laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
George Balanchine

George Balanchine (õieti Giorgi Balantšivadze; 22. jaanuar (vana kalendri järgi 9. jaanuaril) 1904 Peterburi – 30. aprill 1983) oli üks 20. sajandi väljapaistvamaid koreograafe ja üks American Balleti rajajaid. Ta moodustab silla klassikalise ja moodsa balleti vahel. Tema isa oli Meliton Balantšivadze (1862–1937), gruusia helilooja, üks gruusia ooperi rajajaid. Ka tema vend Andria Balantšivadze (1906–1992) oli tuntud gruusia helilooja. Aastal 1921 lõpetas ta Maria teatri kooli balletiklassi ning 1923 Petrogradi konservatooriumi. 1921–1924 oli ta Petrogradi Ooperi- ja Balletiteatri näitleja. Aastal 1924 kuulus ta väikese balletitantsijate trupi koosseisu, kes käisid turneel Lääne-Euroopas. Londonis nägi teda Sergei Djagilev, kes tegi talle ettepaneku ühineda trupiga Ballets Russes, algul tantsijana, hiljem peakoreograafina. Põlvevigastus tegi tema tantsijakarjäärile lõpu. Metseen Lincoln Kirstein (1907–1996) veenis 1933 Balanchine'i tulema USA-sse ja rajama ameerika balletitrupi. Balanchine rajas kõigepealt balletikooli. Aasta hiljem avati American Ballet ning sellest sai Metropolitan Opera balletitrupp. Balanchine lahkus peagi. Aastal 1946 rajas ta New York City Balleti. Aastal 1954 lavastas ta "Pähklipureja", millest alates ballett hakkas USA-s seostuma jõuludega. Balanchine on olnud koreograaf ka muusikalis, filmis ja televisioonis. Balanchine suri 1983 Creutzfeldt-Jakobi tõppe. 1983 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia auliikmeks Uno Ussisoo, "George Balanchine" – TMK 1984, nr. 7, lk. 81–84
Yangon

Yangon on linn Myanmaris, Yangoni piirkonna halduskeskus ja riigi suurim linn. See asub Yangoni ja Bago jõe ääres 30 kilomeetri kaugusel rannikust, Martabani lahest. Varem on eesti keeles kasutatud ingliskeelse nime Rangoon mugandust Ranguun. "Yangon" tuleneb birmakeelsetest sõnadest yan ja koun, mis tähendavad vastavalt 'vaenlased' ja 'jooksevad ära'. Yangonis valitseb troopiline mussoonkliima. Aasta otsa on palav: õhutemperatuur on stabiilselt 25 ja 30 kraadi vahel. Maist oktoobrini on vihmaperiood, muul ajal kuivaperiood. Juulis langeb sademeid keskmiselt 600, jaanuaris-veebruaris 2 millimeetrit, aastas 2743 mm. Linna asutasid 6. sajandil monid, kes hoidsid siis kontrolli all Myanmari rannikuosa. Algul kandis see nime Dagon ja ta oli harilik kaluriküla. 1753. aastal vallutas linna kuningas Alaungpaya ja nimetas linna Yangoniks. 1841. aastal hävitas linna tulekahju. 1852. aastal vallutasid linna Briti väed Teises Inglise-Birma sõjas. Linn sai tugevaid kahjustusi ja liideti Briti Indiaga. Britid panid paika Yangoni ruudulise tänavavõrgustiku ja asutasid koole, sealhulgas Ranguuni Kolledži, millest kasvas välja Yangoni ülikool. Inglise perioodil olid linlaste tähtsaimad tegevusalad riisikasvatus ja puidutootmine; vähem toodeti suhkruroogu, vääriskive ja vandlit. 1930. aastal tabasid linna maavärin ja tsunami. Rängalt kahjustas linna ka Teine maailmasõda. 8. märtsil 1942 vallutasid linna Jaapani väed. Pärast sõda, kui Myanmar sai 4. jaanuaril 1948 iseseisvaks, kuulutati Yangon Myanmari pealinnaks. Enne iseseisvumist moodustasid linna elanike enamiku indialased; hiljem suurenes bamarite osakaal. Inglispärane nimi Rangoon muudeti ametlikult Yangoniks 1989. Siiski ei tunnusta seda kõik riigid, sest ei tunnusta Myanmaris võimul olevat huntat. Seepärast jätkab näiteks USA valitsus nimede Rangoon ja Burma kasutamist. 6. novembril 2005 viis valitsus pealinna 320 kilomeetrit põhja poole Naypyidawi. Selle põhjused pole päris selged. On oletatud, et valitsus soovib pealinna, kuhu ei ulatuks välismaine telekommunikatsioon. Samuti on arvatud, et sisemaal asuvat pealinna on USA-l raskem vallutada.
Nikolai

Nikolai (vene keeles Николай, latinisatsioon Nikolay) on venepärane mehenimi 2018. aasta seisuga oli Nikolai Eestis populaarsuselt 19. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Nikolai 4360 mehel. 2018. aasta seisuga oli Nikolay Eestis populaarsuselt 86. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Nikolay 2078 mehel. püha Nikolai Nikolai I, Venemaa keiser 1825–1855 Nikolai II, Venemaa viimane kroonitud keiser 1894–1917, Aleksander III poeg Taani prints Nikolai (sündinud 28. augustil 1999) on Taani printsi Joachimi ja Frederiksborgi krahvinna Alexandra vanem poeg Nikolai Leisman, eesti õigeusu vaimulik Nikolai Triik, eesti maalikunstnik, graafik ja pedagoog Nikolay Kuznetsov ... Nikolay https://web.archive.org/web/20190213024408/https://www.stat.ee/public/apps/nimed/NIKOLAI (vaadatud 22.02.2019) https://web.archive.org/web/20171025154225/http://www.stat.ee/public/apps/nimed/NIKOLAY (vaadatud 22.02.2019) Nikolai statistikaameti andmebaasis Nikolay statistikaameti andmebaasis
Afganistani asulate loend

Siin on loetletud Afganistani asulaid. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Anār Darreh - Andkhvoy - Āqchah - As‘adābād - Asmar - Aybak Baghlān - Bagrām - Bālā Murghāb - Balkh - Bāmiān - Barākī Barak - Bāsawul - Bust Chagcharān - Chāh Āb - Chārīkār - Darwāzahgêy Delārām - Dīshū - Dowlatābād Emām Şāheb - Eshkāshem Farāh - Fārsi - Feyẕābād Gardēz - Ghaznī - Ghowr - Girishk - Ghōryān - Gizāb Herāt Jabal os-Sarāj - Jalālābād - Jorm Kabul - Kajaki - Kalā-i Now - Kalāt - Kāmdīsh - Kandahār - Kang - Karrukh - Khānābād - Kholm - Khowst - Khvājeh ‘Alī Soflá - Kondūz - Koshk-e Kohneh - Kūchnay Darwishān Langar - Lashkargāh Mahmūd-e Rāqī - Mazār-e Sharīf - Maydān Shahr - Mehtarlām - Meymaneh - Mīr Bachcheh Kūt - Moshūray - Muqur Naghlū Orgūn - Owbeh Paghmān - Panjāb - Pol-e Khomrī - Pul-i ‘Alam Qarqin Rostāq - Rūdbār Sang Chārak - Sang-e Māsheh - Sarowbī - Sheberghān - Shindand - Shīnkāy - Shīr Khān - Shūlgareh - Surkhāb Zaranj - Zareh Sharan - Zendeh Jān - Zībāk Tagāb - Tāloqān - Teywarah - Towr Kham - Towraghondī - Tūlak Uruzgān Wāzah Khwāh
Kālidāsa

Kālidāsa oli India luuletaja ja näitekirjanik, kes elas ja tegutses arvatavasti 4.–5. sajandil pKr. Ta kirjutas sanskriti keeles. Tema elu kohta on vähe andmeid, enamik teavet on säilinud legendide kujul ega ole kuigi usaldusväärne. Kālidāsa on klassikalise sanskritikeelse kirjanduse tähtsaim autor. Ta on väljapaistev nii eepikuna, lüürikuna kui ka dramaatikuna. Kālidāsale omistatakse kindlalt kaks eepilist teost, üks eleegia ja kolm näidendit. Ta on peen stilist. Tema väljendus on väga selge. Erinevalt paljudest hilisematest sanskritikeelsetest luuletajatest väldib ta stiilivõtete liialdatud kasutamist. Ta on väga tähelepanelik vaatleja nii India lopsaka looduse kui ka kauni naisekeha kirjeldamisel. Inimese, eriti naise tundeelu kirjeldab ta suure sisseelamisega. "Raghuvaṃša" räägib müütilisest Raghu suguvõsast. Peategelane on Rāma. "Kumārasambhava" kirjeldab Kumāra (sõjajumal Kārttikeya) sündi. Ainult 8 esimest selle 17 laulust kuuluvad Kālidāsale. Eleegias "Meghadūta" 'Pilv-sõnumitooja' palub pooljumal, kes on jumalate elupaigast Himaalajalt pagenud, pilvel viia tema mures abikaasale lohutav tervitus. Kālidāsa on tuntud peamiselt oma kolme näidendi järgi. Neist esimene, "Mālavikāgnimitram" räägib kuningas Agnimitra armastusest pagendatud teenijatüdruku Mālavikā vastu, kes osutub tegelikult printsessiks. Tema teine ja kõige kuulsam näidend "Abhidžjnānašākuntalam" kõneleb samuti armastusest, seekord kuningas Dušjanta ja alamat päritolu tütarlapse Šakuntalā vahel. See süžee esineb muu hulgas "Mahābhāratas". Aastal 1789 ilmus selle näidendi tõlge inglise keelde (tõlkija William Jones). Sellest sai alguse eurooplaste huvi klassikalise India luule vastu. Teos võeti igal pool vaimustusega vastu. Johann Wolfgang von Goethe imetles näidendit ja kirjutas "Fausti" eelmängu selle eeskujul. Kolmandas tänapäevani säilinud näidendis "Vikramorvašījam" on keskseks ikka armastuse teema, ent siin on rohkem üleloomulikke elemente kui eelmises kahes. Selle armastusloo peategelasteks on kuningas Purūravas ja tema armastatu, nümf Urvašī.
Konnaosi

Konnaosi (Equisetum fluviatile, sünonüüm Equisetum limosum) on mitmeaastane sõnajalgtaim osjaliste sugukonnast osja perekonnast. Konnaosi kasvab põhjapoolkera mõõduka kliimaga paikades. Euraasias ulatub levila lõuna suunas kuni Kesk-Hispaania, Põhja-Itaalia, Kaukasuse, Hiina, Korea ja Jaapanini. Põhja-Ameerikas ulatub ta Aleuutidest kuni Newfoundlandini, lõuna suunas Oregoni, Idaho, Loode-Montana, Kirde-Wyomingi, Lääne-Virginia ja Virginiani. Eestis on konnaosi tavaline. Sageli kasvab ta tihedate puhmikutena mageveekogude kallastel või madalas kaldavees, näiteks tiikides, soodes jt. mudase põhjaga veekogudes. Taime vars on sile, võib olla kas okstega või ilma, 40–140 cm pikk. Varred on 2–8 mm jämedad ja 10–30 peene sõlmega. Igast varresõlmest kasvab välja väikeste, 5–10 mm pikkuste mustade otstega lehekujuliste soomuste männas. Lehtedetuped on tihedalt vastu vart. Paljudel, kuid mitte kõigil vartel on lühikesed, 1–5 cm pikkused tõusvate ja laiali sirutuvate jätkete männased, kusjuures kõige suuremad jätked on varre alumise poole keskosas. Need kõrvalharud on sihvakad, tumerohelised ja 1–8 sõlmega, kusjuures igast sõlmest kasvab jällegi välja lehekujuliste soomuste männas. Osjad on seest õõnsad, aga kõige suurem siseõõnsus on konnaosjal: tüüpiliselt hõlmab see 80% varre läbimõõdust. Varred katkevad sõlmede kohalt kergesti, kui neid rebida. Niihästi viljakad kui steriilsed varred näevad välja ühtemoodi. Eosed valmivad juunis-juulis. Mõne varre otsa kasvavad tömbi otsaga eosekoonused. Need on kollakasrohelised, 1–2 cm pikad ja 1 cm laiad ning tihedates männastes paiknevate soomustega. Konnaosi paljuneb niihästi sugulisel teel eoste kui mittesugulisel teel risoomiga, aga pigem viimastega, sest enamik võrseid kerkib risoomist. Konnaosja peetakse sageli agressiivseks liigiks, sest ta kipub oma kõrval teisi taimi välja suretama. Sellepärast, kui konnaosja oma aeda istutada, on parem tema risoom mingisse kasti panna, mille seinad takistaksid taime juurestiku levimist. Niihästi Euroopa kui Põhja-Ameerika hõimud on sajandeid kasutanud konnaosja küürimiseks, karestamiseks ja viilimiseks varte suure ränisisalduse tõttu. Varakevadisi võrseid söödi. Vanad kreeklased ja roomlased kasutasid neid verejooksu peatamiseks, neeruhaiguste, seedehaavandite ja tuberkuloosi raviks. Konnaosjadesse koonduvad pinnases leiduvad raskmetallid ja sellepärast kasutatakse neid keskkonna raskmetallisisalduse määramiseks. Konnaosja varsi ja juuri söövad mõnikord veelinnud. Carl Linné andmetel põhjapõder ei söö tavalist heina, küll aga konnaosje, sest need on mahlakad. Põhja-Rootsis niidetakse neid lehmasöödaks, et suurendada nende piimaandi, aga hobused neid ei söö. Konnaosi andmebaasis eElurikkus
Annie Dillard

Annie Dillard (sündinud 30. aprillil 1945) on USA naiskirjanik. Ta sai 1975 Pulitzeri auhinna mitteilukirjanduse eest. Auhinnati raamatut "Pilgrim at Tinker Creek", mis on meditatsioon tema loodusvaatlustest Tinker Creeki ääres. Raamatu kohta on kasutatud sõnu "müstika" ja "teoloogia". Samasugune loodusvaatluste ja filosoofia ühitamine on omane mitmele teisele tema teosele, näiteks "For the Time Being" ja "Holy the Firm". 1999 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks 1974 "Tickets for a Prayer Wheel" (uusväljaanne; luule) 1974 "Pilgrim at Tinker Creek" (proosa) 1977 "Holy The Firm" (proosa) 1982 "Living By Fiction" (esseed) 1982 "Teaching a Stone To Talk" (esseed) 1987 "An American Childhood" (mälestused) 1989 "The Writing Life" (mälestused ja mõtisklused) 1992 "The Living" (romaan) 1995 "Mornings Like This: Found Poems" (luule) 1999 "For the Time Being" (esseed)
Savoia dünastia

Savoia dünastia on dünastia, mis valitses Savoia krahvkonda 1003–1416, Savoia hertsogkonda 1416–1720, Sitsiilia kuningriiki 1713–1720, Sardiinia kuningriiki 1720–1861, Itaalia kuningriiki 1861–1946 ja Hispaaniat 1870–1873. 1003–1048 Umberto I 1048–1052 Amedeo I 1052–1057 Oddone (Otto) 1057–1078 Pietro I 1078–1080 Amedeo II 1080–1103 Umberto II 1103–1148 Amedeo III 1148–1189 Umberto III 1178–1233 Tommaso I 1233–1253 Amedeo IV 1253–1263 Bonifacio 1263–1268 Pietro II 1268–1285 Filippo I 1285–1323 Amedeo V 1323–1329 Edoardo 1329–1343 Aimone 1343–1383 Amedeo VI 1383–1391 Amedeo VII 1391–1416 Amedeo VIII (vastupaavst Felix V; alates 1416 Savoia hertsog) 1416–1440 Amedeo VIII 1440–1465 Lodovico 1465–1472 Amedeo IX 1472–1482 Filiberto I 1482–1490 Carlo I 1490–1496 Carlo II 1496–1497 Filippo II 1497–1504 Filiberto II 1504–1553 Carlo III 1553–1580 Emanuele Filiberto 1580–1630 Carlo Emanuele I 1630–1637 Vittorio Amedeo I 1637–1638 Francesco Giacinto 1638–1675 Carlo Emanuele II 1675–1720 Vittorio Amedeo II (Sitsiilia kuningas 1713–1720, Sardiinia kuningas 1720–1730) 1720–1730 Vittorio Amedeo II 1730–1773 Carlo Emanuele III 1773–1796 Vittorio Amedeo III 1796–1802 Carlo Emanuele IV 1802–1821 Vittorio Emanuele I 1821–1831 Carlo Felice 1831–1849 Carlo Alberto 1849–1861 Vittorio Emanuele II (alates 1861 Itaalia kuningas) 1861–1878 Vittorio Emanuele II 1878–1900 Umberto I 1900–1946 Vittorio Emanuele III (Etioopia keiser 1936–1943 ja Albaania kuningas 1939–1943) 1946 Umberto II 1870–1873 Amadeo I 1946–1983 Umberto II 1983–... Vittorio Emanuele
Kaevandu järv

Kaevandu järv ehk Storträske (ka Suur Kaevandu järv) on järv Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Niibi külas (Niibi rabas). Kaldajoone pikkus on 836 m. Järv on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m. Kaevandu järve keskkonnaregistri kood on VEE2039100. Kaevandu järv keskkonnaportaalis
Storträske

Storträske on järv Harjumaal Väike-Pakri saarel. Järve põhja on settinud eriteralise liiva kiht, mis kalda ääres on poole meetri paksune ja mille all avaneb aluspõhi. Eesti geoloogilise baaskaardi seletuskiri. Pakri kaardileht. Tallinn: Eesti Geoloogiakeskus, 2013, lk 54. Storträske Eesti looduse infosüsteemis
Margus Vaher

Margus Vaheri nime all on tuntud vähemalt kaks eesti inimest: Margus Vaher (1950–), eesti näitleja Margus Vaher (1984–), eesti laulja
Peraküla Mustjärv

Mustjärv (ka Peraküla Mustjärv, Nõva Mustjärv) on järv Läänemaal Perakülas. Järve kaldajoone pikkus on 573 m. Järv jääb Nõva maastikukaitsealale Mustjärve sihtkaitsevööndisse. Järvest umbes 700 m edelasse jäävad Toatse järv ja Väike-Toatse järv, umbes 1,4 km loodesse jääb Läänemeri. Mustjärv on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m. Mustjärve keskkonnaregistri kood on VEE2019000. Mustjärv keskkonnaportaalis
Hallvaallased

Hallvaallased (Eschrichtiidae) on mereimetajate sugukond vaalaliste seltsist. Sugukonda kuulub ainult üks perekond (hallvaal) ühe liigiga (hallvaal).
Penikeel

Penikeel (Potamogeton) on üheiduleheliste veetaimede perekond penikeeleliste sugukonnast. Enamik penikeeli elavad mageveekogudes. Penikeeled on püsikud. Neil on risoom, mis aitab neil üle elada talveperioodi. Paljudel liikidel tekivad kas risoomidest või vartest spetsiaalsed talipungad, mida nimetatakse turioonideks. Turioonid aitavad samuti ületada talveperioodi. Penikeeled on kosmopoliidid. Neid arvatakse olevat 90 liigi ümber. Süstemaatika teeb keeruliseks arvukate hübriidide olemasolu. Penikeelte eristamine üksteisest on sageli komplitseeritud. Esitatud penikeeled on järjestatud ladinakeelse nime järgi. Teravalehine penikeel (Potamogeton acutifolius) Ruske penikeel ehk alpi penikeel (Potamogeton alpinus) Muda-penikeel (Potamogeton berchtoldii) Lapik penikeel (Potamogeton compressus) Kähar penikeel (Potamogeton crispus) Niitjas penikeel (Potamogeton filiformis) Ogaterav penikeel (Potamogeton friesii) Hein-penikeel (Potamogeton gramineus) Läik-penikeel (Potamogeton lucens) Ujuv penikeel (Potamogeton natans) Tömbilehine penikeel (Potamogeton obtusifolius) Kamm-penikeel (Potamogeton pectinatus) Kaelus-penikeel (Potamogeton perfoliatus) Pikk penikeel (Potamogeton praelongus) Väike penikeel (Potamogeton pusillus) Punakas penikeel (Potamogeton rutilus) Juus-penikeel (Potamogeton trichoides)
Vesikuuselised

Vesikuuselised (Haloragaceae ehk Haloragidaceae) on kivirikulaadsete seltsi kuuluv veetaimede sugukond. Sugukond on kosmopoliitse levikuga. Kõige suurem on liikide arvukus Austraalias, kus on esindatud kõik perekonnad peale Proserpinaca and Laurembergia. Kuival maal elavad liigid esinevad peamiselt lõunapoolkeral. Perekonnad Glishcrocaryon, Haloragodendron, Meionectes ja Trihaloragis on Austraalia endeemid. Sugukonda kuuluvad peamiselt rohtsed mitmeaastased taimed, kuid ka mõned üheaastased taimed ning puittaimed (Haloragodendron spp.) Perekonnad Glischrocaryon, Gonocarpus, Haloragis, Haloragodendron ja Trihaloragis koosnevad maismaataimedest, Laurembergia poolveetaimedest ja Meionectes, Myriophyllum ja Proserpinaca mageveekogudes kasvavatest veetaimedest. Perekond Myriophyllum on ühesugulised, enamus teisi perekondi kahesugulised. Õied on reeglina väiksed ja silmatorkamatud, kuid mõnedel perekondadel on "uhkemaid" õisi (Haloragodendron, Glischrocaryon). Glischrocaryon Gonocarpus Haloragis Haloragodendron perekonda kuulub viis liiki põõsaid, mis on Austraalia endeemid Laurembergia Meionectes Myriophyllum – vesikuusk Proserpinaca Trihaloragis
Parras

Parras on laeva või paadi välimine külgmine osa põhjaga ühinemise kohast (kimmist) peatekini. Sama sõna kasutatakse ka õhu- ja kosmoselaeva kohta, nt pardale minek. Pakpoord Tüürpoord
Protogalaktikad

Protogalaktikad on gaasipilved, millest tekivad galaktikad. Arvatakse, et tähetekke kiirus galaktika evolutsiooni sellel perioodil määrab, kas kujuneb spiraalgalaktika või elliptiline galaktika: aeglasema tähetekke puhul kujuneb spiraalgalaktika.
Eugen Sterpu

Eugen Sterpu (sündinud 10. juunil 1963 Damascani külas Põhja-Moldaavias) on Tallinnas elav ja töötav Moldova päritolu kunstnik. Tema hüüdnimi on Gicu. Eugen Sterpu on õppinud aastatel 1975–1981 Moldaavia vabariiklikus kunstikoolis ja 1981–1989 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis skulptuuri erialal. Aastail 1994–1995 töötas ta Moldova Kunstiülikooli õppejõuna. Sterpu on esinenud isik- ja grupinäitustel Moldovas, Rumeenias, Eestis, Soomes, Rootsis ja Venemaal. Eugen Sterpu on välja töötanud omalaadse pastelltehnika, kus kasutab liivapaberit ja mitmekordset pastelli- ja lakikihtide süsteemi, mis annab piltidele erilise "mõranenud" ilme. Tavapäraselt joonistatakse pastellidega paberile, Sterpu aga joonistab liivapaberile, et saavutada sügavamaid värve. Enamus Sterpu piltidest on vormistatud mustavärvilistesse paspartuudesse ja alumiiniumraamidesse. Sterpu skulptoriharidus väljendub tema pastelljoonistuste ülitäpsete, kohati arhitektuuriliste detailideni viimistletud kolmemõõtmelises stiilis, kus pildi kahemõõtmelisus kaob vormi tajumise mõju all. Tema töödelt peegeldub armastus väga soojade, pigem isegi kõrbenud toonide vastu. Eugen Sterpu on Eesti Kunstnike Liidu liige. Eugen Sterpu oli kunstnik Viive Sterpu abikaasa. Sterpu räägib hästi rumeenia, prantsuse, vene ja eesti keelt. Boris Tuch "Eugen Sterpu: ja selski paren", intervjuu ajalehele Vesti: Nedelja pljuss, 26.7.2002, lk 20-21 Tatjana Pissareva "Galereja tainstvennõh kartin", näituse ülevaade ajalehes Molodjozh Estonii, 18.7.2002, lk 4
Remeedium

Remeedium (ladina remedium 'vahend millegi vastu') on seadusega lubatud erinevus mündi ettenähtud ja tegeliku massi ning metallisisalduse vahel (mündi kuludes mass ja metallisisaldus vähenevad).
Lahnarohi

Lahnarohi (Isoëtes) on perekond Isoetopsida klassi Isoetales seltsi lahnarohuliste sugukonnast. Leidub ka teisi taksonoomilisi käsitlusi, kus näiteks seltsi Isoetales on käsitletud hoopis pärisraigaste (Lycopsida) klassi all. Lahnarohu perekonda kuulub umbes 140–150 liiki. Perekond on küll kosmopoliitne, kuid sageli on kasvukohtades nende arvukus väike. Eestis leidub kaks lahnarohu liiki: Järv-lahnarohi – Isoetes lacustris Muda-lahnarohi – Isoetes echinospora
Ligatuur (metallurgia)

Ligatuur on metall, metallisulam, sulam klaasi või muu ainega mida lisatakse kullale, hõbedale või teistele väärismetallidele nende omaduste muutmiseks (näiteks kõvaduse suurendamiseks). Ligatuur on ka sulam, mida lisatakse sulametallile mustas metallurgias sulami voolavuse muutmiseks, legeerimiseks või legeerivate ainete lisamiseks. Mustas metallurgias nimetatakse ligatuure ka ferrosulamiteks.
Königshain

Königshain on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis. Kuni 2008. aastani kuulus vald Alam-Sileesia Oberlausitzi kreisi. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Valla koduleht (saksa keeles)
Täheteke

Täheteke on protsess, mille käigus molekulipilved muutuvad tähtedeks. Praegu arvatakse, et molekulipilvede tuumad (eriti suure tihedusega piirkonnad) muutuvad gravitatsiooniliselt ebastabiilseks, fragmenteeruvad ja hakkavad kollapseeruma. Osa gravitatsioonienergiast, mis kollapsis vallandub, kiiratakse välja infrapunakiirgusena, osa energia arvel tõuseb objekti tuuma temperatuur.
Sander Mets

Sander Mets (sündinud 3. oktoobril 1981) on eesti laulja. 2007. aasta aprillis sai ta ansambli The Tuberkuloited solistiks. Sellel ajal õppis ta Tallinna Tehnikaülikoolis arvutisüsteemide ehitust ja tehnikat ning töötas infotehnoloogia vallas. "Sander Mets — The Tuberkuloited" Eesti Päevaleht, 21. juuli 2007
Jugoslaavia Föderatiivne Sotsialistlik Vabariik

Jugoslaavia Sotsialistlik Föderatiivne Vabariik oli Jugoslaavia liitriik, mis moodustati Teise maailmasõja lõpus 1945. aastal. See oli kommunistlik riik, mis hõlmas tänapäeva Bosnia ja Hertsegoviina, Horvaatia, Kosovo, Põhja-Makedoonia, Montenegro, Serbia ja Sloveenia alasid. Üksus lagunes 1992. aastal Jugoslaavia sõdade käigus. 1992. aastal loodi kahest järele jäänud riigist (Serbia ja Montenegro) liit, ametliku nimetusega Jugoslaavia Föderatiivne Vabariik. Rahvusvaheline üldsus seda aga ei tunnustanud kui Jugoslaavia Sotsialistliku Föderatiivse Vabariigi järeltulijat. Moodustatud Teise maailmasõja eelse Jugoslaavia Kuningriigi (Serbia-Horvaatia-Sloveenia kuningriigi) aladest, kuulutati riik välja 1943. aastal ning nimetati Jugoslaavia Demokraatlikuks Föderatsiooniks. 1946. aastal muudeti see Jugoslaavia Föderatiivseks Rahvavabariigiks ja 1963. aastal Jugoslaavia Sotsialistlikuks Föderatiivseks Vabariigiks. President Josip Broz Tito juhtimisel järgis Jugoslaavia külma sõja ajal neutraalset poliitikat ja muutus üheks Erapooletute Riikide Liikumise loojaks. Sarnaselt eelnenud Jugoslaavia Kuningriigiga, olid Jugoslaavia SFV-l piirid Itaalia ja Austriaga loodes, Ungariga kirdes, Rumeenia ja Bulgaariaga idas, Kreekaga lõunas ja Albaaniaga kagus. Aadria meri oli läänepiiriks. Kõige olulisem muudatus piirides toimus 1954. aastal, kui Trieste Vaba Territoorium Osimo lepinguga laiali lagunes. Jugoslaavia tsoon B, mille suurus oli 515,5 km², sai Jugoslaavia SFV osaks. Tsoon B oli juba varem okupeeritud Jugoslaavia Rahvusliku Armee poolt. Seespidiselt oli riik jaotatud kuueks sotsialistlikuks vabariigiks. Kaks sotsialistlikku autonoomset vabariiki olid Serbia Sotsialistliku Vabariigi osad. Föderaalne pealinn oli Belgrad. Vabariigid ja autonoomsed vabariigid olid: Bosnia ja Hertsegoviina Sotsialistlik Vabariik (pealinn Sarajevo) Horvaatia Sotsialistlik Vabariik (pealinn Zagreb) Makedoonia Sotsialistlik Vabariik (pealinn Skopje) Montenegro Sotsialistlik Vabariik (pealinn Titograd ehk Podgorica) Serbia Sotsialistlik Vabariik (pealinn Belgrad), mille hulka kuulusid järgmised autonoomsed piirkonnad: 5a. Kosovo Sotsialistlik Autonoomne Vabariik (pealinn Priština) 5b. Vojvodina Sotsialistlik Autonoomne Vabariik (pealinn Novi Sad) Sloveenia Sotsialistlik Vabariik (pealinn Ljubljana) Jugoslaavia SFV lagunes aastatel 1991–1995 toimunud Jugoslaavia sõdade tulemusena iseseisvateks riikideks: Sloveenia Vabariik (pealinn Ljubljana) Horvaatia Vabariik (pealinn Zagreb) Bosnia ja Hertsegoviina Vabariik (pealinn Sarajevo) Makedoonia Vabariik (pealinn Skopje) Jugoslaavia Liitvabariik (1992–2003), Serbia ja Montenegro (2003–2006) Montenegro (Tšernogooria) (pealinn Podgorica) (alates 2006) Serbia Vabariik (pealinn Belgrad), koos Vojvodina autonoomse piirkonnaga (alates 2006) Kosovo Vabariik (pealinn Priština), mis kuulutas end 17. veebruaril 2008. aastal ühepoolselt Serbiast sõltumatuks  Pikemalt artiklis Kosovo sõda Jugoslaavia sõjad  Jugoslaavia Föderatiivne Sotsialistlik Vabariik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Väikevaallased

Väikevaallased (Neobalaeninae) on mereimetajate alamsugukond vaalaliste seltsi sugukonnast Cetotheriidae. Varem arvati väikevaallased eraldi sugukonnaks Neobalanidae (Miller, 1923). Alamsugukonda kuulub ainult üks ekstantne perekond (väikevaal) ühe liigiga (väikevaal).