Patrick Cleburne

Patrick Ronayne Cleburne (16. märts 1828 Corki krahvkond, Iirimaa – 30. november 1864 Franklin, Tennessee) oli iiri päritolu Ameerika Riikide Konföderatsiooni sõjaväelane, kindralmajor (1862). Patrick Ronayne Cleburne'i isa oli arst Joseph Cleburne ja ema Mary Anne Ronayne. Poeg sai nime oma emapoolse vanaisa järgi. Tema täpse sünnikuupäeva osas on kahtlusi, mõned allikad annavad selleks 17. märtsi 1828. Patrick Cleburne'i Ühing ja ajaloolane Michael Andrew Grissom, kelle andmetele siin artiklis on tuginetud, peavad õigeks siiski 16. märtsi. Varases lapsepõlves omandas ta hariduse koduõpetajate juhendamisel, misjärel astus 12-aastaselt Speddingi poisslaste erakooli. Isa surma tõttu tuli tal õppeasutus küll kolm aastat hiljem pooleli jätta. Astudes isa jälgedes ja täites tema soovi, oli Patrick kolm aastat praktikal Mallow's doktor Thomas H. Justice'i juures. 1846. aastal reisis ta 165 miili kaugusele Dublinisse, kus tegi meditsiinikooli sisseastumiseksami, kuid kukkus läbi. Pidades läbikukkumist oma perekonda häbistavaks, astus Patrick Cleburne armeesse ning teenis kolm aastat ja seitse kuud Briti 41. jalaväerügemendis. Teenistusest lahkus ta ennetähtaegselt 22. septembril 1849 kaprali auastmes, et koos veel mitme pereliikmega raske majandusliku olukorra tõttu emigreeruda Ameerika Ühendriikidesse. 5. novembril 1849 asus ta Corki sadamast koos oma venna, õe ja kasuvennaga teele Ameerikasse ja jõudis sama aasta 25. detsembril laeva Bridgetown pardal New Orleansi. Sealt suundusid nad mööda Mississippi jõge edasi Cincinnati osariiki, kus Patrick leidis tööd kohalikus apteegis. Peatselt pakuti aga talle Helena linnas Arkansase osariigis apteegijuhataja kohta ja juunis 1850 otsustas ta selle töö vastu võtta. Sinna linna jäi ta elama 11 aastaks. 1856. aastal sai ta tulistamise käigus vigastada, mille tõttu kannatas ülejäänud aastatel seljavalu käes. Helenas õppis ta õigust, sai Ameerika Ühendriikide kodakondsuse ja avas oma advokaadibüroo. 1852. aastast oli Pat Cleburne vabamüürlane. Ta kuulus ühtlasi vennaskonda Sons of Temperance ('mõõdukuse pojad'), mille eesmärgiks oli vähendada alkoholitarbimist ühiskonnas. Usutunnistuselt oli Cleburne episkopaalkiriku liige. Pingete kasvades Lõuna ja Põhja vahel kuulus Cleburne'i sümpaatia lõunaosariikide elanikele, kes olid ta enda hulka vastu võtnud ja temasse heatahtlikult suhtunud. Nii astus ta 1860. aastal Phillipsi maakonna vabatahtlike üksusse. Järgmisel aastal tõusis ta üksuse kapteniks ja pärast Arkansase lahkulöömist Ameerika Ühendriikidest valiti ta 14. mail 1861 Arkansase esimese rügemendi koloneliks. Alates 23. juulist kuulus see rügement Konföderatsiooni armee koosseisu. Sama aasta 28. oktoobril nimetati ta Arkansase esimese rügemendi komandöriks ja 4. märtsil 1862 ülendati brigaadikindraliks. Lahingutegevuses osales tema rügement esimest korda 6.–7. aprillini 1862 Shiloh' lahingus. Cleburne juhatas vägesid eesliinil ja saavutas Ameerika Ühendriikide vägede tõrjumise Tennessee jõe taha. Kentucky osariigis augustis 1862 peetud Richmondi lahingus sai Cleburne näost haavata. 13. detsembril 1862 ülendati Patrick Cleburne kindralmajoriks ja määrati diviisikomandöriks Tennessee armees. 19. septembril 1863 paistis ta silma Chickamauga lahingus, suutes peatada Ameerika Ühendriikide armee pealetungi ja suruda nad enam kui kahe kilomeetri ulatuses tagasi. Sama aasta 25. novembril osales ta edukalt Chattanooga lahingus ja 27. novembril peatas Ringgold Capi lahingus pealetungivad Ameerika Ühendriikide üksused, mis võimaldas Konföderatsiooni peavägedel kindral Braxton Braggi juhtimisel ohutult taganeda. Septembris 1864 sai Tennessee armee käsu liikuda Nashville'i peale. Novembri lõpus andis kindral John Bell Hood käsu rünnata Ameerika Ühendriikide kindlustatud vägesid Franklini lähistel. Kuigi tema alluvad üritasid kindralit ümber veenda, keeldus Hood kangekaelselt rünnakust loobumast. Cleburne osales Franklini lahingus eesliinil, kaotades esmalt kaks oma hobust ja langedes seejärel ise täpsuslaskuri kuulist. Peale tema hukkus lahingus veel neli kindralit ja üks suri veel haavadesse peatselt lahingu järel. Patrick Cleburne maeti algul koos teiste hukkunud ohvitseridega Rose Hilli kalmistule Columbias, kuid et see matmispaik oli liiga lähedal hukkunud Ameerika Ühendriikide sõdurite matmispaigale, lasi kaplan Quintard nad ümber matta Püha Johannese kiriku juurde Mount Pleasantis. Kindralmajor Cleburne'i maised säilmed jäid sinna peaaegu kuueks aastaks, kuid 26. aprillil 1870 saadeti need teele Arkansasesse ja maeti 29. aprillil tema kodulinna Helena Evergreeni kalmistule. 1891. aastast on tema haual umbes viie meetri kõrgune marmormonument, mille püstitamist rahastasid Phillipsi maakonna naised. Siiski on mõned allikad väitnud, et tegelikult ei ole Cleburne maetud Evergreeni kalmistule, vaid hoopis Maple Hilli või Magnolia surnuaiale, mis asuvad samuti Helena linnas. Kindralmajori mälestuseks kannavad tema nime Cleburne'i maakond Arkansase ja Alabama osariigis, samuti Cleburne'i linn Texase osariigis. Grissom, Michael Andrew. Southern by the grace of God. Gretna: Pelican Publishing Company, 2001. ISBN 0-88289-761-6 Patrick Cleburne: A North Georgia Notable (elulugu inglise keeles) The Patrick Cleburne Society (inglise keeles)