laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
John Field

John Field (umbes 26. juuli 1782 Dublin, ristiti 5. septembril 1782 – 23. jaanuar 1837 Moskva) oli iiri pianist ja helilooja. Ta sündis musikaalses peres ja sai alghariduse Dublinis. Varsti kolis pere Londonisse, kus Field õppis Muzio Clementi juures. Temast sai tuntud ja nõutud kontsertpianist. Koos õpetajaga lahkus ta 1802. Londonist. Nad külastasid Pariisi, Viini ja Peterburi. Venemaa pealinn avaldas Fieldile sellist muljet, et ta otsustas sinna jääda. Clementi lahkus 1803. aasta juunis, aga enne seda organiseeris endale Narvas kõrgepalgalise ametikoha ja jättis siis Fieldi enda asetäitjaks, et see võiks sama suurt tasu oma töö eest vastu võtta. Field käis sageli kontserditurneedel, esinedes aeg-ajalt koos vastasutatud Peterburi filharmooniaga. 1805 käis ta kontserditurneel Baltimaades. 1806 esines ta esimest korda Moskvas. Sama aasta lõpul hakkas Clementi Venemaal Fieldi heliloomingut avaldama ja nähtavasti andis ta Fieldile klaveri tema teoste avaldamise õiguse tasuks. 1807 koliski Field Moskvasse ega külastanud Peterburi enne 1811. aastat, kuid ei loobunud vahepealsel ajal oma korterist Vassili saarel. 1810 abiellus Field prantsuse pianisti Adelaide Percheroniga, kes oli tema endine õpilane. Sellest abielust sündis 1819. aastal poeg Adrien. Lisaks sündis Fieldil 1815. aastal abieluväline poeg Leon Charpentier, kes hiljem kasutas nime Leon Leonov. Mõlemad pojad said muusikuks: Adrien pianistiks ja Leon tenoriks. Aastatel 1811–1821 elas Field Peterburis. Sellel perioodil oli ta väga viljakas ja sai jõukaks, nii et 1819 oli tal võimalik keelduda Vene keisri õukonnapianisti kohast. Tema elustiil ja käitumine muutusid üsna ekstravagantseks. 1821 andis Field koos abikaasaga Moskvas viimased ühised kontserdid, seejärel jättis Adelaide oma mehe maha, võttis poja kaasa ja alustas soolokarjääri, mis aga osutus edutuks. Field jäi elama Moskvasse, kirjutades ja esitades järjest uut muusikat. Kuid alates 1823. aastast muutus tema kontserditegevus harvemaks. 1820. aastate lõpul haigestus Field jämesoolevähki. 1831. aasta septembris sõitis ta Londonisse seda ravima ja talle tehti operatsioon. Field jäi Inglismaale, andes kontserte Londonis ja Manchesteris. 1832. aasta märtsis suri Muzio Clementi ja Field käis tema matustel. Seejärel alustas ta uut kontserdireisi Euroopas, kuid ei saavutanud enam endist edu. See võib olla seotud haigusega, näiteks Napolis viibis ta üheksa kuud (1834–1835) haiglas. Seal kohtus ta oma metseenidega Venemaalt ja nende mõjul sõitis Venemaale tagasi. Oma viimase kontserdi andis ta 1836. aasta märtsis Moskvas ja suri aasta hiljem samas kopsupõletikku. Fieldi klaverimängust ja loomingust said mõjutatud mitmed tuntud heliloojad, teiste seas Frédéric Chopin, Johannes Brahms, Robert Schumann ja Franz Liszt. Tänapäeval on ta tuntud kui nokturni looja.
Gustav Mann

Gustav Mann (20. jaanuar 1836 Hannover – 22. juuni 1916 München) oli saksa botaanik. Aastal 1859 asus ta tööle aednikuna Kew' botaanikaaias. Botaanikaaia direktor William Hooker saatis ta peagi William Balfour Baikie Nigeri jõe ekspeditsiooni liikmena Lääne-Aafrikasse, kust ta saatis botaanikaaiale tuhandeid väärtuslikke taimeeksemplare. Manni Kameruni mäe uurimisretke kirjeldab Richard Burton oma raamatu "Abeokuta and the Camaroon Mountains" teises osas. Mann ja Burton olid esimesed Kameruni mäe tipu vallutanud eurooplased. Aastal 1863 abiellus Mann Mary Anne Stovelliga. Pärast Aafrikast lahkumist suundus ta Indiassse Darjeelingi piirkonda, kus kogus eelkõige sõnajalgtaimi. Aastal 1891 pöördus ta tagasi kodumaale pensionipõlve veetma ja asus elama Münchenisse. Manni järgi on nime saanud muu hulgas 349 taimeliiki, käpaliste perekond Manniella ja piimalilleliste perekond Manniophyton. Tema kirjeldatud taksonitele lisatakse autorilühend G.Mann. Mann, G., H. Wendland, Hooker, Sir J. D. On the palms of western tropical Africa. R. Taylor, 1864, London. Mann, G. List of Assam ferns. C. Wolf & Sohn, 1898, München "Gustav Mann Kew' botaanikaaia lehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. veebruar 2007. Vaadatud 5. juuni 2012. Abeokuta and the Cameroon Mountains Gustav Mann Kew' botaanikaaia lehel
Dudley Moore

Dudley Stuart John Moore (19. aprill 1935 London – 27. märts 2002 Plainfield, New Jersey) oli inglise näitleja, koomik ja muusik.  Dudley Moore – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Dudley Moore andmekogus IMDb (inglise)
William Hooker

Sir William Jackson Hooker (6. juuli 1785 – 12. august 1865) oli inglise botaanik. Hookeri esimene uurimisretk oli 1809. aastal tehtud ekspeditsioon Islandile. 1814. aastal kogus ta taimi Prantsusmaal, Šveitsis ja Itaalias. 1820. aastal sai ta Glasgow' ülikooli botaanikaprofessoriks. Muu hulgas aitas ta rajada Glasgow' botaanikaaeda. 1826. aastast oli ta väljaande Curtis's Botanical Magazine toimetaja. 1841. aastal sai temast Kew' botaanikaaia esimene direktor. Pärast William Hookeri surma sai tema järglaseks direktori ametis tema poeg Joseph Dalton Hooker. William Hookeri kirjeldatud taksonitele lisatakse autorilühend Hook. Sir William Jackson Hooker (1785–1865)
Spiridione Gambardella

Spiridione Gambardella (umbes 1815 – 1886) oli Suurbritannia maalikunstnik. Paintings by Spiridione Gambardella
Jorma Hynninen

Jorma Kalervo Hynninen (sündinud 3. aprillil 1941 Leppävirtas) on soome ooperilaulja, bariton. Aastatel 1966–1971 õppis ta Sibeliuse Akadeemias; 1970–1990 töötas Soome Rahvusooperis, 1984. aastast oli ooperi kunstiline juht. Aastatel 1980–1991 oli ta Joensuu laulufestivali kunstiline juht, 1993–2002 Savonlinnan ooperifestivali kunstiline juht ning 1997–2003 Sibeliuse akadeemia lauluprofessor. Ta on esinenud rohkem kui 60 ooperirollis, sealhulgas maailma kuulsamatel ooperi- ja kontserdilavadel. 2005. aastal sai ta professori aunimetuse.[viide?] 2001 Valgetähe III klassi teenetemärk
Zaraisk

Zaraisk on linn Venemaal Moskva oblastis. Linn asub 162 km Moskvast kagus. 2010. aastal oli elanike arv 24 648.
Bronnitsõ

Bronnitsõ on linn Venemaal Moskva oblastis. Linn asub 55 km Moskvast kagus. 2010. aastal oli elanike arv 21 102.
Dedovsk

Dedovsk on linn Venemaal Moskva oblastis. Linn asub 38 km Moskvast läänes. 2010. aastal oli elanike arv 29 280.
Koonddokument

Koonddokument on raamatupidamiskohustusliku majandusüksuse raamatupidamises üheliigiliste algdokumentide põhjal koostatav dokument. Koonddokument võib olla ka koguv koonddokument, kus algdokumendid registreeritakse nende koostamise järjekorras ning mis sisaldab iga algdokumendi andmeid. Koonddokument võib aga olla ka rühmitusdokument, näiteks kantakse koonddokumendile rühmitatud transporditeenuse kuludokumentide andmed. Päevaraamatukirje Raamatupidamise kontoplaan Raamatupidamiskohustuslane Raamatupidamise eest vastutav isik E. Linnaks, 1994. Ettevõtte raamatupidamine. Külim. 1994.
Lohusuu

Lohusuu on alevik Jõgevamaal Mustvee vallas Avijõe suudme lähedal. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Ida-Viru maakonna Lohusuu valla halduskeskus. Lohusuu alevikku läbib Jõhvi–Tartu–Valga põhimaantee. Avinurmega ühendab Lohusuu–Maetsma tee. Lohusuu alevikus on: Lohusuu põhikool Lohusuu kultuurimaja ja huvikeskus Lohusuu raamatukogu Lohusuu kirik, milles tegutseb EELK Lohusuu kogudus Lohusuu Issanda Ristimise kirik, milles tegutseb MPEÕK Lohusuu Jumalailmumise kogudus. 2000. aasta rahvaloenduse andmeil elas alevikus 415 inimest. 4. jaanuari 2010 seisuga oli alevikus elukoht registreeritud 452 inimesel.[viide?] 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Lohusuul 317 inimest. Neist 141 (44,5%) olid eestlased. Lohusuu jaguneb kaheks: 18. sajandil vene vanausuliste poolt Avijõe idakaldale rajatud Vene-Lohusuuks (Veneküla) ja läänekaldale jäävaks Eesti-Lohusuuks. Lohusuu on põline kaluriküla, esmamainitud juba 1599. aastal (Jugowiec-Logowiec). 17. sajandi alguse Rootsi kaardil on Avijõe suudmes mõlemad kaldad tähistatud nimega Losaſe kyle. Lohusuu piirkond kuulus Vaiga muinasmaakonda ja Torma kihelkonda. Keskajal kuulus Lohusuu piirkond Laiuse ordulinnuse võimkonda. 1677. aastal rajati Lohusuusse abikirik, aastatel 1746–1774 oli Lohusuu koguduse pastor Johann Georg Eisen. Lohusuus, kiriku köstri Kristjan Masiku peres sündis väljapaistev rahvavalgustaja, keele- ja kirjamees ja õ-tähe kasutuselevõtja Otto Wilhelm Masing (1763–1832). Nõukogude ajal kuni 1959. aastani oli Mustvee rajooni koosseisus. Lohusuu alevik moodustati 1977. aastal, kui liideti Lagedi, Lohusuu, Separa, Ülejõe ja Veneküla. Koolimaja (vasakul) ja raamatukogu (paremal) Kivi koolimaja ees Vaade koolimaja õue Masingu mälestustahvel raamatukogu seinal Tähis raamatukogu kõrval Vabadussõja Lohusuu lahingu mälestussammas (2007) Vabadussõja Lohusuu lahingu mälestussammas (2014) Lohusuu kiriku värav Lohusuu luteriusu kirik Lohusuu Eesküla kalmistu Lohusuu Eesküla kalmistu kabel Lohusuu kalmistu kabel, sisevaade Lohusuu Issanda Ristimise kirik 2022 Õigeusu kiriku väravad Õigeusu kiriku peauks Lohusuu Veneküla kalmistu II maailmasõjas hukkunute mälestuskivi Lohusuu vald (1939) Lohusuu lahingu mälestussammas Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Statistikaameti andmebaas Karta Estland Livland 1600 tal Oxenstiernska saml nr 16_3-2.; Rootsi Riigiarhiiv
Sextus Pompeius (täpsustus)

Sextus Pompeius on olnud mitme tuntud isiku nimi: Sextus Pompeius, triumvir Gnaeus Pompeius Magnuse vanaisa, 118 eKr Makedoonia asevalitseja Sextus Pompeius, konsul 35 eKr Sextus Pompeius, konsul 14 pKr Sextus Pompeius Collega, konsul 93 eKr Sextus Pompeius Magnus Pius (suri 35 eKr), triumvir Gnaeus Pompeius Magnuse poeg, väejuht, teise triumviraadi vastane Sextus Pompeius Festus (2. sajand pKr), leksikograaf
Junge Union

Junge Union (ametlik nimi Junge Union Deutschlands) – CDU/CSU noorteühendus Saksamaal. See on suurim noorte poliitiline organisatsioon Saksamaal ja Euroopas. Junge Union on poliitiline organisatsioon (CDU/CSU), mis osaleb ühiskonnaelu korraldamises ning pakub ettevõtlikele ja poliitikahuvilistele noortele häid arenguvõimalusi. Ühendus määratleb ennast liberaalse, progressiivse, kuid konservatiivse organisatsioonina. Junge Union pooldab demokraatiat ja sotsiaalset turumajandust ning toetab Euroopa integratsiooni ja partnersuhteid USA-ga NATO raames. Peamine ülesanne on riigi heaolusüsteemi reformimine. Junge Union tegeleb põlvkondade võrdõiguslikkuse, pensionireformi ja tervishoiusüsteemiga ning võitleb tööpuudusega. Junge Union tahab luua rohkem töökohti ja koolitusi noortele. Eesmärkideks on noorte kaasamine riigi ja ühiskonna kujundamisse, noorte julgustamine ideede elluviimisel ning sellele mitmekülgne kaasa aitamine ja arendamine. Junge Union ühenduse peakorter asub Berliinis. Organisatsioon on esindatud peaaegu igas kogukonnas Saksamaal. Bruno Six (1947–1948) Alfred Sagner (1948–1949) Josef Hermann Dufhues (1949–1950) Ernst Majonica (1950–1955) Gerhard Stoltenberg (1955–1961) Bert Even (1961–1963) Egon Klepsch (1963–1969) Jürgen Echternach (1969–1973) Matthias Wissmann (1973–1983) Christoph Böhr (1983–1989) Hermann Gröhe (1989–1994) Klaus Escher (1994–1998) Hildegard Müller (1998–2002) Philipp Mißfelder (2002–2014) Paul Ziemiak (2014–...) www.junge-union.de – koduleht
Avijõgi

Avijõgi (ka Paasvere jõgi, Venevere jõgi) on jõgi, mis saab alguse Muuga külas, läbib Avinurme ja Lohusuu aleviku ning suubub Peipsi järve. Avijõe pikkus on 52 km ja valgla pindala 391 km². Enne II maailmasõda töötasid jõel vesiveskid Veneveres, Avinurmes, Maetsmal ja Vadil. Varasematel aegadel on vesiveskid olnud veel ka Paasveres ja Kaasiksaares. Avijõge on jäädvustanud Avinurme mõisas sirgunud dekabrist Wilhelm Küchelbecker luuletuses, mille ta pühendas oma vennale. 2005. aastal moodustati Avijõe hoiuala jõe 28,05 km pikkuses lõigus, et kaitsta seal elavaid rohe-vesihobu ja võldast. Avijõgi Lohusuu alevikus Avijõgi Lohusuu alevikus Kaluriküla Avijõe kaldal Avijõgi keskkonnaportaalis
Tallinna logo

Tallinna logo ühendab Tallinnale iseloomuliku linnmüüri gooti stiilis kaare ja minimalistliku vormikeelega. Logo kujundamisel on silmas peetud eelkõige informatsiooni selget edastamist ning linnavõimu ja -kodaniku vahelisele väärikale suhtlemisele kaasaaitamist. Tallinna logo kasutamist reguleerib Tallinna logo kasutamise reeglistik. Tallinna vapp Tallinna logo
Tõnis Oja (füüsik)

Tõnis Oja (sündinud 22. augustil 1937 Tallinnas) on eesti füüsik. Emigreerus 1944. a koos vanemate ja õega Kanadasse. Keskhariduse omandas Montrealis, lõpetas 1959 samas McGilli Ülikooli füüsikuna. Aastast 1961 USA-s, Ph.D. (füüsika, 1966, Rensselaer Polytechnic Institute, Troy, New York), väitekiri "NA 23 Nuclear magnetic resonance in ferro-elektric Roschelle salt". Oli 1966–68 Browni Ülikooli assistent, 1968–69 abiprofessor, 1969–73 Denveri Ülikooli ja 1973–74 Ohio Ülikooli füüsika abiprofessor, 1974– Hunter College'i (New York) füüsika abiprofessor. Uurimisvaldkond: tuuma magnet- ja kvadrupoolresonants; faasisiirded, kriitilised nähtused. Tõnis Oja vanemad on Verner Oja ja Laine Oja (née Tobias ← Toppenberg). Tema abikaasa oli Hele-Mall Oja (née Kongo). Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Uus füüsikadoktor USA-s. // Eesti Päevaleht (1966) 8. IX American Men & Women of Science 14 (1979), 3739 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Sljudjanka

Sljudjanka on linn Venemaal Irkutski oblastis. Asub Irkutskist 131 km kaugusel[viide?]. Sljudjanka on asutatud 1899. aastal. Linnaõigused sai 1936. aastal. Suur raudteesõlm. Силантьев В. П. Слюдянцы в тылу и на фронте. Слюдянка, 2000 Sljudjanka koduleht
Potsdami Ülikool

Potsdami Ülikool (saksa keeles Universität Potsdam) on Potsdamis 1991. aastal asutatud ülikool. 2020/2021. õppeaastal õppis seal 22 006 üliõpilast. Berliini Humboldti Ülikool Berliini Tehnikaülikool  Potsdami Ülikool – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ülikooli koduleht
Charles Fleischer

Charles Fleischer (sündinud 27. augustil 1950 Washingtonis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Amy Sedaris

Amy Louise Sedaris (sündinud 29. märtsil 1961) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Will Sasso

William Sasso (sündinud 24. mail 1975 Ladneris Briti Columbia provintsis) on Kanada näitleja. Ametlik koduleht Will Sasso andmekogus IMDb (inglise)
Sean Hayes

Sean Patrick Hayes (sündinud 26. juunil 1970 Chicagos) on Ameerika Ühendriikide näitleja, koomik ja produtsent. Tema kõige tuntum roll on Jack McFarland NBC komöödiasarjas "Will ja Grace". Selle rolli eest võitis ta Emmy auhinna, American Comedy Awardi ja neli Ekraaninäitlejate Gildi auhinda. Aastaid varjas ta oma seksuaalset sättumust, aga ühes 2010. aasta intervjuus (The Advocate) tunnistas, et on gei. 2014. aastal abiellus ta Scott Icenogle'iga, kellega oli enne seda juba kaheksa aastat koos elanud. Sean Hayes andmekogus IMDb (inglise)
Holly Fields

Holly Fields (sündinud 11. oktoobril 1976) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
1947. aasta Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses

Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses 1947 peeti Tšehhoslovakkias Prahas.
Zavjalovo rajoon

Zavjalovo rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Udmurtias. Rajoon ümbritseb Iževskit ja piirneb idas Permi kraiga. Rajooni läbib Iži jõgi. Zavjalovo rajoon jaguneb 19 külaasunduseks (сельское поселение) ning seal on 127 asulat. 2002. aasta rahvaloenduse andmeil olid 50,7% rajooni elanikest udmurdid, 43,9% venelased ja 3,2% tatarlased. 2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli udmurte 42%, venelasi 51% ja tatarlasi 4%. Q126684906 Rajooni koduleht http://www.udmgossovet.ru/samoupravlenie/regions/zavyalovskiy/
Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituut

Eesti NSV Teaduste Akadeemia Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituut, (hiljem ka Eesti TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituut; lühendina TEFI) oli 1963–93 Eesti (NSV) Teaduste Akadeemia juures tegutsenud instituut, mis tegeles termofüüsika ja elektrofüüsika teadusliku uurimisega. 1993. aastal liideti see instituut Eesti TA Energeetika Instituudiga. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. 2013.
Eesti TA Energeetika Instituut

Eesti Teaduste Akadeemia Energeetika Instituut (ka Eesti NSV TA Energeetika Instituut ja Energeetika Instituut, lühendina EI) oli Eesti Teaduste Akadeemia juures tegutsenud instituut, mis tegeles energeetika teadusliku uurimisega. 1952–63 kandis see nime Eesti NSV TA Energeetika Instituut, 1993–97 Eesti TA Energeetika Instituut ning 1997–2003 oli iseseisev uurimisasutus majandusministeeriumi haldusalas (aastast 2002 TTÜ iseseisev teadus- ja arendusasutus); seejärel lõpetas tegevuse. 1993. aastal liideti EI-ga Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituut (TEFI). Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon, 3. köide EE 12. köide, 2003: 606.
Eesti TA Ökoloogia ja Mereuuringute Instituut

Eesti TA Ökoloogia ja Mereuuringute Instituut (lühendina ÖMI) oli Eesti Teaduste Akadeemia juures aastateel 1990–1992 tegutsenud instituut, mis tegeles ökoloogia ja mereuuringutega. Instituudi eelkäija oli Läänemere Kalamajanduse Teadusliku Uurimise Instituudi Tallinna osakond. 1992. aastal jagati instituut Eesti TA Ökoloogia Instituudiks (ÖI) ja Eesti Mereinstituudiks, mis jäi Eesti Teaduste Akadeemia ja Keskkonnaministeeriumi ühisalluvusse. Ökoloogia Instituut Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
Rannapungerja

Rannapungerja on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Rannapungerja jõe suudmealal. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tudulinna valda. Külas saavad kokku Jõhvi–Tartu–Valga maantee ja Rakvere–Rannapungerja maantee. Küla läbib Rannapungerja jõgi. Jõe suudme kõrval asub Rannapungerja tulepaak. Rannapungerjat on esimest korda mainitud Pagari mõisa kõrvalmõisana 1534. aastal (Ranna-Pungern). 17. sajandi alguse Rootsi kaardil on Rannapungerja tähistatud nimega Pungern. 19. sajandil tegutses seal kõrts ja 1735. aastast hobupostijaam Liivi- ja Eestimaa kubermangu läbival postitraktil. 1827 aasta detsembris oli Rannapungerjast läbisõidul ja mainib seda ka oma Venemaa reisikirjelduses, doktor Augustus Granville, keda peetakse esimeseks Vana-Egiptuse muumiale teadusliku lahkamise sooritajaks. 20. sajandi keskpaigani kasutati nimekuju Ranna-Pungerja. Külas asub ka keskaegne kalme. Külas elas 2000. aasta rahvaloenduse andmeil 36 inimest ja 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 29 inimest. Neist 24 (82,8%) olid eestlased. Rannapungerja jõe suue Arheoloogiamälestis Rannapungerjal – maa-alune kalmistu Rannapungerja tulepaak õhtul Rannapungerja mõis Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 22.02.2018. Karta Estland Livland 1600 tal Oxenstiernska saml nr 16_3-2.; Rootsi Riigiarhiiv St. Petersburgh: A Journal of Travels to and from that Capital ..., Volume 1, lk. 390 Statistikaameti andmebaas
Tallinna Balletikool

Tallinna Balletikool oli balleti õpetamisega tegelev kutseõppeasutus Tallinnas. Kool asutati 1946. aastal Estonia teatri juures tegutsenud balletistuudio baasil Eesti Riikliku Koreograafilise Kooli nime all; seda nime kandis aastani 1959. Pärast seda kandis kool aastani 1992 nime Tallinna Koreograafiakool. Praegust nime kannab kool 1992. aastast. Kool asub aadressil Toom-Kooli tänav 11. Tallinna Balletikool lõpetas tegevuse 2022. aasta kevadel. 1. septembril 2022 algas õppetöö Tallinna Muusikakeskkooli, Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli ja Tallinna Balletikooli baasil rajatud Tallinna Muusika- ja Balletikoolis, mis asub aadressil Pärnu maantee 59. EE 12. köide, 2003: 549. Tallinna Muusika- ja Balletikool. Haridus- ja Teadusministeeriumi veebisait. Koduleht
Arthur Singer

Arthur B. Singer (4. detsember 1917 – 7. aprill 1990) oli Ameerika Ühendriikide naturalist ja kunstnik, Ameerika kuulsamaid looduskunstnikke. Ta illustreeris üle 20 raamatu ja määraja, palju muid trükiseid ja postmarke ning tegi arvukalt õlimaale ja akvarelle. Arthur Singer
Leivud

Leivud ehk Leivu maarahvas ehk "Koiva maarahvas" on eestlaste hääbunud rahvakild Lätis Koiva (läti Gauja) piirkonnas Eesti piiri äärsel alal, kes on tänapäevaks lätistunud. Esimesed teated leivu murrakust ja selle kõnelejatest pärinevad 18. sajandist August Wilhelm Hupeli teosest "Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland". 1782. aastal oli leivusid mõni tuhat inimest, 1849. aastal 2600, 1868. aastal veidi üle 2000, 1911. aastal 116, 1935. aastal 131 leivu murde kõnelejat või sellest arusaajat. Leivusid ja nende keelt uurisid soomlane Anders Johan Sjögren, Ferdinand Johann Wiedemann ja soomlane Heikki Ojansuu. Lutsid Maarahvas Marjo Mela. "Läti eestlased. Ajalugu, keel ja kultuur". Eesti Keele Sihtasutus. Tallinn 2007 lk 33-34 Marjo Mela. "Läti eestlased. Ajalugu, keel ja kultuur". Eesti Keele Sihtasutus. Tallinn 2007, ISBN 978-9985-79-196-7 selle kokkuvõte: Väinö Klaus. Läti eestlastest
Hulgulind

Hulgulind on lind, kes pesitsusvälisel ajal ebasoodsate keskkonnatingimuste korral rändab soodsamasse paika, tegemata pikki regulaarseid rändeid. Eestis on hulgulinnud nt tihased, enamik rähnilisi, tihaslased ja vareslased. Haudelind Paigalind Rändlind TEA entsüklopeedia 8. köide, 2012.
Riia Jakobi eesti kogudus

Riia Jakobi eesti kogudus oli Venemaa Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Peakonsistooriumi Liivimaa konsistooriumipiirkonnas, Riia linnas asunud Riia Jakobi kirikus tegutsenud luterlik kirikukogudus. Riia eesti kogudust on mainitud ajalooürikutes 1777. aastal, kuid kuni 1870. aastani tegutses kogudus koos Riia Jakobi kiriku saksa, rootsi ja soome kogudustega, seejärel aga kogudus iseseisvus. 1726– Johan Forsman, eesti[viide?] koguduse pastor(õpetaja); 1760–1776 M. Karl Norrmann, rootsi ja eesti pastor (Schwedische und ehstnische Prediger) 1777–1805 Johann Ytter, rootsi ja eesti pastor 1805–1814 Johan Adolph Ytter, rootsi ja eesti pastor 1814–1825 pastori koht vakantne 1825–1835 Gustav Reinhold Robert Taubenheim, eesti pastor (Ehstnische Prediger) 1835–1865 Otto August von Jannau 1865–1906 Jakob Heinrich Rudolf Zinck; 1907–1914 Eduard Terras 1913–1919 Teodor Tallmeister 1923–1938 Arnold Häusler Riia Jakobi kiriku kellamees oli Viljandimaalt pärit Kikka Jaak, kelle Riias sündinud nooremast pojast Kristjan Jaak Petersonist sai Eesti kunstluule rajaja. Riia Jaani kiriku altarit ehib tänaseni Johann Köleri maal “Halastus”. Riia Jaani eesti kogudus Arnold Häusler. "Riia Eesti Ew.=Lut. kirik ja kogudus". Eesti Kirik nr 41, 13. oktoober 1927. Lk 325-326; nr 42, 20. oktoober 1927. Lk 331-334 Karl E. Napiersky, "Beiträge zur Geschichte der Kirchen und Prediger in Livland: Livländische Kirchen- und Prediger-Matrikel". Prediger in den grössern Städten. Schwedische und ehstnische Prediger/Ehstnische Prediger, 1843 seite 22 Eesti kogudus, www.saaga.ee-s
Holantarktis

Holantarktis ehk holantarktiline riikkond ehk antarktiline riikkond on biogeograafiline riikkond, mis hõlmab lõunapoolkera selle maismaa osa, mis paikneb 40. laiuskraadist lõuna pool: Antarktika, Patagoonia, suurem osa Uus-Meremaad ja seda ümbritsevaid saari. Holantarktisele on iseloomulikud nt lõunapöögilised ja diksoonialised. Holarktis TEA entsüklopeedia 8. köide, 2012.
Van 't Hoffi seadus

Van 't Hoffi seadus on üks füüsikalise keemia põhilistest seadustest, mis ütleb, et mitteelektrolüüdi lahjendatud lahustes on osmootne rõhk võrdeline lahustunud aine molaarse kontsentratsiooniga ja temperatuuriga. Matemaatiliselt väljendatakse seda nii: Π = c R T {\displaystyle \Pi =cRT} , kus Π {\displaystyle \Pi } on osmootne rõhk, c molaarne kontsentratsioon, R universaalne gaasikonstant ja T absoluutne temperatuur. Seadus on nime saanud hollandi keemiku Jacobus Henricus van 't Hoffi järgi. TEA entsüklopeedia 8. köide, 2012.