laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
NimmerSchmidt

NimmerSchmidt on 2013. aasta kevadel Tartus loodud Eesti elektropopansambel, mille liikmed on Andero Nimmer ja Fredy Schmidt. Varem tegid noormehed koos muusikat ansamblis Laika Virgin, mille koosseisus võideti 2012. aasta Eesti Muusikaauhindade galal parima alternatiivalbumi auhind. Fredy Schmidt oli ka Tartu indie rock'i ansambli Animal Drama juht. NimmerSchmidti esimene singel "Öisel järvel" ilmus 2013. aasta aprillis. Sestpeale on ansambel igal teisel kuul üllitanud uue raadioloo: juunis 2013 "Eelmise suve saladus" , augustis 2013 "Pilvelõhkuja", oktoobris 2013 "Sandra" ning detsembris 2013 hakkas Raadio2 mängima sageli veel ühe laulu, "Palmisaar" mängimist, tehes sellest omal algatusel NimmerSchmidti viienda raadiosingli. Esimese kontserdi andis NimmerSchmidt 20. septembril 2013 Tartus Genialistide klubis indie-muusikasarja Indiroonika hooaja avapeol . Kahele põhiliikmele lisandusid sellel kontserdil ka trummar Kalle Kindel ja DJ Roland Viljat. Järgmisel õhtul anti sama koosseisuga kontsert Tartu Uues Teatris subkultuuride seminari järelpeol. Novembris 2013 alustas NimmerSchmidt debüütplaadi valmimiseks rahakogumisprojekti ühisrahastusplatvormil Hooandja.ee . Nelja nädala jooksul saadi kokku 1500 eurot, millele lisandus pikendusnädala jooksul veel mõnisada eurot. NimmerSchmidti debüütplaat "Kirgede torm" ilmus 9. jaanuaril 2014. "Kirgede torm" on 10 lauluga stuudioalbum, mis on lindistatud ansambli mõlema liikme kodudes ja Tartus Ö Stuudios. Albumi miksis Martin Kikas ja masterdas Lauri Liivak. NimmerSchmidti singel "Sandra" valiti lauluvõistluse Eesti Laul 2014 20 esmavalikust edasi jõudnud loo sekka. See osales lauluvõistluse esimeses poolfinaalis 14. veebruaril 2014. Lauluvõistlusel Eesti Laul 2015 osales NimmerSchmidt singliga "Kellega ma tutvusin?". 20 loo hulka valitud laul osales lauluvõistluse teises poolfinaalis 14. veebruaril, taustalauljateks Taavi Peterson ja Kristjan Saharov. NimmerSchmidti kogu muusika kirjutavad Andero Nimmer ja Fredy Schmidt. Sõnade autorid on Andero Nimmer, Fredy Schmidt ja Merilyn Merisalu. 2014. aastal andis NimmerSchmidt kontserte neljaliikmelisena: laulukirjutajad Andero Nimmer (klahvpillid) ja Fredy Schmidt (vokaal, kitarrid, klahvpillid) ning Kalle Kindel (trummid, löökriistad) ja Indrek Mällo (basskitarr). Alates 2015. aastast kuulub NimmerSchmidti vaid kaks liiget. "Kirgede torm" (NimmerSchmidt 2014) 29. koht Raadio 2 Aastahitt 2013 Eesti tabelis (3. jaanuar 2014) Raadio 2 nädala plaat (20.–24. jaanuar 2014) [1] [2] [3] [4] [5] http://eestilaul.err.ee/0e706545-5601-4b6d-8045-f2c62673e0b4 http://eestilaul.err.ee/24a0e1de-7b2e-477c-8c09-5b45a34a28bb NimmerSchmidt Facebookis NimmerSchmidt Soundcloudis "Kuula NimmerSchmidt'i suvist biiti" – Elu24, 15. aprill 2013 "NimmerSchmidt meenutab lauluga eelmise suve saladust" – Õhtuleht, 11. juuni 2013 "Kuula NimmerSchmidti uut kurba sügislugu" – Elu24, 6. november 2013 "Debüüdi teeb ansambel NimmerSchmidt" – Tartu Postimees, 20. september 2013 NimmerSchmidti debüütalbum Hooandjas "Selgusid Eesti Laulu poolfinalistid" – Müürileht, 13. detsember 2013
Georgi Markelov

Georgi Markelov (29. mai 1929 Narva – 15. jaanuar 2014) oli eesti skulptor. Ta sündis Narvas ehitusettevõtja pojana ning õppis aastatel 1937–1943 Narva 6. Algkoolis. Sõjaaegsetes õhurünnakutes hävis tema vanematekodu; ka ta isa küüditati Nõukogude okupatsiooni alguses Siberisse. Ta lõpetas 1950. aastal Väike-Maarja Keskkooli. Samal aastal astus ta Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti, mille lõpetas 1956. aastal skulptuuri erialal. 1956. aastast tegutses ta vabakunstnikuna Tallinnas, 1959. aastast oli Eesti Kunstnike Liidu liige. 1975 Kristjan Raua preemia (V. I. Lenini portree (puu)) 1979 Eesti NSV teeneline kunstnik "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. veebruar 2014. Vaadatud 23. jaanuaril 2014.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.artun.ee/akadeemia/vilistlased/ba/ In memoriam Georgi Markelov
Aimla kabel

Aimla kabel oli üks kahest Suure-Jaani kiriku abikirikust katoliiklikul ajal. See asus tõenäoliselt Aimlast veidi põhja pool, praeguse Kuhjavere küla Punase talu maadel. 1599. aasta Poola revisjonides Aimla kabel enam märkimist ei leia. August Wilhelm Hupeli andmetel võis 18. sajandi lõpul kabelist näha veel ainult piklikku ristkülikut, mis muust pinnasest esile kerkis. Aimla kabeli varemeid on märkinud ka krahv Ludwig August Mellin oma Viljandimaa kaardil 1798. aastal. 76-aastane Ann Siemann Lääne talust on 1926. aastal kirjeldanud Aimla kabelit nii: „Punasevälja talu maa peal, mis Aimla mõisast umbes 1 km põhja pool asub, olnud vanasti Pärna väljal kirik.“ 80-aastane Hendrik Viik Kivistikult lisab: „1840. aastate lõpul kasvanud veel selle koha peal suur pärn, mis vanarahva jutu järgi altari laua alt olevat välja kasvanud.“ Mellini kaart EKLA, f 199, m 23, 4/5 (I-1) EKLA, f 199, m 23, 5 (I-1) August Wilhelm Hupel. Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Leonhard von Srtyk. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Theil, Der estnische District mit vier Karten.
Jan Saudek

Jan Saudek (sündinud 13. mail 1935 Prahas) on tšehhi fotokunstnik ja maalija. Tema tööd sisaldavad tihti erootikat.
Kreva

Kreva (valgevene keeles Крэва) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Hrodna oblastis Smarhońi rajoonis, Kreva külanõukogu halduskeskus. Asulas on 646 elanikku (2010). Leedu keeles Krėva või Krevas, poola keeles Krewo. Krevas on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on XIV sajandil ehitatud kindlus, 1854. aastal ehitatud õigeusu kirik, XIX sajandi lõpus püstitatud sünagoog ja katoliku kirik. Asula nimi tuleb ilmselt krivitšite rahvast. Esimest korda mainitakse Krevad XIII sajandil kui Leedu muinasmaakonna Nalšia pealinna. 1260. aastast kuulus Kreva Leedu Suurvürstiriiki, olles Leedu suurvürstide valduses. Kuna asula oli XIV sajandil üks vürstiriigi tähtsamatest keskustest, olles ajutiselt isegi maa pealinn, siis püstitati sinna XIV sajandil (tõenäoliselt 1338. aastal) kivimüüridega kindlus. 1385. aastal sõlmiti sealses lossis Krevo unioon. 1387. aastal rajas Jogaila Krevasse Leedu alade esimese katoliikliku koguduse. Kreva loss. Vaade kirikule Kreva loss Kreva lossi varemed 1559. aastal sai Krevast ametlikult alev. 1564. aastal andis kuningas Zygmunt II August Kreva lossi Moskvast põgenenud Andrei Kurbskile. Poola jagamisel 1795. aastal läks Kreva Venemaa koosseisu. 1866. aastal sulgesid Poola ülestõusu maha suruma tulnud Vene väed katoliku kiriku ja hooned anti õigeusu kogudusele. XX sajandi algul oli Kreva kohalik keraamikatööstuse keskus. Esimese maailmasõja ajal läbis Krevat Saksa-Vene vägede vaheline rindejoon. Vana ja lagunenud kindlus võeti uuesti kasutusele, selle juurde rajati kaasaegsemad betoonvarjendid. 1917. aastal võeti Kreva all Saksa vägede vastu ette suurtükirünnak, kannatada said nii kindlus kui ka asulas olnud katoliku kirik. Kuni 1917. aastani oli Kreva Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nõukogude Liidu koosseisu. Kreva Kreva sünagoog Kreva katoliku kirik Kreva õigeusu kirik Kreva Kreva kindlus Kreva Valgevene fotoentsüklopeedias Kreva YouTube'is
Vesike

Vesike oli üks liivlaste valitsejaid 13. sajandi alguse Turaidas. Henriku Liivimaa kroonika nimetab teda Koiva parema kalda liivlaste pealikuks ja vanemaks (princeps ac senior). Tema nime etümoloogiliseks allikaks on pakutud liivikeelset sõna veiž, vež "vesi", indoeuroopa päritolu sõna *uesu- "hea", samuti on oletatud, et nime tähendus võis olla "sõtkas" või "veski". Veel on arvatud, et Vesike nimi on säilinud Krimulda külas asuva Viešu (17. sajandi alguse allikates Weheβ, Wesche) linnamäe nimes, mis pole võimatu, sest linnamäe kindlustuste säilinud osad viitavad selle kasutamisele 12.–13. sajandil. 1212. aastal võttis ta osa Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu vastasest ülestõusust ja Sattesele linnuse kaitsmisest. Kuna Turaida muinaslinnus oli vahetult enne mässu algust maha põletatud ja Vesike oma kaaskonnaga liitus seejärel Sattesele linnuse kaitsjatega, siis on arvatud, et Turaida linnus võis tol ajal talle kuuluda. Henriku Liivimaa kroonika järgi osales ta veel saarlastega peetud võidukas lahingus Salatsi ääres 1218. aastal ja aasta hiljem oli ta Revalasse suundunud rüüsteretkel liivlaste väeosa juhiks. Indriķa hronika, XVI, kommentaar 32 Kello Henriku Liivimaa kroonika, lk 139-141 historia.lv Henriku Liivimaa kroonika, lk 183, 191 Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982. Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993. Historia.lv: Vesiks Kello, Karl. Tollimees Tõll, kaupmees Caupo, veskimees Vesse, Õpetajate Leht, 23. november 2012.
Heimlichi võte

Heimlichi võte on esmaabivõte, mida kasutatakse nii lämbumisohus loomade kui ka inimeste peal eesmärgiga eemaldada hingetorru kinni jäänud võõrkeha. Heimlichi võtet ei tohiks esmaabi esmase võttena kasutada rasedate naiste (loote vigastamise oht) ja väikelaste peal (lapsele vigastuste tekitamise ohu tõttu). Kannatanul võetakse kahe käega selja tagant kinni ja surutakse temast ümbert kinni hoides vastu abistaja kõhtu. Käed peaksid paiknema rinnakorvi all (rinnakorvi ennast vajutada ei tohiks) ning nendega pigistatakse kiiresti kannatanu rindkere alaosa ja epigastriumi, suunaga üles enda poole.Võtet võib korrata kuni viis korda. Võte tõstab kõhus rõhku ja surub õhku kopsudest välja, lükates hooga välja ka võõrkeha. Kui võtte kasutamine ebaõnnestub ja ülemisi hingamisteid ei suudeta sel moel avada, tuleb kannatanu asetada pikali ning teha kunstlikku hingamist. Võtte kasutamisega võivad olenevalt kannatanu vanusest ja tervislikust seisundist kaasneda sisemised vigastused, nagu maksarebestus, aneurüsmi rebenemine, roidemurrud. Seega tuleks kannatanu pärast Heimlichi võtte abil esmaabi andmist haiglasse toimetada. Alternatiivvõttena saab kasutada lööke abaluude vahele. Heimlichi võte esmaabi esmase võttena on imikutele ja väikelastele ohtlik, sest võib tekitada vigastusti. Seetõttu on lämbumisohus imikute ja väikelaste jaoks välja töötatud alternatiivvõte. Imik asetatakse täiskasvanu käele nii, et kõht oleks allpool ja käsi toetaks pead, kuid asuks samal ajal ka kehast allpool. Imikule lüüakse neli lööki abaluude vahele. Kui võte ei väljuta võõrkeha, siis keeratakse imik täiskasvanu põlvedel selja peale, nii et kintsud toetavad imiku keha. Seejärel surub täiskasvanu üksnes kahe sõrmega – keskmise ja sõrmusesõrmega – viis korda imiku rinnakule. Kui võõrkeha on imiku suus, siis saab selle ohutult näppudega eemaldada. Kui võte ei õnnestu, siis tuleb seda korrata. 1974. aastal kirjeldas dr Henry Heimlich (1920–2016) võtet ajakirjas Journal of the American Medical Association. Tänapäeval kannab võte tema nime. "Meditsiinisõnastik", 794:2004. Choking and the Heimlich Maneuver(vaadatud 23.01.2014) Heimlich Maneuver Techniques, (vaadatud 23.01.2014) Elustamise-abc, (vaadatud 23.01.2014) "Meditsiinisõnastik" 794:2004. Võõrkeha hingamisteedes, (vaadatud 23.01.2014) Henry Jay Heimlich, (vaadatud 23.01.2014)
Izmajil

Izmajil (aastail 1812–1856 Tutškov) on linn Ukrainas Odessa oblastis, Izmajili rajooni keskus. Asub Doonau ääres. Izmajili kindluse rajasid Genova kaupmehed 12. sajandil. 1484–1809 kuulus Osmanite riigile. 1790 toimus Vene-Türgi sõja käigus Izmajili piiramine, mille tulemusena Vene väed Aleksandr Suvorovi juhtimisel vallutasid linna. Hukkusid peaaegu kõik linna kaitsjad, kokku umbes 26 000 meest. Aastatel 1918–1940 kuulus linn Rumeeniale. Linna elanikest oli 2008. aastal venelasi 43,7%, ukrainlasi 38,0%, bulgaarlasi 10,0% ja rumeenlasi 4,3%. 2022. aasta detsembri alguses eemaldati Izmajilis Aleksandr Suvorovi skulptuur. Izmajil on suurim Ukraina sadamalinn Doonau ääres. Linnas asub Ukraina mereväe baas. Linnal on raudteeühendus Odessaga. В Ізмаїлі знесли пам'ятник полководцю Суворову (vaadatud: 04.12.2022) http://www.izmail-rada.gov.ua http://izmail-city.org
Andres Joasalu

Andres Joasalu (kuni 1935. aastani August Andreas Johanson; 21. september 1907 Tarvastu vald, Viljandimaa – 25. detsember 1980 Vancouver, Kanada) oli eesti ajakirjanik. Ta õppis 1926–1930 (lõpetas) Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Aastail 1931–1937 oli ta ajakirjanik Kaja toimetuses ja Uus Eesti majandusosakonna toimetaja. 1936. aastal kandideeris ta Rahvuskogu 6. valimisringkonnas (seltskondliku komitee kandidaat). 1937–1940 oli ta Eesti Munaekspordi juhatuse liige, Saksa okupatsiooni ajal puidutööstuse "Tehnola" omanik. 1944. aastal põgenes ta Rootsi, 1949. aastal Kanadasse. Ta oli Kaitseliidu Tallinna maleva purilennusalga pealik. Valimistepilt 12-dal tunnil. Rahvaleht, 13. november 1936, nr. 133, lk. 1. TÜ üliõpilased
Dabrel

Dabrel (ka Dobrel) oli Henriku Liivimaa kroonika järgi Sattesele piirkonna valitseja 13. sajandi alguse Turaidas. Satteselet Koiva vasakul kaldal on nimetatud ka "Dabreli osaks", vastandina paremal kaldal asunud "Kaupo osale". Samamoodi kutsutakse kroonikas Sattesele linnust "Dabreli linnuseks" ja seda ka pärast ta enda surma. Dabreli tegevusest on teada eelkõige Liivi ristisõja kontekstis. Dabreli nimi tuleb lingvistide arvates balti päritolu sõnast dabrs, mis tähendab "hea", "julge". Dabrelit on kroonikas nimeliselt esmamainitud seoses 1206. aasta ristisõdijate ja semgalite ühise kättemaksuretkega Turaidasse, kus üks osa väest ründas tema linnust. Seetõttu võib eeldada, et ta osales juba varem Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu vastases sõjategevuses. Linnuse kaitsjaid julgustavale Dabrelile omistab kroonika piiblist pärit lause "Olge vaprad, vilistid, ja võidelge, et mitte orjata heebrealasi". Kuna ründajate katsed linnust vallutada edu ei toonud, siis pöörduti peagi ümbruskonda rüüstates tagasi. Hoolimata Sattesele linnuse edukast kaitsmisest suutsid ristisõdijad teistes lahingutes, nt järgnenud Holmi linnuse piiramisel, millest ka turaidalased ja nende hulgas ilmselt ka Dabrel osa võtsid, oma jõudu piisavalt tõestada. Nii otsustasid 1207. aastal kõik liivlaste alad, sh Dabreli Sattesele, Riia piiskopilt rahu ja ristimist paludes end tema võimu alla anda. Satteseles viis ristimise läbi preester Daniel, kes kroonika järgi Dabreli linnuse juures lahkesti vastu võeti. 1207. aasta Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu vahelise leppega läks viimase kätte ilmalik võim Satteseles. Järgnevalt on kroonikas Dabrelit mainitud, kui ta osales 1210.–1211. aasta vahetuse paiku ristisõdijate ja nende liitlaste sõjakäigul Soontaganasse. On aga tõenäoline, et Dabrel oli ka nende turaidalaste hulgas, keda kroonikas äraandlikeks nimetatakse ja kes samal ajal olid võimaluse tekkimisel valmis liituma kuralaste ja ugalastega Riia linna vastu. Dabrel suri 1211. aasta lõpul puhkenud katkuepideemia ajal. HLK, lk 63, 75 HLK, lk 63, 141 Indriķa hronika, X, kommentaar 37 HLK, lk 63 HLK, lk 67 HLK, lk 69 HLK, lk 75 HLK, lk 111 Zemītis HLK, lk 127 Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982. Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993. Zemītis, Guntis. Dabrelis un viņa Sateseles pils, avaldatud livones.net
Kozliv (Mohõliv-Podilskõi rajoon)

Kozliv (ukraina keeles Козлів) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Mogõliv-Podilskõi rajoonis. Elanike arv on 684. Pindala on 1,7 km².
Teklivka (Krõžopili rajoon)

Teklivka (ukraina keeles Теклівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Krõžopili rajoonis. Elanike arv on 53. Pindala on 0,56 km².
Teklivka (Ovrutši rajoon)

Teklivka (ukraina keeles Теклівка) on küla Ukrainas Žõtomõri oblastis Ovrutši rajoonis. Elanike arv on 50. Pindala on 0,683 km².
Naja pallida

Naja pallida on maoliik. Maoliik Naja pallida on levinud Egiptuses, Sudaanis, Tšaadis, Eritreas, Etioopias, Somaalias, Keenias, Tansaanias. Kui kobra tunneb end ohustatuna siis võtab ta sisse kaitsepoosi - tõstab keha eesosa püsti ja sirutab kaelaroiete eesmised paarid külgedele. Need maod on sülitajamaod, kes võivad enesekaitseks ka rünnet kasutada, mis seisneb välkkiires sülje pritsimises ründaja peapiirkonda (kuni 2 m kauguselt). Kuna inimene kipub madu pingsalt jälgima, siis suure tõenäosusega satub sülg silmadesse. See tuleks vaatamata kipitavale valule kohe ära pühkida või pesta. Naja pallidad liigitatakse inimeste suhtes mürkmadudeks, kuna nende hammustus võib inimestel esile kutsuda raske astmega mürgistusseisundeid. Vastumürgiteraapias on kasutusel järgmised antidoodid: vastumürgi kood: SAfAVC03; vastumürgi kood: SAfIBM01. WCH Clinical Toxinology Resourses, veebiversioon (vaadatud 24.01.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne Catalogue of Life-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne NCBI Taxonomy database-s Sissekanne roomajate andmebaasis WCH Clinical Toxinology Resourses Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Cobra cracheur rouge seisuga 24.01.2014.
Enno Fels

Enno Fels (sündinud 6. septembril 1954 Sõrandu külas Järvamaal) on Eesti omavalitsustegelane, aastast 2012 Keila linnapea. Fels lõpetas 1981. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi elektriinsenerina ning asus tööle Keila Teraviljasaaduste Eksperimentaalkombinaati, algul tehnikaosakonna inseneri, hiljem energeetiku ja peaenergeetiku kohusetäitjana. Aastatel 1986–2004 töötas ta Harju Kommunaalettevõtete Kombinaadis (hilisemate nimedega Harjumaa Elamu-ja Kommunaalmajanduse Tootmiskoondis, OÜ Harko ja Cleanaway Keila OÜ), energeetiku, peainseneri, aga ka osakonnajuhataja ja juhatuse liikmena. Enno Fels kuulub Reformierakonda. Esimest korda valiti Fels Keila linnavolikogusse 1993. aastal. 2004. aastal sai ta abilinnapeaks. 2006. aasta 4. aprillist kuni 25. aprillini oli ta linnapea asendaja. 4. septembril 2012 valiti ta Keila linnapeaks. Pärast 2013. ja 2017. aasta valimisi jätkas ta linnapeana. Pälvis aastal 2018 Keila teenetemärgi. Enno Fels on abielus, tal on kaks last. "Keila linnapeaks valiti Enno Fels, palgaks 2240 eurot kuus" Keila Leht, 4. september 2012 "Keila linnapeana jätkab Enno Fels" ERR uudised, 7. november 2013 Isiklik koduleht
Pidev protsess

Pidev protsess (continuous process) on ajas katkematult toimuv protsess. Keemiline, füüsikaline või biokeemiline protsess toimub pidevrežiimis, kui lähtematerjal ei ammendu või seda lisandub pidevalt ja samaaegselt toimub produkti tasakaalustatud väljundvool. Pideva protsessi variatsioon on annusprotsess, kui lähtematerjali (või mingit komponenti) lisatakse süsteemi (reaktorisse) ajas järgnevate annustena ja vastavalt toimub ka väljavõtt, kusjuures kogu protsess ei katke. Efektiivsust silmas pidades püütakse tööstuslikud protsessid teostada katkematutena. Näiteks kaasaegne rauasulatus või põlevkivi utmine või rektifikatsioon. Siin lisatakse süsteemi (reaktorisse) katkematult lähtematerjali ja pidevalt võetakse välja saadused. Pideva protsessi alternatiiv on perioodiline protsess (batch process), mis toimub tsüklitena (seeriatena), s.t on teatud ajavahemike järel korduv, seejuures protsess viiakse igas tsüklis lõpuni ja vajadusel alustatakse uut. Laboratoorsetes kolbides teostatavad reaktsiooni- või destillatsiooniprotsessid on reeglina perioodilised, s.t protsess viiakse praktiliselt lõpuni. Looduses toimuvad mitmesugused iseeneslikud pidevad ja põhiliselt enam-vähem tasakaalustatud protsessid. Näiteks laiemas mastaabis sünni ja surma nähtused taime- ja loomariigis või sademed ja aurustumine jm. Teiselt poolt on perioodilised muutused looduses enamasti lokaalsed ning põhjustatud mingi välise teguri poolt, näiteks lageraie, haigusepideemia, vulkaanipurse jmt. Teatud loodusnähtused toimuvad pideva harmoonilise muutuse režiimis sõltuvalt aastaajast. Näiteks päeva ja öö pikkuse muutus ajas on kirjeldatav sinusoidiga. Perioodiline sõltuvalt päevavalgusest ja aastaajast on fotosüntees rohelistes taimedes. perioodiline protsess reaktor (keemia)
Perioodiline protsess

Perioodiline protsess (batch process) toimub tsüklitena (seeriatena) s.t. on teatud ajavahemike järel korduv, seejuures protsess viiakse igas tsüklis lõpuni. Laboratoorsetes kolbides teostatavad reaktsiooni- või destillatsiooniprotsessid on reeglina perioodilised, mis tähendab, et protsess viiakse praktiliselt lõpuni. Tööstuses on perioodiline protsess selline, mis viiakse läbi teatud koguse lähtematerjaliga. Veel 19. sajandil – enne efektiivsete pidevrežiimis töötavate reaktorite väljaarendamist – saadi mitmed eluks olulised saadused perioodiliselt töötavates ahjudes. Näiteks tõrvaajamine, lubjapõletus ja rauasulatus soorauast. Looduses toimuvad mitmesugused iseeneslikud pidevad ja põhiliselt enam-vähem tasakaalustatud protsessid. Näiteks laiemas mastaabis sünni ja surma nähtused taime- ja loomariigis või sademed ja aurustumine jm. Teiselt poolt, perioodilised muutused looduses on enamasti lokaalsed ja põhjustatakse mingi välise teguri poolt, näiteks lageraie, haigusepideemia, vulkaanipurse jmt. Teatud loodusnähtused toimuvad pideva harmoonilise muutuse režiimis sõltuvalt aastaajast. Näiteks päeva ja öö pikkuse muutus ajas on kirjeldatav sinusoidiga. Perioodiline sõltuvalt päevavalgusest ja aastaajast on fotosüntees rohelistes taimedes. Pidev protsess Poolperioodiline protsess
Schlemmi kanal

Schlemmi kanal ehk kõvakestavenoosurge (ladina keeles sinus venosus sclerae) on inimeste ja paljude loomade silma sarvkesta ja kõvakesta piiril kulgev tsirkulaarne kanal. Schlemmi kanali kaudu liigub vesivedelik vikerkesta-sarvkesta nurga veenidesse. Madudel paikneb Schlemmi kanal sarvkesta piiril. Sisalikulistel paikneb Schlemmi kanal kõvakesta piiril. Kui Schlemmi kanal ummistub või muutub põletikuliseks võib tulemuseks olla kõrgenenud silmasiserõhk. Okulaarne hüpertensioon koos nägemisnärvi kahjustusega võib glaukoomi põhjustada. Kanal on nimetatud selle avastaja Saksa anatoomi Friedrich Schlemmi (1795–1858) järgi. "Meditsiinisõnastik" 679:2004. Walter Nienstedt, Osmo Hänninen, Antti Arstila, Stig-Eyrik Björkqvist. "Inimese füsioloogia ja anatoomia", Werner Söderström Osakeyhtiö, Kirjastus Medicina, 6 trükk, lk 513, 2011, toimetaja Georg Loogna, tõlkija Heli Kõiv, keeletoimetaja Tiiu Sulsenberg, ISBN 9985-829-36-0. Glaukoom patsiendi juhendmaterjal, Veebiversioon (vaadatud 24.01.2014) M. C. Johnson ja R. D. Kamm,The Role of Schlemm's Canal in Aqueous Outflow from the Human Eye, 0146-0404/83/0300/320/$ 1.10 © Association for Research in Vision and Ophthalmology, Veebiversioon (vaadatud 24.01.2014) (inglise keeles) Harold Aaron Stein, Raymond M. Stein, Melvin I. Freeman, Ophthalmic Dictionary and Vocabulary Builder for Eye Care Professionals, 4th ed, lk 80, 2012, Jaypee Brothers Medical Publischers, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 24.01.2014) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Schlemm-Kanal seisuga 24.01.2014.
Voroneži rinne

Voroneži rinne (vene keeles Воронежский фронт) oli Teises maailmasõjas Idarindel võidelnud Nõukogude Liidu väeüksus. Moodustati 1942. aasta 7. juulil Voroneži rajoonis võidelnud Brjanski rinde vägedest. Algselt kuulusid rinde koosseisu 40., 60., ja 6. armee, hiljem võitlesid rinde alluvuses veel 13., 21., 27., 38., 47., 52., 64., ja 69. armee, 4., 5., 6., ja 7. kaardiväe armee, 1. ja 3. tankiarmee ning 3. ja 5. kaardiväe tankiarmee. Rinne osales Voroneži lahingutes ning alates 1942. aasta detsembrist operatsioonis Malõi Saturn, mille käigus löödi puruks Ungari 2. armee. 1943. aasta jaanuarist märtsini osales rinne operatsioonis Zvezda ning sellele järgnenud Kolmandas Harkovi lahingus. Kurski lahingu ajal kaitses rinne Kurski kaare lõunakülge. 1943. aasta septembrist oktoobrini osalesid rinde väed Dnepri lahingus ning ületasid Dnepri jõe Kiievist põhjas ja lõunas. 1943. aasta 20. oktoobril nimetati rinne ümber 1. Ukraina rindeks. Kindralleitnant Filipp Golikov (7.07.1942 – 14.07.1942) Kindralleitnant Nikolai Vatutin (14.07.1942 – 22.10.1942) Kindralleitnant Filipp Golikov (22.10.1942 – 28.03.1943) Kindralleitnant Nikolai Vatutin (28.03.1943 – 20.10.1943)