laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
B8-vitamiin

B8-vitamiin ehk inositool on vitamiin, mida nimetatakse ka skleroosivastaseks vitamiiniks. Inimene saab inositooli nii loomsetest kui ka taimsetest saadustest, samuti toodab seda soole mikrofloora. Seedekulglasse sattuv ja ka soole mikrofloora toodetav inositool imenduvad peensoolest. Imendumist pärsivad liigne alkohol ja kohv. Kudedes võib ta esineda inositoolina, fosfolipiidide (fosfatidüülinositoolid) komponentidena ja inositoolfosfaatidena. Inositooli leidub rohkesti närvikoes. Inositooli väljutatakse uriiniga 30–40 mg ööpäevas, diabeedi korral suureneb väljutatav hulk oluliselt. Allikad: neerud, süda, kartul, mais, tsitrusviljad, oad, pähklid. Inositool on vajalik biomembraanides ja muudes struktuurides olevate fosfolipiidide (fosfatidüülinositoolid) sünteesil. Inositoolfosfaadid on olulised sekundaarsed vahendajad signaaliülekandes. Inositooli vajatakse juuste, luukoe ja seedetrakti limaskesta normaalseks arenguks. Inositool reguleerib ka kolesterooli metabolismi. Defitsiidi kohta on väga vähe andmeid. See võib tekkida alkoholismi ja teatud antibiootikumide kasutamisel, kuna osa inositoolist toodab soole mikrofloora. Sulfoonamiidide kasutamine, ülemäärane diurees ja diabeet põhjustavad organismis inositooli sisalduse vähenemist. Defitsiidi tunnused: ekseem, juuste väljalangemine, enneaegne hallinemine, silmahaigused, rasvumise kiirenemine. Inositooli RDA ehk soovitatava ööpäevase koguse kohta andmed puuduvad. On kalkuleeritud, et ööpäevane toit peaks sisaldama 600–900 mg inositooli. Inositooli manustamine on hädavajalik defitsiidile viitavate sümptomite korral. Selle oskuslik ja adekvaatne manustamine võib ravi ühe komponendina olla efektiivne alkoholismi, rasvumise, kiilaspäisuse, diabeedi ja muude haiguste korral. Inositooli adekvaatne manustamine on hädavajalik ka tippspordis. Inositooli tuleb manustada koos tiamiini, riboflaviini, pantoteenhappe, C-, E- ja B12-vitamiini ning koliiniga. Inositooli toksilist toimet pole kirjeldatud. Toitumisõpetuse õppematerjal
Paul Eberhard vanem

Paul Eberhard (16. märts 1819 Sausti, Jüri kihelkond – 2. veebruar 1886 Kullamaa) oli Eesti vaimulik. Õppis 1829–1836 Tallinna kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1836–1839 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Töötas koduõpetajana Eestimaa- ja Peterburi kubermangus. Ordineeriti 11. juunil 1843 Tallinnas pastoriks. Oli aastatel 1843–1855 Moskva Mihkli kirikukoolis usuõpetajaks ja Moskva Mihkli koguduse adjunktpastoriks. Aastatel 1855–1886 oli ta (introdutseeriti 16. oktoobril 1855) Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja, teenides ka Piirsalus (siis polnud veel iseseisvat Piirsalu kogudust). Sai Eestimaa Konsistooriumi assessoriks 24. detsembril 1866, oli 1878–1886 Maa-Lääne praostkonna praost. Oli aastail 1854–1858 Kuuda õpetajate seminari esimene inspektor. Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998 Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007 Nekrolog August Heinrich Dittrich's, weil. Consistorialraths und ersten Predigers an St. Michael in Moskau / P. Eberhard. Riga: Häcker, 1857 Arroteggeminne kuida Tallinna Pea-Piibli-koggodusse ja Abbi-Kogguduste läbbi pühhad kirjad meie armsa Maa-rahwale on jäggatud. Kahheksas jäggo / [Koost. Paul Eberhard]. Tallinn: 1860 Pauluse raamat Rooma rahvale / Äraseletanud P. Eberhard. Tallinn: 1883 Tema, poeg Theodor Eberhard oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, poeg August Eberhard oli Mustjala Anna koguduse õpetaja, poeg Paul Eberhard oli Väike-Maarja koguduse õpetaja. https://eelk.ee/elulood/eberhard_paul.html
Paul Eberhard noorem

Paul Eberhard (28. detsember 1865 Kullamaa – 4. veebruar 1929 Väike-Maarja) oli Eesti vaimulik. Õppis Kullamaa erakoolis, 1881–1885 Tallinna kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1886–1890. Oli prooviaastal Kuusalu, Rapla ja Mustjala Anna koguduses. Ordineeriti 3. novembril 1891 Tallinnas õpetajaks. Oli 1891–1893 Eestimaa üldvikaar, 1893–1929 oli Väike-Maarja koguduse õpetaja. Isa Paul Eberhard oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja, vend Theodor Eberhard oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, vend August Eberhard oli Mustjala Anna koguduse õpetaja. Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 https://eelk.ee/elulood/eberhard_paul1.html
Heinrich Barth

Heinrich Barth (16. veebruar 1821 Hamburg – 25. november 1865 Berliin) oli saksa Aafrika-uurija, geograaf, arheoloog ja filoloog. Barth õppis Berliini ülikoolis, kus ta põhiained olid arheoloogia ja geograafia. Lisaks kuulas ta germanistika, ajaloo ja õigusteaduse loenguid. Juba õpingute ajal reisis ta Itaalias ja Sitsiilias. 1844. aastal lõpetas ta ülikooli doktorikraadiga. Kolm aastat hiljem, pärast naasmist uurimisreisilt läbi Põhja-Aafrika ja Lähis-Ida, sai tast Berliini ülikoolis geograafia eradotsent. Barth oskas ladusalt prantsuse, hispaania, inglise, itaalia ja araabia keelt. Ta valdas ka mitmeid tamašeki keele murdeid, mauride kõneldavat araabia keele murret ning hausa, fula ja kanuri keelt. Esimese Aafrika-reisi tegi Barth aastatel 1845–1847 Marokosse, Alžeeriasse, Tuneesiasse ja Liibüasse. Ta rändas maitsi Tangerist Marokos läbi Põhja-Aafrika Egiptusesse. Egiptuse piiril teda rööviti ja ta sai haavata. Pärast paranemist Aleksandrias reisis ta läbi Palestiina, Süüria, Küprose ja Rhodese ning uuris teele jäänud muistiseid. Sel reisil oli ta peamiselt huvitatud vanade foiniiklaste, kreeklaste ja roomlastega seotud arheoloogilistest leidudest. Barthi järgmine Aafrika-reis kestis kuus aastat. 1849. aastal tegi Briti valitsus misjonärile ja abolitsionistile James Richardsonile ülesandeks kaubandussidemete loomise Lääne-Aafrika sisealadel. 1850. aasta alguses alustas Barth koos Richardsoni ning geoloogi ja astronoomi Adolf Overwegiga Tripolist oma retke. Richardson ja Overweg aga surid vastavalt aastatel 1851 ja 1852 ning seejärel jäi ekspeditsiooni juhtimine Barthi ülesandeks. Barth uuris Tšaadi järvest lõuna poole jäävaid alasid ja Benue jõe ülemjooksu. Viimaks rändas ta Timbuktusse, kus elas kuus kuud. Ta rändas kuue aastaga kokku 16 000 km. Teel tagasi Tripolisse kohtas Barth teist saksa maadeuurijat Eduard Vogelit, kes oli teda otsima saadetud. Aastatel 1855–1858 elas Barth Londonis, kus ta kirjutas viimasest reisist neljaandelise reisikirjelduse "Reisen und Entdeckungen in Nord- und Central-Afrika in den Jahren 1849 bis 1855". Üheaegselt nii saksa kui inglise keeles ilmunud teoses kirjeldab Barth üksikasjalikult külastatud maid, nende ajalugu, rahvaid ja maavarasid. Hiljem reisis Barth veel Väike-Aasias, Hispaanias, Itaalias ja Alpides. 1863. aastal sai tast Berliini ülikooli geograafia professor ja Carl Ritteri järel Berliini geograafiaseltsi president. Kaks aastat hiljem suri Heinrich Barth 44-aastaselt. Heinrich Barth. Encyclopædia Britannica Online, 2010. Kasutatud 6.07.2010 Fernand Salentiny. Maadeavastajad. Tallinn: Tarian, 2009, lk 78–79. ISBN 9949132355 Heinrich Barth. Encyclopædia Britannica, 1911. Kasutatud 6.07.2010
Førde vald

Førde vald oli vald Norras Sogn og Fjordane maakonnas Sunnfjordis. Vald piirnes Põhjamerega Førdefjordeni sopi ääres ning ulatus sellest lõuna, kirde ja ida poole. Valla kirde- ja idaosa (Angedaleni ja Haukedaleni) vahele oli kiilutud Jølsteri valla lääneosa. Valla pindala oli 590 km². Elanike arv oli 11 838 (2009). Fjordist ida pool asetseb kõigepealt Holsendaleni org, seejärel Rørvikfjelli mägi (543 m), Haukedaleni org, Grovebreeni liustik, millel asetseb valla kõrgeim punkt (1636 m). Liustiku edelapoolsed harud on moodustanud eraldi liustiku Jostefonni. Holsedalenist voolab Førdefjordenisse Jølstra jõgi, Haukedalenist Dalsfjordenisse Gaula jõgi. Valla endise ala kirdeosas on Kupefjelleti mägi (1287 m) ja Angedaleni org. Orgude madalamad osad langevad laugjalt. Orupõhjad on laiad ja metsased. Orgudes on kruusa- ja liivaterrassid. Eriti lai org on Førde juures, kuhu on kuhjunud palju kruusa ja liiva. Orgude nõlvad on järsud. Aluspõhi koosneb gneissidest ning on mõjutatud Kaledoonia kurrutusest. Aastal 1964 lahutati Førde vallast Førdefjordeni lõunakallas ning liideti Naustdali vallaga. Hiljem ei ole territoriaalseid muudatusi olnud. 2020. aastal liideti Førde vald Sunnfjordi vallaga. Valla keskus oli Førde, mis asetseb Førdefjordeni sopi ääres. Pärast Teist maailmasõda kasvas elanike arv oluliselt. Asustus oli koondunud peamiselt Førdesse ning piki orgu kuni Moskogini. Asustust oli ka teistes orgudes ning hõredamalt fjordi ääres. Arealstatistikk for Norge Befolkning, 1. januar 2016 Sissekanne Store norske leksikonis
Cesare Siepi

Cesare Siepi (10. veebruar 1923 Milano – 5. juuli 2010 Atlanta) oli itaalia ooperilaulja, bass.
Galerase vulkaan

Galeras on tegev kihtvulkaan Colombia edelaosas Nariño departemangus. Vulkaan asub umbes 10 km departemangu keskusest Pastost lääne pool. Selle geograafilised koordinaadid on 1° 13′ N, 77° 22′ W. Galerase kõrgus on 4276 meetrit. Galeras on Colombia kõige aktiivsem vulkaan. Peamiselt andesiitne vulkaan on aktiivne olnud üle miljoni aasta. Hilises Pleistotseenis toimus kaks suuremat kaldeerat moodustanud purset. Kaldeera seinad on arvatavalt hüdrotermaalse tegevuse tagajärjel korduvalt kokku varisenud ning tekkinud on lääneküljelt avatud hobuserauakujuline kaldeera. Selle sisse on hilisemad pursked tekitanud uue koonuse, mis on veidi kaldeera seinast madalam. Esimene registreeritud purse toimus 7. detsembril 1580. Pärast seda on teada mitukümmend purset. 14. jaanuaril 1993 hukkus vulkaani purske tagajärjel kuus vulkaani uurinud teadlast ja kolm turisti. Viimati purskas Galeras 3. jaanuaril 2010. Evakueeriti umbes 8000 inimest. "Global Volcanism Program". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. juuli 2013. Vaadatud 7. juulil 2010. Vulkaani koduleht Veebikaamera
Galeras

Galeras on linn ja vald Colombia põhjaosas Sucre departemangus. Vallas elas 2005. aasta rahvaloenduse seisuga 17 251 inimest.
Pasto

Pasto on linn ja vald (municipio) Colombia edelaosas, Nariño departemangu keskus. Linn asub Galerase vulkaani jalamil; vulkaani kraatrist umbes 10 km ida pool. See asub 2527 meetri kõrgusel merepinnast. Pasto elanike arv on 428 890 (2013, arvestuslik). Linnas asub Nariño ülikool. Pasto ümbruses tegeldakse põllumajandusega. Linnas on muu hulgas mööblitööstusettevõtteid. Linna rajas 1537. aastal Hispaania konkistadoor Sebastián de Belalcázar. 1539 tõi Lorenzo de Aldana linna selle praegusesse asukohta. Colombia population statistics. GeoHive. Vaadatud 14.05.2014. Pasto vallavalitsus
Nariño departemang

Nariño departemang on 1. järgu haldusüksus (departemang) Colombias. See asub riigi edelaosas ning piirneb läänes Vaikse ookeaniga, lõunas Ecuadoriga, kirdes Cauca departemangu ja kagus Putumayo departemanguga. Departemang loodi 1904. aastal. See on saanud nime Colombia riigitegelase Antonio Nariño järgi. Nariño departemangu keskus on Pasto, mis asub Galerase vulkaani jalamil. Teised suuremad linnad on Tumaco ja Ipiales. Departemang jaguneb 64 vallaks. Departemangu valitsuse koduleht (hispaania keeles)
B13-vitamiin

B13-vitamiin on vesilahustuv ühend, mida nimetatakse ka oroothappeks. Tema bioaktiivne vorm on orotidiinmonofosfaat ehk OMP. Toiduga saadud oroothape lõhustub seedekulglas. Oroothapet sünteesib inimorganism pidevalt ise aspartaadi ja karbomüülfosfaadi baasil. Seetõttu ei saa teda lugeda klassikaliseks vitamiiniks, ta on vitamiinilaadne ühend. Orotidiinmonofosfaat on vajalik kui eelühend pürimidiinnukleotiidide sünteesis. Oroothape mõjub ka mõnede ensüümide (nt ksantiini oksüdaas) aktiivsusele ning soodustab regeneratsiooniprotsesse. Oroothape aitab paremini vastu pidada tugevale füüsilisele koormusele ja tõhusamalt taastuda ning parandab maksafunktsioone. Soodustab ka naha regeneratsiooni. Oroothappedefitsiidi kohta usaldusväärsed andmed puuduvad, kuna seda sünteesib inimorganism pidevalt ka ise. Oroothapet saab kasutada süstevormidena. Regeneratsiooniprotsesside soodustajana on seda kasutatud lihaste düstroofia puhul. Ilmselt sobib oroothapet kasutada ka nende eakate inimeste puhul, kellel on probleeme regeneratsiooniprotsessidega. Oroothappe väga vähese kasutamise tõttu puuduvad kindlad andmed tema toksilise toime kohta. Mitte mingil juhul ei või seda manustada aga meelevaldselt ja suvalistes annustes. Tema megadoosid võivad põhjustada sügava hüpotoonia ja muid probleeme (nt palavik).
1994. aasta Poola bussiõnnetus

1994. aasta Poola bussiõnnetus juhtus Poola transpordiettevõtte PKS bussiga, mis sõitis Gdański lähedal teelt välja vastu puud. Õnnetus juhtus 2. mail 1994 kell 19.00. Pärast 20-minutist peatust Zawory depoos alustas 1983. aastal ehitatud autobuss Autosan H9-21 koos kahe reisijaga tagasisõitu Gdańskisse. Järgmises peatuses Chmieleniecis tuli peale veel reisijaid, Chmielno ja Kartuzy peatuses väga palju reisijaid. Leźno peatuses ühines veel kaheksa inimest. Bussis oli 74 reisijat, kuigi oleks tohtinud olla 51 (39 istujat, 12 seisjat). 32 kilomeetrit pärast reisi algust ja 500 meetrit enne järgmist peatust Kokoszkis sõitis ülekoormatud sõiduk teelt välja vastu puud, kui bussijuht üritas mööda sõita ühest Jelczi veoautost. Kokkupõrge oli nii tugev, et puu tungis 4,2 meetri jagu bussi keresse. Kohapeal hukkus 25 reisijat, 3 inimest suri haiglas, 2 reisijat teel haiglasse ja veel 2 viis-kuus päeva pärast õnnetust. Bussijuht Jerzy Marczyński ja ülejäänud 42 reisijat jäid ellu. 1999. aastal lõpetati kohtuasi õnnetuse kohta. Õnnetuse vahetuks põhjuseks oli lõhkenud parempoolne esirehv, kusjuures leiti täiendavaid õnnetust soodustanud põhjusi: bussi ülekoormatus; liiga suur kiirus (60 km/h, kui lubatud oli 50 km/h); bussi kehv tehniline seisukord. Puu, mille otsa buss sõitis, saeti maha veebruaris 2008.
Yuppie

Yuppie [hääldus: japi] (ka pintsaklipslane) on ülikonda ja lipsu kandev edasipüüdlik mees. Sõna "yuppie" on ingliskeelne laensõna sõnadest (young urban professional 'noor linnas töötav professionaal'). 2006. Väike entsüklopeedia (2. trükk). Eesti Entsüklopeediakirjastus. [1]
Prenüülrühm

Prenüülrühm on orgaanilises keemias molekuli osa, viit süsiniku aatomit sisaldav allüülset tüüpi rühm СН3–С(СН3)=СН–СH2–. Prenüülrühma isomeer on isopentenüülrühm СН2=С(СН3)–СН2–СH2–. Taolised rühmad esinevad paljudes looduslikes ühendites (näiteks terpenoidid) ja bioprotsesside intermediaatides. Prenüülrühma homoloogid СН3–С(СН3)=СН–СH2[–CH2–С(СН3)=СН–СH2]n– nagu geranüülrühm (n=1), farnesüülrühm (n=2), geranüülgeranüülrühm (n=3) jne, esinevad mitmetes bioaktiivsetes ühendites (näiteks pürofosfaadid, difosfaadid), mis on olulised elusorganismide metabolismi protsessides. Näiteks terpeenide biosüntees: Terpenoidid
Tim Allen

Timothy Allen Dick (sündinud 13. juunil 1953 Denveris) on USA näitleja ja koomik. Tim Alleni isa kinnisvaramaakler Gerald Dick hukkus purjus juhi põhjustatud autoõnnetuses, kui sõidutas oma peret koju Colorado Ülikooli jalgpallimängult, kui Tim oli 11-aastane. Ta ema Martha Dick abiellus kaks aastat pärast Geraldi surma oma kooliaegse kallima, episkopaalkiriku diakoniga. Timil on üheksa õde-venda. Pere kolis Michigani osariiki Birminghami. 1975 lõpetas Tim Western Michigan University teleproduktsiooni erialal. 1978 sai ta uimastiäri eest 28-kuuse vanglakaristuse. "The Santa Clause" (1994) "Toy Story" (1995) (hääl) "Jungle 2 Jungle" (1997) "For Richer or Poorer" (1997) "Toy Story 2" (1999) (hääl) "Galaxy Quest" (1999) "Who is Cletus Tout?" (2001) "Joe Somebody" (2001) "Big Trouble" (2002, eesti keeles "Suur sekeldus") "Santa Clause 2" (2002) "Christmas with the Kranks'" (2004; eesti keeles "Kiiksuga jõulud") "Kodu korda" (1991–1999) Näitleja koduleht Tim Allen andmekogus IMDb (inglise)
August Eberhard

August Eberhard (6. mai 1856 Kullamaa – 26. jaanuar 1927 Mustjala) oli Eesti vaimulik. Ta õppis aastatel 1871–1874 Tallinna kubermangugümnaasiumis ja 1874–1878 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Kullamaa ja Iisaku koguduses. Ordineeriti 7. septembril 1880 Tallinnas õpetajaks. Oli aastatel 1880–1882 Põhja-Eesti vikaar, 1882–1886 Iisaku koguduse adjunktõpetaja ja 1886–1927 teenis ta Mustjala Anna kogudust. Isa Paul Eberhard oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja, vend Theodor Eberhard oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, vend Paul Eberhard oli Väike-Maarja koguduse õpetaja, poeg Johannes Eberhard oli Kadrina Katariina koguduse õpetaja, poeg Samuel Eberhard oli Kunda koguduse õpetaja. Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 https://eelk.ee/elulood/eberhard_august.html
Theodor Eberhard

Theodor Eberhard (26. märts 1847 Moskva – 13. mai 1881 Juuru) oli Eesti vaimulik. Õppis aastatel 1862–1866 Tallinnas gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1867–1872. Ordineeriti 24. juunil 1873 õpetajaks. Valiti 11. veebruaril 1874 Juuru Mihkli koguduse õpetajaks, introdutseeriti ametisse 28. aprillil 1874. Suri aastal 1881 kopsupõletikku. Isa Paul Eberhard oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja, vend August Eberhard oli Mustjala Anna koguduse õpetaja, vend Paul Eberhard oli Väike-Maarja koguduse õpetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Lenna (album)

"Lenna" on Lenna Kuurmaa 2010. aastal välja antud esimene sooloalbum. Selle esitluskontsert toimus 5. juunil 2010 Tallinnas Rock Cafés. Plaat on salvestatud 2009. aasta oktoobrist kuni 2010. aasta maini Sonicmedia stuudios ja Lenna Kuurmaa kodu köögis. Lenna Kuurmaa – laul Vaiko Eplik – kõik instrumendid Keit Triisa – taustalaul ("Rapunzel") Mihkel Raud – taustalaul ("Musta pori näkku") Mari-Leen Albers. Lenna esitles sooloplaati. Õhtuleht, 6. juuni 2010 Rando Tooming. Lenna: mõni lugu sai linti köögis. Õhtuleht, 05. juuni 2010 Lenna. Helisalvestis. ESTER Tallinn Eesti Ekspress, 22 juuli 2010; Lk.36 Eesti Ekspress, 29. juuli 2010; Lk 36 Lenna andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles)
Karin Laasmäe

Karin Laasmäe on Miss Eesti 1998 ja Miss Globe 1998. Ta osales ka iludusvõistlusel Miss World 1999. Karin Laasmäe planeerib abiellumist koolitaja Hanno Järvetiga 2010. aasta suvel. Verni Leivak. Karin Laasmäe sõitis Miss Worldile[alaline kõdulink]. Eesti Päevaleht, 16. november 1999 Eksmiss Karin Laasmäe sõuab suvel abieluranda. Õhtuleht, 16. aprill 2010 Jaan Väljaots. Karin Laasmäe valik oli kerge. Eesti Päevaleht, 18. oktoober 1999
Leiki Loone

Leiki Loone (neiuna Leiki Sikk; sündinud 29. veebruaril 1944) on eesti matemaatik. Lõpetas aastal 1962 Antsla Keskkooli. Samal aastal astus ta Tartu Riiklikku Ülikooli matemaatikat õppima, ülikooli lõpetas aastal 1967. Füüsika-matemaatikakandidaadi kraad anti Loonele 1972. aastal, kui ta kaitses Gunnar Kangro juhendamisel väitekirja "Tuumad lokaalselt kumeras vektorruumis". 2009 Tartu Ülikooli aumärk 2014 Tartu Ülikooli medal Tema abikaasa on filosoof Eero Loone, neil on tütred Piret Loone ja Oudekki Loone. Vend on matemaatik Jaak Sikk, isa oli Antsla Keskkooli matemaatikaõpetaja Rudolf Sikk. Leiki Loonele meeldib tennist mängida. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. juuli 2010. Vaadatud 7. juulil 2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. november 2008. Vaadatud 7. juulil 2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. Dotsent Leiki Loone 60[alaline kõdulink] Leiki Loone Eesti Teadusinfosüsteemis
454

◄ | 4. sajand | 5. sajand | 6. sajand | ► ◄ | 420. aastad | 430. aastad | 440. aastad | 450. aastad | 460. aastad | 470. aastad | 480. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 450 | 451 | 452 | 453 | 454 | 455 | 456 | 457 | 458 | ► | ►► 454. aasta ... Theoderich Suur, kes rajas Itaalias Idagootide riigi Flavius Aëtius, Rooma väejuht
455

◄ | 4. sajand | 5. sajand | 6. sajand | ► ◄ | 420. aastad | 430. aastad | 440. aastad | 450. aastad | 460. aastad | 470. aastad | 480. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 451 | 452 | 453 | 454 | 455 | 456 | 457 | 458 | 459 | ► | ►► 455 (CDLV) oli 5. sajandi 55. aasta. 17. märts – Pärast Valentinianus III mõrva korraldamist sai Petronius Maximus Lääne-Rooma keisriks, kuid ta hukkus vaid 11 nädalat hiljem Rooma linna rüüste käigus. 2. juuni – Geiserici juhitud vandaalid rüüstasid Roomat. ... 16. märts – Valentinianus III, Lääne-Rooma keiser 31. mai – Petronius Maximus, Lääne-Rooma keiser
Elo-Mall Toomet

Elo-Mall Toomet (sündinud 25. juulil 1981) on eesti luuletaja ja raamatuillustraator. Ta illustreeris Ott Heinapuu 2009. aastal ilmunud luulekogu "Inglile". "Pain in the Beautiful Answer". Kirjastus Võluri Tagasitulek 2007. ISBN 99789949159673 "Nagu ei kusagil mujal". Kirjastus Võluri Tagasitulek 2008. ISBN 9789949159345 "Ööilma värvimisraamat". Kirjastus Võluri Tagasitulek 2010. lSBN 9789949900749 ELO-MALL TOOMET: Iga sisserändaja on Eestile kingitus. Eesti Päevaleht, 5. aprill 2005 Keda kanep hammustas?. Eesti Ekspress, 7. detsember 2006 Karnevali! Eesti Ekspress, 30. august 2007 Elo-Mall Toomet: aeg otsida endas lootust. Tartu Postimees, 23. detsember 2008 Miks minna Eestist?. Eesti Päevaleht, 7. juuli 2010 Ta on Jaan Kaplinski ja Tiia Toometi tütar. Tal on vennad Ott-Siim Toomet, Lauris Kaplinski ja Lemmit Kaplinski. Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink]
Ott Heinapuu

Ott Heinapuu (sündinud 24. novembril 1979) on eesti ajakirjanik, folklorist ja luuletaja. Heinapuu on töötanud ajalehtedes Äripäev ja Eesti Päevaleht, uudisteagentuuris Baltic News Service, toimetajana statistikaametis ning pressiesindajana rahandusministeeriumis. Doktoritööd teeb ta semiootikas teemal "Püha ruum Eesti maastikul". Ta on eesti keelde tõlkinud saami ja inglise keelest. Ott Heinapuu on tegutsenud ka hõimuliikumises ja Maavalla Kojas. Tema isa on hõimupoliitik Andres Heinapuu. Ta on laulnud ansamblis Sinimaniseele ning on EYS Veljesto liige. "Inglile". Kirjastus Võluri Tagasitulek 2009. ISBN 9789949183555 (illustreerinud Elo-Mall Toomet) "Hundiks pandud noormees". Nõiaraamat 2006. ISBN 9985961447 (illustreerinud Elo-Mall Toomet) Elisabeth Sahtouris. "Maailmatants". Koolibri 2009. ISBN 9789985020210 ""Ussisõnad kauge põhja ja veel kaugema Euroopa vahel. Taevapõdra rahvastest, etnofuturismist ja karudest Andrus Kivirähki ­kultusromaanis" Looming 3 | 2011 Lepik, E.; Heinapuu, O. (2008). "Pärisnimi kui leitmotiiv: nimi ja pagulus Ristikivi ajalooliste romaanide tsüklis" Pärli, Ü.; Lepik, E. (Toim.). Nimetamise strateegiatest Eesti kultuuris (187-229). Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus Vägivaldsed ja kurjad tibud KesKus 25. august 2004 "Etnofutu­­ristliku filosoofia võimalusi" Kirikiri, 2004 Heinapuu, O.; Kikas, K. (2004). "Folk belief or Anecdote? On the Genre Logic of Rehepapp by Andrus Kivirähk in the Context of Folklore Genres" Folklore, 26, 101 - 112. Heinapuu, O.; Kikas, K. (2002). "Rahvausk või naljalugu: ""Rehepapi"" žanriloogikast rahvajutužanrite taustal" Vikerkaar, 2-3, 136-140 Heinapuu, O. (2001). "Etnofuturismi märgid tänapäeva liivi kultuuris" Acta Semiotica Estica (111). Tartu Ülikooli Kirjastus Ott Heinapuu Eesti Teadusinfosüsteemis (vaadatud 10.07.2011) Freudistlikult muinasjuttudesse. Eesti Ekspress, 15. november 2007 "Hundiks pandud noormees"[alaline kõdulink] http://www.fennougria.ee/?id=15108 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 29. juunil 2022.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.veljesto.ee/liikmed/ Ott Heinapuu Eesti Teadusinfosüsteemis Värsid hulguvad mööda Põhjala ugrilisi radu PM 7. aprill 2009
Sylvia Kristel

Sylvia Maria Kristel (28. september 1952 Utrecht – 17. oktoober 2012 Amsterdam) oli hollandi filminäitleja. Sylvia Kristel alustas karjääri modellina ja tuli 1973. aastal Miss TV Europe'iks. Rahvusvaheliselt tuntuks sai ta osatäitmisega 1974. aasta erootikafilmis "Emmanuelle". Hiljem mängis ta peaosa veel mitmes erootilises filmis, näiteks "Leedi Chatterley armuke" (1981) ja "Mata Hari" (1985). Sylvia Kristel elas Amsterdamis. Tema poeg Arthur Kristel on samuti näitleja. Sylvia Kristel andmekogus IMDb (inglise)