laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hülgeõng

Hülgeõng on endisaegne hülgepüügil kasutatud õng, mis koosnes ridamisi asetsevast kolmest konksust, millest keskmine oli keeratud vastassuunda. Hülgeõngega püüti nii, et keskmine konks kinnitati hülgepoja turjale, kes lasti pika, hobusejõhvidest keerutatud nööri otsas vette. Poega päästma tulnud emashüljes jäi aga kahe muu konksu külge kinni ja tõmmati veest välja. Hülgeoda Hülgepüss Hülgeraud Hülgevõrk Käks Tang Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 44. Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 28. Ilmari Manninen. Die Sachkultur Estlands, I Band. Õpetatud Eesti Selts, Tartu, 1931, 77. Hülgeõng Eesti Muuseumide Infosüsteemis Filmiaparaadiga hülgepüügil. DIGAR. Päevaleht, nr. 85, 27. märts 1938. Hülged rahvapärimuses. Eesti Loodus, nr 12, 2014, 8–13. Prangli saare hülgeküttimise traditsioonid. Maaleht, 16. veebruar 2011.
Amblyodipsas

Amblyodipsas on Lamprophiidae sugukonna maoperekond. Perekonda Amblyodipsas klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Amblyodipsas concolor (Smith, 1849) Amblyodipsas dimidiata (Günther, 1888) Amblyodipsas katangensis de Witte & Laurent, 1942 Amblyodipsas microphthalma (Bianconi, 1852) Amblyodipsas polylepis (Bocage, 1873) Amblyodipsas rodhaini (de Witte, 1930) Amblyodipsas teitana Loveridge, 1936 Amblyodipsas unicolor (Reinhardt, 1843) Amblyodipsas ventrimaculata (Roux, 1907). Nad elavad Sahara-taguses Aafrikas. Van Wallach, Kenneth L. Williams, Jeff Boundy, "Snakes of the World: A Catalogue of Living and Extinct Species", 22. aprill 2014, lk 25–26, CRC Press, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 4.05.2015) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Amblyodipsas Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 13.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Amblyodipsas seisuga 13.12.2013.
Lumisel teel

"Lumisel teel" on Ott Leplandi, Tanel Padari ja Jalmar Vabarna ühine singel. Laulu viisi ja sõnad on loonud Tanel Padar. Lugu valmis enne kontserditurneed "Kelmid ja pühakud" ning on leitav ka samanimeliselt albumilt "Kelmid ja pühakud". Video: Vallatud Vestid – "Lumisel teel" Sõnad: Vallatud Vestid – "Lumisel teel"
Jahikott

Jahikott (ka: jahitasku) on kott, milles hoiti jahitarbeid ja kanti väiksemat jahisaaki. Jahikott on klappkaanega ja kanderihma abil kantakse teda õlal. haavlikott Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 47
Johan August Sandels

Johan August Sandels (31. august 1764 Stockholm – 22. jaanuar 1831 Stockholm) oli Rootsi sõjaväelane (feldmarssal) ja riigitegelane. 1815. aastal oli ta Stockholmi valitseja (Överståthållaren) kohusetäitja, 1818. aastal määrati Norra kindralkuberneriks (rootsi keeles Riksståthållare, taani-norra: Rigsstatholder), 1824. aastal sai ta viimasena feldmarssali auastme. Soome sõjas 27. oktoobril 1808 peetud Virta silla lahingus (Koljonvirran taistelu) saavutasid Rootsi väed tema juhtimisel võidu Vene vägede üle. Võit jäi Rootsi vägedele viimaseks Soome territooriumil saavutatud võiduks. Sandelsile alluvate ohvitseride seas olid kolonel Fahlander, major Malm ja major Joachim Zachris Duncker.  Johan August Sandels – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Johan August Sandelsi biograafia (inglise keeles)
CF

CF võib tähendada järgmist: CompactFlash, mälukaart ... Cf võib tähendada järgmist: kaliforniumi tähis
Baglan

Baglani all võidakse silmas pidada: Balgani asulat Gruusias Baghlāni linna Afganistanis
Jõululeib

Jõululeib (Saaremaal ka: näärikakk, Mulgimaal jõulupoiss, jõulupull) oli vanasti jõulude ajal valmistatud leivakakk, mis tehti harilikult seakujuline (sel juhul nimetati ka jõuluorikaks), aga ka kuhikukujuline (imiteerides viljakuhja) või keskel auguga küünla jaoks. Eestis oli jõululeiva küpsetamise komme tuntud 19. sajandist ning seda tehti peamiselt saartel ja Põhja-Eestis, see seostus Soome ja Rootsi vastavate kommetega. Selline jõuluks küpsetatud parem leib oli rahvakommetega seotud, viljakusmaagiline vahend. Enne küpsetamist vajutati tainast kaku peale ristimärk võtme või põrsaluuga. Jõululeib asus pühade ajal laual, selle keskel olevas augus põles jõuluõhtul küünal. Jõululeiba söödi ise ning söödeti ka loomadele. Osa leivast hoiti aidas viljakirstus kevadeni välja, mil seda anti karja väljalaskmise ajal karjasele ning söödeti ka loomadele. Tänapäeval valmistatakse magusa maitsega jõululeibu pagaritööstusettevõtetes, aga kodustes küpsetusahjudes. Jõululeibade sortiment on lai. Leivatainasse lisatakse valmistamise ajal eri leivaretseptide kohaselt: kuivatatud puuvilju (aprikoose, rosinaid, datleid, ploom jt), hakitud pähkleid (metsapähkleid, maapähkleid, mandleid, India pähkleid jt), päevalilleseemneid, kuivatatud jõhvikaid, pohlamoosi, koriandrit, õunamahla, apelsinimahla, hapupiima, siirupit, hakitud marmelaadi ja šokolaadi jne. kollikakk nääriorikas Eesti murrete sõnaraamat vaadatud 29.05.2020 Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 49 Eesti keele seletav sõnaraamat vaadatud 29.05.2020 Pühad ja leib on ajast aega hästi kokku sobinud, 28. november 2007
Sõnnikukonks

Sõnnikukonks (ka: sitakikk, sõnnikukook) oli algselt puuvars, mille otsa oli jäetud looduslik kõverus. Hiljem olid sõnnikukonksud puuvarre, raudputke ja -harudega. Sõnnikukonksu kasutati vankrilt sõnniku maha tõmbamiseks. sõnnikuhark Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 203 Sõnnikukonks Eesti Muuseumide Infosüsteemis
Erakorralise meditsiini arst

Erakorralise meditsiini arst on arst, kes tegeleb erakorralise meditsiiniga. Eestis peab erakorralise meditsiini arstiks saamiseks esmalt lõpetama arstiteaduskonna ning omandama arsti kutse. Seejärel tuleb läbida residentuur erakorralise meditsiini erialal. Eestis koolitatakse erakorralise meditsiini arste vastava eriala residentuuris Tartu Ülikoolis. Eesti erakorralise meditsiini valdkonnas töötavaid arste ühendab Eesti Erakorralise Meditsiini Arstide Selts (EEMAS). http://www.kliinikum.ee/eemas/
Tattnina

Tattnina oli valgusti, mis oli klaasita ja tõmmatava tahiga. See oli petrooleumilambi eelkäija. Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 212 Tattnina Eesti Muuseumide Infosüsteemis
Parkapzuk

Parkapzuk (armeenia keeles Պարկապզուկ, 'torupill') on Armeenia torupill. Parkapzuk'il puuduvad bassitorud (burdoonid) ning tema sõrmiline ehk mänguvile on kahekordne, st kaks sõrmilist on kõrvuti koos. Parkapzuk'i topeltsõrmilise otsa on ühendatud veisesarv, mis annab sõrmilisele üldkujult Armeenia rahvuspilliga pku sarnase väljanägemise. Mõlemal sõrmilisel on viis kuni seitse sõrmeava (alati võrdselt) ning sõrmilised on häälestuselt erinevad, mistõttu võib selle pilli mängimisel tekkida heliinterferents. Instrumendi õhukott on tehtud kas kitse- või mõne muu looma nahast ning on tihti värvitud halliks või kujundatud (õhupuhumistoru ümbert) maalingutega, meenutamaks Ararati mäge. Parkapzuk'ki mängitakse samuti kui teisi torupille. Aktiivseid parkapzuk'i-mängijaid pole Armeenias kuigi palju. Näiteks 1996. ja 1997. aastal olevat lindistatud ühte viimastest toonastest parkapzuk'i-mängijatest. Mõne allika järgi on parkapzuk'il ainult üks sõrmiline, samas kui teiste andmeil on parkapzuk'il topeltsõrmiline nagu ka Armeenia rahvapillil tulum'il. http://instrumundo.blogspot.com/2012/12/parkapzuk.html Malou Haine; Hubert Boone; Isabelle Deleuse; Géry Dumoulin, Wim Bosmans, Karel Moens, Anja Van Lerberghe, Ferdinand J De Hen, Pascale Vandervellen, Musée Instrumental (Bruxelles (18. september 2001). Musée des Instruments de Musique: Cornemuses européennes. Editions Mardaga. Lk 7. ISBN 978-2-87009-786-1. Vaadatud 14. detsember 2013.{{cite book}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2013. Vaadatud 14. detsembril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Pilte parkapzuk'ist
Ambla valla lipp

Ambla valla lipp on Järva maakonna endise Eesti haldusüksuse Ambla valla lipp. Lipp on kinnitatud 15. novembril 1995. Lipu autor on Jaak Poom. Ristkülikukujuline lipp koosneb kolmest horisontaalsest värvilaiust, ülemine on roheline, keskmine laineline valge ja alumine sinine. Laidude laiused on vastavalt 3+1+2 ühikut. Lipu normaalmõõtmed on 100x150 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 6:9. Valge sümboliseerib lootust ja puhtust, roheline - looduskeskkonda mille osaks on ka inimene. Sinine tähistab vett, looduse koostisosana, samuti ka noorust oma energia ja tulevikulootusega. Lippu võib heisata Ambla valla ajaloolistel pidupäevadel ja muudel tähtsündmustel. Lipu heiskamise otsustab vallavalitsus. Vallalipp heisatakse vallavalitsuse hoone peasissekäigu juurde või mujale selleks sobivasse kohta, lipuvardaga vastavasse hoidjasse või lipumasti. Heisatav ja väljapandav lipp peab olema puhas ja terve. Kui vallalipp heisatakse koos Eesti riigilipu, mõne teise riigi, mõne Eesti maakonna, linna või valla lipuga, paigutatakse lipud maakondade, linnade ja valdade kaupa nimede järjekorras eesti tähestiku järgi riigilipust lippude poolt vaadates vasakule, kusjuures maakonna lipud asuvad linnade ja valdade lippudest paremal. Kasutuskõlbmatuks muutunud valla lipp kuulub sündsal viisil hävitamisele. Valla lipu etalonkujutist säilitatakse vallavalitsuse kantseleis. Ambla valla vapp Järva maakond Ambla valla sümboolika valla kodulehel. Omavalitsuste sümbolid Riigikantselei lehel - Ambla vald.
Avanduse valla lipp

Avanduse valla lipp on Lääne-Viru maakonnas asuva endise Eesti haldusüksuse Avanduse valla lipp. Lipp oli kasutusel 9. maist 1994 kuni oktoobrini 2005, mil Avanduse vald ühines Väike-Maarja vallaga ühtseks Väike-Maarja vallaks. 29. detsembril 2005 toimus Lääne-Viru maavalitsuse lipuväljakul ühinenud kohalike omavalitsusüksuste lippude langetamise tseremoonia. Avanduse valla lipu langetas endise Avanduse vallavanem Piret Lükk. Valla lipuks oli vapilipp, mille kollase kanga keskel paiknes punane vastulaineliste külgedega püstlaid. Punase laiu keskel oli aga valge ladina rist. Lipu laiuse ja pikkuse suhe oli 7:9, normaalsuurus 105×135 cm. Punane, kuld (kollane) ja hõbe (valge) olid apostel Siimeoni (Simuna) vapivärvid. Laineline laid tähistas Pedja jõge, valge rist punasel märkis nii Avanduse paiknemist omaaegse Taani haldusala idapiiril kui ka kuulsat Taani-Saksa ristimistüli. Avanduse valla vapp Väike-Maarja valla lipp Avanduse valla sümboolika (arhiveeritud lehekülg)
Kohutav ilu

"Kohutav ilu" (originaalpealkirjaga "La grande bellezza") on 2013. aastal valminud Itaalia film, mille lavastaja on Paolo Sorrentino. Film pälvis 2013. aasta Pimedate Ööde Filmifestivali võidu ja sai 2014. aasta parima võõrkeelse filmi Oscari. Filmist PÖFFi kodulehel Filmi treiler ja tutvustus
Heinamaa tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Heinamaa tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis. Heinamaa tänav algab Piibelehe tänavalt, ristub Veskimetsa tänavaga ja lõpeb Värvi tänaval. Heinamaa tänav on põhjakirde-lõunaedela suunaline ning ligikaudu 365 meetri pikkune. Heinamaa tänav sai nime 16. mail 1958. Tallinna tänavanimed. KNAB. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 267  Heinamaa tänav – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Paolo Sorrentino

Paolo Sorrentino (sündinud 31. mail 1970 Napolis) on itaalia filmilavastaja. Tema lavastatud on 2013. aastal valminud film "Kohutav ilu", 2016. aastal 10-osaline teleseriaal "Noor paavst", selle 2020. aasta jätk "Uus paavst" jpt.
Rohumaa tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Rohumaa tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis. Rohumaa tänav algab Piibelehe tänavalt ja lõpeb Veskimetsa tänaval. Rohumaa tänav on hoonestatud eramutega ning on ligi 200 meetrit pikk. Rohumaa tänav sai nime 16. mail 1958. Tallinna tänavanimed. KNAB. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 291  Rohumaa tänav – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Marjamaa tänav

Marjamaa tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis. Marjamaa tänav algab Mustjõe tänavalt ja lõpeb Piibelehe tänaval. Marjamaa tänav on hoonestatud eramutega ning on ligikaudu 200 meetri pikkune. Varem oli see Muti tänav. Praeguse nime sai Marjamaa tänav 16. mail 1958. http://www.eki.ee/knab/tallinn1.htm Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 75
Puurästik

Puurästik (Atheris) on maoperekond. Nad elavad valdavalt puudel. Puurästikute perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Atheris acuminata BROADLEY, 1998 Atheris anisolepis MOCQUARD, 1887 Atheris barbouri LOVERIDGE, 1930 Atheris broadleyi LAWSON, 1999 Atheris ceratophora WERNER, 1896 Atheris chlorechis PEL, 1851 – roheline puurästik Atheris desaixi ASHE, 1968 Atheris hirsuta ERNST & RÖDEL, 2002 Atheris hispida LAURENT, 1955 Atheris katangensis DE WITTE, 1953 Atheris mabuensis BRANCH & BAYLISS, 2009 Atheris matildae MENEGON, DAVENPORT & HOWELL, 2011 Atheris nitschei TORNIER, 1902 Atheris rungweensis BOGERT, 1940 Atheris squamigera HALLOWELL, 1854 – kare puurästik Atheris subocularis FISCHER, 1888. Nad elavad Sahara-taguses Aafrikas, välja arvatud Aafrika lõunaosa. Puurästiku perekonna madusid liigitatakse inimese suhtes mürkmadudeks, kuna nende hammustus võib inimestel kergema astme mürgistusseisundeid esile kutsuda. Loomade elu 5:326. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Atheris Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 6.05.2015) (inglise keeles) J. Descotes, "Human Toxicology", lk 782, 1996, Elsevier Scinece, ISBN 0 444 81557 0, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 10.11.2013) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Atheris seisuga 14.12.2013.
Jäärauad

Jäärauad (ka jääkingad, jalarauad) on endisaegsed teravikkudega raudvõrud, mis seoti jalatsite alla. Jääraudu kasutati mererannas ja talvisel kalapüügil Peipsil. On olemas kolm peamist kinnitussüsteemi: step-in, hübriid- ja rihmapidemed. Esimesed kaks süsteemi nõuavad spetsiaalsete esi- ja tagakinnitustega saapaid või spetsiaalseid mägijalatsid, kuna nokk-kahvli abil kinnitatakse krampoon kanna külge. Viimane tüüp (rihmapaelad) on mitmekülgsem ja sobib praktiliselt iga saapa või jalanõuga, kuid ei sobi sageli nii täpselt kui kaks teist tüüpi. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 50 "Crampons: How to Choose". REI. Vaadatud 11. veebruaril 2014. Jäärauad Eesti Muuseumide Infosüsteemis
Kaarik

Kaarik (põhjaeesti murretes käru, Saaremaal reined (ainult mitmuses)) on kahe rattaga vanker, mida kasutati veo- ja sõiduvahendina. Kaarik on vanim ratasveok. Eestis kasutati kaarikut võrreldes neljarattalise vankriga vähe. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 52
Lehe tänav

Lehe tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Linnu allasumis. Lehe tänav algab Tihase tänavalt, ristub Luige, Tedre, Rästa ja Räägu tänavaga ning lõpeb seejärel umbtänavana. Lehe tänav on põhjakirde-lõunaedelasuunaline. Lehe tänav on paralleelne Sõpruse puiesteega ning on ligi 850 meetri pikkune. Tänava ääres asub Sõpruse Ärimaja. Lehe tänav sai nime 27. augustil 1930. http://www.eki.ee/knab/tallinn1.htm Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 65
Aafrikarästik

Aafrikarästik (Bitis) on maoperekond. Aafrikarästikute perekonda on roomajate andmebaasis klassifitseeritud järgmised maoliigid: Bitis albanica Hewitt, 1937 Bitis arietans (Merrem, 1820) – lärmakas aafrikarästik Bitis armata (Smith, 1826) Bitis atropos (Linnaeus, 1758) Bitis caudalis (Smith, 1839) Bitis cornuta (Daudin, 1803) – puhmkulm-aafrikarästik Bitis gabonica (Duméril, Bibron & Duméril, 1854) – gabooni aafrikarästik Bitis harenna Gower, Wade, spawls, Böhme, Buechley, Sykes & Colston, 2016 Bitis heraldica (Bocage, 1889) Bitis inornata (Smith, 1838) Bitis nasicornis (Shaw, 1802) – ninasarvik-aafrikarästik Bitis parviocula Böhme, 1976 Bitis peringueyi (Boulenger, 1888) – kääbus-aafrikarästik Bitis rhinoceros (Schlegel, 1855) Bitis rubida Branch, 1997 Bitis schneideri (Boettger, 1886) Bitis worthingtoni Parker, 1932 Bitis xeropaga Haacke, 1975. Need maod elavad valdavalt Aafrikas – sealhulgas Sambias ja osa liike ka Araabia lõunaosas. Aafrikarästikute perekonna madusid liigitatakse inimese suhtes mürkmadudeks, kuna nende hammustus võib inimestel, olenevalt rästiku liigist, kas raskema või kergema astme mürgistuse tekitada. Van Wallach, Kenneth L. Williams, Jeff Boundy, " Snakes of the World: A Catalogue of Living and Extinct Species", 22. aprill 2014, lk 90, CRC Press, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 16.12.2015) (inglise keeles) Loomade elu 5:321. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Bitis Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 14.12.2013) (inglise keeles) Mark Carwardine,The Nature of Zambia: A Guide to Conservation and Development, lk 12, IUCN 1988, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 09.03.2014) (inglise keeles) J. Descotes, Human Toxicology, lk 782, 1996, Elsevier Science, ISBN 0 444 81557 0, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 10.11.2013) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI Taxonomy database'is Sissekanne Roomajate andmebaasis
Lee tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Lee tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Õismäe asumis. Lee tänav algab Vabaõhumuuseumi teelt ja lõpeb Tuluste tänaval. Lee tänav on enam-vähem kirde–edelasuunaline ja ligikaudu 320 meetri pikkune. Tänav oli varem Leesika tänav, mis nime kordumise tõttu muudeti 16. mai 1958 Lee tänavaks. http://www.eki.ee/knab/tallinn1.htm Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 65
Sarvikrästik

Sarvikrästik (Cerastes) on maoperekond. Sarvikrästikute perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Cerastes boehmei Wagner & Wilms, 2010 Cerastes cerastes (Linnaeus, 1758) – harilik sarvikrästik Cerastes gasperettii Leviton & Anderson, 1967 Cerastes vipera (Linnaeus, 1758) – avitsenna sarvikrästik). Nad elavad valdavalt Põhja-Aafrikas, Araabias ja Iraanis. Loomade elu 5:323. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Cerastes Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 14.12.2013) (inglise keeles) A crowned devil: new species of Cerastes Laurenti, 1768 (Ophidia, Viperidae) from Tunisia, with two nomenclatural comments, Bonn zoological Bulletin, Volume 57, Issue 2, lk 297–306, Bonn, November 2010, veebiversioon (vaadatud 14.12.2013) (inglise keeles) Charles Taylor, Scripture illustrated by means of natural Science: in botany, geology, geography, natural history, natural philosophy, utensils domestic and military: habiliments, manners and customs &c,&c., 1814, London (vaadatud 16.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne Encyclopædia Britannicas Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Cerastes seisuga 14.12.2013.
Daboia

Daboia on maoperekond. Perekonda Daboia klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Daboia deserti (Anderson, 1892) Daboia mauritanica (Duméril & Bibron, 1848) Daboia palaestinae (Werner, 1938) Daboia russelii (Shaw & Nodder, 1797) Daboia siamensis (Smith, 1917). Nad elavad valdavalt Lõuna-Aasias ja Põhja-Aafrikas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Daboia Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 14.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI Taxonomy database'is Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Daboia seisuga 14.12.2013.
Galileo muuseum

Galileo muuseum (varem Teadusajaloo Muuseum (Museo di Storia della Scienza) ning Teadusajaloo Instituut ja Muuseum (Istituto e Museo di Storia della Scienza)) on muuseum Itaalias Firenzes Piazza dei Giudici ääres. Arno jõe kaldal asuv muuseum avati praeguse nime all pärast kaks aastat kestnud rekonstrueerimistöid 8. juunil 2010. Taasavamine langes kokku 1610. aasta märtsis avaldatud "Sidereus Nunciuse" neljasajanda aastapäevaga. Kolme korrust hõlmava väljapaneku kuulsaim eksponaat on Galileo Galilei parema käe keskmine sõrm, mis eemaldati kuulsa teadlase põrmu ümbersängitamisel uude asukohta 12. aprillil 1727. Ametlik koduleht (itaalia keeles)
Vaidlusrästik (perekond)

Vaidlusrästik (Eristicophis) on maoperekond. Vaidlusrästikute perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik: Eristicophis macmahoni Alcock & Finn, 1897 – vaidlusrästik. Vaidlusrästikud elavad valdavalt Belutšistanis (Iraani, Afganistani ja Pakistani piirimail). Vaidlusrästiku hammustuse kohta inimesel on vähe infot. Loomade elu 5:323. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Eristicophis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 14.12.2013) (inglise keeles) Van den Enden Erwin, Bottieau Emmanuel,Envenoming by the viperid snake Eristicophis macmahonii, Toxicon,Volume 46, Issue 8, 15 December 2005, Pages 918–920, Veebiversioon (vaadatud 14.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Eristicophis macmahoni seisuga 14.12.2013.