laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Spordialaliit

Spordialaliit on mingi spordiala edendamiseks loodud spordiorganisatsioon. Eesti spordiseaduse järgi on spordialaliit spordiala harrastavate spordiklubide üleriigiline ühendus, kes spordiala rahvusvahelise spordialaliidu ja rahvusliku olümpiakomitee liikmena esindab spordiala ja kellel on ainuõigus korraldada üleriigilisi meistrivõistlusi ning selgitada meistreid. Samas aga on Eestiski spordialaliite, mis ühendavad füüsilisi isikuid ja mitte klubisid.
Koltan

Koltan ehk kolumbiit-tantaliit on haruldaste muldmetallide maak, mis sisaldab mineraale kolumbiit ja tantaliit. Suuremad maardlad asuvad Brasiilias ja Kesk-Aafrikas. Kongo DV-s, kus on maailma suurimad koltanivarud, on kaevandamisest saadud tuludega rahastatud tõsiseid konflikte. Maak sai nime nioobiumi (mida varem nimetati kolumbiumiks) ja tantaali järgi. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. märts 2011. Vaadatud 21. märtsil 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Kornid

Kornid on rahvas, kes elab Suurbritannia edelaosas Cornwalli poolsaarel. Kornid on asunud taastama korni keelt, mis oli juba igapäevasest kõnepruugist kadunud.
Alexandre Lenoir

Marie Alexandre Lenoir (27. detsember 1761 Pariis – 11. juuni 1839) oli prantsuse arheoloog ja muinsuskaitsja. Tema olulisimaks teeneks on paljude kultuurimälestiste (sealhulgas Prantsusmaa kuningate hauamonumendid) päästmine Prantsuse revolutsiooni ajal.  Alexandre Lenoir – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Udu (King)

"Udu" ("The Mist") on Stephen Kingi lühiromaan, mille alusel on tehtud ka samanimeline film. Teos on stiilipuhas õuduslugu, milles erakordselt tihedas udus tegutsevad näljasevõitu elukad. Teos ilmus kõigepealt 1980. aastal õudusjuttude kogumikus "Dark Forces". Mõnevõrra redigeeritud versioon ilmus 1985. aastal Kingi kogumikus "Skeleton Crew". Eraldi pehmes köites raamatuna ilmus teos 2007. aastal seoses filmi linastumisega. Eesti keeles on teos avaldatud kirjastuse Fantaasia väljaandel sarjas "Sündmuste horisont" 2008. aastal.
Udu (film 2007)

"Udu" (inglise The Mist; täieliku pealkirjaga Stephen King's The Mist) on 2007. aastal linastunud Ameerika Ühendriikide õudusfilm, mis tugineb Stephen Kingi samanimelisele lühiromaanile. Linateose lavastas Frank Darabont. Filmi näitlejate ansamblis teevad kaasa Thomas Jane, Marcia Gay Harden ja Laurie Holden "Udu" filmiti Louisiana osariigis Shreveportis. Thomas Jane – David Drayton Laurie Holden – Amanda Dumfries Nathan Gamble – Billy Drayton Toby Jones – Ollie Weeks Marcia Gay Harden – pr Carmody Frances Sternhagen – Irene Reppler Andre Braugher – Brent Norton William Sadler – Jim Grondin Alexa Davalos – Sally Jeffrey DeMunn – Dan Miller Melissa McBride – naine lapsega Buck Taylor – Ambrose Cornell Samuel Witwer – reamees Wayne Jessup Chris Owen – Norm David Jensen – Myron LaFleur Ron Clinton Smith – hr. Mackey Juan Gabriel Pareja – Morales "Udu (film 2007)" andmebaasis Box Office Mojo (inglise) Udu (2007). Filmiveeb.ee foorum
John Dickson Carr

John Dickson Carr (30. november 1906 – 27. veebruar 1977) oli šoti päritolu ameerika kriminaalromaanide autor. Ta on tuntud nn lukustatud ruumi mõistatuste (locked room mystery) žanri viljelejana. Ta kirjutas ligi 80 romaani. Tema tuntumad tegelaskujud on Sir Henry Merrivale (22 teost), doktor Gideon Fell (26 teost) ja Henri Bencolin (9 teost). Ta kasutas pseudonüüme Carter Dickson, Carr Dickson ja Roger Fairbairn. John Dickson sündis 1906. aastal USA-s Pennsylvanias Julia ja Wooda Nicholas Carri pojana. Tema isa oli advokaat ja demokraadist kongresmen. Hariduse omandas ta Pottstownis The Hill Schoolis (mille lõpetas 1925. aastal) ja Haverford College'is (1929). 1930. aastatel kolis Suurbritanniasse, kus temast sai viljakas kriminaalromaanide kirjutaja. Esimene romaan "Ta kõnnib öösel" ("It Walks By Night") ilmus 1930. aastal. Uuel kodumaal abiellus John Clarice Cleavesiga (1909–1993). Neil sündis kolm last. 1948. aastal naasis ta Ameerikasse. 1963. aasta varakevadel tabas kirjanikku insult, mis halvas tema vasaku kehapoole. Vaatamata rängale õnnetusele jätkas kirjanik visalt ühe käega kirjutamist. John Dickson Carr suri 70-aastaselt kopsuvähki. "Ta kõnnib öösel" (detektiiv Henri Bencolin) – "It Walks By Night", 1930; eesti keeles: Katherine, 1994 "Kadunud võllapuu" (Bencolin) – "The Lost Gallows", 1931; eesti keeles: Katherine, 2001 "Mürgitavad naljaviluks" – "Poison in Jest", 1932; eesti keeles: Katherine, 2001 "Mõrv muuseumis" (Bencolin) – "The Waxworks Murder" (ameerika pealkiri: "The Corpse In The Waxworks"), 1932; eesti keeles: Loodus 1940 sarjas "Kriminaalromaan" nr 37. "Kolm kirstu" (detektiiv Gideon Fell) – "The Hollow Man" (ameerika pealkiri: "The Three Coffins"), 1935; eesti keeles: Eesti Raamat, 1992 sarjas "Mirabilia". "Kolmas kuul" – "The Third Bullet", 1937; eesti keeles: Katherine, 2002 "Rohelise kapsli mõistatus" (Fell) – "The Black Spectacles" (ameerika pealkiri: "The Problem of the Green Capsule"), 1939; eesti keeles: Katherine, 1993 "Keisri nuusktubakatoos" (detektiiv Dermot Kinross) – "The Emperor's Snuff-Box", 1942; eesti keeles: Katherine, 2002 "Sosinad" (Fell) – "He Who Whispers", 1946; eesti keeles: Katherine, 2004 "Teine timukas" kogumikus "Kärbes" : (jutustused); eesti keeles: Elmatar 1994 sarjas "Öölane" nr 3. 1963 Grand Master Award – elutööpreemia (Edgar Allan Poe auhind) 1973 Grand Master – elutööpreemia (Rootsi kriminaalkirjanduse auhind) John Pugmire. A Locked Room Library. MYSTERY*FILE. The Crime Fiction Research Journal J(ohn) D(ickson) Carr (1906-1977). Kirjasto.sci.fi John Dickson Carr Society. John Dickson Carr Bibliography of First Edition Books Douglas G. Greene. John Dickson Carr: Explaining the Inexplicable. MysteryNet.com
Frank Darabont

Frank Darabont (sündinud 28. jaanuaril 1959 Prantsusmaal Doubs' departemangus Montbéliardis) on Ungari päritolu USA filmilavastaja, stsenarist ja produtsent. Ta on olnud kolm korda nomineeritud Oscarile. Ta tuntumad filmid on Stephen Kingi teoste järgi lavastatud "Shawshanki lunastus", "Roheline miil" ja "Udu". Samuti on ta sarja "The Walking Dead" ("Elavad surnud") produtsent.
Al-Ḩijāz

Al-Ḩijāz (eesti keeles varem ka Hidžaz; araabia الحجاز‎ 'tõke') on piirkond tänapäeva Saudi Araabia lääneosas. Läänes piirneb see Punase merega ning ulatub Haqlist Al-‘Aqabah' lahe ääres Jizanini. Peamine linn on Jiddah, kuid tuntumad islami pühad linnad on Meka ja Mediina. Islami pühapaikade asukohana on Al-Ḩijāzil tähtis roll araabia ja islami ajaloos ning kultuuris. Piirkonna nimi tuleneb sellest, et see lahutab Najdi idas Tihamah'st läänes. Al-Ḩijāzi põhjaosa kuulus Rooma riigi Arabia Petraea provintsi. Hiljem oli Al-Ḩijāz Kalifaadi keskus, kuni selle pealinn koliti Damaskusse. Enamiku hilisemast ajaloost oli piirkond kohalike suurvõimude mõju all nagu Egiptus ja Otomani impeerium, kuni 20. sajandi alguses järgnes lühike iseseisvusaeg. 1916, kui Al-Ḩijāz kuulus veel Otomani võimu alla, kuulutas seriif Ḩusayn ibn ‘Alī Al-Ḩijāzi Husseini ja McMahoni kirjavahetuse ajel iseseisvaks. 1924 haaras ibn Alilt võimu naaberala Najdi valitseja Ibn Saud. Liidetud alast sai algul Hidžazi ja Najdi kuningriik ning hiljem Saudi Araabia kuningriik. Tänu kahele pühale linnale on Al-Ḩijāz kuulunud mitmele impeeriumile. 632–661 valitsesid seda Rašiidi dünastia kaliifid, 661–750 Umaijaadid, 750–1258 Abbassiidid, 967–1094 Fatimiidid, 1094–1254 Aijubiidid, 1254–1517 Mamelukid, 1517–1916 Otomani impeerium, 1916–25 Hidžazi kuningriik ning 1925. aastast kuulub ala Saudi Araabia alla.
Hārūn ar-Rashīd

Hārūn ar-Rashīd (araabia هارون الرشيد, 'Harun Õiglane') (27. märts 763 või 5. veebruar 764 – 24. märts 809) oli Abbassiidide dünastia viies ja kuulsaim Abbassiidide Bagdadi kalifaadi kaliif. Ta sündis Rayyis Iraanis, tänapäeva Teherani lähedal. Hārūn ar-Rashīdi sünnipäev jääb siiski vaieldavaks, kuna eri allikad ütlevad ta sünniaastaks 763 kuni 766. Hārūn ar-Rashīd valitses aastail 786–809 ning tema valitsusaega iseloomustas teaduslik, kultuuriline ja usuline õitseng, samuti edenesid märgatavalt kunst ja muusika. Ta rajas Bagdadisse õpetlaste raamatukogu Bayt al-Hikma ("Tarkuse maja"). Kuna Hārūn oli intellektuaalselt, poliitiliselt ja sõjaliselt võimas, räägivad paljud lood temast ja ta õukonnast. Osa neist põhineb faktidel, kuid enamikku peetakse väljamõeldisteks. Üks näide faktipõhistest legendidest on lugu kellast, mille Hārūn muude kingituste seas saatis Karl Suurele. Kingid tõi Euroopasse Frangi saatkond, kes oli läkitati 799. aastal Hārūnile sõprust pakkuma. Karl Suur ja tema hoovkond pidasid kella nõiatrikiks, kuna see tegi igal täistunnil kummalisi hääli ja trikke. Samas on väljamõeldised lood raamatus "Tuhat üks ööd". Barmakiidide perekond, mis mängis suurt osa Abbassiidide kalifaadi rajamisel, käis Hārūn ar-Rashīdi valitsusajal vähehaaval alla.
Hans Luik

Hans Luik (26. märts 1927 Tartu – 13. august 2017) oli eesti tõlkija, näitekirjanik ja kriitik. Sündis haritlasperekonnas, lõpetas 1947. aastal Tartu 1. Keskkooli. Õppis 1948–1952 Lunatšarski-nimelises Riiklikus Teatrikunstiinstituudis, mille lõpetas teatrikriitika alal. Ta tegutses vabakutselise literaadina Tallinnas, avaldas ajakirjanduses teatri- ja kirjandusarvustusi. Tema sulest ilmusid publitsistlikud raamatud "Inimene võidab surma" (1967) ja "Kõik noored orbiidile" (1967) – esimene arstiteaduse saavutustest ja tulevikuperspektiividest, teine pedagoogika päevaprobleemidest. Ka ilmus tema sulest 1989. aastal Eesti Kirjanike Liidu kooperatiivi Kupar trükitud romaan "Keelatud vili", mis käsitleb bioloogia valdkonda kuuluvat omamoodi dilemmat - kas bioloogiline avastus, mis võimaldab saavutada suuremaid tulemusi, on olulisem inimese ja looduse püsima jäämisest. Eesti Raadio on ette kandnud tema kuuldemänge ja raadionovelle. Temalt ilmus romaan "Kosmodroomidest kaugel" (1969), Oktoobrirevolutsiooni ja Leninit kujutav näidend „Homsed tähed“ (1971, lavastatud Ugalas 1970, Prahas 1972), 1973. on sellest lavastatud nõukogude telefilm ja lühiproosat ajakirjanduses. 1969 lavastati Tallinna Draamateatris Luige kaksiknäidend "Kaks kuulsat kurjategijat". Luige dramatiseeringus lavastati Oskar Lutsu "Kevade" (Vanemuises 1953). Ta tõlkis eesti keelde rohkesti vene kirjandust, sealhulgas Maksim Gorki, Nikolai Gogoli, Ivan Turgenevi, Anton Tšehhovi, Leonid Leonovi ja Nikolai Pogodini näidendeid, Dmitri Mamin-Sibirjaki, Konstantin Fedini ja Daniil Granini romaane, inglise keelest O. Henry, Ray Bradbury, Cyril Northcote Parkinsoni, Vladimir Nabokovi ja teiste teoseid. Ajakirjanik ja meediaärimees Hans H. Luik on tema poeg.
Chur

Chur (romanši Cuira, itaalia Coira) on linn Šveitsi idaosas, Graubündeni kantoni ja Plessuri ringkonna keskus. Asub Reini paremal kaldal. Chur on Šveitsi vanimaid linnu. 4. sajandil sai Churist piiskopilinn. Bilanz der ständigen Wohnbevölkerung nach institutionellen Gliederungen, Staatsangehörigkeit (Kategorie), Geschlecht und demographischen Komponenten, vaadatud 12.01.2019. http://www.chur.ch/
609

◄ | 6. sajand | 7. sajand | 8. sajand | ► ◄ | 570. aastad | 580. aastad | 590. aastad | 600. aastad | 610. aastad | 620. aastad | 630. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 605 | 606 | 607 | 608 | 609 | 610 | 611 | 612 | 613 | ► | ►► 609. aasta (DCIX) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas kolmapäeval. Sassaniidid vallutasid Edessa. ... ...
Väino Ilus

Väino Ilus (sündinud 8. detsembril 1929 Viljandis) on eesti proosakirjanik. Ta on sündinud töölisperekonnas ja õppis Viljandi tööstuskoolis, kus sai 1946. aastal lukksepa kutse. Töötas Maardu fosforiiditööstuses, Tootsi turbatööstuses, 1949–1951 Pärnu ajalehe Töörahva Hääl toimetuses, 1951–1953 Tõstamaa traktorijaama poliitosakonna ajalehe sekretäri ja toimetajana. 1956 sai Ilus eksternina küpsustunnistuse (Tallinna 2. Keskkooli juures). Aastatel 1957–1961 oli ta ajaleht Sirp ja Vasara kirjandusosakonna juhataja ja 1965–1966 toimetaja asetäitja. 1961–1981 töötas ta Loomingu toimetuses ja oli aastatel 1968–1974 peatoimetaja asetäitja. Kirjanike Liidu liige on Väino Ilus 1958. aastast. Väino Ilus oli NLKP liige aastail 1952–1991. 1957. aastal lõpetas ta vabariikliku parteikooli. Ilus tõusis kirjandusliku nimena esile 1954. aasta novellivõistlusel. Ta on avaldanud lühiproosat almanahhis "Võitlev sõna" ja ajakirjas Looming, kirjutanud artikleid kirjanduse päevateemadel ja retsensioone. 1962 ilmus raamatuna Ilusa jutustus "Kand maas", mis käsitleb kolhoosielu aktuaalseid probleeme 1960. aastate algul. Aastal 1964 ilmus sõjajärgsel perioodil ellu astunud põlvkonna kujunemisteid käsitlev romaan "Sinu enese elu". Järgnesid jutukogud "Muutlike ilmade ajal" (1965) ja "Öösiti on kahjulik mõtelda" (1969). Eri ühiskonnakihtide haarav, kaasajaga põimitud tagasivaade sõjaeelse Eesti Vabariigi lõpuaastaisse ja 1940/41. aasta sündmustesse on antud romaanis "Tuulekülvid" (1968). Aastal 1973 aastal ilmus romaan "Kaotusseis". Ilusa loomingus on valdav maaelu probleemistik. Kirjanik annab sellest keskkonnast omapäraseid, värskelt nähtud karaktereid. Ta lähenemine ainele on ülekaalukalt mõistuslik, stiil asjalik; esiplaanil on sotsiaalsed probleemid, eriti inimeste karakteri ja tema sotsiaalse seisundi sõltuvusseosed. 1969 Eduard Vilde nimeline kirjandusauhind ("Tuulekülvid") 1977 Juhan Smuuli nimeline kirjanduse aastapreemia ("Kohe pärast lapsepõlve") 1978 Eduard Vilde nimeline kirjandusauhind ("Kinsli peremehed") 1979 Eesti NSV teeneline kirjanik Tema vend oli ajakirjanik Kaljo Ilus. "Eesti kirjarahva leksikon, koost. O. Kruus, Tallinn, Eesti Raamat 1995, lk 130 Ülo Tonts. Ja teeb temast eelkõige inimese, Eesti Päevaleht
Louis Vierne

Louis Victor Jules Vierne (8. oktoober 1870 Poitiers – 2. juuni 1937 Pariis) oli prantsuse helilooja ja organist. Lapsest saati peaaegu pimeda Louis Vierne'i muusikalised anded avaldusid varakult. Pärast provintsikooli lõpetamist astus Louis Vierne Pariisi Konservatooriumi. 1892. aastast oli Louis Vierne organisti assistent Pariisi Saint-Sulpice'i kirikus Charles-Marie Widor'i kõrval. Aastast 1900 kuni surmani oli Louis Vierne Pariisi Jumalaema kiriku peaorganist, mis on tänaseni üks prestiižsemaid töökohti organistile. Sealne orel vajas aga remonti ning selleks pidi Vierne andma Põhja-Ameerikas kontserte. Louis Vierne'i elu oli raske: ta lahutas oma naisest ning Esimeses maailmasõjas hukkusid nii tema vend Renè kui poeg Jaques. Pariisi Jumalaema kiriku orelil esines ta kokku tervelt 1750 korral. Louis Vierne suri ootamatult 2. juuni õhtul 1937 südamerabanduse tagajärjel, kui improviseeris parasjagu viimaseks jäänud kontserdil. Surra Jumalaema kiriku oreli taga oli ka tema eluaegne unistus. Louis Vierne oli tolle aja üks paremaid orelil improviseerijaid. Tema improvisatsioonidega on säilinud ka mõned fonograafi salvestised. Tema loomingut iseloomustavad puhas ja elegantne stiil. Vierne'i harmooniad on romantiliselt rikkalikud, samas puudub tema loomingus sentimentaalsus, mis on omane teisele romantismiajastu suurele oreliheliloojale César Franckile. "Messe solenne" ("Pidulik missa") umbes 70 laulu oreli-, klaveri-, harfi- või orkestrisaatega 20 teost orelile, seal hulgas: 6 orelisümfooniat. 24 "Fantastilist pala" 24 "Pala vabas stiilis" 9 kammerteost, seal hulgas: viiulisonaat tšellosonaat klaverikvintett keelpillikvartett Sümfoonia, a-moll Louis Vierne teoste nimekiri
Adam Weishaupt

Johann Adam Weishaupt (6. veebruar 1748 Ingolstadt – 18. november 1830 Gotha) oli illuminaatide ordu rajaja. Ta õppis Ingolstadti jesuiitide gümnaasiumis.
Kurski tuumaelektrijaam

Kurski AEJ on tuumaelektrijaam Venemaal, mis võeti kasutusele 1976. aastal. Jaam asub Seimi jõe kaldal umbes 40 km Kurskist läänes. Tuumaelektrijaamaga koos rajati Kurtšatovi linn. Jaam toodab elektrit Kurski oblastile ja veel 19 haldusüksusele. Jaama reaktorid on sama tüüpi kui Tšornobõli tuumaelektrijaamal. Algselt oli jaamal kaks reaktorit, hiljem lisati veel kaks (aastatel 1983 ja 1985). "О станции". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. märts 2016.
Koola tuumaelektrijaam

Koola AEJ on tuumaelektrijaam Venemaal Murmanski oblastis. Koos tuumajaamaga rajati Poljarnõje Zori linn.
Kalinini tuumaelektrijaam

Kalinini AEJ on tuumaelektrijaam Venemaal Tveri oblastis Udomlja linna lähedal. Tuumajaam on rajatud 1974. aastal. Elektrijaamas on neli VVER-1000 (ВВЭР-1000) tüüpi energiaplokki võimsusega 1000 MW. Plokid on ehitatud aastatel 1984, 1986, 2004 ja 2011. Jaama koguvõimsus on 4000 MW.
Maria Kallaste

Maria Kallaste (sündinud 11. novembril 1983) on eesti ooperilaulja (metsosopran). Ta on õppinud Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli lauluosakonnas (lõpetas 2006) ja Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias Jaakko Ryhäneni lauluklassis. Alates 2012. aastast töötab ta Vanemuise teatris. Maria Kallaste elukaaslane on näitleja Ott Sepp. Neil on ühine poeg. Birgit Püve, Lavaline meduus, kelle väljakutse on Sipsik, Eesti Ekspress, 7. jaanuar 2011 Maria Kallaste Vanemuine
Ignatius Loyola

Íñigo (Ignatius) López de Loyola (1491 – 31. juuli 1556) oli jesuiitide ordu asutaja. Ta sündis Hispaanias Gipuzkoa provintsis Azpeitias baski aadliku kolmeteistkümnenda lapsena. 1541. aastal määrati Ignatius salajase hääletuse tulemusel ordukindraliks. Tema kui andeka juhi mõju ja kirjavahetus ulatus Indiast Brasiiliani, Aafrikast Iirimaani. "Vaimulikud harjutused". Tõlkinud Maarja Kaplinski, järelsõna Maarja Kaplinski ja Eduard Parhomenko. // Akadeemia 1992, nr 1. Lk 84–102. P. Treiberg. "Ignatius Loyola: jesuiitide ordu asutaja". // Suurmeeste elulood nr 6. EKS. Tartu 1933; 2., faksiimiletrükk EELK Konsistooriumi Kirjastus- ja Pressiosakond, Tallinn 1995. Albert Ebneter. "Jesuiitide ordu" (eesmärk, struktuur, tegevus). Tõlkinud Kalle Lindi. Johannes Esto Ühing. Tartu 1997; 2., parandatud ja täiendatud trükk 1999. "Ignatius Loyola pärand ja Eesti". Veebiajakiri Kriteerium, 31. juuli 2006 (arhiivitud)
Kärt Villmann

Kärt Villmann (neiupõlvenimi Aus; sündinud 3. märtsil 1972) on eesti disainer. 1991. aastal alustas ta Raadiolehe kujundamisega, seejärel on ta teinud tööd mitmes väiksemas kujunduskontoris. Ta lõpetas 1995 Eesti Kunstiakadeemia esimese graafilise disaini lennu. 1990. aastatel kujundas ta mitmed sõnaraamatud ja vestmikud kirjastuses Ilo. Villmanni on auhinnatud nii Kuldse Naela kui ka Kuldmuna konkurssidel. Tema abikaasa on kunstnik ja turundusspetsialist Urmas Villmann. Päring inforegister.ee andmebaasis "Info ADCE lehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2010. Vaadatud 21. märtsil 2011. "EKA graafilise disaini vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. juuni 2007. Vaadatud 6. juunil 2007. [1]
Baltiiski tuumaelektrijaam

Baltiiski tuumaelektrijaam on ehitatav tuumaelektrijaam, mis rajatakse Kaliningradi oblastis, Nemani rajoonis Lunini külas. Hoolimata Leedu vastuseisust kinnitas Venemaa 2010. aastal kava tuumajaam ehitada Nemani linna alale Nemunase jõe vasakkaldale, kohe Leedu piiri vastu, 2011. aastal lükkas Prantsusmaa energiakontsern EDF tagasi Venemaa ettepaneku see tuumajaam ehitada või ehitusel osaleda. 2013. aastal ehitus peatati, põhjenduseks ebaselgus Euroopa energiatarnesüsteemis. 2017. aasta aprillis peatati ehitus uuesti, põhjenduseks selgusetus tulevaste elektri ostjate osas. Putin kiitis heaks Kaliningradi tuumajaama ehitamise, Postimees, 24. veebruar 2010. Kubilius: Prantsusmaa keeldus Kaliningradi tuumajaama ehitamast, Delfi, 30. september 2011. Projekteerija kinnitas Kaliningradi tuumajaama projekti peatamist, Postimees, 16. juuni 2013. Balti tuumaelektrijaama ehitamine peatati ajutiselt. ERR 15. aprill 2017.
Leningradi II tuumaelektrijaam

Leningradi II tuumaelektrijaam (vene Ленинградская АЭС-2) on ehitamisel olev tuumaelektrijaam Leningradi oblastis Sosnovõi Boris Soome lahe ääres, 60 km Peterburist läänes. Koos samas asuva Leningradi tuumaelektrijaamaga on see Eestile kõige lähemal asuv tuumaelektrijaam.
Otto Jastrow

Otto Jastrow (sündinud 19. veebruaril 1942 Saarimaal Saksamaal) on saksa semitist, Tallinna Ülikooli arabistika professor. Otto Jastrow on õppinud Saarbrückeni ülikoolis, Tübingeni ülikoolis, İstanbuli ja Beiruti ülikoolis. Aastast 1973 on ta töötanud õppejõuna mitmes ülikoolis. Ta on üks tuntumaid araabia ja aramea keelte dialektide eksperte maailmas. Ta on osalenud üle 50 lingvistilisel välitööl Lähis-Idas (sh Türgis, Iraagis, Jeemenis, Süürias, Iisraelis jm) ning on ainsa teadlasena dokumenteerinud üle tosina dialekti. Ta on 12 raamatu ja rohkem kui 70 artikli autor. Tema uurimisvaldkonnad on uute Lähis-Ida keelte didaktika. Eriti on ta uurinud semiidi (araabia ja uus-aramea) keeli ja dialekte ning avaldanud nende kohta publikatsioone. Ta oli aastatel 2007–2009 Tallinna Ülikooli erakorraline arabistika professor. 15. juunil 2009 valis Tallinna Ülikooli senat ta korraliseks professoriks. 2021 Tallinna Ülikooli teenetemärk Tallinna Ülikool valis kuus uut professorit Professor Otto Jastrow - arabistikaõpingute arendaja Tallinna Ülikoolis. 30. aprill 2010
Radioaktiivne reostus

Radioaktiivne reostus ehk radioaktiivne saastumine on saastumine, mis seisneb radiaktiivsete osakeste sattumises pinnasesse, veekogudesse, atmosfääri või elusorganismidesse. Radioaktiivse reostuse potentsiaalseteks allikateks on õnnetused tuumaelektrijaamades või tuumajäätmete transpordil või ladudes.
Deadmau5

Joel Thomas Zimmerman (sündinud 5. jaanuaril 1981 Niagara Fallsis Ontario provintsis), esinejanimega deadmau5 (hääldatakse nagu dead mouse), on Kanada muusikaprodutsent. Tema lood on kõlanud kogumikalbumitel nagu "In Search of Sunrise 6: Ibiza" ja tema enda koostatud ning miksitud albumil "Mixmag Presents: Tech-Trance-Electro Madness", samuti Armin Van Buureni juhitavas raadiosaates "A State of Trance". Tema debüütalbum "Get Scraped" ilmus 2006. aastal. Tema esinejanimi saamislugu on seotud juhtumiga, mil ta oma katkiläinud arvutit parandamiseks lahti võttes surnud hiire eest leidis. Jagades oma leidu interneti jututoas, sai ta seepeale tuntuks kui "surnud hiire kutt" (ingl k dead mouse guy). Hüüdnimi "dead mouse" lühenes ajapikku "deadmau5'iks". Deadmau5 on teinud koostööd DJ-de ja produtsentidega nagu Kaskade, MC Flipside, Rob Swire (Pendulum), Skrillex ja Steve Duda. Ta esineb tihti kostümeerituna, kandes ise disainitud hiirepead, mille ta kujundas 3D-tarkvara abil. 2014. aastal ostis ta 5 miljoni dollari eest maja Campbellville'is, Ontarios. "Get Scraped" (2005) "Vexillology" (2006) "Random Album Title" (2008) "For Lack of a Better Name" (2009) "4×4=12" (2010) "> album title goes here <" "while(1<2)" (2014) "W:/2016ALBUM/" (2016)
Kaksikduubel

Kaksikduubel (double-double) on korvpallis saavutus, kus korvpallur kogub ühe mängu jooksul viiest statistilisest näitajast (punktid, lauapallid, resultatiivsed söödud, blokeeringud, vaheltlõiked) kahes duubli ehk kahekohalise (10 või rohkem) tulemuse. Kõige rohkem tehakse kaksikduublit punktide ja lauapallidega. kolmikduubel
Depoo (ansambel)

Depoo on Eesti ansambel. Paul Lepasson Ivar Kaine Kaspar Ehlvest Timmo Linnas Kene Vernik Sissekanne Eesti ansamblite andmebaasis (vaadatud 29.07.2012) Ansambel Depoo ilmutas esimese CD, Eesti Päevaleht, 18. märts 2006
Mimicry

Mimicry on Eesti ansambel. Võistlusel Eesti Laul 2010 osaleti lauluga "New" koosseisus Timmo Linnas, Kaspar Ehlvest, Ivar Kaine, Kene Vernik, Paul Lepasson ja saavutati 851 häälega 8. koht. 2010. aasta Raadio 2 Aastahitil saavutas ansambel lauluga "Heat" 34. koha Eesti esitajate kategoorias (111 häält). Võistlusel Eesti Laul 2011 osales ansambel lauluga "The Storm", millega saavutati 10. koht (885 häält). Koosseisust olid välja jäänud Ivar Kaine ja Kaspar Ehlvest, bändiga oli liitunud Jaanus Telvar. Võistlusel Eesti Laul 2012 osales bänd lauluga "The Destination", millega saavutati oma poolfinaalis 6. koht (1086 häält). Kene Vernik lahkus bändist 2012. aastal. Viimane kontsert tema osalusel toimus Eesti Rahvusringhäälingu ürituse R2 Live raames 27. septembril 2012 Rock Cafés.
Topeltmäng

"Topeltmäng" on mitme teose eestikeelne pealkiri. "Topeltmäng" ("Deceptions"), Judith Michaeli 1982. aasta romaan, eesti keeles 1998: ISBN 9985301544 "Topeltmäng" ("Double Dealer"), Max Allan Collinsi 2001. aasta romaan, eesti keeles 2006: ISBN 9985624483 "Topeltmäng" ("Double Play"), Penelope Neri 2005. aasta romaan, eesti keeles 2007: ISBN 9789949123148 "Topeltmäng" ("Just Cause"), 1995. aasta põnevusfilm, peaosades Sean Connery ja Laurence Fishburne "Topeltmäng" ("Double Bang"), 2001. aasta märulifilm, peaosas William Baldwin