laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Uno Nigul

Uno Nigul (18. september 1929 Tallinn – 16. veebruar 1990 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane. Uno Nigul oli juuksuri poeg. 1948. aastal lõpetas Nigul Tallinna 10. Keskkooli, 1953 Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna ning 1956 TPI aspirantuuri. 1956. aastal kaitses ta TPI-s tehnikakandidaadi ja 1967. aastal Eesti Teaduste Akadeemia juures tehnikadoktori kraadi. Nigul oli 1956–61 TPI assistent, vanemõpetaja ja dotsent, 1961–73 Küberneetika Instituudi vanemteadur, 1974–86 mehaanika ja rakendusmatemaatika sektori juhataja, 1986–90 peateadur, aastast 1981 ka TTÜ professor. Uno Niguli peamised uurimisvaldkonnad olid deformatsioonilainete leviku teooria, mäluga materjalide teooria, koorikute teooria ja elastsetelt kehadelt saabuva kaja matemaatiline modelleerimine. Klassikalised on tema tööd ringsilindriliste koorikute staatikast ja võnkumistest, eriti dünaamika hüpoteesivabad lineaarsed võrrandid (1960). Ta avaldas üle 130 teadustrükise. Nigul oli akadeemik Nikolai Alumäe rajatud mehaanikateadlaste koolkonna silmapaistvamaid esindajaid. Ta organiseeris 1967 Käärikul sümpoosioni "Koorikute ja plaatide üleminekuprotsessid" ning 1982 Tallinnas koos Jüri Engelbrechtiga rahvusvahelise sümpoosioni "Mittelineaarsed deformatsioonilained". Nigul oli NSVL Teoreetilise ja Rakendusmehaanika Rahvuskomitee (1976) ning Ameerika akustika ühing liige. 1976 Nõukogude Eesti preemia (koos Nikolai Alumäe ja Leo Ainolaga) Regions of effective application of the methods of three-dimensional and two-dimensional analysis of transient stress waves in shells and plates. // Int. J. Solid Structures (1969) 5 Plane stress waves in membranes caused by an arbitrary pressure wave. // J. of the Acoust. Soc. Am. 51 (1972) 1 Nonlinear transient stress-waves in cylindrical and consical shells (kaasautor). // J. of the Acoust. Soc. of Am. 53 (1973) Kajasignaalid elastsetelt objektidelt. Tallinn, 1974 Asymptotic analysis of the possibilities of marking use of non-linear effects in acousto-diagnostics of the layered media. // Int. J. Non-Linear Mechanics (1977) 12 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide EE 14, 323 Eesti TA Küberneetika Instituut 1990. Tallinn, 1990, 11, 44 TPI 1936–1986, 231, 415, 440 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Leo Nigul

Leo Nigul (27. veebruar 1928 Väinjärve vald Järvamaal – 28. august 2008) oli eesti loomakasvatusteadlane. Leo Nigul oli talupidaja poeg. 1947. aastal lõpetas Nigul Rapla Keskkooli, 1953 zootehnikuna Eesti Põllumajanduse Akadeemia ja 1958 ELVI aspirantuuri. 1959. aastal kaitses ta EPA-s põllumajanduskandidaadi kraadi väitekirjaga "Erinevate söötmisviiside mõju põrsaste kasvule ja arengule". 1975. aastal kaitses Nigul Eesti Teaduste Akadeemias doktoriväitekirja peekonsigade nuumatulemuste teemal, kuid Kõrgem Atestatsioonikomisjon Moskvas jättis kraadi kinnitamata, nii et põllumajandusdoktoriks sai ta alles 1994. aastal EPMÜ-s väitekirjaga "Uurimusi kasvavate sigade söödaratsioonide paremustamisest proteiinsöötade, tööstusjäätmete ja ergotroopsete ainete abil". Nigul oli 1953–1955 Viisu sovhoosi vanemzootehnik, 1958–1960 ELVI tõuaretuse osakonna nooremteadur, 1961–1969 seakasvatusosakonna (Kehtnas) vanemteadur, 1969–1988 sektorijuhataja, 1988–1994 juhtivteadur, 1994–2000 EPMÜ loomakasvatusinstituudi väikelooma- ja linnukasvatuse osakonna vanemteadur, seejärel EPMÜ agronoomiainstituudi teadur (ETF-i uurimistoetusega). 1960–1961 oli ta ka Tartu Eksperimentaalsovhoosi asedirektor. Leo Niguli peamised uurimisvaldkonnad on sigade söötmine, valgu- ja energiaväärindus, pidamisviisid ja aretus. Ta oli ELVI zootehnika teaduslik-metoodilise komisjoni jmt komisjoni ning nõukogu liige, samuti loomakasvatustehnikumide riigieksamikomisjoni esimees. Ta on avaldanud üle 300 teadustrükise. Eesti NSV teeneline teadlane (1977) Eesti NSV Ministrite Nõukogu preemia (1989) Ratsionaalne põrsakasvatus. Tallinn, 1963 Veise- ja seakasvatus (kaasautor). Tallinn, 1981 Põllumajandusloomade söötmise ABC (kaasautor). Tallinn, 1982 Loomakasvatus kodumajapidamises (kaasautor). Tallinn, 1984 Seakasvataja teatmik (kaasautor). Tallinn, 1984 Sigade söötmine (kaasautor Ü. Oll). Tallinn, 1991 Toiduainete mõju võõrdepõrsaste jõudlusele. // APS Toim 2 (1996) Triticale ja odra toiteväärtus seasöödana. // Agraart (2002) 6 https://www.kalmistud.ee/haudi?filter_maetud_eesnimi=Leo&filter_maetud_perenimi=Nigul&action=maetud&popup=0&yldotsing=1&token=33d7bc60cbe49db5&filter_maetud_kalmistu=[alaline kõdulink] Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide EE 14, 323 Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi teaduskoosseisu biobibliograafia 1947–1990. Tallinn, 1992, 41, 114, 126 EPMÜ BL, 72–73 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Andres Jalak

Andres Jalak (sündinud 19. märtsil 1953 Paides) on Eesti poliitik. Andres Jalak on lõpetanud 1971. aastal Paide 1. Keskkooli ja 1976. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusinseneri erialal. Andres Jalak on olnud Paide KEKi jaoskonnajuhataja (1976–1982), Aravete KETE peainsener (1982–1986), Paide Rajooni Agrotööstuskoondise (ATK) aseesimees (1986–1987), Paide Rajooni Täitevkomitee esimees (1987–1990), Järva Maavolikogu esimees (1990–1991), Eesti Maaomavalitsuste Liidu nõunik (1992), ASi Eesti Maapank jaemüügi divisjoni ja administratiivdivisjoni direktor (1996–1998), ASi Comfort AE juhatuse esimees (1993–2003), Paide Linnavolikogu aseesimees (1996–2001) ja esimees (2001–2002). Andres Jalak on olnud ka mitme esinduskogu liige: Järva Maavolikogu 1990–1991, Paide Linnavolikogu 1996–2005, X Riigikogu 2003–2007 ning pärast Riigikogu liikme Indrek Raudse tagasiastumist oli ta 6. detsembrist 2011 kuni 26. märtsini 2014 XII Riigikogu liige. "Riigikogu liige: Jalak, Andres". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. juuni 2007. Vaadatud 5. detsembril 2011. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2016. Vaadatud 5. detsembril 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Raudse asemel tuleb Riigikokku Jalak". Riigikogu pressiteated. 05.12.2011.
August Gottfried Christoph Hildemann

August Gottfried Christoph Hildemann (29. aprill 1767 Kalbsried, Weimari lähedal – 31. jaanuar (ukj 12. veebruar) 1838 Kuressaare) oli Eesti vaimulik. Hildemann sündis Saksi-Weimari hertsogiriigis Weimari lähedal Kalbsriedi külas kohaliku pastori Johann Christoph Hildemanni ja tema abikaasa Sophia Dorothea (sündinud Reichardt) pojana. Aastatel 1774–1777 õppis Allstedti linnakoolis ja 1777–1783 Rosslebeni kloostrikoolis. 10. mail 1783 immatrikuleeriti Jena ülikooli, kus õppis 1787. aastani. Pärast ülikoolistuudiumi lõppu oli 1788−1790 Saksamaal koduõpetaja. 1791. aastal rändas ta Eestimaale ja oli kuni 1794. aastani õuemeister (koduõpetaja) Pühatu ja Lümandu mõisaomaniku von Schonerti juures. Seejärel oli lühikest aega koduõpetaja Tallinnas kolleegiuminõunik von Gerneti perekonnas (1794). 1795−1802 oli koduõpetajaks Matsalu ja Saastna mõisniku rittmeister Wilhelm von Stackelbergi juures. 1802. aastal asus ta elama Saaremaale, kus temast sai järgmisel aastal Karja pastori von Willmanni adjunkt. 1804. aastal abiellus ta viimase tütrega. Abipastor oli ta kuni oma äia surmani 1819. aastal, mil temast sai järgmine Karja õpetaja. Alates aastast 1822 oli ta ühtlasi Saaremaa konsistooriumi assessor. Tema abikaasa Karoline Charlotte isa Friedrich Wilhelm von Willmann (1746−1819) oli enne teda Karja Katariina koguduse õpetaja, samuti ka abikaasa vanaisa Hermann Daniel Bonge. Tal oli viis poega ja kaks tütart. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977. EAA, f. 1865, n. 4, s. 314/15, L 3p-4. August Gottfried Christoph Hildemann Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
Aiadetektiivid

"Aiadetektiivid" (inglise keeles "Rosemary and Thyme", tõlkes 'rosmariin ja tüümian') on Suurbritannia kriminaalsari, mis oli aastatel 2003–2007 eetris kommertstelekanalil ITV (endine Yorkshire Television). Peategelast Laura Thyme'i kehastab Pam Ferris ja Rosemary Boxerit Felicity Kendal. Eesti telekanalitest on sarja näidanud Kanal 2. "Ja ükski lind ei laula" (And No Birds Sing) "Mineviku taak" (Arabica and the Early Spider) "Lillede keel" (The Language of Flowers) "Armas Angelica" (Sweet Angelica) "Kõigest üks maatükk" (A Simple Plot) "Surmapuu" (The Tree of Death) "Vee mälu" (The Memory of Water) 90 minutit "Orpheus ja Eurydike" (Orpheus in the Undergrowth) "Pariisis mõistetakse mind" (They Understand Me In Paris) "Nähtamatu ussike" (The Invisible Worm) "Kiibitsejad" (The Gongoozlers) "Itaalia kelm" (The Italian Rapscallion) "Taome mõõgad atradeks" (Swords Into Ploughshares) "Piki aiateed" (Up The Garden Path) "Vaikuse karikas" (The Cup of Silence) 90 minutit "Kloostriaias" (In A Monastery Garden) "Aja seemned" (Seeds of Time) "Agua cadaver" (Agua Cadaver) "Kolmejalgne koer" (Three Legs Good) "Tikripõõsas" (The Gooseberry Bush) "Hispaania reket" (Racquet Espanol) "Lavale astuvad kaks aednikku" (Enter Two Gardeners) Rosemary and thyme. Facebook Rosemary & Thyme. Carnival Films Rosemary & Thyme. Cheddarbay.com Aiadetektiivid. Kanal 2 Vivika Veski. Aiadetektiivid ja taevasina. Maaleht, 1. oktoober 2011
Sekstiin

Sekstiin on kuuest 6-värsilisest stroofist ja 3-värsilisest saatest koosnev luuletus, milles iga stroofi lõppvärsi ja järgneva stroofi algusvärsi viimane sõna kattuvad.
Bülent Ulusoy

Bülent Ulusoy (sündinud 7. jaanuaril 1978 Trabzonis) on Türgi endine poksija. Ulusoy osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 2000. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Vitalie Gruşacile (Moldaavia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) ka 2004. aasta Ateena olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ulusoy sai I keskkaalus (kuni 71 kg) 11. maailmameistrivõistlustel (Belfast, 2001) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Marian Simionile (Rumeenia). Ulusoy võitis II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 33. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 2000) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Ta osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 36. Euroopa meistrivõistlustel (Plovdiv, 2006), kuid kaotas 2. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Andrei Balanovile (Venemaa). 27. suveolümpiamängude poksivõistlus. Sydney 2000. Tulemused inglise keeles 28. suveolümpiamängude poksivõistlus. Ateena 2004. Tulemused inglise keeles 11. maailmameistrivõistlused poksis. Belfast 2001. Tulemused inglise keeles 33. Euroopa meistrivõistlused poksis. Tampere 2000. Tulemused inglise keeles 36. Euroopa meistrivõistlused poksis. Plovdiv 2006. Tulemused inglise keeles Bülent Ulusoy veebisaidil Olympedia (inglise)
Värss

Värss on luuleteose väikseim terviklik osa; kirjapildis on värss tavaliselt luuleteose rida. Värssi iseloomustab värsimõõt. Lõppriimilise luulevormi puhul on värsi lõpus teiste värsside lõppudega riimuvad sõnad või silbid; algriimi puhul on kooskõla algushäälikute vahel. Jamb Trohheus Spondeus Daktül Amfibrahh Anapest stroof parallelism luuletus Mart Mäger, "Mis on värss" – Keel ja Kirjandus 1973, nr 10, lk 577–585
Pinelased

Pinelased (Platygastridae) on putukate sugukond, mis kuulub kiletiivaliste seltsi. Buhl, P. N.; Koponen, M. 2004. Eestist kogutud pinelaste (Platygastridae) liigid. Lepinfo 15: 58–63.
Joachim Georg Balecke

Joachim Georg Bal(e)cke (1634 Parchim – 4. juuli 1698 Haljala) oli Eesti vaimulik. Balecke sündis Parchimis (praeguse haldusjaotuse järgi Ludwigslust-Parchimi kreisis, Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal). Ta õppis (immatrikuleeriti 10. juunil 1648) Wittenbergi ülikoolis. Ordineeriti 14. veebruaril 1672 õpetajaks. Ta oli aastatel 1672–1698 Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja. Ta oli piiskop Jacob Helwigi aastal 1680 välja antud teose De officio Christi theses theologicae. Proponente et dirigente Jac. Helwigio (Reval 1680) üks kolmest autorist (koos pastorite Johann Heinrich Heerwageni ja Anton Heidrichiga). Lisaks võttis ta osa eestikeelse Uue Testamendi tõlkimis- ja redigeerimistööst 6. juunil 1684 Toompea tulekahjus hävinenud osade taastamisel (tõlkis Luuka evangeeliumi eesti keelde). Tema väimees Salomo Heinrich Vestring oli Toris ja Pärnus pastoriks ning vaimulik kirjamees. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Paljastu

Paljastu on asulas olev taimkatteta ala. Paljastute hulka kuuluvad "ehitised, teed, laoplatsid, prügilad jm., mis orgaanilist ainet ei tooda, üldse ei osale aineringes, või alad, kus orgaaniline aine [üksnes] laguneb". Paljastu vastand on haljastu. haljastu Masing, Viktor 2001. Haljastud linna ökosüsteemis. In: Tamm, Heiki (toim.), Linnade haljastud ja nende kaitse. Tartu: Teaduste Akadeemia Kirjastus, 7–14; tsit. lk. 8.
Jaanus Sakkis

Jaanus Sakkis (sündinud 13. aprillil 1985 Tallinnas) on eesti disainer ja kunstnik. Tema karikatuure on avaldatud ajakirjas Pilkaja.  Jaanus Sakkis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis "Armastus kolme apelsini vastu"
Luuüdi siirdamine

Luuüdi siirdamine (ladina keeles transplantation medullae) on luuüdi haiguslike seisundite, aga ka luuüdi hävitava ravi järgne kompleksne meditsiiniline protseduur koos raviga, mille käigus patsiendile siiratakse veenisiseselt luuüdi ehk vereloome tüvirakke. Luuüdi siirdamine toimub põhiliselt kahte moodi: autoloogiline luuüdi siirdamine – patsiendi enda luuüdi siirdamine; allogeenne luuüdi siirdamine – doonorilt saadud luuüdi siirdamine. Luuüdi siirdamise korral kasutatakse kas patsiendilt endalt või doonorilt (sobivuse korral näiteks lähisugulaselt) võetud vereloome tüvirakke, milleks on kas: luuüdi tüvirakud, perifeerse vereloome tüvirakud või nabaväädi vereloome tüvirakud. Luuüdi siiratakse mitmete pahaloomuliste kasvajate korral (nt leukeemia, lümfoomid jt), aga ka muude haiguslike seisundite korral (nt aplastiline aneemia, kaasasündinud neutropeenia, hulgimüeloom, mitmed immuunpuudulikkusega seotud haigused, talasseemia ja kasvajaravi järel). Luuüdi doonorite register Elundite siirdamine Luuüdi biopsia Luuüdipunktsioon Tõlkijad Katrin Rehemaa, Sirje Ootsing, Laine Trapido., ISBN 9985-829-55-7 http://www.kliinikum.ee/luuydi/index.php?option=com_content&view=article&id=18&Itemid=31 Veebiversioon (vaadatud 15.07.2013)
Tallinna Ülikooli audoktorite loend

Järgnev on loetelu Tallinna Ülikooli audoktoritest. Märgitud on audoktoriks promoveerimise kuupäev ja aasta. Loendisse kuuluvad ka Tallinna Pedagoogikaülikooli (see nimetati 18. märtsil 2005 ümber Tallinna Ülikooliks) audoktorid. Samuti on nimekirjas endise Akadeemia Nord (hilisema Tallinna Ülikooli Õigusakadeemia) ja Eesti Humanitaarinstituudi audoktorid. Helmut Dahncke – Kieli Ülikooli professor Pertti Kansanen – Helsingi Ülikooli emeriitprofessor Enn Soosaar – tõlkija, esseist Esko Häkli – Helsingi Ülikooli Raamatukogu kauaaegne juhataja Olaf Prinits – Tartu Ülikooli emeriitprofessor Pauli Lauri Vuolle – Jyväskylä Ülikooli professor Ülo Lumiste – Tartu Ülikooli emeriitprofessor, Eesti Teaduste Akadeemia akadeemik Winfried Ulrich – Kieli Ülikooli professor Kyösti Urponen – Lapi Ülikooli professor Gerd-Bodo Reinert von Carlsburg – Heidelbergi Pedagoogikaülikooli professor Robert Sommer – California Ülikooli emeriitprofessor Yrjö Varpio – Tampere Ülikooli emeriitprofessor Jaan Kaplinski – luuletaja Jan Tobias Knoph – Rootsi Kaitseuuringute Agentuuri ekspert Hannelore Greve – filantroop Heikki Olavi Kallio – Soome-Eesti teaduskoostöö edendaja Dong Chil Yang – Korea Vabariigi suursaatkond, filosoofiadoktor Olavi Arens – Armstrong Atlantic Ülikooli professor Juhani Hytönen – Helsingi Ülikooli emeriitprofessor Aino Sallinen – Jyväskylä Ülikooli rektor, professor Viktoras Justickis – Vytautas Magnuse Ülikooli kriminoloogia professor Riivo Sinijärv – diplomaat Arvo Valton – kirjanik Jaan Puhvel – California Los Angelese Ülikooli emeriitprofessor Jaan Valsiner – Clarki Ülikooli professor Denis E. Cosgrove – California Los Angelese Ülikooli professor Valdas Adamkus – Leedu Vabariigi president Hans-Peter Blossfeld – Bambergi Otto-Friedrichi Ülikooli professor Jacques Cortès – Roueni Ülikooli emeriitprofessor Pentti Malaska – Turu Kõrgema Majandusülikooli emeriitprofessor György Andras Schöpflin – filosoof ja sotsiaalteadlane Riigi Teataja, Ülikooliseaduse § 3 muutmise seadus Helmut Dahncke Pertti Kansanen Esko Häkli Pauli Lauri Vuolle Ülo Lumiste Winfried Ulrich Kyösti Urponen Gerd-Bodo Reinert von Carlsburg Robert Sommer Yrjö Varpio Jaan Kaplinski Jan Tobias Knoph Hannelore Greve Heikki Olavi Kallio Dong Chil Yang Pedagoogikaülikool nimetab audoktoriteks kolm tuntud teadlast Viktoras Justickis Riivo Sinijärv Arvo Valton Jaan Puhvel Jaan Valsiner Denis E. Cosgrove Valdas Adamkus Hans-Peter Blossfeld Jacques Cortès Pentti Malaska György Andras Schöpflin
Juur (matemaatika)

Juur (ka n-astme juur, n-es juur, n-astme juur arvust a) on arv, mille n-es aste on antud arv a. Olgu astendajaks n ühest suurem naturaalarv. Sel juhul astme an ja astendaja n põhjal astme aluse leidmist nimetatakse juurimiseks. Juurimine on seega astendamise üheks pöördteheteks. Teised pöördteheteks on logaritmimine. Fikseeritud n korral tähendab juurimistehe vastavalt arvule a niisuguse arvu b leidmist et bn = a. Juurimistehe tulemuse märkimiseks kasutatakse sümbolit √(n&a), mida nimetatakse n-mda astme ehk ka n-ndaks juureks arvust a. Arvu n nimetatakse seejuures juurijaks ja arvu a juuritavaks. Kui juurijaks on 2, siis jäetakse juurija kirjutamata, näiteks: a {\displaystyle {\sqrt {a}}} . Kui juurijaks on 3, siis nimetatakse juurt kuupjuureks ning juurija kirjutatakse välja, näide: a 3 {\displaystyle {\sqrt[{3}]{a}}} . Kui juurijaks on 4 või suurem, siis loetakse tehet neljas (või n-es) juur arvust a. Arvu juurt võib kirjutada ka astme abil: a m n = a m n {\displaystyle {\sqrt[{n}]{a^{m}}}=a_{m}^{n}} . Näiteks 343 3 = 343 3 1 = 7 {\displaystyle {\sqrt[{3}]{343}}=343_{3}^{1}=7} . Kui paarituarvulise juurija korral juurimistehe resultaat üheselt määratud iga reaalarvu a puhul, siis paarisarvulise juurija korral see nii ei ole. Juure sümboli √(n&a) ühese tähenduse tagamiseks kasutatakse a ∈ R puhul järgmist kokkulepet: Kui juurija n on paarisarv, siis a > 0 korral juur √(n&a) tähistab niisugust positiivset arvu, mille n-es aste on a. Ü. Kaasik, 2002. Matemaatikaleksikon. Kolmas, täiendatud trükk. 288 lk
AIDAcara

AIDAcara on ettevõtte Costa Crociere S.p.A. esimene kruiisilaev. Seda käitab laevakompanii AIDA Cruises German Branch of Costa Crociere S.p.A. Laev ehitati Soomes Turus Kvaerner Masa Yards OY laevatehases. Laev telliti 26. augustil 1994, kiil pandi 11. septembril 1995. Vette lasti laev tehasenumbriga 1337 16. veebruaril 1996. Laeva ristis Warnemündes 7. juunil 1996 Saksamaa presidendii Roman Herzogi endine abikaasa Christiane Herzog ja andis talle nime AIDA – Das Clubschiff, mis tähendab 'klubilaev AIDA'. 11. juunil 1996 asus AIDA esmareisile Bremerhavenist Palma de Mallorcasse. AIDA oli esimene ujuvklubi, mis seilas Saksa lipu all. Laevale on iseloomulikud pealejoonistatud musisuu ning silmad ja nende varjud. Need joonistas graafik Felix Büttner. Laev on 193,34 m pikk ja 27,60 m lai süvisega 6,2 m. Veeväljasurvega 38 557 t on see AIDA Cruisese kõige väiksem laev. AIDAcara kiirus on 21 sõlme. Laeva jõuseadme moodustavad 4 MAN B&W diiselmasinat 6L48/60, millest igaühe võimsus on 5,43 MW ja koguvõimsus seega 22,15 MW. Laevaperes on 369 liiget. Kajutikohti on 1230 reisijale. Esialgu oli AIDAcara kodusadam Saksamaal Rostockis. 1997. aasta augustis sai laev ettevõtte NCL Corporation Ltd omandiks, aga laeva kasutamises muutusi ei toimunud. Küll aga muutus laeva kodusadam, milleks sai Libeeria pealinn Monrovia. 1999. aastal ostis laeva Deutsche Seereederei, mis kohe andis selle opereerimiseks ettevõttele Societa di Crociere Mercurio S.r.l. Esialgu sai kodusadamaks jälle Rostock, aga järgmisel aastal taas Monrovia. 2001. aasta detsembris sai laev praeguse nime. 2002. aastal sai kodusadamaks London. Laeva kasutati alates 2001. aastast Vahemerel, Kariibi merel, Läänemerel ja väikeste mõõtmete tõttu ka Amazonase jõel. Ta tegi reise Põhja-Euroopasse, Kanaari saartele ja Lõuna-Ameerikasse. 2006. aasta lõpus sai temast esimene laev, mis tegi kruiise ümber Araabia poolsaare. Alates 2004. aastast on laeva kodusadam Genova. 2005. aasta aprilli teisel poolel moderniseeriti laeva tublisti Rostockis Neptun Stahlbau GmbH kuivdokis. Rostock oli kahel korral küll laeva kodusadam olnud, kuid mitte ümberehituse ajal. Ümberehituse käigus said 44 kajutit rõdu ja lahtisel tekil suurendati restoranipinda. Ümberehitus läks maksma 2,5 miljonit eurot. Väiksemad ümberehitused toimusid aastail 2007, 2009 ja 2011. Alates 2009. aastast sõidab AIDAcara oma ettevõtte ainsa laevana mööda Kieli kanalit, sõites läbi 10 silla alt, mille kõrguspiirang on 40 m. Tänapäeval on laeval restoran, baar, kauplused, minigolfiplats, korvpall- ja võrkpalliväljak ning nudistide päevituskoht. Laeva vööris on amfiteater, mis mahutab 700 pealtvaatajat. Germanischer Lloyd (inglise keeles) "Fakta om fartyg". Originaali arhiivikoopia seisuga 2.08.2012. Vaadatud 3.08.2013.(rootsi keeles) Laeva kutsung, IMO-number, online-asukoht ja pildid marinetraffic.com Schiffstaufe des Clubschiffes "AIDA" (saksa keeles) Esimene klubilaev on varsti 15-aastane! (saksa keeles)
Salajane pealtkuulamine ja salvestamine

Salajane pealtkuulamine ja salvestamine on teabehanke ning jälitustegevuse meetod, mille käigus kuulatakse pealt või salvestatakse pealtkuulatavate isikutevahelisi kõnelusi või dokumenteeritakse neid audiovisuaalsete tehniliste vahendite abil muul moel. Meetodit kasutavad näiteks riiklikud luure- ja vastuluureasutused ning kriminaalkuritegevuse vastased asutused. Salaja võib pealt kuulata füüsiliselt või tehniliste vahenditega avatud kohtades, ruumides, transpordivahendites ning sidevahendite kasutamisel sideseansside ajal edastatavat teavet vahelt haarates ja salvestades. Jälitustegevuse seadus, Riigi Teataja Politsei tegi pommiähvarduse Narva hallile kardinalile altkäemaksu andnud mehe kodule, www.delfi.ee, 9.12.2022 Mihkel Kärmas, Kesknuhkimissüsteemi koidik, Eesti Ekspress, 9. aprill 2003 Aleksei Günter, Netitelefon valmistab luurajatele peavalu, Postimees, 5. aprill 2006 Detektiivibüroole maksti arvutites nuhkimise eest, Õhtuleht, 7. mai 2007 Gert Daniel Hankewitz, Uus moeteenus: tellin endale lutikatõrje, Äripäev, 4. detsember 2007 Suur Vend kogub jõudu: riigikogu avardas nuhkimisvõimalusi, Eesti Ekspress, 11. märts 2011 Microsoft: Skype'i krüpteerimisalgoritme FSB-le ei anta, err.ee, 8. juuni 2011 Jaanus Piirsalu, Pealtkuulamiseks loa küsimine võtab tulevikus rohkem aega, Eesti Päevaleht, 21. november 2011
Algernon

Algernon on eestikeelne ulmekirjanduse veebiajakiri, mis avaldab nii algupäraseid eesti ulmekirjandusteoseid kui ka tõlkeid eesti keelde, samuti ulmega seotud ühiskondlikke ja psühholoogilisi nähtusi käsitlevaid artikleid, uudiseid, mõttevahetusi ja ulmealaseid viiteid. Ajakirja asutamise idee tekkis 1997. aastal. Kui algul kaaluti ajakirja väljaandmist paberväljaandena, realiseeriti plaan siiski veebiajakirjana, mis hakkas ilmuma 19. novembril 1998. Ajakirja väljaandmisse, toimetamisse ja kujundamisse on oma panuse andnud Juhan Enniko, Meelis Friedenthal, Juhan Habicht, Jüri Kallas, Ats Miller, Janek Part, Kristjan Sander, Raul Sulbi, Katariina Täht jt. 2011. aastal on ajakirja peatoimetaja Ats Miller; teised toimetajad on Juhan Habicht, Kristjan Sander, Katariina Täht ja Meelis Friedenthal. http://www.algernon.ee/ajakiri Algernoni koduleht Algernoni vana koduleht
Eesti trükitoodang

Eesti trükitoodangu statistika Eestis trükitud raamatud, brošüürid, perioodilised väljaanded Rahvusraamatukogu koostatud Eesti trükistatistika