laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jaan Raik

Jaan Raik (sündinud 9. jaanuaril 1972 Tallinnas) on eesti arvutiteadlane. Jaan Raik on arvutiteadlase-matemaatiku Ernst Raiki poeg. Raik lõpetas 1990. aastal Tallinna 44. Keskkooli ja 1995. aastal Tallinna Tehnikaülikooli automaatikateaduskonna. 1997. aastal kaitses ta samas tehnikamagistri kraadi väitekirjaga "Hierarchical Test Generation Based on Alternative Graph Models" ning 2001. aastal tehnikadoktori kraadi väitekirjaga "Hierarchical Test generation for Digital Circuits Represented by Decision Diagrams". Ta on täiendanud end Saksamaa, Prantsusmaa ja USA ülikoolides. 1995–98 töötas ta TTÜs arvutitehnika instituudi assistendina, 1998–2002 teadurina, 2002. aastast vanemteadurina, 2012. aastast professorina ja 2017. aastast tenuuriprofessorina. Jaan Raiki peamised uurimisvaldkonnad on kõrgtaseme testigenereerimine, dünaamiline verifitseerimine, testide hulga minimeerimine, diagnostika aktseleraatorid, defektorienteeritud test, süsteemide modelleerimine otsustusdiagrammide abil, digitaalsüsteemide diagnostika teooria ja testisünteesi analüüsi algoritmide loomine. Raik on teaduskonverentside Design Automation and Test in Europe, European Test Symposium ja European Dependable Computing Conference programmikomiteede liige ning IEEE Computer Society, IEE ja Katsetehnika Tehnilise Nõukogu (Test Technology Technical Council) liige, Nordic Test Forumi liige. Ta on avaldanud üle 340 teadustrükise. 2001. aastal pälvis Jaan Raik Šveitsis tegutseva Gebert Rüfi Fondi teaduspreemia ja 2004. aastal TTÜ Arengufondi Boris Tamme nimelise järeldoktori stipendiumi. 2004. aastal pälvis Jaan Raik vabariigi presidendi kultuurirahastu noore teadlase preemia ning 2007. aastal Eesti Teaduste Akadeemialt Bernhard Schmidti nimelise preemia. 2016. aastal otsustas president Toomas Hendrik Ilves anda Jaan Raikile Valgetähe IV klassi teenetemärgi. "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide Mida uurivad Eesti teadlased, kellele president teenetemärgi annab? ERR 04.02.2016 Exploiting High-Level Descriptions for Circuits Fault Tolerance Assessments (kaasautor). // IEEE International Symp. Defect and Fault Tolerance in VLSI Systems. Paris, October 20–22, 1997 Sequential Circuit Test Generation Using Decision Diagram Models Proc. DATE Conf. (kaasautor R. Ubar). // Munich, Germany, March 9–12, 1999 Test Pattern Generation for Sequential Circuits Using Decision Diagram Representations (kaasautor R. Ubar). // J. Electronic Testing: Theory and Applications, Kluwer Acad. Publishers 16 (2000) 3 Testing Strategies for Networks on Chip (kaasautor R. Ubar). // Networks on Chip. Kluwer Acad. Publishers, 2003 DOT: New Deterministic Defect-Oriented ATPG Tool (kaasautor. // Proc. IEEE European Test Symp., IEEE Computer Society, Los Alamitos, USA, May 22–25, 2005 Efficient Single-Pattern Fault Simulation on Structurally Synthesized BDDs (kaasautor). // Springer Lecture Notes in Computer Science, Proc. 5th European Dependable Computing Conf, Springer, 2005. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Jaan Raik Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Olev Rais

Olev Rais (28. juuli 1923 Sootaga vald, Tartumaa – 8. veebruar 2005) oli eesti arstiteadlane ja kirurg. Lõpetas 1941 Tallinna 2. Keskkooli ja 1950 Karolinska Instituudi Stockholmis; meditsiinidoktor (1961, Göteborgi Ülikool), väitekiri "Heparin Treatment of Peritenomyosis Crepitans Acuta". Õppis 1942–1944 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. 1944. aastal emigreerus Rootsi. 1950–1953 oli ta Uddevalla haigla kirurg, 1953–1962 Göteborgi Sahlgrenska haigla kirurg, 1962–1979 Umeå Ülikooli kirurgiakliiniku ülemarst ja dotsent, aastast 1979 kuni pensionile jäämiseni Löwenströmska haigla kirurgiakliiniku peaarst. Põhjamaade ja Rootsi Kirurgia Seltside, Societé de Chirugie liige. Uurimisvaldkond: üld- ja veresoontekirurgia. Loonud kõõlusetupepõletiku ravi valikmeetodi. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Heparin treatment of peritenomyosis (peritendinitis) crepitans acuta. A clinical and experimental study including the morphological changes in periton and muscle. // Acta Chir. Scand. Suppl 268 (1961) Morphologic changes in striated muscle following ischemia. Imidiate postischemic phase (kaasautor L. O. Dahlback). // Acta Chir. Scand. 131 (1966) 6 Nephroptosis – a surgical method and its results. // Acta Chir. Scand. 136 (1970) 3 Aorto-iliac arterial thrombosis in young women. Report of 3 cases (kaasautor L. O. Dahlback) // Acta Chir. Scand. 143 (1977) 2 A new aortic clamp. // American J. Surg. 145 ( 1983) 3. EE 14, 402 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 416 Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 98. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Tiina Raitviir

Tiina Raitviir (aastani 1963 Muna, sündinud 10. juunil 1939 Tartus) on eesti majandusgeograaf ja sotsioloog. Lõpetas 1957 Rakvere 1. Keskkooli ja 1962 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) geograafiaosakonna; geograafiakandidaat (1975, TRÜ), väitekiri "Социогеографическое исследование образа жизни и его элементов (на примере ЭССР)". Täiendas end Oxfordi[viide?] (1990) ja Kopenhaageni ülikoolis[viide?] (1993) ning Rootsi statistikaametis[viide?] (1993). 1959–1962 TRÜ kunstikabineti laborant, 1962–1963 ENSV RMN ETTUI ökonomist, 1963–1976 TRÜ vanemlaborant, nooremteadur, aspirant ja õppeülesande täitja, 1976–1979 Tallinna Polütehnilise Instituudi vanemõpetaja ja dotsent, 1979–1980 TRÜ majandusgeograafia kateedri vanemõpetaja, 1980–1989 dotsent, 1990–1996 Eesti TA Rahvusvaheliste ja Sotsiaaluuringute Instituudi vanemteadur, 1996– Sisekaitseakadeemia õppejõud (aastani 1999 halduskolledži direktor, 1999– rahvastikukorralduse õppetooli juhataja ja professor). Ta osales 2001 Eesti sotsiaalteadlaste avalikus pöördumises "Kaks Eestit", milles tunti muret Eesti ühiskondliku arengu pärast. Uurimisvaldkond: inimgeograafia, sotsioloogia, politoloogia. Üle 100 teadustrükise. Eesti üleminekuperioodi valimiste (1989–1993) võrdlev uurimine. Tallinn 1996 Poliitikas osalemine. // Jagatud õigused ja vastutused: sooline võrdõiguslikkus Eestis. Tallinn 1999 Poliitikas osalemine. // Teel tasakaalustatud ühiskonda. Tallinn 2000 Participation in politics. // Towards a balanced society. Tallinn 2000 Naised firmajuhtidena. // Ariadne Lõng 4 (2003) 1/2 2006 – Valgetähe V klassi teenetemärk Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. Lk 958–959 Pöördumine Postimehes. Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 402. Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafianimestik 1944–1980. Tallinn: Valgus, 1987, lk 187 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 142 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 958–959 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Aimur Raja

Aimur Raja (22. aprill 1958 Tallinn – 25. mai 2017 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane. Aimur Raja on tööliste poeg. Lõpetas 1977 Tallinna Polütehnikumi, 1982 Tallinna Polütehnilise Instituudi raadiotehnika erialal; magister (raadiomõõtmised) (1992, TTÜ), väitekiri "Perioodsignaali efektiivväärtuse hindamisalgoritmid"; doktoriväitekirja teema "Inimese peaaju keemiliste kahjustuste hindamine peidetud Markovi mudelite abil EEG põhjal". Töötanud TTÜ-s: 1990–1992 raadiotehnika kateedri assistent, 1992–1994 automaatikateaduskonna doktorant, 1994–1996 TTÜ vanemteadur ja 1996– teadur telekommunikatsiooni alal. Olnud stipendiaat Tampere Tehnikaülikooli Ragnar Graniti instituudis. Uurimisvaldkond: raadiomõõtmine, biomeditsiinitehnika, signaalitöötlus, telekommunikatsioon. Loengukursused: raadiovastuvõtuseadmed, signaalitöötlus, helitehnika ja akustika. Eesti Inseneride Liidu juhatuse liige (2000–2008), Eesti Elektroonikaühingu juhatuse liige (2001–2012), Elektri- ja Elektroonikainseneride Instituudi (IEEE) liige (1995), ajakirja Arvutustehnika ja andmetöötlus (A&A) toimetuskolleegiumi liige (2004). Üle 50 teadustrükise ja 20 õppe-metoodilise trükise, 2 autoritunnistust. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Neural network method to determine the vigilance levels of the central nervous system, related to occupational chronic chemical stress. // Technology and Health Care. 5 (1997) 3 Fuzzy classification algorithms with some applications, 9. Symp. Maritime Elektronik, Universität Rostock, 1998 Raadiokanali Nakagami ja neljaparameetrilise mudeli vahelised seosed // Telekommunikatsioon 2002 : IX rahvusv telekommunikatsioonipäeva materjalid. Tallinn, 2002 Raadiotehnika infoedastuses. Tallinn, 2002 Performance analysis of M-ary PSK in communication channel // Electronics and Electrical Eng. 3 (2002) Probability Density Function for Phase and Error Probability for Phase Shift Keying (PSK) Systems. // Electronics 2004, Conf. Proc., Tallinn, 2004 Mittekorrektsed ülesanded telekommunikatsioonis. // Raadiotehnika 2005: XII rahvusv telekommunikatsioonipäeva materjalid. Tallinn, 2005. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Aimur Raja Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Rudolf Raja

Rudolf Raja (1. märts 1918 Jõgeva vald Tartumaal – 29. detsember 2018) oli eesti loomaarstiteadlane. Lõpetas 1937 Vändra Majandusgümnaasiumi ja 1948 TÜ; veterinaariakandidaat (1969, TÜ), väitekiri "Põllumajandusloomade leptospiroos Eesti NSV-s". Oli 1943–44 ja 1946–50 TÜ patoloogilise anatoomia kateedri assistent, 1951–55 vangistatuna Omski oblastis, aastast 1956 kuni pensionini Vabariiklikus Veterinaarialaboris veterinaararst-seroloog, bakterioloogiaosakonna leukoosi tõrje epizootoloogia grupi ja seroloogiaosakonna juhataja. Uurimisvaldkond: leptospiroos, veiste leukoos ja listerioos. Rakendas Eestis esimesena marutaudi diagnoosimiseks luminestsentsmeetodit. https://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=VqYaEKMP0r49 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tõusigade müük ja leptospiroos // Sotsialistlik Põllumajandus (1965) 9 Veiste leukoosi levikust, tõrjest ja laboratoorsest uurimisest vabariigis // Sotsialistlik Põllumajandus (1971) 16 Lammaste viiruslik abort ja jäärade infektsioosne epididümiit // Sotsialistlik Põllumajandus (1973) 6 Loomade leptospiroositõrjest // Sotsialistlik Põllumajandus (1978) 18. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 368 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 427 Kristal, T. Uusi teaduse kandidaate // Sotsialistlik Põllumajandus (1969) 4, 186–187 Rudolf Raja 80 // Eesti Loomaarstlik Ringvaade 2 (1998), 65. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Guido Rajalo

Guido Rajalo (19. veebruar 1926 Tallinn – 18. september 2016 Tallinn) oli eesti keemiainsener. Lõpetas 1944 Jakob Westholmi Gümnaasiumi, 1951 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) insener-keemik-tehnoloogina ja 1957 Leningradi Tehnoloogiainstituudi aspirantuuri; tehnikakandidaat (1958, Leningradi TI), väitekiri "Массопередача при дистилляции с водяным паром в аппаратах пленочного типа", tehnikadoktor (1985, Leningradi Tehnoloogiainstituut), väitekiri "Кинетика процессов синтеза фторпроизводных аллильного типа" Aastast 1950 töötanud TPI-s: vanemlaborant 1950–1951, assistent 1951–1954 ja 1958–1959, vanemõpetaja 1954–1956, 1959–1961 Teaduste Akadeemia Energeetika Instituudi vanemteadur, 1961–1978 Eesti NSV TA Keemia Instituudi vanemteadur, 1978–1992 matemaatilise modelleerimise labori juhataja, 1985–1986 ja 1989–1990 teadusdirektor, 1987–1988 direktori kohusetäitja, 1992– juhtivteadur. Uurimisvaldkond: keemiatööstuse protsessid ja aparaadid, hüdrometallurgia (diktüoneemaargilliidi keemilise töötlemine), keemilise protsesside ning reaktorite matemaatiline modelleerimine ja optimeerimine, heitvete puhastamise tehnoloogia, alkadieenide hüdrokloorimise tehnoloogia kujundamine. 70 teaduspublikatsiooni. Пакет программ для определения констант уравнений химической кинетики (kaasautor). Таллинн, 1978 К моделированию и расчету гидрохлоратора типа насадочной колонны. // Ж. прикл. химии 57 (1984) 4 Thermally forced membrane desorption-absorption of ammonia (kaasautor). // J. Membrane Sci. 89 (1994) Selective electrochemical oxidation of sulphides in tannery wastewater (kaasautor). // Environmental Technology 17 (1996). 1987 Eesti NSV teeneline teadlane "Guido Rajalo kalmistute registris".[alaline kõdulink] Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide EE 14, 403 Eesti NSV TA Keemia Instituudi teaduskaader 1947–72, 19. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Herman Rajamaa

Herman Rajamaa (aastani 1927 Herman Klein, 4. august 1902 Jõhvi vald, Virumaa – 29. august 1987 Stockholm) oli eesti pedagoog ja koolijuht. Herman Rajamaa oli talupidaja poeg. Lõpetas 1922 Jõhvi Ühisgümnaasiumi ja 1927 Tartu Ülikooli eesti keele alal mag. phil. kraadiga, väitekiri "Eesti kirdemurrete häälikutelugu peajoontes". Oli 1927–1932 Uuemõisas Läänemaa Õpetajate Seminari, 1932–1937 Tartu Pedagoogiumi ja 1937–1938 Tartu 1. Gümnaasiumi eesti keele õpetaja, 1938–1940 Lihula Erareaalkooli direktor, 1940–1942 Järvamaa ja 1942–1944 Virumaa koolide inspektor. Põgenes 1944 Rootsi. Oli 1945 Sigtuna laagrikooli juhataja. 15. märtsist kuni 15. septembrini 1945 Stockholmi Eesti Algkooli juhataja, 1945–73 eesti koolide inspektor, 1967–80 Pedagoogikakeskuse teadur Stockholmis. Uurimisvaldkond: eesti keel ja eesti keele õpetamise metoodika. Koostanud õpikuid, töövihikuid ja metoodilise teose. Emakeele lugemik algkoolile. 3.–6. õppeaasta (kaasautor). Tallinn 1935 Kuidas tarvitada uusi sõnu. Tartu 1936 Aabits ja emakeele-lugemik algkoolile. 1. kl. Tallinn 1938 Kuidas kodus õpetada lapsi lugema ja kirjutama. Tartu 1938 Eesti lugemik. I–II. Stockholm 1946–47 Meie eesti keel. I–IV õ.-a. Stockholm 1982 Läänemaa Õpetajate Liidu esimees Eesti Õpetajate Liidu juhatuse liige. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide EE 14, 403 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Tartu 1994, II, 232 Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm 1984, 98 Laan, P. Herman Rajamaa lahkumise puhul. // Välis-Eesti, 1987, 7/8 Leht, V. Herman Rajamaa ja välis-Eesti kool. // Õpetajate Leht, 1992, 17. X Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Eksotermiline reaktsioon

Eksotermiline reaktsioon on keemiline reaktsioon, mille käigus eraldub soojust. Eksotermilise reaktsiooni soojusefekt on negatiivne. See tähendab seda, et süsteem annab energiat ära. Energiahulk, mis on vajalik eksotermilise reaktsiooni käivitamiseks, on väiksem kui sellise reaktsiooni käigus vabanev energiahulk. Tavaliselt vabaneb tekkiv energia soojusena, kuid võivad esineda ka valgus või mõni muu elektromagnetkiirgus, lööklaine ja muud energia vabanemise võimalused. Kui eksotermilist reaktsiooni ei kontrollita, siis võib reaktsiooni astuvate aineosakeste arv väga kiiresti suureneda, mis põhjustab soojuse veelgi intensiivsemat eraldumist ja reageerivate aineosakeste arvu veelgi suuremaks muutumist. Selle tulemusena võib tekkida plahvatus. Kõige tuntum eksotermiline reaktsioon on põlemine. Ainet iseloomustab eripõlemissoojus, kütuseid kütteväärtus. Keemilise sideme moodustumine on alati eksotermiline protsess. Soojuse tekkimist ja neeldumist kas füüsikalise protsessi või keemilise reaktsiooni käigus mõõdetakse kalorimeetriat kasutades. Selle jaoks on välja mõeldud laboratooriumiseade reaktsioonikalorimeeter, millega jälgitakse soojusvoogu sellest anumast välja, milles reaktsioon toimub, või sellesse anumasse. Lisaks keemilistele reaktsioonidele saab seda kasutada ka mõne füüsikalise protsessi, näiteks kristalliseerumise või lahustumise soojusefekti mõõtmiseks. Eksotermilise reaktsiooni vastand ehk niisugune reaktsioon, milles energia neeldub, on endotermiline reaktsioon. Soojusefekt Keemiline plahvatus
Edgar-Adolf Rajandi

Edgar-Adolf Rajandi (aastani 1935 Edgar-Adolf Rosenstrauch, 25. juuli 1902 Aegviidu – 17. juuli 1978 Tallinn) oli eesti filoloog ja nimeuurija. Edgar-Adolf Rajandi oli raudteelaste poeg ja Henno Rajandi isa. Õppis Tallinna Raudtee Tehnikakoolis ja Tallinna Tehnikumis. Aastast 1922 oli triangulaator astronoomilis-geodeetilises ekspeditsioonis, aastast 1925 Tallinna linnavalitsuse teenistuses, oli statistik Tallinna Linna Statistikabüroos ja 1926–43 Tallinna Linnavalitsuse Statistikabüroo ja Perekonnaseisuameti perekonnaseisuametnik; tal on teeneid perekonnanimede korraldamise seaduse elluviimisel ning 1944 arhiivimaterjalide päästmisel. Aastail 1945–1950 oli Vabariikliku Perekonnaseisu Keskarhiivi juhataja, 1951–63 mitmes asutuses rakenduskunstnikuna. Perekonnaseisuametnikuna hakkas koguma nimematerjali. Tema kogud sisaldasid u 10 000 ees- ja 50 000 eri kirjakujuga perekonnanime. Tegeles isikunimede uurimisega, esines sageli Emakeele Seltsi koosolekutel ja keelepäevadel. Kirjutanud üle 20 vastava artikli ja 1 monograafia, mis tõi talle rahvusvahelise tunnustuse. Ameerika Nimeühingu liige (1972). Edgar Rajandi oli evangeeliumi kristlane. Tänapäeva eesnimedest. // KK (1964) 5 Meie perekonnanimede liigitamisest ja seletamisest (kaasautor H. Tarand). // KK (1966) 7 Raamat nimedest. Tallinn, 1966 Raamat nimedest. Nimeseadus. 3.tr. Tammerraamat 2011. Onomasti märkusi: Eesnimed tegusõnast olema (kaasautor H. Tarand). // Emakeele Seltsi aastaraamat 13 (1967) Rahvusvahelistest eesnimedest. // Emakeele Seltsi aastaraamat 13 (1967) Традиции и моды в употреблении личных имён. // Ономастика. M, 1969 Eesti eesnimedast Mats Tõnissoni tähtraamatutes (kaasautor H. Tarand). // Emakeele Seltsi aastaraamat 16 (1970) Kask perekonnanimena ja perekonnanimedes. // Emakeele Seltsi aastaraamat 18 (1972) Eesti nimed läbi sajandite (kaasautor H. Tarand). // Keel, mida me uurime. Tallinn, 1976 Mõtteid eesti isikunimede uurimisest. // Emakeele Seltsi aastaraamat 23 (1978). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Usuinimeste argipäev. Rahvaleht, 15. juuli 1933, nr. 82, lk. 4. Keel, mida me harime. Tallinn, 1976, 210 Ahven, H. Edgar Rajandi mälestuseks. // Emakeele Seltsi aastaraamat 24 (1978), 130–133. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Heli Rajangu

Heli Rajangu (aastani 1967 Heli Krips, sündinud 6. juunil 1944 Tartus) on eesti arstiteadlane ja dermatoveneroloog. Heli Rajangu on fotograafi tütar. Lõpetas 1962 Tartu 1. Keskkooli ja 1968 TÜ arstiteaduskonna ; Olnud 1968–77 Tartu Linna Naha- ja Suguhaiguste Dispanseri arst, 1977–79 TÜ nahahaiguste, dermatoloogia ja veneroloogia kateedri kliiniline ordinaator, 1979–1993 TÜ dermatoveneroloogia õppetooli assistent; aastast 1994 TÜ nahahaiguste kliiniku assistent; aastast 2000 ka SA Tartu Ülikooli Kliinikumi nahahaiguste kliiniku arst-õppejõud. Uurinud peamiselt sugulisel teel levivaid infektsioone. Üle 30 teadustrükise. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide O клинических и эпидемиологических особенностях трихомоноза урогенитального тракта женщин. // TÜ Toim 503 (1979) Lokaalselt kasutatavad D-vitamiini derivaadid psoriaasi ravis (kaasautor). // Eesti Arst (1994) 4 Klamüdioos. 1995, 21996 Fucicort dermatoloogias (kaasautor). // Eesti Arst (1996) 3 Concurrence of scabies with sexually transmitted diseases in adolescents. // Australas. J. Dermatol. 38 (1997) 2 Süfiliitilised ektüümid teisese süüfilise haigel (kaasautor K. Hussar). // Eesti Arst (2001) 2; Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 115. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Georg Rajasaar

Georg Rajasaar (21. aprill 1921 Tšember, Penza oblast, Venemaa – 18. detsember[viide?] 1998) oli eesti tehnikateadlane. Lõpetas 1948 Tartu 5. õhtukeskkooli ja 1956 EPA insener-mehaanikuna. 1956–61 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi noorem- ja vanemteadur ning 1961–66 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) mehhaniseerimisosakonna vanemteadur. Uurimisvaldkonnad: teravilja kuivatamise tehnoloogiad, loomakasvatuse mehhaniseerimine. Konstrueerinud põlevkivi- ja õliküttel töötava haljassöötade konveierkuivati. Üle 10 teadustrükise. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide http://www.kalmistud.ee/haudi?filter_maetud_eesnimi=georg&filter_maetud_perenimi=rajasaar&action=maetud&popup=0&yldotsing=1&filter_maetud_kalmistu=[alaline kõdulink] Heinakoristustööde mehhaniseerimine (kaasautor A. Tiigimäe). Tallinn, 1963 Elekterkeevitus (kaasautor E. Sepp). Tallinn, 1982. Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi teaduskoosseisu biobibliograafia 1947–1990. Tallinn, 1992, 63 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituut 1946–2006. Saku, 2006, 73. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Inda Rajasalu

Inda Rajasalu (aastani 1963 Inda Varik, 24. november 1938 Tartu – 13. oktoober 2010) oli eesti ajaloolane. Inda Rajasalu oli Tarvo Rajasalu ema. Lõpetas 1957 Valga 1. Keskkooli ja 1965 Tartu Riikliku Ülikooli; ajalookandidaat (1980, TRÜ), väitekiri "Деятельность коммунистической партии Эстонии по руководству лекционной пропагандой в республике в 1966–1970 гг". Oli 1965–1966 Tartu Riikliku Ülikooli NSV Liidu ajaloo kateedri vanemlaborant, 1966–1968 NLKP ajaloo kateedri õppekabineti juhataja, 1968–1974 õpetaja, 1974–1977 aspirant, 1977–1979 õpetaja, 1979–1982 vanemõpetaja, 1983–1989 dotsent, 1989–1990 Tartu Ülikooli sotsialismi ajaloo kateedri dotsent, 1990–1992 lähiajaloo kateedri dotsent, 1992–1996 ajaloo-osakonna dotsent, 1996–1998 eesti ajaloo õppetooli dotsent. Uurimisvaldkond: Eestimaa Kommunistliku Partei tegevus loengulise propaganda alal, tsensuuri ajalugu, vene kogukonna elu Eestis. Üle 30 teadustrükise. 1999 Tartu Ülikooli medal Loengulise töö osast internatsionalismi ja rahvaste sõpruse kasvatamisel vabariigis aastatel 1966–1970. // TÜ Toim 299 (1972) Eestimaa Kommunistlik Partei tegevus loengupropaganda efektiivsuse tõstmisel aastatel 1966–1970. // Töid Eestimaa Kommunistlik Partei ajaloo alalt 9 (1982) Eesti NSV Ühingu "Teadus" TÜ organisatsiooni asutamine ja tegevus. // TÜ ajaloo küsimusi 13 (1983). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 466 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 142. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.