laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sünonüüm

See artikkel räägib keelelisest terminist. Bioloogia termini kohta vaata artiklit Sünonüüm (bioloogia). Sünonüüm (vanakreeka sõnast synōnymos 'kaasnimeline') on häälikuliselt erinev, kuid tähenduselt sarnane või väga lähedane sõna. Täissünonüüm on teise sõna/sõnaühendiga tähenduse poolest täiesti samane, osasünonüüm (täissünonüüm: lähisünonüüm) on teise sõna/sõnaühendiga tähenduse poolest lähedane, osalt sarnane sõna/sõnaühend. Sünonüümid jagunevad leksikaalseteks ja grammatilisteks sünonüümideks. Leksikaalsed sünonüümid on sünonüümid, mis on kujult üksteisest erinevad, kuid tähenduse poolest sarnased või lähedased samast sõnaliigist sõnad. Näiteks ämber – pang. Grammatilised sünonüümid on sünonüümid, mis on leksikaalselt samasisulised, aga grammatiliselt vormistuselt erinevad keelendid. Näiteks nahkjas – nahataoline. antonüüm homonüüm Sünonüümia "täissünonüüm". sonaveeb.ee. Sõnaveeb. 13. oktoober 2021. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. aprill 2023. Vaadatud 15. aprillil 2023. (nt ligidal ja lähedal) "osasünonüüm". sonaveeb.ee. Sõnaveeb. 13. oktoober 2021. Vaadatud 15. aprillil 2023. (nt kassipoeg ja kassipoiss)[alaline kõdulink] Eesti keele tesaurus (sellelt veebilehelt on võimalik leida eesti sõnade sünonüüme)
Kobjai uluss

Kobjai uluss on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigi keskosas. Ulussi halduskeskus on Viljui jõe kaldal asuv Sangari alev. 2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 14 178, neist 65% jakuudid, 24,2% venelased ja 5,7% eveenid. Uluss jaguneb 13 kohalikuks omavalitsuseks (nasleg), kus on kokku 25 asulat. Оценка численности населения на 1 января 2023 года по муниципальным районам Kobjai ulussi koduleht
Ristipuu

Ristipuu on eesti rahvausundis suurem puu, mille koorde on surnu mälestuseks lõigatud rist. Komme on olnud tavapärane eelkõige Lõuna-Eestis, kus see on paiguti tuntud tänapäevalgi. Tihti, kuid mitte alati on ristipuu mänd (ristimänd, võru keeles ristipetäi). Puude tukka, milles on hulk ristipuid, võidakse nimetada ristimetsaks (võru keeles ristimõts). Saaremaa lääneosas on vahel risti asemel lõigatud puu koorde ka lahkunu peremärk. Andmeid ristipuude kohta on Eestis juba 17. sajandist. Samalaadseid teateid on ka Läti alade ja Soome idaosa kohta. Rist lõigati puusse enamasti teel surnuaiale, harvemini tagasiteel. Seejuures rüübati lonks viina. Mälestusohvrina riputati ristipuude külge ka värvilisi lõngu ja paelu. Usuti, et ristipuu takistab surnu koduskäimist. Setud panid ristipuu alla kõdunema lautsilauad (surnulava lauad), surnuõled ning surnu pesemiseks kasutatud viha. Mõnikord põletati need tseremoniaalselt. Iia ristimänd Kambja ristimänd Hiiepuu Põlispuu Pühapuu Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 256 Marju Kõivupuu. Hinged puhkavad puudes. Huma, 2009. [ristipuude monograafia] Marju Kõivupuu. Ristipuud Lõuna-Eesti matusekombestikus. Akadeemia 1997, nr 1, lk. 35-61. Marju Kõivupuu. In memoriam Laatre ristipedajas. - Mäetagused, nr 16, lk. 117-119. Ristipuude kaart Eesti Rohelise Liikumise kodulehel Marju Torp-Kõivupuu. Ristipuud maastikul ja usundilises jutupärimuses. Mäetagused, nr 27 Rosma ristimets Eesti vaimse kultuuripärandi nimistu
Christian Emil August Offe

Christian Emil August Offe (6. juuli 1818 Tori – 29. aprill 1885 Cannstatt) oli Eesti vaimulik. Õppis aastatel 1835–1840 Tartu Ülikoolis usuteadust. Ordineriti 31. jaanuaril 1843 õpetajaks. Oli aastatel 1843–1850 Tori koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1850–1877 oli Tori, Tahkuranna ja Häädemeeste Miikaeli koguduse õpetaja. Jäi aastal 1877 emerituuri, emerituuris olles elas Cannstattis (praegu Stuttgardi linnaosa). Tema isa Benedikt August Friedrich Offe oli samuti Tori, Tahkuranna ja Häädemeeste Miikaeli koguduse õpetaja. Vanaisa August Heinrich Friedrich Offe oli Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja. Emapoolne vanaisa Johann Christian Samuel Eberhard Hemmelmann oli Vändra ja Käru koguduse õpetaja. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Benedikt August Friedrich Offe

Benedikt August Friedrich Offe (11. märts 1786 Tõstamaa – 29. juuni 1850 Tori) oli Eesti vaimulik. Sai alghariduse koduõpetaja käe all ja lõpetas Tallinnas gümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1804–1807. Ordineeriti 17. oktoobril 1809 õpetajaks. Oli aastatel 1809–1850 Tori, Tahkuranna ja Häädemeeste Miikaeli koguduse õpetaja. Tema poeg Christian Emil August Offe oli samuti Tori, Tahkuranna ja Häädemeeste Miikaeli koguduse õpetaja. Isa August Heinrich Friedrich Offe oli Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja. Äi Johann Christian Samuel Eberhard Hemmelmann oli Vändra- ja Käru koguduse õpetaja. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Aleksander Miller

Aleksander Miller 1. veebruar 1893 Tallinn – 7. märts 1937) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1935) ja piirivalvur. Ta osales Vene sõjaväes Esimeses maailmasõjas ja 4. Jalaväerügemendi koosseisus Vabadussõjas. Piirivalve teenistuses oli ta alates 1923. aastast, olles seal Valga ja Uus-Irboska rajooni ülem. Teda jäi leinama abikaasa pojaga.
August Heinrich Friedrich Offe

August Heinrich Friedrich Offe (30. oktoober 1744 Plön – 7. jaanuar 1806 Tõstamaa) oli Eesti vaimulik. August Heinrich Friedrich Offe sündis Plönis (praeguse haldusjaotuse järgi Schleswig-Holsteini liidumaal). Lõpetas kooli Plönis. Immatrikuleerus 13. oktoobril 1770 Kieli Ülikooli, 30. aprillil 1773 Halle Ülikooli. Oli aastal 1781 Liivimaal, aastal 1782 Otepääl. Ordineeriti 24. mail 1786 õpetajaks. Oli aastatel 1786–1806 (introdutseeriti 19. juulil 1786) Tõstamaa Maarja koguduse (ja Kihnu koguduse) õpetaja. Tema poeg Benedikt August Friedrich Offe ja pojapoeg Christian Emil August Offe olid Tori-, Tahkuranna- ja Häädemeeste Miikaeli koguduse õpetajad. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Georg Gustav Theol

Georg Gustav Theol (23. detsember 1826 Karula – 22. jaanuar 1867 Äksi) oli eesti vaimulik. Õppis koolis Viljandis. Aastatel 1847–1852 õppis Tartu Ülikoolis arsti- ja usuteadust. Ordineeriti õpetajaks 20. detsembril 1854. Oli 1854–1856 Viljandi Pauluse koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1856–1867 (introdutseeriti 15. jaanuaril 1856) oli ta Äksi Andrease koguduse õpetaja. Toimetas aastal 1858 Tallorahva Postimeest. Tema äi Friedrich Carlblom oli Suure-Jaani- ja Viljandi Jaani koguduse õpetaja. Tema vend Theodor Theol oli Helme kihelkonnaarst. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977 Heinrich Rosenthal. Eesti rahva kultuuripüüdlused ühe inimpõlve vältel. Mälestusi aastatest 1869–1900. Ilmamaa 2004
Pürksi mõisa park

Pürksi mõisa park on kaitsealune park Läänemaal Lääne-Nigula vallas Pürksi külas. Pargi pindala on 3,0 ha. Pargi geograafilised koordinaadid on 59° 0′ 24″ N, 23° 31′ 30″ E. Pürksi mõisa park asub Noarootsi Gümnaasiumi territooriumil. Pürksi pargi piir kulgeb piki katastriüksuse 'Pürksi mõis' piiri. Pürksi mõisa pargi keskkonnaregistri kood on KLO1200523. Pürksi mõis Pürksi mõisa park keskkonnaportaalis Pürksi mõisa park kultuurimälestiste riiklikus registris Haapsalu raj. RSN TK otsus nr. 267 Looduskaitse objektide nimekirja täpsustamine
Olev Liivik

Olev Liivik (sündinud 22. augustil 1975) on eesti ajaloolane. Liiviku peamised uurimisvaldkonnad on 19. ja 20. sajandi poliitiline ja sotsiaalajalugu. Ta on muu hulgas uurinud baltisakslaste ajalugu nii iseseisvas Eesti riigis kui enne seda. Aastatel 1994–1999 omandas ta bakalaureusekraadi Tartu Ülikooli ajaloo-osakonnas, läbides Tartus seejärel 2002–2005 ka magistriõpingud ja vahemikus 2006–2014 doktorantuuri. Tema magistri- ja doktoritööd juhendas Tõnu Tannberg, nende teemadeks olid "Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee aparaat 1945-1953" ja "Eesti NSV Ministrite Nõukogu institutsionaalne areng ja kaadrid 1940-1953". Liivik on 2019. aasta märtsist Eesti Mälu Instituudi vanemteadur ning töötab 2022. aastast Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituudis arhiivinduse kaasprofessorina. Tartu Ülikoolis töötas ta teadurina ka vahemikus 2011–2016. 2020. aasta juunis sai ta Riigikantseleilt 25 000 eurose stipendiumi "Eesti riigijuhid 1918–1940/1944" Jüri Jaaksoni biograafia koostamiseks. Ta kuulub Baltisaksa Kultuuri Seltsi Eestis ja on olnud aastatel 2004–2009 ning 2013–2018 selle esimees. Liivik on luterlane, Tallinna Püha Neitsi Maarja Piiskopliku Toomkogudus liige. "Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee organisatsiooniline struktuur 1940-1991"; kaasautor, peatoimetaja: Enn Tarvel. Tallinn: Kistler-Ritso Eesti Sihtasutus, 2002. "Eestimaa Kommunistliku Partei kohalikud organisatsioonid 1940-1991"; kaasautor, peatoimetaja: Enn Tarvel. Tallinn: Kistler-Ritso Eesti Sihtasutus, 2005. "Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee aparaat 1945-1953". Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2006. "Tagasivaade 1950. aasta märtsipleenumile. Kas venelased ja Venemaa eestlased saavutasid võidu "juunikommunistide" ja "korpusemeeste" üle?". – Tuna, 2010, nr 1, lk 55-69. "Eesti NSV Ministrite Nõukogu institutsionaalne areng ja kaadrid 1940-1953"; Kirjastus: Tartu Ülikooli Kirjastus, Tartu, 2014, ISBN: 9789949326501, 348lk, Sari: Dissertationes historiae Universitatis Tartuensis 34 Baltisaksa esemed Eesti muuseumikogudes (koos Tõnis Liibeki ja Ants Heinaga). Baltisaksa Kultuuri Selts Eestis, 2016. ISBN 9789949389513. Viimane peatükk: Baltisakslaste lahkumine Eestist 1939–1941 (koos Tõnis Liibekiga). Argo, 2019. ISBN 9789949688142 EELK teeneteristi ordeni III järk (2019) Olev Liivik Eesti Teadusinfosüsteemis "Olev Liivik". Tartu Ülikool. Vaadatud 8. aprill 2024. "CV: Olev Liivik". Eesti Teadusinfosüsteem. Vaadatud 8. aprill 2024. "Eesti riigijuhtide elu ja tegevuse uurimise stipendiumi saab Olev Liivik". Riigikantselei. 22. juuni 2020. Vaadatud 8. aprill 2024. "Juhatus". Baltisaksa Kultuuri Selts Eestis. Vaadatud 8. aprill 2024. Rain Soosaar (5. juuni 2019). "Pärandi uurija ja edasiandja". Eesti Kirik. Vaadatud 8. aprill 2024.
Pürksi mõis

Pürksi mõis (saksa keeles Birkas) rajati Läänemaal Noarootsi kihelkonnas 1620. aastal. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub mõis Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Pürksi külas. Alates 18. sajandi lõpust kuni võõrandamiseni 1919. aastal kuulus mõis Ungern-Sternbergide aadlisuguvõsale. Mõisa viimane omanik oli Rudolf von Ungern-Sternberg. Ühekorruseline mõisa peahoone – osalt kivist, osalt puidust – on ehitatud arvatavasti mitmes osas 19. sajandil. Säilinud on ka mõni kõrvalhoone (ait, tall-tõllakuur). Paralleelselt Noarootsi Gümnaasiumi rajamisega otsustati hakata vana mõisahoonet kasutama koolina. Mõisa katus lasi küll läbi, aga seinad olid säilinud. 1990. aastal hakati mõisa restaureerima. Restaureeritud mõisahoone avati pidulikult 19. detsembril 1995. Avamisest võttis osa ka toonane Eesti president Lennart Meri. Tänapäeval asuvad mõisas Noarootsi Gümnaasiumi rootsi keele õppeklassid. Nii Pürksi mõisa park, ait, kaev, ait-kelder kui ka peahoone on muinsuskaitse all. Läänemaa mõisate loend Maa-ameti kaardiserver Pürksi mõis Mõisaportaalis
Uuemõisa mõisa park

Uuemõisa mõisa park on kaitsealune park Läänemaal Haapsalu linnas Uuemõisa alevikus. Pargi pindala on 7,5 ha. Pargi geograafilised koordinaadid on 58° 56′ 33″ N, 23° 35′ 1″ E. Pargis asub saarega tiik. Vahetult piki Uuemõisa mõisapargi lõuna-kagukülge kulgeb Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee. Uuemõisa mõisapargi keskkonnaregistri kood on KLO1200524. Uuemõisa mõis Uuemõisa 360° aeropanoraam / aerofoto Uuemõisa mõisa park keskkonnaportaalis Uuemõisa mõisa park kultuurimälestiste riiklikus registris Haapsalu raj. RSN TK otsus nr 267 Looduskaitse objektide nimekirja täpsustamine
Isabella (täpsustus)

Nimel Isabella on mitu tähendust. Isabella küla on küla Hiiumaal. Isabella on eesnimi. Isabella on laev. Isabella oli Taani printsess. Austria Isabella oli Taani kuninganna.
Peter Koch

Peter Koch (8. juuni 1620 Tallinn – 18. aprill 1669 Tallinn) oli Eesti vaimulik. Õppis kuni 1639. aastani Tallinna gümnaasiumis, seejärel pastor Reiner Brocmanni juures Kadrinas. Sai Tallinna linnalt stipendiumi stuudiumiks. Immatrikuleeriti 11. märtsil 1640 Tartu Ülikooli, ssejärel 15. septembril 1641 Königsbergi Ülikooli, kus õppis kuni 1647. Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetajaks kutsuti aastal 1650, õpetajaks sai aastal 1658. Suri 18. aprillil 1669, maeti 28. aprillil 1669 Tallinna Oleviste kirikusse. Tema matusetrükise autor oli pastor Johann Kohsen. Ta on kirjutanud pühendus- ja õnnitlusluulet. Tema äi Georg Salemann oli Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja, poeg Peter Koch oli Jüri koguduse õpetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
Tõstamaa Maarja kogudus

EELK Tõstamaa Maarja kogudus on luterlik kogudus Tõstamaal, mis kasutab Tõstamaa kirikut. Kogudus kuulub Pärnu praostkonda. 2010. aasta seisuga on koguduse hooldajaõpetaja Tiina Janno, organist Evi Vaher ning juhatuse esimees Valev Randmäe. Jumalateenistus toimub kuu esimesel ja kolmandal pühapäeval ning suurtel kirikupühadel algusega kell 14.00 Tõstamaa kirikus. Tõstamaa kirikukihelkonna koguduse abikirikuks oli 1624. aastast (saksa k. Künö) Kihnu Püha Nikolai kirik. Usuvahetusliikumise ajal aastatel 1846–1847 läks suur enamus Kihnu rahvast üle õigeusku ja luteri kirik võeti kasutusele vastloodud õigeusukoguduse kirikuna. ...1662 Raspius . ca 1662, Johann Lucius . 1679–1697, Sigmund Segius 1685. 1689, Hermann Jencken 1699–1705, Lorenz Vestring 1706, Olaus Levelin. ca 1718 –?, Adolph Friedrich Dunte 1728–1735, Johann Friedrich Haller, Tõstamaa Maarja koguduse pastor 1736–1745, Johann Gottfried Pfündel 1747–1749, Michael Albrecht Heder 17..– 1758, Christian Bernhard Oldekop, 1757–1767, Otto Gustav Meyer 1767–1786, August Heinrich Friedrich Offe, Tõstamaa Maarja koguduse ja Kihnu koguduse pastor 1807–1811, Johannes Carlblom, Tõstamaa Maarja koguduse ja Kihnu koguduse pastor 1814–1816, Wilhelm Gottfried Dietrich, Tõstamaa Maarja koguduse ja Kihnu koguduse pastor 1817–1855, Karl Bernhard Gebhardt, Tõstamaa Maarja koguduse pastor 1856–1857, Gottlieb Wilhelm Frantzen, Tõstamaa Maarja koguduse pastor 1862–1873, Wilhelm Gotthilf Robert Adelbert Christiani, Tõstamaa Maarja koguduse pastor 1874–1877, Burchard Sielmann, Tõstamaa Maarja koguduse pastor 1885–1900, Georg Koik, Tõstamaa Maarja koguduse pastor 1935–1936, Johann Sõmer, Tõstamaa Maarja koguduse kirikuõpetaja 1936–1939, Johann Teras, Tõstamaa Maarja koguduse kirikuõpetaja 1940–1944, Peeter Särgava, Tõstamaa Maarja koguduse kirikuõpetaja Karl E. Napiersky, "Beiträge zur Geschichte der Kirchen und Prediger in Livland: Livländische Kirchen- und Prediger-Matrikel". Testama, 1843, seite 101–102
Tuhala Kaarli kogudus

EELK Tuhala Kaarli kogudus on luterlik kogudus endises Kose kihelkonna Kose valla Kata külas. Tuhala kirikus on jumalateenistused igal pühapäeval kell 12:00. Lõikustänupühast kuni ülestõusmispühadeni teenistused talvekirikus (Oru mõisas). Kogudus kuulub Ida-Harju praostkonda. Koguduse õpetaja on Tauno Kibur. Juhatuse esimees Laidi Suumann, aseesimees Arvo Rodi.
Lew R. Berg

Lew R. Berg (õieti Leho Raie; 17. veebruar 1968 – 27. aprill 2005 Tallinn) oli eesti ulmekirjanik. Berg debüteeris 1995. aastal ajakirjas Mardus. Tema teosed räägivad harilikult sõjaväeüksuse või kosmoselaeva meeskonna võitlusest tundmatute või maaväliste eluvormidega ning on seega teadusulme või õudusulme. Suur osa tema loomingust kuulub nn Willardi sarja (Willard on palgasõdurite eriüksuse juht). Tema teosed on kergelt loetavad ning võitlusstseenide ja lahingute kirjeldamises on ta asjatundja. Psühholoogiliselt on teosed vahel nõrgad, tema meestegelased on ühesugused, neid eristab ainult nimi. Naistegelasi on vähe. 2000 – "Tants tulle" (Varrak) 2001 – "Tempel selvas" (Salasõna) 2004 – "Reekviem "Galateiale"" (Fantaasia) 2005 – "Must kaardivägi" (Eesti Raamat) 1998 – Stalker (lühiromaan "Vaimudejõe viirastused") Lew R. Berg Ulmekirjanduse BAASis Lew R. Bergi jutud vanas "Algernonis" Lew R. Bergi jutud uues "Algernonis" Artikleid Lew R. Bergi kohta
Blender

Blender on mitmetähenduslik sõna. Blenderi vald, vald Saksamaal Alam-Saksi kreisis Blender (tarkvara), graafikaprogramm Kannmikser, köögiseade
Sinabung

Sinabung (indoneesia keeles Gunung Sinabung) on tegevvulkaan, mis asub Indoneesias Sumatra saarel 60 kilomeetrit Medani linnast edelas. Vulkaani kõrgus on 2460 m, teistel andmetel 2451 m. Sinabung asub Sunda vulkaanilises kaares, kus India-Austraalia laam sukeldub Euraasia laama alla. Ta on pleistotseenis tekkinud kihtvulkaan, mis koosneb andesiidist ja datsiidist. Sinabungil on 4 kraatrit, millest ainult üks on tänapäeval aktiivne. Sinabungi külgedel on palju vanu laavavoole, mis pärinevad aastal 1600 toimunud viimasest purskest. Enne 2010. aasta purset täheldati Sinabungi vulkaanilist tegevust viimati 1912. aastal ning selleks olid solfataarid ehk praod, mille kaudu maapinnale ilmus laavat või väävlirikast auru. Sinabung asub 40 km kaugusel Toba järvest. 70 tuhat aastat tagasi toimus Toba vulkaani purse, millest suuremat pole hiljem toimunud kusagil maailmas. Selle käigus Toba vulkaan hävis ja selle asupaigas on praegu järv. Vulkaan hakkas purskama 29. augustil 2010 pärast keskööd. Enne seda polnud see pursanud üle 400 aasta. 28. augustil oli vulkaan terve päeva suitsu ja tuhka välja paisanud kuni 1500 meetri kõrgusele. Vulkaanipurse toimus kohaliku aja järgi pärast südaööd. 30. augustil tõusis vulkaanikraatrist suitsu- ja tuhapilv rohkem kui kahe kilomeetri kõrgusele. Vulkaani ümbrustest evakueeriti 29. augusti seisuga ligi 10 000 inimest. Sinabung purskas 15. septembril 2013. Vulkaan hakkas uuesti purskama novembris. "Sissekanne saidil Global Volcanism Program". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. aprill 2009. Vaadatud 31. augustil 2010. Sinabungi vulkaan saidil Geonames Vulkaanipurse Sumatral sundis tuhandeid indoneeslasi põgenema[alaline kõdulink], uudised.err.ee, 29.08.2010 Indoneesia vulkaanipurse sundis tuhandeid inimesi kodudest lahkuma, Õhtuleht, 29.08.2010 Indoneesias evakueeritakse vulkaani tõttu inimesi, uudised.err.ee, 30.08.2010 Sumatra saare vulkaan paiskas täna õhku 30 tuhasammast Postimees, 4. jaanuar 2014
Raivo Maripuu

Raivo Maripuu on eesti lavastaja, produtsent ja näitleja. Tema tuntuim lavastus on telesari "Kelgukoerad". Draamasari "Kelgukoerad" – režissöör Tõsielusari "Malaisia" – režissöör Tõsielusari "Tenerife" – režissöör Saatesari "Naabrist parem" – režissöör Saatesari "KeeleVägi" – režissöör Saade "Meeletu maailm" – režissöör Draamasari "Wikmani poisid" – näitleja Saade "Unelmate pulm" – produtsent http://www.imdb.com/name/nm1944258/
Eesti sõprade rahvusvaheline kokkutulek

Eesti sõprade rahvusvaheline kokkutulek ehk Estonia's Friends International Meeting on president Toomas Hendrik Ilvese, Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse ja suurettevõtja Margus Reinsalu ühisalgatus, millega soovitakse tänada ja tunnustada ärimehi, poliitikuid ja kultuuritegelasi, kelle tegevus ja nõuanded on aidanud Eestil areneda dünaamilise majanduse ja ärksa kultuurikeskkonnaga euroopalikuks riigiks.  Esimene Eesti sõprade rahvusvaheline kokkutulek toimus 18.–20. augustil 2010 Tallinnas. Esimene Eesti sõprade kokkutulek oli nii tänu- kui ka turundusüritus, mis sisaldas Eestisse saabunud külalistega korraldatud ajurünnakut, kus otsiti suundi, kuhu peaks Eesti edasi liikuma. Lisaks ametlikes programmides osalemisele tutvusid osavõtjad siinse kultuuriga. Enam kui 40 liikmest koosnenud Eesti sõprade seltskond külastas Birgitta festivali ja Margus Reinsalu taastatud Oandu vesiveskit Lahemaa rahvuspargis. 20. augustil võtsid külalised osa Eesti taasiseseisvumise pidustustest Kadrioru lossis ja tutvusid Tallinna vanalinnaga. Eesti sõpru võõrustasid president Toomas Hendrik Ilves, peaminister Andrus Ansip, EAS-i juhatuse esimees Ülari Alamets, endine peaminister Mart Laar ning ärimees ja Maroko aukonsul Eestis Margus Reinsalu. Tunnustatud külaliste hulgas oli Läti endine president Vaira Vike-Freiberga, Pagani superautode tootja Horacio Pagani, poliitik ja endine rallisõitja Ari Vatanen, LexisNexis tegevjuht Andrew Prozes ja paljud teised. Tänaseks on toimunud seitse Eesti sõprade rahvusvahelist kokkutulekut, kus osales ligikaudu 150 väliskülalist. Eesti sõprade kokkutuleku programmi kuuluvad tavaliselt EAS-i korraldatud äriseminar, ERSO kontsert, sümpoosion "Quo vadis, Estonia?, kohtumine peaministriga Stenbocki majas, kontsert vastuvõtt Oandu vesiveskis ning Vabariigi Presidendi vastuvõtt presidendi kantselei roosiaias. Eesti sõprade kokkutuleku sümpoosionil on esinenud mitmeid nimekaid väliskülalisi: Stephen Kuhn, Ernst & Young and Robert J. Parker, Credit Suisse (2011), Professor Timothy Garton Ash (2012), Professor Dr. James S. Fishkin and CEO of Ericsson Mr. Hans Vestberg (2013), Proteus Digital Health asutaja ja juhataja Andrew M. Thompson (2014) ja Balaij Srinivasan Andreessen Horowitz, Teleport (2015), Sten Tamkivi, Teleport (2016) ja Matthew Kaminski, Politico (2016). http://www.eas.ee/index.php?option=com_content&view=article&id=4241:estonia-hosts-its-international-friends&catid=244:uudsed-eng&Itemid=1419 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. veebruar 2012. Vaadatud 31. augustil 2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. detsember 2015. Vaadatud 27. novembril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://estonia.eu.friends[alaline kõdulink] Eesti sõprade kokkutuleku video Eesti sõprade kokkutuleku fotod
Alain Corneau

Alain Corneau (7. august 1943 Loiret, Meung-sur-Loire – 30. august 2010 Pariis) oli prantsuse filmilavastaja ja stsenarist. Corneau sai muusikahariduse. Seejärel lõpetas ta kinoinstituudi (Institut des hautes études cinématographiques) Pariisis. Mitme filmi juures töötas ta režissööri assistendina ja neist varaseim oli Costa-Gavrase "L'Aveu" (1970), mis valmis Arthur Koestleri "Keskpäevapimeduse" ainetel. Aastal 1973 valmis Alain Corneau esikfilm "France, Inc.", mis rääkis narkootikumide legaliseerimisest. Ärilises mõttes kukkus see film läbi. Seevastu järgmised filmid mõjutasid ühiskonda oluliselt. Need filmid näitasid selle aja euroopa kino jaoks ebatavalise naturalismiga igapäevaelu julmust. Enamasti tegi neis kaasa Yves Montand. Need filmid olid "Police Python 357" (1976), "La menace" (1977), "Série noire" (1979) ja "Le Choix des armes" (1981). 1980. aastatel hakkas Corneau tegema suurfilme. Tema film "Fort Saganne" (1984) koos Gerard Depardieu ja Catherine Deneuve'iga oli Prantsusmaa senise ajaloo kalleim film. Aastal 1987 valmis tal telefilm Afganistanist "Afghanistan, le Pays Interdit". Aastal 1989 valmis tal film "Nocturne indien", mis oli itaalia kirjaniku Antonio Tabucchi samanimelise romaani "Notturno Indiano" ekraniseering. Aastal 1991 lavastas Alain Corneau Pascal Quignardi romaani "Tous les matins du monde" (eesti keeles "Kõik maailma hommikud"; 2004; tõlkija Triinu Tamm) põhjal filmi "Tous les matins du monde". Film kandideeris parima võõrkeelse filmi Kuldgloobusele ning võitis seitse Césari filmiauhinda: parim film, režissöör, naiskõrvalosa, operaator, helioperaator, helilooja ja kostüümid. Aastal 2003 lavastas ta Amélie Nothombi romaani "Stupeur et tremblements" (eesti keeles "Jahmatus ja värinad"; 2006; tõlkija Eva Koff) põhjal filmi "Stupeur et tremblements". Alain Corneau suri vähki ja maeti Père-Lachaise'i kalmistule.
Euro hinda ei tõsta

"Euro hinda ei tõsta" oli 2010. aastal Eesti Kaubandus-Tööstuskoja algatatud kampaania, mille eesmärk on ära hoida põhjendamatu kaupade ja teenuste hindade tõstmine euro kasutuselevõtu käigus 2011. aastal. Ausa hinnastamise lepinguga liitumine oli vabatahtlik ning leppega liitudes andis ettevõtja lubaduse, et seoses eurole üleminekuga järgitakse head tava ja ei tõsteta põhjendamatult hindu ja ettevõtted ei kasuta eurole üleminekut pangateenuste hindade tõstmiseks. "Euro hinda ei tõsta" märgi õiglast kasutamist jälgis ka Tarbijakaitseamet. Mis on ausa hinnastamise lepe? Ausa hinnastamise leppega on ühinenud üle 100 ettevõtte, Delfi Majandus, 28. august 2010 Pangaliit ühines ausa hinnastamise leppega, Delfi Majandus, 30. august 2010 Kahe nädalaga on ausa hinnastamise leppega liitunud üle 300 ettevõtte, Delfi Majandus, 14. september 2010