laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aksai rajoon

Aksai rajoon (vene keeles Аксайский район on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rostovi oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Aksai linn. Rajoon piirneb põhjas ja kirdes Oktjabrski rajooniga, idas Bagajevskaja rajooniga, lõunas Kagalnitskaja rajooniga, edelas Azovi rajooniga, läänes Doni-äärse Rostoviga ja loodes Mjasnikovi rajooniga. Rajooni pindala on 1170 km². Elanike arv oli 2012. aastal 103 013, 2009. aastal 86 037 ja 2002. aastal 88 899. Aksai rajooni asulad kuuluvad ühee linnaasunduse (Aksai linna) ja kümne külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Don, Aksai, Gruševka, Bolšoi Nesvetai, Bolšoi Log, Koisug, Temernik ja Tuzlov. Q126684906
Helgi Sildever

Helgi Sildever (31. märts 1935 – 23. oktoober 2001) oli eesti rahvamuusik, koorijuht ja muusikapedagoog. 1949. aastal küüditati ta koos emaga Novosibirskisse. 1958. aastal naasis kodumaale. 1962. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakooli koorijuhtimise erialal, samal aastal asus tööle Vändra Lastemuusikakooli õpetajana. Ta oli üks rahvamuusikaansambli Linnutaja asutajaid ja selle kunstiline juht aastatel 1978–2000. 1987 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane 1990 Carl Robert Jakobsoni stipendium 1994 Pärnumaa vapimärk (ansambli Linnutaja kunstiline juht) 1996 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (Kuue Küla Koori asutamine ja ansambli Linnutaja juhendamine) Silvi Kanoshina. Hüvastijätt Helgi Sildeveriga. Pärnu Postimees, 24. oktoober 2001 "Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. oktoober 2016. Vaadatud 23. novembril 2017. "Vändra Muusikakooli ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. detsember 2017. Vaadatud 23. novembril 2017. "Linnutaja juhid". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. detsember 2017. Vaadatud 23. novembril 2017. Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Mikroettevõtja

Mikroettevõtja on raamatupidamise seaduse järgi kõige väiksem ettevõtte kategooria Eestis. Mikroettevõtja lisandus ettevõtete liigitusse 1. jaanuaril 2016 jõustunud seadusemuudatuste tulemusena. Seadusemuudatuse eesmärk oli lihtsustada mikro- ja väikeettevõtjate tegevust ning aruandlust. Juba 2003. aastal soovitas Euroopa Komisjon riikidel leevendada väike- ja mikroettevõtete aruandlust, kuid sellal ei pidanud Rahandusministeerium koostöös asjaomaste valdkondade esindajatega asjade sellist käiku vajalikuks. Raamatupidamise seaduse järgi on mikroettevõtja osaühing, mis vastab aruandeaasta bilansipäeval järgmistele tingimustele: varad kokku kuni 175 000 eurot; kohustised ei ole suuremad kui omakapital; ettevõttel on üks osanik, kes on ka juhatuse liige; müügitulu on aruandeaastal kuni 50 000 eurot. Euroopa Komisjon defineerib keskmise ja väikese suurusega ettevõtjaid erinevalt. Euroopa Komisjoni definitsiooni järgi vastab mikroettevõte järgmistele tingimustele: vähem kui kümme töötajat; käive või bilansimaht alla 2 miljoni euro. Sellest määratlusest lähtub komisjon ka toetuste määramisel, ettenähtud nõuete vähendamisel ja vähendatud tasude kohandamisel. Kui 2015. aastani pidid kõik ettevõtted koostama samadele nõuetele vastava aastaaruande, siis majandusaastatel, mis algavad alates 1. jaanuarist 2016, on nõuded eri kategooriate ettevõtete jaoks erinevad. Uuendusena võivad mikro- ja väikeettevõtjad esitada majandusaasta kohta täismahus aastaaruande asemel lühendatud aastaaruande. Lisaks võivad mikroettevõtjad soovi korral koostada ka väikeettevõtja lühendatud või täismahus aruande. Mikroettevõtja lühendatud majandusaastaaruanne koosneb kahest põhiaruandest (lühike bilanss ja kasumiaruanne) ning kuni kolmest lisast. Kui mikroettevõtja koostab lühendatud aruande, ei pea ta koostama tegevusaruannet. Ettevõtluskonto Väikeettevõte Mikro- ja väikeettevõtjate aruandlus muutub lihtsamaks. Vaadatud 22.11.2017. "Commission Recommendation of 6 May 2003 concerning the definition of micro, small and medium-sized enterprises". Eur-Lex. 20.5.2003. Eestile ei meeldi plaan väikeettevõtete aruandlust vähendada. Äripäev, 22.05.2013. Vaadatud 23.11.2017. Raamatupidamise seadus §3. Vastu võetud 20.11.2002 What is an SME?. Vaadatud 23.11.2017. KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 800/2008 I LISA Artikkel 2, Euroopa Liidu Teataja, 6. august 2008 Majandusaasta aruanne | Eesti.ee. Vaadatud 23.11.2017.
Veokett

Veokett on kett, mida kasutatakse konveierite, tõstukite, ekskavaatorite ja muude selliste masinate tõmbeorganina.
Põlva Gümnaasium

Mitte segi ajada endise kooliga Põlva Ühisgümnaasium Põlva Gümnaasium on riigigümnaasium Põlvas aadressil Piiri tänav 1. Kool tegutseb 1. septembrist 2016. Koolihoone on Eesti esimene liginullenergia koolimaja. 2016-2021 Alo Savi alates 1. detsember 2021 Raul Kadaste Põlva Kool http://pg.edu.ee/info-opilasele-ja-vanemale (vaadatud 21.11.2017) Endine vanglajuht Raul Kadaste asub Põlva gümnaasiumi direktoriks. Postimees, 23. november 2021. Kooli koduleht
Räpina põhikool

Räpina põhikool oli põhikool Põlva maakonnas Räpinas. 2001 ühines põhikool Räpina ühisgümnaasiumiga. Kool asutati 1946. Kooli nimed: 1946 Räpina algkool 1950 Räpina 7-klassiline kool 1961 Räpina 8-klassiline kool 1988 Räpina põhikool https://yg.rapina.ee/koolist/ajalugu/ (vaadatud 23.11.2017) Martin Kaasik, 2001. Eesti koolid 2000. AS Inreko Press. Lk 280
Taevaskoja algkool

Taevaskoja algkool oli algkool Põlva maakonnas Põlva vallas Taevaskoja külas. Kool tegutses aastatel 1953–2000. Kool alustas tegevust 1. septembril 1953 neljaklassilise algkoolina. Kooli algne nimi oli Saesaare algkool, ehkki kool asus Taevaskoja külas. Esimestel õppeaastatel oli koolis 25–30 õpilast. Oktoobris 1964 nimetati kool Taevaskoja algkooliks. 1960. aastatel oli koolis 15–20 õpilast. 1973/1974. õppeaastast õppisid Taevaskoja algkoolis ka Taevaskoja lastesanatooriumis ajutiselt ravil viibivad lapsed. Kohalikke lapsi õppis koolis 1970. aastatel kümmekond, sanatooriumis viibivaid lapsi vahetus aasta jooksul 70–85, kuna sanatooriumi ravituusik kestis tavaliselt ühe õppeveerandi. 1980. aastatel langes kohalike laste arv koolis alla kümne, mõnel aastal õppis koolis vaid kaks kohalikku last. Sanatooriumis viibijatest õpilasi arv langes alla 20. 1990/1991. õppeaastast läks kool Põlva vallavalitsuse alluvusse. Pärast Taevaskoja Lastesanatooriumi sulgemist 1993. aastal jäi kool vaid kohalikele lastele, nende arv oli 3–5 õppeaasta kohta. 1998/1999. õppeaastast, pärast senise koolihoone tagastamist õigusjärgsele omanikule, kolis kool koos Taevaskoja raamatukoguga uude asukohta. Taevaskoja algkool suleti 31. augustil 2000. Martin Kaasik. Eesti koolid 2000. AS Inreko Press, 2001 Liina Kähr. Taevaskoja algkooli lugu. 2004 Enn Esko (koostaja). Põlvamaa aladelt kadunud koolid (1700–2010) ehk raamat Põlvamaa aladel kunagi olnud koolidest. Põlva Rahvahariduse Selts, 2010
Kunda 1. keskkool

Kunda 1. keskkool oli keskkool Lääne-Viru maakonnas Kundas. 2001. ühendati Kunda 1. keskkool ja Kunda 2. keskkool ning moodustati uus kool: Kunda ühisgümnaasium. Kunda Ühisgümnaasiumi arengukava 2005–2015
Kopli Otell

Kopli Otell oli eesti punkansambel, mis tegutses Tallinnas aastatel 1981–1982. Pamp (Lauri Kiviloo) – soolokitarr Munk (Ivo Uukkivi) – vokaal Mark Muru – basskitarr Rein Adamson – trummid Riho Västrik – basskitarr Andrus Narusk – basskitarr Peep Metsmaa – trummid
Endrik Üksvärav

Endrik Üksvärav (sündinud 9. novembril 1980 Lihulas) on eesti dirigent ja laulja. Ta on lõpetanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia kooridirigeerimise erialal (2004, Olev Oja dirigeerimisklass) ning omandanud samal erialal ka magistrikraadi (2011, Hirvo Surva dirigeerimisklass). Õppinud lisaks trompetit (Aavo Ots) ja metsasarve (professor Kalervo Kulmala). Endrik Üksvärav on juhatanud mitut puhkpilliorkestrit, kammerorkestrit ja kammerkoore. 2010. aasta sügisel pani ta aluse kammerkoorile Collegium Musicale. Endrik Üksvärav on osalenud Neeme Järvi, Paavo Järvi, Jorma Panula, Eri Klasi, Anders Eby ja Ervin Ortneri meistriklassides. Samuti on ta mitmel korral osalenud tunnustatud barokilaulja Peter Kooij (Holland) juhendatud Bachi laulmise meistrikursustel. 2012. aastal alustas Endrik Üksvärav õpinguid Haagi Kuninglikus Konservatooriumis vanamuusika laulu erialal (õpetajateks Peter Kooij, Michael Chance, Jill Feldmann ja Maria Acda-Maas) ning jätkas 2014. aastal samas magistriõppes. 2011 Eesti Kooriühingu aastapreemia (aasta noor dirigent) 2012 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (tulemusliku solisti- ja dirigenditegevuse ning Pühalepa Muusikafestivali algatamise eest) 2018 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (koos kammerkooriga Collegium Musicale, eesti koorimuusika särava edendamise ning pühendunud ja kõrgetasemelise tutvustamise eest nii Eestis kui välismaal) 2021 Haapsalu Püha Johannese koguduse teenetemärk Endrik Üksvärav Eesti Muusika Infokeskus Endrik Üksvärav sai EELK Haapsalu püha Johannese koguduse teenetemärgi, Lääne Elu, 28. detsember 2021
Laasi vald

Laas (itaalia: Lasa) on vald (comune) Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 50 km Bolzanost läänes. Valla pindala on 110,1 km². 2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 3983 inimest. 2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 98,09% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 1,67% itaalia keelt ja 0,4% ladiini keelt. Vallas on järgnevad frazione-d (alljaotused, peamiselt külad ja asundused): Allitz (Alliz), Eyrs (Oris), Tanas ja Tschengls (Cengles). Laas (Lasa) külgneb järgmiste valdadega: Mals, Martell, Prad, Schlanders, Schluderns ja Stilfs. Laas on tuntud puhta valge marmori poolest, mida kaevandatakse mägedes külast lõuna pool, ja mida on ehitamisel kasutatud ülemaailmselt, sealhulgas Victoria memoriaali juures Londonis. Laas seisab ühel suurimal koonilisel rusukuhilal Alpides, tuntud kui Gadriamure, mis kerkib kitsast orust Allitzi küla kohas. See kuhil võib olla katastroofilist päritolu ja tekkinud mäe kokkuvarisemisel praeguse Gadriatali kohal. Kuhil blokeerib Vinschgau peaoru ja surub Etschi jõe selle lõunaküljele, kus seda lõikab kuristik, mis paljastab 7300 aastat vanu maetud palke. Kuhil toetab nüüd niisutatavaid puuviljaaedu. Kandlwaal Laasis, vana niisutuskanal Laasi kihelkonnakirik Laasi raudteejaam Tschenglsburgi loss Valla koduleht (saksa ja itaalia keeles)
Zeltiņi kihelkond

Zeltiņi kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Seltinghof, läti keeles Zeltiņu draudzes novads) oli haldusüksus Liivimaal Valga kreisis. Varem oli Zeltiņi Aluliina kihelkonna adjunktuur. 1902. aastal eraldati see iseseisvaks kihelkonnaks. Siiski, 17. sajandi lõpus ja 18. sajandi alguses moodustas see koos Lejasciemsi kihelkonnaga lühikest aega eraldiseisva kihelkonna. Ādami (Schwartzbeckshof) rüütlimõis Ilzene (Ilsen) rüütlimõis Jaunkalnamuiža (Neu-Kalnemoise) rüütlimõis, hiljem Kalniena kõrvalmõis Kalniena (Alt-Kalnemoise) rüütlimõis Zeltiņi (Seltinghof) rüütlimõis Zeltiņi mõis 1790. aastal. Johann Christoph Brotze kogust Zeltiņi mõis 1790. aastal Vaade Alūksne kiriku abikirik-kabelile Zeltiņis Ādami mõis 1795. aastal Baltisches historisches Ortslexikon. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1990, lk 580. Materialen zur Kirchengechichte, E. H. von Busch lk. 543 Baltisches historisches Ortslexikon. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1990. Lk 376, 580. Richter, Adolf. Baltische Verkehrs- und Adressbücher. Bd I. Livland. Riga, 1909.
Zeltiņi mõis (Zeltiņi kihelkond)

Zeltiņi mõis (saksa keeles Seltinghof, läti keeles Zeltiņu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Zeltiņi kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Alūksne piirkonnas Zeltiņi vallas Zeltiņis. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 3/4 adramaad, sellele allus koos Jaunmuiža mõisaga (Karlsberg) 542 mees- ja 585 naishinge. Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: Roschukaln. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 277.
Ādami mõis

Ādami mõis (saksa keeles Schwarzbeckshof, läti keeles Ādamu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Zeltiņi kihelkonnas. Mõisakompleks asub tänapäeval Lätis Smiltene piirkonnas Trapene vallas Ādamsi külas. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal üks adramaa, sellele allus 62 mees- ja 62 naishinge. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 277.
Triboloogia

Triboloogia on teadusharu, mis käsitleb detailide hõõret, määrimist ja kulumist. Iga triboloogilist probleemi saab käsitleda tribosüsteemi mõiste abil. Kuigi ajalooliselt on see olnud osa inseneriteadustest, on viimase kümnendi jooksul tähtsust kogunud ka nanotriboloogia, mis käsitleb triboloogia põhimõtteid üksikute molekulide tasandil. kuluv detail kaasdetail (mõningatel juhtudel asendab kaasdetaili liikuv vedelikuline või gaasiline keskkond) kuluva ja kaasdetaili vaheline aine ümbritsev keskkond koormus suhteline liikumine triboloogia mõisteid P. Ball, "Made to measure (New materials for the 21st century)", lk. 416
Kalniena mõis

Kalniena mõis (saksa keeles Alt-Kalnemoise, läti keeles Kalnienas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Zeltiņi kihelkonnas. Mõisakompleks jääb tänapäeval Gulbene piirkonna Stāmeriena valda Kalniena külla. Mõisa hoonetest on kohaliku kaitse all tall-tõllakuur-kutsari elamu, pesuköök ja aedniku maja. Park ja häärber on riikliku kaitse all muinsusmälestised. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 23 ja 5/6 adramaad, sellele allus 1040 mees- ja 1138 naishinge. Aastal 1816 kuulus mõisale kuus karjamõisa: Jaunkalnamuiža (Neu-Kalnemoise), Ate (Ottenhof, hilisem Ate mõis Aluliina kihelkonnas), Aschukaln, Wehrschumuische, Uppesmuische ja Katharinenhof. http://mantojums.lv/lv/piemineklu-saraksts/?t=St%C4%81merienas+pagasts&region=0&group=2&type=0 http://mantojums.lv/lv/piemineklu-saraksts/?t=St%C4%81merienas+pagasts&region=0&group=1&type=0 Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 277.
Jaunkalnamuiža mõis

Jaunkalnamuiža mõis (saksa keeles Neu-Kalnemoise, läti keeles Jaunkalnamuiža) oli rüütlimõis, hiljem Kalniena kõrvalmõis Liivimaal Valga kreisis Zeltiņi kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Gulbene piirkonnas Stāmeriena vallas. Leivude keeles kandis mõis Mäemõiža mõisa nime. Seal ja Ilzene mõisas elas aastal 1846 kokku 1486 leivut. Sjögren, Andreas Johan 1850. Zur Ethnographie Livlands. Bulletin de la classe des sciences historiques, philologiques et politiques de l’Académie Impériale des Sciences de Saint-Pétersburg 1850, lk. 49–70.
Hella Asur

Hella Asur (sündinud 5. novembril 1933) on eesti kultuuritegelane. 1980. aastatel töötas ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia osakonnajuhatajana. Aastatel 1998–2000 oli ta OÜ Tallinna Orelifestival juhatuse liige. 1987 – Eesti NSV teeneline kultuuritegelane Aunimetusi. Sirp ja Vasar, 2. oktoober 1987 Inforegister. Tallinna Orelifestival OÜ
Paide linn (haldusüksus)

Paide linn on haldusüksus Järva maakonnas. Omavalitsusüksus moodustati haldusreformi tulemusena pärast 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimisi senise Paide linna, Paide valla ja Roosna-Alliku valla ühinemisel. Ühinemise tulemusena on see pindalalt teine linn Eestis Pärnu järel. Paide omavalitsusüksuse territooriumil asub üks linn (Paide), üks alevik (Roosna-Alliku) ja 39 küla: Allikjärve, Anna, Eivere, Esna, Kaaruka, Kihme, Kirila, Kirisaare, Kodasema, Koordi, Korba, Kriilevälja, Mustla, Mustla-Nõmme, Mäeküla, Mäo, Mündi, Nurme, Nurmsi, Oeti, Ojaküla, Otiku, Pikaküla, Puiatu, Purdi, Sargvere, Seinapalu, Sillaotsa, Suurpalu, Sõmeru, Tarbja, Tännapere, Valasti, Valgma, Vedruka, Veskiaru, Viisu, Viraksaare, Võõbu Paidel on üheksa sõpruslinna: Westminster, Ameerika Ühendriigid Håbo, Rootsi Hamina, Soome Fredensborg, Taani Mažeikiai, Leedu Saldus, Läti Annaberg-Buchholz, Saksamaa Havířov, Tšehhi Perejaslav, Ukraina  Pikemalt artiklis Paide linnapea Alates juulist 2023 on Paide linnapea Kaido Ivask Maa-amet, vaadatud 11.03.2018. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 3.08.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Paide linna, Paide valla ja Roosna-Alliku valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 "Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine" muutmine (vastu võetud 12.01.2017 nr 12) www.riigiteataja.ee "Paide sõpruslinnad Paide kodulehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. veebruar 2017. Vaadatud 1. septembril 2019. Paide koduleht
Herbert Uprus

Herbert Uprus (27. juuli 1926 Karksi vald, Viljandimaa – 15. mai 2013 Põlva) oli eesti kultuuritegelane. Ta lõpetas Patküla algkooli kiitusega. Pärast sõda lõpetas ta kaugõppekeskkooli ning 1973. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. 1944. aastal mobiliseeriti ta Punaarmeesse, saadeti tööpataljoni, vabanes 1947. aastal. Aastatel 1948–1949 õppis Helme Põllumajanduskoolis, omandas traktoristi kutse. Seejärel töötas ta varumisagendina. Aastatel 1953–1959 oli ta Tõrva kino direktor, 1959–1987 Põlva rajooni riikliku kinovõrgu direktor. 1987. aastast jäi pensionile, kuid jätkas töötamist osalise tööajaga Põlva Teenindustootmisvalitsuse juristina. Ta harrastas malet, osales maleturniiridel Põlvas ja oli üks Põlva paremaid maletajaid. 1958 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukiri 1972 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane Talurahvamuuseumis meenutatakse endisi kinoaegu. Koit, 26. august 2006 Heikki Ots. Male kiirturniir Herbert Upruse mälestuseks. Koit, 15. juuli 2014
Karavan

Karavan (varem ka killavoor) on veoloomadel (eelkõige kaamelitel) või veoloomade saatel liikuv, eeskätt turvalisuse nimel kokkuhoidev kaupmeeste või reisijate seltskond, mis läbib ohtlikke piirkondi. Karavani pealik on tavaliselt karavanisaatja, kes on varustatud relvastatud kaitsega. Populaarses esituses karavan on Lähis-Ida või Kesk-Aasia kõrbe- või stepimaastiku tarvik, kus karavaniteed olid peamisteks ühendusteedeks. Kõige kuulsam karavanimarsruut muinas- ja keskajal oli Siiditee, mis ühendas Hiinat Kesk- ning Ees-Aasia maadega ning mis oli tuntud alates 2. sajandist eKr. Karavanid, mida peeti endisaegseks tarvikuks, võeti taas kasutusele 1980. aastatel Afganistani sõja ajal, mil neid laialdaselt kasutati afgaani mässuliste poolt relvade ja laskemoona vedamiseks üle Pakistani piiri sügavale Afganistani territooriumile. Nii saavutati suur salastatus murdmaastikul, mis oli autotranspordi jaoks ligipääsematu. Koormaloomade ja pakikandjate karavane kasutatakse siiani narkootikumide salakaubaveoks (sealhulgas ka Kuldsest kolmnurgast Kagu-Aasias. Laevakaravan on laevade ühendus või üksteise järel liikuvate või seisvate laevade rühm. Erinevalt konvoist ei pea veesõidukite karavan ilmtingimata hõlmama sõjalaevu. Näiteks saatis Veneetsia kaubandusriik itta laevakaravane, mis koosnesid galeeridest (vene keeles "галея") – relvastatud kaubalaevadest. Tüüpilisim laevakaravan on jäämurdja järel jääkanalis liikuvate laevade rida. Nii saadetakse kaubalaevu ka Kirdeväilas. Jõekaravan on mitu mitteliikurlaeva, näiteks ühe pukseri abil veetavad praamid või parved. Selliste karavanide alatised osalejad peavad traditsiooniliselt karavanijuhipäevi, mis toimuvad 24. septembril, koos kauglaskurite ning eskordilaevade meeskondadega. Euroopas, aga viimasel ajal[millal?] ka Venemaal, nimetatakse karavaniks iseliikuvaid või külgehaagitavaid haagissuvilaid. Konvoi Karavanserai Kaubahoov Postijaam
Kiviloo külanõukogu

Kiviloo külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954. Külanõukogu moodustati 1945 augustis Harjumaal Peningi vallas. Külanõukogu keskus asus Kiviloo asunduses. Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Kiviloo külanõukogu 1950 septembris Kose rajooni koosseisu. 1954 juunis Kiviloo külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium jagati Kose ja Pikavere külanõukogu vahel. Kiviloo külanõukogu Eesti nõukogude entsüklopeedia faksiimileversioonis (vaadatud 24.11.2017) Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 8. augusti 1945 seadlus Harju maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta. Eesti NSV Teataja, 1945, 35, 543 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
Druviena mõis

Druviena mõis (saksa keeles Druween, läti keeles Druvienas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Tirza kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Gulbene piirkonnas Druviena vallas Druvienas. Mõisakompleks (häärber ja teenijatemaja ning sellega kokku ehitatud laut ja tall) on kohaliku kaitse all olevad muinsusmälestised. Mõisa peahoones asub tänapäeval Druviena põhikool. Mõisa esimesed omanikud olid von Seßwegenid, kellele kuulus ka Lizumsi mõis. 1629. aastal andis Gustav II Adolf Lizumsi mõisa Anton de Morriele, Druviena mõisa koos Apeltiena mõisaga sai 1630. aastal aga Nicolaus Barthold. Kui too suri, läks ka Druviena de Morriede valdusse. 1657. aastal läks see Valentin von Meyeri valdusse. 1781. aastal suri Valentin Burchard von Meyer ilma järglasteta ja mõisa päris tema tädi Johanna Margaretha Malama. Johanna Margaretha surma järel päris mõisa 1804. aastal tema poeg Ivan, seejärel tema lapselaps Matvei Ivanovitš Malama. 1836. aastal ostis mõisa 62 355 rubla eest vabahärra Johann Gottlieb von Wolff (1804−1859). Too suri mais 1871. Mõnda aega oli mõis tema pärijate ühisomandis, ent 1872. aasta lõpus ostis Joseph Sigmund Alexander mõisa 112 950 rubla eest teistelt pärijatelt välja. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3 ja 5/8 adramaad, sellele allus 425 mees- ja 477 naishinge. 1640. aastal oli mõisa suurus 1 ja 1/2 adramaad, aastail 1688 ja 1734 aga 2 ja 7/8 adramaad. 1757. aastal oli mõisa suurus 3 ja 5/8 adramaad, 1823. aastal aga 13 ja 1/10 adramaad. Ka 1832. aastal oli adramaid 13 ja 1/10, 1881. aastal oli neid aga 6 ja 46/80, lisaks allus mõisale 17 ja 10/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses. 1816. aastal kuulus mõisale Alexandershofi karjamõis. Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 245. Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 418-419. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 276. Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 242. Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 412.
Kivi-Vigala külanõukogu

Kivi-Vigala külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1960. Kivi-Vigala külanõukogu moodustati 1945 septembris Läänemaal Vigala vallas. Külanõukogu keskus asus Kivi-Vigala alevikus. Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Kivi-Vigala külanõukogu 1950 septembris Pärnu-Jaagupi rajooni koosseisu. Seoses Pärnu-Jaagupi rajooni likvideerimisega 1959. aastal arvati Kivi-Vigala külanõukogu Märjamaa rajooni koosseisu. 1960 septembris Kivi-Vigala külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium arvati Vigala külanõukogu koosseisu. Kivi-Vigala külanõukogu Eesti nõukogude entsüklopeedia faksiimileversioonis (vaadatud 24.11.2017) Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlus Lääne maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta. Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlus maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s. Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114 https://www.digar.ee/arhiiv/en/download/246323 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 3. septembri 1960 seadlus mõnede Eesti NSV külanõukogude likvideerimise ning mõnede külanõukogude ja rajoonide piiride muutmise kohta. Eesti NSV Ülemnõukogu Teataja, 1960, 29, 83