laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Clementinenthali suvemõis

Clementinenthali suvemõis oli 19. sajandi I poolel baltisaksasest kaupmehe ja töösturi Arnold Georg Eggersi rajatud suvemõis Narva maantee ja Kuristiku tänava ristmiku piirkonnas. Suvemõisa peahoone asub tänapäeva Joa tänava ääres. Suvemõis nimetati Eggersi abikaasa Clementine järgi Clementinenthaliks. 1840. aastal valmis ka mõisa kõrvalhoone ja härrastemaja. 1840 valmis mõisa valduses moodne Georg Eggersi Klauseri tüüpi lubjapõletusahi, mille varemed (Narva maantee 126) on tunnistatud ehitismälestiseks, mis töötas turbaküttega. G. Eggers sai Tallinna linnalt 30-aastasele rendile ka Sõjamäe (Ülemiste) rabasse Peterburi maantee lähistele rajatud turbakarjääri. Uuslinna sõjaväelinnaku lammutamise järel põletati hoonete paekivid lubjaks Georg Eggersi rajatud lubjaahjudes. Tegemist oli toonase Tallinna ühe kõige tuntuma lubjapõletustöökojaga. Hiljem on ahju peale kujundatud vaateplatvorm. 1880 liideti suvemõisaga valdustega seni eritingimuste alusel kasutada olnud Hundikuristiku piirkond, mille ehteks olev Hundikuristiku joastik piirab ka Clementinenthali suvemõisa aeda. 19. sajandi lõpus jagunes Clementinenthal mitmeks väikseks suvemõisaks või suvituskrundiks. Georg Eggersi lubjaahju varemed, 19. saj. algus) kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 26.12.2020) Kadrioru suvemõis
Arnold Georg Eggers

Arnold Georg Eggers (1/14. veebruar (ukj) 1791 Tallinn – 24. veebruar/9. märts (ukj) 1851 Tallinn) oli baltisaksa kaupmees, Tallinna Suurgildi oldermann ja tööstur. Arnold Georg Eggers asutas Tallinnas 1813. aastal Tallinnas laenuraamatukogu ja 1819. aastal raamatukaupluse. 1822. aastal alustas ta kirjastamist, hiljem laiendas tegevust ka Peterburi, avades seal raamatukaupluse Eggers & С Nevski prospekti majas nr 8. G. A. Eggersi raamatukaupluse rentis 1835. aastal Franz Ferdinand Kluge. 1848. aastal ostsid F. Kluge ja Carl Ströhm, G. A. Eggersi raamatukaupluse. Äri sai nimeks Kluge & Ströhm. 1830. aastal asutas ta keemiatehase (valmistas pliiatsetaati, äädikat ja värvaineid), 1838. aastal tuletikumanufaktuuri ja 1840. aastate alguses Clementinenthali suvemõisas lubjatehase. 1849. aastal omandas ja moderniseeris Juhkentali paberivabriku (hilisema Põhja Paberi- ja Puupapivabriku). Alexander Heinrich Eggers (1867 Tallinn – 1937 Berliin), 1906–1910 Tallinna Toomkooli direktor Alexander Eggers (1867 – 1937), EEVA Захоронение: Эггерс Георгий Александрович (Георг Арнольд) (Eggers Georg Arnold), spslc.ru/burial-places Kirjastus ja raamatukauplus Kluge & Ströhm, Eesti Ajalooarhiiv, Kirjastus ja raamatukauplus Kluge & Ströhm - EAA.4345 Eggers, Arnold Georg* (1791-1851), BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital Georg Eggers (1791 – 1851)
Ječi

Ječi (ka Jēči) on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Dunika vallas. Küla asub valla lääneosas. Aastani 2021 kuulus küla Rucava piirkonda. Külas kasvavad tammed ümbermõõtudega 4,41 meetrit, 4,51 meetrit, 4,88 meetrit, 5,1 meetrit ja 5 meetrit, pärn ümbermõõduga 3,5 meetrit ja sanglepp ümbermõõduga 3,08 meetrit on looduskaitse all. 2006. aastal elas külas 12 inimest, aastal 2020 oli seal 26 elanikku. Vietvārdu datubāze Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Liepieni

Liepieni on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Dunika vallas. Küla asub valla loodeosas. 2006. aastal elas külas 13 inimest. Aastani 2021 kuulus küla Rucava piirkonda. Vietvārdu datubāze
Härjapea Koda

Härjapea Taarausuliste ja Maausuliste Koda (lühemalt Härjapea Koda) on usuline ühendus, mis koondab Harjumaalt, Hiiumaalt, Järvamaalt, Läänemaalt ning Pärnumaalt pärit taara- ja maausulisi. Härjapea Koda kuulub Maavalla Kotta. Koda on nime saanud Härjapea jõe järgi.
Benevento Calcio

Benevento Calcio on Itaalia jalgpalliklubi, mis tegutseb Campania maakonnas Beneventos. See mängib Itaalia kõrgliigas Serie A. Klubi asutati 1929. aastal nime all Associazione Calcio Benevento. Praegusel kujul loodi klubi 2005. aastal. Hooajal 2016–17 osales Benevento esimest korda Itaalia esiliigas. Kohe esimesel hooajal jõuti play-off '​i, kus pärast Spezia, Perugia ja Carpi alistamist kindlustati pääs Itaalia kõrgliigasse. Esimene hooaeg Itaalia kõrgliigas kujunes Beneventole raskeks. Liigas kaotati neliteist esimest mängu, mis märkis Euroopa viie suurima kõrgliiga negatiivset rekordit. Esimene punkt saadi 3. detsembril 2017, kui viigistati AC Milaniga 2:2. Viigivärava lõi mängu viiendal lisaminutil Benevento väravavaht Alberto Brignoli. Kuigi Benevento kogus hooaja lõpuks kuus võitu ja 21 punkti, jäädi liigas viimaseks ja langeti tagasi esiliigasse. 2019. aastal sai klubi peatreeneriks Filippo Inzaghi ja hooajal 2019–20 võitis Benevento kindlalt esiliiga (teisele kohale jäänud Crotonet edestati 18 punktiga) ja tõusti taas kõrgliigasse. Klubi kodustaadion on 16 867 pealtvaatajat mahutav Stadio Ciro Vigorito. Seisuga 5. oktoober 2020 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. http://www.beneventocalcio.club/squadra/giocatori/ Ametlik koduleht
Võlupunane AC

Võlupunane AC ehk alluurpunane AC (ka punane toiduvärv 17 (Food Red 17), FD&C Red 40) on punane asovärvaine. Toiduvärvina kannab see e-aine tähist E129. Tegemist on populaarse värvainega, mida kasutatakse maailmas laialdaselt. 1980. aastatel oli selle aastane toodang enam kui 2300 tonni. Euroopa Liidus on võlupunane toiduvärvina lubatud, kuid paljudes Euroopa Liidu riikides on selle kasutamine toidus kohalike seadustega keelatud. Värvainet kasutatakse magustoitudes ja maiustustes, ka kosmeetikatoodetes. Toidulisaainena on see keelatud Taanis, Belgias, Prantsusmaal, Saksamaal, Šveitsis, Austrias, Norras ja Rootsis. Ameerika Ühendriikides on võlupunast lubatud värvainena kasutada kosmeetikas, ravimitööstuses ja toiduainetetööstuses. Värvainet võidakse kasutada tätoveerimistindis. Food Red 17. - Word Dye Variety VÕLUPUNANE AC (E129). - Nami-Nami "E129. - UK Food Guide". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. veebruar 2021. Vaadatud 27. detsembril 2020. Võlupunane keemiliste ühendite andmebaasis PubChem Võlupunane värvainete andmebaasis Word Dye Variety
Unukse

Unukse on küla Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas. Küla on esmamainitud 1241. aastal Taani hindamisraamatus kui Vnox/Unox. 1790. aasta paiku asutati Unukse mõis, mis eraldati Koogu mõisa maadest. Hiljem sai Unukse mõisast Vasta mõisa kõrvalmõis. Aastatel 1913–1945 tegutses Unukse mõisa härrastemajas Unukse kool. Endise Unukse mõisa viinavabriku hoones tegutses 1925. aastast Viru-Nigula Piimaühingu meierei, Nõukogude perioodil Rakvere Piimatoodete Kombinaadi Kunda võitsehh, hiljem õlletehas. 1977. aastal liideti Unukse külaga Adrika. Unukse küla maadel asub arheoloogiamälestisena kaitse all olev püha Naiskivi. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Heili Tarjan. Vana ja iidne küla Unukse. Maaleht, 11.05.2013 Marja Kallasmaa: artikkel "Unukse" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Kultuurimälestiste register. Naiskivi
Sedviņi

Sedviņi on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Dunika vallas. Küla asub valla idaosas Bārta jõe kaldal Leedu piiri ääres. 2006. aastal elas külas 25 inimest. Aastani 2021 kuulus küla Rucava piirkonda. Vietvārdu datubāze
Anto Sepp

Anto Sepp (sündinud 21. aprillil 1950 Kuressaares) on eesti pedagoog, ajaloolane ja kollektsionäär. Õppinud Kahtla 8-kl. Koolis, Kingissepa keskkoolis, Tartu Riiklikus Ülikoolis (ajalugu) ja Leningradi Üleliidulises Kutsehariduse Instituudis (koolijuhtimine). Töötanud pedagoogina Kahtla, Põltsamaa ja Rakvere koolides. Teinud kaastööd Eesti Entsüklopeediale ja Mereleksikonile. Kogunud üle 50 aasta tuntud isikute autograafe kogu maailmast, tema kogus on ligikaudu 30 000 nimetust. Esinenud näitustel Uus-Meremaal (kosmonaudid), Moskva olümpiavõitjate kokkutulekul, Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseumis (100 aastat olümpiamänge), Eesti Teaduste Akadeemias (pühendustega raamatud), Tallinna Õpetajate Majas, Pärnu filatelistide näitustel (Mida kõike küll ei koguta), Kuressaares, paljudes koolides, klubides, raamatukogudes jm. Osales 2018 Eesti Vabariigi 100. sünnipäevaks valminud poeetilises koondportrees Eesti inimestest "Saja lugu"[1]. Anto Sepp – Euroopas tuntud autogrammikütt [2] Anto Sepp: allkirjade kogumine on tõsine töö [3]
Samma

Samma on küla Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas. Ajalooliselt on Samma kuulunud Viru-Nigula kihelkonda. Külas asub Samma ehk Tammealuse hiis. Samma mõis Samma Silmaallikas Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Lukne

Lukne on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Dunika vallas. Küla asub valla kaguosas Lukne jõe kaldal Leedu piiri ääres. Leedus asub jõe teisel kaldal Luknėse küla. Aastal 1259 toimus küla juures Liivimaa ordu ja žemaitide vaheline Skuodase lahing. Aastani 2021 kuulus küla Rucava piirkonda. Külas kasvav tamm kõrgusega 23 meetrit ja vaher ümbermõõduga 3,51 meetrit on looduskaitse all. 2006. aastal elas külas 15 inimest. Vietvārdu datubāze Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Gaisberg

Gaisberg on mägi Austrias, Salzburgist idas, kõrgusel 1288 m üle merepinna. See kuulub Salzkammerguti mägede hulka, mis on Põhja-Lubjakivialpide ahelik. Mägi on üks Salzburgi Hausbergidest, populaarne puhkeala, pakkudes maalilisi vaateid linnale ja Berchtesgadeni Alpidele läänes. Mäe tipus on kaugele nähtav Gaisbergi saatja. Mägi on üks Osterhorni rühma eelmägesid Lammertali oru ja Wolfgangsee vahel, moodustades Salzburgi vesikonna idaserva. Kühbergi kannusega läänenõlvad ulatuvad Salzburgi linna piiridesse, külgnevad osad kuuluvad naabruses olevatesse Koppli ja Elsbetheni valdadesse. 1988. aastast on väike osa metsamaast määratud kaitsealaks. Gaisberg on olnud Salzburgi päevareisijatele populaarne sihtkoht juba 18. sajandil. Aastatel 1887–1928 pakkus ratasajamiga raudtee Gaisbergbahn linnast mäetippu kerget ligipääsu, kuni see 1929. aastal maanteega asendati. Täna ühendab Mirabellplatzi väljakult algav avalik bussiliin tipuplatoo parklat, mis on alguspunktiks talispordile, matkamisele, maastikujalgrattasõidule ja tiibvarjuspordile, kesklinnaga. Gaisbergi saatja, 100 m kõrgune FM-raadio ja televisiooni saatejaam mäe tipus püstitati 1956. aastal.
Šuķene

Šuķene on küla (mazciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Dunika vallas. Küla asub valla keskosas. 2006. aastal elas külas 25 inimest. Aastani 2021 kuulus küla Rucava piirkonda. Vietvārdu datubāze
Dunika

Dunika (vanadel kaartidel ka Dunka) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Dunika vallas. Küla asub valla keskosas, selle järgi on vald ka nime saanud. Dunika lähistelt algab 6 kilomeetri pikkune Dunika soo matkarada. 2006. aastal elas külas 55 inimest, aastal 2020 oli seal 34 elanikku. Aastani 2021 kuulus küla Rucava piirkonda. Vietvārdu datubāze
Hans Spemann

Hans Spemann (27. juuni 1869 Stuttgart, Württembergi kuningriik – 9. september 1941 Freiburg, Saksa Riik) oli saksa embrüoloog. 1935. aastal anti talle Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind embrüonaalse induktsiooni avastamise eest.
Peši

Peši (ka Pešu ciems) on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Rucava vallas. Aastani 2021 kuulus küla Rucava piirkonda. Küla asub valla põhjaosas; sisuliselt on tegemist suvilapiirkonnaga. Seda läbib maantee A11. Külas kasvavad jugapuud ümbermõõtudega 0,83 meetrit ja 0,72 meetrit ning Ezergali jugapuu kõrgusega 8 meetrit ja ümbermõõduga 1,91 meetrit on looduskaitse all. Külas elab Läti ajakirjanik ja tõlkija Nora Kalna. 2006. aastal elas külas umbkaudu 30 inimest, aastal 2020 oli seal 10 elanikku. Vietvārdu datubāze Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Brixentaler Ache

Brixentaler Ache on jõgi Tiroolis Austrias, Inni parempoolne lisajõgi. See läbib Kitzbüheli ja Kufsteini ringkonnad. See on üks suuremaid Inni lisajõgesid Tiroler Unterlandis. Brixentaler Ache algab Brixenbachina Brixen im Thale territooriumil ja voolab läbi Brixentali läände, mis on Alam-Inntali kagupoolne kõrvalorg. Westendorfi ja Hopfgarten im Brixentali (peamine küla orus) vahel oru põhi kitseneb. Kohe pärast seda kitsaskohta suubub Windauer Ache lõunast Brixenbachi. Siit alates on Brixenbach tuntud kui Brixentaler Ache. Umbes 1 km järel suubub (samuti lõunast) suurem Kelchsauer Ache. 26 km pikk Kelchsauer Ache kuivendab kogu Kelchsau piirkonna. Hopfgarteni ja jõelõigu, mis moodustab Kirchbichli ja Wörgli vahelise piiri, vahel sunnitakse Brixentaler Ache taas läbi kuristiku, enne kui see laskub Inntal tasandikule. Kuristikust väljumisel takistab Brixentaler Achet suur pais ja osa veest suunatakse kanalisse, mis viib väikese Tiroler Wasserkrafti käitatava elektrijaamani. Paisust allpool suubub Sölli suunast põhjast jõkke Luecher Bach. Pärast oma suurtelt lisajõgedelt lisavee saamist domineerib Brixentaler Ache nüüd laia ja tihedalt asustatud Brixentali oru maastikul. Pärast seda, kui nüüd umbes 16 m laiune Brixentaler Ache on läbi Wörgli voolanud, suubub ta lõunast Inni. Jõe valgla on suhteliselt suur, eriti selle lisajõgede Windauer Ache ja Kelchsauer Ache tõttu, ning katab umbes kolmandiku Kitzbüheli ringkonna territooriumist.
Jūči

Jūči on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Rucava vallas. Küla asub valla kirdeosas Līgupe jõe kaldal. Aastani 2021 kuulus küla Rucava piirkonda.
Kühnerti aed

Kühnerti aed oli haljasala Tallinnas 19. sajandil ja 20. sajandil, Tatari ja Sakala tänava ning Pärnu maantee nurgal. Kunstaia rajas Tallinna metsaülem Wilhelm Kühnert (1819–1891). Wilhelm Kühnert omandas kinnistu 1862. aastal ja 1880ndaks aastaks rajas aia, mis oli jagatud nii otstarbe (majandushoov, köögiviljaala, viljapuude ala, puukool koos võõrliikide kohanemise katseaiaga ja arboreetumiga), kui ka puude (okaspuud, pärnad) ja põõsaste (ebajasmiinid, sirelid, roosid) rühmitamise alusel. Aia loodeosa oli kujundatud korrapärases Prantsuse stiili meenutavas stiilis ning aia kagupoolne kolmandik oli jaotatud geograafilisel põhimõttel, kus kasvasid eri piirkondadele omased puittaimed. Kunstaias oli palju viljapuid ja osa neist olid ka väga haruldased. Kühnertite aed Tallinnas oli tol ajal tuntumaid aedu, kus kasvatati mitut liiki ilupuid. 1913. aastal otsustati tollast Ahju tänavat pikendada ja E. Kühnertilt osteti seks puhuks osa aiast 7909 rubla ja 75 kopika eest. Ernst istutas hõlmikpuu ümber tema praegusse asukohta Vana-Pärnu maantee ja P. Süda tänava nurgal 1913. aastal. Pärast Wilhelm Kühnerti surma 1891. aastal hoolitsesid aia eest tema poeg Constantin Herman Heinrich Kühnert ja pojapoeg arhitekt Ernst Gustav Kühnert. 1940. aastal lahkusid Kühnertid Eestist. Tänapäeval on aiast säilinud ligi 30 erinevat nimetust puid ja põõsaid.  Pikemalt artiklis Süda tänava hõlmikpuu Heldur Sander, Ei lähe meil meelest üks puuke seal Tallinna linnas, Sirp, 17. jaanuar 2020
Erkpunane 4R

Erkpunane 4R ehk uuskošenill (New Coccine) ehk Ponceau 4R (nimetatud Ponceau punase järgi) on sünteetiline punane asovärvaine, mida toodetakse kivisöetõrvast ja mida võidakse kasutada ka toiduvärvina, sel juhul e-aine tähisega E124. Värvainete indeksis on aine tähised 16255 ja C.I. Acid Red 18. Aine on erinevates maades tuntud enam kui saja nime all: Cochineal Red A, Brilliant Scarlet 3R, Brilliant Scarlet 4R, New Coccine, Food Red 6 jne. Erkpunane 4R on maasikavärvi erepunane aine, vastupidav valgusele, kuumutamisele ja hapetele, kuid võib värvus pleekuda näiteks askorbiinhappe sisalduse mõjul. Ainet peetakse allergeeniks eriti astmaatikutel või neil, kel on ülitundlikkus salitsüülhappe derivaatide suhtes. Loomadel mõjub kartsinogeenina. Aine mõjuga seostatakse laste aktiivsus- ja tähelepanuhäireid. Erkpunast 4R kasutatakse keeksides, keeksipulbrites, karastusjookides, magustoitudes, maiustustes, puuvilja- ja juurviljakonservides, garneeringutes, marmelaadides, suppides, mereandidest toitude kastmetes. Lubatud värvaine Euroopas, Aasias ja Austraalias, kuid keelatud Ameerika Ühendriikides ja Norras. "E124. - UK Food guide". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. märts 2021. Vaadatud 27. detsembril 2020. E124 - Erkpunane 4R, Ponceau 4R. - Nami-Nami Erkpunane 4R keemiliste ühendite andmebaasis PubChem
Mikņu ciems

Mikņu ciems on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Rucava vallas. Küla asub valla kirdeosas maantee P133 ääres. Aastani 2021 kuulus küla Rucava piirkonda.
Palaipe

Palaipe on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Rucava vallas. Küla asub valla idaosas Leedu piiri ääres Šventoji jõe kaldal. Jõe kallas jääb Sventāja jõe oru kaitsealale. Külas tegutseb marjakasvatusettevõte Ogu aģentūra. Külas asuvad Balči muinaskalmed on arheoloogiamälestisena kohaliku kaitse all. 2006. aastal elas külas umbkaudu 50 inimest. Aastani 2021 kuulus küla Rucava piirkonda. Vietvārdu datubāze Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. jaanuar 2022. Vaadatud 27. detsembril 2020.
305

Sajandid: 3. sajand – 4. sajand – 5. sajand Aastakümned: 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad – 300. aastad – 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad Aastad: 300 301 302 303 304 – 305 – 306 307 308 309 310 305. aasta (CCCV) oli 4. sajandi 5. aasta. 1. mai – Diocletianus ja Maximianus astusid tagasi Vana-Rooma valitsejatroonilt. Augustusteks said Constantius Chlorus ja Galerius. Keisriteks (caesar) said Flavius Valerius Severus ja Maximinus. ... ...
Otto Loewi

Otto Loewi (3. juuni 1873 Frankfurt, Saksamaa keisririik – 25. detsember 1961 New York, Ameerika Ühendriigid) oli Saksa päritolu juudi farmakoloog ja psühhobioloog. Aastatel 1903–1938 elas ja töötas ta Austrias ning pöördus 1940. aastal Ameerika Ühendriikidesse. 1936. aastal jagas ta Henry Hallett Dale'iga Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinda atsetüülkoliini endogeense neurotransmitteri rolli avastamise eest. "Otto Loewi Facts". The Nobel Prize. Vaadatud 28. detsember 2020.
Andrea Ghez

Andrea Mia Ghez (sündinud 6. juunil 1965 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide astronoom. 2020. aastal sai temast neljas naine, kellele on antud Nobeli füüsikaauhind. Ta jagas poolt auhinda Reinhard Genzeliga Linnutee keskel oleva supermassiivse kompaktse objekti avastamise eest. Teise poole auhinnast sai Roger Penrose.
Ķāķišķe

Ķāķišķe (ka Līgupe) on küla (vidējciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Rucava vallas. Küla asub valla keskosas Līgupe jõe kaldal. See on tekkinud endise Ķāķišķe mõisa (Kakischken) keskuse juurde. Aastal 1848 sündis seal Läti ühiskonnategelane Aleksandrs Vēbers. Aastani 2021 kuulus küla Rucava piirkonda. Külas kasvavad tammed ümbermõõtudega 4,51 meetrit ja 4 meetrit ning pärn ümbermõõduga 3,98 meetrit, rabe remmelgas ümbermõõduga 5,72 meetrit ja hobukastan ümbermõõduga 3,4 meetrit on looduskaitse all. 2006. aastal elas külas 145 inimest, aastal 2020 oli seal 73 elanikku. Vietvārdu datubāze Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Reinhard Genzel

Reinhard Genzel (sündinud 24. märtsil 1952 Bad Homburg vor der Höhes Lääne-Saksamaal) on saksa astrofüüsik. 2020. aastal jagas ta poolt Nobeli füüsikaauhinda Andrea Gheziga Linnutee keskel oleva supermassiivse kompaktse objekti avastamise eest. Teise poole auhinnast sai Roger Penrose.
Jacques Monod

Jacques Lucien Monod (9. veebruar 1910 Pariis, Prantsusmaa – 31. mai 1976 Cannes, Prantsusmaa) oli prantsuse biokeemik. 1965. aastal anti talle, François Jacobile ja André Lwoffile Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind ensüümi- ja viirusesünteesi geneetilise kontrolli avastamise eest. Croix de guerre 1939–1945 (1945) Médaille de la Résistance (1945) USA Pronkstäht Auleegioni ohvitseri klassi orden (1963) Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind (1965) valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks (1968) valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks (1968) "The Nobel Prize in Physiology or Medicine 1965". The Nobel Prize. Vaadatud 21. jaanuar 2021.
Stefan Banach

Stefan Banach (30. märts 1892 Krakow – 31. august 1945 Lviv) oli poola matemaatik, üks 20. sajandi mõjukamaid matemaatikuid. Ta oli tänapäevase funktsionaalanalüüsi ja Lvivi matemaatikakoolkonna rajaja. Tema 1932. aastal ilmunud teos "Théorie des opérations linéaires" ('lineaaroperatsioonide teooria') oli esimene funktsionaalanalüüsi üldine teooria. Banach oli koduabilise Katarzyna Banachi ja ohvitseritentsiku Stefan Greczeki poeg. Sõduriameti tõttu ei saanud ta isa tema emaga abielluda ning poiss kasvas pesumajaomaniku peres. Banach õppis 1910–1914 Lvivi polütehnilises ülikoolis. Pärast esimese maailmasõja algust ülikool suleti ja Banach läks tagasi kodulinna Krakowisse. 1916. aastal kohtas ta seal pargis juhuslikult matemaatik Hugo Steinhausi, kellest sai järgmisel aastal Lvivi polütehnilise ülikooli professor, kuid lahkus sellelt kohalt peagi. Tänu Steinhausi pingutustele sai Banach 1920. aastal Lvivi polütehnilise ülikooli professori Antoni Łomnicki juurde assistendiks. 1922 kaitses ta doktorikraadi Jan Kazimierzi ülikoolis (tänapäeval Lvivi ülikool). 1922 ta habiliteerus samas ning sai erakorraliseks professoriks. 1927. aastal sai ta korraliseks professoriks. Nõukogude okupatsiooni ajal sai temast Ukraina NSV teaduste akadeemia liige ja 1939–1941 oli ta Lvivi ülikooli matemaatika-füüsikateaduskonna dekaan. Saksa okupatsiooni ajal pidi ta oma ametikohtadest loobuma ning ta sai tööd Rudolf Weigli bakterioloogiainstituudis veredoonorina. Banach haigestus kopsuvähki. Ta suitsetas 4-5 pakki sigarette päevas. Pärast saksa okupatsiooni lõppu 1944. aastal sai ta taas professoriks, kuid oli siis juba väga haige. Ta suri kopsuvähki augustis 1945. Tema järgi on nimetatud Banachi ruum, Hahni-Banachi teoreem, Banachi-Steinhausi teoreem ja Banachi-Tarski paradoks, mille ta sõnastas 1924. aastal koos Alfred Tarskiga. Poola matemaatikaselts annab 1946. aastast välja Stefan Banachi auhinda poola matemaatikutele ja 2008. aastast ka rahvusvahelist Stefan Banachi auhinda.
Puidu-sametkõrges

Puidu-sametkõrges (Flammulina velutipes) on šampinjonilaadsete seltsi sametkõrgese perekonda kuuluv seeneliik. Kübar on kollakas kuni oranžikaspruun, kuni 8 cm läbimõõduga, paksult limane. Valkjad eoslehed on nõgusalt jalale kinnitunud. Jalg on sametjas, ülalt kollane, alt pruunikas kuni must, kuni 7 cm pikk. Kasvab oktoobrist veebruarini põõsjalt kändudel ja elavatel puudel, eriti pajudel. Eestis laialt levinud, paiguti massiliselt. Puidu-sametkõrges on söödav värskelt. Kalamees, Kuulo; Liiv, Vello (2010). "400 Eesti seent". Lk. 110. Eesti Loodusfoto. ISBN 978-9985-830-63-5. Puidu-sametkõrges andmebaasis eElurikkus.
Sumner Welles

Benjamin Sumner Welles (14. oktoober 1892 – 24. september 1961) oli president Franklin D. Roosevelti valitsemise aegne Ameerika Ühendriikide asevälisminister, kes mängis oma rolli USA välispoliitika piirjoonte kujundamisel Teise maailmasõja eel ja algul, mil USA oli sunnitud isolatsionismilt üle minema suurema rolli etendamisele maailmapoliitikas. Sumner Welles avaldas 23. juulil 1940 USA deklaratsiooni (nn Wellesi deklaratsiooni), millega tunnistati kehtetuks Balti riikide anneksioon Nõukogude Liidu poolt ja kinnitati jätkuvat poolehoidu eestlastele, lätlastele ja leedulastele nende seaduspäraste diplomaatiliste esindajate tunnustamisega Washingtonis ja New Yorgis. See deklaratsioon oli aluseks USA poliitikale Baltimaade rahvaste ja riikide suhtes, mida tuntakse mittetunnustamispoliitikana. Sumner Wellesi avaldus oli USA valitsuse reaktsiooniks Punaarmee tääkide all korraldatud nn Balti valimistele, mille tulemusel kogunesid nukuparlamendid, kes avaldasid neile Moskva emissaride poolt ette kirjutatud deklaratsioonid Eesti, Läti ja Leedu liidendamiseks Nõukogude Liiduga. Wellesi deklaratsioon