laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Porazava

Porazava on alev Valgevenes Hrodna oblastis Svisłači rajoonis. Alev on Porazava külanõukogu halduskeskuseks. Asula nimi on poola keeles Porozów. Porazavat läbib Rośi jõgi. Alevis valmistatakse puidust mööblit. Porazavas on keskkool ja laste muusikakool, lisaks veel erivajadustega laste internaatkool. Alevis asuvad ka raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsusteks on katoliku kirik (1825–1828), õigeusu kirik aastast 1872, XIX sajandil ehitatud sünagoog ja mõisakompleks. Alevit on esmamainitud XV sajandil. Toona oli tegemist kuningale kuulunud aleviga, mis kuulus Navahradaki vojevoodkonda ja Vaŭkavyski maakonda. Aastal 1767 hävis asula suures tulekahjus. Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1795 oli alev Venemaa koosseisus. Toona kuulus Porazava Hrodna kubermangu. XX sajandi alguseks oli alevist saanud käsitöökeskus, kus enam kui 200 meistrit valmistasid keraamilisi tooteid. Pärast Esimest maailmasõda kuulus Porazava Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. Kuni Teise maailmasõjani oli Porazavas suur juudi kogukond. Sünagoog Katoliku kirik Viktar Šałkievič – Valgevene muusik Nota Koslowsky – Ameerika kunstnik Ester Rachel Kamińska – Poola näitleja Wiktor Dmuchowski – Poola dirigent Jaŭhien Papłaŭski – Valgevene dirigent "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Porazava mõis YouTube'is
Caroline Ducey

Caroline Ducey (sünninimi Caroline Trousselard; sündinud 12. detsembril 1976 Sainte-Adresse'is) on prantsuse filminäitleja. Alates 1994. aastast on ta mänginud rohkem kui 30 filmis. Väljaspool Prantsusmaad on ta tuntud esmajoones Marie rolli põhjal 1999. aastal valminud Catherine Breillat' filmis "Romanss". Caroline Ducey koduleht Caroline Ducey andmebaasis IMDb
Taiwan Television

Taiwan Television (TTV) on Taiwani telekanal. See asutati Taiwani esimese telekanalina 28. aprillil 1962, saateid hakati edastama sama aasta oktoobris. TTV koduleht
Roheline Eesti

"Roheline Eesti" on kirjastuse Varrak raamatusari. Sari ilmub alates 2013. aasta algusest. Pikner, Tarmo. "Eesti orhideed". 2013 Vilbaste, Kristel "Eesti allikad". 2013 Kalle, Raivo, Sõukand, Renata. "Eesti looduslikud toidutaimed. Kasutamine 18. sajandist tänapäevani". 2013 [Uustrükk 2022.] Valker, Tarvo. "Eesti röövlinnud". 2014 Õunap, Erki; Tartes, Urmas. "Eesti päevaliblikad". 2014 Kamenik, Jüri. "Eesti pilveatlas". 2015 Moks, Epp; Remm, Jaanus; Kalda, Oliver; Valdmann, Harri. "Eesti imetajad". 2015 Kimmel, Kai. "Eesti sood". 2015 Paal, Taimi. "Eesti metsamarjad". 2015 Vellak, Ain; Tõnisson, Andres. Eesti koopad. 2015 Valker, Tarvo. "Eesti lindude ränne". 2016 Palo, Anneli. "Eesti metsad". 2016 Tarand, Andres; Kallis, Ain. Eesti tornaadod. 2017 Adami, Karl. Eesti talvised metsalinnud. 2018 Kukk, Toomas. Eesti vähetuntud taimed. 2019 Timm, Henn; Järvekülg, Rein; Pall, Peeter; Vilbaste, Sirje. Eesti jõed. 2019 Laarmaa, Ronald; Ott, Ingmar; Timm, Henn; Maileht, Kairi; Sepp, Margot; Mäemets, Helle; Palm, Anu; Krause, Teet; Saar, Katrin. Eesti järved. 2019 Hunt, Tiit. Eesti kalad. 2019 Abiks loodusevaatlejale Eesti elurikkus (raamatusari) Eesti Looduseuurijate Seltsi aastaraamat Roheline raamat
Kõrv (film 1970)

"Kõrv" on 1970. aastal valminud Tšehhoslovakkia mängufilm. Film keelustati Tšehhoslovakkia võimude poolt kohe valmimise järel ja linastus alles 1990. aastal. Ministeeriumiametnik Ludvík tuleb koos oma naise Annaga vastuvõtult. Koduuksel avastavad nad, et on kaotanud korterivõtmed ning peavad oma koju sisse murdma. Võtmed on aga alles, need ripuvad lukuaugus, kuid seespool. Ent nad keerasid ju samade võtmetega ukse väljastpoolt lukku. Korteris on elekter välja lülitatud, samuti on telefon tumm. Juhuslikult leiavad nad oma korterist mitu nn lutikat ehk pealtkuulamisseadet. Nad olid ka koju tulles märganud, et kaks autos istuvat meest jälgivad neid. Paanikasse sattunud Ludvík hakkab vannitoas pabereid põletama. Korraga heliseb telefon. Ludvíkile teatatakse, et ta on määratud ministriks. Radoslav Brzobohatý – Ludvík Jiřina Bohdalová – Anna Jiří Císler Miroslav Holub Jaroslav Moučka Ladislav Křiváček Alois Mottl František Němec Josef Šulc Bořivoj Navrátil Ivan Palúch Daniela Pokorná Alice Auspergerová Lubor Tokoš
Täisühing Oma Saar

TÜ Oma Saar on Eesti täisühing. Ühingu täisosanikeks on 2010. aasta mai seisuga Tõnu Prei ja Saare Rendivara OÜ, mille ainuosanikuks on samuti Tõnu Prei.. TÜ on välja andnud ajalehte Saarte Hääl. Äriregister: täisühingu Oma Saar A-kaart, vaadatud 27.05.2010 Eesti Väärtpaberikeskus: Saare Rendivara OÜ osad, vaadatud 27.05.2010
Rae (täpsustus)

Rae võib tähendada mitut asja: Rae on küla Rae vallas. Rae on küla Põhja-Pärnumaa vallas. Rae oli endise Kolu-Rae küla varasem nimi Rae vald on vald Harju maakonnas. Rae vald oli vald Harjumaal aastatel 1939–1950. Rae vald oli vald Jüri kihelkonnas kuni 1939. aastani. Rae mõis oli mõis Jüri kihelkonnas. Rae tänav on tänav Paldiskis. Raeküla Rae järv Rae raba Rae põik Rae tee
Ptolemaios VII

Ptolemaios VII Neos Philopator (Uus Isaarmastaja; suri 145 eKr) oli Ptolemaioste dünastiast Egiptuse kuningas lühikest aega 145 eKr. Ta oli Ptolemaios VI ja tema õde-abikaasa Kleopatra II poeg. Ta tapeti oma onu Ptolemaios VIII poolt, kes sai tema troonipärijaks. Mõnikord on väidetud, et Ptolemaios VII ei valitsenud üldse ja kuninglik tiitel anti talle alles tagantjärele, samuti on Ptolemaios VII-ks peetud ka Ptolemaios VIII poega, kelle isa olevat mürgitada lasknud. Samuti vahetatakse mõnikord ära Ptolemaios VIII ja VII numbrid, nii et poiss-kuningas Ptolemaios Neos Philopator oleks Ptolemaios VIII. Levinum on siiski teda nimetada Ptolemaios VII-ks, sest Ptolemaios VIII esimest valitsusaega (164–163 eKr) peetakse ebaseaduslikuks.
Svisłači rajoon

Svisłači rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes. Rajoon piirneb läänes Poolaga. Rajooni pindala on 1447 km². 2009. aasta seisuga elas seal 19 539 inimest. Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Chaniavičy, Dabravola, Niazbodzičy, Novy Dvori, Porazava, Svisłači ja Vierdamičy külanõukogu. Halduskeskus on Svisłači linn. Teine tähtsam asula on Porazava alev. Svisłač Porazava Rajooni suurimaks jõeks on Narew. Teised tähtsamad jõed on Nemunase lisajõed Rośi jõgi, Zelvianka ja Svisłači jõgi. Rajoon asub osalt Vaŭkavyski kõrgustikul, suuremalt jaolt aga Prybužanskaja madalikul. Valdavad kõrgused 160–200 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht asub Porazava lähistel (242 meetrit). Rajooni lõunaosas asub osaliselt Białowieża laane rahvuspark. 2009. aasta seisuga olid elanikest 74,63% valgevenelased, 3,53% venelased, 20,47% poolakad ja 1,387% oli teistest rahvustest. 88,64% elanike emakeel oli valgevene keel, 10,03% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 39,25% elanikke, vene keelt aga 14,94%. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)  Svisłači rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Rajooni kaart
Ilmari Juutilainen

Eino Ilmari Juutilainen (21. veebruar 1914 Lieksa – 21. veebruar 1999 Tuusula) oli teise maailmasõja õhulahinguis Soome lennuväe kõige rohkem võite saavutanud lendur, lennuäss. Ta tulistas kinnitatud andmetel Talvesõja (1939–1940) ja Jätkusõja (1941–1944) õhuvõitlustes alla 94 vaenlase lennukit, olles seega kokkuvõttes kõigi aegade õhulahinguis enim võite saavutanud mitte-Saksamaa lendur. Juutilainen lendas hävituslennukitel Fokker D.XXI, Brewster Buffalo ja Messerschmitt Bf 109, kogu sõja vältel ei saanud Juutilaise juhitud lennuk õhuvõitluses kordagi vaenlase lennuki kuuli ega mürsuga pihta. Juutilainen on üks neljast kahe Mannerheimi ristiga autasustatud sõjaväelasest. Teise maailmasõja lennuässad Ilmari Juutilainen - Finland's Ace of Aces
Svenska Hockeyligan

Svenska Hockeyligan (SHL) on Rootsi klubijäähoki kõrgeim liiga.
Joomine

Joomiseks nimetatakse paljude selgrootute ja selgroogsete loomade eluspüsimiseks vajalikku füsioloogilist toimingut ja sellega seotud käitumist, mille käigus loom joob, janu kustutamiseks, harilikult suu või söögiavause kaudu vett väliskeskkonnast ja neelab selle alla. Joomine on valdavalt normaalne füsioloogiline toiming ja selle ülesandeks on organismi veetasakaalu regulatsioon. Maismaal elavad maod joovad vett suuga, imedes veesuuõõnde ja justkui neelates liigutavad joodud vee söögitorusse. Boalased võivad joomisel kasutada ka kaheharulist keelt, 'keelega vee nilpsamist' pole täheldatud rästiklaste ja Colubridae sugukonda liigitatud madudel. Joodud vee kogused võivad, liigiti, indiviiditi ja arenguastmeti varieeruda. Ühte uuringusse osalejatena kaasatud maod, Crotalus mitchellii, Crotalus viridis ja Lampropeltis getula, ei soovinud 3–4 kuud järjest juua. Veelise eluviisiga madudel (näiteks veemadulased) paiknevad ninaõõnes ninanäärmed (inglise keeles salt glands). Pikka aega arvati, et nimetatud näärmete kaudu väljutatakse liigne sool, kuid katsed merimadudega näitasid, et arvatavasti nad merevett ei joo ja tuleb neil ligi pool aastat janu kustutamisega oodata. Osad maod võivad vangistuses vee joomisest peaaegu loobuda. Inimestel paikneb janukeskus, mis reguleerib janutunnet ja kus paiknevad vere veesisaldusele reageerivad osmoretseptorid, hüpotalamuses. Arvatakse, et vee joomist reguleerivad ka hormoonid, näiteks neerude jukstaglomerulaarrakkude komplekteeritav reniin ja hüpotalamuse sünteesitav antidiureetiline hormoon. Inimestel nimetatakse joomiseks ka mitmesuguste muude vedelike joomist, esineb kohvi, kakao, piima, mahla, alkohoolsete jookide, tee, karastusjookide jne joomist. Kui väikelaps joob rinnapiima, siis nimetatakse seda ema poolt lapse imetamiseks. DAVID CUNDALL, DRINKING IN SNAKES: KINEMATIC CYCLING AND WATER TRANSPORT, The Journal of Experimental Biology 203, 2171–2185 (2000), veebiversioon (vaadatud 20.07.2014) (inglise keeles) Jaan-Juhan Oidermaa, Merimaod peavad kuni pool aastat janu trotsima, 20.03.2014, veebiversioon (vaadatud 24.03.2014) "Meditsiinisõnastik" 315:2004. MASAAKI ANDO ja KEI NAGASHIMA, INTESTINAL Na+ AND Cl- LEVELS CONTROL DRINKING BEHAVIOR IN THE SEAWATER-ADAPTED EEL ANGUILLA JAPONICA, The Journal of Experimental Biology 199, 711–716 (1996), veebiversioon (vaadatud 20.07.2014) (inglise keeles) Urinary System, Salt Glands, and Osmoregulation, veebiversioon (vaadatud 20.07.2014) (inglise keeles) Märt Hiietamm, Vee joomisega liialdamine võib hauda viia, Õhtuleht, 12. juuli 2002, veebiversioon (vaadatud 20.07.2014) Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Drinking seisuga 20.07.2014.
Hannu Soikkanen

Hannu Veli Soikkanen (4. august 1930 Sippola vald – 9. mai 2020 Helsingi) oli soome ajaloolane. Hannu Soikkanen lõpetas 1953. aastal Turu Ülikooli. Litsentsiaadikraadi sai ta samas 1955. aastal ja doktorikraadi 1961. aastal. Soikkanen töötas Helsingi Ülikoolis majandus- ja sotsiaalajaloo dotsendina 1967–1976 ja sotsiaalajaloo erakorralise professorina 1976–1993. Hannu Soikkaneni põhilised uurimisteemad olid töölisliikumine, sotsiaaldemokraatia ja kohalik omavalitsus. Sosialismin tulo Suomeen : ensimmäisiin yksikamarisen eduskunnan vaaleihin asti. Porvoo, 1961 Varkauden historia. Helsingi, 1963 Kunnallinen itsehallinto kansanvallan perusta : maalaiskuntien itsehallinnon historia. Helsingi, 1966 Kansalaissota dokumentteina : valkoista ja punaista sanankäyttöä v. 1917-1918, osa 1: Mielipiteiden muovautuminen kohti kansalaissotaa. Helsingi, 1967 Tiennäyttäjät : Suomen työväenliikkeen merkkimiehiä Ursinista Tanneriin, osat 1-3. Helsingi, 1967-1968 Kansalaissota dokumentteina : valkoista ja punaista sanankäyttöä v. 1917-1918, osa 2: Sota. Helsingi, 1969 Luovutetun Karjalan työväenliikkeen historia. Helsingi, 1970 Kohti kansanvaltaa 1: Suomen Sosialidemokraattinen Puolue 75 vuotta, osa 1 1899-1937. Helsingi, 1975 Valtioneuvoston historia 1917-1966 osa 2 : Ministeristöjen historia 1939-1966. Helsingi, 1977 (koos Lauri Hyvämäki ja Jaakko Hissaga) Kohti kansanvaltaa 2: Suomen Sosialidemokraattinen Puolue 75 vuotta, osa 2 1937-1944. Helsingi, 1987 Kohti kansanvaltaa 3: Suomen Sosialidemokraattinen Puolue 75 vuotta, osa 3 1944-1952. Helsingi, 1991 Sulkavan historia, osa 2 : Vuosien 1860-2000 Sulkava. Sulkava, 2002 (koos Paavo Seppäneniga) Savon historia osa VI : Heimomaakunnasta maakuntien Eurooppaan 1945-2000. Mikkeli, 2006 (koos Erkki Kinnuneni, Eino Lyytineni ja Teppo Viholaga) Asekätkentää Sulkavalla 1944-1946. Sulkava, 2008 (koos Juha-Pekka Vihavaineniga)
Rüütliordu

Rüütliordu (ladina keelest ordo, kord) oli hiliskeskajal 14. ja 15. sajandil, pärast ristisõdade lõppu, sõjaliste ordude idealiseerimisest tekkinud organisatsiooni või ühingu üldnimetus. Rüütliordusid rajasid enamasti kuningad, hertsogid või vürstid. Algselt pidi nende eesmärk olema süserääni teenimine rüütlina (ratsasõdalasena) ja sõjaline kaitse. Vastutasuks loovutati rüütlitele vasalliõigusi. Hiljem muutus väeteenistuse kohustus formaalseks. Rüütlite kui rüütliordude liikmete tiitlid liitusid mitmesuguste aadlitiitlitega. Üks rüütliordu liikme tunnus oli kaelas kantav märk ehk orden. Vaimulik rüütliordu Tallinna Rüütliordude Muuseum
1419

Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand Aastakümned: 1360. aastad 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad – 1410. aastad – 1420. aastad 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad 1460. aastad Aastad: 1414 1415 1416 1417 1418 – 1419 – 1420 1421 1422 1423 1424 1419 (MCDXIX) oli 15. sajandi 19. aasta. 19. jaanuar – Saja-aastases sõjas Prantsusmaa ja Inglismaa vahel alistus kuningas Henry V-le Prantsuse linn Rouen. Sellega oli Henry V vallutanud kogu Normandia. 30. juuli – Esimene Praha defenestratsioon: Hussiitide sõja avaetendusena viskasid Praha kodanikud raekoja akendest välja seitse kuninga ametnikku. Asutati Rostocki ülikool ... 5. november – Winrich von Kniprode, Saare-Lääne piiskop
Elumus

Elumus (elulemus pole soovitatav) on ajavahemik, mille raskelt haige (näiteks vähihaige, HI-viirusega patsient) võib kas ravimite ja/või ravimeetodite, elundi transplantatsiooni või muude meditsiinivõtete rakendamisega juurde võita elueapikendusena võrreldes statistiliste analüüside põhjal prognoositud eluea pikkusega. Terminit "elumus" ei kasutata üksnes surmalt juurde võidetava ajaperioodi kohta, vaid võidakse kasutada ka näiteks elundi või meditsiiniseadmete (näiteks südamerütmuri) transplantatsiooni järgse ajaperioodi märkimiseks. Elumus on eeskätt meditsiinistatistikas kasutatav kategooria, mille väljenduses sisalduvad mitmed patsiendist mitte sõltuvad tegurid nagu haiguse diagnoosimine, ravimid, elukvaliteet jpm. Enim seostatakse elumust elutabeliga. Vähihaigete elumuses eristatakse tegelikku ja suhtelist elumust. Varem kasutatud terminit "elulemus" pole "Eesti õigekeelsussõnaraamatusse" kantud, küll aga on ÕS 2013-s märksõna "elumus" ja vastav tegusõna "eluma". "Meditsiinisõnastikus" suunatakse kasutaja märksõnalt "elulemustabel" ümber märksõna "elutabel" juurde. ellujäämus haigusvaba elumus progressioonivaba elumus (PFS) viie aasta suhteline elumusmäär (VSE) üldine elumus (OS) Novaator, Vähihaiged tarbivad nende tervisele ülimalt ohtlikku noni-mahla, 8.07.2010, veebiversioon (vaadatud 21.07.2014) Maris Makko, Keelemõte: Teeme ise uue sõna?[alaline kõdulink], 24. märts 2007. veebiversioon (vaadatud 21.07.2014) Tiiu Aareleid, Pille Härmaorg, Margit Mägi, Vähihaigete elulemus Eestis ja teistes Euroopa riikides (EUROCARE-3 projekt), Eesti Arst 2005; 84 (3): 151-156, veebiversioon (Vaadatud 21.07.2014) Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Überlebensrate seisuga 21.07.2014.
Laagri raamatukogu

Laagri raamatukogu (kuni 31. märtsini 2022 Saue Vallaraamatukogu) on Saue Raamatukogude haruraamatukogu Saue vallas Laagri alevikus aadressil Veskitammi 4. Keila kihelkonna Saue valla esimene raamatukogu – Vanamõisa raamatukogu – asutati 1922. aastal ja tegutses alates 1924. aastast Vanamõisas nn valges majas valla avaliku raamatukoguna. See oli pikka aega valla suurim raamatukogu. Nii Vanamõisa kui ka valla järgmised kolm – Ääsmäe, Jälgimäe, Jõgisoo – raamatukogu alustasid tööd traditsiooniliselt koolimajades. Kooli ja raamatukogu juhataja oli tollal enamasti üks ja sama isik. 6. aprillil 1925 otsustas Saue valla nõukogu rajada Saue vallamajja Saue külas valla viienda raamatukoguna Saue valla keskraamatukogu. Seda kuupäeva loetakse Laagri raamatukogu asutamisajaks. Saue valla keskraamatukogu esimene juhataja oli pikemat aega Gustav Lauter (1875–1959), Ants Lauteri vend, kes Saue valla sekretärina (1921–1931) lavastas vallasekretäri ameti kõrvalt näidendeid ja muutis vallamaja tõeliseks kultuurikoldeks. Alates 1936. aastast tegutses Saue valla keskraamatukogu haruraamatukogu ka Pääskülas, algul Jaagu talus, hiljem Tõnu-Mihkli talus (tänapäeval Laagris aadressil Vanasilla 6). Pääsküla harukogu tegutses veel pärast Teist maailmasõda aastatel 1947–1948. Saue vallamajas Saue külas jätkas tööd Saue külaraamatukogu, jagades ruume täitevkomiteega. Väike omaette ruum saadi alles 1950. aastal. 1952. aastal liideti Saue külas asunud külaraamatukoguga Vanamõisa raamatukogu. Aastatel 1944–1950 oli raamatukogu juhataja Hilda Reivik, aastatel 1952–1957 Valve Hurm, kes mõlemad olid mõnda aega ka Saue külanõukogu esimehed. 1957. aastal sai Saue külaraamatukogu juhatajaks Tallinna Kultuurharidustöö Kooli haridusega Urve Saarmann, kes töötas selles ametis kokku 50 aastat. 1975. aastal koliti külanõukogu Saue külast koos raamatukoguga uude haldushoonesse Laagris, kus raamatukogu käsutusse anti kaks tuba teisel korrusel. 1994. aastal paigutati raamatukogu sealsamas parematesse ja vastremonditud kolme naaberruumi ja nimetati ümber Saue Vallaraamatukoguks. Hiljem anti raamatukogu käsutusse Saue vallamaja kogu üks tiib, kus raamatukogu tegutseb alates 17. septembrist 1998. 2008. aastal ühendati Saue vallavalitsuse otsusega Saue Vallaraamatukoguga Hüüru mõisas tegutsenud Hüüru Raamatukogu, mis jätkas tegevust Saue Vallaraamatukogu teeninduspunktina. Hüüru raamatukogu on vanim (asutatud 1886. aastal Harku vallakooli juurde Harku raamatukogu nime all) tänapäeva Saue valla territooriumil tegutsev raamatukogu. 1. aprillil 2022 jõustunud Saue Raamatukogude põhimäärusega reorganiseeriti Saue valla territooriumil tegutsevate raamatukogude tegevus ümber. Põhimäärus sätestab, et Saue Raamatukogudel on seitse haruraamatukogu (nende hulgas on ka Laagri raamatukogu) ja kaks teeninduspunkti. Saue Raamatukogud põhimäärus. RT IV, 09.03.2022, 10. Nirk, Lia. Raamatukogu ja kabareevastane vaim. Koduvald. Saue vallaleht, nr 4, 1. aprill 2015. Saue Vallaraamatukogu ajaloost. Saue Vallaraamatukogu veebisait. Laagri raamatukogu Saue Raamatukogude veebisaidil
Misao Ōkawa

Misao Ōkawa (jaapani 大川 ミサヲ, Ōkawa Misao; 5. märts 1898 Ōsaka – 1. aprill 2015 Ōsaka) oli Jaapani ülipikaealine naine, kes oli alates 12. juunist 2013, Jiroemon Kimura surma järel, Gerontoloogia Uurimisgrupi andmetel maailma vanim elusolev inimene. Ōkawa sündis Tenma ringkonnas Ōsaka lähedal (tänapäeval Ōsaka Kita linnaosa) kimonovalmistajate suguvõsas. Ta abiellus 1919. aastal Yukio Ōkawaga. Neil sündis 2 tütart ja poeg. Abikaasa suri 1931. aastal. 2014. aasta märtsis olid poeg ja üks tütar veel elus. Ōkawa suutis käia kuni 110 aasta vanuseni. Seejärel kasutas ta liikumiseks vaid ratastooli. Misao Ōkawa oli kõigi aegade pikima elueaga jaapanlane, kelle vanus on dokumentaalselt tõendatud 2017. aastani, mil Nabi Tajima tema vanuse ületas. Innes, Emma (3. märts 2014). "The secret to a long life? Sushi and sleep, according to the world's oldest woman". The Daily Mail. Vaadatud 5. märtsil 2015. 4. märts 2015. BBC News Online. Maailma vanim inimene tähistab 117. sünnipäeva Jaapanis (inglise keeles)
Toretsk

Toretsk on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Donetski oblastis. Toretsk asutati 1806. aastal, linna õigused sai 1936. aastal. Kuni 1936. aastani oli linna nimi Štšerbõnivka (Щербинівка). 1936–2016 kandis nime Dzeržõnsk. 2015. aasta 16. oktoobril võttis linnanõukogu vastu otsuse kinnitada linna uueks nimeks Toretsk. Ukraina Ülemraada kinnitas otsuse 4. veebruaril 2016. Toretsk asub 179 meetri kõrgusel merepinnast. 2013. aasta 1. jaanuaril elas linnas 35 296 inimest, 2012. aastal 35 899 inimest ja 2011. aastal 36 324 inimest. Donbassi sõja alul, 2014. aasta aprilli keskel, võtsid valitsusvastaste relvajõudude üksused linna oma kontrolli alla. 11. juulil toimunud valitsusvägede õhurünnakus kandsid valitsusvastaste relvajõudude üksused väidetavalt suuri kaotusi. 21. juulil võtsid valitsusväed linna oma kontrolli alla. Päeva esimesel poolel heisati linna haldushoonele Ukraina lipp. http://www.ukrstat.gov.ua/druk/publicat/kat_u/2015/zb/06/zb_nas_14.zip "Не Донетчине еще 47 населенных пунктов распрощаются с советскими названиями". Infovastupanu. 21.10.2015. Vaadatud 21.10.2015. "Верховна Рада України ухвалила Постанову "Про перейменування окремих населених пунктів та районів"" (ukraina). Ukraina Ülemraada. 4. veebruar 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. juuni 2016. Vaadatud 5. veebruar 2016. "Ukraina riiklik statistikakomitee". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. november 2018. Vaadatud 21. juulil 2014. Ukrainian aircraft eliminated nearly 1,000 terrorists on July 11 - Selezniov www.ukrinform.ua, 12. juuli 2014, vaadatud 21. juuli 2014. "Украинские силовики вошли в Дзержинск". www.gazeta.ru (vene). gazeta.ru. 21. juuli 2014, 16:25. Vaadatud 21. juuli 2014. "Над Дзержинском поднят флаг Украины". sprotyv.info (vene). Infovastupanu. 21. juuli 2014, 16:10. Vaadatud 21. juuli 2014.  Toretsk – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Боевики обстреляли Дзержинск: погиб мирный житель, еще один получил ранения, - МВД. Infovastupanu, 6. veebruar 2015, 09:15. (vene keeles) Robert Plumme. Ukraine war: Six die in shelling as new assault looms. BBC News, 18. juuli 2022
Rudolf Beran

Rudolf Beran (28. detsember 1887 Pracejovice – 23. aprill 1954 Leopoldov) oli Tšehhoslovakkia poliitik. Rudolf Beran oli pärit talupoja perekonnast. Ta lõpetas Strakonices kõrgema majanduskooli. Alates 1906. aastast osales Agraarpartei töös, 1909. aastal sai ta partei noorteorganisatsiooni juhiks. 1915. aastal sai ta Agraarpartei peasekretäriks. 1918. aasta oktoobrist kuni 1939. aasta märtsini oli ta Tšehhoslovakkia parlamendi liige. 1933. sai Beran Agraarpartei aseesimeheks ja 1935. aastal esimeheks. 1935. aastal kandideeris ta Edvard Beneši vastaskandidaadina Tšehhoslovakkia presidendiks, kuid ei osutunud valituks. Müncheni kokkuleppe sõlmimise ja Sudeedi alade loovutamise järel astus Tšehhoslovakkia senini valitsus tagasi ja 1. detsembril 1938 nimetas president Emil Hácha ta Teise Tšehhoslovakkia Vabariigi peaministriks. Rudolf Beran jäi peaministri ametisse lühiajaliselt ka Tšehhoslovakkia okupeerimise ja Böömi- ja Määrimaa Riigiprotektoraadi moodustamise järel. Peaministri ametikohalt astus ta tagasi 24. aprillil 1939. Ametist lahkumise järel elas ta oma talus, tal oli kontakte ka vastupanuliikumise esindajatega. 19. mail 1945 arreteerisid ta Tšehhoslovakkia võimud. 21. aprillil 1947 mõisteti ta kommunistide poolt manipuleeritud kohtuprotsessil kahekümneks aastaks vangi. Rudolf Beran suri tänapäeva Slovakkia territooriumil asuvas Leopoldovi vanglas. http://www.vlada.cz/cz/clenove-vlady/historie-minulych-vlad/rejstrik-predsedu-vlad/rudolf-beran-437/
Jäneda Kool

Jäneda Kool on lasteaed-põhikool Lääne-Virumaal Tapa vallas Jänedal. Õppeaastast 2024/25 liidetakse esimene ja teine kooliaste Lehtse Kooliga ning kolmas kooliaste Tapa Gümnaasiumiga. Kooli koduleht "Jäneda Kool – kas 25 või 185?" Eesti Elu, 3. september 2010 Peegel, M. (2024). Paarkümmend väikekooli lõpetab tegevuse iseseisva asutusena. ERR, 2. veebruar 2024. 2. veebruar 2024, [1]