laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Foogtkond

Foogtkond oli haldusüksus, mida juhtis foogt. Saare-Lääne piiskopkond jagunes Saaremaa ja Läänemaa stiftiks ehk foogtkonnaks, mida juhtisid Läänemaa ja Saaremaa stiftifoogtid. Tartu piiskopkonna ilmalikku valitsust juhtis stiftifoogt. Liivi ordu foogtkondi asus Eesti alal 9: Karksi foogtkond (liideti 1534 ordumeistri valdustega) Pöide foogtkond (eksisteeris 14. sajandi keskel, hiljem asendati Maasilinna foogtkonnaga) Maasilinna foogtkond Narva foogtkond Järva foogtkond Põltsamaa foogtkond (liidetud Viljandi komtuurkonnaga 1480) Toolse foogtkond (asutatud 1471) Vasknarva foogtkond Rakvere foogtkond Eesti ala ordufoogtidest oli tähtsaim Järva foogt, kes kuulus ka Liivi ordu ordumeistri lähimasse nõukokku. Riia peapiiskopkonna ja Kuramaa piiskopkonna stifte juhtisid samuti stiftifoogtid. Liivi ordu foogtkondi oli Läti alal 6: Rēzekne foogtkond Bauska foogtkond (asutati 1470) Kandava foogtkond Sēlpilsi foogtkond Grobiņa foogtkond Võnnu foogtkond (liideti 1461 ordumeistri valdustega) Norra oli varem jaotatud foogtkondadeks (fogderi, mitmus fogderier). Komtuurkond
Saladused (Kanal 2)

"Saladused" on Kanal 2 lavastuslik sarisaade, mis põhineb tõestisündinud lugudel. Sari oli esimest korda eetris 31. märtsil 2008. Tuuli Roosma juhitav saade toob ekraanile Eesti tavaliste inimeste suured saladused, uskumatud suhtedraamad ja jaburad seiklused. Tegemist on eranditult tõestisündinud lugudega, mille taga on reaalsed inimesed. Nende privaatsuse huvides näeme ekraanil sündmuste lavastusi, kus tegelikke asjaosalisi kehastavad näitlejad. Lugusid lavastavad erinevad režissöörid. Uuringufirma TNS Emor koostatavas telesaadete vaadatavuse edetabelis jõudis saade "Saladused" 2010. aasta oktoobris viiendale kohale. Oktoober 2010. Teleauditooriumi Mõõdikuuring.[1]. TNS Emor "Saladused" Facebookis Vaata "Saladusi" Martin Šmutov. "Kanal 2 sari «Saladused» toob ekraanile rabavad suhtelood" Postimees/Elu24, 27. märts 2008 Helen Teesalu. Kanal 2 paljastab eestlaste saladused Postimees.ee, 28. märts 2008 Katrin Pauts.Tuuli ootab televaatajate saladusiÕhtuleht.ee, 31. märts 2008
Aruküla Aedlinna Heakorra Selts

Aruküla Aedlinna Heakorra Selts oli 1932. aastal Aruküla aedlinna krundiomanike loodud selts aedlinna heakorraküsimuste ja maaomanike elukorralduse parendamisküsimuste arutamiseks. Selts tegutses loomisest alates kuni teise maailmasõjani. Koosolekuid peeti ajaloolises Aruküla mõisahoones ning teadaolevalt külastas neid sageli ka 1925. aastal Arukülas talu pidama hakanud peaminister Kaarel Eenpalu. Arutlusel olid Aruküla aedlinna elu puudutavad küsimused, näiteks plaan kujundada männikusse kooskäimiskoht, ehitada Pärnamäe künkale välibassein ja Kaarel Eenpalu ettepanek avada rongijaamast mõisani, mööda Jaama pärnapuiesteed, trammiliin. Erbe, Mai (2011). Aruküla lugu 1291-2011. Aruküla: MTÜ Minu Eesti Noored. Henri Reeder. Aruküla Aedlinna Heakorra Seltsi tegevus 1932–1940. Tallinna Ülikool 2009. Bakalaureusetöö Noppeid bakalaureusetööst
Saladused

Üldmõiste kohta vaata artiklit Saladus. Saladused, ajakiri "Saladused", telesaade
Olga Sjatkovskaja

Olga Sjatkovskaja (sündinud 24. veebruaril 1973) on Eesti veterinaar ja Haabersti Zoovetkeskuse asutaja. Lõpetas 1990. aastal Tallinna 5. keskkooli, samal aastal astus Eesti Põllumajandusülikooli veterinaarteaduskonda, mille lõpetas 1995. aastal. Praktiseerib alates 1995. aastast. On rahvusvaheliste veterinaarorganisatsioonide (FAB/ESFM, AAFP ja Cornell Feline Health Center) liige. 2002. a läbis praktika S.E. Animal Hospitalis (Portland, OR, USA). Täiendab oma teadmisi iga-aastastel rahvusvahelistel loomaarstide konverentsidel. Tegeleb Eestis vähetuntud kasside nakkushaigustega, nagu FelV (kasside viirus-leukoos), FIV (kasside viirus-immuundefitsiit, nn kasside aids) ja FIP (kasside viiruslik kõhuõõnepõletik). Tal on kaks kesk-aasia lambakoera Zoha ja Halif. Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink] [1]
Peritoniit

Peritoniit on kõhukelmepõletik. See on raske haigus. Prognoos sõltub ka põhjustavast haigusest ja põletiku kestusest. Tavaliselt tekib peritoniit mingi teise haiguse tagajärjel (sekundaarne peritoniit) ja väga harva põletikku tekitavate bakterite jõudmisel vere kaudu kõhukelmele (primaarne peritoniit). Kasside nakkuslik peritoniit
Praktiline transkriptsioon

Praktiline transkriptsioon ehk transkriptsioon on ühe keele tekstide (eriti nimede ja muude sõnade) kirjapanek teises (tavaliselt teist kirja kasutavas keeles vastavalt hääldusele. Transkriptsiooniks nimetatakse nii transkriptsioonisüsteemi, transkriptsiooniprotsessi ehk transkribeerimist kui ka transkribeerimise tulemust. Praktilise transkriptsiooni eesmärgiks on anda ka ettevalmistamata lugejale võimalus lugemisel tajuda kõlapilti lähedasena lähtekeele kõlapildile. Praktilise transkriptsiooni puhul antakse ühe keele grafeemid või grafeemiühendid kindlate reeglite järgi edasi teise keele grafeemide või grafeemiühendite abil, kusjuures erinevalt transliteratsioonireeglitest võtavad transkriptsioonireeglid arvesse hääldust sihtkeeles konkreetsetel juhtudel. Kui transkriptsioon ei lähtu kirjast (näiteks kui lähtekeelel puudub kirjakeel), siis on selle aluseks kas foneemid või foneetilised variandid. Transliteratsioon Foneetiline transkriptsioon Fonoloogiline transkriptsioon
Valga KK

BC Valga-Valka / Maks&Moorits on Eesti korvpalliklubi, mis osaleb alates 2006–07 hooajast Alexela Korvpalli Meistriliigas ning alates 2015/2016 hooajast Läti Korvpalli Meistriliigas. Oma kodumänge peab klubi Valga Spordihoones. Meeskonna peatreener oli kuni 2017. aasta veebruarini Juris Umbraško ja pärast seda võttis peatreeneri kohused üle Kristaps Zeids. 2019/2020 hooajal jättis meeskond hooaja pooleli kahe loobumiskaotusega ning diskvalifitseeriti liigast. Klubi parim hooaeg Eesti Meistriliigas oli 2008–09, kui saavutati neljas koht. Klubi on osalenud varasematel hooaegadel järgmiste nimedega: (2006–2008 – Valga Welg) (2008–2009 – Valga KK) (2009–2011 – Valga/CKE Inkasso) (2011–2012 – Valga Korvpallikool) (2012–2015 – Valga Maks&Moorits) (2015–2018 – BC Valga-Valka / Maks&Moorits) Richard Elias Anderson Reinar Hallik Tarmo Kikerpill Heiko Rannula Kristo Saage Valmo Kriisa Viljar Veski Rain Raadik Egert Haller Jaanus Liivak 2005–2009 Augenijus Vaškys 2009–2010 Andrus Renter 2010–2011 Ozell Wells 2011 Varis Krūmiņš 2011–2012 Tarmo Petter 2012 Sandis Buškevics 2012–2014 Varis Krūmiņš 2014–2016 Juris Umbraško 2016–2017 Kristaps Zeids alates 2017 Kristaps Zeids (kohusetäitja) 2017 Info Alexela Korvpalli Meistriliiga lehel
Kõhukelme

Kõhukelme ehk peritooneum (ladina keeles peritoneum) on õhuke kile, mis katab kõhuõõne poolt kõhuseina ja kõhuõõnes olevaid elundeid. Peritoniit
Heiko Niidas

Heiko Niidas (sündinud 15. märtsil 1983 Kosel) on Eesti elukutseline korvpallur. Heiko Niidas on mänginud kogu oma karjääri G4S Eesti Korvpalli Meistriliigas. Hooajal 2007–2008 on tema näitajateks G4S Eesti Korvpalli Meistriliigas keskmiselt 16,9 punkti mängus. https://www.esbl.ee/biograafia/Heiko_Niidas Heiko Niidase ankeet Biograafia ESBL-is
Toivo Veenre

Toivo Veenre (6. juuni 1934 – 16. november 2004) oli eesti ühiskonnategelane. Veenre lõpetas 1954. aastal Tallinna 2. Keskkooli, elas Aruküla alevikus, oli üle 40 aasta Aruküla kolhoosi peaagronoom, aseesimees tootmise alal ja töökaitsespetsialist, viimane Raasiku külanõukogu esimees (1989–1992) ja esimene Raasiku vallavanem (1992–1996). Ta oli I–IV Raasiku vallavolikogu liige, Harjumaa Omavalitsuste Liidu asutajaliige, Aruküla Aiandus-Mesindusseltsi liige, MTÜ Fond Aruküla Vesi juht, MTÜ Raasiku Jalgpalliklubi president, Liikumise Kodukant liige, Harju I Lions-klubi liige, Aruküla pensionäride seltsingu "Elurõõm" eestvedaja, Pikavere Põhikooli hoolekogu liige, Eesti Maaliidu ja Rahvaliidu liige. Tema eestvedamisel on püstitiatud mälestuskivid 1941. aasta küüditatutele Raasikul, Jaan Lepa kunagises talukohas Peningil, Gustav Ernesaksa sünnikodus Perilas, Raasiku ja Aruküla esmamainimise tähistamiseks. 2018. aastal valiti Toivo Veenre aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast" raames toimunud rahvaküsitluse tulemusel saja meeldejäävama arukülalase hulka. Valgetähe V klassi teenetemärk (2003) Harjumaa teenetemärk nr 2 (1996) Raasiku valla aukodanik nr 3 (1999) Koppelmaa, Külli (5. september 2018). "Aruküla Kultuuriseltsi EV100 kingitus – kogumik „Sajandi 100 arukülalast"". Sõnumitooja. Vaadatud 25.04.2020.
Petter Tande

Petter Laukslett Tande (sündinud 11. juuni 1985 Oslos) on Norra kahevõistleja. Tande praegune spordiklubi on Byåsen IL. Tema karjääri seni suurim saavutus on meeskonnavõistluses maailmameistriks tulemine 2005. aasta maailmameistrivõistlustel Oberstdorfis. Norra koondisse kuulusid lisaks temale Håvard Klemetsen, Magnus Moan ja Kristian Hammer. Samal võistlusel oli Tande tavavõistluses seitsmes ja sprindis üheksas. 2007. aasta MM-il Sapporos kuulus ta Norra pronksmedali võitnud meeskonda. Tande on võitnud seni (seisuga 5. aprill 2008) kuus maailma karikasarja etappi. 2007–2008 hooajal sai ta maailma karikasarja üldarvestuses teise koha. 2005 Oberstdorfis maailmameister meeskonnavõistluses (HS-137/4x5 km) 2007 Sapporos pronksmedal meeskonnavõistluses (HS-134/4x5 km) 2003 Sollefteas hõbemedal meeskonnavõistluses (K-107/4x5) pronksmedal tavavõistluses (K-107/10 km) pronksmedal sprindis (K-107/5 km) 2004 Stryni vallas juunioride maailmameister tavavõistluses (K-90/10 km) juunioride maailmameister sprindis (K-90/7,5 km) juunioride maailmameister meeskonnavõistluses (K-90/4x5 km) 2005 Rovaniemis juunioride maailmameister tavavõistluses (HS-100/10 km) juunioride maailmameister sprindis (HS-100/5 km) Üldkarikas 2. koht: 2008 Petter Tande on seni osalenud 102 maailma karikasarja etapil, millest poodiumile jõudnud 15 korda ja neist 6 korral kõige kõrgemale astmele. Petter Tande FIS-i kodulehel (inglise)
Inmarsat

Inmarsat plc on 1979. aastal asutatud rahvusvaheline telekommunikatsiooniettevõte, mis osutab sideteenuseid Maa tehiskaaslaste kaudu. Ettevõtte osutatavad teenused saab liigitada valdkonniti kolme rühma: meritsi kulgev side (maritime), maitsi kulgev side (land mobile), õhus kulgev side (aero). Inmarsati aktsiad on noteeritud Londoni börsil. Ettevõte asutati 1979. aastal IMO egiidi all kui International Maritime Satellite Organization vastavalt 1976. aastal samanimelises konventsioonis kokkulepitule. 1994. aastal sai ettevõtte nimeks International Mobile Satellite Organization. Inmarsati tehiskaaslased on sidesatelliidid. Inmarsati pakutavate teenuste koodnimetused on olnud: Inmarsat-A, telefonside, teleks, andmeedastus, 1982? – 31.12.2007. Inmarsat-B, telefonside, teleks, andmeedastus, kasutusel praegu. Inmarsat-C, teleks, kasutusel praegu. Inmarsat-E, mere päästeteenus, lõpetati 1.12.2006. Inmarsat-M, telefonside 4.8 kbit/s veel mitmed teenused. Satelliidid: Inmarsat-2F4, aprill 1992 – töötab praegu Inmarsat-2F3, 16. 12. 1991 – 2006 Inmarsat-2F2, 8. 03. 1991 – töötab praegu Inmarsat-2F1, 30. 10. 1990 – töötab praegu Inmarsat-3F1, 3. 04. 1996 – osaliselt kasutuses Inmarsat-3F2, 6. 09. 1996 – osaliselt kasutuses Inmarsat-3F3, 18. 12. 1996 – osaliselt kasutuses Inmarsat-3F4, 3. 06. 1997 Inmarsat-3F5, 4. 02. 1998 Inmarsat-4F1, 11. 03. 2005 Inmarsat-4F2, 8.11.2005 Inmarsat-4 F3, kavas 2008 DSC EPIRB GMDSS Navtex Otsing ja pääste (Search and Rescue) SART VHF www.inmarsat.com Inmarsat PLC veeb 16. mai 2017, SpaceX, Inmarsat-5 Flight 4 Launch Webcast, youtube.com
Keskvõrre

Keskvõrre ehk komparatiiv on omadussõna kategooria, mis väljendab seda, et kirjeldataval olendil, asjal või nähtusel on omadust suuremal määral kui mingil teisel, nt Jüri on tõsisema loomuga kui Jaan. Keskvõrre on ka määrsõna kategooria. Keskvõrde tunnuseks on alati m, mis liitub tavaliselt algvõrde omastava käände tüvele, nt suur : suure + m → suure/m, kaunis : `kauni + m → `kauni/m, korralik : korraliku + m → korraliku/m, roosa : roosa + m → roosa/m. Algvõrre Ülivõrre
Algvõrre

Algvõrre ehk positiiv on omadussõna kategooria (võrdlusaste), mis väljendab omadust kui niisugust, ütlemata midagi selle omaduse määra kohta, nt Jüri on tõsise loomuga. Algvõrre on ka määrsõna kategooria. Algvõrdel puudub tunnus. Võrded Keskvõrre Ülivõrre
Bill Demong

William Demong (sündinud 29. märtsil 1980 Saranac Lake'is New Yorgi osariigis) on USA kahevõistleja, olümpiavõitja ja maailmameister. 2006 Torinos 4. koht meeskonnavõistluses 14. koht sprindis 2010 Vancouveris olümpiavõitja suure mäe võistlusel hõbemedal meeskonnavõistlusel 2007 Sapporos hõbemedal tavavõistluses (HS-100/15 km) 2009 Liberecis maailmameister suure mäe võistlusel pronksmedal normaalmäe võistlusel 2013 Val di Fiemmes pronksmedal normaalmäe meeskonnavõistlusel Üldkarikas 3. koht: 2008 Bill Demong on osalenud 184 maailma karikasarja etapil (seisuga 19. jaanuar 2015) ja jõudnud poodiumile 21 korral, millest üheksal korral kõige kõrgemale astmele. Bill Demong FIS-i kodulehel (inglise) Bill Demong USA suusakoondise kodulehel
Ferdinand von Wright

Ferdinand von Wright (19. märts 1822 Kuopio kihelkond – 31. juuli 1906 samas) oli soome kunstnik, kes on tuntud eelkõige oma maastiku- ja linnumaalidega. Tema vanemad olid Haminalahti mõisa omanikud. 1837 läks ta koos vanema venna Wilhelmiga Rootsi, kus aitas teda Rootsi Akadeemia tellitud illustratsioonide tegemisel. 1842 õppis ta mõnda aega kunstiakadeemias, kuid tuli 1844 Soome tagasi. Ta elas peaaegu erakuna sünnikodu lähedal ja tegeles maalimisega. 1885 pälvis ta riikliku kunstipensioni. Tema maal "Võitlevad metsised" on üks tuntumaid Soome maalikunstis.
Fanny Churberg

Fanny Maria Churberg (12. detsember 1845 Vaasa – 10. mai 1892 Helsingi) oli soome maastikumaalija. Fanny Churberg otsustas juba lapsena kunstnikuks hakata. Ta isa suri varakult ja jättis tütrele korraliku päranduse. 1865 hakkas ta võtma Helsingis maalimise eratunde. 1867 läks Churberg Düsseldorfi, et õppida sealses kunstiakadeemias. Kuna naisi sinna vastu ei võetud, pidi ta leppima eratundide võtmisega. 1876–1878 elas ta Pariisis ja läks seejärel Soome tagasi. Ta osales Soome Kunstiühingu tegevuses. 1879 sai ta ühel selle ühingu näitusel esimese auhinna, kuid üldiselt jäi huvi tema maalide vastu tema eluajal väikseks. 1880 lõpetas ta maalimise ja keskendus kunstkäsitööle. Arvatakse, et maalikunstist loobumise põhjuseks võis olla tema venna haigestumine tuberkuloosi või tema töödele osaks saanud karm kriitika. Elu jooksul valmis tal üle 300 maali. Kuigi Churberg sai kunstihariduse Düsseldorfi koolkonnast, ei võtnud ta omaks selle stiili. Teda peetakse impressionistiks, kuid ta arendas välja oma maastikumaali stiili, mida iseloomustavad eredad värvid ja jõulised pintslitõmbed ja mis sarnanes hiljem tekkinud ekspressionismiga. 1892 suri Fanny Churberg Helsingis ja alles 1919, kui korraldati suur mälestusnäitus, hakati uuesti tema loomingut hindama.
Apollo 12

Apollo 12 oli Apollo programmi kuues mehitatud missioon, mis sooritas teise maandumise Kuule. Missioon startis Kennedy Kosmosekeskusest 14. novembril 1969 kell 16:22 (UTC) ehk neli kuud pärast missiooni Apollo 11. Apollo 12 meeskonda kuulusid komandör Charles "Pete" Conrad, juhtimismooduli Yankee Clipper piloot Richard F. Gordon ja kuumooduli Intrepid piloot Alan L. Bean. Apollo 12 kuumooduliga prooviti esimest korda täppislaskumist, mis õnnestus hästi, kuigi ebatasase pinna tõttu oldi sunnitud veidi ettenähtud punktist kõrvale kalduma. Intrepid maandus Tormide ookeanis 19. novembril kell 6:54. Pete Conrad ja Alan Bean käisid Kuu pinnal kahel korral, veetes seal kokku 7 tundi 45 minutit ja 18 sekundit. Nad kogusid üle 34 kg kivimiproove, külastasid Surveyor 3 maandumispaika ning seadsid üles aparatuuri Kuu seismilise aktiivsuse, päikesetuule ja magnetväljade registreerimiseks. Conrad ja Bean võtsid Kuu pinnale kaasa esimese värvilist pilti salvestanud videokaamera, kuid see purunes kui Bean suunas kaamera kogemata Päikesele. Maale tagasi jõuti 24. novembril kell 20:58. Apollo programm "Apollo 12". NASA. Vaadatud 31. mai 2018. "Apollo 12 and Surveyor 3". NASA. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. oktoober 2019. Vaadatud 31. mai 2018. "Apollo 12 Mission Overview". Lunar and Planetary Institute. Vaadatud 31. mai 2018. "19. novembril 1969 maandus Kuul teine mehitatud kosmoselaev". ERR Novaator. Vaadatud 31. mai 2018. "APOLLO 12 (AS-507)". National Air and Space Museum. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. oktoober 2018. Vaadatud 31. mai 2018. Panoraampilte Apollo lendudest
Mikroajalugu

Mikroajalugu on üks kaasaegse ajalooteaduse uurimissuundadest. Selle olulisim põhimõte on uurida seni tähelepanuta jäänud sündmusi, isikuid või protsesse, tehes seda detailselt ja interdistsiplinaarselt. Mikroajalugu kujunes eraldi uurimissuunaks 1970. aastatel. Uurimusi, mis olid käsitlenud marginaalseud või üldiselt tähelepanuta jäänud asju, oli mõistagi ilmunud ka varem, kuid selle ajani ei olnud need pälvinud erilist tähelepanu. Nüüd aga hakkasid neid kirjutama ka suurt akadeemilist tunnustust leidnud ajaloolased, kellest esimesteks võiks pidada Carlo Ginzburgi ja Emmanuel Le Roy Ladurie'd. Nende eesmärgiks oli mingi väikse nähtuse läbiuurimise järel teha laiemaid üldistusi, mis muudaksid ka üldist arusaama ajaloost kui lineaarsest ja pika kestusega protsesside (longe duree) poolt juhitud sündmuste kulust, kus üksikisikutel pole pea mingit rolli. Mikroajaloolastele muutus indiviid taas oluliseks, kuid erinevalt varasemast peamiselt tuntud tegelastele, poliitikutele ja väejuhtidele keskendunud ajaloost, pöörati tähelepanu tavainimestele ja ka mingil põhjusel ühiskonna äärealadel seisvatele gruppidele, erinevatele heidikutele ja teistele sarnastele. Aja jooksul on mikroajalooga seotud väga palju ajalooteaduse uusi suundi, nagu ajaloolise mälu uuringud, uus kultuuriajalugu ja postmodernism, ent saanud mõjutusi ka varasematelt suundadelt, nagu strukturalism. Lisaks sellele on iga ajaloolane selle tähendust enda jaoks mõistagi ka sobitanud, mistõttu mikroajaloost kui selgelt ühtsest distsipliinist rääkida on väga raske. Siiski pole tegu ka ainult metodoloogiaga, sest tähtis pole mitte uurida võimalikult väikseid küsimusi detailselt, vaid saavutada uus mõistmistasand kogu ajalooteaduse jaoks tervikuna. Clifford Geertz Carlo Ginzburg Emmanuel Le Roy Ladurie Giovanni Levi Natalie Zemon Davis Mikroajaloo veebileht Reykjavíki ülikooli juures Microhistory Network
Helsingi Ülikool

Helsingi Ülikool (soome keeles Helsingin yliopisto) on Helsingis asuv Soome suurim ülikool. Ülikooli eelkäijaks on Turu Akadeemia, mis asutati 1640. aastal. Pärast 1827. aasta tulekahju viidi ülikool üle Helsingisse ja anti Aleksander I järgi uus nimi: Keiserlik Aleksandri-ülikool Soomes. Ülikooli peahoone, mille arhitekt on Carl Ludvig Engel, valmis 1832. Lisaks sellele valmisid õppehaigla (1832), botaanikaaed (1832), observatoorium (1834) ja raamatukoguhoone (1840). Ülikooli eesmärk oli koolitada ametnikke Soome Kindralkubermangu keskvalitsuse jaoks. 1872 võeti üliõpilaseks esimene naine. Praeguse nime sai ülikool pärast Soome iseseisvumist 1917. Ülikoolis on 11 teaduskonda. Helsingi Ülikoolis õpib umbes 38 000 üliõpilast, neist 5500 doktoranti ja ülikoolis töötab umbes 7600 inimest. Helsingi Ülikooli rektor on alates 2022, aastast Sari Lindblom. Helsingi Ülikooli Keskhaigla Hämäläis-Osakunta Vasa Nation Etelä-Pohjalainen Osakunta Pohjois-Pohjalainen Osakunta Avainlukuja. Helsingin yliopiston vuosi 2012. Vaadatud 29.11.2013. http://www.helsinki.fi/ajankohtaista/uutisarkisto/6-2013/12-09-51-59.html "Professor Jari Niemelä appointed as rector of the University of Helsinki". "Sari Lindblom appointed as rector of the University of Helsinki". Helsingi Ülikooli koduleht
Novalis

Novalis, sünninimega Georg Philipp Friedrich von Hardenberg (2. mai 1772, Oberwiederstedt – 25. märts 1801, Weißenfels) oli saksa vararomantiline luuletaja. Ta õppis õigusteadust Jena ülikoolis, kus tutvus Friedrich Schilleriga. 1791 kolis ta Leipzigisse, kus õppis lisaks juurale ka filosoofiat ja matemaatikat. Ta sõbrunes Ludwig Tiecki, Friedrich Schellingi ja vendade Friedrich ja August Wilhelm Schlegeliga. 1794 läks ta õppima Wittenbergi. Samal aastal sai ta tööd Tennstedtis, kus tutvus 12-aastase Sophie von Kühniga ja kihlus temaga salaja 1795. aastal tüdruku 13. sünnipäeval. Sophie surm 1797. aasta märtsis avaldas Novalisele sügavat mõju. Novalis oli üks romantismi rajajaid. Lisaks luuletustele kirjutas ta päevikut ja säilinud on tema kirjad. Ainuke suurem tema eluajal ilmunud teos oli luuletsükkel "Hymnen an die Nacht" ('Hümnid ööle'; 1800 ajakirjas Athenäum). Tema luuletustekogu "Geistliche Lieder" ('Vaimulikud laulud') ilmus postuumselt 1802. aastal. "Ristiusk ehk Euroopa". Tõlkinud Toomas Rosin – Akadeemia 1997, nr 10, lk 2069–84 "Hümn". Tõlkinud Ain Kaalep – samas, lk 2085–86 "Aforisme ja fragmente". Tõlkinud ja järelsõna: Krista Räni. Loomingu Raamatukogu 2006, nr 19, 80 lk; ISBN 9789985853870 "Kuhu me siis läheme? – Eks ikka koju. Sajandivahetus saksa kirjanduses 200 aastat tagasi: Goethe, Schiller, Tieck, Kleist, Hoffmann, Eichendorff, Büchner, Novalis, Hegel (Schelling? Hölderlin?), Schlegel". Saksa keelest valinud ja tõlkinud Mati Sirkel; saatesõna kirjutanud Ilmar Vene ("Klassikud ja romantikud", lk 479–499) ja Mati Sirkel ("Goethe-aeg", lk 501–510). Eesti Keele Sihtasutus, Tallinn 2015, 510 lk; ISBN 9789985796603; sisaldab Novaliselt teosed "Hümnid ööle" (lk 255–268), "Saisi õpilased" (lk 271–302) ja "Heinrich von Ofterdingen" (Romaan(ifragment), lk 305–447); viimasele on lisatud Ludwig Tiecki teatis romaani jätkust (lk 448–460). Franz Schiller, "Lääne-Euroopa uue aja kirjandusajalugu", I köide, RK "Teaduslik Kirjandus" Tartu 1941, lk 222–229 Penelope Fitzgerald, "Taevasinine lill" (biograafiline romaan). Tõlkinud Kristiina Ehin, toimetanud Ly Seppel, Varrak, Tallinn 1999, 206 lk; ISBN 9985302125
Mercedes-Benzi S-klass (W140)

Mercedes-Benz W140 oli Mercedes-Benz S-klassi suurte luksussedaanide ja kupeede kolmas põlvkond, mida toodeti aastatel 1991–1998. Mercedes W140 esitleti 1991. aasta märtsis Genfi autonäitusel. Sellele eelnes W126 S-klass ja järgnes W220 S-klass. Sarnaselt eelmiste S-klassi põlvkondadega oli ka see põlvkond saadaval nii sedaani (saloon) kui ka kupeena (coupé, tähistus C140) ja lisaks oli saadaval ka pikendatud teljevahega sedaan (V140). 1993. aastal muudeti ka S-klassi mudelitähistusi: tavapikkusega teljevahe (SE), pikendatud teljevahe (SEL) ja kupee (SEC) märgistused kaotati ning alates 1994. mudeliaastast tähistati autod sõltumata kerepikkusest ja -tüübist ainult S-tähega, mis asus nüüd eespool mootori suurust tähistavat kolmekohalist numbrit. Ainsana jäi alles diiselmudelitel TURBODIESEL kiri pagasiruumi luugi paremas servas. 1996. aastal S-klassi kupee nimetati ümbes Mercedes-Benzi CL-klassiks. W140 mudeliuuendus Mercedes-Benz 600 SEC (C140) 1992. aasta Mercedes-Benz 300 SEL oli kasutusel ka Eesti presidendi Lennart Meri ametiautona. Alates 2002. aastast on selle auto omanik Kaitseliit ja alates 2020. aastast on auto eksponeeritud Eesti Rahva Muuseumis. Lisaks pikendatud teljevahega mudelile pakuti alates 1995. aastast ka Pullmani (mudelitähisega VV140) versiooni S-klassist, mille teljevaheks oli 4140 mm ning sellele pakuti kahte mootorit. (S 500 Pullman ja S 600 Pullman). S 600 Pullmani sai tellida ka kuulikindlana. Mercedes Benz S600 Pullman Mercedes Benz S600 Pullman Mercedes Benz S600 Pullman Mootorivalikus olid 2,8-liitrine R6 (193 hj), 3,2-liitrine R6 (231 hj), 4,2-liitrine V8 (279, hiljem 286 hj), 5-liitrine V8 (326, hiljem 320 hj), 6-liitrine V12 (408, hiljem 394 hj), 3,5-liitrine R6 diisel (150 hj), 3-liitrine R6 diisel (177 hj). Käigukastidest olid levinumad neljakäiguline automaat 4G-TRONIC (1991–1996) ja viiekäiguline automaat 5G-TRONIC (alates 1996. aastast). R6-bensiinimootoritega võis saada ka viiekäigulise manuaalkasti. "Lennart Meri Mercedes". Autoleht. 21. detsember 2017. "Lennart Meri legendaarne Mercedes jõudis Eesti Rahva Muuseumi". err.ee. 28. jaanuar 2020.
Bugulma

Bugulma (tatari Bögelmä) on linn Venemaal Tatarstanis, Bugulma rajooni keskus. Asub Zai jõe ääres. Bugulma on asutatud 1736. Linnaõigused sai 1781. aastal. 2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bugulma elanikest venelasi 63,0% ja tatarlasi 26,1%. Linn on naftatööstuse keskus. Bugulmas on sündinud lauljatar Alsou. Q126684906 Bugulma koduleht (vene keeles) Bugulma linnaportaal (vene keeles)