laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Maurice de Wulf

Maurice De Wulf (1867–1947) oli tomistlik filosoof ja filosoofiaprofessor Leuveni katoliiklikus ülikoolis Belgias. Ta on keskaja filosoofia historiograafia üks pioneere. De Wulfi raamat "Keskaja filosoofia ajalugu" ("Histoire de la Philosophie Médievale") ilmus esimest korda aastal 1900 ning anti hiljem mitme kordustrüki ja tõlkena uuesti välja. 1920. aastatel õpetas ta Harvardi Ülikoolis. Aastal 1922 avaldati ta raamat "Keskaja filosoofia ja tsivilisatsioon". Raamatus "Keskaja filosoofia ajalugu" ei kõrvuta De Wulf keskaegset filosoofiat skolastikaga, nagu teeb enamik ajaloolasi, ning leiab keskaegses filosoofias kaks põhilist suunda: skolastika, mida esindavad filosoofid nagu Aquino Thomas, John Duns Scotus ja Albert Suur, ning antiskolastika, mille isa on Johannes Scotus Eriugena ning millega jätkasid katarid, albilased ja panteistlikud suunad. Seda de Wulfi arvamust ei ole enamik ajaloolasi ja filosoofe siiski tunnustanud. 1892 – La Valeur esthétique de la moralité dans l'art 1895 – Histoire de la philosophie scolastique dans les Pays-Bas et la principauté de Liège, jusqu'à la Révolution française 1896 – Études historiques sur l'esthétique de saint Thomas d'Aquin 1900 – Histoire de la philosophie médiévale; translated as History of Medieval Philosophy 1901 – Le Traité De Unitate Formae de Gilles de Lessines (texte et étude) 1904 – Un Théologien-philosophe du XIIIe. Étude sur la vie, les œuvres et l'influence de Godefroid de Fontaines 1910 – Histoire de la philosophie en Belgique 1915 – Guerre et philosophie 1920 – L'Œuvre d'art et la beauté 1922 – Philosophy and civilization in the middle ages 1932 – Initiation à la philosophie thomiste
Vozroždenije

Vozroždenije on mitme koha nimi: Vozroždenije on asula Venemaal Leningradi oblastis. Vozroždenije külanõukogu on külanõukogu Venemaal Leningradi oblastis. Vozroždenije poolsaar on saar või poolsaar Araali meres. Ka Ukrainas Kirovske rajoonis asuva maa-asula Vidrodžennja nimi on vene keeles "Vozroždenije".
Ieoh Ming Pei

Ieoh Ming Pei (hiina 貝聿銘 Bèi Yùmíng; 26. aprill 1917 – 16. mai 2019) oli Hiina päritolu Ameerika Ühendriikide arhitekt, Pritzkeri auhinna laureaat. Ehitusmaterjalidena kasutas Pei oma töödes peamiselt kivi, betooni, klaasi ja terast. Ieoh Ming Pei oli üks tähtsamaid 20. sajandi arhitekte. Ieoh Ming Pei sündis rikka pankuri peres Guangzhous Guangdongi provintsis Hiinas ning lapsena elas ja õppis Shanghais ja Hongkongis. 1935. aastal läks ta 18-aastaselt Ameerika Ühendriikidesse arhitektuuri õppima. Pei õppis esialgu lühikest aega Pennsylvania ülikoolis, vahetas seejärel kooli ning lõpetas 1940. aastal Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi. Pei sai USA kodakondsuse 1954. aastal. 1955. aastal avas Pei oma arhitektuuribüroo I.M. Pei & Partners. 1989. aastal vahetas firma nime, uueks nimeks sai Pei Cobb Freed & Partners. James Ingo Freed ja Henry N. Cobb on Ieoh Ming Pei kõrval selle ettevõtte tähelepanuväärsemaid arhitekte. 1963 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks 1976 – Thomas Jeffersoni arhitektuurimedal 1981 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks 1983 – Pritzkeri auhind 2010 – Briti Arhitektide Kuningliku Instituudi kuninglik kuldmedal 2014 – UIA kuldmedal Peil on kolm poega: T'ing Chung Pei, Chien Chung Pei ("Didi") ja Li Chung Pei ("Sandi") ning tütar Liane Pei. Chien Chung Pei oli isal abiks Louvre'i püramiidi projekteerimisel, Li Chung Pei omakorda Hongkongi Bank of China Toweri projekteerimisel 1989. aastal. Mõlemast vennast on isa eeskujul saanud arhitektid ning 1990. aastal asutasid nad koos ettevõtte Pei Partnerships. Green Building Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis Cambridge'is (USA) Rahvuslik Atmosfääriuuringute Keskus Boulderis Colorado osariigis (USA) Morton H. Meyerson Symphony Center Dallases Texase osariigis (USA) Rahvusliku Kunstigalerii idatiib Washingtonis (USA) Dallase linnahall (USA) John F. Kennedy Raamatukogu Bostonis Massachusettsi osariigis (USA) Rock'n'rolli kuulsuste hall Clevelandis Ohio osariigis (USA) Bank of China Tower Hongkongis Suzhou muuseum Jiangsus Hiinas Miho muuseum Shiga prefektuuris Jaapanis Pei elulugu inglise keeles
Abū Nuwās

Abū Nuwās (ابونواس; pikemalt Abū Nuwās al-Ḩasan ibn Hāni' al-Ḩakamī; umbes 750 või 757 Ahvāz – 814 või 815) oli üks tähtsamaid araabia keeles kirjutanud klassikalise luule esindajaid. Ta oli esimene linnaluuletaja araabia kirjanduses, õukonnapoeet. Ta sündis Ahvāzi linnas Pärsias. Tema isa Hāni' oli araablane, ema oli pärit Pärsiast. Abū Nuwās elas kaliif Hārūn ar-Rashīdi ajal, mil sündis klassikaline araabia kirjandus. Al-Başrah's ja Al-Kūfah's õppis ta oma aja suurimate filoloogide juures. Et õppida ära beduiinide araabia keel, mida peeti eriti puhtaks, olevat ta veetnud aasta ka kõrbes. Abū Nuwāsist sai oma aja araabiakeelse luule kõige laiahaardelisemaid meistreid; eriti tuntuks sai ta jahi-, armastus- ja veiniluulega. Veiniluule arendas ta erilise täiuseni. Muu hulgas ülistas Abū Nuwās poistevahelist armastust. Abū Nuwāsi luule ja isik on säilinud ka rahvapärimuses. Korduvalt esineb ta ka "Tuhande ja ühe öö" lugudes, kus teda mainitakse kaliif Harūn ar-Rashīdi saatjana. Suahiilikeelses kirjanduses kannab Abunuwasi nime väljamõeldud narrikuju, kellele omistatakse kohati needsamad lood, mis mulla Nasreddinile ja Juḩā'le. Esat Ayyıldız. "Ebû Nuvâs’ın Şarap (Hamriyyât) Şiirleri". Bozok Üniversitesi İlahiyat Fakültesi Dergisi 18 / 18 (2020): 147–173.
Giordano Bruno

Giordano Bruno (1548 – 17. veebruar 1600) oli Itaalia filosoof, preester, kosmoloog ja okultist, kes on eelkõige tuntuks saanud heliotsentrilise maailmasüsteemi ning universumi lõpmatuse teooriate pooldamisega. Kosmoloogia kõrval kirjutas Bruno uurimusi ka mälu ja mnemotehnikate kohta. Teda peetakse uusaegse teadusliku mõtlemise märtriks, kuna inkvisitsioon põletas ta elusalt ketserluses süüdistatuna, sest Bruno ei olnud valmis oma vaadetest loobuma. Ehkki Brunot on hiljem nähtud teaduslik-materialistliku maailmavaate eestvõitlejana, ei olnud ta kindlasti ateist, vaid pigem okultismi kalduv panteist. "Itaalia tõetunnistaja Filoteo Giordano Bruno: tema vahva võitlemine ja hale surm / välja andnud J. Järv (= Jaak Järv)". Tallinn 1884, 24 lk Giordano Bruno, "Külleeni eesel" (Eesli, Pythagorase pärdiku ja Merkuriuse vestlus), tõlkinud Aleksander Kurtna – kogumikus "Usk ja mõistus", koostanud Helmut Tarand, Eesti Raamat, Tallinn 1970, lk 25–32 Raffi, "Giordano Bruno päevikust 1599". Tõlkinud L. Tarand – samas, lk 156–160 Aleksandr Gorfunkel, "Bruno". Tõlkinud S. Hallik. Lisa: katkendeid Bruno teostest (lk 105–112). Sari "Suuri mõtlejaid", Eesti Raamat, Tallinn 1971, 120 lk Giordano Bruno, "Küünlakandja" (katkendeid komöödiast), tõlkinud Ülle Nurk ja Aleksander Kurtna – Renessansi kirjanduse antoloogia, Eesti Raamat, Tallinn 1984, lk 147–159 ja Villem Alttoa kommentaarid lk 652–653
Mahl

Mahl on puuviljadest, marjadest või köögiviljadest tehtud jook, milles ei ole süsihappegaasi nagu karastusjookides. Mahla valmistatakse tavaliselt pressides, kodustes tingimustes ka marju aurutades või muul meetodil viljadest vedelikku välja saades. Mahla võib juua värskelt pressituna, kuid majanduslikel põhjustel müüakse mahla sageli kontsentreeritult. Sel puhul tuleb kontsentraadile lisada vett. Sageli on kontsentraadil teine maitse kui värskelt pressitud mahlal. Mahla võib säilitada ka pastööritult ja külmutatult. Sageli lisatakse mahlale enne turustamist vett ja/või suhkrut. Eri liiki puu- ja köögiviljade ning marjade mahla võib ka omavahel segada segumahlaks.
Kuressaare Eesti Kodanike Komitee

Kuressaare Eesti Kodanike Komitee asutati 10. aprillil 1989 esimese Eesti kodanike komiteena maakonnalinnas ning neljandana kogu Eestis. Raul Salumäe (esimees) Juhan Veel (vanemregistreerija) Adeele Pihl (kirjatoimetaja) Jaan Tammsalu Anti Kuus Koopteerumise korras kaasati hiljem komitee liikmeskonda Valter Hommik, Virge Nemvalts ja Malle Laur.
Volikogu

Volikogu on Eestis kohaliku omavalitsuse üksuse (valla või linna) esinduskogu või ühiskondliku organisatsiooni esinduskogu, kui organisatsiooni põhikiri näeb ette sellise nimetuse. Vajadus kasutada sellist volitusega esindamist tuleneb organisatsiooni, mida soovitakse mõistuspärase efektiivsusega juhtida, suurusest.  Pikemalt artiklis Kohaliku omavalitsuse volikogu Kohaliku omavalitsusüksuse volikogu valivad omavalitsusüksuse valimisõiguslikud inimesed vabadel valimistel neljaks aastaks. Eesti erakondadest on volikogu näiteks Eesti Keskerakonnal, teistest organisatsioonidest Eesti Linnade Liidul. Riigivolikogu Linnavalitsus Omavalitsus
Juhan Veel

Juhan Veel (5. detsember 1939 Kaarma vald – 25. märts 2012) oli Eesti ühiskonnategelane. Juhan Veel arreteeriti 1957. aastal nõukogudevastase tegevuse eest ja mõisteti kohtu poolt kolmeks aastaks vangi. Aastal 1973 lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi ökonomisti erialal. Ta tõusis avalikus elus esile 1988. aastal Kuressaares toimunud rahvakoosolekuil. Valiti 1989. aastal Kuressaare Eesti Kodanike Komitee liikmeks (hiljem ka maakonnakomitee liikmeks) ning kujunes selle komitee vanemregistreerijana Eesti kodanike komiteede tegelikuks eestvedajaks Saaremaal. Juhan Veel oli Eesti Kongressi ja Eesti Komitee liige. Ta kandideeris Riigikogu valimistel 1992. aastal valimisliidu Eesti Kodanik nimekirjas, 1995. aastal valimisliidu Parem Eesti / Eesti Kodanik nimekirjas ning 1999. aastal Põllumeeste Kogu nimekirjas. Riigivapi V klassi teenetemärk (2006). Pekka Erelt. Noored Partisanid, Eesti Ekspress, 10. november 2005
Pelkosenniemi

Pelkosenniemi on küla Soomes Lapi maakonnas Pelkosenniemi vallas. Külas asub põhikool, tervisekeskus. Kirik
Sümpatomimeetikumid

Sümpatomimeetikumid ehk adrenomimeetikumid on ained, mis imiteerivad organismis adrenaliini/noradrenaliini efekti ehk kutsuvad esile erutuse adrenergilises sünapsis. Sümpatomimeetikumid erinevad nii toimemehhanismidelt kui ka toime tüübilt ja ulatuselt. Neid võib klassifitseerida: otsese toimega sümpatomimeetikumideks, mis mõjutavad vahetult adrenoretseptoreid; kaudse toimega sümpatomimeetikumideks, mis mõjutavad sünaptilisse pilusse erituva noradrenaliini kogust või selle tagasihaaret. Sümpatomimeetikume võib jagada ka aktiveeritavate retseptorite tüübi alusel: üldise toimega adrenomimeetikumid (aktiveerivad igasuguseid adrenoretseptoreid); alfaagonistid (aktiveerivad igasuguseid alfaretseptoreid); α1-agonistid; α2-agonistid; beetaagonistid (aktiveerivad igasuguseid beetaretseptoreid); β1-agonistid; β2-agonistid; Endogeenne sümpatomimeetikum on neuropeptiid-Y, tehislikest on farmakoloogiliselt tähtsaimad efedriin, kokaiin, nafasoliin, klofeliin, isoprenaliin, dobutamiin ja salbutamool. adrenoblokaatorid
Robert Prager

Robert Prager (1886 Dresden – 5. aprillil 1918 Collinsville) oli sakslasest söekaevur USA-s Illinoisi osariigis Collinsville'is, kes lintšiti esimese maailmasõja ajal. Algul töötas Prager pagarina, aga ta vahetas ametit, kuna kaevuritele maksti paremat palka. Ta oli ainuke välismaalane, kes lintšiti USA-s esimese maailmasõja ajal. Tema mõrvamise eest anti kohtu alla 11 meest, kuid nad mõisteti õigeks. [1]
Parinirvaana

Parinirvaana (sanskriti keeles parinirvāṇa ‘pärisnirvaana ehk lõplik nirvaana’; tiibeti keeles yongs su mya ngan las ’das pa; hiina keeles 滅度 miedu; jaapani keeles metsudo) ehk pärisnirvaana ehk lõplik nirvaana ehk jäägitu nirvaana on budismis seisund, millesse Buddha Šākjamuni jõudis surres. Šākjamuni jõudis nirvaanasse 35-aastaselt Gayā linna lähedal bodhipuu all istudes, kuid see nirvaana sisaldas veel olemasolu jääki. Alles peale surma lagunevad koost isiksuse koostisosad (skr skandha) ning lakkab sünni ja surma ringkäik. Buddha viimaseid päevi ja parinirvaanasse vaibumist kirjeldab Suur parinirvaana suutra (paali keeles Mahāparinibbāṇa Sutta). Nirvaana Mahāparinibbāṇa Sutta (DN 16), 6:11. [1]
Johannes Hüsse

Johannes Hüsse (14. veebruar 1901 Kurepalu, Haaslava vald, Tartumaa – 23. mai 1977 Tallinn) oli eesti keemik. Õppis Tartu Ülikoolis 1919–1924 keemiat (lõpetas 1924) ja kaubandust 1925–1927, mag. chem. 1924 (Karboonhapped Eesti põlevkivi tõrva fraktsioonis 175–225 (40 mm)), dr. phil. nat. 1929 (eesti põlevkivi toores õli kõrgemate fraktsioonide koosseis ja kasutamise võimalused määrdeõlina). Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. 1924–1928 ja 1929–1930 Riigi Põlevkivitööstuse keemik Kohtla-Järvel, 1930–1932 Riigi Viinatehase abijuhataja, 1932–1937 juhataja, 1937–1940 Loodusvarade Instituudi direktor ja turba sektsiooni juhataja. Album academicum universitatis Tartuensis, II köide, Tallinn 1994, lk. 25.
Nikolai Timusk

Nikolai Timusk (5. aprill 1897 Kallaste – 1952) oli eesti jurist ja notar. Õppis Tartu Ülikoolis 1920–1921 arstiteadust ja 1921–1927 õigusteadust (lõpetas 1927), Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Osales 1918–1920 Vabadussõjas, 1927–1928 Viljandi-Pärnu rahukogu kohtuameti kandidaat, 1928–1937 notar Mõisakülas, alates 1937 Viljandis. Ta on maetud Pärnu Alevi kalmistule. http://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=356636 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Album Academicum Universitatis Tartuensis, II köide, Tartu 1994, lk. 105.
Peeter Arumaa

Peeter Arumaa (kuni 1926. aastani Peeter Blaubrück, 11. oktoober 1900 Põltsamaa – 21. juuni 1982 Stockholm) oli eesti keeleteadlane. 1921–26 õppis Tartu, 1927–29 Berliini, 1929–30 Praha ülikoolis. 1934–44 Tartu Ülikooli professor. Uuris eelkõige slaavi, aga ka balti keeli (eriti leedu keelt). Slavistika professor Stockholmi ülikoolis. Peeter Arumaa abikaasa oli kunstnik Karin Luts. https://web.archive.org/web/20160306113355/http://www2.kirmus.ee/biblioserver/isik/index.php?id=145 (vaadatud 18.05.2013) https://www.vle.lt/straipsnis/peeter-arumaa/ Paul Ariste, "Peeter Arumaad mälestades" – Keel ja Kirjandus 1982, nr 9, lk 501–502 V. Ruke-Dravina, "Peeter Arumaa" [teadlane idaeuroopa keelte alal] – Tulimuld 1983, nr 4, lk 207–211 Paul Ariste, "Peeter Arumaa Tartu ülikooli õppejõuna" – Keel ja Kirjandus 1988, nr 9, lk 549-553 Paul Ariste, "Peeter Arumaast Stockholmis" – Keel ja Kirjandus 1989, nr 11, lk 691–693 P. Arumaa kirjad L. Girale. Leedukeelsest käsikirjast tõlkinud Mihkel Loodus, kommenteerinud Stasys Skrodenis – Keel ja Kirjandus 1990, nr 7, lk 433–435 Peeter Arumaa Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Elmar Asmus

Elmar August Kristjan Asmus (29. september 1896 Tartu – 24. mai 1959 Tartu) oli Tartu Ülikooli pearaamatupidaja. 1916 Tartu Ülikooli agronoomia vabakuulaja, 1920–1921 õppis Tomski Tehnikainstituudis, 1922–1931 Tartu Ülikoolis majandust (lõpetas 1931), üliõpilasseltsi Liivika vilistlane. 1922–1923 Tartu Ülikooli kantseleiametnik, 1923–1927 pearaamatupidaja abi, 1927–1934 raamatupidaja, alates 1934 pearaamatupidaja. Alates 1951 Eesti Põllumajanduse Akadeemia pearaamatupidaja asetäitja. Album academicum universitatis Tartuensis, II köide, Tartu 1994, lk. 192.
Eduard Aunap

Eduard Gustav Aunap (ka Eduard-Gustav Aunap; 27. juuli 1888 Viljandi – 3. detsember 1955 Tartu) oli eesti histoloog. Aunap sündis kaupmehe pojana. Pärast Pärnu gümnaasiumi lõpetamist töötas ta poolteist aastat kaubakontoris Inglismaal. 1909. aastal astus Tartu ülikooli loodusteaduskonda, õpingud jõudsid lõpule alles 1920. Ühtlasi töötas ta aastatel 1909–1928 ülikooli histoloogia instituudis ning hakkas tegelema teadustööga prof. V. Rubaškini juhendamisel. 1913. aastal täiendas Aunap end kolme kuu jooksul Plymouthi bioloogiajaamas. 1923. aastast õppis ta Tartu ülikoolis arstiteadust, ülikooli lõpetas 1926. 1930. aastal kaitses ta doktoriväitekirja "Roti parotiserakkude tuum, ergastoplasma, mitokondrid ja vakuoom". Aastatel 1928–1931 oli E. Aunap anatoomia instituudi prosektor, 1931–1932 anatoomia eradotsent, 1937. aastast dotsent, histoloogia ja embrüoloogia instituudi juhataja. 1938 sai ta adjunktprofessoriks. 1944. aastast kuni surmani 1955 oli Eduard Aunap Tartu ülikooli histoloogiakateedri professor ja juhataja. Tartu Ülikooli Raamatukogu inventarinimistu Hillar Palamets. "Kahest markantsest professorist" Kliinikumi Leht, nr 65, juuni 2004, lk 2
Elisabeth Birkenthal

Elisabeth Anna Birkenthal (3. august 1901 Turkestan – 26. november 1995 Oak Park, Illinois, USA) oli eesti arst. TÜ üliõpilased
Jaan Järv

Jaan Järv (16. jaanuar 1902 Vana-Võidu vald, Viljandimaa – 24. jaanuar 1986 Göteborg) oli eesti metsateadlane. 1921–1928 õppis Tartu Ülikoolis metsandust (lõpetas 1942), 1934–1935 õigusteadust, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. 1929–1931 Jõgeva, 1932–1934 Orajõe, 1935–1944 Kolga metsaülem, 1944 põgenes Rootsi. Album academicum universitatis Tartuensis, II köide, Tartu 1994, lk. 140.
Hans Kampus

Hans Kampus (8. veebruar 1897 Aidu mõis, Viljandimaa – 18. juuni 1938 Tartu) oli eesti metsateadlane. 1921–1931 õppis Tartu ülikoolis metsandust, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, 1926–1929 Pagari, alates 1929 Kastre, hiljem Otepää abimetsaülem. Album academicum universitatis Tartuensis, II köide, Tartu 1994, lk. 139.
Hermann Kruus

Hermann Kruus (ka Herman Kruus; 23. detsember 1895 Jõgeveste vald, Viljandimaa – 3. juuli 1941 Orenburg, Venemaa) oli Eesti politseinik. 1920–1924 õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust (lõpetas 1924), 1926 lõpetas Politseikooli. Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, kuni 1924 teenis sõjaväes. 1924–1925 Riigikohtu administratiivosakonna abisekretär, 1925–1926 Siseministeeriumi Politseivalitsuse ametnik, 1926–1931 Tartu-Valga prefektuuri prefekt, 1931–1932 Viljandi-Pärnu prefektuuri abiprefekt, 1932–1934 Haapsalu, 1934–1937 Viljandi kriminaalkomissar, alates 1937 Narva prefektuuri prefekt. Arreteeriti NKVD poolt 1941. Hukati Venemaal. Ohvitseride andmekogu Kommunismiohvrite andmebaas Album Academicum Universitatis Tartuensis, II köide, Tartu 1994, lk. 30.
Augustin Müristaja

Augustin Müristaja (11. aprill 1895 Tuhalaane vald, Viljandimaa – 8. oktoober 1964 Tallinn) oli Eesti kohtunik. 1915–1918 ja 1920–1921 (lõpetas) õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, EÜS Ühenduse vilistlane. 1921–1922 Viljandi-Pärnu Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1922–1924 Pärnu 2. jaoskonna kohtu-uurija, 1924–1929 Viljandi-Pärnu Rahukogu, 1929–1935 Rakvere-Paide Rahukogu, 1935–1939 Tallinna Ringkonnakohtu alaline liige, alates 1939 Kohtukoja kriminaalosakonna liige. Arreteeriti 1950 Tallinnas, oli vangilaagris Irkutski oblastis, vabastati 1956. Naasis Eestisse. Album Academicum Universitatis Tartuensis, II köide, Tartu 1994, lk. 30. Okupatsioonide muuseum
Valentin Varamaa

Valentin Varamaa (kuni 1934 Valentin Kutschinski, 25. august 1909 Valga – 5. november 1986 Tallinn) oli eesti jurist. 1929–1933 õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust (lõpetas 1933 cum laude), mag. jur. 1940 (Territoriaalmeri). Tartu Ülikooli teaduslik stipendiaat. Arreteeriti 28. veebruaril 1945 Tartus, oli Kemerovo oblastis, vabanes 28. veebruaril 1952. Album academicum universitatis Tartuensis II köide. Tartu 1994, lk 542 TÜ üliõpilased
Hinrich Möller

Hinrich Johann Möller (20. aprill 1906 Grevenkoop Schleswig-Holstein Saksamaa – 13. oktoober 1974 Neumünster Saksamaa) oli Saksa politseiametnik ja Saksa okupatsiooni ajal Teises maailmasõjas Saksamaa Ida maa-ala Riigikomissariaadi Eesti kindralkomissariaadi kõrgeim politsei ja SS juht (Höhrer SS- und Polizeiführer Estland). Hinrich Möller oli kuni 1933. aastani kaupmees Neumünsteris. H. Möller astus NSDAP liikmeks 1929. aastal ning 1930. aastast oli ta SS-i liige. Hinrich Möller oli aastatel 1933–1937 politseiülem Neumünsteris ja 1937–1941 Flensburgis. H. Möller määrati 1941. aasta sügisel Eesti kindralkomissariaadi kõrgeima politsei ja SS juhi ametisse 1941. aastal ja vabastati 1944. aastal. Sellel ametikohal jätkas 1944. aastast SS-Brigadeführer Walther Schröder. 1947. aastal mõistis Kieli maakohus Mölleri surma, kuid 1948. aastal muudeti karistus 15-aastaseks vangistuseks ning 1957. aastal ta amnesteeriti. Territoriale Veränderungen in Deutschland und deutsch verwalteten Gebieten 1874 – 1945
Kolmanda planeedi saladus

"Kolmanda planeedi saladus" (vene keeles "Тайна третьей планеты") on vene ulmekirjaniku Kir Bulõtšovi lastejutustuse "Alissa seiklused" ("Приключения Алисы") põhjal tehtud animafilm (režissöör Roman Katšanov). Film valmis 1981. aastal stuudios Sojuzmultfilm ja on esimene Nõukogude Liidus toodetud täispikk animafilm ehk multifilm. Filmi tegevus toimub tulevikus. Film räägib 8-aastasest tüdrukust Alissast, kes suundub oma kosmozooloogist isaga kosmoseekspeditsioonile, et rikastada Moskva loomaaeda uute liikidega. Ekspeditsioonil kuulevad isa, tütar ja kosmoselaeva Pegasus kapten Zeljonõi kahe kadunud kapteni saladusest ja asuvad seda lahendama. Sündmused viivad nad kokku hirmsate piraatide Naljahamba ja planeedilt Katruk pärit Glotiga. Raamatus seikleb Alissa 21. sajandil (tema sünniaasta on 2080), filmi tegevus toimub 22. sajandil. Filmis on ära jäetud raamatu kaks esimest peatükki, mis räägivad sellest, mis juhtus Alissaga enne reisi. Välja on jäetud osa tegevusi ja planeete. Puudub tegelane Gennadi Poloskov, Pegasuse kapten. Raamatus on pessimist Zeljonõi hoopis laevamehaanik. Raamatus on juttu kolmest kaptenist, filmis ainult kahest. Nende nimed on Kim ja Buran, kusjuures nimi Kim on vihje stsenaristile Kir Bulõtšovile. Kosmosepiraatide välimust ja nimesid on muudetud. Naljahammas on raamatus paksmagu ja Glot Katrukilt on raamatus kujumuutev skorpionilaadne tulnukas Krõs planeedilt Krokrõs. Muudetud on tegelaste Gromozeka ja Jutulinnu välimust. Jutulind näeb filmis välja nagu papagoi. 2003. aastal "Kolmanda planeedi saladus" restaureeriti. Parandati pilti ja film helindati uuesti. Multifilm on ilmunud mitmel DVD-kogumikul. Eesti keelde dubleeris multifilmi Tallinnfilm. Inglise keeles anti film esmakordselt välja 1987. 1997 ilmus parandatud ja lühendatud ingliskeelne versioon, millele andsid hääle Kirsten Dunst ja James Belushi. 2005. aastal andis vene ettevõte Akella välja raamatul ja filmil põhinevad arvutimängud "Alice's Space Adventure" ja "Alice's Journey". Režissöör: Roman Katšanov Stsenaarium: Kir Bulõtšov [1] Osades: Olga Gromova, Juri Andrejev, Vladimir Družnikov, Vladimir Kenigson, Vassili Livanov, Rina Zeljonaja Helilooja: Aleksandr Zatsepin Kunstiline juht: Natalja Orlova Kunstnikud: Geli Arkadjev, Viktor Tšugujevski, Alla Goreva, Dmitri Kulikov, Irina Litovskaja, Gennadi Morozov, Igor Oleinikov, Irina Svetlitsa Animaatorid: Antonia Aljošina, Vladimir Arbekov, Juri Batanin, Violetta Kolesnikova, Jossif Kurojan, Renata Mirenkova, Olga Orlova, Aleksandr Panov, Marina Rogova, Vladimir Ševtšenko, Vladimir Zarubin Montaaž: Nadežda Treštševa, Olga Vassilenko Pikkus: 50 min 6 sek Keel: vene keel Animator.ru Kir Bulõtšjovi ametlik koduleht
Olenjoki laht

Olenjoki laht on osa Laptevite merest. Piirneb idas Leena deltaga, loodes Laptevite merega. Lahte suubuvad Olenjoki jõgi ja osa Leena deltaharusid.
Antímilos

Antímilos (varem ka Antimelos, kreeka keeles Αντίμηλος) on Kreeka saar Küklaadide saarestikus Egeuse meres. Saare pindala on 795 ha. Saar on mägine, kõrgus kuni 648 m. Kuulub Kreekale. Asub 20 kilomeetri kaugusel Milose saarest loodes. Saarel ei elata ja seepärast kutsutakse seda ka nimega Erimomilos (Milose kõrb). Saar on vulkaanilise päritoluga. Kunagised saare asukad kasutasid nüüdki veel nähtavat kraatrit vihmaveehoidlana. Saarel elavad mõningad kitsed. Milose omavalitsuse koduleht (kreeka keeles)