laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Paektu-san

Paektu-san (ka Baekdu, korea 백두산 või 白頭山 'valgepeamägi'; hiina 长白山 Changbai Shan 'igavesti valge mägi') on vulkaan Hiina ja Põhja-Korea piiril, 2744 m. Mäe tipus asub kraatrijärv nimega Taevane järv, mis on kuni 384 m sügav ja väga külma veega. Mäe ja püha järve kohta koos kasutatakse ka nime Baitou. Järvest voolab välja oja, moodustades 70 m kõrguse kose. Mäe nõlvad on 2000 m kõrguseni kaetud metsaga. Seal elavad tiigrid, karud, leopardid, hundid, metskitsed ja metssead. Hiina poolel on mets inimtegevusest puutumata, kuid Korea poolel on madalamatel nõlvadel ulatuslikku raiet tehtud. Arvatakse, et suur purse umbes 1000. aasta paiku tekitas kraatrijärve. Kraater võis tekkida ka 1597. aastal, kui on teada viimane suurem purse. Vulkaan purskas viimati 1903. aastal. Paektu-san on kogu Korea kõrgeim mägi (2744 m), ühtlasi ka Kirde-Hiina ehk Mandžuuria kõrgeim punkt. Korealased peavad mäge pühaks ja arvavad, et sealt on pärit nende esivanemad. Võrdluseks Lõuna-Korea kõrgeim tipp Hallasan Jeju saarel on vaid 1950 m kõrgune ning teisena Jirisan mandriosas 1915 m kõrge.
Aaron Burckhard

Aaron Burckhard (sündinud 14. novembril 1963) on Ameerika Ühendriikide trummar. Ta mängis koos Nirvanaga aastal 1987. Burckhard mängis Nirvana esimeses otseesinemises Washingtoni osariigis Raymondi linnas aastal 1987. Ta ei olnud enam koos Nirvanaga, kui bänd oma esimese demo 1988. aasta jaanuaris lindistas. Burckhardi puudumine tulenes tema alkoholiprobleemidest ja agressiivsusest. Samuti ei harjutanud ta piisavalt koos bändiga. Tema trummimängu võib kuulda Nirvana plaadilt "With the Lights Out". Pärast Nirvanast lahkumist mängis ta bändis Attica, bändil ilmus album aastal 2005. "Aaron Burckhard" (Inglise k.). Discogs.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Joonia meri

Joonia meri on Vahemere osa. See piirneb läänes Sitsiilia, loodes Apenniini poolsaare ja kirdes Balkani poolsaarega. Messina väina kaudu on see meri ühendatud Türreeni merega, Otranto väina kaudu Aadria merega. Joonia mere idaranna lähedale jääb Vahemere sügavaim koht Helleni süvik sügavusega 5121 m. Amvrakía laht Catania väin Kyparissía laht Lakoonia laht Messeenia laht Messina väin Pátra laht ja Kórinthose laht Taranto laht
Vesimutt

Vesimutt ehk harilik vesimutt ehk tava-vesimutt (Neomys fodiens) on karihiirlaste sugukonda kuuluv poolvee-eluline loom. Vesimuti levila hõlmab Euraasia põhjaosa Suurbritanniast Põhja-Koreani. Vesimuti tüvepikkus on 63–69 mm, sabapikkus 47–82 mm ja tagakäpa pikkus 16–20 mm. Tema keha on kaetud lühikeste karvadega. Vesimutid elavad valdavalt üksikelu. Ta on eriti aktiivne öösel. Vesimutt on üks vähestest mürgistest imetajatest: oma mürgise süljega halvab ta väiksemaid loomi, inimesele mürk märkimisväärselt ei mõju. Hutterer, R., Meinig, H., Bertolino, S., Kryštufek, B., Amori, A., Sheftel, B., Stubbe, M., Samiya, R., Ariunbold, J., Buuveibaatar, V., Dorjderem, S., Monkhzul, Ts., Otgonbaatar, M. & Tsogbadrakh, M. (2008). Neomys fodiens. IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN 2011. MacDonald, D. W & Barrett P. Euroopa imetajad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. 2002, lk 34-35 Vesimutt andmebaasis eElurikkus
Skye

Skye (inglise; gaeli An t-Eilean Sgitheanach) on Sise-Hebriidide suurim saar. Pindala 1740 ruutkilomeetrit. Suurbritanniast eraldatud kitsa väinaga. Saar on mägine, kõrgus kuni 1009 meetrit. Saarel elab umbes 9200 inimest, suurim asula on Portree. Skye'i saart on kasutatud asukohana mitme autori kirjanduslikes teostes, samuti on tehtud sellest rääkivaid laule. Nendest kuulsaim on ehk "Skye Boat Song", vana šoti meremeeste laul, mille üht uuemat versiooni kasutati teleseriaalis "Võõramaalane" tunnusmuusikana. https://www.scotslanguage.com/articles/node/id/427
Valuutakomitee süsteem

Valuutakomitee süsteem on rahasüsteem, kus riigi keskpangal on väga piiratud võimalused teostada rahapoliitikat. Valuutakomitee süsteemi tunnused: fikseeritud vahetuskurss ankurvaluuta suhtes; kogu keskpanga (Eesti Panga) poolt käibele lastud raha peab olema tagatud välisvaluutareservidega; valuuta on täielikult konverteeritav nii jooksev- kui ka kapitalikonto tehingutes.
Eelarve

Eelarve (ingl.k. budget) on erinevatel eesmärkidel koostatud formaalne tulevaste perioodide tegevuskava, milles määratletakse organisatsiooni strateegiliste eesmärkide saavutamiseks vajalikud olulisemad tegevused ja ressursid ning nende kasutamine nii rahalistes kui ka mitterahalistes näitajates. Eelarve on ka tulevikus ellu viia kavatsetava majandusüksuse sissetulekute ja väljaminekute hinnang koos ressursiarvutustega. Eelarve on ka arvuliselt väljendatud rahaline plaan tulude (ehk sissetulekute laekumise - kust ja kui suures ulatuses raha laekub) ning kulude (ehk väljaminekute arvestuse - millele ja kui suures ulatuses kulutusi tehakse) suhte väljendamiseks. Riigieelarve Online Perekonna eelarve Logistikasõnastik. Seilecs. 2021. ISBN 9789916960066.
Klapid eest!

"Klapid eest!" on noorteorganisatsiooni AIESEC õppesari, mille eesmärk on interaktiivsete loengute, töötubade, ettevõttekülastuste, koolituste ja diskussioonide kaudu üliõpilaste ning teiste huviliste silmaringi laiendada ning arendada seeläbi ettevõtlikke ja sotsiaalselt vastutustundlikke noori. Õppesari on õppeaasta vältel keskendatud kindlatele teemavaldkondadele, mida on tavaliselt kolm, näiteks "ettevõtlikkus, mina ja ühiskond ning praktiline ettevõtlus". Varem toimus õppesari 2–3 korda kuus Tallinnas, Tartus ja Pärnus, kuid 2009/2010. õppeaastal jäi toimumiskohaks ainult Tartu ning ürituste hulk vähenes. Sarja enam kui nelja tegevusaasta jooksul on 7000 inimest osalenud rohkem kui 200 üritusel. Õppesari pälvis Eesti Noorteühenduste Liidult 2005. aasta parima noorteprojekti auhinna.[viide?] Sügisel 2006 sai Tartus koostöös KHK Info- ja Karjäärinõustamiskeskusega alguse keskkooliõpilastele suunatud õppesari "Klapid eest! Koolis". Õppesarja raames on esinenud teiste seas Linnar Viik, Peep Vain, Tiina Tšatšua, Robert Kitt, Endrik Randoja, Aivar Haller, Liina Kolk, Mare Pork, Ingrid Rüütel, Helo Meigas, Rain Lõhmus, Aleksei Turovski, Artur Taevere, Kristiina Ojuland, Argo Tammemäe jpt. Õppesarja korraldav AIESEC on rahvusvaheline üliõpilasorganisatsioon, mis tegeleb noorte liidrite arendamisega juhtimis- ja rahvusvahelise kogemuse kaudu. Õppesarja "Klapid eest!" koduleht
Zorbing

Zorbing on suures läbipaistvas plastpallis lõbu eesmärgil sõitmine või liikumine. Zorbingut tehakse üldiselt väikese kaldega nõlval, kus sõitja veereb allamäge. Zorbida saab ka vee peal või tasasel maastikul, kusjuures siis kontrollib sõitjal liikumist paremini. Enamik zorbipalle on konstrueeritud ühele sõitjale, aga mõnda mahub ka kaks-kolm sõitjat. Pikimad sõidud võivad ulatuda üle poole kilomeetri. Pall on topeltseintega sfäär, kus kahe seinakihi vahel on õhukiht. Õhukiht toimib amortisaatorina ning tasandab sõites maapinna ebatasasusest tekkivad müksud ja raputused. Paljudel zorbipallidel on sõitja paigal hoidmiseks mõeldud rihmad. Samas on palle, kus sõitja saab vabalt sees kõndida või lasta end keerleva liikumise tõttu palli sees seinast seina pilduda. Tüüpiline pall on umbes 3-meetrise välisläbimõõduga ja palli sisemine kiht on umbes 2-meetrise läbimõõduga. See jätab kahe kihi vahele umbes 50–60 cm õhkpadja. Plastkiht ise on tavaliselt 0,8–1,5 mm paks. Sisemine ja välimine kiht on ühendatud kümnete väikeste köitega. Pallil on tavaliselt 1–2 tunnelilaadset sissekäiku. Kuna palli materjalina kasutatav plast on temperatuuritundlik, pole nende kasutamine –20 kraadist külmema temperatuuri korral soovitatav. Mõned zorb-pallid võivad olla ka silindrilise kujuga. Zorbimine on enamasti tasuline teenus. Seda pakutakse spaades, turismikuurortides, kommertsüritustel, laste pidudel või tellija asukohta toodava teenusena. Eestis on zorbingut praktiseeritud Otepääl, Tallinna Lauluväljakul, Rakvere linnamäel, Kalev SPA-s ja mujal. Zorbinguga tegeldakse (2008. aasta seisuga) Inglismaal, Kesk-Rootsis, Eestis, Austraalias Kullarannikul, Tšehhis, Jaapanis, Tais, Sloveenias ja zorbingu kodumaal Uus-Meremaal. Hiljuti avati uus koht Smoky Mountainsis Ameerika Ühendriikides Tennessee osariigis. Guinnessi rekordite raamat tunnistab kahte zorbingurekordit, mis on tehtud kahel päeval järjest aastal 2006: pikim sõit (570 meetrit, Steve Camp) kiireim sõit (52 km/h, Keith Kolver) Zorbipalli teenus Airfun.ee veebilehel
LT vz.34

LT vz.34 (LT-34) (LT – lehky tank – kergetank, vz – mudel) oli Tšehhoslovakkias toodetud ja kasutusel olnud kergetank, mis oli esimene Tšehhoslovakkias armee tarbeks väljatöötatud tank. See võeti relvastusse 13. juulil 1935 ning aastatel 1934 – 1935 toodeti firmas ČKD kokku 50 masinat. Torn paiknes korpuse keskosas ning moodustas koos sellega tanki lahingusektsiooni. Torn, nagu ka korpus koosnes karkassile neetidega kinnitatud soomuslehtedest, mille paksus oli kuni 15 mm. Torni katusel asus komandöritorn nelja vaatepiluga ning torni esiseina olid kõrvuti paigutatud suurtükk ja kuulipilduja. Tankile oli paigutatud 37 mm kahur vz.34UV (tehasetähisega A3), mis oli tankitõrjekahuri KPUV vz.34 tankivariant. Relv oli varustatud poolautomaatse kiilulukuga, mis tagas kahurile laskekiiruse 12–15 lasku minutis. Raua pikkus oli 39 kaliibrit (1448 mm) ja kahuri kaal 235 kg. Tankile oli paigutatud ka kaks firmas Ceskoslovenska Zbrojovka Brno valmistatud raskekuulipildujat ZB. vz.35 kaliibriga 7,92 mm, millest üks paiknes korpuse esiseinas ja teine tornis, suurtükist paremal. Lahinguvarusse kuulus 60 mürsku ja 2000 padrunit. Tankile oli paigutatud 4-silindriline, 4-taktiline vedelikjahutusega karburaatormootor Praga, mille võimsus oli 62,5 hobujõudu (46 kWh), see arendas 1350 pööret minutis ning mootori töömahuks oli 8620 cm³. LT-34-le oli paigaldatud raadiojaam vz.35, mille tegevusraadius oli 2 km, ning see oli võimeline töötama ainult telegraafina. 1936. aasta jaanuariks oli Tšehhoslovakkia armees moodustatud kolm tankipolku, mis olid relvastatud LT-34-ega. Tol ajal peeti neid masinaid maailma parimateks tankideks, kuid 1936. aasta lõpuks ei vastanud nende soomus ega manööverdusvõime enam nõuetele. 1938. aasta novembris plaanis Tšehhoslovakkia kindralstaap moodustada 27-st LT vz.34-st 3. tankipolk mis saadeti Slovakkiasse. Selle plaani lõpetas 1939. aasta märtsis alanud Saksa okupatsioon. Need 27 tanki sai endale värskelt loodud Slovakkia riik, ülejäänud 23 hävitati sakslaste poolt. Slovakkia armee kasutuses olid need kuni 1944. aastani ning hiljem kasutasid neid Slovakkia natsionalistid sakslaste vastu kindlustatud punktidena.
Otranto väin

Otranto väin ühendab Aadria ja Joonia merd ning eraldab Apenniini ja Balkani poolsaart, on eraldajaks Itaalia ja Albaania vahel. Laius umbes 80 km, sügavus ligikaudu 800 m.
Vanakreeka mütoloogia

Vanakreeka mütoloogia ehk kreeka mütoloogia on Vana-Kreeka müütide kogum ehk mütoloogia. Need lood olid tuttavad kõikidele muinaskreeklastele. Kuigi mõned mõtlejad olid nende lugude suhtes skeptilised, olid nad rahvale rituaalide ja ajaloo allikaks. Muistsed kreeklased olid ühed suuremad müütide loojad Euroopas. Sõna "mütoloogia" on pärit samuti kreeklastelt. 400. aasta paiku eKr mõtles Kreeka filosoof Platon välja sõna mythologia, et eristada jumalikest tegudest jutustavaid fantaasiarikkaid jutustusi tavapäraste ja üleloomulike sündmuste tõetruust kirjeldamisest. Kreeka mütoloogias olid jumalad antropomorfsed (inimesekujulised), kuid eelkõige olid nad universumi jõudude kehastused. Sellistena olid nad enam-vähem muutumatud. Kuigi nad mõnikord paistsid õiglastena, olid nad sageli väiklased ja kättemaksuhimulised. Jumalate soosingu ärateenimiseks oli tarvis ohverdusi ja vagadust, ent need ei garanteerinud midagi, sest jumalad kaldusid meelt muutma. Jumalate viha oli kardetav ja ka nende armastus oli ohtlik. Kreeka mütoloogia on täis koletisi, sõdu, intriige ja jumalate sekkumisi. Probleeme lahendasid heerosed. Muinaskreeklased ei teinud selget vahet ajaloo ja mütoloogia vahel (vt nt "Ilias" ja "Odüsseia"). Nad pidasid end müütiliste heeroste ja nende kultuuri otsesteks järeltulijateks. Kreeka mütoloogia ulatus ja huvisfäärid avaldasid muljet ka roomlastele. Roomlased võtsid suures osas kreeklaste müüdid omaks ning samastasid paljud nende oma itaalia jumalad kreeka Panteoni jumalustega. Tänapäeva kirjanduses kasutatakse jätkuvalt allusioone kreeka mütoloogiale. Ka mütoloogiat ennast võetakse köitva kirjandusena.[viide?] Vanakreeka mütoloogia tegelaste loend Atlantis - Elysioni väljad - Hades - Helikon - Hüperborea - Lethe - Olympos - Styxi jõgi - Tartaros Ovidiuse "Metamorfoosid" - Apuleiuse "Kuldne eesel" - Homerose "Ilias" ja "Odüsseia" - Hesiodose "Teogoonia"
Mai Treial

Mai Treial (sündinud 22. mail 1952 Paluperas) on Eesti poliitik, mitme Riigikogu koosseisu liige. Ta on Jõgeva linnavolikogu esimees. Mai Treial on lõpetanud Tallinna Kergetööstuse Tehnikumi 1970 ning Tartu Riikliku Ülikooli juristina 1987. Mai Treial on töötanud Jõgeva Kommunaalettevõtete Kombinaadis meistrina ja insenerina 1970–1981, Kohaliku Tööstuse ja Kommunaalelukondlike Ettevõtete Tööliste Ametiühingu Jõgeva Rajoonikomitee esimehena 1981–1987, Jõgeva Rajooni Täitevkomitee sekretärina ja Jõgeva Maavalitsuses maasekretärina 1987–1994 ning Saare Vallavalitsuses juristina 1994–1995. Mai Treial oli Eesti Pensionäride ja Perede Erakonna liige ja viimane esimees ning hiljem Eestimaa Rahvaliidu liige. Treial oli Jõgeva Linnavolikogu liige 1993–2005, VII Riigikogu, IX Riigikogu, X Riigikogu ja XI Riigikogu liige. Ta oli Rahvaliidu Riigikogu fraktsiooni aseesimees. Ta oli Eesti Pensionäride ja Perede Erakonna liige 1994–2000 ning selle esimees 1995. aastast kuni erakonna liitumiseni Eestimaa Rahvaliiduga. Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel ja sai 1109 häält, kuid ei osutunud valituks. Mai Treial esitas 25. aprillil 2012 avalduse Eesti Konservatiivsest Rahvaerakonnast (moodustus Rahvaliidu ümberformeerimisel 2015. aastal) lahkumiseks koos 130 teise erakonna Jõgeva piirkonna liikmega. Lahkujate hulgas oli Eestimaa Rahvaliidu endine aseesimees Riina Kull. Mai Treial on Eesti Juristide Liidu liige, MTÜ Eesti Pere liige ja Jõgeva Linna Tarbijaühingu liige. 131 EKRE Jõgeva piirkonna liiget astub parteist välja[alaline kõdulink]. 25. aprill 2012. Valgetähe IV klassi teenetemärk, 2002 Itaalia Vabariigi Teeneteordeni komandöririst, 2005 Jõgevamaa Kuldrist, 2009
Ida-Grööni hoovus

Ida-Grööni hoovus on hoovus Grööni meres ja Atlandi ookeanis. Lähtub Põhja-Jäämerest, hoovab mööda Gröönimaa idakallast lõunasse läbi Taani väina. Kannab endaga triivjääd.
Favignana

Favignana on saar Vahemeres, üks Egadi saartest. Pindala 19,8 ruutkilomeetrit. Saar on künklik, kõrgus kuni 314 meetrit. Kuulub Itaaliale.
Modelleeriv süsteem

Modelleeriv süsteem on Tartu-Moskva semiootikakoolkonna mõiste. Modelleerivaid süsteeme kirjeldati kui primaarseid või sekundaarseid. Primaarseks modelleerivaks süsteemiks on algses käsitluses loomulik keel. Sekundaarseteks aga igasugused kahe- või paljukihilised keelepealsed süsteemid, mis on tõlgitavad loomulikku keelde (Ivanov et al. 1998: 80-81; Lotman 1990: 9). Artiklis "Kunst modelleerivate süsteemide reas" kirjeldab Juri Lotman modelleerivat tegevust ja modelleerivat süsteemi järgnevalt: "Modelleeriv tegevus on inimese tegevus mudelite loomisel. Selleks et kõnesoleva tegevuse tulemusi võiks võtta objekti analoogidena, peavad need alluma teatavatele (intuitiivselt või teadlikult kehtestatud) analoogiareeglitele ja järelikult suhestuma selle või teise modelleeriva süsteemiga. Modelleeriv süsteem on elementide ja nende ühendamise reeglite struktuur, mis on tunnetamise, teadvustamise või korrastamise objekti koguvaldkonna suhtes fikseeritud analoogia seisundis. Seetõttu võib modelleerivat süsteemi vaadelda kui keelt." (Lotman 1990: 8-9) Seega on modelleeriva süsteemi kaks peamist joont selle väljendumine teatud keelena kui struktuur, mis põhineb mingitel elementidel ja reeglitel nende ühendamiseks. modelleeriva süsteemi fikseeritud suhe enda objekti, mis väljendub kindlates analoogiareeglites. Algses primaarsete ja sekundaarsete modelleerivate süsteemide eristuses ei olnud absoluutsete kategooriate loomise taotlust. Winfried Nöth märgib artiklis "Yuri Lotman on metaphors and culture as self-referential semiospheres", et tegemist on suhteliste mõistetega. "Esmane vs. teisene pole kunagi kategooriline, vaid alati suhteline vastandus. Mis on primaarne kõrgemal tasandil, võib olla sekundaarne madalama tasandi perspektiivist ja isegi topelt sekundaarne veel madalama tasandi vaatepunktist." (Nöth 2006: 259) Püüdmata paika panna, milline oli absoluutselt esmane modelleeriv süsteem, defineeris Juri Lotman kultuurinähtusi teiseste modelleerivate süsteemidena kui selliseid, mida on vaja mingil etapil loomulikku keelde tõlkida (Lotman 1990: 9-10). Kuivõrd modelleerimisprotsess on ka keele-eelne, siis määratles Thomas Sebeok biosemiootika kujunedes organismide omailma kui esmase modelleeriva süsteemi, misläbi keel on teisene ning kultuur kolmandane modelleeriv süsteem. Ivanov, Vjatšeslav et al. 1998. Kultuurisemiootika teesid. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus. Lotman, Juri 1990. Kunst modelleerivate süsteemide reas. Kultuurisemiootika. Tallinn: Olion, 8-31. Nöth, Winfried 2006. Yuri Lotman on metaphors and culture as self-referential semiospheres. Semiotica 161(1/4): 249-263.
Ducie atoll

Ducie atoll on üksik asustamata atoll Vaikses ookeanis. Kuulub Suurbritannia meretaguste alade hulka kuuluva Pitcairni koosseisu. Atolli geograafilised koordinaadid on 24° 40′ 9″ S, 124° 47′ 11″ W. Saarekeste pindala 0,7 km², laguuni pindala 3,9 km². Saarekesed on enamikus kaetud metsaga. Atolli avastas 26. jaanuaril 1606 Portugali meresõitja Pedro Fernandes de Queirós, kes pani sellele nimeks La Encarnación. Uuesti leidis saare 1791. aastal Briti laevakapteni Edward Edwards, kes nimetas selle Ducieks.
Panzerjäger I

Panzerjäger I, täisnimetusega 4,7-cm PaK(t) (Sf) auf Pz.Kpfw.I Ausf.В oli Teise maailmasõja ajal Saksamaal PzKpfw I Ausf.B baasil ehitatud ja 47 mm tankitõrjekahuriga relvastatud tankihävitaja. 1940. aasta aprillis võeti Saksamaa kindralstaabis vastu otsus hakata ehitama PzKpfw I Ausf.B baasil tankihävitajaid, mis oleksid relvastatud Tšehhoslovakkias toodetud tankitõrjekahuriga "Škoda 47 mm A-5 P.U.V vz.36" (saksa tähistusega "4,7-cm Pak-36(t) L/43,4"). Kuulipildujat masinal polnud. Tankil eemaldati torn ja korpuse pealmine osa, nende asemele paigaldati soomustorn, mis oli avatud pealt ja tagant. Torni esiosast väljaulatuvat kahurit sai pöörata kummelegi küljele 17,5°, tõstenurk oli aga +12° kuni −8°. Kahele prototüübile tehti soomustorn 12 mm, aga seeriamasinatel 14,5 mm soomuslehtedest. Meeskonda kuulus kolm meest: juht-mehaanik, laadur ja komandör-sihtur. Lahingukomplekti kuulus 68 mürsku. Mürsud suutsid soomust läbistada 100 meetri kauguselt 4,4–5,2 mm, 500 meetri kauguselt 4,1–4,7 mm, 1 km kauguselt 3,4–4 mm ja 1,5 km kauguselt 2,5–3,5 mm. Panzerjäger I oli 4,42 m pikk, 2,06 m lai ja 2,14 m kõrge. Kliirens oli 29,5 cm. Masin kaalus 6,4 tonni. Mootori võimsus oli 100 hobujõudu, mis tegi erivõimsuseks 15,6 hj/t. Kütusepaak mahutas 146 liitrit. Masina suurim kiirus oli 39 km/h ning tema käiguvaru oli maastikul 95 km ja maanteel 140 km. Kõik masinad olid varustatud raadiojaamaga FuG 5, mille tegevusraadius telefonina oli 2 km ja telegraafina 4 km. Esialgu toodeti masinat ettevõttes Alkett, kuid hiljem ka ettevõtetes Daimler-Benz ja Škoda. Saksamaal ja Tšehhis toodetud masinad erinesid teineteisest soomustorni poolest: esimesel oli tornil 5 külge, teisel aga 7. 1940. aasta märtsist maini tootis Alkett 132, Daimler-Benz ja Škoda oktoobrist-novembrist 1940 kuni veebruarini 1941 kokku 70 masinat. Koos kahe prototüübiga toodeti seega 202 Panzerjäger I. Panzerjäger I kasutati Prantsusmaa ja Balkani vallutamisel ning Põhja-Aafrikas, aga põhiosa neist (135) läks Idarindele. Sissetungi ajaks NSV Liitu oli nende tootmine juba lõpetatud ja olemasolevaid kasutati seni, kuni nad olid kõik hävitatud või Punaarmee kätte langenud. 1942. aasta sügisel oli neid veel üsna arvukalt järel, aga järgmisel aastal neid enam ei mainita.
Apollo 4

Apollo 4 oli NASA Apollo programmi missioon, mis sooritas programmi esimese mehitamata lennu kanderaketi Saturn V, juhtimismooduli ja kuumooduli mudeli testimiseks. Lend startis Kennedy Kosmosekeskusest 9. novembril 1967 kell 12.00.01. Kosmoselaev tegi Maa orbiidil 185 km kõrgusel kaks tiiru ning jõudis tagasi Maale samal päeval kell 20.37. NASA. "55 Years Ago: Apollo 4, the First Flight of the Saturn V". Vaadatud 01.01.2024.
Apollo 5

Apollo 5 NASA Apollo programmi missioon, mis sooritas programmi teise mehitamata lennu. Lennu käigus testiti Kuul maandumiseks mõeldud kuumoodulit, eelkõige selle laskumis- ja stardimootoreid. Lend startis 1968. aasta 22. jaanuari õhtul ja maandus 23. jaanuari hommikul. NASA. "This Week in NASA History: Apollo 5 Launches – Jan. 22, 1968". Vaadatud 01.01.2024.
Apollo 6

Apollo 6 oli NASA Apollo programmi missioon, mis sooritas Apollo programmi kolmanda ja viimase mehitamata lennu. Lennu käigus testiti teist korda kanderaketti Saturn V. Juhtimismooduli Maa atmosfääri sisenemise test ebaõnnestus mootoririkke tõttu. Lend toimus 4. aprillil 1968. NASA. "The Legacy of Apollo 6". Vaadatud 01.01.2024.
Kontrabass

Kontrabass on keelpill, mis kuulub viiuli perekonda. Selles perekonnas on temast madalama kõlaga ainult octobass. Kontrabassi kasutatakse tänapäevases sümfooniaorkestris. Klassikalises muusikas kuulub kontrabass sümfooniaorkestri keelpillirühma ja väiksematesse keelpilliansamblitesse. Lisaks kasutatakse seda ka džässis, 1950. aastate bluusis ja rock'n'roll'is, bluegrass'is ja tangos. Kontrabass valmistatakse mitut liiki puidust: kõlakasti tagumine osa vahtrast, kõlalaud kuusest ja sõrmlaud eebenipuidust. Nagu mitmeid teisigi keelpille, võib kontrabassi mängida kas poognaga või näppides (pizzicato). Orkestrirepertuaaris ja tangomuusikas on kasutusel mõlemad mängimisviisid. Džässmuusikas kasutatakse enamasti näppimist, välja arvatud mõned soolod, mida mängitakse poognaga. Teistes stiilides, kus kontrabass on kasutusel, teda valdavalt näpitakse. Ei ole kindel, kas kontrabass on viola da gamba perekonna või viiuliperekonna järeltulija – tal on mõlemale viitavaid tunnuseid. Pilli päritolu on ikka veel arutluse all ja väide, nagu pärineks kontrabass otseselt viola da gamba perekonnast, pole veel täielikult tõestatud. Üldiselt peetakse kontrabassi tänapäeval ainukeseks viola da gamba järglaseks[viide?]. Enne 20. sajandit oli paljudel kontrabassidel ainult kolm keelt, samas kui viola da gamba perekonna pillidel oli enamasti viis või kuus keelt ja viiuliperekonna pillidel neli. Kontrabassi proportsioonid erinevad viiuli ja tšello omadest, näiteks on kontrabass sügavam (kaugus kõlakasti pealmise ja alumise laua vahel on märksa suurem kui viiulil). Lisaks, kui viiuli õlad on pungis ja kumerad, siis kontrabassil on need kumerused justkui ära lõigatud ja kõlakast kumerdub laugemalt, nagu viola da gamba laadsetel pillidel. Selline kõlakasti kuju kergendab mängimist moodsa tehnikaga. Ajalooliselt sarnanesid kontrabassid selles osas siiski rohkem viiuliga. Kontrabass on ainuke kaasaegne poogenkeelpill, mille keeled häälestatakse üksteisest kvartide, mitte kvintide kaugusele. Kontrabassi kujundust ei ole erinevalt viiuliperekonna pillide kujundusest tegelikult kunagi täielikult standarditega kindlaks määratud. Laias laastus on kontrabassi välisele kujundamisele kaks lähenemist: viiuli kuju ja viola da gamba kuju. Kolmas, vähem tuntud kuju on busetto. Väga harva on kontrabass kitarri- või pirnikujuline. Kontrabassil on mitmeid osi, mis sarnanevad viiuli omadega: roop, f-avad, keelehoidik, tigu ja kõlapulk. Kindlaksmääratud standardite puudumine tähendab seda, et eri kujundusega kontrabassid võivad üksteisest kõla ja väljanägemise poolest väga erineda. Kontrabassi sõrmlaual ei ole krihve, nagu viiulilgi. kontrabassist Hans Reedi – Eesti pillimeister