laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Raimo Nõu

Raimo Nõu (sündinud 3. novembril 1979 Keilas) on eesti sporditegelane ja -ajakirjanik. Ta lõpetas aastal 1999 Tallinna Vanalinna Täiskasvanute Gümnaasiumi ja õppis aastatel 1999–2000 Tartu Ülikooli ajakirjandusosakonnas. Ta töötas aastatel 1999–2000 FC Flora kommertsdirektorina ja Jalgpalliliidu projektijuhina, 2002–2005 ja 2006–2009 Eesti Spordiseltsi Kalev turundusjuhina ja spordidirektorina. Aastatel 1996–1999 oli ta Spordilehe reporter ja tegevtoimetaja, 1998 Postimehe reporter ja 2005–2006 sporditoimetuse juhataja ning 2001 Eesti Spordi Infolehe tegevtoimetaja. Raimo Nõu on olnud Spordiajakirjanike Liidu liige (1999), Jalgpalliklubi Tallinna Kalev juhatuse liige (2002–2016) ja klubi president (2008–2016), Eesti Jalgpalli Liidu naiste- ja amatöörjalgpalli komisjoni liige, Kalevi Keskstaadioni direktor (2008–2012) ja Eesti Spordiseltsi Kalev juhatuse liige (2010–2013). Jalgpalliklubi Põhja-Tallinna JK Volta asutaja ning juhatuse liige. 2016 ajakirja Kalevlane peatoimetaja. 2018. aastal tunnistas ta Sõle spordikeskuse endisele juhile Toomas Ristlaanele altkäemaksu andmist. "Atlanta'96. XXVI olümpiamängud" (1996, kaasautor), "Nagano 1998. XVIII taliolümpiamängud" (1998, kaasautor) https://jkvolta.ee/persoonilugu-klubi-kaivitaja-raimo-nou-saab-spordist-haid-emotsioone/ Ristlaanele andis altkäemaksu Raimo Nõu: mul polnud muud varianti, kui tahtsin, et klubi saaks üldse mingeid trenniaegu Delfi Sport, 21.05.2018 Biograafia ESBL-is
Adam Young

Adam Young (sünninimega Adam Randal Young; sündinud 5. juulil 1986 Owatonnas) on USA muusik, multiinstrumentalist, tootja, laulukirjutaja, laulja ja projekti Owl City looja. Ta on olnud muusikas aktiivne alates aastast 2007. Ametlik koduleht
Tor Ulven

Tor Ulven (14. mai 1953 Oslo – 18. mai 1995 Oslo) oli norra kirjanik. Ulven debüteeris 1977. aastal luulekoguga "Skyggen av urfuglen" ("Iidse linnu vari"), tema varast loomingut mõjutas suures osas André Breton ja sürrealism. 1980. aastatel kujunes Ulvenil välja oma eripärane kirjutamisstiil, mis on väga minimalistlik. Tema luule käsitleb peamiselt surma, tühjust ja eksistentsiaalset ängi. Peale luuletuste on ta kirjutanud ka lühiproosat, esseesid ja ühe romaani. Tor Ulvenit peetakse üheks 20. sajandi Norra olulisemaks ja omapärasemaks kirjanikuks. 1977 Skyggen av urfuglen (luulekogu) 1980 Etter oss, tegn (luulekogu) 1981 Forsvinningspunkt (luulekogu) 1987 Det tålmodige (luulekogu) 1988 Gravgaver (lühiproosa) 1989 Søppelsolen (luulekogu) 1990 Nei, ikke det (novellid) 1991 Fortæring (proosaluule kogu) 1993 Avløsning (romaan) 1994 Vente og ikke se (novellid) 1995 Stein og speil (proosaluule kogu) 1996 Etterlatte dikt (luulekogu) 1997 Essays (esseed) 2000 Samlede dikt (kogutud luuletused) 2001 Prosa i samling (kogutud proosateosed) 2012 "Sinagi kuulud kiviaega. Også du hører til steinalderen", tõlkinud Carolina Pihelgas (kakskeelne valikkogu) 1987 Gyldendals legat 1990 Hartvig Kirans minnepris 1993 Obstfelderprisen 1995 Doblougi preemia Carolina Pihelgas "Saateks", raamatus Tor Ulven "Sinagi kuulud kiviaega, lk 280
Ilmar Moss

Ilmar Moss (sündinud 3. juunil 1935 Räpinas) on Eesti laulu- ja tantsupidude üks korraldajaid ning koorimuusika edendaja. Moss lõpetas 1968. aastal Tallinna Muusikakooli akordionieriala. Aitas aastatel 1962–2003 korraldada üldlaulu- ja üldtantsupidusid. Ilmar Moss oli aastatel 1962–1966 üldlaulupeo büroo juht, 1991–1998 Eesti üldlaulupeo direktsiooni juht ja 1998–2003 Eesti Laulu- ja Tantsupeo Sihtasutuse juht. Töötas aastatel 1979–1988 Eesti NSV kultuuriministri asetäitjana. 1975 – Eesti NSV teeneline kultuuritegelane 2003 – Ullo Toomi nimeline rahvatantsustipendium 2003 – Valgetähe IV klassi teenetemärk 2004 – Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri aastapreemia (laulu- ja tantsupidude järjepidevuse hoidmise ning Eesti Laulu- ja Tantsupeo Sihtasutuse juhtimise eest) 75 aastat Eesti tantsupidusid. Koostajad Lille-Astra Arraste, Ilma Adamson, Anneli Ammas, Ülle Feršel, Kadri Tiis, Juris Žigurs ja Kadri Valner. Kirjastus Varrak, Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Selts. Tallinn 2009, lk 278 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Laulupidude korraldaja Ilmar Moss pani ameti maha. Postimees, 3. september 2004
Georg (Saksi hertsog)

Georg, ka Georg Habemik (saksa Georg der Bärtige; 27. august 1471 Meißen – 17. aprill 1539 Dresden) oli Saksi hertsog 1500–1539 Wettini dünastia albertiini liinist. Georg sündis Meißenis hertsog Albrecht Vapra pojana ning seoses isa viibimisega sõjaretkedel osales hertsogiriigi valitsemises juba 1488. aastast. Tema noorem vend Heinrich päris võimu osa Friisimaa üle, ent 1505. aastal leppisid vennad kokku, et Georg saab võimu ka Friisimaa valduste üle, samas kui Heinrich piirdub Freibergi ja Wolkensteini ametkondade valitsemisega Saksimaal. Georg oli haritud valitseja, ta oskas ladina keelt ning huvitus usuasjust. 1520. aastatel kujunes temast üks veendunumaid Martin Lutheri poliitika vastaseid, sest kuigi ta toetas katoliku kiriku reformimist, ei soovinud ta nii radikaalseid uuendusi nagu Luther. Kuni surmani püüdis Georg reformatsiooni oma valdustes takistada ning lasi Leipzigi ja Dresdeni trükikodades välja anda rohkelt luterlusevastast kirjandust, mõni nendest traktaatidest oli ka tema enda kirjutatud. Georgi kirikureformipoliitika polnud siiski kuigi edukas, sest luterluse keskus Wittenberg asus tema valduste lähedal ning 1520. ja 1530. aastatel oli keiser Karl V poliitiline tegevus impeeriumis väga piiratud, kuna ta viibis enamasti Hispaanias. Georg oli 38 aastat abielus Poola kuninga Kazimierz IV tütre Barbaraga. Kui too 1534. aastal suri, kasvatas Georg endale leina märgiks habeme, mille tõttu sai ka oma hüüdnime. Georgi katoliiklik reformipoliitika ei jätkunud pärast tema surma, sest tema mõlemad pojad, Johann ja Friedrich, surid enne teda. Tema valdustes päris võimu luterlikult meelestatud vend Heinrich Vaga, kes viis seal läbi reformatsiooni. Georgi teine noorem vend Friedrich oli 1498–1510 Saksa ordu kõrgmeister. Saksi kuurvürst Friedrich Tark oli tema onupoeg.
Henn Tiivel

Henn Tiivel (sündinud 14. mail 1937 Valgamaal Helme vallas) on Eesti rahvatantsujuht ja üldtantsupidude korraldaja. Esimene kokkupuude tantsuga oli tal Hummuli algkoolis, kus õpetaja Juta Talviste õpetas õpilastele võimlemist, tantsu ja ringmängu . Kõrghariduse omandas Tallinna Pedagoogilises Instituudis, mille lõpetas tööõpetuse, joonistamise ja joonestamise õpetaja kutsega. Henn Tiivel on kuulunud 1970. aastast üldtantsupidude korraldusmeeskonda. Ta oli 2009. aastal üldtantsupeo idee autor ja peo aujuht. Tiivel on olnud Tartu Ülikooli Rahvakunstiansambli tantsutreener.[viide?] Ta nõustab Pärnus tegutsevat rahvatantsurühma Tuurit-Tuurit . Ta on töötanud ka Tartu 5. Keskkoolis joonestamise ja kunstiajaloo õpetajana.[viide?] 2004 Valgetähe III klassi teenetemärk 2009 Anna Raudkatsi rahvatantsustipendium Henn Tiivel: Tants on hea kunstiline kasvatus, mis ühendab endas muusikaõpetuse, sotsiaalse kasvatuse, kehalise treeningu, eneseväärikuse kasvatamise ja käitumisõpetuse. Pärnu Postimees, 04.07.2009. Vaadatud 19.01.2013 Valgamaa kodulooline sünnipäevakalender 2012. Vaadatud 19.01.2013 Kes me oleme? Rahvatantsurühma Tuurit-Tuurit koduleht. Vaadatud 19.01.2013 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Tantsijad räägivad oma keelt Järva Teataja, 22. aprill 2006. Henn Tiivel – 75. Kultuur ja Elu nr 2, 2012
Järva Teataja

"Võitlev Sõna" suunab siia. Kohviku kohta vaata artiklit Võitlev Sõna (kohvik). Järva Teataja on Eesti kohalik ajaleht, mis ilmub Järva maakonnas ja kajastab maakonna sündmusi. Ajalehe väljaandja on AS Eesti Meedia. Järva Teataja asutati 1926. aastal põllumeeste ja asunike häälekandjana, kuid muutus mõne aastaga kogu Järvamaa häälekandjaks. Lehest saab lugeja aimu Järva maakonna inimestest, majandusest, poliitikast, kultuurist, koolielust, spordisaavutustest. Ajaleht ilmub kolm korda nädalas: teisipäeval, neljapäeval ja laupäeval. Ajalehe toimetus asub Paides. Ajalehe peatoimetaja on Tiit Reinberg. Lehel on aegade jooksul olnud mitmeid nimesid: 1926–1940 Järva Teataja 1941 Töötav Järvalane 1941–1944 Järva Teataja 1944–1945 Uus Järvalane 1945–1950 Järvalane 1951–1956 Stalinlik tee 1956–1989 Võitlev Sõna aastast 1989 Järva Teataja EE 2003. 12. köide. Lk 181 Järva Teataja veebiväljaanne (vaadatud 19.01.2013) AS Eesti Meedia koduleht
Leegajus

Leegajus oli aastatel 1971–1995 tegutsenud eesti rahvamuusikaansambel. Ansambel viljeles ehedat rahvalaulu ja rahvapillimuusikat. Esitati ka leedu, läti, vene, liivi, vadja, isuri, karjala, vepsa, soome muusikat. Eheda rahvamuusika saavutamiseks tehti eeltööd muuseumifondides. Enamiku tegutsemisaja jooksul (1972–1992) oli neil umbes 20 liiget. Ansambli kunstilised juhid on olnud Igor Tõnurist, Kristin Kuutma. 1977 NSV Liidu taidlusfestivali laureaat EE 12. köide, 2003: 285. http://www.dcc.ttu.ee/bands/get.asp?ident=4434 (vaadatud 19.01.2013)
Anastassia Morkovkina

Anastassia Morkovkina (sündinud 6. aprillil 1981) on Eesti jalgpallitreener ja endine jalgpallur. Ta on alates 2022. aastast Eesti naiste jalgpallikoondise peatreener. Ta mängis Naiste Meistriliigas klubis Pärnu JK. Aastatel 1997–2012 oli ta Eesti võistkonna kapten. Morkovkina tuli mängijana 15 korda Eesti meistriks ja valiti 8 korda Eesti parimaks naisjalgpalluriks. Eesti koondises mängis ta 75 mängus ja lõi 40 väravat. Aasta parim naisjalgpallur 1997, 2000, 2002, 2003, 2004, 2005, 2009 ja 2010 Eesti naiste koondise eesotsas alustasid kaks peatreenerit Statistics Pärnu koduleht Info UEFA kodulehel
Leszek Błażyński

Leszek Błażyński (5. märts 1949 Ełk – 6. august 1992 Katowice) oli Poola poksija. Błażyński oli kärbeskaalus (kuni 51 kg) kokku kahekordne Poola meister aastatel 1971 ja 1973. Ta esindas aastatel 1971–1974 maavõistlustel Poolat 12 korda ning võitis neist 10 ja kaotas 2 kohtumist. Błażyński sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) pronksmedali 1972. aasta Müncheni olümpiamängude poksivõistlustel, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Georgi Kostadinovile (Bulgaaria) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja ning 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Leonard Randolphile (USA) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja Błażyński osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 2. maailmameistrivõistlustel (Belgrad, 1978), kuid kaotas 1. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Fazlija Šaćirovićile (Jugoslaavia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Błażyński võitis kärbeskaalus (kuni 51 kg) 22. Euroopa meistrivõistlustel (Halle, 1977) kuldmedali ning tuli Euroopa meistriks. Ta sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) 19. Euroopa meistrivõistlustel (Madrid, 1971) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Juan Francisco Rodríguezele (Hispaania). Ta osales kärbeskaalus (kuni 51 kg) 20. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1973), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Nikolai Lodinile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Błażyński lõpetas 6. augustil 1992 elu enesetapuga. 20. suveolümpiamängude poksivõistlus. München 1972. Tulemused inglise keeles 21. suveolümpiamängude poksivõistlus. Montréal 1976. Tulemused inglise keeles "2. maailmameistrivõistlused poksis. Belgrad 1978. Tulemused inglise keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. oktoober 2014. Vaadatud 19. jaanuaril 2013. 22. Euroopa meistrivõistlused poksis. Halle 1977. Tulemused inglise keeles 19. Euroopa meistrivõistlused poksis. Madrid 1971. Tulemused inglise keeles 20. Euroopa meistrivõistlused poksis. Belgrad 1973. Tulemused inglise keeles Leszek Błażyński veebisaidil Olympedia (inglise)
New Yorgi Eesti Naiskoor

New Yorgi Eesti Naiskoor on New Yorgi Eesti Majas tegutsev naiskoor, mis asutati aastal 1950. Naiskoor on peale ilmaliku muusika esitanud ka vaimulikku muusikat. Koori on dirigeerinud Meta Tari-Noorkukk, Maimo Miido, Valdeko Kangro. Praegu (2012) on koorijuht Andrejs Jansons. New Yorgi Eesti Meeskoor EE 12. köide, 2003: 365. http://www.vabaeestisona.com/index.php?option=com_content&view=article&id=737:new-yorgi-eesti-naiskoor-avas-tegevushooaja-&catid=6:kunst-ja-kultuur&Itemid=4 (vaadatud 19.01.2013)
New Yorgi Eesti Meeskoor

New Yorgi Eesti Meeskoor on New Yorgi Eesti majas tegutsev meeskoor, mis asutati aastal 1950. Meeskoori esimene juhataja oli August Ruut. Suuremat edu – nii Ameerikas kui ka Euroopas – saavutas koor aastatel 1952–1962, mil koori juhtis Manivald Loite. Koori on hiljem juhtinud Erik Veski, Endel Stafenau, Valdeko Kangro, Peeter Paul Lüdig, Maaja Duesberg-Roos, Lembit Koorits. New Yorgi Eesti Naiskoor EE 12. köide, 2003: 365.
Raevangla fotomuuseum

Fotomuuseum on Tallinnas endises Raevanglas asuv muuseum, mis on asutatud 1980. aastal. Fotomuuseum on Tallinna Linnamuuseumi filiaal. 1983. aastal avas Tallinna Linnamuuseum Raevanglas fotoosakonna, mis kandis 1991. aastast nime Raevangla fotomuuseum. Raevangla mõlemal korrusel on püsiekspositsioonid, mis tutvustavad Eesti fotograafia ajalugu aastatel 1840–1940. Peale fotode on eksponeeritud ka tolleaegset fotovarustust, näiteks vanaaegseid kaameraid. Fotomuuseumi galeriis ja suvehooajal ka fotohoovis toimuvad näitused ja üritused. EE 12. köide, 2003: 456. http://linnamuuseum.ee/fotomuuseum/ (vaadatud 19.01.2013) Fotomuuseumi tutvustus (vaadatud 19.01.2013)
Veski posti raudteepeatus

Veski posti raudteepeatus (ka nimega Lutheri post) oli raudteepeatus Tallinna Kesklinnas kitsarööpmelisel Tallinna–Viljandi raudteeliinil. Veski posti raudteepeatusest läks raudteeliin Tallinn-Sadama raudteejaama, vahepeal oli Odra raudteepeatus. Veski posti raudteepeatusest ehitati hiljem harutee Dvigateli postini (Lasna e Ülemiste jaama). Kitsarööpmeline raudtee Eestis Eesti kitsarööpmelised raudteed: Veski post (Lutheri post), veebiviide, vaadatud 20. jaanuar 2013.
M252 miinipilduja

M252 on Ameerika Ühendriikides Suurbritannia algversiooni L16 järgi valmistatud 81mm kerge miinipilduja. Miinipilduja on tüüpilise ehitusega. Kasutusele võetud vanema miinipilduja M29 asemel 1986.–1987. aastal. 2011. aastal valmis uus kergematest materjalidest versioon M252A1. Taktikalis-tehnilised andmed: Kaliiber 81 mm Raua pikkus 1270 mm Laskekaugus 93-5935 m Maksimaalne laskekiirus 20 lasku/min Kestev laskekiirus 8–15 lasku/min Kaal 41,3 kg Meeskond 5 inimest
Lasn

Lasn on eesti etnograafias eri kuju ja otstarbega puulabidas. Lasn oli kasutusel mitmel otstarbel, aganate tampimiseks kasutati aganalasna, leivaküpsetamiseks oli abiks leivalasn, õlgkatuse ehitamisel oli abivahendiks katuselasn jne. Läänemurdes ja saarte murdes tähendas lasn ka vankri rattapaare ühendavat vahepuud ehk keelikat . Labidas Eesti keele seletav sõnaraamat [1] Vaadatud 19.12.2020 Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. lk 5 Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 76 Väike murdesõnastik [2] Vaadatud 19.12.2020 Eesti keele seletav sõnaraamat [3] Aganalasn. Muhu Muuseum Katuselasn. Hiiumaa Muuseum Tambilasn. Hiiumaa Muuseum Leivalasn. Eesti Vabaõhumuuseum
Leivalabidas

Leivalabidas ehk (leiva)lasn on pika varre ja ovaalse või ümara labaga puulabidas, mida kasutati leiva küpsetamisel leiva ahjupanemiseks ja väljatõstmiseks. Oli Euroopas üldtuntud, Eestis kasutati kuni 20. sajandi keskpaigani, mil lõpetati kodune leivaküpsetamine. Labidas Lasn Katuselasn Eesti rahvakultuuri leksikon. Toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn. 2007. lk 139
B-455

B-455 on Iisraelis Soltami tehases (Soome Tampella tehase mudeli järgi) valmistatud 81 mm miinipilduja. Kaliiber 81 mm Maksimaalne laskekaugus 4900 m Laskekiirus 15–20 lasku/min Kaal 45 kg Meeskond 5 http://www.mil.ee/et/kaitsevagi/tehnika/relvad/81-mm-miinipilduja
Anthony Head

Anthony Stewart Head (sündinud 20. veebruaril 1954 Londonis Camden Townis) on inglise näitleja ja muusik. Suurbritannias sai ta tuntuks osalemisega Nescafé Gold Blendi (USA-s Taster's Choice) telereklaamides. Tänapäeval teatakse teda eelkõige rollide tõttu teleseriaalides "Vampiiritapja Buffy" (Buffy õpetaja Rupert Giles) ja "Merlin" (vana kuningas Uther Pendragon). Muuhulgas on ta mänginud ka filmides "Sweeney Todd: Fleet Streeti deemonlik habemeajaja" ning "Raudne leedi" (asepeaminister Geoffrey Howe). 1984. aastast on Anthony Headi elukaaslane Sarah Fisher. Neil on kaks last, Emily ja Daisy Head, kes on samuti näitlejad. Anthony Headi vanem vend on laulja Murray Head. Anthony Headi isa oli dokumentaalfilmirežissöör Stewart Murray Head (1919–2009) ja ema näitleja Helen Shingler. "Sweet Transvestite" (1991, singel) "Music for Elevators" (2002, album)  Anthony Head – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Anthony Headi koduleht Anthony Head andmekogus IMDb (inglise)
LibraryThing

LibraryThing on kataloogimise sotsiaalse tarkvara veebirakendus, millega saab talletada raamatukatalooge ja mitmesuguseid raamatute metaandmeid. Seda kasutavad üksikisikud, autorid, raamatukogud ja kirjastajad. Koduleht
Tirma mõis

Tirma mõis (saksa keeles Tirmast, rootsi keeles Termastby) oli mõis Tartumaal Laiuse kihelkonnas, Vaimastvere mõisa abimõis. Tänapäeval jääb kunagine mõis Jõgeva maakonna Jõgeva valla Endla külla. Mõisa juures oli endine Tirma küla. Rootsi ajal pantis valitsus osa Tirmastu ja Paduvere külast kirikuõpetaja Reinerius Broocmannile. Nii kuulusid Kärde mõisa külad osaliselt ka Ripuka mõisale. Põhjasõjale järgnenud suure katku ajal (1711–1712) suri Tirmastu ja Paduvere külas kokku 38 inimest, ellu jäi 56, nendest 20 last. "Kärde läbi aastasadade"[alaline kõdulink] Jõgeva vald (vaadatud 12. jaanuaril 2013).
Kivijärve mõis

Kivijärve mõis (saksa keeles Kibbijerw) oli mõis Tartumaal Laiuse kihelkonnas. Tänapäeval kuulub kunagise mõisa asukoht Jõgeva maakonda. Mõisa on esmamainitud 1406. aastal, kuulus Wrangellidele. Hiljem kuulus see von Bockide, 1792. aastast Karl Magnus von Wrangellile. 1799. aastal ostis mõisa leitnant Woldemar von Pistohlkors, 1809–1859 oli see Samson-Himmelstjernade käes. 1859. aastast kuulus Gustav von der Pahlenile ja 1870. aastast Gotthard Heinrich Leonhard von Stryckile (surn. 1895) ja 1903. aastast Emil Alexander von Strykile. Kivijärve karjamõis oli Lemuvere mõis (saksa keeles Lemmofer). Viimane omanik 1909. aastast enne võõrandamist oli Erich von Oettingen. (1862–1928) Mõisa peahoone on hävinud, ümberehitatuna on säilinud mõned kõrvalhooned. Hans Wrangel, Kivijärve mõisast pitser, Pitserid, Rahvusarhiiv Kivijärve mõis (Laiuse khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Alo Särg "Jõgevamaa mõisad ja mõisnikud" Tallinn: Argo, 2012, lk 33-34 Praust, Valdo. Tartumaa mõisad. Tallinn: Tänapäev, 2008. Lk 138-9. Särg. Alo. Jõgevamaa mõisad ja mõisnikud. Tallinn: Argo, 2012. Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 250 [1].
Mr. Bean (seriaal)

"Mr. Bean" on Briti komöödiasari, mille peategelane on Mr. Bean (osatäitja Rowan Atkinson). Sarja stsenaariumi on kirjutanud Rowan Atkinson, Robin Driscoll, Richard Curtis ja Ben Elton. Esimene jagu anti eetrisse 1. jaanuaril 1990. Kokku tehti 15 jagu, viimane neist läks eetrisse 15. detsembril 1995. Iga jao pikkus oli 25 minutit. Sarja järjena ja Mr. Beani tegelaskuju kasutades on hiljem tehtud animasari ja kaks täispikka mängufilmi. Mr. Beani tegelaskuju arendas Atkinson, kui ta õppis Oxfordi ülikoolis elektrotehnika magistriõppes. Üks Beani varasemaid esinemisi toimus Montréalis Kanadas 1987. aastal, kus Atkinson osales "Just for Laughs" komöödiafestivalil. Atkinson soovis seal aga kindlasti osaleda prantsuskeelses programmis, mispeale festivali korraldajad olid imestunud, kuna Atkinsoni sketšis ei olnud üldse prantsuskeelset dialoogi. Selgus, et Atkinson nägi seda testesitusena, soovides näha, kui populaarne oleks Beani tegelaskuju, kes peaaegu üldse ei räägi ja peamiselt tugineb kehakeelele, mitteingliskeelse publiku hulgas. Mr. Bean Twitteris
Asser Murutar

Asser Murutar (24. oktoober 1934 Valga – 28. märts 2017 Tartu) oli eesti filosoof, komsomolitöötaja ja sotsioloog. 1958. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsandusteaduskonna maakorraldusinseneri erialal. Aastail 1966–1975 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli sotsioloogialaboris ning aastail 2000–2003 Eesti Põllumajandusülikooli maasotsioloogia ja ühistegevuse instituudis dotsendina. Ta on olnud ELKNÜ Keskkomitee instruktor, ELKNÜ Tartu Linnakomitee I sekretär, EPA NLKP ajaloo ja filosoofia vanemõpetaja, filosoofiakateedri juhataja, dotsent. Filosoofiakandidaat (1978). 1959. aastast tegeles võistluspurjetamisega ja võitis Väinamere regatte. Tema pojad on kirjastaja Alo Murutar ja psühholoog Vahur Murutar. 2006 Valgetähe V klassi teenetemärk http://tartu.postimees.ee/4061917/suri-sotsioloogiateadlane-asser-murutar Asser Murutar Valgamaa koduloolises andmebaasis
San Francisco 49ers

San Francisco 49ers on Ameerika Ühendriikide Ameerika jalgpalli liigas NFL osalev meeskond. Tema kodulinn on California osariigis asuv Santa Clara ja kodustaadion Levi's Stadium. San Francisco 49ers on nime saanud 1849. aasta California kullapalaviku järgi. Meeskond mängib konverentsi NFC Läänedivisjonis koos Seattle Seahawksi, Arizona Cardinalsi ja Los Angeles Ramsiga. San Francisco 49ers asutati 1946. aastal. Meeskonna värvid on punane ja kuldne. San Francisco 49ersi logol on ovaalsel punasel kilbil valged tähed S ja F. Oma divisjoni meistriks on 49ers tulnud aastatel 1970, 1971, 1972, 1981, 1983, 1984, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1992, 1993, 1994, 1995, 1997, 2002, 2011, 2012 ja 2019. Väljalangemismängudeni on meeskond jõudnud 25 hooajal. Konverentsi meistriks on 49ers tulnud kuus korda: 1981, 1984, 1988, 1989, 1994, 2012 ja 2019. Super Bowlis on 49ers mänginud kuus korda (1981, 1984, 1988, 1989, 1994, 2012 ja 2019) ja viiel esimesel korral võitnud ka karika. Finaali jõuti ka 2012. aastal alanud hooajal. 3. veebruaril 2013 peetud finaalmängus kaotas 49ers Baltimore Ravensile 31:34. Colin Kaepernick (mängujuht) Koduleht
Maksim Karpov

Maksim Karpov (17. märts 1975 – 28. oktoober 1999) oli Eesti politseinik, kes hukkus teenistusülesandeid täites. 28. oktoobri 1999 öösel peatas ta koos paarimehega kahtlaselt liikunud taksoplafooniga Ford Scorpio. Karpov läks auto juurde ja küsis dokumente, kuid kurjategija tulistas teda kohe pähe. Karpov kukkus ja Ford kihutas minema. Karpovi paarimees jõudis Fordi ka tulistada, kuid ainult üks lask tabas autot, mis ei peatanud seda. Hiljem peeti kinni kaks narkomaani, kes tunnistasid üles, et nad tapsid taksojuhi ja politseiniku. Selgus, et mehed lasid taksojuhi maha selleks, et auto röövida. Karpov lasti maha, ilma et ta oleks jõudnud vastu hakata või teenistusrelva järele haarata. Politsei kahtlustas, et neil võis olla kindel plaan neid kontrollima tulnud politseinik "lihtsalt põnevuse pärast" maha lasta. https://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=202518 Noor politseinik mõrvati julmalt In Memoriam: hukkunud politseinikud