laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Basilisk (Harry Potter)

Basilisk on J. K. Rowlingu romaanisarjas "Harry Potter" hiiglaslik madu, kes elas Sigatüükas Saladuste Kambris. Harry Potter tappis ta Gryffindori mõõgaga. Basilisk on väga pikk ja ohtlik madu. Tema pilk on tappev. Kui aga elusolend ei vaata talle otse otsa, vaid näeb peegelpilti, siis ta ainult kivistub. Basilisk on ka väga mürgine. Tema hammustus tapab minutite jooksul, kui hammustatut ei ravita fööniksi pisaratega. Ämblikud pagevad ta eest. Kuna basiliski mürgil on ainult üks ravim, saab seda edukalt kasutada varikätkide hävitamiseks. Godric Gryffindori mõõk "määrdus" basiliskimürgiga ja seda sai kasutada varikätkide hävitamiseks. Basiliski kihvu sai kasutada varikätkide hävitamiseks.
Basilisk

Basilisk (kreekakeelsest sõnast βασιλίσκος basiliskos 'väike kuningas') on mütoloogiline roomajalaadne koletis. Neid on peetud madude kuningaks. Basiliskide välimust on kirjeldatud erinevalt – hiiglasliku sisalikuna, suure maona või koletisena, kellel on mao saba ja hambad, kuke pea ja lohe tiivad. Basiliskid võivad oma ohvri tappa erineval moel – Plinius Vanem kirjeldab teoses "Naturalis Historia" basiliski kui väikest madu, kelle pilk tapab ja kelle roomamisest jääb maha mürgise lima rada. Püha Hildegardi väitel sündis basilisk mao munast, mida haudus kärnkonn ning oma väe sai ta paradiisi maolt. Basiliski hingus on kui tuli, mis tuhastab kõik oma teel. Teise legendi järgi haudus kärnkonn muna, mille oli munenud vana kana. Kirikuisa Augustinus väitis, et basilisk on madude kuningas nagu saatan on deemonite kuningas. Keskaegsetes bestiaariumites kujutatakse basiliski kroonitud maona, keda kummardavad tema alamad. 15. sajandi lõpul levima hakanud süüfilist nimetati basiliski mürgiks. Seitsmest surmapatust oli basilisk kiima sümboliks. Leonardo da Vinci on vahendanud lugu, mille kohaselt olevat surnud nii ratsanik kui hobune, kui ratsanik hobuse seljas olles odaga basiliski tappa püüdis. Ka taimed, millega basilisk kokku puutub või millele hingab, närbuvad. Barokiajastu sümboliraamatud väidavad, et basiliski kivistava pilgu saab võita vaid peegliga, mille abil basilisk tema enda pilguga kivistada. Basiliskid kardavad väidetavalt kukkesid. Biedermann, Hans. Suuri symbolikirja, WSOY, 1993, lk 37
Kallaste vapp

Kallaste vapp on Tartu maakonnas asuva Eesti linna Kallaste vapp. Vapp on kinnitatud 26. juunil 1998. Kuldsel kilbil lainelõikeline punane piit ja avatud tiibadega lendav pääsuke. Vapitüves on kolm sinist lainet, eraldatud kahe hõbedase lainelise vardaga. Kallaste lipp Kallaste linna sümboolika linna kodulehel Kallaste linna sümboolika Riigikantselei lehel Kallaste linna vapi ja lipu kavandid
Tartu vapp

Tartu vapp on Tartu maakonnas asuva Eesti linna Tartu vapp. Vapp on kinnitatud 20. mail 1992. Praegune vapi kujutis ning punavalge lipp kinnitati linna ametlikeks sümboliteks 1928. aastal. Punasel kilbil on hõbedane, korrapärastest kividest laotud, sakmetega linnamüür väravaga ja kahe torniga mõlemas otsas. Tornide alakorrusel on kaarjad hõbedased nišid. Tornide ülakorrusel on neliksiiruse motiivid sõõrides. Teise korruse lõpetab sakmeline serv. Tornide kooniliste kivikatuste tippudes on kuldsed ristid. Tornide vahelises müüris asuvas kaarjas, ülestõstetud langevõrega väravaavas on punasel taustal hõbedane kuueharuline täht ja selle all otstest seina kinnitatud kett. Tornide vahel, müüri kohal hõljuvad ristatutena hõbedane võti vasakult alt paremale üles, keelega ülespoole ja seda kattev kuldse käepidemega hõbedane mõõk paremalt alt vasakule üles. 1940. aastal koostatud Vabariigi Presidendi otsuse kavas on vapi kirjeldus järgmine: Tartu linna vapiks on kilbi punasel väljal hõbedane, sakmetega lossi kivisein lahtise värava ja kahe torniga. Kummagi torni koonusekujulisel katuseharjal on kreekakujuline kuldne rist. Väravas asetseb mustavärviline langevõre, selle all kuueharaline hõbedane täht; tähe all, otsadest seina kinnitatud, mustavärviline ahel. Tornide vahel värava kohal põikasendis kaheterane, sirge, hõbedane mõõk kuldse käepidemega vasakul all ja ristipandult hõbedase võtmega, mille keel pööratud ülespoole. Võti ja mõõk värava kohal on Tartu piiskopkonna ja linna kaitsepühakute Peetruse ja Pauluse atribuudid. Ajaloolase Malle Salupere andmeil on Tartu vapil kujutatud kaubalinna avatud väravat, mis esineb kõigi nende hansalinnade vappidel, kelle kaitsepühakuteks on Peetrus ja Paulus. Ekslik on aga levinud tõlgendus, mille järgi vapp kujutab Tartu toomkiriku torne. Samuti ei ole Tartu vappi annetanud Poola kuningas Stefan Batory, kes andis Tartule lipu. Tartu lipp Tartu logo Tartu maakond Malle Salupere "Kodulinna nägu" Postimees, 18.07.2012 Erik Tender "Tartu linna pitsatist, vapist ja lipust" Tartu, 1936. Tartu linna sümboolika linna kodulehel Tartu linna sümboolika Riigikantselei lehel
Heinrich Rosenthal

Heinrich Rosenthal (7. juuli (vkj 25. juuni) 1846 Tartu – 10. mai 1916 Tallinn) oli Eesti rahvusliku liikumise tegelane, elukutselt arst. Oli Eesti Üliõpilaste Seltsi ja korporatsioon Fraternitas Estica asutajaliige ning auvilistlane. Ta õppis Tartus kreiskoolis ja gümnaasiumis. Aastatel 1865–1871 õppis ta Tartu ülikoolis arstiteadust. Ta oli üks Kalevipoja-õhtute algatajaid, millest kasvas välja Eesti Üliõpilaste Selts. Ta oli aastal 1869 I üldlaulupeo pidukomitee liige. Hiljem, 1880. aastal oli ta ka üks III Tallinna laulupeo algatajaid ja selle korraldava komitee abiesimees. Aastal 1870 Vanemuises etendunud esimeses Eesti näitemängus, L. Koidula eestistatud näidendi "Saaremaa onupoeg" osatäitja. 1871–1873 oli mereväehaigla ordinaator Kroonlinnas ja 1873–1906 mereväearst Tallinnas. 1885–1906 ka Tallinna sõjasadama meditsiinijaoskonna juhataja. Alates 1877. aastast kuni 1894. aastani oli Rosenthal Eesti Aleksandrikooli peakomitee liige. 1878. aastal valiti ta Eesti Aleksandrikooli Tallinna linna abikomitee aupresidendiks. Aastatel 1881–1889 kuulus Rosenthal Tallinna linnavolikokku. Rosenthal arvati pensionile 1906. aastal. Ta oli 1912. aastal asutatud Põhja-Balti Arstide Seltsi asutajaliige. Tema mälestused “Kulturbestrebungen des estnischen Volkes während eines Menschenalters (1869–1890)” on üks parimaid kaasaegseid kokkuvõtteid Eesti ärkamisajast. 1884–1895 oli ta EÜS-i vilistlaskogu esimees ehk vilistlaste talitaja, 1895. aastal valiti ta auvilistlaseks. 1907. aastal lahkus Rosenthal EÜSist koos Fraternitas Estica asutajatega ning valiti ka Fr. Estica auvilistlaseks. "Eesti rahva kultuuripüüdlused ühe inimpõlve vältel: mälestusi aastatest 1869–1900", tõlkinud Krista Räni ; saatesõna ja kommentaarid kirjutanud Mart Laar], Tartu: Ilmamaa, 2004, ISBN 9985770595. "Kulturbestrebungen des estnischen Volkes während eines Menschenalters (1869–1900)", Reval: Cordes & Schenk, 1912. Digitaalselt Tiina Kala, Juhan Kreem, Lea Kõiv, Kalmer Mäeorg, Anu Mänd, Triin Parts (2014). Tallinna ajaloo lugemik: dokumente 13.-20. sajandini. Tallinna Linnaarhiiv. lk 412. ISBN ISBN 978-9985-9769-6-8. Auvilistlased EÜS Heinrich Rosenthal Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Tartu lipp

Tartu lipp on Tartu maakonnas asuva Eesti linna Tartu lipp. Lipp on kinnitatud Riigikantselei sümboolika osakonnas 20. mail 1992. Tartu linna lipp on linnale Poola kuninga Stefan Batory 1584. aastal 9. mai privileegiga lubatud rõhtsa poolitusega kahelaidne valge-punane lipp, mille laiud on võrdsed. Lipu keskel asub Tartu linna vapi suur kujutis (vapi ja lipu kõrguste suhe 1:2). Lipu aluseks on Poola valge-punane lipp. Tartu linna lippu võib heisata Tartu linna pidupäevadel ja tähtsündmustel, samuti koos Eesti lipuga Eesti lipu seaduses sätestatud lipupäevadel. Tartu linna elanikel on õigus heisata linna lipp perekondlike sündmuste ja tähtpäevadel puhul, Tartus tegutsevatel ettevõtetel ja organisatsioonidel oma ürituste ja tähtpäevade puhul. Linna lipu alalise heiskamise otsustab linnavalitsus. Lipud peavad olema heisatud eraldi, ühesuguse pikkusega lipuvardasse ja Eesti lipuga samale kõrgusele. Heisatavad lipud on võrdse laiusega. Kui Tartu linna lipp heisatakse koos Eesti lipuga, paigutatakse linna lipp Eesti lipust lipurivi tagant vaadatuna vasakule. Tartu vapp Tartu logo Tartu maakond Poola lipp Tartu linna sümboolika linna kodulehel Tartu linna sümboolika Riigikantselei lehel
Bob Sinclar

Bob Sinclar (päriselus nimega Christophe Le Friant; sündinud 10. mail 1967) on prantsuse muusik ja muusikaprodutsent. Bob Sinclar alustas diskorikarjääri 18-aastaselt, aastal 1986. Alguses keskendus ta hiphop- ja funk-muusikale, esinedes Chris The French Kissi nime all. Tema esimene klubihitt oli "Gym Tonic". Ta on kasutanud ka esinejanimesid The Mighty Bop ja Reminiscence Quartet. On pannud alguse projektile "Africanism", mis ühendab erinevaid muusikastiile nagu house, džäss, Ladina-Ameerika rütmid, Aafrika pärimusmuusika. 2005. aastal jõudsid edetabelitesse tema lood "Love generation" ja "World, hold on". http://bobsinclar.com/
Oksiidsed mineraalid

Oksiidsed mineraalid on mineraalid, mis sisaldavad hapniku ja metallilise elemendi ioone. Tähtsamad oksiidsed mineraalid on hematiit, magnetiit, rutiil, tsinkiit jne. Oksiidsed mineraalid on majanduslikult väga olulised, sest on peamised tina, raua, alumiiniumi, tsingi, kroomi, titaani ja mangaani allikad. Oksiidsed mineraalid võivad kristalliseeruda aktsessoorsete mineraalidena tardkivimeis, kuid sageli on nad vastavat metalli sisaldava kivimi keemilise murenemise tulemuseks. Hematiit Magnetiit Kromiit Spinell Oksiidid
Rapiir

Rapiir on sirge ja painduva teraga torkerelv, mis tulid kasutusele 16. sajandi alguses ja neid kasutati duellidel. Tänapäeval on rapiirid kasutusel üliõpilaskorporatsioonides ja EÜSis. Rapiiril on korvikujuline korporatsiooni värvides käekaitse. Eestis on neil rohkem sümboolne väärtus, kuid Lätis ja Saksamaal kasutatakse neid ka vehklemises ehk nn. mensuuridel. Epee Espadron Florett Korvrapiir Valik korporatsioonide rapiire
Üleminekuline maakoor

Üleminekuline maakoor on maakooretüüp, mis on omadustelt ookeanilise ja mandrilise maakooretüübi vahepealne. Enamasti ongi tegu vaheetapiga ühest teiseks muutumise protsessis. Üleminekulise maakoorega on näiteks mandrilised riftivööndid (manner rebeneb ning asemele tekib aja jooksul ookean), saarkaared (liituvad ükskord mandriga ning saavad selle osaks), ookeanilised platood (sama saatus nagu saarkaartel). Üleminekuliseks maakooreks nimetatakse ka mandrite stabiilse ääre üleminekuala ookeanilise maakoorega alaks. Mõnikord üleminekulist maakoort eraldi maakooretüübina välja ei tooda.
Aktiivne äär

Aktiivne äär on mandrilise maakoorega laama serv, mida ääristab subduktsioonivöönd. Aktiivseks nimetatakse teda seepärast, et seal toimuvad aktiivsed mäetekkeprotsessid, maavärinad ja vulkaanipursked. Stabiilse äärega mandritel toimub üleminek mandriliselt maakoorelt ookeanilise maakoorega alale sujuvalt ühe laama siseselt. Mandrite aktiivsed ääred on eriti iseloomulikud Vaiksele ookeanile. Seda piirkonda on hakatud nimetama ka Vaikse ookeani tulerõngaks.
Ookeaniline platoo

Ookeaniline platoo on ulatuslik ümbritsevast abüssaalsest tasandikust kõrgem ala ookeani põhjas. Ookeanilised platood tekivad vulkaaniliselt. Tegemist on veealuste suurte magmaprovintsidega. Kivimiliselt koosnevad nad peamiselt basaldist ning mõnikord nimetataksegi neid ookeanilisteks basaltplatoodeks. Tänapäeval on enamik neist siiski kaetud mitmesuguste meresetetega, sest vulkaaniline tegevus on tavaliselt hääbunud. Ookeanilised platood liiguvad mandrite triivi tõttu ümbritsevate mandrilise maakoorega plokkide suhtes ning põrkuvad lõpuks nendega kokku. Et ookeaniline maakoor on sellistel aladel mitme kilomeetri võrra paksenenud, ei ole ookeanilist platood subduktsiooni läbi võimalik vahevöösse sukeldada. Seetõttu usuvadki teadlased, et ookeaniliste platoode teke ja hilisem liitumine mandritega on üks olulisi mehhanisme, mille läbi mandrite pindala on läbi geoloogilise aja kasvanud. Ookeanilised platood tõusevad ümbritsevast ookeanipõhjast umbes kaks kuni kolm kilomeetrit kõrgemale. Maailma suurimad ookeanilised platood on Ontong-Java platoo Vaikses ookeanis ja Kergueleni platoo India ookeanis. Maailma kaart suurte magmaprovintsidega
Kommaan

Kommaan (prantsuse k. Comment) on üliõpilasorganisatsioonides valitsev kindel kord, mis tugineb peale kirjutatud kodukorra veel traditsioonidele ja uusustele, s. t. põlvest põlve edasikantavaile kommetele, mis aastakümnete jooksul enamasti sugugi ei muutu.
Harilik pilliroog

Harilik pilliroog (Phragmites australis) on kõrreliste sugukonda pilliroo perekonda kuuluv taim. Pilliroo sünonüümidena on kasutatud Arundo phragmites L. (basionüüm), Phragmites altissimus, P. berlandieri, P. communis, P. dioicus, P. maximus ja P. vulgaris. Lisaks on pillirool arvukalt rahvapäraseid nimetusi: roog, kõrkmed, merihain, vesiroog, sonn. Pilliroog on levikult kosmopoliit. Pilliroog on Eesti suurim kõrreline. Ta paljuneb siin peamiselt vegetatiivselt, moodustades suuri roostikke, mis koosnevad kloonidest. Need võivad olla enam kui ruutkilomeetri suurused. Pilliroo seemned valmivad Eestis harva. Algselt oli pilliroog mageveetaim, aga ta on halohüüt ehk teisisõnu armastab soolast. Seetõttu talub ta hästi riimvett ja Eestis kasvab ta mererannal sama edukalt kui järvekaldal. Pilliroog kasvab kuni meetrisügavuses vees, aga on juhtunud, et pilliroog kasvab ujuva matina. Taime vars on 2–6 m pikk. Kõrgemad taimed kasvavad sooja suve ja viljaka pinnasega paigus. Soodsates tingimustes võib ta vegetatiivselt levida kiirusega 5 m aastas. Pilliroo lehed on 20–50 cm pikad ja 2–3 cm laiad. Õied puhkevad hilissuvel ja moodustavad tiheda tumelilla pöörise, mis on 20–50 cm pikk. Pilliroog kaob seal, kus pidevalt kariloomi karjatatakse, või kasvatab endale nii lühikesed võrsed kui rohul tavaliselt on. Pilliroovarsi kasutatakse ehitusmaterjalina, samuti punumistöödeks. Pilliroovarsi lõigatakse talvel ja see on taastuv loodusvara, sest ei kahjusta kuidagi taimekasvu ja juba järgmisel aastal kasvavad samasse uued taimevarred. Vanakreeka mütoloogias karistas Apollon kuningas Midast sellega, et laskis talle kasvada eesli kõrvad. Midas häbenes seda ja kandis edaspidi peakatet, kuni tema juuksed kasvasid nii pikaks, et neid tuli lõigata. Midas pidi oma kõrvu juuksurile näitama, aga see tõotas surma ähvardusel, et ei räägi kuninga kõrvadest kellelegi. Saladuse hoidmine osutus tema jaoks siiski raskeks. Lõpuks kaevas ta jõe kaldale augu, sosistas sinna sisse: "Kuningas Midasel on eeslikõrvad!" ja ajas augu kinni. Rohkem saladus teda enam ei vaevanud, kuid järgmisel kevadel kasvas augu kohale pilliroog ja kui tuul seda lehvitas, siis kohises pilliroog kuuldavalt: "Kuningas Midasel on eeslikõrvad." Nii sai kogu rahvas asjast teada. Piiblis mainitakse pilliroogu paarkümmend korda. Moosese ema pani kolmekuuse Moosese pilliroost tehtud tõrvatud ja vaiguga määritud laekasse ja asetas laeka Niiluse jõe äärde kõrkjaisse, kust vaarao tütar selle leidis, poisile halastas ja ta üles kasvatas (2 Mo. 2:3–6). Kui Jeesust enne ristilöömist piinati, siis löödi teda pillirooga pähe (Mt 27:29-30, Mk 15:18-19) ja talle anti pilliroo otsa pandud käsnast äädikat juua (Mt 27:48, Mk 15:36). Noa laev väidetakse olevat tehtud goferipuust ning seest ja väljast tõrvatud (1Mo 6:14). Mis puu on goferipuu, seda pole selgitatud, kuid heebrea keeles nimetatakse sama sõnaga korvi, milles Mooses Niiluse kaldale pandi, nii et seetõttu oli ka Noa laev pilliroost valmistatud. rookatus Pilliroog Piiblis[alaline kõdulink] www.piibel.org Léo Taxil. "Lustakas piibel", lk. 453 Harilik pilliroog andmebaasis eElurikkus
Chargiertenconvent

Chargiertenconvent (Ch!C!) oli Tartu korporatsioonide eestseisuste esinduskogu, mille kätte oli 19. sajandil koondunud võim üliõpilaskonna üle. Ch!C! kehtestas ja täiendas üliõpilaskonna põhiseadust, üldkommaani ja üliõpilaskonna asutused (buršikohus, aukohus ja mitmesugused komisjonid). Chargiertenconventi ajalugu ulatub 1827. aastasse, mil Landsmannschaft'id Fraternitas Rigensis, Estonia ja Livonia sõlmisid kartell-lepingu, millega 1832 ühines ka Curonia. Salajane üldkommaan pärinebki 1832. aastast. 1841. aastal loodi aukohus (Ehrengericht), kuhu iga liige sai valida kolm aukohtunikku. 1847 loodi metsikute üliõpilaste ettepanekul Chargiertenconventi asemele Repräsentantenconvent, kus olid esindatud kõikide üliõpilaste huvid. Siiski olid Landsmannschaft'id hääletamisel ühtsemad ja kui Repräsentantenconventist olid välja astunud kõik metsikutest liikmed ja Ruthenia sektsioon, taastasid allesjäänud Landsmannschaft'id Chargiertenconventi. Pärast taasasutamist tuli Landsmannschaft'i asemel kasutusele termin "korporatsioon". Ühtlasi muudeti lihtsamaks korporatsioonide asutamise korda kui edaspidi piisas 2/3 liikmeskorporatsioonide nõusolekust. 1850. aastal võetigi korporatsioonid Baltica ja Ruthenia Chargiertenconventi liikmeteks. Neist esimese tegevus sundlõpetati 1856 ja teine läks protestiks üldkommaani sätete vastu 1857. aastal ise laiali. 1857 võeti liikmeks korporatsioon Fraternitas Academica Dorpatensis, mis saadeti samuti juba 1861. aastal laiali. 1862. aastal oli Chargiertenconvent sunnitud vastu võtma metsikute üliõpilaste ühenduse Sektsioonid, mis taotles Chargiertenconventi laialiminekut ja Repräsentantenconventi taastamist. Selle taotluse peale saadeti Sektsioonid 23. oktoobril 1864 laiali. Pärast mitmeaastast venitamist võeti 1865 liikmeks korporatsioon Arminia, mis saadeti samuti järgmisel aastal laiali. 5. novembril 1873 võeti olude sunnil liikmeks Metsikute Ühendus (Wildenverband). 6. novembril 1874 saadeti ka see ühendus pärast uute taotluste esitamist laiali. Venestusperioodil eemaldati üldkommaanist sakslust rõhutav osa ning lubati ka mittesakslastel korporatsioone asutada. 1879 võeti kohe pärast asutamist vastu viies pikaajaline liige korporatsioon Neobaltia. 1881 kuni laialisaatmiseni 1891 ning taas 1918. aastast alates oli Chargiertenconventi liige korporatsioon Fraternitas Academica. 1882 võeti teise mittesaksa korporatsioonina liikmeks korporatsioon Lettonia, kes astus 1905. aastal Chargiertenconventist välja. 1884. aastal võeti liikmeks korporatsioon Tarbatonia, kes küll 1887. aastal laiali saadeti. 1890. aastal andis Chargiertenconvent nõusoleku eesti korporatsiooni Fraternitas Viliensise asutamiseks, kuid Riia õpperingkonna kuraator lükkas otsuse tagasi põhjusel, et korporatsioone oli juba piisavalt ja eestlastel oli võimalus liituda teiste korporatsioonidega. 1932. aastal võeti liikmeks korporatsioon Baltonia. Hiio, Toomas. Üliõpilasorganisatsioonid Tartus. – Akadeemia, 2003, nr 4.
Andres Raska

Andres Raska (10. aprill 1916 Ruhja – 16. juuni 1942 Kirovi oblast) oli Eesti sportlane ja üliõpilastegelane, jurist. Õppis 1934–1941 (lõpetas cum laude) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Oli Eesti Üliõpilaste Seltsi esimees. Kandis 22. juunil 1940 Tartus toimunud rahvusliku meeleavalduse ajal sinimustvalget rinnalinti ja jagas neid teistele. Vahistati 26. juunil Narva-Jõesuus. Hukkus nõukogude vangilaagris. Ta oli kolmikhüppes kahekordne (1937, 1938) Eesti meister ja Eesti rekordi omanik (1938), 1935–1937 teatejooksu Eesti meister. Andres Raska on Jaan Krossi romaani "Mesmeri ring" peategelase Indrek Tarma prototüüp. Romaan, mis kannab alapealkirja "romaniseeritud memuaarid nagu kõik memuaarid ja peaaegu iga romaan", ilmus aastal 1995, sai 1996 Virumaa kirjandusauhinna, on taasavaldatud Jaan Krossi "Kogutud teoste" 12. köites (2003) ning on tõlgitud soome (1997) ja hollandi keelde (2000). Jüri Ant, "Andres Raska lugu" – Postimees 1.12.1994, lk 14; järg: 8.12.1994, lk 14 Nils B. Sachris, Karl Wilhelmson. "Prototüübid Mesmeri ringis" – Luup, 27. mai 1996, nr 11 okupatsioon.ee Biograafia ESBL-is
Harald Haberman

Harald Haberman (19. detsember 1904 – 16. detsember 1986) oli eesti zooloog, Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (1946). Harald Haberman lõpetas 1932. aastal bioloogina Tartu ülikooli, oli 1932–1939 Tartu Ülikooli zooloogiainstituudi assistent, 1939. aastast vanemassistent. 1944–1948 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli õppeprorektor ning üldbioloogia ja darvinismi kateedri juhataja. 1951 kaitses bioloogiadoktori väitekirja, 1955 sai professori kutse. 1946. aastal kinnitati Eesti NSV Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks, 1954 akadeemikuks. 1957–1964 oli Bioloogia- ja Meditsiiniteaduste Osakonna akadeemik-sekretär. 1960–1984 „Eesti NSV Teaduste Akadeemia Toimetised. Bioloogia” toimetuskolleegiumi liige. Ta oli 1947–1977 Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudi direktor. Habermani põhiuurimisvaldkond oli aastatel 1929–1939 seotud hüdrobioloogiaga. mageveeselgrootute liigiline koosseis, levik ja ökoloogia. Hilisematel aastatel lisandusid mardikaliste liigiline koosseis ning loodusteaduste filosoofilised küsimused. Haberman on Eesti entomoloogiakoolkonna rajaja, putukate sünökoloogilisfaunistilise uurimise algataja ja zoogeograafilise analüüsi käsitluse looja. Ta oli viljakas loodusteaduste populariseerija. Harald Haberman mängis episoodilist rolli (astronoom) Eesti mängufilmis „Indrek“ (1975). Haberman oli Eestimaa Kommunistliku Partei (EKP) liige alates 1939. aastast. 1940. aasta juunist augustini oli ta Johannes Varese valitsuse siseministri abi ja sisekaitseülem. "Tagasivaatamisi. Memuaarid" Eesti Raamat, 1988 "Eesti jooksiklased (Coleoptera, Carabidae)" Kirjastus Valgus, 1968 "Elu olemusest: andmeid ja mõtteid" Kirjastus Valgus, 1968 "Eesti hüpikpoilased: Chrysomelidae, Halticinae" Eesti NSV Teaduste Akadeemia, 1962 "An ecological and zoogeographical analysis of the Estonian fauna of Carabidae (Coleoptera)" - Eesti NSV Teaduste Akadeemia Toimetised, 1964 "Materialismi ja idealismi võitlusest bioloogias" Eesti Riiklik Kirjastus, 1961 "Mida õpetab mitšuurinlik bioloogia elust" Eesti Riiklik Kirjastus, 1954 "Eesti NSV mardikaliste (Coleoptera) süstemaatiline nimestik leviku- ja leiukohtade andmetega. 1. osa, Röövmardikalised (Adephaga). Систематический список жесткокрылых Эстонской ССР с данными о распространении и стациях видов. 1. часть, Адефаги." Eesti NSV Teaduste Akadeemia, 1952 "Kiirkirja lugemik" Tartu, 1937 "Der See Külajärv als Beispiel einer Eu-Dys Sukzession" Tartu, 1936. "Ahja jõe ülemjooksu põhjafaunast" Tartu, 1934 "Eestikeelne kiirkiri" Tartu, 1930 1964 Eesti NSV teeneline teadlane 1964 Eesti Looduseuurijate Seltsi auliige (1984 aupresident) 1971 Nikolai Vavilovi medal 1980 Tartu aukodanik 1984 Eesti Teaduste Akadeemia medal Harald Haberman Eesti biograafilises andmebaasis ISIK Telesaade „Akadeemikud: 1 | Harald Haberman“ (ETV 1978)
Kaabeltau

Kaabeltau (inglise keeles cable length) on laevajuhtimisel kasutatav pikkusühik. 1 kaabeltau võrdub 1/10 meremiili ehk 185,2 meetriga. Algselt tähendas "kaabeltau" pukseerimisotsa pikkust, mis sõltus laevadest, nende lastist ning ilmast. Tou Merevikis
Eesti mängufilmide loend

Siin on loetletud kronoloogilises järjekorras Eestis valminud mängu- ja lühimängufilme või rahvusvahelises koostöös tehtud mängufilme. Nimekiri ei ole täielik. Eesti filmikunsti ajalugu Eesti animafilmide loend Eesti dokumentaalfilmide loend http://www.efis.ee/et/varamu/eesti-filmilugu/arengujooni-1920-1930 https://www.efis.ee/et/filmiliigid/film/id/4375 Filmi saamislugu. Eesti filmi andmebaas. Tiit Tuumalu (31. august 2016). "«Ema» võitis Austrias parima mängufilmi auhinna". Postimees. Vaadatud 31. augustil 2016. "Einar Kuuse postapokalüptiline lühifilm on nüüd kõigile kättesaadav". Elu24. Postimees. 27. aprill 2015. Vaadatud 8. märtsil 2016. Kadri Kõusaare filmirahastus kukkus läbi. elu24.postimees.ee. Kirke Ert (3. august 2016). "Kinodesse jõuab Rain Rannu guerilla-meetodil tehtud film «Ameerika suvi»". Postimees. Vaadatud 12. septembril 2016. "VÄRSKE VIDEO: Vaata, maailma tippfestivalil võistleva Eesti filmi "Teesklejad" ahjusooja treilerit: peaosades Mirtel Pohla ja Priit Võigemast!". Delfi Publik. Ekspress Meedia AS. 12. september 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. september 2016. Vaadatud 20. septembril 2016. Eesti filmi andmebaas Loodav andmebaas koondab kõik Eestis tehtud filmid, Postimees Online, 21. oktoober 2011 Cinema of Estonia – Eesti kino