laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Basshunter

Basshunter (õieti Jonas Erik Altberg; sündinud 22. detsembril 1984 Halmstadis) on rootsi laulja, muusikaprodutsent ja DJ. Tema lapsepõlv möödus Halmstadi lähedal Tylosandi rannakülas. Muusikat hakkas ta tegema digitaalheliseadme (digital audio workstation) Fruity Loops abil, mis tänapäeval kannab nime FL Studio. Oma esimesed albumid "The Bassmachine" (2004) ja "The Old Shit" (2006) avaldas ta oma veebisaidil. Esinejanime Basshunter hakkas ta kasutama 2002. aastal. Pärast teise albumi väljaandmist hakkas töötama DJ-na. 2006. aastal sõlmis Warner Music Group Basshunteriga lepingu. Selle raames avaldas Basshunter juba samal aastal oma esimese muuvi "Boten Anna". Basshunteri videod on ebaharilikud selle poolest, et paljud neist (2010. aasta seisuga 7) moodustavad kokku nagu muusikalise armastusfilmi. See räägib armukolmnurgast kahe mehe ja ühe naise vahel. Kõigis videotes mängivad neid rolle samad näitlejad, üht meestest Basshunter ise ja naist pärslasest norra endine pornonäitleja Aylar Lie. 14. septembril 2010 teatas Basshunter oma saidil, et korraldab omaloominguliste laulude konkursi. See ei sisaldanud mingit lepingut, lihtsalt igaüks, kes tahtis osaleda, pidi omaloomingulise laulu saatma plaadistusettevõttele Extensive Music, kes valis välja parima laulu. Esimeseks auhinnaks oli plaadistusleping Extensive Music Swedeniga ja selle sai Ali Nadem lauluga "Electro Champion". Ta ise nimetab oma muusikastiili eurodance'iks. Basshunteril on diagnoositud Tourette'i sündroom, mis väljendub väikestes tahtele allumatutes liigutustes. See sündroom avaldub tal üksnes kergel kujul ja see ei sega elamist. 3. jaanuaril 2010 hakkas ta osalema Suurbritannia tõsielusarjas "Celebrity Big Brother", kus 12 kuulsat inimest elasid kuu aega koos mitte eriti suures majas, kus kõike, mida nad tegid, filmiti. Televaatajad pidid hääletama, kes neile saates osalejatest kõige rohkem meeldib. Kuigi saate algul oli mehi ja naisi võrdselt, läks neli paremat kohta meestele ja Basshunter sai neljanda koha. Saate alguses oli inglasi ja mitteinglasi võrdselt, aga Basshunter saavutas mitteinglastest parima koha.  Pikemalt artiklis Basshunteri diskograafia Stuudioalbumid "The Bassmachine" (2004) "LOL <(^^,)>" (2006) "Now You're Gone – The Album" (2008) "Bass Generation" (2009) "Calling Time" (2013) Koduleht
Laskmine 1952. aasta suveolümpiamängudel

Laskmine 1952. aasta suveolümpiamängudel Helsingis 3x40 lasku 300 meetrilt Maailmarekord: Elmar Kivistik (Eesti) 1124 (1937). Olümpiarekord: Emil Grünig (Šveits) 1120 (1948). 32 võistlejat. 40 lasku lamades 50 meetrilt Maailmarekord: T. Mänttäri 400. Olmpiarekord: H.C. de Lisle 398. 58 võistlejat. 3x40 lasku 50 meetrilt Maailmarekord: K. Steigelmann 1167. 44 võistlejat. 60 lasku 50 meetrilt Maailma- ja olümpiarekord: Torsten Ullmann (Rootsi) 559. 48 võistlejat. 60 lasku 25 meetrilt Maailma- ja olümpiarekord: Károly Takács (Ungari) 580 (1948). 53 võistlejat. 50 üksik- ja 25 paarislasku Maailmarekord: Rolf Bergersen 398. 14 võistlejat. 200 märki 40 võistlejat.
Tallinna–Narva rongiliin

Tallinna–Narva rongiliin on Elroni opereeritav rongiliin Eestis. Liin läbib Harjumaad, Lääne-Virumaad ja Ida-Virumaad. Liinil sõidab päevas mõlemal suunal kolm reisirongi. Tallinn (ekspress peatus) Kitseküla (ekspress peatus) Ülemiste (ekspress peatus) Kehra Aegviidu Nelijärve Jäneda Lehtse Tapa (ekspress peatus) Kadrina Rakvere (ekspress peatus) Kabala Sonda Kiviõli (ekspress peatus) Püssi Kohtla (Kohtla peatus on nüüd Kohtla-Nõmme peatus) Jõhvi (ekspress peatus) Oru Vaivara Narva (ekspress peatus) Tallinna–Narva raudtee Tallinna–Narva kiirrongiliin YouTube video: Cab ride - Railway and music: Tallinn-Narva line 06.2013
Simone Hauswald

Simone Hye-Soon Hauswald (sünninimi Denkinger, sündinud 3. mail 1979 Rottweilis) on Saksamaa laskesuusataja. Hauswald suusatas Hantõ-Mansiiskis toimunud 2003.aasta maailmameistrivõistlustel avavahetust Saksamaa võistkonnas, kus saadi kolmas koht Venemaa ja Ukraina järel. Järgmistel MM-võistlustel 2004. aasta MM-il Oberhofis sai ta jälle teatesõidus pronksmedali. 2009. aasta MM-ilPyeongchangis oli ta Kati Wilhelmi järel teine 7,5 km sprindis. Segateatevõistluses suusatas ta teist vahetust pronksmedali võitnud Saksamaa võistkonnas. Maailma karikasarjas osales Hauswald esimest korda 30. novembril 2000 Hochfilzenis 15 km eraldistardiga distantsil ja sai 33. koha. Esimest korda jõudis ta kolme parema hulka 2005. aastal Anterselvas, kui oli jälitussõidus kolmas. Poodiumi kõrgemale astmele MK-etapil astus ta esimest korda 13. detsembril 2008 Hochfilzenis, kui võitis 7,5 km sprindi. Tema ema on korealanna. 2003 Hantõ-Mansiiskis pronksmedal 4x6 km teatesõidus 2004 Oberhofis pronksmedal 4x6 km teatesõidus 2009 Pyeongchangis hõbemedal 7,5 km sprindis pronksmedal 2x6+2x7,5 km segateatesõidus 2000 Zakopanes pronksmedal 4x7,5 km teatesõidus pronksmedal 15 km eraldistardiga sõidus 2001 Haute Mauriennes Euroopa meister 4x7,5 km teatesõidus hõbemedal 7,5 km sprindis 2002 Kontiolahtis Euroopa meister 4x7,5 km teatesõidus 1998 Jerichos juunioride maailmameister 12,5 km eraldistardiga sõidus 1999 Pokljukas juunioride maailmameister 3x7,5 km teatesõidus hõbemedal 12,5 km eraldistardiga sõidus Simone Hauswald on osalenud 167 maailma karikasarja etapil (seisuga 27. märts 2010) ja jõudnud poodiumile 18 korral, millest 7 korda kõige kõrgemale astmele. Simone Hauswaldi koduleht Simone Hauswald IBU kodulehel (inglise)
Pattern 1914 Enfield

Pattern 1914 Enfield (ka Pattern 14 ehk P1914) on poltlukuga viielasuline salvvintpüss, Briti armee üks põhirelvi esimeses maailmasõjas. Ameerika Ühendriikides toodetud Pattern 1914 Enfield vintpüssid olid ka Eesti sõjaväe relvastuses kahe maailmasõja vahel. Ekslikult on M1914 mõnel pool nimetatud ka "Ross-Enfieldiks". Relval M1914 pole Rossi püssiga ega selle ehitusega midagi ühist. Kui Briti armee üritas oma relvastusse võtta Mauseri vintpüssil põhinevat väiksema kaliibriga laskemoonaga uut jalaväerelva, sai takistuseks Briti relvatehaste võimetus uusi relvi piisavas koguses ja kvaliteedis toota. Esimese maailmasõja ajal toodeti neid hoopis Ameerika Ühendriikides 3,7 miljonit: 7,70-millimeetriseid 1,2 miljonit brittide aitamiseks ja 2,5 miljonit USA 7,62 mm padrunile (M1917). Nii jäi Pattern 1914 (mudel 1914) Esimeses maailmasõjas Briti armees kasutusele vaid snaiperpüssina, kuna see oli Lee-Enfieldist tunduvalt täpsem. Inglased tarnisid Vabadussõjas eestlastele ainult USAs toodetud Vene püsse, kuid Vene valgete Loodearmeele 7,70 mm P1914. Viimaseid Vabadussõjas Eesti armeel, vastupidi levinud arvamusele, ei olnud. Need võeti üle Loodearmeelt 1919. aasta lõpus ja 1920 ning jõudsid relvastusse alles esimestel rahuaastatel. Paljud neist vajasid korrastamist ja et see relv võeti põhitüübiks, suhtuti asjasse tõsiselt. Inglise püssidele hakati kohe valmistama puuduvaid väikeosi ja lisavarustust ning relvi endid kohendama vastavalt vajadusele. 1940. aastal oli Eestil üle 41 000 vintpüssi P1914. Aeg: 1914 Päritolu:  Suurbritannia Kaal: 4,25 kg Pikkus: 1175 mm Vintraua pikkus: 660 mm Kaliiber: 7,7 mm (.303 tolli) Süsteem: modifitseeritud mauser-tüüpi poltlukuga Holmes, R; Mäll, J (tõlk.) (2008). Relvad. Relvade ja turviste ajalugu piltides. Tallinn: Varrak, lk 300 Nõmm, T: Eesti relvad 1918–1940. Tehnikamaailm, juuni 2008 Nõmm, T (2006). Eesti sõjapüssid 1918–1920. // Laidoneri muuseumi aastaraamat 2005. Tallinn: Eesti Sõjamuuseum, lk 71
Jõgeva–Tartu rongiliin

Jõgeva–Tartu rongiliin oli Elroni opereeritav rongiliin Eestis, mis avati aastal 2007 ja suleti 2015. Liin oli käigus tööpäeviti ning päevas sõitis mõlemas suunas üks rong. Eelkõige oli see liin mõeldud tööle ja kooli sõitjaile. Rongiliin suleti 2015. aasta mais väikese kasutajaskonna tõttu. Praegu võimaldavad Jõgeva ja Tartu vahel liigelda Tallinna–Tartu liini reisirongid. Jõgeva Kaarepere Tabivere Kärkna Tartu Amme jõe raudteesild Kärkna lähedal Jänese raudteesild üle Emajõe "Edelaraudtee pani Tartu ja Jõgeva vahel käima lisareisi" ERR Uudised, 1. oktoober 2007 Vilja Kohler: Rongireisijatel tuleb suvel ka bussiga sõita; Tartu Postimees, 15.04.2015
Jean-Max Bellerive

Jean-Max Bellerive (sündinud 1958 Port-au-Prince'is) on Haiti poliitik. 11. novembrist 2009 kuni 5. oktoobrini 2011 oli ta Haiti peaminister. Tema isa oli arst ja kõrge ametnik Maailma Terviseorganisatsioonis. Jean-Max Bellerive on õppinud politoloogiat ja rahvusvahelisi suhteid Šveitsis, Prantsusmaal ja Belgias. Aastal 1986 pöördus ta kodumaale tagasi. Enne peaministriks saamist oli ta aastatel 2008–2009 Michèle Pierre-Louis' valitsuses planeerimis- ja koostööminister. Ta kuulub parteisse Lespwa.
Tartu–Koidula rongiliin

Tartu–Koidula rongiliin on Elroni opereeritav rongiliin Eestis, mis läbib Tartumaad, Põlvamaad ja Võrumaad. Sellel liinil sõitis kuni 2013. aasta 31.detsembrini talveperioodil (septembrist maini) tööpäeviti mõlemal suunal üks rong, laupäeval sõitis kaks rongi Tartusse ja pühapäeval kaks rongi Koidulasse. Suveperioodil (juunist augustini) oli tööpäeviti mõlemal suunal kaks rongi, laupäeval sõitis kaks rongi Tartusse ja pühapäeval kaks rongi Koidula suunal. Alates 2012. aastast sõidavad rongid suveperiooditi kuni Piusani. Alates 2014. aasta 1. jaanuarist seoses Elroni tulekuga sõidab talveperioodil iga päev mõlemas suunas 2 rongi ja vaid Koidulani. Suveperioodil maist augustini sõidab tööpäeviti 2 rongi Tartust Piusale ja laupäev ning pühapäev 3 rongi Tartust Piusale. Septembris sõidavad rongid Piusale vaid laupäeviti ja pühapäeviti. Tartu Kirsi Ülenurme Uhti Reola Vana-Kuuste Rebase Vastse-Kuuste Valgemetsa Kiidjärve Taevaskoja Põlva Holvandi Ruusa Veriora Ilumetsa Orava Koidula Piusa (Ainult suvised sõiduplaanid) Tartu–Petseri raudtee ehitati aastatel 1927–1931. Kuni 30. augustini 2011 sõitis rong vaid Orava raudteejaamani. Koidula raudteejaam Eesti kagupiiril avati 8. septembril 2011. Marko Toomla: TARTU-KOIDULA RONGILIIN KUI PÄRANDKULTUURI OBJEKT, bakalaureusetöö (juhendaja: professor Marina Aunapuu); Tartu 2018 YouTube-i video: Tartu-Koidula liin talvel
Aafrika Rahva Iseseisvusliit

Aafrika Rahva Iseseisvusliit (ka Aafrika Sõltumatuse Rahvaliit; prantsuse keeles Ligue populaire africaine pour l'Indépendance; lühend LPAI) oli aastatel 1972–1977 Prantsuse Afarite ja Issade alal ning aastatel 1977–1979 Djiboutis tegutsenud partei. Partei tekkis veebruaris 1972 nelja poliitilise liikumise ühinemisel: sinna koondusid Hassan Gouled Aptidoni partei Ligue populaire africaine, Ahmed Dini partei Ligue pour l’Avenir et l’Ordre, Idriss Farah Abaneh' partei AJP ja Ali Sabieh' partei Rassemblement du peuple issa. Aptidonist sai uue partei esimees ja Dinist selle peasekretär. Parteisse kuulus nii afareid kui ka issasid. LPAI oli seisukohtadelt lähedane piirkonna iseseisvumist taotleva poliitilis-sõjalise organisatsiooniga Front de libération de la Côte des Somalis. 1977. aasta alguses osalesid partei esindajad Pariisis peetud kõnelustel, kus valmistati ette Djibouti iseseisvumist. Aprillis 1977 toimunud esimestel parlamendivalimistel osales LPAI valimisliidu Rassemblement populaire pour l'indépendance koosseisus ja sai 51-kohalises parlamendis 23 kohta. Partei esimehest Aptidonist sai Djibouti peaminister ja sama aasta juunis valiti ta Djibouti presidendiks. 1979. aastal saatis Aptidon partei laiali ning asutas peamiselt issadele tugineva uue erakonna Rahvaühendus Progressi Hüvanguks.
Maadlus 1952. aasta suveolümpiamängudel

Maadlus 1952. aasta suveolümpiamängudel toimus Helsingis Messuhallis. 17 võistlejat 17 võistlejat 17 võistlejat 19 võistlejat 18 võistlejat 11 võistlejat 10 võistlejat 12 võistlejat 16 võistlejat 20 võistlejat 21 võistlejat 23 võistlejat 20 võistlejat 17 võistlejat ? võistlejat 13 võistlejat
Aa asundus

Aa asundus oli asundus Kohtla-Järve rajooni Lüganuse külanõukogus. Aastal 1975 liideti see Aa külaga. Eesti Entsüklopeedia järgi oli see asundus Virumaal Püssi vallas Tallinna–Narva maantee ääres. 1959. aasta rahvaloenduse andmetel elas Aa asunduses 333 elanikku, 1970. aasta rahvaloenduse aegu oli neid 279. Rahvastiku ühtlusarvutatud sündmus- ja loendusstatistika. Ida-Virumaa haldusüksuste rahvastik loendusaastatel 1959-1989
JuMZ-T1

JuMZ-T1 on Ukraina liigendtrollibussimudel, mida 1992–1998 valmistati firma Виробниче об’єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова tehastes Dnipropetrovskis ja Pavlogradis. Firma venekeelne nimetus on Южный машиностроительный завод имени А. М. Макарова (Южмаш) ja sellest tuleneb ka tüübitähistus ЮМЗ-Т1. JuMZ võttis edasi arendada juba toodetava mudeli Kiev-11. Tehasel õnnestus kõrvaldada mitmed selle puudused. Nii sõitsid 15. jaanuaril 1992 katsetamiseks Dnipropetrovski tänavatele esimesed trollibussid JuMZ-T1. Nende üks eeliseid on see, et elektriseadmed (kiirendustakistid ja servomootor) asuvad katusel, mis lihtsustab neile ligipääsu. Paraku on mudelil ka märkimisväärsed puudused – see tarbib palju elektrit, sellel on halb küttesüsteem jne. Trollibussil JuMZ-T1 on kaks veosilda ja veomootorit, mistõttu see võib ületada ka 12% tõusu. 1995. aastal projekteeriti tehases JuMZ-T3K, mis tarbis tänu türistorjuhtimise kasutamisele kuni 30% vähem elektrienergiat. See mudel ei läinud aga tootmisse. Pikkus: 18 m Laius: 2,46 m Kõrgus: 3,43 m Tühimass: 18,1 t Kohti kokku: 180 Istekohti: 35 Seisukohti: 145 Mootori võimsus: 2 x 130 kW Aastatel 1992–1998 said trollibusse JuMZ-T1 Altševsk, Bahmut, Bila Tserkva, Chişinău, Dnipro, Donetsk, Gorlivka, Harkiv, Herson, Hmelnõtskõi, Ivano-Frankivsk, Kiiev, Kramatorsk, Krementšuk, Krõvõi Rig, Luhansk, Lutsk, Makijivka, Mariupol, Minsk, Odessa, Orenburg, Poltava, Rivne, Sevastopol, Sjevjerodonetsk, Simferopol, Slovjansk, Sumõ, Toretsk, Zaporižžja, Žõtomõr, Ternopil, Tšernigiv, Tšernivtsi, Vinnõtsja ja Tallinn. Tänaseks on suur osa neist juba maha kantud. Paljudel trollidel on eemaldatud tagumine sektsioon, millega need on muudetud põhimõtteliselt mudeliks JuMZ-T2. Tallinn sai 1994. aastal ühe trolli JuMZ-T1 (nr 425), mis ei osutunud töökindlaks ja kanti maha 2001. aastal. JuMZ-T1 Tallinna Trammi- ja Trollibussikoondise kodulehel JuMZ-T1 tootja kodulehel JuMZ-T1 kirjeldus Harkovi transpordile pühendatud kodulehel
Aafrika Teater

Aafrika Teater (Le Théâtre Africain) oli teatri- ja balletiansambel, mille asutas 1949 Guinea luuletaja ning tantsija Keïta Fodéba. Ballets Africains
Aarike Invaliididekodu

Aarike Invaliididekodu oli invaliididekodu (mitteametlikult vanadekodu) Virulase (varem Aakaru) külas endises Aarike talus. See asutati 1948. Praegu tegutseb samades ruumides Aarike Hooldekeskus.
Poks 1952. aasta suveolümpiamängudel

Poks 1952. aasta suveolümpiamängudel Helsingis. Val Barkeri karika parima tehnikaga poksijale sai poolraskekaalu (kuni 81 kg) kuldmedali- ja olümpiavõitja Norvel Lee (USA). 28 võistlejat 23 võistlejat 30 võistlejat 27 võistlejat 28 võistlejat 29 võistlejat 23 võistlejat 23 võistlejat 18 võistlejat 22 võistlejat
Tiina Lillak

Ilse Kristiina Tiina Lillak (sündinud 15. aprillil 1961 Helsingis) on soome endine odaviskaja. 1983. aasta maailmameistrivõistlustel Helsingis võitis ta kuldmedali ja 1984. aasta olümpiamängudel Los Angeleses hõbemedali. 29. juulil 1982 püstitas ta maailmarekordi Helsingis tulemusega 72.40 ning järgmisel aastal 13. juulil Tamperes tulemusega 74.76. Aastal 1983 valiti ta Soome aasta sportlaseks. Tiina Lillak lõpetas tippspordiga tegelemise 1992. aastal. Pärast seda on ta tegutsenud massöörina. Tiina isa Ivar on Eestis sündinud. Tema vanavanemad olid sportlased: vanaisa Verner Lillak oli motosportlane ja vanaema Ilse Lauba Eesti paremaid ujujaid 1920. aastatel. Tiit Lääne, Persoon: Tiina Lillak, Spordileht, 22. juuni 2005 Tiina Lillak Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Šoti käbilind

Šoti käbilind (Loxia scotica) on linnuliik vintlaste sugukonnast käbilinnu perekonnast. Elab paikselt Šotimaa männikutes. Välimuse poolest on ta nagu männi-käbilind, kuid natuke väiksema nokaga ja alanoka tipp võib külgvaates olla nähtav. Paljusid isendeid pole siiski võimalik eristada suurenokalistest kuuse-käbilindudest. Šoti käbilinnu arvukust hinnatakse vähem kui 2000 isendile. Augustis 2006 tunnistati šoti käbilind eraldi liigiks männi-käbilinnust erineva laulu tõttu. Jonsson, L. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2000, lk 521. "Status of 'UK's only endemic bird species' confirmed", RSPB Scotland. "'Accent' confirms unique species" BBC Scotland, 15. august 2006.
Aasia gripp

Aasia gripp oli 1957. aasta gripipandeemia. Selle tekitas linnugripi H2N2-viirus. Selle raskusaste on hinnatud teise kategooriasse. Pandeemia tagajärjel suri WHO hinnangul 2 miljonit inimest. Viirus hakkas levima tõenäoliselt 1956. aasta algul Hiinas ja selle levik vaibus 1958. Praegu esineb seda tüve ainult laboris.
Laaksaare sadam

Laaksaare sadam on sadam, mis asub Lämmijärve ääres Parapalu külas Räpina vallas. Laaksaare ja Piirissaare sadama vahel peab ühendust Kihnu Veeteede opereeritav parvlaev Koidula.
Toni Nieminen

Toni Markus Nieminen (sündinud 31. mail 1975 Lahtis) on soome endine suusahüppaja. 1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is võitis ta 16-aastaselt suurel mäel ja meeskonnavõistluses kuldmedali ning väikesel mäel pronksmedali. Samal aastal võitis ta ka nelja hüppemäe turnee ja maailma karika. 1992. aastal valiti ta Soome aasta sportlaseks. 1994. aastal Planicas sai temast esimene inimene, kes hüppas üle 200 meetri. 2002. aastal lõpetas ta tippspordikarjääri ning on seejärel töötanud treeneri ja spordikommentaatorina. Toni Nieminen FIS-i kodulehel (inglise)
Heidi Hautala

Heidi Anneli Hautala (sündinud 14. novembril 1955 Oulus) on Soome poliitik, Euroopa Parlamendi liige 1995–2003 ja alates 2009. aastast. Hautalal on magistrikraad taimekasvatuses. Ta kuulub Rohelisse Liitu. Aastatel 1987–1991 oli ta Rohelise Liidu esimees. Hautala on olnud Eduskunna liige aastatel 1991–1995 ja 2003–2009 ning Euroopa Parlamendi liige 1995–2003 ja alates 2009. aastast. Ta on europarlamendi Inimõiguste alamkomitee juht. Ta oli roheliste presidendikandidaat 2000. ja 2006. aasta presidendivalimistel. Neist esimesel kogus ta 100 740 häält ehk 3,3% ja teisel 105 085 häält ehk 3,5% häältest. Poliitikas kaitseb Hautala vastutust keskkonna ees, avatust poliitikas ja ülemaailmset õiglust. Ta on kritiseerinud inimõiguste olukorda Venemaal ja Hiinas ning USA välispoliitikat. 14. märtsist 2007 on Haidi Haudale Neste Oili haldusnõukogu esimees. Ta on Soome-Vene Kodanikefoorumi esimees – see foorum loodi 2007 Soome ja Venemaa vaheliste suhete edendamiseks ja Venemaa tsiviilühiskonna tugevdamiseks. Ta on Koostöö Arendamise Teeninduskeskuse endine president ja Kriisihaldusalgatuse täitevkomitee endine liige (viimase president on Martti Ahtisaari). 22. juunist 2011 kuni 17. oktoobrini 2013 oli ta Jyrki Kataineni valitsuse arengukoostöö minister. 2001 kaebas Hautala Euroopa Liidu Nõukogu Euroopa Kohtusse juurdepääsu osas relvastuse ekspordi reegleid käsitlevale dokumendile. Kohus otsustas, et ministrid peavad dokumendi vähemalt osaliselt avalikustama. See juhtum tekitas pretsedendi Euroopa õigussüsteemis dokumentide kättesaadavuse osas. Tal on poeg Jasper (sündinud 1981). 2009 Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk Heidi Hautala koduleht
Kaari Utrio

Kaari Marjatta Utrio-Linnilä (sündinud 28. juulil 1942 Helsingis) on soome kirjanik. Ta on kirjutanud kümneid ajaloolisi romaane ja ajalooteemalisi aimeteoseid. "Armas Henrietta", tõlkinud Merle Krigul, Sinisukk 1993, ISBN 998581200X "Vasklind" 1. ja 2. osa, tõlkinud Andres Lepp, Sinisukk 1994, ISBN 9985812050 "Kirikla neiud", tõlkinud Meida Luiga, Sinisukk 1995, ISBN 9985812239 "Kuukivi kevad", tõlkinud Andres Lepp, Sinisukk 1995, ISBN 998581228X "Vendela", tõlkinud Maire Jürima, Sinisukk 1996, ISBN 9985812530 "Tuulepistrik", tõlkinud Loone Ots, Rahva Raamat 2017, ISBN 9789949999705 1993 – Pro Finlandia medal 1999 – Antero Wareliuse auhind Koduleht
Roheline Liit

Roheline Liit (soome keeles Vihreä Liitto, rootsi keeles Gröna Förbundet) on Soome roheline erakond. Roheline Liit asutati 1987. aastal ja registreeriti parteina aasta hiljem. 2017. aasta mais oli parteil umbes 8768 liiget. Erakonna esimees on alates 2023. aastast Sofia Virta. Üle-eelmine erakonna esimees oli Anni Sinnemäki, kes oli Matti Vanhase teise valitsuse ja Mari Kiviniemi valitsuse tööminister. Teine roheline minister mõlemas valitsuses oli justiitsminister Tuija Brax. 2007. aastal valitud Eduskunna koosseisus oli 15 ja 2011. aastal valitud koosseisus 10 roheliste esindajat. 22. juunil 2011 ametisse astunud Jyrki Kataineni valitsuses oli kaks roheliste ministrit, keskkonnaminister Ville Niinistö ja arengukoostöö minister Heidi Hautala. 2019. aastal valitud Eduskunna koosseisus oli 20 roheliste esindajat. 6. juunil 2019 ametisse astunud Antti Rinne valitsuses oli kolm roheliste ministrit, välisminister Pekka Haavisto, siseminister Maria Ohisalo ja keskkonna- ja kliimaminister Krista Mikkonen. 2019. aastal valiti Euroopa Parlamenti Rohelise Liidu liikmed Ville Niinistö ja Heidi Hautala. "https://www.vihreat.fi/artikkeli/2017/05/ennatysmaara-vihreiden-jasenia-aanestaa-uudesta-puheenjohtajasta". {{netiviide}}: välislink kohas |Pealkiri= (juhend) "https://www.vihreat.fi/artikkeli/2019/06/vihreat-paatti-hallitukseen-osallistumisesta-ministereista". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. juuni 2019. {{netiviide}}: välislink kohas |Pealkiri= (juhend) "https://www.vihreat.fi/eurovaalit-2019/ehdokkaat". {{netiviide}}: välislink kohas |Pealkiri= (juhend) Erakonna koduleht
Anni Sinnemäki

Anni Milja Maaria Sinnemäki (sündinud 20. juulil 1973 Helsingis) on Soome poliitik ja luuletaja. Anni Sinnemäki oli aastatel 2009–2011 Rohelise Liidu esimees. Alates juunist 2009 oli ta Matti Vahnase valitsuse ja alates juunist 2010 kuni juunini 2011 Mari Kiviniemi valitsuse tööminister. Ta oli Eduskunna liige 1999–2015. Alates jaanuarist 2015 on ta Helsingi aselinnapea. Anni Sinnemäki on avaldanud kaks luulekogu ning teinud hulga laulusõnu, sealhulgas ansambli Ultra Bra lauludele.
Satu Hassi

Satu Maijastiina Hassi (sündinud 3. juulil 1951 Helsingis) on Soome poliitik ja kirjanik, kes kuulub Rohelisse Liitu. Aastatel 1997–2001 oli ta Rohelise Liidu esimees. Aastatel 1991–2004 oli ta Eduskunna liige ning 2004–2014 kuulus Euroopa Parlamenti Roheliste Liidu ainsa esindajana. Europarlamendis oli ta Keskkonna, Rahvatervise ja Toiduohutuse Komisjoni aseesimees, Tööstuse, Teadusuuringute ja Energeetikakomisjoni asendusliige ning Kliimamuutuse Ajutise Komisjoni liige. Aastatel 1999–2002 oli ta Paavo Lippose teise valitsuse keskkonnaminister. Ta astus tagasi protestiks valitsuse otsuse vastu ehitada Soome viies tuumaelektrijaam. See oli esimene otsus Lääne-Euroopas uus tuumaelektrijaam ehitada viimase kümmekonna aasta jooksul. Satu Hassi on hariduselt elektriinsener, töötanud elektrijaamas ja õpetanud Tampere Tehnikaülikoolis. Nooruses oli ta taistolane. Ta kuulus 1971–1975 üliõpilasesindusse ja 1973–1975 sotsialistlike üliõpilaste organisatsiooni SOL juhatusse. Ta on kirjutanud mitu romaani ja esseekogumikku ning luuletusi. Samuti on ta mitme üliõpilastele mõeldud füüsikaõpiku kaasautor. Magdaleena ei häpeä enää: Runoja. WSOY, 1984. ISBN 951-0-12621-7. Naaraskierre. WSOY, 1986. ISBN 951-0-13779-0. (romaani) Käärme ja tiedon puu: Naisnäkökulmia tekniikkaan. WSOY, 1987. ISBN 951-0-14653-6. Seinä jota ei ole: tottelemattomuusharjoituksia. WSOY, 1988. ISBN 951-0-15402-4. Lukion fysiikka -sarja, WSOY, 1994–2001 (yhdessä J. Hatakan, H. Saarikon ja J. Valjakan kanssa, oppikirjoja) Hassi, Satu, Kiljunen, Kimmo & Pietikäinen, Sirpa: Maapallohaaste. Helsinki: Otava, 1999. ISBN 951-1-15400-1. Tukka hattuhyllyllä. WSOY, 2002. ISBN 951-0-27264-7. Satu Hassi: Mannerheim-solki ja punalippu. Siltala, 2018. ISBN 978-952-234-513-4. Malja ja miekka: Historiamme ja tulevaisuutemme (1988) Satu Hassi on paranenud rinnavähist. Koduleht