laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rabat

Rabat (Ar-Ribāţ) on Maroko pealinn, riigi suuruselt teine linn Casablanca järel. See asub Atlandi ookeani rannikul Bou Regregi jõe suudmes. Jõe vastaskaldal asub Salé linn. Rabati kohal asus 3. sajandil eKr asula nimega Chellah. Roomlased rajasid sinna 40. aastal Sala Colonia asula ja lahkusid sealt 250. aastal, jättes linna berberitele. 1146 muutis Almohaadi valitseja Abd al-Mu'min asula kindluseks ja andis sellele 1170 nimeks Ribatu l-Fath (võidu kants), millest pärineb ka tänapäeva nimi. Ent sellele järgnes hoopis sajanditepikkuna allakäik. 1515 teatas mauri rändur El-Wassan, et linnas on ainult sada asustatud maja. 1627 ühinesid Rabat ja Salé Bou Regregi Vabariigiks. See oli piraatide riik. Kuigi Alaviidid 1666 ühendasid Maroko, ei suutnud nad piraadiriiki kuidagi endale allutada. Alles 1818 varises Bou Regregi riik kokku, ent piraatlus jätkus sellegipoolest kuni 1829. aastani, mil linna vallutasid Austria väed kättemaksuks Austria kaubalaeva kaaperdamise eest. 1912. aastal vallutasid prantslased Maroko ja Prantsuse kindral Hubert Lyautey viis Maroko pealinna Fèsist üle Rabati, sest berberite ülestõusud olid muutnud Fèsi ebakindlaks kohaks. Ka sultan Yusef ben Hassan (valitses 1912–1927) ja kuningas Mohammed V (pärast Maroko iseseisvumist 1956) valisid pealinnaks Rabati. ESSEC Business School
Aidu püramiid

Aidu püramiid on Viru Keemia Grupi Aidusse plaanitava püramiidide kompleksi kõrgeim püramiid, mis võiks visiooni kohaselt olla 152 meetrit kõrge. Planeerimist alustati 2011. aastal, valmimine on plaanitud aastaks 2030. Ojamaa kaevanduse kaevandamisluba saadi 2004. aastal 25 aastaks. Aidu pyramid 2030, 2011 Maailma suurim püramiid. Aidus. Ida-Virumaal, "Saame püramiidide vallaks", Valla Sõnumid : Lüganuse kuuleht, nr. 1, 1 jaan. 2014 VKG Aidu Oil OÜ obtains mining permit for Ojamaa mining field, 29. September 2004
Baladas en español

"Baladas en español" on ansambli Roxette 1996. aastal ilmunud kogumikplaat. Album sisaldab ansambli tuntumate ballaadide hispaaniakeelseid versioone. Plaadi andis välja plaadifirma EMI Music. Album oli mõeldud Hispaania ja Ladina-Ameerika turule, aga see anti välja ka näiteks Jaapanis. Albumilt avaldati singlitena lood "Un día sin ti", "No sé si es amor" ja "Soy una mujer". Laulu "Un día sin ti" jaoks valmis ka muusikavideo, mille režissöör oli Jonas Akerlund. Plaati müüdi üle 1,2 miljoni eksemplari. Hispaanias osteti albumit kahe plaatinaplaadi, Argentinas ja Tšiilis plaatinaplaadi ning Venezuelas, Colombias, Mehhikos, Costa Ricas ja Rootsis kuldplaadi normi jagu.
Casablanca

Casablanca (hispaania 'valge maja', araabia الدار البيضاء ad-Dār al-Bayḍāʼ) on Maroko suurim linn. Asub Atlandi ookeani rannikul. Elanike arv on üle 3,5 miljoni. 1943. aastal toimus linnas Casablanca konverents. EMLYON Business School Toulouse Business School https://www.casainvest.ma/fr/casablanca-settat/provinces
Ain Evard

Ain Evard (sündinud 22. juunil 1962 Jõgeval) on eesti kergejõustiklane (eeskätt kõrgushüppaja) ja spordipedagoog. Ta on lõpetanud 1980. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Aastatel 1981–1995 võitis ta Eesti NSV ja Eesti meistrivõistlustel kõrgushüppes 17 kuld- (sh 5 hallis) ja 2 hõbemedalit ning 1 pronksmedali (hallis) ning kolmikhüppes pronksmedali (1987). Ta töötas aastatel 1987–1993 Eesti Põllumajanduse Akadeemia (Eesti Põllumajandusülikoolis) kehalise kasvatuse kateedri õppejõuna. 1981 – NSV Liidu meistersportlane Biograafia ESBL-is (vaadatud 07.04.2015) Biograafia ESBL-is Ain Evardi sporditulemused
Andrei Luzgin

Andrei Luzgin (sündinud 2. veebruaril 1973 Tallinnas) on Eesti tennisist ja treener. Ta on tulnud 3 korda (2000–2001, 2004) üksikmängus, 5 korda (1992–1993, 1996–1997, 2001) paarismängus ja 4 korda (1993, 1997, 2001, 2004) segapaarismängus Eesti meistriks. 2003–2007 oli ta Kaia Kanepi ja 2008–2010 Anett Kontaveiti treener. Biograafia ESBL-is (vaadatud 07.04.2015) Biograafia ESBL-is
Käetugi

Käetugi on tooli, diivani või muu istme küljes olev rõhtne tugi käe toetamiseks. Olenevalt istme funktsioonist ja disainist võivad käetoed olla jäigast materjalist (puust, metallist, plastmassist vm) või polsterdatud. Käetoed võivad olla istme külge kinnitatud jäigalt või liigendiga, mis võimaldab neid pöörata vertikaalasendisse ajaks, kui neid ei kasutata. Käetoed on tihti ka bussi-, lennuki- ja autoistmetel. Mugavat käetugedega tooli nimetatakse tugitooliks. 18. sajandi käetugedega tool Metallkäetugedega tool Käetugedega kontoritool Kinotoolidel on käetoe küljes topsihoidja Polsterdatud nahktugitool Käetoed autoistmetel Käetoed lennukiistmel Accoudoir
Hassan II

Hassan II (9. juuli 1929 – 23. juuli 1999) oli Maroko kuningas alates 1961. Hassan II tõusis troonile pärast oma isa, kuningas Mohammed V surma. 1965 Casablancas puhkenud rahutuste järel kehtestas ta diktatuuri ja elas üle kaks riigipöördekatset. Endise Hispaania Lääne-Aafrika, Lääne-Sahara okupeerimine 1976 võimaldas Hassanil saavutada rahvahulkade poolehoidu ja tugevdada võimu. 1984 naasis ta põhiseadusliku valitsemise juurde: rahvusliku ühtsuse valitsust hakkas juhtima tsivilist. 1998 leppis osales Hassan II valitava valitsuse moodustamises, kuigi see jäi monarhia kontrolli alla. Kuninga abikaasa oli printsess Lalla Latifa Hammou (1946–2024) ja neil on 5 last: Printsess Lalla Meryem (26. august 1962) Mohammed Ben al-Hassan (21. august 1963) Printsess Lalla Asma (1965) Printsess Lalla Hasna (19. november 1967) Prints Moulay Rachid (20. juuni 1970)
Suusavabrik Dünamo

Suusavabrik Dünamo (1. jaanuarist 1968 täisnimega "Dünamo" Eesti Vabariikliku Nõukogu Eksperimentaal-suusavabrik) oli ettevõte, mis tootis suuski ning tennise- ja sulgpallireketeid. Suusavabrik Dünamo asutati 1944. aastal. 1970.–1980. aastatel oli suusavabrik Dünamo üks NSV Liidu suurimaid suusatootjaid. 1977. aastal hakati esimesena NSV Liidus tootma plastiksuuski. 1957. aastast asus ettevõtte põhitootmine Tallinnas Pärnu maantee 160. Ettevõttel oli tsehhid ka Harkus (Paldiski maantee 251) ja Tartus (Tähe tänav 114). 1979. aastal töötas ettevõttes 314 inimest, 1986. aastal 359 inimest. 1989. aastal reorganiseeriti suusavabrik Dünamo tootmisühistuks Desurek, mis 1999. aastal pankrotistus. ENE, 2. köide, Tallinn: Valgus, 1987, lk. 185 Tallinn. Lühientsüklopeedia. Tallinn: Valgus, 1979, lk.284 Kohus keelas kinnisvaratehingud suusavabriku endise hoonega. BNS, 26.05.2000 Eesti filmi andmebaas. Dünamo suusavabrik uues hoones. Ringvaade "Nõukogude Eesti" nr 2 (1957) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Suusavabrik Dünamo tootmishoone (fotograaf Karl Oras), 1962 Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Dünamo suusavabrik (fotograaf Harald Leppikson), 1980
Vipratoks

Vipratoks on liniment ja salv, mis sisaldab eri kogustes mitmesuguste madude (0,0001%) mürki, kamprit ja metüülsalitsülaati jt aineid. Salvi kasutatakse välispidiselt reumaatiliste ja närvivalude, ishiase korral ning pärast traumasid luumurdude, lihasevalude ja liigesepõletike korral. Olenevalt aine vormist on ka manustamine varieeruv. Linimenti (maomürki 0,0001%, kamprit 3% ja metüülsalitsülaati 6%) tuleb enne välispidist kasutamist loksutada. 1–2 teelusikatäit vipratoksi hõõrutakse valutavale kohale naha sisse kaks korda päevas. Raskematel juhtudel on soovitatav lisaks linimendi sissehõõrumisele maomürki sisaldavaid preparaate, näiteks viprasiidi, ka süstida. Mis liiki madudelt droogi tarbeks mürki kogutakse, selle kohta täpne teave puudub; medikamendi nimi võib viidata rästiku perekonna madudele. Viprosal B Hariliku rästiku mürk Harri Jänes, Hubert-Viktor Kahn, Helle-Mai Roots, "Tervise ABC", Kirjastus Valgus, Tallinn, lk 598, 1970, trükiarv 40 000, hind rbl. 1.85 VIPRATOKS 40G ВИПРАТОКС (VIPRATOX) Спину, поясницу, суставы летом спасет Випратокс
Jaan Siirak

Jaan Siirak (14. august 1897 Sangaste kihelkond – 30. jaanuar 1959 Tallinn) oli eesti sisearhitekt ja mööblikujundaja. Jaan Siirak sündis Sangaste mõisa metsatöölise Jaani ja Juuli Siiraku pere kuuenda lapsena; ka õde Veera Sarapuust sai kunstnik. Õppis aastatel 1904–1914 Valga alg- ja linnakoolis ning 1914–1918 Penza kunstikoolis maali- ja tarbekunsti. 1918. aastal naasis ta Eestisse ja andis algul Tartus joonistustunde. Sama aasta sügisel asus Tartu Reaalkooli joonistusõpetajaks, kus töötas 1924. aasta kevadeni, kui otsustas ennast täiendama minna Pariisi. Siirak viibis Pariisis aastatel 1924–1931, õppis 1926–1929 École des Beaux-Artsis ja teenis selle kõrvalt leiba kujundustöödega. Selle perioodi loomingust on teada vähe, kuigi ta viljeles nii maali kui ka skulptuuri. Teada on, et Siiraku skulptuurid, üks kergelt konstruktivistlik naise pea ja konsul Damasius Treude pea, said 1925. aasta Prantsuse kunstiajakirjades kiitvaid arvustusi. Maalidest on teada ka Siirakule iseloomulikku esteetikat jälgiv maal Eiffeli tornist, kuid säilinud on vaid konstruktivistlike sugemetega maal "Verduni katedraal sõjapurustustes". 1925 organiseeris Pariisi Eesti Seltsi, oli korduvalt selle juhatuses ja esimees. Esindas eestlasi Prantsusmaal 2. ülemaailmsel eestlaste kongressil. 1932. aastal naasis Siirak Tallinna ning pühendus peaaegu täielikult mööbli- ja sisekujunduskunstile. Ta on teinud kujundusi ka müügikioskitele, Tallinna kohvikutele Tallinn ja Moskva ning mitmele kauplusele (nt Araratile). 1936. aastal valmis tema käe alt magusavabriku Kawe esinduskaupluse sisustus Vabaduse väljakul Majaomanike panga majas. 1936–1940 töötas ta ärisisustuse käitises Frankonia sisearhitektuuri tööde ja mööbli kavandajana. 1937. aastal ostis ta koos äripartneritega Frankonialt metallitöökoja ja puutööstuse sisseseade ning nad üürisid vabrikuhoones Narva mnt 13/15 tootmispinna, pannes aluse ruumide sisustuse ja sisedekoratsiooni toodete valmistamise ettevõttele "Vikeri tehased" J. Siirak ja Ko, mis tootis mööblikomplekte ja kauplusesisustust 1940. aastani. Nõukogude okupatsiooni ajal lõi Siirak kaasa Kunstnike Kooperatiivi organiseerimisel. Sealt kut­suti ta Kergetööstuse Rahvakomissariaati vaneminspektoriks, ülesandeks tööstustoodangu kujundusliku külje kontrollimine ja juhendamine. Saksa okupatsiooni ajal tegutses ta vabakutselise kunstnikuna. 1944. aastast oli ta Eesti Nõukogude Kunstnike Liidu sekretär-korraldaja. 1948. aastal asus ta Tarbekunsti Keskuse Dekoratiivkunsti Ateljee juhatajaks. Oli aastatel 1922–1932 abielus Elma Siigiga. 1940. aastal abiellus kirjandusteadlase Erna Tillemanniga. Tema õepoeg oli kunstnik Lembit Sarapuu. Välis-Eesti tegelased: eluloolisi andmeid. Välis-Eesti ühingu väljaanne. Tallinn, 1939. lk 103 "Äri ja näitus korraga. „Kawe" awas Tallinnas moodsaima kaupluse". Postimees (1886-1944), nr. 336. 12. detsember 1936. Vaadatud 21.03.2019. Jaan Siiraku isikuarhiiv Eesti Kunstimuuseumi arhiivis EKMA.65 "Jaan Siirak". Sirp ja Vasar, nr. 6. 6. veebruar 1959. Vaadatud 21.03.2019. Jaan Siiraku looming EKM-i digikogus
Narači järv

Narači järv ehk Naratši järv (valgevene keeles Возера Нарач, vene keeles Нарочь (Narotš)) on järv Valgevenes Minski oblastis Miadziełi rajoonis. Järve valgala on 199 km² ja see asub merepinnast 165 meetri kõrgusel. Suurim järve voolav jõgi on lühike Skema, mis voolab välja Miastra järvest. Narači järv on pindalalt suurim järv Valgevene territooriumil. Aastail 1921-1939 kuulus see Poolale ja oli Poola suurim järv. Kaldajoone pikkus on 41 kilomeetrit. Järve piirab põhjast Švenčionysi kõrgustik, kohati on oru nõlvade kõrguseks 45-50 meetrit. Lõunakallas on madal, turbane ja soostunud. Kaldad on valdavalt madalad ja liivased, kohati siiski ka kõrged (2-11 meetrit) ja alluvad murrutusele. Narači järve ümbruses asub Narači rahvuspark. Järve kirdeosas asub 6,2 hektari suurune saar, mis on haruldaste linnuliikide pesitsuspaigana range kaitse all. Järve kaldal asuvad kohati ka rannavallid, aga need on sõjategevusest rikutud. Aastal 1916 viis Venemaa keisririik järve ümbruskonnas läbi rünnaku saksa vägede vastu, ebaõnnestunud Narači operatsiooni ajal toimus järve ümbruses aktiivne lahingutegevus. Suurim asula järve kaldal on Narač, kus asub ka Narači rahvuspargi administratsioon. Järve põhja katab sügavamas osas valdavalt sapropeel, kohati on seal ka liivaseid või saviseid alasid. Madalam osa on osalt liivase, osalt savise põhjaga, kohati ka kivine. Kaldataimestikus on valdavad harilik pilliroog ja järvkaisel. Loodepoolses osas kasvavad need 1,5-2 meetri sügavuseni, kagupoolses osas aga 3,5-4 meetri sügavuseni. Veetaimestikuga on kaetud vähem kui 3 % järve pindalast. Sukeltaimed kasvavad kuni 7,5 meetri sügavuses vees, kattes 15 km² suurust ala. Valdavaim kala järves on haug. Järves elavad veel ka nurg, linask, ahven, koger, luts, viidikas, angerjas ja särg. Lindudest elavad järvel Valgevene punasesse raamatusse kantud kalakotkas, väiketiir, kühmnokk-luik ja väikepütt. Narači järve loetakse üheks seitsmest Valgevene imest. Narači järve kõrge kallas Saar Narači järves Purjekad Narači järvel Narači järve rand  Narači järv – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Järv Valgevene kalapüügiportaalis (vene keeles) Narači järv (vene keeles)
Juuru valla lipp

Juuru valla lipp on Rapla maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Juuru valla lipp. Lipp kinnitati Riigikantselei sümboolikaosakonna poolt 4. mail 1998. Rohelise ristkülikukujulise kanga ülaservast, 2 ühiku kauguselt vardapoolsest otsast ning samakaugelt lipu lehviva otsa allservast suunduvad lipu keskele kaks sirget valget 1,2 ühiku laiust riba, mis pärast keerdumist teineteise ümber suunduvad horisintaalselt vastasotstesse. Lipu normaalsuurus on 105 x 165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11 ühikut. Valla lipp heisatakse: Vallavalitsuse hoonel, ametiruumides, valla ametiasutuse hallatava asutuse hoonel või lipumasti. Riiklikel ja valla tähtpäevadel, vallas toimuvatel pidulikel ja muudel avalikel üritustel. Teistel vallavalitsuse poolt lubatud juhtudel ja kohtades. Kui valla lipp heisatakse koos Eesti riigilipu, mõne teise riigi või tema omavalitsusüksuse, mõne Eesti maakonna, valla, linna või muu lipuga, asub valla lipp lippude poolt vaadatuna vasakul teise riigi või Eesti riigilipust. Valla lipu heiskamine vallavalitsuse korralduse alusel on kohustuslik valla ametiasutuse hallatava asutuse hoonetel või lipumastis. Teistele omanikele on vallavalitsuse korraldus soovitusliku iseloomuga. Valla lippu kasutatakse valla esindamisel väljaspool valla piire. Valla lippu võivad vallavalitsusega kooskõlastatult kasutada tseremooniatel ja teistel pidulikel üritustel vallas asuvad äriühingud, ettevõtted, asutused ja organisatsioonid, samuti eraisikud. Valla lipu valmistamine ja levitamine toimub valla kantselei kaudu. Juuru valla vapp Rapla maakond Juuru valla sümboolika
Hilja Jalviste

Hilja Jalviste (neiuna Hilja Piiper; 1. jaanuar 1918 Tallinn – 3. aprill 2015) oli eesti günekoloog, Tartu Ülikooli õppejõud. Ta omandas alghariduse Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumis ja lõpetas aastal 1935 Tartu Tütarlaste Gümnaasiumi. Samal sügisel astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1942 arsti astme väärilisena. Kuna Nõukogude korra ajal loeti Saksa okupatsiooniaegne diplom kehtetuks, tuli tal aastal 1945 diplom vahetada ja lõpetamist loetakse sellest aastast. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Filiae Patriae. Aastatel 1942–1943 töötas ta Nõo-Ropka jaoskonnaarstina. Aastal 1943 asus ta arstina tööle Tartu Ülikooli naistekliinikus. Aastast 1945 sai temast sünnitusabi ja günekoloogia kateedri assistent; selle töö juures valmis tal kandidaadi väitekiri teemal "Vereseerumivalkude nihetest rasedal seoses dieediga, eriti rasedustoksikoosi puhul", mille ta kaitses aastal 1958, saades meditsiinikandidaadi kraadi. Aastal 1973 anti talle sünnitusabi ja günekoloogia kateedri dotsendi kutse. Aastal 1986 jäi ta pensionile. Ta oli aastast 1956 abielus farmatseudi ja Eesti Põllumajanduse Akadeemia keemiakateedri dotsendi Heiti Jalvistega (1915–2005). Tema isa Johannes Piiper oli eesti zooloog, looduskirjanik ja Tartu Ülikooli professor, ema Elviine Mathilde Piiper oli bioloog, vend Johannes Piiper oli füsioloog, Eesti Teaduste Akadeemia välisliige. Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk 179. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944
Noor Eesti

Noor Eesti oli eesti progressiivroki ansambel, mis tegutses aastatel 1976–1977. 1976. aasta sügisest kuni 1977. aasta suveni tegutses ansambel Rein Rannapi juhatusel, mille päris nime Noor Eesti polnud võimalik ansambli tegutsemise ajal avalikult kasutada. Helilooja ja pianist Rein Rannap oli Rujast lahkunud (jättes Margus Kappeli Rujasse Noorsooteatri "Protsessi" lavastusse end asendama) ja asutas uue ansambli. Tegemist oli superansambliga, mis tähendas, et sellesse olid koondatud pillimehed, kes olid muusikuna juba nime teinud. Lisaks Rannapile, kes oli tuntud Ruja asutajana, kuulusid sinna Tajo Kadajas ansamblist Meie, Tõnu Tormis Gunnar Grapsi ansamblist Ornament ja Ivar Sipra ansamblitest Positron ja Mess. Tänased süvamuusika professionaalid organist Andres Uibo ja fagotimängija Heitti Riismäe olid siis alles oma muusikutee alguses. Tasub tähele panna, et ansamblist puudus soolokitarr – nii mõnigi arvas, et tegemist oli Rannapi allergiaga Andres Põldroo või Jaanus Nõgisto kitarri vastu[viide?]. Ansambli Noor Eesti tuntuim laul on kindlasti "Ühes väikses Eesti linnas", mis ilmus esmakordselt Tajo Kadajase sooloplaadil "Vihmade taga" aastal 2001. Märkimist väärivad veel Noor Eesti laulud "Lendav järv", "Edasijõudnud inimene" ja "Sünd". Ainsad Noor Eesti avalikud esinemised toimusid 1. ja 2. aprillil 1977 Kalevi spordihallis, kus teiste bändide hulgas astus üles ka ansambel Ruja (nn Proge-Ruja). Sellest hoolimata on rahvasuu kõiki Noor Eesti laule omistanud Rujale[viide?] või pidanud nende laulude esitajaks Tajo Kadaja asemel hoopis Urmas Alendrit[viide?]. Noor Eesti läks laiali, kuna Rannap õppis tol ajal Moskva Konservatooriumi aspirantuuris ja aega jäi tal bändi jaoks lihtsalt napiks. Rannap kirjutas Noor Eesti jaoks ühtekokku ligi paarkümmend laulu. Kümmekond neist on olemas Rein Rannapi nelikplaadil "Varajased laulud". Kõigepealt Noor Eesti enda 4 laulu CD 3-l, kusjuures nende hulgast puudub laul "Kitsarööpaline", mis on siiski kuulatav Youtube'ist. Edasi on Tõnis Mäe esituses laul "Naera, naera". Siis Rannapi ja Kadajase 1980. aastal kahekesi salvestatud laulud "Kanarbik", "Allik" ja "Tühjad raamid". Kõik ikka CD 3-l. Lõpuks veel "Lillede surm", mis bändi esituses oli loomulikult progelik lugu, aga sai lõpuks tänu mingile lauluvõistlusele estraadiliku seade ja on CD 1-l koos teiste estraadilauludega, esitajateks Silvi Vrait ja Fix. Rein Rannap – klahvpillid Tajo Kadajas – laul Andres Uibo – klahvpillid Tõnu Tormis – basskitarr Ivar Sipra – trummid Heitti Riismäe – fagott Noor Eesti pildid Noor Eesti foorum Noor Eesti laulud
Johann Naha

Johann Naha (3. jaanuar 1902 Riia – 16. aprill 1982 München) oli eesti graafik ja tarbegraafik. Johann Naha õppis 1923–1929 Riigi Kunsttööstuskoolis, mille lõpetas Günther Reindorffi graafikaklassi õpilasena. Täiendas end Pariisis, Berliinis ja teistes Euroopa linnades (Viinis, Prahas ja mujal), hiljem ka Müncheni Kunstiakadeemias. 1936 sai rakenduskunstniku tunnistuse ja enne Teist maailmasõda töötas Oskar Kilgase tekstiilivabrikus mustrikavandajana. Lahkus Eestist 1944. aasta septembris, aastast 1945 jäi elama Münchenisse, kus tegutses vabakunstnikuna. Kuulus rakenduskunstnike koondise Dekoor asutajate hulka, oli aastast 1933 RaKÜ ja aastast 1953 Müncheni Kujutavate Kunstnike Kutseühingu liige. Kuulus erinevatesse ekslibristide seltsidesse mitmetes Euroopa riikides. Johann Naha meelistehnikateks olid puugravüür ja puulõige. Ta on tuntud eelkõige linnavaadete ja eksliibriste loojana, arvukate mappide koostajana mõlemas žanris. Kunstniku loomingu hulka kuulusid ka akvarellid ning õlimaalid, peamiselt maastikuteemalised, milleks ainet ammutas ta Euroopa reisidel koos abikaasa Dagmariga. Aastatel 1955–1969 andis Naha välja 15 seinakalendrit pealkirjaga "Aastaajad", mida illustreeris peamiselt Eesti-aineliste piltidega. Laiemat rahvusvahelist tuntust tõid talle siiski eksliibrised. Neid on ta loonud ligi 400, neist esimesed 60 Eestis. Aastatel 1942–1975 koostas kunstnik oma eksliibristest 16 väiksetiraažilist mappi. Mappe koostas Naha ka linnavaadetest – Nahale pakkusid Eesti linnad ja nende arhitektuur väga huvi, ta uuris nii Eestis kui ka Saksamaal arhitektuuri ja kultuurilugu, mõõdistas ja fotografeeris ehitisi. Eesti ehitus- ja kunstimälestisi kujutavate fotode ja jooniste kogu asub Muinsuskaitseameti arhiivis. Naha loomingut leidub Eesti Kunstimuuseumi, Tartu Kunstimuuseumi, Ajaloomuuseumi kogudes. Tallinna Püha Vaimu kirik: ehitus, ajalugu ja kunstivarad / koostanud Hugo Peets ja Johann Naha. Tallinn: Tallinna Pühavaimu kogudus, 1933 EKABL, lk 339 https://register.muinas.ee/public.php?menuID=archivalmaterial-special-type-7913 Johann Naha looming EKM Digikogus
Indrek Rumma

Indrek Rumma (sündinud 14. septembril 1969 Tallinnas) on endine eesti korvpallur. Ta on mänginud muu hulgas klubis TTÜ KK. 1993–2001 mängis ta Eesti korvpallikoondises.
Darius Šilinskis

Darius Šilinskis (sündinud 18. mail 1984 Mažeikiais Leedus) on leedu korvpallur. Aastal 2009 mängis ta Eesti klubis TTÜ KK.
Taavi Rõivase valitsus

Taavi Rõivas on olnud kahe Vabariigi valitsuse juht: Taavi Rõivase esimene valitsus (26. märtsist 2014 kuni 9. aprillini 2015) Taavi Rõivase teine valitsus (9. aprillist 2015 kuni 23. novembrini 2016)
Edward J. Singler

Edward J. Singler (sündinud 6. juunil 1990 Medfordis Oregonis) on USA korvpallur. Aastast 2014 mängib ta Eesti klubis BC Kalev/Cramo.
Metallist

"Metallist" on mitmetähenduslik sõna: Metallist on metallitööline. Metallist on ka heavy-mees. Metallist oli Eesti ansambel. Metallist on ettevõte. Metallist oli 1940. aastal NSV Liidu poolt uputatud kaubalaev.
Aleksandr Baldin

Aleksandr Baldin (sündinud 31. augustil 1984 Tallinnas) on Eesti ujuja. Ta osales 2004. aasta Ateena OM-il, kus sai 100 m rinnuliujumises 49. ja 200 m distantsil 32. koha. 2002–2007 oli ta Eesti ujumiskoondises. Biograafia ESBL-is (vaadatud 7.04.2015) Biograafia ESBL-is
Andrus Kajak

Andrus Kajak (sündinud 11. septembril 1965 Tallinnas) on eesti vehkleja. Ta sai 1996. aasta Atlanta OM-il individuaalselt 15. ja meeskondlikult 5. koha. Ta sai 2000. aasta Sydney OM-il individuaalselt 33. ja meeskondlikult 9. koha. Biograafia ESBL-is (vaadatud 07.04.2015) Biograafia ESBL-is
Try

"Try" on Ameerika laulja-laulukirjutaja ja muusiku Pinki (stiliseeritult P!nk) esitatud laul, mis anti välja nii singli kui ka muusikavideona. "Try" on avaldatud 2012. tema kuuendal stuudioplaadil "The Truth About Love". Laul saavutas esikoha Hispaania edetabelis ning see kerkis kümne parima hulka Austraalia, Austria, Kanada, Saksa, Itaalia, Uus-Meremaa, Poola, Šveitsi, Inglismaa ja USA edetabelites. Laulu "Try" kaveri esitas Tanja Mihhailova telesaates "Su nägu kõlab tuttavalt", tehes seda suhteliselt sarnaselt laulu originaalvideos esitatuga. P!NK - TRY (SONG) (vaadatud 8.04.2015) "Try" laulu sõnad "Try" YouTube'i muusikavideo Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Try (Pink song) seisuga 8.04.2015.
Rubin Teitelbaum

Rubin Teitelbaum (17. jaanuar 1907 Tapa – 4. september 1941 Tallinn) oli Eesti tõstja. 1927–1933 tuli ta kergekaalus (kuni 67,5 kg) 7 korda Eesti meistriks. Ta tapeti Saksa okupatsiooni ajal. Tema õde oli kergejõustiklane, võrk- ja korvpallur Sara Teitelbaum. Biograafia ESBL-is (vaadatud 07.04.2015) Biograafia ESBL-is
Connor Olev Martin O'Brien

Connor Olev Martin O'Brien (sündinud 4. veebruaril 1961 Montréalis) on Kanada mäesuusataja, kes on võistlustel esindanud ka Suurbritanniat ja Eestit. Ta esindas Eestit 1994. aasta taliolümpiamängudel kiirlaskumises, kuid katkestas võistluse. Hiljem on ta töötanud Ameerika Ühendriikides investeerimispankurina. Biograafia ESBL-is (vaadatud 10. mail 2020) Connor Olev Martin O'Brien veebisaidil Olympedia (inglise) Biograafia ESBL-is