laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sangaste vald (Sangaste kihelkond)

Sangaste vald (saksa keeles Sagnitz) oli vald Tartu maakonnas ja Valga maakonnas Sangaste kihelkonnas. Valla pindala oli 175 km² ja elanikke oli 3056 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939[viide?]. 1894 liideti Sangaste vallaga Restu vald. 1921. aastal arvati Sangaste vald Valga maakonna koosseisu. Vallas oli 643 talundit ja elamut ning need kasutasid 12 974 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Lau külas. Vallas asus Sangaste asundus ja Sangaste küla. 1939. aasta vallareformiga moodustati senise Sangaste valla maa-alast, välja arvatud Muhkva, Kolga, Soo, Tuule, Hiirepüksi, Laosejüri, Laheste, Maasikmäe, Saare, Marjapalu, Postupalu, Pedeli, Hallika, Marjamäe, Pulga, Harjukse, Väike-Rehejaani ja Väike-Marjamäe talu maa-alad; senise Keeni valla Sangaste kirikumõisa maa-alast ning Laatre jõest ja raudteest idas asuvast piirkonnast, välja arvatud Hällatu, Lombi, Ormani, Palu, Peetertinnu, Pikahansu, Tootsi, Utuse, Väike-Hellatu, Käre, Vardamäe, Koka, Sootare, Pedajamäe ja Lepasaare talu maa-aladest Sangaste vald. Eesti Entsüklopeedia. 7. köide: Rakk–Tanukad. Tartu: Loodus, 1936, lk 549. Sangaste vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 26.02.2016) Maa-ameti kaardirakendused Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938 Sangaste vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Sauga vald (Pärnu kihelkond)

Sauga vald (saksa keeles Sauck) oli vald Pärnumaal Pärnu kihelkonnas. Valla pindala oli 163 km² ja elanikke oli 1691 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939. Vallas oli 392 talundit ja elamut ning need kasutasid 9917 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus tänapäeva Lemmetsa küla aladel. Valla alal asus Sauga mõis. Sauga vald (1939) Eesti Entsüklopeedia. 7. köide: Rakk–Tanukad. Tartu: Loodus, 1936, lk 580. Sauga vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 26.02.2016) Maa-ameti kaardirakendused Sauga vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Tähtvere vald (Nõo kihelkond)

Tähtvere vald (saksa keeles Techelfer) oli vald Tartumaal Nõo kihelkonnas (teistel andmetel Tartu-Maarja kihelkonnas). Valla pindala oli 153 km² ja elanikke oli 1522 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939[viide?]. Vallas oli 290 talundit ja elamut ning need kasutasid 8208 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Rahinge külas. Vallas asus Tähtvere küla. Eesti Entsüklopeedia. 8. köide: Tanulane–Yvon. Tartu: Loodus, 1937, lk 463. Tähtvere vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 26.02.2016) Maa-ameti kaardirakendused Tähtvere vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Tõstamaa vald (Tõstamaa kihelkond)

Tõstamaa vald (saksa keeles Testama) oli vald Pärnumaal Tõstamaa kihelkonnas. Valla pindala oli 155 km² ja elanikke oli 2239 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939[viide?]. Vallas oli 527 talundit ja elamut ning need kasutasid 9590 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Ermistu külas. Vallas asus Tõstamaa alevik. 1893 liideti Tõstamaa vallaga Kastna vald. Tõstamaa vald (1939) Eesti Entsüklopeedia. 8. köide: Tanulane–Yvon. Tartu: Loodus, 1937, lk 450. Tõstamaa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 26.02.2016) Maa-ameti kaardirakendused Tõstamaa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Ulila vald

Ulila vald (ka Suure-Ulila vald; saksa keeles Ullila) oli vald Tartumaal Puhja kihelkonnas. Valla pindala oli 70 km² ja elanikke oli 1205 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939. Vallas oli 239 talundit ja elamut ning need kasutasid 5792 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Kaimi külas. Vallas asus Ulila turba-elektrijaam. 1897 liideti Ulila vallaga Väike-Ulila vald. Väike-Ulila vald Eesti Entsüklopeedia. 8. köide: Tanulane–Yvon. Tartu: Loodus, 1937, lk 536. Ulila vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 26.02.2016) Eesti entsüklopeedia. 10. köide: TÜRI–Y. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1998, lk 43. Maa-ameti kaardirakendused Ulila vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Jaak Viller

Jaak Viller (5. jaanuar 1949 – 9. juuni 2020) oli eesti teatritegelane. 1967. aastal lõpetas ta Tartu 5. Keskkooli. 1972. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli (ajaloo-keeleteaduskond) vene filoloogia erialal. 1985. aastal lõpetas ta Leningradi Kõrgema Parteikooli. 2004. aastal lõpetas Tartu Ülikooli kultuurikorralduse eriala magistriõppe, kaitses magistritöö "Teatriorganisatsioon Eestis XX sajandi II poolel" (juhendaja Luule Epner) ja sai humanitaarteaduse magistri kraadi. Aastatel 1972–1980 töötas ta Vanemuise teatri kirjandusala juhatajana. Aastatel 1981–1987 oli ta Eesti NSV kultuuriministri (Johannes Loti) asetäitja. Ta oli ka ajakirja Teater. Muusika. Kino toimetuse kolleegiumi liige ja Nõukogude Kultuurifondi Eesti vabariikliku osakonna juhatuse ja presiidiumi liige. Aastatel 1988–1994 oli ta Estonia teatri direktor, 1994–2003 Vanemuise teatrijuht. Aastatel 2005–2012 töötas ta Haridus- ja Teadusministeeriumi keeleosakonna juhatajana. Selles ametis oli ta keeleseaduse eelnõu koostanud töörühma juht. Pärast ministeeriumist lahkumist 2012–2019 töötas Viller Vanemuise teatri arhivaarina. Jaak Viller (koostaja). Kandiline Kaarel Ird: dokumente ja kommentaare. Tallinn: Eesti Teatriliit, 2009 Jaak Viller (koostaja). Erich Kõlar: kuulake ennast muusikasse. Tallinn: Eesti Teatriliit, 2012 2005 Kaarel Saha preemia 2020 Priit Põldroosi nimeline auhind Endine Vanemuise direktor suundub tööle haridusministeeriumisse. ERR uudised, 5.09.2005 "Tartu Ülikooli magistriõppe lõpetanute tähestikuline nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. detsember 2016. Vaadatud 26. veebruaril 2016. Vallo Nuust. Vanemuise eksjuht kaitses magistritööd. Postimees, 18. juuni 2004 "Vanemuine. Saha preemia saavad Jaak Viller ja Eda Hinno. 28.01.2005". Originaali arhiivikoopia seisuga 16.12.2014. Vaadatud 26.02.2016. Veiko Pesur. Uus keeleseadus teeb keelepoliitikast riiklikult tähtsa küsimuse. Postimees, 18. mai 2010 Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Eesti NSV kultuuriministri asetäitja Jaak Viller (1986), fotograaf Alar Tatsi
Undla vald (Kadrina kihelkond)

Undla vald (saksa keeles Undel) oli vald Virumaal Kadrina kihelkonnas ja Viru maakonnas. Valla pindala oli 187 km² ja elanikke oli 3586 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris aastatel 1866–1939. Vallas oli 872 talundit ja elamut ning nende kasutuses oli 12 716 ha maad (1929. aasta seisuga). Undla vallamaja asus Kadrina lääneservas. Vallamaja ehitati aastatel 1898–1900 ning lõplikult valmis 1902. aastal. Hoone kaasajastati 1930. aastatel, kuid 11. mail 1956 hoone põles ja on hävinenud. Praegu asub sellel kohal aastatel 1968–1969 ehitatud kahekorruseline elamu. 1893. aastal liideti Undla vallaga Hulja, Imastu, Jõetaguse, Neeruti, Polli, Udriku, Vandu ja Võduvere vald. Undla valda kuulusid Jõepere mõis, Aru küla, Kikka küla, Nõmme küla, Hulja mõis, Kadrina alevik, Hulja küla, Lante küla, Sirgu küla, Sauksi küla, Tirbiku küla, Imastu mõis, Kadrina kirikumõis, Neeruti mõis, Valgma küla, Vandu küla, Võduvere küla, Saksi mõis, Udriku mõis, Undla mõis, Päri ja Polli karjamõisad, Mäo küla, Sorgi küla, Sootaguse küla 1939. aasta vallareformiga moodustati Undla vald, kuid senise Undla valla Tõrma küla ja Imastu asunduse ning Tapa metskonna Tapa metsandiku kvartaalide nr. 4–8, 12 ja 13 maa-alad liideti Järva maakonna Lehtse vallaga. Undla valla esimene vallavanem oli August Saaga. Undla mõis, Undla Udriku vald (Uddrich) (1866–1893), mis eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Udriku vald Undla vallaga. Eesti Entsüklopeedia. 8. köide: Tanulane–Yvon. Tartu: Loodus, 1937, lk 547. Undla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 26.02.2016) Maa-ameti kaardirakendused 10. Virumaa 10.37. Undla vald, The National Archives of Estonia Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938 Undla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 Kadrina kihelkonna, Undla mõisa perekonnanimede panemise raamat; EAA.1864.2.VIII-130; 1835, Saaga Udriku, Imastu ja Undla valla perekonnakiri, Saaga Undla vallavalitsuse dokumendid; EAA.3882; 1850-1920, Saaga Undla valla talitajad. (Vallavanemad), https://sootagusel.weebly.com/ (vaadatud 22.08.2021)
Uue-Põltsamaa vald

Uue-Põltsamaa vald (saksa keeles Neu-Oberpahlen) oli vald Viljandimaal Põltsamaa kihelkonnas. Valla pindala oli 126 km² ja elanikke oli 1111 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939. Vallas oli 244 talundit ja elamut ning need kasutasid 5129 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus tänapäeva Võhmanõmme küla aladel. Vallas asusid Uue-Põltsamaa mõis ja Põltsamaa kirikumõis. Vana-Põltsamaa mõis Eesti Entsüklopeedia. 8. köide: Tanulane–Yvon. Tartu: Loodus, 1937, lk 594. Uue-Põltsamaa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 26.02.2016) Eesti entsüklopeedia. 10. köide: TÜRI–Y. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1998, lk 98. Maa-ameti kaardirakendused Uue-Põltsamaa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Uue-Võidu vald

Uue-Võidu vald (saksa keeles Neu-Woidoma; ka Karula vald) oli vald Viljandimaal Viljandi kihelkonnas. Valla pindala oli 96 km² ja elanikke oli 1363 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939. Vallas oli 287 talundit ja elamut ning need kasutasid 7832 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus tänapäeva Saarepeedi küla aladel. 1893 liideti Uue-Võidu vallaga Välgita vald. Eesti Entsüklopeedia. 8. köide: Tanulane–Yvon. Tartu: Loodus, 1937, lk 595. 1074 Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 26.02.2016) Eesti entsüklopeedia. 10. köide: TÜRI–Y. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1998, lk 98. Maa-ameti kaardirakendused Uue-Võidu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Kalle Kulbok

Kalle Kulbok (sündinud 3. aprillil 1956 Tallinnas) on eesti poliitik ja kodanikuõiguste aktivist. Teda tuntakse endise Sõltumatute Kuningriiklaste ja Rojalistliku Partei juhina. Kalle Kulbok lõpetas 1974 Nõo Keskkooli. Hiljem õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis muu hulgas matemaatikat. Ülikool jäi lõpetamata. Mõnda aega tegutses Kulbok Tartus keelevolinikuna. Ajakirjandus kajastas tema nõudmist, et baarisilt "Bistro" tuleb asendada eestikeelse sildiga "Bistroo". Oli Eesti Kongressi liige. Eesti Rojalistliku Partei juhina ning Sõltumatute Kuningriiklaste esinumbrina pääses ta 1992 VII Riigikokku. 1995. aasta Riigikogu valimistel ei õnnestunud tal kandideerida, sest ta keeldus kinnitamast oma lojaalsust Eesti Vabariigile. Pärast Kuningriiklaste kadumist ei jätnud Kulbok, erinevalt enamikust oma endistest aatekaaslastest, avalikku protestimeelsuse avaldamist ning peagi sai temast Eesti Vabariigi iseseisvuse ja sõltumatuse pooldaja ehk tolle hetke ajaloolises kontekstis Euroopa Liiduga liitumise vastane. Ta on koostanud raamatu "Euroopa Liit – skeptiku vaatenurk" ja avaldanud Eesti meedias oma vaateid kaitsvaid artikleid ning püüdnud ka talle mittemeeldiva vastu aktiivselt tegutseda (näiteks tõmbas Iraagi sõja alguse puhul Tartus Eesti lipu poolde vardasse ja püüdis Euroopa Liiduga liitumise ajal välja kuulutada Eesti Kuningriiki). Seejuures on jäänud enamasti lahtiseks, kas tegu on tõsimeelse aktsiooni või pigem naljaga. Kalle Kulbok on pikka aega töötanud EENetis (Eesti Hariduse ja Teaduse Andmesidevõrgus) spetsialistina. 19. septembril 2003 esitas Kalle Kulbok Riigikohtule taotluse Euroopa Liiduga ühinemise kohta korraldatud rahvahääletuse õigustühiseks kuulutamiseks. Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium jättis Kulboki kaebuse läbi vaatamata, kuna sellise taotluse esitamiseks oli õigus üksnes presidendil. Kalle Kulbok. "Kaebus Vabariigi Valimiskomisjoni toimingu peale ebaseadusliku küsimuse kandmisel hääletamissedelile." Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 26.02.2004 määrus asjas 3-4-1-6-04 [1][alaline kõdulink] Kalle Kulbok üritas Tartu Tähetornis lippu maha tõmmata, 22. märts 2003 Nimetagem usuõpetus eetikaks ja ongi vesi sogatud Nils Niitra: Kalle Kulbok jääb truuks kuningriiklusele, tartu.postimees.ee, 22. juuni 2006 KALLE KULBOK: kuluhüvitise uus kord on põhiseaduse vastane, epl.ee, 1. juuni 2007 Urmi Reinde: Kalle Kulbok: "Hääled Parempoolsetele toodi Lõuna-Ameerikast!", Kesknädal (17. juuni 2009) Kuningriiklane Kalle Kulbok naaseb poliitikasse, tartupostimees.ee, 19. august 2009 Euroskepsis.ee – Kalle Kulboki loodud euroskepsitsismi lehekülg Kalle Kulbok: vabaduse hauasammas tõuseb
Vaivara vald (Vaivara kihelkond)

Vaivara vald (saksa keeles Waiwara) oli vald Virumaal Vaivara kihelkonnas. Valla pindala oli 149 km² ja elanikke oli 2582 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939[viide?]. Vallas oli 634 talundit ja elamut ning need kasutasid 7719 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Perjatsi külas. 1892 liideti Vaivara vallaga Auvere, Hiiemetsa ja Türsamäe vald ning 1893 Sõtke vald. Eesti Entsüklopeedia. 8. köide: Tanulane–Yvon. Tartu: Loodus, 1937, lk 691. Vaivara vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 26.02.2016) Maa-ameti kaardirakendused Vaivara vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Sanni Grahn-Laasonen

Sanni Kaisa Grahn-Laasonen (neiupõlvenimi Grahn; sündinud 4. mail 1983 Forssas) on Soome poliitik (Rahvuslik Koonderakond). Ta oli Alexander Stubbi valitsuses (2014–2015) keskkonnaminister ja Juha Sipilä valitsuses haridus- ja kultuuriminister. Ta lõpetas aastal 2011 Helsingi Ülikooli riigiteaduste magistrina. Ta on töötanud reporterina, uudistetoimetajana ja ajalehe Iltalehti korrespondendina Stockholmis. Kui Alexander Stubb oli välisminister, töötas ta Stubbi pressiatašeena. 2011. aasta Soome parlamendivalimistel valiti ta Häme valimispiirkonnast Rahvuslik Koonderakonna ridades 5866 häälega Eduskunna liikmeks. Tema isa Kari Grahn oli ajalehe Forssan Lehti peatoimetaja. Ta on aastast 2009 abielus Arttu Laasoneniga; neil sündis aastal 2013 tütar.
Kakumäe tee

Kakumäe tee on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe ja Vismeistri asumis. Tänav algab Vana-Rannamõisa teelt ja lõpeb Kakumäe nina lähedal. Tänava pikkus on 3,636 km. Tänav sai nime 11. märtsil 1977. Tallinna tänavad linnaosade kaupa. KNAB, vaadatud 26.02.2016. Tallinna Linnavolikogu (6.10.2016). "Tallinna kohalike teede nimekiri". Õigusaktid. Tallinn. KNAB (vaadatud 26.02.2016)  Kakumäe tee – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Grinkiškise vald

Grinkiškise vald (leedu keeles Grinkiškio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Radviliškise rajooni territooriumil. Valla pindala on 196 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2469 inimest. Valla keskuseks on Grinkiškise alev (2011. aastal oli seal 678 elanikku), vallamaja aadress on Tilto g. 41. Vallavanem on Giedrė Bložienė. Teine alev selles vallas on Pašušvys (aastal 2011. oli seal 331 elanikku). Grinkiškio seniūnija. Radviliškio rajono savivaldybė, vaadatud 26.02.2016. Radviliškio r. sav. vaadatud 26.02.2016.
Kalda tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Kalda tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas. Tänav algab Kastani tänavalt ja lõppeb Kadaka puiesteega ristudes. Kalda tänav sai nime 13. novembril 1925. 8. novembril 1927 liideti Kalda tänavaga Metsise tänav. Varem oli mõlema tänava ühine nimi Piiri tänav. Tallinna tänavad linnaosade kaupa. KNAB, vaadatud 26.02.2016. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn: Valgus, 1972. Lk. 45
Kalda tänav (täpsustus)

Kalda tänav on paljudes Eesti asulates tänava nimetus:
Kasarmu tänav

Kasarmu tänav on või oli tänav mitmes Eesti asulas: Kasarmu tänav on Tartus Kasarmu tänav on Pärnus Kasarmu tänav oli Tallinnas, tänapäeval Filtri tee Juhkehtali asumis Kasarmu tänav on Rakveres
Pakalniškiai vald

Pakalniškiai vald (leedu keeles Pakalniškių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Radviliškise rajooni territooriumil. Valla pindala on 166 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2496 inimest. Valla keskuseks on Raudondvarise küla, vallamaja aadress on Jaunimo g. 4. Vallavanem on Kęstutis Ulinskas. Raudondvarise mõis Radviloniai mõis Alksniupiai kabel Lisaks küladele on vallas ka arvukalt huutoreid. Pakalniškių seniūnija. Radviliškio rajono savivaldybė, vaadatud 26.02.2016. Radviliškio r. sav. vaadatud 26.02.2016.
Radviliškise vald

Radviliškise vald (leedu keeles Radviliškio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Radviliškise rajooni territooriumil. Valla pindala on 145 km². 2011. aasta seisuga elas seal 3202 inimest. Valla keskuseks on Radviliškise linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja aadress on Gedimino g. 8. Vallavanem on Vidmantas Tamošiūnas. Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid. Eraldi asula moodustab veel Linkaičiai raudteejaam (2011. aastal oli seal 15 elanikku). Radviliškio seniūnija. Radviliškio rajono savivaldybė, vaadatud 26.02.2016. Radviliškio r. sav. vaadatud 26.02.2016.
Kaarli mõis (Maarja-Magdaleena)

Kaarli mõis (saksa keeles Karlsberg) oli Vara mõisa kõrvalmõis Maarja-Magdaleena kihelkonnas Tartumaal. http://www.mois.ee/pikknimk.shtml (vaadatud 26.02.2016). Kaarli mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Kose mõis (Maarja-Magdaleena)

Kose mõis (saksa keeles Kosse) oli Saare mõisa karjamõis Maarja-Magdaleena kihelkonnas Tartumaal. Kose mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.02.2016). Kose mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Lilu mõis

Lilu mõis (saksa keeles Lillo) oli Kaiavere mõisa karjamõis Maarja-Magdaleena kihelkonnas Tartumaal. Lilu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.02.2016) Lilu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
112 Ukrajina

112 Ukrajina (ukraina keeles 112 Україна) on ööpäev läbi uudiseid edastav Ukraina eratelekanal. Kanali avati ametlikult 2013. aasta 26. novembril, esimene saade oli eetris 28. novembril. "«112-Украина». Полный разгул демократии". Mediananny. 27. november 2013.  112 Ukrajina – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis 112 SAY.TV (ukraina, vene ja inglise keeles)
Ungari Rahvavabariik

Ungari Rahvavabariik (ungari keeles Magyar Népköztársaság; lühend Ungari RV) oli sotsialistlik riik, mis eksisteeris 20. augustist 1949 kuni 23. oktoobrini 1989. Riiki juhtis Ungari Sotsialistlik Töölispartei, mis oli Nõukogude liidu poolt tugevasti mõjutatud. Riik lakkas olemast 1989. aastal, kui opositsioonijõududel õnnestus sundida valitsust kommunismist loobuma. Riiki peeti 1919. aasta märtsist augustini eksisteerinud Ungari Nõukogude Vabariigi õiguslikuks järeltulijaks. 1948–1956, Mátyás Rákosi 1956, Ernő Gerő 1956–1988, János Kádár 1988–1989, Károly Grósz  Pikemalt artiklis Ungari Kommunistlik Partei (–1948)  Pikemalt artiklis Ungari Töölispartei (1948–1956), Ungari Sotsialistlik Töölispartei (1956–1989) 1949–1950, Árpád Szakasits 1950–1952, Sándor Rónai 1952–1967, István Dobi 1967–1987, Pál Losonczi 1987–1988, Károly Grósz 1988–1989, Brunó Ferenc Straub 1949-1952 István Dobi 1952-1953 Mátyás Rákosi 1953-1955 Imre Nagy 1955-1956 András Hegedüs 1956 Imre Nagy 1956-1958 János Kádár 1958-1961 Ferenc Münnich 1961-1965 János Kádár 1965-1967 Gyula Kállai 1967-1975 Jenő Fock 1975-1987 György Lázár 1987-1988 Károly Grósz 1988-1989 Miklós Németh Ungari Rahvavabariik oli Varssavi Lepingu Organisatsiooni asutajaliige 1955. aastal. 1987. aastal oli Ungari Rahvaarmees 160 000 meest ning armee koosnes kolmest armeekorpusest, väeliikidest olid esindatud maaväed ja õhukaitsejõud. Varssavi Lepingu Organisatsioon Vastastikuse Majandusabi Nõukogu  Ungari Rahvavabariik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Gianni Infantino

Gianni Infantino (itaalia hääldus: ˈdʒanni infanˈtiːno; sündinud 23. märtsil 1970 Brigas) on itaalia päritolu spordifunktsionäär, FIFA 9. president. Infantino liitus UEFA-ga 2000. aasta augustis. 2009. aasta oktoobrist kuni FIFA presidendiks valimiseni oli juristi haridusega Gianni Infantino UEFA peasekretär. Ta on teinud tihedat koostööd endise UEFA presidendi Michel Platiniga. 2016. aasta 26. veebruaril valiti Gianni Infantino FIFA presidendiks, ta sai teises valimisvoorus 115 häält 207-st. Infantino on abielus, nelja tütre isa ja elab koos perega Genfi järve ääres. Ta räägib itaalia, prantsuse, saksa, inglise, hispaania, portugali ja araabia keelt. Gianni Infantino abikaasa on pärit Liibanonist, kus ta oli ametis jalgpalliliidu peasekretäri asetäitjana. "Gianni Infantino". www.fifa.com (inglise). FIFA. 26. veebruar 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. veebruar 2016. Vaadatud 26. veebruaril 2016. "FIFA uueks presidendiks valiti šveitslane Gianni Infantino". sport.err.ee. ERR. 26. veebruar 2016. Vaadatud 27. veebruaril 2016. "Fifa, Infantino è il nuovo presidente: "Inizia una nuova era"" (itaalia). Milano: gazzetta.it. 26. veebruar 2016. Vaadatud 27. veebruar 2016. Capuano, Giovanni (26. veebruar 2016). "Chi è Gianni Infantino, nuovo candidato alla presidenza della Fifa" (itaalia). Panorama. Vaadatud 27. veebruaril 2016. Lund, Sakari (26. veebruar 2016). "Fifa sai uuden puheenjohtajan - Suomen ehdokas voitti" (soome). Yle. Vaadatud 27. veebruaril 2016. "Fifa presidential election: Gianni Infantino to 'reunite' football" (inglise). BBC News Online. 27. veebruar 2016. Vaadatud 27. veebruaril 2016.  Gianni Infantino – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Gianni Infantino FIFA kodulehel, vaadatud 27.02.2016 (inglise, saksa, prantsuse, hispaania, araabia keeles)
Eestimaa Tööstus- ja Kaubanduspank

Eestimaa Tööstus- ja Kaubanduspank (ka Eestimaa Tööstuse ja Kaubanduse Pank) oli 1920. aastatel Eestis tegutsenud pank. Pank asutati 1919. aastal ja see võttis üle Riia Kommertspanga Tallinna osakonna. Aktsiaühisuse „Eestimaa Tööstuse ja Kaubanduse Pank" asutajad olid: Martin Christian Luther, aktsiaühisus „A. M. Luther"; Mooses (Moissei) Bjalik, aktsiaühisus „E. Johannson", R. Jürgens, aktsiaühisus „Rich. Mayer"; K. Stark, aktsiaühisus „Volta"; K. Wachmann, aktsiaühisus „Balti puuwilla wabrik"; H. Taube, aktsiaühisus „Dwigatel"; K. Klas, aktsiaühisus „Petri tehas". Panga nõukokku kuulusid algselt Martin Luther (Lutheri vabrik), Voldemar Horst (Balti Päästeselts), Ernest von Rosen (Tallinna piiritusevabrik), Georg Sommer (Kohila paberivabrik), E. von Wistinghausen (Kreenholmi Manufaktuur). Eestimaa Tööstus- ja Kaubanduspank finantseeris peamiselt tööstusettevõtteid. Panga peakontor asus Tallinnas, Suur-Karja tänav 7. Pangal oli osakonnad Haapsalus, Pärnus, Tartus, Viljandis, Narvas, Petseris ja Valgas. 1921. aasta juulis võeti üle Moskva Tööstuspanga Pärnu osakond. ja 1. juulil 1921 anti Eestimaa tööstuse ja kaubanduse pangale üle, Valga 2. krediidiühisus, mis seni oli tegitsenud Eesti Kommerts Panga Valga osakonnana. Pank oli Tallinna Pankade Nõukogu liige. 1920. aastate teisel poolel sattus pank majandusraskustesse. 31. detsembril 1928 ühinesid Eestimaa Tööstus- ja Kaubanduspank ja Kommertspank ning tekkis Eesti Kommertspank. Eestimaa Tööstuse ja Kaubanduse Pank aktsiaselts. Tallinnas, Suurel ja Wäiksel Karja tän. nurgal nr. 7/2. Äriseis 31. detsembril 1919. a. Riigi Teataja, nr. 47-48, 31 märts 1920 "ERA.1616. Aktsiaselts Eestimaa Tööstuse ja Kaubanduse Pank. Arhiivimoodustaja ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 27. veebruaril 2016. One-Step Search Results, eja.pri.ee › allname › engine Eestimaa Tööstuse ja Kaubanduse Panga põhikiri., Riigi Teataja, nr. 32, 24 mai 1919 Eesti pankade filiaalid Pärnus. Pärnu Postimees, 8. juuni 2012 Tallinna Pankade Nõukogu. Waba Maa, 4. november 1923 Wannutatud hooldajad Eesti Kommerts-Pangas. Päewaleht, 16. jaanuar 1931 Eestimaa Tööstuse ja Kaubanduse Panga põhikiri., Riigi Teataja, nr. 32, 24 mai 1919