laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Khea

Ivo Alfredo Thomas Serue (esinejanimega Khea; sündinud 13. aprillil 2000 Mar del Platas Buenos Airese provintsis Argentinas), on laulja. Ta alustas nagu paljud teised Argentina noored, sepistades oma karjääri tänavatel ja otsis katsetustes oma muusikalist identiteeti. Juba lapsena arendas ta oma muusikamaitset ja soovis saada lauljaks. Khea esimesed sammud muusikatööstuses oli osalemine muusikafestivalidel ja ta tegi väikeseid teoseid freestyle räpi stiilis, mis viis ta sügavamale selle kiiresti areneva tahke poole. Juba enne 18-aastaseks saamist oli Khea kirjutanud mõne muusikapala. 2019. aasta mais jõudis see Spotify kaudu 14 miljoni kuulajani kuus, kuuludes 180 kuulatuima hulka maailmas. "Khea, la gran revelación argentina del trap | Khea, Telefe". Originaali arhiivikoopia seisuga 22.01.2021. Vaadatud 5.05.2020. "Khea - Biografía, historia y legado musical | BuenaMusica.com". Vaadatud 5.05.2020. "Khea, la revelación argentina del trap". Vaadatud 5.05.2020. "Khea, la revelación argentina del trap". Originaali arhiivikoopia seisuga 20.01.2021. Vaadatud 5.05.2020.
Korean Broadcasting System

Korean Broadcasting System (KBS) on Lõuna-Korea riiklik ringhäälinguorganisatsioon. See asutati 1927. aastal ja tegutseb raadio-, televisiooni- ja võrguteenuseid, olles üks suurimaid Lõuna-Korea televõrke.
Novhorod-Siverskõi

Novgorod-Siverskõi (ukraina Новгород-Сіверський, vene Новгород-Северский) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Tšernigivi oblastis, Novgorod-Siverskõi rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Novgorod-Siverskõi asub Desna jõe vasakul kaldal. Novgorod-Siverskõid on esmamainitud 1044. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1620. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Novgorod-Siverskõi elanikest ukrainlasi 93,73%, venelasi 5,33%, valgevenelasi 0,37%, juute 0,13% ja mustlasi 0,09%. [https://our-travels.info/ost/Goroda/Ukraine/Chernigov/Novgorod.php Новгород-Северский, Новгород-Северский район] Наши путешествия Національний склад міст Datatowel.in.ua
Erich Johann von Vietinghoff

Erich Johann von Vietinghoff (13. juuni 1699 Vecmuiža mõis, Liepupe kihelkond – 11. jaanuar 1761) oli Liivimaa mõisnik ning Venemaa keisririigi kõrge ametnik. Vietinghoffide suguvõsast põlvnev Erich Johann von Vietinghoff sündis Rootsi sõjaväelase Fabian Reinhold von Vietinghoffi (suri 1710) ja Ursula von Poorteni pojana. Tema emapoolne vanaisa oli Tallinna asehaldur Matthias von Poorten (1642–1718). 1725–1735 oli ta Liivimaa ja Eestimaa Asjade Justiitskolleegiumi assessor. 28. jaanuaril 1735, määras keisrinna Anna Ivanovna oma sünnipäeva puhul vabahärra Carl Ludwig von Mengdeni (1706–1760) Eesti- ja Liivimaa asjade justiitskolleegiumi presidendiks ning Erich Johann von Vietinghoffi sama kolleegiumi assessoriks. Selles ametis töötas ta 1740. aastani. 1740–1746 oli Saaremaa rüütelkonna maapealik. Talle kuulusid Vecmuiža (Sussikas), Mētaga (Metack; kuni 1733), Ķēči (Fossenberg), Adavere (Addafer) ja Imavere mõis (Immafer; alates 1759) Liivimaa kubermangus ning Jõepere (Jömper) ja Vasivere mõis (Wassifer) Eestimaa kubermangus. Maeti juunis 1761 Põltsamaa kirikusse. 2. augustil 1730 abiellus ta Peterburis Venemaa riigitegelase ning Põltsamaa mõisniku Heinrich von Ficki (1678–1750) tütre Beata Reginaga, kellega sai 8 last: Helena von Vietinghoff (31. detsember 1730–23. september 1815), abiellus Kambja ja Maidla mõisniku Georg Wilhelm von Stackelbergiga (1735–1782). Barbara Eleonore von Vietinghoff (30. jaanuar 1732 Peterburi – 6. november 1797), ei abiellunud Ernst Johann von Vietinghoff (sünd. 24. veebruar 1733 Peterburi) Heinrich Johann Friedrich von Vietinghoff (sünd. 15. august 1734 Peterburi) Hermann Karl von Vietinghoff (1737 Peterburi –1812 Taevere mõis), Adavere mõisnik Gustav Karl von Vietinghoff (1738–1773), Imavere ja Võrevere mõisnik. Heinrich Reinhold von Vietinghoff (1740–1804), Jõepere mõisnik Beata Regina von Vietinghoff (8. mai 1742 – 8. september 1812), ei abiellunud Vietinghoff Baltisches biografisches Lexikon digital: Vietinghoff, Erich Johann v. (1699-1761) Vietinghof gen. Scheel, von u. Barone; EAA.1674.2.208 Carl Ludwig von Mengden oli Erich Johann von Vietinghoffi õemehe onupoeg. Sankt-Peterburgskie Vedomosti, 30. jaanuar 1735 Jaak Rand "Kuressaare majaomanikud 1747. aasta linnaplaani alusel." Saaremaa Muuseumi toimetised, Number 1, 2019 Sankt-Peterburgskie Vedomosti, 22. jaanuar 1740 Sankt-Peterburgskie Vedomosti, 8. aprill 1740 Sünni-, abielu- ja surmameetrika ja andmed ...; EAA.1168.2.7; 1758-1765 , kdr 208 Väljavõte Liivimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
American Airlinesi lend 191

American Airlinesi lend 191 oli Ameerika Ühendriikide sisene reisilend Chicagost Los Angelesse. 25. mail 1979, vahetult pärast õhkutõusmist, kukkus lennuk alla. Õhusõiduki küljest eraldus vasakpoolne mootor ja sellest tekkisid tasakaaluhäired. 258 reisijat, 13 meeskonnaliiget ning kaks inimest maa peal hukkusid. Kokku 273 surmasaanuga lennuõnnetus oli ohvriterohkeim Ameerika Ühendriikide ajaloos. American Airlines on üks suurimaid lennufirmasid Ameerika Ühendriikides. Ettevõtte esimese lennu tegi Charles Lindbergh 15. aprillil 1926, kes lendas Saint Louisest Chicagosse, et vedada posti. Kaheksa aastat hiljem mindi posti vedamiselt üle reisilendude teenuse pakkumisele ja seda teeb ettevõte siiani. Alates 2019. aasta detsembrist lendab American Airlines 55 riiki viiel kontinendil. Ilm oli selge ja lennuk McDonnell Douglas DC-10-10 valmistus õhkutõusmiseks O’Hare’i lennurajalt 32R. Õhkutõusmise ajal eraldus lennuki kerest vasak mootor koos pülooniga, lendas üle tiiva ja kukkus stardirajale. Lend 191 jätkas õhkutõusmist ja hakkas aeronavigatsiooniliste jõudude tasakaalu puudumise tõttu vasakule kreeni kalduma. Õhusõiduk jätkas tõusmist, kuni kreeni kaldenurk oli 112 kraadi ning lennuki ninaosa suunatud allapoole horisonti. Lend 191 kukkus avatud väljale, õhusõiduk purunes ja järgnes tulekahju. Hukkus 273 inimest. Hävisid õhusõidukiangaar ning mitu autot ja haagist lähedal asuvas haagistepargis. Ameerika Ühendriikide riiklik transporditurvalisuse amet (NTSB) tegi kindlaks, et õnnetuse võis põhjustada lennukile kriitilisel õhkutõusmise ajal mõjunud ebasümmeetrilised aerodünaamilised jõud. Sellele järgnesid õhusõiduki rullumine ning vasakpoolse mootori ja pülooni ühenduse eraldumine. 2009. aastal püstitati hukkunutele mälestusmärk Lake Parki Chicagos. Enne seda ei olnud 32 aastat ohvrite mälestuseks alalist memoriaali tehtud. Mälestusmärk on 0,6 meetrit kõrge nõgus sein omavahel kokku sobivate telliskividega, mille peal on lennuõnnetuse ohvrite nimed. Pidulik memoriaali pühitsemine leidis aset 15. oktoobril 2011. aastal. National Transportation Safety Board (21.12.1979). "Aircraft Accident Report – American Airlines" (PDF). David M. North (04.06.1979). "Crash to Boost FAA Scrutiny" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 19.04.2021. "American Airlines – American Company". Encyclopaedia Britannica. 14.02.2013. Nader Issa (25.05.2019). "Flight 191 victims remembered by loved ones at ceremony on 40th anniversary of crash".
Kompressioonsokid

Kompressioonsokid ehk tugisukad võeti meditsiinisektoris 1950. aastatel kasutusele veresoonkonna haiguste ravis (veenilaiendid, tromboosid jne), samuti diabeetikute ravis. Laialdane levik sporti on toimunud suhteliselt hiljuti. Kuidas toimib? Kompressioonsokid parandavad vere tsirkulatsiooni lihastes, mille tulemusel kiireneb ainevahetuse jääkproduktide (nt laktaat) neutraliseerimine ja kehast eemaldamine ning ühtlasi tagab ka lihaste parema hapnikuga varustamise. Vere tsirkulatsiooni tõhustav toime seisneb selle, et kompressiooni tulemusena sulguvad pindmised veenid, mis omakorda põhjustab vereringe intensiivistumise lihase süvaveenides. Kompressiooni tulemusel lihase ainevahetuse kiirenemist on kinnitanud mitmed uuringud. Lisaks tõstavad kompressioonsokid lihase kompaktsust, mis aitab absorbeerida väliseid jõude, alandada vibratsiooni ja salvestada elastsusenergiat. Mehaaniline tugi aitab vältida ka lihaskiudude mikrovigastusi ja ka võimalikke ülekoormusvigastusi. Kuidas kasutada ? Kasutusala on väga lai: nii sportimisel, enne sporti, kui ka pärast spordiga tegelemist, nii harrastajad kui ka tippsportlased. Kirjanduses mainitu põhjal on kompressioonsokid kindlasti õigustatud kesk ja vanemas eas harrastajate seas, kuna ealiste iseärasuste tõttu on aeglasem taastumine, kehvem vere tsirkulatsioon, mille läbi suureneb ka vigastuse oht. Väga paljud sportlased on maininud kompressioonsokkide kasutamist reisimisel (autosõit, lendamine). Pikka aega piiratud liikumisasendis viibimine tekitab kange lihase tunde, jalgadesse tekib turse. Kompressiooni kasutamine aitab mainitud vaevusi oluliselt leevendada. Üldjuhul kompressioonsokkide kasutamisele ajalist piirangut seatud ei ole. On palju näiteid, kui kompressioonsokid on jäetud peale ka ööseks. Pigem on tegemist iga inimese individuaalse lähenemisega. Levinumad tooted - sääreümbris - põlvik - reieümbris - varrukad - püksid - sukad
Mahan Air

Mahan Air (pärsia keeles هواپیمایی ماهان | Havâpeymâye Mâhân) on Mahani lennufirma – 1991. aastal Iraanis asutatud eravalduses lennufirma, mis teeb nii riigisiseseid kui ka rahvusvahelisi lende. Rahvusvaheliste lendude sihtkohad asuvad Kaug-Idas, Kesk-Aasias ja Euroopas. "About Mahan Air". Mahan Air. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. jaanuar 2014. Vaadatud 4. jaanuar 2014. "Sales Offices [Iran]". www.mahan.aero. Mahan Air Tower, Azadegan St., Karaj Highway, Tehran 1481655761- Iran: Mahan Air. Originaali arhiivikoopia seisuga 21. juuli 2009. Vaadatud 17. veebruar 2011.{{cite web}}: CS1 hooldus: koht sisaldab numbrit (link) "Contact us". www.mahan.aero. Mahan Air Tower, Azadegan St., Karaj Highway, Tehran 1481655761- Iran: Mahan Air. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. juuni 2011. Vaadatud 17. veebruar 2011.{{cite web}}: CS1 hooldus: koht sisaldab numbrit (link) "How an Iranian airline 'helped spread coronavirus' (video, 10:29)" (inglise). BBC News. 5.5.2020. Vaadatud 6.5.2020.
Durovi loomateater

Vladimir Durovi nimeline Loomateater (vene keeles Театр зверей имени Владимира Дурова) on lasteteater Moskvas, kus laval esinevad dresseeritud loomad. 1908. aastal ostis tsirkuseartist ja loomataltsutaja Vladimir Durov Moskvas Staraja Božedomka tänaval (tänapäeval Durovi tänav) häärberi hobusetalli ja aiaga ning kohandas selle oma loomadele. 1912. aastal avas ta selles loomateatri (hiljem sai see tuntuks kui Durovi Elavnurk) 90 vaatajale. 1919. aastal andis Durov teatri ja hooned üle riigile. Ise jäi ta seda juhatama. Pärast tema surma (1934) juhtisid teatrit tema lesk ja seejärel tütar. 1980. aastal kerkis vana hoone kõrvale 328 vaatajakohaga uus hoone. 1982. aastal nimetati kahe saaliga teater Durovi-nimeliseks loomateatriks, 2003. aastal Vanaisa Durovi Elavnurgaks. Aastatel 1978–2007 oli teatri juht NSV Liidu rahvakunstnik Natalija Durova. Pärast Natalija surma sai teatri direktoriks ja kunstiliseks juhiks tema vend Venemaa rahvakunstnik Juri Durov. 1. novembril 2022 võttis teatrijuhi ameti üle Juri tütar Natalja Durova noorem (sündinud 1988).  Durovi loomateater – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Durovi loomateatri koduleht
Tromelin

Tromelin (Île Tromelin) on Prantsusmaale kuuluv asustamata saar India ookeanis Madagaskarist idas ja Réunionist põhjas. Tromelin on 1700 meetrit pikk ja 700 meetrit lai, pindalaga 1 km². Saar on merelindude ja kilpkonnade pesitsuspaik. Saarel on kilomeetripikkune lennukimaandumisrada ja ilmajaam taifuunide eest hoiatamiseks. Jaamas töötavad Réunionilt pärit meteoroloogid. Looduslike sadamate puudumise ja korallriffide tõttu ei pääse laevaga saarele. Esimest korda nähti saart prantsuse laevalt 1722. 1761 toimus saare juures laevahukk, kui Prantsuse laev Utile korallrifi vastu purunes. Laev vedas Madagaskarilt Mauritiusele orje. Meeskond sõitis parvel Madagaskarile tagasi, jättes saarele kuuskümmend orja. Alles 1776 saabus järgmine laev, Prantsuse sõjalaev La Dauphine, mis päästis ellujäänud: 7 naist ja 8-kuise poisi. Laeva kapteni ševaljee de Tromelini järgi sai saar ka nime.  Tromelin – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis "Lèse humanité : What happened when slaves and free men were shipwrecked together" The Economist, 19. detsember 2015
Juri Jurjevitš Durov

Juri Jurjevitš Durov (vene keeles Юрий Юрьевич Дуров; sündinud 11. oktoobril 1954 Thbilisis) on vene tsirkuseartist (loomataltsutaja). Juri Durov sündis loomataltsutaja Juri Durovi perekonnas. Tsirkuseareenil hakkas esinema kuueaastaselt isa atraktsioonides. 14-aastaselt juhtis iseseisvalt atraktsiooni, sest isa oli filmivõtetel. Pärast isa surma 1971. aastal külalisetendustel Brüsselis, võttis isa atraktsiooni üle ja esines sellega kuus aastat. 1978. aastal ilmus areenile enda loodud atraktsiooniga. Pärast loomataltsutajast poolõe Natalija Durova surma (2007) sai Durovi loomateatri direktoriks ja kunstiliseks juhiks. 1. novembril 2022 võttis teatrijuhi ameti üle tema tütar Natalja Durova noorem (sündinud 1988). 1993 – Venemaa teeneline kunstnik 2006 – Peeter Suure ordeni 1. järk 2007 – Venemaa rahvakunstnik 2016 – Sõpruse orden Юрий Юрьевич Дуров. ugolokdurova.ru
Natalija Durova

Natalija Jurjevna Durova (vene keeles Наталья Юрьевна Дурова; 13. aprill 1934 Moskva – 27. november 2007 Moskva) oli vene tsirkuseartist (loomataltsutaja) ja literaat. Natalija Durov sündis loomataltsutaja Juri Durovi perekonnas. Lõpetas 1956. aastal Gorki-nimelise Kirjandusinstituudi ja hiljem kaugõppes Timirjazevi-nimelise Moskva Põllumajanduse Akadeemia veterinaaria erialal. Tsirkuseareenil esines Durova esimest korda viieaastaselt 1939. aastal isa atraktsioonis. 1942. aastast esines geparditega, elevantidega ja ilvesega. Aastatel 1961–1973 oli Sojuzgostsirki palgal, esines merilõvidega, morskadega ja ahvidega. Alates 1978. aastast kuni elu lõpuni oli Durovi Elavnurga direktor ja kunstiline juht (1982. aastast Durovi Loomateater). Avaldas rohkem kui 30 raamatut loomadest ja tööst nendega. Valiti NSV Liidu Kirjanike Liidu liikmeks. Durova on maetud Moskvas Novodevitšje kalmistule. Tema abikaasa Mihhail Bolduman (1898–1983) oli näitleja, NSV Liidu rahvakunstnik. Natalija Durova poolvend Juri Durov on tsirkuseartist. 1972 – Vene NFSV teeneline kunstnik 1982 – Vene NFSV rahvakunstnik 1987 – NSV Liidu riiklik preemia (viimaste aastate lavastuste eest Durovi loomateatris) 1989 – NSV Liidu rahvakunstnik 1992 – Mongoolia teeneline kunstitegelane
Siinuskulissajam

Siinuskulissajam on mehhanism, mille abil saab teisendada lineearset edasi-tagasi liikumist pöördliikumiseks ning vastupidi. Lineaarselt liikuv osa ehk kolb on ühendatud pöörleva osaga. Ühendus koosneb lineaarselt liikuva osa küljes olevast pilust ning pöörleva osa küljes olevast pulgast. Liikuva osa asukoht ajas on püsiva pöörlemiskiiruse juures vaadeldav kui lihtharmooniline võnkumine, tekitades sinusoidilise tunnusjoone. Siinuskulissajamit kasutatakse kõige sagedamini nafta- ja gaasitorude voolu reguleerivates ventiilides. Ajalooliselt on kasutatud siinuskulissajamil põhinevaid algelisi masinaid metalli töötlemisel ning ka erinevates auru- ja sisepõlemismootorites. Üks tuntumaid kasutusalasid on auruvedurite rattad, kus aurusilindri kepsu lineaarne liikumine muudetakse rataste pöörlemiseks. Ideaaltingimustes rakendub jõud samasihiliselt siinuskulissajami liikumissuunaga. Sinusoidse liikumise ja kiirenduse ning kosinusoidse kiiruse tulemusena saavutatakse sujuv mootori töö. Ülemises piirasendis (surnud seis) veedetud protsentuaalselt suur aeg tõstab mootori teoreetilist efektiivsust. Samuti eemaldab sinusoidne liikumine kepsu nurgamuutused. Siinuskulissajameid siiski ei kasutata tänapäeval enamus sisepõlemismootorites. Peamiseks põhjuseks on lineaarselt liikuva osa pilu kiire kulumine. Lisaks, pikaajaline ülemises piiriasendis viibimine tõstab mootori soojuskadusid, mis langetab efektiivsust reaalsetes sisepõlemismootorites. "Pneumaatilised ajamid: Scotch Yoke, Rack & Pinion ja Vane". Vaadatud 06.05.2020. "TRADITIONAL SCOTCH YOKE DESIGN COMPROMISES". Originaali arhiivikoopia seisuga 29.12.2019. Vaadatud 11.05.2020. "Q.20. Explain with sketch Scotch Yoke Mechanism?". Vaadatud 11.05.2020.
Juri Durov

Juri Vladimirovitš Durov (vene keeles Юрий Владимирович Дуров; 12. jaanuar 1910 (vkj 30. detsember 1909) Peterburi – 22. veebruar 1971 Brüssel) oli vene tsirkuseartist (loomataltsutaja). Juri Durov kasvas üles loomataltsutajast vanaisa Vladimir Durovi perekonnas. Oli aastatel 1918–1928 Durovi assistent Durovi Elavnurgas. 1935. aastast esines iseseisvalt dresseeritud loomadega. Valdas täiuslikult Durovi loomadressuuri metoodikat. 46 aasta jooksul käis ringreisidel Nõukogude Liidus ja üle maailma. Suri 22. veebruaril 1971 olles Brüsselis külalisetendustel. Durov on maetud Moskvas Novodevitšje kalmistule. Tema tütar Natalija Durova oli ja poeg Juri Durov on samuti loomataltsutajad. 1939 – Vene NFSV teeneline kunstnik 1965 – Vene NFSV rahvakunstnik 1971 – NSV Liidu rahvakunstnik
Lev Vassiljev (kunstnik)

Lev Vassiljev (20. veebruar 1929 Tula – 17. detsember 2020) oli Eesti maalikunstnik ja graafik. Vassiljev sündis inseneri perekonnas. Pärast õpinguid Moskva kunstikeskkoolis siirdus ta Tallinna, kus õppis 1950–1956 ERKI-s ja lõpetas selle skulptuuri erialal. Tema õppejõududeks olid vanema põlvkonna Eesti skulptorid nagu Enn Roos, Aleksander Kaasik ja Martin Saks. 1950.–1960. aastail kujunes temast raamatuillustraator ja –kujundaja, kes töötas peamiselt Moskva raamatukirjastustele. 1966–1970 töötas ta õppejõuna Moskva Kõrgemas Kunsttööstuskoolis ning 1970–1974 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kunstiosakonnas. Ta tegutses ka plakatikunstnikuna. Seejärel oli ta vabakunstnik ja Eesti Kunstnike Liidu liige ning Maalikunstnike Liidu liige. Tema abikaasa oli graafik Maret Olvet. https://www.maal.ee/lev-vassiljev Postimees, Kultuuritoimetus (22.12.2020). "Suri kunstnik Lev Vassiljev". Vaadatud 22.12.2020. Lev Vassiljev tähistab 90. sünnipäeva näitusega http://levvassiljev.blogspot.com/ https://www.maal.ee/lev-vassiljev Lev Vassiljev tähistab 90. sünnipäeva näitusega
Vladimir Durov

Vladimir Leonidovitš Durov (vene keeles Владимир Леонидович Дуров; 7. juuli (vkj 25. juuni) 1863 Moskva – 3. august 1934 Moskva) oli vene tsirkuseartist (loomataltsutaja). Vladimir Durov esines tsirkuseareenil alates 1879. aastast. Kujundas loomadressuuri teaduslikud alused. Avas 1912. aastal Moskvas Staraja Božedomka tänaval (tänapäeval Durovi tänav) loomateatri (hiljem sai tuntuks kui Durovi Elavnurk), mille andis 1919. aastal üle riigile. Durov jäi seda juhatama. 1920. aastatel organiseeris zoopsühholoogia labori. Kirjutas mitu raamatut loomade dresseerimisest, sealhulgas 1927. aastal "Мои звери" (eesti keeles "Minu loomad", Ilukirjandus ja Kunst, 1946). Durov on maetud Moskvas Novodevitšje kalmistule. 1927 – Vabariigi teeneline kunstnik  Vladimir Durov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Vladimir Grigorjevitš Durov

Vladimir Grigorjevitš Durov (vene keeles Владимир Григорьевич Дуров; 29. aprill (vkj 16. aprill) 1909 Voronež – 14. märts 1972 Moskva) oli vene tsirkuseartist (loomataltsutaja). Vladimir Durov oli Durovite tsirkusedünastia esindaja, tsirkuseartist Anatoli Durovi (1864–1916) lapselaps. Pärast loomataltsutajast onu Anatoli Durovi surma (1928) võttis üle tema dresseeritud loomad ja hakkas nendega tsirkuses esinema. Käis ringreisidel, sealhulgas andis külalisetendusi Suurbritannias, Belgias, Itaalias ja Prantsusmaal. Kirjutas artikleid tsirkusekunstist. Durov on maetud Moskvas Novodevitšje kalmistule. Tema nimekaimust vanaisa vend Vladimir Durov oli Durovi loomateatri rajaja. 1939 – Lenini orden 1939 – Vene NFSV rahvakunstnik 1958 – Tööpunalipu orden 1967 – NSV Liidu rahvakunstnik
Gotabaya Rajapaksa

Nandasena Gotabaya Rajapaksa (singali keeles ගෝඨාභය රාජපක්ෂ, tamili keeles கோட்டாபய ராஜபக்ஸ; sündinud 20. juunil 1949) on Sri Lanka sõjaväelane ja poliitik, Sri Lanka president (2019–2022). Ta oli aastatel 2005–2015 Sri Lanka kaitseministeeriumi sekretär, nendel aastatel oli president tema vanem vend Mahinda Rajapaksa. Tema ametiajal õnnestus Sri Lanka relvajõududel väljuda võidukalt Tamili Tiigrite vastu veerand sajandit peetud kodusõjast. Rajapaska sündis Sri Lanka Lõunaprovintsis, ta kuulub võimukasse suguvõssa. Ta õppis Colombos Ananda kolledžis, aprillis 1971 astus Sri Lanka armeesse. Ta läbis väljaõppe Diyatalawas armee väljaõppekeskuses ning määrati algul sidesõduriks, hiljem jalaväelaseks. Ta osales Sri Lanka kodusõja esimestes etappides Gajaba rügemendi koosseisus, võitles Vadamarachchi operatsioonis, Thrividha Balaya operatsioonis ning tõrjus 1987.–1989. aasta JVP ülestõusu. Ta läks ootamatult vara erru ning naasis tsiviilellu IT-alale, aastal 1998 kolis ta Ameerika Ühendriikidesse. Aastal 2005 kolis ta kodumaale tagasi, et aidata enda vennal valmistuda presidendivalimisteks, ta määrati samal aastal kaitseministeeriumi sekretäriks. Tema ametiaja sisse jäi ka 2009. aasta, kui Sri Lanka valitsusväed said lõplikult võitu Tamili tiigritest, kelle juht Velupillai Prabhakaran samal aastal lahingus hukkus. Detsembris 2006 tegid Tamili tiigrid Gotabaya Rajapaskale mõrvakatse, kuid enesetapurünnak luhtus. Ta astus 2015. aastal ametist tagasi, kuna tema vend kaotas valimised. 2018. aastal kandideeris ta presidendivalimistel. Tema programm taotles rahvuslikkust, majandusarengut ja riikliku julgeoleku parandamist. Võidu tagas talle toetus saare singalite enamusega piirkondades. 18. novembrist 2019 kuni 14. juulini 2022 Sri Lanka president. Ta oli Sri Lanka ajaloo esimene sõjaväelise taustaga riigipea ning esimene varasema valitsuskogemuseta riigipea. "Police to probe Gota's citizenship, passports". Daily FT. Colombo, Sri Lanka. 10. august 2019. Vaadatud 27. oktoober 2019. "Gota's Lanka citizenship in doubt, candidacy under cloud". The Island. Colombo, Sri Lanka. 22. september 2019. Vaadatud 27. oktoober 2019. Singh, Anurangi (29. september 2019). "Gota's citizenship challenged in Court of Appeal". Sunday Observer. Colombo, Sri Lanka. Vaadatud 27. oktoober 2019. "People want non-traditional politicians - Gotabhaya Rajapaksa". www.dailymirror.lk (inglise). Vaadatud 14. jaanuar 2019. "CT finds Gota's true U.S. renunciation certificate". Ceylon Today. 1. august 2019. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. oktoober 2019. Vaadatud 1. august 2019. "Gotabaya Rajapaksa". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. jaanuar 2020. Vaadatud 6. mail 2020. "Sri Lankan President Gotabaya, the first person with military credentials to be elected as President". Al Jazeera. Vaadatud 26. november 2019.