laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kaseküla kivikirstkalme

Kaseküla kivikirstkalme näol on tegu Eestis haruldase pronksiaegse matusekohaga. See asub Pärnamäe liivaseljandikul Pärnu maakonna Lääneranna vallas Kasekülas. See kivikirstkalme on üks 15 muistisest Kaseküla tuumikus, põldude vahel, omaaegse rannavallil. Kivikalme konstruktsioonid on pärast arheoloogilisi kaevamisi muudetud vaatamisväärusena eksponeeritavaks. Kivikirstu mõõtmed koos kiviringiga on 12 meetrit. Muistis on kohati rohtu kasvanud, kuid sellest hoolimata siiski kergesti leitav. Muistse matusekoha avastas ja registreeris muistisena Vello Lõugas 1971. aastal. Esimene arheoloogiline kaevamine tehti 1973. aastal Mati Mandeli juhendamisel, kes leidis segamini pööratud vanema ealise meesterahva luid ja hauapanusena pronksist habemenoa. Algselt dateeriti muistis I aastatuhande lõppu eKr. Kuid hilisemate uuringutega määrati uueks dateeringuks I aastatuhande II veerandil eKr. Raili Allmäe uuringu käigus selgus, et 16 imikut oli kivikirstkalmesse meatud ligi 2000 aastat hiljemgi. Mati Mandel, Arheoloogia Läänemaa radadel, Tallinn 2011, lk 111–114 Kaseküla kivikirstkalme kultuurimälestiste riiklikus registris
John C. Calhoun

John Caldwell Calhoun (18. märts 1782 – 31. märts 1850) oli Ameerika Ühendriikide 7. asepresident. Ta oli ametis 1825–1832 presidentide John Quincy Adamsi ja Andrew Jacksoni valitsuse ajal. Enne seda oli ta olnud 1817–1825 USA sõjaminister. Hiljem oli ta Lõuna-Carolinast valitud senaator ja 1844–1845 oli ta USA riigisekretär.
Burmeso keel

Burmeso keel on keel, mida räägivad burmesod Indoneesias Paapua provintsis. Burmeso keelt räägib umbes 250 inimest. https://www.ethnologue.com/language/bzu https://glottolog.org/resource/languoid/id/burm1264 http://www.endangeredlanguages.com/lang/4027
Eduard Inti

Eduard Inti (1. august 1913 Elistvere vald, Äksi kihelkond, Tartumaa – 1. mai 1997) oli Eesti Vabariigi sõjaväelendur (nooremallohvitser, 1935) ja Eesti NSV partei- ja riigitegelane. 16. juulil 1940 määrati ta õhukaitse poliitiliseks juhiks koloneli auastmes. 1. juulil 1941 mobiliseeriti ta Punaarmeesse. KIRJUTAMATA MEMUAARE. Eduard Inti. 01, Kirjutamata memuaare, 22.06.1986 KIRJUTAMATA MEMUAARE. Eduard Inti. 02, Kirjutamata memuaare, 06.07.1986 KIRJUTAMATA MEMUAARE. Eduard Inti. 03, Kirjutamata memuaare, 24.05.1987 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Eesti ohvitserid 1918-1940 Dekaan Eduard Inti, Vambola Raudsepp blogi, May 3, 2014 Haud Tallinna Liiva kalmistul
Euroopa võistkondlikud meistrivõistlused males

Euroopa võistkondlikud meistrivõistlused males (inglise keeles European Team Chess Championship; sageli kasutatav lühend andmebaasides ETC) on Euroopa Maleliidu egiidi all peetav rahvusvaheline malevõistlus Euroopa (riigid, mis kuuluvad FIDE tsooni 1.1–1.9) rahvuskoondistele. Korraldatakse 1957. aastast. Aastatel 1957–1992 peeti võistlusi enamasti nelja aasta tagant, 1997. aastast toimuvad Euroopa võistkondlikud MV-d regulaarselt iga kahe aasta tagant (paaritutel aastatel). Mängitakse (1989. aastast) Šveitsi süsteemis. Neljadel esimestel Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel (1957–1970) kuulus võistkonda 12 liiget (mängiti 10 laual), aastatel 1973–1983 kümme liiget (mängiti 8-l laual), 1989. aastal 8 liiget (mängiti kuuel laual) ja alates 1993. aastast kuulub võistkonda viis liiget (mängitakse neljal laual). 1992. aastast peetakse eraldi võistlusi naiskondadele. Esimestel võistlustel (1992–2003) kuulus naiskonda 3 liiget (mängiti kahel laual), alates 2005. aastast kuulub võistkonda viis liiget (mängitakse neljal laual). Naiste võistkondlikke EM-võistlusi korraldatakse samas kohas ja samal ajal lahtiste võistlustega. 2017. aastal Kreetal toimunud 21. Euroopa võistkondlikest meistrivõistlustest võttis osa 40 rahvuskoondist (lahtisel turniiril) ja 32 naiskonda (naiste turniiril). Lahtisel turniiril võitis Aserbaidžaani võistkond ja naiste turniiril Venemaa naiskond. Euroopa naiste võistkondlikuks meistriks on enim kordi (5) tulnud Venemaa (2007–2011, 2015, 2017). Kahekordne Euroopa meister on Ukraina (1992, 2013) ning ühekordsed Euroopa meistrid on Gruusia (1997), Prantsusmaa (2001), Slovakkia (1999), Armeenia (2003) ja Poola (2005). Viis naiskondlikku EM-kulda on saanud Aleksandra Kostenjuk, neli kuldmedalit Valentina Gunina, kolm kuldmedalit Tatjana Kossintseva, Jekaterina Lagno ja Nadežda Kossintseva ning kaks kuldmedalit Aleksandra Gorjatškina. Võistkondlikult on Euroopa meistriks tulnud lahtisel turniiril (võivad osa võtta ka naismaletajad) Nõukogude Liit (9 kuldmedalit), Venemaa (4), Aserbaidžaan (3), Holland (2), Armeenia (1) ja Saksamaa (1) ja Inglismaa (1). 1957. aastal Viinis, 1961. aastal Oberhausenis ja 1970. aastal Kapfenbergis toimunud Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel kuldmedali võitnud Nõukogude Liidu võistkonda kuulus eesti malesuurmeister Paul Keres. Võistkondlikud maailmameistrivõistlused males Euroopa meistrivõistlused males European Team Chess Championship 2017 official regulations. europechess.org
8 Spruce Street

8 Spruce Street (varem Beekman Tower) on 271,6 meetri kõrgune pilvelõhkuja, mis asub Lower Manhattani naabruskonnas Financial District. Arhitekt Frank O. Gehry projekteeritud 76 korrusega hüperpostmodernne ehitis on üks kõrgemaid tornelamuid maailmas. Roostevaba terasega plakeeritud kõrghoone asub Spruce Streeti ja Beekman Streeti ning Gold Streeti ja William Streeti vahelises kvartalis. Ainult lõunafassaad on ülemiste korrusteni sirge, ülejäänud kolm justkui lainetavad, eendudes alumiste korrusteni. Alumisel kuuel korrusel asub 600-kohaline kool ning haigla New York Downtown Hospital keskus. Ehitis pälvis 2011. aastal arhitektuuriauhinna Emporis Skyscraper Award. 11 Hoyt https://www.cityrealty.com/nyc/financial-district/new-york-by-gehry-8-spruce-street/review/35081 https://www.architectsjournal.co.uk/news/gehrys-new-york-tower-scoops-major-skyscraper-prize/8639869.article?blocktitle=Daily-news&contentID=160  8 Spruce Street – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ametlik koduleht
Dysoni sfäär

Dysoni sfäär on inglise astronoomi Freeman Dysoni esitatud teoreetiline hiigelehitis. See on tähest kindlal kaugusel olev ja tähte ümbritsev sfäär, mille abil saaks kasutada ära võimalikult palju tähe termotuumasünteesiprotsessides tekkivast energiast. Dysoni sfääri idee tekkis mõtteeksperimendi tulemusena. Dyson täheldas, et kõigi tsivilisatsioonide energiavajadus suureneb järjest. Dyson järeldas, et kui anda piisavalt aega, siis muutub Maa energiavajadus nii suureks, et selle rahuldamiseks on vaja kogu Päikesest kiirguvat energiat. Ta oletas, et selleks peab olema ümber Päikese tiirlev struktuur, mis püüab kinni ja salvestab kogu Päikeselt kiirguva energia. Seda nimetas ta kestaks (shell). Dyson ei käsitlenud seda, kuidas niisugust struktuuri ehitada võiks, vaid üksnes energia kogumist. Ta avaldas selle kontseptsiooni 1960 artiklis "Search for Artificial Stellar Sources of Infra-Red Radiation" ("Tähtedelt pärineva tehisliku infrapunakiirguse allikate otsing"), mis ilmus ajakirjas Science. Kuid Dyson polnud esimene, kellele midagi niisugust pähe tuli. Dysonit inspireeris 1937 ilmunud Olaf Stapledoni romaan "Star Maker". Hiljem on välja toodud kolm Dysoni sfääri alaliiki või vaheastet, ehkki Dyson neid ise ei kirjeldanud: Dysoni parv (Dyson swarm) koosneb ümber tähe ehitatud satelliitidest, mis tiirlevad tähe orbiidil ja kasutavad suurt osa tähelt kiirguvast energiast. Dysoni mull (Dyson bubble) sarnaneb esimese variandiga, kuid satelliidid ei tiiruta tähe orbiidil, vaid seisavad paigal, kasutades gravitatsioonitõmbele vastupanemiseks päikesepurjesid, mis tõukavad satelliite niisuguse tugevusega tähest eemale, et nad oleksid paigal. Dysoni kest (Dyson shell) on täielikult suletud kest, mis asub ümber tähe ja neelab kogu tähelt kiirguva energia, nii et väljastpoolt vaadates tähte ei paista. Kõige keerulisem neist on ehitada Dysoni mulli. Sellise mulli vastastikune gravitatsiooniline netomõju mulli keskel asuva tähega on 0. See tähendab, et mull võib tähe suhtes vabalt liikuda. Kui mulli asendit tähe suhtes ei korrigeerita, siis võib see viia mulli kokkupõrkamiseni tähega, millel oleksid tõenäoliselt katastroofilised tagajärjed. Dysoni sfääri on kirjeldatud peamiselt teadusulmes. Globus Cassus Matrjoška aju Ringworld Pingestatud terviklikkus Terravormimine Inna-Katrin Hein (8. oktoober 2012) "Kosmosest otsitakse Dysoni sfääri ja intelligentset elu". Elu24 (30. märts 2015) "Dysoni sfääre võiks ehitada ka valgete kääbuste ümber Kosmosest otsitakse Dysoni sfääri ja intelligentset elu". ERR Novaator
Zurab Azmaipharašvili

Zurab Azmaipharašvili (gruusia keeles ზურაბ აზმაიფარაშვილი; sündinud 16. märtsil 1960 Thbilisis) on gruusia maletaja, maletreener ja malefunktsionäär, rahvusvaheline suurmeister (1988). Azmaipharašvili tuli 1978. aastal NSV Liidu noortemeistriks. Suurmeistriks sai ta 28-aastaselt 1988. aastal. Neli aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on 1980. aasta Gruusia NSV malemeister. Azmaipharašvili mängis 1999. aastal FIDE maailmameistrivõistlustel. Las Vegases toimunud turniiril (100 osavõtjat) sai ta turniiritabelis 14. asetuse, kuid kaotas teises ringis Liviu-Dieter Nisipeanule. 2000. aastal pääses ta mängima maailma karikaturniirile Shenyang Shis, kus kaotas veerandfinaalis Jevgeni Barejevile. 2001. aastal võitis ta Euroopa meistrivõistlustel Ohridis pronksmedali ja 2003. aastal İstanbulis kuldmedali. Azmaipharašvili võitis Gruusia võistkonna koosseisus 2003. aastal Plovdivis Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel pronksmedali. Ta on mänginud seitsmel maleolümpial (1992–2004). Aastatel 2009–2010 oli ta Aserbaidžaani malekoondise peatreener ja 2009. aastal Novi Sadis peetud Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel võitjaks tulnud Aserbaidžaani meeskonna kapten. Ta sai FIDE-lt 2002. aastal rahvusvahelise organisaatori ja 2004. aastal FIDE vanemtreeneri nimetuse. 2014. aastal valiti Azmaipharašvili Euroopa Maleliidu presidendiks. Ühtlasi on ta FIDE Euroopa kontinendipresident.  Zurab Azmaipharašvili – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Zurab Azmaipharašvili FIDE andmebaasis Gruusia suurmeister ja malejuht sattus Mallorca vanglasse. sport.ohtuleht.ee, 2. november 2004
Euroopa Maleliit

Euroopa Maleliit (inglise keeles European Chess Union; lühend ECU) on regionaalne Euroopa (riigid, mis kuuluvad FIDE tsooni 1.1–1.9) maleliitusid ühendav assotsiatsioon. Asutati 1985. aastal. Peakorter asub Šveitsis Hünenbergis. Euroopa Maleliidu president on 2014. aastast Zurab Azmaipharašvili. Asepresidendina tegutseb Gunnar Björnsson; viie viitsepresidendi seas on Dana Reizniece-Ozola, Eva Repková ja Ivan Sokolov. Euroopa Maleliidu peasekretär on 2014. aastast Theódoros Tsormpatzoglou. Varem on ECU presidendi ametis olnud Kurt Jungwirth (1986–1998) ja Boris Kutin (1998–2010). Liitu kuulub 54 rahvuslikku maleliitu, sealhulgas Eesti Maleliit. Euroopa Maleliidu egiidi all peetakse arvukalt tiitlivõistlusi, sealhulgas: Euroopa individuaalsed meistrivõistlused Euroopa noorte meistrivõistlused Euroopa veteranide meistrivõistlused Euroopa võistkondlikud meistrivõistlused Euroopa noorte võistkondlikud meistrivõistlused Euroopa Liidu lahtised meistrivõistlused Euroopa meistrivõistlused kiir- ja välkmales Rahvusvaheline Maleföderatsioon Euroopa Maleliidu koduleht Euroopa Maleliidu juhatuse liikmed. europechess.org
Professionaalse Male Assotsiatsioon

Professionaalse Male Assotsiatsioon (inglise keeles Professional Chess Association; lühend PCA) oli 1990. aastatel tegutsenud rahvusvaheline maleühendus. Rahvusvahelise Maleföderatsiooniga konkureeriv maleorganisatsioon asutati 1993. aastal valitseva maailmameistri Garri Kasparovi ja äsja tiitlipretentendiks saanud Nigel Shorti eestvedamisel. Leiti sponsorid ja hakati korraldama PCA maailmameistrivõistlusi. Pärast seda kui 1996. aastal PCA peamine sponsor Intel loobus rahastamast, PCA tegevus soikus. Rahvusvaheline Maleföderatsioon Professionaalsete Maletajate Assotsiatsioon
Maailma karikaturniir males

Maailma karikavõistlused males (inglise keeles Chess World Cup) on FIDE egiidi all peetav rahvusvaheline malevõistlus. Korraldatakse 2000. aastast. Esimesed maailma karikad olid 24 osavõtjaga. 2005. aastast korraldatakse MK-sid nokautsüsteemis 128 osavõtjaga. 2005. aastast on maailma karikaturniirid males maailmameistrivõistluste üheks kvalifikatsioonivõistluseks, kust parimad pääsevad edasi võistlema MM-i pretendentide turniirile. Aastatel 2013–2019 pääses MK-lt MM-ile kaks parimat. Maailma karikavõistluste parimad saavad rahalised auhinnad. Näiteks 2019. aasta MK auhinnafond moodustas 1,6 miljonit USA dollarit, sealhulgas võitja sai 110 000 USA dollarit. Maailma karikavõistlusele pääsevad valitsev maailmameister, viimase MM-i neli paremat, valitsev naiste maailmameister, viimase kahe aasta juunioride maailmameistrid, viimase kahe aasta Euroopa meistrivõistluste (kokku umbes 45 inimest), Aasia meistrivõistluste (10), Ameerika (8) ja Aafrika (2) parimad. Samuti tsooniturniiride parimad (sealhulgas Ameerika Ühendriikide meistrivõistlustelt viis inimest). Umbes 20 inimest pääseb tänu kõrgele ELO-reitingule. FIDE presidendi valikul teeb kaasa viis ja võistluste korraldaja valikul neli inimest. 2000. aastal Shenyang Shis – Viswanathan Anand 2002. aastal Hyderabadis – Rustam Qosimjonov 2005. aastal Hantõ-Mansiiskis – Levon Aronjan 2007. aastal Hantõ-Mansiiskis – Gata Kamsky 2009. aastal Hantõ-Mansiiskis – Boris Gelfand 2011. aastal Hantõ-Mansiiskis – Pjotr Svidler 2013. aastal Tromsøs – Vladimir Kramnik 2015. aastal Bakuus – Sergei Karjakin 2017. aastal Thbilisis – Levon Aronjan 2019. aastal Hantõ-Mansiiskis – Teymur Rəcəbov FIDE Grand Prix 2005. aasta maailma karikaturniir males 2019. aasta maailma karikavõistluste koduleht
Eichsfeldi kreis

Eichsfeld on kreis Saksamaa Tüüringi liidumaal. See on osa ajaloolisest Eichsfeldi piirkonnast. See külgneb (idast ja päripäeva) Nordhauseni, Kyffhäuserkreisi ja Unstrut-Hainich-Kreisi kreisiga ning Hesseni (Werra-Meißner-Kreis) ja Alam-Saksi (Göttingeni kreis) liidumaaga. Kreis on nimetatud ajaloolise Eichsfeldi piirkonna järgi, mis hõlmab praeguse kreisi põhjaosa ja Alam-Saksi Duderstadti ümbruse piirkonna, mida kutsutakse Untereichsfeldiks (Alam-Eichsfeld). See on künklik maakoht, mis on ühenduses Harzi mägedega põhjas. Muuseas on see Saksamaa geograafiline keskkoht. Nii Leine kui ka Unstrut voolavad Eichsfeldis. Nimi arvatakse tulevat sõnast Eichenfeld, mis tähendab 'tammevälja'. Vähem levinud teooria järgi pärineb see sõnast Eisfeld ('jääväli'). Linnad: Dingelstädt Heilbad Heiligenstadt Leinefelde-Worbis Vallad: Am Ohmberg Niederorschel Sonnenstein Vallaliidud (Verwaltungsgemeinschaften): Verwaltungsgemeinschaft Eichsfeld-Wipperaue Breitenworbis (keskus) Buhla Gernrode Haynrode Kirchworbis Verwaltungsgemeinschaft Ershausen/Geismar Dieterode Geismar Kella Krombach Pfaffschwende Schimberg (keskus) Schwobfeld Sickerode Volkerode Wiesenfeld Verwaltungsgemeinschaft Hanstein-Rusteberg Arenshausen Bornhagen Burgwalde Freienhagen Fretterode Gerbershausen Hohengandern (keskus) Kirchgandern Lindewerra Marth Rohrberg Rustenfelde Schachtebich Wahlhausen Verwaltungsgemeinschaft Leinetal Bodenrode-Westhausen (keskus) Geisleden Glasehausen Heuthen Hohes Kreuz Reinholterode Steinbach Wingerode Verwaltungsgemeinschaft Lindenberg/Eichsfeld Berlingerode Brehme Ecklingerode Ferna Tastungen Teistungen (keskus) Wehnde Verwaltungsgemeinschaft Uder Asbach-Sickenberg Birkenfelde Dietzenrode-Vatterode Eichstruth Lenterode Lutter Mackenrode Röhrig Schönhagen Steinheuterode Thalwenden Uder (keskus) Wüstheuterode Verwaltungsgemeinschaft Westerwald-Obereichsfeld Büttstedt Effelder Großbartloff Küllstedt (keskus) Wachstedt Tüüringi liidumaa statistikaamet. www.kreis-eic.de
Rahvusvõitlus

Rahvusvõitlus oli 1932–1933 Tartus ilmunud ajaleht. Ajaleht tutvustas end päises kui "Rahvuslikku politikat ja majanduslist iseseisvust taotlev ajaleht". Vastutav toimetaja ja väljaandja oli Oskar Nachbar. Augustist 1932 kuni 9. septembrini 1933 ilmus kokku seitse numbrit (1932. aastal üks ja 1933. aastal kuus). Ajalehes kasutatavaim sõna oli "juut". Ajaleht suleti sisekaitseülema otsusel 12. septembril 1933 kuni kaitseseisukorra lõpuni, kuna leht oli avaldanud lugupidamatust vabariigi valitsuse vastu ja levitanud valeteateid vabariigi valitsuse tegevuse kohta ning õhutanud vihavaenu üksikute rahvuste vahel. Toimetaja Nachbarile määras rahukogu 30-kroonise rahatrahvi või üheksapäevase aresti 5. juulil 1933 ilmunud artikli "Langemine" eest, kus kirjutati, et Eestit on 15 aasta jooksul valitsenud marksistid. Postimees, 19. november 1933, lk 7. [1]
1962. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused

1962. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused toimusid Saksa DV-s Leipzigis 18.–25. augustini. Meeste ujumisprogrammis asendati 100 m seliliujumine 200 m seliliujumisega. Lisaks tuli juurde 400 m kompleksujumine nii meestele kui ka naistele ja 4 × 100 m vabaujumine meestele. Maailmarekord: 53,6 (1961) Manuel dos Santos,  Brasiilia Euroopa meister 1958: 56,3 Paolo Pucci,  Itaalia Maailmarekord: 4.13,4 (1962) Murray Rose,  Austraalia Euroopa meister 1958: 4.31,3 Ian Black,  Suurbritannia Maailmarekord: 17.11,0 (1960) John Konrads,  Austraalia Euroopa meister 1958: 18.05,8 Ian Black,  Suurbritannia Maailmarekord: 2.10,9 (1962) Tom Stock,  USA Maailmarekord: 2.29,6 (1961) Chet Jastremski,  USA Euroopa meister 1958: 2.41,1 Leonid Kolesnikov,  NSVL Maailmarekord: 2.10,8 (1962) Carl Robie,  USA Euroopa meister 1958: 2.21,9 Ian Black,  Suurbritannia Maailmarekord: 4.51,0 (1962) Ted Stickles,  USA Maailmarekord: 3.42,5 (1962)  Prantsusmaa Alain Gottvallès, Gerard Gropaiz, Jean-Pierre Curtillet, Robert Christophe Maailmarekord: 8.10,2 (1960)  USA George Harrison, Dick Blick, Mike Troy, Jeff Farrell Euroopa meister 1958: 8.33,7  NSVL Gennadi Nikolajev, Vladimir Stružanov, Igor Lužkovski, Boris Nikitin Maailmarekord: 4.01,6 (1962)  USA Tom Stock, Chet Jastremski, Fred Schmidt, Peter Sintz Euroopa meister 1958: 4.16,5  NSVL Leonid Barbier, Vladimir Minaškin, Vitali Tšenenkov, Viktor Polevoi Maailmarekord: 1.00,2 (1960) Dawn Fraser,  Austraalia Euroopa meister 1958: 1.04,7 Kate Jobson,  Rootsi Maailmarekord: 4.44,5 (1960) Chris von Saltza,  USA Euroopa meister 1958: 5.02,6 Jans Koster,  Holland Maailmarekord: 1.09,0 (1960) Lynn Burke,  USA Euroopa meister 1958: 1.12,6 Judy Grinham,  Suurbritannia Maailmarekord: 2.48,9 (1961) Karin Breyer,  Saksa DV Euroopa meister 1958: 2.52,0 Ada den Haan,  Holland Maailmarekord: 1.07,3 (1962) Mary Stewart,  Kanada Euroopa meister 1958: 1.11,9 Tineke Lagerberg,  Holland Maailmarekord: 5.21,9 (1962) Sharon Finneran,  USA Maailmarekord: 4.08,9 (1960)  USA Joan Spillane, Shirley Stobs, Carolyn Wood, Chris von Saltza Euroopa meister 1958: 4.22,9  Holland Corrie Schimmel, Tineke Lagerberg, Greetje Kraan, Cocky Gastelaars Maailmarekord: 4:41.1 (1960)  USA Lynn Burke, Patty Kempner, Carolyn Schuler, Chris von Saltza Euroopa meister 1958: 4.52,9  Holland Lenie de Nijs, Ada den Haan, Atie Voorbij, Cocky Gastelaars Euroopa meister 1958: László Újvári,  Ungari Euroopa meister 1958: Brian Phelps,  Suurbritannia Euroopa meister 1958: Ninel Krutova,  NSVL Euroopa meister 1958: Aldona Kareckaité,  NSVL Euroopa meister 1958:  Ungari Ottó Boros, Gábor Csillag, Zoltán Dömötör, István Hevesi, László Jeney, Tivadar Kanizsa, György Kárpáti, András Katona, Kálmán Markovits, Mihály Mayer, Róbert Molnár, István Pintér, József Váczi   *   Korraldajariik
Eichsfeld

Eichsfeld (Tammeväli) on ajalooline piirkond Saksamaal Alam-Saksi kaguosas ("Untereichsfeld" = Alam-Eichsfeld) ja Tüüringi loodeosas ("Obereichsfeld" = Ülem-Eichsfeld), Harzi mägedest lõunas. Aastani 1803 oli Eichsfeld sajandeid Mainzi peapiiskopkonna osa, mis on põhjuseks tema praegusele positsioonile katoliikliku enklaavina valdavalt protestantlikul Põhja-Saksamaal. Pärast Saksamaa jagamist aastal 1945 sai Lääne-Saksamaa osast Duderstadti kreis. Mõned väikesed territooriumite vahetused Ameerika ja Nõukogude okupatsioonitsoonide vahel toimusid vastavalt Wanfriedi kokkuleppele. Täna moodustab suurem osa Obereichsfeldist Landkreis Eichsfeldi. Teised osad kuuluvad Unstrut-Hainich-Kreis kreisi. Untereichsfeld, hiljem Landkreis Duderstadt, liideti enamuses Göttingeni kreisiga, samas kui Lindau sai Katlenburg-Lindau osaks, mis nüüd on Northeimi kreisi osa. Linnad Eichsfeldis on Duderstadt, Heiligenstadt, Leinefelde-Worbis ja Dingelstädt. Eichsfeldi on esmamainitud 897. aastal. 1022. aastal loetles Mainzi peapiiskopkond oma valdusi piirkonnas, mida suurendati 1573. aastani. Ottoonide Untereichsfeld sai Eichsfeldi osaks pärast seda, kui oli aastatel 1342–1434 olnud Braunschweig-Lüneburgi ja Grubenhageni osa. Saksa talurahvasõja ajal Vabas riigilinnas Mühlhausenis rüüstati suurem osa kloostritest, kirikutest ja lossidest ning suurem osa Eichsfeldist sai protestantlikuks. Aastal 1575 teostasid jesuiidid Eichsfeldis edukalt Vastureformatsiooni. Kolmekümneaastane sõda jõudis Eichsfeldi aastal 1622 ning aastate jooksul rüüstasid piirkonda mitmed armeed (Rootsi, Taani, Tüüringi). Vestfaali rahu kohaselt taastas Mainzi peapiiskopkond katoliikluse piirkonnas, mis oli 2/3 ulatuses rüüstatud ja kaotanud 75% oma elanikkonnast. Napoleoni ajastul oli Eichsfeld osa Vestfaali kuningriigist, mis kaotati pärast Napoleon I kaotust Leipzigi lahingus. Aastatel 1949–1990 kuulus Obereichsfeld Ida-Saksamaale. Selles ateistlikus riigis säilitasid inimesed oma katoliiklikud juured ja kirikuelu jäi suhteliselt puutumatuks. Eichsfeldi traditsioonilisuse tagajärjel on CDU valijate osakaal märkimisväärselt suurem kui ümberkaudsetel aladel.
Ian Black

Ian MacIntosh Black (sündinud 27. juunil 1941) on Šoti endine ujuja, kes esindas Suurbritanniat rahvusvahelistel võistlustel, sealhulgas olümpiamängudel ja Euroopa meistrivõistlustel, ja Šotimaad Rahvaste Ühenduse mängudel 1950. aastate lõpus ja 1960. aastate alguses. Black oli 1958. aastal BBC aasta spordiisiksus (BBC Sports Personality of the Year) vaid 17-aastaselt ja on siiani noorim selle auhinna võitja. Ta teenis BBC auhinna, võites Ungaris Budapestis 1958. aastal toimunud Euroopa meistrivõistlustel kolm kuldmedalit (400 ja 1500 meetri vabaujumises ja 200 meetri liblikujumises). Samal aastal võitis ta ka Šotimaale kuld- ja kaks hõbemedalit 1958. aasta Briti impeeriumi ja Rahvaste Ühenduse mängudel Walesis Cardiffis; kuldmedali 220 jardi liblikujumises, kaks hõbemedalit 440 jardi vabaujumises ja 4 × 220 jardi vabaujumises. 1959. aastal püstitas ta maailmarekordi 400 meetri kompleksujumises 5.08,8, mis püsis veidi üle aasta, kuni ameeriklane George Harrison selle 1960. aastal ületas. Black kvalifitseerus esindama Suurbritanniat kolmel alal 1960. aasta Rooma suveolümpiamängudel. 400 meetri vabaujumise finaalvõistlusel tuli ta neljandaks, saades sama aja austraallase John Konradsiga (4.21,8), kuid kohtunikud andsid pronksmedali Konradsile. Samuti kuulus ta Briti meeskonda 4x200 meetri vabaujumise ja 4x100 meetri kompleksujumise võistlustel, saades vastavalt finaalis neljanda ja seitsmenda koha. Suurbritanniat esindades demonstreeris ta uhkusega oma šoti identiteeti heas huumoris, kandes basseini ääres MacGregori tartanist hommikumantlit. Lisaks suurepärasele ujumisele oli ta varem ka suurepärane ragbimängija. 2002. aastal sai temast üks esimestest viiekümnest Šotimaa mehest ja naisest, kes paigutati Šoti spordi kuulsuste halli (Scottish Sports Hall of Fame). Ta tuli 1958. ja 1959. aastal harrastusujumise (Amateur Swimming Association – ASA) riiklikel meistrivõistlustel meistriks 110 jardi vabaujumises, 220 jardi vabaujumises, 440 jardi vabaujumises ja 220 jardi liblikujumises. Black õppis Aberdeeni ülikoolis, kus sai kunstimagistri kraadi. 1970. aastate lõpus sai temast Elgini Seafieldi algkooli direktor. Ta õpetas Kanadas ja temast sai Bahreini Püha Kristoferi eelkooli direktor. 1980. aastate alguses oli ta Hongkongi Sek Kongi algkooli direktor, enne seda kolis ta Aberlouri majakooli 1987–1989. Hiljem naasis ta oma endisse kooli, Robert Gordoni Aberdeeni kolledžisse, nooremkooli direktoriks, ja läks pensionile 2004. aastal.