laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tartu Vangla

Tartu Vangla on vangla Justiitsministeeriumi haldusalas, asub Tartu äärelinnas – Ropka tööstusrajoonis. Hoone arhitektuurse ja sisekujundusprojekti autor on Arhitektuuribüroo Kalle Rõõmus, projekteerija EstKONSULT ning hoone ehitas peatöövõtjana Skanska EMV. Vangla kogumaksumus oli 423 miljonit krooni (27,1 miljonit eurot), millest ehitusmaksumus oli 365,8 miljonit.[viide?] Tartu Vangla ehitamise finantseerimiseks sõlmis Eesti Vabariik Põhjamaade Investeerimispangaga 13 miljoni eurose laenulepingu. Tartu Vangla hoone nimetati 2002. aasta betoonehitiseks. Tunnustamise põhjustena toodi välja järgmist: terviklik hoonetekompleks koos kiriku, sportimisvõimaluste ja muude selliste osadega; betoonkonstruktsioonidega oli saavutatud ökonoomne, kuid samas vastupidav ja kestev lahendus; kompleks on nii visuaalselt kui ka ruumiliselt hästi lahendatud; kokku kasutati betoonkonstruktsioone ligi 20 000 kuupmeetrit; tellija oli ehituslahendustega väga rahul. Üldpinda on vanglas 23 000 m2, mille moodustavad administratiivhoone, vastuvõturuumid, puhke- ja spordiruumid, õppeklassid, tootmispinnad metalli-, puu- ja tekstiilitööks, ruumid usutalituste korraldamiseks, abiruumid. Algtõuke sai Tartu vangla projekteerimine sellest, et Amnesty International inspekteeris Patarei vanglat ja tuli järeldusele, et see ei vasta mitte mingitele tänapäevastele kriteeriumidele. Tartu Vangla hakkas kinnipeetavaid vastu võtma 16. oktoobril 2002, sellest algas ka Eesti vanglasüsteemi üleminek laagersüsteemilt kambersüsteemile. 2007. aastal esitas Eesti justiitsministeerium Tartu Linnavalitsusele taotluse rajada Tartu Vangla juurde avavangla osakond. Tartu Linnavolikogu otsusega 2008. aastast algatati detailplaneering, mis 2010. aastal pole veel lõplikku kinnitamist leidnud. 1. juulist 2024 vähendatakse Tartu vanglas kohti poole võrra viies mitusada vangi üle Tallinna vanglasse. Kuna vangide arv on Eestis vähenenud ja Tartu vangla on Eesti kolmest vanglast kõige vanem, siis muudetakse see piirkondlikuks vanglaks, kuhu jääb esialgu alles 400 vangi. Kokku on aga 2024. aasta jaanuari seisuga Eestis 1827 vangi. "Laenuleping Eesti Vabariigi ja Põhjamaade Investeerimispanga vahel". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. oktoober 2007. Vaadatud 30. juunil 2022. M. Raski sõnavõtt. IX Riigikogu stenogramm "Justiitsministeerium plaanib rajada Tartu Vanglasse avavangla osakonna". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. jaanuar 2008. Vaadatud 6. veebruaril 2010. "Otsus nr. 419". info.raad.tartu.ee. "Tartu vanglast kaovad pooled vanglakohad, töö kaotab 90 inimest" ERR, 17. jaanuar 2024 Tartu Vangla koduleht
Eesti Spordigümnaasium

Eesti Spordigümnaasium (algse nimega Tallinna Spordiinternaatkool (lühend TSIK)) oli aastatel 1967–2000 Tallinnas tegutsenud riigikool, mis andis spordialast keskeriharidust. Alates 2000. aastast jätkab spordialase hariduse andmist eraõppeasutus Audentese Spordigümnaasium. Tallinna Spordiinternaatkool tegutses Tallinnas omaaegse Dunteni (Tondi) mõisa territooriumil aadressil Tondi tänav 84/88. Mõisaaegadest on säilinud iidsed pargipuud ja kaks väikest tiiki. Puude vahele ehitati 1960.–1961. aastal hoonetekompleks Tallinna II Internaatkoolile, mille baasil alustas tööd ka Tallinna Spordiinternaatkool. Tallinna II Internaatkoolilt päranduseks saadud hoonetekompleksile (peahoone, magalad, söökla ja katlamaja) lisandusid hiljem spordihall (kilehall 1973–200?), staadion, tennisekeskus ning võimlakompleks koos meditsiinikeskuse ruumidega (1978). 1. septembril 1972 loodi Tallinna Spordiinternaatkooli juurde suusatamise osakond, mis tegutses Otepääl. Esimesel õppeaastal komplekteeriti 7. klass. Kool tegutses Otepää Internaatkooli baasil ja osakonna õppe- ja sporditööd juhendas Otepää Internaatkooli direktor. 1997. aastal sõlmis AS Audentes Eesti Spordigümnaasiumiga lepingu kooliruumide rentimiseks ühes spordigümnaasiumi õppehoones aadressil Tondi 88. 2. veebruaril 1998 alustas Audentese erakool seal tööd ja 2000. aastal sõlmis Audentes Haridusministeeriumiga lepingu Eesti Spordigümnaasiumi hoone rentimiseks 20 aastaks. See leping võimaldas luua Audentese spordikooli ja tööd sai alustada Audentese erakooli gümnaasium. Uus koolihoone ja õpilaskodu võeti kasutusele pärast remonti juba 2000. aasta sügisel. 20 aastat TSIKiga, Spordileht, nr. 143, 4 detsember 1987 "Eesti Spordigümnaasiumi kolm aastakümmet". Õhtuleht, 29. aprill 1997
Tartu Kaubamaja

Tartu Kaubamaja on kaubanduskeskus Tartus aadressil Riia tänav 1. Tartu Kaubamaja kuulub Tallinna Kaubamaja Gruppi. Kaubanduskeskust haldab Tartu Kaubamaja Kinnisvara OÜ. Kaubanduskeskuses on üle 40 kaupluse ja 9 toidukohta. Kaubanduskeskuse ankurüürnikuks on Kaubamaja. 2006. aasta seisuga oli hoones 32 123 m2 kasulikku pinda, millest 15 967 m2 oli üüripind. Hoones on kaks parklakorrust 227 parkimiskohaga. Tartu Kaubamaja praegune hoone avati 12. oktoobril 2005. Enne praeguse hoone valmimist tegutses Tartu Kaubamaja aadressil Riia tänav 2. 2013. aastal avati Tartu Kaubamajas uus laste- ja kodumaailm. 2016. aastal lõppesid Tartu Kaubamajas ligi aasta kestnud ehitustööd, mille eesmärk oli renoveerida kaubanduskeskust nii seest kui ka väljast. Tartu Kaubamaja arhitektuur on pälvinud kriitilisi hinnanguid. Tartu abilinnapea Jarno Laur ütles Tartu linnavolikogu ees kaubamaja lisakorruse arutelu sissejuhatuseks: "Sees on mõnusam olla kui väljas, sest seest sa seda ei näe." Püstitamise järel sai kaubamajahoone hüüdnimeks "Tallinna Ülikool". Kunstiajaloolane Enriko Talvistu on öelnud: "Mitte kuidagi ei saa aru nendest otsustajatest, kes arvasid, et Vanemuisest sobibki vaadata vaid tehniliste ruumide kuubikuid mingite sammastega kasti peal. /---/ Hoonel pole aknaid ega liigendatust ning läikivad kiviseinad meenutavad pigem palatit nr 6. Kogu see hoone on introvertne nagu Harry Potteri raamatutes, kus dementorid neelavad sind igaveseks enesesse. See maja on Tartusse imporditud sobimatu väliskraamina ning õigus on nendel, kes sambaid üle lugedes saavad aru, et see on "Tallinna Ülikool" Tartus." Tartu vana kaubamaja Uueturu park OÜ Tartu Kaubamaja Kinnisvara 2006.a. majandusaasta aruanne "Tallinna Kaubamaja Grupp - Grupi ettevõtted". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. detsember 2016. Vaadatud 30. detsembril 2016. Tartu kaubamajas käib suur remont Tartu kaubamaja soovib ehitada lisakorruse PM 21. jaanuar 2016 "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27. jaanuar 2016. Vaadatud 22. jaanuaril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Enriko Talvistu Tallinna Ülikool sattuski Tartusse PM 19. august 2005 Tartu Kaubamaja koduleht Tallinna Kaubamaja Grupp koduleht
Tartu vana kaubamaja

Tartu vana kaubamaja oli 1966. aastal ehitatud kaubamaja Tartus aadressil Riia tänav 2. Hoone arhitekt oli Uno Sisa. Kaubamaja avas uksed 20. detsembril 1966. Algul tegutses kaubamaja kolmekorruselises kõrgete lintakendega ja korrustevaheliste paneelidega osas. Tartu kaubamaja Emajõe-poolses 2–3-korruselises tiibhoones oli majatarvete kauplus ja restoran Tarvas. Restorani kaunistas Elmar Kitse sgrafiitotehnikas figuraalkompositsioon (mis seoses hoone lammutamisega annetati Eesti Rahva Muuseumile). Tiibhoone teisel korrusel olid Tartu Tarbijate Kooperatiivi ruumid. Tiibhoone oli viimistletud terrasiitkrohviga. 2005. aastal kolis Tartu kaubamaja uude hoonesse teisel pool Riia tänavat. Pärast kolimist seisid kaubamaja ruumid mõnda aega tühjalt, seal korraldati kunstinäitusi. Vana kaubamaja kaubamajaosas on tegutsenud spordiriiete, raamatu-mänguasjapood ja arvutustehnika kauplused, kellaparandus, videolaenutus ja -müük, tiibhoones veel üks spordipood, apteek ja fotopood. Restorani Tarvas asemel olid Ühispanga (hiljem SEB) kontor, Olympic Casino ja Tartumaa turismiarenduskeskus. Vana kaubamaja Riia tänava poolsele küljele paigutati infotabloo, mis näitas kella, kuupäeva ja temperatuuri. 2013. aasta algul teatas Tartu Tarbijate Kooperatiiv plaanist hoone aasta lõpuks lammutada. Selle asemele taheti rajada kuuekorruseline ehitis, millest poole oleks võtnud enda alla kaubandus. Ülejäänud osas pidid paiknema büroopinnad ja hotell, ülemistel korrustel taheti avada ka päevaspaa. Vana kaubamaja sulges uksed 28. detsembril 2013. 2020. aasta aseisuga asub Tartu vana kaubamaja koha peal kaubanduskeskus Kvartal. Maarius Suviste "Tartu vana kaubamaja sünd, hiilgus ja surm" Õhtuleht, 1. märts 2014, lk 12-13 Kunstiteos eemaldati kaubamaja restorani seinalt ja viidi muuseumi Õhtuleht 04.02.2014 Jaan Olmaru "Tartu vana kaubamaja aeg saab ümber" Postimees, 17.01.2013 (vaadatud 18. jaanuaril 2013) Tartu vanast kaubamajast Riia, Turu, Aleksandri ja Soola tänavate vahelise ala arhitektuurivõistluse seletuskirjas (arhiiviversioon: [1]) Nils Niitra. "Vanast kaubamajast saab hiiglaslik ärikeskus" Tartu Postimees, 2. märts 2009 "Reporter.ee: TTK juht ühendaks kaubamaja, Tasku ja uue ärikeskuse" Tartu Postimees, 2. märts 2009 "Seinatäit maali ootab kolimine või kadu" Tartu Postimees, 12. märts 2009 Jüri Saar: "Omanik pühkis tolmu ostukeskuse plaanilt" Tartu Postimees, 2. juuni 2010 Jaan Olmaru. "Tartu vana kaubamaja aeg saab ümber" Postimees, 17. jaanuar 2013 "Tartu vana kaubamaja lammutatakse" Delfi, 29. mai 2013 "Arhitektid näitasid vana kaubamaja uut nägu" Tartu Postimees, 28. märts 2014 Enriko Talvistu. Oleks uue kuulutajaid veel rohkem. Tartu Postimees. 2. aprill 2013 (arhiiviversioon: [2]) Tartu Vana Kaubamaja {ru}
Pal Engjëlli

Pal Engjëlli (Engjëlli tähendab albaania keeles 'ingel') [paal 'endjöli] (1416 Drisht – 1470) oli Albaania katoliku vaimulik, Durrëse peapiiskop ja Albaania kardinal, kes pani 1462 kirja esimese teadaoleva albaaniakeelse lause. See on ristimisvormel (Formula e Pagëzimit): Un'te paghesont' pr'emenit t'Atit e t'Birit e t'Spirit Senit. (Ma ristin sind Isa ja Poja ja Püha Vaimu nimel.) See vormel sisaldub ladinakeelses karjasekirjas, mille peapiiskop kirjutas pärast visitatsiooni Mati Püha Kolmainu kirik. Kiri on dateeritud 8. novembriga 1462. Seda vormelit pidid albaania preestrid kasutama, et ristimine oleks arusaadav kohalolijatele, kes ladina keelt ei mõista. Selle vormeliga pidid ka külaelanikud oma lapsi ristima, kui nad neid kirikusse ei saanud tuua. Vormeli kiitis heaks 1462 Matis koos olnud sinod. Ürik on hoiul Firenze Laurentiuse raamatukogus. Selle avastas sealt 1915 rumeenia õpetlane Nicolae Iorga. Pal Engjëlli oli Skanderbegi sõber, kaastööline ja lähedane nõuandja. Ta oli Ülemnõukogu (Këshilli i Lartë) liige ning käis Skanderbegi saadikuna sageli välismaal Türgi vastu abi otsimas. Pärast Skanderbegi surma saatis Veneetsia Pal Engjëlli Albaaniasse, et ta veenaks Skanderbegi naist ja last andma Krujë ja teised nende valduses olevad maad Veneetsiale üle. Sellest tekkisid lahkhelid teiste ülikutega, kes ei olnud Veneetsia mõju all. Näiteks Lekë Dukagjini tahtis astuda läbirääkimistesse türklastega. Veneetsia ei tahtnud lasta Dukagjinit tema pärusvaldustesse Shkodëri ümbruses, mistõttu Veneetsia ja Dukagjini vahel tekkis relvastatud konflikt. Pal Engjëllit ei tohi segi ajada 16. sajandi alguses elanud Pal Pjetër Engjëlliga, kelle onu oli Dhimitër Frëngu.
Järvestik

Järvestik on üksteise lähedal asuvate järvede kogum. Endla järvestik Jussi järvestik Jõemõisa-Kaiu järvestik Jõuga järvestik Järvi järvestik Kisejärve järvestik Koigi järvestik Koorküla järvestik Kurtna järvestik Nelijärve järvestik Paganamaa järvestik Päidla järvestik Rõuge järvestik Tihu järvestik Tsolgo järvestik Urvaste järvestik Järvistu
Printsess Margaretha

Printsess Margaretha, pr. Ambler (Margaretha Désirée Victoria) (sündinud 31. oktoobril 1934) on praeguse Rootsi kuninga Carl XVI Gustafi õde. Ta sündis Rootsis Haga lossis. Tema isa oli prints Gustav Adolf, Västerbotteni hertsog, ja ema Saksi-Goburg-Gotha printsess Sibylla. Tema isapoolne vanaisa oli Rootsi kuningas Gustav VI Adolf ja vanaema Connaughti printsess Margaret. Enne abiellumist oli Margarethal suhe Šoti aristokraadi Robin Douglas-Home'iga, kuid printsessi vanavanemad ei andnud neile abiellumiseks luba. Briti kodaniku John Kenneth Ambleriga tutvus ta 1963. aastal Inglismaal pidulikul lõunasöögil. Kihlus kuulutati välja 28. veebruaril 1964 ja pulmad toimusid 30. juunil 1964 Rootsis Ölandi saarel. Printsess Margaretha kaotas tiitli "Tema Kuninglik Kõrgus", kuid säilitas printsessitiitli. Pärast pulmi kolis ta Inglismaale ega täida mingeid kuninglikke kohustusi. Lapsed: Sibylla Louise Ambler Charles Edward Ambler James Patrick Ambler
Yaşar Kemal

Yaşar Kemal (6. oktoober 1923 Gökçedam – 28. veebruar 2015 İstanbul) oli kurdi päritolu türgikeelne Türgi kirjanik, üks kaasaja tuntumaid Türgi romaanikirjanikke. Ta sündis Gökçedamis (asub Osmaniye provintsis Türgis). Eesti keeles on Yaşar Kemalilt ilmunud aastal 1995 (sarjas Loomingu Raamatukogu) romaan "Madu maha tappa!" (originaalis "Yılanı Öldürseler" (1976); türgi keelest tõlkinud Ly Seppel) "İnce Memed" (1955) "Teneke" (1955) "Orta Direk" (1960) "Yer Demir Gök Bakır" (1963) "Ölmez Otu" (1968) "Akçasazın Aaları/Demirciler Çarşısı Cinayeti" (1974) "Akçasazın Ağaları/Yusufcuk Yusuf" (1975) "Yılanı Öldürseler" (1976) "Al Gözüm Seyreyle Salih" (1976) "Allahın Askerleri" (1978) "Kuşlar da Gitti" (1978) "Deniz Küstü" (1978) "Hüyükteki Nar Ağacı" (1982) "Yağmurcuk Kuşu/Kimsecik I" (1980) "Kale Kapısı/Kimsecik II" (1985) "Kanın Sesi/Kimsecik III" (1991) "Fırat Suyu Kan Akıyor Baksana" (1997) "Karıncanın Su İçtiği" (2002) "Tanyeri Horozları" (2002)
Saimaa kanal

Saimaa kanal on rahvusvahelise tähtsusega veetee, mille pikkus on 43 km. Kanal ühendab Saimaa järve (Lappeenranta Soomes) Soome lahe rannikuga (Viiburi Venemaal). Venemaal asuva osa pikkus on 29 km. Saimaa kanal rajati aastail 1845–1856 ja rekonstrueeriti 1967–1969. Faarvaatri sügavus on 4,2 m. Veeteede süsteem (Soomes: Päijänne järv, Toiala järv, Käsijärv ja neid ühendavad kanalid) on seotud Helsingi (Päijänne–Hyvinkää–Helsingi kanali) ja Põhjalahe sadamatega (Pori, Rauma). 1962. aasta lepingu järgi on kanali Venemaale (sel ajal Nõukogude Liidule) kuuluv osa Soomele 50 aastaks rendile antud. 2013. aastast alates pikendati rendilepingut veel 50 aastaks. Rendimakse on 1,22 miljonit eurot aastas (oli 290 000 €). Seoses Venemaa sissetungiga Ukrainasse võidakse rendileping tühistada, ettekäändel kui Soome peaks ühinema NATOga. "Russian-Finnish agreement on the lease of Saimaa Canal ratified". https://merendus.postimees.ee/7509672/venemaa-ahvardab-saimaa-kanali-laevaliikluseks-sulgeda-kui-soome-nato-sse-astub  Saimaa kanal – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Juan Ramón Jiménez

Juan Ramón Jiménez (24. detsember 1881 – 29. mai 1958) oli hispaania luuletaja. 1956. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.
Salvatore Quasimodo

Salvatore Quasimodo (20. august 1901 – 14. juuni 1968) oli itaalia luuletaja ja tõlkija. 1959. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.
Saint-John Perse

Saint-John Perse (õieti Marie-René-Alexis Saint-Léger, Alexis Léger, Alexis Saint-Léger Léger; 31. mai 1887 – 20. september 1975) oli Prantsusmaa diplomaat ja prantsuskeelne luuletaja. 1960. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna. "Kõne Nobeli preemia puhul" (Stockholmis 10. detsembril 1960). Tõlkinud Jaan Kaplinski – Akadeemia 1989, nr 3, lk 531–535 "Ahtad on laevad" (proosaluulekatkend raamatust "Meremärgid", 1957). Tõlkinud Ain Kaalep – samas, lk 536–541
Ivo Andrić

Ivo Andrić (serbia kirillitsas Иво Андрић; 9. oktoober 1892 Travnik – 13. märts 1975 Belgrad) oli horvaadi- ja serbiakeelne Jugoslaavia kirjanik. 1961. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna. 1926 – valiti Serbia Kuningliku Akadeemia korrespondentliikmeks 1939 – valiti Serbia Kuningliku Akadeemia täisliikmeks 1953 – valiti Sloveenia Teaduste ja Kunstide Akadeemia välisliikmeks 1969 – valiti Bosnia ja Hertsegoviina Teaduste ja Kunstide Akadeemia auliikmeks "Vangikongis" (lühijutt) – kogumikus "Jugoslaavia mägismailt: sloveeni, serbia ja horvaatia novelle. Valinud ja sloveeni, serbia ja horvaatia keelest tõlkinud Bernhard Linde", kirjastus Varak, Tallinn 1936 "Janu" (novellid). Serbohorvaadi keelest tõlkinud Aleksander Kurtna – Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus, Tallinn, Loomingu Raamatukogu 1961, nr 22, 80 lk "Sild Drina jõel" (Na Drni ćuprija; ajalooline romaan). Serbohorvaadi keelest tõlkinud ja järelsõna: Aleksander Kurtna. Eesti Raamat, Tallinn 1967, 328 lk "Muinasjutt vesiiri elevandist: keskmisele ja vanemale koolieale", serbohorvaadi keelest tõlkinud Aleksander Kurtna; illustreerinud Matti Pärk. Eesti Raamat, Tallinn 1982, 50 lk "Nobeli kirjanduspreemia jugoslaavia kirjanikule" – Looming 1961, nr 11, lk 1759 "Suri Ivo Andric" – Looming 1975, nr 4, lk 702 Vaapo Vaher, "Nobeli kirjandusauhinnad LIV: 1961. aasta. Ivo Andric" – Eesti Aeg 19. juuli 1995, lk 12
Shmu'el Yosef Agnon

Shmu'el Yosef Agnon (eesti keeles on kasutatud nimekujusid Šmuel Josef Agnon ja Samuel Josef Agnon; heebrea שמואל יוסף עגנון); sünninimi Shmuel Yosef Halevi Czaczkes; 17. juuli 1888 Buczacz (Austria-Ungari, hiljem Poola ja tänapäeval Ukraina) – 17. veebruar 1970 Jeruusalemm) oli heebreakeelne Iisraeli kirjanik. 1966. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna. "Jutustusi", Tallinn, AVIV, 1993. Tõlkinud Uku Masing ja Kalle Kasemaa. "Teine nägu: jutte armastusest", Tallinn, Perioodika, 1994. Tõlkinud Kalle Kasemaa. "Lihtne lugu", Tallinn, Varrak, 2005. Tõlkinud Kalle Kasemaa.
Karvane piiphein

Karvane piiphein (Luzula pilosa) on loaliste sugukonda piipheina perekonda kuuluv mitmeaastane taim. Ta kasvab Euroopas ja Lääne-Siberis, mägedes kuni 2000 meetri kõrguseni. Eestis on ta tavaline, eelistades kasvukohana valgusküllaseid okas- ja segametsi ning puisniite . Umbes samasugustes kohtades kasvavad metskannike, võsaülane, kanakoole ja harilik jänesekapsas. Karvane piiphein kasvab 15–40 cm kõrgeks ja moodustab tiheda rohukamara. Varre alusel on punakaspruun lehetupp. Ta talvitub rohelisena. Taime lehed on lamedad, süstjad, 5–10 mm laiad, aga varrest lühemad. Lehed kasvavad välja tihedast männasest. Lehed on äärest karvased. Tema õied on 5 õielehega, tumepruunid, tavaliselt üksikud, harva kahekaupa hõredas õisikus, milleks on sarikas või pööris. Kandelehed on mitu korda lühemad õietupest, pruunikad, munajad, sageli pisut narmendavad, pealt kelmega kaetud. Õieraod on väga erineva pikkusega. Õies on 6 tolmukat ja need on umbes 2 mm pikad. Tolmukapead on piklikud ja tolmukaniidist paar korda pikemad. Piiphein on tuultolmleja. Vili on rohekaskollane, kujult ümarkoonusjas kidaga kupar, mis on õiest märgatavalt pikem. Valminult vajuvad õieraod, mille otsa kupar kasvab, longu. Seemned on 2,5–3,5 mm pikad, suurte kõverate lisemetega. Viljad valmivad aprillis-mais. Seemneid levitavad tuul ja sipelgad. Selleks, et sipelgaid ligi meelitada, on seemned õli- ja suhkrurikkad. Karvane piiphein on diploidne, tal on 66 kromosoomi. Eesti taimede määraja. Eesti Loodusfoto 1999, lk. 331 Karvane piiphein andmebaasis eElurikkus
Keraluga

Keraluga (Juncus conglomeratus) on loa perekonda ja loaliste sugukonda kuuluv püsik. Keraluga andmebaasis eElurikkus
Lapik luga

Lapik luga (Juncus compressus) on loa perekonda ja loaliste sugukonda kuuluv püsik. Lapik luga andmebaasis eElurikkus
Tuderluga

Tuderluga (Juncus gerardii) on loaliste sugukonda loa perekonda kuuluv rohttaim. 2002. aastal eristati tuderloal kolm alamliiki: Juncus gerardii gerardii peaaegu kogu Euroopas, Lääne- ja Kesk-Aasias, Kanadas, USA põhjaosas ja Põhja-Aafrikas Juncus gerardii atroluscus Põhja- ja Kirde-Euroopas Juncus gerardii montanus Hispaanias ja Marokos. Tuderluga eelistab kasvada soolasel pinnasel, näiteks rannaniitudel ja soolakutel. Eestis on tuderluga sage. Tuderluga kasvab 10–30 cm kõrgeks. Taime vars on püstine ja ruljas. Kattelehti on 6 ja need on mustjaspruunid. Tolmukaid on samuti 6 ja need on lühikesed. Kõige alumine kandeleht on lühem kui õisik. Vili on munajas või piklik kupar, värvilt tumepruun, enamasti õiekattelehtede pikkune. Seemned on 0,6 mm pikad. Taim võib levida tuule abil nagu kõik teisedki load. Lisaks sellele võivad taime nutid loomade karvkattesse kinni jääda ja loomad võivad neid sel moel levitada. 5294 Tuderluga andmebaasis eElurikkus
Parasvöö

Parasvöö on Maa soojusvöö, mille piirideks on kõige soojema kuu samatemperatuurijooned +20 °C ekvaatori poolt ja +10 °C pooluse poolt. Parasvöös saab enam-vähem selgelt eristada nelja aastaaega: lühikese päeva ja pika ööga ning madalate õhutemperatuuridega talve, tõusvate õhutemperatuuridega kevadet, pika päeva ja lühikese öö ning kõrgete õhutemperatuuridega suve ning langevate õhutemperatuuridega sügist. Varem arvati palavvöö piirideks pöörijooned ja polaarjooned. Palavvöö Külmvöö Igavese pakase vöö Parasvööde
Heinrich Böll

Heinrich Theodor Böll (21. detsember 1917 – 16. juuli 1985) oli saksa kirjanik. Sündis Reinimaal katoliiklikus peres, koolis paistis silma väga hea õppeedukusega ladina keeles. Teostes on tugev katoliku miljöö mõju. Astus 1976. aastal katoliku kirikust välja, "ilma et oleks seejuures usust taganenud" ("vom Glauben abgefallen"), ning jäi sügavalt usklikuks inimeseks. Pooldas sõjajärgsel Saksamaal vasakpoolseid üritusi. Käsitles eelkõige Saksamaa natsionaalsotsialismi minevikuga seotud moraalseid probleeme. Viibis korduvalt Iirimaal, tema reisimeenutuste raamat "Iiri päevik" on tõlgitud ka eesti keelde. 1967 Georg Büchneri auhind 1972 Nobeli kirjandusauhind 1983 valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks "Jällenägemine puiesteel", tõlkinud Valeeria Villandi, Tallinn, Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus, 1958 "... ega lausunud ühtegi sõna", tõlkinud V. Tomberg, Tallinn, Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus 1963 "Klouni silmaga", tõlkinud Edla Valdna, Tallinn, Eesti Raamat 1968, Madrid, Mediasat Group, 2006 "Iiri päevik", tõlkinud Mati Sirkel, Tallinn, Perioodika 1987 "Grupipilt daamiga", tõlkinud Mati Sirkel, Tallinn, Eesti Raamat 1993 "Kaitsjata kodu", tõlkinud Uno Liivaku, Tallinn, Monokkel 1993 "Piljard kell pool kümme", tõlkinud Uno Liivaku, Tallinn, Eesti Raamat 1994 "Doktor Murke kogutud vaikimine", tõlkinud Eve Sooneste, Tallinn, Perioodika 2001 "Ametisõidu lõpp", inglise keelest tõlkinud Mati Sirkel, Tallinn, Varrak 2008 "Kus sa olid, Adam?", tõlkinud Anne-Mari Orntlich, Tallinn, Tänapäev 2014 Meenutus Heinrich Böllist Olga Samma, "Nobeli auhind H. Böllile" – Keel ja Kirjandus 1973, nr 1, lk 63–64 Tiiu Kokla, "Heinrich Böll surnud" – Keel ja Kirjandus 1985, nr 10, lk 639–640 Joachim Scholl, "Romaanid. 20. sajand: sajandi suurimad romaanid". Tõlkinud Krista Wasner. TEA Kirjastus, Tallinn 2005, lk 212–215 ("Klouni silmaga"); ISBN 9985714334
Patrick White

Patrick Victor Martindale White (28. mai 1912 London – 30. september 1990 Sydney) oli Austraalia ingliskeelne kirjanik. 1973. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna. "Hiilija öö. Kakaduud" (jutustused), tõlkinud ja järelsõna: Enn Soosaar. Tallinn, Perioodika, Loomingu Raamatukogu 1979, nr 2/3 "Inimeste puu" (romaan), tõlkinud ja järelsõna: Vilma Jürisalu. Tallinn, Eesti Raamat, 1983 "Voss" (romaan), tõlkinud Vilma Jürisalu, järelsõna: Rein Põder. Sari "Nobeli laureaat", Tallinn, Eesti Raamat, 1997 "Twyborni lugu" (romaan), tõlkinud ja järelsõna: Riina Jesmin. Sari "20. sajandi klassika", Tallinn, Varrak, 2001 Enn Soosaar, "Patrick White'ile Nobeli auhind" – Keel ja Kirjandus 1974, nr 1, lk 63–64 Vaapo Vaher, "Homoromaan Austraalia moodi" ("Twyborni loo" arvustus) – Eesti Päevaleht 18. jaanuar 2002, lk 15
Trent Reznor

Michael Trent Reznor (sündinud 17. mail 1965) on Ameerika Ühendriikide helilooja, laulja, multiinstrumentalist ja produtsent, kes on peamiselt tuntud bändi Nine Inch Nails (NIИ) asutaja ning solistina. Reznor kirjutab kõik bändi lood, samuti mängib ta stuudioalbumitel kõiki pille (kitarr, klaver jt klahvpillid, trummid jne) ise. Kontsertidel kasutab ta live-bändi.
Eyvind Johnson

Olof Edvin "Eyvind" Verner Johnson (29. juuli 1900 – 25. august 1976) oli rootsi kirjanik. 1957. aastal sai temast Rootsi Akadeemia liige. Tema romaan "Hans nådes tid" (1960) võitis esimese (1962. aasta) Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna. 1974. aastal jagas ta Harry Martinsoniga Nobeli kirjandusauhinda. "Nu var det 1914" (1934), eesti keeles "Oli aasta 1914" (Perioodika 1978) "Här har du ditt liv!" (1935) "Se dig inte om!" (1936) "Slutspel i ungdomen" (1937) "Nattövning" (1938) "Strändernas svall" (1946) "Hans nådes tid" (1960)