Kuninglik Ajalooakadeemia

Kuninglik Ajalooakadeemia (hispaania keeles Real Academia de la Historia) on üks Hispaania kuninglikest akadeemiatest. Kuninglik Ajalooakadeemia asutati aastal 1738 Madridis kuninga Felipe V dekreediga. Vastavalt dekreedile on akadeemia missioon uurida nii antiikset kui tänapäeva poliitilist, tsiviil-, kiriku-, sõja- ja teadusajalugu, kirjanduse ja kunstiajalugu, kokkuvõttes kõigi elualade, tsivilisatsiooni ja Hispaania rahva kultuuri ajalugu". Alates 1836 asub ajalooakadeemia 18. sajandil ehitatud hoones, mille projekteeris uusklassitsistlik arhitekt Juan de Villanueva. Mõned Hispaania ajaloolased peavad seda iganenud inimvaenulikuks institutsiooniks, mis tegeleb peamiselt kuningate ja lahingute ajaloo uurimisega. Akadeemial on 2006. aasta seisuga umbes 370 liiget, sealhulgas akadeemikukohtade arv on konstantne (36). Põhiosa liikmetest on korrespondentliikmed ja neid on kahe staatusega: hispaania korrespondentliikmed; välismaa korrespondentliikmed; neid on kokku umbes 170 (28 riigist). Arvukamalt on liikmeid valitud Portugalist, Prantsusmaalt ja Itaaliast. Vicente Pérez Moreda, ajaloolane Hugo O'Donnell y Duque de Estrada, mereväeajaloolane Francisco Rodríguez Adrados, filoloog Luis Suárez Fernández, ajaloolane Feliciano Barrios Pintado, jurist ja ajaloolane José Ángel Sánchez Asiaín, ärijuht ja majandusteadlane Josefina Gómez Mendoza, geograaf José Remesal Rodríguez, ajaloolane vakantne Luis Miguel Enciso Recio, ajaloolane Martín Almagro Gorbea, arheoloog ja ajaloolane Carlos Seco Serrano, ajaloolane José María Blázquez Martínez, ajaloolane Francisco Javier Puerto Sarmiento, farmaatsiaajaloolane Gonzalo Anes y Álvarez de Castrillón, majandusteadlane ja ajaloolane Antonio Cañizares Llovera, hispaania kardinal José Alcalá-Zamora y Queipo de Llano, ajaloolane ja luuletaja José Antonio Escudero López, ajaloolane Luis Ribot García, ajaloolane Fernando Díaz Esteban, heebrea filoloog José Ángel Sesma Muñoz, ajaloolane Enriqueta Vila Vilar, ajaloolane Carmen Iglesias Cano, ajaloolane Fernando Marías Franco, kunstiajaloolane Miguel Ángel Quesada Ladero, ajaloolane Serafín García Fanjul, arabist Miguel Ángel Ochoa Brun, ajaloolane ja diplomaat Luis Alberto de Cuenca y Prado, filoloog, luuletaja ja tõlkija José Luis Díez García, kunstiajaloolane Carmen Sanz Ayán, ajaloolane Faustino Menéndez Pidal de Navascués, heraldika eriteadlane Carlos Martínez Shaw, ajaloolane Eloy Benito Ruano, ajaloolane Miguel Artola Gallego, ajaloolane Vicente Palacio Atard, ajaloolane Luis Agustín García Moreno, ajaloolane Bartholomew Bennassar, prantsuse ajaloolane Viktoria Kozlovskaja, vene ajaloolane Jacques Lafaye, prantsuse ajaloolane ja antropoloog Otar Lordkipanidze, gruusia arheoloog Magnus Mörner, rootsi ajaloolane Noel Geoffrey Parker, Briti ajaloolane Juri Aleksandrovitš Petrov, vene ajaloolane Stig Strömholm, rootsi õigusteadlane, kirjanik ja kirjanduskriitik Juli Tsirkin, vene ajaloolane Jürgen Untermann, saksa keeleteadlane, paleohispaania keelte ekspert 2011 avaldas akadeemia esimesed köited 20-köitelisest biograafilisest leksikonist "Diccionario Biográfico Español", millele tegi kaastööd 5 tuhat ajaloolast. See koostati riigi raha eest. Leksikon tekitas suurt meelepaha ja avalikkuse vastukaja, sest ta jäi kaugele sellest kvaliteedist, mida esindab näiteks Oxfordi riiklik biograafiline leksikon. Oxfordi leksikon sisaldab artikleid üksnes surnud inimeste kohta ja väideti, et Hispaania leksikonist oli viga lisada artikleid elusate inimeste kohta. Ometigi ei tekitanud kõige suuremat nördimust elavate inimeste kohta käivad artiklid, vaid üldine frankistlikus Hispaanias elanud inimeste kirjeldamisviis. Näiteks artikkel Francisco Francost, mille kirjutas akadeemik Luis Suárez Fernández, ei nimetanud Francot diktaatoriks, vaid autokraatlikuks riigipeaks. Seevastu nimetati diktaatoriks viimast Franco-eelset demokraatlikult valitud Hispaania peaministrit Juan Negríni. Vasakpoolsed protestisid selle leksikoni vastu ägedalt. Nende hulka kuulusid erakond Ühinenud Vasakpoolsed (Izquierda Unida) ja ajaleht "Público". Rohelise Partei senaator Joan Saura palus leksikoni avaldamise lõpetada ja solvavad köited ära korjata. Haridusministeerium kutsus üles köiteid parandama. Ajalooakadeemia teatas sama aasta juunis, et edaspidi ilmuvatesse köidetesse tehakse vastavad parandused. Kuid 2012. aastal uuris haridus-, kultuuri- ja spordiminister olukorda ja teatas, et endiselt pole selge, kas ajalooakadeemia soovib Francot diktaatorina kirjeldada või ei. Real Academia de la Historia Kuningliku Ajalooakadeemia koduleht (hispaania keeles) Académicos Correspondientes: Países sin Corresponsalía Välisliikmete nimistu Kuningliku Ajalooakadeemia kodulehel (hispaania keeles)