laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Geodeetilised koordinaadid

Geodeetilised koordinaadid on Maal asuva punkti laius B (ingl latitude) ja pikkus L (ingl longitude). Geodeetiliste koordinaatide nagu ka geograafiliste koordinaatide määramisel kasutatakse mõõtühikuna kraade, minuteid ja sekundeid (kuuekümnendsüsteemi). Laius B on nurk ekvatoriaalse tasapinna ja punkti normaali vahel. Laius saab omada väärtusi 0° ekvaatoril kuni 90° põhja või lõuna suunas ja seda nimetatakse vastavalt põhja- või lõunalaiuseks. Laius B on joonisel 1 tähistatud B-ga, seda mõõdetakse kaarele KK′ vastava nurgana. Geograafiline laius määrab ära antud punkti paralleeli arvulise väärtuse. Eesti asub paralleelide 57°,5 ja 59°,7 vahel. Pikkus L on nurk punkti läbiva meridiaani ja algmeridiaani ehk nullmeridiaani ehk Greenwichi meridiaani vahel. Pikkus saab omada väärtusi 0° ‑ 180° ida või lääne suunas ja seda nimetatakse vastavalt ida- ja läänepikkuseks. Pikkus L on tähistatud joonisel 1 tähega L ja seda mõõdetakse kaartele K′A või BK vastava nurgana. Meridiaan on joon, mis tekkib Maa pöörlemistelge läbiva tasandi ja ellipsoidi lõikumisel ning ühendab põhja- ja lõunapoolust. Meridiaan on pool suurringjoonest. Greenwichi observatooriumit läbivat merdiaani nimetatakse alg- ehk nullmeridiaaniks. Paralleel on joon, mis tekib Maa pöörlemisteljega ristuva tasandi ja ellipsoidi lõikumisel. Ekvaator on paralleel, mis läbib Maa keskpunkti. Kõik paralleelid peale ekvaatori on väikeringid. Geodeetilised koordinaadid asetuvad mõttelisele matemaatilisele kujundile, milleks on pöördellipsoid. Pöördellipsoidi kuju on kõige sarnasem Maa tegeliku kujuga. Selliseid pöördellipsoidi mudeleid nimetatakse referentsellipsoidideks. Ajalooliselt on piirkonniti ja ülemaailmselt kasutusel olnud mitmesuguseid referentsellipsoide. Eestis ja mujal Euroopas kasutatakse geodeetiliste koordinaatide arvutamisel rahvusvahelise referentsellipsoidi GRS80 parameetreid. Ene Ilves (2012). "Punkti geodeetiliste ja ristkoordinaatide määramine". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. detsember 2019. Vaadatud 24. veebruaril 2021. Osborn, Peter (2013). "The Mercator Projections". "Coordinate systems and transformations". Vaadatud 24.02.2021. "Geodeetiline süsteem". Riigi Teataja. Vaadatud 23.02.2021.
Sergej Milinković-Savić

Sergej Milinković-Savić (serbia kirillitsas Сергеј Милинковић-Савић; sündinud 27. veebruaril 1995 Lleidas Hispaanias) on Serbia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Hilal ja Serbia jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Serbia klubis FK Vojvodina, mille meeskonnas debüteeris ta Serbia kõrgliigas 2013. aastal. 2014. aasta juunis sõlmis ta lepingu Belgia kõrgliiga klubiga Genk. 2015. aasta juulis siirdus ta Rooma Laziosse. Hooajal 2017–18 valiti ta Itaalia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja hooajal 2018–19 liiga hooaja parimaks poolkaitsjaks. Suvel 2023 liitus ta 40 miljoni euro eest Al Hilaliga. 2013. aastal tuli Milinković-Savić Serbia kuni 19-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. 2015. aastal tuli ta Serbia kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Milinković-Savić pälvis 2015. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Pronkspalli auhinna. Serbia jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 2017. aastal. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta 8. oktoobril 2020 EM-i valikmängus Norra vastu. Tema noorem vend Vanja Milinković-Savić on samuti jalgpallur. Vojvodina Serbia karikas 2013–14 Lazio Coppa Italia: 2018–19 Supercoppa Italiana: 2017, 2019
Kardaanliigend

Kardaanliigend ehk universaalliigend, ka Hooke’i liigend, on liigend, mis ühendab ristmikliigendiga kahte jäika pöörlevat varrast, mis on teineteise suhtes nurga all. Kardaanliigend ei ole püsiva kiirusega, see tähendab, et konstantse kiirusega pöörleva sisendvõlli kiirus ei ole sama suur kui väljundvõlli kiirus. Väljundvõlli kiirus kõigub vastavalt nurgale kiiremaks või aeglasemaks, aga keskmine kiirus võrreldes sisendvõlli kiirusega jääb samaks. Kardaanliigendi nimetus tuleb itaalia matemaatikult Gerolamo Cardano, kes tuli mõttele, kuidas saab pöörlevat jõudu üle kanda nurga all (kuid mitte rohkem kui 45º ühe liigendi kohta.) Gerolamo Cardano oli esimene inimene, kes soovitas kasutada pöörleva jõu edastamiseks kardaanliigendist koostatud ülekandevõlli. Teadaolevalt kasutati terminit ja reaalset töötavat kardaanliigendit inglase Robert Hooke’i raamatus “Helioscopes”. Ta avalikustas kardaanliigendi kirjelduse 1678. aastal, mille tulemusel kasutatakse terminit “Hooke’i liigend” inglise keelt kõnelevates riikides. 1683. aastal leiutas Hooke püsiva kiirusega liigendi selleks, et leevendada kardaanliigendi muutuva kiiruse probleemi. Kaks enamlevinud liigendi tüüpi on üksik kardaanliigend ja topeltkardaanliigend. Valdavalt kasutatakse üksikut kardaanliigendit. Kasutust leiavad ka topeltliigendid. Võimalus on kasutada kaht eri tüüpi topeltliigendit, millel on kahekordsed ülekandenurgad. Topeltkardaanliigend koosneb kahest kardaanliigendist, mis on üksteise otsa ühendatud. Topeltkardaanvõll sarnaneb väga topeltkardaanliigendiga, kuid erinevus on kardaanliigendite vahele lisatud võllis. Üksik kardaanliigend lubab kuni 45-kraadist ülekandenurka. Topeltkardaanliigend lubab kuni 90-kraadist ülekandenurka. Kardaanliigendiga ühendused on väga laialt levinud. Üldkasutust leiab kardaanliigendid lennukitel, kontrollmehhanismidel, meditsiini- ja optikaseadmetes, õmblusmasinatel, tekstiilimasinatel ja tööpinkide ajamites. Enamasti leiavad kasutust terasest kardaanliigendid, aga kergetööstuses kasutatakse ka termoplastidest kardaanliigendeid. Paul Heney (19. august 2019). "What is a universal joint?". Fastener Engineering. Vaadatud 16.02.2021. "Universal Joint,Universal Joint inventors". Edubilla. Vaadatud 16.02.2021. "Universal Joints Overview". Belden universal. Vaadatud 16.02.2021. "UNIVERSAL JOINTS". Stock drive products Sterling instruments. Vaadatud 16.02.2021.
Reet Sukk

Reet Sukk (sündinud 18. septembril 1966 Viljandis) on eesti flötist (spetsialiseerunud renessanss- ja barokkflöödile) ja plokkflöödimängija. Reet Suka valikuid interpreedina on mõjutanud õpingud Viljandi Muusikakoolis, kus tema õpingute ajal töötas Tõnu Sepp. Ta hakkas Viljandi Linnakapellis mängima vanu puupuhkpille ja suurt rolli suuna valikul vanade instrumentide suunas mängis Viljandi Vanamuusika Festival. Et vanu pille Eestis toone ei õpetatud, alustas ta õpinguid Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis Kaljo Westi flöödiklassis, edasi Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Samuel Sauluse õpilasena. Konservatooriumi lõpetas ta barokkflöödi erialal ning Wilbert Hazelzeti julgustusel asus ta edasi õppima Hollandis. 1996.-1999. aastal õppis Reet Sukk Haagi Kuninglikus Konservatooriumis W. Hazelzeti juures barokkflööti ja Jeanette van Wingerdeni juures plokkflööti, lisaks osales töötubades varajasest muusikast kuni klassitsismini. Eestis on Reet Sukk tegutsenud koos Taavi-Mats Uttiga varajase muusika stuudio Cantores Vagantes kontserdiprojektides. Lisaks on ta osalenud teistes varajase muusika projektides, sealhulgas esinenud sageli orkestrisolistina. Mängimise kõrval õpetab Reet Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias, Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis, Vanalinna Hariduskolleegiumi Muusikakoolis. Ta on üks Plokkflöödiühing ERTA-Estonia asutajaliikmetest. 2002 - CD "Muusikat ajastute piirimailt" (peamiselt 17. sajandi I poole muusikaga) 2013 - CD "Rokokoomuusika Põhjalast" (18. sajandi II poole originaalflööt ning Johan Helmich Romani, Johann Gottfreid Mütheli, Johann George Tromlitzi jt muusika) CD "Rokokoomuusika Põhjalast" valiti Eesti Muusikaauhinnad 2014 nominendiks ja ühtlasi aasta parimaks kammermuusikaplaadiks. Tema abikaasa on plokkflöödi- ja barokkoboemängija Taavi-Mats Utt. Reet Sukk. - Eesti Interpreetide Liit Reet Sukk Eesti Teadusinfosüsteemis Biograafia Eesti Muusika Infokeskuse lehel Reet Sukk Soundcloudis Album. "Rokokoomuusika Põhjalast". - klassikaraadio.ee
Wald im Pinzgau

Wald im Pinzgau on vald (Gemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Zell am See ringkonnas (Pinzgau piirkonnas). Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Weißbach bei Lofer

Weißbach bei Lofer on vald (Gemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Zell am See ringkonnas (Pinzgau piirkonnas). Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Rebase

Rebase on küla Tartu maakonnas Kambja vallas. Rebase külgneb läänes ja põhjas Lalli, põhjas Vana-Kuuste, kirdes Sipe, idas ja lõunas Sirvaku külaga. Küla läänepiir kulgeb mööda Põlva–Reola maanteed, kirdepiir mööda Tartu-Petseri raudteed. Rebase küla maad kuulusid varem Maidla mõisa Rebase karjamõisale. 1935. aastal rajas ühisus "Lõuna-Eesti Eksporttapamajad" külla Lõuna-Eesti esimese hõberebasekasvatuse. Nõukogude perioodil asusid seal Vambola kolhoosi Rebase osakonna sini- ja hõberebaste kasvatus ning sigala. Rebasekasvatust jätkas UÜ Rebaseaed, mis 2015. aastal lõpetas tegevuse. Küla asub Põlva–Reola maantee ja Tartu-Petseri raudtee ääres. Küla juures asub Rebase raudteepeatus. Külas tegutseb puidutööstusettevõte OÜ Sakkose. Rebase külas on sündinud kunstnik Lembit Saarts. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Esimesed hõberebased Lõuna-Eestis. Uus Eesti, 27. september 1935 Kaljola Kirt. Tartu rajoon. Siin- ja sealpool maanteed. Tallinn: Eesti Raamat, 1988, lk 156
Wilbert Hazelzet

Wilbert Hazelzet (sündinud 20. novembril 1948 Haagis) on Hollandi barokkflöödimängija. 1970. aastal pühendus Hazelzet barokkflöödi tundmaõppimisele ja mängimisele. 18. sajandi mängutehnikat ja esituspraktikat õppis ta selle perioodi traktaatidest. Teda peetakse üheks silmapaistvaimaks barokkflöödimängijaks tänapäeval. 1978. aastal hakkas ta mängima ansamblis Musica Antiqua Köln. Ta on teinud koostööd klavessinist Jacques Oggiga, lautomängija Konrad Junghäneliga, Ton Koopmaniga ja Amsterdami barokkorkestriga ning kammerorkestritega Ensemble Sonnerie ja London Baroque. Wilbert Hazelzet on Haagi Kuningliku Konservatooriumi ja Utrechti Hogeschool voor de Kunsteni õppejõud. https://www.rcm.ac.uk/hp/professors/details/?id=91006 https://www.bach-cantatas.com/Bio/Hazelzet-Wilbert.htm Wilbert Hazelzet (Flute). - Bach Cantatas Website
Liugelaager

Liugelaager ehk radiaallaager, mõnes kasutusalas nimetatud ka puksiks, on mehaaniline element, mida kasutatakse pöörlevate võllide ja statsionaarsete tugielementide vahelise hõõrdumise vähendamiseks. Liugelaagreid kasutatakse peamiselt pöörleva võlliga masinates. Liugelaagrite eelised teiste laagrite ees on vastupanu suurtele pöördejõududele ja sõltuvalt materjalist ka vastupidavus korrosioonile, vesikeskkonnale või kõrgetele töötemperatuuridele. Liugelaagrid koosnevad tavaliselt kahest osast. Ühel pool on fikseeritud osa, mis kannab koormusi ja teisel poolt pind, mis kulub ning puutub kokku liikuva elemendiga. Efektiivsuse suurendamiseks kasutatakse koostamisel tavaliselt madala hõõrdeteguriga materjale või lisatakse osade vahele määrdeainet. Liugelaager võib olla konstrueeritud terviklaagrina või poolitatuna. Esimesi saab kasutada vaid juhul, kui on võimalik laagerduse koostamine telgsuunas. Sõltuvalt rakendusest, mõjuvatest jõududest ja kiirusest kohandatakse vastavalt ka liugelaagri materjalid. Laagrimaterjali puhul on kasulikud omadused väikesed hõõrdekaod, kulumiskindlus, piisav väsimustugevus ja hea soojusjuhtivus, erandjuhtudel veel ka kuuma- ja korrosioonikindlus . Sageli kasutatavad materjalid on vase-, tina-, tsingi- ja pliisulamid, õliga immutatud paagutatud materjalid, hallmalmid, kumm, tehnokeraamika ja plastid. Liugelaagrite olulisemaks töövõimelisuse kriteeriumiks on kulumiskindlus, mis on seotud laagri hõõrderežiimiga. Vältimaks häireid töötamisel kasutatakse määrdeid. Võtted määrde sisestamiseks laagrisse sõltuvad sellest, kas laager on ette nähtud töötamiseks hüdro-/aerodünaamilisel režiimil või mitte, milline on koormuse iseloom (suunalt püsiv või tsirkuleeriv) ning rakendamine (kas tapile või rummule). Laager Veerelaager https://www.thomasnet.com/articles/machinery-tools-supplies/types-of-bushings/ https://www.hariduskeskus.ee/opiobjektid/masinaelemendid/?KURSUSE_TEEMAD___LAAGERDUSED https://clr.es/blog/plain-bearings/[alaline kõdulink] [1] "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. jaanuar 2021. Vaadatud 24. veebruaril 2021.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Prilep

Prilep on Põhja-Makedoonia suuruselt neljas linn. See on Prilepi omavalitsuse keskus. Linn on tuntud oma tubakatööstuse poolest. https://www.citypopulation.de/de/northmacedonia/cities  Prilep – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Strumica

Strumica on Põhja-Makedoonia suuruselt kümnes linn. See on Strumica omavalitsuse keskus. Linn on saanud nime Strumica jõe järgi, mis linnast läbi voolab.  Strumica – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Alassane Pléa

Alassane Alexandre Pléa (sündinud 10. märtsil 1993 Lille'is) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib ründajana Saksamaa kõrgliiga klubis Mönchengladbachi Borussia. Ta alustas klubikarjääri Lyoni Olympique'is. Aastatel 2010–2014 mängis ta põhiliselt Lyoni reservmeeskonnas. Prantsusmaa kõrgliiga debüteeris ta Lyoni meeskonnas 2012. aasta oktoobris. Hooaja 2013–14 teises pooles mängis ta laenul Prantsusmaa esiliiga klubis AJ Auxerre. 2014. aasta suvel sõlmis ta lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Nice. Hooajal 2016–17 lõi Pléa Prantsusmaa kõrgliigas 11 väravat ja hooajal 2017–18 16 väravat. 2018. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Mönchengladbachi Borussiaga. Esimese värava Saksamaa kõrgliigas lõi ta 1. septembril 2018 mängus Augsburgi vastu. Debüüthooajal lõi ta Saksamaa kõrgliigas 12 väravat. Prantsusmaa kõrgliigas debüteeris Pléa 2018. aasta novembris mängus Uruguay vastu.  Alassane Pléa – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Eesti riiklik geodeetiline võrk

Eesti riiklik geodeetiline võrk on Eesti territooriumil paiknev geodeetiline võrk, mis on mõõdetud GPS-tehnoloogiat kasutades ja jaotatud klassidesse vastavalt Eesti geodeetilisele süsteemile järgmiselt: I klassi võrk, II klassi võrk ja tihendusvõrk. I klassi võrku täiendab Maa-ameti hallatav globaalse positsioneerimise püsijaamade võrk ESTREF, mis tagab riikliku geodeetilise võrgu järjepideva monitooringu. Nimetatud võrkude punktid ja nende koordinaadid on aluseks teistele geodeetilise võrkude rajamisele Eestis. Geodeetlise võrgu punktide andmed on kantud geodeetiliste punktide andmekogusse, mida haldab Maa-amet. I klassi võrk koosneb 13 punktist (12 pinnasemärki ja 1 GNSS-püsijaam), punktide vaheline kaugus on 70-110 km. Punktide määramise keskmine ruutviga on ± 1 cm ja suhteline viga 1 : 7 000 000. II klassi võrk koosneb 199 punktist. Punktid on hajutatud Eesti piirides ühtlaselt, vahekaugusega ca 15 km. Punktide määramise keskmine ruutviga on ± 1 cm ja suhteline viga 1 : 500 000. I-II klassi võrgud valmisid 1998. aastal ja need on EUREFi põhivõrgu tihenduseks Eestis. Tihendusvõrk on loodud objektide kaupa aastatel 1992-2001 Maa-ameti tellimusel erinevate geodeesiafirmade poolt. Tihendusvõrk koosneb 3922 punktist (põhiliselt paarispunktid), punktipaaride vaheline kaugus on keskmiselt 5 km ehk punktide tiheduseks on üks punktipaar 16-25 km² kohta. Paarispunktide omavaheline kaugus on keskmiselt 500 m. Punktide määramise keskmine ruutviga on ± 1 … 3 cm ja suhteline viga 1 : 250 000, paarispunktide omavahelise määramise suhteline täpsus on 1 : 50 000. Geodeetilised punktid tähistatakse märkidega, arvestades geodeetilise võrgu liiki ja asukohta. Geodeetilise märgi kaitseks on kehtestatud kaitsevöönd, kus ilma geodeetilise märgi omaniku loata keelatud igasugune tegevus, mis võib kahjustada geodeetilist märki ja selle tähistust, takistada sellele juurdepääsu või sellega seotud mõõtmisi. Riikliku geodeetilise võrgu I ja II klassi märgi kaitsevöönd on viis meetrit märgi keskmest; Eesti globaalse positsioneerimise püsijaamade referentsvõrgu püsijaama antenni kaitsevöönd on kolm meetrit püsijaama antenni paigalduskonstruktsioonist; Tihendusvõrgu geodeetilise märgi kaitsevöönd on kolm meetrit märgi keskmest. "Riiklik geodeetiline võrk". Maa-amet. 03.03.2020. Vaadatud 24.02.2021. "Geodeetiline süsteem". Keskkonnaminister. 31.10.2011. Vaadatud 24.02.2021. R. Valner, A. Rüdja. "National Report of Estonia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 31.12.2020. Vaadatud 24.02.2021. "Ruumiandmete seadus". Riigikogu. 09.10.2020. Vaadatud 24.02.2021. "Geodeetiliste tööde tegemise ja geodeetilise märgi tähistamise kord, geodeetilise märgi kaitsevööndi ulatus ning kaitsevööndis tegutsemiseks loa taotlemise kord". Keskkonnaminister. 03.07.2013. Vaadatud 24.02.2021. Eesti geodeetiliste punktide andmekogu
Taavi-Mats Utt

Taavi-Mats Utt (sündinud 16. jaanuaril 1963) on eesti plokkflöödi- ja barokkoboemängija ning varajase muusika stuudio Cantores Vagantes eestvedaja. Pillimeistrina valmistab ta ajalooliste puupuhkpillide koopiaid. Utt hakkas plokkflööti õppima Heino Jürisalu juures, kelle õhutusel alustas Utt ka barokkoboe mängimist. Ta jätkas õpinguid oboe erialal Georg Otsa nimelises Muusikakoolis, lõpetas Tallinna 2. Keskkooli 1981. aastal, õppis plokkflöödi erialal Haagi Kuninglikus Konservatooriumis Jeanette van Wingerdeni plokkflöödiklassis ja paralleelselt barokkoboe erialal. Utt on mänginud Viljandi Linnakapelli, Consortiumi ja Linnamuusikute koosseisus. Alates 1989. aastast juhib ta varajase muusika stuudio Cantores Vagantes tööd ja on ka interpreedina seotud sama stuudioga. Alates aastast 2000 juhib ta plokkflöödiühingut ERTA-Estonia ja korraldab plokkflöödiõpetajate täiendkoolitust. 2018. aastal asutas ta koos Reet Sukaga ja Kadri Mägiga plokkflöödikooli Nõmme huvikoolis. Ta on õpetanud plokkflööti Viljandi Muusikakoolis ja VHK Muusikakoolis, Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis, Viljandi Kultuurikolledžis ja Tallinna Ülikoolis. Alates 2018. aastast korraldab ta Tallinnas vanamuusikafestivali "Tallinn feat. Reval". Süvendatud huvi tõttu ajalooliste puupuhkpillide ehituse ja kopeerimise vastu hakkas Taavi-Mats Utt tegutsema pillimeistrina. Ta on mõõtnud ja kirjeldanud suure hulga vanu originaalplokkflööte Peterburi, Haagi, Viini, Berliini ja Brüsseli muuseumides ja paljudes erakogudes. Puupuhkpille on ta valmistanud peamiselt välistellijaile, näiteks Schola Cantorum Basiliensisele 12 pillist koosneva plokkflöödiansambli. Tema tehtud pillidega mängivad Jeanette van Wingerden, Eva Lȇgene, Conrad Steinmann ja Claire Michon. Tema isa oli publitsist ja ajakirjanik Olaf Utt, õde on muusikateadlane Tiina Mattisen, abikaasa on flötist Reet Sukk. https://www.inforegister.ee/307504-ID M. Riisikamp. Taavi-Mats Utt: parim inspiratsiooniallikas on ansamblimäng. - Muusika, detsember 2018 T. Vapper. Plokkflöödikool alustab! - Õpetajate Leht, 31. august 2018 M. Riisikamp. Taavi-Mats Utt: parim inspiratsiooniallikas on ansamblimäng. - Muusika, detsember 2018 Suveduur. Taavi-Mats Utt. - arhiiv.err.ee https://interpreet.ee/staff/taavi-mats-utt/ https://www.nommehuvikool.ee/persoonilugu-taavi-mats-utt/
Kärt Seppel

Kärt Seppel (sündinud 2. juulil 1968 Rakveres) on eesti keraamik. Ta on lõpetanud Pärnu Lastekunstikooli 1986. aastal ja Tallinna Kunstiülikooli 1992. aastal. Ta on stuudio Asuurkeraamika asutajaliige. Töötab ARS-i kunstilinnakus. Eesti Kunstnike Liidu ja Keraamikute Liidu liige. Osalenud paljudel näitustel[viide?] ja sümpoosionidel Eestis ja välismaal. Tema teoseid on mitme muuseumi kogudes Lõuna-Koreas, Hiinas, Taiwanis, Lätis, Leedus, Soomes, Eestis.[viide?]
Reolasoo

Reolasoo on küla Tartu maakonnas Kambja vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Diego Fernández de Huete

Diego Fernández de Huete (sündinud Navalmoralis Toledos umbes ajavahemikus 1633–1643, surnud Toledos enne 21. juulit 1713) oli Hispaania harfimängija, muusikateoreetik, helilooja ja õpetaja. Tema õpetajateks võisid olla Andrés Lorente ja õukonnaharfist Juan de Navas. Huete oli harfimängija Toledo katedraali juures aastail 1681–1710. Tema teoseks, mille järgi teda enim teatakse, oli muusikateoreetiline traktaat "Compendio numeroso de zifras armónicas, con theórica, y pràctica para arpa de una orden y arpa de dos órdenes, y de órgano", mis ilmus Madridis 1702. ja 1704. aastal. See märgib hispaania barokkharfi õitseaega. Harfe ehitati Hispaanias aastatel 1550–1700 kaht tüüpi: ühe keelestikuga diatooniline harf (arpa de una orden) ja kahe keelestikuga kromaatiline harf (arpa de dos ordenes). Traktaadi esimene osa (1702) sisaldab ilmalikke teoseid ja need on jagatud keerukuse järgi kolme raamatusse. Traktaadi teine osa (1704) sisaldab vaimulikku muusikat ja on samuti jagatud kolme raamatusse, millest esimeses on 26 passacalles '​i 11-laadilises süsteemis, teine esitab laade tõusvate ja langevate heliridadena, ja kolmas sisaldab psalmiseadeid vokaalile, harfile ja orelile või emmale-kummale saatepillile. http://bdh-rd.bne.es/viewer.vm?id=0000075392&page=1 "Compendio numeroso de zifras armónicas ..." digiteerituna Video: Diego Fernández de Huete Zarambeques kromaatilisel harfil
Schola Cantorum Basiliensis

Schola Cantorum Basiliensis (SCB) on muusikakõrgkool ja uurimisasutus Baselis Šveitsis, mis keskendub varajasele muusikale ning ajalooliselt informeeritud esituspraktikale. Kooli asutas Paul Sacher 1933. aastal. 1954. aastal liideti Schola kahe teise kõrgkooliga Baseli muusikaakadeemiaks. Kooli vilistlaste hulka kuuluvad paljud nimekad vanamuusikud nagu Gustav Leonhardt, Jordi Savall, Barbara Thornton, Christina Pluhar, Elam Rotem, Jorge Guerrero Dantur, Montserrat Figueras, René Jacobs, Xavier Díaz-Latorre, Rolf Lislevand, Andreas Scholl, Hopkinson Smith, Maria Cristina Kiehr ja Benjamin Bagby. Eesti muusikutest on Schola Cantorum Basiliensises õppinud Maria Staak, Lilian Langsepp, Marie Saame. Schola Cantorum Basiliensis. - University of Applied Sciences and Arts Northwestern Switserland
Eddie Holman

Eddie Holman (õieti Edward Holman; sündinud 3. juunil 1946 Norfolkis Virginia osariigis) on afroameerika päritolu poplaulja, laululooja, ja instrumentalist. Koduleht
Žygimantas Pavilionis

Žygimantas Pavilionis (sündinud 22. juulil 1971 Vilniuses) on Leedu poliitik ja diplomaat. Ta oli aastatel 2010–2015 Leedu suursaadik Ameerika Ühendriikides ja Mehhikos. Ta on 13. novembrist 2020 Leedu seimi liige. Ta on lõpetanud 1994. aastal Vilniuse Ülikooli politoloogia ja rahvusvaheliste suhete alal. 1995. aastal kaitses ta magistritöö Vilniuse Ülikooli filosoofiateaduskonnas ja sai magistrikraadi. Ta on abielus ja tal on neli last.
Riiviku

Riiviku on küla Tartu maakonnas Kambja vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Miiunurgik

Miiunurgik ehk miiuvinkel (ka puusepa kolmnurk ja kiirnurgik) on plastikust või metallist kolmnurgakujuline nurgik, mida kasutatakse mõõtmete ja nurkade märkimiseks erinevatele puidumaterjalidele. Selle on välja töötanud Ameerika firma Swanson. Puusepa kolmnurk kombineerib erinevate mõõtevinklite omadused, võimaldades mõõta nurki 0–90 kraadi.
Davith Kirkitadze

Davith Kirkitadze (gruusia keeles დავით კირკიტაძე; sündinud 2. augustil 1978) on Gruusia poliitik.
Zaal Udumašvili

Zaal (Zaliko) Udumašvili (gruusia keeles ზაალ უდუმაშვილი; sündinud 27. veebruaril 1971) on Gruusia poliitik.
Sipe

Sipe on küla Tartu maakonnas Kambja vallas. Külas asuvad Kõivusaare kased. Sipe külas Sipe järvest ehk Küti järvest ligi kilomeeter Lootvina poole 1765. aastal avatud Sipe koolist kujunes Kuuste Kool. 2000. aastal paigaldati Sipe kooli asukohta mälestuskivi, mis tähistab hariduselu algust Vana-Kuuste vallas. Kivi taga olid varem koolimaja varemed, kuid 2006. aastaks oli alles väikese talumaja suurune umbes poole meetri kõrgune kääbas, millest turritab välja korstnajalg. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Meie kool. Ajalugu. Kuuste Kooli veebisait.