laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Heino Pallo

Heino Pallo (17. september 1932 Võrumaa, Luutsniku – 5. august 2017) oli eesti tootmisjuht, Tartu Eksperimentaalõlletehase direktor. Pallo oli neljalapselise perekonna noorim laps. Ta õppis Luutsniku koolis, Võru 1. Keskkoolis ja Eesti Põllumajanduse Akadeemias, mille ta lõpetas maakorralduse erialal. Ta töötas 1956. aastast RPI Eesti Põllumajandusprojektis. Aastast 1967 töötas ta Tartu õlletehase linnase-keedujaoskonna meistrina. Ta algatas tehases isetegevuse ja sporditegevuse. Aastast 1976 oli ta Tartu Lihakombinaadi kommertsdirektor. 1. septembrist 1978 kuni 1980. aastate teise pooleni[viide?] oli ta Tartu õlletehase direktor. Tema ajal ettevõtte tootmine kasvas ja töötati välja tehnoloogilisi uuendusi, mida hiljem rakendati teistes NSV Liidu õlletehastes. Tartu õlletehases toodeti peale õlle ka karastusjooke ja Värska vett. In Memoriam HEINO PALLO. – Postimees, 10. august 2017, lk 30. In Memoriam HEINO PALLO. – Postimees, 10. august 2017, lk 30.
NLKP 24. kongress

NLKP 24. kongress toimus Moskvas 1971. aasta 20. märtsist kuni 9. aprillini. Aruandekõnedega esinesid Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei peasekretär Leonid Brežnev ja NLKP Keskrevisjonikomisjoni esimees Gennadi Sizov. Direktiivid Nõukogude Liidu rahvamajanduse arengu kohta 9. viisaastakul aastatel 1971–1975 esitas NSV Liidu Ministrite Nõukogu esimees Aleksei Kossõgin. Kongress valis NLKP Keskkomitee ja NLKP Keskrevisjonikomisjoni uued koosseisud.
NLKP 25. kongress

NLKP 25. kongress toimus Moskvas 1976. aasta 24. veebruarist kuni 5. märtsini. NLKP Keskkomitee aruandenõnega ja kõnega partei ülesannetest sise- ja välispoliitika alal esines Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei peasekretär Leonid Brežnev. Aruandekõne pidas NLKP Keskrevisjonikomisjoni esimees Gennadi Sizov. Nõukogude Liidu rahvamajanduse arengust 10. viisaastakul aastatel 1976–1980 kõneles NSV Liidu Ministrite Nõukogu esimees Aleksei Kossõgin. Kongress valis NLKP Keskkomitee ja NLKP Keskrevisjonikomisjoni uued koosseisud.
NLKP 26. kongress

NLKP 26. kongress toimus Moskvas 1981. aasta 23. veebruarist kuni 3. märtsini. NLKP Keskkomitee aruandekõnega ja kõnega partei ülesannetest sise- ja välispoliitika alal esines Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei peasekretär Leonid Brežnev. See kõne kestis viis tundi. Aruandekõne pidas ka NLKP Keskrevisjonikomisjoni esimees Gennadi Sizov. Ettekande Nõukogude Liidu majandusliku ja sotsiaalse arengu kohta aastatel 1981–1985 ja kuni aastani 1990 pidas NSV Liidu Ministrite Nõukogu esimees Nikolai Tihhonov. Kongress valis NLKP Keskkomitee ja NLKP Keskrevisjonikomisjoni uued koosseisud. Kõik NLKP Keskkomitee Poliitbüroo 14 liiget, kelle keskmine vanus oli 69 aastat, ja 8 liikmekandidaati, kelle keskmine vanus oli 65 aastat, valiti tagasi. Poliitbüroo kõige nooremaks liikmeks jäi endiselt 1931 sündinud Mihhail Gorbatšov. Brežnev ei korranud Hruštšovi viga ega edutanud endast oluliselt nooremaid võimekaid inimesi kõrgetele kohtadele, mistõttu suutis surmani võimule jääda. Poliitbüroo 14 valitud täisliikmest 6, sealhulgas Brežnev ise, surid enne järgmist kongressi.
NLKP 28. kongress

NLKP 28. kongress toimus Moskvas 1990. aasta 2. juulist kuni 13. juulini. See oli Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei viimane kongress. Kongressile valiti 4683 delegaati, neist saabus kohale 4657. Kongress valis Mihhail Gorbatšovi tagasi NLKP peasekretäriks, mis suurendas Gorbatšovi sõltumatust NLKP Keskkomiteest. Parteisiseste vastuolude tõttu ei õnnestnud vastu võtta NLKP uut programmi. 12. juulil 1990 teatas Boriss Jeltsin kongressil esinedes oma väljaastumisest NLKP-st. Vanameelsed saavutasid 28. kongressil sisuliselt tähelepanuväärse võidu. Säilis üsnagi ühtne NLKP, kus konservatiivne parteiaparaat, omades suurt administratiivset võimu, asus oma positsioone tugevdama. XXVIII съезд КПСС ria.ru XXVIII съезд КПСС: история последнего съезда партии ria.ru Судьбоносные съезды КПСС diletant.media Брошенный штурвал: 25 лет назад прошел последний съезд КПСС tass.ru Mati Graf. Rahvuskommunistid : Enn-Arno Sillari ja teised. Tallinn, 2020, Lk. 184
Jaan Raudma

Jaan Raudma (kuni 1935 Jaan Pommer; 12. november 1867 Sikka, Sooru mõis, Luke kihelkond – 23. juunil 1950?) oli Valga ajakirjanik. Linda (1891–1892) Postimees (1889, 1896–1897) Rajalane (1921) Virmaline (1890) Porilombi Pargi Parm (1919–1921) Helgid (1922–1927) Lühikesed jutud : Lõuna-Eesti lähemast ja kaugemast minevikust (1921) Tuulemäe Ave Maria : jutt Sangaste kihelkonna Tõlliste walla elust, Wene-Prantsuse sõjapäiwilt 1812 a. (1921) Segased päewad : lugu rajaelu lähemast minewikust (1922) Meie aja don Juanid : kinopildid raja linna elust (1923) Pagari äpardused : jutt Walga linna minewikust (1923) Sooru mõisa wanne : jutustus Eesti lõunaraja lähemast minewikust (1923) Helme Tikste oru wiimne munk ja Tussi nõiatütar : (jutustus) (1924) Tuulemäe turistid : (jutustus) (1926) Jaan Raudma lapsed olid Linda Pommer ja Ilmar Raudma. Jaan Raudma on Eesti presidendi Kersti Kaljulaidi vanavanaisa. Raudma on ilmselt maetud vale nime all (Jaan Randma) Rahumäe kalmistule. https://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=75006 https://ekspress.delfi.ee/kuum/president-kaljulaidi-sugupuu-300-aastaga-palli-talust-kadriorgu?id=79325502&com=1&reg=1&s=2 "Eesti biograafiline andmebaas ISIK Jaan Raudma". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. august 2017. Vaadatud 13. augustil 2017. EE 22.02.2017 President Kersti Kaljulaidi vanaisa suunas Konstantin Pätsi propagandat
NLKP 27. kongress

Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei 27. kongress toimus Moskvas 1986. aasta 25. veebruarist kuni 6. märtsini. Kongressile valiti 5000 delegaati, kellest osales 4993. Eelmisest, NLKP 26. kongressist möödunud 5 aasta jooksul olid surnud NSV Liidu poliitika tollased tipptegijad Mihhail Suslov, Leonid Brežnev, Juri Andropov, Dmitri Ustinov ja Konstantin Tšernenko ning Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee Poliitbüroo peasekretäriks oli saanud põlvkonna võrra noorem Mihhail Gorbatšov, kes pidi tutvustama suunda, milles ta soovib Nõukogude Liitu juhtida. Gotbatšov esines NLKP Keskkomitee aruandekõnega ja kõnega partei ülesannetest. Kuigi eelmisest kongressist möödunud perioodi nimetatakse tänapäeval stagnatsiooniajaks, andis ta oma eelkäijate Brežnevi, Andropovi ja Tšernenko tegevusele kõrge hinnangu. Ometi mainis ta oma kõnes, et nii riigi majanduses kui ühiskondlikus elus on hakanud ilmnema seisaku tunnused. Perestroikat ta oma kõnes veel ei maininud, see kuulutati välja alles järgmisel aastal. Aruandekõne pidas NLKP Keskrevisjonikomisjoni esimees Gennadi Sizov. Ettekande Nõukogude Liidu majandusliku ja sotsiaalse arengu põhisuundadest aastatel 1986–1990 ja perspektiivis kuni 2000. aastani pidas NSV Liidu Ministrite Nõukogu esimees Nikolai Rõžkov. Esimest korda pälvis laia avalikkuse tähelepanu Boriss Jeltsin, kes tollal oli partei Moskva linnakomitee esimees. Jeltsin esines oma aja kohta julge kõnega, kritiseerides parteiorganite sekkumist majandusse ja puudutades nomenklatuuri eriõigusi. Ühtlasi esines ta kõrgetest parteijuhtidest ainsana enesekriitikaga, väites, et pidanuks seda rääkima juba eelmisel parteikongressil, kuid ei teinud seda kogemuse ja julguse puudumise tõttu. Kongress valis NLKP Keskkomitee (307 liiget ja 170 liikmekandidaati) ning NLKP Keskrevisjonikomisjoni uue koosseisu (83 liiget). NLKP Keskkomitee valis poliitbüroo, millesse kuulusid 12 liiget ja 7 liikmekandidaati. Võrreldes eelmisel kongressil valitud koosseisudega, olid poliitbüroos pooled liikmed uued, aga liikmekandidaadid olid kõik uued. NLKP Keskkomitee valis ka sekretariaadi, kuhu kuulus 11 liiget, sealhulgas peasekretär Mihhail Gorbatšov.
NLKP 21. kongress

NLKP 21. kongress oli Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei erakorraline kongress, mis toimus Moskvas 1959. aasta 27. jaanuarist kuni 5. veebruarini. Kongressil toimus Seitseaastaku rahvamajanduse arendamise plaani läbivaatamine ja kinnitamine. Põhiettekandega esines kongressil NLKP KK esimene sekretär Nikita Hruštšov. Kongressi otsustes jõuti järeldusele, et sotsialism on Nõukogude Liidus täielikult ja lõplikult võitnud. XXI съезд КПСС о полной и окончательной победе социализма в СССР. Начало осуществления семилетнего плана развития народного хозяйства istmira.com
Pomm (ajakiri)

Pomm : Ühisabi häälekandja oli huumoriajakiri, mis ilmus 1932. aastal Pärnus. Ajakirja andis välja Pärnu Ühisabi ja selle vastutav toimetaja oli A. Õhk. Ajakirja trükiti Pärnus trükikojas "Oma". "ERB Pomm". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. august 2017. Vaadatud 13. augustil 2017.
Tuju

Tuju : mõnusa meeleolu ajakiri oli huumoriajakiri, mis ilmus aastatel 1937–1938 Tallinnas 2 korda kuus. Ajakirja andis välja Kirjavara, vastutav toimetaja oli Leo Soonberg (Leo Soonpää). Ajakirja trükiti Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisuse trükikojas. "ERB Tuju". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. august 2017. Vaadatud 13. augustil 2017.
Sahha (Jakuutia) Vabariigi Korkini-nimeline riiklik preemia kehakultuuri ja spordi valdkonnas

Sahha (Jakuutia) Vabariigi Korkini-nimeline riiklik preemia kehakultuuri ja spordi valdkonnas on Sahha riiklik auhind spordi valdkonnas. Korkini-nimelist riiklikku preemiat antakse välja 2003. aastast. Auhind on nimetatud Dmitri Korkini auks. Auhind määratakse Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea korraldusega ning laureaadi nimi kuulutatakse välja detsembris. Auhinnaga kaasneb rahaline preemia. Marija Bõrdõnnõrova, kabetreener (2013. aasta laureaat) Roman Dmitrijev, maadleja, olümpiavõitja, spordiametnik (2003. aasta laureaat) Aleksandr Ivanov, maadleja, olümpiamedalist (2011. aasta laureaat) Gavril Kolesov, kabetaja, mitmekordne maailmameister Valeri Kotšnev, spordipedagoog, professor Nikolai Kõtškin vanem, kabetreener (2004. aasta laureaat) Artur Pahhomov, maadlustreener Pavel Pinigin, maadleja, olümpiavõitja (2008. aasta laureaat) Об учреждении государственной премии имени Д.П. Коркина. docs.cntd.ru Государственная премия имени Д.П. Коркина[alaline kõdulink]. sakha.gov.ru Государственная премия имени Д.П. Коркина. ysia.ru
Broadway-Chambers Building

Broadway-Chambers Building on 18-korruseline ja 69 meetri kõrgune varane kõrghoone New Yorgis Lower Manhattani lõunatipu keskosas. See asub aadressil 277 Broadway, City Halli pargi läheduses Chambers Streeti tänava loodenurgal, Civic Centeri ja TriBeCa linnajao naabruses. See uusbarokses beaux-arts-stiilis kontorihoone ehitati aastatel 1899–1900. Julge ehitise projekteeris prominentne ameerika arhitekt Cass Gilbert, ja see oli ühtlasi tema esimene hoone New Yorgis. Gilberti disainis on kaunistatud beežist graniidist plakeeritud jalam ühendatud punase ja sinise telliskiviga kaetud keskosaga. Torni kulminatsiooniks on üsna kaunistatud kollakasroosa kolonaad, karniis ja pööningukorrus. Hoone on ka üks esimesi näiteid New Yorgis, millel kasutati ulatuslikult polükroomset terrakotat arhitektuurilise ornamendina. Tol ajal tunnistas arhitektuurikriitik Montgomery Schuyler hoone disaini domineerivate kõrghoonete perioodi "viimaseks sõnaks", mis kasutas klassikalist kolmeosalist sammast inspiratsioonina. Mitmed ettevõtted tegid omavahel koostööd, et panna välja näitus 1900. aasta Pariisi maailmanäituse jaoks, mis käsitles Broadway-Chambers Buildingu ehitusjärku. 1992. aastal määras New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjon ehitise kaitsealuseks mälestusmärgiks (New York City Landmark). Broadway-Chambers Buildingu hoone kirjeldus ja pildid veebilehel www.nyc-architecture.com
Cyril Montana

Cyril Montana (31. detsember 1969) on prantsuse kirjanik ja ajakirjanik. Raamatud Malabar trip, Paris, Éditions Le Dilettante, 2003, 125 p. ISBN 2-84263-077-7р Carla on my mind, Paris, Éditions Le Dilettante, 2005, 156 p. ISBN 2-84263-102-1 Le Bonheur de refaire le monde, Paris, Maren Sell Éditeurs, 2005, 158 p. ISBN 2-35004-031-3 La Faute à Mick JagЧger, Paris, Éditions Le Dilettante, 2007, 222 p. ISBN 978-2-84263-147-5 Je nous trouve beaux, Paris, Albin Michel, coll. « Littérature générale », 2013, 200 p. ISBN 978-2-226-24524-3 Tema endine abikaasa Anggun on laulja. Neil on tütar.
New York City Landmarks Preservation Commission

New Yorgi Kultuurimälestiste Kaitse Komisjon (inglise keeles New York City Landmarks Preservation Commission (LPC)) on New Yorgi linnaagentuur, kelle ülesandeks on linna vaatamisväärsuste säilitamise õigusaktide haldamine. Komisjon asutati aprillis 1965 linnapea Robert F. Wagneri initsiatiivil seoses aasta varasema pahameelega Pennsylvania raudteejaama hävitamise pärast, mille kohale rajati praegune Madison Square Garden. Komisjon vastutab New Yorgi linna arhitektuuriliselt, ajalooliselt ja kultuuriliselt oluliste ehitiste ja alade kaitsmise eest, andes neile mälestise või ajaloolise piirkonna staatuse ja reguleerides neid pärast nende määramist. See on suurim kohaliku omavalitsuse alluvusse kuuluv mälestiste kaitsega tegelev amet Ameerika Ühendriikides. Kultuurimälestiste kaitse komisjon koosneb 11 volinikust ning seadus nõuab vähemalt kolme arhitekti, ühe ajaloolase, ühe linnaplaneerija või maastikuarhitekti, ühe kinnisvaramaakleri ja vähemalt viie elaniku kaasamist (üks elanik igast New Yorgi linnaosast). Kultuurimälestiste kaitse seaduse kohaselt peab hoone olema vähemalt kolmkümmend aastat vana, enne kui komisjon saab selle tunnistada mälestiseks. Linnaõigus lubab ka komisjoni otsuse tühistamist, kui kaebus esitatakse 90 päeva jooksul pärast ehitise lisamist kultuurimälestiste nimekirja.
Chinchón (jook)

Chinchón on Hispaania aniisiliköör. Seda valmistatakse ja villitakse Chinchóni linnas Madridi autonoomses piirkonnas. 11.-12. sajandil hakati Chinchóni põldudel kasvatama viinapuid ja aniisi. Seda likööri valmistatakse hariliku aniisi (pimpinella anisum) seemnetest, mis lisatakse keskmise kangusega põllumajanduslikku päritolu alkoholile. Segu kääritatakse umbes 12–14 tundi. Seejärel valatakse segu vasest destillaatorisse. Selleks, et liköör destillaatori külge kinni ei jääks, lastakse anumasse veeauru. Samamoodi nagu ka brändit, kasutatakse Chinchóni likööri valmistamiseks "puhast" alkoholi, mille alkoholisisaldus jääb 74% vol ja 79% vol vahele. Kangus väheneb suhkru ja glükoosisiirupi lisamisel. Magustamata Chinchóni likööri ehk aniisiviina (seco ja extra seco) valmistamiseks lisatakse joogile demineraliseeritud vett, et vähendada selle alkoholisisaldust. Nendele suhkrut ei lisata. Chinchóni aniisimaitselised joogid jagunevad alkoholisisalduse järgi neljaks. Magusas Chinchónis on 200 grammi suhkrut liitri kohta ja selle alkoholisisaldus jääb 35–40% vol vahele. Kuiva Chinchóni (seco) alkoholisisaldus jääb 40–50% vol vahele ja ekstra kuiva (extraseco) Chinchóni puhul 50–55% vol vahele ning kõige kuivema Chinchóni aniisiviina (seco especial) alkoholisisaldus on 74% vol. Chinchón on läbipaistev, aniisimaitseline ja enam-vähem magus, mis sõltub Chinchóni tüübist. Jooki serveeritakse tavaliselt aniisipitsist. Chinchóni võib juua puhtalt või veega segatult ja toatemperatuuril või jahutatult. David Zurdo y Ángel Gutiérrez (2004). El libro de los licores de España. Robinbook. lk 79-82. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. juuni 2017. Vaadatud 13. augustil 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.mapama.gob.es/es/alimentacion/temas/calidad-agroalimentaria/calidad-diferenciada/dop/bebi_espi/DOP_Chinchon.aspx
Siil (ajaleht)

Siil : ajakohane pilke ja nalja leht, oli huumoriajaleht, mis ilmus aastatel 1907–1909 korra kuus Narvas. Ajalehe ametlik väljaandja oli Karl Kabanov, kaasasutajaks Tõnu Martin Franzdorf. Ajaleht sai nime rahvuseeposest "Kalevipoeg", kus siil oli heaks nõuandjaks võitluseks sortsidega. Karl Kabanov rahastas, ladus ja trükkis, Tõnu Martin Franzdorfi poolt oli paberi ja trükkimisvõimalus. Lehe hind oli 3 kopikat, postiga saadetuna 5 kopikat. Kui ajalehte oli ilmunud juba kaks numbrit, siis pandi ajaleht kinni ja kõik olemasolevad numbrid konfiskeeriti ajalehe liiga terava sisu tõttu. Karl Kabanov kutsuti ülekuulamisele, kuna ajalehes oli trükitud Nikolai Waasi jutustus "Eestlane löö servi lauda", mis võimudele tundus revolutsioonile õhutav. Toimetajalt nõuti, et ta ütleks Nikolai Waasi asukoha, või muidu saadetakse ta asumisele kui Waasi kaasosaline. Vaatamata hirmutamisele ta Waasi asukohta ei avaldanud. Paar päeva hiljem sai toimetus teate, et ajalehe Siil edaspidine ilmumine on seisma pandud. Toimetajat siiski asumisele ei saadetud. Ajalehte trükiti Narvas Tõnu Martin Franzdorfi trükikojas. 1910. aastal hakati Siili välja andma ajalehe Kaja lisalehena – Kaja nalja ja pilke-lisa Siil. Kaja nalja ja pilke-lisa Siil Karl Kabanov (2019). Minu Trükikoda. Tallinn: Creative Company. Lk 43. "ERB Siil". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. august 2017. Vaadatud 13. augustil 2017. Digar - Siil : ajakohane pilke ja nalja leht, 1 jaanuar 1907 issuu - Karl Kabanov - Minu trükikoda
Borderterjer

Borderterjer on Suurbritanniast Inglismaalt pärit koeratõug. Borderterjer on julge, tähelepanelik ja terjerlikult isepäine, kellele meeldib ka aeg-ajalt ise otsuseid vastu vōtta. Pildid "Borderterjer" (PDF). Eesti Kennelliit. 12.03.1998. Lk 3. "Borderterjer". www.koer.ee. Vaadatud 13.08.2017.  Borderterjer – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Borderterjer koer.ee saidil Border Terriers & Cats
Andres Tõnisson

Andres Tõnisson (sündinud 1960) on eesti geograaf. Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli geograafina.[viide?] Ta on töötanud keskkonnaspetsialistina. Tõnisson, Andres (koost.) 2006. Esimene Eesti looduskaitse seadus. Tallinn: Huma. Vellak, Ain; Tõnisson, Andres 2015. Eesti koopad. (Roheline Eesti.) Tallinn: Varrak.
90 West Street

90 West Street (ka West Street Building) on ​​kõrghoone Lower Manhattanil New Yorgis. Selle projekteeris prominentne ameerika arhitekt Cass Gilbert ja teostas ehitusjuht Gunvald Aus ettevõtte West Street Improvement Corporation jaoks. Hoone asub West Streetil Cedar Streeti ja Albany Streeti vahel, Maailma Kaubanduskeskuse läheduses. Aastatel 1905–1907 valminud uusgooti stiilis ja ornamentidega ehitis on 23-korruseline ja 98,76 meetrit kõrge. Algse büroohoone pearentnik oli raudteefirma Delaware, Lackawanna & Western Railroad ning ülemisel korrusel asus Garretti restoran, mis reklaamis ennast "maailma kõrgeima restoranina". Sellel oli kuni 1980. aastateni, mil valmis Maailma Rahanduskeskus, üle Hudsoni jõe ja New Jersey eksklusiivne vaade. Maailma Kaubanduskeskuse lõunatorni kokkuvarisemise tagajärjel sai 90 West Streeti hoone tugevalt kahjustada, kuna asus rünnatud objektist kõigest 90 meetri kaugusel. 2006. aastal hoone restaureeriti ning võeti kasutusele korterelamuna. 1998. aastal määras New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjon ehitise kaitsealuseks mälestusmärgiks (New York City Landmark). 2007. aastal kanti hoone Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikku Registrisse (National Register of Historic Places). 90 West Street Building enne 9/11 terrorirünnakuid
Lower Manhattan

Lower Manhattan või Downtown Manhattan (eesti keeles vahel Alam-Manhattan) on kompaktselt kõrghoonestatud New Yorgi keskse linnaosa Manhattani alaosa ning samas ka eesmine kesklinn (inglise keeles downtown). Lower Manhattan asub Manhattani saare lõunaosas Hudsoni jõe ja East Riveri suudmelahe vahel. Linnaosa piirneb kirdes saare esimese täisulatuses rõhtsirge 14th Street tänavaga, mille taga jätkub Midtown Manhattani linnaosa. Erinevalt ülejäänud saarest, ei kulge Lower Manhattani tänavavõrk ristjoonestikuna, vaid on ajalooliselt kaootiline. Linnaosa pinna all on tugev kambriumis tekkinud küaniiti sisaldav aluskivim ehk Manhattani kilt, mis on ka põhjuseid, miks saar hulgaliselt kõrghooneid kannab. Esimene asustus piirkonnas pärineb 1624. aastast, mis määras tulevase Uus-Madalmaade halduskeskuse Uus-Amsterdami. Kolmsada aastat hiljem kõrgusid seal juba maailma esimesed pilvelõhkujad. Manhattani lõunatipp oli ning on ositi tänini ümbritsetud sadamasildadega. New Yorgi ärikeskuse siluetti, mis paistab esisele Upper Bay lahele, teatakse kui ühte Lääne modernse vabaturukapitalismi tunnusmärke. Lower West Side Lower East Side Midtown Manhattan Upper Manhattan Downtown Jersey City Downtown Brooklyn https://www.bbc.com/news/science-environment-22798563 https://sites.williams.edu/geos101/uncategorized/rock-scrambling-and-bedrock-a-geohistory-of-manhattan/ Vaade 1913. aastal Woolworth Buildingu tipust Aerofoto 1919. aastast Aerofoto 1931. aastast Aerofoto 1981. aastast Aerofoto 2018. aastast
Mahfiruz Hatice Sultan

Mahfiruz Hatice Sultaana (1590–1620) oli Ahmed I naine ja Osman II ema. Ajaloolase Baki Tezcan sõnul ei ole tema kohta midagi teada, välja arvatud tema tõenäoline nimi ja surmaperiood. Tema moslemi nimi Mahfiruz tähendab "lemmikpoolkuu".
National Historic Landmark

Ameerika Ühendriikide riiklik ajaloomälestis (inglise keeles National Historic Landmark (NHL)) on hoone, struktuur, objekt, ala või piirkond, mida Ameerika Ühendriikide valitsus tunnustab ametlikult selle silmapaistva ajaloolise tähtsuse tõttu.  Pikemalt artiklis Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklik Register Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikus Registris (National Register of Historic Places) on loetletud üle 90 000 koha, vaid ligikaudu 2500 neist on tunnistatud riiklikuks ajaloomälestiseks.  National Historic Landmark – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kjell Lindgren

Kjell Norwood Lindgren (sündinud 23. jaanuaril 1973) on NASA astronaut. Ta sai astronaudiks juunis 2009, kui ta valiti NASA 20. astronautide gruppi. Lindgren viibis juulist kuni detsembrini 2015 44./45. ekspeditsiooni raames Rahvusvahelises Kosmosejaamas. Ekspeditsiooni raames mängis ta 2015. aasta novembris esimese inimesena kosmoses torupilli. Lindgreni mängitud pill oli hõlpsama saniteerimise ja transpordi huvides valmistatud plastikust. Aastatel 2022–2023 oli ta SpaceX Crew-4 komandör ja Rahvusvahelise Kosmosejaama 67. ja 68. ekspeditsiooni liige. "Kjell N. Lindgren (M.D.) NASA Astronaut". NASA. Vaadatud 29. oktoober 2017. "Astronaut plays bagpipes on International Space Station". BBC (inglise). 7. november 2015. Vaadatud 18. november 2023.
Kopikas: Tallinna leht

Kopikas: Tallinna leht oli ajaleht, mis ilmus Tallinnas 1913. aastal. Ajalehe looja oli Peterburist tulnud Maria teatri flöödipuhuja Adolf Lippo. Ta sai ajalehe väljaandmiseks loa 1912. aastal. Ajaleht ilmus enne Tallinna linnavalitsuse valimisi, et teha kihutustööd eestlaste kasuks, et sakslasi ei valitaks linnavalitsusse. Sisaldas ka karikatuure. Toimetuses töötasid Karl Holm, Harald Velner, Johannes Üksi. Kaastööd tegi ajalehele Vootele Mesikäpp. Vastutav toimetaja oli Adolf Lippo. Toimetus asus Tallinnas Viruvärava puiestee 27. Ajalehte trükiti Tallinnas M. Schifferi trükikojas ja hinnaks oli 1 kopikas. - Digari - Uudisleht, nr. 22, 19 märts 1930 Saaga Ajaleht "Kopikas" Tallinna leht 27.03.1913
Gunbarreli maantee

Gunbarreli maantee (inglise Gunbarrel Highway – 'püssiraua maantee') on tee, mis kulgeb läbi kõrbealade Austraalias Põhjaterritooriumi, Lõuna-Austraalia ja Lääne-Austraalia alal. Tee kogupikkus on 1350 km ja see on ida-läänesuunaline. See ühendab Victory Downsi talu idas Carnegie jaamaga läänes. Tee sai nime selle järgi, et mõnes kohas on see sirge nagu püssiraud. Gunbarreli maantee on pinnastee. Osa algsest teest enam ei hooldata, sest on rajatud otsem tee, Great Central Road. Osa maanteest kulgeb läbi aborigeenide reservaatide ja nende läbimiseks on vaja taotleda luba. Teed hakati rajama 1955. aastal ja see valmis neljas järgus. Viimane lõik valmis 1958. aastal.
Brasiilia terjer

Brasiilia terjer on Brasiiliast pärinev koeratõug. "Brasiilia terjer on iseloomult julge, tööhimuline, mänguhimuline, energiline ja aktiivne. Nad on alati rõõmsameelsed, truud ja ustavad oma perekonnale." "Brasiilia terjer" (PDF). Eesti Kennelliit. 12.03.1998. Vaadatud 13.08.2017. "Brasiilia terjer". www.koer.ee. Vaadatud 13.08.2017.  Brasiilia terjer – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Brasiilia terjer koer.ee saidil