laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Urmas Sepp (soojusenergeetik)

Urmas Sepp (sündinud 24. veebruaril 1956) Tallinnas on eesti firmajuht. Ta lõpetas aastal 1975 Tallinna 10. Keskkooli ja aastal 1982 Tallinna Polütehnilise Instituudi tööstusliku soojusenergeetika erialal. Ta oli aastatel 1985–1990 "Eesti Külaehituse" peaenergeetik. Aastast 1990 oli ta "AS ELKE Auto" juhatuse esimees, aastast 1999 samas nõukogu esimees. Lisaks on ta "AS ELKE Grupp" juhatuse liige, "AS Japauto" juhatuse esimees, nõukogu esimees; "HATAuto" juhatuse liige, nõukogu liige; "AS ELKE Investeeringud" juhatuse liige, nõukogu esimees, "AS Valoor" nõukogu liige, "AS ELKE Autorent" juhatuse esimees ja "AS ELKE Palivere Puutööstus" nõukogu liige. Tema hobideks on lauatennis ja suusatamine. Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951–2000 AS Kirjastus Ilo, 2003
Boris Parm

Boris Parm VR II/3 (hilisem nimi Raiu Mullari; 5. november 1891 Lehtse, Järvamaa – 23. september 1979 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (ohvitseri asetäitja). Boris Parm teenis Vabadussõjas Kalevlaste Malevas. Ta oli Eesti Vabadussõjalaste Keskliidu juhatuse liige ja Võitluse esimene toimetaja. Pärast vallandamist Eesti Maapangast, 19. jaanuaril 1931, läks ta kaikaga riigivanem Konstantin Pätsi vastuvõtule, et lunastataks Vabadussõja ajal antud lubadused. Riigivanem teatas, et kõiki lubadusi on võimatu täita, ja palus Parmul lahkuda. Samal päeval saatis Parm oma Vabadusristi Vabariigi Valitsusele tagasi. Pärast seda hakati vapse kaikameesteks nimetama. 1932. aastal pandi Parmu ajalooline kaigas koos teiste temale kuuluvate esemetega võla katteks aresti alla. Kaigas jäeti Parmu käsutusse, kuid ta oli kohustatud seda oksjonipäevani alles hoidma. 13. septembril karistas Tallinna 10. jaoskonna rahukohtunik 50-kroonise trahvi või 10-päevase arestiga Riigikogu liiget Eduard Pesurit, kes oli nimetanud Boris Parmu provokaatoriks. Kohtus väitis Pesur, et ta on riigi peremees, millele Parm vastas, et riigi peremees on rahvas, mitte Riigikogu liige, kellele rahvas maksab palka. 1934. aastal võõrdus Parm vabadussõjalaste rahvaliikumisest, kuna see kaldus kõrvale sellest vaimust ja üldsuunast, millises on peetud kõik muistsed Eesti vabadusvõitlused ja ka viimane vabadussõda 1918–1920. "Peaks aga "vabadussõjalaste rahvaliikumine" saama Eestis oma kätte absoluutse võimu, siis on küll põhjust karta, et meil võib korduda seesama kannatuste, ihuliste ja hingeliste piinade Kolgata tee, nagu see juba tuttavaks saanud möödunud 700-aastases ajajärgus. Boris Parm oli taarausuline ja astus välja Tallinna Jaani kogudusest, "et läbi lõigata viimane vormiline side selle orjaaegse usutunnistusega". Ta purustas Kadrioru lossi ette istutatud võõramaised lilled, mis ei olnud temale kui eesti isamaalasele ja rahvuslasele vastuvõetavad. 13. septembril 1932 üritas riigivanema jutule pääseda töötu Vabadussõja veteran kapten Karl Massakas, kelle politsei välja viis. Raiu Mullari tütar oli kujur Juta Eskel, poeg oli matemaatik Rünno Mullari (1931–1968), pojapoeg Tanel Mullari on füüsik. Parmu kaigas pandi aresti alla. Vaba Maa, 28. august 1932, nr 202, lk 3. B. Parmu protsess Ed. Pesuriga. Rahvaleht, Vaba Maa, 14. september 1932, nr 216, lk 6. Miks kaikamees pole enam vabs? Rahvaleht, 1. märts 1934, nr 25, lk 4. Eesti esimene pagan. Rahvaleht, 6. august 1931, nr 91, lk 4. Mis mees see Parm on? Rahvaleht, 18. juuni 1932, nr 71, lk 5. Kära riigivanema ukse taga. Rahvaleht, 15. september 1932, nr 109,lk. 1. Kaikamees riigivanema kabinetis. Rahvaleht, 21. jaanuar 1932, nr 9, lk 1 Kaikamees mürtsutab! Rahvaleht, 16. juuni 1932, nr 70, lk 1 Kaikamees Parm sai tööbörsil peksa. Vaba Maa, 21. oktoober 1932, nr 248, lk 3. Poris Parm Eesti ohvitseride andmekogus
Ceppaloni

Ceppaloni on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (comune) Itaalias Campania maakonnas Benevento provintsis. Ceppaloni sai linnaõigused vabariigi presidendi 1960. aasta 3. juuni dekreediga. Ceppaloni kõrgus merepinnast on 368 meetrit, asustustihedus keskmiselt 142 inimest ruutkilomeetri kohta. Ceppaloni piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Altavilla Irpina (AV), Apollosa, Arpaise, Chianche (AV), Montesarchio, Roccabascerana (AV), San Leucio del Sannio, San Nicola Manfredi, Sant'Angelo a Cupolo. Ceppaloni halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Barba, Beltiglio, Ripabianca, San Giovanni di Ceppaloni, Santa Croce, Tufara Valle. Ceppaloni territoorium on valdavalt mägine, madalaima koha kõrgus merepinnast on 148 meetrit, kõrgeim koht asub 558 meetri kõrgusel merepinnast. Esimesed teated Ceppaloni kohta on pärit 8. sajandist. Castello di Ceppaloni Ceppaloni kastell Taverna di Rotola Rotola tavern, 16. sajand Palazzo Foglia Foglia palee San Giovannis, 18. sajand Stretto di Barba Barba kanjon Chiesa di San Nicola vescovo, Ceppaloni, 12.–13. sajand Chiesa della Santissima Annunziata Ceppalonis asuv barokkstiilis Santissima Annunziata kirik (endine klooster) pühitseti sisse 1507. aastal Chiesa di Maria Santissima Assunta (Santa Croce) Chiesa dell'Immacolata (Barba) Chiesa di Maria Santissima del Rosario Beltiglios asuv Maria Santissima del Rosario kirik pühitseti sisse 1630. aastal Chiesa di San Giovanni Battista Ristija Johannese kirik San Giovannis rajati 12. sajandil Chiesa del SS.Rosario Chiesa della Santissima Annunziata Ristija Johannese kirik Chiesa SS. Annunziata Chiesa M. SS. Assunta - S.Croce San Nicola vescovo San Nicola kirikutorn Umbes 10 km kaugusel Beneventost asuvat Ceppalonit läbib kaks raudteeliini, Benevento-Avellino ja Benevento-Cancello liin. "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2018. Vaadatud 27. juuni 2013. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Alfredo Rossi, Ceppaloni. Storia e societ? di un paese del regno di Napoli, ed. Pro Loco di Ceppaloni, 2011. ISBN 978-88-906209-0-4. Carmine Porcaro, Ceppaloni tra cronaca e storia (876-1982), ed. Spazio 2000, Napoli, 1982.  Ceppaloni – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles) Pro Loco di Ceppaloni
Veteran (Vana-Rooma)

Veteran oli auväärne, kaua aega Rooma sõjaväes teeninud sõdur, kes jäeti (enamasti pärast 20-aastast teenistust) veel mõneks ajaks sõjaväe juurde. Veteranidel oli palju eesõigusi. Pidulikul errulaskmisel anti neile sõjaväediplom. Pärast seda hakkasid nad elama neile eraldatud maavaldustes ja kasutama maksusoodustusi. Veteranid olid keskkihti kuuluvate villaomanike ja orjapidajate peamine tugi ja reserv ning said seega vastujõuks II sajandist tugevnenud suurmaaomanikele, kes kasutasid tööjõuna koloone. Veteranide sotsiaalne korraldus oli elujõuline ajavahemikus 753 eKr kuni 476. Tuntuimad juhid olid Gaius Marius, Gaius Julius Caesar ja Augustus. 5. aastal kehtestas Augustus pretoriaanide väeteenistuse kestuseks 16 aastat, leegionäride teenistuse kestuseks 20 aastat. "Veterano" [Veteran]. treccani.it (itaalia). Treccani. Vaadatud 23.9.2020. Antiigileksikon. Tallinn: Valgus, 1985. Lk 613. Alessandro Milan, Le forze armate nella storia di Roma Antica, Roma, 1993. L. Keppie, The Making of the Roman Army, from Republic to Empire, 1984.
Mockbuster

Mockbuster ehk võltskassahitt on film, mille eesmärk on teenida raha mõne teise filmi arvelt. Mockbuster'id sarnanevad kassahittidega pealkirja või teema poolest ning on tihti valmistatud väikese eelarvega.
Siire

Siire tähendab üleminekut ühest olekust teise või ühelt alalt teise. Selle nimetuse all on tuntud: Siire on mehaanikas mingi keha või osakese asukoha muutus ruumis Siire ehk anžambmaan, lausekujund luules Siire, masinaehituse termin Siire ehk metastaas, teisene haiguskolle Siire raudteedel ühendab kahte teed pöörmete abil Siirdeala Siirdemajandus Siirdeseisund ehk siirdeolek Siirdeveed ehk üleminekuveekogud Siirdeviit ehk Kustos Siirdeühiskond ehk siirdeperiood pn-siire
Aili Jõgi

Aili Jõgi (kuni 1958. aastani Aili Jürgenson; 24. mai 1931 Tallinn – 9. august 2017) oli Eesti vabadusvõitleja, laskesportlane ja treener. Koos kooliõe Ageeda Paaveliga lasi ta 8. mail 1946 õhku Tallinna vallutamisel langenud punaarmeelastele pühendatud puust monumendi Tõnismäe haljakul. Koolitüdrukud tabati. Aili oli oma 15. sünnipäeval Pagari tänava NKVD maja keldri vangikambris. Karistuseks saadeti ta aastateks Nõukogude vangilaagrisse Siberis. 21. septembril 1947 avati samas pronkssõdurina tuntud monument. Ajaloolase Peeter Kaasiku koostatud ajaloolises õiendis on sündmust kirjeldatud järgmiselt: "Monumendisõjast ei jäänud kõrvale ka Tõnismäe "Vabastajate väljak". Ööl vastu 8. mai 1946 lasid koolitüdrukud Ageeda Paavel ja Aili Jürgenson õhku esialgse puust ausamba. Ageeda Paavel kirjeldab sündmusi järgmiselt: "/.../ Meie armsad ausambad hakkasid üksteise järel kaduma. Kuidagi pidi neile tagasi tegema ja valik langes Tõnismäel asuvale nn vabastajate ausambale. See asus praeguse pronksmehe platsil kirikupoolses servas. See oli umbes meetrikõrgune puust tüvipüramiid, mille paksust oli vast paarkümmend sentimeetrit, ilmetut sinist värvi, tipus plekist punane viisnurk. /.../ Lõhkeaine ja õpetuse saime Juhanilt [Juhan Kuusk] Ega seal midagi keerukat polnudki. Tähtis oli, et süütenöör oleks meid päästvaks jooksuks piisavalt pikk. Oligi. Paugu materjalid panime paika koos Ailiga, toetajaid meil ei olnud. Meile tegi asja kergemaks see, et valvemiilits flirtis eemal oma tüdrukuga ja ei märganud meid. Kuigi too tüdruk meie rühma ei kuulunud, võeti temagi hiljem kinni. /.../ Tolleaegsed ajalehed sellest muidugi midagi ei kirjutanud ja kiiresti suudeti vastu "võidupüha" ausammas taastada, kuid enamusel pealinlastel oli monumendi õhkulaskmine teada. Tüdrukute algatus ei jäänud järelkajata ja sarnased sambad lasti õhku ka Rakveres ja Tartus." 1998 – Kotkaristi III klassi teenetemärk Tema abikaasa oli Ülo Jõgi. Inta 27. mai 2006, 00:01, Enno Tammer, «Õhkijamemm»: kaua me seda pronkssõdurit kardame!, postimees.ee Peeter Kaasik: "Tallinnas Tõnismäel asuv punaarmeelaste ühishaud ja mälestusmärk. Ajalooline õiend". Tallinn 2006 Biograafia ESBL-is Juku-Kalle Raid, Ilmar Palli. VABADUSVÕITLUS LASTE MOODI: 14-aastane Aili Jürgenson arreteeriti kooliteel 1946. aasta 16. mail. Tüdruk oli õhku lasknud venelaste paigaldatud ausamba Kaarli kiriku kõrval. kes-kus.ee, 23. juuli 2003 Aili Jõgi ja Ülo Jõgi. Viie võimu all: mälestused. Tartu. 2010 Aili Jõgi, Ülo Jõgi. Viie võimu all. Toimetanud Valdek Kiiver; kujundanud Arvo Rebane. Tartu : A. Jõgi, 2010 ([Lohkva (Tartumaa) : Greif]) Haud Tallinna Metsakalmistul
Potjomkini küla

Potjomkini küla (vene keeles потёмкинская деревня) on tegelikkusest loodud ilustatud mulje. Väljend tekkis 18. sajandi lõpus, kui vürst Grigori Potjomkin laskis Vene keisrinna Katariina II ringreisi ajal Novorossias 1787 väidetavasti püstitada külade makette, et jätta muljet, nagu oleks piirkond tihedalt asustatud ja valitseks üldine heaolu.  Põhja-Korea – Kijŏng-dong  Itaalia – Mussolinia
Viies kolonn

Viies kolonn (hispaania keeles quinta columna) on kaitseliinide või riigipiiride piires spionaaži või sabotaažiga tegelev vaenlase salajaste poolehoidjate või toetajate rühm. Nimetus tuli käibele Hispaania kodusõjas mässulise kindrali Emilio Mola ütlusest, kes teatas oktoobris 1936 raadios: "Madridi ründab neli kolonni ja neid toetab linnas asuv viies kolonn". Nimetatud viies kolonn aitas mässulistel sabotaaži, spionaaži ja diversiooniga linna vallutada. Nii hakati nimetama ka kodusõjas vabariiklaste tagalas 1936–1939 tegutsenud kindral Francisco Franco agentuuri.[viide?] Teise maailmasõja ajal nimetati viiendaks kolonniks ka fašistlikke ja natsionaalsotsialistlikke ühendusi.[viide?] Külma sõja ajal peeti viienda kolonni all silmas vastasleeri luureorganisatsioone või lääneriikide kommunistlikke parteisid.[viide?] Tänapäeval võidakse viiendaks kolonniks nimetada ka ühe riigi territooriumil elavaid teise riigi kodanikke või rahvusvähemusi või nende organisatsioone või muid ühendusi, kes tegutsevad mõne välisriigi huvides.[viide?] "Fifth column Definition & Meaning - Merriam-Webster" (inglise). Merriam-Webster. Vaadatud 5. aprillil 2022. a group of secret sympathizers or supporters of an enemy that engage in espionage or sabotage within defense lines or national borders
Mäss

Mäss on vastuhakk võimule, harilikult selle vägivaldseks vääramiseks, millega kaasneb materiaalsete väärtuste häving. Valik sõnade "mäss", ülestõus, vastupanuvõitlus jt vahel sõltub suuresti vaatepunktist, tegu ei ole täissünonüümidega. Jüriöö ülestõus (Eesti, 1343–1345) Genti ülestõus 1560. aasta Läänemaa ülestõus Klaus Kurselli mäss (Tallinn, 1570) Dekabristide ülestõus (Peterburi, 1825) Bokserite ülestõus (Hiina, 1899–1901) Kornilovi mäss (Venemaa, 1917) Vasakpoolsete esseeride ülestõus Saaremaa mäss (1919) Jõuluülestõus (1919) Kroonlinna ülestõus (Venemaa, 1919, 1921) Augustimäss (Gruusia, 1924) 1. detsembri mäss (Eesti, 1924) Tartu ülestõus (1941) Ungari ülestõus (1956) 2004. aasta Haiti mäss Revolutsioon Riigipööre {{viited|allikad= "EKI ühendsõnastik 2023". sonaveeb.ee. Sõnaveeb. 24. august 2023. Originaali arhiivikoopia seisuga 16. jaanuar 2024. Vaadatud 16. jaanuaril 2024. "Militerm (sõjanduse, julgeoleku- ja kaitsepoliitika terminibaas)". sonaveeb.ee. Sõnaveeb. 3. juuli 2023. Vaadatud 16. jaanuaril 2024.[alaline kõdulink]
Kolonn

Kolonn (ladina sõnast columna 'sammas') on hulk sõdureid, kes moodustavad rivi nii, et üksteise seljataga on rohkem mehi kui üksteise kõrval. voor (transport)
Sabotaaž

Sabotaaž ehk saboteerimine on igasugune varjatud vastutegutsemine või sihilik (meelega) töö nurjamine. Saboteerimisega tegeleja on sabotöör.
Vladimir Kramnik

Vladimir Borissovitš Kramnik (vene keeles Владимир Борисович Крамник; sündinud 25. juunil 1975) on Venemaa maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1991). Ta oli klassikalise male maailmameister aastatel 2000–2006 ja üldtunnustatud maailmameister aastatel 2006 ja 2007. Maleolümpialt on tal kolm meeskondlikku kuldmedalit ja kolm individuaaltaseme kuldmedalit. Kramnik sündis 1975. aastal Musta mere ääres Tuapse linnas. Kramnik õppis malet mängima Mihhail Botvinniku asutatud malekoolis. Tema esimene läbimurre rahvusvahelisel areenil sündis 1992. aastal, kui ta võitis Venemaa koondise reservmängijana 30. maleolümpial kuldmedali. Tema skooriks oli kaheksa võitu, üks viik ja mitte ühtegi kaotust. Tol ajal polnud Kramnikul veel isegi rahvusvahelise meistri nimetust, kuid tema valikut koondisse toetas Garri Kasparov. 1996. aastal sai temast FIDE reitingutabeli liider. Tema ELO reiting oli Kasparovi omaga võrdne (2775), kuid kuna ta mängis arvestusperioodil rohkem mänge, sai temast tabeli liider. Ta püsis tabeli tipus kuus kuud, mis oli ühtlasi ainuke periood aastatel 1986–2006, mil Kasparov polnud tabeli liider. Ühtlasi sai Kramnikust sellega oma aja noorim tabeliliider, kuid tema saavutuse ületas 2010. aastal Magnus Carlsen. Temast sai oma aja teine maletaja pärast Kasparovit, kes suutis ületada reitingu 2800. 2013. aasta juuni seisuga on vaid kuus mängijat suutnud 2800 piiri ületada (Garri Kasparov, Vladimir Kramnik, Viswanathan Anand, Levon Aronjan, Veselin Topalov ja Magnus Carlsen. 2006. aasta oktoobris võitis Kramnik klassikalise male ja FIDE maailmameistritiitlite ühendamise järel peetud maailmameistrivõistlustel FIDE maailmameistrit Veselin Topalovi ja temast sai esimene maailmameister, kes oli korraga nii FIDE kui ka PCA maailmameister. 2007. aastal kaotas ta oma tiitli Viswanathan Anandile, kes 2007. aasta meistrivõistlused võitis. 2008. aastal üritas Kramnik revanši võtta, kuid kaotas taas. 2006. aastal mängis Kramnik Saksamaal Bonnis kuuemängulise seeria maleprogrammi Deep Fritz vastu. Kramnik kaotas tulemusega 2-4, kogudes 2 kaotust ja 4 viiki. Kramnik teenis mängude eest 500 000 eurot ja oleks saanud veel 500 000, kui ta oleks maleprogrammi suutnud võita. Tegu oli Deep Fritzi 10. versiooniga. Esimese mängu suutis Kramnik 47 käigu järel viigistada. Teine mäng, mis peeti kaks päeva hiljem, lõppes Kramniku kaotusega, kusjuures Kramnik kaotas maailmameistrile erakordsel viisil, kui ta ei näinud tema käigule järgnenud matistavat käiku. Tema viga tolles mängus on Susan Polgar nimetatud ka "sajandi veaks". Kolmas, neljas ja viies mäng lõppesid viigiga. Viimases mängus suutis valgete malenditega mängiv Deep Fritz maailmameistri taas alistada ja võitis seeria.
FIDE tiitlid

Rahvusvaheline maleliit, FIDE, jagab tulemustepõhiselt maletajatele erinevaid tiitleid. Tavaliselt ühendab tiitel endas Elo reitingu kombinatsiooni võrdlusanalüüsiga teiste maletajatega kellega on ametlikes mängudes kohtutud. FIDE kõrgemaid tiitleid jagatakse eluks ajaks. Esimesed FIDE tiitlid anti maletajatele 1950. aastal. Välja anti 27 suurmeistri, 94 rahvusvahelise meistri ja 17 naiste rahvusvahelise meistri tiitlit. Esimeste FIDE suurmeistrite hulka kuulus ka Eesti maletaja, Paul Keres. Teised 1950. aastal suurmeistri nimetuse pälvinud maletajad olid: Ossip Bernstein (Prantsusmaa), Issaak Boleslavski (NSVL), Igor Bondarevski (NSVL), Mihhail Botvinnik (NSVL), David Bronštein (NSVL), Oldřich Duras (Tšehhoslovakkia), Max Euwe (Holland), Reuben Fine (USA), Salo Flohr (NSVL), Ernst Grünfeld (Austria), Borislav Kostić (Jugoslaavia /Serbia/), Aleksandr Kotov (NSVL), Grigori Löwenfisch (NSVL), Andor Lilienthal (NSVL), Géza Maróczy (Ungari), Jacques Mieses (Suurbritannia), Miguel Najdorf (Argentina), Vjatšeslav Ragozin (NSVL), Samuel Reshevsky (USA), Akiba Rubinstein (Poola), Friedrich Sämisch (Lääne-Saksamaa), Vassili Smõslov (NSVL), Gideon Ståhlberg (Rootsi), László Szabó (Ungari), Savielly Tartakower (Prantsusmaa) ja Milan Vidmar (Jugoslaavia /Sloveenia/). Meistrikandidaat on maletaja, kes on suutnud ületada 2200 Elo reitingu. Meistrikandidaat on madalaim meeste kategooria tiitel. FIDE meister on meistrikandidaadi ja rahvusvahelise meistri vahepealne aste. Kõige tavalisem viis, kuidas seda tiitlit saavutada on ületada Elo reiting 2300.  Pikemalt artiklis Rahvusvaheline meister Tiitel, mida saavad vaid tugevaimad maletajad. Tegu on eluaegse tiitliga ning selle saavutamiseks on vaja täita kolm FIDE normi. Rahvusvaheliste meistrite Elo reiting jääb tavaliselt 2400 ja 2500 vahepeale, kuigi on ka 2500 piiri ületanud väga tugevaid rahvusvahelisi meistreid. 2010. aasta novembri seisuga on rahvusvahelisi meistreid FIDE edetabelis 3036.  Pikemalt artiklis Naiste rahvusvaheline meister Nimetuse võttis kasutusele FIDE 1950. aastal. Samal aastal sai selle nimetuse 17 naismaletajat – kõik 1950. aasta male maailmameistrivõistluste turniiri 16 osavõtjat ning 1937. aasta Stockholmis peetud maailmameistrivõistlusel teise koha saanud itaallanna Clarice Benini.  Pikemalt artiklis Rahvusvaheline suurmeister Rahvusvaheline suurmeister on kõrgeim FIDE poolt omistatav tiitel. Suurmeistri tiitleid jagatakse ainult väljapaistvatele maletajatele ja suurmeistriks saab maletaja siis, kui tema reiting on üle 2500 ja ta on suutnud täita kolm FIDE normi. Tiitel on eluaegne. Mängijaid, kelle reiting ületab 2700 piiri, kutsutakse ka Super-GM'iks. 2013. aasta juuni seisuga on FIDE edetabelis 47 maletajat, kelle reiting on 2700 või suurem.  Pikemalt artiklis Naiste suurmeister Nimetus kehtestati 1976. aastal. Samal aastal said selle nimetuse 12 maletajat, sealhulgas 10 Nõukogude Liidu maletajat, Jugoslaavia maletaja Milunka Lazarević ja 1974. aastal Nõukogude Liidust Iisraelisse emigreerunud Alla Kušnir. Suurmeister (male) FIDE käsiraamat
Bahreini lipp

Bahreini lipp (araabia keeles علم البحرين) on Bahreini ametlik lipp. See on kasutusel nii riigi- kui ka rahvuslipuna. Praegune lipp on Bahreinis kasutusel alates 2002. aastast. Esimene Bahreini lipp, mida kasutati 18. sajandi lõpus ja 19. sajandi alguses, oli üleni punane. Kui 1820. aastal sõlmis Bahrein Suurbritanniaga merenduslepingu, siis lisati lipu vasakusse serva kahe riigi vahelise rahu märgiks vertikaalne valge riba. Sakiline serv punase ja valge värvi vahel võeti kasutusele 1932. aastal, et eristada seda muudest sarnastest lippudest piirkonnas. Esialgu moodustasid sakilise serva 28 punase värvi sisse lõikuvat valget kolmnurka. Kindlaks määrati ka lipu proportsioonid, mis olid sel ajal 9:13. 19. augustil 1972 muudeti lipp lihtsamaks, vähendades valgete kolmnurkade arvu sakilises eraldusjoones kahekümne kaheksalt kaheksale. 16. veebruaril 2002 muudeti lippu veel kord, vähendades valgete kolmnurkade arvu sakis viiele. Nende arv vastab nüüd islami viiele sambale, milleks on usutunnistus, palvus, annetamine, palverännak ja paast. Lipu ametlikud proportsioonid on 3:5. Bahreini vapp Bahreini lipp andmebaasis Flags of the World (inglise keeles)
Rakke Haridusselts

Rakke Haridusselts (varem Rakke Valla Hariduse Selts) on aastal 1996 asutatud Eesti mittetulundusühing (selts). Seltsi eesmärkides on põhikirja järgi "täiskasvanute hulgas täiendõppe organiseerimine, õpiharjumuste kujundamine, silmaringi laiendamine, rahvusliku kultuuripärandi säilitamine, arendamine, viljelemine ja propageerimine, inimeste sotsiaalse aktiivsusetõstmine seltsi tööst osavõtu teel. Seltsil on oma muuseum (Rakke koduloomuuseum), mis avati 2000. aastal. https://web.archive.org/web/20130402204024/http://www.rvhs.ee/index.php/pohikiri (vaadatud 15.06.2013) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. märts 2013. Vaadatud 28. juunil 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Seltsi koduleht
Advig Kiris

Advig Kiris (sündinud 4. augustil 1935 Južnaja Lifljandija külas Primorje krais) on eesti jurist ja endine Eesti NSV riigitegelane. Ta lõpetas 1955. aastal Kärdlas keskkooli ja 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. 1972. aastal sai õigusteaduse kandidaadiks. Ta töötas aastatel 1961–1963 Tallinna Prokuratuuris stažööri ja vanemuurijana. Aastatel 1963–1979 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna riigi ja õiguse ajaloo kateedris vanemõpetaja ja dotsendina ning 1979–1985 ühtlasi kateedri juhatajana. 15. novembrist 1985 kuni 3. aprillini 1990 oli ta Eesti NSV justiitsminister. Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe õigusnõunik ja õigusosakonna juhataja. 1992. aastast oli ta Tallinna Tehnikaülikooli majandusõiguse õppetooli dotsent, 1994. aastast Akadeemia Nord õigusteaduskonna dekaan ja 1999. aastast samas avaliku õiguse õppetooli juhataja. Ta on uurinud 1920.–1940. aasta õigusajalugu ning riigi ja õiguse teooriat. Ta oli aastast 1960 NLKP liige, aastatel 1975–1985 oli ta TRÜ parteikomitee sekretär; 1976–1986 oli ta EKP revisjonikomisjoni liige, aastast 1986 oli ta EKP Keskkomitee liikmekandidaat. Ta on olnud Eesti Juristide Liidu tegevpresident, samuti Juristide Kutseühenduse Nõukoja eesistuja. Riigikohtunik Hannes Kiris on Advig Kirise poeg. Sidetöötaja ja Eesti NSV asesideminister Juhan Kiris (1929–2021) oli tema vend. 1990 Eesti NSV teeneline jurist Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951–2000. Ilo. 2003. "Valitud ja valitsenud...". Koostanud Jaan Toomla. Tallinn, 1999. "Eesti nõukogude entsüklopeedia" 4. kd. Valgus. Tallinn, 1989.