laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Vastseliina valla lipp

Vastseliina valla lipp on Võru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Vastseliina valla lipp. Lipp valiti välja rahvahääletusel 3. juulil 2008 ning kinnitati Vastseliina Vallavolikogu poolt 29. oktoobril 2008. Valla lipuks on sinine kangas valge ristiga, kanga keskel on aga Vastseliina valla vapp. Lipu sinine toon on rahvusvahelise Pantone värvitabeli järgi 300 ja punane 032. Valge rist lipul sümboliseerib ristikäike Vastseliina linnusesse. Sinine sümboliseerib rahu, harmooniat ja tasakaalu ning peale selle on sinine ka vaikuse, konservatiivsuse, truuduse ja tõe sümbol. Samuti tähistab sinine taevast, vett ja jahedust. Punane sümboliseerib tuld ja verd aga ka vaprust ja julgust. Valge on aga puhtuse ja rahu värv. Vastseliina valla lipu võivad heisata kõik Vastseliina valla allasutused maapinnalt tõusvasse lipumasti või oma asukoha hoone lipuvarda hoidjasse. Heisatav lipp peab vastama etalonkujutisele, oleme puhas ja terve. Maapinnalt tõusva lipumasti kõrgus peab olema vähemalt kuus korda suurem lipu laiusest, seinalipuvarda pikkus aga ligikaudu kolm korda suurem lipu laiusest. Masti heisatud lipul peab lipukanga alumine serv jääma maapinnast vähemalt kolme meetri kõrgusele. Vastseliina valla lipp heisatakse riiklikel pühadel ning tähtpäevadel, rahvuspühadel, ning muude sündmuste puhul, milleks sellekohase korralduse annab Vastseliina Vallavalitsus. Vastseliina valla lippu võib kasutada miitingutel, demonstratsioonidel ja pidustustel. Vastseliina valla lipu heiskamisel leinalipuna kinnitatakse lipuvarda ülemisse otsa 50–100 mm laiune must lint, mille mõlemad otsad ulatuvad lipu laiust pidi kuni lipukanga alumise servani või heisatakse lipp poolde lipumasti nii, et lipu alumine äär on masti keskel. Vastseliina Vallavalitsuse hoonel võib Vastseliina valla lipp olla heisatud koos Eesti lipuga ööpäevaringselt. Kasutamiskõlbmatuks muutunud valla lipp kuulub sündsal viisil hävitamisele. Vastseliina valla vapp Võru maakond Vastseliina Valla Teataja detsember 2008 Vastseliina valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Magnentius

Magnentius (täisnimega Flavius Magnus Magnentius; 303 – 11. august 353) oli Vana-Rooma keiser 18. jaanuarist 350 kuni oma surmani 11. augustil 353. Ta oli Galliast pärit väejuht, kes lasi ennast armeel keisriks kuulutada ning kukutas ja mõrvas seadusliku valitseja Constansi. Magnentius valitses ainult Vana-Rooma keisririigi lääneosa. Idas jäi troonile Constansi vend Constantius II, kes kuulutas Magnentiusele sõja. Constantius purustas ta väed 351. aastal Mursa lahingus ja 353. aastal Mons Seleucuse lahingus. Viimase lahingu järel sooritas Magnentius enesetapu.
20. sajand eKr

Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 3. aastatuhat eKr | 2. aastatuhat eKr | 1. aastatuhat eKr | ► ◄ | 22. sajand eKr | 21. sajand eKr | 20. sajand eKr | 19. sajand eKr | 18. sajand eKr | ► 20. sajand eKr (21. sajand eKr - 20. sajand eKr - 19. sajand eKr - teised sajandid) (3. aastatuhat eKr - 2. aastatuhat eKr - 1. aastatuhat eKr) 2064–1986 eKr Kaksikdünastia sõjad Vana-Egiptuses umbes 2000 eKr Algas indoeurooplaste ränne Euroopas. umbes 2000 eKr Algas Minose kultuuri paleede ehitamine Kreetal, esimeste paleede ajastu kestis umbes 2000. aastast 1570. aastani eKr. Arenes Minose hieroglüüfkiri. umbes 2000 eKr Kesk-Euroopas ehitati kindlustusi. umbes 2000 eKr lõppes Stonehenge'i ehituse algetapp. umbes 2000 eKr Austroneeslased asustasid Melaneesia. Sumeris oli kaks võimukeskust: elamlaste oma Larsa ja amoriitide oma Isin. umbes 2000 eKr Sumeri ülemvõimu lõpp Mesopotaamias 3. Uri dünastia võimu all; sumerlaste ja akadlaste ühendamine 1997 eKr Vaaraoks saab Mentuhotep III järel Mentuhotep IV. 1991 eKr Egiptuses 11. dünastia lõpp ja 12. dünastia ning Keskmise riigi (kuni 1786 eKr) algus; 12. dünastia kehtestas tugeva keskvõimu. 1991 eKr Vaaraoks sai Amenemhet I (Ammenemes). Ta viis Vana-Egiptuse pealinna Teebast üle Lishti. 1984 eKr Isini kuningaks sai Išbigarra järel Šu-Ilišu. 1976 eKr Larsa kuningaks sai Emisumi järel Samium. 1975 eKr Isini kuningaks sai Šu-Ilišu järel Iddlin-Dagan. umbes 1960 eKr Vaarao Amenemhet I võitis Nuubiat ja laiendas Egiptuse 2. kärestikuni. 1962 eKr Vaarao Amenemhet I mõrvati omaenda haaremis; see on aluseks Sinuhe jutustusele, mis on üks vanaegiptuse kirjanduse klassikalisi teoseid. Vaaraoks sai Senusret I (Sesostris I). Pärast 1962. aastat eKr Kirjutaja Heti kirjutas Kuningas Amenemhet I õpetused. 1953 eKr Isini kuningaks sai Iddlin-Dagani järel Išme-Daggan. 1941 eKr Larsa kuningaks sai Samiumi järel Zabaja. 1932 eKr Amoriidid vallutasid Uri. 1932 eKr Larsa kuningaks sai Zabaja järel Tšedormantšundi (Gungunumist). enne 1926. aastat eKr Vana-Egiptuses kirjutati Sinuhe jutustus. 1928 eKr Vaaraoks sai Amenemhet II. 1913–1903 eKr Egiptuse-Nuubia sõda 1905 eKr Larsa kuningaks sai Tšedormantšundi järel Abisare. umbes 1900 eKr Viimase Sumeri dünastia langus Ahhailased (mükeenelased rändasid Egeuse poolsaare lõunaossa. Vana-Kreekas algas keskmine Hellase periood (pronksiaeg). 1962 eKr Amenemhet I, vaarao umbes 1926 eKr Senusret I (Senostris I), vaarao Amenemhet I umbes 2000 eKr rajati merevaigu ja metalli kaubateed Euroopas. umbes 2000 eKr Mesopotaamias ilmusid kodustatud hobused. umbes 2000 eKr Mesopotaamias kasutati esimest korda vankreid. umbes 2000 eKr Pronksi kasutamine Induse orus umbes 2000 eKr Ida-Aafrika kõrgendikel algas karjakasvatus. umbes 2000 eKr Peruus sai põlluharimine peamiseks elatusallikaks. 1950 eKr Vasest küünra etalon Nippuris määras Sumeri küünra pikkuseks 51,72 cm.
Tulipunkt

Tulipunkt (inglise keeles hotspot 'tulipunkt') on koht, kus asub Wi-Fi juurdepääsu võimaldav seade. Tulipunktiks nimetatakse seadme tekitatud leviala, pääsupunktiks aga seadet ennast. Pääsupunkt "Definition of hotspot in English" (inglise). Oxford Living Dictionaries. Vaadatud 2.04.2019. 4.1 A public place where a wireless signal is made available so that the Internet can be accessed[alaline kõdulink]
Vootele Hansen

Vootele Hansen (sündinud 19. jaanuaril 1962 Tallinnas) on Eesti poliitik ja geograaf. Ta kuulus Riigikogu VIII ja IX koosseisu. Vootele Hansen lõpetas 1980. aastal Tallinna 17. Keskkooli ja 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geograafiateaduskonna. Alates 1994. aastast kuulub Vootele Hansen Eesti Üliõpilaste Seltsi. Ta töötas aastatel 1985–1990 Rakendusgeofüüsika Instituudis ja 1990–1992 Tallinna Tehnikaülikoolis. 1992. aastal valiti Vootele Hansen Isamaa nimekirjas Riigikogu VII koosseisu liikmeks. Aastatel 1994–1995 oli ta Andres Tarandi valitsuses keskkonnaminister. Aastatel 1998–2018 kuulus ta Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda. Vootele Hansen on EELK Misjonikeskuse nõukogu liige. Ta on Tallinna Järveotsa Gümnaasiumi geograafia, ühiskonna- ning loodusõpetuse õpetaja. Oktoobrist 2012 on ta Inimõiguste Instituudi juhatuse esimees. Aastast 2020 on ta taas erakonna Isamaa liige. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 172 häält ning ei osutunud valituks. Ta on abielus ja tal on kaks poega. Tema vanaonu Mihkel Hansen oli aastatel 1937–1940 ja 1941–1944 Viljandi maavanem ning V Riigikogu ja I Riigivolikogu liige. 2001 Riigivapi V klassi teenetemärk Vootele Hansen - Postimees https://www.eys.ee/liikmete-nimekiri/ 6. detsember 2018, 11:03, Vilja Kiisler, Vootele Hansen hülgas sotsid, võib kandideerida Isamaa nimekirjas, postimees.ee "Meist – EELK Misjonikeskus". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. juuni 2021. Vaadatud 20. juunil 2021. Tallinna Järveotsa Gümnaasium - Õpetajad Inimõiguste instituuti juhib Mart Nuti asemel Vootele Hansen [Inimõiguste Instituut/Estonian Institute of Human Rights, Töötajad] Ühiskonnaõpetus peab olema igapäevasem, Postimees, 2. juuli 2012 Raudtee ja rahva raha, Meie Maa, 17. oktoober 2016 Virve Liivanõmm. Õpetajaamet on üks kõige vahvamatest Õpetajate Leht, 18. veebruar 2011
August Rauberi medal

August Rauberi mälestusmedal on Tartu Ülikooli arstiteaduskonna poolt välja antav tunnustus. Medaliga peetakse meeles Tartu Ülikooli Vanas anatoomikumis töötanud professorit August Rauberit. Rauberi-nimelise mälestusloengute traditsiooni ja Rauberi medali algatajaks oli Ela Kogerman-Lepp. Medali on saanud 2005 – Sabine Brauckmann 2005 – Diedrich von Keyserlingk 2009 – Helje Kaarma (1933–2022) Eesti Arst, 2004 (2) Universitas Tartuensis, 14. oktooner 2005. Lk 2
Diedrich von Keyserlingk

Diedrich von Keyserlingk (sündinud 12. juulil 1937 Königsbergis) on Saksa neuroanatoom. Ta on Aacheni Ülikooli emeriitprofessor. Klaus Poeck, Ria De Bleser, Diedrich Graf von Keyserlingk. "Neurolinguistic status and localization of lesion in aphasic patients with exclusively consonant-vowel recurring utterances". // Brain 107 (1): 1984. Lk 199–217 2005 August Rauberi medal https://peoplepill.com/people/diedrich-graf-von-keyserlingk/
Aivo Orav

Aivo Orav (sündinud 10. aprillil 1965 Pärnus) on Eesti diplomaat. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna (1990) ja hiljem Tallinnas Eesti Diplomaatide Kooli (1992). Välisministeeriumi teenistuses on ta alates 1992. aastast. Aastatel 1995–1998 oli ta tööl Eesti alalises esinduses Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni juures Viinis; seejärel töötas 1998–2000 välisministeeriumi poliitikaosakonna julgeolekupoliitika ja rahvusvaheliste organisatsioonide büroo direktorina. Aastatel 2000–2005 oli Orav Eesti suursaadik Poolas. Aastal 2001 nimetati ta Eesti erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks Rumeenias ja Bulgaarias resideerimisega Varssavis. Kevadest 2005 oli Orav mitteresideeriv suursaadik Makedoonias. Pärast ametiaja lõppemist Poolas augustis 2005 pöördus Orav tagasi Eestisse, kus asus tööle välisministeeriumi poliitikadirektorina. 27. juunil 2008 nimetas president Toomas Hendrik Ilves Orava Eesti uueks suursaadikuks Türgis. Sama aasta 1. augustil nimetas ta Orava ühtlasi Eesti suursaadikuks Aserbaidžaanis resideerimisega Ankaras. Orav oli aastatel 2008–2012 Eesti suursaadik Türgis ja Aserbaidžaanis. 8. septembril 2008 andis ta Ankaras oma volikirjad üle Türgi presidendile Abdullah Gülile. Aprillis 2011 nimetati ta ühtlasi Eesti suursaadikuks Liibanonis. 29. märtsil 2012 kutsus president Ilves Orava seoses tema ametiaja täitumisega tagasi suursaadiku ametikohtadelt Türgis, Aserbaidžaanis, Liibanonis ja Makedoonias. Detsembris 2011 määras Euroopa Liidu välisteenistuse juht Catherine Ashton Orava Euroopa Liidu suursaadikuks Makedooniasse, kus ta töötas 1. märtsist 2012 kuni 31. augustini 2016. Alates 1. septembrist 2016 kuni augustini 2020 töötas Orav Euroopa Liidu suursaadikuna Montenegros. Alates 1. septembrist 2020 on suursaadik Aivo Orav Eesti Vabariigi alaline esindaja Euroopa Liidu juures. 2002: Krzyź Komandorski z Gwiazda Orderu Zazługi Rzeczypospolitej Polskiej 2005: Valgetähe IV klassi teenetemärk 2005: Order of The Madara Horseman, 1st Class, Bulgaria 2020: The Honorary Silver Medal of Jan Masaryk, Czech Republic 2022: EV Välisministeeriumi teeneterist, II klass 2023: EV Siseministeeriumi hõbeteenetemärk 2023: EV Kaitseministeeriumi teeneterist, III klass 2024: Riigivapi III klassi teenetemärk "Eesti diplomaat valiti Montenegro kümne mõjukaima inimese hulka" ERR, 13. jaanuar 2020 Aivo Orav: Good-bye Montenegro https://europeanwesternbalkans.com/author/aivo-orav/ A Joint Statement by EU Ambassador Aivo Orav and U.S. Ambassador Jess Baily, April 8, 2016 https://mk.usembassy.gov/joint-statement-eu-ambassador-aivo-orav-u-s-ambassador-jess-baily-april-8-2016/ Diplomat ei tohi armuda asukohariikihttps://leht.postimees.ee/7047164/suursaadik-aivo-orav-diplomaat-ei-tohi-armuda-asukohamaasse
Ann Malts

Ann Malts (sündinud 9. detsembril 1941) on eesti kirjandusteadlane. Ta töötas Tartu (Riikliku) Ülikooli vene kirjanduse kateedris õppejõuna. Ta oli Juri Lotmani lähedane kolleeg semiootika vallas ja üks ajakirja Труды по знаковым системам (Trudõ po znakovõm sistemam) toimetajaid. 1995 Eesti Taassünni auhind 1999 Tartu Ülikooli medal Ta oli abielus Igor Černoviga. "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. Artikkel temast
Ljubov Kisseljova

Ljubov Kisseljova (sündinud 17. mail 1950) on Eesti kirjandusteadlane. Ljubov Kisseljova lõpetas 1972 cum laude Tartu Riikliku Ülikooli vene keele ja kirjanduse osakonna; tema diplomitöö teema oli "Образ М. М. Сперанского в русской литературе и публицистике первой половины XIX века". 1982 kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis filoloogiakandidaadi kraadi tööga "Идея национальной самобытности в русской литературе между Тильзитом и Отечественной войной (1807–1812)". Nii diplomi- kui kandidaaditöö juhendaja oli Juri Lotman. Ljubov Kisseljova töötas 1970–1974 Tartu Riikliku Ülikooli vene kirjanduse kateedris laborandina, 1974–1986 sealsamas vanemõpetajana, 1986–1992 dotsendina. Alates 1992. aastast oli ta Tartu Ülikooli vene kirjanduse korraline professor, aastast 2021 on emeriitprofessor. Aastatel 1993–1997, 2000–2003, 2006–2009 ja 2012–2021 oli Kisseljova Tartu Ülikooli maailma keelte ja kultuuride instituudi vene ja slaavi filoloogia osakonna juhataja. Ljubov Kisseljova peamised uurimisvaldkonnad on 18. sajandi ja 19. sajandi esimese poole vene kirjanduse ajalugu, Vassili Žukovski looming, vene kirjandus teiste rahvuste kultuurikontekstis, Tartu Ülikooli ajalugu ning Juri Lotmani pärand. Ta on avaldanud eestikeelse monograafia "Eesti-vene kultuuriruum" (Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2017). 1995 Eesti Taassünni auhind 2005 Tartu Ülikooli aumärk 2011 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (artikliauhind „Tegelased ja nende prototüübid. Jaan Krossi novelli „Kolmandad mäed“ ja „Doktor Karelli raske öö“ põhjal“) 2015 Tartu Ülikooli medal 2019 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2020 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis" 2023 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (venekeelse autori kirjandusauhind, "Карамзинисты и архаисты: Статьи разных лет"/ "Karamzinistid ja arhaistid: Valitud artiklid") "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "Teenetemärgi "100 semestrit Tartu Ülikoolis" kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Ljubov Kisseljova TÜ vene kirjanduse õppetooli kodulehel Ljubov Kisseljova Eesti Teadusinfosüsteemis Ljubov Kisseljova videoloengud Tartu 19. sajandi linnakodaniku muuseumi kodulehel
Eerik Leibak

Eerik Leibak (sündinud 2. veebruaril 1960 Tallinnas Nõmmel) on eesti bioloog ja looduskaitsja. Leibak on töötanud Eestimaa Looduse Fondis.[viide?] Ta on tegelenud looduskaitsekorralduse (sealhulgas pärandkoosluste kaitse) ja ornitoloogiaga. On olnud Soomaa ja Alam-Pedja kaitsealade moodustamise algataja ning mitme üle-eestilise loodusinventuuri eestvedaja, üks Eestimaa Looduse Fondi esimesi töötajaid. Eerik Leibak on üks neist, kelle algatusel taastati 1991. aastal iseseisev Eesti Ornitoloogiaühing. Ornitoloogiaühingus on ta juhtinud Eesti linnunimetuste komisjoni tööd ning osalenud linnuharulduste komisjoni ja linnuatlase töörühmas. Ta on 2018. aastal ilmunud koguteose "Linnuatlas. Eesti haudelindude levik ja arvukus" kaaskoostaja ja -toimetaja (koostanud Jaanus Elts, Andrus Kuus ja Eerik Leibak; toimetanud Andrus Kuus ja Eerik Leibak). Leibak on olnud dokumentaalfilmide "Peetrike Laanetagusel" (2018), "Põder Eestis" ja "Põdra kuningriik" (mõlemad 2007), "Eesti kotkad" (2005), "Sundasunik" (2004), "Terra silvestris" (2002) konsultant. 1994 – Eesti Vabariigi teaduspreemia (koos Olav Renno, Andres Kuresoo ja teistega) 1995 – Eesti Taassünni auhind 2018 – Eerik Kumari looduskaitsepreemia 2019 – Valgetähe V klassi teenetemärk 2020 – Eesti Eluteaduse Hoidja "Soomaa rahvuspargi algataja saab looduskaitse preemia" Sakala, 15. mai 2018 Looduskalender. "Eerik Leibak - looduskaitse preemia tänavune laureaat". Maaleht. "President tunnustab: Eerik Leibak - mees, kes tunneb Eesti loodust pääsukestest rahvusparkideni". Vabariigi presidendi kantselei. "Teenetemärkide kavalerid 2019". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2021. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Observatooriumite loend

Siin on loetletud astronoomiliste vaatlustega tegelevaid observatooriume. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Ameerika Ühendriikide Mereväeobservatoorium Bjurakani observatoorium BTA-6 James Licki observatoorium Kitt Peaki observatoorium Königsbergi observatoorium Mount Wilsoni observatoorium Ondřejovi Observatoorium Rundetårn Şamaxı astrofüüsikaobservatoorium Stjerneborg Tartu Observatoorium Tartu Tähetorn Tallinna Tähetorn Uraniborg
Karjääriplaneerimine

Karjääriplaneerimine on elukestev tegevus. Me kõik muutume ja areneme ajas, asume täitma uusi elurolle, läheme kaasa ühiskondlike muutustega ja vastavalt sellele teeme muudatusi ka oma tulevikuplaanides. Arvamus, et karjäärialane areng on vaid ametiredelil ülespoole liikumine, on vaid müüt. Karjäär hõlmab kogu Sinu eluteed koos kõikide erinevate rollidega. See on elu- ja töökogemuste seeria. Sama tähtis, kui on töö, on ka elukestev õppimine, hobid, elustiil, suhted lähedaste ning suhe iseendaga. Oskus näha kaugemat eesmärki on otsuste tegemisel oluline, ilma selleta elame vaid tänases päevas. Esmalt on vajalik iseennast tundma õppida. Mõtle enda enesehinnangu, vajaduste, väärtuste, oskuste, kogemuste, tervise ning ümbritsevat keskkonna peale. Siinjuures aitavad Sind kindlasti mitmesugused isiksuse testid. Seejärel tuleks tutvuda töömaailma võimalustega – milliseid elukutseid ja ameteid on üldse olemas ning mis valdkonnas sooviksid tulevikus töötada. Kui võimalikud variandid leitud, siis uuri vastavaid õppimisvõimalusi. Õppimisvõimaluste puhul on oluline, et Sa omad ettekujutust õpitavast erialast. Enne lõplikku otsuse tegemist tutvu põhjalikult eriala õppekava sisu, vastuvõtutingimuste ning õpitavate ainetega. Lisaks pööra tähelepanu ka praktilistele aspektidele nagu ühiselamu, hea transpordiühendus või õpilastegevused. Inimesed ei teadvusta tihti oma infovajadust ning ei oska seda õigetest allikatest hankida. Tihti saadakse karjääriinfot sõpradelt, internetist ja avalikust meediast. Selline teave tundub usaldustäratav, kuid pahatihti on ebakorrektne. Samas korrektne ja hästi leitav info iseendast, õppimis- ja töötamisvõimalustest, ametitest ja tööturu nõudlusest on karjääriotsuste tegemise seisukohalt asendamatu.
Tartu Ülikooli vabade kunstide professor

Tartu Ülikooli vabade kunstide professor on Tartu Ülikooli rektori poolt üheks aastaks kutsutav filosoofiateaduskonna juurde kuuluv professor. Tartu Ülikooli vabade kunstide professori ametis on olnud: 1993 – Hando Runnel 1994 – Madis Kõiv 1995 – Jaak Rähesoo 1996 – Jüri Arrak 1997 – Veljo Tormis 1998 – Jaan Kross 1999 – Elmo Nüganen 2000 – Jaan Kaplinski 2001 – Leonhard Lapin 2002 – Ain Kaalep 2003 – Tõnu Õnnepalu 2004 – Tiit Pääsuke 2005 – Mati Unt 2006 – Vilen Künnapu 2007 – Andres Ehin 2008 – Helena Tulve 2009 – Arvo Valton 2010/2011 – Ene-Liis Semper 2011/2012 – Vello Salo 2012/2013 – Sirje Helme 2013/2014 – Arvo Pärt 2014/2015 – Merle Karusoo 2015/2016 – Kristiina Ehin 2016/2017 – Valdur Mikita 2017/2018 – Peeter Laurits 2018/2019 – Ilmar Raag 2019/2020 – Kärt Summatavet 2020/2021 – Olga ja Priit Pärn 2021/2022 – Hasso Krull 2022/2023 – Reet Aus 2023/2024 – Peeter Jalakas "Tartu Ülikooli vabade kunstide professuur". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. oktoober 2020. Vaadatud 31. detsembril 2020.
Tavalise Võluritaseme eksamid

Tavalise Võluritaseme eksamid ehk TVT-d on eksamid, mida sooritavad kõik Sigatüüka õpilased oma viienda kooliaasta lõpus. Sellest sõltub, milliseid ained õpilased kahel viimasel aastal edasi õpivad. Kui õpilane ei soorita oma TVT eksamit antud aines nõutud hindele, siis seda ainet ta enam edasi õppida ei saa.
Kitsetorn

Kitsetorn on torn Harjuvärava ja Kiek in de Köki vahelisel Tallinna linnamüüri lõigul. Rüütli tänava käänus asetsenud torn rajati tõenäoliselt juba 14. sajandi keskel. Torni ehituslugu on komplitseeritud, kuivõrd andmeid selle kohta on säilinud fragmentaarselt. Torn on ilmselt nime saanud (tzegen thorn) läheduses olnud kitselauda järgi. Tornil oli neli korrust. Pärast Kiek in de Köki rajamist Kitsetorni tähtsus vähenes. Liivi sõdade ajal Tallinna piiramisel 1577. aastal sai torn kannatada ning pärast sõdu torni arvatavasti ei taastatud. Sellel kohal on 1673. aastal mainitud "varisenud torni". Torni on 1728. aastal nimetatud lihtsalt "nelinurkseks torniks", kuivõrd selle põhiplaan oli nelinurkne. Osa torniga külgnenud müüre on lammutatud, osa torni ja Harju värava vahel olevat müüri uuendati 1845. aasta paiku. Torni ennast pole taastatud, kuid selle kehand on osaliselt säilinud naaberehitistes. Tallinna linnamüür Tallinna tornistik
Harilik ploomipuu

Harilik ploomipuu ehk aed-ploomipuu (Prunus domestica) on roosõieliste sugukonda toompuu perekonda kuuluv viljapuu. Harilik ploomipuu on levinud Euraasias, Põhja-Ameerikas ning Põhja- ja Lõuna-Aafrikas. Aed-ploomipuu hõlmab enamiku aedades kasvatatavatest ploomisortidest. Tänapäeval tuntakse maailmas üle 2000 ploomisordi. Ploomipuu õitseb hiliskevadel. Ta on meetaim. Õiteajal suudavad mesilased 1 ha ploomipuumetsalt korjata kuni 10 kg mett. Ploomid sisaldavad hulgaliselt vitamiine ja mineraalaineid. A-vitamiini on eriti palju tumedates viljades. Fosforit sisaldavad ploomid rohkem kui õunad ja pirnid. Suhkruid (fruktoosi, glükoosi ja sahharoosi) sisaldavad ploomid olenevalt sordist 9–17%. Puu kõrgus on tavaliselt 6–12 meetrit, kuid on ka kääbussorte. Mõned sordid on põõsakujulised. Mõned vormid on ogadega. Ploomipuu elab teistest puudest vähem, kõigest 15–60 aastat. Ploomipuu puidu tihedus on 800 kg/m³. Enamikul Euroopas ja Eestis kasvatatavatel sortidel on lehed pungas rullunud. Lehed on ovaalsed. Õied on valged ja asuvad ühe kuni kolmekaupa. Õied puhkevad kevadel. Viljad on sileda koorega ja sageli kaetud vahaja kirmega. Värvus varieerub rohelisest ja kollasest mustjassiniseni. Vilja läbimõõt on kuni 8 cm, aga on harilikult palju väiksem. Vili on tavaliselt magus, aga mõnel sordil võib olla hapu. Aed-ploomipuu on tekkinud laukapuu ja haralise ploomipuu ristumisel. Ploomipuul on 48 kromosoomi, sama palju kui laukapuul (32) ja haralisel ploomipuul (16) kokku. Aed-ploomipuu tekkis kusagil Kaukaasias, Väike-Aasias või Balkani poolsaarel. Laukapuult päris ta külmakindluse ja kõige tavalisema tumesinise viljade värvi, haraliselt ploomipuult viljade maitseomadused. Sordiaretuse käigus on suhteliselt lihtne saada ka ploomisorte, mille viljade värv on kollane või punane nagu haralisel ploomipuul. Ploomipuu kultuuristati 3. sajandil eKr Kaukaasias. Kreeka kaudu, kus harilikku ploomipuud tunti juba 6. sajandil eKr, levis ta mujale Euroopasse. Juba 1. sajandil eKr hakkasid roomlased kasvatama mitut sorti ploome. Ploomisortide loend "Maailma toiduainete entsüklopeedia". Tallinn, Tea 2006 "A ja O". Tallinn, "Valgus" 1987, lk 148 "A ja O". Tallinn, Valgus 1987, lk.150 "Pomoloogia. Puuviljad ja marjad Eestis". Tallinn, Tea 2010 "A ja O". Tallinn, Valgus 1987, lk 154 "A ja O". Tallinn, Valgus 1987, lk 248 Antiigileksikon, 2. kd, lk 119 Harilik ploomipuu andmebaasis eElurikkus