laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kerge vaimne alaareng

Kerge vaimne alaareng on vaimse alaarengu kõige kergem aste. RHK-10 diagnostilised krititeeriumid annavad kerge vaimse alaarengu IQ raamideks 50-69. Igapäevases elus see tähendab seda, et inimene on võimeline rahuldaval tasemel oma elu iseseisvalt korraldama. Juhendamise vajadus ei ole igapäevane. Kerge vaimse alaarengu puhul on inimene võimeline isegi kõrghariduse omandama, kuid saadud teadmisi loovalt rakendada ei suuda.[viide?] Nähtuste olemuse mõistmise võime on sedavõrd häiritud, et ühiskonna korraldust kirjeldavaid pealismõisteid kerge vaimse alaarenguga inimene ei suuda tõlgendada, mistõttu võib raskendatuks osutada näiteks kultuuritraditsioonide järgimine, laste kasvatamine. Kerge vaimse alaarenguga inimene ei suuda keerulisemates olukordades adekvaatseid otsuseid vastu võtta. Kerge vaimse alaarenguga inimene suudab töötada regulaarselt lihtsamat kvalifikatsiooni nõudvatel erialadel. Debiilsus
Matsuri

Matsuri (ka: Matsurdi, Matšuri, Belohvostovo, Piiroja) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Eesti-Venemaa piiri ääres. Küla kuulub Raakva nulka. Valdav osa Koidula raudteejaama territooriumist jääb Matsuri külla. Mööda küla lõunapiiri kulgeb Piusa jõgi. Mööda küla piiri voolab ka Piiroja. Küla nimi esineb ürikuis alates 1652. aastast. Raudtee ja maantee vahelises kolmnurgas on ruudukujuline kääbas, kuhu on maetud Põhjasõjas Võmmorski lahingus (1709) langenud. Külas asusid vanasti mitmed väikesed tellisetehased. Kunagise koolimaja juures maantee ääres asub mälestuskivi külas 1944. aasta pommirünnakus hukkunud külaelanikele. Karisilla–Petseri maantee ääres asub ka nn mälestuskivi fašismiohvritele. 1977 liideti Matsuriga Vammustõ küla. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Matsuris sündis lauluema Miku Ode (Jevdokia Kanniste; 1864–1924), kellelt Jakob Hurt kirjutas üles enam kui 20 000 värsirida. 1944. aasta pommirünnakus hukkunute mälestuskivi Matsuris Hoone Matsuri külas Küla territooriumile jääv Koidula raudteepiirijaam Säpinä (Matsuri) tsässon Piiroja raudteepeatus, Tartu–Petseri raudteel Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024. Värska piirkonna turismipotentsiaali analüüs 2002 Pärandkultuuri objekt: Mälestuskivi fašismiohvritele (934:MAL:001) Eesti looduse infosüsteemis Arvis Kiristaja: artikkel "Vammustõ" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016, lk 727.
Määsovitsa

Määsovitsa (ka: Mäsovitsa, Muru, Niidu) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Eesti-Venemaa piiri ääres. Küla kuulub Tsätski nulka. Küla jääb Värska alevikust itta. Sellest omakorda itta ja lõunasse jääb Venemaa. Kogu küla ümbritsev ala on soine. Küla idaosas asub Kuuliska ehk Määsovitsa oja. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024.
Nedsaja

Nedsaja (seto keeles Nedsäjä; ka Netsaja) on küla Võrumaal Setomaa vallas. Kohakäändes on küla nimi on eesti keeles Nedsajale ja seto keeles Nedsäjähe. Küla kuulub Poloda nulka. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Põlvamaale Värska valda. Nedsajale lähimad asulad on lõunas Säpina, läänes Kõvera, loodes Riihora ja põhjas Treski. Esimest korda mainiti Nedsaja küla 1561 kujul Ничаево. Edaspidi nimetati küla 1790. aasta paiku бол. нечаева, 1866 Бол. Ничаева, 1882 Большое Нечаево, Нечаевская (riigi suvila), 1885 Ничаево Боль., 1897 Нечаево, 1903 Nedsäjä ja Нечаева, 1904 Suurõ-Nedsäjä ja Большой Нечаевъ Лугъ, 1920 Sr-Netsaeva, 1928 Suure-Nedsaja, 1937 Netsaja ning 1977 Nedsaja. 19. sajandil kuulus küla Väike-Rõsna kogukonda ja Värska koguduse piirkonda. Seal tegutses 1945–1961 Nedsaja 4-klassiline algkool. Samuti asus külas Männiku metsavahikordon. Nedsaja koosneb kolmest külast, mis 1977. aastal liideti. Need olid Kesk-Nedsäjä ehk Teksinä (esmamainitud 1652 kujul Декшино), Suurõ-Nedsäjä ja Väiko-Nedsäjä ehk Kärnä (esmamainitud 1904 kujul Малый Нечаевъ Лугъ). Küla idapoolne osa jääb Mustoja maastikukaitsealale. Külast on pärit Nedsaja Küla Bänd, millesse kuuluvad Toomas Valk, Iisak Sulev Andreller ja Paul Hunt. Nedsaja küla nime on raske eesti keelest tuletada. Võimalik on siiski lähtuda lõunaeesti murdesõnast nätse 'nätske'. Venemaal on kohanimi Netšajevo (Нечаево) üpris sage. Netšajev (Нечаев) on iseloomulik vana vene aadlinimi. Ingerimaal on Netšajevskaja (Нечаевская) küla. Need tulevad vene sõnast чаять, mis tähendab 'mõtlema, uskuma, sõlmima', teises tähenduses 'lootma, ootama, eeldama'. Kuid Jakob Hurda üleskirjutus Нечаевъ Лугъ vihjab võimalusele, et see on omanikusuhteid väljendav kohanimi. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti kohanimeraamat, lk. 417 Pärandkultuuri objekt: Nedsaja koolimaja (934:KOO:001) Eesti looduse infosüsteemis Pärandkultuuri objekt: Männiku metsavahikordon (934:VKK:001) Eesti looduse infosüsteemis MTÜ Nedsaja Küla Seltsi koduleht
Pattina

Pattina (ka: Patvina, Patvinna, Batadino) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Eesti-Venemaa piiri ääres. Küla kuulub Saatserinna nulka. Küla põhjaosas on säilinud tõrvaahjude jäänuseid. Küla lääneosas on endised tubavõtukohad. Põhjaosas asub Pattina järv, kust voolab välja Moložva jõgi, mis täidab piirijõe rolli. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024.
Perdaku

Perdaku (seto keeles Perdagu; kasutatakse ka Perdaga, Pärdagu, Perdovka) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Eesti-Venemaa piiri ääres. Küla kuulub Saatserinna nulka. Külas asusid mitmed savipotivabrikud. Neist kuulsaim oli Pliini savipotivabrik. Lisaks tegutsesid seal ka Võsonurmi savipotivabrik ja Martin Jõesuule savipotivabrik. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024. Pärandkultuuri objekt: Pliini savipotivabrik (934:SAT:008) Eesti looduse infosüsteemis
Podmotsa

Podmotsa (ka: Podmogolitsõ, Potmolitsa, Potvitsa, Parve ja Kalda) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Eesti-Venemaa piiri ääres. Küla kuulub Tsätski nulka. Külas paikneb kokku kuus kääbast, mis on kõik arvel arheoloogiamälestistena. Veel kaks kääbast jäävad naaberküla Velna territooriumile. Külas on ka väike kalmistu, mille keskel on Podmotsa tsässon. Külast põhja poole jääb Kulje laht. Lahe ääres asub Koolusaare, kus sõja ajal olevat külainimesed paos käinud. Külla viib ainult Värska–Podmotsa tee. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Tsässon Podmotsa küla kalmistul Vaade Podmotsast üle lahe Kulje (Venemaa) poole Vaade Podmotsa külast Venemaa poole Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Podmotsa kultuurimälestiste riiklikus registris
Popovitsa

Popovitsa (ka: Popovitši, Niine ja Mägiste) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Eesti-Venemaa piiri ääres. Küla kuulub Tsätski nulka. Popuvitsa ja lõunapoolse Kremessova vahel asub Kremessova sõjakalme. Küla põhjaosas paikneb arheoloogiamälestiseks avatud asulakoht. Külast läände jääb Värska laht ja loodesse Popovitsa kuba (ehk Popovitsa laht). Itta Kurõsuu (ehk Kuresoo). Põhja pool asub Venemaa. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024.
Rääptsova

Rääptsova (setu keeles Rääptsüvä; ka Suurõ-Rääptsüvä, Rääptsuva, Suur-Rääptsova, Suure-Rääptsova, Suur-Räptsveo, Rääptsova-Suur, Ruusa) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla kuulub Saatserinna nulka või Tsätski nulka. Mööda küla lõuna- ja idapiiri voolab Piusa jõgi. Lõunaküljel jookseb mööda jõge ühtlasi Eesti-Venemaa piir. Läbi küla voolab Piusa jõkke Veremäe oja. Jõega paralleelselt kulgeb Matsuri–Sesniki tee, mis ühendab ala naaberkülade Voropi ja Kolossovaga. Küla põhjaosa jääb Mustoja maastikukaitsealale ja seal asub osaliselt Tedremäe soo. Ühtlasi asub külas mitmeid väiksemaid soid. Küla lõunaküljel võib Piusa jões tähendada kunagise veskipaisu jäänuseid. Potteri veski (ka Lüüsi veski) rajati sinna umbes 1860. aastal ning see lagunes nõukogude okupatsiooni perioodil. Läänepoolses naaberkülas Voropis asus Petseri lõunalaager. Lõunalaagri paisjärv jääb Rääptsova alale. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2023. Pärandkultuuri objekt: Potteri veski (934:VEV:002) Eesti looduse infosüsteemis
Saabolda

Saabolda (kasutatakse ka Sabolda, Sabola, Zabolotje) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla kuulub Saatserinna nulka. Küla põhjakülg käib mööda Eesti-Venemaa piiri. Territooriumi loodekülge märgib Piusa jõgi. Külas asusid kunagi mitmed tõrvaahjud. Sellest on siiani külasiseste paiganimedena kasutusel Tõrvahutagose ja Tõrvaahomõts. Küla läbib Saatse–Petseri tee. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024.
Saatse

Saatse (seto keeles Satserina; kasutatakse ka Satserinna, Satseri, Zatšerenje, Korki ja Gorki) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Põlva maakonna Värska valda. Külas rahvamaja, Saatse Suurmärter Paraskeva kirik, kalmistu ja piiripunkt. Saatse postipunkt suleti 2007. aastal. Saatse põhikool lõpetas tegevuse 2006. aasta suvel. Saatse õigeusu kirik on arvatud ehitismälestiseks. See on pühitsetud suurkannataja Paraskeva auks. Kivikirik valmis 1801. aastal varasema puukiriku lähedal. 1839. aastal ehitati puidust kellatorn, mis asendati uuega 1884. aastal. Kooli ajalugu ulatub 1895. aastasse, kus see avati kihelkonnakoolina Linnaste külas. Sealt viidi see peagi üle Saatse ja muudeti 1918 riiklikuks algkooliks. Saatse kalmistul asub mitu väga vana kiviristi. Küla külje all Samarinas asub koduloomuuseum – Saatse muuseum. Küla läbib Saatse–Petseri tee, millega liituvad selle piires Saatse–Pattina tee ja Saatse–Perdaku tee. Küla lähedal Värska–Ulitina teel Sesniki ja Lutepää vahel asub nn Saatse saabas, kus tee läbib 1 km ulatuses Venemaa territooriumi. Saatse raamatukogu Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024. Hingekell heliseb kolmele Põlvamaa koolile "Saatse kirik saab uue kullatud risti ja remonditud kellatorni" Lõunaeestlane.ee, 17. juuni Elu võimalikkusest saapasääres, LõunaLeht, 7. juuli 2009
Samarina

Samarina (kasutatakse ka nimesid Samarinna, Šamarino, Sõmeriku, Sõmera) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Eesti-Venemaa piiri ääres Saatse küla külje all. Küla kuulub Saatserinna nulka. Küla territooriumile jääb Saatse muuseum. Küla läbib Saatse–Petseri tee. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024.
Sesniki

Sesniki (kasutatakse ka nimesid Sestniki, Sesniku, Šesnikovo, Piusa ja Piisa) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla kuulub Tsätski nulka. Küla territooriumi lääne- ja keskosa jäävad Mustoja maastikukaitseala territooriumile. Kaitseala piires küla loodenurgas asub Tapetute mägi ehk Tapõdumägi, kus Saksa okupatsiooni ajal kas 1941. või 1942. aastal tapsid Saksa sõdurid Petserist sinna toodud kommuniste. Kirdes piirneb küla Venemaaga. Kagunurka jääb Piusa jõgi. Küla idaosa läbib Värska–Ulitina tee. Selle tee peale ning Sesniki ja Lutepää vahele jääb Saatse saabas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Tapetute mägi Mustoja Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024.
Säpina

Säpina (setu keeles Säpinde; ka Säpinä, Sapina, Võmorkova, Võmorkovo) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla kuulub Raakva nulka või Tsätski nulka. Küla piires asuvad ka endised Helbi ja Porski küla. Karisilla–Petseri teest mõnesaja meetri kaugusel asub Säpina tsässon. 2004.–2005. aastal läbi viidud dendrokronoloogilistel mõõtmistel rajaneva uurimuse järgi on hoone ehitatud toorestest palkidest 1711. aastal. Tsässon on pühitsetud märter Anastasiale (setu keeles Nahtsi). Setude jaoks on Anastasia naiste kaitsja ja tervisepühak. Nahtsipäev (11. november) on tsässonapüha veel mitmes Setomaa tsässonas. Matsuri tsässon on võetud ajaloomälestisena riikliku kaitse alla. Säpinas on tegutsenud Ivan Kuusi tellisetehas. Samas lähedal teisel pool Piiroja Kolodavitsa küla territooriumil asus ka Fjodorovi tellisetehas, mis oli ümbruskonna ainuke aurukatelt kasutanud tellisetehas. Küla läbib Karisilla–Petseri maantee, millega küla lõunaosas ristub Matsuri–Sesniki tee. Petseri maantee ääres Piiroja kõrval asus varem Lopka kõrts, mis on tänapäevaks täielikult hävinud. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Põlva maakonna Värska valda. Pilleri bussipeatus Säpinas Säpina (Matsuri) õigeusu kabel Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024. Arvis Kiristaja: artikkel "Säpina" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016, lk 637. Pärandkultuuri objekt: Lopka kõrts (934:KOR:001) Eesti looduse infosüsteemis
Armeegrupp A

Armeegrupp A (saksa keeles Armee-Abteilung A) oli Teise maailmasõja ajal Saksa vägedes teeninud väeüksus. Moodustati 10. septembril 1939. aastal Hollandi piiri ääres. Allus väegrupile C. Armeegrupi ülesandeks oli Belgia ja Hollandi piiride kaitsmine ja nende kindlustamine. Saadeti laiali 9. oktoobril 1939. aastal. Kurt Freiherr von Hammerstein-Equord (10.09.1939)
Daron Malakian

Daron Vartan Malakian (armeenia: Տարոն Մալաքյան, sündinud 18. juulil 1975 Hollywoodis California osariigis) on armeenia päritolu USA laulja ja alternative metal'i ansambli System of a Down kitarrist. Malakian on kirjutanud suurema osa bändi muusikast, ta on Serj Tankiani kõrval bändi teine laulja. Nagu ka teistel bändi liikmetel, on temagi esivanemad armeenlased. Ta on 30. kohal ajakirja Guitar World Top 100 nimekirjas "The 100 Greatest Heavy Metal Guitarists Of All Time". Daron oli Vartan ja Zepur Malakiani ainus laps. Daronile hakkas heavy metal'i meeldima väga noorelt. Ta nõbu lasi tal kuulata Kissi albumit ja 4-aastane Daron oli sellest rabatud. Daron hakkas kuulama Van Halenit, Iron Maidenit, Judas Priesti, Motörheadi, Ozzy Osbourne'i ja paljusid teisi. Daron tahtis väga trumme saada, kuid vanemad ostsid talle kitarri põhjusega: "Trumme ei saa välja lülitada". Teismeliseks saanuna hakkas ta kuulama raskemaid metal-bände nagu näiteks Slayer, Venom, Metallica, Pantera, Sepultura and Cannibal Corpse. Umbes 17-aastaselt hakkas ta kuulama ansamblit The Beatles ja John Lennonit, keda ta nimetab nüüd üheks suurimaks mõjuallikaks endale kui laulukirjutajale. Daron käis Rose & Alex Pilibos' Armeenia koolis, mis asus Little Armenias Hollywoodis, samas koolis käisid ka bändikaaslased Serj Tankian ja Shavo Odadjian. Daron on siiamaani suur Slayeri fänn, nagu ka bändikaaslane Shavo Odadjian, kes vahest kannab kontsertidel Slayeri T-särke. Daron kohtus 1993 Serj Tankianiga, kui nad mängisid eri bändides, aga harjutasid samas stuudios. Serj oli oma bändi klahvpillimängija, samas Daron oli oma bändi laulusolist. Koos tegid nad oma bändi Soil ja said tuttavaks Shavo Odadijaniga. Soil aga läks laiali ja Malakian ning Tankian asutasid uue bändi System of a Down. Nimi tuleb Daroni luuletusest "Victims of a Down", kuid Serj arvas et System mõjub rahvale paremini kui victims ning nende soov oli olla poelettidel Slayeri kõrval. Nüüd liitus bändiga ka Shavo Odadijan, kes oli varem olnud bändi mänedžer. Trummariks kutsuti Andy Khachaturian, kes küll vahetati välja praeguse ja hiilgavalt hakkama saava John Dolmayani vastu, kuna Andy oli kätt vigastanud. Malakian on olnud Rick Rubini kaasprodutsent SOAD-ile ning The Ambulance'ile ja Bad Acid Tripile. Daron asutas ka oma plaadifirma EatUrMusic, mille esimene leping tehti bändiga Amen. Lisaks on tal käimas uus projekt "Scars on Broadway".
Marie Tussaud

Marie Tussaud (õieti Marie Grosholtz, mõnikord kirjutatud Grossholtz või Grossholz; 1. detsember 1761 Strasbourg – 16. aprill 1850) oli Šveitsi vahakujude vormija. Ta sai tuntuks omanimelise vahakujude muuseumi rajamisega Londonisse. Tema sõdurist isa Joseph Grosholtz hukkus enne Marie sündi Seitsmeaastases sõjas, ema nimi oli Anne Made. Dorrit Willumsen, "Marie: romaan madam Tussaud' elust". Taani keelest tõlkinud Ene Mäe, saatesõna "Kahe sajandi tütar": Rein Põder. Eesti Raamat, Tallinn 2000, 224 lk Teresa Ransom, "Madame Tussaud: elu ja aeg". Inglise keelest tõlkinud Karin Suursalu. Kirjastus Kunst, Tallinn 2005, 300 lk
Hardcore dancing

Hardcore dancing (tuntud ka kui hXc dancing) on moshimise üks vormidest, mida tantsitakse moshpitis ja enamasti hardcore-kontsertidel. Hardcore dancingut viiakse enamasti läbi spetsiifilise muusika taustal. Nimelt lugu peab sisaldama palju "ülesütlemiskohti" ning kiiret pinge tõusu ja langust, mille saatel saab ennast liigutada. Windmill on harilik rusikas kätega vehkimine. Enamasti tehakse veheldes täisringe. Two-step (tihti ka 2step) on ilmselt hXc dancingu kõige rahumeelsem vorm. Selle käigus tuuakse üks jalg teise ette või isegi teisest jalast üle nii, et jalad lähevad risti, ning seejärel tehakse pöördega hüpe. Spin kick on nagu two-stepgi ainult, et pöörde käigus tehakse jalalöök. Sarnane trikk on kasutusel karates. floorpunch/pickin' up change on võte, mis sooritatakse enamasti laulu pingelise murdepunkti hetkel. Selle käigus tantsija kummardub või hüppab järsult ette poole, üks käsi ette sirutatud justnagu tahaks maad lüüa või maast raha üles korjata. Ninja dancing (vahel ka karate dancing või kikkpoks) on nimetus hXc dancing'u vormile, mille käigus tantsija liigutab end nõnda nagu võitleks nähtamatute ninjadega. Selline hXc dancing'u vorm kätkeb endas mitmeid liigutusi erinevatest võitluskunstidest. Suuremas osas siiski kung fu'st, karatest ja kikkpoksist. Wall of deathi (tuntud ka kui braveheart) käigus jaguneb rahvamass kaheks leeriks, jättes enda vahele natuke ruumi ning seejärel jookseb täie hooga kokku (nimetus "braveheart" on sellele hXc dancingu vormile külge jäänud samanimelisest filmist, kus ühes stseenis jooksevad täiel kiirusel kokku Inglise ja Šoti sõdurid). Wall of death on üsna haruldane, enamasti seostatakse seda bändide Sick Of It All, Caliban ja Lamb Of God kontsertidega. Hardcore dancing on saanud väga suure annuse kriitikat seoses enda vägivaldse loomuga. Tihti vanemad hardcore muusika austajad vaatavad hXc dancingule kui uuele ja selgelt liialt vägivaldsele suunale, mis on hariliku moshimise ära rikkunud. Arvatakse ka, et see levib vaid noorte ja hardcore muusika äsja avastanud uustulnukate seas, kes üritavad tõestada, et nad on võimalikult "hardcore" olla, ja n-ö "koguvad scenepointe". Paljuski omistatakse hXc dancijatele tüüpilist fashioncore välimust. Väga suurt kriitkat on saanud spin kick ja ninja dancing, mida tihtipeale ka põhjendatult peetakse sihilikult vägivaldseks ning mis paljude arust muudab kontsertidel käimise lausa vastumeelseks, kuna moshpiti servas seisjad võivad jalahoobiga pihta saada. Hardcore punk Mosh Moshpit Fashioncore Scenepunktid Lesson in hardcore dancing video Ninja dancing man video
Tonja

Tonja (seto keeles Ton'a ja Tona; kasutatakse ka nimesid Tonä, Toona, Tuuna, Toonja, Kala) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla kuulub Poloda nulka. Tonja küla on järveäärsetel maadel tekkinud kalurite ja aiapidajate asula, millest ühele poole jääb Värska laht ja teisele poole Võporsova–Tonja metsapark. Tonja on olnud setu kaluriküla, kus kõik majad asuvad tee järvepoolsel küljel, moodustades tänavküla. Setu lauluema Anne Vabarna kodumaja on Tonja külas. 1980.–1990. aastatel asus Tonja külas Värska jahtklubi. Suur osa küla territooriumist jääb Tonja-Karisilla-Värska looduspargi (Tonja-Värska kaitseala) alla. Lätteoja lähedal külavahetee ääres asub setu matusekombestikuga seotud Tonja laudsipuu. Küla lõunaosa läbib Tartu–Räpina–Värska maantee, mille äärde jääb rändrahn Karisilla kivi. Küla edelanurk piirneb Karisilla–Petseri maanteega. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Tonja. MTÜ Setomaa Turism koduleht. (Kasutatud 27. jaanuaril 2011.) Pärandkultuuri objekt: Tonja laudsipuu (934:LDS:005) Eesti looduse infosüsteemis
Treski

Treski (ka: Treeski, Trestke) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Varem oli selle asemel kaks küla: Suure- ja Väike-Treski. Küla kuulub Poloda nulka. Küla läbib Karisilla–Petseri maantee. Külas asub ka tsässon, mis on arvatud kultuurimälestiseks. Arheoloogiamälestiseks on tunnistatud küla lääneosas asunud pelgupaik Pohmalamägi. Varem tegutses asulas ka Treski kool. Küla territooriumile jääb mitmeid väiksemaid soid. Külas on aetud tõrva. Ühe endise suurema tõrvaahju juures asuv mägi on tuntud ka kui Tõrvaaugumägi. Samas lähedal paiknes Treski küla talude puskariajamise koht. Silla talus on Jalmar Vabarna asutanud kontserdipaiga Treski Küün. Treski küla kagunurk jääb Mustoja maastikukaitseala territooriumile. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Treski tsässon Treski Küün Treski Küün Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Treski kultuurimälestiste riiklikus registris Pärandkultuuri objekt: Treski kool (934:KOO:012) Eesti looduse infosüsteemis
Ulitina

Ulitina (seto keeles Ultina, kasutatakse ka nimesid Ulitino, Metsalaane) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Piusa jõe paremkaldal Eesti kagunurgas. Küla põhjaosas asus Ulitina karjamõisa keskus. Mõisahoones elas oma noorusaastatel luuletaja Elise Rosalie Aun. Pärast suurt metsatulekahju rajati 1964. aastal 20 meetri kõrgune Helmemäe tulevalvetorn, mis on tänapäevaks hävinud. Selle lähedal asus varemalt ka Kõvvõrmäe triangulatsioonitorn. Küla läbib Saatse–Petseri tee. Tee lõunaosas asus Hõpõoja piiripunkt, mis lõpetas tegevuse 1990. aastate keskel. Küla lõunaosa piirneb Venemaaga. Piusa jõe äärde rajati 1920. aastal Savala veski (ka Tillo veski), millest on aga tänapäevani vähe säilinud. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Pärandkultuuri objekt: Hõpõoja piiripunkt (934:EWO:001) Eesti looduse infosüsteemis "Savala veskikoht piltidel". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. juuni 2016. Vaadatud 2. juunil 2016.
Vaartsi

Vaartsi (ka Vaartse, Maslovo) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla kuulub Raakva nulka. Küla põhjaosas algab Mustoja maastikukaitseala. Samas asub Tornimägi, kus otsas paiknes Nõukogude ajal rauast triangulatsioonitorn. Küla lõunaosa läbib Matsuri–Sesniki tee. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024.