laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Immanuel Alexander Voss

Immanuel Alexander Voss (11. november/23. november 1832 – 30. oktoober/11. november 1899 Kodavere) oli Eesti vaimulik. Alghariduse sai ta koduõpetaja käest. Aastatel 1841–1844 õppis ta Muyscheli koolis, edasi Tartus gümnaasiumis ja aastatel 1851–1855 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Aastatel 1856–1857 oli ta koduõpetajaks Uue-Saalusel, Rõuge kihelkonnas. Aastatel 1858–1859 täiendas ta ennast Erlangeni ülikoolis. Prooviaastal oli ta aastatel 1859–1860 Tarvastu Peetri koguduses Paul Carlblomi juures ja Tartu Maarja koguduses Adalbert Hugo Willigerode juures. Ordineeriti 9. oktoobril/21. oktoobril 1860 Rannus õpetajaks. Ta oli aastatel 1860–1861 Tartu ja Võru praostkonna vikaarõpetaja, aastatel 1861–1864 Tartu Maarja koguduse adjunktõpetaja ning aastatel 1864–1899 Alatskivi ja Kodavere koguduse õpetaja. Oli aastal 1891 neljaks kuuks pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele(õigeusus pettunutele). Ta oli ka Tartu praostkonna vaimulik koolirevident. Voss oli kaks korda abielus. Tema esimese naise Marie Elisabethi isa oli Tartu Maarja koguduse õpetaja Adalbert Hugo Willigerode. Tema teise naise Anna Pauline Auguste isa oli Maarja-Magdaleena ja Vara koguduse õpetaja Woldemar Mickwitz. Tema väimees (tütre Helene Marie mees, abielust Anna Pauline Auguste Mickwitziga) Heinrich Richard Hoffmann oli Alatskivi ja Kodavere ning Tallinna Toompea Kaarli koguduse abiõpetaja, seejärel misjonäriks Indias, hiljem Vaivara koguduse vikaarõpetaja ja Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Turjasaami keel

Turjasaami keel on idapoolseim saami keel. Seda kõneldakse Koola poolsaarel. Turjasaami keelel ei ole standarditud kirjakeelt. 2004. aastal kõneles turjasaami keelt kümme ja 2010. aastal kaks inimest. Turjasaami keelel on olnud kuus murret: Jofkjogki ehk Jokanga murre (Ёфкёгк диалект, vene keeles Иоканьга) Lõmbesi ehk Lumbovka murre (Лымбэс диалект, vene keeles Лумбовка) väljasuremise äärel Põenne ehk Ponoi murre (Пыэннэ диалект, vene keeles Поной) väljasuremise äärel Sosnõeffke ehk Sosnovka murre (Сосныэффкэ диалект, vene keeles Сосновка) väljasurnud Kiintuši murre (Кӣнтуш диалект) väljasurnud Kõedtemjarvvre murre (Кыэдтемяввьрэ диалект) Sami Languages Disappearing. Barents Observer.
Gondel

Gondel on traditsiooniline lameda põhjaga üheaeruline Veneetsia paat kanalitel ja laguunidel sõitmiseks. Gondel on pikliku kujuga ning terava püstise vööri ja ahtriga. Gondlid olid sajandeid Veneetsia peamised transpordivahendid. Tänapäeval on nende põhiülesanne turistide vedamine. Gondleid juhivad elukutselised gondlisõudjad gondoljeerid. 1983. aastal kinkis Veneetsia Tallinnalle gondli. 1987, FOTIS, EFA.204.0.156003, Gondlisõit Šnelli tiigil vanalinna päevade ajal 6. mai 2010, 8:48, Reporter.ee, Fanaatikust ärimees taastas Tallinnale kingitud ja hukka minemas Veneetsia gondli  Gondel – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Josephine (Taani printsess)

Josephine, Taani printsess, Monpezat' krahvinna (Josephine Sophia Ivalo Mathilda; sündinud 8. jaanuaril 2011) on Taani kroonprints Frederiki ja Taani kroonprintsess Mary neljas ja ühtlasi noorim laps. Printsessil on kaksikvend prints Vincent. Printsess on Margrethe II ja prints Henriku seitsmes ja noorim lapselaps. Josephine on Taani troonipärimisjärjekorras oma isa ja vanema venna prints Christiani, vanema õe printsess Isabella ning vanema kaksikvenna prints Vincenti järel viiendal kohal. Printsess sündis Kopenhaageni Ülikooli haiglas (Rigshospitalet) kell 10.52. Ta kaalus 2,44 kg ja oli 46 cm pikk. Sama päeva õhtul lasti Kronborgi lossist ja Holmeni mereväebaasist printsessi auks 21 kahuripauku. Printsess ristiti 14. aprillil 2011 Holmeni kirikus ja ta sai nimeks Josephine Sophia Ivalo Mathilda. Tema ristivanemad on Taani printsess Marie, prints Carlo, emapoolne tädi Patricia Bailey, Bendt Wedell, Birgitte Handwerk ja Josephine Rechner. Josephine Sophia Ivalo (Gröönimaa päritolu nimi) Mathilda
Vincent (Taani prints)

Vincent (Vincent Frederik Minik Alexander; sündinud 8. jaanuaril 2011) on Taani prints ja Montpezat' krahv. Ta on Taani kuningas Frederik X ja Taani kuninganna Mary kolmas laps. Printsil on kaksikõde printsess Josephine. Prints on Margrethe II ja prints Henriku kuues lapselaps. Vincent on Taani troonipärimisjärjekorras oma isa ja vanema venna prints Christiani ja vanema õe printsess Isabella järel neljandal kohal. Prints sündis Kopenhaageni Ülikooli haiglas (Rigshospitalet) kell 10.30. Ta kaalus 2,67 kg ja oli 47 cm pikk. Sama päeva õhtul lasti Kronborgi lossist ja Holmeni mereväebaasist printsi auks 21 kahuripauku. Prints ristiti 14. aprillil 2011 Holmeni kirikus ning ta sai nimeks Vincent Frederik Minik Alexander. Tema ristivanemad on Hispaania kroonprints Felipe, prints Gustav Sayn-Wittgenstein-Berleburg, krahv Michael Ahlefeldt-Laurvig-Bille, paruness Helle Reedtz-Thott, Caroline Heering ja emavend John Stuart Donaldson.
Ossiani laulud

"Ossiani laulud" on šoti poeedi James Macphersoni kirjutatud ingliskeelsete poeemide tsükkel, mis ilmus aastail 1760–1765. Poeemide autor oli Macphersoni väitel muistne bard Ossian, kelle teosed Macpherson oma väitel gaelikeelsetest käsikirjadest inglise keelde tõlkis. Aastal 1760 avaldas James Macpherson teose "Fragments of ancient poetry, collected in the Highlands of Scotland, and translated from the Gaelic or Erse language" ("Muistse luule fragmendid, kogutud Põhja-Šoti mägismaal ja tõlgitud gaeli ehk ersi keelest"). 1761. aastal väitis James Macpherson, et oli leidnud Ossiani kirjutatud eepose sangar Fingalist (sama nimi esineb ka kujul Fionnghall), ning avaldas selle teosena "Fingal, an Ancient Epic Poem in Six Books". 1762. aastal kirjutatud poeem Fingalist kujunes Ossiani lauludest kõige populaarsemaks. Poeem "Temora" ilmus aastal 1763. Kõiki Ossiani laule koondav kogu ilmus 1765. aastal originaalpealkirjaga "The Works of Ossian". James Macphersoni luulest ja selle tõlgetest teistesse Euroopa keeltesse lähtuvat rahvusromantilist muinas- ja rahvaluulele või nende imitatsioonidele toetuvat voolu Euroopa kirjanduses nimetatakse ossianismiks. Selle suuna hulka on loetud ka Garlieb Merkeli teost "Wannem Ymanta" ning Friedrich Reinhold Kreutzwaldi kirjutatud eepost "Kalevipoeg", kuna "Ossiani laulud" olid mõlema eeskujuks. Selles artiklis on kasutatud ingliskeelse Vikipeedia artikleid en:Ossian ja en:James Macpherson ning saksakeelse Vikipeedia artiklit de:James Macpherson seisuga 15.4.2011.
NEFCO

Põhjamaade Keskkonnainvesteeringute Korporatsioon (NEFCO, akronüüm sõnadest The Nordic Environment Finance Corporation) on rahvusvaheline finantsasutus. Institutsiooni asutasid 1990. aastal viis Põhjamaade riiki: Taani, Soome, Island, Norra ja Rootsi. Asutuse peakorter asub Helsingis. Praeguseks on NEFCO rahastanud hulgaliselt keskkonnaprojekte Kesk- ja Ida-Euroopa riikides, sh nii Venemaal, Ukrainas kui ka Valgevenes. NEFCO tegevus on keskendunud projektidele, mis võimaldavad saavutada tasuvaid keskkondlikke hüvesid. NEFCO prioriteetideks on projektid, mis vähendaksid heitgaaside hulka, leevendaksid mürgiste saasteainete osakaalu ja parandaksid Läänemere ökoloogilist seisundit. NEFCO portfoolio hõlmab praegu ligi 300 väiksemat ja suuremat projekti mitmesugustes valdkondades: keemia, mineraalid, metallid, toitlustus ja tehnika, põllumajandus, veepuhastus, energiatootmisvahendid, munitsipaalteenused, jäätmekäsitlus, tuumavaldkonna edendamine, keskkonnahaldus ja keskkonnaseadmete tootmine. Tagamaks vajalikku kapitali projektide toetuseks, töötab NEFCO koostöös mitme rahastamisasutustega. Kõige märkimisväärsemad neist on Investeerimisfond (Investment Fund), Nordic Environmental Development Fund, Testing Ground Facility süsinikufond ja Barents Hot Spots Facility. NEFCO haldab ka teiste osapoolte finantsvarusid, kes tagavad keskkonnaprojektide ressursse. Nende hulka kuuluvad teiste hulgas nii Euroopa Komisjon kui ka Põhjamaade valitsused. NEFCO projektid viiakse tavaliselt läbi koostöös ettevõttega, mis "omab" projekti. Rõhk on asetatud otseinvesteeringutele, näiteks avaliku ja erasektori partnerlusele ning ettevõtete avalikele teenustele. NEFCO toetatud projekti struktuur peab olema tasakaalus riski ja tasu vahel kõigi huvitatud osapoolte jaoks. Eesmärgiks on saavutada õiglane tasakaal investeeringute struktuuri ja nende keskkonnakvaliteedi suhtes. NEFCO sihiks on pakkuda konkurentsivõimelisi tingimusi igal ajahetkel. NEFCO täiendab finantsvarusid läbi partnerlusvõrgustiku teistelt huvitatud osapooltelt. NEFCO teeb ka koostööd kahepoolsete keskkonnaalaste abiprogrammidega. "NEFCO koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. märts 2011. Vaadatud 14. aprillil 2011. NEFCO koduleht
Luna Alcalay

Luna Alcalay (Lucia Günther; 21. oktoober 1928 Zagreb – 9. oktoober 2012) oli Austria pianist ja helilooja. Luna Alcalay õppis Viini muusikaakadeemias Bruno Seidlhoferi juures klaverit ja Alfred Uhli juures kompositsiooni. Sai akadeemialt stipendiumi õpingute lõpetamiseks Roomas (1958). Naasnud Viini, töötas ta Viini Muusika- ja Näitekunstiakadeemias klaveriprofessorina. Heliloojana rajas Alcalay kontakti rahvusvahelise avangardiga, külastas Darmstadt Holiday muusikakursusi ja oli tunnustatud Bruno Maderna poolt. Teda saatis varakult rahvusvaheline edu, mida näitab ka suur hulk kompositsiooniauhindu: Darmstadt 1963 ja 1964, Gaudeamus- võistlus 1967 Berlin 1972 Rahvusvaheline ISCM-võistlus Itaalia 1973 ORF Steiermark 1973 "Preis der Stadt Wien" 1992 Luna Alcalay oli esimene naishelilooja, kellel on dokumentatsioon oma töö eest Austria Rahvusraamatukogus (september 2000), kus relatif la sonorite ja pas de deux viidi läbi esmakordselt. Ta kirjeldas oma suhtumist muusikasse, traditsioon ja töö metoodika, Nonconformist'na. "Luna Alcalay". /Alcalay_Luna.pdf "Luna Alcalay" (PDF). {{cite web}}: kontrolli parameetri |url= väärtust (juhend)
Josephine

Josephine on naisenimi. Seda kannab Taani printsess Josephine. Josephine'i nime kannavad veel: Josephine, asula Texases Josephine, Chris Rea laul Joséphine Josefina
Kristjan Vomm

Kristjan Vomm (sündinud 30. juulil 1990) on Eesti jalgpallur Ta mängib Tartu JK Tammekas poolkaitsjana.
Adolf Vedro

Adolf Johannes Vedro (16. oktoober 1890 Narva – 27. september 1944 Haapsalu) oli eesti helilooja. Vedro õppis aastatel 1915–1917 Petrogradi konservatooriumis kontrabassi, lõpetas 1936. aastal eksternina Tallinna konservatooriumi kompositsiooni ja kontrabassi erialal. Ta töötas aastatel 1920–1941 Tallinna konservatooriumis muusikateoreetiliste ainete ja kontrabassi õppejõuna (aastast 1937 professor). Ta on koostanud õpikuid ja avaldanud muusikakriitilisi artikleid. 1915 Ballaad klaverile 1917 Sümfoniett h-moll Scherzo sümfooniaorkestrile 1918 Hällilaul sümfooniaorkestrile 1919 Scherzo robusto klaverile 1921 Fantaasia eesti rahvaviisidest sümfooniaorkestrile 1923 Kantaat Eesti luulevaimu jõud segakoorile ja sümfooniaorkestrile Lüüriline pala sümfooniaorkestrile 1925 Menuett keelpillikvartetile Sarabande keelpillikvartetile Viru polka klaverile Kivikasukas klaverile Hüppetants klaverile 1926 Tants-fantaasia eesti viisidele sümfooniaorkestrile Eesti rapsoodia nr 1 klaverile 1928 Moment musical klaverile 1932 Kaupo, ooper (G. Tuksami libreto) Eesti rapsoodia nr 2 klaverile 1933 2 rahvalaulu klaverile 1934 Nukkude tants klaverile 1936 Sonaat viiulile ja klaverile Runo nr 1 klaverile 1937 Müsteerium Jaani tulemine ühendkoorile ja sümfooniaorkestrile (tekst J. Org) Runo nr 2 klaverile 1938 Teema rahvaviisi ainetel ja 12 variatsiooni 4 harfile Klaveritsükkel Tüübid Adagio doloroso keelpillikvartetile Andante fagotile, kontrabassile ja orelile Lüüriline pala klaverile 1939 Muistne mõõk, ooper (J. Maksimi ja A. Koel-Rahula ) Klaverikontsert Jooksupolka klaverile Labajalg klaverile Viru valss klaverile 1940 Runo nr 3 klaverile 1940 Tuule ootel klaverile Teema variatsioonidega klaverile Romanss klaverile 1944 Süit muusikast näidendile "Kaval Ants ja Vanapagan" sümfooniaorkestrile Kägu (tekst rahvaluule), Lõoke ja Mure (tekst Juhan Liiv) Mehised mehed ja Laul tööle (tekst Adolf Vedro) Midrilinnu mäng (tekst rahvaluule), Üle vee (tekst Juhan Liiv) Ämblik (tekst Adolf Vedro), Tähile (tekst Eduard Visnapuu), Hõbedasel ööl (tekst E. Uibo), Selle poja jälgedes, Muistend ja Noored mehed seisavad norus (tekst "Kalevipoeg")
Johan Tamverk

Johan Tamverk (14. juuni 1906 Haapsalu – 26. jaanuar 1988 Tallinn) oli eesti helilooja, muusikapedagoog ja koorijuht. Ta lõpetas Tallinna Konservatooriumi 1928. aastal kompositsiooni erialal (professor Artur Kapi klass) ja 1929. aastal muusikapedagoogika erialal Juhan Aaviku juhendamisel. Ta töötas muusikaõpetajana Läänemaa Õpetajate Seminaris (1928–1931), Tartu Pedagoogiumis (1932–1937) ja 1937. aastast (vaheaegadega) mitmes Tallinna koolis. 1937–1940 oli ta Ühendatud Usklikkude Haridusseltsi Eraprogümnaasiumi direktor ja muusikaõpetaja, 1940–1941 Rahva Kunstilise Isetegevuse Keskmaja muusikainspektor, 1942–1944 Tallinna Konservatooriumi inspektor. 1950–1956 töötas ta Rakvere Pedagoogilises Koolis, 1959–1974 oli ta Tallinna 23. Keskkooli muusikaklassi juhataja. Koorijuhina juhatas ta aastatel 1934–1937 Tartu Naislaulu Seltsi naiskoori ja 1937–1939 Tallinna Meestelaulu Seltsi meeskoori. Aastatel 1945–1950 oli ta Eesti NSV Heliloojate Liidu liige. 1950. aastal arvati ta ideoloogilistel põhjustel Heliloojate Liidust välja, kuid 1959. aastal võeti ta taas liidu liikmeks. Tema heliloomingu kaalukaima osa moodustab vaimulik muusika. Tema tuntuim teos on oratoorium "Taavet ja Koljat" (Piibli ainetel teksti autor Peeter Sink), mille esiettekanne toimus 8. detsembril 1934 Estonia kontserdisaalis, kus oratooriumi esitas Tallinna Meestelaulu Seltsi meeskoor Johan Tamverki juhatamisel, kaasa tegid Karl Ots, Karl Viitol, Bernhard Hansen ja Riigi Ringhäälingu Sümfooniaorkester. Johan Tamverki 100. sünniaastapäeva puhul esitasid 3. oktoobril 2006 oratooriumi "Taavet ja Koljat" Eesti Rahvusmeeskoor ja rahvusooper Estonia sümfooniaorkester. 1927 2 fuugat keelpilliorkestrile Keelpillikvartett 1928 "Üksipäinis", kantaat segakoorile, orelile ja sümfooniaorkestrile 1934 "Taavet ja Koljat", oratoorium solistidele, meeskoorile, orelile ja sümfooniaorkestrile 1968 "Heroiline poeem" sümfooniaorkestrile 1972 "Pax", kantaat tenorile, naiskoorile ja orelile (tekst A. Kruza, A. Otto) 1973 "Meri", oratoorium tenorile, meeskoorile ja sümfooniaorkestrile (tekst Heldur Karmo) 1975 Fugett 2 viiulile D-duur Fugett d-moll 2 viiulile Fugett g-moll 2 viiulile Fugett e-moll 2 viiulile Eesti rahvaviis 2 viiulile Eesti rahvatants 2 viiulile 2 rahvatantsu 2 viiulile "Õhtul" 2 viiulile 1976 "Kevade laul", kantaat solistile ja sümfooniaorkestrile (tekst Ralf Parve) 1977 "Võitlusradadel" sümfooniaorkestrile 1978 "Leinapoeem" sümfooniaorkestrile 1983 "Tormilaul", poeem meeskoorile ja orelile (tekst Juhan Smuul) 1986 "Koduranna tuul", poeem meeskoorile ja orelile (tekst Aino Otto) Koorilaulud "Meeste samm", meeskoorilaul (1970, tekst Aino Otto) "Kajaka lend", naiskoorilaul (1969, tekst E. Oengo, Aino Otto) "Mis see oli?" (1967, segakoorilaul, tekst Gustav Suits) Eesti Muusika Infokeskus. Johan Tamverk Waba Maa, 7. detsember 1934 Eesti Heliloojate Liit. Johan Tamverki oratoorium
Otto Grossschmidt

Otto Grossschmidt (20. detsember 1869 Vastse-Otepää vald, Tartumaa – 10. juuni 1941 Tartu) oli eesti luuletaja, ajakirjanik ja näitekirjanik. Ta oli aastatel 1889–1906 Rõngu kihelkonnas Raigastes kooliõpetaja, hiljem Tartus ajakirjanik. Tuntud on tema luuletus "Pühajärv" ("Kuulen sinu laente laksu...). Avaldanud luulekogud "Veikene Lille Kimbukene" ja "O. Grossschmidti Luuletused". Kirjutanud külanäidendeid ("Meie aja kilplased"), "Uued sihid, uued vaated", "Moonakael", "Elutöö palk", "Kõrgemäe koolipapa"), lasteraamatuid, tõlkinud, koostanud lugemikke, albumeid ja kalendreid. Otto Grossschmidt (1869-1941) Eesti kultuuriloolisel veebilehel Kreutzwaldi sajand Otto Grossschmidt Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Artur Uritamm

Artur Uritamm (9. september 1901 Tõstamaa – 8. juuli 1982 Pärnu) oli eesti helilooja ja pedagoog. Ta lõpetas 1937. aastal Tallinna Konservatooriumi kompositsiooni erialal professor Artur Kapi klassis. Oli aastatel 1940–1941 ja 1945–1946 samas muusikateoreetiliste ainete õppejõud. Aastatel 1945–1946 oli ta ajalehe Sirp ja Vasar muusikatoimetaja ja NSVL Muusikafondi Eesti Vabariikliku osakonna juhataja. 1946. aastal tagandati ta neist ameteist ja kustutati ENSV Heliloojate Liidu liikmete nimekirjast. Artur visati Eesti heliloojate liidust välja, sest ta polnud kirjutanud nõukogulikku muusikat ja oli olnud kiriku teenistuses. Aastatel 1950–1955 töötas ta Märjamaa keskkooli muusikaõpetajana ja 1955–1961 Pärnu Lastemuusikakooli õpetajana. Ta tegutses ka muusikaarvustajana. Artur Uritamm oli taimetoitlane ja teda huvitasid terviseprobleemid. Paljud võõrad inimesedki käisid temalt nõu ja abi küsimas. Fantaasia nr 1 sümfooniaorkestrile (1924, 2. redaktsioon 1980) "Koidu valgel", poeem sümfooniaorkestrile (1936) "Meditatsioon" metsasarvele ja sümfooniaorkestrile (1936) Fantaasia nr 2 sümfooniaorkestrile (1938) "Kui kutsub isamaa", kantaat, tekst A. Uritamm (1941) Klaverikontsert (1941) "Nõukogude inimese kolm palet", klaveritrio (1948) "Nõel", tekst K. E. Sööt (1948) "Tiideratas, taaderatas", eesti rahvalaul, seade V. Reiman (1948) "Kapriis" viiulile ja klaverile (1972) https://opetaja.edu.ee/eesti_muusika/composers/uritamm/elu.htm "Järvi ärgitas Artur Uritamme oma loomingut salvestama".
Heino Jürisalu

Heino Jürisalu (13. august 1930 Tartu – 18. aprill 1991) oli eesti helilooja. Lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi 1954. aastal kompositsioonierialal professor Heino Elleri klassis. Töötas 1950–1969 Eesti Raadios helirežissöörina, oli 1969–1970 ja 1975–1983 Eesti Heliloojate Liidu konsultant, aastast 1969 Tallinna Riikliku Konservatooriumi kompositsiooniõppejõud (aastast 1985 dotsent). Juhendas vanamuusikaansamblit Consortium. Propageerinud koolides Carl Orffi muusikaõpetust. Sai orkestriteose "Kolm eesti tantsu" eest Ülemaailmsel Noorsoo- ja Üliõpilasfestivalil 1959 Viinis hõbemedali. Tema abikaasa oli tõlkija Vilma Jürisalu. 1954 Poeem "Kalevi tulek" 1956 Kolm eesti tantsu sümfooniaorkestrile 1957 Sümfoniett 1960 Kontsert orkestrile "Luiged lendasid üle", poeem naiskoorile ja sümfooniaorkestrile (tekst Juhan Smuul) 1961 Kolm serenaadi kammerorkestrile 1962 "Muinasjutt kevadest" teleoperett (Ardi Liivese ja Artur Rinne libreto). Kolm klaveripala lastele 1963 Sonatiin klaverile 1963 Viis klaveripala eesti rahvaviisi motiividel 1963 "Tänav", lühiballett (Udo Väljaotsa libreto) (esietendus Estonias 9. detsembril 1963) 1965 Intermetso kammerorkestrile 1967 "Tõuse, me laul" kantaat poiste- ja meeskoorile ning sümfooniaorkestrile (tekst Otto Roots) 1967 Hommikukantaat (tekst Mats Traat) 1967 "Oktoobrimõtted", kantaat (tekst Hando Runnel) 1967 Signaalid trompetile ja keelpillidele 1967 Puhkpillikvintett 1968 Pidulik muusika sümfooniaorkestrile 1969 Sonaadivormis pala klaverile. Kontsert flöödile ja keelpilliorkestrile 1970 I sümfoonia "Pastoraalid", 3 osas 1970 Teretus häälele ja sümfooniaorkestrile (tekst Lydia Koidula) 1970 Helletus trompetile 1972 "Maast ja rahvast", kantaat (tekst Mart Raud) 1975 II sümfoonia 1975 Noortekantaat (tekst Valmar Adams) 1975 Lento soolotšellole 1976 Kalendrilaulud meeskoorile (tekst Juhan Saar) 1976 Kolm pala plokkflöötidele 1976 Kolm viietoonilist pala plokkflöödile ja löökpillidele 1977 Metsakontsert metsasarvele ja orkestrile 1977 Kvintett nr 2 flöödile, klarnetile, viiulile, tšellole ja klaverile 1977 12 pala kahele plaatpillile 1977 Pala sooloflöödile 1983 "Püha Susanna", ooper 3 vaatuses (Enn Vetemaa libreto). Esietendus Vanemuises 1986 1983 "Iberica" (3 romanssi) metsosopranile ja flöödile, kitarrile, elektriklaverile ning löökpillidele (tekst hispaania luuletajatelt) "Suveõhtu maal" (1965, tekst Marie Under), "Öö valge on õnn" (tekst Ernst Enno), "Koites" (tekst Villem Ridala), "Mu madal maa" (1967, tekst Manivald Kesamaa) "Ann läks merre mõskemaie" (1969, tekst rahvaluule) Plokkflöödid (Tallinn, 1974) Plokkflöödi õpetus (I – 1974; II – 1975) Maris Podekrat, Heino Jürisalu viis kõlab eetris üle 40 aasta, Eesti Päevaleht, 13. august 2005
Juhan Jürme

Juhan Jürme (aastani 1938 Johannes Jürgenson; 20. märts 1896 Tallinn – 25. märts 1943 Tallinn) oli eesti helilooja, koorijuht ja muusikapedagoog. Ta lõpetas 1925 Tallinna konservatooriumis professor August Topmani oreliklassi. Seejärel töötas ta pianistina kinodes, organistina, koorijuhina ning laulu- ja muusikaõpetajana. Aastatel 1942–1943 oli ta Tallinna konservatooriumi õppejõud. Juhan Jürme hukkus Tallinna pommitamisel NSV Liidu lennukite poolt. 1925 Klaverisonaat 1926 "Avamäng-fantaasia" sümfooniaorkestrile 1927 "Pärast püha õhtusöömaaega", kantaat solistidele, segakoorile ja sümfooniaorkestrile (tekst M. Kaus) 1929 8 koraali segakoorile 1932 "Eluohver", müsteerium (tekst V. Kuljus) 1933 "Memento mori", kantaat solistidele, segakoorile ja sümfooniaorkestrile (tekst A. Soomre) 1937 "Nebukadnetsar", oratoorium solistidele, segakoorile ja sümfooniaorkestrile (tekst J. Kaljuvee) 1938 Avamäng sümfooniaorkestrile 1939 "Võõras veri", ooper Aino Kallase "Barbara von Tisenhuseni" ainetel) Ei püsi neist ükski (tekst Ernst Enno) Hommik (tekst Juhan Liiv) Ingli laul Isa, ma olen pattu teinud Karjase nelipüha hommik (tekst Anton Hansen Tammsaare) Kevadel (tekst Ernst Enno) Liivakell (tekst Friedebert Tuglas) Lumehelbeke (tekst Juhan Liiv) Ma sündisin sääl ilmale (tekst Eduard Wöhrmann) Meie isa Noortelaul (tekst V. Voolma) Päikesele (tekst Anna Haava) Rukkirääk (Marie Under) Siis olgu! (tekst Anna Haava) Sügiselaul (tekst Gustav Suits) Tuisk, duett klaveri saatega Töölise laul vabrikun (tekst Jaan Kärner) Vaigistus (Hällilaul) (tekst Lydia Koidula) Vaimulik aaria Väsinud (tekst Ernst Enno) Üle müüri (tekst Aino Kallas) Jõulurahu segakoorile Laulatuseks segakoorile (tekst H. Pärn) Naljalugu (Tere, tibukene) segakoorile/meeskoorile (tekst rahvaluulest) Rukkirääk segakoorile (tekst Marie Under) Säältpoolt kaldalt segakoorile (tekst A. Kallas) Üksinda armastan segakoorile (tekst rahvaluulest) Kaugel naiskoorile (tekst J. Tamm) Mitte asjata naiskoorile (tekst J. Tamm) Rukkirääk naiskoorile/segakoorile klaverisaatega (tekst Marie Under) Oled väike sõstrasilm meeskoorile (tekst A. Alver) Peremees kuri, sulane parem meeskoorile (tekst rahvaluulest) All orus hõiskab õitselind lastekoorile (tekst Anna Haava) Kari mul mängib kaasikussa lastekoorile (tekst rahvaluulest) Kevadel, tantsusüit lastekoorile (tekst H. Turp) Legend lastekoorile (tekst A. Alle) Lüpsil lastekoorile (tekst rahvaluulest) Pilved sõudvad lastekoorile (tekst Juhan Liiv) Jõmpsikate tants klaverile Liblikate tants klaverile / klaverile, viiulile ja tšellole Sepikojas klaverile Tinasõdurite marss klaverile Adagio tšellole ja klaverile Andante sostenuto tšellole/metsasarvele ja klaverile Fuuga c-moll orelile Fuuga h-moll orelile Surmatants orelile Avamäng-fantaasia puhkpilliorkestrile Marss eesti ja soome viisidest meeskoorile ja puhkpilliorkestrile Menuett puhkpilliorkestrile Rukkirääk puhkpilliorkestrile Valss kolmekesi ("Rukkiräägu" motiividel) sümfooniaorkestrile