laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kai Vaarandi

Kai Vaarandi (12. oktoober 1958 Tallinn – 6. august 2010 Tallinn) oli eesti kunstnik ja tõlkija. Õppis aastatel 1966–1977 Tallinna 7. Keskkoolis, tõlkimisoskuse omandas Lia Rajandi õpilasena. Aastatel 1976–1978 tõlkis ta lühijutte, mis ilmusid ajakirjanduses. Ta asus 1977. aastal Tallinna Pedagoogilises Instituudis õppima inglise keelt, kuid katkestas seal õpingud, kuna tõlkimist seal ei õpetatud. 1978–1983 omandas kõrgema hariduse Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis keraamika erialal. 1983–1987 oli ta kunstiajaloo aspirantuuris Eesti NSV Teaduste Akadeemias. 1987–2010 tegutses peamiselt kunstnikuna. 1994–2010 oli ta keraamikaajaloo bakalaureuse- ja magistriõppekava koostaja ning lektor Eesti Kunstiakadeemias. 2005. aastal hakkas ta taas rohkem tõlkima. Kai Vaarandi suri ravimatu haiguse tagajärjel. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule oma isa Anton Vaarandi kõrvale. Esinenud näitustel alates 1982. aastast. 1990 Tallinnas Munkadetaguses galeriis 1991 Purtse linnuses 1992 Tallinna Raevanglas (koos tekstiilikunstnik Kersti Villandiga) Valdas peale emakeele inglise, soome, vene ja saksa keelt. Ta tõlkis ilukirjandust ja peamiselt kunstialast teabekirjandust inglise keelest eesti keelde. Agatha Christie. Saatuse tagauks (2006) Agatha Christie lühijutt "Jõulupuding" kogumikus "Hercule Poirot" (2006) Cathy Kelly. Nüüd ja igavesti. (2006) Patricia Cornwell. Kiskja. (2007) Peter Mayle. Provence. (2007) John Mole. Elu nagu kreeka ε. (2009) Kate Jacobs. Maiuspala. (2009) Marcia Willett. Kannatlikkus. (2010) Stephen Bayley, Terence Conran. Disain. Kuju saanud mõte. (2008, koos Kalle Kleiniga) Alice Twemlow. Milleks on vaja graafilist disaini? (2008) "1001 ehitist, mida elu jooksul peab nägema". Toim. Mark Irwing (2009, koos Tiina Kanarbiku, Kalle Kleini ja Tiina Voolaiuga) Will Pryce. Maailma arhitektuur. Meistriteosed (2009, koos Triinu-Liis Looveeriga) C. Norman Shealy. Maailma loodusravi entsüklopeedia. (2010, koos 8 muu tõlkijaga) Helen Arnold. 1001 elamusreisi, mida elu jooksul ette võtta. (2010, koos 4 muu tõlkijaga) Eestikeelse platvormi Quadriga Worldwide tarkvarale Genesis – maailma tipphotellide tarbeks (2006–2008). 1992 Eesti Kunstnike Liit 1993 Eesti Keraamikute Liidu asutajaliige (1993–1996 ka juhatuse liige) Tema isa oli ajakirja Looming peatoimetaja Anton Vaarandi ning ema oli sisearhitekt Maimu Vaarandi. 1982. aastal abiellus Kai Vaarandi Vello Laanemaaga, 1984. aastal sündis poeg Laur-Hendrik. Tõlkija Kai Vaarandi koduleht Kunstnik Kai Vaarandi koduleht Tõnu Kaalepi arvustus lehes Raamat Karin Pauluse arvustus Eesti Ekspressi Areenis Kalev Kesküla arvustus Eesti Ekspressi lisas Jüri Pino arvustus Õhtulehes Gerda Kordemetsa arvustus Õhtulehes Genesis Haud Tallinna Metsakalmistul
Stockholmi Eesti Kool

Stockholmi Eesti Kool (rootsi keeles Estniska Skolan i Stockholm) on põhikool Stockholmi vanalinnas. Kool asutati 15. märtsil 1945. Tegutses algul kui seitsme-, seejärel kuueklassiline Eesti Algkool ja sellele taotleti aastast aastasse jätkamisluba erakoolina. Tänapäeval tegutseb kool vabakoolina, mille erialadeks on eesti keel, muusika ja IT-oskused. Koolis õpitakse hispaania ja prantsuse keelt. 1986. aastal sai kool loa kõrgastme loomiseks, misjärel üheksaklassilise põhikooli nimeks sai Eesti Kool. Koolis on ka eelklass. Pärast mitmeid kolimisi oli kool 1973. aastal kolinud praegusse koolihoonesse vanalinnas. See on ehitatud 1932. aastal, aga söögisaal pärineb 15. sajandist. Keskmiselt õpib igal õppeaastal koolis 180 õpilast ning lõpetajad on tavaliselt gümnaasiumides edukad. 2009. aastal lõpetanute tulemuste põhjal kuulub Eesti Kool Stockholmi koolide esikümnesse. 2013/2014. õppeaastat alustas kooli ajaloo suurim arv õpilasi – 205. Kooli traditsioonide hulka kuulub muusikaõpetus, eriti koorilaul. Alates 1999. aastast saavad kõik õpilased eelklassist kuni III klassini kaks korda nädalas viiuli- või tšellotunde. Stockholmi Eesti Kooli koorid esinevad kõigil kooli tähtpäevadel ning lastekoor on osa võtnud ka Eesti laulupidudest. Igal aastal käivad V klassi õpilased Eestis õppereisil. Aastail 1992–2018 oli Eesti Kooli direktor koorijuht Jaan Seim, sügisest 2018 on direktor kooli senine õpetaja ja õppejuht Piia Paljak Särlefalk. Eesti Vabariigi 100. aastapäeva puhul sai Eesti Kool preemia "Sajandi eestlane Rootsis", see anti pikaajalise töö ja eestluse hoidmise eest Rootsis. Juubel. Stockholmi Eesti Kooli õpilaste ajakiri, märts 2015 Eesti Kool. Stockholm 1945-2005. Stockholm, 2004 Stockholms grundskolor leder betygens topplista. Dagens Nyheter, 23. november 2009 (rootsi keeles) Uus koolialgus Stockholmi Eesti Koolis. Eesti Päevaleht (Rootsi), 28. august 2013 Stina Kordemets. Sajandi pidu. Eesti Päevaleht (Rootsi) nr 4, 2018 Stockholmi Eesti Kool (rootsi keeles)
Kurdistani provints

Kurdistani provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Pindala on 29 137 km². Provints on mägine, kõrgeim tipp on 3330 m kõrge Charkhaln. Provints jaguneb 10 maakonnaks. Suuremad linnad on Sanandaj, Marīvān, Bāneh, Saqqez ja Qorveh. Kurdistani provints hõlmab umbes veerandi kurdide asualast Iraanis (Iraani Kurdistan). Keskajast kuni 19. sajandi keskpaigani asus ligikaudu samal alal Ardalani vasalkond. 1867 muudeti see üheks Pärsia provintsiks. Kordestan. Statistical Centre of Iran, vaadatud 25.08.2015. Provintsi koduleht (pärsia ja inglise keeles)
Põhja-Khorāsāni provints

Põhja-Khorāsāni provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Piirneb põhjas Türkmenistaniga. Põhja-Khorāsāni provints eraldati 2004. aastal Khorāsāni provintsi põhjaosast. Provints jaguneb kuueks maakonnaks. Statistical Centre of Iran, vaadatud 29.10.2023.
Khorāsān-e Razavī provints

Khorāsān-e Razavī provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Piirneb põhjas Türkmenistaniga ja idas Afganistaniga. Khorāsān-e Razavī provints moodustati 2004. aastal Khorāsāni provintsi keskosast. Provints jaguneb 19 maakonnaks. Suuremad linnad on Mashhad ja Neyshābūr. Provintsi pindala on 118 851 km². Khorasan-e Razavi. Statistical Centre of Iran, vaadatud 25.08.2015.
Golestāni provints

Golestāni provints 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Piirneb põhjas Türkmenistani ja läänes Kaspia merega. Provints jaguneb kuueks maakonnaks. Suuremad linnad on Gorgān ja Gonbad-e Kāvūs. Provintsis asub Iraani vanim, Golestāni rahvuspark.
Maaris Meier

Maaris Meier (sündinud 22. veebruaril 1983) on eesti jalgrattasportlane. 2008 Elion Estonian Cup sarja üldvõitja naiste arvestuses 2010 Parim naine Trans Maurienne maastikurattavelotuuril 2011 hõbemedal Hiinas Shenzhenis toimunud suveuniversiaadil jalgratta maastikukrossis [1], Postimees.ee, 15. august 2011 Biograafia ESBL-is
UBS

UBS Group AB on Šveitsi panganduskontsern, mille peakorterid asuvad Baselis ja Zürichis. Šveitsi suurim pank. UBS loodi 1998. aastal, mil Šveitsi Ühispank (Schweizerische Bankgesellschaft, Union de Banques Suisses, Unione di Banche Svizzere) ühines Šveitsi Pangaühinguga (Schweizerischer Bankverein, Société de Banque Suisse, Società di Banca Svizzer, Swiss Bank Corporation). Tähekombinatsioon UBS pärineb Šveitsi Ühispanga ingliskeelsest nimest (Union Bank of Switzerland). 2023. aasta alguses tabasid Credit Suisse panka rahalised raskused ja UBS tegi pakkumise ostmaks seda 3,23 miljardi dollari eest. "FT: Šveitsi suurim pank UBS nõustus ostma Credit Suisse'i" ERR, 19. märts 2023
Ago Saller

Ago Saller (õieti Sal-Saller; 23. jaanuar 1946 – 28. juuni 1980) oli eesti näitleja. 1964. aastal lõpetas ta Tallinna 20. Keskkooli. Õppis Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris, mille lõpetas 1968. aastal (3. lend). Seejärel töötas Eesti Draamateatris. Esinenud ka paljudes telelavastustes. Kuulus raadio sarisaate "Meelejahutaja" esimesse truppi. Ago Saller oli Hendrik Sal-Salleri onu. Tallinna Ühisgümnaasiumi vilistlased
Alexander von Kotzebue

Alexander Friedrich Wilhelm Franz von Kotzebue (vene Александр Евстафиевич Коцебу; 9. juuni 1815 Königsberg – 24. august 1889 München) oli baltisaksa maalikunstnik. Alexander oli näitekirjanik August von Kotzebue poeg. Pärast isa surma 1819. aastal õppis Alexander kadetikorpuses Peterburis, mille ta lõpetas 1834. aastal kaardiväeleitnandina. Sellest hoolimata otsustas ta neli aastat hiljem kunstniku elukutse kasuks ja alustas kunstiõpinguid Peterburi Kunstide Akadeemias Alexander Sauerweidi käe all. Pärast kuut aastat akadeemias esitles ta 1844. aastal oma esimest maali "Tormijooks Varssavile" (Die Erstürmung Warschaus). Seejärel jätkas ta õpinguid 1846. aastal Pariisis ning liikus sealt 1846 edasi Belgiasse, Hollandisse, Itaaliasse ja Saksamaale, misjärel jäi pidama Münchenisse. Seal sai temast Müncheni Kaunite Kunstide Akadeemia auliige. Ta maalis suuremõõtmelisi teoseid Venemaa lahingutest Seitsmeaastases sõjas ja Aleksandr Suvorovi sõjakäikudest. Kotzebue on maetud Müncheni Alter Südfriedhofi. Galerii Kotzebue teostest (vene keeles)
Eesti Ökoloogiakogu

Eesti Ökoloogiakogu on Eesti Looduseuurijate Seltsi ja Eesti Looduskaitse Seltsi ühise allorganisatsioonina 1983. aastal asutatud Eesti ökoloogide kogu. Kogu on kindla liikmeskonnata. Ta on olnud peamisi Eesti Ökoloogiapäevade ja Eesti Ökoloogiakonverentside korraldajaid. Ökoloogiakogu juhatajaks on olnud Toomas Frey. Ökoloogiakogu koduleht ELUSi portaalis
Šešuvis

Šešuvis on jõgi Leedus. Jõgi saab alguse 12 km Raseiniaist loodes ja suubub Tauragė lähedal Jūrasse. Jõe pikkus on 114 km, valgala pindala 1908 km². Šešuvise kaldal asub Gaurė alev.  Šešuvis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Šešuvise jõest
Tauragnas

Tauragnas on järv Leedus Utena rajoonis Aukštaitija rahvuspargi territooriumil. Kagus piirneb järv Ignalina rajooniga. Tauragnas on Leedu sügavaim järv. Aastal 1933 mõõdeti selle sügavuseks 60,5 meetrit. Aastal 2007 tehtud kordusmõõtmistel avastati, et järve tegelik suurim sügavus on aga 62,5 meetrit. Järv on lookleva kaldaga; kaldajoone pikkus on 24,21 kilomeetrit. Tauragnase kaldad on enamasti kõrged (kohati kuni 40 m) ja metsased. Järve kaldale jääb Tauragnai alev, teised asulad on Taurapilis, Pilkeniai, Stučiai, Skroblus I, Varniškės, Sėlė, Šimkūnai. Tauragnase säng asub jääajal tekkinud tunnelorus. Samasse tunnelorgu jääb veel kolm järve (Labė, Labelis, Jauniškise järv). Järve keskmine laius on 540 meetrit. Järve põhi on täis lohkusid, seda katavad savi ja karbonaatne põhjamuda. Tauragnasesse voolab Labė järvest algav nimetu oja, kokku voolab sinna kuus oja. Järve valgala on 74 km². Tauragnasest algab Tauragna jõgi. Järve kaguosas moodustavad selle põhja suureteralisest kruusast koosnevad augud; järve vesi filtreerub seal Pliaušysi järve. Tauragnais asub järve kaldal puhkeplats. Ka rajati alevisse aastal 1955 hüdroloogiajaam. Sealsete vaatluste kohaselt jäätub Tauragnas keskmiselt 19. detsembril, vabaneb jääkattest aga 16. aprillil, kuigi varjulisemates soppides püsib jääkate märgatavalt kauem. Viie meetri sügavuselt mõõdetuna on järve keskmine veetemperauur juulis ja augustis 19 kraadi, oktoobris 9,7 kraadi, novembris aga 5,8 °C. Legendi kohaselt olevat kord järve ääres peatunud vürst Rigimantas oma väesalgaga. Seal alustas tema vana kandlemängija pillimängu, mis meelitas metsast välja tarva. Mehed arvanud, et küllap see loom tahab neile õige asupaiga kätte näidata Tarvas läinud üles ühele mäele ja sõdalased rajanud sinna siis Tarapilise linnuse. Linnuse alla järve äärde tekkinud aga Tauragnai alev. Tauragnase nime on vanasti kirjutatud Thowraggen, Tarogin, Taurogno, Turogno, Taurogin. Nimi tuleneb sõnadest tauras, mis tähendab tarvast, ja ragas, mis tähendab sarve. Ežerai. Enciklopedija „Lietuva“, I kd. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008, 88 lk. Tauragnas. Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. 283 lk. Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. 342 lk., – Vilnius: Mokslas, 1981.  Tauragnas – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Turkestan

Turkestan on kuiv mägine piirkond Kesk-Aasias. Turkestan ulatub Kaspia merest Gobi kõrbeni, piirnedes põhjas Siberiga ning lõunas tänapäeva Pakistani, Iraani, Afganistani ja Tiibetiga. Turkestani kindralkubermang, Venemaa keisririigis Ida–Turkestan, Uiguurid Lääne–Turkestan Turkestani sõjaväeringkond Turkestani Kommunistlik Partei Turkestani rinne, Vene kodusõjas Turkestani ANSV, NSV Liidus Turkestani leegion
Riikide loend pindalade järjekorras

Riikide loendisse pindala järgi on maailma riigid kantud pindala järjekorras. Nummerdatud on ainult iseseisvad riigid, kuid võrdluseks on nimekirja kantud ka mõned sõltuvad territooriumid. Välja on jäetud Antarktika alad, millele mõned riigid pretendeerivad. Riikide loend rahvaarvu järgi Riikide loend rahvastiku tiheduse järgi Riikide loend
Hotan

Hotan (uiguuri keeles خوتەن‎, hiina keeles 和田 (varem 和阗), pinyin'is Hétián) on linn Hiinas Xinjiangis, Hotani ringkonna ja Hetian Shi keskus. Hotan asub Tarimi nõos, Kunlunist põhjas. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanike arv 100 232, 2006. aastal 114 000[viide?]. Elanike suur enamus on uiguurid[viide?]. World Gazetteer
Signaalvähk

Signaalvähk ehk tähnikvähk (Pacifastacus leniusculus) on kümnejalaliste seltsi jõevähklaste sugukonda kuuluv loomaliik. Tema looduslik levila on läänepoolses Põhja-Ameerikas. Eestis levib kui invasiooniohtlik võõrliik. Kuivõrd Euroopas pärismaine jõevähk kannatab tugevasti vähikatku käes, mis levib püügivahendite kaudu veekogust veekogusse, otsis Rootsi bioloog Gunnar Svärdson liiki, keda võiks kasvatada vähikatku ohuta. Ta introdutseeris Ameerikast signaalvähi Rootsi veekogudesse 1960. aastate algul. See oli liigi introdutseerimise algus Euroopasse. Peatselt viidi liik ka Jaapanisse. Teda hakati mitmel pool kasvandustes kasvatama, näiteks 1970. aastatel Inglismaal. Kuigi signaalvähk ei haigestu vähikatku, jäeti alul tähele panemata, et ta siiski kannab seda haigust edasi ning on kohalikule liigile seetõttu ohtlik. Samuti on signaalvähk viljakam ja elutingimuste suhtes vähem nõudlik kui jõevähk. Signaalvähki leiti Eestis vähiuuringute käigus 2008. aastal Mustjõest Harjumaalt ja 2010. aastal Saaremaalt Riksu ojast. 2012. aastast on neid tabatud ka Vääna jõest Harju maakonnas. Saaremaalt Riksu ojast leiti signaalvähke esialgu vaid mõnesajameetriselt jõelõigult, mis jäi Lõmala-Lümanda maanteel paiknevast Riksu sillast üles- ja allavoolu. Vähi levila laienes aga kiirelt ja hõivab nüüdseks juba oja kesk- ja ülemjooksu. 2014. aastal paigutati ligi viie kilomeetri pikkusele ojalõigule 98 vähimõrda, millega tabati 286 signaalvähki, kuid enam mitte ühtegi jõevähki. Võõrliigi nagu signaalvähk ümberasustamine on Eestis keelatud ja selle eest võidakse määrata rahatrahv kuni 300 trahviühiku ulatuses. Eesti Maaülikool uurib laboris signaalvähki, et ohjeldada tema levikut ja kaitsta jõevähki. marmorvähk Schuster, G.A., Taylor, C.A. & Cordeiro, J. (2010). Pacifastacus leniusculus. IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN 2013.2. Eestisse on jõudnud uus nuhtluselukas: vähikatku levitav signaalvähk, epl.ee, 1. juuli 2009 "Kardetud signaalvähke on Saaremaal arvatust laiemal alal" Eesti Päevaleht, 14. oktoober 2013 "Riksu ojas tõrjuti signaalvähki" Uudistaja, 13.08.2014 Eike Vunk, Kaitrin Kaldre, Sille Ader (14. märts 2018). "Keskkonnaamet andis teadusotstarbel Eesti Maaülikoolile loa vähi võõrliikide pidamiseks". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. märts 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Svärdson, G. 1965. The American crayfish Pacifastacus leniusculus (DANA) introduced into Sweden. Rep. Inst. Freshw. Res., Drottningholm 46: 90–94. Pildid Eestis leitud võõrvähiliikidest
Gunnar Svärdson

Gunnar Svärdson (19. september 1914 – 6. november 1994) oli Rootsi ihtüoloog ja geneetik.
Ihtüoloog

Ihtüoloog ehk kalateadlane on teadlane, kes tegeleb kalade uurimisega. Spencer Fullerton Baird Lev Berg Pieter Bleeke Charles Frédéric Girard Henn Haberman Bruno Hofer David Starr Jordan Andu Kangur Mart Kangur Aleksander Määr Tõnu Noorits Evald Ojaveer Tiit Paaver Daniel Pauly Ervin Pihu Tiit Raid Linda Rannak Jüri Ristkok Toomas Saat James Smith Stewart Springer Gunnar Svärdson Madis Tammert Ivar Veldre Francis Willughby
Jõevähklased

Jõevähklased (Astacidae) on kümnejalaliste seltsi kuuluv sugukond. Jõevähklaste hulka kuulub kolm perekonda kokku 13 liigiga: Astacus – jõevähk (3 liiki) Austropotamobius (4 liiki) Pacifastacus (6 liiki)
Heldur Haller

Heldur Haller (11. august 1923 Listaku küla, Rõuge kihelkond, Võrumaa – 7. veebruar 1947 Põdra küla, Rõuge vald, Võrumaa) oli eesti metsavend. Ta astus Teise maailmasõja ajal 1943. aastal Saksa sõjaväe politseipataljoni. Uue Nõukogude okupatsiooni alguses sai temast metsavend. 27. jaanuaril 1947 varahommikul toimus NKVD haarang tema peidupaigas Ristemäe lähistel Põdra külas, kus Heldur oli leidnud varju oma klassiõe Liidia Kevvai juures. Põgenemisel sai ta surmavalt haavata ja suri kohapeal. NKVD-lased teotasid noormehe surnukeha eriti julmal moel: ta seoti auto külge ja lohistati mööda teed ning hiljem visati Mustjõkke. Heldur leiti sugulaste poolt mitme päeva pärast ja maeti Varstusse Ritsiku kalmistu aia taha, sest nõukogude võimuorganid ei lubanud kalmistule matta. Haual on metallrist plaadiga: “Puhka rahus Heldur Haller. Sünd: 1923. 11. aug. Mõrv: 1947. 7. veeb. Uputet: 11. aprillil. Maet: 14. apr.”. Leonhard Pumper. Eluküünlad kustusid võitluses. Kultuur ja Elu nr 1, 2006 Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Simuna Siimona ja Juuda kogudus

Simuna Siimona ja Juuda kogudus on EELK kogudus Simunas, mis kasutab Simuna kirikut. Kogudus kuulub Viru praostkonda. Koguduse õpetaja on Enn Salveste, organist ja juhatuse esimees on Ainar Ojasaar. Jumalateenistused on igal pühapäeval kell 11 Simuna Siimona ja Juuda kirikus. Simuna kihelkonnakirikuna kasutatav Simuna kirik kuulub koos Tallinna Toomkirikuga Eesti vanimate hulka (13. sajand). 14. sajandil annetas Taani kuningas Valdemar IV Atterdag Simuna kiriku Tallinna Toomkirikule. Kirik kuulus Tallinna Toomkiriku patronaadiõiguse alla. Simuna kihelkond oli territoriaalselt suuremaid Põhja-Eestis. Hiljemalt 16. sajandil eraldus sellest Väike-Maarja kihelkond, mis oli algselt Simuna kihelkonnakiriku abikiriku ala. Kogudusel oli kabel ka Paasveres, hiljem osi Laiuse kihelkonnast. Franz Plato, 1593 Barthold Martini, 1615–1627 Ludwig Wagner, 1629 Heinrich Nürrenberg, 1629–1640 Christian Kerner, 1641–1676 Joachim Schwieger, 1674–1705 Magister Daniel Heinrich Balich, 1703 Adjunkt. Elias Kexholmensis, 1706–1710 Andreas Meyer, 1712–1739 Johann Georg Borge, 1740–1782 Carl Johann Nottbeck, 1783–1765 Heinrich Johann Paucker, 1785–1819 Heinrich Wilhelm Christoph Paucker, 1819–1833 Hugo Richard Paucker, 1834–1872 Eduard Peter Heinrich Paucker, 1872–1918 Aleksander Ferdinand Mägis, 1919–1939 Edmund-Aleksander Laansalu, 1941–1951 Hillar Põld, 1953–1974 Ain Eenmaa, 1974–1993 Tauno Toompuu Enn Salveste Simuna kirik ja kirikuaed, Ringreis Väike-Maarjast Simuna kaudu, Väike-Maarja vald, veebiviide, Vaadatud 6. jaanuar 2013 St. Simonis. EELK Simuna püha Siimona ja Juuda koguduse internetiajakiri
Suure-Jaani Johannese kogudus

EELK Suure-Jaani Johannese kogudus on luterlik kogudus Suure-Jaanis. Kogudus kuulub Viljandi praostkonda. Koguduse hooldajaõpetaja on Hedi Vilumaa, organist on Merike Saaremets ja juhatuse esimees on Jüri Mikkor. Jumalateenistused on vastavalt kavale algusega kell 14.00 Suure-Jaani kirikus. 1554, Fabian Schultet 1626– , Jonas Lille. ca 1641, Johann Lange 1648–1678, Philipp Hallbach 1680–1688, Johann Heinrich Gerth, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor 1687–1710, Magnus de Moulin, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor, adjunkt 1704–1710 1711–1714, Heinrich Frost, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor 1715–1767, Johann Christoph Gutsleff, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor 1767–1812, Johann Georg Schnell, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor, adjunkt 1764–1767 1792–1808, Karl Reinhold Schnell, adjunkt 1812–1821, Friedrich Carlblom, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor, adjunkt 1811–1812 1821–1823, Thomas Adolph Dehn, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor 1823–1824, Georg Leonhard Schnell, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor, 1842–1854 Viljandi praostkonna praost 1869–1898, Oskar Woldemar Speer, Suure-Jaani Johannese koguduse pastor Karl E. Napiersky, "Beiträge zur Geschichte der Kirchen und Prediger in Livland: Livländische Kirchen- und Prediger-Matrikel". Gross St. Johannis, ehstnisch Wiljandi Jani kirrik, 1843 seite 95–96
Taagepera Jaani kogudus

EELK Taagepera Jaani kogudus on luterlik kogudus Taageperas. Kogudus kuulub Viljandi praostkonda, varem kuulus Valga praostkonda. Koguduse õpetaja on Arvo Lasting, organist Thea Leitmaa. Juhatuse esimees on Tõnis Järv. Jumalateenistused on igal kuu teisel ja neljandal pühapäeval algusega kell 14.00 Taagepera Jaani kirikus.
Julia Jentsch

Julia Jentsch (sündinud 2. veebruaril 1978 Berliinis) on Saksamaa näitleja. Ta on võitnud kaks Euroopa filmiauhinda ja ühe Saksamaa filmiauhinna. "Angry Kisses" (1999) "Julietta" (2001) "Getting My Brother Laid, aka "My Brother the Vampire" (2001) "The Edukators" (2004) "Tatort" (TV) (2004) "Allakäik" ("Der Untergang", 2004) "Schneeland" (2005) "Sophie Scholl – viimased päevad" ("Sophie Scholl – Die letzten Tage", 2005) "The Crown Prince" (TV) (2006) "Ma teenisin inglise kuningat" ("I Served the King of England", 2006) "Suddenly Gina" (TV) (2007) "33 Scenes From Life" (2008) "Effi Briest" (2009) "The Murder Farm" (2009) Julia Jentsch andmekogus IMDb (inglise)
Veit Heiduschka

Veit Heiduschka (sündinud 20. mail 1938) on Austria filmiprodutsent. Ta on alates 1985. aastast produtseerinud üle 50 filmi. "Seitsmes kontinent" (1989) "Benny video" (1992) "Klaveriõpetaja" (2001) "Igaühe pidu" (2002) "Hundi aeg" (2003) "Varjatud" (2005) "Momendiks vabadusse" (2008) "Valge pael" (2009)
Mahemetsandus

Mahemetsandus ehk säästlik metsandus on metsandus, mis lähtub mahemajanduse põhimõtetest. Mahemetsanduse lähtepunktideks on tasakaaluline majandamine pärismaise liigirikkuse (elustiku mitmekesisuse) hoidmine võõrpuuliikide kasvatamisest hoidumine polüfunktsionaalne metsakasutus metsahool Eesti säästva metsanduse standard maamajandus mahepõllumajandus Jõgiste, Kalev; Kuuba, Rainer; Viilma, Kaili; Korjus, Henn; Kiviste, Andres; Kalda, Aino; Parmasto, Erast; Jüriado, Inga; Lõhmus, Piret; Õunap, Heino. 2008. Metsade looduslikkuse taastamine. (Korjus, Henn; Kangur, Ahto; Aavik, Aiki, toim.) Tallinn: Halo Kirjastus, 1−128. Keppart, Vello 2005. Säästva metsanduse alused. Tallinn: Ilo. Säästev metsandus SEI sõnastikus
Metsaraie

Metsaraie on puude ja põõsaste langetamine koos sellega kaasnevate eel- ja järeltöödega; metsamajanduses rakendatav puude mahavõtmine puidu saamise või metsa hoolduse eesmärgil. Raie jaguneb lõppraieks (lageraie ja turberaie) ja vahekasutusraieks (hooldusraie ja sanitaarraie). Raie liigid on: valikraie hooldusraie valgustusraie harvendusraie sanitaarraie uuendusraie lageraie turberaie aegjärkne raie häilraie veerraie raadamine ebaseaduslik metsaraie häil kujundusraie langetustraktor metsatustamine palk põlismets raie maailmameistrivõistlused raiefond raieluba raiering raiesmik raievanuk säästlik metsamajandus eRT Metsaseadus
Tartu eraülikool

Tartu eraülikool (Tartu eraülikooli kursused, Mihhail Rostovtsevi eraülikool, ladina keeles Universitas Privatissima Jurjevensis) oli aastail 1908–1918 Tartus tegutsenud kõrgem õppeasutus. Eraülikool loodi Mihhail Rostovtsevi algatusel pärast seda, kui naised kaotasid õiguse saada Tartu ülikooli vabakuulajaiks. Seetõttu oli enamik kuulajaid naised. Eraülikooli võis astuda ilma eelneva keskhariduseta, samuti ei kehtinud seal piiranguid juutide vastuvõtmisele. Eraülikoolil oli arsti- ja füüsika-matemaatikateaduskond ning kokku 3872 kuulajat. Direktorid olid: 1908–1913 Mihhail Rostovtsev 1913–1914 V. Rubaškin 1914–1917 V. Kurtšinski 1917–1918 Aleksander Paldrok Eraülikooli tegevus lõppes 1918. aastal. 1920. aastal annetati sisustus ja õppevahendid Tartu Ülikoolile, enamik hooneid jäi Mihhail Rostovtsevile. Tartu eraülikool Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 23.06.2019) Tartu eraülikool 1908–1918, kus tohtisid käia ka naised. Eesti Päevaleht, 23. september 1972, nr. 73, lk. 4. Tartu eraülikool Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis Rostavtsevi eraülikooli hoone Universitas privatissima Jurjevensis