. aastatel Suureranna külaga. Külaõigused taastati 1997. aastal. 2014. aastal asus külas neli eluhoonet. Heistesoo küla lõunaosa läbib Puski-Kõpu-Ristna tee. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 29.08.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Heiste" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. [1] 2021. aasta rahvaloendus RL21003: RAHVASTIK, 31. DETSEMBER 2021 | Aasta, Sugu, Elukoht ning Vanus. Statistikaamet. Vaadatud 17. juuni 2022 kl 17 Tapio Vares "Külaskäik Heistesoo külla". Meie Maa nr. 88. 17. aprill 2014
2022. aasta Euroopa kuumalained

2022. aasta juunis, juulis ja augustis mõjutasid püsivad kuumalained piirkondi peamiselt Kesk-, Lõuna- ja Lääne-Euroopas, põhjustades mitmeid metsatulekahjusid, inimeste evakueerimist kodudest ja kuumusega seotud surmi. Juunis registreeriti 40–43 °C temperatuur suuremas osas Euroopast, kusjuures kogu mandril purunesid sajad päevased/öised, kuised ja kõigi aegade temperatuurirekordid. Klimatoloogid on kuumalaine intensiivsust seostanud kliimamuutusega. 2023. aastal avaldatud uuringu kohaselt suri 2022. aastal kuumuse tõttu 61 672 inimest. Juuli ja augusti nädalased ilmakaardid Maksimumtemperatuur 3.–9. juuli Maksimumtemperatuur 10.–16. juuli Maksimumtemperatuur 17.–23. juuli Maksimumtemperatuur 24.–30. juuli Maksimumtemperatuur 31. juuli – 6. august Tavatemperatuur 3.–9. juuli Tavatemperatuur 10.–16. juuli Tavatemperatuur 17.–23. juuli Tavatemperatuur 24.–30. juuli Tavatemperatuur 31. juuli – 6. august Sademete hulk 3.–9. juuli Sademete hulk 10.–16. juuli Sademete hulk 17.–23. juuli Sademete hulk 24.–30. juuli Sademete hulk 31. juuli – 6. august 2022. aasta Suurbritannia kuumalaine 2003. aasta Euroopa kuumalaine "Deaths registered weekly in England and Wales, provisional - Office for National Statistics". www.ons.gov.uk. Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2022. Vaadatud 4. augustil 2022. "Historic June heat wave smashes records in Europe". The Washington Post. 20. juuni 2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. juuli 2022. Vaadatud 18. juulil 2022. Abdul, Geneva (18. juuli 2022). "Heatwaves caused by climate crisis may become regular event, says Met Office chief". The Guardian. Vaadatud 19. juulil 2022. Guy Hedgecoe; Sofia Bettiza; James Gregory (13. juuli 2023). "Cerberus heatwave: Hot weather sweeps across southern Europe". bbc.com (inglise). Madrid, Rooma, London: BBC News. Vaadatud 13. juulil 2023.
Eleanor Patterson

Eleanor Patterson (sündinud 22. mail 1996 Leongathas) on Austraalia kõrgushüppaja, maailmameister (2022). 2013. aastal tuli Patterson kõrgushüppes tulemusega 1.88 noorte maailmameistriks. 2014. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel võitis ta tulemusega 1.94 esikoha. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis saavutas ta tulemusega 1.92 kaheksanda koha. 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros ta finaali ei jõudnud. 2020. aasta veebruaris püstitas Patterson kõrgushüppe Austraalia rekordi, kui ületas Wellingtonis 1.99. Enne oli Austraalia rekord 1.98, mis oli 1989. aastast Vanessa Wardi ja 1994. aastast lisaks Alison Inverarity nimel. Aasta hiljem ületas Pattersoni tulemuse Nicola McDermott. 2020. aasta suveolümpiamängudel Tokyos saavutas ta tulemusega 1.96 viienda koha. 2022. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis võitis ta Okeaania siserekordiga 2.00 hõbemedali. 2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is võitis ta kuldmedali, kui kordas Okeaania rekordit 2.02. "Australian high jumper Eleanor Patterson breaks 31-year-old national record in New Zealand". abc.net.au. 28.2.2020. Vaadatud 20.7.2022 Eleanor Patterson Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Muktar Edris

Muktar Edris Awel (sündinud 14. jaanuaril 1994 Siltʼe tsoonis) on Etioopia pikamaajooksja, kahekordne maailmameister 5000 meetri jooksus. Ta tuli 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis Mo Farahi ja Paul Chelimo ees 5000 meetri jooksu maailmameistriks. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas võitis ta taas kuldmedali, edestades finaalis Selemon Baregat ja Mohammed Ahmedi. Väljas Sees https://www.eurosport.com/athletics/muktar-edris_prs319534/person.shtml Muktar Edris Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Nadežda Dubovitskaja

Nadežda Dubovitskaja (sündinud 12. märtsil 1998 Semejs) on Kasahstani kõrgushüppaja. 2019. aasta Aasia meistrivõistlustel võitis ta hõbemedali isikliku rekordiga 1.88. 8. juunil 2021 püstitas ta Kasahstani meistrivõistlustel Almatõs kõrgushüppes uue Aasia rekordi, kui ületas 2.00. Eelmine rekord 1.99 kuulus alates 2009. aastast Marina Aitovale. Tōkyō olümpiamängudel ta finaali ei pääsenud. 2022. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis võitis ta tulemusega 1.98 pronksmedali, korrates Kasahstani ja Aasia siserekordit. Nadežda Dubovitskaja Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Irõna Heraštšenko

Irõna Ihorivna Heraštšenko (ukraina keeles Ірина Ігорівна Геращенко; sündinud 10. märtsil 1995 Kiievis) on Ukraina kõrgushüppaja. Ta võitis mitmeid medaleid noorteklassides. 2021. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Toruńis võitis ta isikliku rekordiga 1.98 hõbemedali. Tōkyō olümpiamängudel sai ta tulemusega 1.98 neljanda koha. 2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is sai ta isikliku rekordiga 2.00 neljanda koha. Ta kaotas finaalis samuti 2.00 hüpanud ja pronksmedali võitnud Elena Vallortigarale madalamatel kõrgustel tehtud eksimuste tõttu. Sama aasta Euroopa meistrivõistlustel Münchenis oli ta 1.93-ga viies. 2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis hüppas Heraštšenko 1.94 ja sai viienda koha. 2024. aasta Euroopa meistrivõistlustel Roomas võitis ta tulemusega 1.95 Jaroslava Mahutšihhi ja Angelina Topići järel pronksmedali. Tema isiklik rekord on 2.00, mis on hüpatud 19. juulil 2022 Eugene'is. Irõna Heraštšenko Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Alison dos Santos

Alison Brendom Alves dos Santos (sündinud 3. juunil 2000 São Joaquim da Barras) on Brasiilia tõkkejooksja, kelle põhialaks on 400 meetri tõkkejooks. 2020. aasta suveolümpiamängudel Tokyos võitis ta 400 meetri tõkkejooksus Lõuna-Ameerika rekordiga 46,72 pronksmedali. 2022. aastal tuli ta 400 meetri tõkkejooksus maailmameistriks, joostes Lõuna-Ameerika rekordi 46,29. Alison dos Santos Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) "Rasmus Mägi konkurendi armi taga on karm õnnetus". sport.postimees.ee. 21.7.2022
Ryan Tveter

Ryan Tveter (20. mai 1994 New Canaan, Connecticut) on Ameerika võidusõitja. GP3 Series on ta võistelnud alates 2017. aastast. Tveter alustas oma autospordikarjääri 2011. aastal otse üheistmeliste võidusõidus. Tveteril kardisõidu kogemus puudub. Jensen Motorsportsi jaoks alustas ta kolmel Formula Tour 1600 võidusõidul ja kahel USA võidusõidul. U.S. F2000 Rahvuslik Meistrivõistlustel koos Juan Pablo García ja David Ostellaga. 2012. aastal osales Tveter mitmel Star Mazda Meistrivõistlustel Team GDT meeskonnas koos Petri Suvanto ja Gustavo Menezesega. Sõitjate edetabelis oli ta 18. kohal. 2013. aastal otsustas Tveter kolida Euroopasse. Fortec Competitioni jaoks võistles ta Põhja-Euroopa Vormel Renault Meistrivõistlustel koos Roman Beregechi, Alfonso Celis juuniori ja Corinna Kamperiga. Parima tulemusega neljanda kohaga oli ta sõitjate edetabelis 16. kohal. Lisaks läbis ta Forteci eest neli külalisstarti Vormel Renault Eurocup 2.0. 2014. aasta alguses sõitis Tveter Uus-Meremaal Toyota Racing Seriesi meeskonnas Giles Motorsport koos Matt Rao, Jann Mardenboroughi, Matteo Ferreri, Martin Rumpi ja Alif Hamdaniga. Kahe kolmanda koha parima tulemusega lõpetas ta üldjärjestuse 17. kohal. Seejärel sõitis Tveter Põhja-Euroopa Vormel Renault Josef Kaufmann Racingu ridadesse koos Gustav Malja, Kevin Jörgi ja Louis Delétraziga. Kui tema meeskonnakaaslane Louis Delétraz oli üldarvestuses teine, siis Tveter saavutas ainsa poodiumikohana teise kohaga üheksanda koha. Lisaks startis Tveter Josef Kaufmann Racingu eest Vormel Renault Eurocup 2.0 seitsmest esimesest kuuest osavõistlusest. Seal oli ta sõitjate edetabelis 23. kohal. 2015. aastal liitus Tveter Jagonya Ayamiga koos Carliniga FIA Euroopa Vormel 3 Meistrivõistlustel koos Antonio Giovinazzi ja Gustavo Menezesega. Ta lõpetas hooaja kokkuvõttes 23. kohal. 2016. aastal jäi Tveter koos Carliniga FIA Euroopa Vormel 3 Meistrivõistlustel koos Alessio Lorandi, Zhi Cong Li ja Raoul Hymaniga. Esimesel võistlusel Spielbergis sattus Tveter raskesse avariisse. Ta libises kruusalõksu ja keerles tagasi rajale. Tema meeskonnakaaslane Zhi Cong Li ei näinud teda üles paiskunud tolmu tõttu ja tabas ta tagumist otsa. Selle tulemusena Tveteri sõiduk pöörles ja tema taga sõitnud Pedro Piquet sõitis samuti sisse Tveteri autole. Tveter väljus omal jõul autost ja kukkus mahajooksualal kokku. Tveter viidi haiglasse, kus tal tuvastati põlvevalu. Li murdis õnnetuses neli selgroolüli, Piquet jäi vigastamata. Tveter langes pärast seitsmendat võistlusnädalavahetust meistriliigast välja. Ta sai 17. 2017. aastal võistles Tveter Tridenti GP3 Series koos Kevin Jörgi, Giuliano Alesi ja Dorian Boccolacciga. Sõitjate edetabelis sai ta lõpuks 8. koha. 2018. aastal jätkas Tveter Tridenti võidusõitu GP3 Series koos Pedro Piqueti, Giuliano Alesi ja Alessio Lorandi (hiljem David Beckmann) kõrval. Sõitjate edetabelis sai ta lõpuks 9. koha. 2019. aastal jäi Tveter koos Giuliano Alesiga FIA Vormel 2 Meistrivõistlustel Red Bull Ringil Tridentile. Sõitjate edetabelis sai ta lõpuks 27. koha. Ryan Tveteri ametlik veebisait (inglise keeles) Ryan Tveteri karjääristatistika (inglise keeles)
Biotremoloogia

Biotremoloogia uurib mehaaniliste võnkumiste tekitamist, hajumist ja tajumist elusorganismide poolt. Võnkumisi tekitatakse ja tajutakse näiteks võnkumuslikus (seismilises) suhtluses, keskkonna paremaks tajumiseks ja saagi asukoha määramiseks. Peaaegu kõigil teadaolevatel juhtudel kanduvad need edasi pinnalainetena (näiteks Rayleigh'i lainetena või Love'i lainetena) keskkonna piirpinnal (näiteks maapinnal ja merepõhjas). Kuigi suuremas osas tegeleb biotremoloogia võnkumiste tajumise rolliga loomade käitumises, mõjutavad võnkumised ja helid ka taimi, mistõttu kattub biotremoloogia ka taimede bioakustikaga. Samuti eeldatakse, et teised organismirühmad (nagu nematoodid) tekitavad aktiivselt või vähemalt kasutavad võnkumisi oma keskkonna tajumiseks. Bioakustika Akustika Pinnalained Hill, Peggy S.M.; Wessel, Andreas (2016). "Biotremology". Current Biology. 26 (5): R187–R191. DOI:10.1016/j.cub.2016.01.054. PMID 26954435. Virant-Doberlet, Meta; Čokl, Andrej; Zorović, Maja (2006). "Use of Substrate Vibrations for Orientation: From Behaviour to Physiology". Drosopoulos, Sakis; Claridge, Michael F. (toim-d). Insect Sounds and Communication. Boca Raton: CRC Press. Lk 81–98. DOI:10.1201/9781420039337.ch5. ISBN 978-0-8493-2060-6. Gagliano, Monica; Mancuso, Stefano; Robert, Daniel (2012). "Towards understanding plant bioacoustics". Trends in Plant Science. 17 (6): 323–325. DOI:10.1016/j.tplants.2012.03.002. PMID 22445066. Holbrook, Robert I.; Mortimer, Beth (2018). "Vibration sensitivity found in Caenorhabditis elegans". The Journal of Experimental Biology. 221 (15): jeb178947. DOI:10.1242/jeb.178947. PMID 29903836.
Rubiinklaas

Rubiinklaas on sügavpunase värvusega klaas, millele annab värvuse erilise menetlusega klaasimassi sulatatud kuldkloriid. Rubiinklaasi saamiseks lisatakse klaasimassi kolloidne kuldkloriidilahus, mida saadakse metallilise kulla lahustamisel kuningvees. Mõnikord lisatakse ka väike kogus tinakloriidi. Rubiinklaasi tootmise protsess on keerukas ja kallis. Klaasile annavad punase värvuse kolloidse kulla osakesed. Efekti mikroskoopiliseks põhjuseks on nn. pinnaplasmonid - kulla juhtivuselektronide "gaasi" võnkumised osakeste pindkihis. Pinnaplasmonite sagedus sõltub tugevalt kullaosakeste suurusest ja ilmneb kullakolloidide spektrites karakteerse neeldumisribana piirkonnas 500 ... 600 nm. Rubiinklaasi osati valmistada juba antiikajal. Vahepeal tema valmistamise meetod unustati, leiutati aga uuesti 1679. a. Johann Kunckel von Löwensterni poolt, kes sulatas klaasimassi sisse Cassiuse purpurit (kullakolloid tina(IV)hüdroksiid geelis). Rubiinklaasi tootmise eripära seisneb asjaolus, et esialgu on klaasimass halli värvusega ja alles pärast uuesti kuumutamist muutub see punaseks. Kuni 19. sajandi lõpuni, mil selle avastasid Ehrenfeldi klaasimeistrid, tootsid Böömi klaasimeistrid punast klaasi kasutades vaske. "Ruby Glass from The Glass Encyclopedia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuli 2022. Vaadatud 20. juulil 2022. J. Kikas. Klaasid. - LOFY.02.018 Loeng 1 Rubiinklaasi ümbersulatamine. - opik.fyysika.ee Ruby glass. - britannica.com Ruby glass. - britannica.com Ruby Glass from The Glass Encyclopedia J. Kikas. Klaasid. - LOFY.02.018 Loeng 1
Kastilleeja

Kastilleeja (Castilleja) on õistaimede perekond soomukaliste sugukonnast (Orobanchaceae). Perekonda kuulub umbes 200 liiki. Kastilleejad on poolparasiitse eluviisiga, levinud eelkõige Uues Maailmas, üksikuid liike leidub ka Põhja-Aasias. Castilleja coccinea – punane kastilleeja Castilleja chromosa – kõrbe-kastilleeja Castilleja linariifolia – lina-kastilleeja Castilleja miniata – mennikpunane kastilleeja Castilleja pallida – kahvatu kastilleeja https://taimenimed.ut.ee/cgi-bin/taimenimed.cgi?query=castilleja&lang=ld
Koerajuht

Koerajuht on vastava väljaõppe saanud spetsialist, kelle ülesandeks on koeri mingiks tegevuseks välja õpetada ja nende eest hoolitseda. Teenistuskoerte koolitussuunad võivad hõlmata järgmist: inimese lõhna otsimise koolitus; narkootikumide, laiba ja relva otsimise koolitus; jõukasutuse koolitus; kuulekuskoolitus. Juhtkoer "Politsei- ja piirivalvekolledži teenistuskoerte koolituskeskus". sisekaitse.ee. Sisekaitseakadeemia. Vaadatud 20. juulil 2022. Wikimedia Commons Selgusid PPA parim teenistuskoer ja koerajuht: koos leiti hooldekodust kaduma läinud eakas mees. PM, 1. juuni 2022
Ekmea

Ekmea (Aechmea) on õistaimede perekond bromeelialiste sugukonnast. Nimi on tuletatud vanakreeka sõnast αἰχμή (aikhmḗ, 'noole- või odaots'). Ekmea perekonda kuulub 182 liiki kodarikepifüüte troopilises Ameerikas. Ekmeale ja teistele bromeelialistele on iseloomulik see, et üks kodarik õitseb ühe korra, kuid pärast õitsemist või juba varem kodarik haruneb ja edaspidi õitsevad uued ja nooremad kodarikud. Uue kodariku moodustumisest õitsemiseni kulub taimel üks kuni mitu aastat, see sõltub liigist, sordist ja tingimustest. Aechmea calyculata – kuldekmea Aechmea fasciata – vöödiline ekmea Aechmea fulgens – korallekmea Aechmea lueddemanniana – Lüddemanni ekmea Aechmea miniata – mennikpunane ekmea Aechmea nudicaulis – edev ekmea Aechmea pyramidalis – jõuluekmea Aechmea racinae – helmesekmea Aechmea recurvata – käändekmea http://www.aiandus.ee/loe.php?id=6694 https://taimenimed.ut.ee/cgi-bin/taimenimed.cgi?query=Aechmea&lang=ld
Puia

Puia (Puya) on õistaimede perekond bromeelialiste sugukonnast, alamsugukonna Puyoideae ainus perekond. Perekonnas on 226 liiki. Nimi on tuletatud mapudungunikeelsest sõnast, mis tähendab teravikku. Puiad pärinevad Lõuna-Ameerika ja lõunapoolse Kesk-Ameerika külmadest kuiva ja kivise pinnasega mäestikupiirkondadest. Paljud liigid on monokarpsed. Puia perekonda kuulub suurim bromeelialine Raimondi puia (P. raimondii), mis kasvab 3 m kõrguseks ja mille õisikuvars on 9–10 m kõrge; ka enamus teisi liike on kõrgekasvulised, 1–4 m kõrguse õisikuga. Puiade varred on jämedad ja puitunud. Jäigad ogaliste servadega lehed on pikad ja kitsad ning kasvavad tihedates rosetjates kodarikes. Mõningaid liike, näiteks alpi puia (P. alpestris) ja tšiili puia (P. chilensis), kasvatatakse siseruumis dekoratiivtaimedena. Puya alpestris – alpi puia Puya berteroniana – sinipuia Puya chilensis – tšiili puia Puya floccosa – sametpuia Puya mirabilis – imepuia Puya raimondii – Raimondi puia Puya. - britannica.com Puya. - The Plant List Taxonomic revision of the Chilean Puya species (Puyoideae, Bromeliaceae), with special notes on the Puya alpestris-Puya berteroniana species complex. - Brittonia 65(4) December 2013; DOI:10.1007/s12228-012-9290-9