laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rotilõks

"Rotilõks" on Eesti-Vene-Prantsusmaa koostööna 2011. aastal valminud Andres Puustusmaa mängufilm. Filmi turulinastus toimus veebruaris 2011 Berliini filmifestivalil. Eesti kinodesse jõudis teos 5. märtsil. 2011. aastal käis Eesti kinodes filmi "Rotilõks" vaatamas 9816 inimest. Mait Malmsten – Liberaaldemokraatliku partei poliitik Toomas Pork Tõnu Kark – endine miilitsa operatiivtöötaja Endel Lembit Ulfsak Ilja Nartov Kirill Käro Natalia Murina-Puustusmaa Marina Aleksandrova Nikolai Fomenko Eda-Ines Etti Evelin Pang Hele Kõrve Indrek Tarand Tea Raidsalu. "Rotilõks" valib Solarises filmistaari. 24tundi, 08.11.2010 "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 29. aprill 2013. Vaadatud 20. augustil 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Anu Saagim. Kinno jõuab Puustusmaa põnevik "Rotilõks". Elu24 Rotilõks. Facebook Rotilõks: filmitreiler. Youtube.com Rotilõks (2011). Forumcinemas Rotilõks: Produtsent Anu Veermäe räägib filmist (video). WittySparks
Rünno Saaremäe

Rünno Saaremäe (27. august 1966 – 12. veebruar 2011) oli eesti näitekirjanik ja ajakirjanik. Rünno Saaremäe on kirjutanud näidendid "Jaanituli", "Kui Kungla rahvas ...", "Täismäng" ja kahasse venna Üllar Saaremäega näidendi "Käpipuu vennaskond". 2007 Eesti Näitemänguagentuuri näidendivõistluse äramärgitud töö ("Pealkiri kokkuleppel") Tema noorem vend oli Üllar Saaremäe. Suri Üllar Saaremäe vanem vend, kirjanik Rünno Saaremäe, Delfi.ee, 15.02.2011 In memoriam Rünno Saaremäe
Esiliiga 2010

Esiliiga 2010 võitis Tallinna FC Levadia II. Järgmiseks hooajaks pääses Meistriliigasse Lasnamäe FC Ajax, mis oli Tallinna FC Levadia ja Tallinna FC Flora duublite järel parim iseseisev klubi. Neljanda kohaga lõpetanud Kiviõli Tamme Auto pääses üleminekumängudele, kuid kaotas kahe mängu kokkuvõttes 2:4 FC Kuressaarele. Kaheksandana lõpetanud Valga FC Warrior kaotas kokkuvõttes 1:3 II liiga võistkonnale Tallinna FC Atletik, kuid säilitas oma koha tänu Tartu FC HaServi loobumisele. 2Rakvere FC Flora alustas hooaega miinus 2 punktiga ja JK Tallinna Kalev miinus 5 punktiga, kuna litsentsitingimused polnud täidetud. Hiljem JK Tallinna Kalevi karistust vähendati miinus 4 punktile. Hooaja lõpus osalevad 8. kohale jäänud võistkond üleminekumängudel II liiga piirkondades 2. kohale tulnud võistkondade omavaheliste mängude võitjaga. Üleminekumängude võitja mängib järgmisel hooajal Esiliigas ning kaotajad II liigas. HÜJK Emmaste loobus üleminekumängudest. Tallinna FC Atletik võitis koondtulemusega 3:1 ja tõusis Esiliigasse. Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu. Meistriliiga 2010 II liiga 2010 III liiga 2010 IV liiga 2010 Kõik jalgpalli Esiliiga klubid said litsentsi jalgpall.ee, 10. märts 2010 JK Tallinna Kalevi karistust vähendati jalgpall.ee, 22. märts 2010
Esiliiga 2009

Esiliiga 2009 võitis Tallinna FC Levadia II, millele oli see juba neljas järjestikune Esiliiga võit. Järgmiseks hooajaks pääses Meistriliigasse Kohtla-Järve FC Lootus, mis oli Tallinna FC Levadia duubli järel parim iseseisev klubi. Kolmanda kohaga lõpetanud Valga FC Warrior pääses üleminekumängudele, kuid kaotas kahe mängu kokkuvõttes 1:2 Paide Linnameeskonnale. Kaheksandana lõpetanud Viljandi JK Tulevik II säilitas oma koha Esiliigas, alistades kahe mängu kokkuvõttes 3:2 II liiga võistkonna Tartu JK Tammeka II. Parimaks väravakütiks oli ülekaalukalt Tõnis Starkopf, kes lõi kokku 32 väravat. 1Kiviõli Tamme Auto alustas hooaega -3 punktiga. 2Rakvere FC Flora alustas hooaega -6 punktiga Hooaja lõpus osalevad 8. kohale jäänud võistkond üleminekumängudel II liiga piirkondades 2. kohale tulnud võistkondade omavaheliste mängude võitjaga. Üleminekumängude võitja mängib järgmisel hooajal Esiliigas ning kaotajad II liigas. Tartu JK Tammeka II võitis koondtulemusega 1:0. Viljandi JK Tulevik II võitis koondtulemusega 3:2 ja säilitas koha Esiliigas. Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu. Meistriliiga 2009 II liiga 2009 III liiga 2009 IV liiga 2009 "Meistriliiga 2009 – Üleminekumängud". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. juuli 2012. Vaadatud 19. juulil 2012. "Esiliiga 2009 – Üleminekumängud". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuli 2012. Vaadatud 9. juulil 2012. Esiliiga 2009 – Väravalööjad 2009
Esiliiga 2007

Esiliiga 2007 võitis Tallinna FC Levadia II. (M) = Liiga võitja; (LV) = Langes liigast välja; (E) = Edutatud; (ÜV) = Üleminekumängude võitja. Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu. Meistriliiga 2007 II liiga 2007 III liiga 2007 IV liiga 2007
Esiliiga 2006

Esiliiga 2006 võitis Tallinna FC Levadia II. (M) = Liiga võitja; (LV) = Langes liigast välja; (E) = Edutatud; (ÜV) = Üleminekumängude võitja. Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu. Meistriliiga 2006 II liiga 2006 III liiga 2006 IV liiga 2006 V liiga 2006
Esiliiga 2005

Esiliiga 2005 võitis Pärnu JK Vaprus. (M) = Liiga võitja; (LV) = Langes liigast välja; (E) = Edutatud; (ÜV) = Üleminekumängude võitja. Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu. Meistriliiga 2005 II liiga 2005 III liiga 2005 IV liiga 2005 V liiga 2005
Esiliiga 2004

Esiliiga 2004 võitis Tartu Tammeka. (M) = Liiga võitja; (LV) = Langes liigast välja; (E) = Edutatud; (ÜV) = Üleminekumängude võitja. Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 28 mängu. Meistriliiga 2004 II liiga 2004 III liiga 2004 IV liiga 2004 V liiga 2004
Esiliiga 2003

Esiliiga 2003 võitis Kohtla-Järve Lootus. Maardu JK ei suutnud täita kõiki litsentsitingimusi, ning kaotas Esiliiga koha Tartu JK Merkuurile (eelmise hooaja välja langejale). (M) = Liiga võitja; (LV) = Langes liigast välja; (E) = Edutatud; (ÜV) = Üleminekumängude võitja. 1Tartu JK Merkuur alustas meistrivõistluseid 4 miinuspunktiga seoses EJL Litsentsikomisjoni poolt määratud karistusega litsentseerimiseks vajaliku dokumentatsiooni hilinenud esitamisega ning ebatäpsustega nimetatud dokumentides. 2Pärnu Vaprus kaotas hooaja kestel litsentsi ning hoolimata kogutud punktidest oli esiliiga viimane. Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 28 mängu. Meistriliiga 2003 II liiga 2003 III liiga 2003 IV liiga 2003 V liiga 2003
Esiliiga 2002

Esiliiga 2002 võitis FC Valga. Maardu S.C. Realu uueks nimeks sai Maardu JK. (M) – liiga võitja; (LV) – langes liigast välja; (E) – edutatud; (ÜV) – üleminekumängude võitja. Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 28 mängu. Meistriliiga 2002 II liiga 2002 III liiga 2002 IV liiga 2002 V liiga 2002
Esiliiga 2001

Esiliiga 2001 võitis Pärnu FC Levadia. Hooaja eel loodi FC M.C. Tallinn põhjal uus klubi Maardu S.C. Real, mis võttis üle FC M.C. Tallinna koha esiliigas. FC M.C. Tallinn mängis 2001. aastal III liigas. JK Sillamäe Kalev ja Narva SK Alstom Kick Sai (kes võitis 2001. aasta II liiga ida/põhi) vahetasid nimed ja säilitas seeläbi koha Esiliigas. (M) = Liiga võitja; (LV) = Langes liigast välja; (E) = Edutatud; (ÜV) = Üleminekumängude võitja. Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 28 mängu. Meistriliiga 2001 II liiga 2001 III liiga 2001 IV liiga 2001
Esiliiga 2000

Esiliiga 2000 võitis FC Maardu. Hooaja eel liitusid Tartu KSK Vigri mängijad FC Maardu. Esiliiga võitnud FC Maardu kolis Tallinna ning hakkas kandma nime Tallinna FC Levadia. (M) = Liiga võitja; (LV) = Langes liigast välja; (E) = Edutatud; (ÜV) = Üleminekumängude võitja. Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 28 mängu. Meistriliiga 2000 II liiga 2000 III liiga 2000 IV liiga 2000 V liiga 2000
Esiliiga 1999

Esiliiga 1999 võitis FC Kuressaare. Eelneval hooajal meistriliigasse tõusnud Maardu FC Levadia liitus JK Tallinna Sadamaga; Esimene meeskond hakkas mängima meistriliigas ja teine meeskond esiliigas nime all FC Maardu. (M) = Liiga võitja; (LV) = Langes liigast välja; (E) = Edutatud; (ÜV) = Üleminekumängude võitja. Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 28 mängu. Meistriliiga 1999 II liiga 1999 III liiga 1999 IV liiga 1999 V liiga 1999
Esiliiga 1998

Esiliiga 1998 võitis Maardu FC Levadia. Maardu FK Olümpia põhjal loodi Maardu FC Levadia. (M) = Meister; (LV) = Langes liigast välja; (E) = Edutatud; (ÜV) = Üleminekumängude võitja. Hooaja lõpus mängis 8. kohale jäänud võistkond üleminekumängudel II liiga piirkondades 2. kohale tulnud võistkondade omavaheliste mängude võitjaga. Ülemineku mängude võitja sai õiguse osaleda järgmisel hooajal Esiliigas ning kaotajad II liigas. II liigade 2. koha play-offi võitis FC M.C. Tallinn koondtulemusega 13:4, kes pääses edasi üleminekumänge mängima Esiliiga 8. kohaga. FC Kuressaare võitis Esiliiga üleminekumängud koondtulemusega 2:1, ning säilitas seega oma koha Esiliigas järgmiseks hooajaks. Meistriliiga 1998 II liiga 1998 III liiga 1998 IV liiga 1998
Korporatsioon Teutonia

Korporatsioon Teutonia oli 1908. aastal asutatud Tartu saksa üliõpilaskorporatsioon. 1908. aastal asutatud Lõuna-Vene Sakslaste Üliõpilaskogu registreeriti korporatsiooniks Teutoniana 9. aprillil 1912 ning võeti Chargiertenconventi liikmeks. Liikmed olid peamiselt Bessaraabia sakslastest kolonistid. Korporatsioon saadeti 1. aprillil 1915 laiali, sest liikmed olid Saksamaal osalenud poliitilises tegevuses. Pärast Esimest maailmasõda kolis Tübingeni ülikooli juurde. Teutonia (1908-1918), BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital Dr. Viktor Krieger, Teutonia Dorpat, die einzige Korporation von Studenten kolonistischer Herkunft im Russischen Reich, Volk auf dem Weg 8-9/2020, S. 47-49. Dr. Viktor Krieger, Universität Dorpat und deutsche Siedler im Zarenreich, Volk auf dem Weg (Stuttgart) 07/2020, S. 22-24. Dr. Viktor Krieger, Verzeichnis der deutschen Siedler-Kolonisten, die an der Universität Dorpat 1802-1918 studiert haben (alphabetisch geordnet), Volk auf dem Weg 8-9/2020, S. 39-41. Dr. Viktor Krieger, Verzeichnis der deutschen Siedler-Kolonisten, die an der Universität Dorpat 1802-1918 studiert haben (alphabetisch geordnet) – Teil 4, Volk auf dem Weg 8-9/2020, S. 25-27. Dr. Viktor Krieger, Verzeichnis der deutschen Siedler-Kolonisten, die an der Universität Dorpat 1802-1918 studiert haben (alphabetisch geordnet) – Teil 5, Volk auf dem Weg 8-9/2020, S. 41-42.
Venjamin Porõvkin

Venjamin Jefimovitš Porõvkin (vene keeles Вениамин Ефимович Порывкин; 22. detsember 1924 – 19. juuli 2010) oli kõrgem Nõukogude partei- ja julgeolekutöötaja Eesti NSV-s. Eesti NSV RJK esimehe asetäitja (1971–1989). 1940–1942 külakaupluse juhataja, puidutööstuse tööline ja külanõukogu täitevkomitee sekretär Tomski oblastis. 1942–1949 Punaarmees, maavägede poliitüksuse major. ÜK(b)P (NLKP) liige aastast 1948. 1950–1953 Eesti NSV Metsaministeeriumi inspektor ja osakonnajuhataja. 1953–1955 Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee parteiorganite osakonna instruktor, 1955–1959 parteiorganite osakonna parteiinformatsiooni sektori juhataja. Lõpetas 1958 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna ja 1961 NLKP Keskkomitee juures asuva Kõrgema Parteikooli, õppis 1959–1961. 1961–1963 EKP Tartu Linnakomitee 2. sekretär. 21.01.1963–10.06.1971 EKP KK administratiivorganite osakonna juhataja. 1967–1990 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu VII koosseisu, VIII koosseisu, IX koosseisu, X koosseisu, XI koosseisu saadik. 23.06.1971–19.04.1977 Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuva Riikliku Julgeoleku Komitee esimehe asetäitja, 19.04.1977–25.01.1989 1. asetäitja. Riikliku Julgeoleku Komitee kindralmajor 27. oktoobrist 1977. 16. novembril 1988 hääletas Eesti NSV Ülemõukogu saadikuna Eesti NSV suveräänsusdeklaratsiooni poolt. Pärast KGB-st erruminekut suunati NLKP KK administratiivorganite osakonna poolt Moskvasse. Hiljem elas Moskva lähedal Balašihhas. Ta maeti Moskvasse Trojekurovo kalmistule, kuhu on maetud paljud juhtivad KGB töötajad. ПОБЕДИТЕЛИ. ПОРЫВКИН Вениамин Ефимович, shieldandsword.mozohin.ru Eesti NSV Ülemnõukogu saadiku isiklik toimik. Porõvkin, V.J. RA ERA.R-3.12.976 Eesti lugu. Äratulek. ENSV KGB iseseisvuse taastamise aastatel, 24. juuli 2021
Me olime kaheksateistkümneaastased

"Me olime kaheksateistkümneaastased" on Tallinnfilmi film aastast 1965. Filmi tegevustik põhineb 1940. aasta sündmustel. Filmi tegevustik leiab aset 1940.–1941. aasta Nõukogude okupatsiooni ajal Saaremaal. Rühm noori elluastujaid peab valima, kas jääda truuks iseseisvale Eesti Vabariigile või toetada uut kommunistlikku režiimi. Filmis mängis keskset rolli Viktor Oxfordi kirjutatud sõdurilaul "Jää vabaks, Eesti meri", mis Nõukogude ajal ei olnud otseselt keelatud. Evald Hermaküla – Elmar Uudam Mare Hellaste (Mare Garšnek) – Virve Teenus Peeter Kard – Riks Parka Tõnu Aav – Eerik Rein Koppelman – Harri Feliks Kark – Arno Tiina Ideon – Leida Einari Koppel – Feliks Kaarel Karm – Uudam Heino Mandri – Trossi Franz Malmsten – Parka Hugo Laur – Teenus Ants Eskola – Linnus Jüri Müür – Külvand Grigori Kromanov – politseinik "Me olime kaheksateistkümneaastased" oli Kaljo Kiisale režissöör-lavastajana kolmas mängufilm. Film valmis kirjanik Ants Saare algupärase stsenaariumi põhjal. Film esilinastus Eesti NSVs 19. juulil 1965 ja mujal NSV Liidus 11. jaanuaril 1966 pealkirjaga “Nad olid kaheksateistkümneaastased” ("Им было восемнадцать"). Film sattus kohe pärast selle valmimist ägeda kriitikatule alla. Isegi üleliidulises ajakirjanduses paigutati see halbade filmide kategooriasse. Muuhulgas kritiseeriti pealiskaudset suhtumist filmitavasse ja illustratiivsust ning seda, et "tekstid, dialoogid ja kõned mõjuvad mitte lihtsalt räigelt, vaid ka lamedalt, ilma alltekstita." "Kuigi näitlejad andsid endast parima, on tegelaskujude karakterid edasi antud liiga mustvalgetena." "Neid, kes iga hinna eest püüdsid Eesti iseseisvust päästa, näidatakse üdini negatiivsetena ja Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi loojaid-tekitajaid ülipositiivsetena. Nii ühe kui teise leeri karakterite puhul ei toimu kogu filmi jooksul vähimatki arengut." Vaatamata kõigele tõsteti siiski esile karismaatilised noored näitlejad Evald Hermaküla ja Peeter Kard, samuti oma näitlejateed alles alustanud Mare Hellaste ja Tiina Ideon. Üksmeelse tunnustuse pälvis Hugo Laur vana muusikaõpetaja Teenusena. Ain Kütt (faili metaandmete järgi) (17. november 2013). "Mälumängu küsimused" (PDF). Tartu Üliõpilaste Mälumänguklubi. Originaali (PDF, lk. 3) arhiivikoopia seisuga 28. september 2015. Vaadatud 13. septembril 2015. Õie Orav. Kaljo Kiisa ebaõnnestunud film, kus näitlejad andsid endast parima. Maaleht, 26. veebruar 2011.
7. armee

7. armee nimetust on kandnud mitmete riikide erinevad väeüksused, sealhulgas: 7. armee (Saksa keisririik) 7. armee (Wehrmacht) 7. armee (Vene NFSV) 7. armee (Nõukogude Liit) 7. armee (Prantsusmaa) 7. armee (Itaalia) 7. armee (Osmanite riik) 7. armee (Austria-Ungari) 7. armee (Ameerika Ühendriigid) 7. armee (Jugoslaavia Kuningriik) VII korpus 7. diviis 7. rügement 7. brigaad 7. pataljon
Jüri Poolus

Jüri Poolus (sündinud 11. veebruar 1941 Narvas) on endine Eesti NSV riigiametnik ja Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee ohvitser. Jüri Poolus lõpetas Eestis Tallinna Polütehnilise Instituudi keemikuna 1964. aastal, seejärel õppis aastatel 1977–1979 Moskvas NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee kõrgkoolis. Jüri Poolus töötas Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee 5. osakonnas 1. jaoskonna ülemana, mis tegeles ideoloogilise luurega väliseestlaste seas välismaal. Aastatel 1982–1988 oli Jüri Poolus Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee parteiorganisatsiooni sekretär (partorg), aastatel 1988–1991 ENSV RJK 10. osakonna ülem. Hiljem töötas Jüri Poolus AS-i Mainor haldusdirektorina. http://www.aripaev.ee/Print.aspx?PublicationId=a0ce429f-1c4d-49f0-b596-354337b8d177 Eestit okupeerinud riikide julgeolekuorganite või relvajõudude luure- või vastuluureorganite teenistuses olnud või nendega koostööd teinud isikute kohta. 27.11.1997 teadaanne nr 137
Pello vald

Pello on vald Soomes Lapi maakonnas. Pello naabervallad on Ylitornio, Rovaniemi ja Kolari vald ning Övertorneå ja Pajala vald Rootsis. Vald on soomekeelne. Area of Finland's municipalities 2023-01-01 Population growth biggest in nearly 70 years Valla koduleht
Lauris Reiniks

Lauris Reiniks (sündinud 11. juulil 1979 Dobeles) on läti laulja, näitleja, saatejuht ja helilooja. Ta õppis Jelgava muusikakoolis ja Läti Ülikoolis. Näitlejaks õppis ta Los Angeleses California osariigis USA-s. Ta on välja andnud seitse sooloalbumit. Helilooja ja artistina on ta saanud üle 20 auhinna ja on saavutanud rahvusvahelise tuntuse. Lauris sündis Dobeles. Laurise esimene esinemine televisioonis oli viieaastaselt, kui ta laulis saates "Neighbors Meet". Lapse ja teismelisena oli Lauris solist pop-rokkansamblis AURI, mis oli tema isa moodustatud. Selle bändiga sai ta esimese lavakogemuse, osaledes lastefestivalidel ja -võistlustel. 1998. aastal pakkus Läti Televisioon talle saatejuhi kohta uues muusikasaates "Nošu Spēles". Saade viis ta kokku Läti populaarse helilooja Raimonds Paulsiga, kes kutsus teda osalema oma muusikaprojektidesse ja esitama tema laule. See koostöö kestis ühe aasta, kuni Lauris mõistis, et ta saab kirjutada oma muusikat ja olla iseseisev artist. "Planet 42" (2002) "Lidot savādāk" (2003) "Tik balti" (2003) "Never Look Back" (F.L.Y., 2003) "Debesskrāpju spīts" (2005) "Nakts veikalā" (2007) "Es skrienu" (2010; läti ja veel kaheksas, sh eesti keeles: "Ma jooksen") "Süda vaikselt närbub" (2012)  Lauris Reiniks – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht
Eau Claire

Eau Claire on linn Ameerika Ühendriikides Wisconsini osariigis, Eau Claire'i maakonna halduskeskus. Eau Claire asub Minnesota pealinnast Saint Paulist 90 km ida poole Chippewa jõe kaldal, mis voolab kirdest edelasse ja suubub Mississippisse. Linna pindala on 83,8 km². Aastal 2000 elas Eau Claire'is 61 704 inimest. Eau Claire'is sajab aastas keskmiselt 800 mm. Sademed on jaotunud ebaühtlaselt, suvel sajab rohkem. Kõige sademeterohkemad kuud on juuni (119 mm) ja mai (102 mm), kõige sademetevaesemad jaanuar ja veebruar (28 mm). Linna nimi tuleb prantsuse keelest. Eau Claire'is suubub Eau Claire'i jõgi Chippewasse. Jõgi sai nime selle järgi, et 19. sajandi algul sõitsid prantsuse maadeavastajad mööda mudast Chippewa jõge ülesvoolu ja kui nad jõudsid Eau Claire'i suudmesse, nägid nad, et selle jõgi on täiesti selge, ja hüüdsid: «Voici l'eau claire!», mis tähendab 'Siin [on] selge vesi!'. Selle järgi sai nime alguses jõgi, siis jõe suudmesse rajatud asula, aga see prantsuskeelne lause sai linna motoks. 1856 asutati Eau Claire'i jõe suudmesse asula, mis esialgu kandis nime West Eau Claire. 1872 sai see kohaliku omavalitsuse. 3 km Chippewa jõge mööda allavoolu rajas Daniel Shaw &Co. puidutööstus Shawtowni asula, mis peagi kasvas West Eau Claire'iga kokku ja 1930. aastatel liideti omavahel. 1950. aastateks oli linn laienenud nii kaugele itta, et kasvas sisuliselt kokku Altoonaga, kuigi tänapäevani on nad formaalselt eri asulad (ehkki kohalik ajaleht on alates 2009 ühine). Altoonas oli 2010. aastal 6706 elanikku. 1948 muutis Eau Claire linna valitsemise süsteemi ja linnapea ametikoht kaotati ära. Linna juhib 11-liikmeline nõukogu, mis koosneb 5 saadikust, mis esindavad linnaosi, 5 saadikust, mis on valitud üle linna, ja linnanõukogu presidendist, kes samuti valitakse üle linna. Linnanõukogu istungid toimuvad raekojas. Kohalikud valimised toimuvad igal aastal ja linnanõukogu liikme volitused kestavad kaks aastat. Nimelt valitakse igal paaritul aastal linnaosade saadikud ja linnanõukogu president ning igal paarisaastal ülelinnalised saadikud. 19. sajandil oli põhiline tegevusala linnas puidutööstus ja saeveskeid oli seal üle 20. Tänapäevaks on need suletud. Alates 1990. aastatest on kõige suurem tööstusharu linnas elektroonikatööstus, täpsemalt riistvara tootmine. Linnas asub Wisconsini Eau Claire'i ülikool. Linnast 6 km põhja pool on Chippewa oru piirkondlik lennujaam, mille pindala on 32 ha. Seda hakati rajama 1923 ja see valmis 1929. Eau Claire'ist saab kiirteed mööda sõita lääne poole Saint Pauli ning kagu poole osariigi pealinna Madisoni, osariigi suurimasse linna Milwaukeesse ja Chicagosse. Maantee läheb ka loode poole Rice Lake' kaudu Ülemjärve läänesopis olevasse Duluthisse. Raudtee kulgeb Eau Claire'ist kagusse Milwaukee kaudu Chicagosse ja itta Saint Pauli. Kuid reisirongiliiklus sellel liinil lõpetati 1963. Tänapäeval plaanitakse see taastada. 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. Suur maailma atlas, lk. 127, 128  Eau Claire – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Õhuluure

Õhuluure on õhujõudude luurelennukite või mehitamata luurelennukite (UAV) poolt regulaarsete/rutiinsete või sihipäraste lendude käigus rahu- ja sõjaajal teostatav teabehankeprotsessi osa, mille käigus vastavalt lennukõrgusele fikseeritakse visuaalse vaatluse või video-fotoaparatuuri abil vaadeldaval territooriumil, objektil või infrastruktuuriobjektil huvipakkuvad objektid või sündmused: raudtee-ešelonid, väeosade, sõjatehnika kogunemised, vägede dislotseerumispiirkonnad jne. Õhuluurega kogutud esmased andmed analüüsitakse ja kontrollitakse täiendavalt lahinguluure ja agentuurluure teel. Hugin Lockheed U-2 ja lendur Gary Powers SR-71 Blackbird MiG-25 Воздушная разведка разведка люфтваффе: война глазами немецких летчиков Воздушная разведка:Сборник военно-исторических примеров, «Военная литература» Воздушная разведка RAF aerial reconnaissance photos launched online Орлов Александр Семенович, Воздушная разведка США над территорией СССР в 1950-1955 гг. Rootsi saatis välja luuramises kahtlustatud Vene lennuki, Delfi.ee, 19. mai 2016
Rahvusvaheline raamatu standardnumber

ISBN (International Standard Book Number) on raamatute identifitseerimiseks kasutatav numbrikombinatsioon. ISBN võeti ISO 2108 standardi järgi kasutusele 1970. aastal. Eestis välja antud raamatutel hakati ISBN-i kasutama alates 1992. aastast. Lisaks raamatutele on ISBN ette nähtud ka brošüüridele, jätkväljaannetele, kaardiväljaannetele, dia- ja mikroväljaannetele, õppematerjalide komplektidele, mis koosnevad nii trükitud kui ka audiovisuaalvahenditest, õppeotstarbelistele videotele ja filmidele, CD-ROM-idele ja arvutiprogrammidele. ISBN on igale väljaandele omane unikaalne tunnus. Kui kirjastus laseb välja ühe ja sama väljaande erinevast materjalist kaante vahel või erinevas formaadis, siis on kõigil neil variantidel ka oma ISBN. Lisatiraaži korral jäetakse ISBN enamasti samaks, kuid kordustrüki korral saab väljaanne uue ISBN-i. Ühel ja samal väljaandel võib olla ka mitu ISBN-i. Näiteks mitmeköitelistel teostel on oma ISBN igal köitel ning ka kogu köidete komplektil. ISBN koosneb neljast osast, mis võivad olla sidekriipsudega eraldatud. Esimene osa määratleb maa või keelepiirkonna, kus raamat on välja antud: 0 ja 1 – ingliskeelsed piirkonnad 2 – prantsuskeelsed piirkonnad 3 – saksakeelsed piirkonnad 4 – Jaapan 5 – endine NSV Liit 6 (määratlemata) 7 – Hiina 8... ja 9... – muud maad ja piirkonnad Eestis väljaantavate raamatute maatunnus on 9949-, 9985- või 5-. ISBN teine osa määratleb kirjastuse. Kolmas osa määratleb antud kirjastuse väljaande. Viimane number on kontrollnumber, mis saadakse arvutuslikult. Viimaseks numbriks võib olla ka X. Alates 1. jaanuarist 2007 võeti senise 10-kohalise ISBN-i asemel kasutusele 13-kohaline ISBN. DOI (Digital Object Identifier), digitaalsete objektide tähistamiseks Handle System digitaalsete objektide, püsi-identifikaatorite tähistamiseks ISAN (International Standard Audiovisual Number), filmide ja muude audiovisuaalsete toodete tähistamiseks ISMN (International Standard Music Number), noodiväljaannete tähistamiseks ISRC (International Standard Recording Code), helisalvestiste tähistamiseks ISSN (International Standard Serial Number), perioodiliste väljaannete (ajalehtede, ajakirjade jmt) tähistamiseks ISWC (International Standard Musical Work Code), muusikateoste tähistamiseks LCCN (Library of Congress Control Number), USA Kongressi Raamatukogu katalooginumber Eesti ISBN Agentuur