laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tõnu Tender

Tõnu Tender (sündinud 21. novembril 1965 Tallinnas) on eesti keeleteadlane ja riigiametnik. Ta on Ülenurme Gümnaasiumi direktor. Tõnu Tender on lõpetanud 1984. aastal Tallinna 20. Keskkooli ja 1992. aastal Tartu Ülikooli eesti filoloogia erialal (cum laude), 1996. aastal Tartu Ülikoolis magistriõppe ja 2010. aastal doktoriõppe. Ta sai filoloogiamagistri kraadi väitekirjaga "Eesti släng: olemus ja uurimislugu, sissevaade vanglaslängi" ning filosoofiadoktori kraadi meedia ja kommunikatsiooni alal (2010, Tartu Ülikool) väitekirjaga "Mitmekeelsus Eestis Euroopa Liidu mitmekeelsuse ideaali taustal". Ta on EYS Veljesto liige. Ta oli aastatel 1995–1996 Tartu Ülikoolis eesti keele õpetaja (Soome välisüliõpilastele), 1997–1998 Viljandi Kultuuriakadeemia eesti murrete lektor ja 1997–2001 Emakeele Seltsi teadussekretär. Aastatel 2001–2005 oli ta Haridus- ja Teadusministeeriumi keeletalituse juhataja ja aastatel 2005–2015 keeleosakonna nõunik. 1. septembrist 2015 kuni 1. septembrini 2020 oli ta Eesti Keele Instituudi direktor. Alates 2022. aasta augustist on ta Ülenurme Gümnaasiumi direktor. Tenderi uurimisvaldkonnad on keelepoliitika, mitmekeelsus, võõrkeelte oskus, keeleõppe motivatsioonid ja Eesti släng. Ta on olnud riiklike programmide "Eesti keel ja rahvuskultuur" (1999–2003) juhtkomitee liige, "Eesti keel ja rahvuslik mälu" (2004–2008) juhtkomitee liige ja aseesimees, "Eesti keel ja kultuurimälu" (2009–2013) juhtkomitee liige, Euroopa keeleõppe raamdokumendi projektijuht (2002–2008). Ta on olnud mitme väljaande toimetaja, ajakirja Oma Keel toimetuskolleegiumi liige (2000–). Emakeele Seltsi (1987–), Eesti Kirjanduse Seltsi (1993–), Eesti Keelenõukogu (2001–2011), Euroopa Komisjoni hariduse ja kultuuri peadirektoraadi töörühma "Keeleõpe töö jaoks" liige (2009–). Temalt on ilmunud üle 50 teadustrükise. Trellide ja luku taga: sissevaade Eestis kinnipeetavate 20. sajandi slängi (kaasautor U. Ilm). Trt, 2003; Cultural sustainability in a transition society: relations between foreign languages and geo-cultural self-position in Estonia (kaasautor A. Masso). // Int. J. Envir., Cultural, Econ. and Social Sustainability 3 (2007) 3; About the linguistic constitution of social space: the case of Estonia (kaasautor A. Masso). // Trames 12 (2008) 2; Two languages in addition to "mother tongue" – will this policy preserve linguistic diversity in Europe (kaasautor T. Vihalemm)? // Trames 13 (2009) 1. 4 Haridus- ja Teadusministeeriumi tänukirja ning hõbemärk Laurentsiuse Seltsi Ahrensi-nimeline auhind (2024) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 4. köide Ülenurme gümnaasiumi direktori ametikohal asub tööle Tõnu Tender, Tartu Postimees "Eesti Keele Instituudi koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. november 2015. Vaadatud 21. novembril 2015. ETIS Eesti teaduse biograafiline leksikon. 4. köide: Sar-Y. Lisa TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 722 Tõnu Tender Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Alexander II

Alexander II (24. august 1198 – 8. juuli 1249) oli šotlaste kuningas 1214. aastast kuni surmani.
Castellana koobastik

Castellana koobastik (itaalia keeles Grotte di Castellana) on Itaalias Apuulia maakonnas Bari suurlinnapiirkonnas Castellanas, Trulli ja Grotte platool asuv karstitekkeline maa-alune koobaste võrgustik. Koobastiku juures tegutseb speleoloogiamuuseum. Esimesed kirjalikud teated umbes 91 miljonit aastat tagasi, kriidiajastul alanud protsessi tulemusel moodustunud grottidest on pärit 18. sajandi lõpust, kui mõned kohalikud lapsed jäid koobastiku peasissepääsu lähistel mõne meetri sügavusel lõksu. Umbes 3 km üldpikkusega koobaste kaardistamist alustati 1938. aastal. Peakoobas (la grave) koobastiku sissepääsul Valge grott (la Grotta Bianca) Valge groti keskne stalaktiit Anelli Franco, Castellana – Arcano mondo sotterraneo in Terra di Bari. Nuova Postumia d’Italia, Castellana-Grotte, 1954. Carpinelli Gaetano Sergio, Speleonight, speleologia e divulgazione attraverso escursioni turistico-emozionali nelle Grotte di Castellana. Studio statistico pilota, Gruppo Puglia Grotte, Spelaion 2011. Lovece Daniela, Pace Pino, Il cinema alle Grotte di Castellana (Castellana-Grotte, Puglia), in Grotte e dintorni, 11, 2006. Lovece Daniela, Pace Pino, Le prime immagini delle Grotte di Castellana, in Grotte e dintorni, 14, 2007. Manghisi Vincenzo, Le Grotte di Castellana. Cinquant’anni di storia e d’immagine, Nuova Editrice Apulia, 1990. Manghisi Vincenzo, Franco Anelli (1899 – 1977) – Un maestro di speleologia e di vita, in Grotte e dintorni, 1, Castellana-Grotte, 2001. Manghisi Vincenzo, Pace Pino, Guida illustrata alle Grotte di Castellana, Castellana-Grotte, 2006. Manghisi Vincenzo, Pace Pino, La Grave di Castellana-Grotte tra storia e leggenda, Martina Franca, 2009. Pace Pino, La vocazione didattica del Museo Speleologico Franco Anelli, Gruppo Puglia Grotte, Spelaion 2011. Regione Puglia, Federazione Speleologica Pugliese, Grotte e carsismo in Puglia, Castellana-Grotte, 2007. Reina Alessandro, Parise Mario, Geologia delle Grotte di Castellana: ipotesi speleogenetiche. In Geologi e Territorio, 1, 2004.  Castellana koobastik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Castellana koobastiku ametlik veebileht (itaalia keeles)
Raikküla raudteejaam

Raikküla raudteejaam oli raudteejaam Raplamaal Rapla vallas, Rapla–Virtsu raudtee kuuendal kilomeetril. Raikküla naaberjaam Rapla suunal oli Rapla raudteejaam ja Virtsu suunal Koikse pooljaam. Raikküla jaamahoone valmis 1931. aastal. Jaamahoone ehitati tüüpkavandi järgi sarnaselt Ilumetsa, Kliima ja Taevaskoja jaamahoonetega tõenäoliselt Leon Johansoni projekti järgi. Praeguseks on jaamahoone renoveeritud ja kasutusel elamuna. Eesti kitsarööpmelised raudteed 20. sajandi Eesti raudteejaamad. Alusuuring, lk. 58
Tuui Koort

Tuui Koort (Tui Isis Lea Koort; 13. aprill 1914 Pariis – 26. juuni 2005 Tallinn) oli eesti kunstiajaloolane. 1933. aastal lõpetas ta Elfriede Lenderi tütarlastegümnaasiumi. Õppis Tartu Ülikoolis kunstiajalugu. Alustas töökarjääri Eesti Rahva Muuseumis. Aastatel 1945–1951 ja 1954–1970 töötas Tartu Kunstimuuseumi peavarahoidjana. 1966 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane 1978 Kristjan Raua preemia (teos "Eesti kunsti ajalugu I" (I ja II), autorite kollektiiv: Mart-Ivo Eller, Voldemar Erm, Leo Gens, Virve Hinnov, Rudolf Kangert, Juta Keevallik, Kaalu Kirme, Tuui Koort, Ene Lamp, Rein Loodus, Mai Lumiste, Tiina Nurk, Evi Pihlak, Villem Raam, Jüri Selirand, Irina Solomõkova (kollektiivi juht), Karl Tihase, Vaike Tiik, Voldemar Vaga, Hannes Valter, Viivi Viilmann, Lehti Viiroja ja Helmi Üprus) Tema isa oli skulptor ja maalikunstnik Jaan Koort. Tuui Koort 1914–2005 (nekroloog). Sirp, 01.07.2005
Rea Lest-Liik

Rea Lest-Liik (varem Rea Lest; sündinud 14. mail 1990) on eesti näitleja. Ta lõpetas aastal 2009 Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja õppinud ühe aasta Tartu Ülikoolis kunstiteraapiaid. 2014. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (26.lend). Aastatel 2014–2018 töötas ta näitlejana Teater NO99-s. Rea Lest on mänginud filmides "Ema", "November", "Mehetapja/Süütu/Vari" "Skandinaavia vaikus", ja "Tume paradiis". 2012: Voldemar Panso nimeline auhind 2016: Eesti Teatriliidu teatrikunsti eriauhind (lavastusprojekti "Ühtne Eesti" meeskonna liige) 2017: Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (aasta filminäitleja filmidega “Mehetapja / Süütu / Vari” ja “November” tõusmise eest Eesti kinolinale) 2019: Bruno O'Ya stipendium Tema abikaasa on Jörgen Liik. "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. juuni 2018. Vaadatud 21. novembril 2015. "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 2. veebruar 2017. Vaadatud 28. jaanuaril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://kultuur.postimees.ee/2833005/kool-labi-nuud-edasi-lavadele "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. märts 2016. Vaadatud 21. novembril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Janno Zõbin (7. aprill 2019, 02:38). "«Skandinaavia vaikus» rääkis vaikusest, aga mitte ainult..." Postimees. Postimees Grupp. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. aprill 2019. Selle naise tegelaskuju oli loomulikult hirmutav, tema käitumismustrid olid üsna plahvatuslikud ja arusaamatud. See mingisugune tiksuv, pulbitsev inimene, kellena ta lõpuks tundus, oli minu jaoks alati hirmutav. Eriti, kui ta oli vait. Tema olukorda on väga raske ette kujutada ja ma ei tea, kas ma olin selleks lõpuni suuteline. "REPORTAAŽ | Laboratooriumi tänava baarist sai „Tume paradiis". Rea Lest: kõigepealt tuleks vaadata otsa enda varjulisematele külgedele, mitte tegeleda valgustumisega". Kroonika. Vaadatud 11. septembril 2023. Palju õnne! "Novembri" staarid Rea Lest ja Jörgen Liik on seaduslikud abikaasad! Rea Lest Teater NO99 kodulehel Rea Lest Eesti filmi andmebaasis Rea Lest andmekogus IMDb (inglise) Meedias Tiiu Suvi: "Rea Lest filmist „November“: võib-olla mul ongi selline nägu, mida on hea tahmaseks teha ja kaamera ette panna?" Õhtuleht, 13. veebruar 2017
Dobrjanka (Jampili rajoon)

Dobrjanka (ukraina keeles Добрянка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Jampili rajoonis. Elanike arv on 463. Pindala on 1,32 km².
Dacian Cioloș

Dacian Julien Cioloș (sündinud 27. juulil 1969 Zalăus) on Rumeenia poliitik, Euroopa Parlamendi liige ja Renew Europe'i juht. Ta oli 17. novembrist 2015 kuni 4. jaanuarini 2017 Rumeenia peaminister. Cioloș sündis aastal 1969 Zalăus (Sălaji maakonna keskuses). Ta on lõpetanud Cluj-Napoca Põllumajandusteaduse ja Veterinaariaülikooli 1994. aastal aiandusinseneri kvalifikatsiooniga.
Saken Seifullin

Saken Seifullin (kasahhi keeles Сәкен Сейфуллин; 15. oktoober 1894 – 28. veebruar 1939) oli kasahhi luuletaja.
Laine Nilbe

Laine Nilbe (aastani 1953 Laine Mägi; 14. aprill 1924 Mõtsküla, Ahja vald, Tartumaa – 4. september 1991 Põlva) oli eesti raamatukogutöötaja. Ta õppis aastatel 1931–1937 Vastse-Kuuste 6-klassilises Algkoolis. Ta töötas aastatel 1944–1945 Vastse-Kuuste valla asjaajajana, 1945–1957 Vastse-Kuuste raamatukogu juhatajana ja 1957–1991 Kiidjärve raamatukogu juhatajana. 1990 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane "Eesti raamatukogunduse biograafiline andmebaas. Nilbe, Laine". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. november 2015. Vaadatud 22. novembril 2015.
Manggõstau poolsaar

Manggõstau poolsaar (kasahhi keeles Маңғыстау) on poolsaar Kasahstanis Kaspia mere idarannikul. Poolsaare põhjaosas on Bozaštšõ poolsaar, mille rannikut ümbritsevad Manggõstau laht, Mjortvõi Kultuk ja Kajdaki laht. Poolsaare lääneosas on Tüpkaragani poolsaar, lõunast rannikut ümbritseb Kasahhi laht. Poolsaare territooriumil paikneb Manggõstau oblast. Tsaari-Venemaal ja Nõukogude Liidus kutsuti seda piirkonda Mangõšlakiks. Alates 1990. aastate algusest kasutatakse Kasahstanis selle kohta kohanime Manggõstau. Manggõstau platoo
Georgi Jungvald-Hilkevitš

Georgi Jungvald-Hilkevitš (vene Георгий Эмильевич Юнгвальд-Хилькевич; 22. oktoober 1934 Taškent – 11. november 2015 Moskva) oli Venemaa filmilavastaja, -stsenarist ja -produtsent. Ta on tuntud Venemaa musketärifilmide režissöör. Georgi Jungvald-Hilkevitš suri haiglas 11. novembril 2015, olles 81-aastane. Ta maeti 13. novembril Moskva Trojekurovo kalmistule. Georgi Jungvald-Hilkevitš andmekogus IMDb (inglise)
Ambur

Ambur ehk ammukütt on ammuga varustatud sõdalane või kütt. Ambur on ekliptikas asuv tähtkuju; Ambur on sodiaagimärk;
Aleksandr Gerassimov

Aleksandr Gerassimov nime on kandnud või kannavad: Aleksandr Mihhailovitš Gerassimov (1861–1931), oli Venemaa keisririigi mereväelane; Aleksandr Mihhailovitš Gerassimov (1881–1963) oli Vene maalikunstnik, arhitekt ja kunstiteadlane;
Mädapea mõisa kalmistu

Mädapea mõisa kalmistu on kalmistu Rakvere kihelkonnas Virumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Mädapea külas Rakvere vallas Lääne-Viru maakonnas. Kalmistu rajati Mädapea mõisa tollaste omanike Wendrichite ajal arvatavasti 1872. aastal, sest siis suri üks Wendrichitest, kes maetigi uuele kalmistule. Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 250 meetri kaugusele põhjaloodesse ning asub pargi põhjaküljel oleva tiigi saarel. Kalmistule on arvatavasti maetud ainult üks lahkunu. Praegu on kalmistu jäetud maha ja haud on rüüstatud, kuid hauapiire on säilinud. Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013. Lk 67 Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013. Leht 44 Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Pärandkultuuri objekt: "Matmispaik tiigi saarel" (662:HAU:003) Eesti looduse infosüsteemis
Rune Larsson

Carl Rune Larsson (17. juuni 1924 Stockholm – 17. september 2016) oli Rootsi kergejõustiklane, jooksja. Aastal 1951 anti talle Svenska Dagbladeti kuldmedal.
Tonga kuningas

Tonga kuninga tiitlit kannab Tonga valitseja alates 1875. aastast George Tupou I (1875–1893) George Tupou II (1893–1918) kuninganna Sālote Tupou III (1918–1965) Tāufa'āhau Tupou IV (1965–2006) George Tupou V (2006–2012) Tupou VI (alates 2012) Tonga riigipeade loend Kanokupolu
Maja

Maja on hoone, kus inimesed elavad või töötavad. Elumajad on enamasti kortermajad, ridaelamud või eramud ehk ühepereelamud. Eesti keele põhisõnavara sõnastik, lk 220
Sieradz

Sieradz on linn Poola keskosas, Łódźi vojevoodkonnas, Sieradzi maakonna halduskeskus. Linn asub Warta jõe ääres, Łódźist ligikaudu 53 km lääneedelas. Sieradzi koduleht
Linda Haglund

Linda Haglund (15. juuni 1956 – 21. november 2015) oli rootsi kergejõustiklane, sprinter. Moskva olümpiamängudel 1980 võitis ta 100 m jooksus 4. koha. Kulla võitis tookord venelanna Ljudmilla Kondratjeva, hõbemedali sakslanna Marlies Göhr ja pronksi samuti saksa sportlane Ingrid Auerswald.
Aleksander IV

Aleksander IV (Alexander IV) on mitme valitseja eestikeelne nimekuju: Aleksander IV, Rooma paavst Aleksander IV Aigos (Alexandros Aigos), Aleksander Suure poeg ja ametlikult Makedoonia kuningas 317–311 eKr Aleksander IV, Lääne-Gruusia kuningas Aleksander I (täpsustus) Aleksander II (täpsustus) Aleksander III (täpsustus) Aleksander V
Lauri Asikainen

Lauri Aleksi Asikainen (sündinud 28. mail 1989 Savonlinnas) on Soome endine suusahüppaja. Lauri Asikainen FIS-i kodulehel Lauri Asikainen FIS-i kodulehel
Eevi Astel

Eevi Astel (sündinud 6. detsembril 1938) on eesti etnoloog ja museoloog. 1962. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolase-etnograafina. 1963. aastast töötas Eesti Rahva Muuseumis, algul teadusosakonna tehnikuna, aastatel 1971–2008 peavarahoidjana. Tema kirjutatud-koostatud teosed põhinevad esmajoones Eesti Rahva Muuseumi kogudel ja kogumistööl ning käsitlevad rahvakunsti ja etnograafilise tekstiili teemasid. Eesti rahvakunst 19. sajandil. Tartu: Eesti Rahva Muuseum, 1992 Eesti vööd. Tartu: Ilmamaa, 1999 ja 2017 Taskud vööle, kotid kätte. Tartu: Eesti Rahva Muuseum, 2006 Õlest vakad ja karbid. Tartu: Eesti Rahva Muuseum, 2007 Eesti rahvapärased hõbeehted. Tallinn: Eesti Pank, 2009 Kasetoht tarbeesemena. Tartu: Eesti Rahva Muuseum, 2010 Rahvapärased õllekannud Eesti Rahva Muuseumi kogust. (Koost.) Krista Aru ja Eevi Astel. Tartu: Eesti Rahva Muuseum, 2014 1984 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane 2006 Jakob Hurda rahvuskultuuri auhind 2007 Valgetähe V klassi teenetemärk 2009 Pärandihoidja (Eesti Rahva Muuseumi peavarahoidja, Eesti Rahvakunsti ja Käsitöö Liidu taasasutajaliige, pikaaegne rahvakultuuri hoidja ja propageerija) Eesti Teadusportaal. Evi Astel "Yrmegardi töötuba. Eevi Astel. Eesti vööd". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. november 2015. Vaadatud 22. novembril 2015. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Eesti Rahva Muuseumi peavarahoidja Eevi Astel (fotograaf Erich Norman)
Harassõmivka (Kalõnivka rajoon)

Harassõmivka (ukraina keeles Гарасимівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Kalõnivka rajoonis. Elanike arv on 24. Pindala on 0,418 km².
Aleksander V

Aleksander V (Alexander V) on mitme valitseja eestikeelne nimekuju: Aleksander V oli vastupaavst Aleksander V oli Lääne-Gruusia kuningas Aleksander V (Alexandros V) oli Makedoonia kuningas Aleksander V oli Pihkva vürst 1439–1442 Aleksander I (täpsustus) Aleksander II (täpsustus) Aleksander III (täpsustus) Aleksander IV
Svetlana Kitova

Svetlana Kitova (25. juuni 1960 Dušanbe – 20. november 2015) oli Venemaa kergejõustiklane.
Mercury-Redstone 3

Mercury-Redstone 3, teise nimega Freedom 7, oli Ameerika Ühendriikide esimene mehitatud kosmoselend. See toimus 5. mail 1961 ja laeva pardal viibis astronaut Alan Shepard. See oli Mercury programmi esimene mehitatud lend ja selle eesmärgiks oli viia inimene kosmosesse ja tuua ta sealt elusana tagasi. Shepard nimetas oma laeva ise ja seda eeskuju järgisid ka ülejäänud programmis osalenud astronaudid. Laeva nimedes oli alati 7, sest see oli austusavaldus Mercury Sevenile. Shepardi missioon oli suborbitaalne ja kestis 15 minutit. Selle käigus jõudis laev 187,5 km kõrgusele ja läbis 483 kilomeetrit. Lennu ajal testis Shepard kapsli manööverdussüsteeme ja vaatles Maad. Lisaks testis ta retrorakette, mis pidid kasutust leidma järgmistel missioonidel. Laev sisenes edukalt Maa atmosfääri ja maandus langevarjuga Atlandi ookeani, kus lennukikandja juba ootas. Missioon oli edukas, kuid ameeriklaste uhkust riivas asjaolu, et kõigest kolm nädalat varem oli Nõukogude Liit saatnud orbiidile Juri Gagarini, kellest sai maailma esimene kosmoses käinud inimene.
Aivaras Abromavičius

Aivaras Abromavičius (ukraina keeles Айварас Абромавичус; sündinud 21. jaanuaril 1976 Vilniuses) on endine leedu ettevõtja ja leedu rahvusest Ukraina poliitik ning majandustegelane. Ta sündis aastal 1976 Vilniuses. Ta sai aastal 1988 Nõukogude Liidu meistriks korvpallis Leedu NSV laste võistkonna koosseisus. Aastal 1993 asus ta Eestisse, et õppida Concordia Ülikoolis; ta sai esimesel aastal õppimiseks stipendiumi Sorosi Fondilt. Hiljem oli ta õppemaksust vaba, kuna ta treenis ülikooli mees- ja naiskonda korvpallis. Ta lõpetas Concordia Ülikooli (en) Wisconsini osariigis. Ta asus aastal 1996 tööle Hansapanka, aastal 1998 sai ta sama panga väärtpaberite osakonna juhatajaks. Aastal 1999 asus ta elama Rootsi, aastal 2002 asus tööle firmasse "East Capital". Aastal 2005 asus ta elama Moskvasse, aastal 2008 Kiievisse. Ta oli alates 2. detsembrist 2014 Ukraina majandusarengu- ja kaubandusminister. 3. veebruaril 2016 astus ta ametist tagasi, väites, et tema katseid reforme läbi viia on tõkestatud. 9. aprillil 2019 avaldas presidendikandidaat Volodõmõr Zelenskõi kampaaniameeskond, et nende nõunike seas on Ukraina endine majandusminister Abromavičius ja endine rahandusminister Oleksandr Danõljuk. 12. juunil 2019 määras president Zelenskõi Abromavičiuse riikliku kontserni Ukroboronprom järelevalvenõukogu liikmeks. 2019. aasta juuni lõpus teatas ta, et Ukroboronpromis tehakse lähiajal suuremad kaadrimuudatused. 30. augustil 2019 määras president oma ukaasiga Abromavičiuse Ukroboronpromi peadirektoriks. Ta on abielus, tema abikaasa Jekaterina Rõbatšenko on ukrainlanna, neil on kolm last. Ministri tagasiastumisteade tekitas Ukrainas poliitilise tormi, sõna võttis ka USA välisministeerium, ERR uudised, 4.02.2016 Команда Зеленского назвала своих экспертов и советников - Lb.ua, 09.04.2019 (vaadatud: 09.04.2019) Ex-trade minister joins defence concern's supervisory board - Lb.ua, 12.06.2019 (vaadatud: 14.06.2019) Абромавичус анонсировал кадровые чистки в Укроборонпроме - Liga Novosti, 24.06.2019 (vaadatud: 24.06.2019) УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №641/2019: Про призначення А.Абромавичуса генеральним директором Державного концерну "Укроборонпром", 30.08.2019
Toolamaa mõis

Toolamaa mõis, ka Ruusa mõis (saksa keeles Tolama) oli rüütlimõis Räpina kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Põlva maakonda Räpina valda. Toolamaa mõis oli enne 1833. aastat Räpina mõisa karjamõis. Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Gustav Hammer. Toolamaa mõis - 1403 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 23.11.2015) Toolamaa mõisast Eesti mõisaportaalis Toolamaa mõis - 1403 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis
Vaabina mõis

Vaabina mõis (saksa keeles Uelzen) oli rüütlimõis Urvaste kihelkonnas Võrumaal. Mõisa alal oli enne Vaabina vasallilinnus. 1582. aasta jaanuaris paavsti legaadi, jesuiit Antonio Possevino vahendusel sõlmitud Jam Zapolski vaherahuga said Rzeczpospolita poolakad Moskva Suurvürstiriigilt endise Tartu piiskopkonna alad endale. Omandatud varade üle korraldatud revisjonis on vasallilinnust kirjeldatud Tartu staarostkonna inventariseerimise nimekirjas. Seal teatatakse, et Vaabina – varem Fabian Tyzenhauzenile kuulunud kivist linnus (maja) on nüüd kokku kukkunud ja rusudega kaetud. Mullavallid linnuse ümber olevat sakslased aga siis ehitanud, kui moskvalased seda piirasid. Poola kuninga Stephan Bathory ajal läänistati Vaabina koos kogu Tartu staarostkonna ja Tartu majandusmõisatega Rzeczpospolita (Poola-Leedu kuningriik) suurkantslerile Jan Zamoyskile ning Liivi sõja järel oli mõis Poola Tartu vojevoodkonna Tartu staarostkonna folvark ehk riigimõis. 1806. aastal ostis krahv Jakob Johann von Igelströmile kuulunud Vaabina mõisa oksjonil Moritz von Gersdorff, kes 1814. aastal müüs mõisa Paul Reinhold von Rennenkampffile. 1844. aastal ostis mõisa Richard Bruno Samson von Himmelstiern. 1891. aastal sai pärandavara jagamise lepinguga Karl Gerhard Hermann von Samson-Himmelstjerna. Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Karl Gerhard Hermann von Samson-Himmelstjerna. Mõisa peahoone on tänapäevaks hävinud. Vaabina Vaabina mõisa kalmistu Vaabina mõis - 1401 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 23.11.2015) Inventarium der Starostei Dorpat, 1582, lk. 89 Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, II köide, Heinrich Hagemeister, Alt-Drostenhof 1836, lk. 86 Enn Tarvel, Riigimõisate majanduslikust arengust Lõuna-Eestis XVI sajandil lõpul ja XVII sajandi algul, Eesti NSV Teaduste Akadeemia toimetised IX köide. Ühiskonnateaduste seeria 1960 nr 4, lk 386 Vaabina mõis (Urvaste khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Vaabina mõis - 1401 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis Vaabina mõis (Urvaste khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Vastseliina mõis

Vastseliina mõis (saksa keeles Schloß Neuhausen) oli rüütlimõis Vastseliina kihelkonnas Võrumaal. Keskajal oli mõisa omanik Tartu piiskop. Liivi sõja järel oli mõis Poola Tartu vojevoodkonna Vastseliina staarostkonna folvark ehk riigimõis. 1776. aastal asutas kaardiväe ratsaväekapten Karl Gotthard von Liphart (1719–1792) testamendiga Liphartide suguvõsa fideikomissi Vastseliiina, Orava jt selle külge kuuluvatest mõisatest ning Raadi ja selle külge kuuluvatest mõisatest Raadi majoraatmõisaga. Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Reinhold Karl von Liphart. Enamik mõisa hoonetest hävis 1926. aasta tulekahjus. Vastseliina mõisa kalmistu Vastseliina mõis - 3748 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 23.11.2015) Enn Tarvel, Riigimõisate majanduslikust arengust Lõuna-Eestis XVI sajandil lõpul ja XVII sajandi algul, Eesti NSV Teaduste Akadeemia toimetised IX köide. Ühiskonnateaduste seeria 1960 nr 4, lk 386 Vastseliina mõis (Vastseliina khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Vastseliina mõis - 3748 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis Vastseliina mõis (Vastseliina khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis