laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Euroopa tumemesilane

Euroopa tumemesilane (lad Apis mellifera mellifera) on üks kahest Euroopa meemesilase alamliigist. Euroopa tumemesilane jaguneb rassidesse, millest olulisemad on järgmised: Tume rass (lad Apis mellifera mellifera mellifera) on Euroopa meemesilaste rass, kellele on omapärased suur talvekindlus, väike vargustung, rahutus ja tigedus. Tumeda rassi esindajad on mõõtmetelt suuremad ja neile on iseloomulikuks must kitiinkest ja kolm kitsast kollakaspruuni hõredat karvavööti. Sellesse põhirassi kuulus ka Eesti tumemesilaste asurkond. Tumeda rassi klassifitseeris 1758. aastal Karl von Linné. Põhja rass (lad Apis mellifera mellifera lehzeni) on meemesilaste rass, kes on väga vastupidav ja hästitalvituv. Nende värvus on pruunikasmust. Tänapäeval on seda rassi säilinud vaid üksikutes kohtades Skandinaavia poolsaarel. Itaalia rass (lad Apis mellifera mellifera ligustica) on keskmise suurusega kolme laia kollase või kollakashalli karvavöödiga kollane mesilane. Itaalia rassi tõuomadusteks võib pidada rahulikkust, pikka haugmeperioodi, sülelemiskainust ja suurt vargustungi. Itaalia rassi klassifitseeris 1806. aastal Maximilian Spinola. Kraini rass (lad Apis mellifera mellifera carnica) on keskmise suurusega ja kolme valkjashalli karvavöödiga hall meemesilane. Kraini rass on hea lennu- ja ehitusvõime, keskpärase talvekindluse ja sülelemistungiga ning kiire kevadise arenguga rahulik mesilasrass. Algselt levis Kraini rass peamiselt Balkani maades ja Austrias, kuid tugeva aretustööga on Kraini rass levinud maailmas kõikjale. Selle klassifitseeris Pollmann 1879. aastal. Kaukaasia rass (lad Apis mellifera mellifera caucasica) on küllaltki töökas hallikat värvi ja pikkade suistega mesilasrass. Halli karvastiku tõttu on seda rassi kutsutud ka kaukaasia halliks mägimesilaseks. Rass on Eesti oludesse vähesobiv suure vargustungi ja madala talvekindluse tõttu. Rassi klassifitseeris 1889. aastal Pollmann. Tõuaretuse kaudu on eri rassidest aretatud mitu tõugu, näiteks Buckfasti mesilasetõug, mille aretas Karl Kehrle (1898–1996). mesindus mesilaste haigused mesilaste kahjurid pere kokkukukkumise sündroom Mesinik, mesinduse infoleht, nr 2, (76), lk 7–8, aprill 2013, veebiversioon (vaadatud 3.10.2014)
Energeetika

Energeetika (kreeka keeles energētikos, tegev) on töötleva majanduse haru, mis tegeleb energiavarude hõlvamisega, muundamisega soovitud energialiigiks (tavaliselt soojus- ja elektrienergiaks) ja selle edastamisega tarbijatele. Ühtlasi võib energeetikat käsitleda kui teadust, mis hõlmab kõiki energeetilisi protsesse elusas ja eluta looduses. Energeetika sai teoreetilise aluse 19. sajandi keskel, kui oli avastatud energia jäävuse seadus (1842) ja sõnastatud termodünaamika teine seadus (1850). Energeetika hõlmab energiatehnikat ja energiamajandust, aga ka energiapoliitikat ja muid energia kasutamisega seotud nähtusi. kütusetööstus naftatööstus gaasitööstus söetööstus põlevkivitööstus turbatööstus vesinikuenergeetika elektroenergeetika soojusenergeetika hüdroenergeetika tuumaenergeetika päikeseenergeetika tuuleenergeetika geotermaalenergeetika laineenergeetika Eesti energeetika Säästev energeetika Mikroenergeetika Hajaenergeetika "Endel Risthein. Sissejuhatus energiatehnikasse" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 29. aprill 2016. Vaadatud 29. augustil 2019.
Hallitus

Hallitus on rahvalik nimetus hallitusseente palja silmaga nähtava osa kohta, mis kasvab sobival orgaanilisel ainel. Seente lenduvad eosed võivad põhjustada ärritusi ja allergiat. Tavalisemad ruumiõhus ja pindadel esinevad hallitusseened kuuluvad perekondadesse: Kerahallik (Aspergillus), Pintselhallik (Penicillium) ja Cladosporium. Penicillium on seeneperekond. Mitmed perekonda liigitatud seened on olulised organismid juustude ja antibiootikumide tootmisel. Perekonda Pintselhallik (Penicillium) liigitatakse ligi 300 seeneliiki. Penicillium aurantiogriseum Penicillium bilaiae Penicillium brevicompactum Penicillium chrysogenum Penicillium camemberti Penicillium candida Penicillium digitatum Penicillium citrinum Penicillium commune Penicillium corylophilum Penicillium crustosum Penicillium cyclopium Penicillium expansum Penicillium funiculosum Penicillium glabrum Penicillium glaucum Penicillium griseofulvum Penicillium italicum Penicillium marneffei Penicillium nalgiovense Penicillium notatum Penicillium nordicum Penicillium vanoranjei Penicillium maximae Penicillium alexiae Penicillium alamiae Penicillium arianeae Penicillium palitans Penicillium purpurrescens Penicillium purpurogenum Penicillium olsonii Penicillium roqueforti Penicillium variabile Penicillium viridicatum Penicillium verrucosum ... https://majaseen.ee/hallitus/. {{netiviide}}: puuduv või tühi pealkiri: |pealkiri= (juhend)
Ene Kaups

Ene Kaups (sündinud 13. veebruaril 1963 Kärdlas) on Eesti poliitik. Ene Kaups on lõpetanud 1981. aastal Kärdla Keskkooli, 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna ja 1999. aastal Estonian Business Schooli rahvusvaheline ärijuhtimise erialal. Kaups on töötanud Hiiumaa Tarbijate Ühistus pearaamatupidaja asetäitjana, peaökonomistina, rahandusdirektorina ja kaubandusjuhina 1985–2003 ning SA Tuuru konsultandina 2003–2005. Ta on ASi Eesti Loots nõukogu liige ning Eesti Ettevõtlike Naiste Assotsiatsiooni Hiiumaa klubi liige. Ene Kaups oli Kärdla Linnavolikogu liige 1999–2005, Kärdla linnapea 2005–2007 ning ta on XI Riigikogu liige. Ta on Eesti Reformierakonna liige alates 1997. Kaups kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel. Ta sai 307 häält ja valituks ei osutunud.
Väiku-Palkna järv

Väiku-Palkna järv (ka Väike-Palkna järv, läti keeles Mazais Baltiņš) on järv Võru maakonnas Rõuge vallas Luutsniku külast 3 km edelas Pillardi külas, Eesti-Läti piiril. Järv on Rõuge Suurjärve (38 m) järel sügavuselt Eestis teisel kohal (32 m), keskmiselt sügavuselt (14 m) esimene. Teistel andmetel on järve keskmine sügavus 11,2 m. Läti järvede hulgas ei mahu Väiku-Palkna järv sügavuselt 20 esimese hulka. Järve pindala on 4,8 ha ja limnoloogiliselt tüpiseeritakse see pehmeveeliste eutroofsete järvede hulka. Järve Eestisse jääv osa jääb Väike-Palkna maastikukaitseala piiresse, järve Lätisse jääv osa jääb Korneti-Peļļi hoiuala piiresse. Suur-Palkna järv Väiku-Palkna järv keskkonnaportaalis, vaadatud 27.04.2019. Väike-Palkna maastikukaitseala. Estonianguide.com[alaline kõdulink] Mazais Baltiņš, ezeri.lv Deepest lakes, ezeri.lv Väike-Palkna maastikukaitseala Eesti looduse infosüsteemis, vaadatud 06.04.2013. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS, vaadatud 26.07 2017
Vana-Rooma keisrite loend

Augustus 27 eKr – 14 pKr Tiberius 14–37 Caligula 37–41 Claudius 41–54 Nero 54–68 Galba 68–69 Otho 69–69 Vitellius 69–69 Vespasianus 69–79 Titus 79–81 Domitianus 81–96 Nerva 96–98 Traianus 98–117 Hadrianus 117–138 Lucius Aelius (Hadrianuse pärija, kuid suri enne teda) Antoninus Pius 138–161 Marcus Aurelius 161–180 Lucius Aurelius Verus 161–169 Commodus 180–192 Pertinax 193 Didius Julianus 193 Septimius Severus 193–211 Pescennius Niger 193–194 Clodius Albinus 193–197 Caracalla 211–217 Geta 211 Macrinus 217–218 Diadumenianus 217–218 Elagabalus 218–222 Severus Alexander 222–235 Maximinus Thrax 235–238 Gordianus I 238 Gordianus II 238 Balbinus 238 Pupienus 238 Gordianus III 238–244 Philippus Araablane 244–249 Philippus II 247-249 (Philippus Araablase kaasvalitseja ja poeg) Decius 249–251 Herennius Etruscus 251 Hostilianus juuni 251–november 251 Trebonianus Gallus 251–253 Volusianus 251–252 Paavo Viiding 253 Silbannacus september/oktoober 253 (Kirjalikes allikates mainitud pole, valitsusajast pole midagi teada) Valerianus 253–260 Valerianus II 256–258 Gallienus 253–268 Saloninus 260 (Gallienuse kaasvalitseja ja poeg) Claudius II Gothicus 258–270 Quintillus 270 Aurelianus 270–275 Tacitus 275–276 Florianus 276 Probus 276–282 Carus 282–283 Numerianus 283–284 Carinus 283–285 Diocletianus 284–305 Maximianus 286–305, 306–308 Constantius I Chlorus 305–306 Galerius 305–311 Constantinus I Maximus 306–337 Severus 306–307 Maxentius 306–312 Licinius 308–324 Maximinus Daia 310–313 Valerius Valens 316–317 Martinianus juuli - 19. september 324 Constantinus II 337–340 Constans 337–350 Constantius II 337–361 Vetranio 1. märts - 25 detsember 350 Magnentius 350–353 Julianus Apostata 360–363 Jovianus 363–363 Valentinianus I 364–375 Valens 364–378 Gratianus 367–383 Valentinianus II 375–392 Theodosius I 379–395 Magnus Maximus 383–388 Victor 384 või 387 - august 388 Eugenius 22. august 392 - 6 september 394 395–423 Honorius 407–411 Constantinus III 421 Constantius III 423–425 Johannes 425–455 Valentinianus III 455 Petronius Maximus 455–456 Avitus 456–461 Maiorianus 461–465 Libius Severus 465–472 Anthemius 472 Olybrius 472–473 Glycerius 473–475 Julius Nepos 475–476 Romulus Augustulus  Pikemalt artiklis Bütsantsi keisrite loend "Silbannacus: An Unknown Emperor". Vaadatud 07.08.2023. Rooma keiser Rooma keisririik
Alan Shepard

Alan Bartlett Shepard (18. november 1923 Derry, New Hampshire – 21. juuli 1998 Pebble Beach, California) oli Ameerika Ühendriikide mereväe kontradmiral ja NASA astronaut. Ta oli Juri Gagarini järel teine inimene, kes lendas kosmosesse. Apollo 14 komandörina oli Shepard viies inimene, kes astus Kuu pinnale. Alan Shepard lõpetas 1944. aastal Ameerika Ühendriikide Mereväeakadeemia. Teise maailmasõja ajal teenis ta Vaiksel ookeanil hävitajal USS Cogswell. Seejärel läbis ta lennukoolituse ja sai piloodipaberid aastal 1947. Pärast katselenduri kutse omandamist aastal 1950 teenis ta katselendurina. Alan Shepard osales ühena paljudest 1959. aastal korraldatud Ameerika Ühendriikide esimeste astronautide valimisel. 9. aprillil 1959 valis NASA ta seitsme esimese astronaudi hulka. 5. mail 1961 sai Alan Shepardist esimene ameeriklane kosmoses. Juri Gagarin jõudis temast vaid 23 päeva võrra ette. Shepardi lend ballistilisel trajektooril kosmoselaeva Freedom 7 pardal kestis veidi üle 15 minuti. Erinevalt Gagarinist osales ta ka ise kosmoselaeva juhtimisel. Aastal 1964 diagnoositi Shepardil Ménière'i tõbi ning tal tuli kosmoseprogrammist kõrvale jääda. Temast sai NASA astronaudibüroo juht ning ta vastutas astronautide väljaõppe eest ja abistas missioonide planeerimist. 1969. aastal, pärast kõrvaoperatsiooni, andsid arstid talle uuesti lennuloa ning esialgu määrati ta Apollo 13 komandöriks. Kuna Shepardile jäi ettevalmistusteks liiga vähe aega, otsustati Apollo 13 ja Apollo 14 meeskonnad omavahel ära vahetada. 47-aastaselt lennul osaledes sai temast vanim Apollo programmis osalenud ja Kuu pinnale astunud astronaut. Lisaks on ta ainus Mercury Seveni liige, kes astus Kuu pinnale. Kokku veetis ta kosmoses 216 tundi ja 57 minutit. Alan Shepard tegeles äriga juba astronaudina ning osales ka hiljem paljude ettevõtete juhtimises. Koos Jay Barbree and Howard Benedictiga andis ta 1994. aastal välja raamatu "Moon Shot: The Inside Story of America's Race to the Moon". Alan Shepard suri 74-aastaselt leukeemiasse. "50 Years of Americans in Space: Remembering Alan Shepard". Wired. Vaadatud 21. august 2018. "Alan B. Shepard, Jr". USNA Notable Graduates. Vaadatud 10. aprill 2020. "Alan B. Shepard Jr". NASA. Vaadatud 21. august 2018. "Alan Shepard: complicated, conflicted and the consummate astronaut". Universe Today. Vaadatud 21. august 2018. "Alan Shepard: First American in Space". Space.com. Vaadatud 21. august 2018. "All 'Original Seven' American astronauts now dead". Phys.org. Vaadatud 21. august 2018. "Alan B. Shepard Jr". New Mexico Museum of Space History. Vaadatud 10. aprill 2020. "Moon Shot: The Inside Story of America's Race to the Moon". Goodreads. Vaadatud 10. aprill 2020. "Apollo 14 Moon shot: Alan Shepard 'told he was too old'". BBC News. Vaadatud 21. august 2018.
Boriss Parsadanjan

Boriss Parsadanjan (ka Boriss Parsadanov; 14. mai 1925 Kislovodsk – 14. mai 1997 Tallinn) oli armeenia päritolu Eesti helilooja. Boriss Parsadanjan lõpetas Gnessinite-nimelise Muusikakooli Moskvas viiuli erialal 1950 ning Tallinna Riikliku Konservatooriumi Heino Elleri kompositsiooniklassi 1959. Parsadanjan oli Eesti Raadio Sümfooniaorkestri viiuldaja 1953–1968, Moskvas Kesktelevisiooni muusikasaadete peatoimetaja asetäitja 1968–1970, EKP Keskkomitee kultuuriosakonna instruktor 1970–1973, Eesti Heliloojate Liidu konsultant 1973–1975 ning Eesti NSV Riikliku Filharmoonia kunstiline juht 1975–1986. Boriss Parsadanjan suri 14. mai 1997 Tallinnas ja ta maeti 20. mai 1997 Metsakalmistule. "Sassuuni Davith", eepiline poeem sümfooniaorkestrile, 1949 1. sümfoonia (pühendatud Bakuu 26 komissari mälestusele), 1958 2. sümfoonia, 1962 keelpillikvartett, 1974 sonaat viiulile ja tšellole, 1975 kontsert flöödile ja kammerorkestrile, 1977 6. sümfoonia (kontsertsümfoonia sooloviiuliga),1978 7. sümfoonia, 1980 8. sümfoonia ("Eesti sümfoonia"), 1982 11. sümfoonia, 1987 Eesti NSV teeneline kunstitegelane 1967 Eesti NSV muusika aastapreemia 1973, 1979 ja 1982 Eesti NSV rahvakunstnik 1984 Ta oli abielus Virve Kiplega. https://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=wJLNJBXkoNPK Boriss Parsadanjan Eesti Muusika Infokeskuses
Kõrkja-roolind

Kõrkja-roolind (Acrocephalus schoenobaenus) on põõsalindlaste sugukonda roolinnu perekonda kuuluv lind. Kõrkja-roolind pesitseb enamikus Euroopas, ka Lääne- ja Kesk-Aasias, samuti Lääne-Siberis. Ta talvitub Ida- ja Kesk-Aafrikas. Eestis on ta arvukas: pesitsusaegset arvukust hinnatakse 150 000–250 000 paarile. Kõrkja-roolind on väike kirju lind. Tema ülapool on pruunikas mustpruunide pikilaikudega, mis kaovad nimmepiirkonnas. Keha alapool on savikollane, küljed on tumedamad. Lagipeal koonduvad mustad tähnid tavaliselt neljaks pikitriibuks. Linnu tunnuseks on silma kohal nokast kuklani kulgev pikk ja lai ookrivärvi kulmutriip. Hoo- ja tüürsuled on pruunid, aga nende tipp on hallikas ja välislaba ääris punakaspruun. Linnu üldpikkus on 13 cm või 15 cm. Tema tiiva pikkus on umbes 7 cm ja kaal 11–15 g. Isaseid linde on emastest väga keeruline eristada. Kõrkja-roolind on insektivoor ehk toitub putukatest, harvem sööb marju ja muud. Pesapaika ilmub kõrkja-roolind üsna hilja, levila keskosas alles mais. Tänu oma peidulisele eluviisile torkavad nad harva silma. Neid võib suvel kohata seal, kus pilliroo- ja hundipajutihnikud vee läheduses laiuvad. Nende kohalviibimise reedab isaslindude laul, mida võib kuulda kogu ööpäev läbi, aga eriti intensiivselt laulavad linnud koidikul. Laul on meloodiline ning sisaldab palju mitmekesiseid kriiksuvaid ja kääksuvaid helisid ja vilesid, mis on osalt võetud teiste lindude laulust. Kõrkja-roolind ehitab pesa tavaliselt vee lähedale ja vahel koguni otse vee kohale. Pesa asetseb rohttaimede varte või põõsaokste vahel maapinna lähedal, aga kui vee kohal, siis natuke kõrgemal. "Hirundo" 1:2009 "Loomade elu", 6. kd., lk. 383 "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2003–2008" (PDF). Hirundo. Eesti Ornitoloogiaühing. 2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2011. Vaadatud 27. oktoobril 2011. L. Jonsson, "Euroopa linnud". Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus 2000, lk. 426–427 Kõrkja-roolind andmebaasis eElurikkus
Soome valitsusjuhtide loend

Soome valitsusjuhtide loend loetleb Soome valitsusjuhte.
1992. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

1992. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 37. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 9. mail 1992 Malmös Rootsis. Selle võitis Iirimaa.
Pahad tüdrukud

"Pahad tüdrukud" on aastatel 1999–2006 valminud Suurbritannia draamasari, mida näitas telekanal ITV Eestis on sarja "Pahad tüdrukud" näidanud Kanal 2 ja Kanal 11. "Pahad tüdrukud" räägib Suurbritannias asuvast fiktiivsest naistevanglast, ja selle vangide ja vanglaametnike elust ning inimsuhetest. Ametlik koduleht (inglise keeles)
Irina Simagina

Irina Simagina (sündinud 25. mail1982 Rjazanis) on Venemaa kergejõustiklane (kaugushüppaja). 2004 3. koht 6.73 Kuldliiga võistlus (Rooma) 2004 hõbemedal 7.05 Olümpiamängud (Ateena) Irina Simagina on 171 cm pikk ja kaalub 56 kg.
1978. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

1978. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 23. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 22. aprillil 1978 Prantsusmaal Pariisis. Selle võitis Iisrael.
1995. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

1995. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 40. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 13. mail 1995 Iirimaal Dublinis. Selle võitis Norra. Roheline - osalenud riigid Kollane - varem (kuid mitte 1995. aastal) osalenud riigid
Nahkehistöö

Nahkehistöö ehk nahakunst on käsitöö või tarbekunsti haru, milles valmistatakse nahast kunstiteoseid või tarbeesemeid. Tüüpilised nahakunstiteosed on näiteks kotid, karbid, käevõrud, kaelaehted, kõrvarõngad, vööd ja raamatukaaned. Nahakunstil on suur ühisosa raamatu- ja ehtekunstiga. Nahkehistöös kasutatakse mitut päritolu nahku: lamba-, kodukitse-, sea-, lehma- ja ussinahka. Olulisel kohal on ka mitmesugused liimid ja värvid. Levinumad tehnikad on õmblemine, värvimine, parkimine ja liimimine. Ehkki nahakunst on väga vana ja kuulub peaaegu kõigi rahvaste käsitöötraditsiooni, on see tehnikate arenedes palju muutunud. Eesti tänapäevase nahkehistöö rajajaks peetakse Eduard Taskat, kes oli 1916–1924 Riigi Kunsttööstuskooli nahatöökoja juhataja ning rajas 1923. aastal Tallinna oma nahaõppetöökoja. Tuntud Eesti nahakunstnike sekka kuuluvad näiteks Adele Reindorff, Adamson-Eric, Endel Valk-Falk, Elo Järv. Eestis saab nahkehistööd õppida akadeemilise kõrgharidusena bakalaureuse- ja magistritasemel Eesti Kunstiakadeemia nahakunsti osakonnas (asutatud 1917) ja rakenduskõrgharidusena Tartu Kõrgema Kunstikooli nahadisaini osakonnas (spetsialiseerumisega disainile või restaureerimisele). Eesti nahakunstnikud on koondunud Eesti Nahakunstnike Liitu. Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumil on ulatuslik nahakunstikogu. Nahakunstnike loend Köitekunstnike loend Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumi nahakunstikogu (vaadatud 10.07.2011) Nahakunsti osakond Eesti Kunstiakadeemia kodulehel (vaadatud 18.03.2019) Nahadisaini osakond Kõrgem Kunstikool Pallas kodulehel (vaadatud 18.03.2019) Ene Heimvell "Eesti rahvuslik nahakunst 1918–1940 Tallinna Linnamuuseumi kogudes" Tallinn: Tallinna Linnamuuseum, 2008 Eesti Nahakunstnike Liit Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumi nahakunstikogu Rahvusvaheline köitekunstinäitus "Scripta manent" Tallinnas Kaja Roomets "Ave Hamatvalejev: "Nahakunst nõuab püsivust ja kannatlikkust."" Õhtuleht, 15. mai 2003 (intervjuu)
Tatjana Kotova

Tatjana Kotova (sündinud 11. detsembril 1976 Kokandis) on Venemaa kergejõustiklane (kaugushüppaja). 2013. aastal tehti kindlaks, et 2005. aasta kergejõustiku MM-il Helsingis hõbemedalit võites oli ta dopingut kasutanud. Talle määrati esialgne võistluskeeld. Samuti jäi ta ilma oma 2006. aasta sise-MMil võidetud kuldmedalist. Isiklik rekord: 7.42 (23. juuni 2002 Annecy) 2004 pronksmedal 7.05 (27. august Ateena) 1999 maailmameister 6.86 sisemeistrivõistlused (Maebashi) 2001 2. koht 6.98 sisemeistrivõistlused (Lissabon) 2001 2. koht 7.01 Edmonton 2003 maailmameister 6.84 sisemeistrivõistlused (Birmingham) 2003 2. koht 6.74 Pariis Saint-Denis 2004 2. koht 6.93 sisemeistrivõistlused (Budapest) 2000 1. koht 6.96 (Berliin) 2000 1. koht 6.96 (Brüssel) 2000 1. koht 7.00 (Oslo) 2000 1. koht 6.89 (Rooma) 2000 1. koht 7.04 (Saint-Denis) 2001 3. koht 6.71 (Zürich) 2001 1. koht 6.78 (Rooma) 2003 2. koht 6.63 (Rooma) 2004 2. koht 6.76 (Rooma) 2002 1. koht 7.02 (Stockholm) 2002 1. koht 6.90 (Ateena) 2002 1. koht 6.99 (Doha) 2004 1. koht 7.00 (Ostrava) 2004 3. koht 6.64 (Gateshead) 2002 2. koht 6.86 (Saint-Denis) 2003 2. koht 6.92 (Monaco) Tatjana Kotova on 182 cm pikk ja kaalub 67 kg. Ta kuulub Moskva klubisse Trade Unions ja treenib Vladimir Kudrjavtševi juhendamisel. Viis Helsingi MMil medali võitnud kergejõustiklast põrusid dopingukontrollis, 8. märts 2013 Venemaa tippkergejõustiklane põrus dopingukontrollis
Rütm

Rütm (kreeka keeles ῥυθμός, rhythmos) on nähtuste korduvuse muster. Rütm on nähtuste selline järgnemine, kus reeglipäraselt vahelduvad tugevad ja nõrgad (rõhutatud ja rõhuta) või muul moel vastandlikud või erinevad elemendid. Rütm on iseloomulik tsüklilistele protsessidele. rütm (muusika) prosoodia
1980. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

1980. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 25. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 5. aprill 1980 Haagis Hollandis. Selle võitis Iirimaa.
Rütm (muusika)

Rütm (kreeka sõnast rhythmos 'vool, järgnevus') on muusikas helikestuse või helivältuse väärtustega määratud ajavahemike järgnevuse muster. Rütm võib olla näiteks: kaootiline, vt kaos; juhuslik, vt juhuslikkus; vaba, vt rubato (itaalia k rubato – röövitud, riisutud, paljaksvarastatud). modaalne, vt modaalrütmika; mensuraalne ehk mõõdetud, vt mensuraalnotatsioon; meetriline (kreeka keeles metron – mõõt), vt meetrum ehk aktsenteeritud (ladina keeles accentus – rõhk), vt aktsent; Meetrilise rütmiga muusika kuulamisel tajume, et teost läbib mingi keskne vältus, mille suhtes organiseeruvad ülejäänud vältused. Teost läbiva tugivältuse (pulsi) tunnetamine muusikas on seotud inimorganismis peituvate korduvate protsessidega (südame tuksumine (pulss) ja hingamine). Meetrilise muusika jälgimisel tajume, et teose tugivältustest (pulsilöökidest) ühed tõusevad esile rõhulisematena kui teised, s.t tugivältused grupeeruvad. Rõhuliste ja rõhutute pulsialade vaheldumine on tavaliselt korrapärane. Niisugust rõhuliste ja rõhutute alade perioodilist kordumist nimetatakse meetrumiks.
Meetrum

Meetrum ehk aktsentmeetrum[viide?] on muusikas rõhuliste ja rõhutute löökide suhe. Muusikas esinevate helivältuste mitmekesisusele vaatamata on mõnikord võimalik tajuda, et muusikat läbib mingi keskne helivältus, mille suhtes ülejäänud helivältused organiseeruvad. Keskse helivältuse tajumine võib olla seotud inimese organismis toimuvate perioodiliste protsessidega nagu näiteks südame tuksumine või hingamine. Muusika edasisel tajumisel võivad osad keskse helivältusega seotud ajapunktid tõusta esile rõhulisematena kui teised, st kesksed helivältused rühmituvad löökidena. Rõhuliste ja rõhutute löökide vaheldumine loob meetrumi. Muusika ülesmärkimine noodikirjas võib toimuda kooskõlas meetrumiga. Partituuris kirja pandud takti esimene löök on tavaliselt rõhuline ja muud löögid rõhutud. Taktimõõt võib järgida meetrumit. Liittakti puhul võivad taktis esineda ka kõrvalrõhud. Parema visuaalse ülevaatlikkuse huvides võib rütmi kirjapanemisel arvestada meetrumiga. Meetrum võib olla korrapärane või korrapäratu. Korrapärase meetrumi põhiliikideks on 2- ja 3-osaline meetrum. Pearõhu nihutamine või ärajätmine tekitab sünkoobi. Rõhutute taktiosade rõhutamine (off-beat) on iseloomulik rokkmuusikale. 2-osaline meetrum koosneb ühest rõhulisest ja ühest rõhutust osast, vastates kahesilbilisele värsijalale, mida nimetatakse trohheuseks. 3-osaline meetrum koosneb ühest rõhulisest ja kahest rõhutust osast, vastates kolmesilbilisele värsijalale, mida nimetatakse daktüliks. Lihtmeetrumite korrapärasel järgnemisel moodustub liitmeetrum. 2-järguline 4-osaline liitmeetrum = 2-osaline + 2 osaline (näiteks 4/4 taktimõõdus, selle vananenud tähis on C) 2-järguline 6-osaline liitmeetrum = 3-osaline + 3-osaline (6/8, 6/4) 3-järguline 9-osaline liitmeetrum = 3 + 3 + 3 (9/8 taktimõõdus) 4-järguline 12-osaline liitmeetrum = 3 + 3 + 3 + 3 (12/8 taktimõõdus) 2-järguline 5-osaline meetrum 2-osaline + 3-osaline (5/4 taktimõõdus) 3-osaline + 2-osaline (5/4 taktimõõdus) Taktimõõt Rütm
Eeltakt

Eeltakt (inglise keeles pickup measure, saksa keeles Auftakt) on muusikateose alguses olev meetrumi rõhutult osalt algav mittetäielik takt, mis valmistab ette esimese takti alguses asuvat meetrumi rõhulist osa. Eeltakt on võrreldav värsiga, mille värsijalaks on jamb (koosneb rõhutust ja rõhulisest silbist) või amfibrahh (koosneb rõhutust, rõhulisest ja rõhutust silbist). Finale User Manual
Taktijoon

Taktijoon on muusika noodikirja märk, mis eraldab takte või nende osi. Punktiirjoon jaotab pikemaid takte parema loetavuse huvides osadeks. Kahekordne taktijoon võib eraldada muusikavormi lõike. Lõpujoon märgitakse heliteose või selle osa lõppu. Kordamismärgid