Puidumäärus

Euroopa Liidu puidumäärus (määrus (EL) nr 995/2010, EUTR) on Euroopa Liidu 20. oktoobri 2010. aasta määrus, millega tõkestatakse ebaseaduslikult ülestöötatud puidu ja sellest saadud toodetega kauplemist Euroopa Liidus. Sellega keelatakse ebaseaduslikult ülestöötatud puidu ja puittoodete laskmine ELi turule ning sätestatakse ettevõtjate kohustused. Määrus kehtib kõigis ELi liikmesriikides alates 3. märtsist 2013. Määruse võtsid vastu Euroopa Parlament ja Euroopa Nõukogu. Ebaseaduslik metsaraie – puidu ülestöötamine, mille käigus rikutakse ülestöötamisriigi õigusnorme – on maailmas säilinud metsade ja nendest sõltuvate kogukondade jaoks tõsine probleem, mis avaldab märkimisväärset negatiivset mõju nii majandusele, keskkonnale kui ka ühiskonnale. Selle tagajärjel jääb saamata tulu ning õõnestatakse seaduskuulekate ettevõtjate pingutusi, samuti on see seotud metsade hävitamise, bioloogilise mitmekesisuse vähenemise ja kasvuhoonegaaside õhkupaiskamisega, konfliktidega maa ja ressursside üle ning kohalikelt kogukondadelt õiguste äravõtmisega. EL on oluline eksporditurg riikide jaoks, mille metsandussektorit iseloomustab puudulik juhtimine ja lokkav ebaseaduslikkus. Lubades Euroopa Liidu turule puitu ja puittooteid, mis võivad pärineda ebaseaduslikest allikatest, aitavad ELi liikmesriigid sisuliselt kaasa ebaseadusliku metsaraie jätkumisele. Probleemi lahendamiseks töötas EL 2003. aastal välja FLEGTi (metsaõigusnormide täitmise järelevalve, metsahalduse ja puidukaubanduse) tegevuskava, milles nähakse ette mitmeid meetmeid ebaseadusliku puidu kõrvaldamiseks turgudelt, seadusliku puidu pakkumise suurendamiseks ja vastutustundlikult valmistatud puittoodete nõudluse kasvatamiseks. Tegevuskava peamised elemendid on ELi puidumäärus ja vabatahtlikud partnerluslepingud (kaubanduslepingud puitu eksportivate riikidega, mis aitavad vältida ebaseaduslikult ülestöötatud puidu laskmist Euroopa turule). Selleks, et võidelda kogu maailmas ebaseadusliku metsaraie vastu, keelatakse ELi puidumäärusega ebaseaduslikult ülestöötatud puidu ja sellest saadud toodete laskmine ELi turule. Määrusega jagatakse puidu ja puittoodetega tegelejad kahte kategooriasse: ettevõtjad ja kauplejad. Mõlemal on oma kindlad kohustused. Ettevõtjad – määruse mõistes isikud, kes lasevad puidu või puittooted esimest korda ELi turule – peavad rakendama nõuetekohast hoolsust. Kauplejad – EUTRi mõistes isikud, kes ostavad või müüvad juba ELi turule viidud puitu või puittooteid – peavad säilitama teavet tarnijate ja klientide kohta, et neid oleks kerge kindlaks teha. Puidu või puittoodete laskmisel ELi turule peavad ettevõtjad rakendama nõuetekohast hoolsust, mille eesmärk on vähendada ohtu, et nad käitlevad ebaseaduslikult ülestöötatud puitu või tooteid, mis seda sisaldavad. Teisisõnu tähendab see, et neil tuleb kehtestada riskijuhtimissüsteem, mis koosneb kolmest osast: Teave. Ettevõtjal peab olema juurdepääs teabele, mis puudutab puitu ja puittooteid, ülestöötamisriiki (samuti luba ja riigi piirkonda, kui see on kohaldatav), liiki, kogust, tarnija andmeid ning teavet siseriiklike õigusaktide järgimise kohta. Ohu hindamine. Ettevõtjal tuleks ülalnimetatud teabe põhjal ja arvestades ELi puidumääruses sätestatud kriteeriumeid hinnata ohtu, kas tema tarneahelas võiks olla ebaseaduslikku puitu. Ohu vähendamine. Kui hindamine näitab, et tarneahelas ebaseadusliku puidu leidumise oht on märkimisväärne, saab seda ohtu vähendada täiendavate meetmetega, näiteks nõudes puidu tarnijalt täiendavat teavet ja kontrolli. Ettevõtjad võivad kasutada järelevalveorganisatsiooni loodud nõuetekohase hoolsuse süsteemi või välja arendada oma süsteemi. Õigusakti kohaldatakse nii imporditud kui ka Euroopa Liidus toodetud puidu ja puittoodete suhtes. Määrus hõlmab järgmisi tooteid: täispuidust tooted, põrandakatted, vineer, tselluloos, paber jms. Määrus ei hõlma ringlussevõetud tooteid ja trükiseid nagu raamatud, ajakirjad ja ajalehed. Puitu ja puittooteid, mille kohta kehtib FLEGTi litsents või CITESi luba, loetakse ELi puidumääruse nõuetele vastavaks. Määrusega hõlmatud toodete täielik loetelu on esitatud ELi puidumääruse lisas. ELi puidumäärus ei puuduta isikuid, kes müüvad või ostavad puitu või puittooteid omaks tarbeks. ELi puidumäärus on siduv kõigis ELi liikmesriikides. Iga liikmesriigi õigusaktidega sätestatakse tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad karistused, mis tagavad ELi puidumääruse täitmise. Igas liikmesriigis on pädev asutus, mis kooskõlastab määruse jõustamist. 23. veebruaril 2012 võttis Euroopa Komisjon vastu komisjoni delegeeritud määruse (EL) nr 363/2012, et kehtestada ametlikult järelevalveorganisatsioonide tunnustamise ja sellise tunnustuse tühistamise eeskirjad. Lisaks sellele võttis Euroopa Komisjon 6. juulil 2012 vastu komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 607/2012, mille eesmärk on tagada määruse ühtne kohaldamine kõigis ELi liikmesriikides. Selles kirjeldatakse nõuetekohase hoolsuse süsteemi kuuluvaid ohu hindamise ja vähendamise meetmeid ning täpsustatakse, kui tihti ja kuidas peavad liikmesriikide pädevad asutused kontrollima järelevalveorganisatsioone. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, milles sätestatakse puitu ja puittooteid turule laskvate ettevõtjate kohustused, vastu võetud 20. oktoobril 2010 ja Euroopa Liidu Teatajas avaldatud 12. novembril 2010 Komisjoni delegeeritud määrus (EL) nr 363/2012 ja komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 607/2012 ELi puidumääruse veebisait ELi puidumääruse tekst Euroopa Komisjon ELi puidumääruse kokkuvõte ELi puidumääruse juhenddokument ELi puidumääruse brošüür Muutmisaktid: 52008PC0644