laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aru mõis

Aru mõis on olnud paljude Eesti mõisate nimi. Aru mõis, rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal Aru mõis, rüütlimõis Nõo kihelkonnas Tartumaal Aru mõis, rüütlimõis Keblaste mõisa kõrvalmõis Mihkli kihelkonnas Läänemaal Aru mõis, rüütlimõis/Lehtse mõisa kõrvalmõis[küsitav] Ambla kihelkonnas Järvamaal Aru mõis, rüütlimõis Peetri kihelkonnas Järvamaal Aru mõis, riigimõis Puhja kihelkonnas Tartumaal Aru mõis, poolmõis Peetri kihelkonnas Järvamaal Aru mõis, Rägavere mõisa kõrvalmõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal Aru mõis, Kulina mõisa karjamõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal Aru mõis, Lõve mõisa karjamõis Helme kihelkonnas Viljandimaal Aru mõis, Kiviloo mõisa karjamõis Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal Aru mõis, Keila mõisa karjamõis Keila kihelkonnas Harjumaal Aru mõis, Vanamõisa mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal Aru mõis, Sauste mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal Aru mõis, Paasvere mõisa karjamõis Simuna kihelkonnas Virumaal Aru mõis, Roosna-Alliku mõisa karjamõis Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal Aru mõis, Udeva mõisa karjamõis Koeru kihelkonnas Järvamaal Aru mõis, Koigi mõisa karjamõis Peetri kihelkonnas Järvamaal Aru mõis, Vesneri mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal Aru mõis, Mäksa mõisa karjamõis Võnnu kihelkonnas Tartumaal Koigi-Aru mõis (karjamõis Ambla kihelkonnas) Vana-Aru mõis Aru vald
Nissi kirik

Nissi Maarja kirik on luteri kirik Harju maakonnas Riisipere aleviku Nissi asumis, Riisipere–Nurme tee ääres, aadressil Nissi tee 66. Kirikut kasutab EELK Nissi Maarja kogudus. Algne kirik ehitati 1501. aastal, tolleaegse maahärra Johann Üksküll maatükile. Riisipere maahärra tegi samal 1501. aastal reisi Rooma, kus ta palus tolleaegselt paavstilt Aleksander VI-lt luba oma maatükile kabeli ehitamiseks. Paavst andiski loa ning pärgamendile kirjutatud tõendi, mis on hiljem Riisipere mõisa kirjalaekast kaduma läinud. Valmis ehitatud uuele kirikule anti lähedal paikneva küla järgi nimeks Nissi. 1871. aastal ehitati kirikule uued tugevad müürid 52,5 meetri kõrguse historitsistliku torniga. 7. oktoobril 1873 pühitseti sisse uus ja avar kirik, millel oli kõrge üle Nissi metsade paistev torn. Ehitamiseks annetasid raha nii mõisnikud kui ka kohalik rahvas. Kiriku projekteeris Peterburi arhitekt David Grimm ja seda ehitati aastatel 1871–1873 meister Hindrek Jakobsoni juhtimisel. Riias valmistati Nissi kirikule vitraažaknad "Evangelist Johannes" ja "Apostel Peetrus" (H. Beyermann, 1902). 29. mail 1938 oli Nissi kogudusel järjekordne suurpäev. Peale põhjalikku remonti pühitses piiskop Nissi kiriku uuesti sisse. Kirikusse seati sisse elekter, ehitati ahjud, lisaks kaeti alumine kiriku seinaosa puitpaneelidega ja põrand vaipadega. Nissi kirikust idas tee ääres asub Nissi Vabadussõja mälestussammas ja nimeloenditega lisatahvlid II Maailmasõjas ja 1940-1985 vastupanuliikumises langenud ja poliitilise vägivalla läbi hukkunutele. 7. oktoobril 2013 kell 12 alanud jumalateenistusega tähistati kirikuhoone 150. sünnipäeva. Vaade kagust Kirikuaia kabel Nissi Vabadussõja mälestussammas Kiriku aeda on maetud Stackelbergide, Bistramite, Pilar von Pilchaude, Maydellide ja Mohrenschildtide suguvõsa liikmeid. Traditsiooniks on saanud suvel toimuvad kirikukontserdid. Kiriku järgi on tekkinud kõnekäänd "nina nagu Nissi kiriku torn". Kirikut ja Nissi asulat on näha 1966 Eesti Telefilmis valminud filmis "Võlg". Nissi kirikuaed Nissi kiriku rajamise lugu Seuberlich, Erich. Stammtafeln deutsch-baltischer Geschlechter. – Deutsche Stammtafeln in Listenform. Band I. Beiheft I. I. Reihe. Leipzig: Zentralstelle für Deutsche Personen- und Familiengeschichte E. V. Riga: Kommisions-Verlag für Lettland, Estland, Finnland, Polen und Russland: N. Kymmel in Riga, 1924. seite 15. Nissi kiriku pidupäev Nissi kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
Binaarne nomenklatuur

Binaarne nomenklatuur (ka binomiaalne nomenklatuur) on ladinakeelsete liiginimede nimetamine kahesõnaliste väljendite (binaarsete nimetuste) abil järgmisel viisil: Liigi perekonnanimi kirjutatakse esimesena ja alati suure tähega. Liiginimi kirjutatakse teisena ja üldjuhul väikese tähega. Binaarse nomenklatuuri võttis 18. sajandil kasutusele Karl von Linné. Järgnevas näites analüüsime lühidalt linnuliigi sinirinna ladinakeelset teaduslikku nimetust (Luscinia svecica). Siin tähistab "svecica" liigiepiteeti ja "Luscinia" perekonda (ööbik). Seega kuulub linnuliik sinirind ööbiku perekonda. eestikeelsed liiginimed taksonoomia MATJAŽ KUNTNER ja INGI AGNARSSON, Are the Linnean and Phylogenetic Nomenclatural Systems Combinable? Recommendations for Biological Nomenclature, Syst. Biol. 55(5):774–784, 2006, veebiversioon (vaadatud 16.08.2014) (inglise keeles)
Seidla mõis

Seidla mõis (saksa keeles Seydell) oli rüütlimõis Järva-Madise kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva valda Järva maakonnas. Seidla mõisa keskus asus Seidla külas. Seidla mõisa on esmamainitud 1639. aastal. Mõis kuulus pikka aega Mohrenschildtide suguvõsale ja hiljem Vietinghoffidele. 20. augustil 1837 päris oma kasuema Charlotte von Mohrenschildti (sünd von der Pahlen) käest mõisa Pauline von Vietinghoff (sündinud von Mohrenschildt). 11. mail 1868 andis ta mõisa oma pojale Adam Friedrich Magnus von Vietinghoffile. 19. aprillil 1884 ostis mõisa Georg Walter von Schilling. 30. märts 1902 suri parun, kelle tema seaduslikud pärijad olid tema üheksa poega ja üks tütar. 1904 leppisid nad kokku, et Seidla mõis jääb Hans Julius von Schillingile. 1919. aastal riigistas mõisa Eesti Vabariik. Riigistatud mõisas alustas 1921. aastal tööd 6-klassine vallakool, mille kooliarst märkis kontrollaktides mitu aastat, et ruumid vajavad tingimata remonti, tuleb teha uued põrandad, endised on muutunud auklikuks, seintel on tapeedid katki. Esines isegi prussakaid ja lutikaid. Teise korruse saali parkettpõrand on nii lagunenud, et võib olla ohtlik. Seidla algkooli viimane direktor (1957–1973) oli Helge Õunapuu (Maarend). Kolhoosiaja lõpuaastatel ehitas kohalik kolhoos Kaardiväelane üles aida ning pani härrastemajale uue leedu kivist katuse. 25. juulil 1996 ostis Albu vallalt mõisa pereettevõte Tsunftijänes, mille juhataja on Mati Raal. Korrastatud on mõisa parki, mõis on konserveeritud ning igal suvel peetakse Seidla mõisa juures vanavaralaata "Kila-Kola". 1760.–1780. aastatel rajati kahekorruseline hilisbarokne mõisahoone. Härrastemaja ees paiknenud väljakut ääristasid kaaristuga ait ja tall-tõllakuur. Abihoonetest on säilinud ait, tallist on järel vaid müüriosi. Mõisas korraldatakse vabaõhuüritusi. Peahoonest kagus paikneb kunagine viinavabrik ning edelasse jääval künkal on kogu sisustusega säilinud hollandi tüüpi tuuleveski, milline restaureerituna jahvatab 2009. aastast niihästi tuule jõul kui ka elektriajamiga, olles seni ainus töötav hollandi tüüpi tuulik Mandri-Eestis. Peahoone Peahoone Jääkelder Pargi piirdemüür Mõisa munakivitee Ait Eesti mõisate loend Ajalooarhiiv Seidla tuuliku koduleht Seidla mõisast Eesti mõisaportaalis Unustatud mõis: Seidla mõis ärkab elule tasa ja targu, Järva Teataja, 14. juuni 2007
Lea-Tuti Livšits

Lea-Tuti Livšits (neiupõlvenimega Sturm; 22. september 1930 Pagari talu, Kaarepere vald – 23. november 1999 Tartu) oli eesti kunstnik. 1951. aastast elas Lea-Tuti Kiviõlis, kus lõpetas keskkooli. Töötas 1974. aastani Kiviõli Põlevkivikeemia Kombinaadis laborandina, hiljem sealsamas kunstnikuna. 1974 asus elama Kohtla-Järvele ja hakkas tööle kunstnikuna Kohtla-Järve Põlevkivi Teadusliku Uurimise Instituudis. Ta lõpetas 1967. aastal Tartu Kunstimuuseumi kunstikursused (1967) ning sai Ida-Virumaal tuntuks eelkõige oma akvarellmaalidega. Lemmikteemad olid maastikud ja lilled, lemmikžanr oli akvarell kõigi oma vormidega. Lõi originaalse suuna graafikas, mida nimetatakse stohhatüüpiaks. Tal oli üle 20 isikunäituse Kiviõlis, Kohtla-Järvel, Tallinnas ja Tartus. Mitu korda esindas ta Ida-Virumaa kunstnikke ühisnäitustel Eestis ja ka välismaal. Tema loomingule on oma mõju avaldanud teiste seas ka isa Hugo Sturmi looming, kelle naivistlikud maalid ja puutööd seisid tema koduses ateljees aukohal. 2005. aastal avati Lea-Tuti Livšitsi viimases elukohas Kohtla-Järvel mälestustahvel. Tema isa oli harrastuskunstnik Hugo Sturm. Ta oli abielus Vladlen Livšitsiga. artikkel "Livšits, Lea - Virumaa Rahva kunstnik" artikkel "Kas kunst saab olla fraktaalne ehk kuidas on seotud stohhatüüpia, monotüüpia ja fraktalid?" näitus näitus juhend VKG kunstikogu - LEA-TUTI LIVŠITS Lea-Tuti Livšitsi viimane pilt Lea-Tuti Livšitsi foto
Angels Fall First

"Angels Fall First" on Nightwishi debüütalbum 1997. aastast. Albumi tootis Spinefarm Records. Lugude kogupikkus on 57:25. Kuigi albumi ainuke singel "The Carpenter" tõusis Soome singlite edetabelis kolmandaks, ei suutnud Nightwish saavutada kodumaal tuntust enne järgmise stuudioalbumi "Oceanborn" ilmumist. "Elvenpath" – 4:40 "Beauty and the Beast" – 6:24 "The Carpenter" – 5:57 "Astral Romance" – 5:12 "Angels Fall First" – 5:34 "Tutankhamen" – 5:31 "Nymphomaniac Fantasia" – 4:47 "Know Why The Nightingale Sings" – 4:14 "Lappi (Lapland)" – 9:20
Oceanborn

"Oceanborn" on ansambli Nightwish teine album, mis anti välja oktoobris 1998. Laulud albumil: Stargazers Gethsemane Devil & The Deep Dark Ocean Sacrament Of Wilderness Passion And The Opera Swanheart Moondance The Riddler The Pharaoh Sails To Orion Walking In The Air Sleeping Sun Walking In The Air, youtube.com
Punane hiid

Punane hiid on oma arengu lõppfaasi jõudnud täht, mis on oma esialgsest suurusest mitu korda suuremaks paisunud. Punase hiiu staadiumis tähe pinnatemperatuur on umbes 2473–3473 kelvinit (2200–3200 °C) ja see on oma suuruse tõttu Päikesest märkimisväärselt eredam. Päike muutub punaseks hiiuks umbes viie miljardi aasta pärast ning hävitab Merkuuri, Veenuse ja tõenäoliselt ka Maa. Punased hiiud on näiteks VY Canis Majoris, Betelgeuse, Arcturus, Antares, Aldebaran, α Herculis, β Pegasi ja Mira. "What Is A Red Giant Star?". Universe Today. Vaadatud 11. november 2018. "Red Giant Stars: Facts, Definition & the Future of the Sun". Space.com. Vaadatud 11. november 2018. "Will Earth Survive When the Sun Becomes a Red Giant?". Universe Today. Vaadatud 11. november 2018.
Manitoulin

Manitoulin on saar Huroni järves. Kuulub Kanada Ontario provintsi. Saare pindala on 2766 km². See on maailma suurim järvesaar. 2001 elas saarel 11 933 inimest.
Saint Mary jõgi (Suur järvistu)

Saint Mary jõgi on 119,9 km pikk jõgi Põhja-Ameerikas, mis algab Ülemjärvest ja suubub Huroni järve. Jõel asub Sainte Marie kärestik. Jõgi on terves ulatuses Ameerika Ühendriikide ja Kanada piiriks. Jõe lõunaküljele jääb Michigani osariik ja põhjaküljele Ontario provints.
Demokraatlik Partei (Poola)

Demokraatlik Partei (Partia Demokratyczna – demokraci.pl, Partia Demokratyczna, lühend PD) oli Poola sotsiaalliberaalne partei. Partei asutati 7. mail 2005 ning see liitus 12. novembril 2016 Euroopa Demokraatide fraktsiooniga Poola seimis, mille tagajärjel tekkis Euroopa Demokraatide Liit. Juriidiliselt oli erakond Vabaduse Liidu eelkäija. Partei esimees oli Janusz Onyszkiewicz. Juhtivate liikmete seas olid ka Marcin Święcicki, Wojciech Baluch, Władysław Frasyniuk, Bronisław Geremek, Tadeusz Mazowiecki, Jerzy Hausner ja Marek Belka. Erakond on kandideerinud seimi kahel korral: 2005. aastal ja 2007. aastal. 2005. aastal osales erakond valimistel ja sai 2,5 protsenti häälest. Kuna valimiskünnis Poolas seimi valimistel on 5%, ei saanud nad ühtegi kohta seimis. 2007. aastal osaleti valimistel Vasakpoolsete ja Demokraatide valimisliidu osana. Valimisliit sai 13,15% häältest ning sai 53 kohta seimis, millest 3 läksid Demokraatliku Partei liikmetele. "Euroopa Demokraadid liituvad Demokraatliku Parteiga". onet.pl. 12. november 2016. Vaadatud 20.02.2020. "2005. aasta seimi valimistulemused Poolas". Poola valimiskomisjon. 2005. Vaadatud 20.02.2020. "2007. aasta seimi valimistulemused Poolas". Poola valimiskomisjon. 2007. Vaadatud 20.02.2020.
PD

PD võib tähendada järgmist: Demokraatlik Partei (Poola), Poola partei Pd võib tähendada järgmist: pallaadiumi tähis
Maapähkel

Maapähkel ehk arahhis on hariliku maapähkli seeme. Maapähkel on kaunvili, mis valmib mullas ja sarnaneb välimuselt oaga. Maapähkli kultiveerimist alustati Peruus 2000 aastat tagasi. Pärast Ameerika avastamist jõudis see kultuur peatselt Edela-Aasiasse ja Lääne-Aafrikasse. 17. sajandi algul kasvatati teda juba Lõuna-Hiinas, kust ta hiljem ka Euroopasse jõudis, mistõttu teda kaua aega Hiina pähkliks nimetati. Praeguseks on aretatud üle kümne erineva maapähkli sordi. Maapähklid sisaldavad rohkesti kaltsiumi, magneesiumi ja rauda, samuti eeterlikke õlisid. Maapähkleid süüakse toorelt või röstitult, neist valmistatakse õli, margariini, halvaad, maapähklivõid ja neid lisatakse ka kondiitritoodetele. 2012. aastal toodeti maailmas kokku 40,5 miljonit tonni maapähkleid. Toodangu tabelis on antud andmed puhastamata pähklite kohta. 2017. aastal toodeti maailmas kokku 47,1 miljonit tonni maapähkleid. "Food and Agriculture Organization of the United Nations". faostat3.fao.org (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 19.10.2016. Vaadatud 12.01.2015. "Food and Agriculture Organization of the United Nations". faostat.fao.org (inglise). Vaadatud 30.11.2019. "USDA National Nutrient Database". www.nal.usda.gov (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 3.03.2015. Vaadatud 14.12.2010.
Hiina pähkel

"Hiina pähkel" võib tähendada: Maapähklit Litšit
Francis Drake

Sir Francis Drake (1540 – 27. jaanuar 1596) oli Inglise meresõitja. Ta röövis põgenenud orjadega Hispaania sadamaid Panamas. Golden Hind Vahemeri Kariibi meri Vaikne ookean 1878 – W. O. von Horn, "Prants Draake, se mees, kes meile kartohvlid on toonud" 2007 – Samuel Bawlf, "Francis Drake: kuninganna piraadi salajane merereis 1577–1580", ISBN 9789949407958; ISBN 9789949407958 Drake'i väin Broström, Natasja (9. veebruar 2024). "Vabadust otsiti vihmametsas või piraadilaeval - põgenenud orjade lood". Imeline Ajalugu. Vaadatud 11. märtsil 2024.
Mini jõgi

Mini jõgi on vähemalt kahe jõe nimi Hiinas: Mini jõgi on Jangtse lisajõgi. Mini jõgi on jõgi Fujianis.
Parapähkel

Parapähkel ehk Brasiilia pähkel on parapähklipuu seeme. Parapähklipuu kasvab Lõuna-Ameerikas Amazonase madalikel. 2009. aastal toodeti Lõuna-Ameerikas 78 315 tonni parapähkleid ning peamised tootjad olid Boliivia ja Brasiilia. Parapähklid on väga suure toiteväärtusega. See sisaldab rohkesti E-vitamiine, seleeni ja rauda. "USDA National Nutrient Database". www.nal.usda.gov (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 3.03.2015. Vaadatud 11.01.2011.
Miramii Maarja Vaher

Miramii Maarja Vaher on eesti kunstnik ja luuletaja. Tema tuntumad tööd on dokumentaalfilm "Identiteet" ja fotofilm "Anoreksia". 2004 osales Märjamaa näitusel Noorsoolikas. 2006 osales Valgusfestivalil Tallinna Linnahalli katusel. 2007 osales Tallinna Vaal Galerii näitusel Pomo Sapiens. Kunstikriitik Teet Veispak kirjutab seda näitust arvustades, et Vaher muretseb keskkonna pärast. "Kanuti Gildi Saali filmid". Originaali arhiivikoopia seisuga 3.05.2008. Vaadatud 24.03.2008. "Roosaga kuritegevuse vastu". 24.01.2007. Pressiteade. Vaadatud 24.03.2008.[alaline kõdulink] "Pomo Sapiens: see tõesti on midagi". Vaal Galerii. 30.04.2007. Vaadatud 23.03.2008.[alaline kõdulink] Teet Veispak (24.01.2007). "Postmodernne inimene". Postimees.ee.[alaline kõdulink]
Mini jõgi (Jangtse)

Min (hiina 岷江, Mínjiāng) on jõgi Hiinas. Algab Mini mägedest. Ülemjooksul voolab ta kuristikus. Punasesse nõkku laskudes hargneb, hiljem harud ühinevad taas. Suubub Yibinis vasakult Jangtsesse.
Wilhelm Christian Friebe

Wilhelm Christian Friebe (16. juuli (vkj) 1761 Groß-Ballhausen – 14. september (vkj) 1811 Riia) oli baltisaksa ametnik ja ajaloolane. Friebe oli pärit Tüüringist, kus tema isa Johann Christian Friebe pidas võõrastemaja. Tema ema nimi oli Johanna Maria Gerhard. Hariduse omandas esialgu kodus, seejärel Tennstedti ja Weißensee koolis. Seejärel õppis Hannoveri ja Güstrowi gümnaasiumis. 1781. aastal astus Göttingeni ülikooli, kus tudeeris 1784. aastani teoloogiat, aga ka statistikat ja loodusteadusi. 1784. aastal siirdus Liivimaale. 1784−1801 oli ta koduõpetaja esmalt Vietinghoffide Aluliina ja seejärel Rautenfeldide Koivaliina mõisas. 1801. aastal sai temast Liivimaa sotsieteedi alaline sekretär, kellena oli tegev surmani. 1804−1810 oli ühtlasi Riia kreisi kooliinspektor. 1811. aastal valiti ta Tartu ülikooli audoktoriks. Oma vaadetelt oli ta kameralist. Aastatel 1791–1794 andis ta välja viieköitelise Liivimaa üldajaloo, mis oli tunduvalt paremini loetav ning mõneti ka täpsem kui varasem Friedrich Konrad Gadebuschi "Livländische Jahrbücher". Physisch: ökonomisch, und statistische Bermerkungen von Lief- und Ehstland: oder von den beiden Statthalterschaften Riga und Reval, Riga: bey Johann Friedrich Hartknoch, Google books: Ueber Russlands handel, landwirthschaftliche kultur, industrie und produkte: nebst einigen physischen und statistichen bemerkungen 3. Band, 1798 Google books: Oekonomisch-technische Flora für Liefland, Ehstland und Kurland, Riga : in der Hartmannschen Buchhandlung, 1805, Google books Liivimaa Üldkasulik ja Ökonoomiline Sotsieteet Lenz, Wilhelm. Deutschebaltisches biographisches Lexikon 1710−1960. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1970, lk 229. TLÜAR rahvusbibliograafia isikud: Friebe, Wilhelm Christian. Lenz, Wilhelm. Deutschebaltisches biographisches Lexikon 1710 - 1960. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1970, lk 229. TLÜAR rahvusbibliograafia isikud: Friebe, Wilhelm Christian EAA, f. 1185, n. 1, s. 1231, L 17. Wilhelm Christian Friebe Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
Ühe metsa pojad

"Ühe metsa pojad" on Maario Kullami kirjutatud ja Ats Surva lavastatud film, mille tegevus toimub 1944. aasta Kagu-Eesti lahingute ajal. Märkimisväärne intensiivsus on filmi 7 algusminutil, kus kujutatakse Saksa väeosade tõrjelahingut edasitungivate Punaarmee osadega 16. augustil 1944. Hiljem keskendatakse tegevus punaväe seljataha jäänud Saksa sõduri katsele jõuda oma üksustele järele. Ühe metsa pojad on lugu teise maailmasõja lõpu sündmustest läbi metsavendade silme läbi. Aasta on 1944 ja tegevust leiab aset kuskil Lõuna-Eesti metsades (umbes 17.–20. augustil). Film räägib kahest metsavennast ja ühest eksinud saksa sõdurist, kes juhuste kokkusattumistel kokku saavad. Kui metsavennad saavad saksa sõduri käest teada lähenevast vene armeest, otsustatakse koos põgeneda ning punkri ehitus pooleli jätta. Metsavennad aga lubavad teha koostööd, et kadunud eestlasest saksa sõdur leiaks tee lähima staabini. Koostööd tehes võitlevad nad punaarmeelastega. Suur mets aga varjab igal pool ootamatuid ohtusid. Vaenlaste tagalas võitlevad nad end kotist välja, kuni leiavad kauaotsitud staabi. Seal nende seiklus lõpebki ning igaüks leiab oma tee. Metsavendi ootasid ees rasked võitlused kaotatud sõjajärgse Nõukogude okupatsiooniga. "Ühe metsa pojad" ametlik veebileht "Ühe metsa pojad" Youtube'is
Parapähklipuu

Parapähklipuu ehk kõrge parapähklipuu (Bertholletia excelsa) on potipuuliste sugukonda kuuluv võimas, kuni 50 meetri kõrgune igihaljaste lehtedega puu. Ta on parapähklipuu perekonna ainus liik. Parapähklipuu seemned on parapähklid.
Pistaatsiapähkel

Pistaatsiapähkel on hariliku pistaatsia vili. Harilik pistaatsia kasvab metsikult Venemaa ja Kesk-Aasia mägipiirkondades ja seda kasvatatakse enamikus Kesk-Aasia ja Lähis-Ida riikides, Vahemere maades ja USA-s, eriti Californias, kuhu see viidi 1890. aastatel. Tänapäeval on olulisemad pistaatsiapähklite tootjad Türgi, Iraan, Palestiina ja Süüria. Pistaatsiapähkel on luuvili, mis mõneti meenutab mandlit. Pistaatsiapähklid kasvavad kobaras ning neid korjatakse käsitsi või masinatega, mis pähklid puu otsast alla raputavad, et need saaks maast kokku korjata. Pärast korjamist pähkleid leotatakse, et eralduks punakas või kollane koor. Seejärel kuivatatakse pistaatsiapähklid päikese käes. Pähkli rohekas tuum on väike ja ümmargune, maitselt mahe ning veidi magus. Pähklit katab peen pruunikas kest ning ümbritseb õhuke suhteliselt kõva koor, mis lõheneb vilja küpsedes pikisuunas. Algselt kreemikat värvi koor omandab kuivades roosa tooni, toiduainetööstuses pistaatsiapähkli koori töödeldakse, et need veel roosakamaks muuta. Pistaatsiapähkleid süüakse tervelt, jahvatatult või tükeldatuna, soolaga ja ilma. Neid tarvitatakse niisama maiusena, küpsetatult või kasutatakse kondiitritoodete (pudingud, koogid) valmistamisel. Neid ka röstitakse ja seejärel soolatakse. Vahemere maade ja Aasia köök kasutab pistaatsiapähkleid palju, eriti kondiitritoodetes ning liha- ja linnuliharoogades. India köögis valmistatakse neist sageli püreed, mida kasutatakse kastmena riisi ja juurviljade juurde. Samuti pressitakse neist pistaatsiaõli, mis leiab kasutust farmaatsia- ja parfümeeriatööstustes. Pistaatsiapähkel sisaldab rohkelt valku ja kroomi, samuti eeterlikke õlisid. Tabelites on toodud lisanditeta röstitud pistaatsiapähklite toiteväärtus ja biokeemiline koostis. Lipiide hulgas on küllastunud rasvhappeid 5,46 g, monoküllastumata rasvhappeid 23,68 g, polüküllastumata rasvhappeid 13,45 g, β-sitosterooli 200 mg, kampesterooli 10 mg ja stigmasterooli 3 mg. Maailma toiduainete entsüklopeedia, Tallinn, Tea, 2006, lk.292 "Food and Agriculture Organization of the United Nations". faostat.fao.org (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 19.10.2016. Vaadatud 12.01.2015. "USDA National Nutrient Database". www.nal.usda.gov (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 3.03.2015. Vaadatud 4.03.2011.
Harilik pistaatsia

Harilik pistaatsia (Pistacia vera) kuulub anakardiliste (äädikapuuliste) sugukonda pistaatsia perekonda. Harilik pistaatsia on looduslikult levinud Kesk-Aasias ja Afganistanis. Arvatakse, et kõige varem hakati harilikku pistaatsiat kultuuristama Süürias, kust levis Itaaliasse ja Vahemere maadesse. Iraanis on pistaatsiat kasvatatud kultuurtaimena umbes 1500 aastat. Põhilise pistaatsiapähkli toodangu annavad Iraan, USA ja Türgi[viide?]. Viljakandvusega ei ole pistaatsia just helde, andes saaki üle aasta. Hariliku pistaatsia vili pistaatsiapähkel on luuvili, mis mõneti meenutab mandlit, kuid on viimasest väiksem ja värvuselt roheline.  Pikemalt artiklis Pistaatsiapähkel
Enurees

Enurees ehk kusepidamatus on tahtmatu urineerimine. Enamasti on tegu öise voodimärgamisega, kuid sama probleem võib väljenduda ka päevases püksi kusemises. Laps hakkab oma põit tunnetama umbes kaheaastaselt. Vanuses 2–4 aastat õpib laps oma põit kontrollima. Alates 5. eluaastast tuleks hakata otsima enureesi põhjusi. Enureesi esineb kõikides vanuserühmades, kuid vanemates vanuserühmades probleemi esinemine harveneb. 4-aastastel esineb seda u 25%, 7-aastastel u 10%, 15-aastastel u 3%, täiskasvanutel 1–3%. Enureesi põhjusi võib olla mitmeid. Täpseid põhjusi ei teata ja kindlaid ravimeetodeid ei ole. Kui enureesil ei ole orgaanilist põhjust, siis klassifitseeritakse see psüühikahäirena koodiga F98.0. http://www.terviseleht.ee/200118/18_enurees.php http://www.kuivaks.ee/index.php?page=92& http://www.inimene.ee/pages.php3/06?text_id=453