laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hint

Hint on eesti perekonnanimi. 2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Hint 207 inimesel: 88 mehel ja 119 naisel. Perekonnanimede levikult on Hint meeste puhul 982. kohal ja naiste puhul 730. kohal. Nimi on levinuim Põlva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 3,55. Aadu Hint Aleksander Hint Anu Hint August Hint Johannes Hint Madis Hint Mati Hint Miina Hint Minna Hint ... https://web.archive.org/web/20191206221830/https://www.stat.ee/public/apps/nimed/pere/Hint (vaadatud 6.12.2019) Hint statistikaameti andmebaasis
Otto Walther

Hans Otto Ferdinand Sigismund Walther (30. detsember 1887 / 11. jaanuar 1888 Harmi – 3. detsember 1925 Dreidorf) oli Eesti ja Lääne-Preisimaa luterlik vaimulik. Ta sündis aastal 1888 Harmil. 1906. aastal lõpetas ta Keiserliku Nikolai I Gümnaasiumi ning aastatel 1907–1911 õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Aastatel 1911–1912 oli taprooviaastal Lüganuse Ristija Johannese koguduses Carl Ferdinand Sigismund Waltheri ja Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja Konstantin Leodimir Willingeni juures. Ordineeriti 18. augustil 1912 Tallinnas õpetajaks. Ta oli aastatel 1912–1914 Haljala koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1912–1914 oli ta Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. Seejärel elas ta kopsuhaigena Tallinnas, kuid teenis aastatel 1916–1918 asetäitja õpetajana Tallinna Niguliste koguduses. Aastatel 1918–1924 oli ta luterlik vaimulik Lääne-Preisimaal Strasburgi kreisis Grievenhofis, 1924–1925 Lääne-Preisimaal Dreidorfis (praeguse nime ja haldusjaotuse järgi Kaliskas Starogard Gdański maakonnas Pomorze vojevoodkonnas). Ta abiellus 1915. aastal Viru-Nigula koguduse õpetaja Max Krause tütrega. Hiljem abiellus ta uuesti, teise abikaasa neiupõlvenimi oli von Taube. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977.
Aleksandr Volodin (filosoof)

Aleksandr Ivanovitš Volodin (3. november 1933, Moskva, NSV Liit – 12. august 2004, Moskva, Venemaa) oli vene filosoof. 1956. aastal lõpetas Volodin Moskva Riikliku Ülikooli. Seejärel töötas ta komsomolis ja toimetajana kirjastuse Sovetskaja entsiklopedia filosoofiaentsüklopeedia toimetuses. 1965. aastast tegutses ta õppejõuna, saades 1966. aastal dotsendiks ja 1975. aastal professoriks NSV Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee juures asunud ühiskonnateaduste akadeemia filosoofiakateedris. Hiljem töötas Volodin Venemaa juhtimisakadeemia humanitaarkeskuses. Filosoofina käsitles Aleksandr Volodin peamiselt 19. sajandi vene filosoofia suurkujusid. Tema kandidaadiväitekiri oli "A. I. Herzeni ideelise arengu põhietapid" (1963), doktoriväitekiri "Hegeli filosoofia vastuvõtt, tõlgendus ja kriitika 19. sajandi vene utopistlik-sotsialistlikus mõtteloos" (1974). Ta kirjutas uurimusi vene valgustajatest, narodnikutest ja sotsiaaldemokraatidest. Eesti keeles on ilmunud Volodini raamat "Herzen" Aino-Eevi Lukase tõlkes (sari "Suuri mõtlejaid", 1972).
Kadiveu keel

Kadiveu keel ehk guaikuru keel on guaikuru keelte hulka kuuluv keel, mida kõnelevad Brasiilias Mato Grosso do Suli osariigis kadiveud. ISO 639-3 keelekood on kbc. Kadiveu keeles on 4 vokaalfoneemi, mis võivad olla lühikesed või pikad. 15 konsonantfoneemist võivad enamik olla lühikesed või pikad. http://www.eki.ee/knab/lgv/gppg.htm http://linguistics.berkeley.edu/~saphon/en/inv/Kadiweu.html https://glottolog.org/resource/languoid/id/kadi1248 http://endangeredlanguages.com/lang/3150
Aino-Eevi Lukas

Aino-Eevi Lukas (29. juuli 1930 – 5. detsember 2019) oli eesti advokaat, poliitik, ratsasportlane ja tõlkija. Lukas lõpetas 1948. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja astus Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonda, kuid pärast tema isa arreteerimist 1950. aastal elas 1950–1955 repressioonide kartuses väljaspool Eestit, sealhulgas Moskvas ja Abhaasias, kus oli tegev ratsasportlasena, ning lõpetas ülikooli alles 1961. aastal. Hiljem töötas ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asunud juriidilise komisjoni seaduseelnõude osakonnas ning 1963–1968 Eesti Riiklikus Kirjastuses toimetajana ja toimetuse juhatajana. 1968–1993 tegutses ta advokaadina, samuti Tartu õigusnõuandlas. 1989. aastast kuni 17. oktoobrini 1993 oli Aino-Eevi Lukas Tartu linnavolikogu I koosseisu esimees. Eesti iseseisvumise järel osales ta Tartu linna esimese põhimääruse koostamises. 2004–2019 oli ta advokaadibüroo Advocatus juhatuse liige. 2008. aastal avaldas Aino-Eevi Lukas koos Uno Lõhmuse ja Ago Pajuriga mälestusteraamatu "Kindral. Professor. Vandeadvokaat", mille pealkiri viitab Lukase isale, kes oli Eesti sõjaväe kolonel ja Nõukogude kindralmajor, tema abikaasale, kes oli õigusteaduse professor, ning talle endale. Aino-Eevi Lukas oli Eesti Ajakirjanike Liidu liige. 1945. aastal ratsaspordiga tegelemist alustanud Aino-Eevi Lukas kuulus 1947–49 Eesti koondisse, 1947 ja 1949 tuli ta kõrgema ja raskema klassi takistussõidus Eesti NSV ja NSV Liidu meistriks. 1945–1950 kirjutas ta pseudonüümi A. Loos all ratsaspordivõistluste ülevaateid. 1950–1952 esindas ta Moskva spordiklubi Spartak ja oli samas klubis treener-ratsastaja, saades 1950 NSV Liidu karikavõistlustel 3. koha ning tulles 1950–1951 Moskva meistriks. 1952–1955 töötas ta samas ametis Abhaasia maaspordiühingus Kolmeurne ning tuli samadel aastatel Abhaasia ja Gruusia meistriks. 2003 Eesti Advokatuuri teenetemedal 2006 Tartu medal Tema isa oli 1950. aastal represseeritud kindralmajor Jaan Lukas, abikaasa oli õigusteadlane Ilmar Rebane. Aino-Eevi Lukas, Uno Lõhmus, Ago Pajur "Kindral. Professor. Vandeadvokaat" (Faatum, 2008; mälestusteraamat) "Lugupeetud vannutatud mehed: valik vene advokaatide kohtukõnesid". Vene keelest tõlkinud Aino-Eevi Lukas. Loomingu Raamatukogu, 9/10, 1982 Aleksandr Volodin, "Herzen". Tõlkinud Aino-Eevi Lukas. Lisa: kirjad Nikolai Ogarjovile ja N. Satinile. Sari "Suuri mõtlejaid". Tallinn: Eesti Raamat, 1972, 148 lk R. Kollom. "Ratsanikud". Tallinn, 2017, lk 219–221 Aino-Eevi Lukas, "Eesti spordi biograafiline leksikon" Suri advokaat ja Tartu linnavolikogu endine juht Aino-Eevi Lukas ERR, 6. detsember 2019
Miłakowo

Miłakowo (saksa Liebstadt) on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Ostróda maakonnas, Miłakowo valla halduskeskus. Miłakowo asub Ostródast umbes 37 km põhjakirdes ja Olsztynist ligikaudu 38 km loodes. Asulat on esmamainitud 1314. aastal, linnaõigused sai 1323. aastal. Teises maailmasõjas hävis 75% linnast. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus. Miłakowo kaotas linnaõigused 1945. aastal, kuid sai need 1998. aastal tagasi. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/042815415064-0481761?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 7.10.2022. Miłakowo Encyklopedia PWN
Dosa

Dosa (sanskriti keeles dveṣa, paali keeles tähendusega viha, vihkamine, põlgus, tigedus, pahatahtlikkus, vägivaldsus) on budismis üks meeleplekkidest ja -mürkidest ning takistajatest vaimse arengu ja virgumise teel. Olemiseratta keskel sümboliseerib seda viha või tigedust madu. Pahatahtlikkus või põlgus (vyapada) on üks viiest takistusest. Budistlikus kosmoloogias vastab vihale kõige madalam õnnetu olek põrgu olendina. Kolm meelemürki Nāgārjuna; David J. Kalupahana (Translator) (1996). Mūlamadhyamakakārikā of Nāgārjuna. Motilal Banarsidass. Lk 72. ISBN 978-81-208-0774-7. {{cite book}}: parameetris |author2= on üldnimi (juhend); Quote: The attainment of freedom from the three poisons of lust (raga), hatred (dvesa) and confusion (moha) by a person who is understood as being in the process of becoming conditioned by various factors (not merely by the three poisons).... Mula Sutta, AN 3.69; SN 12.2 jm.
Brandon Yip

Brandon Michael Harry Yip (sündinud 25. aprillil 1985 Vancouveris) on Kanada ja Hiina jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Kunluni Red Star ründajana paremäärel. 2004. aastal valis Colorado Avalanche'i ta NHL-i draft '​is 239. valikuna. Aastatel 2005–2009 mängis ta neli hooaega Bostoni Ülikooli meeskonnas. NHL-is debüteeris ta Avalanche'i meeskonnas hooajal 2009–10. NHL-is on Yip mänginud veel Nashville Predatorsi ja Phoenix Coyotesi ridades. 2015. aasta veebruaris siirdus ta Saksamaale, liitudes sealse kõrgliiga klubiga Adler Mannheim, kus mängis kokku kahel hooajal. Hooajal 2014–15 tuli ta klubiga Saksamaa meistriks. Hooajal 2016–17 mängis ta Saksamaa kõrgliigas Düsseldorfer EG meeskonnas. 2017. aasta juunis sõlmis ta lepingu Kunluni Red Stariga. Aastatel 2018–2020 oli ta klubi meeskonna kapten. 2020. aastal valiti ta KHL-i tähtede mängule. 2021. aasta jaanuaris liitus ta Soome kõrgliiga klubiga Jukurit. 2021. aasta juulis naasis ta Red Stari. "Jukurit hankki 174 NHL-ottelua pelanneen Brandon Yipin – "Odotamme tehoja". yle.fi. 9.1.2021. Vaadatud 29.1.2021 Brandon Yip KHL.ru lehel Brandon Yip NHL.com lehel Brandon Yip hockeydb.com lehel
Dzelzava vald

Dzelzava vald (läti keeles Dzelzavas pagasts) on vald Lätis Madona piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Sarkaņi, Indrāni ja Cesvaine vallaga ning Gulbene piirkonna Tirza, Līgo ja Jaungulbene vallaga. Valla pindala on 123 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1267 inimest. Valla halduskeskus on Dzelzava küla. Vallamaja asub aadressil Kļavu iela 4, vallavanem on Andrejs Jankovskis. Aastal 1935 oli Dzelzava valla pindala 59,74 km² ja seal oli 1700 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Dzelzava ja Liede külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Dzelzava külanõukoguga likvideeritav Liede külanõukogu ja Virāne külanõukogust kolhoosi Tērauds alad. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Madona piirkonda. Vald asub osalt Vidzeme kõrgustikul, osalt Ida-Läti madalikul. Kõrgeim koht 161,6 m asub valla kirdeosas, madalaim koht (99 m) aga Liede jõe orus. Suurim jõgi on Liede. Valda jäävad 7,6 ha suurune Bakansi järv ja Cesvaine valla piiril asuvad 6,4 ha suurune Lūši järv ning 4,72 ha suurune Väike-Virāne järv. Vallas asuvad ka Zosi soo pindalaga 495 ha ja Skuķi soo pindalaga 239 ha. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Dzelzava mõisakompleks (park ja loss), Obzerkalnsi linnamägi, Griguļi muinaskalmed ehk Kalmemägi, Gribažase linnamägi, Bakansi järve asulakoht ja Puntūži muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu. Kohaliku kaitse all on Strūgukalnsi keskaegne kalmistu ja Tujāni muinaskalmed. Regionaalse kaitse all on kirjanik Doku Atise elupaik. Looduskaitse all on Rubuļi mänd, Lindese tammed, Vieglītveiderese tammed, Dzelzava mõisa allee ja üksteist nimetut põlispuud. 2011. aastal elas vallas 1125 lätlast, 49 venelast, 6 valgevenelast, 2 ukrainlast, 19 poolakat ja 7 leedulast. Vallas on järgmised külad. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Doku Atise majamuuseum Bakans Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās. Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde. Madonas novads (vaadatud 7.12 2019) Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 08.06 2019 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 13.11 2022 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 13. 11 2022 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Dzelzava vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Tolkmicko

Tolkmicko (saksa Tolkemit) on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Elblągi maakonnas, Tolkmicko valla halduskeskus. Tolkmicko asub Visla lahe rannikul. Tolkmicko sai linnaõigused 1300. aasta paiku. Alates 1466. aastast oli linn Poola Kuningriigi koosseisus. Esimese Poola jagamise tulemusel läks linn 1772. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Raudteeühenduse sai linn 1901. aastal. Teises maailmasõjas hävis umbes 50% linnast. Poolale tagasi läks linn 1945. aastal. Tolkmicko Encyklopedia PWN
Pieniężno

Pieniężno (varasem poolakeelne nimi Melzak, saksa Mehlsack) on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Braniewo maakonnas, Pieniężno valla halduskeskus. Pieniężno asub Braniewost umbes 27 km kagus. Asula on rajatud 13. sajandil. Linnaõigused sai enne 1312. aastat. Alates 1466. aastast oli Poola Kuningriigi koosseisus. Esimese Poola jagamise tulemusel läks 1772. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Teises maailmasõjas hävis umbes 90% linnast. 1945. aastal läks Pieniężno Poolale ja kaotas linnaõigused. Linnaõigused sai Pieniężno tagasi 1973. aastal. Pieniężno Encyklopedia PWN
Sarkaņi vald

Sarkaņi vald (läti keeles Sarkaņu pagasts) on vald Lätis Madona piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Madona linnaga ning Dzelzava, Arona, Prauliena, Indrāni ja Cesvaine vallaga. Valla pindala on 167 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1476 inimest. Valla halduskeskus on Biksēre küla. Vald kujunes Sarkaņi mõisavallast, millega aastaks 1900 olid liidetud ka Kuja, Aizkuja ja Birži mõisavald. Liitmise täpne aeg on teadmata, kuna vastavad dokumendid olid hoiul vallamajas, mis aastal 1926 maha põles. Aastal 1935 oli Sarkaņi valla pindala 8240 ha. Aastal 1945 moodustati vallas Rubeņi ja Sarkaņi külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Sarkaņi külanõukoguga likvideeritavad Patkule ja Drosme külanõukogu. Aastal 1979 liideti osa külanõukogu maadest Arona külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Madona piirkonda. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all hiiepaik Īvāni Kuradikivi, Patkule muinaskalmed, Vecdilmaņi muinaskalmed, Kapmaļi muinaskalmed, Ižezersi järve asulakoht ja Lejaskujauguļi muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on hiiepaik Jaunzemji Kirikumägi, Doriņi muinaskalmed, Kalnapieterēni muinaskalmed, Biksēre muinaskalmed ehk Kalmemägi, Rēķi keskaegne kalmistu ja Sarkaņi põhikooli hooned. Vald asub osalt Vidzeme kõrgustikul, osalt aga Ida-Läti madalikul. Kõrgeim koht on Reķi mägi (259,8 m). Suurim jõgi on Kuja. Valda jäävad 10,7 ha suurune Bedrese järv, 10,3 ha suurune Slapese ehk Sarkaņi järv, Zābaks pindalaga 9,4 ha, Ižezers (2,4 ha), Ārmaņi järv (1,4 ha) ja Biksēre veskijärved (4,8 ha). Vallas asuvad ka Zosi soo pindalaga 495 ha ja Skuķi soo pindalaga 239 ha. Looduskaitse all on Pietnieksi tamm, Norkalni tamm, Īvāni kivi, Lejas Svinci tamm, Libe 4. tamm, Rieba tamm, Iegrīvase mänd, Iegrīvase tamm, Inķērese tamm, Silenieki sanglepp, Smiltaiņese mänd, Pakalnieši tammed, Biksēre park, Biksēre lossi tamm, Biksēre Metsapargi kuusk, Biksēre Metsapargi mänd ja üheksa nimetut põlispuud. Osaliselt jääb valla aladele Kuja looduspark. Aastal 2011 elas vallas 1364 lätlast, 43 venelast, 15 valgevenelast, 4 ukrainlast, 3 poolakat ja 5 leedulast. Valla külad: Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Īvāni Kuradikivi Slapese järv Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās. Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde. Madonas novads (vaadatud 7.12 2019) Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 08.06 2019 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 08.06 2019 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Sarkaņi vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Jaak Tari

Jaak Tari (kuni 1940. aastani Valter Kurko (ka Valter Kurg-Kurko); 21. aprill 1906 Tartu – 5. aprill 1979) oli Eesti sõjaväelane (leitnant) kuni 1936. aastani. Ohvitseride andmekogu
Ryn

Ryn (saksa Rhein) on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Giżycko maakonnas, Ryni valla halduskeskus. Ryn asub Giżyckost umbes 19 km kagus. Ristirüütlid asutasid Ryni kindluse 1337. aasta paiku. Linnaõigused sai Ryn 1723. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus. Ryn Encyklopedia PWN
Lukas

See artikkel räägib perekonnanimest. Eesnime kohta vaata artiklit Lukas (eesnimi). Lukas on eesti perekonnanimi. 2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lukas 222 inimesel: 106 mehel ja 116 naisel. Perekonnanimede levikult on Lukas nii meeste kui naiste puhul 759. kohal. Nimi on levinuim Hiiu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 15,69. Aino-Eevi Lukas, eesti advokaat ja poliitik Albert Lukas, Eesti sõjaväelane Georg Lukas, eesti õpetaja Ingrid Lukas, eesti laulja-laulukirjutaja, pianist ja helilooja Jaan Lukas, sõjaväelane Jaan Lukas, eesti ajakirjanik Liina Lukas, eesti kirjandusteadlane ja tõlkija Tõnis Lukas, eesti poliitik ... https://web.archive.org/web/20191207110526/https://www.stat.ee/public/apps/nimed/pere/Lukas (vaadatud 7.12.2019) Lukas statistikaameti andmebaasis
Rohtla (perekonnanimi)

Rohtla on eesti perekonnanimi. 2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Rohtla 771 inimesel: 352 mehel ja 419 naisel. Perekonnanimede levikult on Rohtla meeste puhul 120. kohal ja naiste puhul 108. kohal. Nimi on levinuim Viljandi maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 16,55. Alviine Rohtla, eesti pikaealine (1892–2001) Antu Rohtla, eesti põllumajandusteadlane ja mesinik (1938–) Hanno Rohtla, eesti informaatikateadlane (1954–) Heino Rohtla, eesti põllumajandustegelane ja Eesti NSV riigitegelane (1921–1985) Laura Rohtla, eesti suusataja (1985–) ... https://web.archive.org/web/20191207111215/https://www.stat.ee/public/apps/nimed/pere/Rohtla (vaadatud 1.09.2019)
Jeziorany

Jeziorany (varasem poolakeelne nimi Zybork, saksa keeles Seeburg) on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Olsztyni maakonnas, Jeziorany valla halduskeskus. Seeburg sai linnaõigused 1338. aastal. 1466. aastast alates oli Poola Kuningriigi võimu all. Esimese Poola jagamise tulemusel läks linn 1772. aastal Preisi kuningriigi koosseisu. Poolale tagasi läks linn 1945. aastal. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/042815614064-0964703?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 6.10.2022. Jeziorany Encyklopedia PWN
Pärna (perekonnanimi)

Pärna on eesti perekonnanimi. 2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pärna 695 inimesel: 318 mehel ja 377 naisel. Perekonnanimede levikult on Pärna meeste seas 137. kohal ja naiste seas 122. kohal. Nimi on levinuim Põlva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 14,59. Aarno Pärna, eesti pikaealine, Vabadussõja veteran (1899–2004) Ahti Pärna, eesti laevajuht ja juhtimisteadlane (1969–) Ants Pärna, eesti merendusajaloolane ja kultuuritegelane (1935–) Eliis Pärna, eesti laulja (1989–) Elli Pärna, eesti loomageneetik (1947–) Elmar Pärna, eesti geoloog-paleontoloog (1878–1916) Kalev Pärna, eesti matemaatik (1950–) Karl Pärna, eesti geograaf (1904–1966) Kersti Pärna, eesti arstiteadlane (1960–) Nikolai Pärna, eesti arstiteadlane (1878–1923) Ott Pärna, eesti ettevõtja (1976–) Priidu Pärna, Eesti riigiametnik ja õigusteadlane (1971–) ... "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. detsember 2019. Vaadatud 29. juunil 2022.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Edmund Näär

Edmund Näär (10. detsember 1920 Simbirsk – september 1973) oli Eesti NSV miilitsatöötaja. Asus septembris 1940 tööle NKVD Tartu miilitsa operatiivvoliniku abina-poliitinstruktorina. 1941. aasta juunis astus Tartu hävituspataljoni. Hiljem osales Nõukogude poolel 8. Eesti Laskurkorpuse koosseisus Nõukogude–Saksa sõjas. Pärast Teist maailmasõda teenis Nõukogude sõjaväes kuni 1947. aasta maini, tema lõplik auaste oli vanemleitnant. Maist 1947 kuni aprillini 1948 töötas ta Tartu miilitsa ülema asetäitjana poliitalal, seejärel Viljandi miilitsaosakonna ülemana juulini 1952. 1952–1953 oli ta Pärnu oblasti miilitsavalitsuse ülem, 1953–1956 Eesti NSV Siseministeeriumi miilitsavalitsuse juurdlusosakonna ülem, 1956–1959 Tallinna Linna TSN Täitevkomitee Miilitsavalitsuse ülema asetäitja, 1959 Tallinna Linna TSN Täitevkomitee Miilitsavalitsuse ülem, 1960–1969 ENSV siseministri asetäitja. Tema siseteenistuse auaste oli 3. järgu kindral. Isamaasõja ordeni 1. järk Haud Tallinna Metsakalmistul
Pauli kadetikorpus

Pauli kadetikorpus (vene keeles Павловский кадетский корпус) oli aastatel 1829−1863 tegutsenud Venemaa keisririigi sõjaline õppeasutus. Pauli kadetikorpuse eelkäijaks oli troonipärija Pavel Petrovitši (hiljem keiser Paul I) poolt 1794. aastal asutatud Gattšina orbudekodu (Гатчинский сиротский дом). 1829. aasta 19. veebruaril võrdsustati selle järeltulija Keiserlik sõjaline orbudekodu (Императорский военно-сиротский дом) ülejäänud kadetikorpustega ja see nimetati orbudekodu asutaja Pauli auks Pauli kadetikorpuseks; samal ajal eraldati sellest aadlineidude osa ja sellest sai Pauli aadlipreilide instituut. Sõjaliste õppeasutuste reformeerimise käigus kaotati kadetikorpus 25. augustil 1863 ja see reorganiseeriti 1. Pauli sõjakooliks. Анучин, Д. Г. Исторический очерк Павловского военного училища, Павловского кадетского корпуса и императорского Военно-сиротского дома. 1798−1898 гг. СПб.: Типография Министерства Внутренних дел, 1898 [1].
Tali (perekonnanimi)

Tali on eesti perekonnanimi. 2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Tali 718 inimesel: 346 mehel ja 372 naisel. Perekonnanimede levikult on Tali meeste seas 123. kohal ja naiste seas 125. kohal. Nimi on levinuim Pärnu maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 14,1. Levinuim oli perekonnanimi Tali vanuserühmas 5–9, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 6,11. Andres Tali, eesti kunstnik (1956–) Anne Tali, eesti matemaatik (1944–) Anu Tali, eesti dirigent (1972–) Arno Tali, tegelane Oskar Lutsu loomingus Ene-Maris Tali, eesti teleajakirjanik (1952–) Johan Tali, eesti arhitekt (1986–) Kadri Tali, eesti muusikategelane (1972–) Kaire Tali, eesti tekstiilikunstnik (1960–) Maarja Tali, eesti stilist ja moelooja (1976–) Sven Tali, eesti kunstnik (1970–) Valdo Tali, eesti poksija ja treener (1954–) Veiko Tali, Eesti riigiametnik (1960–) ... "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. detsember 2019. Vaadatud 7. detsembril 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Mikołajki

Mikołajki (saksa Nikolaiken) on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Mrągowo maakonnas, Mikołajki valla halduskeskus. Linn asub Mikołajki ja Talty järvede ääres. Asulat on esmamainitud 1444. aastal, linnaõigused sai 1726. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/042815610024-0977723?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 6.10.2022. Mikołajki Encyklopedia PWN
Biała Piska

Biała Piska (saksa Bialla, 1938–1945 Gehlenburg) on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Piszi maakonnas, Biała Piska valla halduskeskus. Asulat on esmamainitud 1428. aastal. Biała Piska sai linnaõigused 1722. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus. Biała Piska Encyklopedia PWN Biała Piska. Historia miejscowości Wirtualny sztetl Tropy Historii Powiat Piski