laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
James P. Allison

James Patrick Allison (sündinud 7. augustil 1948) on Ameerika Ühendriikide immunoloog ja Nobeli auhinna laureaat, kes on Texase ülikooli Andersoni vähikeskuse immunoloogia professor. 2018. aastal jagas ta koos Tasuku Honjoga Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinda. 2007 – valiti USA Meditsiiniakadeemia liikmeks "2014 Tang Prize in Biopharmaceutical Science". Originaali arhiivikoopia seisuga 20.10.2017. Vaadatud 18.06.2016. Devlin, Hannah (0.10.2018). "James P Allison and Tasuku Honjo win Nobel prize for medicine". the Guardian. Vaadatud 01.10.2018. {{cite web}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |date= (juhend)
Roman (Bulgaaria)

Roman on linn Bulgaarias Vraca piirkonnas, Romani valla keskus. Asub 70 km Sofiast kirdes. Linna on esmamainitud 1430. aastal. https://www.grao.bg/tna/t41nm-15-03-2024_2.txt https://roman.egov.bg
Sierra Leone kodusõda

Sierra Leone kodusõda (1991–2002) oli kodusõda Sierra Leones, mis algas 23. märtsil 1991, kui Revolutsiooniline Ühisrinne (RUF) Charles Ghankay Taylori Libeeria Rahvuslikku Patriootlikku Rinde (NPFL) toel üritas kukutada Joseph Momohi valitsust. Sellest tulenev kodusõda kestis 11 aastat ja nõudis üle 50 000 hukkunu. Kodusõda oli äärmiselt verine, sellega kaasnesid massimõrvad, vägistamised ja lapssõdurite kasutamine.
Vraca

Vraca on linn Bulgaaria loodeosas, Vraca piirkonna keskus. Asub Stara planina põhjanõlva jalamil, 112 km Sofiast põhja pool. Linna asutasid traaklased. Vracas on tekstiili-, väetise- ja tsemenditööstuse ettevõtted. Linnas on ajaloomuuseum, kus asub Rogozeni aare. Rogozeni aare Vraca ajaloomuuseumis https://www.grao.bg/tna/t41nm-15-03-2024_2.txt https://www.vratza.bg/
Oleg Kosjugini lugu

"Oleg Kosjugini lugu" on Genka 2011. aastal ilmunud lühialbum (EP). "Intro" "General Lös" "Curacao" "Kukeseen" "Über Cola" "Marraskil" "407 Karaati" "Autoriteet"
Kihelkonnakohus

Kihelkonnakohus (saksa keeles Gemeindegericht, Kirchspielgericht) oli 19. sajandil Eestimaa, Liivimaa ja Kuramaa kubermangus tegutsenud kohus, mis tegeles talurahva kaebustega ja oli talurahvakohtu üks osa. Kubermangudes olid kihelkonnakohtu võim ja ülesanded erinevad. Eesti aladel tegutses 59 kihelkonnakohust. Kihelkonnakohtuniku (rootsi k. häradshövding) institutsioon eksisteeris ka keskaegses ja varauusaegses Rootsi kuningriigis. Eestimaa kubermangus alustati kihelkonnakohtute moodustamist 1803. aastal. Aastatel 1803–1817 koosnes kihelkonnakohtu koosseis kolmest valitud mõisnikust. Kohus arutas Eestimaa kubermangus esimese astme kohtuna talupoegade kaebusi mõisnike ja vallaametnike peale. Teise astme kohtuna lahendas teise piirkonna (võõraste) talupoegade edasikaebusi vallakohtu otsuste kohta. 1818.–1858. aastani nimetati seda kohtuorganit kihelkonnakogudusekohtuks, mis koosnes eesistujast (saksa k. kirchspielsrichter), kes oli mõisnik, ja kahest kohtu kaasistujast, kes olid taluperemehed. Nendel aastatel oli kihelkonnakogudusekohus esimese astme kohus. Edasikaebused kohtuotsuste kohta tuli aastatel 1804–1818 esitada vahekohtunikule. Alates 1819. aastast tuli kaebus esitada kreisikohtule. Pärast vallakohtute taastamist Eestimaa kubermangus 1866. aastal muutus kihelkonnakohus teise astme kohtuks. Liivimaa kubermangus moodustati esimesed kihelkonnakohtud 1804. aastal ja eksisteerisid kuni 1889. aastani teise astme talurahvakohtutena. Kohtu koosseisus oli eesistuja, kelleks oli mõisnik ning kolm kaasistujat talupojad. Kohtu tegevuspiirkonnaks oli kuni viis kihelkonda. Liivimaal täitis kihelkonnakohus ka politsei funktsioone. Ta võis määrata rahatrahvi kuni 12 rubla, ihunuhtlust kuni 60 keppihoopi ja aresti kuni 6 päeva. 1866. aastast karistusi vähendati: rahatrahv kuni 5 rubla, ihunuhtlust kuni 20 keppihoopi ja aresti kuni 7 päeva. Edasikaebused kohtuotsuste kohta tuli kuni 1821. aastani esitada maakohtu erikoosseisule, mille koosseisu kuulus peale mõisniku ka kaks talupoega. Hiljem tuli kaebus esitada kreisikohtule. Kihelkonnakohtute tegevuse lõpetas 1889. aasta kohtu- ja talurahvaseaduste reform. Reformi käigus jaotati kihelkonnakohtu ülesanded ülemtalurahvakohtu, rahukogu ja talurahvaasjade komissaride vahel. Vallakohus Eestimaa alammaakohus Eestimaa ülemmaakohus Kihelkonnakohus, Kirchspielsgericht, Приходский суд, Eesti Ajalooarhiivis
Riverside Drive

Riverside Drive on edela-kirdesuunaline maantee New Yorgis Manhattanil. See kulgeb Upper West Side'is, üldiselt paralleelselt Hudsoni jõega, West 72nd Streeti ja West 181st Streeti tänava vahel. See lõppeb George Washingtoni silla lähistel. Henry Hudson Parkway Riverside Park  Riverside Drive – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Tähtvere küla

Tähtvere on küla Tartu maakonnas Tartu linnas. Külas asus aastani 1943 Tiksoja raudteepeatus. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tähtvere valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Fuzz

Fuzz-efekt (ingl k mõra, hämu) on eriline äärmusliku moonutuse, täpsemalt ülevõimenduse (ingl k distortion või overdrive) tüüp, mille algselt lõid kitarristid, kasutades vigaseid seadmeid (nt ületüüritud elektronlampseadmeid, mida on alates 1960. aastatest jäljendatud mitmete "fuzzbox" efektipedaalidega). Moonutusefekt leiutati algselt 1950. aastatel, kui (lamp)kitarrivõimendit mängiti nii valjusti, et võimendi ei suutnud puhtalt heli tekitada, kuid heli oli moonutatud. Lisaks võidakse kasutada katkist või läbitorgatud kõlarielementi, mis moonutab heli veelgi. Moonutus muutus peagi kitarristide seas nii populaarseks efektiks, et arendati välja omaette kitarriefektipedaal juba võimendisse mineva signaali ületüürimiseks. Hiljem on välja töötatud erinevad moonutusefektid, et tekitada soovitud moonutatud heli isegi vaiksema helivaljuste juures. Transistorvõimendi ületüürimiselemisele on omane nelinurklainekujuline moonutus: transistorvõimendi rõhutab Fourier' jada paarituid kordajaid, muutes heli mootorsaega sarnaseks. Transistorvõimendi ei kompresseri signaali nii pehmelt kui lampvõimendi, vaid järgib signaali lainekuju kuni katkestuspiirini ja lõikab seejärel amplituudi tipud järsult täielikult ära. Tulemuseks on terava nurgaga lainekuju, mis meenutab nelinurklainet. Audiosignaali töötlus Lainekuju Jimi Hendrix Harvey Mandel
Oldenburg (täpsustus)

Oldenburg võib olla: Oldenburg, linn Saksamaal Alam-Saksimaal Oldenburg in Holstein, linn Saksamaal Schleswig-Holsteinis endine maa või territoorium Oldenburgi krahvkond Oldenburgi hertsogkond Oldenburgi suurhertsogkond Oldenburgi Vaba Riik Oldenburgi dünastia Oldenburg (aadlisuguvõsa)
Oleg Kosjugin X

"Oleg Kosjugin X" on Genka 2021. aastal avaldatud kogumikalbum, mis ilmus kümme aastat pärast "Oleg Kosjugini EP"-d. Albumil on 31 laulu külalistega: Synne Valtri, Puuluup, Eliit, Beebilõust, Dead Furies, Koit Toome, Merimell, Meister Jaan, Bert on Beats, Marko Matvere, Ans. Andur, Planeet, Badda General (Jamaica), Tarvo Valm, Jarek Kasar, Forgotten Sunrise, Cool D, YASMYN, Paul Oja, MÖRT, fenkii, Jaan Pehk, Kaspar Uljas, Võmbaleidur, Rauno Pehka, Horn Element, STD, Djerro, Caspar Mágus, Surekoer ja Igor Tarasjuk. Marko Matvere ja Kaspar Uljas - X Intro Genka x Rauno Pehka x Horn Element - Prints Bogotast Genka x Tarvo Valm - Jumala on Aineid Veel Genka - Cherokee Jeep Ja Mehed Purjes Oleg Kosjugin x Beebilõust x Yasmyn - Machete Genka - Nüüd Saab Moshi, Pt.2 Võmbaleidur - General Lös STD - Curacao Puuluup - Kukeseen Dead Furies - Über Cola Mört - Marraskil Ans. Andur - 407 Karaati Meisterjaan - Z-Gen Autoriteet Genka - Nüüd Saab Dance'i, Pt.3 Genka - General Lös (Merimell Remix) Genka - Curacao (Bert on Beats Remix) Genka - Kukeseen (Forgotten Sunrise Unseen Remix) Genka - Über Cola (Surekoer Futudance Riddim Remix) Genka - Marraskil (Fenkii Remix) Genka x Synne Valtri - 407 Karaati (Planeet Remix) Genka - Autoriteet (Paul Oja "Front to Back" Mashup) Genka - Nüüd Saab (Live) , Pt.4 Genka x Eliit - Marraskil (Sinilind Live, 2013) Genka x Eliit - Kukeseen (Sinilind Live 2013) Jaan Pehk - Kukeseen ("Laula Mu Laulu" Live) Genka - Curacao Mordor, Pt.5 Genka x Jarek Kasar - Curacao ("Pikema Marsruudi" Remix) Genka - Curacao (Djerro Puro Peruvian Remix) Genka x KOIT TOOME - Curacao (Paul Oja Remix) Genka - Extra Stuff, Pt.6 Oleg Kosjugin x Igor Tarasjuk - Oleg Külastab 2012 Igori Talu Setomaal
The Ritz-Carlton New York

The Ritz-Carlton New York (endine Hotel St. Moritz) on New Yorgi luksushotell, mis asub Midtown Manhattanis tänavate Central Park South ja Sixth Avenue nurgal. Art déco stiilis ehitise projekteeris arhitekt Emery Roth ning see valmis aastal 1930. Kõrghoonest avanevad suurepärased vaated üle Central Parki.  The Ritz-Carlton New York – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Siluett (arhitektuur)

Siluett on piirjoon, mille kaugelt vaadatuna moodustavad maapealsed objektid, tavaliselt hooned, taeva taustal. Kõrgemad hooned paistavad siluetis üldjuhul paremini välja. Igal linnal on iseloomulik siluett. Sellepärast kasutatakse vahel linnade sümbolitena nende siluette, eriti massimeedias ja logodel. Siluetti võidakse näidata filmides selleks, et vaataja sõnadetagi taipaks sündmustiku toimumiskohta. Tänapäeva linnaarhitektid peavad uute hoonete projekteerimisel silmas, et need sobiksid kokku olemasoleva siluetiga. Mõned linnad, näiteks Tallinn, on tuntud oma ilusaks peetava silueti poolest. Linna siluetti peetakse vahel isegi kaitset väärivaks. Dagmar Reinolt. Sokid või kilu? Hoopis Tallinna siluetiga sokid kilukarbis! Õhtuleht, 14. august 2019. Vaadatud 19. detsembril 2021 Henrik Aavik. Päästkem Põhja-Tallinna siluett! 11. veebruar 2009. Vaadatud 19. detsembril 2021
Emery Roth

Emery Roth (ungari keeles Róth Imre, 17. juuli 1871 Gálszécs Austria-Ungari – 20. august 1948 New York New Yorgi osariik) oli ungari-juudi päritolu Ameerika Ühendriikide tunnustatud arhitekt, kes projekteeris 1920. ja 1930. aastatel paljusid New Yorgi hotelle ja kortermaju beaux-arts ja art déco stiilides. Tema pojad Julian Roth ja Richard Roth jätkasid pereettevõtet, laiendades firmat suuresti Emery Roth & Sonsi nime all.  Emery Roth – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Sečovce

Sečovce on (ungari keeles Gálszécs, ukraina keeles Сечівці) on linn Slovakkia idaosas Košice maakonnas, Trebišovi ringkonnas. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sečovce elanikest slovakke 87,31%, mustlasi 6,73%, tšehhe 0,35%, russiine 0,15%, ukrainlasi 0,15% ja ungarlasi 0,13%. Rahvus oli teadmata 4,93%-l elanikest. Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Number of population by ethnicity in the municipality Sečovce at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 12. oktoobril 2024  Sečovce – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Poitiers' Püha Johannese baptisteerium

Poitiers' Püha Johannese baptisteerium ehk Baptistère Saint-Jean on 5. sajandist pärinev roomakatoliku kirik Poitiers's Prantsusmaal. Seda peetakse vanimaks säilinud kristlikuks ehitiseks Lääne-Euroopas ja Merovingide arhitektuuri silmapaistvaimaks näiteks. Hoone keskosa ehitati 360. aasta paiku 276. aastal lammutatud Rooma ehitiste alusmüüridele. Esimene Poitiers' piiskop Hilarius suri 368. aastal. 5. sajandil alustati piiskopkonna keskuse hoonestu rajamist: piiskopi maja, katedraal ja baptisteerium. Esialgsele hoonele tehti hiljem mitmeid muudatusi. 6. sajandil ehitati kirikusse suur ristimisbassein, sest sel ajal ristiti ristitava astudes üleni vette. Läänegootide invasiooni ajal 5. sajandil sai hoone kõvasti kannatada. Ülesehitamine algas pärast seda, kui Chlodovech I lõi Alarich II vägesid 507. aastal Vouillé lahingus Poitiers' lähedal. Ehituse käigus parandati hoone keskosa müüride ülemisi osi, lisati kaks täisnurkset apsiidi põhja- ja lõunakülge, mis meenutavad transepti, ja ümar apsiid idakülge, ning raidkaunistused ehitise sisemusse ja välisseintele. 10. sajandil oli hoone hakanud hooletusse jäetuna lagunema ja seda parandati uuesti. Lammutati kaks algehitise väikest käärkambrit lääneküljes, mis olid mõeldud mõlemast soost katehhumeenidele ettevalmistuseks, samuti transept ja ehitati transepti asemele kaks ümarapsiidi. Algselt kandilisele narteksile anti tänaseni säilinud hulknurkne kuju. Umbes sel perioodil lõppes katoliku kirikus basseinis ristimise tava, ristimisbassein aeti kinni ja asendati ristimiskiviga. Baptisteeriumist sai kihelkonnakirik. 12.-14. sajandil kaunistati kiriku sisemus tänaseni säilinud freskodega. Neil on kujutatud Kristuse ülestõusmist, surematuse sümboleid paabulinde, lehvivate mantlitega ratsanikke, kellest üks kujutab keiser Constantinust, ja Püha Neitsi rinnakuju. Prantsuse revolutsiooni ajal 1791. aastal hoone hüljati. Kirikult konfiskeeritud ehitise andis riik rendile eraisikule, kes kasutas hoonet laona. Lammutamisest pääses kirik täna avalikule palvele, mis viis kiriku uuesti kasutusele võtule 1834. aastal. 20. sajandi keskel hoone restaureeriti. Arheoloogilised uurimistööd võimaldasid ehitise täpsemalt dateerida. Hoolimata lisandustest ja ümberehitustest on baptisteeriumi hilisantiikne väljanägemine tuntavalt säilinud. Pearuumi ristimisbassein on välja kaevatud. Praegu asub hoones väike muuseum, milles on eksponeeritud reljeefkaunistustega 5.-7. sajandi kivisarkofaagid ja raiddetailid, nagu Rooma sambad, ristimiskivid jm. Vaade narteksist läbi pearuumi idaapsiidi Siseruum Freskod interjööris Idaapsiidi freskod Ratsanikku kujutav fresko Räästakonsoolid Peaportaali kapiteelid Poitiers. Baptistère Saint-Jean. - Histoires d' Universites (blog) Saint-Jean Baptistery. - visitpoitiers.fr
930 Fifth Avenue

930 Fifth Avenue on luksuslik Emery Rothi projekteeritud art déco stiilis kortermaja New Yorgis.  930 Fifth Avenue – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Warwick New York Hotel

Warwick New York Hotel on luksuslik Emery Rothi projekteeritud uusrenessanss-stiilis hotell New Yorgis.  Warwick New York Hotel – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ust-Orda

Ust-Orda Burjaadi autonoomne ringkond (Ust-Orda) on endine Venemaa 1. järgu haldusüksus Siberi föderaalringkonnas. Ringkond oli enklaav Irkutski oblastis. Asus Angara ülemjooksul. Ringkond liideti 1. jaanuaril 2008 Irkutski oblastiga. 2002. aasta rahvaloenduse andmetel elas ringkonnas 135 327 inimest, kellest 54,4% on venelased, 39,6% burjaadid, 3% tatarlased ja 1% ukrainlased. Suurimad asulad olid Ust-Ordõnski, Bohani ja Kutuliki alevik. Ringkond oli jaotatud kuueks rajooniks: Alarski rajoon (Аларский район) Bajandai rajoon (Баяндаевский район) Bohani rajoon (Боханский район) Ehirit-Bulagati rajoon (Эхирит-Булагатский район) Nukutski rajoon (Нукутский район) Ossa rajoon (Осинский район) Ringkond moodustati 26. detsembril 1937 burjaatidega asustatud Ees-Baikalimaa aimakkidest (rajoonidest). 11. oktoobril 2005 kirjutati alla kokkulepe, mille kohaselt Irkutski oblast ja Ust-Orda Burjaadi autonoomne ringkond pidid ühinema uueks föderatsiooni subjektiks – Irkutski oblastiks. Ust-Orda Burjaadi AR pidi muutuma Ust-Orda Burjaadi ringkonnaks Irkutski oblasti koosseisus. Referendum selles küsimuses toimus 16. aprillil 2006. Referendumi tulemusel liideti ringkond 1. jaanuaril 2008 Irkutski oblastiga. Ust-Orda Burjaadi autonoomse ringkonna veebileht
Vienne'i Peetruse kirik

Vienne'i Peetruse kirik (prantsuse keeles Eglise Saint-Pierre-le-Bas) on 5. sajandist pärinev eelromaani kirik Vienne'is Isère departemangus ja üks vanemaid säilinud kirikuid Prantsusmaal. Alates 1862. aastast Prantsusmaa monument historique staatusega. Kiriku rajamisaegne kavatis, küünitaoline risttahukakujuline madala karniisidega viilkatuse, ümar- ja ümarkaarakende ja ümara idaapsiidiga ruum, on müüride vaatlusel tänapäevalgi hästi leitav. Hoone on 40 m pikk ja 18 m lai. Peetruse kirik ehitati 5. sajandi lõpul gallorooma linna müüride sisse rajatud kalmistu kõrvale. Basiilika pühitseti Peetrusele ja Paulusele ning seda kasutati matusekirikuna. Kirikusse on maetud enamiku Vienne'i piiskoppide maised jäänused, alates Mamertusest (surnud 475). Suurt osa neist varastest piiskoppidest austatakse pühakutena. 6. sajandil asus siis elama munkade kogukond ja rajas Vienne'i Püha Peetruse kloostri, mis oli terve keskaja vältel mõjukaim Vienne'i kloostritest. Kirikus asus arvukalt reliikviaid. Karolingide ajast pärineb arvukalt ehitusdetaile, sealhulgas kaunistatud koorivõre, mille osad müüriti hiljem torniseintesse. Kõrgkeskajal lisati hilisantiiksesse siseruumi kaks piilaritele toetuvat pikisuunalist arkaadi, mis jagasid ruumi laiaks pealööviks ja kaheks kitsaks kõrvallööviks, samal ajal ehitati kiriku lääneotsa peafassaadile romaani kellatorn ja kaunistati lõunaportaal skulptuuridega. Keskaja lõpul ja varauusajal konkurentsis kerjusmungaordudega ja hiljem ususõdade perioodil klooster nõrgenes. 1780.–1791. aastatel liideti kogukond Saint-Chefi kloostriga. 1809. aastal muudeti kirik muuseumiks ja ehitis restaureeriti 1860. aastatel. 1872. aastal hakati hoones eksponeerima raidkivide kogu (lapidaarium), mis on samasugune tänaseni. Arkaad ja kõrvallööv apsiidi kõrval Arkaad hoone keskosas Vaade kirikule idast Portaal Kellatorn Eglise Saint-Pierre-le-Bas (ancienne). - POP : la plateforme ouverte du patrimoine Eglise Saint-Pierre - Musée archéologique. - Les musées en Isère. Culture Isère (prantsuse keeles) L’église Saint-Pierre de Vienne. - Premier Millénaire. L'HISTOIRE ET L'ARCHITECTURE DES ÉDIFICES DE CETTE PÉRIODE
Ludvigs Sēja

Ludvigs Sēja (2. juuni 1885 – 15. veebruar 1962 Riia) oli Läti diplomaat, Läti välisminister (1924), Läti saadik Leedus ja Ameerika Ühendriikides. Ta oli üks 17. märtsi 1944. aasta Läti Kesknõukogu memorandumile allakirjutanutest. Ta sündis aastal 1885 Džūkste vallas talupidajate Jānis ja Luīze Sēja peres. Põhihariduse omandas Džūkste vallakoolis. 1904. aastal lõpetas ta Valmiera õpetajate seminari. Emigreerus 1905. aasta revolutsiooni ajal Prantsusmaale. 1906. aastal õppis ta Pariisis Vene Kõrgemas Ühiskonnateaduste Koolis, kuid 1909. aastal naasis Lätti pärast edukalt Grenoble'i ülikooli prantsuse keele ja kirjanduse kursuse läbimist. Ta oli mitu aastat prantsuse keele õpetaja Dubulti Gümnaasiumis, kus jälgis oma tulevast abikaasat, 12-aastast Herta Ozolat. Esimese maailmasõja ajal, 1916–1918, oli ta Madona Poeglaste Proreaalkooli (hilisem Reaalkool) administraator. Ta töötas ka Madona Tütarlaste Gümnaasiumis. Pärast Läti riigi väljakuulutamist novembris 1918 pidas ta Madona Haridusseltsi saalis selle sündmuse auks Saksa sõjaväe juuresolekul kõne. Kui bolševikud 1918. aasta detsembri keskel Madona okupeerisid, arreteeriti ta, kuid Pļaviņase tribunali poolt talle karistust ei määratud. Aastatel 1919 ja 1920 oli ta Läti Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei poolt Rahvanõukogu liige. 1919. aasta augustis sai temast välisministeeriumi pressiosakonna sekretär, Saksa osakonna juhataja ja poliitdiplomaatilise osakonna direktor. Alates märtsist 1921 oli ta valitsuse delegaat, augustis 1922 sai temast Läti ajutine täievoliline esindaja USA-s ja aprillis 1923 - Läti saadik Leedus. 25. jaanuarist 1924 kuni 17. detsembrini 1924 oli ta Voldemārs Zāmuēlsi valitsuses välisministriks. 1925. aasta maist kuni saatkonna likvideerimiseni 1927. aasta aprillis oli ta Läti saadik USA-s. Sama aasta augustis sai temast Läti peakonsul Londonis. 1932. aasta märtsis sai temast ka alaline esindaja Ühendkuningriigis. 1933. aasta juulis sai temast Välisministeeriumi haldusõigusliku osakonna direktor. Septembris 1934 sai temast taas Läti saadik Leedus. 23. augustil 1940, vahetult pärast Läti ja Leedu okupeerimist ja inkorporeerimist, naasis ta Riiga. Alates 1942. aastast sai ta õppejõuks Läti Riiklikus Ülikoolis ja Riia Ülikoolis Võttis osa Läti Kesknõukogu tööst alates esimesest koosolekust 13. augustil 1943, oli selle juhatuse liige ja peasekretär. 29. aprillil 1944 arreteeris Gestapo Sēja ja teised Läti Kesknõukogu liikmed. 1. septembril 1944 viidi nad Riia keskvanglast üle Salaspilsi koonduslaagrisse ja 10. septembril 1944 Danzigi ja sealt edasi Stutthofi koonduslaagrisse. Pärast laagri likvideerimist 1945. aasta kevadel jäi ta Poolasse. 1946. aastal arreteeris NKVD Sēja ja pani ta Lubjanka vanglasse, mis viidi hiljem üle Lefortovo vanglasse, kus ta mõisteti 25 aastaks vangi. Ta vabanes ennetähtaegselt 1954. aastal ja naasis mitu aastat hiljem Riiga. Sēja suri 15. veebruaril 1962 ja maeti 20. veebruaril 1962 Riia metsakalmistule. Tema abikaasa Herta suri USA-s. Neil olid poeg Uldis ja tütar Mirdza (sündinud 1925). Vend Alberts Sēja (1892–1980) oli piimandusspetsialist.
Pärja

Pärja on eesti naisenimi. 2021. aasta alguse seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 934. naisenimi, eesnimi Pärja oli 72 naisel. Pärja oli keskmiselt 70 aasta vanune (mediaanvanus oli 76). Kõige populaarsem oli eesnimi Pärja üle 85-aastaste vanuserühmas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 3,86. Pärja Nirk https://www.stat.ee/nimed/Pärja (vaadatud 20.12.2021) Pärja statistikaameti andmebaasis
Paalinka

Paalinka (ungari keeles pálinka) on Ida- ja Kesk-Euroopa traditsiooniline puuviljadest valmistatud piiritus (ehk puuviljabrändi). See pärineb keskaegsest Ungarist ning on täpsemalt tuntud mitme nime all. Euroopa Liidu geograafilise tähisena kaitstud, ainult Ungaris püreestatud, destilleeritud, laagerdatud ja pudelisse villitud puuviljapiiritusjooke ning Austria neljast provintsist pärit sarnaseid aprikoosijooke võib sedasi nimetada. Sõna tótpálinka viitab nisust valmistatud jookidele. Törkölypálinka, juriidilises mõttes teistsugune toode, on sarnaselt kaitstud jäägipiiritus, mida tavaliselt kasutatakse pálinka juurde. Kuigi seda võib valmistada mistahes kohapeal kasvatatud puuviljadest, on kõige levinumad ploomid, aprikoosid, õunad, pirnid ja kirsid. Sarnane toode on olemas Tšehhis ja Slovakkias, kus seda tuntakse pálenka nime all, ning Rumeenias (eriti Transilvaanias), Itaalias ja Kreekas nimetuse palincă all. Rakia  Paalinka – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Tüki

Tüki on küla Tartu maakonnas Tartu linnas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tähtvere valda. Haldus- ja asustusjaotus, vaadatud 1.03.2023. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Rakia

Rakia, Rakija või Raki on Balkanil populaarse puuviljadest valmistatud piirituse ehk puuviljabrändi koondnimetus. Rakia alkoholisisaldus on tavaliselt 40%, kuid kodus toodetud jook võib olla kangem (tavaliselt umbes 50%).  Rakia – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kereiidid

Kereiidid (ka keraiidid; mongoli keeles Хэрэйд, hiina keeles 克烈) olid üks viiest suurest turgi-mongoli khanaadist 12. sajandi Altai-Sajaani piirkonnas. XI sajandi alguses pöördusid nad Idakiriku nestoriaanlasteks. Kereiitide juurest võis pärineda Preester Johannes. Nende alad hõlmasid suures osas tänapäevase Mongoolia territooriumi. Ajaloolase Vasili Bartoldi hinnangul elasid nad Ononi, Herleni ja Tuuli jõe ääres. 1203. aastal alistas Tšingis-khaan kereiidid ning nad liideti Mongolite riigiga, mille võidukäigus nad märkimisväärset rolli mängisid. XIII sajandi jooksul sulandusid nad erinevate turgi-mongoli khaaniriikide alla. Keskaegsete mongoli hõimude loend Mongoli riikide loend V.V. Bartold in the article on Genghis Khan in the 1st edition of the Encyclopedia of Islam (1913); see Dunlop (1944:277)