laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ettel Poobus

Ettel Poobus (sündinud 28. juunil 1988) on Eesti ehtekunstnik ja laulja[viide?]. 2012 Noor Ehe stipendium[viide?] Ehtekunstnik Ettel Poobus loob erilisi abielusõrmuseid Anne ja Stiil, 15.12.2014 https://gram.ee/ettel-poobus
Tõnu Teesalu (autosportlane)

Tõnu Teesalu (3. mai 1939 Nõva vald, Risti kihelkond, Harjumaa – 16. juuli 2022 Tallinn) oli eesti autosportlane ja hiljem sporditegelane. Ta lõpetas 1959. aastal Keila Keskkooli. Ta tuli aastatel 1972 ja 1974 vormelautode ringrajasõidus vormel 4 klassis Eesti NSV meistriks, 1973. aastal sai samas klassis hõbeda ja 1977. aastal vormel 3 klassis pronksi. Sai 1974. aastal NSV Liidu meistrivõistlustel vormelautode ringrajasõidus vormel 4 klassis hõbeda. Ta tegutses hiljem mitme tehnikaspordiklubi juhtkonnas. Tema vend oli auto- ja mootorrattasportlane Lembit Teesalu. Biograafia ESBL-is (vaadatud 20. juulil 2022) Biograafia ESBL-is
Sinipuia

Sinipuia (Puya berteroniana) on bromeelialiste sugukonda puia perekonda kuuluv õistaimeliik, mis kasvab Tšiili mäestikes ja on kohalik endeemne liik. Sinipuia kasvab maas, kuival ja kivisel pinnasel. Tal on 90–120 cm pikkustest hõbejasrohelistest teravatipulistest lehtedest tihe umbes meetrilaiune kodarik, mis haruneb iga mõne aasta järel. Õisikuvars on 2–7 meetri kõrgune, õied siidja pehme läikega. Kroonlehed on ligikaudu türkiissinist värvi, tolmukad on erkoranžid. Talub külma kuni –5° C. Lehekodarik Lehed Õisik Õied Sinipuia oma looduslikus kasvukohas Pato Novoas Coquimbos Puya berteroniana - Tropical Britain Puya berteroniana. - Gardens Online Strange Wonderful Things. Rare and exotic plants & seeds (blog)
Karmen Bruus

Karmen Bruus (sündinud 24. jaanuaril 2005) on eesti kõrgushüppaja, U20 vanuseklassi maailmameister (2022). 2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is saavutas finaalis tulemusega 1,96 m seitsmenda koha, korrates Eesti rekordit ja kuni 18-aastaste maailma tipptulemust. 2023/2024 õppeaasta seisuga on Bruus Tartu Jaan Poska Gümnaasiumi 12. klassi õpilane. 2017 – 1.45 2018 – 1.57 2019 – 1.73 2020 – 1.74 2021 – 1.80 2022 – 1.96 2022 – aasta noorsportlane "Karmen Bruus Eesti Kergejõustikuliidu lehel". Eesti Kergejõustiku Liit. Vaadatud 22. juuli 2022. "Eesti rekordit korranud 17-aastane Bruus sai MM-debüüdil seitsmenda koha". sport.err.ee. 20. juuli 2022. Vaadatud 20.07.2022. "High Jump Women Final" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 8. juuli 2022. Vaadatud 7. augustil 2022. "Aasta noorsportlase tiitli pälvis Karmen Bruus" ERR sport, 30. detsember 2022. Karmen Bruus Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel
Kaia Lehari

Kaia Lehari (sündinud 1944) on Eesti Kunstiakadeemia õppejõud ja valiti 2013. aastal emeriitdotsendiks. Ta on osalenud raadiosaates "Ööülikool". 2006 stipendium "Ela ja sära" 1997 "Ruum. Keskkond. Koht." Lehari, Kaia (2009). Mythopoetics of Stone. Tymieniecka, Anna-Teresa. Analecta Husserliana. The Yearbook of Phenomenological Research (393−402).. Dordrecht, Heidelberg, London, New York: Springer. Lehari, Kaia (2009). Jalutaja pargis. Külvik, Mart; Maiste, Juhan (_EditorsAbbr). Park on paradiis looduses ja kunstis (352−259).. Eesti Maaülikool. Lehari, Kaia (2008). Wandering in a landscape. In: Sven Arntzen; Emily Brady (_EditorsAbbr). Humans in the land: The ethics and aesthetics of the cultural landscape (177−195).. Oslo: UNIPUB. Lehari, Kaia (2006). Purification of Landscapes. Koht ja paik / Place and Location: Studies in Environmental Aesthetics and Semiotics, V, 109−118. Lehari, Kaia (2005). Kunstiteaduslikke Uurimusi, erinumber "Miljöö ja esemeline keskkond". ..
Alpi puia

Alpi puia (Puya alpestris) on bromeelialiste sugukonda puia perekonda kuuluv õistaimeliik, mis kasvab Kesk- ja Lõuna-Tšiili kuivadel mäenõlvadel, olles üks lõunapoolsema levikuga liike oma perekonnas. Liigiepiteet tähistab selles kontekstis lihtsalt mäestikku. Kasvatatakse ka Euroopas dekoratiivtaimena. Alpi puia on kuivalembene püsik. Tugevad jäigalt püstiseisvad paralleelsete soontega teravatipulised lehed on kodarikus lühikesel varrel, 2-2,5 cm laiused ja kasvavad kuni meetripikkusteks. Leheserv on varustatud konksjalt kõverdunud poole sentimeetri pikkuste ogadega. Lehe allkülg on kaetud tihedate valgete soomusjate karvadega. Iga mõne aasta tagant moodustub püstine tihe pöörisjas õisik, mis koosneb paljudest kobarjatest osaõisikutest. Selles on säravpunased kõrglehed ja palju üksikuid õisi. Osaõisikute tipmised osad on viljatud. Õisikuvars on ligi 7 meetrit kõrge. Õied on kolmetised, kolme roheka 2,3 cm pikkuse palja või karvase tupplehega ja kolme 4,5 cm pikkuse metalselt läikiva türkiis- kuni tumesinise teravatipulise kroonlehega, mis pärast äraõitsemist spiraaljalt kokku keerduvad. Kuus tolmukat on säravoranžide tolmukapeadega. Õied on nektaririkkad ja taime õitsemise ajal liiguvad selle ümber koolibrid ja teised nektarist toituvad linnud. Viljad on kapseljad, neis leiduvad rohked seemned levivad tuulega. Taim Ogad Õisikuvars Puya alpestris ssp alpestris õis Viljad Looduslik kasvukoht Alpi puia San Diego botaanikaaias (Encinitas, California) Alpi puia San Diego botaanikaaias, õisik lähivaates https://www.smgrowers.com/products/plants/plantdisplay.asp?plant_id=1328 Puya alpestris (Sapphire Tower). - World of Succulents
Galgiai

Galgiai on küla Vilniuse rajoonis vastu Vilniuse linna idapiiri. Küla endine lääneosa moodustab alates 1996. aastast Vilniuse linnaosa Galgiai. Külas asuvad kool, postkontor ja Vilniuse ülikooli botaanikaaed.
Galgiai (Vilnius)

Galgiai on Vilniuse linnaosa, kuulub Antakalnise valda ja asub südalinnast kirdes, Kairėnai linnaosast lõunas. Ala moodustas varem Galgiai küla läänepoolse osa, see liideti Vilniusega 1996. aastal. Küla ja linnaosa eraldab Centrinė tänav.
Andrei Kurkov

Andrei Kurkov (vene keeles Андрей Юрьевич Курков, ukraina keeles Андрій Юрійович Курков; sündinud 23. aprillil 1961 Budogoštšis Kiriši rajoonis Leningradi oblastis) on ukraina kirjanik. Ta kirjutab vene keeles. Ta sündis Budogoštšis Kiriši rajoonis Leningradi oblastis. Varasest lapsepõlvest elab ta Kiievis. 1983. aastal lõpetas ta Kiievi Riikliku Võõrkeelte Pedagoogika Instituudi. Tema teostest on eesti keelde tõlgitud 1996. aastal ilmunud "Смерть постороннего" ("Võõra surm", Tänapäev 2007, tõlkija Üve Maloverjan); 2018. aastal ilmunud "Серые пчёлы" ("Hallid mesilased", Tänapäev 2022, sari "Punane raamat", tõlkija Mait Eelrand); 2014. aastal ilmunud "Дневник Майдана и войны" ("Ukraina päevik: ülestähendusi kriisikoldest", Äripäeva kirjastus, 2014, saksa keelest tõlkinud Anu Wintschalek).
Suur Ziegfeld

"Suur Ziegfeld" ("The Great Ziegfeld") on 1936. aasta Ameerika Ühendriikide muusikal-draamafilm, mille lavastas Robert Z. Leonard. Peaosades mängivad William Powell, Myrna Loy ja Luise Rainer. Linateos räägib väljamõeldud loo impressaario Florenz Ziegfeld juuniorist ja tema Broadway revüüdest "Ziegfeld Follies". Film võitis 1937. aasta Oscari-galal kolm auhinda, sealhulgas parima filmi Oscari, Luise Rainerit autasustati parima naispeaosatäitja Oscariga. William Powell – Florenz Ziegfeld juunior Myrna Loy – Billie Burke Luise Rainer – Anna Held Frank Morgan – Jack Billings Fanny Brice – tema ise Virginia Bruce – Audrey Dane Reginald Owen – Sampson Ray Bolger – tema ise Ernest Cossart – Sidney Joseph Cawthorn – doktor Ziegfeld Nat Pendleton – Sandow Harriet Hoctor – tema ise Jean Chatburn – Mary Lou Robert Greig – ülemteener Herman Bing – kostümeerija Charles Judels – Pierre Marcelle Corday – Marie Raymond Walburn – Sage A. A. Trimble – Will Rogers Buddy Doyle – Eddie Cantor Mae Questel – Rosie (tiitrites mainimata) William Demarest – Gene Buck (tiitrites mainimata) Edwin Maxwell – Charles Frohman (tiitrites mainimata) Charles Trowbridge – Julian Mitchell (tiitrites mainimata) "The Great Ziegfeld". British Board of Film Classification (inglise). 7. mai 1936. Originaali arhiivikoopia seisuga 5. november 2014. Vaadatud 21. juuli 2022. "Film „Suur Ziegfeld" esietenduskino „Bi-Ba-Bo's"". Päewaleht. 3. detsember 1936. Vaadatud 21. juuli 2022. "Suur Ziegfeld" andmekogus IMDb (inglise) "Suur Ziegfeld" filmiarvustuste lehel Rotten Tomatoes (inglise) "Suur Ziegfeld" Ameerika Filmiinstituudi kataloogis (inglise)
Reshad de Gerus

Reshad de Gerus (sündinud 1. juuli 2003 Réunionil Sainte-Maries) on Réunionist pärit Prantsuse võidusõitja, kes võistleb praegu 2022. aasta European Le Mans Series Duqueine Teami meeskonnas koos Richard Bradley ja Memo Rojasega. De Gerus sõitis Prantsusmaa Vormel 4 Meistrivõistlustel aastatel 2018–2019. 2018. aastal kuulus ta juunioride kategooriasse, kus saavutas 4 võidu ja 16 poodiumikoha Théo Pourchaire'i teise koha. 2019. aastal võistles De Gerus täiseduga meistrivõistlustel, kogudes 233,5 punkti, mis viis ta 4 võiduga meistrivõistlustel 2. kohale, millest 1 sai Pau ja Spa-Francorchamps ning 2 Magny-Coursis. De Gerus esindas Team France'i ja FFSA-d 2019. aasta FIA Motospordi Mängud Vormel 4 Karikavõistlustel, kus toimub olümpiamängude stiilis võistlus erinevate võidusõidukategooriatega. De Gerus sõitis Vormel 4 Karikasarjas. Pärast kvalifikatsiooni oli De Gerus 9., tempost veidi üle 2 sekundi. Kvalifikatsioonisõiduks libises ta ühe koha võrra tagasi, mis tähendab, et Prantsusmaa meeskond alustab Pavel Bulantsevi (Venemaa meeskond) järel 10. kohalt. Võistlus ise saavutas De Geruse 5. koha, jäädes 6,7 sekundiga maha 1. kohalt Andrea Rossost (Itaalia meeskond). Jaanuaris 2020 teatati, et De Gerus võistleb 2020. aasta Vormel Renault Eurocupil Briti meeskonnas Arden Motorsport koos Alex Quinni ja Ugo de Wilde'iga. Kui tema meeskonnakaaslased lõpetasid mõlemad edetabelis esikümne sees, siis de Gerusel oleks raskem kampaania, kui ta saavutas vaid kolm punkti, mis tähendab, et ta saavutab meistrivõistlustel 17. koha. De Gerus lõpetas Vormel 3 2021. aastal, sõites koos Logan Sargeanti ja Enzo Fittipaldiga (hiljem Hunter Yeany ja Ayrton Simmons) Charouzi Sauber Junior Team. Ta lahkus meeskonnast pärast 12 võistlussõitu ja ilma punktita. Teda asendab Zdeněk Chovanec. 2022. aasta veebruaris teatati, et De Gerus liitus Duqueine Team 2022. aasta European Le Mans Series kampaanias, kihutades prantslaste varustuse eest koos Richard Bradley ja Memo Rojasega. Reshad de Gerus karjääri kokkuvõte saidil DriverDB.com (inglise keeles)
Kaarel Oja

Kaarel Oja (sündinud 21. aprillil 1985) on Eesti poliitik ja kultuurikorraldaja, alates 2021. aastast Tallinna abilinnapea. Ta on Sotsiaaldemokraatlikku erakonna liige. Ta on töötanud Teater NO99 ja Vaba Lava tegevjuhina ning juhtinud õppematerjalide kirjastust Maurus. Oja õppis Tallinna Reaalkoolis ning sai 2007. aastal Tartu Ülikoolist sotsiaalteaduste bakalaureusekraadi ajakirjanduse ja suhtekorralduse erialal. Tema kõrvaleriala oli majandus. Gümnaasiumis tuli Oja kahel järjestikusel aastal Eesti meistriks väitluses. 26. novembril 2021 asus Kaarel Oja tööle Tallinna kultuurivaldkonna abilinnapeana. Selles ametis on ta tegelenud kultuuri kättesaadavusega, sh kutsunud ellu Tallinna muuseumipühapäevade algatuse. Esimene Tallinna tasuta muuseumipühapäev toimus 6. märtsil 2022. Oja varasem tööelu on möödunud vaheldumisi kultuuri, poliitika, hariduse ja kommunikatsiooni valdkondades . Aastatel 2019-2021 töötas ta ärinõustamisettevõte Miltton strateeg-loovjuhina ja turundussuuna juhina ning 2017-2019 oli Oja Sotsiaaldemokraatliku erakonna esimehe nõunik ja kampaaniajuht, vedades mh Marina Kaljuranna Euroopa Parlamendi valimiste kampaaniat. Aastatel 2013–2017 juhtis ta Õppematerjalide kirjastust Maurus. 2011–2013 töötas Oja Telliskivi Loomelinnaku sisu- ja tegevjuhina. 2010–2011 oli ta Vaba Lava arendus- ja tegevjuht 2007–2010 töötas Oja Teater NO99 tegevjuhina. Oja on löönud kaasa Arvamusfestivali, Kalamaja Avatud Kooli ja Teenusmajanduse Koja  käivitamises ning kuulunud Tallinna lauluväljaku, Eesti Kultuurkapitali, Teater NO99, Vene Teatri ja Eesti Väitlusseltsi nõukogusse ning Eesti Etendusasutuse Liidu, Eesti Kultuuri Koja ja Teenusmajanduse Koja juhatusse. Ta on olnud lavastuste “Kodumaa karjed” ja “sugu: N” ning installatsiooni “Objekt nr. 2011” kaasautor ja produtsent. Oja on alates 2019. aastast Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige. Alates 2021. aastast töötab ta Tallinna abilinnapeana. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 291 häält ning ei osutunud valituks. Kaarel Oja on aastast 2010 abielus näitleja Ursula Ratasepp-Ojaga, peres kasvab kolm last: Elo-Mirt Oja (14), Jaakob Eik Oja (12) ja Laurits Oja (7). Tema vend on näitleja Pääru Oja ja isa näitleja Tõnu Oja ning tema ema on Mare Oja. "Abilinnapea Kaarel Oja CV". Vaadatud 15.07.2022.[alaline kõdulink] "Abilinnapea Kaarel Oja". Vaadatud 15.07.2022. Kaarel Oja ja Madle Lippus “Poliitika ei pea olema räpane!” sotsid.ee, jaanuar 2023 Maria Mölder “Tallinn, kultuuri- ja eelkõige muusikalinn” Sirp, 29. juuli 2022 “Tallinna linn asub toetama elava muusika kontserdipaiku” ERR, 12. juuli 2022 Gerli Nõmm / Tõnu Karjatse “Kaarel Oja: Tallinna vanalinnas on puudu igapäevase elu taristust” ERR, 10. mai 2022 Kristi Helme “Eestisse jõudnud sõjapõgenikud saavad kultuurileevendust” Eesti Päevaleht, 17. märts 2022 Peeter Kormašov “Kaarel Oja: tuleb pingutada, et inimesed tagasi muuseumisse ja kinno tuua” Eesti Päevaleht, 4. veebruar 2022 Raul Ranne “NÄDALA PERSOON ⟩ Kaarel, Pääru ja Tõnu Oja: väga raske on ennast leida selles maailmas” Postimees, 23. detsember 2021
Korintose order

Korintose order on kolmest vanakreeka klassikalisest orderist kõige hilisem. Order kujunes välja 4. sajandil eKr Kreeka mandriosa lõuna- ja kaguprovintsides, nimetati Korintose linna järgi ja oli väga levinud hellenismiajal. Rooma keisririigi ajal muutus korintose order valitsevaks orderiks. Korintose orderi sammas sarnaneb üldjoontes joonia sambaga, on aga mõnevõrra saledam kui joonia sammas. Talastikus on veelgi vähem erinevusi, kuid üldkujunduselt iseloomustab korintose orderit rikkalikum ja lopsakam dekoor, eriti kapiteelil. Korintose kapiteel on proportsioonidelt kõrgem kui dooria ja joonia kapiteel. Korvi- või karikataolise kapiteeli külgi katab kaks rida püstloodis akantuselehti. Neljast küljest kerkivad nende vahelt spiraallehed (caulis), mis toetavad voluute. Voluutidele toetab nõgusate külgedega abakus. Paarikaupa rulluvaid lehti kroonib palmett, mis ulatub abakuse küljele. Korintose orderi kapiteelidekoori tekke kohta kõneleb legend arhitektist Kallimachosest, kes sai inspiratsiooni ühe noore Korintose tütarlapse haual kasvavast akantusest. Nimelt olevat tütarlapse ämm viinud tema hauale asjakesi, mida tütarlaps oli armastanud, ja nende paremaks säilimiseks need korviga katnud. Korv oli aga sattunud haual oleva akantuse peale ja kui kevadel akantus kasvama hakkas, siis selle väädid ja lehed põimusid korvi ümber. Sealt möödunud Kallimachosele jättis see vaatepilt sügava mulje ja ta jäädvustas nähtu kapiteeli kujunduses. Zeusi tempel (Olympieion), Ateenas Lysikratese monument Ateenas Samothrake Ptolemaion Rooma Panteon Mars Ultori tempel Augustuse foorumil Roomas (varemeis) Maison Carrée, Nîmes'is, Prantsusmaal 19.–16. aastad eKr Lysikratese monument Olympieion Ateenas Mars Ultori tempel Maison Carrée, roomaaegne tempel Prantsusmaal, Nîmes'is Pariisi Panthéon Klassitsistlik La Madeleine, kirik Pariisis, arhitekt Pierre-Alexandre Vignon - kreeka templi täpne koopia. Austria parlamendihoone. Arhitekt Theophil Freiherr von Hansen. Kapitoolium Ameerika Ühendriikides Mihhaili loss Peterburis. Arhitekt Carlo Rossi. Peastaabi kaarhoone Peterburis. Arhitekt Carlo Rossi. Senatihoone Helsingis. Arhitekt Carl Ludwig Engel. Helsingi toomkirik. Arhitekt Carl Ludwig Engel. Virginia Ülikooli hoone Ameerika Ühendriikides. Arhitekt Thomas Jefferson. Helsingi toomkiriku sambakapiteelid Pariisi Panthéon Austria parlamendihoone Joonia order Dooria order Komposiitorder Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
Theodor Schmidt

Theodor Schmidt (1897 – juuli 1941) oli Eesti poliitik, IV Riigikogu liige. Valdur Ohmann, EKP hädas provokaatoritega ja õpib tundma oma vaenlast, Tuna 1 / 2019, lk 86–94
Tallinna linnavolinike loend (1927)

Tallinna linnavolinike loend (1927) on 15. ja 16. jaanuaril 1927 Tallinnas valitud Tallinna Linnavolikogu linnavolinike loetelu. Tulemused avaldatud Riigi Teatajas nr. 14, 14. veebruar 1927 Egorov, Aleksei Tallmeister, Theodor Strandmann, Otto Anderkopp, Ado Uesson, Anton Paabo, Rudolf Veidermann, Aleksander Tomp, Jaan Loik, Tõnu Martens, Jaan Kiesel, Otto Kiiman, Oskar Peterson, Ferdinand Käärik, Theodor Kross, Jaan Grünberg, Elmar Susi, Arnold Ravaraja, Arnold  Pikemalt artiklis Eesti Tööerakond Masing, Jaan Mürk, Johannes Jürgens, Johannes-Leopold Haarmann, Joonas Anton, Juhus Abram, August Trakmann, Friedrich Kadak, Ferdinand Andruson, Voldemar  Pikemalt artiklis Tallinna Majaomanikkude Selts Püümann, Mait Tulp, Aleksander Wirma, Karl Saving, Reinhold Ostra-Oinas, Alma Piiskar, Jaan Rukki, Joosep Pikkow, Johannes Sirro, August Hiob, Johannes Janson, Aleksei Lepenid, Julius Norenberg, Martin Eilmann, Bernhard Rummo, Jaan  Pikemalt artiklis Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei Klompus, Maks Bauer, Heinrich Kapp, Alexander Nirk, Alfred Kubu, Hans Paimal, Eduard Kubo, Adolf Reintam, Juhan  Pikemalt artiklis Kristlik Rahvaerakond Nottbeck, Hermann Kress, Gerhard de Vries, Franz Vilde, Eugen Vinter, Axel Hippius, Leontine Jacobson, Leopold  Pikemalt artiklis Saksa-Balti Erakond Maddison, Ottomar Eliaser, Rein Kullerkupp, Harry Lehtmets, Konstantin Margens, Hans Tulper, Gustav Martinson, Hans Sprenk, August Maurer, Theodor Selge, Ernst Pesur, Eduard  Pikemalt artiklis Eesti Tööliste Partei Grimpel, Arnold Past, Albert Metsamart, Eduard Luik, August Mosel, Anna Väljataga, Johannes Tähve, August Hunt, Johannes Hanson, Karl Ottokar, Ida Kiimann, Karl Bormeister, Mart Astrem, Robert Pormann, Aleksander Kann, Nikolai Reinthal, Johannes Tamm, Johann Kesker, Villem Tallinna linnavolikogu liikmete nimekiri., Riigi Teataja, nr. 14, 14 veebruar 1927
Paide linnavolinike loend

Siin on loetletud Paide linnavolikogu volinikke. 18. mail 1919 valiti Paide linnavolikokku järgmised volinikud. Väike-majaomanikkude, väike-kaupmeeste ja tööliste rühm Gustav Vimberg Majaomanikkude ja üürnikkude rühm Jaan Septer Eesti Rahvaerakond Jaan Margus Arnold Eglon Mihhail Uusna Andrei Tomberg Karl Dreifeldt Adolf Grünberg Nimekiri nr 4 Gustav Lindke (Balti-Saksa Erakond) Emil Koik Aleksander Mehks Peeter Koik Eesti Tööerakond Viktor Tomberg, Tõnis Käsebier Jaan Roos Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei Jaan Nee Oskar Kepp Johannes Irik Eduard Abenicht Mangus Fuks 5. ja 6. veebruaril 1921 valiti Paide linnavolikokku järgmised volinikud. Majanduslik rühm Voldemar Treu Peeter Johanson Jaan Kamm Balti-Saksa Erakond Gustav Lindke Emil Koik Eduard Bünsow Tööerakond Tõnis Käsebier Eduard Purfeldt Gustav Pormann Johann Kana Peeter Naaris Töötava rahva ja väikemajaomanikkude rühm Gustav Wimberg Karl Tannebaum Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei Mihkel Wenda Eesti Rahvaerakond Jaan Margus Mihhail Uusna Arnold Eglon Eesti Iseseisev Sotsialistlik Tööliste Partei Johan Timson Nikolai Koobas Willem Friedemann 15. ja 16. jaanuaril 1927 valiti Paide linnavolikokku järgmised volinikud. Kristliku rahvaerakonna nimekiri Gerhard Perli Johannes Leithammel Eesti rahvaerakonna nimekiri Jaan Margus Paide majaomanikkude nimekiri Feliks Trossi Eduard Simson Jaan Kamm Hans Kõva Saksa-Balti erakonna nimekiri Gustav Lindtke Eesti sotsialistliku tööliste partei ja üürnikkude nimekiri Jaan Leibur Johannes Herbst Eesti majaomanikkude ja käsitööliste rühma nimekiri Gustav Vimberg Tööerakonna nimekiri Verner Limberg Eduard Purfeldt Konstantin Sööt Jüri Söödor 14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Paide linnavolikokku järgmised volinikud (RTL 1934, 13). Majandusliidu valimisliit Feliks Trossi Osvald Laube Rudolf Arbet Paide Balti-saksa kodanikkude valimisliit Emil Koik Paide linnavolikogu valijate ühenduse valimisliit Gerhard Perli Nikolai Sihvart Märt Ulk Jakob Sõnajalg Eduard Linnabet Jaan Tootsi Sotsialistlikkude tööliste nimekirja valimisliit Eduard Habenichts Vabadussõjalaste rahvaliikumise valimisliit (volikogust välja arvatud alates 22. märtsist 1934, RTL 1934, 31) Hans Leemann Verner Limberg Edgar Laane Eduard Reinmann 15. ja 16. oktoobril 1939 valiti Paide linnavolinikeks järgmised volinikud (RTL 1939, 101). Peeter Naaris (683 häält) Hans Leeman (679) Johann Kapp (660) Nikolai Sihvart (556) Rein Viita (496) Märt Ulk (491) Martin Saar (460) Gerhard Pärli (412), lahkus omal soovil, tema asemele astus Jaan Tootsi (8. detsember 1939, RTL 1939, 108) Herbert Rünne (394) Osvald Laube (376) Hugo Juhvelt (362) Alfred Valdmaa (324) 1771 valimisõiguslikust kodanikust käis valimas 1351 (76%). 12 kohale oli 29 kandidaati. Paide linnawolikogu wolinikkude ja nende kandidatide nimekiri., Riigi Teataja, nr. 37, 13 juuni 1919. Riigi Teataja 1921, 14 Paide linnavolinikkude nimekiri., Riigi Teataja, nr. 14, 14 veebruar 1927
Dooria order

Dooria order on Vana-Kreeka orderitest tekkelt varaseim ja vanim klassikaline kivitemplite ehitusstiil. Kujunes välja templiehituses 7. sajandil eKr. On oletatud, et see kujunes välja puitkonstruktsioonidest. Dooria order on üldilmelt raskepärane, jõuline ja lihtne. Sambad on suhteliselt madalad ja jässakad, mistõttu ehitis mõjub massiivsena ja kindlana. Sammas toetub ehitise sokli ülemisele astmele ehk stülobaadile ja sellel puudub baas. Samba tüves on kergelt ülalpool aheneva kujuga, selle allosas esineb kerge paisutus (entaas). Tüvest katavad 16–20 kergelt nõgusat kannelüüri, mis ühinedes moodustavad vertikaalseid servjooni. Dooria kapiteeli moodustavad ainult kaks kividetaili, millest üks on ümara profiiliga ülespoole laieneva padjandi kujuline ehhiin ja teine ruudukujuline sirgete täisnurksete servadega abakus. Ehhiin toetub ahenevale võrudevööle (anuli), mille all asetsevat sambakaela (hypotrachelion) tähistavad kolm süvendjoont (scamillus). Talastiku arhitraav on igasuguste kaunistusteta. Friis koosneb kahesugustest vaheldumisi paigutatud plaatidest, millest ühed, triglüüfid, on vertikaalvaokestega kolmeks jaotatud, ja teisi, metoope, katab reljeef. Dooria karniisi alumisel küljel on iga triglüüfi ja metoobi kohal tilgataoliste kaunistustega mutulus ehk tilkplaat. Dooria orderis esimesed ehitised püstitati 7. sajandil eKr ja see jäi ainsaks templiehituses kasutatavaks orderiks 5. sajandi alguseni eKr, kuigi kuulsaimad ehitised jäävad hilisemasse klassikalisse perioodi - näiteks Iktinose ja Kallikratese kavandatud Parthenon Ateenas, milles arvatakse dooria order kõige täielikumalt rakendatud olevat. 575. aastast eKr pärinevas Thermoni Apolloni templis on varaseimad säilinud metoobireljeefid, samuti nende fragmendid Argose Hera templis. Väga varased dooria kapiteelid on votiivsammastel Aigina saarel ja Athena Pronaia templis Delfis. Zeusi ja Hera tempel Olümpias Ateena Parthenon Apolloni tempel Bassais Hephaistose tempel Ateenas Hera tempel Paestumis Ateena varakamber Delfis. Dooria sambaid on kasutatud ka paljude hilisemate ehitiste juures. Braidwoodi kohtuhoone Uus-Lõuna-Walesis Austraalias; Brandenburgi värav Berliinis; Lincolni memoriaal Washingtonis. Joonia order Korintose order Toscana order Protodooria sammas Meyers Konversationslexikon (1885–1890) https://www.aeginagreece.com/aegina/pages/articles/culture/aphaia_temple_aegina.html https://www.khanacademy.org/humanities/ancient-art-civilizations/greek-art/beginners-guide-greece/a/greek-architectural-orders Greek architectural orders. Khan Academy Greek Doric Order of Architecture: Definition & Example Buildings & Columns. - study.com
Nianfo

Nianfo (hiina keeles 念佛, ‘budast mõtlemine’) ehk Nembutsu (jaapani keeles) on buda nime mõttes kordamine või retsiteerimine. Enamasti mõeldakse jaapani budismis nembutsu all Amitābha (jaapani keeles Amida) nime lausumist vormelina namu amida butsu (jaapani keeles 南無阿彌陀佛). Usutakse, et kui seda pikka aega pidevalt lausuda või mõttes korrata, tagab see ümbersünni Amitābha budaväljal Sukhāvatīs. Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.