laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ronaldo Rodrigues de Jesus

Ronaldo Rodrigues de Jesus (tuntud lihtsalt ka nime all Ronaldão; sündinud 19. juunil 1965 São Paulos) on Brasiilia endine jalgpallur, keskkaitsja. Karjääri alguses tunti teda Ronaldo nime all, kuid samanimelise mängija esilekerkimise järel Brasiilia koondises, sai ta hüüdnimeks Ronaldão ('suur Ronaldo'), et vältida segadust. Klubikarjääri alustas ta São Paulos, mille eest mängis aastatel 1986–1993. São Pauloga sai ta arvukalt suurvõite: kaks korda tuli Brasiilia meistriks (1986, 1991), võitis neli korda São Paulo osariigi meistrivõistlused Campeonato Paulista (1987, 1989, 1991, 1992), kaks korda Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlused Copa Libertadores (1992, 1993), kaks korda Intercontinental Cupi (1992, 1993) ning korra Recopa Sudamericana ja Supercopa Sudamericana (mõlemad 1993). Aastatel 1995–1996 mängis ta Flamengos, millega võitis 1995. aastal Rio de Janeiro osariigi meistrivõistlused Campeonato Carioca. Ta kuulus Brasiilia koondisse 1994. aasta maailmameistrivõistlustel, mil tuldi neljandat korda maailmameistriks, 1995. aasta Copa Américal, mil saadi teine koht, ja 1995. aasta Umbro Cupil. Brasiilia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1991–1995 14 mängu ja lõi ühe värava. Ronaldo Rodrigues de Jesus veebisaidil National Football Teams (inglise)
Gilmar Rinaldi

Gilmar Luís Rinaldi (sündinud 13. jaanuaril 1959 Erechimis) on Brasiilia endine jalgpallur, väravavaht. Ta alustas klubikarjääri Internacionalis, kus mängis aastatel 1978–1985. Ta klubiga neljal korral (1981, 1982, 1983, 1984) Rio Grande do Suli osariigi meistrivõistluste Campeonato Gaúcho võitjaks. Seejärel mängis ta aastatel 1986–1990 São Paulos, millega võitis kolmel korral (1985, 1987, 1989) meistrivõistlused Campeonato Paulista ja tuli 1986. aastal Brasiilia meistriks. Aastatel 1991–1994 mängis ta Flamengo eest. Klubiga võitis ta 1991. aastal Rio de Janeiro osariigi meistrivõistlused Campeonato Carioca ja tuli 1992. aastal Brasiilia meistriks. Gilmar Rinaldi lõpetas karjääri 1997. aastal Jaapani klubis Cerezo Osaka. 1984. aasta suveolümpiamängudel Los Angeleses võitis ta Brasiilia meeskonnaga hõbemedali. Ta kuulus Brasiilia koondisse 1994. aasta maailmameistrivõistlustel, mil tuldi neljandat korda maailmameistriks, ja 1995. aasta Umbro Cupil. Brasiilia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1986–1995 üheksa mängu. Gilmar Rinaldi veebisaidil National Football Teams (inglise)
Dragan Mrđa

Dragan Mrđa (sündinud 23. jaanuaril 1984) on Serbia jalgpallur, ründaja. Serbia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2008–2014 14 mängu ja lõi kaks väravat. Dragan Mrđa veebisaidil National Football Teams (inglise)
Matthew Spiranovic

Matthew Thomas Spiranovic (sündinud 27. juunil 1988 Geelongis) on Austraalia jalgpallur, kaitsja. Ta mängib 2021. aastast A-League'i klubis Melbourne Victory. Aastatel 2013–2015 mängis ta A-League'i klubis Western Sydney Wanderers. Hooajal 2013/2014 valiti ta Austraalia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2005. aastal tuli Spiranovic Austraalia noortekoondisega Okeaania alla 17-aastaste meistriks. Ta kuulus Austraalia noortekoondisse veel ka 2005. aasta noorte maailmameistrivõistlustel ning 2006. aastal Aasia noorte meistrivõistlustel. Spiranovic tegi Austraalia rahvuskoondises debüüdi 23. mail 2008 sõprusmängus Ghana vastu. Ta kuulus Austraalia koondisse 2011. ja 2015. aasta Aasia meistrivõistlustel ning 2014. aasta maailmameistrivõistlustel. 2008. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Austraalia olümpiakoondisse. 1. FC Nürnberg DFB-Pokal: 2006–07 Western Sydney Wanderers A-League: Premiers 2012–13 AFC Meistrite Liiga: 2014 Perth Glory A-League'i põhihooaeg: 2018–19 Matthew Spiranovic veebisaidil National Football Teams (inglise) Matthew Spiranovic soccerway.com lehel
Maloje Zagrivje

Maloje Zagrivje (vene keeles Малое Загривье) on küla Venemaal Leningradi oblastis Slantsõ rajoonis. 1920. aasta Tartu rahulepinguga läks küla Eesti Vabariigile, kus see Vaivara kihelkonda. Bolšoje Zagrivje
Bolšoje Zagrivje

Bolšoje Zagrivje (vene keeles Большое Загривье) on küla Venemaal Leningradi oblastis Slantsõ rajoonis. 1920. aasta Tartu rahulepinguga läks küla Eesti Vabariigile, kus see moodustas osa kuulus Vaivara kihelkonda. Maloje Zagrivje
Aurelio Vidmar

Aurelio Vidmar (sündinud 3. veebruaril 1967 Adelaide'is) on Austraalia endine jalgpallur, poolkaitsja. Pärast sportlaskarjääri lõppu on ta tegutsenud treenerina. Aastatel 2007–2010 oli ta Adelaide Unitedi peatreener. Austraalia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1991–2001 44 mängu ja lõi 17 väravat. Aurelio Vidmar veebisaidil National Football Teams (inglise)
Pustoi Konets

Pustoi Konets (vene keeles Пустой Конец) on küla Venemaal Leningradi oblastis Slantsõ rajoonis. 1920. aasta Tartu rahulepinguga läks küla Eesti Vabariigile, kus see kuulus Narva-tagusesse Virumaa Vaivara kihelkonna Kose valda (alates 1939. aastast ümbernimetatuna Piiri valda).
Skorjatina Gora

Skorjatina Gora (ka Skarjatina Gora, Skarjatina või Karjati; vene keeles Скорятина Гора, ka Скарятина) on küla Venemaal Leningradi oblastis Slantsõ rajoonis. 1920. aasta Tartu rahulepinguga läks küla Eesti Vabariigile, kus see kuulus Virumaa Vaivara kihelkonna Narva-taguse Skarjatina/ Raja valda. деревня Скарятина Гора. http://www.narova.eu
Jo Cox

Helen Joanne Cox (sünninimega Helen Joanne Leadbeater; 22. juuni 1974 Batley, West Yorkshire – 16. juuni 2016 Leeds) oli Suurbritannia leiboristlik poliitik. Ta mõrvati 16. juuni 2016 töövisiidi ajal Leedsis 52-aastase Tommy Mairi poolt. Ta sündis aastal 1974 Batleys Kirkleesi ringkonnas West Yorkshire'i krahvkonnas, õige pea kolisid tema vanemad Heckmondwike'i. Tema ema oli kooli sekretär, isa töötas hambapasta- ja juukselakivabrikus. Heckmondwike'is sai ta keskhariduse; koolivaheaegade ajal töötas ta hambapasta- ja juukselakivabrikus toodangu pakkijana. Aastal 1995 lõpetas ta Cambridge'i Ülikooli sotsiaal- ja poliitiliste teaduste alal bakalaureuse kraadiga. Hiljem õppis ta London School of Economics and Political Science'is. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta Joann Valley nõunikuna (enne tema saamist Euroopa Parlamendi liikmeks), seejärel oli ta Euroopa Parlamendi liikme Glenys Kinnocki nõunik. 2015. aasta Suurbritannia parlamendivalimistel sai ta Leiboristliku Partei esindajana Suurbritannia parlamendi liikmeks Batley ja Speni ringkonnas (West Yorkshire'i krahvkonnas).
Dolgaja

Dolgaja (vene Долгая) on kohanimi: Dolgaja, küla Pihkva oblastis Velikije Luki rajoonis Dolgaja jõgi ... Dolgaja gora, mägi Pihkva oblastis Dolgaja Nina Dolgaja Poljana
Dolgaja Niva

Dolgaja Niva (vene Долгая Нива) on kohanimi: Dolgaja Niva, küla Venemaa Föderatsiooni Leningradi oblastis Lomonossovi rajoonis Peterburi linnast läänes Dolgaja Niva, küla Venemaa Föderatsiooni Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis Jaanilinnast kagus Dolgaja Niva, endine küla Venemaa Föderatsiooni Leningradi oblastis Slantsõ rajoonis Narva jõe keskjooksul Dolgaja Niva, endine küla Venemaa Föderatsiooni Karjala vabariigis
Grigori (Krug)

Grigori (vene keeles Григорий; kodanikunimega Georgi Krug, ka Georg Krug, vene keeles Георгий Иванович Круг; 23. detsember 1907 (ukj 5. jaanuar 1908) Peterburi – 12. juuni 1969 Püha Vaimu skiita Mesnil-Saint-Denis lähedal Prantsusmaal), oli rootsi päritolu vene kunstnik, õigeusu kiriku munk, ikooni- ja freskomaalija. Georg Krug sündis Peterburis rootslasest isa ja venelasest ema peres. Isa oli luteri, ema õigeusku, poega kasvatati luteri usus. Õppis aastatel 1916–1917 Peterburi Karl May Gümnaasiumis. Pärast Eesti kodakondsuse saamist 1921. aastal asus perekond Narva, kus Georg lõpetas 1926. aastal Narva Vene Gümnaasiumi. Gümnaasiumiõpingute ajal võttis ta akvarellmaalitunde. 17-aastaselt huvitus Georg religioonist. Ta ühines õigeuskliku Vene Üliõpilaste Kristliku Liikumisega Eestis, külastas korduvalt Petseri kloostrit ja võttis 19-aastaselt vastu õigeusu. Samal ajal hakkas ta huvi tundma ikoonimaali vastu. 1926. aastal läks Georg Krug kunsti õppima Tallinna: joonistamist Klara Zeidleri ja Eduard Verberi juures ja graafikat Riigi Kunsttööstuskoolis Günther Reindorffi juhendamisel. Krug lõpetas kursuse parimate seas, Eesti Rahva Muuseum omandas diplomitööde näituselt kaks tema oforti. Aastatel 1928–1930 õppis ta maalimist Tartus Kõrgemas Kunstikoolis Pallas Ado Vabbe ja Nikolai Triigi maaliateljeedes. Ta äratas kunstnikuna, eriti joonistajana, tähelepanu. Temast loodeti väljapaistvat noort jõudu graafikapõllule. 1931. aastal läks Georg Krug Pariisi ja jätkas maalimist äsja rahaliste raskuste tõttu suletud Academie Russe de Peinture'i õpilaste rühmas, keda juhendas Nikolai Milioti. Seal sai ta tuttavaks Leonid Uspenskiga, sõprus temaga kestis elu lõpuni. Tallinnas osales Krug neljal korral Sihtkapitali näitustel, välismaal Prahas 1935. aastal ja Pariisis 1936. aasta Salon d'Automne'i näitusel. Veel täiendas Krug end ikoonimaalimises, pühendudes sellele täielikult ning astudes mungaks. 1932., 1934. ja 1937. aastal osales ta Konstantin Somovi suvistel joonistusstuudiumitel Alam-Normandias Granville'is. Ta sai lähedalt tuttavaks avangardistlike kunstnike Natalja Gontšarova ja Mihhail Larionoviga ning töötas nende ateljees. Tiina Nurk. Kõrgem Kunstikool Pallas 1919–1940. 2., täiendatud ja parandatud tr. Tallinn : Tänapäev, 2004. (lk 161) Georg Krugi looming EKM-i digikogus orthodoxwiki.org
Anthony Martial

Anthony Joran Martial (prantsuse hääldus: [maʁ.sjal]; sündinud 5. detsembril 1995) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib ründaja ja äärepoolkaitsja kohal Hispaania La Liga klubis Sevilla (laenul Manchester Unitedist) ja Prantsusmaa jalgpallikoondises. 2015. aastal pälvis ta Golden Boy auhinna kui Euroopa parim noorjalgpallur.
Tarvastu valla lipp

Tarvastu valla lipp on Viljandi maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Tarvastu valla lipp. Lipp kinnitati 13. mail 1997. Tarvastu valla lipp on ruudukujuline vapilipp. Musta kanga keskel on valge tarva (ürgveise) pea, mida ehib punane paelornament. Paelornament on paigutatud nii, et see moodustab sõõrmed ja silmaavad ning tarva peas oleva stiliseeritud krooni. Lipu vars on must, varda ehis hõbedane. Lipul kujutatud loom on tulnud Tarvastu valla nimest sümboliseerides sellisena rahva püüdlusi, vankumatust ja tahet. Lipu värvid on võetud mulgi rahvarõiva traditsioonist - "mulgi koloriit" - must, valge ning mulgi kuube ehtiv punane kaaruspael. Lippu kasutati järgmise korra alusel: Heisatav ja väljapandav Tarvastu valla lipp peab vastama riigisekretäri poolt 13. mail 1997 kinnitatud Tarvastu valla lipu kirjeldusele ning olema puhas ja terve. Tarvastu valla lipu võivad heisata kõik Tarvastu valla kodanikud eramajadel, ettevõtted ja organisatsioonid oma hoonetel lipuhoidlasse või maapinnalt tõusvasse lipumasti. Heisatav lipp peab vastama etteantud kirjeldusele, olema puhas ja terve. Maapinnalt tõusva lipumasti kõrgus peab olema vähemalt kuus korda ja seinalipuvarda pikkus ligikaudu kolm korda suurem lipu laiusest. Heisatud lippudel peab lipukanga alumine serv jääma maapinnast vähemalt kolme meetri kõrgusele. Tarvastu valla lipp heisatakse riiklikel pühadel ning tähtpäevadel, rahvuspühadel (riigilipu heiskamise päevadel), 19. detsembril, mil Tarvastu vald sai omavalitsusliku staatuse, vallapäevadel ja muude sündmuste puhul, milleks sellekohase korralduse annab Tarvastu Vallavalitsus, ning perekondlikel pidupäevadel. Tarvastu valla lipu heiskamisel leinalipuna kinnitatakse lipu ülemisse otsa 100 millimeetri laiune must lint, mille mõlemad otsad ulatuvad kuni lipukanga alumise servani, või heisatakse lipp poolde lipumasti. Tarvastu Vallavalitsuse hoone ees võib Tarvastu valla lipp olla heisatud koos Eesti riigilipuga ööpäevaringselt. Eri lippude koos heiskamisel on paigutuse järjekord lippude poolt vaadates paremalt äärelt alustades järgmine: Eesti riigilipp, teise riigi lipp, Eesti maakonna, linna, valla või muu lipp. Lipud paigutatakse maakondade kaupa ning linnade ja valdade kaupa nimede järjekorras eesti tähestiku järgi. Lipud peavad olema heisatud samale kõrgusele, iga lipp eraldi lipuvardasse. Maakonna, linna, valla või muu lipu mõõtmed ei tohi ületada riigilipu mõõtmeid. Kasutamiskõlbmatuks muutunud valla lipp kuulub sündsal viisil hävitamisele. Tarvastu valla vapp Viljandi maakond Tarvastu valla sümboolika valla kodulehel Tarvastu valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Konduši

Konduši (vene keeles Кондуши) on küla Venemaal Leningradi oblastis Slantsõ rajoonis Zagrivje külaasunduses. Tartu rahulepingu järgi jäi küla Eesti territooriumile. See läks 1920. aastal moodustatud Skarjatina valla koosseisu. 2007. aastal oli külas 13 elanikku. Rajakontu (ka Pogrankonduši; küla Karjala vabariigis) Административно-территориальное деление Ленинградской области. СПб., 2007 Lk 128 Narvataguse kaart
Kukin Bereg

Kukin Bereg (vene keeles Кукин Берег, vananenud nimi Куйкин Берег, eesti keeles Kukiranna) on küla Venemaal Leningradi oblastis Slantsõ rajoonis Zagrivje külaasunduses. Tartu rahulepingu järgi jäi küla Eesti territooriumile. See läks 1920. aastal Vaivara kihelkonnas moodustatud Karjati valla koosseisu.1922. aastal liideti Kukirannaga lähedane Samohhini (endine Malentsovo) küla. Kukin-Beregi küla asub väikese, samanimelise struuga kõrval, mille kaldal on kohalik paadisadam. Kukin-Beregi ja Perevoloki vahel asub Venemaa piirivalvekordon. 2007. aastal oli külas 11 elanikku. Küla lähedale jääb palju suvilaid ja suur aiandusühistu, kuhu tuleb rahvast suveks puhkama Slantsõst, Kingissepast ja Peterburist. . Кукин Берег Административно-территориальное деление Ленинградской области. СПб., 2007 Lk 128 Narvataguse kaart
Jaanilaupäev

Jaanilaupäev on 23. juuni – see on jaanipäevale eelnev päev. Jaanilaupäeva õhtul on Eestis kombeks teha jaanituld. Jaanilaupäeva ja jaanipäeva vaheline öö on jaaniöö.
Kuritšek

Kuritšek (vene keeles Куричек) on küla Venemaal Leningradi oblastis Slantsõ rajoonis. 1920. aasta Tartu rahulepinguga läks küla Eesti Vabariigile, kus see kuulus Virumaa ja Vaivara kihelkonna Karjati valda (alates 1939. ümbernimetatud Raja valda). Pärast 1939. aasta valdade reformi pakuti välja ka Narva-taguse venepäraste kohanimede eestistamist ja Kuritšeki ümbernimetamist Kurundiks.
Odrasaare

Odrasaare (vene keeles Одресаре, Одрасаре, soome keeles Otrasaari) oli küla Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajooni Bolšoi Lutski külaasunduses. 2000. aastal külastaatus tühistati, seoses elanike arvu vähesusega. 1920. aasta Tartu rahulepinguga läks küla Eesti Vabariigile, kus see moodustas osa Eesti Ingerist ja kuulus Vaivara kihelkonna Narva valda ja Viru maakonna Narva valda. Vabariigi algusaastatel olid maakonnad jagatud kuni 1926. aastani lisaks valdadele ka kihelkondadeks, kuid ametliku jaotusena kirikukihelkondi seejärel enam ei eksisteerinud. Одресаре Кингисеппского района
Radovel

Tartu rahulepingu järgi jäi küla Eesti territooriumile ja läks 1920. aastal moodustatud Karjati valla koosseisu Vaivara kihelkonnas.Tänapäevase haldusjotuse järgi on küla Venemaal Leningradi oblasti Slantsõ rajoonis Zagrivje külaasunduses. 2007. aastal oli külas 18 elanikku. Административно-территориальное деление Ленинградской области. СПб., 2007 Lk 128 Narvataguse kaart
Perevolok (Slantsõ rajoon)

Perevolok (vene keeles Переволок) on küla Venemaal Leningradi oblastis Slantsõ rajoonis. 1920. aasta Tartu rahulepinguga läks küla Eesti Vabariigile, kus see kuulus Virumaa ja Vaivara kihelkonna Karjati valla (alates 1939. aastast ümbernimetatuna Raja valla) koosseisu. Pärast 1939. aasta valdade reformi pakuti välja ka Narva-taguse venepäraste kohanimede eestistamist ja Perevoloka ümbernimetamist Perveks.
Arnold Rüütli publikatsioonide loend

Siin on loetletud Arnold Rüütli teoste publikatsioone. Tartu näidissovhoos. Eesti NSV Põllumajanduse Ministeeriumi Teaduslik-Tehnilise Informatsiooni Büroo. Koostanud Arnold Rüütel, Laine Schneider. Tallinn: Eesti NSV Põllumajanduse Ministeerium, 1965 170 aastat kõrgemat põllumajanduslikku haridust Eestis. I. osa. Kogumik. Tallinn, kirjastus "Valgus", 1976 Rüütel, Arnold. Agraar-tööstuskompleksi areng Eesti NSV-s. Tallinn, Valgus 1982 170 aastat kõrgemat põllumajanduslikku haridust Eestis. 2. [osa]. Kogumik. Tallinn, Valgus Ivar Etverk. 20. sajand Eesti metsades. Eesti Metsaselts, 2002 Rüütel, Arnold. Yhteistyö Itämeren ja EU:n alueella – Viron valinnat. Jyväskylän yliopisto, 2003 Maaparandus kuppelaladel – Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi teadlaste soovitused tootmisele. Artiklite kogumik. Tallinn: Eesti NSV Põllumajanduse Ministeeriumi Informatsiooni ja Juurutamise Valitsus, 1978 Maaelu – maa sotsiaalse arengu probleeme Eestis. Artiklite kogumik. Tallinn, Valgus 1985 The 5th Annual Pärnu International Visual Anthropology Festival. Tõlkinud A. Ora. Pärnu International Visual Anthropology Society, 1991 Eesti Riiklik Sümfooniaorkester 75 / Estonian National Symphony Orchestra 75. Tallinn: Eesti Riiklik Sümfooniaorkester, 2001 Andres Küng. Baltikumile elatud aastad : ajakirjaniku mälestused. Tallinn: Olion, 2002 Eesti valik 2001. [Videosalvestis]. Stsenarist Toomas Kall. Valkla (Harjumaa) Raamat-Film, 2002 Eesti rukki raamat. Eesti Rukki Selts. Autor-koostaja Vello Pilt. Tallinn: Ilo, 2002 Eesti agraar- ja maaelupoliitika Euroopa Liidu lävel / Estonian agrarian and rural policy on treshold of the European Union. Tallinn: Eesti Agraarökonomistide Assotsiatsioon, 2003 Hans Laidwa. Elu Läänemerel: paadipõgenikust reederiks. Tallinn: Tänapäev, 2004. Atko-Meeme Viru. Alkohol – kuidas säästa end tulevikuks. Tartu Ülikooli Kirjastus, 2004 Saaremaa loodus: palju rohkem kui kadakad ja Kaali kraater. Koostaja Heli Salong. Tartu: E.O. MAP Lõuna, 2004 Nõukogude okupatsioonivõimu poliitilised arreteerimised Eestis. Köide 3. Tallinn: Eesti Represseeritute Registri Büroo, 2005 President. Valik presidendi ametiaja alguses peetud kõnedest. Koostanud Ester Šank. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2003 Toivo Tootsen. Tegijad. Intervjuude sari. Arnold Rüütel, Edgar Savisaar, Liina Tõnisson, Arvo Haug, Vaino Väljas, Eha Kostabi, Hardi Tiidus. Tallinn: I. Parbus, 2003 Rüütel, Arnold. Agraar-tööstuskompleksi areng Eesti NSV-s. Tallinn: Ilo, 1982 Rüütel, Arnold. Eesti teelahkmel: Vabariigi Presidendi kõned kommentaridega (2001-2006). Tallinn: Tallinna Ülikooli Kirjastus, 2008 Rüütel, Arnold. Tuleviku taassünd. Tallinn: Ilo, 2001 Rüütel, Arnold. Estonia: future returned. Tallinn: Ilo, 2003 Рюйтель, Арнольд. Эстония: возрождение будущего. Таллинн: Ilo, 2003 Rüütel, Arnold. Tõeotsingu radadel. Tallinn, Eesti Raamat, 2023
Karl Ariva

Karl Ariva (10. jaanuar 1924 Paistu vald, Viljandimaa – 21. aprill 1979 Elva) oli eesti matemaatik ja õppejõud. Aastatel 1931–1935 õppis ta Vana-Tännassilma valla Risti algkoolis, 1935–1940 Viljandi Poeglaste Progümnaasiumis, 1942. aastal lõpetas ta Viljandi 2. Gümnaasiumi. Aastatel 1942–1943 oli ta Saksa riigitööteenistuses (RAD) Saksamaal. 1943. aasta septembris astus ta Tartu Ülikooli filosoofia erialale. 1943. aasta detsembris läks vabatahtlikuna Soome armeesse, teenis 200. jalaväerügemendi 13. kompaniis, osales tõrjelahingutes Viiburi lahel ja Vuoksil. Teda autasustati 1. klassi Vabadusmedaliga. 1944. aasta augustis naasis Eestisse. 1944. aasta novembris astus teist korda Tartu ülikooli ja asus õppima ajaloo-keeleteaduskonna inglise filoloogia erialal. 1946. aasta märtsis ta arreteeriti, viibis 6 aastat vangilaagris Komi ANSV-s, vabanes 1952. aastal. 1955. aastal lõpetas ta Viljandi Töölisnoorte Keskkooli ja astus kolmandat korda ülikooli, asudes Tartu Riiklikus Ülikoolis õppima matemaatikat. 1963. aastal lõpetas ta kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna diplomitööga "Geodeetiliste kongruentside ortogonaalpindadest Riemanni ruumis" (juhendaja Ülo Lumiste). Aastatel 1956–1961 töötas Viljandi Töölisnoorte Keskkooli matemaatika õpetajana, 1961–1962 Tartu Töölisnoorte Keskkooli matemaatika õpetajana. 1963. aastal asus tööle Tartu Riikliku Ülikooli algebra ja geomeetria kateedri assistendina, õpetas analüütilise geomeetria, diferentsiaalgeomeetria, kõrgema matemaatika ja geomeetria aluste kursusi. 1965. aastast TRÜ matemaatika õpetamise metoodika kateedri vanemõpetaja. Aastatel 1972–1976 oli ta matemaatikateaduskonna õppeprodekaan. Tema peamine uurimisvaldkond oli diferentsiaalgeomeetria, ta edendas ka aksiomaatilist meetodit koolimatemaatikas geomeetria õpetamisel. Ta on koostanud matemaatikaõpikuid ja töövihikuid. Tema abikaasa oli tõlkija ja pedagoog Linda Ariva (1921–2009). Karl Ariva, Maido Rahula. Analüütiline geomeetria, 1. osa. Tartu: Tartu Riiklik Ülikool, 1967 Karl Ariva, Aksel Telgmaa. Matemaatika V klassile. Tallinn: Valgus, 1972 Karl Ariva, Elmar Etverk, Aksel Telgmaa. Matemaatika VI klassile. Tallinn: Valgus, 1972 Karl Ariva, Elmar Etverk, Aksel Telgmaa, August Undusk, Arnold Vihman. Matemaatika VIII klassile. Tallinn: Valgus, 1972 Ülo Lumiste, Karl Ariva. Analüütiline geomeetria. Tallinn: Valgus, 1973 Karl Ariva, Olaf Prinits. Matemaatika XI klassile. Tallinn: Valgus, 1975 Karl Ariva, Malle Teeäär, Kalle Velsker. Matemaatika X klassile. Tallinn: Valgus, 1976 Karl Ariva, Kalle Velsker. Matemaatika XI klassile. Tallinn: Valgus, 1977 Karl Ariva, Elmar Etverk, Aksel Telgmaa. Matemaatika VII klassile. Tallinn: Valgus, 1980 "Aivo Parring. Hea kolleeg Karl Ariva (1924–1979). Koolimatemaatika, 28. Tartu, 2001" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 9. august 2016. Vaadatud 17. juunil 2016. Peep Pillak, Heini Vilbiks (koostajad). Soomepoiste elulood. Grenader, 2015 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Babėnai

Babėnai on Leedu linna Kėdainiai põhjapoolne linnaosa. Linnaosa asub Nevėžise jõe kaldal Kėdainiai raudteejaamast põhja pool. Piirkonda on esmamainitud 1372. aastal Wartberge Hermanni Liivimaa kroonikas (Babyne). Taas mainiti piirkonda XV sajandil. 1923. aastal liideti kaks sealset küla (Babėnai I ja Babėnai II) Kėdainiai linnaga. Babėnai I on suures osas tööstuspiirkond. Seal asuvad Lukoili naftaterminal, viljaelevaator ja mitmed põllumajandustehnikaga tegelevad ettevõtted. Varem kaevandati seal kruusa ja liiva; kaevandamisest jäänud Babėnai karjäär on tähtis veelindude pesitsuspaik. Babėnai I ja Babėnai II vahel asub suur Babėnai parkmets, mil pikkust 5, laiust aga 1,5 kilomeetrit ja mis ulatub Sirutiškise külani. Babėnai II asub Babėnai I ja raudteejaama vahel. Nevėžise jõe kaldal asuvad aianduskooperatiivid, seal asuvad ka kolmekorruselised korterelamud. Babėnai II aladel kasvab looduskaitsealune väidetavalt XVI sajandi keskpaigas Mikalojus Daukša poolt istutatud tamm, mille kõrgus on 18, ümbermõõt aga 5,4 meetrit. Tamme ümber asus varem Babėnai kalmistu. Mikalojus Daukša tamm Babėnai karjäär Babėnai parkmets Puitskulptuur Babėnai metsas Babėnai parkmets talvel Babėnai karjäär talvel „Baltų religijos ir mitologijos šaltiniai“ I t. Norbertas Vėlius, Mokslo ir enciklopedijų leidykla, 1996. Kd.1: 421 lk.
Apytalaukise mõis

Apytalaukise mõis (leedu Apytalaukio dvaras) on endine mõis Leedus Kėdainiai rajoonis Vilainiai valla Apytalaukise külas. Apytalaukise mõisa on esimest korda mainitud XV sajandil. Toona kuulus mõisale ka osa Kėdainiai linnast. Mõis on kuulunud Šiukstatele, Karpistele, Tyszkiewiczitele ja Zabielodele. Aastal 1812 avati mõisa juures kool. Zabielod lasid aastal 1850 rajada mõisa kolmekorruseliste risaliitidga uusklassitsistliku kahekorruselise peahoone, mille ees asub bassein, selle ümbruses aga tiigid. Peahoone põles Teise maailmasõja ajal, aga aastal 1954 see taastati. Osa hoonesse jäänud mööblist anti üle Kėdainiai muuseumile. Kuni aastani 1976 asus seal psühhoneuroloogiadispanser. Hoone kuulub Kėdainiai vanadekodule, ent on lagunemas. Säilinud on mitu kõrvalhoonet: kaks teenijatemaja, torn ja lindla. Mõisa ümber asub aastal 1819 rajatud 10,8 hektari suurune inglise park. Kogu kompleks on kultuurimälestisena kaitse all. Nijolė Lukšionytė-Tolvaišienė. Apytalaukis. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 701 lk. "Kultūros vertybių registras". Vaadatud 17. juunil 2016. Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; skeem (leedu keeles) Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (leedu keeles) Video Apytalaukise mõisast Fotoreportaaž Apytalaukise mõisast (leedu keeles)