laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
TASS

TASS (Информационное агентство России «ТАСС»; varem ka ITAR-TASS; ИТАР-ТАСС) on Venemaa riiklik uudisteagentuur. Täispikk nimetus, mis kirjeldab ka omandivormi, on Федеральное государственное унитарное предприятие «Информационное телеграфное агентство России (ИТАР-ТАСС)». Akronüüm ITAR-TASS on moodustatud nimetusest Информационное телеграфное агентство России — Телеграфное агентство Советского Союза. 2014. aasta märtsis teatati kavatsusest pöörduda tagasi Nõukogude-aegse nime TASS juurde. Uudisteagentuur asutati TASSi nime all 1925. aastal. Agentuur loeb oma eellaseks Peterburi Telegraafiagentuuri, mis asutati aastal 1904. Arvati, et NSV Liidu ajal olid 80% TASS-i töötajatest luureasutuste töötajad (KGB, GRU jne). 2022. aasta Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse langes võrguväljaanne 28. veebruaril häkkerite rünnaku alla ja lakkas toimimast, esitades ka valitsusvastaseid sõnumeid. http://itar-tass.com/pages/kontakty ИТАР-ТАСС: ОФИЦИАЛЬНОЕ НАЗВАНИЕ http://lenta.ru/news/2014/03/18/tass/ * FEBRUARY 8, 1956, SCOPE OF SOVIET ACTIVITY IN THE UNITED STATES – Practically speaking, the people who represent this Government organ or Tass, about 85 or 90 percent of them belong to Intelligence Service, military or political intelligence service. Website of Russia's TASS news agency displays anti-Putin message after hack Jamie Ross. [https://www.thedailybeast.com/tass-site-hacked-with-putin-makes-us-lie-message Russia State-Owned News Site Tass Hacked With ‘Putin Makes Us Lie’ Message История ИТАР-ТАСС, itar-tass.com
58 (Tallinna bussiliin)

58 on Tallinna bussiliin, mis ühendab Priisle asumit Sikupilli asumiga Lasnamäe linnaosas mõlemas suunas. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS (TLT Lasnamäe osakond/3. veokorralduse osakond). Liin töötab iga päev intervalliga ~15 minutit, sõiduaeg ühes suunas on 20 minutit. Liinil kehtivad tavalised sõidupiletid. Peamiselt sõidavad sellel liinil 12-meetrised bussid (mahutavusega 60–70 inimest), on ka madalapõhjalisi busse. Buss nr 58 alustab oma teed Kärberi tänaval asuvast puhkepeatusest Priisle ning läheb Mahtra tänava kaudu Laagna teele, läbides Kärberi tänaval asuvad bussipeatused. Laagna teelt tõuseb liin Varraku sillale ja pöörab Punasele tänavale. Pae asumis läbib liin Paekaare tänava Pae sillani, siis pöörab Pae tänavale ja sõidab ristmikuni Majaka tänavaga. Majaka tänav ja Majaka põik moodustavad bussiliinile 58 ümberpööramisringi Pae gümnaasiumi ümber kellaosuti liikumise suunas. Ümberpööramisring liinil 58 lõpeb Majaka põigu ja Pae tänava ringristmikul. Pärast lõpp-peatusest lahkumist läbib liin Pae, Paekaare, Punase ja Varraku tänava, peatudes kõigis ühissõidukipeatustes. Varraku tänavalt laskub liin Laagna teele, kus asuvad peatused Taevakivi ja Mustakivi. Pärast Mustakivi peatust tõuseb liin Raadiku sillale ja pöörab Kärberi tänavale. Bussiliini 58 teekonnal asuvad: Mustakivi kaubanduskeskus Lasnamäe Centrum Tähesaju kauplused Laagna tee küljel Lasnamäe Muusikakool Lasnamäe polikliinik Lasnamäe politseiprefektuur Lasnamäe Gümnaasium Pae gümnaasium Lasnamäe turg Tallinna Kuristiku Gümnaasium Tallinna busside sõiduplaanid
Omavalitsus

Omavalitsus on kohalik, kogukondlik võim, mis otsustab ja korraldab riigivõimu määratud pädevuse piires kohaliku elu küsimusi iseseisvalt. Eestis on omavalitsus põhiseaduses sätestatud omavalitsusüksuse – valla (vallavalitsus) või linna (linnavalitsus) – demokraatlikult moodustatud võimuorgan, kel on õigus, võime ja kohustus iseseisvalt korraldada ja juhtida kohalikku elu. Kohalik omavalitsus rajaneb riigi territooriumi haldusjaotusel ja teostub demokraatlikult moodustatud esindus- ja võimuorganite kaudu, samuti kohaliku elu küsimustes rahvaküsitluse, -hääletuse või -algatuse teel.[viide?] Kohalik omavalitsus Kutsealane omavalitsus "Omavalitsus". Sõnaveeb. Vaadatud 5. märtsil 2024.[alaline kõdulink]
Tabora piirkond

Tabora piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Tansaanias. Piirkonna administratiivne keskus on Tabora, mis on ka riigi suuruselt üheksas linn. Piirkond jaguneb seitsmeks ringkonnaks: Igunga, Kaliua, Nzega, Sikonge, Tabora linnaringkond, Urambo ja Uyui. Tabora piirkonna pindala on 76 151 km². Aastal 2012 elas piirkonnas 2 291 623 inimest. Sub-Divisional Population Projection for Year 2016 and 2017 Based on 2012 Population and Housing Census. National Bureau of Statistics, vaadatud 16.08.2019
Koljuõõs

Koljuõõs (ladina keeles cavitas cranii, cavum cranii) on ajukolju luudega ümbritsetud kehaõõs paljudel selgroogsetel loomadel, mis on harilikult täidetud aju ja aju-seljaajuvedelikuga. Koljuõõnes paiknevad ka veresooned ja kraniaalnärvid. Koljuõõne areng, anatoomia, asend, kuju sellele kinnituvad lihased ja morfoloogia ning patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. "Meditsiinisõnastik" 357:2004. Sissekanne Encyclopaedia Britannica-s, Veebiversioon (vaadatud 19.03.2014) (inglise keeles)
Johannes Rau

Johannes Rau (16. jaanuar 1931, Wuppertal – 27. jaanuar 2006, Berliin) oli saksa poliitik (SPD). Rau oli 1. juuli 1999 – 30. juuni 2004 Saksamaa president. 1958. aastal valiti ta Nordrhein-Westfaleni liidumaa maapäeva oma kodulinnast Wuppertalist, kus ta teenis kokku 41 aastat. 20. septembril 1978. aastal sai ta liidumaa peaministriks, jäädes ametisse 20 aastaks kuni presidendiks valimiseni. 1987. aastal oli ta SPD liidukantslerikandidaat, kuid ta kaotas Helmut Kohlile, kes valiti tagasi. 1994. aastal kandideeris ta esimest korda liidupresidendiks, kuid kaotas Roman Herzogile. 2000 Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk
Rakenduskeemia

Rakenduskeemia (applied chemistry) on üks rakendusteaduste valdkond, mis keemiateaduses loodud teadmiste baasil töötab välja praktilistele vajadustele vastavaid protsesse ja tehnoloogiaid. Keemiasaadused ja nende valmistamise optimaalne tehnoloogia (keemiatehnoloogia) töötatakse välja rakendusuuringute protsessis kasutades varasemates fundamentaaluuringutes saadud teadmisi. Kaasaegse tehnoloogia kujundamisel on oluline koht keskkonna- ja energiasäästlikkusel. Keemiatööstus
Euroopa Nõukogu peasekretär

Euroopa Nõukogu peasekretäri määrab Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee soovituse põhjal viieks aastaks ametisse Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee. Peasekretärile usaldatakse vastutus nende eesmärkide täitmise eest, milleks Euroopa Nõukogu 1949. aasta 5. mail Londonis asutati: saavutada liikmesriikide vahel suuremat ühtsust nende ühiseks pärandiks olevate ideaalide ja põhimõtete kindlustamisel ja täide viimisel ning lihtsustada nende majanduslikku ja ühiskondlikku arengut. Kuigi peasekretäri võimupädevus ei ole selgesti piiritletud, on peasekretäril tegelikult igakülgne vastutus Euroopa Nõukogu tööprogrammi ja eelarve strateegilise juhtimise eest ning ta teostab järelevalvet asutuse ja sekretariaadi igapäevase toimimise üle. 2009. aasta 12. mail teavitas Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee Euroopa Nõukogu Parlamentaarset Assambleed, et peasekretäri kohale oli vaid kaks kandidaati: Thorbjørn Jagland (endine Norra peaminister) ja Włodzimierz Cimoszewicz (endine Poola peaminister). Sellega oli komitee lükanud tagasi Belgia üleskutse lisada veel kaks isikut kandidaatide nimekirja. Juhuslikult olid mõlemad eelpool mainitud kandidaadid ühel ajal peaministrid (1996-1997) ning mõlemad olid ka sotsiaaldemokraadid. 23. juunil otsustas assamblee lükata valimised edasi vähemalt kuni oma septembris toimuva istungjärguni, jättes seega peasekretäri koha alates 1. septembrist tühjaks. Parlamentaarsele Assambleele tekitas pahameelt, et Ministrite Komitee oli nimekirjast eemaldanud kaks kandidaati: Belgia senaatori Luc Van den Brande ja Ungari parlamendiliikme Matyas Eorsi, kes olid mõlemad Parlamentaarse Assamblee liikmed. 2009. aasta 11. septembril ilmunud artiklis kommenteeris tekkinud olukorda ka ajakiri Le Monde ning nentis, et tulevane peasekretär saab enda juhtida kriisis oleva institutsiooni. Sama aasta 30. septembril valiti peasekretäriks Thorbjørn Jagland. Judith Crosbie (23.06.2009). "Council of Europe defers secretary-general vote". EuropeanVoice.com. Vaadatud 29.08.2009. Smyth, Jamie (12.05.2009). "Council to battle Russia on Protocol 14". Irish Times. Vaadatud 15.09.2009. Smolar, Piotr (11.09.2009). "Le futur secrétaire général du Conseil de l'Europe héritera d'une institution en crise". Le Monde. Vaadatud 15.09.2009. "THORBJORN JAGLAND ELECTED SECRETARY GENERAL OF COUNCIL OF EUROPE". panorama.am. 30.09.2009. Vaadatud 02.10.2009. Euroopa Nõukogu peasekretäri koduleht
Klapa

Klapa on traditsioonilise a cappella laulmise vorm Horvaatias Dalmaatsia piirkonnas. Sõna klapa tähendab sõpruskonda ja selle juured on pärit rannikuäärsest kirikulaulust. Motiivid tähistavad üldiselt armastust, veini (viinamarju), maad (kodumaad) ja merd. Muusika põhielementideks on harmoonia ja meloodia, rütm pole aga enamasti kuigi tähtsal kohal. 2012. aastal lisati klapa UNESCO inimkonna vaimse kultuuripärandi nimekirja. Klapa-ansambli koosseisu kuuluvad esimene tenor, teine tenor, bariton ja bass. Kõiki hääli peale esimese tenori võib olla ka topelt. Tavaliselt moodustatakse ansambel kuni kaheteistkümnest meeslauljast. Viimasel ajal on populaarsed olnud naisvokaalansamblid, kuid tavaliselt mees- ja naiskoosseisud koos ei laula. Kuigi klapa on a cappella-muusika, võib vahepeal õrna saatena lisada ka kitarri või mandoliini (instrument, mis on välimuselt ja kõlalt sarnane tamburitzaga). Klapa saateks võib olla ka süntesaator, mida tavaliselt kasutatakse rütmipillide imiteerimiseks. Klapa traditsioon on endiselt täies elujõus, luuakse uusi laule ja korraldatakse festivale. Dalmaatsia Klapa Festival Omišis on tuntuim muusikafestival ning hoiab pikaaegset klapa muusika traditsiooni. Üks menukamaid seal üles astunud ansambleid on Klapa Šufit, kes võitis festivali kolm aastat järjest (2006–2008). Paljud Dalmaatsia noored väärtustavad klapat ja laulavad seda alati välja sööma või jooma minnes. Ei ole sugugi ebatavaline kuulda harrastajaid õhtustel tänavatel toidu ja veini kõrvale klapat laulmas. Aastal 2013 valis Horvaatia klapa esindama oma riiki Eurovisiooni lauluvõistlusel 2013. Kollektiiv Klapa s Mora esitas loo "Mižerja". Klapa s Mora on kuuest lauljast koosnev "superklapaansambel", mille liikmed maestro Mojmir Čačija viie olemasoleva klapaansambli hulgast välja valis: kaks Kampanelist ning üks Sinjist, Crikvenicast, Šibenikist ja Grdelinist. Klapa s Mora astus üles Eurovisiooni esimeses poolfinaalis ja pälvis 16 riigi seas 13. koha, mis paraku pääsu finaalvõistlusele ei taganud. Josko Caleta (aprill 1997). "Klapa Singing, a Traditional Folk Phenomenon of Dalmatia". Narodna umjetnost: Croatian Journal of Ethnology and Folklore Research (inglise). Zagreb, Croatia: Institute of Ethnology and Folklore Research. ISSN 0547-2504. Vaadatud 19.03.2014. "UNESCO: Klapa multipart singing of Dalmatia, southern Croatia" (inglise). Vaadatud 20.03.2014. "Dalmaatsia Klapa Festival Omišis" (inglise). Vaadatud 20.03.2014. "Croatia: Klapa Ensemble announced" (inglise). Vaadatud 20.03.2014. "Split results of Eurovision 2013 revealed" (inglise). Vaadatud 20.03.2014.
Mwanza piirkond

Mwanza piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Tansaanias. Piirkond asub riigi põhjaosas. Mwanza naaberpiirkonnad on läänes Kagera ja Geita, idas Mara ja Simiyu ning lõunas Shinyanga piirkond. Mwanza piirkonna põhjapiiri vormib Victoria järv. Piirkonna administratiivne keskus on Mwanza, mis on ka riigi suuruselt teine linn. Piirkond jaguneb seitsmeks ringkonnaks: Ilemela, Kwimba, Magu, Misungwi, Nyamagana, Sengerema ja Ukerewe. 1963. aastal moodustatud Mwanza piirkonna pindala on 9 467 km². Aastal 2012 elas piirkonnas 2 772 509 inimest. Sub-Divisional Population Projection for Year 2016 and 2017 Based on 2012 Population and Housing Census. National Bureau of Statistics, vaadatud 16.08.2019
Mbeya piirkond

Mbeya piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Tansaanias. Piirkond asub riigi põhjaosas. Mbeya naaberpiirkonnad on põhjas Tabora, läänes Songwe, idas Iringa ning kagus Njombe piirkond. Mbeya piirkonna lõunapiiri moodustab riigipiir Malawi riigiga. Piirkonna administratiivne keskus on Mbeya, mis on ka riigi suuruselt viies linn. 2016. aastal eraldati Mbeya piirkonna lääneosast Songwe piirkond. Enne uue piirkonna moodustamist oli Mbeya piirkonna pindala 62 420 km² ning 2012. aasta seisuga elas seal 2 707 410 inimest. Mbeya piirkond jagunes kaheksaks ringkonnaks: Chunya, Ileje, Kyela, Mbarali, Mbeya, Mbozi, Momba ja Rungwe. Sub-Divisional Population Projection for Year 2016 and 2017 Based on 2012 Population and Housing Census. National Bureau of Statistics, vaadatud 15.08.2019.
Morogoro piirkond

Morogoro piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Tansaanias. Morogoro naaberpiirkonnad on põhjas Tanga, idas Pwani ja Lindi, lõunas Ruvuma, edelas Njombe ning läänes Iringa ja Dodoma piirkond. Piirkonna administratiivne keskus on Morogoro, mis on ka riigi suuruselt kuues linn. Piirkond jaguneb kuueks ringkonnaks: Gairo, Kilombero, Kilosa, Morogoro, Mvomero ja Ulanga. Morogoro piirkonna pindala on 70 799 km². Aastal 2012 elas piirkonnas 2 218 492 inimest. Sub-Divisional Population Projection for Year 2016 and 2017 Based on 2012 Population and Housing Census. National Bureau of Statistics, vaadatud 16.08.2019
No Prejudice

"No Prejudice" (islandi keeles Enga fordóma, eesti keeles "Eelarvamusi pole") on Islandi 2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse laul. Islandil valitakse laul lauluvõistlusel "Söngvakeppnin". Finaalis osales kuus võistlejat, kes olid edasi pääsenud poolfinaalist. Algselt pidi laul olema islandi keeles, finaalis aga otsustati inglise keele kasuks, ingliskeelse versiooniga mindi ka Eurovisioonile. Finaalis valiti kaks parimat laulu žürii- ja rahvahääletusel. Kuna mõlemale laulule laekunud häälte osakaal oli 50%, otsustas finaaltulemuse rahvas. ^ Kuigi Pollapönk laulis finaalis nii islandi- kui ka ingliskeelset versiooni, otsustati Eurovisioonil esitada ingliskeelne variant.
Mari-Ann Karupää

Mari-Ann Karupää (sündinud 29. detsembril 1937 Pärnus) on eesti ajakirjanik ja ühiskonnategelane. 1944. aastal põgenes koos ema Sentaga (sündinud Jürgens) sõja eest Saksamaale, 1947 isa juurde Rootsi. Mari-Ann Karupääst sai 1963. aastal esimene välismaalane akadeemilise ajakirjanduseksamiga Rootsis. 1965 kaitses ta filoloogiakandidaadi kraadi Stockholmi ülikoolis. 1963–1979 oli ta ajakirjanik Bonnieri meediagrupis Ahlen&Akerlund. 1979–1995 tegeles ta Rootsi vanuritehoolduse arendamisega, oli ka Rootsi valdade valitsuse referent uue vanuriteseaduse loomisel. Olnud Rootsi Eestlaste Esinduse liige mitmes koosseisus. Aastast 1991 elab taas Eestis ning on alates 1996 Otepää lähedal Nüplis asuva Gustav Wulff-Õie Muuseumi perenaine. 2011. aastal andis ta välja oma mälestusteraamatu "Minu kodu on Nõukogude Eesti". Tema isa oli Leo Karupää, vanaisa oli Gustav Wulff-Õis. Wulff-Õie Muuseumi koduleht Karupää ei lase kapitaliste Otepääle Mari-Ann Karupää: vana võim peab Otepääl taanduma
Singapuri lipp

Singapuri lipp on Singapuri ametlik lipp. Singapuri riigi- ja rahvuslipp võeti kasutusele 3. detsembril 1959. Riigilipuks sai ta Singapuri iseseisvumisel 9. augustil 1965. Plagu jaguneb kaheks rõhtsaks väljaks, millest ülemine on punane ja alumine valge. Värvid on võetud muinasaegse Majapathiti impeeriumi lipult ja need on iseloomulikud kogu Kagu-Aasiale. Punase laiu vardapoolsel osal on kuusirp ja viis korrapärast viisnurkset tähte, mis omakorda paiknevad korrapärase viisnurga tippudes. Lipu kõrguse ja laiuse suhe on 2:3. Kuusirp sümboliseerib noort ja tugevnevat rahvust, viis tähte aga rahva ideaale: demokraatiat, rahu, arengut, õiglust ja võrdsust. Punane (PMS 186C) sümboliseerib ülemaailmset vendlust ja võrdsust. Valge sümboliseerib läbitungivat ja igikestvat puhtust ja voorusi. Presidendi standart on punane kangas, mille keskel on valged poolkuu ja viis viisnurkset tähte. Lipu külgede suhe on 2:3. Värvide ja kujundite tähendus on sama mis riigi- ja rahvuslipulgi. Riigipea lipp heisatakse näiteks Singapuri presidendi residentsi Istana lossi ette kell 8.00 kuni 18.00, juhul kui president on parajasti lossis. Singapuri teabe-, side- ja kunstiministeerium soovitab kasutada lippu mõõtmetega 915×1370, 1220×1830 või 1830×2740 mm, kuid möönab, et lubatud on ükskõik kui suured lipud ning et lippu võib heisata ükskõik millal, peaasi, et selle proportsioonid ja värvid on õiged. Sealjuures kolmest soovitatud suurusest on täpselt 2:3 proportsioonides üksnes keskmine. Välistingimustes tohib Singapuri lippu heisata üksnes lipuvarda otsa. Näiteks autol on lipu kasutamine keelatud. Erand on tehtud Singapuri presidendile ja ministritele, kui nad ametiasjus välismaal reisivad. Kui lipp heisatakse öösel, siis peab see olema kohaselt valgustatud. Vee- ja õhusõidukitel ei tohi Singapuri lippu heisata. Selle keelu rikkumise eest on ette nähtud trahv kuni 1000 Singapuri dollarit. Sel põhjusel ei kanna Singapuri lippu isegi Singapuri rannavalve- ja sõjalaevad, kellel on oma sümboolika. Ilma Singapuri teabe-, side- ja kunstiministeeriumi loata ei tohi Singapuri lippu kasutada kaunistuseks, katteks ega näiteks kottidele või pakenditele trükkida. Lippu ei tohi kasutada kaubamärkides ega riietuses. Singapuri valitsus võib käskida langetada lipud poolde masti mõne tähtsa isiku surma või rahvusliku leina puhul. Eramatustel on keelatud Singapuri lippu tarvitada. Siiski tohib sõjaväeliste või riiklike matuste korral kirstu Singapuri lipuga katta. Kulunud või kahjustatud lippu ei tohi kasutada. Kahjustatud lipuks loetakse ka selline lipp, millele on lisatud sõnu või pilte. Seda tohib ära visata ainult mustas prügikotis, kuid mitte lahtiselt prügikasti visata. Samuti on keelatud lipu avalik hävitamine. Singapuri vapp Singapuri lipp andmebaasis Flags of the World (inglise keeles)
Pētersala-Andrejsala

Pētersala-Andrejsala on asum Lätis, Riia linna Põhjarajooni osa pindalaga 2,773 km². Asub Daugava jõe kaldal. Asum piirneb lõunas Centrsi, idas Skanstega, põhjas aga Sarkandaugava asumiga. 5407 elanikku (2010). Pētersala-Andrejsala asub endistel Daugava jõe saartel, alal, mis ulatub 3–4 meetrit üle merepinna. Asumi alal on kaks Daugava jõe lahte: Andrejosta ja Eksportosta. Pētersala-Andrejsala asum kujunes samanimelistele saartel Daugava jões Riia vanalinnast põhja pool ning Daugava kaldal nende saarte vastas. Andrejsala oli osalt juba XVII sajandil Riia koosseisus, osalt liideti aga linnaga aastal 1786. Pētersala kuulus alates XIII sajandist Riia linna patrimoniaalringkonda. Linnale mitte kuuluvatel aladel asusid Hermelingi mõis ja Mölleri mõis. Vanadelt kaartidelt on näha, et piirkonnas asusid põhiliselt linna karjamaad ja majaomanike aiad. Asumit läbis Sarkandaugavasse viiv tee Ganību dambis, mis on üks vanemaid Riia tänavaid väljaspool vanalinna. Karjamaale viiva tee otsa juures asus nn. Pullimõis. Aedade juurde kerkisid ka suvemõisad (nende seas olulisim oli Pihli mõis), muutes selle piirkonna vanimaks suvituspiirkonnaks Riias. Pētersala saar kandis varem Gustavsala nime. Saar sai uue nime, kuna tsaar Peeter I rajas saarele suvelossi. Kunagi saart eraldanud jõeharu on aja jooksul täitunud, sellest on säilinud vaid väike jupike Laulupeo pargis. Pargi territooriumil asus ka endine Mengdeni mõis. Tsaar lasi piirkonda rajada ka pargi, mis on üks vanemaid parke Riias. Teine, Andrejsala saar tekkis XIX sajandil, kasvades kiiresti kaldaga ühte. Endistest sängidest, kus Daugava voolas, jäid mälestuseks Andrejosta ja Eksportosta lahed. Piirkonna arengut takistasid aastani 1858 mitmed piirangud, nagu näiteks keeld eeslinnadesse kivihooneid ehitada, samuti mitmed ettevõtlust reguleerivad reeglid. Aastal 1895 kujunes piirkond sadamaks, sinna kerkisid viljaelevaatorid ning rajati sadamasse viiv raudtee. XX sajandi alguses paiknes sadama juures ka linna elektrijaam. Pärast teist maailmasõda muudeti kogu asum Riia Kaubasadama territooriumiks. Sadama juurde kerkisid hruštšovkad, varasemad suvemõisad hävisid. Aastast 2006 asub piirkonnas Riia vabasadam. Pētersala-Andrejsala koduleht (läti keeles) Asum portaalis CitaRiga (läti keeles)
Children of the Universe

"Children of the Universe" on briti laulja Molly Smitten-Downesi, mononüümiga Molly, kirjutatud laul, mis esindas 2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Suurbritanniat.
Hajciuniški mõis

Hajciuniški mõis ehk Gaitsjuniški mõis on mõis Valgevenes Hrodna oblastis Voranava rajoonis Kanvieliški külanõukogus Hajciuniški asulas. Hajciuniški mõis sai alguse aastal 1565, mil asula omanikud olid Rymszad. Toona oli mõisas kolm elumaja, selle juures olid tallid ja ka juurviljaaed. Järgmisteks omanikeks olid Nonhardtid, kes rajasid ka mõisa praeguse peahoone. Seejärel kuulusid sealsed valdused Chreptowiczitele, Szretteritele, Puttkameritele. Põhjasõja ajal piirasid Rootsi väed edutult mõisa, mida kaitsesid August II Tugeva väed. XIX sajandi algul kuulus mõis Osten-Sackenitele, aastast 1830 aga taas Rymszadele. Mõisa kindlustatud peahoone ehitati aastal 1613. Hoone on Valgevenes unikaalne, olles üks vähestest säilinud keskaegsetest kindlusmõisatest. Hoone esimesel korrusel asusid ruumid lossi väikese garnisoni jaoks, teisel korrusel olid aga majaperemehe eluruumid. Mõisa juurde rajati XIX sajandil ka 15 hektari suurune park. Pargis asub kabel, kunagine Hajciuniški luteri kirik. Põhiliselt kasvavad seal pärnad ja lehised, nende seas ka mitmed põlispuud. Hoone pole säilinud stiilipuhtalt, aastail 1900–1905 laiendati hoonet ja lisati terrass. Esimese maailmasõja ajal läbis Hajciuniškit Saksa-Vene vägede vaheline rindejoon. Vana mõisahoone sai lahinguis kannatada, hävisid sinna varjule viidud arhiiv ja raamatukogu. Teise maailmasõja järel tegutses mõisas mehhanisaatorite kool. Aastast 1960 asub seal psühhiaatriahaigla.
Katrin Maandi

Katrin Maandi (neiuna Katrin Soo; sündinud 24. veebruaril 1943 Tallinnas) on eesti lingvist ja kultuuriametnik. Ta sündis 1943. aastal Tallinnas. 1944. aastal pages ta koos vanematega Rootsi. Pärast gümnaasiumi lõpetamist õppis ta farmaatsiat, seejärel Stockholmi Ülikoolis lingvistikat, erialaks kakskeelsus. Ta on Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige. 1979. aastal kaitses ta kandidaadiväitekirja. Ta alustas ka doktoritöö kirjutamist, mis jäi pooleli seoses kolimisega Lesothosse (kus abikaasa töötas). Ta on töötanud Stockholmi Ülikoolis lektorina. Aastatel 1989–1992 töötas ta Lesothos Machabeng College'is lektorina. Pärast Euroopasse naasmist töötas ta Eesti suursaatkonnas Stockholmis, Eesti Vabariigi sotsiaalministeeriumis ja kultuuriatašeena Rootsi suursaatkonnas Tallinnas. Ta on 1966. aastast abielus Eesti riigiametniku Jaak Maandiga; neil on kolm poega ja üks tütar. http://isik.tlulib.ee/index.php?id=3368