laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Oleksandr Jakõmenko

Oleksandr Jakõmenko, venepäraselt Aleksandr Jakimenko (ukraina keeles Олександр Григорович Якименко; sündinud 22. detsembril 1964 Keilas) on endine Ukraina sõjaväelane, sõjaväelendur (1982–1998), Julgeolekuteenistuse ülem (22. detsember 2013–24. veebruar 2014). Väidetavalt alustati tema käsul 19. veebruaril 2014 "terrorismivastast operatsiooni" Euromaidani meeleavaldajate vastu Kiievi Iseseisvuse väljakul. Ta põgenes riigist pärast Ukraina revolutsiooni. Jakõmenko on nende endiste Ukraina juhtide seas, kelle vastu on kehtestanud sanktsioonid Euroopa Liit ja Kanada. 10. aprillil 2014 sai teatavaks, et Jakõmenko on kuulutatud tagaotsitavaks kahtlustatuna "võimupiiride või ametivolituse ületamises, millega kaasnesid rasked tagajärjed". Jakimenkot kahtlustatakse ka riigireetmises ja Venemaa kasuks spioneerimises. Sai 2011. aastal kindralmajori auastme, mis võeti ära 2021. aastal Ukraina Rahvusliku Julgeoleku ja Kaitse Nõukogu otsusega. Abielus, perekonnas on tütar. "Независимое бюро новостей | Янукович назначил Якименко главой СБУ". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. august 2014. Vaadatud 12. juunil 2014. Sergei L. Loiko, Ukraine threatens 'anti-terrorist operation' against protests, The Los Angeles Times (19 February 2014). Retrieved 4 May 2014. Ukraine President Yanukovych sacks army chief amid crisis, BBC World News, 19. veebruar 2014, vaadatud 2014-06-12. ЄС заморозив рахунки Януковича і ще 17 чиновників - BBC Ukrainian - Бізнес Великобритания обнародовала список попавших под санкции чиновников Януковича Евросоюз опубликовал список экс-чиновников Украины, чьи банковские счета заморозят Канада слідом за ЄС заморозила активи колишніх українських чиновників "Экс-глава СБУ: назначенный Радой глава Службы безопасности Наливайченко был завербован ЦРУ". // ITAR-TASS. 14. aprill 2014. Vaadatud 14.04.2014. Рада до міжнародного трибуналу У К А З ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ. Про присвоєння військових звань Санкції проти Захарченка та Якименка та перевірка подвійного громадянства: що вирішили на РНБО (vaadatud: 03.08.2022) Venekeelne biograafia Venekeelne biograafia saidil УНИАН Вести.ру. Экс-глава СБУ назвал тех, кто получил прибыль от бойни на Майдане. 12.03.2014 21:04. Автор: Евгений Попов. 29. september 2014. Korrespondent.net. Главным подозреваемым в расстреле майдановцев глава СБУ назвал своего предшественника 7. november 2014. Liga Novosti. СБУ и ГПУ расследуют дело о госизмене бывшим главой СБУ Якименко (vene keeles)
Keila-Joa kiigesild

Keila-Joa kiigesild (ka Lvovi sild) oli 1833. aastal ehitatud sild üle Keila jõe. Sild asus praeguse Keila-Joa alumise silla kohal, hiljem rajatud Keila-Joa rippsillast umbes kilomeeter mere pool. Nimi "kiigesild" tuli sellest, et üle silla jalutamisel hakkas sild kiikuma. Silla projekteeris vene helilooja Aleksei Lvov. Lvov külastas 1833. aasta kevadel Keila-Joa mõisat ja sealse krahvi Alexander von Benckendorffiga tuli jutuks Keila-Joa mõisa uue silla ehitamine. Krahvi sooviks oli olnud, et uus sild tuleks ilma ühegi vahetoeta, kuid samas ei oleks ka rippsild. Lvov jõudis lahenduseni, et uus sild võiks olla täiesti omasuguse konstruktsiooniga – malmkaarega, mille otstes pingestavad terastrossid, silla kandeava suuruseks oli 31,9 meetrit. Krahv Benckendorffi nimepäeval, 1. augustil, sai juba üle uue silla jalutada. Kiigesild varises 1917. aasta 1. mail sadanud märja lume raskuse all kokku. Keila-Joa mõisa ajalugu
Roger de La Fresnaye

Roger de La Fresnaye (11. juuli 1885 Le Mans – 27. november 1925 Grasse) oli prantsuse maalikunstnik ja skulptor. Ta viljeles peamiselt kubismi. Roger de La Fresnaye sündis Le Mansi linnas Prantsusmaal. Tema isa oli Prantsuse armee ohvitser, kes oli pärit aristokraatlikust suguvõsast. 1903. aastal õppis La Fresnaye aasta Pariisis Académie Julianis. Aastatel 1904–1908 õppis ta École des Beaux-Artsis. Pärast seda õppis ta Maurice Denis' ja Paul Sérusier' juures Académie Ransonis. Aastatel 1912–1914 oli Roger de La Fresnaye kunstirühmituse Section d'Or liige. La Fresnaye teosed mõjutasid peamiselt Georges Braque ja Pablo Picasso, kuid koloriidis on tunda ka Robert Delaunay mõju. Esimese maailmasõja aastail värvati La Fresnaye Prantsuse sõjaväkke, kuid vabastati sealt 1918. aastal tuberkuloosi haigestumise tõttu. Pärast sõda hakkas La Fresnaye tervis kiiresti alla käima. 1922. aastal loobus ta maalimisest, kuid jätkas joonistamist. Roger de La Fresnaye suri 1925. aastal Prantsusmaal Grasse'is.
John Bonham

John Henry Bonham (31. mai 1948 – 25. september 1980) oli inglise muusik ja laulukirjutaja, eelkõige tuntud Led Zeppelini trummarina. Bonhami trummimäng on hinnatud kiiruse, jõu ja hea rütmitunnetuse poolest. Teda on tihti peetud maailma parimaks trummariks. Näiteks on ajakirja Rolling Stone lugejad valinud ta 2016. aastal kõige aegade parimaks trummariks ja ajakiri Classic Rock paigutas ta 2005. aastal esikohale enda koostatud 50 parima rokkmuusika trummari nimekirjas. Bonham suri 25. septembril 1980 alkoholimürgituse tagajärjel. Ta maised jäänused kremeeriti ning tuhk puistati laiali Worcestershire'i krahvkonnas. Tema 70. sünniaastapäeva puhul avati Bonhami sünnilinnas Redditchis tema mälestuseks ausammas. Bonham oli abielus Pat Phillipsiga, neil on poeg Jason (sündis 1966) ja tütar Zoë (sündis 1975). "100 Greatest Drummers of All Time" rollingstone.com, 31. märts 2016 "Classic Rock Magazine". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. märts 2013. Vaadatud 2. augustil 2019. "Led Zeppelin’s John Bonham honoured with statue in his home town" loudersound.com, 1. juuni 2018 "The Top 10 greatest Led Zeppelin John Bonham songs" loudersound.com, 25. september 2018
Macerata provints

Macerata provints on provints Itaalias Marche maakonnas. Provintsi keskuseks on Macerata linn. Macerata provints jaguneb 57 omavalitsusüksuseks (comune). Acquacanina Apiro Appignano Belforte del Chienti Bolognola Caldarola Camerino Camporotondo di Fiastrone Castelraimondo Castelsantangelo sul Nera Cessapalombo Cingoli Civitanova Marche Colmurano Corridonia Esanatoglia Fiastra Fiordimonte Fiuminata Gagliole Gualdo Loro Piceno Macerata Matelica Mogliano Monte Cavallo Monte San Giusto Monte San Martino Montecassiano Montecosaro Montefano Montelupone Morrovalle Muccia Penna San Giovanni Petriolo Pieve Torina Pievebovigliana Pioraco Poggio San Vicino Pollenza Porto Recanati Potenza Picena Recanati Ripe San Ginesio San Ginesio San Severino Marche Sant'Angelo in Pontano Sarnano Sefro Serrapetrona Serravalle di Chienti Tolentino Treia Urbisaglia Ussita Visso "Popolazione residente al 1º gennaio 2019". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. juuli 2019. Vaadatud 28. oktoobril 2019.  Macerata provints – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Macerata provintsi koduleht (itaalia keeles)
Meelis Süld

Meelis Süld (sündinud 28. märtsil 1979 Tartus) on eesti ajakirjanik ja vaimulik. Ta on Eesti Ajakirjanike Liidu aseesimees ja Geikristlaste Kogu kaasasutaja[viide?]. Ta on õppinud Tartu Ülikoolis ajakirjandust (2005) ning lisaerialadena suhtekorraldust ja teoloogiat. 2018. aastal kaitses ta EELK Usuteaduse Instituudis magistritöö teemal "Lähtekohti ja liturgilisi arenguid seoses samasooliste paaride eest palvetamise, õnnistamise ning laulatamisega Rootsi, Soome ja USA (ELCA) luterlikus kirikus“ (juhendaja Marko Tiitus). 11. septembril 2021 ordineeriti ta piiskop Tor B Jørgenseni(en) poolt Londonis Suurbritannia Luterliku Kiriku(en) õpetajaks Süld on teinud kaastööd ajalehele Postimees (1996–1998) ning töötanud Tartu Pereraadio saatejuhina (1997–2001). 2001. aastast töötab Vikerraadio vastutava toimetajana. Aastail 2011–2017 oli Süld Eesti Ajakirjanike Liidu juhatuse liige. Lisaks on ta Ajakirjanike liidu ERR-i osakonna ametiühingu usaldusisik. Aastail 2014–2017 oli ta Eesti Ajakirjanike Liidu esimees ning on alates 2020. aastast aseesimees ja juhatuse liige. Tegutses 2005–2014 kristliku meediaorganisatsiooni WACC (World Association for Christian Communication) Euroopa piirkonna eestseisuse liikmena, ning aastatel 2004–2010 Euroopa luterlike vähemuskirikute meediaorganisatsiooni KALME (sks. Kommunikationsausschuss Lutherischer Minderheitskirchen in Europa) eestseisuse liikmena. On alates 2015 EELK kirjastusnõukogu/meediakomisjoni liige. Ta on üks Geikristlaste Kogu juhtidest. 11. septembril 2021 toimunud pidulikul jumalateenistusel Londonis ordineeriti Süld Suurbritannia luteri kiriku vaimulikuks, talitusel viibis ka EELK piiskop Tiit Salumäe. 2024. aasta 1. juulil valiti ta Londonis tegutseva Suurbritannia Luterlike Kirikute Nõukogu (Council of Lutheran Churches in Great Britain; CLC) peasekretäriks, eelnevalt oli pastor Meelis Süld töötanud CLC-s neli aastat avalike suhete juhina. Sirje Semm (20.06.2018). "Magistritöös käsitleti samasooliste paaride võimalusi". Eesti Kirik. Vaadatud 04.12.2018. "Bishop Tor Ordained Meelis Süld to the priesthood". LCiGB veeb. 20. september 2021. Vaadatud 22.09.2021. "EELK Konsistooriumi komisjonid". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. detsember 2018.
Pesaro ja Urbino provints

Pesaro ja Urbino provints on provints Itaalias Marche maakonnas. Provintsi keskuseks on Pesaro linn. Pesaro ja Urbinos provints jaguneb 60 vallaks (comune). "Popolazione residente al 1º gennaio 2019". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. juuli 2019. Vaadatud 14. detsembril 2019. Istati andmed seisuga 31. märts 2011 Pesaro ja Urbino provintsi koduleht (itaalia keeles)
Rabaroosid

Rabaroosid on Tudulinna naisrahvatantsurühm. See on järjepidevalt tegutsenud alates 2001. aastast. Rühma juhendaja on Eha Pärnik, rühmavanem Marika Valter. Algkoosseisust tantsib tänaseni viis naist. Rühm on esinenud kodukoha ja naabervaldade pidudel ning kõigil Ida-Virumaa lõunaregiooni tantsupidudel ning esimesel Meeste tantsupeol. Alates 2009. aastast on igal suvel käidid rahvusvahelistel folkloorifestivalidel, mida korraldab Europeade Eesti Komitee: 2009. aastal Leedus, 2010. aastal Tartus, 2011. aastal Austrias, 2012. aastal Itaalias, 2013. aastal Ungaris ja 2014. aastal Poolas. Rabaroosid Facebookis
Belluno provints

Belluno provints on provints Itaalias Veneto maakonnas. Provintsi keskuseks on Belluno linn. Belluno provints jaguneb 69 omavalitsusüksuseks (comune). Agordo Alano di Piave Alleghe Arsiè Auronzo di Cadore Belluno Borca di Cadore Calalzo di Cadore Canale d'Agordo Castellavazzo Cencenighe Agordino Cesiomaggiore Chies d'Alpago Cibiana di Cadore Colle Santa Lucia Comelico Superiore Cortina d'Ampezzo Danta di Cadore Domegge di Cadore Falcade Farra d'Alpago Feltre Fonzaso Forno di Zoldo Gosaldo La Valle Agordina Lamon Lentiai Limana Livinallongo del Col di Lana Longarone Lorenzago di Cadore Lozzo di Cadore Mel Ospitale di Cadore Pedavena Perarolo di Cadore Pieve d'Alpago Pieve di Cadore Ponte nelle Alpi Puos d'Alpago Quero Rivamonte Agordino Rocca Pietore San Gregorio nelle Alpi San Nicolò di Comelico San Pietro di Cadore San Tomaso Agordino San Vito di Cadore Santa Giustina Santo Stefano di Cadore Sappada Sedico Selva di Cadore Seren del Grappa Sospirolo Soverzene Sovramonte Taibon Agordino Tambre Trichiana Vallada Agordina Valle di Cadore Vas Vigo di Cadore Vodo di Cadore Voltago Agordino Zoldo Alto Zoppè di Cadore Belluno provintsi suurima elanike arvuga omavalitsusüksused on järgmised. Tre Cime di Lavaredo Monte Civetta Passo di Giau Piave jõgi Corlo järv Agordo  Belluno provints – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Belluno provintsi koduleht (itaalia keeles)
Vicenza provints

Vicenza provints on provints Itaalias Veneto maakonnas. Provintsi keskuseks on Vicenza linn. Vicenza provints jaguneb 121 omavalitsusüksuseks (comune). Agugliaro Albettone Alonte Altavilla Vicentina Altissimo Arcugnano Arsiero Arzignano Asiago Asigliano Veneto Barbarano Vicentino Bassano del Grappa Bolzano Vicentino Breganze Brendola Bressanvido Brogliano Caldogno Caltrano Calvene Camisano Vicentino Campiglia dei Berici Campolongo sul Brenta Carrè Cartigliano Cassola Castegnero Castelgomberto Chiampo Chiuppano Cismon del Grappa Cogollo del Cengio Conco Cornedo Vicentino Costabissara Creazzo Crespadoro Dueville Enego Fara Vicentino Foza Gallio Gambellara Gambugliano Grancona Grisignano di Zocco Grumolo delle Abbadesse Isola Vicentina Laghi Lastebasse Longare Lonigo Lugo di Vicenza Lusiana Malo Marano Vicentino Marostica Mason Vicentino Molvena Monte di Malo Montebello Vicentino Montecchio Maggiore Montecchio Precalcino Montegalda Montegaldella Monteviale Monticello Conte Otto Montorso Vicentino Mossano Mussolente Nanto Nogarole Vicentino Nove Noventa Vicentina Orgiano Pedemonte Pianezze Piovene Rocchette Pojana Maggiore Posina Pove del Grappa Pozzoleone Quinto Vicentino Recoaro Terme Roana Romano d'Ezzelino Rossano Veneto Rosà Rotzo Salcedo San Germano dei Berici San Nazario San Pietro Mussolino San Vito di Leguzzano Sandrigo Santorso Sarcedo Sarego Schiavon Schio Solagna Sossano Sovizzo Zanè Zermeghedo Zovencedo Zugliano Tezze sul Brenta Thiene Tonezza del Cimone Torrebelvicino Torri di Quartesolo Trissino Valdagno Valdastico Valli del Pasubio Valstagna Velo d'Astico Vicenza Villaga Villaverla Vicenza provintsi suurima elanike arvuga omavalitsusüksused on järgmised (Istat 31.12.2011): Vicenza provintsi koduleht (itaalia keeles)
Mariupoli lennujaam

Mariupoli rahvusvaheline lennujaam (ukraina Міжнародний аеропорт Маріуполь; algselt Ždanovi lennujaam) on mittetöötav lennujaam Ukrainas Donetski oblastis, umbes 5 km kaugusel Mariupoli keskusest lääneedelas. Lennujaamast pole toimunud regulaarreise juba alates 2009. aastast ning lennujaam seoses sõjaga Donbassis suleti täielikult 19. juunil 2014. Great Circle Mapper  Mariupoli lennujaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (vene keeles)
Sookarjamaa

Sookarjamaa on teatav karjamaa. Vastavalt soostunud ja sooniite toitvate vete iseloomule jagatakse sookarjamaad lubajarikasteks ning lubjavaesteks. Lubjarikkad niidud on taimestiku poolest liigirikkamad ja liikide seas on ka arvukalt haruldasi ning kaitstavaid taimi. Näiteks orhideed: soohiilakas, kärbesõis, soo-neiuhiilakas ja mitmed teised. Saaremaale omased haruldused on tömbiõieline luga, alpi võipätakas, saaremaa robirohi. Sookarjamaadel kasvavad vähese söödaväärtusega tarnad ja mürgised osjad. Eriti hädaohtlikud koduloomade tervisele on seisva vee loikudega sookarjamaad. Veeloigus elutsevad teod, kes on vaheperemeesteks maksakaantõve levitamisel. Samuti levib sookarjamaadel sõramädanik, mida on võrdlemisi raske ravida, eriti siis, kui nimetatud haigus on haaranud kogu karja. Roosaluste, E. 2011. Maahooldajad teevad loodusliku mitmekseisuse säilitamisel tänuväärset tööd. Meie Maa, 6. jaanuar, 4-5. Jaama, K. 1946. Lambakasvatus. Tartu: RK Teaduslik Kirjandus.
Ninasi leprosoorium

Ninasi leprosoorium oli leeprahaigete haigla (leprosoorium) vanas postijaamas Torma kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Ninasi külas Mustvee vallas Jõgeva maakonnas. Kuna Ninasi kohta on varem kasutatud ka nime Nina, siis on ravilat nimetatud ka Nina leprosooriumiks. Asutus rajati 15. novembril (vkj) 1892. See asus küll Jõhvi–Tartu maantee (vana Peterburi tee) ääres, kuid kauguse tõttu (umbes 50 versta kaugusel Tartust ja 7 versta kaugusel Mustveest) ning asukoha pärast Peipsi kaldal oli see üsnagi isoleeritud paik ja sobis leeprahaigete eluks. Leprosooriumi 1824. aastal püstitatud peahoone on kivist. Koridor jagas alumise korruse kaheks osaks: ühel pool olid mehed, teisel naised. Teisel korrusel oli apteek, arstikabinet ja teised tööruumid. Asutusse mahtus 80–100 haiget. Haigete vanus kõikus 12–80 aasta vahel. Armulaualiste registri järgi aastatest 1894–1896 oli 74 inimese hulgas haigeid mitmest piirkonnast. Nii on mainitud inimesi, kes pärinesid Ansekülast – 4 korral, Kihelkonnalt – 6 korral, Tallinnast – 6 korral, Tartust – 8 korral. Näiteks 13. märtsil 1910 olid armulaualised haiged pärit Tartust, Hallistest, Laiuselt, Kursist ja mujalt. Haigeid oli ka Eestimaa kubermangust (näiteks Tallinnast). Saarlastest haiged viidi ära 1904. aastal vastavatud Audaku leprosooriumisse Viidu külas Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal. Haigete ümberpaigutamist kajastav tabel on puudulik ja lünkadega, kuid Ninasil on teadaolevalt viibinud kokku 382 leeprahaiget. Aastad 1904–1908 olid majanduslikult rasked. Alates 1915. aastast I maailmasõja tõttu leeprahaigeid Peipsi äärde enam ei viidud ning leprosoorium suleti 1916. aastal. Leprosooriumi arhiiv on suuresti hävinud, mistõttu Eesti meditsiiniajaloos on Ninasi leprosooriumi väga vähe käsitletud. 1919. aastal asutati sinna kool, kes hooldas aias kasvavaid unikaalseid[viide?] puid ja põõsaid. 1966. aastal kool suleti, mistõttu aed metsistus ja hävis. "Ninasi" Eesti Kohanimede Andmebaasis Anne Sarv. "Nina leprosoorium". Hippokrates 39/ 2002. Lk 710–713
Hinnangute tingimine

Hinnangute tingimine on hinnangute muutumine, mis toimub assotsiatiivse õppimise abil. Selleks saab kasutada klassikalist tingimist, mida on uurinud Ivan Pavlov, mis põhineb stiimul-stiimul seosel ja operantset tingimist, mida on uurinud Burrhus Frederic Skinner ja mis põhineb tegevus-stiimul seosel. Tingimine on kogemuse mõjul automaatselt tekkiv suhteliselt püsiv muutus käitumises. Tingimine eristub ühelt poolt kaasasündinud käitumiskalduvustest nagu instinktid ja refleksid ning teiselt poolt teadlikust õppimisest. Hinnangu tingimine võib seletada ka kokkupuute efekti - pelgalt negatiivse tagajärje puudumine on sarrustav ning nõnda võib positiivne hinnang tekkida ka lihtsalt korduval kokkupuutel stiimuliga. Ühe stiimuliga seotud hinnang võib üle kanduda teisele (evaluative conditioning, affective learning). Kaudsem seos tekib hinnang kandub üle selle kandjalt näiteks brändile. Otsesem seos tekib kui näiteks brändi seostatakse tihedalt ühe konkreetse hinnangut kandva stiimuliga.
Rovigo provints

Rovigo provints on provints Itaalias Veneto maakonnas. Provintsi keskuseks on Rovigo linn. Provintsis asub Po delta ja Adria linn, mille järgi Aadria meri nime on saanud. Rovigo provints jaguneb 50 omavalitsusüksuseks (comune). Adria Ariano nel Polesine Arquà Polesine Badia Polesine Bagnolo di Po Bergantino Bosaro Calto Canaro Canda Castelguglielmo Castelmassa Castelnovo Bariano Ceneselli Ceregnano Corbola Costa di Rovigo Crespino Ficarolo Fiesso Umbertiano Frassinelle Polesine Fratta Polesine Gaiba Gavello Giacciano con Baruchella Guarda Veneta Lendinara Loreo Lusia Melara Occhiobello Papozze Pettorazza Grimani Pincara Polesella Pontecchio Polesine Porto Tolle Porto Viro Rosolina Rovigo Salara San Bellino San Martino di Venezze Stienta Taglio di Po Trecenta Villadose Villamarzana Villanova Marchesana Villanova del Ghebbo Rovigo provintsi suurima elanike arvuga omavalitsusüksused on järgmised. Polesine Rovigo provintsi koduleht (itaalia keeles)
Arterioosõõs

Arterioosõõs (ladina cavum arteriosum) on mitmete suletud kardiovaskulaarsüsteemiga loomade (näiteks kahepaiksed, roomajad) südame vatsakese sees paiknev õõs. Arterioosõõs on ühenduses teiste südamevatsakese sees paiknevate õõntega, mida vahel nimetatakse ka alamkambriteks. Arterioosõõs on venoosõõnest eraldatud vertikaalse harja abil. Vasak koda saab hapnikuga rikastatud verd kopsudest kopsuveenide kaudu ja suunab selle edasi arterioosõõnde. Arterioosõõnest voolab veri vatsakesesisese kanali kaudu venoosõõnde ja edasi aordikaarde. Madude südant on käesoleval ajal vähe uuritud. Kuningpüütoni südame ultraheli kujutiste analüüs paljastas, et veri paremast südamekojast täidab esmalt venoosõõne ja veri vasakust südamekojast täidab arterioosõõne. Bonnie Ballard, Ryan Cheek, Exotic Animal Medicine for the Veterinary Technician, 2.trükk, lk 122, 2010, Blackwell Publishing, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 27.05.2014) (inglise keeles) Harvey B. Lillywhite, Snakes Work: Structure, Function and Behavior of the World's Snakes, lk 144, Oxford University Press, 2014, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 13.06.2014) (inglise keeles) Starck JM., Functional morphology and patterns of blood flow in the heart of Python regius.Lühikokkuvõte., J Morphol. 2009 Jun;270(6):673-87. doi: 10.1002/jmor.10706., veebiversioon (vaadatud 13.06.2014) (inglise keeles)
Carrefour

Fail:Carrefour C.svg Carrefour S.A. on riikidevaheline jaekaubandusettevõte, mille peakorter asub Prantsusmaal Boulogne-Billancourtis. See on üks maailma suuremaid supermarketikette ning käibelt suuruselt neljas ja kasumilt suuruselt kolmas jaekaubandusettevõte. Carrefour tegutseb peamiselt Euroopas, Argentinas, Brasiilias, Hiinas, Dominikaani Vabariigis, Araabia Ühendemiraatides, Kataris ja Saudi Araabias, kuid ketti kuuluvaid poode leidub ka Põhja-Aafrikas ja Aasias. Carrefour tähendab prantsuse keeles ristteed või väljakut. Esimene Carrefour avati 1. jaanuaril 1958 Annecy linnas.
Venoosõõs

Venoosõõs (ladina cavum venosum) on mitmete suletud kardiovaskulaarsüsteemiga loomade (näiteks kahepaiksed, roomajad) südame vatsakese sees paiknev õõs. Venoosõõs on ühenduses teiste südamevatsakese sees paiknevate õõntega, mida vahel nimetatakse ka alamkambriteks. Venoosõõs on arterioosõõnest eraldatud vertikaalse harja ja kopsuõõnest lihaselise harja abil. Arterioosõnnest voolab veri vatsakesesisese kanali kaudu venoosõõnde ja edasi aordikaarde. Madude südant on käesoleval ajal vähe uuritud. Kuningpüütoni südame ultraheli kujutiste analüüs paljastas, et veri paremast südamekojast täidab esmalt venoosõõne ja veri vasakust südamekojast täidab arterioosõõne. Südamelõtve ajal ületab venoosõõnes olev veri lihaselise harja ja siseneb kopsuõõnde. Bonnie Ballard, Ryan Cheek, Exotic Animal Medicine for the Veterinary Technician, 2.trükk, lk 122, 2010, Blackwell Publishing, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 27.05.2014) (inglise keeles) Harvey B. Lillywhite, Snakes Work: Structure, Function and Behavior of the World's Snakes, lk 144, Oxford University Press, 2014, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 13.06.2014) (inglise keeles) Starck JM., Functional morphology and patterns of blood flow in the heart of Python regius.Lühikokkuvõte., J Morphol. 2009 Jun;270(6):673-87. doi: 10.1002/jmor.10706., veebiversioon (vaadatud 13.06.2014) (inglise keeles)
Elmar Jakobson (arst)

Elmar Jakobson (4. juuni 1904 Tartu – 4. juuni 1992 Stockholm) oli eesti arst. Ta sündis aastal 1904 Tartus ehitusmeistri pojana. Ta lõpetas aastal 1926 Tallinna Õhtuühisgümnaasiumi. Aastatel 1926–1935 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astme väärilisena. Üliõpilasena oli ta üliõpilaste edustuse liige ja teenis ülalpidamist võimlemis- ja ujumisõpetajana. Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi, olles hiljem seltsi auliige[küsitav]. Ta praktiseeris aastast 1930 (üliõpilasena) Tartu Ülikooli patoloogia instituudis professor Albert Valdese juures. Lisaks oli ta võimlemisõpetaja Spordiinstituudis ja üks esimesi spordiarste Eestis. Aastast 1938 oli ta Tallinna Ühise Haigekassa haigla patoloog. Aastal 1940 asus ta tööle Tartu Ülikooli kohtumeditsiini instituudi assistendina, patoloogina. Lisaks oli ta Tartu Kalevi juhatuse liige, Tartu Veespordi Klubi juhatuse liige ja Kaitseliidu Tartumaa sisevete malevkonna sanitaarpealik aastast 1925. Ta kuulus ka spordiseltsi Taara, oli Tartu skautide maleva organisaator ja Vabatahtliku Tuletõrjeühingu aktivist. Samuti tegeles ta üliõpilaste terviseküsimuste ja õdede väljaõppega. Aastal 1944 põgenes ta koos perekonnaga Rootsi. Aastatel 1945–1946 töötas ta Stockholmis Karolinska haigla patoloogia instituudis professor Olle Reuterwalli juures (kus tema professor Albert Valdeselt omandatud pedantne täpsus pälvis kiitust). Aastatel 1947–1953 oli ta alamarsti kohusetäitja Karolinska haiglas. Aastal 1953 sai ta täieliku tööloa ja aastal 1954 oli ta ülemarsti kohusetäitja patoloogia osakonnas. Aastatel 1954–1969 töötas ta alamarstina Karolinska haigla radiopatoloogia instituudis kuni pensionile jäämiseni. Rootsis elamise algaastail oli ta koos doktor Johannes Riivesega vahendajaks Rootsi tervishoiuvalitsuse ja eesti arstkonna vahel, millest sündis Eesti Arstide Selts Rootsis; ta oli selle esimene ja kauaaegne esimees. Tema esimene abikaasa oli aastatel 1935–1936 kolleeg dr. Meta Sauga[küsitav], abielu lõppes naise surmaga. Tema teine abikaasa oli aastast 1939 Helene Jakobson, neil oli kaks poega. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944