laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ZAZ-965

Mitte segi ajada mudeliga ZAZ-968. ZAZ-965 oli aastatel 1960–1969 Ukrainas Zaporižžja autotehases (ZAZ, Запорізький автомобілебудівний завод) toodetud väikeauto (venekeelsetes tekstides sageli ka "mikroauto") mudel. Auto ametlik marginimi on Zaporožets. Kokku toodeti 322 166 sõidukit. Rahvasuus nimetatakse ZAZ-965 kumera disaini disaini tõttu muhuks või maanteemuhuks.[viide?] Alates seeriatootmise alustamisest toodeti autot viies variandis. ZAZ-965 (moderiseeritud versioon ZAZ-965A) – üldotstarbeline baasmudel. ZAZ-965B (moderniseeritud versioon ZAZ-965AB) – kasutamiseks puudega inimestele, kes ei saa auto juhtimisel kasutada jalgu. ZAZ-965R (moderniseeritud versioon ZAZ-965AR) – kasutamiseks puudega inimestele, kes saavad juhtimisel kasutada ühte jalga ja ühte kätt. ZAZ-965S (moderinseeritud vesioon ZAZ- 965AS) – väikeseeria sõiduk kasutamiseks postiametnikele. See versioon oli parempoolse rooliga ning tagaistme asemel oli suurendatud pakiruum. Tagumised külgaknad olid asendatud metallplaatidega. ZAZ-965E (moderniseeritud versioon ZAZ-965AE) – eksportvariant, mida müüdi kaubamärgi Jalta all. NSV Liidu majandusmudelis oli väga tavaline, et ekspordiks toodeti mõnevõrra rikkalikuma varustusega sõidukeid. Sõidukite põhilised tehnilised sõlmed olid siiski enamasti identsed baasmudeli omadega. Peamiselt erines ZAZ-65E(ZAZ-965AE) üldotstarbelisest mudelist parema salongisisustuse poolest. Selleks olid näiteks parem mürasummutus, tuhatoosi olemasolu jmt.[viide?] Auto loodi maksimaalselt lihtsana. Mootor oli neljataktiline bensiinimootor. Mootoril oli üks karburaator ja jahutamiseks kasutati õhku. Silindrid olid V-konfiguratsioonis (nurk 90) süütejärjekorraga 1-2-4-3.[viide?] Argikeeles hüütakse Eestis Zaporožetsi mudeleid sapakaks, vanemat mudelit aga iseloomuliku kerekuju tõttu ka maanteemuhuks.[viide?] Zaporožets Eastcars
Äntu Vahejärv

Vahejärv (ka Äntu Vahejärv, Roheline järv, Äntu Roheline järv, Äntu Väikejärv) on järv Lääne-Virumaal Väike-Maarja vallas, üks Äntu järvedest. Järv asub Väike-Maarjast umbes 7 km lõuna pool Sini- ja Valgejärve vahel. Järve pindala on 0,8 ha, keskmine sügavus 3,3 m. Vesi on kollakasroheline. Järvel on roheline värvus selle tõttu, et järve põhi on kaetud järvelubjaga, vesi on põhjani läbipaistev ning kallastel kasvav taimestik peegeldub vee pinnal. Järv asub Äntu maastikukaitseala territooriumil. Äntu maastikukaitseala Väike-Maarja kodulehel Väike järvedemaa Pandivere kõrgustiku jalamil. Eesti Loodus, 2006, nr 9.
Roheline järv

Roheline järv on üks Balti soojuselektrijaama settebasseinidest Narvas. Balti SEJ settebasseinid
Äntu Linaleojärv

Linaleojärv (ka Äntu Linaleojärv, Äntu Linajärv, Moora järv) on järv Lääne-Virumaal Väike-Maarja vallas, üks Äntu järvedest. Järv asub Väike-Maarjast umbes 8 km lõuna pool, Valgejärvest umbes 0,7 km lõuna pool ja Mäeotse järvest umbes 0,2 km põhja pool. Järve pindala on 0,5 ha. Kalda ääres on õõtsikud, kaldad on kaetud metsaga. Äntu Linaleojärv on läbivoolujärv. Järve suubub Valgejärvest väljavoolav oja. Järvest voolab välja Äntu oja, mis ühineb Kärsa ojaga ning suubub Nõmme jõkke. Järve vesi on läbipaistev nagu Valgejärves. Taimedest kasvavad seal kollane vesikupp, vesiroos ja ujuv penikeel. Järves elutsevad ahven, särg, haug ning koger. Järve ääres asub Moora talu, kust on pärit kirjanik Kersti Merilaas. Järv asub Äntu maastikukaitseala territooriumil. Äntu Linaleojärv veebiportaalis eestigiid.ee Linaleojärv keskkonnaportaalis
Pobeda

GAZ-M20 Pobeda (vene keeles ГАЗ-М20 Победа; Победа – 'võit') oli Nõukogude Liidus aastatel 1946–1958 toodetud GAZ sõiduauto. GAZ-M20 toodeti ka Poolas. Hinnanguliselt toodeti Pobedasid Gorki autotehases ligikaudu 236 000 eksemplari. Tegu oli Nõukogude Liidu piires tänavapildis võrdlemisi tavalise pereautoga, kusjuures Pobeda oli tollaste Moskvitšide kõrval suurema ehitusega. Erinevalt näiteks Moskvitšist ja ZIS-110st ei olnud Pobeda kindla Lääne auto koopia, vaid oli nõukogude konstruktorite ja disainerite looming. Küll aga olid Pobeda mitmed osad “laenatud” mitmetelt Lääne markidelt. Pobeda mootor oli näiteks ökonoomsuskaalutlustel neljasilindriline GAZ-51 jõuallikas, mis omakorda pärines 1920. aastate Dodge’ilt. Pobeda käigukast ja tagasild pärinesid aga 1933. aasta Ford V8-40lt. Esisilla ja kerekonstruktsiooni juures oli võetud eeskuju 1930. aastate Opel Kapitänilt. Välimuse ja sisekujunduse poolest sarnanes Pobeda 1940. aastate alguse Ameerika autodega. Keremudeleid oli kokku kolm: sedaan kabriolett nelikveoline GAZ-M72. Eastcars
GAZ-M72

GAZ-M72 ( ГАЗ-M-72) oli GAZ-M20 põhjal valmistatud nelikveoline maastikuvariant, mis omas maastikusõiduks sobivat aeglustiga käigukasti, tugevdatud keret ja uuendatud sildu. Samuti olid erinevad auto poritiivad ja embleemid. Tegu esimese Nõukogude autoga, millel oli lisavarustusena olemas tuuleklaasipesur. Selliseid Pobedasid valmistati aastatel 1955–1958 4677 eksemplari ning kollektsionääride seas on tegu hinnatud mudeliga. M72 on üks esimesi nn linnamaastureid, mille vajadus tingitud selle aja Venemaa väga halbadest teeoludest. Eastcars
Rein Raamat

Rein Raamat (sündinud 20. märtsil 1931 Türil) on eesti filmirežissöör ja -kunstnik, üks peamisi joonisfilmiarendajaid. Ta lõpetas Türi Keskkooli ja 1957. aastal maalija-portretistina Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi. Pärast seda töötas ta kuni 1971. aastani Tallinnfilmis mängufilmide kunstnik-lavastajana. 1971. aastal asutas ta Tallinnfilmi juurde joonisfilmistuudio, oli selle juht ja lavastaja. 1972. aastal valmis tema esimene joonisfilm "Veekandja". Aasta hiljem jõudis kinodesse "Lend", kus oli ühendatud maal ja multifilmikunst. Rein Raamat rajas filmistuudio Stuudio B 1989. aastal ja Raamat-Film 1994. aastal. Raamatu joonisfilmid on sügavalt metafoorsed ja eesti folkloorist tõukuvad. Nad püüavad pilku piinlikult täpse joonistuslaadi, filosoofiliste teemade ja huumori puudumisega. Rein Raamatu lavastatud meistriteoste seas on joonisfilmid "Suur Tõll" (1980) ja "Põrgu" (1983). 1964 "Põrgupõhja uus Vanapagan" 1968 "Viini postmark" 1969 "Viimne reliikvia" 1973 "Lend" 1976 "Kütt" 1978 "Põld " 1980 "Suur Tõll" 1983 "Põrgu" 1985 "Kerjus" 1988 "Linn" 2009 "Jaan Manitski tagasitulek" 1979 – Eesti NSV teeneline kunstnik 1995 – Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali elutööpreemia (eesti joonisfilmi rajamine) 2001 – Valgetähe IV klassi teenetemärk 2011 – Eesti Vabariigi kultuuripreemia elutöö eest 2011 – PÖFFi elutööpreemia 2012 – Fredrikstadi animafilmide festivali elutööpreemia 2016 – Eesti Rahvuskultuuri Fondi eristipendium 2020 – Rahvusvahelise Animafilmiühenduse (ASIFA) elutööpreemia 2021 – Kristjan Raua preemia (joonisfilmi eduloo käimalükkamise eest stuudios Tallinnfilm 1971. aastal ning kunstnike portreefilmide tegemise eest alates 1990. aastatest) Tema abikaasa on Helvi Raamat. Chris Robinson, Geniaalsuse ja täieliku kirjaoskamatuse vahel: Eesti animatsiooni lugu, Tallinn, Varrak, 2010, lk. 112—114 Tarmo Teder, Intervjuu režissöör Rein Raamatuga. Sirp, 23. märts 2001, lk. 17 Chris Robinson, Geniaalsuse ja täieliku kirjaoskamatuse vahel: Eesti animatsiooni lugu, Tallinn, Varrak, 2010, lk. 98 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "PÖFF pärjab elutööpreemiaga nelja teenekat filmimeest"[alaline kõdulink] ERR, 28. november 2011 Põhjamaade vanim animafilmide festival andis Rein Raamatule elutöö preemia Postimees, 30. november 2012 Ave Häkli (10. november 2020). "Rahvusvaheline animafilmide assotsiatsioon andis Rein Raamatule elutööpreemia". Eesti Rahvusringhääling. Rein Raamat andmekogus IMDb (inglise) Mari Sobolev. Rein Raamat teeb filmi Rein Raamatust. Õhtuleht, 29. september 2009 Juta Kivimäe. Rein Raamatu isetud kunstidokumentaalid 2001–2003. Teater. Muusika. Kino, oktoober 2003 Tiit Tuumalu. Rein Raamat tiris eestlased joonisfilmi juurde. Postimees, 20. märts 2006 Jaanus Kulli. Rein Raamat: «Iga uus film on nagu uus abielu.». Õhtuleht, 20. märts 2006 Ülle Tamm. Rein Raamat tegi Jaan Manitskist dokumentaalfilmi. Sõnumitooja, 25. veebruar 2009 Andri Ksenofontov. Rein Raamat kunstnikest. Sirp, 2. oktoober 2009 Mait Laas: Rein Raamat on põnev filmikunstnik, aga eelkõige lavastaja-filosoof, ERR, 16. märts 2021
Mari Kiviniemi valitsus

Mari Kiviniemi valitsus oli Soome 71. valitsus. Valitsus astus ametisse 22. juunil 2010 pärast Matti Vanhase teise valitsuse tagasiastumist ja oli ametis kuni Jyrki Kataineni valitsuse ametisseastumiseni 22. juunil 2011. Enamik eelmise valitsuse koosseisust jäi samaks, Mari Kiviniemi asemele regionaalministriks sai Tapani Tölli. Mari Kiviniemi valitsus jätkas eelmise valitsuse programmi täitmist.
Arbimäe mänd

Arbimäe mänd (ka Arbi (mäe) mänd) on Elva linnas kasvav looduskaitsealune mänd. Kõrgus 10 m, ümbermõõt umbes 3,8 m, vanus ligikaudu 340 aastat. Puu on üks Elva linna sümbol. Jämeduse poolest on ta Eestis 7.-8. kohal. 1960. aastal ilmunud "Looduskaitse teatmiku" andmeil oli Arbi männi ümbermõõt 3,66 m ja kõrgus 10 m. 2000. aastal Hendrik Relve "Eesti põlispuud" väitis ümbermõõduks 3,78 m ja kõrguseks 11 m. Kaitse all alates 1957. aastast. Ühe legendi järgi istutas Arbi männi Rootsi kuningas Karl XII. Peetri mänd Kaarli mänd http://tartu.postimees.ee/260608/tartu_postimees/uudised/338334.php?vapimanni-vanus-jahmatas[alaline kõdulink] http://www.loodusajakiri.ee/eesti_loodus/EL/vanaweb/0112/hendrik.html Enn Lumet (2008, nr 2). "Puu kasvab märkamatult". Eesti Loodus. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |Aeg= (juhend) Arbimäe männist Eesti looduse infosüsteemis Arbi männist keskkonnaregistri lehel Arbi männist ajakirjas Eesti Loodus, 2008/2
Tolna komitaat

Tolna komitaat on 1. järgu haldusüksus Ungari keskosas Doonau läänekaldal. Komitaadi halduskeskus on Szekszárd, teised suuremad linnad on Dombóvár ja Paks. Komitaadis on 109 valda. Komitaadi koduleht
Šott

Šott on 20–25 m allpool merepinda paiknev kuiv või soolajärvedega nõgu Põhja-Aafrikas. 1999. Võõrsõnastik. TEA Kirjastus, Tallinn. Võõrsõnastik. TEA Kirjastus, Tallinn. 1999.
Arteesia allikas

Arteesia allikas on allikas, mis saab oma veed arteesia vee kihist. Arteesia kaev EnDic2004 = Environmental Dictionary 2004 = Keskkonnasõnaraamat 2004. Tartu: Mats, Tallinn: Tallinna Raamatutrükikoda. [1] (vaadatud 23.06.2010)
Josua Möllenbeck

Josua Möllenbeck (sündis Stralsundis Pommeris; suri 1650 Juurus) oli Eestimaa vaimulik ja juhuluuletaja. Õppis Greifswaldi ülikoolis (immatrikuleeriti 28. juunil 1615), Wittenbergi ülikoolis (immatrikuleeriti 1. mail 1622) ja Rostocki ülikoolis. Ordineeriti Tallinna Konsistooriumi poolt 8. detsembril 1624 Juuru Mihkli koguduse õpetajaks. Johannes Rudbeckiuse visitatsioonil väitis, et jutlustas saksa keeles (eesti keele oskus oli hilisem). Josua Möllenbeck on kirjutanud pulmalaulu "Dialogus Nuptialis", mis ilmus trükitult aastal 1639 Tallinnas. Kirjutanud luuletusi eesti, saksa ja ladina keeles. Eesti Biograafiline Leksikon K./Ü. Loodus, Tartus, 1926-1929
Linaleojärv

Linaleojärv või Linaleo järv on mitme Eesti järve nimi. Linaleojärv: Koorküla Linaleojärv, järv Valgamaal Linsänketräske (Linaleojärv), järv Läänemaal Kitsejärv, järv Läänemaal (eelmisest 500 m kirdes) Nelijärve Linajärv, järv Harjumaal Äntu Linaleojärv, järv Lääne-Virumaal Linaleo järv: Ahvenajärv, järv Harjumaal Kääpa Palojärv, järv Võrumaal
Koorküla Linaleojärv

Linaleojärv (ka Linaleotse järv, Koorküla Linajärv, Linajärv) on järv Lõuna-Eesti Valgamaal Tõrva vallas. Ümarakujuline järv (pindala 0,5 ha, suurim sügavus 6,5 m) asub Petäjärvest umbes 200 m kagu pool. Kallaste ääres on õõtsikud, kaldad on kaetud metsaga, läänes on põld. Järve põhi on kaetud mudaga. Järv on saanud nime selle järgi, et varem on järves lina leotatud. Järv on peamiselt allikatoiteline, väljavool toimub kraavi kaudu ojja. Kollakasrohelise vee läbipaistvus on keskmine (2,7 m). Taimestikus on 19 liiki. Järves elutsevad hobukaanid ja järveploomid (Nostoc), järvekarpide arvu vähenemise põhjuseks on järves elutsev ondatra. Kalaliike on vähe, järves elavad peamiselt koger, linask ja mudamaim. Linaleojärv veebiportaalis eestigiid.ee Linaleojärv Eesti looduse infosüsteemis
Märt Israel

Märt Israel (sündinud 23. septembril 1983 Karksi-Nuias) on Eesti kettaheitja. Tema isiklik rekord on 12. mail 2011 Chula Vistas heidetud 66.98 (eelmine 66.56 septembris 2007 Helsingborgis). 2008 lõpetas ta Tallinna Tehnikaülikoolis logistikaõpingud bakalaureusekraadiga ja jätkas ärikorralduse eriala magistrantuuris. Märt Israel esindas Eestit 2012. aasta suveolümpiamängudel ning tulemusega 60,34 m sai 25.koha ja finaali ei pääsenud. 2007 Bangkokis: pronksmedal 60,32 2011 Shenzhenis: kuldmedal 64,07 2011 Daegus: 4. koht 65.20 (30. august) "Kettaheide eelvõistluste ametlikud tulemused". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. mai 2013. Vaadatud 26. mail 2013. Märt Israel Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Biograafia ESBL-is Deivil Tserp. Kettaheitja Märt Israel jätkab USAs innukat tippurühkimist. Postimees, 26. september 2006 Märt Roosna. Märt Israel loodab, et ohtlik laiskus USA-s külge ei hakka. Eesti Päevaleht, 7. aprill 2007 Deivil Tserp. Kettaheitja Märt Israel: algul ajas treener mind kaikaga harjutama, pärast hoidis tagasi. Õhtuleht, 4. august 2008 Deivil Tserp. Märt Israel teeb tehnikaülikoolis magistritööd. Õhtuleht, 4. august 2008 Madis Luik. Märt Israel: olen täieõiguslik mulk. Sakala, 3. jaanuar 2009 Andrus Nilk. Kettaäss Märt Israel õpib uisutamise vigureid. Eesti Päevaleht, 12. aprill 2010 Andrus Nilk. Märt Israel: Kanteri kõrval jätkub mullegi tähelepanu. Eesti Päevaleht, 29. juuli 2009 Märt Israel võitis paduvihmas kettaheite. Sakala, 2. juuni 2010 Deivil Tserp. Kettaheitja Israel: Iisraelis oma, Marokos persona non grata. Õhtuleht, 22. juuni 2010
SkyTeam

SkyTeam on suuruselt teine lennufirmade allianss Star Alliance'i järel. Lennufirmade ühendusse kuulub praegu 12 täisliiget neljalt mandrilt. SkyTeam opereerib ka kaubaallianssi SkyTeam Cargo. 1Asutajalennufirma 2Air France-KLM-i reisijad SkyTeam lõi hiljuti lennukitele erilise värvilahenduse. 2010. aasta 9. juuni seisuga kannab seda 12 lennukit.
Alex Schwarzman

Alex Schwarzman (16. aprill 1935 – 30. mai 2023) oli Iisraeli kabetaja. Ta oli rahvusvaheline meister Brasiilia kabes ja FMJD meister rahvusvahelises kabes. Ta oli Iisraeli suurmeister. Alex Schwarzman oli 10-kordne Moldaavia NSV meister ja osales kolmel korral NSV Liidu meistrivõistlustel. NSV Liidu meistersportlaseks sai ta aastal 1960, aga see tiitel annulleeriti 15 aastat hiljem, põhjuseks emigreerumine Iisraeli aastal 1973. Iisraeli meistriks tuli ta eri kabeliikides kokku 30 korral. Ta osales korduvalt nii Euroopa kui ka maailmameistrivõistlustel. Ka ta pojad Igor ja Genadi on osalenud kabe maailmameistrivõistlustel. Радость побед и горечь поражений, Moskva, 2004. Путь к вершинам, Omsk, 2006. Feliks Vasserman, Сорок золотых медалей А.Шварцмана, Шашечный Израиль, 2010, nr. 4, lk 3–9.
Somogyi komitaat

Somogyi komitaat on 1. järgu haldusüksus Ungari lääneosas. Piirneb lõunas Horvaatiaga, piirijõeks on Drava. Põhjapiiril asub Balaton. Komitaadi halduskeskus on Kaposvár, teised suuremad linnad on Siófok, Marcali, Barcs ja Nagyatád. Komitaadis on 245 valda. Komitaadi koduleht
Aer Lingus

Aer Lingus on Iirimaa rahvuslik lennuettevõte. Lennukipark koosneb lennukitootja Airbus lennukitest, mis teenindavad sihtkohti Euroopas, Põhja-Ameerikas ja Põhja-Aafrikas. Aer Lingus on Iirimaa vanim siiani tegutsev lennufirma ja suuruselt teine Ryanairi järel. Peakorter ja baas asuvad Dublini lennujaamas. Aer Lingus on lennufirmade ühenduse Oneworld endine liige. Ta astus ühendusest välja 31. märtsil 2007. Air Linguse lennukid 2017. aasta juuli seisuga: "Orders & Deliveries". Airbus EADS. 30.06.2013. Vaadatud 06.07.2013. "Company Profile - Fleet - Corporate Aer Lingus". Aer Lingus Group plc. Originaali arhiivikoopia seisuga 26.04.2015. Vaadatud 06.07.2013. "Company Profile - Fleet - Corporate Aer Lingus". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. aprill 2012. Vaadatud 24. aprill 2015.
Zala komitaat

Zala komitaat on 1. järgu haldusüksus Ungari lääneosas. Piirneb Sloveenia ja Horvaatiaga. Balatoni lääneots jääb komitaadi piiridesse. Komitaadi halduskeskus on Zalaegerszeg, teised suuremad linnad on Nagykanizsa ja Keszthely. Komitaadis on 257 valda. 29. mail 1919 kuulutati komitaadi territooriumil välja Prekmurje Vabariik, mille 6. juunil 1919 vallutas Ungari Punaarmee. Komitaadi koduleht
Vasi komitaat

Vasi komitaat [vaši] on 1. järgu haldusüksus Ungari lääneosas. Piirneb Austria ja Sloveeniaga. Komitaadi halduskeskus on Szombathely, teised suuremad linnad on Sárvár, Körmend, Kőszeg ja Celldömölk. Komitaadis on 216 valda. Lõunaosas asub Őrségi rahvuspark. Ajalooline Vasi komitaat hõlmas ka tänapäeva Austria ja Sloveenia idaosa. Komitaadi koduleht
Ussiauk

Ussiauk on füüsikas ja ulmes aegruumi hüpoteetiline topoloogiline omadus, mis on põhimõtteliselt otsetee läbi aegruumi. Teoreetiliselt on ussiauk kahe otsaga tunnel läbi aegruumi. Ussiauke ei ole siiamaani veel märgatud, kuid teoreetilisel tasemel on üldrelatiivsusteoorias ussiauke puudutavad võrrandid kehtivad. Ulmeraamatuis ja -filmides kasutatakse ussiauke laialdaselt, kuna need võimaldavad kujutada kosmoses rändamist ja teiste tsivilisatsioonidega suhtlemist märksa kergemini kui pikaajalised kosmoselennud. Näiteks on ussiaukude teooria aluseks nn täheväravate süsteemile filmi- ja seriaalisarjas "Tähevärav".
Polüeteen

Polüeteen ehk polüetüleen (lühend PE) on termoplastne polümeer ja plastmaterjalina laialdaselt kasutusel. Selle polümeeri eri tüüpe saadakse eteeni (C2H4 ehk CH2=CH2) molekulide polümerisatsiooni tulemusena. Kui eteenis lõhkuda kaksiksidemed üksiksidemeteks, tekivad pikad elemnentaarlülide ahelad –CH2–CH2–CH2–, üldvalem (CH2)n. Keemiliselt kuulub polüetüleen polüolefiinide rühma, on mittepolaarne ja olenevalt tüübist vähemal või suuremal määral kristalliseerunud ehitusega. Polüetüleen on elastne, seejuures mehaaniliselt küllalt tugev, peab hästi vastu keemilistele mõjutustele, on hea dielektrik, kasutatav temperatuurini 80–120 °C. Ka on seda võrdlemisi odav toota. Tulenevalt tööstuse ja kaubanduse laialdasest vajadusest pakkekiletoodete järele moodustab selle plasti toodang maailmas enam kui kolmandiku kõigi plastide kogutoodangust. Olenevalt valmistustehnoloogiast saadakse mitmesuguse struktuuriga ja vastavalt erisuguste kasutusomadustega polüetüleene, millest levinuimad on järgmised: HDPE ehk PE-HD (HD tähendab high density, kõrgtihe): polümeeriahelad nõrgalt hargnenud, seetõttu suur tihedus: 940–970 kg/m3 (ehk 0,94–0,97 g/cm3); LDPE ehk PE-LD (LD tähendab low density, madaltihe): polümeeriahelad tugevalt hargnenud, seetõttu väike tihedus: 915–935 kg/m3; LLDPE ehk PE-LLD (LLD tähendab linear low density): lineaarne madaltihe polüeteen, mille polümeermolekulidel on ainult lühikesed harud; PE-HMW (HMW tähendab high molecular weight): kõrgmolekulaarne polüeteen, mille polümeeriahelad on pikemad kui eelmistel, molaarmass 500–1000 kg/mol; PE-UHMW (UHMW tähendab ultra high molecular weight): ülikõrgmolekulaarne HDPE molaarmassiga kuni 6000 kg/mol. Polümeerid Plastid "27. märtsil 1933 valmistati kogemata polüetüleeni" ERR Novaator, 27. märts 2015
GAZ-21

GAZ-21 Volga oli aastatel 1956–1970 Gorki autotehases toodetud sõiduauto mudel. Tegu oli Nõukogude Liidu piires populaarse sõidukiga, sealjuures valmistati mitmete eri keretüüpide ja -ülesannetega Volgasid. Aastate jooksul toodeti Gorkis mitme erineva generatsiooni ulatuses: kolm generatsiooni GAZ-21, universaalkerega GAZ-22, mitmeid GAZ-21 põhjal loodud GAZ-24 Volgasid ning ka hilisem GAZ-3102 Volga. Volga näol oli tegemist eeskätt populaarse, ent vananenud Pobeda järglasega. Pobedalt pärinesid ka I generatsiooni GAZ-21 käigukast (algselt planeeritud ameerikalik automaatkäigukast ennast halvemates teeoludes ei õigustanud), esisild, roolimehhanism ja ka osa pidurisüsteemist. Esimestel Volgadel kasutati ka Pobeda mootorit, ent 1958. aastal hakati tootma uut, spetsiaalselt GAZ-21 jaoks välja töötatud mootorit.[viide?] Ford Mainline Eastcars
John Milne

John Milne (30. detsember 1850 – 31. juuli 1913) oli Suurbritannia geoloog ja mäeinsener. Ta töötas 1870. aastatel Newfoundlandis ja Labradoris kaevandustes mäeinsenerina. Aastal 1874 osales ta geoloogilisel ekspeditsioonil Araabia poolsaarel. Aastal 1876 reisis ta läbi Siberi Jaapanisse, kus töötas 20 aastat mäenduse ja mineraloogia professorina Tōkyō insenerikolledžis. Jaapanis elades hakkas Milne huvi tundma seismoloogia vastu. Pärast 1880. aastal Yokohamat tabanud maavärinat asus ta koos oma Briti kolleegide James Alfred Ewingi ja Thomas Grayga maavärinaid uurima. Milne'i algatusel loodi Jaapanis maailma esimene seismoloogide selts ning asutati ligi tuhat seismoloogiajaama. Aastal 1880 leiutas ta lihtsa konstruktsiooniga, kuid tundliku horisontaalse pendelseismomeetri. Pärast seda, kui kogu tema varandus 1895. aastal tulekahjus hävis, pöördus John Milne Inglismaale tagasi ning asus koos oma jaapanlannast abikaasaga elama Wighti saarele. Ta veenis teaduste akadeemiat rahastama 20 eri maailma paigus asuva seismoloogiajaama loomist ja varustamist tema loodud seismomeetriga. John Milne'i juhitav seismoloogiajaam Wighti saarel oli järgmise 20 aasta jooksul maailma juhtiv maavärinate uurimise keskus. "Earthquakes and Other Earth Movements" (1886) "The Miners Handbook" (1894) "Seismology" (1898) Nordisk familjebok About.com[alaline kõdulink] The Miner's Handbook, Google Books
Julia Gillard

Julia Eileen Gillard (sündinud 29. septembril 1961 Walesis Barrys) on Austraalia poliitik. 24. juunist 2010 kuni 27. juunini 2013 oli ta Austraalia peaminister. Gillard sündis Walesis. Tema isa töötas psühhiaatriahaiglas sanitarina, ema töötas Päästearmee hooldekodus. Julial on kolm aastat vanem õde Alison. Lapsena kannatas Julia kroonilise kopsupõletiku käes. Vanemad kolisid 1966 Lõuna-Austraaliasse Pasadenasse, mis on Adelaide'i eeslinn, et Julia saaks soojemas kliimas paraneda. Ta saigi terveks. Gillard astus Adelaide'i ülikooli. 1982 katkestas ta õpingud ja jätkas neid Melbourne'i ülikoolis, mille lõpetas 1986 õigusteaduse bakalaureusena. 1987 hakkas Gillard tööle Melbourne'is õigusbüroos. 1990, 29-aastaselt võeti ta selle ettevõtte osanikuks. Poliitikaga hakkas Gillard tegelema juba Adelaide'i ülikoolis. 1983 sai ta Austraalia Üliõpilasliidu esimeheks, sealjuures ajaloo teiseks naisjuhiks. Ta on ka vasakpoolse organisatsiooni Sotsialistliku Foorumi endine sekretär. Ta astus Austraalia Leiboristliku Partei liikmeks. Julia Gillard kuulub Austraalia parlamenti alates 1998. aastast. Ta on mitu korda kuulunud varivalitsusse. Aastatel 2007–2010 oli ta Austraalia ajaloos esimene naisasepeaminister. Ühtlasi oli ta haridusminister, tööminister ja sotsiaalse sidususe minister. 24. juunil 2010 valiti ta Kevin Ruddi asemel Austraalia Tööpartei esimeheks ning temast sai ühtlasi Austraalia läbi aegade esimene naispeaminister. Pärast augustis 2010 toimunud parlamendivalimisi moodustas ta uue valitsuse, mis nimetati ametisse 14. septembril 2010.