laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Viljar Loor

Viljar Loor (1. oktoober 1953 Tartu – 22. märts 2011 Tallinn) oli eesti kõigi aegade edukaim võrkpallur, kes võitis NSV Liidu koondises olümpiakulla 1980. aasta Moskva mängudelt. Tema treeneriteks olid Ülo Palk, Raimund Pundi, Ivan Dratšov, Nõukogude Liidu koondises Vjatšeslav Platonov ja Juri Tšesnokov. Ta lõpetas aastal 1972 Tallinna Spordiinternaatkooli ja aastal 1977 Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna. Moskva 1980: kuldmedal Maailmameister: 1978, 1982 Euroopa meister: 1975, 1977, 1979, 1981, 1983 Maailma karika võitja: 1977, 1981, 1983 Euroopa noortemeister: 1973 Kolmekordne Eesti meister 4 × Euroopa riikide meistermeeskondade karikavõistluste võitja 7 × NSV Liidu meister 2006 – Eesti Olümpiakomitee teenetemärk 2004 – Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk Viljar Loori vend Heldur (sündinud 10. mail 1955 Tartus) oli samuti võrkpallur ja tuli 1974 TPI meeskonnas Eesti meistriks. Viljar Loor lõpetas elu enesetapuga. Maetud Tallinna Metsakalmistule, sportlaste kvartalisse. 2007. aastal andis Eesti Olümpiakomitee Olümpiavõitjate sarjas välja Tiit Lääne koostatud raamatu Viljar Loor. 2013. aastal ilmus Gunnar Pressi sulest elulooraamat "Härra sportlane Viljar Loor" (Menu Kirjastus). Raamat tunnistati 2013. aasta parimaks spordiraamatuks ning see pälvis Georg Hackenschmidti raamatuauhinna. Teisipäeval suri ootamatult olümpiavõitja Viljar Loor Delfi, 23. märts 2011 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Biograafia ESBL-is Delfi. Gunnar Press. Suurt Loori mälestades, 5. oktoober 2011 Postimees. Tarmu Tammerk. Eetikanõunik: olümpiavõitja enesetapu käsitlemises ETVs rikkumist pole, 1. oktoober 2011 Viljar Loor leo.ee. Mulluseks parimaks spordiraamatuks valiti „Härra sportlane Viljar Loor“ ERR arhiiv, 11.04.2014. Biograafia ESBL-is Kristi Leppik. "Võrkpallilegend Viljar Loor peab ehitusfirmat" Postimees, 2. august 2008 Jaan Martinson. Viljar Loor: mees, kes jõudis täiuslikkuse jalamile, Postimees, 12. oktoober 2013
Ojamõõl

Ojamõõl (Geum rivale) on roosõieliste sugukonda mõõla perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Taime on kutsutud ka karukellaks, kassikelladeks, mesililleks ja kinnitushainaks. Taime kõrgus on 25–75 cm. Vars on püstine ja sirge, vahel ülaosas pisut harunenud (iga haru otsa kasvab õis). Tavaliselt on vars tumepunast värvi. Lehed on katkestunult sulgjagused, liitlehtede tipmine leheke on teistest lehekestest oluliselt suurem. Lehti on kahesuguseid. Suuremad lehed kasvavad välja maapinnalt, on pika leherootsuga ja sulgjagusad. Väiksemad lehed kasvavad varrel. Tema õied on longus, kellukesekujulised, õietupp on punakaspruun, tupplehed on laiad, kroonlehed roosakad või kreemikad. Tolmukaid ja emakaid on palju. Õietolmu on õies vähe. Ojamõõla risoom on jäme ja roomav, kaetud taimelehtede jäänustega. Vili on takjalaadne seemnis, mis loomade kasukasse haakudes aitab kaasa taime levimisele. Taim paljuneb nii seemnete kui ka risoomiga. Taim õitseb maist juulini. Ojamõõla tolmeldavad peamiselt mesilased, harvem kärbsed ja põrnikad. Emakasuudmed saavad valmis enne tolmukaid, aga kui tolmukad on valmis ja putukad pole taime tolmeldanud, siis tolmeldab ta end ise – toimub isetolmlemine. Viljad valmivad juulis-augustis. Ojamõõl kasvab kogu Euroopas peale Vahemere maade, kõikjal Venemaal, samuti mõnel pool Kesk-Aasias ja Hiinas ning Põhja-Ameerikas. Eestis on ojamõõl tavaline . Ojamõõl kasvab enamasti soodes ja niisketel niidualadel. Ta kasvab kergelt happelisel või lubjasel pinnasel nii täispäikeses kui ka poolvarjus. Kasutatud ravimtaimena, ka on ta nektaririkas ja hea meetaim. Ojamõõlast on ilutaimeks aretatud sort 'Leonardo Var', millel on suured vaskjad, pronksjad või roosad õied. Eesti taimed. Ojamõõl Eesti taimede määraja (toim. M. Leht). 2007. EMÜ, Eesti Loodusfoto, Tartu, lk 152 Kukk, T. 1999. Eesti taimestik. Tartu, Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus, lk 218 Ojamõõl andmebaasis eElurikkus Kaarel Aluoja, Üks taim: Ojamõõl haagib end möödujale sappa, Järva Teataja, postimees.ee, 4. august 2007
Julija Džugašvili

Julija Džugašvili (enne abiellumist Julija Meltser, Judif Meltzer; 1911, Odessa – 1968) oli baleriin, Jossif Stalini poja Jakov Džugašvili kolmas abikaasa. Julija ja Jakov abiellusid 1936. Aastal 1938 sündis neil tütar Galina. "Мельцер Юдифь Исааковна" (vene).
California lipp

California lipp on California osariigi lipp. Lipp on kasutusel alates 1911. aastast. Lipu küljepikkuste suhe on 2:3. Lipu valgel taustal on rohelisel mururibal vasakule sammuv pruun grisli, vasakul ülanurgas punane viiharuline täht ja karu all suurtähtedes kiri "CALIFORNIA REPUBLIC". Lipu allääres on punast värvi triip (kuuendik lipu laiusest).
California osariigi pitsat

California osariigi pitsat on Ameerika Ühendriikide California osariigi sümbol. See on kasutusel alates 1849. aastast. California lipp
Vaida–Pajupea tee

Vaida–Pajupea tee (registrinumbriga 11201) on 9,5 km pikkune kõrvalmaantee Rae vallas. Tee saab alguse Jüri–Vaida tee lõpust Suuresta külas. Tee kulgeb läbi Suuresta, Seli, Limu, Pajupea ja Vaskjala küla. Tee lõpeb Jüri–Aruküla tee kuuendal kilomeetril Pajupea ja Vaskjala küla piiril. Tee ületab ühe silla (Kanali sild üle Kaunissaare–Patika kanali tee kolmandal kilomeetril) ja kuus truupi. Bussipeatusi teele ei jää. Tee algusest kuni 3,5. kilomeetrini ja 7,5. kilomeetrist kuni tee lõpuni on pinnatud kruusatee, vahepeal on kruusatee. Tee on klassita. Kuni 4,5. kilomeetrini on liiklussagedus kuni 200 autot ööpäevas, edasi 200–500 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Nicobari saared

Nicobari saared on saared Bengali lahe ja Andamani mere vahel. Pindala 1831 km².[viide?] Saared on künklikud, kõrgus kuni 642 meetrit. Kuuluvad Indiale. 2011. aasta rahvaloengude järgi elas saartel 36 844 inimest. Nicobari saartele sisenemiseks on vaja eriluba, mille India on kehtestanud põliselanikest šompenite kaitseks. Eriloa väljastamine on maksuvaba ja seda ei väljasta, kui India viisale on märgitud keeldu kujutav tempel. Šompenid on iseloomult arglikud. Nad on mongoliidset päritolu. Andamanid Andamanid ja Nicobarid (India liiduala) Car Nicobar Krister Kivi (26. juuli 2017). "Paradiis - inimsööjate viimane kants". Eesti Ekspress. Ekspress Meedia AS. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. juuli 2017.  Nicobari saared – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Vaida–Urge tee

Vaida–Urge tee (teeregistri number 11202) on 27,0 km pikkune kõrvalmaantee Rae, Kose ja Kohila vallas. Tee saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee 20. kilomeetril Suuresta küla ja Vaida aleviku piiril. Tee kulgeb läbi Vaidasoo, Aruvalla, Saula, Tuhala, Tammiku, Pahkla, Angerja, Salutaguse ja Urge küla ning Vaida ja Prillimäe aleviku. Tee lõpeb Tallinna–Rapla–Türi maantee 27. kilomeetril Urge külas. Vaida aleviku piires oli tee varem eraldi kõrvalmaantee (Innu–Saare tee). Tee ületab üht silda (Otiveski sild üle Pirita jõe tee 11. kilomeetril) ja 18 truupi. Teele jääb bussipeatust: Väljaotsa, Ellaku, Aruvalla, Tuhala tee, Otiveski, Tuhala, Metsaküla, Nõmme, Laagri, Salutaguse, Prillimäe, Urge. Teega ristuvad 1. ja 7. kilomeetril Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee, 3. kilomeetril Vaida tee, 6. kilomeetril Aruvalla–Jägala tee, 10. kilomeetril Saula tee, 14. kilomeetril Kurna–Tuhala tee, 17. kilomeetril Kolu–Tammiku tee ning 24. kilomeetril Seli–Angerja tee. Tee on vähemalt Kolu–Tammiku teeristini mustkattega (alates 2007. aastast). Tee 20. kilomeetril on lühike asfalteeritud lõik, millele järgneb pinnatud kruusatee. Alates 23. kilomeetrist kuni lõpuni on tee mustkattega. Kuni 6,9 kilomeetrini ning alates maakonna piirist kuni tee lõpuni on tee klassita, vahepeal on tee klass V. Liiklussagedus on kuni Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maanteeni 200–500 autot ööpäevas, kuni Kolu–Tammiku teeni kuni 200 autot ööpäevas, kuni Seli–Angerja teeni 200–500 autot ööpäevas, kuni 23. kilomeetrini 500–1000 autot ööpäevas ja tee lõpuosas 1000–3000 autot ööpäevas. Tee 20. ja 21. kilomeetril on kiiruspiirangud 50 ja 70 km/h. Prillimäe aleviku piirkonnas on kiiruspiirang 70 km/h. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
El Paso

El Paso on linn Ameerika Ühendriikide Texase osariigis, El Paso maakonna keskus. Linn asub Mehhiko piiri kõrval Rio Grande ääres. Teisel pool piiri asub Mehhiko suurlinn Ciudad Juárez. Linnas tegutseb Texase Ülikool El Pasos. Ülikool võõrustab ülikoolide Ameerika jalgpalli meeskondade hooajajärgset mängu Sun Bowl. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 678 815. Aastal 2010 oli elanikke 649 121. El Paso on elanike arvult Texase osariigi kuues ja USA 23. linn. 2020. aasta seisuga moodustavad 81,25% elanikkonnast ladinaameeriklased. El Paso on San Antonio järel USA suuruselt teine linn, kus ladinaameeriklased on enamuses. 2008. aastal oli El Paso linnastuala SKP 26,353 miljardit USA dollarit. 2016 U.S. Gazetteer Files 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. econpost.com vaadatud 5.05.11 El Paso koduleht
Lihtne õiekate

Lihtne õiekate ehk perigoon on üks kahest õiekattetüübist (teine on kaheli õiekate). Sel puhul on taime õiekate moodustunud üksnes kas tupp- või kroonlehtedest või viimaste taolistest lehtedest. Kaheli õiekate
Punapõsk-bülbül

Punapõsk-bülbül (Pycnonotus jocosus) on bülbüllaste sugukonda kuuluv värvuline. Lind on levinud Aasias Indiast Kagu-Aasia ja Hiinani. Inimene on teda introdutseerinud Uus-Lõuna-Walesi, Los Angelesse, Mauritiusele ja Floridasse. Punapõsk-bülbüli elupaigaks on hõredad puistud ja põõsastikud. Pesa ehitab ta põõsasse, kurnas on 2–3 muna. Lind toitub puuviljadest, nektarist ja putukatest.
Adžaarid

Adžaarid on grusiinide etnograafiline rühm, kes kõnelevad gruusia keele adžaari murret. Endanimetus on atšareli (აჭარელი). Adžaare on umbes 325 000. 16. sajandi II poolest kuni aastani 1878 olid adžaarid Türgi võimu all, mil nad islamiseeriti. Tänapäeval on suurem osa adžaare mittereligioossed või taaspöördunud kristlusesse; umbes 30% on sunniidid. Adžaari rahvakunstis on tunda türgi mõjusid. Traditsiooniliseks tegevusalaks oli põllumajandus (sh tee kasvatamine) ja kaubandus. Adžaaria
Kaheli õiekate

Kaheli õiekate on üks kahest õiekattetüübist (teine on lihtne õiekate). Sel puhul katavad taime õit nii tupp- kui ka kroonlehed. Lihtne õiekate
Õiekate

Õiekate ehk periant on õie vegetatiivne (suguta) osa, mis ümbritseb tolmukaid ja emakaid ning hiljem vilja. Koosneb kas tupp- ja kroonlehtedest (kaheli õiekate) või ainult ühesugustest õielehtedest (lihtne õiekate). Võivad olla rohelised või muud värvi. Vahel on õielehed omavahel kokku kasvanud, nii et õis meenutab putke või kellukat. Õiekroon
María Isabel

María Isabel López Rodríguez (sündinud 4. jaanuaril 1995) on Hispaania laulja, kes võitis 2004. aastal Juunioride Eurovisiooni lauluvõistluse lauluga "Antes muerta que sencilla" ("Ennem olla surnud kui tavaline").
Andamani meri

Andamani meri on ääremeri India ookeani kirdeosas. Andamani meri piirneb loodes Andamani saartega, edelas Nicobari saartega, lõunas Sumatraga, idas Indohiina poolsaare ja Malaka poolsaarega ning põhjas Birma rannikuga. Kagus on ta Malaka väina kaudu ühendatud Lõuna-Hiina merega, kuid mere kagupiiriks määrati 1953 Tais asuvat Phuketit ja Sumatral asuvat Jambo Aye neeme ühendav lõik, nii et Malaka väin jääb Andamani merest väljapoole. Läänes on meri Coco, Duncani, Kümnenda Kraadi ja Sombrero väina ning teiste väinade kaudu ühendatud Bengali lahega. Mere põhjaosas on Mottama laht. Andamani mere ulatus põhjast lõunasse on 1200 km, idast läände 650 km, pindala 797 700 km². Mere keskmine sügavus on 1043 m, suurim sügavus 4507 m , vee maht on umbes 660 000 km³. Andamanid ja Nicobarid kuuluvad Indiale, Sumatra Indoneesiale. Indohiina poolsaarel on Andamani mere rannikul Birma, Tai ja Malaisia. Andamani mere põhjas jookseb põhja-lõunasuunaline piir Birma ja Sunda laama vahel. Usutavasti olid need laamad varem Euraasia laama osad, kuid pärast seda, kui India laam põrkas Euraasia laamaga kokku, murdusid need selle küljest ära. See juhtus kõigest 3–4 miljonit aastat tagasi. Kokkupõrke tulemusel algas Andamani meres ookeanipõhja moodustumise protsess, mis lükkab Andamane ja Nicobare Indohiinast järjest kaugemale. Selle protsessi tulemusel on Andamani meri mõne viimase miljoni aasta jooksul oluliselt laienenud. Tänapäeval jätkub India laama sukeldumine Birma laama alla. See pressib magmat välja Birma laama teisel küljel, Sunda laama piiril. Sinna on tekkinud vulkaaniline saar Barren, mis kuulub Andamanide hulka. Barren on ainus Andamani meres või selle kaldal asuv tegevvulkaan. Barrenist põhjas asub samasuguse tekkega saar Narcondan, kuid see ei ole tänapäeval aktiivne. Suur maailma atlas, lk. 79
Rohttaimed

Rohttaimed (herbae) on sõnajalg- ja õistaimed, mille võsud taime elutsükli vältel ei puitu. Rohttaimede maapealsed võsud võivad püsida kas ühe või mitu vegetatsiooniperioodi- ehk kasvuperioodi, pärast viljumist võsud sageli surevad. Taime elukestuse järgi eristatakse üheaastasi rohttaimi, kaheaastasi rohttaimi ja mitmeaastasi rohttaimi ehk püsikuid. puittaimed rohundid Eesti ede määrajad, KeyToNature projekt
Viinamarjapress

Viinamarjapress on tööriist, millega pressitakse viinamarju. Viinamarjade pressimise eesmärk on saada marjast kätte mahl ja viljaliha. See protsess aitab kaasa pärmiseene paljunemisele, värvainete eraldumisele ja virde õhustumisele. Pressid on kujult erinevad. Kõige traditsioonilisem on korvpress, mida Champagne'is kasutatakse veel praegugi ja mis sobib kiireks, kuid õrnaks pressimiseks. Uuemal ajal on leiutatud vaslinpress, silinder, mille otsakettad metallkettidega kokku tõmmatakse, nii et need viinamarju pressivad. Raskete kettide liikumine pressi kokkutõmbumise ja avanemise ajal purustab viinamarjakesti ja teeb pressimise kergemaks. Tänapäeval on kõige harilikum lõõtspress. Viinamarjad pannakse silindrisse, mille põhjas on paks kummimembraan. Siis puhutakse membraan alt õhku täis, nii et see surub viinamarjad kokku ja mahl jookseb neist välja.
Suhhona

Suhhona (vene keeles Сухона) on jõgi Euroopas Venemaa põhjaosas. Jõe ühinemisel Veliki Ustjugis Jugi jõega saab alguse Dvina jõgi. Suhhona algab Kubena järvest Vologda oblastis, voolab itta. Ülemjooksul voolab aeglaselt laias orus, lisajõgede suurvee ajal aga tagurpidi. Kesk- ja alamjooksul voolab sügavas orus, kohati on kärestikke. Suhhona ülemjooks on laevatatavate kanalite kaudu ühenduses Volga-Läänemere kanaliga. Jõe pikkus on 558 km, valgla pindala on 50 300 km². Jõe ääres asuvad Sokol, Totma, Veliki Ustjug jpt asulad. "Поиск по данным государственного водного реестра". Vaadatud 28. oktoobril 2023.  Suhhona – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Malolaktiline kääritamine

Malolaktiline kääritamine on veinivalmistamisel kasutatav töötlus, millega muudetakse õunhape palju mahedamaks piimhappeks. Selle läbivad peaaegu kõik punased veinid ja ka mõned täidlasemad valged veinid. Selle käigus ei toimi pärmiseened, vaid bakterid. Selleks kasutatakse piimhappe baktereid (näiteks Oenococcus oeni), kes kasutavad õunhapet energiaallikana.
Veini virde ülepumpamine

Veini virde ülepumpamine[viide?] on meetod punase veini kääritamisprotsessis, mis aitab fenoole paremini kätte saada. Selleks pumbatakse vein kääritamisankru põhjast üles.
Utah' lipp

Utah' lipp on Utah' osariigi lipp. Lipp võeti kasutusele 16. veebruaril 2011. Tumesinisel taustal on kujutatud Utah' vappi, mida ümbritseb kuldne rõngas. Osariigi eelmine lipp oli kasutusel alates 1913. aastast. See sarnaneb praeguse lipuga.
Lõuna-Dakota lipp

Lõuna-Dakota lipp on Ameerika Ühendriikide Lõuna-Dakota osariigi lipp. Lipu taevasinise tausta keskel on versioon osariigi ümmargusest vapist, mida ümbritsevad päikesekiiri sümboliseerivad kuldsed kolmnurgad. Lipul on tekst "SOUTH DAKOTA THE MOUNT RUSHMORE STATE". Lipp on praegusel kujul kasutusel alates 1992. aastast.
Mõrv sai teoks

"Mõrv sai teoks" (originaalpealkiri "Murder, She Wrote") on USA kriminaal-telesari, mille peategelasena lahendab krimilugusid saladuslik kirjanik ja harrastusdetektiiv Jessica Fletcher. Sarja toodeti aastatel 1984–1996 kokku 264 osa. Eestis on seda sarja näidanud TV3. Angela Lansbury (Jessica Fletcher) William Windom (doktor Seth Hazlitt, Jessica sõber) Ron Masak (šerif Mort Metzger) Keith Michell (Dennis Stanton) Michael Horton (Grady Fletcher) Debbie Zipp (Donna Mayberry Fletcher) Genie Francis (Victoria Griffin) Alan Oppenheimer (doktor Raymond Auerbach) Julie Adams (Eve Simpson) Tom Bosley (šerif Amos Tupper) James Sloyan (Robert Butler) Richard Paul (linnapea Sam Booth) Ken Swofford (Perry Castalano) Louis Herthum (Andy Broom) Hallie Todd (Rhoda Markowitz) Will Nye (Floyd) Jerry Orbach (Harry McGraw) Sarja koduleht inglise keeles
Araabia meri

Araabia meri on meri India ookeani loodeosas. Edelas külgneb Aafrikaga, loodes Araabia poolsaarega. Lääneosas asub Adeni laht, loodeosas Omaani laht. Kirdes ja idas külgneb Hindustani poolsaarega. Mere lõunapiiriks loetakse mõttelist joont Caseyri neemest India lõunatipuni. Araabia merel puhuvad mussoonid.
Angela Lansbury

Angela Brigid Lansbury (16. oktoober 1925 London – 11. oktoober 2022) oli Suurbritannia päritolu USA näitleja ja laulja. Tema ema oli Põhja-Iirimaalt pärit näitleja Moyna MacGill, isa ettevõtja Edgar Lansbury ning vanaisa endine leiboristide liider George Lansbury. Angela Lansbury mängis 264-osalise kriminaal-telesarja "Mõrv sai teoks" peategelast Jessica Fletcherit. 1997 – National Medal of Arts
Eebenipuu

Eebenipuu ehk diospüür (Diospyros L.) on lehtpuude perekond eebenipuuliste sugukonnast. Perekonda kuulub 450–500 liiki, mille hulgas on nii igihaljaid kui ka heitlehiseid puid. Suurem osa liikidest kasvab troopilistel aladel. Mõnel eebenipuu liigil on söödavad viljad (idadiospüür, virgiinia diospüür, mehhiko diospüür, harilik diospüür, filipiini diospüür, teksase diospüür), mida nimetatakse kas hurmaaks, maboloks või persimoniks.  Pikemalt artiklis Eebenipuit Osal liikidest on väärtuslik puit, mis võib olla must (must eebenipuu, mauriitsiuse eebenipuu, bombei eebenipuu, lagose eebenipuu, gaboni eebenipuu), roheline (rohe-eebenipuu), punane (punane eebenipuu), pruun (virgiinia diospüür) või vöödiline (makassari eebenipuu, karune eebenipuu, koromandeli eebenipuu). Eebenipuude puit on sirgekiuline, peene ühtlase tekstuuriga, läikiv; ilma tuntava lõhna ja maitseta. Diospyros acris Diospyros armata Diospyros australis Diospyros blancoi – filipiini diospüür, vili: mabolo Diospyros canaliculata Diospyros celebica – makassari eebenipuu ehk sulavesi eebenipuu Diospyros chamaethamnus Diospyros chloroxylon – rohe-eebenipuu Diospyros confertifolia Diospyros decandra Diospyros dendo – gaboni eebenipuu Diospyros digyna – mehhiko diospüür, vili: must persimon Diospyros ebenaster Diospyros ebenum – must eebenipuu ehk tseiloni eebenipuu ehk eebenidiospüür Diospyros embryopteris Diospyros fasciculosa Diospyros fischeri Diospyros gardneri – bombei eebenipuu Diospyros haplostylis – madagaskari eebenipuu Diospyros hirsuta – karune eebenipuu Diospyros insularis Diospyros kaki – idadiospüür ehk kakidiospüür ehk kakiploomipuu, vili: hurmaa ehk kakiploom ehk kaki Diospyros kurzii Diospyros lanceifolia Diospyros lotus – harilik diospüür, vili: hurmaa Diospyros mabacea Diospyros macrocalyx Diospyros major Diospyros malabarica Diospyros maritima Diospyros melanoxylon – koromandeli eebenipuu Diospyros mespiliformis – lagose eebenipuu Diospyros multiflora Diospyros mun Diospyros pavonii. Diospyros pentamera Diospyros rubra – punane eebenipuu Diospyros samoensis Diospyros sandwicensis Diospyros siamang Diospyros subrotata Diospyros tessellaria – mauriitsiuse eebenipuu Diospyros texana – teksase diospüür ehk teksase persimonipuu, vili: teksase persimon Diospyros trichophylla Diospyros usambarensis – usambaara eebenipuu Diospyros villosa Diospyros virginiana – virgiinia diospüür ehk virgiinia eebenipuu ehk virgiinia persimonipuu, vili: virgiinia persimon Hurmaad Mehhiko diospüüri viljad mustad persimonid
Eesti Üliõpilaste Ehitusmalev

Eesti Üliõpilaste Ehitusmalev (lühend EÜE) oli noorte vabatahtlik töökoondis, kuhu võisid astuda üliõpilased ja keskeriõppeasutuste õpilased. Malevat juhtis ELKNÜ Keskkomitee juures olev EÜE Keskstaap. Malev korraldas suvevaheajal oma liikmete tööd ja puhkust. EÜE algüksus oli rühm, mille eesotsas seisis komandörist, komissarist ja meistrist koosnev staap. EÜE sõlmis ettevõtetega töölepinguid. Vabal ajal harrastati taidlust ja sporti, korraldati ekskursioone, kohtumisi teiste rühmadega. EÜE-l oli oma lipp, vormirõivastus, liikmepilet, embleem ja rinnamärk. Oma sümboolika oli ka EÜE rühmadel. 1956. aastal osales 120 TRÜ üliõpilast uudismaaprogrammis Kasahstanis, mis pani aluse EÜE tekkele. EÜE alguseks peetakse siiski 1964. aastat, kui Kasahstani Kotorkuli rajooni ehitustöödel osales 125 Eesti üliõpilasest koosnenud rühm. Alates 1966. aastast tegutsesid selle rühmad peamiselt Eestis. 1966. aasta on ka EÜE ametlikuks alguseks. Sellele eelnes üliõpilaste ehitusmalevate koondamine ühe katusorganisatsiooni – Üleliidulised Üliõpilaste Ehitusmalevad – alla. Selle keskstaap loodi komsomoli keskkomitee juurde. 1967. aastast hakkas ilmuma maleva häälekandja, ajaleht Noorte Hääl Eesti Üliõpilaste Ehitusmalevas, millest 1988. aastast sai Malevaleht. 1981. aastal oli EÜE-s umbes 2500 malevlast, tööd tehti 6,4 miljoni rubla eest.[viide?] Mõned rühmad saadeti tööle teistesse NSV liiduvabariikidesse (nt Vene NFSV-sse Karjalasse, Jakuutiasse ja Kamtšatkale), vahetuse korras ka Euroopa sotsialismimaadele.[viide?] EÜE viimane kokkutulek oli 1993. aastal. Koos kolhooside-sovhooside, MEKide ja KEKide lagunemisega kadus vajadus EÜE järele. 1996 toimus Intsikurmus "kõigi aegade ehitusmalevlaste kokkutulek".[viide?] 1988, FOTIS, ERAF.9591.1.904.6, Hooaja avamise rongikäik Harju tänaval Tallinnas Aarne Vahtra, Donald Visnapuu. Kivised suved. Lehekülgi Eesti Üliõpilaste Ehitusmaleva tegevusest. Tallinn: Eesti Raamat, 1973, lk 5-6. "EÜE Estonicas". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 3. märtsil 2015. Uuna, lk 149–150. Malevaleht: Eesti Üliõpilaste Ehitusmaleva häälekandja Mati Kalkun. Nooruse maa. Tallinn 1966 Rein Milistver. Ühe suve värvid: [Eesti Üliõpilaste Ehitusmaleva töösuvi 1977]. Tallinn: Eesti Raamat, 1978. Olev Remsu. Lapsepõlvest Malleta. Tallinn: Pegasus, 2009, 2. tr. Tiit Pruuli. EÜE jälg: pildikesi üliõpilasnoorsoo elust. Tallinn: Varrak, 2013. Olev Remsu. Inge ja Epp, kaks pruuti: Teekond. Kamtšatka. Tallinn: Tänapäev 2014. Airi Uuna. "Gesellschaftliche Freiräume in einem autoritären System: Die studentischen Baubrigaden in den Estnischen SSR." Forschungen zur baltischen Geschichte 2016/11, lk 146–163.
Rudolf Pälson

Rudolf Pälson (24. juuni 1900 Kudina vald, Tartumaa – 7. detsember 1924 Tallinn) oli Eesti poliitik (kommunist), 1. detsembri riigipöördekatsest osavõtnu ja Eesti töölisliikumise liige. Rudolf Pälson sündis Tartumaal kehviku peres ning hakkas osalema illegaalses poliitilises (kommunistlikus) tegevuses alles pärast Eesti iseseisvumist Eesti Vabadussõjas, ta astus Eestimaa Kommunistliku Noorsooühingu liikmeks ja valiti ka EKNÜ Keskkomitee liikmeks. Peale illegaalsete kommunistlike organisatsioonide oli R. Pälson ka Tartu Maatööliste Liidu ja Tartu Töölisühingute Kesknõukogu sekretär ja ka Kesknõukogu kultuuriosakonna juhataja. 1923. aastal valiti Pälson Töörahva Ühise Väerinna nimekirjas II Riigikogu liikmeks, astus tagasi 22. märtsil 1924, teda asendas Adolf Zillmer. 1923. aastal valiti Pälson ka Eesti Iseseisvast Sotsialistlikust Tööliste Parteist moodustatud Eestimaa Töörahva Partei Tartu osakonna esimeheks. 1924. aasta 21. jaanuaril kaitsepolitsei poolt läbi viidud vahistamisi riigipöördekatset ettevalmistavate kommunistide seas, õnnestus Rudolf Pälsonil end varjata ja ta jätkas riigipöördekatse ettevalmistamist ning osales ka ise 1. detsembri riigipöördekatses Tallinnas politsei ratsareservi vallutamise katses. Pärast riigipöördekatse läbikukkumist varjas Pälson end Tallinnas koos Georg Kreuksi, Vladimir Bogdanoviga Vilmsi tänava (end. Riisenkamfi tänav) majas nr 50, kus hukkus 7. detsembril 1924 politseiga nende kinnipidamisel peetud tulevahetuses. Rudolf Pälsoni nimeline sovhoos Rakkes R. Pälsoni tänav Tartus (praegune Pepleri tänav) Rudolf Pälson Eesti biograafilises andmebaasis ISIK