laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Audinghen

Audinghen (hollandi: Oudinghen) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Põllumajandusvald, koosneb mitmest asundusest, u. 23 km Boulogne-sur-Merist põhja pool, teede D940 ja D191 ristumiskoha ümbruses. Gris-Nezi neem, lähim Prantsusmaa osa Inglismaa rannikule, moodustab valla läänepiiri. Linnale andsid algse nime Odingehem, 'Odini kodu', viikingid, kes sinna germaani jumalale Odinile pühendatud templi ehitasid. Audingheni on pärast täielikku hävitamist mitu korda uuesti üles ehitatud, sealhulgas: 1643. või 1644. aastal, vastavalt tõlgendusele, Inglise kuninga sõdurite poolt, kes põletasid külaelanikud koos kirikuga; Kolm sajandit hiljem, 1943. aasta novembris, brittide poolt, kes pommitasid ja hävitasid täielikult küla (mida siis okupeeris Saksa armee) ja Organisation Todt keskuse. St. Pierre'i kirik, pärineb 20. sajandist. Tuletorni varemed Gris-Nezi neemel. Teise maailmasõja aegsed sakslaste kaitserajatised, osa Atlandi vallist. Gabriel Auguste Ferdinand Ducuing, sõdur, kes suri seal 1940. aastal. Raoul de Godewaersvelde, helilooja, kes suri seal 1977. aastal. Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Ahoi (ansambel)

Ansambel Ahoi on Eesti rahvalikku tantsumuusikat viljelev muusikaline koosseis, mis alustas oma tegevust 2019. aasta sügisel. Ansambel on tantsumuusikat esitanud üle Eesti erinevates kultuurimajades, simmanitel, sünnipäevadel, pulmades ja muudel tähtpäevadel. 25. novembril 2023 võitis ansambel Viljandimaa Bändide Päeval tiitli "Viljandimaa bänd 2023". Sakala Keskuse korraldatud sündmusel olid žüriis Eleryn Tiiit, Adeele Jaago ja Marko Mägi. Romet Allingu – laul, akordion Martin Kalm – laul, kitarr Kaur Teiva – trummid, basskitarr Andres Heiskonen – helimees Artur Rehi – laul, akordion "Ansambel Ahoi – Rahvalik tantsumuusika". Ansambel Ahoi – Rahvalik tantsumuusika. Vaadatud 28. juulil 2023. "Aplaus kuulutas Viljandimaa aasta bändiks Ahoi". Uudised. 27. november 2023. Vaadatud 20. detsembril 2023. https://r2.err.ee/1143777/nadala-demo-ansambel-ahoi-aeg-jookseb-ara
Alli Haapasalo

Alli Haapasalo (sündinud 3. oktoobril 1977 Keravas) on Soome filmirežissöör ja kirjanik. Sarenius, Sanna (10. oktoober 2016). "Suomeen New Yorkista palannut Alli Haapasalo: "Löysin oman syysprinssini yli kymmenen vuotta sitten"". Helsingin Uutiset (soome). Vaadatud 25. detsembril 2021. "Alli Haapasalo". rottentomatoes.com (inglise). Rotten Tomatoes. Vaadatud 28. juulil 2023. Highest Rated: 99% Girl | Picture (2022)
Tahavaatepeegel

Tahavaatepeegel on peegel, mis võimaldab juhil vaadata läbi sõiduki tahapoole (tavaliselt läbi tagumise akna). Autode puhul on tahavaatepeegel tavaliselt kinnitatud esiklaasi ülaossa topeltpööratava kinnitusega, mis võimaldab seda reguleerida vastavalt juhi kõrgusele ja vaatenurgale. Kui keegi või miski tahavaatepeegli vastu kogemata või kokkupõrke korral paiskub, liigub peegel ohutult eest ära.
Audresselles

Audresselles (hollandi: Oderzele; pikardi: Auderselle) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus, Gris-Nezi neemest lõunas. Vallas on u. 810 ha haritavat maad, kaks randa ja mereäärsed kaljud. 12. sajandil oli see tuntud kui Oderzelle. Inglise okupatsiooni lõpust 1558. aastal kuni 17. sajandi keskpaigani hõlmas Audresselles'i isandkond Haringzelle'i asundust; praegu on see mets, mis peidab endisi Saksa Audingheni suurtükipatareisid. See isandkond kuulus Acary perekonnale, mis andis Prantsuse laevastikule mõned admiralid ja kellest pärineb enamik kohalikke kalureid. Vana kaluriküla Audresselles on säilitanud oma iseloomulikud jooned: selle pikkmajad, mille seinte alumises osas on värviline riba, küla keskuses ja mõned "Belle Époque" villad La Manche'i ääres. Audresselles'is elavad endiselt elukutselised kaluripered ja üks neist kasutab oma laeva lossimiseks küla liivaranda. Traditsioonilisi flobarte (väikesed kärbitud pikklaevad) kasutavad puhkusepurjetajad endiselt. Ristija Johannese kirik, kindlustatud, 12. sajandist, suure teise keisririigi aegse lõuendiga, mis on maalitud isa Jacques Paul Migne'i katoliiklikes töösaalides Arthur Gilberti poolt, ja väike 18. sajandi retaabel. Püha Johannese talu (11. sajand), mille esiseinas on ristisõdija kivirist. Kaugsõitjate võõrastemaja, rue Édouard Quénu (18. sajand). Panoraamvaatega allée Maurice Boitel. Kajakad, kormoranid, hakid, kaurid, pardid, haigrud, kurvitsad, jämejalad, koovitajad, algid, pistrikud, luiged ja haned. Mõned mustpea-hülged on asunud elama küla taga asuvatesse ojakestesse alates 2006. aasta juulist ja neile ei meeldi, kui neid segavad randa suunduvad ujujad. Kohal on ka mõõkvaalad, grindad, delfiinid ja pringlid. Selle piirkonna taimed on need, mis taluvad soolast edelatuult. Esindatud liigid on taralõng, liguster, kikkapuu, hõbepuu, mailane, luidekaer ja harilik merikann. Robert Beauvais, kirjanik ja ajakirjanik Albert Besson, bakterioloog Maurice Boitel, maalikunstnik Carolus-Duran, maalikunstnik Albert-Ernest Carrier-Belleuse, maalikunstnik Henri Dutilleux, helilooja Arthur Gilbert, Inglise maalikunstnik. Tema tehtud maale saab näha kiriku kooris Philippe Leclerc de Hauteclocque, Prantsusmaa marssal Edmond Marin la Meslée, lendur Catherine Destivelle, alpinist Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Sinilill (täpsustus)

Sinilill (Hepatica nobilis) on taimeliik tulikaliste sugukonnast sinilill perekonnast. Sinilill võib olla: Sinilill (perekond) Sinilill (sümbol) Sinilill (perekonnanimi)
Birjussinsk

Birjussinsk (vene keeles Бирюсинск) on linn Venemaal Irkutski oblastis Taišeti rajoonis. Birjussink asub Birjussa jõe ääres, Taišetst ligikaudu 12 km lääneloodes. Linna läbib Siberi raudtee. Asula tekkis 1897. aastal seoses Siberi raudtee ehitamisega. Birjussinsk sai aleviks 1935. aastal ja linnaks 1967. aastal. Бирюсинск "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 28. juulil 2023
Potala

Potala palee (tiibeti keeles པོ་ཏ་ལ) on dalai-laamade residentsiks ehitatud kloosterehitis Tiibetis Lhasas. Dalai-laamade ametliku residentsina kujutas Potala endast ühtaegu nii kloostrit kui valitsushoonet. Dalai-laama elas Potalas kuni 1959, mil seni viimane dalai-laama Tenzin Gyatso põgenes pärast ebaõnnestunud Tiibeti ülestõusu Hiina okupatsiooni vastu välismaale. Tänapäeval toimib palee klooster-muuseumina, kus elavad mungad ja kuhu lubatakse nii palverändureid kui turiste. Palee ulatus idast läände on 400 m ja põhjast lõunasse 350 m. Seda ümbritsevad müürid on keskmiselt 3 m paksud, aga alusel koguni 5 m paksud. Palees on 13 korrust, üle 1000 toa ja 10 000 altari ning umbes 200 tuhat skulptuuri. Palee kõrgub 117 m kõrgusena Marpo Ri (Punase mäe) tipus, kerkides orupõhjast rohkem kui 300 m kõrgemale. Esimese palee ehitas selle koha peale Songtsen Gampo 637. aastal. Seda nimetati kas valgeks või punaseks lossiks. Tänapäevase palee rajamine algas 1645 V dalai-laama Lozang Gyatso juhtimisel pärast seda, kui tema nõuandja Konchog Chophel (surnud 1646) juhtis tähelepanu sellele, et see koht oli valitsuse asupaigaks väga sobiv, asudes Drepungi ja Sera kloostrite ning Lhasa vanalinna vahel. Palee rajati varasema lossi varemeile. Palee on nimetatud müütilise Potalaka mäe järgi, mis on Avalokitešvara asupaik. Palee välisehitiste ehitus kestis 3 aastat, aga siseehitiste ja nende sisemuse ehitamine koos kõigi kaunistustega kestis 45 aastat. Dalai-laama kolis koos oma valitsusega palees olevasse Valgesse lossi (Potrang Karpo) juba 1649, aga ehitus valmis 1694, 12 aastat pärast dalai-laama surma. Viimasena, 1690–94, ehitati paleesse Punane loss (Potrang Marpo). Esialgu kasutas dalai-laama Potalat üksnes talveresidentsina. 1959 toimunud Tiibeti ülestõusu ajal sai Potala suhteliselt vähe kahjustada, kuigi Hiina väed pommitasid palee aknaid. Samuti pääses Potala kahjustustest 1966 Kultuurirevolutsiooni ajal tänu Zhou Enlai isiklikule sekkumisele. Enlai oli tollal Hiina Rahvavabariigi peaminister. Sellegipoolest hävis palee arhiiv, kus oli enam kui 100 tuhat käsikirja, ürikut ja muud dokumenti. Need kas tassiti laiali, lihtsalt hävitati või said muul viisil kahjustada. Potala palee kuulub koos Džokhangi templi ja Norbulingkaga UNESCO maailmapärandi nimistusse. Potala arvati sinna 1994, Džokhang ja Norbulingka lisati sinna vastavalt 2000 ja 2001. Selleks, et vältida ülerahvastusest tulenevaid kahjustusi hoonele, on alates 1. maist 2003 palee külastajate arv piiratud 1600-ga. Ühtlasi vähendati palee lahtiolekuaega 6 tunnile päevas. Enne seda oli palees külastajaid keskmiselt 1500 päevas, aga see kõikus suurelt, ulatudes vahel isegi 5 tuhandeni. Pärast 2006 lõpetatud restaureerimist ei lasta külastajaid enam palee katusele. Pärast seda, kui 1. juulil 2006 avati Lhasani viiv Qingzangi raudtee ja seega lihtsustus Lhasasse pääsemine, suurendati külastajate arvu, keda päevas paleesse lastakse, 2300-ni, aga see arv saab sageli juba keskhommikuks täis. Samuti pikendati turismi tippajaks juulist septembrini lahtiolekuaega. Potala paleest UNESCO leheküljel (inglise keeles)
Suillellus queletii

Suillellus queletii on puravikuliste sugukonda kivipuraviku perekonda kuuluv seeneliik. Eesti ainus leid osutus punajalg-puravikuks (Sutorius luridiformis). Suillellus queletii andmebaasis eElurikkus
Šelehhov

Šelehhov (vene keeles Шелехов) on linn Venemaal Irkutski oblastis, Šelehhovi rajooni halduskeskus. Šelehhov asub Irkutski kesklinnast ligikaudu 15 km lääneedelas. Linnas asub Irkutski alumiiniumitehas. Šelehhov sai aleviks 1956. aastal ja linnaks 1962. aastal. Шелехов "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 29. juulil 2023
Vihhorevka

Vihhorevka (vene keeles Вихоревка) on linn Venemaal Irkutski oblastis Bratski rajoonis. Vihhorevka asub Bratskist ligikaudu 38 km edelas. Linna läbib Baikali-Amuuri magistraalraudtee. Vihhorevka raudteejaam rajati 1947. aastal. Raudteejaama juurde tekkinud Vihhorevka asula sai aleviks 1957. aastal ja linnaks 1966. aastal. Вихоревка "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 29. juulil 2023
Kinel

Kinel (vene keeles Кинель) on linn Venemaal Samara oblastis, Kineli linnaringkonna ja Kineli rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Kinel asub Samara kesklinnast ligikaudu 33 km idas. Linna läbib Samara–Orenburgi raudteeliin. Asula on rajatud 1837. aastal. Kineli raudteejaam ehitati 1877. aastal. Kinel sai aleviks 1930. aastal ja linnaks 1944. aastal. Кинель "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 29. juulil 2023
Maarja Meeru

Maarja Meeru (23. novembril 1968 Tartu) on eesti teatrikunstnik. Alates sügisest 2011 on ta Vanemuise teatri peakunstnik. 1989–1994 Tartu Kunstikool, dekoratsiooni eriala 1992–1993 Olavskolen Folkehøyskole (Rahvaülikool), teatri eriala, Norra 1998–2004 Accademia di Belle Arti di Venezia, stsenograafia eriala, Itaalia Kuni aastani 2008 – vabakutseline teatrikunstnik 2008-2011 – Vanemuise peakunstniku kohusetäitja Alates sügisest 2011 – Vanemuise peakunstnik 2022 E. Vilde "Pisuhänd 2", lavastaja Tiit Palu 2022 W. Shakespeare “Tõrksa taltsutus”, lavastaja Priit Strandberg 2022 A. Lindgren "Vennad Lõvisüdamed", lavastaja Tiit Palu 2020 “Õhtu Leháriga”, lavastaja Fabrice Gibert 2020 Jevgeni Griškovets “Kaalud”, lavastaja Tiit Palu 2020 Anton Tšehhov “Neid oli kolm õde”, lavastaja Marika Aidla 2019 Giacomo Puccini “Madama Butterfly”, lavastaja Robert Annus 2019 Molière “Naiste kool”, lavastaja Priit Strandberg 2018 Johann Strauss “Viini veri”, lavastaja Giorgio Madia Natalie Mei nimeline auhind 2016 "Maarja Meeru". Teater Vanemuine. Vaadatud 29. juulil 2023. "Pisuhänd 2". Teater Vanemuine. Vaadatud 29. juulil 2023. "Tõrksa taltsutus". Teater Vanemuine. Vaadatud 29. juulil 2023. "Vennad Lõvisüdamed". Teater Vanemuine. Vaadatud 29. juulil 2023. "Õhtu Leháriga". Teater Vanemuine. Vaadatud 29. juulil 2023. "Kaalud". Teater Vanemuine. Vaadatud 29. juulil 2023. "Neid oli kolm õde". Teater Vanemuine. Vaadatud 29. juulil 2023. "Madama Butterfly". Teater Vanemuine. Vaadatud 29. juulil 2023. "Naiste kool". Teater Vanemuine. Vaadatud 29. juulil 2023.[alaline kõdulink] "Viini veri". Teater Vanemuine. Vaadatud 29. juulil 2023. "Natalie Mei nimeline kunstnikuauhind". Eesti Teatriliit. Vaadatud 29. juulil 2023. CV Vanemuise teatri kodulehel Maarja Meeru Eesti entsüklopeedias Maarja Meeru Eesti Lavastuste Andmebaasis Maarja Meeru Eesti Lavastuskunstnkke Liidu kodulehel
Eesti usuliste ühenduste loend

Rooma-Katoliku Kiriku Apostellik Administratuur Eestis; kogudusi 7 Rooma-Katoliku Kiriku ordud Eestis: Dominikaani Vendade Ordu Eestis Halastuse Misjonäride Ordu Eestis Pühima Neitsi Maarja Pärispatuta Saamise Õdede Kongregatioon Püha Assiisi Franciscuse Kolmandast Ordust Pühima Päästja Püha Birgitta Ordu Eestis Armeenia Apostliku Kiriku Eesti Püha Gregoriuse Kogudus Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik (EAÕK); 59 Eesti Õigeusu Kirik; 32 Tallinna Neeva Aleksandri Stavropigiaalne Kogudus Pühtitsa Jumalaema Uinumise Stavropigiaalne Naisklooster Eesti Vanausuliste Koguduste Liit; 11 Ukraina Kreeka-Katoliku Kiriku Tallinna Kogudus Eesti Evangeelne Luterlik Kirik (EELK); 165 Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liit (EEKB); 84 Seitsmenda Päeva Adventistide Eesti Liit; 19 Eesti Metodisti Kirik; 26 Eesti Kristlik Nelipühi Kirik (EKNK); 37 Eesti Karismaatiline Episkopaalkirik; 4 Eesti Karismaatiline Osaduskirik; 1 Eesti Kristlike Vabakoguduste Liit; 7 Eesti Evangeeliumi Kristlaste Nelipühilaste Koguduste Liit; 3 Eesti Täisevangeelne Kirik; 5 Eesti Evangeelsete ja Vabakoguduste Liit; 7 Kristlaste Osaduse Kirik Uusapostlik Kirik Eestis; 11 Eesti Jehoova Tunnistajate Koguduste Liit; 10 Viimse Aja Pühade Jeesuse Kristuse Kiriku Eesti Kogudus; 5 Taarausuliste ja Maausuliste Maavalla Koda Eesti Juudiusu Kogudus Tallinna Progressiivne Juudi Kogudus Eesti Islami Kogudus Eesti Muhameedlaste Sunniitide Kogudus Eesti Budistlik Kogudus “Drikung Kagyu Ratna Shri Keskus” Tiibeti Budismi Nyingma Eesti Kogudus Kristlikud ja mittekristlikud usuühendused Eestis 1990. aastatel, Jaanus Plaat Siseministeeriumi usuasjade osakond
Baincthun

Baincthun on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Põllumajandus- ja karjäärivald, u. 6,4 km Boulogne-sur-Merist kagus, teede D341 ja D234 ristumiskoha ümbruses. Feodaallinnuse jäänukid. St. Martini kirik. Ordre'i loss, pärineb 1672. aastast, Maquingheni asunduses. Lannoy mõis. Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Bazinghen

Bazinghen on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Väike põllumajandusvald, u. 13 km Boulogne-sur-Merist kirdes, teede D191 ja D191e ristumiskoha ümbruses. Vesiveski varemed. St. Eloi kirik, pärineb 11. sajandist. 17. sajandi häärber Colincthunis. Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Marcin Kamiński

Marcin Kamiński (sündinud 15. jaanuaril 1992 Koninis) on Poola jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Saksamaa esiliigaklubis Schalke 04. Jalgpalli hakkas ta mängima kodulinnaklubis Konini Aluminium. 2005. aastal liitus ta Poznańi Lechi noortesüsteemiga. Poznańi Lechi meeskonnas tegi ta Poola kõrgliigas debüüdi 2009. aasta novembris. Klubi põhikoosseisu kuulus ta alates hooajas 2011/12. Hooaegadel 2009/10 ja 2014/15 tuli ta Poznańi Lechiga Poola meistriks. Alates hooajast 2016/17 mängis Kamiński Saksamaa klubis VfB Stuttgart. Hooaegadel 2017/18 ja 2020/21 mängis ta klubiga Saksamaa kõrgliigas. Hooajal 2018/19 oli ta Stuttgardist laenul Saksamaa kõrgliigaklubis Düsseldorfi Fortuna. 2021. aasta mais sõlmis ta lepingu Schalkega. Hooajal 2021/22 tuli ta klubiga Saksamaa esiliiga võitjaks ning hooajal 2022/23 mängiti Bundesligas. Kamiński lõi sel hooajal Bundesligas kaks väravat – 14. aprillil 2023 mängus Hertha BSC vastu ja 27. mail 2023 hooaja viimases mängus RB Leipzigi vastu. Poola jalgpallikoondises tegi Kamiński debüüdi 22. mail 2012 sõprusmängus Läti vastu. Samal aastal kuulus ta Poola koondisse kodustel 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel, kuid üheski mängus ta väljakule ei pääsenud. Poznańi Lech Ekstraklasa: 2009–10, 2014–15 Poola superkarikas: 2015 VfB Stuttgart 2. Bundesliga: 2016–17 Schalke 04 2. Bundesliga: 2021–22 "FC Schalke 04 sign Marcin Kaminski". Schalke 04. 27. mai 2021. https://www.transfermarkt.com/marcin-kaminski/nationalmannschaft/spieler/129358 (vaadatud 29.7.2023)  Marcin Kamiński – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ólga Kefalogiánni

Ólga Kefalogiánni (kreeka keeles Όλγα Κεφαλογιάννη; sündinud 29. aprillil 1975 Ateenas) on Kreeka poliitik, ta on erakonna Uus Demokraatia liige. Ta oli aastatel 2012–2015 Kreeka turismiminister. Ta on 27. juunist 2023 uuesti Kreeka turismiminister (Kyriákos Mitsotákise valitsuses). Ta lõpetas aastal 1992 kiitusega Ateena kolledži ja astus seejärel Ateena ülikooli õigusteaduskonda. Oktoobrist 1994 kuni märtsini 1995 õppis ta Erasmuse programmi raames Essexi Ülikooli õigusteaduskonnas. Pärast Ateena ülikooli lõpetamist aastal 1997 astus ta Londoni Ülikooli King's College'sse äri- ja äriõiguse alale, mille lõpetas aastal 1998 magistrikraadiga. Aastal 2006 sai ta teise magistrikraadi Tuftsi Ülikooli Fletcheri õigus- ja diplomaatiakoolist rahvusvaheliste suhete alal. Ta on aastast 1999 Ateena advokatuuri kolleegiumi liige. Ta oli 21. juunist 2012 kuni 27. jaanuarini 2015 Kreeka turismiminister (Antónis Samaráse valitsuses). 27. juunist 2023 on ta uuesti Kreeka turismiminister (Kyriákos Mitsotákise valitsuses).
Jaanika Merelaht

Jaanika Merelaht (sündinud 12. jaanuaril 1989) on laulja ja muusikakirjutaja. Osalenud ansamblis Cherryland jm. 2006-2013 projektis Släm. 2013 - .. Sooloprojektid Janice ja Jaanika Merelaht. 2015 Eesti Laulus looga "Kuum". [1] 2023 Släm tagasitulek.
Vorsma

Vorsma (vene keeles Ворсма) on linn Venemaal Nižni Novgorodi oblastis Pavlovo rajoonis. Vorsma asub Kišma jõe ääres, Pavlovost umbes 13 km idas ja Nižni Novgorodist ligikaudu 58 km edelas. Vorsma küla on esmamainitud 16. sajandil. 18. sajandil kujunes Vorsma metallitöötlemise ja sepatöö keskuseks, 1820. aastal avati linnas vasest tööriistade tootmise tehas. Vorsma sai aleviks 1927. aastal ja linnaks 1955. aastal. Vorsmas asub meditsiiniinstrumentide tehas. Ворсма "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 29. juulil 2023 О нас Медико-инструментальный завод имени В. И. Ленина. Vaadatud 29. juulil 2023
Bellebrune

Bellebrune (lääneflaami: Bellebronne) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Väike põllumajandusvald, u. 13 km Boulogne-sur-Merist kirdes, teede N42, D252 ja D238 ristumiskoha ümbruses. 11. sajandi linnuse varemed. St. Leu kirik, pärineb 15. sajandist. La Villeneuve'i loss, pärineb 17. sajandist. Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Karabaš

Karabaš (vene keeles Карабаш) on linn Venemaal Tšeljabinski oblastis, Karabaši linnaringkonna keskus. Karabaš asub Tšeljabinskist ligikaudu 85 km lääneloodes. Karabaš tekkis 1822. aastal kullaotsijate asulana. Karabaš sai aleviks 1928. aastal ja linnaks 1933. aastal. Linna suurim tööstusettevõte on vasesulatustehas "Karabašmed". Карабаш "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 29. juulil 2023 Карабашмедь Ibprom.ru - промышленные предприятия России. Vaadatud 29. juulil 2023
Belle-et-Houllefort

Belle-et-Houllefort (lääneflaami: Belle-Hollevoorde) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Põllumajandus- ja karjäärivald, u. 13 km Boulogne-sur-Merist kirdes, teede N42, D233 ja D238 ristumiskoha ümbruses, Wimereux' jõe kallastel. Kindlustatud maja varemed. Kirik Belle'is, pärineb 12. sajandist. Kirik Houllefortis, pärineb 17. sajandist. 16. sajandi häärber du Major. Vallamaja, ehitatud 1862. aastal. Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Beuvrequen

Beuvrequen (pikardi: Beuverguin; lääneflaami: Beuverken) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Põllumajandusvald, umbes 9,7 km Boulogne-sur-Merist kirdes, teede D241 ja D241e ristumiskoha ümbruses, Slacki jõe kallastel. Autoroute A16 möödub vallast, moodustades selle kagupiiri. Tuuleveski de René St. Maxime'i kirik, pärineb 16. sajandist Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Njazepetrovsk

Njazepetrovsk (vene keeles Нязепетровск) on linn Venemaal Tšeljabinski oblastis, Njazepetrovski rajooni halduskeskus. Njazepetrovsk asub Jekaterinburgist ligikaudu 110 km edelas ja Tšeljabinskist umbes 150 km loodes. Asula rajati 1747. aastal seoses malmisulatus- ja rauatöötlemistehase ehitamisega. Njazepetrovsk sai aleviks 1932. aastal ja linnaks 1944. aastal. Njazepetrovskis asub kraanatehas. Нязепетровск "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 29. juulil 2023 Литейно механический завод (ЛМЗ) ООО (Нязепетровский краностроительный завод) Нязепетровск (GIRAFFE) Кто есть кто на рынке спецтехники. Vaadatud 29. juulil 2023
Christian Ernst August Rotermann

Christian Ernst August Rotermann (27. detsember 1869 Tallinn – 24. veebruar 1950 Lidingö, Rootsi) oli baltisaksa päritolu kaupmees ja tööstur. Ta lõpetas Tallinna Reaalkooli 1888. aastal. Ta võttis üle oma isalt Christian Barthold Johann Rotermannilt 1912. aastal Rotermanni Tehaste juhtimise, 1921. aastal sai ettevõtte peadirektoriks ja jätkas ettevõtte laiendamist, luues automüügi esinduse. 1920.–1930. aastatel kujunes AS Rotermanni Tehased juhtivaks jahu- ja leivatööstuse ettevõtteks Eestis. 1939. aasta lõpus lahkus Rotermann koos teiste ümberasuvate baltisakslastega ettevõtte juhatusest ja siirdus Rootsi. Tal oli esimene Ameerika auto (Reo) Tallinnas. "Rotermann, Christian Ernst August - Eesti Entsüklopeedia". entsyklopeedia.ee. Vaadatud 29. juulil 2023. "Christian* Ernst August Rotermann". geni_family_tree. 28. november 1869. Vaadatud 29. juulil 2023.