Hjalmar Mäe

Hjalmar Johann Mäe (24. oktoober, vkj 11. oktoober 1901 Tuhala, Vladimiri vald, Harjumaa – 10. aprill 1978 Graz, Austria) oli Eesti poliitik, Eesti Omavalitsuse juht Saksa okupatsiooni ajal aastatel 1941–1944. Hjalmar Mäe sündis Mihkel Mäe ja Anna Maria Mäe (sündinud Oit) peres. Ta lõpetas Jakob Westholmi Gümnaasiumi Tallinnas. Oli Vabadussõja ajal Nõmme kaitseliidus jaoskonnaülem. Hjalmar Mäe õppis Berliini ülikooli, Viini ülikooli ja Innsbrucki ülikooli filosoofiateaduskonnas ning Viini ülikooli ja Grazi ülikooli õigusteaduskonnas. Ta promoveeriti 1927. aastal Innsbruckis filosoofiadoktoriks (dr. phil.) geofüüsika alal ja 1930. aastal Grazis riigiteaduse doktoriks (dr. rer. pol.) põhiseadusõiguse alal. 1977. aastal hinnati teda Innsbrucki ülikooli loodusteaduskonna kulddiplomiga. Avaldas 1921. aastal brošüüri „Ilmade ettekuulutamine“. 09.07.1921, 10.07.1921 ja 02.08.1921 kirjeldas ta ajalehes Vaba Maa Euroopa õhusõidu korraldust ja lennukorraldust Tallinnas. 13. juulil 1921 tegi ta ettepaneku “Lennuväe Maalennu salga ülemale” Aerologia obserwatoriumi moodustamiseks. Põhjalik projekt – eelarve, koosseis, tegevuse kümme punkti. Kirja saatmist on taunitud, kuna on mööda mindud kohalikust juhist. “Teatage selle isandale, et….Sõjawäe kord ei luba mitte ilma otsekohese Ülema teadmiseta kõrgemate Ül. poole pöörata. Kui midagi selle sarnast peaks korduma, panen mehe peawahti.” 19. augustil 1921 esitas Mäe palve sõjaministrile ajateenistusest vabastamiseks seoses sooviga Berliini ülikooli õppima asuda.  Aastatel 1920–1921 töötas Mäe matemaatika ja füüsika õpetajana Lenderi tütarlastegümnaasiumis Tallinnas, 1921. aastal kosmograafia lektorina Tallinna kolledžis, aastatel 1923–1924 matemaatika ja füüsika õpetajana Rakvere Linna Tütarlaste Gümnaasiumis. Aastatel 1929–1934 oli ta Nõmme linna nõunik ja koolivalitsuse juhataja, Nõmme Rahvaülikooli juhataja, Hariduse- ja Rahvamajaseltsi esimees, Kaitseliidu propagandapealik, Noorte Kotkaste vanem, Noorseppade vanem. Samal ajal oli ta ka Üleriikliku Eesti Raadioühingu esimees, ajakirja Raadio toimetaja ja Raadio Ringhäälingu programmikomitee liige. 1929. aastast oli H. Mäe Kaupmeeste, töösturite, majaomanike ja teiste eraomandust pooldajate erakonna liige ja kandidaat 1929. aasta Riigikogu valimistel. Nimetatud erakond ühines hiljem Rahvaerakonna, Kristliku Rahvaerakonna ja Tööerakonnaga Rahvuslikuks Keskerakonnaks. Mäe oli Rahvusliku Keskerakonna Harjumaa juhatuse liige ja kandidaat 1932. aasta Riigikogu valimistel. Mäe astus erakonnast välja protestiks rahvahääletusseaduse ja põhiseaduse rikkumise vastu Rahvusliku Keskerakonna juhi riigivanem Jaan Tõnissoni poolt. Samal päeval sai temast Eesti Vabadussõjalaste Liidu propagandajuht. Ta vangistati 12. märtsil 1934. Sama aasta juunis vabastati ta kaitseväe ülemjuhataja otsusega vahi alt ja saadeti elama Nõva valda Harjumaal. 1935. aastal mõistis sõjakohus ta tingimisi aastaks vangi. 8. detsembril 1935 pidi ta tööd alustama vapside valitsuse haridusministrina, kuid vangistati päev varem uuesti süüdistatuna mässu kavatsemises ja mõisteti 1936. aastal Kõrgema Sõjakohtu otsusega 20 aastaks sunnitööle. Mäe vabanes 1938. aasta amnestiaseaduse alusel. Aastatel 1938–1940 oli ta kaubandusühingu "Dr. Hjalmar Mäe & Ko" omanik.  Pikemalt artiklis Eesti Vabastamise Komitee Hjalmar Mäe põgenes baltisakslaste järelümberasujana võltsitud dokumente kasutades 1941. aastal Saksamaale. 1941. aasta mai algul sõitis Mäe Helsingisse, kus moodustas Eesti Vabastamise Komitee, mille esimeheks ta ka valiti. EVK määras ta Ajutise Valitsuse peaministriks põhiseadusliku korra taastamiseni Eestis. Juuni alguses pöördus ta Saksamaale tagasi. 22. juunil 1941 esitas Mäe Eesti Vabastamise Komitee esimehe ja Ajutise Valitsuse peaministrina Saksamaa riigikantslerile kaks märgukirja. Esimesega määras ta Eesti Vabariigi saadikuks Berliini vahepeal surnud saadiku Rudolf Möllersoni asemele dr Aleksander Massakase ning palus diplomaatiliste suhete taastamist Eesti Vabariigi ja Saksa riigi vahel; teise märgukirjaga teatas, et Eesti sõdurid on sunniviisil värvatud Punaarmeesse ning palus neid Saksa vägedele vangilangemisel või Saksa rindest ületulekul mitte sõjavangideks lugeda, vaid vabaks lasta ning võimaldada nende tagasipöördumist kodumaale.  Pikemalt artiklis Eesti Omavalitsus#Eesti Omavalitsuse tegevus Saksamaa-Nõukogude Liidu sõja puhkemise järel nimetati Hjalmar Mäe Saksa riigi nõuandjaks Eesti küsimustes. Pärast Eesti okupeerimist Saksa vägede poolt andis Põhjarinde Väegrupi Nord tagala ülemjuhataja, jalaväekindral Franz von Roques, 15. septembril 1941 volituse Eesti Omavalitsusele (Estnische Selbstverwaltung), mille koosseisus allusid Hjalmar Mäele "isikuküsimused, kultuur, haridus, propaganda, kohus". Eesti alade üleminekuga sõjaväevõimudele alluvast rindepiirkonnast tsiviilvõimu alluvusse 5. detsembril 1941 allutati Eesti Omavalitsus ametisse asunud Eesti kindralkomissariaadile (Generalbezirk Estland) ja kindralkomissar Litzmann nimetas Eesti Omavalitsuse direktorid komissaarselt ametisse nende endistel tegevusaladel. Hjalmar Mäe uueks ametinimetuseks sai "Haridus- ja Kohtudirektor". Vaatamata nimetusele Eesti Omavalitsus, kuulus tegelik võim Eesti territooriumil okupeeritud Ida-alade Riigikomissariaadi (Reichskommissariat Ostland) pädevusse, mille esindajaks Eestis oli Eesti kindralkomissar (Generalkommissar für Estland) Karl Litzmann. Saksa tsiviilvalitsuse – Eesti kindralkomissariaadi – tegevus Eestis lõpetati 18. septembril 1944. Nõukogude vägede sissetungimisel lahkus Mäe laevaga Danzigi ning hiljem sealt edasi Austriasse. Hjalmar Mäe oli Rahvusvahelise Komitee Ida-Preisimaal Toimunud Bolševistlike Roimade Uurimiseks esimees. 4. jaanuaril 1945 vabastati ta Eesti Omavalitsuse juhi ametikohalt. USA vägede sissetungimisel Saksamaale 1945. aasta mais sõitis Mäe kindral George Pattoni peakorterisse Bambergis, kus esitas märgukirjad nõudega tagada Saksamaal ja Austrias elavate eestlaste kaitse ja mitteväljaandmine Nõukogude Liidule ning eesti sõdurite mittejälitamine lääneliitlaste poolt, kuna sõdurid olid tema, Hjalmar Mäe, korraldusel sundmobiliseeritud ja ametnikud täitsid vaid tema määrusi ja korraldusi ning mõlema eest vastutab seepärast tema üksi. Kindral Pattoni staap võttis tema märgukirjad vastu, Mäe ise aga vahistati. Ta oli sõjavangilaagris Freisingis, Moosburgis, Darmstadtis ja Ludwigsburgis ning vabanes 1947. aasta alguses. Nürnbergi protsessil ei esitatud Mäele ühtegi süüdistust, teda kuulati üle tunnistajana. Aastatel 1948–1978 elas ja töötas Mäe Austrias: algul ajakirjanikuna (1948–1954), seejärel Omavalitsuste Liidu konsultandina (1954–1958) ja ametnikuna Steiermargi liidumaa valitsuses (1958–1969). 1970. aastast oli ta pensionil, kuid tegi ajakirjandusväljaannetele kaastööd. Elu viimastel aastatel pani ta kirja oma mälestused, mis ilmusid trükis 15 aastat pärast Mäe surma. Eesti Rahvuslaste Kogu Austraalias auliige. Inimsusevastaste Kuritegude Uurimise Eesti Rahvusvahelise Komisjoni hinnangul oli Hjalmar Mäe Eesti Omavalitsuse kõrgemasse juhtkonda kuuluvana koos Saksa ametiasutustega vastutav Saksa okupatsiooni ajal Eestis toime pandud kriminaalsete tegude eest ning kaudselt vastutav ka Saksa okupatsiooni ajal vabatahtlikest moodustatud sõjaliste üksuste ja politseipataljonide tegude eest väljaspool Eesti piire. Hjalmar Mäe abiellus 29. detsembril 1938 Nõmme Rahu kirikus Erika Uhlbergiga. "Aeg ja vabadus". – Vaba Maa, 9. juuli, 10. juuli ja 2. august 1921. Ilmade ettekuulutamine: teaduslised ja praktilised ilma ettekuulutamise tundemärgid. Kokkuseadnud H. J. Mäe. Tallinn, 1921. Stud. astr. H. I. Mäe poolt esitatud aeroloogia observatooriumi kava [1] Über die Temperatursprünge in der Ostsee: (mit 4 Textfiguren): vorgelegt in der Sitzung am 12. Jänner 1928, Viin–Leipzig 1928. Dritter Weltkrieg droht?: Eine politische Analyse unserer Zeit, Graz. Drei Reden gegen den Kommunismus, Neuwied 1956. Kuidas kõik teostus: minu mälestusi. Stockholm 1993; Tallinn 2005. ISBN 9949-13-038-7 Kolm kõnet kommunismi vastu. MTÜ Nõmme Koduhuviliste Koda. Tallinn 2017 Peter Kleist Alfred Rosenberg EAA.1215.1.122, lk 29. (Sünninimi oli Hjalmar Johann) "Eilsest tänaseni". – Rahvaleht, 29. juuni 1934, nr 75, lk 3. Kohtuotsuseni jääb wahi alla 40 "rahwaliikumise" tegelast., Postimees (1886-1944), nr. 173, 28 juuni 1934 https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:383024/329676/page/2 https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:383034/329638/page/3 "Bolshevike veretööd Ida-Preisis". – Eesti Sõna, 4. oktoober 1944, nr 220, lk 1 Kuidas kõik teostus: minu mälestusi. Stockholm 1993; Tallinn 2005 Inimsusevastaste Kuritegude Uurimise Eesti Rahvusvaheline Komisjon. II etapp – Saksa okupatsioon Eestis aastatel 1941–1944 "Dr. H. Mäe abiellus". – Rahvaleht, 30. detsember 1938, nr 250, lk 7 "Ausus ja õiglus on nüüd meie avaliku elu lipukirjaks". – Meie Maa nr 14, 28. oktoober 1941, lk 2 ja 3. "Eesti Omavalitsuse juht kõneles Eesti noortele". – Meie Maa nr 58, 21. mai 1942, lk 2 ja 3. "Kui meie kõik mehiselt võitleme ja töötame, ei ole meil hädaohtu karta". – Meie Maa nr 92, 10. august 1944, lk 1. Voldemar Pinn. Kahe mehe saatus: Johannes Vares, Hjalmar Mäe. Haapsalu, 1994. Elmar Nerep. "Millisest Pätsi volitusest kirjutas dr. Hjalmar Mäe?" – Eesti Päevaleht, 10. jaanuar 1979, nr 2, lk 3. Külli Niidassoo. "Hjalmar Mäe ja Eesti Vabastamise Komitee". – Akadeemia, 1989, nr 12, lk 2512–2518. Vaatleja. "Hjalmar Mäe "volitused"". – Teataja, 10. veebruar 1979, nr 3, lk 4. Hjalmar Mäe Eesti biograafilises andmebaasis ISIK TLÜAR väliseesti isikud: Hjalmar Mäe Hjalmar Mäest Oru küla kodulehel Hjalmar Mäe: Kuidas kõik teostus Toomas Hiio. "Hjalmar Mäe mälestused Saksa okupatsioonist Eestis ja muust" Eesti Päevaleht