laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Miguel Indurain

Miguel Indurain Larraya (sündinud 16. juulil 1964 Villavas) on Hispaania endine jalgrattur, viiekordne Tour de France'i võitja. Indurain on viiekordne Tour de France'i võitja (1991, 1992, 1993, 1994, 1995) ning saavutanud 12 etapivõitu. Ta on sõitnud liidri kollases särgis 60 etapi jooksul. Indurain on võitnud kaks Itaalia velotuuri (1992, 1993) ning olnud korra kolmas (1994). Giro d'Italial on ta võitnud neli etappi. Hispaania velotuuril on ta tulnud 1991. aastal teiseks ja 1990. aastal seitsmendaks. Indurain oli 1991. aasta maailmameistrivõistlustel grupisõidus kolmas ning 1993. aasta maailmameistrivõistlustel teine, kaotades 19 sekundiga Lance Armstrongile. 1995. aastal tuli ta maailmameistriks temposõidus, edestades MM-il Abraham Olanot ja Uwe Peschelit, ning MM-i hõbemedali maanteesõidus, kaotades Olanole 35 sekundiga. 1996. aastal tuli Indurain olümpiavõitjaks temposõidus, edestades OM-i hõbemedali võitnud Olanot ning kolmandaks tulnud Chris Boardmani. Grupisõidus oli ta 26. Ta on endine tunnisõidu maailmarekordiomanik. 1994. aastal püstitas ta Bordeaux's rekordiks 53,040 km. Indurain on abielus ja tal on kolm last. Ka tema noorem vend Prudencio on endine jalgrattasportlane. Indurain on Prantsusmaa Auleegioni rüütel. Miguel Indurain – ProCyclingStats
Duveli mõis

Duveli mõis (Dūveļa muižiņa, ka Duvela muiža) oli linnamõis Lätis Riia linnas Centrsi asumis. Saksa keeles oli mõisa nimi Duvels hove. Peahoone asus Vērmanesi pargi territooriumil. Duveli mõis asus Riiast põhja poole viiva tee ääres, endise Rīdzene jõe ääres. Mõisa juures viis üle jõe Duveli sild, selle kõrval asus ka mõisakompleks. Mõisa mainiti esimest korda aastal 1355. Algselt asusid selle ümber Riia linnale kuulunud aiad, aga hiljem need hoonestati. XV sajandil hõivas Duveli mõisa Liivi ordu, ent aastal 1435 tagastati see linnale. Viimane teade mõisast pärineb aastast 1485, mil see renditi majaomanik Henrik Loningele. Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (läti keeles)
Marie Koppel

Marie Koppel (aastani 1892 Grossberg; 16. juuli 1867 Urvaste – 6. juuli 1952 Jõhvi) oli eesti ajakirjanik, publitsist, ajalehe Olevik peatoimetaja 1900–1905. Koppel õppis kohalikus algkoolis ja saksa tütarlastekoolis Tartus. Marie Koppel oli Oleviku peatoimetaja, olles seega eesti poliitilise ajalehe esimeseks naistoimetajaks. Ta avaldas Olevikus kirjutisi mitmesuguste küsimuste kohta ja eestindas Hannemanni järgi "Aiatöö-katekismuse" (Tartu, 1903). 1905. aasta revolutsiooni ajal vahistati Marie Koppel Olevikus avaldatud tsaarivõimuvastaste artiklite tõttu lühikeseks ajaks. Pärast seda tõmbus ta avalikust elust tagasi. Sündis taluniku Peeter Grossbergi tütrena, oli aastast 1892 abielus Karl Koppeliga. Marie Koppel oli Ellen Vilbaste ja Beata Hellati ema.
Uuri järv

Uuri järv on järv Võrumaal Rõuge vallas Preeksa külas. Järve pindala on 5,8 ha. http://register.keskkonnainfo.ee/envreg/main?reg_kood=VEE2152600&mount=view
Arasoo järv

Arasoo järv on järv Saaremaa vallas Saare maakonnas. Järve pindala on 5,3 ha. http://register.keskkonnainfo.ee/envreg/main?reg_kood=VEE2060300&mount=view
Pille järv

Pille järv on järv Võru vallas Võru maakonnas. Järve pindala on 7,2 ha. Järve keskmine sügavus on 3,6 m, suurim sügavus on 9,7m. http://register.keskkonnainfo.ee/envreg/main?reg_kood=VEE2127600&mount=view
Siinai poolsaar

Siinai poolsaar (araabia سيناء (Sīnā’), heebrea סיני (Sinay)) on kolmnurgakujuline poolsaar Vahemere ja Punase mere vahel. Kuulub Egiptusele, asub Aasias. Läänes piirneb Suessi maakitsuse ja Suessi lahega, idas loetakse piiriks Egiptuse ja Iisraeli piiri (on nähtav ka kosmosest) ja Al-‘Aqabah' lahte. Suurema osa poolsaarest moodustab kõrb. Siinai poolsaarel asub Siinai mägi. 1967. aastal vallutas Iisrael Kuuepäevase sõja käigus Siinai poolsaare, kuid tõmbus järk-järgult tagasi 1973–1981. Toomas Mikkor. Majanduslangus on Siinai viimane šanss Eesti Ekspress, 15. jaanuar 2009
Aheru Mudajärv

Mudajärv (ka Aheru Mudajärv, Mustjärv) on järv Valgamaal Valga vallas. Järve pindala on 7,4 ha. Mudajärv keskkonnaportaalis
Immaku järv

Immaku järv (ka Immakjärv) on järv Võrumaal Rõuge vallas. Järve pindala on 3,5 ha. Järve pikkus on 310 meetrit ja laius 190 meetrit. Kaldajoone pikkus on 857 meetrit. Immaku järv keskkonnaportaalis
Toodsi järv

Toodsi järv on looduslik järv Setomaa vallas Võrumaal. Toodsi järve pindala on 6,4 ha.See on ligikaudu 350 m lai ja 250 m pikk.Toodsi järve kaldajoone pikkus on 1044 m. http://register.keskkonnainfo.ee/envreg/main?reg_kood=VEE2156500&mount=view
Abja paisjärv

Abja paisjärv on paisjärv Sakala kõrgustiku edelaosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas Abja-Paluoja linnas. Järve pindala on 3,4 ha, kaldajoone pikkus 1595 m, kõrgus merepinnast 55 m ja selles asub viis saart pindalaga 0,36 ha. Järv on paisutatud Paluojale ning see kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu. Abja paisjärv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.10.2016) Abja paisjärv keskkonnaportaalis (vaadatud 04.10.2016) Abja paisjärv Eesti looduse infosüsteemis Abja paisjärv keskkonnaportaalis
Kungjärv

Kungjärv on järv Võru maakonnas Antsla vallas Madise külas. Kungjärve pindala on 8,4 ha. Väljavooluga. Pruuniveeline düstroofne ehk suurtoiteline järv. http://register.keskkonnainfo.ee/envreg/main?reg_kood=VEE2132800&mount=view
Rein Laube

Rein Laube (16. juuli 1912 Laupa mõis – 2. september 1981 Tallinn) oli eesti arst. Ta sündis 1912. aastal Laupa mõisas mõisavalitseja pojana. 1931. aastal lõpetas Järva Maakonna Paide Ühisgümnaasiumi humanitaarharus. 1932. aastal astus Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas 1938. aastal arsti astmega. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Fraternitas Estica. Juba üliõpilasena töötas ta Tartu Ülikooli Kohtuarstiteaduse Instituudis subassistendina ja 1938. aastast assistendina. 14. novembril 1938 registreeriti ta arstina Tartus; ta töötas eraarstina ja Tartu Ülikooli naistekliinikus ordinaatorina (1944. aastani). 1944. aastal mobiliseeriti ta Saksa sõjaväkke, kus teenis arstina algul 2. Eesti Piirikaitserügemendis, hiljem 20. eesti diviisis. Tšehhoslovakkias langes Nõukogude sõjavangi ja mõisteti surma, kuid saadeti hiljem siiski vangilaagrisse, kust pääses tagasi Eestisse. 1951. aastal arreteeriti ta uuesti ja saadeti tribunali otsusega § 58 alusel riigireetmises süüdistatuna Irkutski vangilaagrisse, kust viidi edasi Ust-Kuti vangilaagrisse ning seejärel asumisele, kus töötas Ostrovo Leena raudteejaama haiglas arstina. Ta oli Lennart Meri saatja Siberis ("rohelisel ookeanil"). Vilistlased. Paide Gümnaasiumi 7. lend. Paide Hammerbecki Põhikooli veebisait. Tartu sünnitusmaja lood. Tartu Postimees 11. dets. 2008. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Karl Koppel (ajakirjanik)

Karl Koppel (14. oktoober 1860 Tartu vald, Sopaku – 1. aprill 1906 Viiburi) oli ehitusettevõtja, ajalehtede Postimees ja Olevik väljaandja. Sündis Sopaku kõrtsmiku ja linakaupmehe pojana, õppis Tartu kreiskoolis. Oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. Aastal 1896 ostsid Villem Reiman, Oskar Kallas ja Karl Koppel Karl August Hermannilt Postimehe ära ning nimetasid selle peatoimetajaks Tõnissoni. Majade omanikuna Tartus elades võttis Koppel osa seltskonnategevusest, oli karskusseltsi "Ugaunia" asutajaid (1900) ja selle esimeheks 1902. Karskuse kuratooriumi liikmena tutvus ta lähemalt Ado Grenzsteiniga, kellelt ostis nädalalehe Olevik 1900, mille muutis 1904. aastal kaks korda nädalas ilmuvaks. Koppel suri peale 1905. aasta revolutsiooni Viiburi lähedal Uusikirkkos. Oleviku ebasoodsa seisundi tõttu oli Koppelil mitmesuguseid raskusi, näiteks võimudele vastuvõetava toimetaja leidmisel; selleks ei kinnitatud K. Kotsarit ega Koppelit ennast, küll aga viimaks ta naine Marie Koppel. Et Oleviku trükikojas oli trükitud keelatud suunaga trükiseid, samuti ajalehes avaldatud lubamatu sisuga kirjutisi, põgenes Koppel võimude eest 1905. aasta lõpul Soome ja Olevik suleti kindralkuberneri Vassili Sollogubi otsusega 1906. aasta alguses.
Felix Wittlich

Felix Albert Leopold Wittlich (5. märts 1905 – 1950 Waldheim, Saksimaa) oli eesti keemik ja grafoloog. "Käekiri ja iseloom: käekirja karakteroloogia ja kohtuliku grafoloogia alused". Eesti Kirjanduse Selts. Tartu 1938 Tema isa oli Tartu Ülikooli keemiaprofessor Michael Wittlich ning vend grafoloog Bernhard Wittlich. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Al-‘Aqabah' laht

Al-‘Aqabah' laht (araabia خليج العقبة (Khalīj al-‘Aqabah); Iisraelis Elati laht) on laht Punase mere põhjaosas, mis eraldab Siinai poolsaart Araabia poolsaarest. Laheäärne rannajoon kuulub Egiptusele, Iisraelile, Jordaaniale ja Saudi Araabiale. Suuremad linnad lahe kaldal on Elat (Iisrael) ja Al-‘Aqabah (Jordaania).
Akadeemiline Grafoloogia Selts

Akadeemiline Grafoloogia Selts (Akademische Graphologische Gesellschaft) oli Tartu Ülikooli juures tegutsev grafoloogiaga tegelev selts. Selts asutati 1923. aastal. Sellel seltsil oli sõsarselts ka Tallinnas. Akademische Graphologische Gesellschaft. 1. Jahresbericht, 1923/24. Dorpat, [1924]. 17 lk. Graphologie: II. ordentliche Veröffentlichung der Akademischen Graphologischen Gesellschaft, Dorpat - Estland. Dorpat: Meissner, 1925. 16 lk.
Isabella Olga von Ungern-Sternberg

Isabella (Isa) Olga von Ungern-Sternberg (sündinud von der Pahlen, 22. september / 4. oktoober 1846 Tallinn – 19. august / 1. september 1915 Tallinn) oli grafoloog. Ta oli teadusliku grafoloogia algatajaid, Pariisi Grafoloogia Ühingu asepresident. 1876. aastal tutvus ta Itaalias Friedrich Nietzschega. 1902. aastal avaldas ta grafoloogilise uurimuse "Nietzsche im Spiegelbilde seiner Schrift". Ungern-Sternberg, Isabella Freifrau von 1910. Graphologische Streifzüge auf das Gebiet der Lüge. Reval: Franz Kluge. Tema isa oli Eestimaa rüütelkonna peamees Alexander Johann von der Pahlen (1820–1895) ja ema Olga Fredrika von Grote (1826–1888). Tema abikaasa oli Rudolf Robert Wilhelm von Ungern-Sternberg (1837–1897). Carola L. Gottzmann,Petra Hörner 2007. Lexikon der deutschsprachigen Literatur des Baltikums und St. Petersburgs: Vom Mittelalter bis zur Gegenwart. Walter de Gruyter, lk. 1350. Sooväli, Jaanus 2014. Friedrich Niettsche ja Eesti kultuur. Akadeemia 12, lk. 1749.
Grafeemika

Grafeemika ehk grafemaatika on keeleteaduslik kirjasüsteemide ja nende elementide – grafeemide uurimine. foneemika grafoloogia grafonoomika
Grafonoomika

Grafonoomika on käekirja ja käsitsi kirjutamise protsessi teaduslik uurimine. Grafonoomikaga külgnevad teadusharud ja uurimisvaldkonnad, mille meetodeid grafonoomika kasutab, on käekirja analüüs ehk grafoloogia, käekirjatuvastus, diplomaatika, kinesioloogia, psühholoogia, arvutiteadus, tehisintellekt, paleograafia ja neuroteadus. Termin "grafonoomika" võeti kasutusele 1982. aastal, kui Hollandis Nijmegenis toimus esimene selle valdkonnaga seotud konverents. grafeemika Kao, H.S.R.; van Galen, G.P.; Hoosain, R., eds. (September 1986), "Preface", Graphonomics: Contemporary Research in Handwriting, Advances in Psychology 37, Amsterdam, The Netherlands: Elsevier Science Publishers, pp. v, ISBN 0-444-70047-1, "During the [Nijmegen, 1982] Workshop week, an informal coinage of the word Graphonomics was greeted with enthusiastic reception by participants an a unifying concept to signify the multidisciplinary nature of the new science of handwriting research."
Knut Nystedt

Knut Nystedt (3. september 1915 Kristiania – 8. detsember 2014) oli norra helilooja, koorijuht ja õppejõud. Nystedt kirjutas peamiselt orkestri- ja koorimuusikat. Suur osa tema teostest põhineb piibli ja muu vaimuliku kirjanduse teemadel. Pärit musikaalsest kristlikust perest, sai ta muusikat õppida paljude õpetajate käe all, teiste hulgas oli ta ka USA helilooja ja dirigendi Aaron Coplandi õpilane. Aastatel 1946–1982 töötas Knut Nystedt Oslo Torshovi kiriku organistina ja 1964–1985 oli Oslo ülikoolis koorijuhtimise õppejõud. Ta asutas elu jooksul mitu koori ja dirigeeris neid ise. Kammerkoor Ensemble 96 salvestas 2005. aastal tema loomingust koosneva CD "Immortal Nystedt", mis pälvis kaks Grammy auhinna nominatsiooni. See oli esimene kord, kui Norra helilooja teos ja kooriteose esitus on olnud Grammyle nomineeritud. 1966. aastal löödi ta rüütliks suure panuse eest Norra muusikasse. 1978 Püha Olavi orden 1978 Spellemanni auhind 1980 Norsk Kulturråds Musikkpris
Rudolf Paliso

Rudolf Paliso (25. juuni 1897 – ) oli eesti grafoloog. Paliso, Rudolf 1924. Käekiri – iseloomu väljendaja: Grafoloogia õpperaamat ühes kuue käekirja tabeliga. Tartu: A. Kymmeli kirjastus. Ta on vene keelest tõlkinud raamatu Ridel, Magnus 1924. Silmade hüpnootilise jõu wiiekuune wäljaarendus ja nendega mõjutamine inimesse ta ärkwel olekul / Magnus Ridel'i ja H. La Mot Sedž'i loengud. Tartu: R. Paliso.
Scare Force One

"Scare Force One" on Soome bändi Lordi seitsmes stuudioalbum, mis ilmus 2014. aasta sügisel. 2013. aasta detsembris teatas bänd YouTube'i video kaudu, et nende uue albumi initsiaalid on SFO. Täielik nimi avalikustati 31. juulil 2014. Albumi esitluskontsert toimus Helsingi klubis The Circus 1. novembril 2014. Bänd tegi albumi tarbeks 28 demo, millest plaadi jaoks valiti 10. Albumi salvestus algas 2014. aasta juulis Finnvoxi stuudios Helsingis ning jätkus Spede Pasaneni endises suvilas Lapimaal Muonios. Album on ilmunud ka vinüülplaadina. Jaapanis ilmus album koos boonuslooga "I'm So Excited", mis on ansambli Pointer Sisters loo kaver. SCG7: Arm Your Doors and Cross Check - 1:36 Scare Force One - 4:58 How To Slice a Whore - 2:48 Hell Sent In the Clowns - 4:20 House of Ghosts - 4:12 Monster Is My Name - 3:35 Cadaver Lover - 3:51 Amen's Lament to Ra II - 1:11 Nailed by the hammer of Frankenstein - 3:20 The United Rocking Dead - 5:46 She's a Demon - 5:37 Hella's Kitchen - 1:10 Sir, Mr. Presideath, Sir! (+ETA) - 5:45 "I'm So Excited" (Pointer Sistersi loo kaver) - 4:20 Mr. Lordi – vokalist Amen – kitarr Mana – trummid OX – basskitarr Hella – klahvpillid
Kalts

Kalts on riidetükk (rõivaks või muuks esemeks õmmeldud või õmblemata tekstiil), mis on räbaldunud, kulunud, katkine, määrdunud või muul taolisel põhjusel ei kõlba kandmiseks või uute esemete õmblemiseks ja mida võidakse kasutada teistel viisidel, näiteks puhastuslapi või -rätikuna, jalanartsuna, kaltsuvaiba või kaltsunuku tegemiseks, toorainena kaltsupaberi valmistamisel jne.
DNA (Getter Jaani album)

"DNA" on Getter Jaani kolmas stuudioalbum, mille andis välja Moonwalkstudio 12. detsembril 2014. Albumi produtseeris Sven Lõhmus. Albumil on ka neli varem ilmunud Getter Jaani singlit: "NYC Taxi", "Meelelahutajad" (koos Maia Vahtramäega), "Rannamaja" (koos Koit Toomega) ja "Isa jälgedes" (koos Risto Vürstiga). Külalisesinejatena teevad veel kaasa Anne Veski ja Uku Suviste. Plaadil on lisaks albumilt "Rockefeller Street" pärit lugu "Valged ööd", mis ilmus seekord akustilise versioonina koos kitarrist Kristjan Kaasikuga. Pärast albumi ilmumist ilmusid veel kolm singlit: "DNA", "Lootuste tänaval" ja "Kullaväljade tuul". "DNA" "Dance Michael" "Lootuste tänaval" (koos Uku Suvistega) "Isa jälgedes" (koos Risto Vürstiga) "Donna" (koos Anne Veskiga) "Kullaväljade tuul" "Rannamaja" (koos Koit Toomega) "GJ" "Meelelahutajad" (koos Maia Vahtramäega) "NYC Taxi" "Ära kahetse" "Ela igavesti kallis" "Valged ööd" (Bossa versioon) kitarril Kristjan Kaasik
DNA (täpsustus)

DNA ehk desoksüribonukleiinhape on pärilikkusinformatsiooni kandja. "DNA" on Getter Jaani album. "DNA" on Little Mixi album. "DNA" on Little Mixi laul. DNA on Briti muusikaprodutsentide Nick Batti ja Neal Slatefordi ühine pseudonüüm. DNA on Kendric Lamari laul. DNA on BTS-i on laul.
Aivar Kaldre

Aivar Kaldre (sündinud 24. juunil 1965) on eesti laulja (tenor). Aivar Kaldre lõpetas 1983. aastal Tallinna 17. Keskkooli. 1992. aastal lõpetas ta Tallinna Konservatooriumi laulu eriala Ivo Kuuse klassi. Ta laulab Eesti Rahvusmeeskooris (RAMis) ja Savonlinna ooperikooris. Missa brevis C-duur, helilooja Wolfgang Amadeus Mozart, esitavad Eesti Filharmoonia Poistekoor ja Eesti Riiklik Sümfooniaorkester. Heliplaat 33 1/3 p/' (1989) Kerko-kell, helilooja Ester Mägi, esitab Eesti Rahvusmeeskoor, CD Laulupuu (2000) Kerko-kell, helilooja Ester Mägi, DVD IV vabariiklik koorijuhtide konkurss (3.–6. märts, Tallinn): finaalkontsert (2004) Muistse mere laulud, helilooja Veljo Tormis, esitab Eesti Rahvusmeeskoor, CD Nägemus Eestist III/Vision of Estonia III (2004) Vepsa talv, helilooja Veljo Tormis, esitab Eesti Rahvusmeeskoor, CD Nägemusi muilt mailt/Visions Beyond Estonia (2007) Mere väravas, helilooja Tarmo Lepik, esitab Eesti Rahvusmeeskoor, CD Tulelaul (2010) Lux aurumque, helilooja Eric Whitacre, Eesti Rahvusmeeskoori jõulukontsert 21. detsembril 2013 Tallinna Jaani kirikus "Tallinna Väike-Õismäe Gümnaasiumi vilistlased 1978–2010" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 21. märts 2016. Vaadatud 16. märtsil 2016. Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lõpetajad Ihloffite sugupuu hõimkonna leht. Aivar Kaldre Muusikudiplom'92. Sirp, 5. juuni 1992 "Eesti Rahvusmeeskoor. Lauljad". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. detsember 2014. Vaadatud 12. detsembril 2014. "Savonlinnan Oopperajuhlat. Savonlinnan Oopperajuhlakuoro". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. detsember 2014. Vaadatud 12. detsembril 2014. E-kataloog ESTER "Eesti rahvusbibliograafia. Ester Mägi. Laulupuu. CD". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. detsember 2014. Vaadatud 12. detsembril 2014. "Eesti Muusikaakadeemia aastaraamat 2004" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 9. juuli 2007. Vaadatud 12. detsembril 2014. "Eesti rahvusbibliograafia. Veljo Tormis. Vision of Estonia III - Nägemus Eestist III. CD". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. detsember 2014. Vaadatud 12. detsembril 2014. "Eesti rahvusbibliograafia. Veljo Tormis. Visions beyond Estonia - Nägemusi muilt mailt. CD". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. detsember 2014. Vaadatud 12. detsembril 2014. "Eesti rahvusbibliograafia. Eesti Rahvusmeeskoor. Tulelaul. CD". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. detsember 2014. Vaadatud 12. detsembril 2014. "Sander Tamm. Dirigent ja muusikaprodutsent. Salvestused". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. september 2014. Vaadatud 12. detsembril 2014. Eesti rahvusbibliograafia. Kaldre, Aivar, 1965-, esitaja Anne Prommik. Kooripidu „Estonia 100” festivalil. Sirp. 26.09.2013
Hüti klaasikoda

Hüti klaasikoda oli Hiiumaal Hüti külas 1628–1664 tegutsenud esimene Eesti klaasivabrik. Klaasikoda rajati Rootsi väejuhi ja tollase Hiiumaa suurmaaomaniku Jacob de la Gardie eestvõttel. Klaasikoja hiilgeajal 17. sajandi keskpaigas töötas ettevõttes 30–35 inimest. Seal toodeti aknaklaasi, laboratooriuminõusid, apteegi- ja meditsiiniklaasi, tualettpudelid, viina-, mõõdu- ja silmaloputusklaasid. Konkurents Rootsis ja ülehinnatud Vene turg muutis klaasikoja tulud väikseks ning see sundis Axel Julius De la Gardie'd ettevõtte 1664. aastal sulgema. Hüti klaasikoja kunagises asukohas tegi väljakaevamisi 1958–1961 professor Maks Roosma. Tema uurimus avaldati 1966. aastal brošüürina "Hüti klaasikoda Hiiumaal". Väljakaevamistelt leiti ohtralt klaasikojas valminud toodete jälgi. Hüti klaasikoja asukoht on arvatud ajaloomälestiseks. Koht, kus aastail 1628–1664 asus esimene klaasikoda Eestis – Puhkus Eestis Vaadatud 13.12.2014. Hüti klaasikoda kultuurimälestiste riiklikus registris Hüti klaasikoda kultuurimälestiste riiklikus registris
Hommikusöök

Hommikusöök ehk hommikueine on päeva esimene söögikord, mida tavaliselt süüakse hommikul pärast ööunest ärkamist ja enne päeva põhitegevuste alustamist. Traditsioonilised hommikusöögiks söödavad toidud varieeruvad regiooniti, kuid Lääne kultuuris kuuluvad sinna hulka tihti teraviljatooted (hommikusöögihelbed, puder, sai/leib katetega, ka röstitult), pannkoogid, vorstikesed, peekon, praemuna. Juuakse piima, puuviljamahla, teed ja kohvi.  Hommikusöök – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
65 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 65 on Lasnamäe siseliin, mis ühendab põhjaasumeid lõunaasumitega. Bussiliin avati 2002. aasta novembris, kuna Kuristiku ja Katleri asumi elanikel polnud võimalust sõita otse Ülemistele ning selleks tuli teha ebamugavaid ümberistumisi (bussiga 60 või 63 Kärberi tänavani, seal tuli ümber istuda bussile 58 ja lõpuks Majaka tänaval tuli istuda ümber liiniile 7). Bussiliini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liin töötab iga päev: tööpäeviti on intervall 45 minutit, puhkepäevadel ja riigipühadel on intervall üks tund. Kuna liin läbib Ülemiste ristmikku, siis sõltub sõiduaeg tipptundidel liiklusummikutest, kuid graafiku järgi on sõit mõlemas suunas lõpp-peatusest lõpp-peatuseni arvestuslikult 106 minutit. Alates liini käikuminekust on marsruuti muudetud kuus korda, viimane muudatus oli pärast Smuuli viadukti avamist. Bussiliiniga 65 on võimalik sõita Lasnamäe Centrumisse, Priisle turule, Tondiraba jäähalli, Lasnamäe Muusikakooli, Põhja Politseiprefektuuri, Elcoteq-Ericcson tehasesse, Suur-Sõjamäe tänavale, Ülemiste Citysse, Ülemiste kaubanduskeskusse ja lennujaama. Bussi nr 65 sõiduplaan
Helmut Einpaul

Helmut Einpaul (5. oktoober 1915 Kadrina – 24. jaanuar 2014 Keila) oli Stockholmi Pensionäride Ühingu algataja ja kauaaegne esimees Rootsis. Helmut Einpauli lapsepõlv möödus Kadrinas, kus ta isa pidas meiereid ja hobupostijaama, hiljem aga Järvamaal ja Harjumaal suuri renditalusid. Koolinoorena harrastas Helmut Einpaul sporti ja mängis malet. Sõjaväeteenistuses sattud ta autotankiüksusse, kus kogus tehnilisi oskusi. Tallinnas töötas Helmut Einpaul trammi konduktori ja juhina, hiljem Kopli trammijaama ülemana. Rootsi tal 1944. aastal ei õnnestunud pääseda, kuid ta pruut nõudis ta hiljem välja Briti tsooni põgenikelaagrist Saksamaal. Ta oli juba jõudnud töötada Zeissi tehases Jenas ja jõudis Rootsi 1947. aastal. Rootsis lõpetas Helmut Einpaul Stockholmi Tehnikainstituudis (Stockholms Tekniska Institut) mootorimehaanika eriala 1952. aastal ning sai inseneridiplomi. Seejärel töötas ta General Motorsis ja hiljem leidur Harald Pertensi perefirmas Falling Number, mis varustab paljusid riike teravilja kvaliteedi määramise aparaatidega. Stockholmi Pensionäride Ühingu esimehena algatas Helmut Einpaul telefonivõrgustiku "Sõbra käsi" kontakti hoidmiseks üksijäänud vanuritega ning korraldas ekskursioone. Oma viimased kümme eluaastat elas Helmut Einpaul Eestis. Helmut Einpaul oli abielus Helga Vahtmanniga. Pärast abikaasa haigestumist 1994. aastal asutas paar Helga ja Helmut Einpauli mälestusfondi, millest jagati iga aasta 1. oktoobril, Helga Einpauli sünnipäeval stipendiume arstiteaduse ja eesti keele üliõpilastele. Fond tegutses 2004. aastani. 2005. aastal, kui Helmut Einpauli autasustati Valgetähe V järgu teenetemärgiga, asutas ta Eesti Rahvuskultuuri Fondi juures omanimelise allfondi, et toetada eesti keele arendamist ja kasutamist. Rännak ümber Läänemere: Eesti-Saksamaa-Rootsi-Eesti. Tallinn 2008. Valgetähe V klassi teenetemärk 2005 Mai Raud-Pähn. In memoriam Helmut Einpaul. Eesti Päevaleht, 9. aprill 2014 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=3489
Tripterygium wilfordii

Tripterygium wilfordii on kikkapuuliste sugukonda kolmtiivaku perekonda kuuluv taimeliik. Tripterygium wilfordii levila on Hiinas, Koreas ja Jaapanis. Tripterygium wilfordii kõik osad evivad organismides mürgiga sarnast toimet. Taimesaadustes olevaid bioaktiivseid aineid uuritakse eesmärgiga selgitada välja nende võimalik ravitoime selliste haiguslike seisundite korral nagu reumatoidartriit, süsteemne erütematoosne luupus, psoriaas, mõned vähktõve vormid, krooniline hepatiit, krooniline nefriit, liigesejäikuslik lülipõletik ja polütsüstilise neeru haigus. Taimesaadustel arvatakse olevat fertiilsusvastane toime isastele ning seetõttu uuritakse tema osade sobivust meeste suukaudseks rasestumisvastaseks preparaadiks. Zhen QS, Ye X, Wei ZJ., Recent progress in research on Tripterygium: a male antifertility plant. Lühikokkuvõte., Contraception. 1995 Feb;51(2):121-9.> Tripterygium wilfordii andmebaasis eElurikkus
Ernst Albrecht

Ernst Carl Julius Albrecht (29. juuni 1930 Heidelberg – 13. detsember 2014 Burgdorf Hannoveri lähedal) oli Saksamaa poliitik (CDU). Ta oli jaanuarist 1976 kuni 1990. aasta keskpaigani Alam-Saksi peaminister. Tema isa Carl Albrecht (1902–1965) oli arst, tema tütar Ursula von der Leyen on poliitik, alates 1. detsembrist 2019 Euroopa Komisjoni president.