laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Endel Noor

Endel Noor (5. veebruar 1935 Pöide vald, Saaremaa – 5. detsember 2022) oli eesti kasvatusteadlane. Noor oli talupidaja poeg. Lõpetas 1953 Haapsalu Pedagoogilise Kooli, 1961 TPedI matemaatika-füüsikateaduskonna, 1977 kaugõppeaspirantuuri NSV Liidu Pedagoogilise Akadeemia Õpetamise Sisu ja Meetodite Instituudis Moskvas, kasvatusteaduste magister (1993, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Algklasside matemaatikadidaktika süsteemse analüüsi objektina". Oli 1961–1965 PTUI teadur, 1965–1975 teadussekretär, 1975–91 Eesti pedagoogikauuringute nõukogu teadussekretär, ühtlasi 1961–1993 TPedI (Tallinna Pedagoogikaülikooli) pedagoogikateaduskonna osalise koormusega õppejõud, 1991–1993 TPÜ kasvatusteaduste instituudi algõpetuse labori juhataja, 1993–1999 kasvatusteaduste teaduskonna lektor, dotsent ja prodekaan, 1999–2001 TPÜ Haapsalu Kolledži dotsent; lugenud matemaatika, matemaatika didaktika ja kasvatusteadusliku uurimistöö kursusi. Uurimisvaldkond: lasteaia ja algklasside matemaatika didaktika (õppesisu ja õpetamise teoreetilised alused, õpetamise metoodika). Koostanud lasteaia ja I–IV klassi õppekirjandust. 1976–1986 oli sarja "Pedagoogikateaduselt koolile" (10 artiklite kogumikku) koostaja ja toimetaja. Üle 40 teadustrükise. Esimesed sammud matemaatikas, 1–2. Tallinn 1985 Matemaatika. // Kuueaastaste laste katselisest õpetamisest Eestis. Tallinn 1990 Matemaatika. // Esimesse klassi 7-aastaselt: õppesisu tegevuslikust suunitlusest. Tallinn 1992 Matemaatika I–II klassis: õpetajaraamat. Tallinn 1998 Matemaatika koolieelikutele: õpetajaraamat (kaasautor I. Rohtla). Tallinn 2004 Gerhard Rägo medal (2005). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24 Rein Virkus. Tallinna Pedagoogikaülikool läbi aegade. Tallinn 1998. Lk 112, 113, 167 Tallinna Ülikooli Akadeemilise raamatukogu andmebaas (tööde täielik loetelu) Eesti Rahvusbibliograafia andmebaas Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Joe Noormets

Joe Noormets (26. juuni 1966 Kunda) on eesti sporditeadlane. Noormets on tööliste poeg. Lõpetas 1984 Kunda Keskkooli, 1991 Tallinna Pedagoogikaülikooli kehakultuuriteaduskonna; sporditeaduse magister (1998, TPÜ), väitekiri "Mõningatest 12- ja 15-aastaste Eesti koolinoorte sportimisaktiivsust mõjutavatest faktoritest". Oli 1991–93 TPÜ vanemõpetaja ja assistent, 1998–2001 lektor, 2001– sotsioloogia doktorant, 2001–2006 rekreatsioonikorralduse õppetooli lektor. Loengukursused: spordisotsioloogia, vaba aja sotsioloogia. Uurimisvaldkonnad: kehasotsioloogia, spordi- ja vaba aja sotsioloogia. Käsitlenud spordiorganisatsiooni toimimis- ja arenguprotsesse. Üle 10 teadustrükise. Abiks jõusaalis harjutajale: lihasvormi parandamine jõu- ja venitusharjutustega. Tallinn, 1999 Celebration of the male body in and through ancient and modern olympics. I.O.A report, Athens, 2004 The origin of athletic nudity in Ancient Greece. // Acta Academiae Olympiquae Estoniae 12 (2004) 1 Corporeal olympics: the male body and the body politic. // Acta Academiae Olympiquae Estoniae 12 (2004) 2 On the way to the European sport family (kaasautorid M. Arvisto, K. Paju). // European Integration and Sport. LIT Verlag, 2004 Suveräänne võim ja vastupanu osutav keha: õpetaja ja õpilase suhted klassiruumis. // Estonian Social Science Online 3 (2005) 2004 stipendium "Ela ja sära" Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Joe Noormets Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Merrit Noormets

Merrit Noormets (aastani 1995 Merrit Võsumägi; sündinud 18. juulil 1973 Tartus) on eesti põllumajandusteadlane. Ta on töölise tütar. Lõpetas 1991 Tartu 12. Keskkooli, 1994 Räpina Kõrgema Aianduskooli, 2000 Eesti Maaülikooli agronoomiaosakonna, põllumajandusmagister (aiandus, 2002, EPMÜ), väitekiri "The influence of fertilization on the production of low-bush blueberry (Vaccinium angustifolium Ait.) seedlings on opencast peat pits", Ph.D. (taimekasv, 2006, EMÜ), väitekiri "Ahtalehise mustika (Vaccinium angustifolium Ait.) ja kanada mustika (V. myrtilloides Michx.) õie bioloogia mõningaid aspekte; ahtalehise mustika ja hariliku jõhvika (Oxycoccus palustris Pers.) kultiveerimine ammendatud freesturbaväljadel". Täiendas end 2000–02 Halifaxi Ülikooli Nova Scotia Põllumajanduskolledžis (Kanada), 2003 Kuninglikus Veterinaaria ja Põllumajandusülikoolis (Taani), 2004 ja 2005 Changchuni ülikoolis (Hiina). Oli 2002 EPMÜ mullateaduse ja agrokeemia instituudi assistent ja lektor, 2002. aastast põllumajandus- ja keskkonnainstituudi lektor, 2003. aastast teadur. Töötab Eesti Maaülikooli Põllumajandus- ja keskkonnainstituudis taimekasvatuse ja rohumaaviljeluse osakonna juhatajana. Uurimisvaldkonnad: kultiveerimisviiside mõju metsamarjade produktiivsusele, kvaliteedile ja keskkonnale, mustika- ja pohlasortide aretus; astelpajusortide marjade biokeemilised muutused olenevalt koristusajast; Eesti muldade omadused, ökoloogia, säästlik kasutamine, taksonoomia (turvasmullad). Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi (aastast 2003) ja European Society for Soil Conservation liige (aastast 2004). Üle 20 teadustrükise. Väetamise mõjust ahtalehise mustika (Vaccinium angustifolium Ait.) taimede kasvule noores eas ja viljakandvas istanduses freesturbaväljadel (kaasautor K. Karp). // EPMÜ teadustööde kogumik 212 (2001) Stigma receptivity in sweet lowbush blueberry (Vaccinium angustifolium Ait.) and in velvet-leaf blueberry (Vaccinium myrtilloides Michx.) (kaasautor A. R. Olson). // Botanica Lithuanica 8(2) (2002) Recultivation of opencast peat pits with Vaccinium culture in Estonia (kaasautorid K. Karp, T. Paal). // Ecosystems and Sustainable Development. Witpress, Southampton, Boston, UK, 2003 Observation on thegynoecial pathway for pollen tube growth in sweet lowbush blueberry (Vaccinium angustifolium Ait.) (kaasautor A. R. Olson). // Journal of Applied Botany 80 (2006) The pedoecological conditions of natural and opencast peat field in Estonia (kaasautor). // Geo-Environment. Geo-Environment & Landscape Evolution. Southampton, Boston, 2006 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Merrit Noormets Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Armenian Airways

Armenian International Airways (Armenian Airways) oli Armeenia lennuettevõte. Firma loodi 2002. aastal ning tegeles reisijate veoga Ateenasse, Beirutisse, Dubaisse, Kiievisse, Pariisi, Peterburi ja Viini. 2005. aastal läks Armenian International Airlines pankrotti, tema lennud ja lennukipargi võttis üle Armavia. Firma president oli Levon Baghdasarjan. IATA: MV ICAO: RML Kutsung: ARMENIA www.armenianairways.am Firma koduleht (link ei tööta)
Liik

Liik võib erialati tähendada erinevaid asju: Liik on bioloogias ... Liik on loogikas ... Liik on merenduses ... Liik on raamatukogunduses ... Liik on perekonnanimi. Liigud
Aili Norberg

Aili Norberg (1961. aastani Aili Sild; sündinud 3. aprillil 1939 Mõniste vallas Võrumaal) on eesti lingvist, bibliograaf-informist. Norberg on ehitusmeistri tütar. Lõpetas 1957. aastal Valga 1. Keskkooli, 1962 Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia osakonna, 1977 Infotöötajate Kvalifikatsioonitõstmise Instituudi Moskvas (IPKIR) infotöö korralduse alal, 1993–95 Tallinna Pedagoogikaülikooli infoteaduse osakonna magistriõppes, infoteaduste magister (1995, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Tartu teadlane infotarbijana ülikooli raamatukogus". 1962–73 Tartu Riikliku Ülikooli kirjastuse ja trükiosakonna korrektor ja vanemtoimetaja, 1973–82 TRÜ raamatukogu vanem- ja peabibliograaf, 1982–88 teadusosakonna juhataja, 1988–91 teadusdirektor, 1992–95 infoosakonna juhataja, 1995–2001 Eesti Rahvusraamatukogu teenindusdirektor ja teadustöö koordinaator. Uurimisvaldkonnad: raamatukogundus ja infoühiskond, teadusraamatukogu lugeja infovajadused, teenindustöö korraldus ja ökonoomika, lugemissotsioloogia, lugejarahulolu. Korraldanud oma uurimisvaldkonnas teaduskonverentse. Koostanud ja toimetanud teadusinfo väljaandeid ja artiklikogumikke. Oli 1987 IPKIR-i teadusinfoväljaannete koostaja ja toimetaja, 1994–96 Euroopa Meditsiiniraamatukogude ja Infokeskuste Assotsiatsiooni korrespondentliige, Tartu Ülikooli esindaja; International Federation of Library Associations (IFLA) teadusraamatukogude sektsiooni koordineerimistoimkonna liige, uurimisprojekti "Measuring Academic Library Performance" 3. vooru uuringute koordinaator Baltimaades. 25 teadustrükist. Allikate kasutamine Tartu Ülikooli infotegevuses. // Nõukogude Eesti raamatukogundus 13 (1983) Teadlane Tartu Ülikooli raamatukogu lugejana.// TÜ Toimetised 994. Raamatukogu töid IX, Tartu, 1992 On motives and methods of reading research. // IFLA: Advancing reading in multicultural countries. Tallinn, 1992 Growing with the customer: Challenges to the Estonian librarian in the 21st century.// Human development: competencies for the twenty-first century. IFLA. München, 1997 On the quality of information services at Estonian research libraries.// Research libraries in public information system: towards performance quality. Tallinn, 1998 Teadlase infovajaduse uurimisest Tartu Ülikooli raamatukogus. // TPedÜ Toimetised. A 14 Infoteenused, nende kvaliteet ja tarbijakasutuse korraldamine. // Raamatukogud avatud ühiskonnas. Tartu, 1999 Estonian special libraries in the changing information environment. // Library as information gateway to the new millenium. Vilnius, 2000. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 114 Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu aastaraamat 7. 1995. Tallinn, 1996, 134—135 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Arvi Nordmann

Arvi Nordmann (15. aprill 1937 Tallinn – 12. juuni 2010) oli eesti merendusteadlane ja raadioinsener. Nordmann oli kaugsõidukapteni poeg. Lõpetas 1956 Tallinna Merekalanduse Tehnikumi, 1975 Kaliningradi Kõrgema Mereväeinseneride Kooli raadioleviinsenerina. Oli 1960–76 koondise "Ookean" raadiolokatsiooniinsener, 1976–2003 Eesti Mereakadeemia laeva raadioelektroonika kateedri juhataja, 2003– navigatsiooni õppetooli õppejõud. Loengukursused: laevade raadio- ning elektrinavigatsiooniseadmed, hüdroakustika ja kalaotsimise seadmed, rahvusvaheline satelliitside ja ohutussüsteemid. Koostanud õpikuid. Uurimisvaldkonnad: Eesti laevanduse ajalugu (eriti purjelaevade ajastu) ja merekoolide ajalugu. Koostanud raamatud "Kool. Mehed. Meri. Mereharidusest Eestis" (Tallinn, 1994) ja "Mereteedelt" (Tallinn, 1999). "Eesti Entsüklopeedia" ja "Mereleksikoni" kaasautor. Eesti Mereakadeemia muuseumi merendus- ja kalandushariduse väljapaneku koostaja. Eesti mereterminoloogia komisjoni (hilisem Merekeele Nõukoda) liige. "Sotakorvauskuunarite" saatusest. // Meremees (1993) 3 Purjelaeva "Vega" toetuseks. // Meremees (1993) 9–10 "Sotakorvauskuunaritest" ja nende saatusest ning Tallinna Merekooli õppelaevadest. // Mereteedelt. Tallinn, 1999 Tallinna Merekooli õppelaevadest. // Mereteedelt. Tallinn, 1999 Navigatsiooniseadmete ja side õpetamise eilsest ja tänasest päevast Mereakadeemias. // Meremees (2000) 2 Elektroonilised laevajuhtimise seadmed. 1–2. Tallinn, 2000, 2001 Kaugetel mereteedel ja ookeanidel. Tallinn, 2004 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Surnukskeetmine

Surnukskeetmine on üks surmanuhtluse viisidest. See meetod pole ilmselt olnud väga levinud, aga aeg-ajalt on teda kasutatud mitmel pool Euroopas ja Aasias. Surnukskeetmise variante: vees, õlis, tõrvas, veinis, äädikas jm. Mitmete mütoloogiate kohaselt kasutatakse põrgus patuste keetmiseks ka vedelat väävlit. Inglismaal võttis selle kasutusele Henry VIII mürgitamisega seotud kuritegude eest. Esimesena hukati sellisel viisil 1531. aastal Rochesteri piiskopi kokk Richard Rosse, kes mürgitas 17 inimest, kellest kaks suri. See meetod kaotati 1547. Keskaegses Riias oli surnukskeetmine valeraha tegemise eest rakendatav karistusmeetod. Tänapäeval on seda väidetavalt kasutatud Islom Karimovi juhitavas Usbekistanis dissidentide vastu.
Ampère'i seadus

Ampère'i seadus on üks esimesi magnetilise jõu seadusi. André-Marie Ampère avastas selle 1826. aastal, kui uuris jõudu, mida ühe vooluga juhtme ümber tekkiv magnetväli avaldab teisele voolujuhtmele. Hiljem on seadust esitatud üldistatult: magnetväljas asuvale vooluga juhtmelõigule mõjuv jõud F {\displaystyle F} on võrdeline juhet läbiva voolu tugevusega I {\displaystyle I} ja juhtmelõigu pikkusega l {\displaystyle l} ning sõltub nurgast α {\displaystyle \alpha } voolu suuna ja magnetvälja suuna vahel: F = k I l sin α , {\displaystyle F=kIl\sin \,\alpha ,} kus võrdetegur k = B {\displaystyle k=B} on magnetvälja poolt esile kutsutud magnetinduktsioon. Magnetinduktsiooni tekke põhjus pole siin oluline; magnetvälja võib luua üksik vooluga juhe (vt Ampère'i jõud), juhtmekeerud (nt elektrimootori mähis) või püsimagnet. Magnetväljas vooluga juhtmele mõjuva jõu suund on võimalik määrata vasaku käe reegliga: kui kujutada ette, et magnetinduktsiooni B vektor on suunatud vasaku käe peopessa ja voolu I suund juhtmes ühtib väljasirutatud sõrmede suunaga, siis näitab väljasirutatud pöial juhtmelõigule mõjuva jõu F suunda. Kuna magnetväli ja jõud on omavahel risti, siis ei mõjuta magnetväli vooluga juhet mitte magnetvälja jõujoontega samas sihis, vaid risti jõujoontega. Kui magnetinduktsiooni suund on ka voolu suunaga risti ( sin α = 1 {\displaystyle \sin \,\alpha =1} ), siis jõud F = B I l , {\displaystyle F=BIl,} kus F {\displaystyle F} on jõud njuutonites, B {\displaystyle B} magnetinduktsioon teslades, I {\displaystyle I} vool juhtmes amprites ja l {\displaystyle l} magnetväljas oleva juhtmelõigu pikkus meetrites. Ampère'i seadusest diferentsiaal- ja integraalkujul on juttu artiklis "Maxwelli võrrandid". Ampère'i seadus Urmo Visk (koostaja) (2007) Magnetism[alaline kõdulink] Tartu Ülikool. Teaduskool. PDF. Vaadatud 14.05.2012 Kalev Tarkpea, Henn Voolaid. Elektromagnetismi õpik (1.4. Ampère'i seadus)
Selgeltnägijate tuleproov (Venemaa)

"Selgeltnägijate tuleproov" ("Битва экстрасенсов") on Venemaa telekanali TNT saade, kus võistlevad selgeltnägijad. Saade kasutab Suurbritannia saate "Britain's Psychic Challenge" formaati. Esimese hooaja esimene saade läks eetrisse 25. veebruaril 2007. 13. hooaeg läks eetrisse 15. juunil 2012. 8.–16. hooaja saatejuht oli Marat Bašarov. Saate 12. hooaega näitas Eestis 2012. aasta kevadel TV3. Hooaja võitis Jelena Jaševitš, teiseks tuli Anatoli Ledenjov ning kolmandaks Viktorija Komahhina. Saate 14. hooajal võis teleekraanil näha ka eesti selgeltnägijat Marilyn Kerrot ja Vene meediumi Aleksandr Šepsi (vastavalt 2. ja 1. koht). Kerro osales ka 16. ja 17. hooajal ning sai mõlemal korral teise koha. Битва экстрасенсов на ТНТ
Kuueteistkümnendsüsteem

Kuueteistkümnendsüsteem ehk heksadetsimaalsüsteem ehk seksadetsimaalsüsteem on kuueteistkümnendarve kasutav positsiooniline arvusüsteem. Kuueteistkümnendsüsteem on laialt levinud arvutustehnikas. Kuueteistkümnendarvu koha salvestamiseks arvuti mälus saab kasutada ühte näksi ehk poolt baiti. Kaheteistkümnendsüsteem Kuuekümnendsüsteem Kümnendsüsteem Kahendsüsteem Kaheksandsüsteem
Pierre d'Ailly

Pierre d'Ailly (ladinapäraselt Petrus Aliacensis, Petrus de Alliaco; 1351 Compiègne – 9. august 1420) oli prantsuse teoloog, astroloog ja kardinal. Ta õppis Pariisis, kus temast 1367. aastal sai kunstide litsentsiaat ja järgmisel aastal magister. 1381. aastal sai temast teoloogia litsentsiaat ja doktor. 1384. aastal oli ta Pariisi Ülikooli Navarra kolledži rektor. 1411. aastal määras vastupaavst Johannes XXIII ta kardinaliks. Elulugu. (inglise keeles) Lectura ad formandos libellos, Toledo, Biblioteca de la Catedral de Toledo.
Terry Crews

Terrence Alan Crews (sündinud 30. juulil 1968 Flintis) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja endine Ameerika jalgpallur. Ametlik koduleht Terry Crews andmekogus IMDb (inglise)
Nanni di Banco

Nanni d'Antonio di Banco (u 1384 – 1421) oli itaalia skulptor. Ta oli pärit Firenzest. Tema kõige tuntum töö on "Quattro Santi Coronati" ('neli kroonitud pühakut') Orsanmicheles (valmis 1415. aastal). Ta osales 1418. aastal koos Donatello ja Filippo Brunelleschiga Santa Maria del Fiore katedraali kujunduse loomisel.
Edward Lear

Edward Lear ['eduöd l'iö] (12. mai 1812 Holloway, Middlesex, Suurbritannia – 29. jaanuar 1888 Sanremo, Liguuria, Itaalia) oli inglise kunstnik, illustraator, proosakirjanik ja luuletaja. Ta on tänapäeval tuntud eelkõige nonsensskirjanduse hulka kuuluvate teoste, eriti limerike järgi.
Jean de Béthencourt

Jean de Béthencourt (1362 Grainville-la-Teinturière – 1425) oli prantsuse maadeuurija. 1402. aastal juhtis ta ekspeditsiooni Kanaari saartele. Retke rahastamiseks oli Béthencourt müünud oma maja Pariisis ning muud väiksemat kinnisvara. Ta sai toetust ka oma onult. Béthencourt alustas teekonda 280-mehelise kaaskonnaga La Rochelle'ist 1. mail 1402. Ta oli esimene, kes maabus Lanzarote põhjakaldal. Seejärel vallutas ta Kastiiliale Fuerteventura ja Hierro saared, kihutades minema nende põlispealikud.
Hubert van Eyck

Hubert van Eyck (ka Huybrecht van Eyck; u 1385...1390 Maaseik, Flandria – 18. september 1426) oli flaami maalikunstnik. Tema noorem vend oli Jan van Eyck. Umbes 1420. aastast oli ta Philippe Hea õukonnamaalija. Varsti pärast seda alustas ta oma ainsat tänapäevani säilinud teost, altarimaali Sint Baafskathedraalis. Selle lõpetas 1432. aastal tema vend Jan. Ei ole selge, kui suure panuse selle teose valmimisse andis Hubert ning kui suure Jan. Samuti on võimalik, et maali kallal töötas ka vendade õpilasi. Hubert on maetud Sint Baafskathedraali.
Masaccio

Masaccio (sünninimi Tommaso di Ser Giovanni di Simone; 21. detsember 1401 San Giovanni Valdarno, Firenze Vabariik – sügis 1428 Rooma, Kirikuriik) oli itaalia maalikunstnik, quattrocento esimene suur esindaja. Ta oli meisterlik elutruude figuuride, liikumise ja kolmemõõtmelisuse kujutaja. Hoolimata oma lühikesest elust ja karjäärist mõjutas ta tugevalt teisigi kunstnikke. 1422 "Pearaha" (1424–1428) "Paradiisist väljaajamine" (1426–1427) enne ja pärast restaureerimist "Püha Kolmainsus" (1425–1428)
Loit Jõekalda

Loit Jõekalda (sündinud 16. septembril 1951) on eesti graafik Ta õppis aastatel 1980–1986 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis. Kujundanud ja koordineerinud graafikanäitusi Soomes, Lätis, Leedus, Taanis, Iirimaal, Inglismaal, Saksamaal, Venemaal, Valgevenes, Ukrainas, Hiinas, Eestis, sh Wiiralti auhinna näitusi, Impact'i graafikakonverentsi näitusi, Tallinna joonistustriennaale, muinastaidenäitusi jm. Ta on kujundanud õpperaamatuid, kogumikke ja ilukirjandusteoseid. Eesti Vabagraafikute Ühendus Eesti Muinastaideselts (1987) Eesti–Saami Ühendus (1988) Soome Muinastaideselts (1990) Eesti Kunstnike Liit (1991) 2002 – Kaliningrad-Königsbergi graafikabienniaali kuraatoridiplom (Venemaa) 2004 – Galerii G ja Tempera OY kunstiauhind * 2020 Eesti Kunstnike Liidu auliige 2008 – Rahvusvaheline graafikabiennaal "NOW ART, NOW FUTURE", Grand Prix (Leedu) 2012 Kristjan Raua preemia (aktiivne ja märkimisväärselt tulemusrikas kuraatoritegevus eesti graafika tutvustamisel Eestis ja välismaal, arvestades isikunäitust "Kiviaja graafika" Eesti Rahva Muuseumi näitusemajas 15.10.2011-31.12.2011) 2020 Rahvusvaheline köitenäitus "SCRIPTA MANENT VI", eripreemia Livia Viitol. Sõnumikoguja Loit Jõekalda. Sirp, 15. detsember 2011
Jean Gerson

Jean Charlier de Gerson (13. detsember 1363 Champagne – 12. juuli 1429 Lyon) oli prantsuse teoloog. Ta sündis Gersoni külas Champagne'is talupoeg Arnulphe Charlieri peres. Tal oli üksteist õde-venda. Jean saadeti 14-aastaselt Pariisi Navarra kolledžisse. Viie aasta pärast sai temast kunstide litsentsiaat, misjärel alustas teoloogiaõpinguid. Üks tema õpetajaid oli Pierre d'Ailly, kellest sai hiljem Gersoni hea sõber.
Mihhail Kalinin (laevaklass)

Mihhail Kalinin-klassi laevad on neljatekilised reisilaevad, mis ehitati aastail 1958–1964 VEB Mathias-Thesen-Werft Wismari laevatehases Wismaris Saksa Demokraatlikus Vabariigis NSV Liidu tellimusel Musta Mere Merelaevanduse (vene keeles Черноморское морское пароходство), Balti Merelaevanduse (vene keeles Балтийское морское пароходство), Kaug-Ida Merelaevanduse (vene keeles Дальневосточное морское пароходство) ja Murmanski Merelaevanduse (vene keeles Мурманское морское пароходство) jaoks. Mihhail Kalinin-klassi alused on tuntud ka nime all projekt 101/Seefa340 (saksa keeles merereisilaev 340 reisija jaoks). Üheksatteist laeva kasutati ookeaniliinidel ja kruiisideks. Laevade loetelus on esialgne nimi originaal- ja eesti keeles. Hilisemad ümbernimetamised on sulgudes kronoloogilises järjekorras: BML – Baltijskoje morskoje parohodstvo; MMML – Tšernomorskoje morskoje parohodstvo; MML – Murmanskoje morskoje parohodstvo; KamML – Kamtšatskoje morskoje parohodstvo; KIML – Dalnevostotšnoje morskoje parohodstvo; SevML – Severnoje morskoje parohodstvo (Arhangelskis) Регистровая книга морских судов СССР 1964–1965 – Register Book of Sea-going Ships of the USSR PDF, lk 472 (vene keeles) 1. seeria: 4871 brt; 2. seeria: 5230 brt; 3. seeria: 6152 brt; 4. seeria: 5261 brt. Регистровая книга морских судов СССР 1964–1965 – Register Book of Sea-going Ships of the USSR PDF (vene keeles) Советский флот – The Soviet Fleet (inglise ja vene keeles) План-схема теплохода (vene keeles) Nadezhda Krupskaya – IMO 6415207(inglise keeles) "Nadezhda Krupskaya Fakta om fartyg". Originaali arhiivikoopia seisuga 29.07.2012. Vaadatud 3.08.2013. (rootsi keeles) Арм (до 07.1995 Армения)(vene keeles) Siritara Ocean Queen IMO 5414971