laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aride

Aride on Seišellidele kuuluv saar India ookeanis. Saar kuulub Graniidisaarte hulka ning on Seišellide põhjapoolseim graniitsaar. Aride'i saare geograafilised koordinaadid on 4° 12′ 40″ S, 55° 39′ 58″ E. Saar asub umbes 10 km Praslini saarest põhja pool. Aride'ist põhja poole jäävad veel kaks Seišellide korallsaart – Denis' saar umbes 45 km kaugusel põhjas ja Birdi saar umbes 75 km kaugusel loodes. Aride'i pindala on 0,68 km². Saar on ida-lääne suunas umbes 1,75 km pikkune ja põhja-lõuna suunas umbes 0,5 km laiune. Saarel on looduskaitseala. Ainsad elanikud on kaitseala töötajad, kes elavad saare lõunaosas. Saarel kasvab endeemne madaraliste sugukonda kuuluv Rothmannia annae. Aride'i saarel pesitseb regulaarselt üle 1,25 miljoni linnu. Aride'i saarel on maailma suurim väike-tõmmutiiru ja troopika-tormilinnu koloonia. Linnuliikide hulgas on veel roosatiir, roolind Acrocephalus sechellensis, kangurlindlane Foudia sechellarum, ohustatud rästaslane Copsychus sechellarum, seišelli sinituvi ja nektarilindlane Cinnyris dussumieri. Saarel elab ka mitu sisalikuliiki ning kolm liiki mürgituid madusid. Rannikumeres võib näha ka kilpkonnalisi Chelonia mydas ja Eretmochelys imbricata. Aride'i saare koduleht
Endel Annus (poksija)

Endel Annus (30. aprill 1922 – 4. august 1961; Tallinn) oli eesti poksija. Annus oli poolraskekaalus (kuni 79,4 kg; alates 1951. aastast – kuni 81 kg) kolmekordne Eesti NSV meister (1946, 1948 ja 1952). Annus osales NSV Liidu meistrivõistlustel poolraskekaalus (kuni 79,4 kg), kuid ei jõudnud auhinnaliste kohtadeni (1948 ja 1949). Ta sai Spartaki üleliidulistel meistrivõistlustel esikoha (1948). Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Biograafia ESBL-is
Kai

Kai ehk sadamakai ehk sadamasild on vesiehitis, mis on mõeldud ujuvvahendite sildumiseks sadamas. Kaid võivad olla nii püsivesiehitised kui ka merepõhja ankurdatud ujuvkaid. Kail on ujuvvahendite sildumist hõlbustavad seadised - pollarid - ja sageli ka vendrid. Samuti võivad kail olla elektrivoolu- ja mageveega varustamise süsteemid ning seadmed kaubakäitluseks. Kaid kasutatakse kaupade lastimiseks ja lossimiseks ning reisijate ja transpordivahendite liikumise hõlbustamiseks laevadele ja laevadelt. ramp (laevandus) ujuvsild (pontoonsild) kaldasild paadisild muul
Juribei

Juribei on kahe jõe nimi: Juribei (Gõda poolsaar) — jõgi Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas Gõda poolsaarel. Juribei (Jamali poolsaar) — jõgi Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas Jamali poolsaarel.
Hanno Tomberg

Hanno Tomberg (sündinud 22. mail 1967) on eesti ajakirjanik ja meediajuht. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli 1993. aastal ajakirjanduse erialal. 1990–1992 Eesti Raadio sporditoimetuse toimetaja 1992–1999 Äripäeva uudistetoimetuse juhataja 2000–2001 Eesti Päevalehe peatoimetaja 2001–2004 TV3 uudiste peatoimetaja 2004–2007 Eesti Raadio uudiste- ja sporditoimetuse juhataja 2007 – 1. juuni 2014 Eesti Rahvusringhäälingu juhatuse liige (esitas lahkumisavalduse seoses Margus Allikmaa otsusega vallandada Marko Kaljuveer) 14. juuli 2014 – 26. november 2016 Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse (EAS) juhatuse esimees (kutsuti tagasi seoses OÜ Ermamaa skandaaliga) 8. veebruar – 1. september 2017 AS Eesti Meedia sisu- ja programmidirektor 2. jaanuar 2018 – 31. juuli 2020 sihtasutuse Archimedes juhatuse liige alates 1. novembrist 2020 Tallinna Tehnikaülikooli avatud ülikooli juht Tema isa oli Ilo Tomberg ja ema on Ene Tomberg. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 7. aprillil 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) EAS-i nõukogu kutsus Hanno Tombergi tagasi, ERR, 16. november 2016 Hanno Tomberg asub juhtima TalTechi avatud ülikooli alates 1. novembrist. Tallinna Tehnikaülikooli veebisait, 13. oktoober 2020. Hanno Tomberg: praegu ei pea ma reaalseks täielikult venekeelse kanali tulekut – Eesti Päevaleht, 21. august 2007
Jamali poolsaar

Jamali poolsaar (vene keeles Ямал) on poolsaar Euraasia põhjaosas Venemaal Lääne-Siberi loodeosas Gõda poolsaarest lääne pool. Poolsaare pikkus on 700 km, laius kuni 240 km. Rannikut ümbritsevad Kara meri läänest ning selle osad – Baidarata laht edelast ja Obi laht idast. Malõgini väin eraldab seda Belõi saarest. Poolsaare pinnamood on tasane, kõrgeim tipp on Sopka Sogsjangseda (102 m) poolsaare lõunaosas. Poolsaarel on palju jõgesid (suurim neist on Juribei) ja järvi (näiteks Njoito järved ja Jaroto järved). Poolsaare põhjaosa pinnas on kaetud tundra taimkatte ja lõunaosa metsatundra taimkattega. Kliima on lähisarktiline, poolsaare põhjaosas arktiline. Jaanuari keskmised õhutemperatuurid on –23...–27 °C, juuli omad +3...+9 °C. Aasta keskmine sademete hulk on kuni 400 mm. Lumikatte paksus kuni 50 cm. Poolsaarel on levinud põhjapõdrakasvatus ja kalandus. On suured maagaasi leiukohad. Kuulub Jamali Neenetsi autonoomne ringkonna koosseisu. Seal asuvad Drovjanoi, Bovanenkovski, Sejahha, Japtiksale, Mõss-Kamennõi, Novõi Port ja Jar-Sale asulad.
Kalle Remm

Kalle Remm (sündinud 9. aprillil 1954 Tartus) on eesti zooloog, geograaf, kartograaf ja orienteeruja. 1972. aastal lõpetas Tartu 5. Keskkooli. 1977. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia eriala. 1990. aastal sai Leningradis Zooloogia instituudist bioloogiakandidaadi kraadi. 1999. aastal sai Tartu Ülikoolist teadusmagistri kraadi geoinformaatika ja kartograafia erialal. Aastatel 1977–1993 töötas Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudis inseneri ja nooremteadurina. 1993–1998 töötas Eesti Kaardikeskuses insenerina, 1998–1999 Maa-ametis kartograafiabüroo peaspetsialistina. 1998. aastast Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna teadur, 2002. aastast TÜ Ökoloogia- ja Maateaduste Instituudi geoinformaatika ja kartograafia teadur, 2005. aastast vanemteadur. Orienteerumisjooksu Eesti meistrivõistlustel on ta võitnud 4 kuldmedalit (1979 tavarajal, 1975, 1981 ja 1983 teatejooksus), 1 hõbemedali ja 1 pronksmedali. Kergejõustiku Eesti meistrivõistlustel võitnud 1983 pronksi 30 km maanteejooksus ja 1985 pronksi maratonis. TRÜ võistkonnas on ta viis korda tulnud Jüriööjooksu võitjaks. Üle 50 teaduspublikatsiooni. 2011. aastast Rahvusvahelise Arvutusökoloogia Seltsi liige. Ta on koostanud üle 70 orienteerumiskaardi, lisaks mitmesuguseid turismikaarte, linnaplaane ja muid kaarte. 2014 Tartu Ülikooli aumärk Tema isa oli Hans Remm ja ema on Eevi Remm. Maido Remm on tema vend. Ta on Tiit Remmi ja Jaanus Remmi isa. Eesti spordi biograafiline leksikon. Remm, Kalle Eesti Teadusportaal. Kalle Remm "Tartu Ülikooli magistriõppe lõpetanute tähestikuline nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. detsember 2016. Vaadatud 14. juulil 2015. ESBL sporditulemused. Kalle Remm "Eesti Orienteerumisliidu orienteerumiskaartide andmebaas". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. juuli 2015. Vaadatud 14. juulil 2015. E-kataloog ESTER. Remm, Kalle, kartograaf "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Koduleht Biograafia ESBL-is
Kwango

Kwango (Angolas Cuango) on jõgi Aafrika edela osas Angolas ja Kongo Demokraatlikus Vabariigis. Algab Lunda lavamaalt. Voolab laias ja sügavas orus põhja, kärestikud ja joad vahelduvad laevatatavate lõikudega. Suubub vasakult Kasaisse. Pikkus 1100 km.
Varna laht

Varna laht (Варненски залив) on laht Musta mere läänekaldal Bulgaarias. Laius suudmes 7 km. Ulatub maasse 3 km pikkuselt. Sügavus kuni 18 m. Lahe kaldal asub Varna.
Astypálaia saar

Astypálaia (kreeka Αστυπάλαια) on saar Egeuse meres, üks Lõuna-Sporaadidest. Pindala 97 ruutkilomeetrit. Saar on künklik, kõrgus kuni 506 m. Kuulub Kreekale. Elanike arv on 1238 (2001).
Antananarivo linnapea

Antananarivo linnapea on Madagaskari pealinna ja suurima linna Antananarivo linnapea. Tegemist on Madagaskari ühe prominentsema ametikohaga. Tihti on seda ametikohta kasutatud hüppelauana suuremasse poliitikasse. Nii endine Madagaskari president Marc Ravalomanana kui ka pärast teda võimule tulnud ajutine president Andry Rajoelina on olnud Antananarivo linnapead.
Ilse Rootsmäe

Ilse Rootsmäe (kuni 1950 Ilse Luts) (19. juuni 1925 Tapa – 4. jaanuar 2006) oli eesti arst ja ornitoloog. Ta õppis Tapa Ühisgümnaasiumis (lõpetas 1944) ja Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonnas (lõpetas 1953), töötas seejärel arstina Mustvees ja Tartus. 1995 Eerik Kumari looduskaitsepreemia (koos Lemming Rootsmäega) Tema abikaasa oli Lemming Rootsmäe, nende poeg on laulja ja kitarrist Andrus Rootsmäe.
Kärestikuslaalom 2004. aasta suveolümpiamängudel

2004. aasta suveolümpiamängude võistlused kärestikuslaalomis toimusid 17.–20. augustil. Kärestikuslaalomis võistlesid mehed ühesüstal ning ühe- ja kahekanuul ning naised ühesüstal. Kokku pääses võistlema 82 sportlast, 63 meest ja 19 naist. Kärestikuslaalomi rada asus Ellinikó olümpiakompleksis Ateena lõunaosas. Kahel pool rada sai võistlusele kaasa elada 8000 huvilist.
Narva Keeltelütseum

Narva Keeltelütseum on üldhariduslik munitsipaalkool Narvas, mille põhitegevus on põhi- ja gümnaasiumihariduse andmine. Õppekeel on vene keel. Koolis õpib üle 900 õpilase ja töötab üle 80 õpetaja. Kool asutati 1988. aastal Narva 14. Keskkooli nime all. Alates 1992. aastast õpetati inglise keelt süvaõppega. 1995. aastal anti koolile gümnaasiumi staatus ning sellest ajast kandis ta Narva Humanitaargümnaasiumi nime. 2003. aastal liitus kool hiliskeelekümbluse ja 2007. aastal varakeelekümbluse programmiga. Aastal 2014. muudeti kooli nimi Narva Keeltelütseumiks. Kooli aadress on Kangelaste 32. Mihhail Mihhaltšenko – september 1988 – mai 2006 Nadežda Tšerkašina – alates maist 2006 Kooli koduleht Vabariigi President esines loenguga Narva Humanitaargümnaasiumis
Kärestikuslaalom

Kärestikuslaalom on aerutamise ala, mis seisneb kanuu või süstaga mööda kärestikku laskumises. Paat tuleb juhtida läbi 1 m laiuste "väravate". Võistluste käigus tuleb sõita ka vastuvoolu ja vooluga risti ning surfata lainetel. Kärestikuslaalom oli esimest korda olümpiakavas 1972 Müncheni mängudel. Tookord võistlesid mehed ühe- ja kahekanuul ning naised ühesüstal. Järgnes 20-aastane vaheaeg, kuid alates 1992. aasta Barcelona olümpiast on see ala taas kavas. 1996 Atlantas lisandus kolmele medalialale veel neljas, meeste ühesüst.
Aino Kumari

Aino Kumari (sündinud Aino Bergmann; alates 1. veebruarist 1938 kuni 1940. aastani Aino Helemäe; 15. september 1908 Põlva – 17. oktoober 2004 Tartu) oli eesti ornitoloog. Tema isa Rudolf Bergmann (Helemäe) oli apteeker. Ta õppis Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumis Tartus, lõpetas 1927. aastal Võrumaa Rahvahariduse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumi ja õppis 1927–1930 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas ja 1932–1935 arstiteaduskonnas. Alates 1941. aastast töötas ta Tallinnas Riiklikus Loodusteaduste Muuseumis (1944–1946 direktorina). Aastatel 1947–1978 töötas Kumari Zooloogia ja Botaanika Instituudi ornitoloogiasektoris. Kumari uuris kurvitsaliste toitumisökoloogiat, Lääne- ja Ida-Eesti rabade linnustikku, lindude levikut ja arvukust Väinamere saartel, lindude rännet, naerukajaka levimist mandri veekogudel, lindude rõngastamist. Tema abikaasa oli Eerik Kumari. https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:378275/325259/page/11 Aino Kumari Eesti Ornitoloogiaühing (vaadatud 30. novembril 2014) "Kauneimate oleste paremale mõistmisele pühendatud elu" In memoriam EL 2004/11 https://www.ra.ee/apps/andmed/index.php/matrikkel/view?id=6940
Ahto Jõgi

Ahto Jõgi (14. veebruar 1932 Kuressaare – 1. august 1974 Tartu) oli eesti ornitoloog. Ta tegeles lindude rände uurimisega. Ta töötas Zooloogia ja Botaanika Instituudis teadusliku töötaja ja teadussekretärina. Talle on püstitatud mälestustahvel Puhtu ornitoloogiajaamas rändevaatluste torni jalamile. Ta on maetud Tartu Raadi kalmistule. Ahto Jõgi (1932 - 1974) haud Tartu kultuuriväärtusega asjade ja -mälestiste register (vaadatud 17. septembril 2014)
Salme Rubel

Salme Rubel (aastani 1930 Salme Kõiv; 7. august 1908 Võru – 16. aprill 1988 Tartu) oli eesti entomoloog. Ta lõpetas 1926 Võrumaa Rahvahariduse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumi ja 1945 Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonna agronoomina. 1961 kaitses ta TRÜ-s väitekirja "Eesti NSV-s esinevad naksurlased ja nende tähtsus põllumajanduslike kultuuride kahjuritena" ning sai bioloogiakandidaadi kraadi. Aastatel 1945–1951 oli ta TRÜ rakenduszooloogia ja entomoloogia kateedri assistent, 1951–1955 Eesti Põllumajanduse Akadeemia zooloogia ja entomoloogia kateedri juhataja, 1956–1964 entomoloogia ja aianduse kateedri vanemõpetaja, 1964–1971 dotsent. Tema peamised uurimisvaldkonnad olid põllumajandus- ja metsaentomoloogia, tiigikalandus ja taimekaitse. Ta uuris Eesti naksurlasi ja ürasklasi. Eesti NSV naksurlased.// Abiks loodusvaatlejale 38. Tartu 1958 Eesti naksurlaste faunast. 1959 Eesti ürasklaste (Ipidae) määraja. Tallinn 1956; 2. trükk 1987 Vaske sisaldavate taimekaitsevahendite mõjust marjade maitsele (kaasautor Mall Reeben). // Sotsialistlik Põllumajandus (1966) 11 Tema abikaasa oli põllumajandusteadlane Peter Rubel ning nende lapsed olid keemik Mall Reeben ja paleontoloog Madis Rubel. "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944, 2. köide. Tartu 1994. Lk 452 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu 1987, lk 409 Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Tartu 1981, I kd, lk 46 Sotsialistlik Põllumajandus 1961 (14) Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Haud Tartu Vana-Jaani kalmistul Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Leida Leivategija

Leida Leivategija (12. september 1918 – 26. mai 2004) oli eesti entomoloog ja põllumajandusteadlane. 1942. aastal asus ta tööle Tartu ülikooli entomoloogia katsejaama Raadil Kaarel Leiuse käe all. 1951. aastal jätkas ta tööd vastloodud Eesti Põllumajandusakadeemia zooloogia ja entomoloogia kateedris. Ta lõpetas töö kõrvalt 1954. aastal EPA agronoomiateaduskonna ning töötas siis algul assistendina ja vanemõpetajana. 1964. aastal kaitses ta dissertatsiooni "Õunamähkuri (Laspeyresia pomonella L.) bioloogia ja tõrje". Pärast seda töötas ta dotsendina kuni pensionile minekuni 1987. aastal. Ta õpetas zooloogiat ja entomoloogiat, aga ka keemilist taimekaitset. Ta oli Tartu Esperanto Seltsi aktiivne liige. "Õunamähkur". Eesti Riiklik Kirjastus 1963 "Juhend viljapuude pritsimiseks". Eesti Riiklik Kirjastus 1963 (koos Paul Juurikaga) "Entomofenoloogilised vaatlused". Eesti NSV Teaduste Akadeemia Loodusuurijate Selts. 1968 "Taimekaitses kasutatavad pestitsiidid". Eesti Põllumajanduse Akadeemia. 1970 "Pestitsiidid taimekaitses". Eesti Põllumajanduse Akadeemia. 1977 "Taimekaitse". Valgus. 1982 (kaasautorid Ruuta Kuusksalu, Eedi Kõverjalg, T. Paide, I. Randalu ja Ilmatar Tammaru) Issaak Šapiro ja Stepan Tupenevitš. "Köögivilja- ja kartulihaiguste ning kahjurite tõrje". Eesti Riiklik Kirjastus. 1955 "Taimekaitse grand old lady" Eesti Loodus, 2004/09 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Leili Järva

Leili Järva (14. september 1936, Tubala – 18. mai 2010) oli eesti mükoloog. Ta lõpetas 1955. aastal Kärdla Keskkooli ja 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli botaanikuna . Ta töötas pikka aega Zooloogia ja Botaanika Instituudis. Ta oli spetsialist puguseente alal. Järva, Leili; Kalamees, K.; Kalamees, U.; Nikolajeva, T.; Parmasto, E.; Raitviir, A. 1963. Juhend makroseente kogumiseks ja määramiseks. (Abiks Loodusevaatlejale 48.) Tartu: Eesti Looduseuurijate Selts. Järva, Leili 1965. Eesti NSV puguseened (Gasteromycetes). (Abiks Loodusevaatlejale 52.) Tartu: Eesti Looduseuurijate Selts. In memoriam
Rudolf Tamm

Rudolf Tamm (27. jaanuar 1898 Adila vald, Harjumaa – 21. jaanuar 1987 Jõgeva) oli eesti sordiaretaja ja loodusvaatleja. Õppis 1920–1928 (lõpetas) Tartu Ülikoolis agronoomiat, cand. agr. 1953 ("Kaheaastaste köögiviljade seemikute toitepindade mõju seemnesaagisse"). Liivika vilistlane. Osales Vabadussõjas. Alates 1924 Jõgeva sordiaretusjaama instruktor, asjaajaja ja teaduslik sekretär. 1959–1961 Eesti Põllumajanduse Akadeemia dotsent. Ta tegeles köögivilja- ja lillesortide aretamisega. Ta tegeles ornitoloogiliste ja fenoloogiliste vaatlustega. Tema iluaed Jõgeva lähedal on olnud Eesti aiakultuuris tähelepanuväärne. Aias oli mitmeid Anton Starkopfi skulptuure. 1939 – Valgetähe IV klassi teenetemärk Tema abikaasa Fernanda Tamm oli tuntud iluvõimleja ja võimlemispedagoog. Tema poeg on Eesti bioloog ja Leigo turismitalu omanik Tõnu Tamm. Tamm, Rudolf. Ornitofenoloogilised vaatlused. Tartu: Eesti Loodusuurijate Selts, 1957. Jõgeva aleviku ajalugu[alaline kõdulink] Nende esimesed ühised sammud. Uus Eesti, 29. jaanuar 1940, nr. 27, lk. 6. Rudolf Tamm Eesti biograafilises andmebaasis ISIK Rudolf Tamme fotokogu kategoriseerimisrakenduses Sift.pics
Villem Voore

Villem Voore (10. aprill 1903 Peterburi – 24. märts 1982) oli eesti pedagoog, zooloog ja looduskaitsetegelane. Maetud Tallinna Metsakalmistule. 1956. "Magevee loomastik" (Abiks loodusevaatlejale 24.) 1957. "Elavnurk koolis" 1961. "Zooloogilisi ekskursioone" 1966. "Lindude päev koolis" Intervjuu Villem Voorega Eesti Looduses
Asta Vilbaste

Asta Vilbaste (sündinud Asta Tuisk, 5. aprill 1923 Vändra – 25. aprill 2010 Tartu) oli eesti zooloog (arahnoloog). Ta lõpetas 1942. aastal Vändra Gümnaasiumi, 1950. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogina ning sai samas 1956. aastal bioloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Eesti NSV puugid (faunistilis-ökoloogiline ülevaade)". Ta on uurinud Eesti puuke, Eesti ämblike faunat ja töötanud pikka aega Zooloogia ja Botaanika Instituudis. "Juhend puukide kogumiseks". Abiks loodusevaatlejale 19. Eesti Looduseuurijate Selts. Tartu 1955 "Eesti ämblikud I. Krabiämbliklased (Xysticidae), jooksikämbliklased (Philodromidae) ja hüpikämbliklased (Salticidae)". Valgus, Zooloogia ja Botaanika Instituut. Tallinn 1969 "Eesti ämblikud (Aranei): Annoteeritud nimestik". Valgus. Tallinn 1987 Tema abikaasa oli entomoloog Juhan Vilbaste ja poeg oli bioloog Kaarel Vilbaste.
Elli Lellep

Elli Lellep (sünninimi Elly Armilde; 5. aprill 1914 – 3. detsember 1997) oli eesti botaanik. Ta töötas Tartu Ülikooli botaanikaaias ja rajas seal eesti taimede osakonna. "Elli Lellep (5. IV 1914-3.XII 1997)" Eesti Loodus, veebruar 1998 "Elli Lellep 100" Eesti Loodus, aprill 4/2014 Foto
Mihhail Fridman

Mihhail Maratovitš Fridman (vene keeles Михаил Маратович Фридман; sündinud 21. aprillil 1964 Lvivis) on juudi rahvusest Venemaa ettevõtja. Fridman sündis Lvivis, kus ta veetis ka lapsepõlve. Ta õppis Moskva Terase ja Sulamite Instituudis. Asutas koos õpingukaaslaste German Hani ja Aleksei Kuzmitšoviga 1980. aastate lõpus Alfa grupi kooperatiivina, mille tegevusalaks oli akende puhastamine. Ta on Alfa grupi üks omanikke, Alfa grupi nõukogu esimees, Alfa-Banki nõukogu esimees, TNK-BP nõukogu liige. Tegutseb muuhulgas naftakaubanduse, panganduse, telekommunikatsiooni (Altimo) ja jaekaubanduse valdkonnas. 1990. aastate erastamise käigus omandas ta suurosaluse naftatootmisettevõttes TNK. 2003. aastal loodi selle baasil ühisettevõttena BP-ga TNK-BP. 2008. aastal hindas Forbes tema varanduse suuruseks ligi 21 miljardit dollarit, millega ta mahtus 20 maailma rikkaima inimese hulka. 2009. aasta algul oli vara Forbesi hinnangul vähenenud 6,3 miljardi dollarini, 2014. aasta alguseks aga kasvanud 17,6 miljardi dollarini. Fridman on Venemaa Ühiskondliku Palati liige. 28. veebruaril 2022 kehtestas Euroopa Liit talle seoses Venemaa kallaletungiga Ukrainale viisa- ja majandussanktsioonid. Tema Euroopa Liidus olevad varad külmutati. Fridman on lahutatud, tal on neli last: kolm tütart ja üks poeg. TNK-BP The World's Billionaires. #20 Mikhail Fridman, Forbes, 05.03.2009. The World's Billionaires. #71 Mikhail Fridman. Forbes, 11.03.2009. Vene oligarhide TOP 10, Äripäev. https://epl.delfi.ee/artikkel/96048091/putini-oligarhid-pankurid-propagandistid-sanktsioonide-all-euroopa-liit-kirjeldab-detailides-kuidas-nad-ukraina-soda-toetasid Михаил Фридман решил направить свое состояние на благотворительность «Коммерсант.ру», 20.05.2016
Aleksei Jepinatjev

Aleksei Jepinatjev (vene keeles Алексей Дмитриевич Епинатьев; 1819 – 29. oktoober 1878 Tallinn) oli vene päritolu Tallinnas elanud kaupmees ja vene kultuuri arendaja. Aleksei Jepinatjevi isa Dmitri Jepinatjev kolis koos pere ja vendadega Tallinna pärast 1812. aasta sõda Rostovi linnast Jaroslavli kubermangust. Ta võttis rendile osa tühermaast Tallinna linnas ja hakkas tegelema aiapidamisega, seejärel asutas kaubaäri. Kasvatatud köögivilja realiseeriti vanalinnas Rohelisel turul (Pika ja Olevimäe nurgal). 1840. aastate alguses oli II gildi kaupmehel Jepinatjevil juba väljaostetud eramaja koos aiaga Narva tänaval (Narva maantee maja 26, maja fassaadil on tänini säilinud omaniku initsiaal "Е"), kaubaärikontor Tallinna Vanalinnas Viru tänaval majas 10 ning kaks reisilaeva, mis kurseerisid Tallinna ja Peterburi vahel. 1846. aastal sai Aleksei Jepinatjev koos vennaga II gildi kaupmeheks. 1. septembril 1864 asutati Aleksei Jepinatjevi kodus esimene vene kultuuriselts Eestis Gusli (Русское общество любителей пения «Гусли»). Любители русского искусства. Семья Епинатьевых Из прошлого таллиннцев "На Нарвской улице близ Екатериненталя…" Остзейские православные
Vegårsvatnet

Vegårsvatnet on järv Norras Gjerstadi ja Vegårshei valla piiril (Gjerstadi valda jääb väike osa järvest selle põhjaosas). Geograafilised koordinaadid on 58°48...51' N, 8°51...52' E. Järve pindala on 17,70 km², ümbermõõt 113,84 km. Kõrgus merepinnast on 189 m. GeoNames Selle artikli kirjutamisel on kasutatud saksakeelse Vikipeedia artiklit seisuga 22.3.2009.