laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Michael Maestlin

Michael Maestlin (ka Mästlin, Möstlin; 30. september 1550 Göppingen – 20. oktoober 1631 Tübingen) oli saksa astronoom ja matemaatik. Maestlin õppis Tübinger Stiftis teoloogiat, matemaatikat ja Philipp Apiani innustusel astronoomiat. Aastal 1571 sai ta magistriks, 1576 diakoniks Backnangis ja 1580. aastast matemaatikaprofessorks Heidelbergi ülikoolis, 1583. aastast Tübingeni ülikoolis, kus töötas 47 aastat. Tema õpilaste seas oli Johannes Kepler. Maestlinit peetakse Leonardo da Vinci kõrval esimeseks, kes seletas tuhkhalli kuuvalgust õigesti maapaistena. Ta taipas, et komeedid ei ole atmosfäärinähtused ("kuualused" nähtused). Kuigi Maestlin õpetas eeskätt Ptolemaiose maailmasüsteemi (geomeetrilist maailmasüsteemi), oli ta ka üks esimesi, kes võttis omaks Koperniku maailmasüsteemi ning hakkas seda valitud õpilastele õpetama. Ta oli Kepleriga kirjavahetuses. Suuresti tänu Maestlinile võttis Kepler omaks Koperniku süsteemi. Maestlin oli tema tähtsaim õpetaja ja ühtlasi sõber. Võib-olla veenis tema ka Galileo Galileid uue õpetuse õigsuses. Aastal 1582 kirjutas Maestlin üldarusaadava sissejuhatuse astronoomiasse. Ta avaldas esimesena kuldlõike kümnendmurruna: väiksema osa suhe suuremasse on "umbes 0,6180340". Ta tegi seda kirjas Keplerile. Korrektne väärtus on 0,61803398874989484821... Ta oli esimene, kes kataloogis Plejaadide 11 tähte (24. detsembril 1579) ja on võimalik, et ta täheldas neid 14. 3. oktoobril 1590 täheldas Maestlin Marsi varjutust Veenuse poolt. Aastal 1961 nimetati Maestlini järgi üks Kuu kraatritest (Maestlini kraater) ja asteroid 1973 Maestlin. Jules Verne ütles oma romaanis "Viis nädalat õhupallis", et Maestlin olevat suutnud palja silmaga eristada Jupiteri looduslikke kaaslasi ja Plejaadide 14 tähte, millest kõige väiksem oli 9. tähesuurusega. Tavaline inimene suudab ideaalsetes tingimustes eristada objekte tähesuurusega 6,5.
Ojaotsa allikad

Ojaotsa allikad ehk Serga allikad on allikad Meremäe külas. Neist saab alguse Tuhkvitsa oja. Allikad on potentsiaalselt nõrglubja lasundit moodustavad tõusuallikad. Ojaotsa allikad kuuluvad Natura 2000 loodushoiualade eelvalimikku, nende põhjavee avanemiskohtade arv on 10 ja vooluhulk 150 l/s.  Eesti Loodus
Kõõru ohvriallikas

Kõõru ohvriallikas ehk Müräläte on allikas Võru maakonnas Setomaa vallas Kõõru külas. Allikas on kultuurimälestisena kaitse all. Allikas asub Kõõru ja Talka küla vahel, paremat kätt Talka oja kaldal. Rahvapärimuse kohaselt asunud samas kohas ka vana linnuse koht. Piirkonnas on tehtud ka arheoloogilisi väljakaevamisi kuid leidusid ei olnud. Kõõru ohvriallikas kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 28.01.2014) Kõõru ohvriallikas Hiite Maja SA andmekogus.
Luikjärve talu

Luikjärve talu on Obinitsa muuseumi vabaõhufiliaal Setomaa vallas Tobrova külas, tüüpiline seto kindlustalu. Alates 2019. aastast kuulub Luikjärve talu Setomaa Muuseumide koosseisu ning on gruppidele külastatav ettetellimisel. Talu asub Meremäe-Obinitsa tee 6. kilomeetril paremal pool teed Tobrova külas Tuhkvitsa oja kõrgel kaldal. Talu sai oma tarbe- ja joogivee Tuhkvitsa ojast. Talu on tüüpiline näide Setomaal asunud niinimetatud kindlustaludest. Talu iseloomustab hoonetest, kõrgest väravast ja vahetaradest moodustunuda suletud kinnine hoov. Talu maaüksusel asub Tobrova tsässon. Luikjärve talu on planeeritud avada elamustaluna. Seni on võimalik talukompleksiga tutvuda seal korraldatavatel üritustel ning gruppidele ettetellimisel. Setomaa Muuseumid Värska talumuuseum Obinitsa muuseum Saatse muuseum Reegi maja Paloveere talu Seto Tsäimaja "Muuseumi üldinfo". obinitsamuuseum.ee. Originaali arhiivikoopia seisuga 7.03.2018. Vaadatud 25.11.2013. Muuseumi koduleht (vaadatud 14.02.2013)
Novałukoml

Novałukoml (transkribeerituna Novalukoml) on linn Valgevenes Viciebski oblastis Čašniki rajoonis. Asula rajati aastal 1964 Łukomli järve äärde. Novałukomli nimi tuleb lähedal asuva Łukomli asula nimest, mis oli kunagi krivitšite linn ja piirkondlik keskus kuni Liivi sõjani. Novałukoml rajati töölisasulana Łukomli soojuselektrijaama juurde. Aastal 1965 sai Novałukomlist alev, aastal 1970 aga linn. Novałukomlis on raudtee lõppjaam, kuigi seda kasutatakse üksnes kaubaveoks ja reisiliiklust sellele raudteeharul ei toimu. Aastal 2004 rajati linna katoliku kirik. Linnas on kaks keskkooli, polikliinik. Tegutsevad kino ja kultuurimaja. Tööstusettevõtetest on Novałukomli jaoks tähtsaim Łukomli soojuselektrijaam ja sellega seotud ettevõtted, ent tegutsevad ka piimakombinaat ja leivatehas, toodetakse keramsiitliiva. The population as of January 1, 2024 and the average annual population for 2023 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements Linn võrguentsüklopeedias
Susu keel

Susu keel kuulub Nigeri-Kordofani hõimkonda mande keelkonda. Susu keelt räägitakse peamiselt Guineas, aga ka Senegalis ja Sierra Leones. Susu keel on üks Guinea riigikeeltest ja seda räägitakse peamiselt rannikualadel. Kokku on selle keele kõnelejaid 1 060 280, neist 906 000 Guineas. Susu keeles on kasutusel ladina kiri. Susu keeles on 28 häälikut, millest 7 on täishäälikud. Kui sõnas on ühend kh, siis seda hääldatakse kurgunibu väristades (nii nagu prantslased hääldavad r-i näiteks sõnas "France"). Selles keeles grammatilised sood puuduvad. Eitust väljendatakse abisõnaga. Susu keeles esineb sõnajärg SOV (subjekt, objekt, verb). Arvsõnad ühest kümneni susu keeles: üks – kérén kaks – ̀fírín kolm – sàxán neli – náání viis – súlí kuus– sénní seitse – sólófèré kaheksa – sólómásàxán üheksa – sólómánáánía kümme – fuú Alates kolmekümnest kuni üheksakümneni saadakse arvsõnad nii, et lisatakse ette sõna tòngó 'võtma', mida saab mõista kui 'võttes kümme': kolmkümmend - tòngó sàxán nelikümmend - tòngó náání viiskümmend - tòngó súlí kuuskümmend - tòngó sénní seitsekümmend - tòngó sólófèré kaheksakümmend - tòngó sólómásàxán üheksakümmend - tòngó sólómánáání Adamadie birin barixinɛ e lan yɛtɛralui kui, yɛtɛ kolonyi nun yɛtɛ suxu kima. Fondoe nun faxamui na e bɛ boresuxu kima bariboreya fanyi kui. Kõik inimesed on sündinud vabade ning võrdsetena. Neid on õnnistatud mõistuse ja südametunnistusega ning nad peavad käituma üksteisega vennalikult. "Susu - Ethologue" (inglise keeles). Vaadatud oktoober 2013. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |Kasutatud= (juhend)CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Omniglot" (inglise keeles). Vaadatud oktoober 2013. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |Kasutatud= (juhend)CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Panafril" (inglise keeles). Vaadatud oktoober 2013. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |Kasutatud= (juhend)CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Susu Numbers" (inglise keeles). Originaali arhiivikoopia seisuga 2014-01-03. Vaadatud oktoober 2013. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |Kasutatud= (juhend)CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Terraria

"Terraria" on indie-stiilis sandbox-tüüpi videomäng, mis sisaldab nii seiklus- kui ka põnevusmängule omaseid elemente. Mängu arendajaks on iseseisev mängufirma Re-Logic. "Terraria" on saadaval arvutimänguna operatsioonisüsteemile Microsoft Windows, mängukonsoolidele Xbox 360 ja PlayStation 4 ning mobiilseadmete operatsioonisüsteemidele Android ja iOS. "Terraria" võimaldab mängijal uurida, avastada, meisterdada, ehitada ja võidelda erinevate koletistega juhuslikult genereeritud 2D-maailmas. Algselt Microsoft Windowsi operatsioonisüsteemidele mõeldud mäng tuli välja 16. mail 2011. Hinnanguliselt müüdi mängu esimese päeva jooksul kokku 50 000 eksemplari ning juba sama päeva lõpuks mängis seda võrgus 17 000 inimest. Kokku müüdi nädala jooksul maha 200 000 eksemplari, mis tegi Steam'is "Terrariast" nädala ostetuima mängu, olles ees isegi sellistest mängudest nagu "The Witcher 2" ja "Portal 2". "Terraria" püsis tabeli tipus kuus päeva ja seda on 2017. aasta veebruari seisuga müüdud kokku 20 000 000 eksemplari. Mäng väljastati Playstation Networki ja Xbox Live Arcade'i konsoolidele 2013. aasta märtsis (v.a Euroopas ja Austraalias), sisaldades ainult nendele platvormidele omaseid eksklusiivseid mängulisasid. 15. mail 2013 tuli mäng välja Playstation 3 peal ka Euroopas ja Austraalias. Märtsis 2013 teatati, et suvel lastakse "Terraria" välja ka Playstation Vita jaoks. Sama aasta 29. augustil tuli "Terraria" müüki iOS-iga telefonide ja tahvelarvutite jaoks, mille arendajaks on Hollandi mängufirma Codeglue. http://www.terraria.org/ http://www.terrariaonline.com/
Hal'as kunn

Galerii Hal’as kunn (ka Kalju maja) on kunstigalerii Võru maakonnas Setomaa vallas Obinitsa külas. Galeriid haldab MTÜ Seto Ateljee-Galerii. Kunstigaleriis saab tutvuda kaasaegse seto kunsti väljapanekutega, samuti on esitletakse teiste põlisrahvaste hooajanäitusi. Galerii kogudes on oma loominguga esindatud: Ivanov Aleksandr (mari kunstnik), Dõrin Juri (ersa kunstnik), Mikushev Pasha (komi), Rjabov Pjotr (ersa), Kostabi Kalev-Mark, Lauritsa Piitre, Toom Malev, Kalve Toomas, Margna Epp, Kiisson Lembit, Kuusing Mati ja Toomas, Riitsaar Evar, Riitsaar Raili, Gulk Albert, Navitrolla, Jürise Erki, Kalde Ove ja Kalde Kalli, Puhvel Tuuli, Ijavoinen Eero, Kahusk Salme, Kahusk Päivi, Kahusk Maali, Kauksi Ülle.  Algselt oli hoone Ivan Kalju maja. Ivan Kalju peres oli veel naine Kati ja nende kuus last Anna, Maria, Alli, Sonja, Olli ning Alli poeg Mihkel. 1933. aastal ehitati majale teine korrus. Ivan asutas majja kaupluse. Müügil oli kõik vajalik majapidamiskaup, enamasti rauakaubad. 1940. aastal kauplus natsionaliseeriti, pererahvas tunnistati kulakuks, poeg Mihkel tapeti ning 1949. aastal osa perest küüditati. 1945. aastal pandi majja Obinitsa külanõukogu kantselei. Peale seda on majas tegutsenud meierei, sidejaoskond, arstipunkt, raamatukogu ja rahvamaja. Aastatel 1960–1995 asus hoones Obinitsa sovhoosi kontor. Alates 2004. aastast on Evar Riitsaar rajanud hoonesse galerii Hal’as kunn. setokunst.ee Sillaots, Liidia Obinitsa ajast aega, Hilanamoro, 2006.
Obinitsa Seltsimaja

Obinitsa seltsimaja (ka Obinitsa seto seltsimaja) on SA Setu Kultuuri Fond kuuluv hoone Võru maakonnas Setomaa vallas Obinitsa külas. Maja renoveerimistöid alustas sihtasutus 2009. aastal. Hoonete interjöörid olid kujundatud juhuslikult ja vastava aja võimalusi arvestades. Renoveerimise eesmärk oli jätta alles nii palju vana kui võimalik ja ühendada see sobivas vormis uuega – jätta alles ja taastada. Vana tare uhkuseks on algsel vundamendil taastatud setu ahi, mis täidab kõiki vanu funktsioone – on toa- ja ihusoojendaja ning söögitegija. Ahju ehitamisel olid aluseks Mokornulgas säilinud kolm vanaaegset setu ahju. Setu seltsimaja kompleksi renoveerimise ehitusprojekti koostas Rain Veidenberg, sisekujunduse projekti tegid Iir Hermeliin ja Maria Tarvas. Kuna Petserisse ei pääse iga päev nõu pidama ega kokku saama, tullakse seltsimajja, sest sinna on kõigist Setumaa nurkadest võrdne maa tulla. Seltsimaja on olnud paljude algatuste – Seto Kuningriik, Setomaa Valdade Liit, Seto Kongress, Taarka etendus, MTÜ Taarka Pärimusteater – loomise või sündimise koht. Siin tegutseb kolm leelokoori ja Setomaa Valdade Liit. Seltsimaja on olnud koolituste, kursuste, projektinõustamise, ürituste ja algatuste kohaks, näiteks lihavõttemaa ja Setomaa külateatrite päev. "Külauudis". Külauudised. Vaadatud 21.11.2013.
Sirje Potisepp

Sirje Potisepp (sündinud 18. juunil 1961 Kilingi-Nõmmes) on Eesti Toiduainetööstuse Liidu juhataja ja autorallisportlane. Aastatel 1968–1971 õppis ta Tali 8-klassilises Koolis, 1971–1979 Sindi Keskkoolis, 1979–1981 Tartu Riiklikus Ülikoolis keemiat ja 1982–1985 Tallinna Polütehnilises Instituudis biokeemiat. Potisepp töötas aastatel 1995–1999 ASi Remedia kommertsdirektorina ja 1999–2005 ASi Remedia juhatuse liikmena. 2004–2005 oli ta Põhja-Tallinna linnaosavanem. Alates 2005. aastast on ta Eesti Toiduainetööstuse Liidu juhataja. Aastatel 2006–2007 oli Sirje Potisepp ASi Remedia nõukogu liige. 2007. aastast on ta ka Maaelu Edendamise Sihtasutuse nõukogu liige. Teda kutsus autoralli juurde Priit Uus. 2010. aastal oli ta Eesti parim naisrallisõitja. Sirje Potisepp oli aastatel 2003–2017 IRLi liige. 2012 Eesti Kaubandus-Tööstuskoja III klassi aumärk 2018 Valgetähe V klassi teenetemärk Potisepp on abielus, pere on kaks last. Gerli Ramler, Rallinaine Sirje Potisepp, Director, aprill 2013 "Kas Eesti autojuht on liikluses jõhker?" EPL 08.08.2015, lk 3 Sirje Potisepp astus suhkrumaksu tõttu IRL-ist välja ERR, 22.06.2017 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "Sirje Potisepp on uus linnaosavanem". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 21. novembril 2013.
Obinitsa külakeskus

Obinitsa külakeskus on Setomaa vallale kuuluv hoone Võru maakonnas Setomaa vallas Obinitsa külas. Majas asuvad Obinitsa lasteaed, Obinitsa raamatukogu, võimla, jõusaal, riietus- ja pesuruumid ning rendipinnad. Obinitsa külakeskus oli algselt ehitatud Obinitsa Mittetäieliku Keskkooli hoonena aastatel 1962–1963. 1963. aastal alustas selles koolimajas õppetööd 170 last. Obinitsas oli ajalooliselt kool töötanud juba aastast 1890. Samas hoones jätkas tööd Obinitsa Põhikool. 2004. aastal ühendati Meremäe ja Obinitsa põhikoolid Meremäe-Obinitsa Põhikooliks, õppetöö toimus kahes majas: Meremäel ja Obinitsas. 2008. aasta sügisel jätkas Meremäe-Obinitsa põhikool tööd üksnes Meremäe koolimajas ning Obinitsa koolimaja jäi valdavas osas kasutuseta. 2009. aastal renoveeriti maja Obinitsa külakeskuseks. Kogu kompleksi ehitamine-renoveerimine maksis 8 078 599 krooni, sellest 6 866 809 krooni saadi Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuselt. Renoveeris AS Tartu Ehitus. Kokku renoveeriti 1372 m² hoonealust pinda. Majja koliti lasteaed ja raamatukogu, avati võimla, jõusaal ja riietus- ja pesuruumid. "Obinitsa Põhikool". 25.02.2014. Originaali arhiivikoopia seisuga 24.09.2015. "Maaleht". 25.02.2014.[alaline kõdulink]
Make müür

Make müür (ka Möldre müür) on kuni 12 meetri kõrgusele ulatuv liivakivipaljand Piusa jõe kaldal, kalda kõrgus on kuni 17 meetrit. Make müür on Piusa jõe ürgoru maastikukaitseala üks kaitstavatest loodusobjektidest. Paljand asub Vastseliina vallas Möldri külas asuvast Make veskist 300 meetrit allavoolu. Make veski on nime saanud Hendrik Make järgi, kes 1883. aastal rajas selle vesiveski ja saekaatri. 1900. aastast töötas veski teisel korrusel ka villatööstus. Make müür on üks kõrgemaid ja kaunimaid paljandeid kaitseala lõunapoolses osas . Make müür on ülemdevoni liivakivi, Gauja lademe paljand. Gauja lademe paksus on kuni 183 meetrit ja see koosneb kvartsliivast, kirjudest savidest ja peeneteralistest kobedatest purdkivimitest, milles leidub ka kala- ja taimejäänuseid. Gauja lademe liivad settisid 50–70 miljoni aasta jooksul Devoni ajastul (algas 410 miljonit aastat tagasi) toonasesse madalmerre. Kuna devoni liivakivi on suhteliselt mureda struktuuriga, alluvad liivakivi paljandid kergesti erosioonile. Piusa liivakivipaljandid Härma Mäemine müür Devoni liivakivi Piusa jõe ürgoru maastikukaitseala Albert Ivask, Eugen Hillep "Piusa kaitsealal", Eesti Raamat, Tallinn 1973
Setomaa Turismitalo

Setomaa Turismitalo on turismitalu Võru maakonnas Setomaa vallas Kalatsova külas. Turismitalu asub Mäealodsõ talukohas. 1999. aastal asuti seda saja-aastast talu renoveerima, esialgu enda suvekoduks, hiljem juba majutusasutuseks. Majutuskohti on 32. Palkmajades asuvatele tubadele on antud setukeelsed nimetused: Mari tarõ, Sootska tarõ, Kullo tarõ, Lapi tarõ jne. Turismitalu pakub majutust, seminaride, pidude ja suvepäevade korraldamist. Talus on ujumise võimalus, mänguväljakud, suitsusaun ja peosaal. Tammer, Enno Ümber Eesti, Tartu: Tammerraamat, 2005.
Marinova dolokivikarjäär

Marinova dolokivikarjäär on kaevandus ligikaudu kümne meetri paksuse Pskovi kihistu dolokivi lasundil asuvas maardlas Võru maakonnas Setomaa vallas. Marinova karjääris kaevandatakse ja purustatakse ehituslikku dolomiiti. Valdavalt asuvad Kagu-Eestis pinnakattesetete all Ülem-Devoni ladestu purd- ja karbonaatkivimid, karbonaatkivimite paljandeid tuleb seal ette aga väga harva. Paljandeid võib näha Mõniste vallas Peetri jõe kaldapaljandites ja väikesel astangul Meremäe külast põhja pool. Sama kihistu kivimite paljandid asuvad Meremäe vallas Tiirhanna vanas paemurrus ja Marinova dolokivikarjääris. Marinova maardla geoloogiliste uuringute järgi on ligikaudu kümne meetri paksuse Pskovi kihistu dolokivi lasundi ülemine pool väga tugevalt purustatud ja karstunud. Karjääris on kaevandatud kuni kümne meetri paksust dolokivikihti, millest pool asub põhjavee tasemest kõrgemal, pool madalamal. Karjäärist põhjavett välja ei pumbata ning veepiirist allpool olevat kivi kaevandatakse vee alt lõhkamise teel. Põhjavee tasemest kõrgemal asuvat dolokivi iseloomustab väga tugev purustatus ja lasundi ülaosa murenemine. Põhjavee tasemest madalamal paiknev dolokivi on vähem purustunud. Paelasundis lasub ligikaudu meetrikõrgusi ja -laiusi karstikoopaid. Karjääri lõunapoolses osas võib kaevanduse seintes jälgida arvukaid lokaalseid paindeid, mida saab seostada karstikoobaste kohal asunud kivimikihtide läbivajumisega.Vee voolamist lõhelistes kivimites ja seega ulatuslike karstinähtuste kujunemist on soodustanud lähedal asuv Belka jõe org. Oru lääneveerul on arvukalt allikaid, mis toituvad ka Marinova karjääri dolokive läbivast veest. Samas pole täpselt teada, miks dolokivide ülemine osa on Marinova karjääri piirkonnas sedavõrd lõheline. Pole välistatud, et Marinova karjääris avatud dolokividele võisid purustavat mõju avaldada ka tektoonilised protsessid. "Eesti maavarad". Eesti maavarad. Originaali arhiivikoopia seisuga 18.07.2014. Vaadatud 21.11.2013. "Digiraamatud, ajakirjad". digira.ee. Originaali arhiivikoopia seisuga 19.07.2014. Vaadatud 21.11.2013.
Kate keel

Kate keel (Kai, Kate Dong, Kâte, kate) kuulub Paapua keelte Üld-Uus-Guinea hõimkonna Finisterre-Huoni keelte hulka. Paapua Uus-Guinea piirkond on keelelise varieeruvuse tiheduse poolest maailmas esikohal. Kate keele dialektid on Magobineng (Bamota), Parec, Wamora (Wamola), Wana, Wemo. Need dialektid võivad olla ka iseseisvad keeled. Emakeelena kõnelejaid on kokku 20 000. Paapua Uus-Guinea Evangeelne Luterlik Kirik kasutab kate keelt kirikukeelena, mistõttu on selle keele teise keelena kõnelejaid 80 000. Keele emakeelena kõnelejate kirjaoskuse protsent on 25–50%, teise keelena kõnelejate hulgas on kirjaoskuse protsent 50–75%. Kirjasüsteemiks on ladina kiri. Keelt kõneldakse Paapua Uus-Guinea riigis, täpsemalt Morobe provintsis Finschhafeni linnas. Vokaali â foneetiline transkriptsioon on [ɔː]. Kõrisulghäälik c esineb ainult pärast vokaali ja saksa keeleteadlane Pilhofer kirjeldab seda kui vokaali omadust, mis aitab eristada näiteks sõna bo (suhkruroog) sõnast boc (väga) ja si (istutus) sõnast sic (puljong). Konsonant z esineb ainult vokaalide vahel ja ʒ ainult morfeemi alguses. Tähed q ja q (q tegelik kirjapilt arvutikirjas puudub) häälduvad vastavalt [kp] ja [gb]. Kate keeles esineb nii eksklusiivne kui ka inklusiivne I isiku asesõna, arvatavasti austroneesia keelte mõjutuste tõttu. Paapua keelte hulgas on kate keelele iseloomulik eristus inklusiivse ja eksklusiivse esimese isiku vahel vähelevinud. "Ethnologue". Vaadatud 17.11.2013. Austin, P. (2008). One Thousand Languages: Living, Endangered, and Lost. University of California Press. Pilhofer, G. (1933). Grammatik der Kâte-Sprache in Neuguinea. Vierzehntes Beihelf zur Zeitschrift für Eingeborenen-Sprachen. Berlin: Dietrich Reimer. "Jennifer's Language Page". Vaadatud 17.11.2013. "Christusrex". Vaadatud 17.11.2013. "Zompist". Vaadatud 17.11.2013. Flierl, Wilhelm, and Hermann Strauss, eds. (1977). Kâte dictionary. Series C-41. Canberra: Pacific Linguistics. Ross, Malcolm (2005). "Pronouns as a preliminary diagnostic for grouping Papuan languages". In Andrew Pawley, Robert Attenborough, Robin Hide, Jack Golson, eds. Papuan pasts: cultural, linguistic and biological histories of Papuan-speaking peoples. Canberra: Pacific Linguistics. pp. 15–66. ISBN 0858835622. OCLC 67292782. Uus testament kate keeles
Tyro

Tyro oli Iolkose kuninganna. Ta oli Elise kuninga Salmoneuse ja Arkaadia printsessi Alkidike ainus tütar. Tyro abiellus oma onu Kretheusega ja sai temaga kolm poega: Aison, Pheres ja Amythaon. Lisaks sai Tyro Poseidoniga kaksikud Peliase ja Neleuse. Tyro sündis ja kasvas üles oma isa Salmoneuse valitsetud Elises. Tema ema Alkidike suri, kui Tyro oli väike. Tema üles kasvamisest on mitu versiooni. Levinuma versiooni järgi abiellus Salmoneus uuesti ja Tyro võõrasemaks sai Sidero, kes hakkas neiut kiusama, üritades tekitada tema ilu varjavaid vigastusi. Teise versiooni järgi hakkas Tyro isa Salmoneus juba tema lapsepõlves end kreeklaste peajumala Zeusiga võrdseks pidama ja nõudis, et rahvas peajumala asemel tema nimel ohverdusi teeks. Tyro protestis selle vastu ja kui Zeus Salmoneusi ja tema linna hävitas, säästis ta Tyrot ja saatis neiu tema onu Kretheuse juurde. Selles versioonis kasvas Tyro üles Iolkosel ja Sidero oli Kretheuse esimene abikaasa ning Tyro kiuslik võõrasema. "Odüsseia" järgi armus Tyro jõejumalasse Enipeusi ja veetis palju aega jõe kaldal, lootuses meelitada jumala kaldale. Ühel päeval võttis Poseidon Enipeuse kuju, heitis Tyroga ühte ning paljastas pärast oma päritolu. Sellest vahekorrast jäi Tyra rasedaks, Poseidon käskis kaksikute päritolu varjata. Sidero kasutas Tyro abieluvälist rasedust ära ja kiusas teda selle tõttu. Kui kaksikpojad sündisid, jättis Tyro nad loodusesse hukkuma, kuid poisid leidis hobusekasvataja, kes andis neile nimed Pelias ja Neleus ja kasvatas nad üles. Salmoneust üritas Tyrot kasutades hävitada ka tema vend Sisyphos, kes õppis Apollo oraaklilt, et Salmoneuse tütrepojad on saatuse poolest määratud oma vanaisa tapma. Ta heitis ühte Tyroga, kes jäi temast rasedaks. Kui Tyro sai ennustusest teada, tappis ta oma vastsündinutest kaksikpojad, et kaitsta oma isa. Kui Pelias ja Neleus täiskasvanuks said, otsisid nad üles oma ema Tyro, sest nende kasuisa oli poistele nende vanematest rääkinud. Nad said teada, et Sidero oli nende ema aastaid kiusanud ja otsustasid kätte maksta oma ema julma kohtlemise eest. Nad leidsid Sidero Hera templist ja Pelias tappis ta otse altari ees. Tyra abiellus Kretheusega, sõltuvalt versioonist korraldas abielu kas Salmoneus või Kretheus. Nad said kolm poega: Aisoni, Pherese ja Amythaoni. Tyro hilisem saatus on teadmata, kuid eeldatavasti oli ta surnud enne, kui tema poeg Pelias Aisoni troonilt kukutas ja Iolkost valitsema hakkas. Antiope, kelle lugu sarnaneb Tyro loole Kretheus "QUEEN TYRO IN GREEK MYTHOLOGY". Greek Legends and Myths. Vaadatud 16. veebruaril 2024. Watson, Patricia A. (1994). Ancient Stepmothers: Myth, Misogyny and Reality. Brill Academic Publishers. ISBN 9789004101760. March, Jennifer (2014). Dictionary of Classical Mythology (inglise) (teine trükk). Oxbow Books. Houlihan, James (juuni 1994). "Incorporating the Other: The Catalogue of Women in Odyssey 11". Electronic Antiquity. 2 (1).
Raine Loo

Raine Loo (28. märts 1945 Taevere vald – 16. mai 2020 Tallinn) oli eesti näitleja. Ta lõpetas 1963. aastal Tartu 8. Keskkooli ja 1965. aastal Vanemuise õppestuudio. Aastatel 1965–2004 töötas Raine Loo Vanemuise teatris näitlejana, oli ka lavastaja assistent. Ta mängis filmides "Kolme katku vahel" (Eesti Telefilm, 1970), "Värvilised unenäod" (Tallinnfilm, 1975), "Inimene, keda polnud" (Tallinnfilm, 1989) ja "See kadunud tee" (Tallinnfilm, 1990); telelavastuses "Püha öö – üksildusöö" (1982) ja kuuldemängudes ("Iphigeneia Taurises", 1982). 1976 Eesti NSV teeneline kunstnik 2004 Eesti Näitlejate Liidu auraha 2015 Eesti Näitlejate Liidu auliige Tema abikaasa oli botaanik Hans Trass, nende poeg on helilooja ja organist Toomas Trass. https://www.delfi.ee/news/paevauudised/eesti/vanemuine-laskis-raine-loo-lahti?id=6978963 Kolme katku vahel Püha öö – üksildusöö Iphigeneia Taurises Raine Loo: «Tahan praegu vaikida.», Õhtuleht, 8. jaanuar 2004 Suri näitleja Raine Loo, ERR uudised, 18. mai 2020