laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Caesar (täpsustus)

Caesar võib tähendada mitut asja. Julius Caesar oli Vana-Rooma väejuht, poliitik ja kirjanik. Caesar on perekonnanimi. CAESAR on Prantsusmaal toodetud liikurhaubits. Caesar on arvutimängude sari. Julius Caesar (täpsustus)
Kiviõli Õmblusvabrik Elf

Kiviõli Õmblusvabrik Elf oli Eesti aktsiaselts Ida-Viru maakonnas Kiviõlis. Ettevõte asutati 1977 nime all Kiviõli Õmblustootmiskoondis Noorus. 1984–1992 kandis ettevõte nime Kiviõli Õmblusvabrik. 1992–1995 kandis ettevõte nime Kiviõli Õmblusvabrik Elf. Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Kiviõli Õmblusvabrik Elf (vaadatud 11.11.2018) Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Kiviõli Õmblusvabrik Elf
Kõrgessaare kunstsiidivabrik

Kõrgessaare kunstsiidivabrik oli kunstsiidi tootnud vabrik Hiiu maakonnas Kõrgessaare asulas endise Viskoosa mõisa alal. 1912. aastal ostis osa Viskoosa mõisa aladest 430 tiinu maad Belgia, Prantsuse ja Inglise kapitaliga Peterburi ettevõte La Viscosa. Ettevõte ehitas sinna kunstsiidivabriku, vabrikuhooned ehitati hiigelsuurtest raudkividest. Kõrgessaare oli vabriku asukohaks valitud soodsa Kõrgessaare sadama asukoha pärast. Vabrik jõudis toota vaid proovitoodangut. Kohapealseks direktoriks oli üks osanikke, Cogan-Bernstein. I maailmasõja alguse tõttu lõpetas vabrik tegevuse. Aastatel 1914 ja 1915 tegutses vabrik osalise koormusega, siis evakueeriti sisseseade Moskva lähedale, vabriku ruumidesse aga paigutati Vene sõjavägi. Hiljem, Eesti NSV ajal, asus vabriku hoonetes tapamaja-lihatööstus, mis on teinud ka lihatooteid ja kalatehas, viimane tootis põhiliselt kalakonserve. Eesti Vabariigi ajal on nendes hoonetes tootmistegevus hääbunud ja lakanud. La Viscosa nimi on kandunud Kõrgesaare aleviku kunstsiidivabrikut ümbritsevale alale ja bussipeatusele. Kõrgessaare mõisa valitsejamaja kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 11.11.2018) Harda Roosna (29. juuni 2012). "Kruuda müüb kalatehase varemeid". Hiiu leht. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. juuni 2020.
Kvantitatiivsed uurimismeetodid

Kvantitatiivsed uurimismeetodid on teadusliku uurimise meetodid, mis keskenduvad uuritava tunnuste kirjeldamisele läbi mõõtmise, vastates esmajoones küsimusele kui palju mingit nähtust, omadust või tunnust esineb (vrd kvalitatiivsed uurimismeetodid, mis kirjeldavad nähtusi). Kvantitatiivuuringu põhieesmärk on saada statistiliselt usaldusväärseid andmeid järelduste tegemiseks. Uuringu tulemus on vähe sõltuv uurija tõlgendusest ja näitajad arvulised. Kvaliteedi määrab valimi suurus, küsimused (tüüp, järjestus, ühemõttelisus, asjakohasus). Loodusteadustes nimetatakse kvantitatiivuuringuteks kõiki neid uuringuid, milles kasutatakse mõõtmist.  Pikemalt artiklis Analüütiline keemia Analüütilises keemias nimetatakse kvantitatiivseks meetodeid ja võtteid, mida kasutatakse aine koguse kindlaksmääramiseks. Kvantitatiivne analüüs – see on proovis sisalduva(te) komponendi (komponentide) kvantitatiivse sisalduse määramine, s.t ühendite koguse kindlaksmääramine. Sotsiaalteadustes kasutatavad kvantitatiivsed uuringud põhinevad statistilistel meetoditel. Kvantitatiivuuringute põhimeetodid on valimistatistika, keskmiste tendentside ja variatsioonide mõõtmine, korrelatsioon-regressioonanalüüs, diskriminantanalüüs, klasteranalüüs, faktoranalüüs jt. kvantitatiivne ajalugu kvalitatiivsed uurimismeetodid
1884

◄ | 18. sajand | 19. sajand | 20. sajand | ► ◄ | 1850. aastad | 1860. aastad | 1870. aastad | 1880. aastad | 1890. aastad | 1900. aastad | 1910. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1880 | 1881 | 1882 | 1883 | 1884 | 1885 | 1886 | 1887 | 1888 | ► | ►► 1884. aasta (MDCCCLXXXIV) oli 19. sajandi 84. aasta. 4. juuni (vkj 23. mai) – Eesti Üliõpilaste Seltsi lipu õnnistamine Otepääl – Eesti lipu päev alates 2004 13. juuli (vkj 1. juuli) – avati vene õppekeelega Narva Tütarlaste Gümnaasium. 28. juuli (vkj 16. september) – Tartu Peetri kirik õnnistati sisse. Novembris avas uksed Käsmu merekool. Ilmuma hakkas ajakiri Oma Maa. Umbes 10 eestlasest üliõpilast asutas Peterburi Eesti Üliõpilaste Seltsi. 3. märts – ajaleht Revalsche Zeitung teatab, et Peterburis on moodi läinud elektrilised lipsunõelad (pisihõõglambid, mida toidetakse taskuskantavast galvaanielementide patareist). Isegi suhteliselt hästi valgustatud Nevskil on noorhärrade lambikesed kaugelt näha. 21. juuni – ajaleht Revalsche Zeitung teatab, et New Yorgis on asutatud Electric Girl Lighting Co., mis pakub peoürituste efektseks ja paindlikuks valgustamiseks pimedal ajal tüdrukuid, kelle kätele, peale jm on kinnitatud elektrilambid koguvalgustustugevusega 50–100 küünalt. Lambid saavad toidet kaasaskantavast galvaanielementide patareist. Äri olevat menukas. 5. jaanuar – Artur Toom, Vilsandi "linnukuningas" 29. jaanuar – Juhan Aavik, eesti helilooja ja dirigent 1. veebruar – Jevgeni Zamjatin, vene kirjanik 6. veebruar – Marcel Cohen, prantsuse keeleteadlane 12. veebruar – Johan Laidoner, eesti sõjaväelane ja riigitegelane, kindral 26. veebruar – Nikolai Maim, eesti õigusteadlane 28. veebruar – Ants Piip, eesti õigusteadlane ja poliitik 16. märts – Aleksandr Beljajev, vene kirjanik 12. aprill – Otto Meyerhof, biokeemik, Nobeli auhinna laureaat 1922 29. aprill – John Peabody Harrington, Ameerika Ühendriikide keeleteadlane ja antropoloog 8. mai – Harry S. Truman, USA 33. president 1945–1953 12. september – Martin Klein, eesti maadleja 7. august – Nikolai Triik, eesti kunstnik 3. oktoober – Paul Pinna, eesti näitleja ja lavastaja 11. oktoober – Eleanor Roosevelt, USA presidendi Franklin Delano Roosevelti abikaasa 6. detsember – Itzhak Ben Zvi, Iisraeli president 1952–63 6. jaanuar – Gregor Mendel, austria munk, geneetika isa 19. märts – Elias Lönnrot, soome rahvaluulekoguja ja kirjanik (81) 31. juuli – Kiến Phúc, Annami keiser Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 151
Linamasin

Linamasin oli linavartelt luude lahtimurdmise masin. Lõuna-Eesti taludes, kus lina kasvatati müügiks, hakati 19. sajandi keskpaiku senise lõuguti asemel kasutama käsitsi ringiaetavat hammasrullidega linamasinat. Hiljem võeti kasutusele ka hobujõul töötav masin. Hobujõul töötav linamasin koosnes suurest ringikujulisest alusest, millele olid kinnitatud soontega puupakud ning nende peal paiknevast hammasrullidega kastist, kus olid raskuseks kivid. Kui 20. sajandi algul hakati rajama linavabrikuid, vähenes linamasinate kasutamine oluliselt. Eesti rahvakultuuri leksikon. Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 144 Linamasin, Eesti Põllumajandusmuuseum muis.ee
Rakke lubjavabrik

Rakke lubjavabrik on ettevõte Virumaal Rakke asulas. Ettevõtte asutas 1910 Karl Kaddak. Esialgu oli ettevõttel üks lubjapõletusahi, 1913 aastal ehitati ka teine lubjapõletusahi. Rakke lubjatehases toodeti kustutamata lupja, mis läks ehitusmaterjalide tööstusele. Algsest lubjavabrikust on praeguseks säilinud nelja Kamariku maa-ahju varemed, Rakke ringahjude korpuste varemed ja maailmas ainulaadne korsten. Aastatel 1904–1905 rajati Kamarikult Rakkesse 17 versta pikkune kitsarööpmeline raudtee (algul 762 mm, 1915. aastast 750 mm laiune). Endine Simuna kõrtsmik Karl Kadak rajas viis suurt maa-ahju ja Kamariku paemurru Jaola külas 1890. aastatel, millega pani ta aluse lubja tööstuslikule tootmisele Rakkes. 20. sajandi alguses, tõi Kadak lubjatootmise Kamarikust Rakkesse ja seniste maa-ahjude asemele ehitati kaks moodsat ringahju. Tehas oli algusaastatel Baltimaade suurim ja moodsaim lubjavabrik. ja enne Esimest maailmasõda Venemaa keisririigi suurima lubjatehas. 20. sajandi alguses töötas tehases 70–80 inimest, hiljem tõusis tööliste arv üle saja. 1920. aastate lõpuks kujunes Rakke lubjavabrikust kõrvuti Tamsalu lubjatehasega Eesti ala suurimaks lubjatootjaks. 1927. aastal ehitati laiarööpmeline raudteeharu Rakke jaamast lubjavabriku ringahjudeni. 1920. aastate lõpus omandas Karl Kaddak ehitusmaterjale tootva osaühistuse Silikaat, millest kujunes Rakke lubjatehase toodangu suurim tarbija. 1950. aastatel sai vabrikuhoone praeguse kuju, mis on hästi vaadeldav näiteks Tallinna–Tartu rongiliini reisijatel. 1959. aastal valmis Rakke lubjatehases neli uut põlevkiviahju, 1960. aastal reorganiseeriti Tamsalu lubjatehas Rakke lubjatehase tsehhiks. 1988. aastal valmis Rakke lubjatehase kaks uut gaasiga köetavat šahtahju, 3 vana ahju viidi gaasiküttele üle 1991. aastal. Rakke lubjatehas jäi seisma 1992. aastal, kuid alustas uuesti tööd 1996. aastal. Praegu on Nordkalk Eesti Rakke lubjatehas suurim kohalik tööandja. Ettevõtet opereerib AS Nordkalk. Karjapoiss tõusis lubjakuningaks, virumaateataja.postimees.ee, 1. aprill 2012 (vaadatud 11.11.2018) Enne ja nüüd: Rakke lubjavabrik töötab praegugi; Õhtuleht, 12.08.2020
26 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 26 sõidab Väike-Õismäe ja Paljassaare vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub tööpäeviti. Väljumised 20-30 minutit tagant Marsruut Paljassaare suunal: Õismäe tee, A.H. Tammsaare tee, Ehitajate tee, Eduard Vilde tee, Mustamäe tee, Paldiski maantee, Sõle tänav, Sitsi tänav, Paljassaare tee. Marsruut Väike-Õismäe suunal: Paljassaare tee, Sitsi tänav, Sõle tänav, Paldiski maantee, Mustamäe tee, Kadaka tee, Ehitajate tee, Õismäe tee. 26. bussiliini sõiduplaan (Paljassaare suunal) Tallinna linna veebilehel 26. bussiliini sõiduplaan (Väike-Õismäe suunal) Tallinna linna veebilehel
26A

Tallinna bussiliin 26A sõidab Väike-Õismäe ja Paljassaare põiku vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub tööpäeviti. Bussil on päevas neli väljumist (kaks hommikul ja kaks õhtul). Marsruut hommikul Paljassaare suunal: Õismäe tee, A.H. Tammsaare tee, Ehitajate tee, Eduard Vilde tee, Mustamäe tee, Paldiski maantee, Sõle tänav, Sitsi tänav, Paljassaare tee, Paljassaare põik. Marsruut hommikul Väike-Õismäe suunal: Paljassaare põik, Paljassaare tee, Sitsi tänav, Sõle tänav, Paldiski maantee, Mustamäe tee, Kadaka tee, Ehitajate tee, Õismäe tee. Marsruut õhtul Paljassaare suunal: Õismäe tee, Kadaka tee, Mustamäe tee, Paldiski maantee, Sõle tänav, Sitsi tänav, Paljassaare tee, Paljassaare põik. Marsruut õhtul Väike-Õismäe suunal: Paljassaare põik, Paljassaare tee, Sitsi tänav, Sõle tänav, Paldiski maantee, Mustamäe tee, Eduard Vilde tee, Ehitajate tee, Õismäe tee. 26A. bussiliini sõiduplaan (Paljassaare suunal) Tallinna linna veebilehel 26A. bussiliini sõiduplaan (Väike-Õismäe suunal) Tallinna linna veebilehel
Vabrik Tekstiil

Vabrik Tekstiil oli tekstiiliettevõte Tallinnas aadressil Veerenni tänav 29. Ettevõte asutati 1959. Vabriku «Tekstiil» direktor oli 1980. aastatel Jüri-Eduard Köhler. Nimed: 1959–1960 Tallinna Linna Tekstiil-Galanterii Tööstuskombinaat 1960–1963 Tallinna Linna Tööstuskombinaat Tekstiil 1963–1991 Vabrik Tekstiil 1992–1993 Riiklik aktsiaselts Tekstiil 1994 Vabrik Tekstiil Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Vabrik Tekstiil (vaadatud 11.11.2018) Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Vabrik Tekstiil
Virgo Saarmets

Virgo Saarmets (sündinud 22. juunil 1978 Tartumaal) on Eesti jurist, Tallinna Ringkonnakohtu kohtunik. Ta on Kose Gümnaasiumi vilistlane 1996. aastast, lõpetades kooli kuldmedaliga. 2000. aastal õpetas ta Tartu Ülikooli. 2000–2001 oli ta Justiitsministeeriumi avaliku õiguse osakonna referent. 2001–2002 oli ta avaliku õiguse osakonna nõunik ning pärast seda õigusloome osakonna avaliku õiguse talituse nõunik. President Toomas Hendrik Ilves nimetas 9. aprillil 2009 Riigikohtu üldkogu ettepanekul Virgo Saarmetsa teise astme kohtunikuks alates 4. maist 2009. Ta töötab tänaseni ringkonnakohtu halduskolleegiumis. Riigikohtu esimees kuulutas 16. märtsil 2018 välja konkursi riigikohtuniku ametikohale Riigikohtu halduskolleegiumis. Vabanenud kohtunikukohale kandideerisid riigisekretär Heiki Loot, vandeadvokaat Urmas Kukk, Tartu Ringkonnakohtu kohtunik Madis Ernits, Tartu Ringkonnakohtu kohtunik Einar Vene, Tallinna Ringkonnakohtu kohtunik Oliver Kask ja Tallinna Ringkonnakohtu kohtunik Virgo Saarmets ise. Valituks osutus Heiki Loot. Ta on Eesti Kohtunike Ühingu liige. Ta on olnud selle organisatsiooni juhatuses, aga olnud ka selle juhatuse esimees. Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2011), lk 21. Riigikogu Toimetised (RiTo), 2003, nr 7 "Gümnaasium tähistas põhiseaduse aastapäeva" Maaleht, 7. november 2012 "Kose Gümnaasiumi veebilehekülg. Medalistid". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. november 2018. Vaadatud 13. novembril 2018. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 09.04.2009 otsus nr 461 "Kohtunikuks nimetamine". Avaldamismärge: RTL 2009, 35, 462. "Eesti kohtute veebilehekülg. Tallinna Ringkonnakohtu kontaktandmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. november 2018. Vaadatud 13. novembril 2018. "Avatud on konkurss riigikohtuniku ametikohale" Riigikohus, 16. märts 2018. Pressiteade. Riigikogu otsus "Heiki Loodi Riigikohtu liikmeks nimetamine" 668 OE. Eelnõu seletuskiri. Eesti Kohtunike Ühingu veebilehekülg. "Liikmed". Eesti Kohtunike Ühingu veebilehekülg. "Juhatus 29.11.2013 – 27.11.2015". "(Üld)tuntud ja tundmatu (ema)keel" (1. osa), Õiguskeel 2011/2 "(Üld)tuntud ja tundmatu (ema)keel" (2. osa), Õiguskeel 2011/3 "Resolutsioon olgu regulatiivne, regulatsioon olgu resoluutne", Õiguskeel 2014/4 "Virgo Saarmets. EKRE suhtumine kahjustab kohtuvõimu autoriteeti", Vikerraadio saade "Uudis+". 28.03.2017. Andrus Karnau "Kui kohtunik hakkas koolimaja ehitama", Postimees, 1. juuli 2023
Reet Allikvere

Reet Allikvere (sündinud 22. jaanuaril 1951 Kilingi-Nõmmes) on Eesti jurist, endine kohtunik. Ta lõpetas 1969. aastal Kilingi-Nõmme Keskkooli ning 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Töötas alates 1989. aasta maikuust Harju Rajooni Rahvakohtu (alates 1990 Harju Maakohtu) kohtunikuna. President Lennart Meri nimetas ta 19. augustil 1993 Riigikohtu üldkogu ettepanekul teise astme kohtunikuks Tallinna Ringkonnakohtusse. President Kersti Kaljulaid vabastas ta 19. märtsil 2018 kohtuniku ametikohalt alates 17. septembrist 2018, kuivõrd Reet Allikvere esitas vastava palve Riigikohtu esimehele. Ta on Eesti Kohtunike Ühingu liige. Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (1996), lk 14. Kersti Kerstna-Vaks, Toomas Riismaa, Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2006), lk 16. Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2011), lk 16. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 19.08.1993 otsus nr 166 "Kohtunike ametisse nimetamine". Avaldamismärge: RT I 1993, 58, 800. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 19.03.2018 otsus nr 230 "R. Allikvere kohtunikuametist vabastamine". Avaldamismärge: RT III, 20.03.2018, 6. Eesti Kohtunike Ühingu veebilehekülg. "Liikmed".
Kaire Pikamäe

Kaire Pikamäe (sündinud 5. juulil 1976) on Eesti jurist, kohtunik. Vabariigi President nimetas ta 23. augustil 2000 Riigikohtu üldkogu ettepanekul esimese astme kohtunikuks Tallinna Halduskohtusse. Vabariigi President nimetas ta 4. juulil 2005 teise astme kohtunikuks. Ta töötab ringkonnakohtu halduskolleegiumis. Ta on avalike andmete puudumise tõttu täpsemalt teadmata ajast Tallinna Ringkonnakohtu halduskolleegiumi eesistuja. Ta on Eesti Kohtunike Ühingu liige. Kersti Kerstna-Vaks, Toomas Riismaa, Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2006), lk 19. Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2011), lk 20. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 23.08.2000 otsus nr 887 "K. Pikamäe Tallinna halduskohtu kohtunikuks nimetamine". Avaldamismärge: RTL 2000, 95, 1492. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 04.07.2005 otsus nr 879 "K. Kullerkupu ja K. Pikamäe kohtunikuks nimetamine". Avaldamismärge: RTL 2005, 76, 1068. "Eesti kohtute veebilehekülg. Tallinna Ringkonnakohtu kontaktandmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. november 2018. Vaadatud 13. novembril 2018. Eesti Kohtunike Ühingu veebilehekülg. "Liikmed".
Oliver Kask

Oliver Kask (sündinud 10. septembril 1976) on Eesti jurist, kohtunik. 29. aprillil 2004 nimetas president Arnold Rüütel Riigikohtu üldkogu ettepanekul Oliver Kase teise astme kohtunikuks. Ta töötab Tallinna ringkonnakohtu halduskolleegiumis. 2011. aastal vabanes Riigikohtus ametikoht seoses riigikohtunik Julia Laffranque'i nimetamisega Euroopa Inimõiguste Kohtusse. Välja kuulutatud konkursil konkureerisid Tartu Ringkonnakohtu kohtunik Ivo Pilving, õiguskantsleri asetäitja-nõunik Madis Ernits ja Oliver Kask ise. Riigikohtu esimees Märt Rask tunnistas, et valik oli väga keeruline, kuid ta otsustas esitada Riigikogule Pilvingu kandidatuuri. 16. märtsil 2018 kuulutas Riigikohtu esimees välja konkursi riigikohtuniku ametikohale Riigikohtu halduskolleegiumis. Vabanenud kohtunikukohale kandideerisid riigisekretär Heiki Loot, vandeadvokaat Urmas Kukk, Tartu Ringkonnakohtu kohtunik Madis Ernits, Tartu Ringkonnakohtu kohtunik Einar Vene, Tallinna Ringkonnakohtu kohtunik Virgo Saarmets ja Tallinna Ringkonnakohtu kohtunik Oliver Kask ise. Valituks osutus Heiki Loot. Ta on Eesti Kohtunike Ühingu liige. Kersti Kerstna-Vaks, Toomas Riismaa, Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2006), lk 18. Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2011), lk 19. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 29.04.2004 otsus nr 623 "M. Kauri, O. Kase ja I. Pilvingu kohtunikuks nimetamine". Avaldamismärge: RTL 2004, 57, 966. "Eesti kohtute veebilehekülg. Tallinna Ringkonnakohtu kontaktandmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. november 2018. Vaadatud 13. novembril 2018. XI Riigikogu stenogramm, IX istungjärk, 18. jaanuar 2011, päevakorrapunkt "Riigikogu otsuse "Ivo Pilvingu Riigikohtu liikme ametisse nimetamine" eelnõu (899 OE) esimene lugemine". "Avatud on konkurss riigikohtuniku ametikohale" Riigikohus, 16. märts 2018. Pressiteade. Riigikogu otsus "Heiki Loodi Riigikohtu liikmeks nimetamine" 668 OE. Eelnõu seletuskiri. Eesti Kohtunike Ühingu veebilehekülg. "Liikmed".
Ulvi Loonurm

Ulvi Loonurm (sündinud 30. detsembril 1956 Raplas) on Eesti jurist, kohtunik. Ta lõpetas 1981. aastal õpingud Tartu Riiklik Ülikooli õiguse erialal. Ta valiti kohtunikuks 1982. aastal. President Lennart Meri nimetas ta 14. septembril 1993 Riigikohtu üldkogu ettepanekul esimese astme kohtunikuks Tallinna Linnakohtusse. President Lennart Meri nimetas ta 5. aprillil 1995 Riigikohtu üldkogu ettepanekul teise astme kohtunikuks Tallinna Ringkonnakohtusse. Ta töötab ringkonnakohtu tsiviilkolleegiumis. Ta on avalike andmete puudumise tõttu täpsemalt teadmata ajast Tallinna Ringkonnakohtu tsiviilkolleegiumi eesistuja. Ta on Eesti Kohtunike Ühingu liige. Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (1996), lk 18. Kersti Kerstna-Vaks, Toomas Riismaa, Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2006), lk 17. Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2011), lk 17. [https://www.riigiteataja.ee/akt/13102914 Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 14.09.1993 otsus nr 178 "Kohtunike ametisse nimetamine". Avaldamismärge: RT I 1993, 61, 849 .] Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 05.04.1995 otsus nr 527 "Kohtunike ametisse nimetamine". Avaldamismärge: RT I 1995, 38, 497. "Eesti kohtute veebilehekülg. Tallinna Ringkonnakohtu kontaktandmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. november 2018. Vaadatud 13. novembril 2018. Eesti Kohtunike Ühingu veebilehekülg. "Liikmed".
Rōnin

Rōnin (浪人 [roonin]) oli peremeheta jäänud samurai Jaapani feodalismiperioodil (1185–1868). Samurai jäi peremehetuks viimase surma või peremehe soosingust ilmajäämise tõttu. 47 rōninit  Rōnin – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Marcus Valerius Volusus

Marcus Valerius Volusus (või Volesus) oli Vana-Rooma konsul 505. aastal eKr koos Publius Postumius Tubertusega. Ta oli Volesus Valeriuse poeg ning Publius Valerius Publicola (konsul aastatel 509, 508, 507, ja 504 eKr) ja Manius Valerius Maximuse (diktaator aastal 494 eKr) vend. Konsulina pidas ta võiduka sõja sabiinidega, mille eest autasustati teda triumfiga. Ta langes 496. aastal eKr Rooma vabariigi ja Latiinide liidu vastu võideldud Regilluse järve lahingus, püüdes tappa latiinide väejuhi ja viimase Rooma kuninga Tarquinius Superbuse poega Titus Tarquiniust. Ta poeg Lucius Valerius Potitus oli 483. ja 470. aastal eKr konsul.
Mõisaküla linaketramis- ja kudumisvabrik Bolševik

Mõisaküla linaketramis- ja kudumisvabrik Bolševik oli ettevõte Viljandi maakonnas Mõisakülas. Ettevõte asutati 1926. aastal. Tollal kuulus ettevõte aktsiaseltsi Linaprodukt alla. 1940. aastal korraldati ettevõte ümber ja see sai uue nime Mõisaküla linaketramis- ja kudumisvabrik Bolševik. Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Mõisaküla linaketramis- ja kudumisvabrik Bolševik (vaadatud 11.11.2018) Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Mõisaküla linaketramis- ja kudumisvabrik Bolševik
Mistra

Mistra on mitmetähenduslik sõna: mistra on nõeltöödeldud põrandakattematerjal sünteetilisest tekstiilist Viljandi Eksperimentaalvabrik Mistra Mistra-Autex AS Mistra jõgi, Norras Kunagine Bütsantsi linn Mistra (Mystras) Lõuna-Kreekas Mistra nime all mängib käsipalliklubi HC Tallase esindusmeeskond
Martinus Rørbye

Martinus Christian Wesseltoft Rørbye (17. mai 1803 Drammen, Norra – 29. august 1848 Kopenhaagen, Taani) oli taaninorra maalikunstnik. Ta oli Christian August Lorentzeni protežee.
Jägala puupapivabrik

Jägala puupapivabrik oli vabrik Harju maakonnas Jägala joa juures. Vabrik ehitati 1917 koos Jägala joa hüdroelektrijaama ehitamisega. Vabrik oli Tallinna tselluloosivabriku üksus. http://www.eha.ee/fondiloend/frames/fond_prop.php?id=2853 (vaadatud 11.11.2018)
Omedu puupapivabrik

Omedu puupapivabrik oli vabrik Tartumaal Omedu asulas. Vabrik oli Kodavere kihelkonna üks tähtsamaid tööstusettevõtteid. Vabrik tegutses 1920. aastatel.[viide?] Vabriku omanik oli aktsiaselts Silva. 1923 töötas vabrikus üle 200 inimese. https://web.archive.org/web/20181113145614/http://omedu.ee/site/comments.php?y=05&m=11&entry=entry051122-182733 (vaadatud 11.11.2018)
Saint Pauli katedraal

Saint Pauli katedraal (inglise keeles St Paul's Cathedral) on anglikaani kiriku Londoni piiskopkonna peakirik. Katedraal paikneb City of Londoni linnaosa kõrgeimal künkal Ludgate Hillil. Katedraal rajati Londoni suures tulekahjus hävinud vana katedraali asemele. Praeguse kiriku ehitus algas arhitekt Christopher Wreni juhtimisel pärast Londoni 1666. aasta hiigeltulekahju. Pühakoda õnnistati sisse 1711. aastal. Pühakoda valmis inglise barokkstiilis ja oli aastatel 1710–1967 Suurbritannia pealinna kõrgeim ehitis (111 m maapinnast). Katedraali kuppel päevaloojakul Londoni Saint Pauli katedraal (1896) Saksa dirižaabel LZ 127 Graf Zeppelin katedraali läheduses (1930) Katedraaliesist kujutav maal 18. sajandist Vaade katedraalile selle jalamilt Apostel Paulus "Christopher Wren".  Saint Pauli katedraal – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (inglise keeles)
Püha Pauluse katedraal (täpsustus)

Püha Pauluse katedraal on mitme kiriku nimi või nimevariant. Saint Pauli katedraal on katedraal Londonis. Albaania: Tirana Püha Pauluse katedraal Ameerika Ühendriigid: San Diego Püha Pauluse katedraal Buffalo Püha Pauluse katedraal Oklahoma City Püha Pauluse katedraal Saint Pauli katedraal (Minnesota) Erie Püha Pauluse katedraal Pittsburghi Püha Pauluse katedraal Yakima Püha Pauluse katedraal Austraalia: Bendigo Püha Pauluse katedraal Melbourne'i Püha Pauluse katedraal Rockhamptoni Püha Pauluse katedraal Sale'i Püha Pauluse katedraal Belgia: Liège'i Püha Pauluse katedraal Elevandiluurannik: Abidjani Püha Pauluse katedraal India: Kolkata Püha Pauluse katedraal Kamloopsi Püha Pauluse katedraal Kanada: Ontario Püha Pauluse katedraal Regina Püha Pauluse katedraal Saskatooni Püha Pauluse katedraal Keenia: Embu Püha Pauluse katedraal Lõuna-Korea: Incheoni Püha Pauluse katedraal Malta: Mdina Püha Pauluse katedraal Valletta Püha Pauluse katedraal Mosambiik: Pemba Püha Pauluse katedraal Saksamaa: Münsteri katedraal Suurbritannia: Dundee Püha Pauluse katedraal Saint Pauli katedraal, katedraal Londonis Uus-Meremaa: Wellingtoni Püha Pauluse katedraal Dunedini Püha Pauluse katedraal Püha Pauluse kirik Püha Pauluse kabel
Analüüt

Analüüt on analüütilise keemia mõiste, see on keemiliseks või füüsikokeemiliseks analüüsiks võetud proovis olev aine (komponent), mille sisaldust või keemilist olemust (struktuuri) määratakse. Proovi kõikide komponentide – välja arvatud analüüt – kooslust nimetatakse maatriksiks. Analüütiline keemia