laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Victoria (Austraalia)

Victoria on Austraalia kagupoolseim osariik. Osariigi pindala on 227 444 km2, millega see on suuruselt Austraalia eelviimane osariik. Victoria osargiis elas detsembris 2022 umbes 6,7 miljonit inimest, millega see on rahvaarvult Uus-Lõuna-Walesi järel teine osariik ja kõige tihedamini asustatud osariik Austraalias. Victoria piirneb põhjas Uus-Lõuna-Walesiga, läänes Lõuna-Austraaliaga, lõunas Bassi väinaga ning Suure Austraalia lahega ja Tasmani merega edelas. Osariik hõlmab mitmesuguseid kliima- ja geograafilisi eripärasid alates selle parasvöötme ranniku- ja keskpiirkondadest kuni Victoria Alpideni kirdes ning poolkuiva loodeosadeni. Suurem osa Victoria elanikkonnast on koondunud Port Phillipit ümbritsevasse piirkonda ja eelkõige Melbourne'i, Victoria osariigi pealinna ja suurima linna ning ka Austraalia suuruselt teise linna linnastusse, kus elab kolmveerand osariigi elanikkonnast. Osariigis asuvad neli Austraalia 20st suurimast linnast: Melbourne, Geelong, Ballarat ja Bendigo. Rahvastik on kultuuriliselt mitmekesine ning 35,1% elanikest on immigrandid. Victoria osariigis elab palju aborigeenide hõime, sealhulgas Boonwurrung, Bratauolung, Djadjawurrung, Gunai, Gunditjmara, Taungurung, Wathaurong, Wurundjeri ja Yorta Yorta. Enne Austraalia koloniseerimist räägiti selles piirkonnas enam kui 30 aborigeeni keelt. Aastal 1770 kuulutas James Cook Suurbritannia osaks Austraalia mandri idaranniku. Esimene eurooplaste asundus selles piirkonnas oli 1803. aastal asutatud Sullivan Bay. Suur osa praegusest Victoriast arvati 1836. aastal Uus-Lõuna-Walesi Port Phillipi piirkonda. Kuninganna Victoria auks nimetatud Victoria eraldati Uus-Lõuna-Walesist ja asutati eraldiseisva kroonikolooniana 1851. aastal. Victoria kullapalavik 1850. ja 1860. aastatel suurendas oluliselt Victoria rahvaarvu ja jõukust. Austraalia föderatsiooni loomise ajaks 1901. aastal oli Melbourne'ist saanud Austraalia suurim linn ja föderaalvalitsuse asukoht kuni Canberra sai 1927. aastal riigi pealinnaks. Victoria osariigil on Austraalia Esindajatekojas 38 kohta ja Austraalia Senatis 12 kohta. Osariigi tasandil koosneb Victoria parlament seadusandlikust assambleest ja seadusandlikust nõukogust. Victoria on jagatud 79 kohaliku omavalitsuse piirkonnaks ja mitmeks inkorporeerimata piirkonnaks, mida riik otseselt haldab. Victoria majandus on Austraalia osariikide seas suuruselt teine ja väga mitmekesine, kus domineerivad teenindussektorid. Melbourne'is on mitmeid muuseume, kunstigaleriisid ja teatreid. Osariigi põhja- ja edelaosa hõlmab Murray jõe madalik. Ida- ja lõunaosas Suur Veelahkmeahelik (kõrgus Austraalia Alpides kuni 1986 m). Valitseb lähistroopiline kliima: sademeid mägedes 750–1250 mm, madalikualal alla 500 mm aastas. Metsad katavad 36% territooriumist. Leidub ja kaevandatakse pruunsütt, Bassi väina põhjast ammutatakse naftat ja maagaasi. Kasvatatakse nisu, otra, kaera, kartulit, viinamarja, puuvilla, veiseid ja lambaid. Osariigis töödeldakse ammutatud naftat. https://www.abs.gov.au/statistics/people/population/national-state-and-territory-population/sep-2023, vaadatud 2.06.2024. Osariigivalitsuse koduleht
Ristivälja

Ristivälja on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kärdla ja Käina vahel. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda. Ristivälja piirneb põhjas Nõmba, läänes Nõmmerga, edelas Kolga ja Mäeltse, lõunas Allika ning idas Villemi külaga. Kohanimi lähtub arvatavasti talunimest. Kohanime on esmamainitud 1886. aastal kui Ristiwälja. Küla idaosas asub Kreiandi ja põhjaosas Siberi. Ristivälja põhjaosa läbib Vaemla jõgi ja lõunaosa Ristivälja jõgi. Ristivälja ala kuulus ajalooliselt Putkaste mõisa alla, kus 19. sajandil kujunes Ristivälja talu, mida on esmamainitud 1886. aastal. 20. sajandil kujunenud külaga liideti Teise maailmasõja ajal Kreiandi küla ja Valli küla. Ristivälja kuulus 1977–1997 Mäeltse koosseisu. Ristivälja piirneb idas Kärdla–Käina maanteega ja läänes Käina–Hüti teega. Küla lõunaosas kulgeb Ristivälja–Kolga–Käina tee ja keskosas Kreiandi tee. Ristivälja külas asuvad Hiiumaa jäätmejaam ja Lepaniidi talupood. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 15.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Ristivälja" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Ebaskorpionilised

Ebaskorpionilised (Pseudoscorpiones) on selts ämblikulaadseid. Ülemsugukonnad: Chthonioidea Neobisioidea Garypoidea Cheiridioidea Feaelloidea Cheliferoidea.
Kõrvepilvik

Kõrvepilvik (Russula firmula) on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv seen. Kübar on varieeruva värvusega, enamasti tumevioletne, 3–6 cm lai. Kõrvepilvikut on raske eristada sarnastest liikidest. Väga sarnased on Russula adulterina ja kibe pilvik (Russula urens). Kibeda maitse tõttu söögiks ei kõlba. Kõrvepilvik kasvab ka Eestis. https://elurikkus.ee/bie-hub/species/173118#overview Kõrvepilvik andmebaasis eElurikkus
Betão

Ebert William Amâncio (enam tuntud kui Betão; sündinud 11. novembril 1983 São Paulos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Avaí. Ta alustas klubikarjääri 2001. aastal kodulinna klubis Corinthians. 2005. aastal tuli ta klubiga Brasiilia meistriks. 2008. aastal liitus ta teise Brasiilia kõrgliigaklubi Santosega, kuid juba samal aastal siirdus ta Ukraina kõrgliigasse Kiievi Dinamosse. Ta tuli Kiievi Dinamoga kohe hooajal 2008–09 Ukraina meistriks. Hooaja 2012–13 teises pooles mängis ta laenul Prantsusmaa kõrgliigaklubis Évian. 2013. aasta teises pooles mängis ta laenul Brasiilia kõrgliigas Ponte Preta meeskonnas. 2015. aasta jaanuaris naasis Betão Kiievi Dinamosse, kuid tema mänguaeg jäi nüüd klubis väga napiks. 2015. aasta juulis liitus ta taas Évianiga, mis mängis Prantsusmaa esiliigas. Hooajal 2015–16 langes Évian esiliigast välja ja lõpetas seejärel rahaliste probleemide tõttu tegevuse profiklubina. 2016. aasta augustis sõlmis Betão lepingu Avaíga, mis mängis siis Brasiilia esiliigas. Corithians Torneio Rio – São Paulo: 2002 Copa do Brasil: 2002 Campeonato Paulista: 2003 Campeonato Brasileiro Série A: 2005 Kiievi Dinamo Premjer-Liga: 2008–09, 2014-15 Ukraina karikas: 2014–15 Ukraina superkariaks: 2009–10 Avaí Campeonato Catarinense: 2019, 2021 "Betão é apresentado pelo Avaí e quer usar experiência para ajudar na Série B". Globo Esporte. 15.8.2016. Vaadatud 16.7.2019
Tihe jõgikatk

Tihe jõgikatk (Egeria densa) on kilbukaliste sugukonda kuuluv mitmeaastane veesisene taim. Taime leidub ka Eesti veekogudes. Tihe jõgikatk andmebaasis eElurikkus
Purilutikas

Purilutikas (Mesovelia furcata) lutikaliste alamseltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 86 Purilutikas andmebaasis eElurikkus
Vaemla

Vaemla on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast läänes. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda. Vaemla piirneb läänes Laheküla, põhjas Kogri, idas Niidiküla ja lõunas Esiküla külaga. Kohanime tähendus on selgusetu, kuid kui selle aluseks on eesti keel, võib nimi lähtuda nimisõnast vaim ’pisike olend või ese’. 1453 on mainitud isikut Peter Somelepis tho Vaymonen, kuid kohanimi on kindlasti mainitud 1565 kujul Waymäll. Vaemla lääneosa jääb Kassari lahe ja idaosa Vaemla lahe äärde. Küla rannaala kuulub Käina lahe–Kassari maastikukaitseala koosseisu. Vaemla jõgi ei voola küla alal. Külas asub kaitsealune Vaemla mõisa park, kus esineb haruldasi puid (Vaemla mägivaher, Vaemla hõbevaher). Vaemla mõisa alal kujunes 1920. aastatest Vaemla asundus, mis alates 1977 on küla. Küla põhjaosa läbib Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee, kust algab Vaemla–Kassari–Luguse tee. Vaemlas asub kaitsealune Vaemla mõisa park. Külas asub nõukogude vägede kasarmuks ehitatud elamu varemed. Külast pärines helilooja Aado Velmet. Külas tegutseb OÜ Hiiu Vill hallatav Vaemla Villavabrik, kus saab jälgida vanadel masinatel villatöötlemist. Aerofoto Villavabrik Bussipeatus Vaemla mõisa park Vaemla mõis Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 22.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Vaemla" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Nõelhark

Nõelhark (Ranatra linearis) lutikaliste alamseltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 86 Nõelhark andmebaasis eElurikkus
Ujurlutikas

Ujurlutikas (Ilyocoris cimicoides) lutikaliste alamseltsi ujurlutiklaste sugukonda kuuluv putukaliik. Täiskasvanu on umbes 15 mm pikkune. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 86 Ujurlutikas andmebaasis eElurikkus
Kärestikulutikas

Kärestikulutikas (Aphelocheirus aestivalis) lutikaliste alamseltsi kuuluv putukaliik. Ta elab vooluvekogudes. Liigub mööda põhja ja ujub tavaliselt põhja lähedal. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 86 Kärestikulutikas andmebaasis eElurikkus
Harilik selgsõudur

Harilik selgsõudur (Notonecta glauca) lutikaliste alamseltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 86 Harilik selgsõudur andmebaasis eElurikkus
Küürtirt

Küürtirt (Centrotus cornutus) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik, Eesti ainus küürtirtlaste sugukonna esindaja. Küürtirt on umbes 1 cm pikkune. Sugukonnale iseloomulik eesselja pikk väljakasve, mis võib troopilistel liikidel võtta eripäraseid vorme, on küürtirdil vaid pikk, tagakeha tipuni ulatuv hari tiibade kohal. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 88 "ALAMSELTS: TIRDILISED (CICADINEA)", ZBI (vaadatud 30.10.2023) Juhan Vilbaste, "Eesti tirdid. Teatmik-määraja. 1. osa, Homoptera: Cicadinea". Eesti NSV Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituut. Tallinn: Valgus, 1971 Küürtirt andmebaasis eElurikkus
Selja (Hiiumaa)

Selja on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast läänes. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda. Naaberkülad on põhjas Nõmme, loodes Kolga, läänes Kaigutsi, lõunas Luguse ja Nasva. Küla piirneb idas Käina alevikuga. Kohanime aluseks on sõna seljandik. Kohanime on esmamainitud 1665 kujul Selja. Selja asub Käina lahe ääres ja küla ala hõlmab Käina lahe-Kassari maastikukaitseala. Selja on ajalooliselt olnud jaotatud Käina kirikumõisa ja Putkaste mõisa vahel. 1665 on mainitud talunikku Selja Tönniß. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni andmetel oli külas 7 talu, mille peremehed olid Anno Matzi Peter, Anno Matzi Thomas, Kirgisare Klase Hans, Lülle Proso Tönno, Sülda Mats, Tönnise Jacko Jüri ja Aidavälja Hans. 1835 oli pastoraadi all 10 talu ja küla elanikud said järgmised perekonnanimed: Antam, Elson, Hanspu, Jõekald, Jälle, Kajus, Kivi, Liivmann (Liwmann), Liwoh, Murga, Mäehans, Perdlaas, Petersil, Primann, Roos, Truu, Ulpmann, Valg (Walg), Vitsik. Mõisa all oli 7 talu, mille elanikud said perekonnanimedeks nimed: Hoia, Kurrae, Niidi, Põld, Rehe, Silde ja Tomson. Selja küla läbib kirdest edelasse Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee, kus asub Selja bussipeatus. Külas lõpeb Kärdla–Käina maantee ja algab Käina–Ühtri–Aadma–Kuriste tee. 1873. aastal sündis Selja küla Käina köstrimajas köstri ja orelimeistri Johannes Tobiase paljulapselise pere teise lapsena helilooja Rudolf Tobias. 27. mail 1973 avati hoones Rudolf Tobiase Majamuuseum. Külas asutati 18. sajandi lõpus kirikuõpetajate leskede ülalpidamiseks pansionaat, millest kujunes hiljem haigla. Külas asub ehitismälestisena kultuurimälestiste riiklikku registrisse kantud Ole tuulik. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 16.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Selja" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Käina kihelkonna perekonnanimede panemise raamat; Rahvusarhiiv RA,EAA.1864.2.VIII-196; 1835
Mardikvahtlane

Mardikvahtlane (Lepyronia coleoptrata) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 90 Mardikvahtlane andmebaasis eElurikkus
Lepavahtlane

Lepavahtlane ehk lepavahustaja (Aphrophora alni) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 90 Lepavahustaja andmebaasis eElurikkus
Harilik vahtlane

Harilik vahtlane ehk harilik vahustaja (Philaenus spumarius) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 90 Harilik vahustaja andmebaasis eElurikkus
Roheline pahktäi

Roheline pahktäi (Sacchiphantes viridis) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 94 Roheline pahktäi andmebaasis eElurikkus
Veritäi

Veritäi (Eriosoma lanigerum) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 94 Veritäi andmebaasis eElurikkus
Balti tiigrid

Balti tiiger on nimetus, mida kasutati Eesti või välismaal ka Balti riikide kohta tervikuna, kirjeldamaks Balti riikide kiiret majanduskasvu 2000. aastatel. Termin on võetud kasutusele analoogselt Aasia "tiigritega", mida kasutatakse alates 1960. aastatest Ida- ja Kagu-Aasia riikide (Hongkongi, Taiwani, Singapuri, Lõuna-Korea) kohta. Rahvusvahelistes dollarites ostujõu pariteedi (PPP) alusel. Aasia tiigrid
Jalaka-paunatäi

Jalaka-paunatäi (Tetraneura ulmi) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 94 Jalaka-paunatäi andmebaasis eElurikkus
Spiraal-paunatäi

Spiraal-paunatäi (Pemphigus spyrothecae) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 94 Spiraal-paunatäi andmebaasis eElurikkus
Kapsa-tuhktäi

Kapsa-tuhktäi (Brevicoryne brassicae) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 94 Kapsa-tuhktäi andmebaasis eElurikkus
Oa-lehetäi

Oa-lehetäi (Aphis fabae) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik. Elab ka Eestis. Kehapikkus on 1,7–2,7 mm. Keha on must kuni tumeroheline. Tundlad ja jalad on heledad, musta tipuga. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 94 Oa-lehetäi andmebaasis eElurikkus
Roosi-lehetäi

Roosi-lehetäi (Macrosiphum rosae) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 94 Roosi-lehetäi andmebaasis eElurikkus
Toominga-lehetäi

Toominga-lehetäi (Rhopalosiphum padi) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 94 Toominga-lehetäi andmebaasis eElurikkus
Õunapuu-lehekirp

Õunapuu-lehekirp (Cacopsylla mali, sünonüüm Psylla mali) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 96 Õunapuu lehekirp andmebaasis eElurikkus
Kapsakarilane

Kapsakarilane (Aleyrodes proletella) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 96 Kapsakarilane andmebaasis eElurikkus
Kasvuhoonekarilane

Kasvuhoonekarilane (Trialeurodes vaporariorum) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 96 Kasvuhoonekarilane andmebaasis eElurikkus
Hüdromeetra

Hüdromeetra (hydrometra) on vesise lima või muu vesise vedeliku kogunemine emakasse. Naistel leiab see aset klimakteeriumi ajal emakakaela kinnikleepumise tõttu.
Viljapuu-kilptäi

Viljapuu-kilptäi (Lepidosaphes ulmi) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 96 Viljapuu-kilptäi andmebaasis eElurikkus
Roosi-kilptäi

Roosi-kilptäi (Aulacaspis rosae) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 96 Roosi-kilptäi andmebaasis eElurikkus
Põõsa-ebakilptäi

Põõsa-ebakilptäi (Parthenolecanium corni) on nokaliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 96 Põõsa-ebakilptäi andmebaasis eElurikkus
Herneripslane

Herneripslane (Kakothrips pisivorus) on ripstiivaliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 99 Herneripslane andmebaasis eElurikkus
Timutiripslane

Timutiripslane (Limothrips cerealium) on ripstiivaliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 99 Timutiripslane andmebaasis eElurikkus
Kana-suleväiv

Kana-suleväiv (Menopon gallinae) on väiviliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 100 Kana-suleväiv andmebaasis eElurikkus
Habras pilvik

Habras pilvik (Russula fragilis) on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv seen. Kübar on värvuselt varieeruv: purpurne, violetne, oliivroheline või kollakas. Serv on heledam, rihveljas, keskkoht nõgus. Kübar on 2–5 cm lai. Habras pilvik on toorelt mürgine, kuid kupatatult söödav. Maitse on põletavalt kibe. Lõhn meenutab puuvilja. Eestis kasvab ta väga sageli okas- ja segametsades juulist oktoobrini. Habras pilvik andmebaasis eElurikkus
Veiseväiv

Veiseväiv (Damalinia bovis, sünonüüm Bovicola bovis) on väiviliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 100 Veiseväiv andmebaasis eElurikkus
Mukomeetra

Mukomeetra (ka: mukometra; ladina mucometra) on lima või limase vedeliku kogunemine emakasse. Hüdromeetra Mädaemakas
Vasikatäi

Vasikatäi (Linognathus vituli) on täiliste seltsi kuuluv veisel parasiteeriv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 100 Vasikatäi andmebaasis eElurikkus
Pruun pilvik

Pruun pilvik (Russula integra) on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv söögiseen. Kübar on värvuselt lillakas-, punakas-, purpur- või roosakaspruun, 6–12 cm lai. Jalg on suur ja tugev. Pruun pilvik on hea söögiseen, mis ei vaja kupatamist. Maitse meenutab mandlit või pähklit. Teda leidub Eestis harva okasmetsades, eriti kuusikutes, juulist oktoobrini. Pruun pilvik andmebaasis eElurikkus
Seatäi

Seatäi (Haematopinus suis) on täiliste seltsi kuuluv putukaliik. Putukat on ka Eestis. Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 100 Seatäi andmebaasis eElurikkus
James Voss

James Shelton Voss (sündinud 3. märtsil 1949) on endine Ameerika Ühendriikide maaväe kolonel ja NASA astronaut. Voss liitus maaväega 1972. aastal, pärast Auburni Ülikooli lõpetamist. Maavägi lubas tal teenistust edasi lükata, et ta saaks asuda õppima Colorado Ülikooli, mille lõpetas 1974. aastal. 1983. aastal lõpetas Voss Ameerika Ühendriikide Mereväe Katselendurite Kooli. 1984. aastal saadeti ta tööle NASA-sse ning 1987. aastal valiti ta astronaudiks. Voss käis viis korda kosmoses, osaledes kosmosesüstiku missioonidel STS-44, STS-53, STS-69 ja STS-101. 2001. aastal oli ta 2. ekspeditsiooni liige ja viibis 163 päeva Rahvusvahelises kosmosejaamas. 2. ekspeditsiooni ajal väljusid Voss ja Susan Helms avakosmosesse ning viibisid seal kokku 8 tundi ja 56 minutit, mis on 2019. aasta seisuga pikim kosmosekõnd. Voss lahkus NASAst 2003. aastal. "James Shelton Voss". Space Facts. Vaadatud 16. juuli 2019. "On this day in Alabama history: Astronaut James Voss was born". Alabama News Center. Vaadatud 16. juuli 2019. "50 Years of Walking in Space: Spacewalking's Greatest Hits". Scientific American. Vaadatud 16. juuli 2019.
STS-108

STS-108 oli NASA Space Shuttle'i programmi missioon Rahvusvahelisse Kosmosejaama (ISS), mida teenindas kosmosesüstik Endeavour. Missiooni peamisteks eesmärkideks olid jaama varustamine ja 3. ekspeditsiooni vahetamine 4. ekspeditsiooniga. STS-108 oli 12. kord, kui kosmosesüstik külastas ISS-i. Jaamas olles väljusid kaks astronauti ühe korra avakosmosesse, viibides seal 4 tundi ja 12 minutit. Jaama külge kinnitati ajutiselt Multi-Purpose Logistics Module, et laadida sealt jaama 2,7 tonni varustust. Pärast mooduli tühjaks laadimist, paigutati see tagasi Endeavouri lastiruumi. Missiooni ajal mälestati kolm kuud varem 11. septembri terrorirünnakutes hukkunuid ning kosmosesüstiku pardal viidi kosmosesse mitmeid rünnakutega seotud esemeid, sealhulgas Maailmakaubanduskeskuse juures rünnakupäeval lehvinud lipp, 23 hukkunud New Yorgi politseiniku ametimärki, FDNY lipp ning 6000 väikest USA lippu, mis jaotati rünnakutes ellujäänutele ja hukkunute lähedastele. Godwin ja Tani – EVA 1 EVA 1 algus: 10. detsember 2001 – 17.52 (UTC) EVA 1 lõpp: 10. detsember 2001 – 22.04 (UTC) Kestus: 4 tundi 12 minutit Endeavour põkkus jaamaga 7. detsembril 2001. Kosmosesüstiku saabumine lõpetas 117 päeva kestnud 3. ekspeditsiooni ning 13. detsembril andsid 3. ekspeditsiooni liikmed jaama üle 4. ekspeditsioonile. 10. detsembril väljusid missiooni spetsialistid Linda Godwin ja Daniel Tani avakosmosesse ning paigaldasid isolatsiooni jaama päikesepaneele liigutavatele seadmetele. Godwin ja Tani võtsid jaama väliskülje hoiukastist kaasa katte, mis oli varem toimunud missioonil eemaldatud jaama sideantennilt. Kosmosekõnniga sai Linda Godwin ainsaks naisastronaudiks, kes on avakosmosesse väljunud Mirist ja Rahvusvahelisest kosmosejaamast. NASA pikendas missiooni ühe päeva võrra, et süstiku meeskonnaliikmed saaksid abistada jaama meeskonnaliikmeid hooldustöödega, sealhulgas jooksulindi parandamise ja Zvezda moodulis ühel kliimaseadmel katki läinud kompressori vahetusega. 14. detsembril informeeris Ameerika Ühendriikide õhuväe kosmoseväejuhatus NASAt, et jaamast möödub kuni 4,8 km kauguselt kosmoseprügi. Ööl vastu 15. septembrit käivitati umbes 20 minutiks Endeavouri abimootorid, et viia jaam kõrgemale orbiidile. Manöövri tulemusel möödus prügi jaamast enam kui 64 km kauguselt. Kuna manööver kulutas täiendavalt kütust, ei teinud Endeavour pärast ISS-ist lahti ühendumist tiiru ümber jaama vaid tavapärasest tiirust neljandiku ning eemaldus seejärel jaamast. Endeavour naasis Maale 17. detsembril. "STS-108". Space Facts. Vaadatud 17. juuli 2019. "6,000 Flags Aboard Shuttle Endeavour Honor Those Lost September 11, 2001". Space Today Online. Vaadatud 17. juuli 2019. "STS-108 Mission Status Report #01". Astronautix. Vaadatud 17. juuli 2019. "'Our Own Little Spaceship': 15 Years Since the Flag-Bearing Mission of STS-108 (Part 2)". AmericaSpace. Vaadatud 17. juuli 2019. "STS-108 Status Report #20 - 15 Dec 2001". SpaceRef. Vaadatud 17. juuli 2019.[alaline kõdulink]