laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lea Walter-Berggren

Lea Walter-Berggren (aastani 1946 Lea Ilves, aastatel 1946–1950[küsitav] Lea Kõlar; 20. oktoober 1926 – 8. august 2013) oli eesti tekstiilikunstnik, Eesti Kunstnike Liidu auliige. Ta lõpetas 1951. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi tekstiilikunsti erialal. Ta töötas aastatel 1951–1965 Kunstitoodete Kombinaadis kavandikunstnikuna, 1966–1967 Tallinna Kergetööstuse Tehnikumis kompositsiooniõpetajana ning 1967–1993 Arsi dekoratiivkudumise ateljee kunstilise juhina, seejärel tegutses vabakunstnikuna. Ta oli 1956. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige. Ta on viljelenud peaaegu kõiki kudumistehnikaid, kõige järjekindlamalt pindpõimet. Algul lõi peamiselt figuraalseid piltvaipu, kuid 1960. aastate esimesel poolel hakkas ta tõlgendama eesti rahvuslikku ornamenti. 1976 Tallinna Kunstihoone salong 1984 Kärdla 1985 "Lea Walteri vaibad", Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseum 1985 Kohtla-Järve 1991 Flen, Rootsi 1992 Kuressaare 1996, 2001, 2005 Eesti Rahvusraamatukogu 1994, 1995, 2006 Rahvusooperi Estonia talveaed 2007 "Klassikud. Lea Walter", Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseum Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseum Tallinna Linnamuuseum Eesti Ajaloomuuseum Eesti Rahva Muuseum Tallinna Rootsi-Mihkli kirik Narva Keskraamatukogu Tallinna Purjespordikeskus Tallinna Prantsuse Lütseum Eesti Rahvusraamatukogu Eesti Vabariigi Riigikantselei Stenbocki maja Eesti Vabariigi Riigikogu 1978 hõbemedal NSV Liidu Rahvamajanduse Saavutuste Näitusel 1982 Eesti NSV teeneline kunstnik 1988 Kristjan Raua preemia (põimevaip "Põhjala") http://vana.artun.ee/popText.php?id=284[alaline kõdulink] Sigrid Huik, Maasike Maasik, Aet Ollisaar, Tiina Puhkan "Eesti tekstiilikunst 1915–2015“ Eesti Tekstiilikunstnike Liit, 2015. ISBN 9789949385751 Suri tekstiilikunstnik Lea Walter-Berggren In memoriam Lea Walter-Berggren In memoriam Lea Walter-Berggren
Voroneži jõgi

Voronež (vene Воронеж) on Doni vasakpoolne lisajõgi. Jõe ääres asuvad Voroneži ja Lipetski linn. Pikkus 342 km, valgala 21 600 km². 1972. aastal rajati jõele Voroneži linna juurde 30 km pikkune Voroneži veehoidla.
Sol Invictus

Sol Invictus (ladina keeles 'võitmatu päike') oli Rooma impeeriumi ametlik päikesejumal ja sõdurite kaitsja. Vastas Vana-Kreeka Heliosele. Keisririigi ajal samastati Mithraga. Keiser Elagabalus lasi 218. aastal tuua Sol Invictust kujutava kuju kodukohast Emesast Rooma. Keiser Aurelianus kehtestas 274. aastal Roomas Deus Sol Invictus'e kultuse, mille rajamise aastapäeva tähistati 25. detsembril. Kultusel oli hilises Rooma keisririigis suur tähtsus, sest Soli peeti teistest jumalatest tähtsamaks. Selle kultuse pooldajaks on peetud keiser Constantius I Chlorust. Antiigileksikon II. Tallinn, 1983. Lk. 178. Lee, A.D. Traditional religions. - Lenski, Noel ed. The Cambridge companion to the Age of Constantine. Cambridge, 2012. Lk. 162.
Adrian Goldsworthy

Adrian Keith Goldsworthy (sündinud 1969) on Briti ajaloolane, kes on spetsialiseerunud Vana-Rooma ajaloole. Goldsworthy, Adrian. How Rome Fell: Death of a Superpower. New Haven, London, 2009. Adrian Goldsworthy koduleht
Olga Botner

Olga Botner (sündinud 23. aprillil 1953 Varssavis) on Taani ja Rootsi füüsik. Ta on Uppsala Ülikooli eksperimentaalse osakestefüüsika professor. Olga Botner kaitses 1978. aastal candidatus scientiarumi (vastab magistrikraadile) kraadi Kopenhaageni Ülikoolis. Aastal 1985 kaitses ta samas licentiatus scientiarumi (vastab PhD-le) kraadi. Uppsala Ülikool andis Olga Botnerile aastal 1990 osakestefüüsika dotsendi akadeemilise tiitli. Rootsi ülikoolides kasutatav docent ei ole ametikoht, vaid tiitel, mille saamiseks eeldatakse teadlaselt umbes neli aastat järeldoktori tasemel uurimusi, samuti teadustööde avaldamist retsenseeritavates teadusajakirjades. Selle tiitliga kaasneb rätten att undervisa ("õigus õpetada"). Botner ise liigitab selle tiitli oma curriculum vitae's akadeemiliste kraadide loetelu alla. Pärast kandidaadikraadi omandamist töötas Olga Botner Kopenhaageni Ülikooli Nils Bohri Instituudis teadurina (1978–1979), seejärel teadurina CERNis (1980–1982). Aastail 1982–1986 töötas Botner vaheldumisi nii CERNis kui ka Kopenhaagenis Niels Bohri Instituudis. Pärast litsentsiaadikraadi edukat kaitsmist oli Olga Botner järeldoktor Uppsala Ülikooli füüsika-astronoomia osakonnas (1986–1987). Sealsamas Uppsala ülikoolis jätkus tema karjäär algul teadurina, seejärel lektorina (1992–1993), ülikoolilektorina (universitetslektor, 1993–1998), kaasprofessorina (biträdande professor, 1998–2000) ning 2000. aastast professorina. Nobeli 2011. aasta auhindade kätteandmise tseremoonial 10. detsembril 2011 usaldati füüsikaauhinna laureaatide esitluse ettekandmine Olga Botnerile. Olga Botner kuulub Nobeli füüsikaauhinda määravasse kuueliikmelisse auhinnakomiteesse. Liikmed komiteesse valib kolmeaastaseks perioodiks Rootsi Kuninglik Teaduste Akadeemia. 2001 – valiti Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks Olga Botner on Taani kodanik 1971. aastast. Olga Botner. Curriculum vitae Olga Botneri CV (inglise keeles) The Nobel Committee for Physics Nobeli füüsikaauhinna komitee koosseis Nobelprize.org kodulehel (inglise keeles)
Conspiracy

"Vandenõu" ("Conspiracy", 2001) on BBC ja HBO toodetud ajaloodraama, mille keskseks sündmuseks on 20. jaanuaril 1942 toimunud Wannsee konverents, mille eesmärgiks oli võtta vastu juudiküsimuse lahendamise lõplik plaan ("Die Endlösung"). "Vaikiv vandenõu" ("Conspiracy", 2008) on märulifilm Val Kilmeriga peaosas.
Fredis Refunjol

Fredis Refunjol (sündinud 19. detsembril 1950 Arubal) on alates 11. maist 2004 Aruba kuberner. Enne poliitikukarjääri töötas ta aastatel 1973–1983 õpetajana. Refunjol on abielus, tal on kolm last.
Hullumeelsus

Hullumeelsuseks (ka hulluseks) nimetatakse inimese mitmesuguseid meeleseisundeid, mille puhul tema mõtlemist ja käitumist peetakse tugevalt ebanormaalseks ehk sotsiaalsetele normidele mittevastavaks. Sellega võib kaasneda inimese ohtlikkus endale või teistele. Tänapäeval on "hullumeelsus" mitteametlik määratlus, mis kirjeldab üldiselt vaimset ebastabiilsust, see ei ole teaduslik mõiste. Meditsiinis eelistatakse spetsiifiliste vaimsete häirete nimetusi. Hullumeelset inimest võidakse nimetada ka mõistuse või aru kaotanuks, meeletuks, arutuks, ogaraks. maania
Hullumeelsus (täpsustus)

Hullumeelsus tähendab mõistuse kaotust, aga rumalat, meeletut ning arulagedat tegevust. "Hullumeelsus" on Kaljo Kiisa film Jüri Järvetiga peaosas 1968. aastast. "Hullumeelsus" (inglise keeles "The Wackness") on 2008. aasta USA draamakomöödia, režissöör Jonathan Levine, peaosades Josh Peck, Ben Kingsley, Famke Janssen ja Olivia Thirlby. "Hullus", Donizetti ooper
Doubek

Doubek on küla Tšehhis Ida-Praha piirkonnas, 7 kilomeetrit Říčani linnast kirdes ja 406 meetri kõrgusel merepinnast. Ümbruses on arvukalt metsi, mille järgi küla endale ka nime sai. 2011. aasta alguses elas külas 236 elanikku. Arheoloogilised leiud on dateeritud 28. sajandisse e.m.a. Doubeki küla nimi pärineb ümbritsevatelt metsadelt (dub – tamm). Vanim dokument, mis paika mainib, pärineb aastast 1330. Praegu kasvab küla rahvaarv tänu Praha lähedusele. Külas tegutseb vabatahtlike tuletõrjujate organisatsioon, mille järjepidevus ulatub 100 aasta taha, samuti jalgpalliklubi Bohemia, mis rajati aastal 1921. Regulaarne bussiühendus on lähima linna Říčaniga ja Prahaga, kus lõpp-peatusest Depo Hostivař saab metrooga edasi sõita, kuid küla läbib ka Mukařov-Modletice-Jesenice bussiliin. Q125984191, vaadatud 19.05.2024.
Heino Ross (kodu-uurija)

Heino Ross (5. juuni 1929 Sootiigi, Simuna kihelkond, Virumaa – 1. september 2016) oli eesti koduloolane. Heino Ross tegeles ligi 50 aastat Virumaa kodu-uurimisega, kirjutas raamatuid ning ka tõlkis soome ja saksa keelest. "Simuna kihelkonna mõisad I" (Avanduse, Emumäe, Lammasküla, Lasinurme, Koila, Kärsa, Käru), Tallinn 2001, ISBN 9789949215058 "Simuna kihelkonna Mõisad II" (Laekvere, Lõusa, Moora, Mõisamaa, Määri, Rahkla), 248 lk, 2011, ISBN 9789949218752 "Simuna kihelkonna mõisad III" (Rakke, Rohu, Selli, Tammiku, Võivere), 318-lk, 2011, ISBN 9789949301331 "Simuna kihelkonna mõisad IV" (Paasvere), 272 lk, 2012, ISBN 9789949304196 "Simuna kihelkonna mõisad V" (Muuga), 200 lk, 2012, ISBN 9789949305834 "Simuna kihelkonna mõisad VI", (Salla), 200 lk, 2012, ISBN 9789949307555 "Simuna kihelkonna mõisad. VII", Täiendused, Väike-Viru, 2013, 239 lk, ISBN 9789949309108 "Simuna. Kihelkonna keskus", Väike-Viru 2009, ISBN 9789949183111 "Simuna kihelkonnas lauldi ja mängiti", 2001 "Avanduse mõis" (1999) "Simuna koolid" (2008) "Simuna kihelkonnas lauldi ja mängiti" (2001) "Simuna Laenu-Hoiu Ühisus 100" (2005), ISBN: 9949106001 "Simuna Post 90" (2005) "Pudivere mõis Virumaal", 216 lk, Väike-Viru 2010, ISBN 9789949211319 "Salla/Külmojad" (2006) "Venevere" /Lääne-Virumaal, 136 lk, Väike-Viru 2004, ISBN 994910579X Orguse küla (2009) Perekond Berg ja Sangaste (2009) Helme-Tõrva ajaloost (2009) Maalikunstnik Carl Timoleon Neff I (2004) Mary von Grünewaldt/Visandeid ja pilte Carl Timoleon von Neffi elust (2007) Zoege von Manteuffel/Määri (2007) Lurich ja Väike-Maarja (2006) Olaf Tammarki lugu (2010) Harald-Mattias Holm (2008) Eesti kodurahad (1994) Eesti kodurahad/Täiendused (2006) Metsavendlus (2008) Kolonel Alfons Rebane 100 (2008) Behr Hermann Hundina Virumaa metsades (1994) Väike-Maarja Valla Infoleht, nr. 8, 1. september 2016 Väike-Maarja raamatukogus kohtuti kodu-uurija Heino Rossiga[alaline kõdulink], Väike-Maarja Valla infoleht, 4. detsember 2011 Väike-Maarja raamatukogus kohtuti kodu-uurija Heino Rossiga, Väike-Maarja Valla Infoleht, 4. detsember 2011
Sidestusreaktsioon

Sidestusreaktsiooni (ingl Coupling reaction) nimetust kasutatakse orgaanilises keemias mitmesuguste C–C sideme tekitamise reaktsioonide korral, milles metalliaatomit sisaldava katalüsaatori toimel kaks orgaanilist fragmenti ühinevad, andes produkti R–R’. Kõige enam kasutatud katalüsaator on tetrakis(trifenüülfosfiin)pallaadium(0). Reagentide RX ja R’X’ lahkuvate rühmadena on parimad kloriid, bromiid, jodiid või triflaat. Näiteks bromobenseen PhBr) ja vinüülkloriid (CH2=CHCl) annavad stüreeni (PhCH=CH2). Kahe molekuli jodobenseeni (PhI) ühinemisel saadakse bifenüül (Ph-Ph). Ei-ichi Negishi, Akira Suzuki ja Richard F. Hecki panust sidestusreaktsioonide uurimisel tunnustati 2010. aastal Nobeli keemiaauhinnaga. Liitumisreaktsioon Keemiline reaktsioon
Nelson Oduber

Nelson Orlando Oduber (sündinud 7. veebruaril 1947) on Aruba poliitik. Ta on Rahva Valimisliikumise (Movimiento Electoral di Pueblo) liige. Esimest korda oli ta peaminister aastatel 1989–1994. 1994. aasta parlamendivalimistel tema partei kaotas. Teist korda oli ta peaminister 30. oktoobrist 2001 kuni 30. oktoobrini 2009. Tema partei võitis absoluutse häälteenamuse nii 2001. kui ka 2005. aasta valimistel.
Kaukaasia rahvatants

"Kaukaasia rahvatants" on Aleksandr Mişoni poolt Aserbaidžaanis 1898. aastal loodud tummfilm.
Vaade liikuvalt rongilt

"Vaade liikuvalt rongilt" on Georges Mélièsi poolt Prantsusmaal 1898. aastal loodud tummfilm. Panorama pris d'un train en marche YouTube'is
Eesti Biokeskus

Eesti Biokeskus (lühend: EBK) on Eesti teadus- ja arendusasutus, mis kuulub Eesti haridus- ja teadusministeeriumi haldusalasse. Põhikirja järgi tegeleb EBK muu hulgas geeni- ja rakutehnoloogia arendustegevusega, bioloogia, biomeditsiini, bio- ja keskkonnatehnoloogia valdkonnaga. EBK moodustati 1986. aastal TÜ ning Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi ühisasutusena. Alates 1. jaanuarist 2018 on Tartu Ülikooli struktuuris uus Genoomika Instituut, mis moodustati TÜ Eesti Geenivaramu ja ülikooliga 1. jaanuaril 2018 liitunud Eesti Biokeskuse alusel. Tartu Ülikooli Eesti Geenivaramu https://www.riigiteataja.ee/akt/887832 (vaadatud 16.08.2013) TEA entsüklopeedia (e-väljaanne: [1][alaline kõdulink] (vaadatud 03.08.2013)) Biokeskuse koduleht
Ilse-Aurelie Lepikson

Ilse-Aurelie Lepikson (aastani 1952 Ilse Piksaar, aastatel 1952–1972 Ilse Rosenfeld; 5. detsember 1926 Tallinn – 5. august 2013) oli eesti tarbegraafik ja portselanimaalija. Ilse-Aurelie Lepikson õppis aastatel 1943–1944 Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Koolis ning aastatel 1945–1949 Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis, mille lõpetas keraamikuna. Aastatel 1949–1956 töötas ta ERKI keraamika ja klaasehistöö kateedris õppejõuna ning aastatel 1959–1975 kunstnikuna (aastast 1967 peakunstnikuna) kondiitritoodete vabrikus Kalev. Aastast 1975 tegutses ta vabakunstnikuna ja aastast 1957 oli Eesti Kunstnike Liidu liige. Ilse-Aurelie Lepikson oli tuntud viljaka portselanimaalikunstnikuna, kelle töid iseloomustab tavaliselt tervet eset kattev külluslik, jõuline ja tihe dekoor; graafilist joonerütmi täiendab erk, lausa hõõguv koloriit, kus autor on kasutanud julgelt punase-musta-kulla kombinatsioone, millele on lisandanud värviaktsentidena kõikvõimalikke toone portselanvärvide kogu paletist. Inspiratsiooni sai ta loodusest ja rahvakunstist, millest on sageli välja kasvanud abstraktsed kompositsioonid, kus põhitähelepanu lasub joonte ja pindade põneval rütmistikul. Samuti oli viljakas ja laiahaardeline tema tegevus tarbegraafikuna; ta on kujundanud rohkelt maiustuspakendeid, reklaamivoldikuid ja katalooge. Tema teine abikaasa oli tehnikateadlane Heino Lepikson. http://vana.artun.ee/popText.php?id=280[alaline kõdulink] In memoriam: ILSE-AURELIE LEPIKSON Sirp, 15.08.2013
Merilehm

Merilehm on müütiline olend. Merilehm on tuntud erakordselt suure piimaanni poolest. Vahel harva tulevad merilehmad kaldale ning inimesel õnnestub loom kinni püüda vaid tema ümber täisringi tehes. Merilehmade kari kuulub mere valitsejale (haldjale, kuningale vm). Merilehma motiivi on kasutanud Andrus Kivirähk oma romaanis "Rehepapp". merihärg (mütoloogia)
Folkloorifestival

Folkloorifestival on festival, kus osalevad folkloori viljelevad harrastusgrupid (folkloorirühmad) ja üksikesinejad. Folkloorifestival võib olla kas piirkondlik, üleriigiline või rahvusvaheline. Hiiu folk Märjamaa folk Ostrova festival Peda folk Seto folk Uma pido Viljandi pärimusmuusika festival Viru Folk Võru folkloorifestival Folkloorifestival Baltica Soome-ugri rahvaste folkloorifestival Tartumaa trallam Viru säru Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 127.
Folkloorirühm

Folkloorirühm (rahvamuusika esitajad: folklooriansambel) on folkloori viljelevatest harrastajatest koosnev rühm. Folkloorirühm võib esitada veel elujõulist rahvakultuuri (nt Kihnu või Setumaa kultuuri viljelevad rühmad) või kadunud rahvakultuuri, ühtlasi seda siis taaselustades. Eestis tegutseb u 120 folkloorirühma (2002), kus ühtekokku on u 3000 inimest. Kiitsharakad Helmekaala Kihnumua Leiko Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 127.
Maximinus Daia

Maximinus Daia (ladina keeles Gaius Valerius Galerius Maximinus Daia Augustus; 20. november 270 – juuli/august 313), tuntud ka kui Maximinus II või Maximinus Daza, oli Vana-Rooma keiser aastatel 308 kuni 313.
Rannaõigus

Rannaõigus on ajalooliselt olnud rannaelanike tava võtta enda valdusse merehätta sattunud laevu ja nende lasti või randa uhutud esemeid. Tava esines nt keskajal Läänemere-äärsetes piirkondades kuni ristiusustamiseni, mille järel kiriku- ja riigivõimud selle vastu võitlema asusid. 1211. aastal määras Riia piiskop Albert, et laevnikud säilitavad omandiõiguse oma avariist päästetud varandusele, hilisemad piiskopid ja ordumeistrid uuendasid rannaõiguse keeldu korduvalt. 1254. aastal tühistas kuningas Wilhelm Saksamaal rannaõiguse paganliku tavana. 16.–18. sajandil tavast loobuti ja see kuulutati suureks kuriteoks. Ajupuud Haakrik Hiiu madal Igameheõigus Pootshaak Vandiraiuja Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 470. EKSS: Ajupuit EKSS: Haakrik EKSS: Vandiraiuja
Sindi raudteejaam

Sindi raudteejaam oli raudteejaam Pärnumaal Sindis. Raudteejaam asus kitsarööpmelise Lelle–Papiniidu raudtee ääres. See asus Lelle raudteejaamast 62 kilomeetri kaugusel. Jaam avati 1928. aastal, jaamahoone valmis 1927. aastal. Avamisaegse haldusjaotuse järgi jäi jaam Taali valda. Sindi raudteejaamale eelnes Pärnu poole sõites Tammiste pooljaam ja järgnes Papiniidu jaam. Sindi ja Papiniidu vahel asusid veel Pustusi, Lodja ja Lennuki raudteepeatus. Sindi jaam suleti 1969. aastal seoses Lelle–Pärnu raudteelõigu laiarööpmeliseks ehitamise ja sellest johtunud trassimuutusega. Alates 1998. aastast on Sindi jaamahoone kultuuriministri käskkirjaga arvel kultuurimälestisena (nr 16762). Hoone renoveeriti 2005. aastal, samast aastast kolis sinna Sindi Avatud Noortekeskus. Kitsarööpmeline raudtee Eestis Eesti Muuseumraudtee Eesti kitsarööpmelised raudteed 16762 Sindi raudteejaama peahoone; Kultuurimälestiste register Noortekeskused - Tori vald
Auna tänav

Auna tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis. Auna tänav algab Ristiku tänavalt, ristub Söödi ja Aru tänavaga ning lõpeb Sõle tänaval. Auna tänav on ligikaudu 360 meetri pikkune. 1920. aastail ehitati Tallinna Linnavalitsuse eestvõttel mitmeid munitsipaalmajade gruppe, sealhulgas linnaarhitekt Herbert Johansoni projekteeritud traditsionalistlike hoonetega Pelgulinnas. Sama projekti oli kasutatud ka varem Tallinna keskhaigla töötajate elamute Herne tänaval ja Maisi tänav 4a ja Maisi 6 hoonete rajamisel. Auna 3, 5, Herbert Johansoni projekteeritud ja 1929. aastal ehitatud kahekorruselised korterelamud. Auna 7, Herbert Johansoni projekteeritud ja 1940. aastal ehitatud kahekorruseline korterelamu. Auna 9, tüüpprojekti järgi ehitatud kolmekorruseline korterelamu. Auna 11, 13, 15, tüüpprojekti 1-244-1, Б-8-50 järgi ehitatud kahekorruselised korterelamud. Esialgu oli tänava nimi Muru tänav (alates 26. oktoobrist 1932). Korduvate tänavanimede kaotamisel aga tänava nimi muudeti ja 25. septembril 1959 sai Auna tänav oma praeguse nime. Auna 3 Auna 5 ehk Aru 8 Auna 5 ehk Aru 8 Auna 7 ehk Aru tänav 11 Auna 7 ehk Aru tänav 11, vaade Auna tänava suunalt Auna 7 ehk Aru tänav 11, vaade Auna tänava suunalt http://www.eki.ee/knab/tallinn1.htm Elamu Auna t. 3, 1929. a. kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 01.12.2022) Elamu Aru t. 8/ Auna t. 5,1929. a. kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 01.12.2022) Elamu Aru t. 11/ Auna t. 7, 1929. a. kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 01.12.2022) Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk 26
Medal

Medal (prantsuse keeles medaille, ladina keelest metallum 'metall') on väike, enamasti metallist või sulamist valmistatud, tavaliselt ümar, lame mälestusese või autasu. Medaleid vermitakse mingi sündmuse mälestuseks, juubelikuupäeva puhul, autasuks sõjalise vapruse eest ning teaduse, tehnika, kultuuri, spordi, õppe- või mistahes töö alal saavutatud väga heade tulemuste eest jne. Eristatakse medali esikülge (avers), tagakülge (revers) ja serva. riiklikud medalid juubelimedalid asutuste medalid ühiskondlike organisatsioonide medalid usuorganisatsioonide medalid poliitiliste erakondade medalid koolimedalid spordimedalid Mäleslutsmedal "10 aastat taastatud Kaitseväge" Mälestusmedal "10 aastat taastatud piirivalvet" Eesti füüsika seltsi aumedal Eesti Muinsuskaitse Seltsi teenetemedal Eesti Rahva Tänumedal Suur Ignatsi Jaagu medal Ignatsi Jaagu medal Järvamaa teenetemedal Konrad Mäe medal Kreutzwaldi mälestusmedal Maarja medal Mente et Manu (Tallinna Tehnikaülikooli teenetemedal) Oskar Rütli medal Rahvusvahelistes rahuoperatsioonides osalenute medal Rahvusvahelistes sõjaoperatsioonides osalenute medal Johan Skytte medal Suur Kuldtukat Tallinna raemedal Tartu medal Eesti Teaduste Akadeemia medal Nikolai Alumäe medal Paul Ariste medal Karl Ernst von Baeri medal Harald Kerese medal Wilhelm Ostwaldi medal Karl Schlossmanni medal Paul Kogermani mälestusmedal (1983–1991) Johan Skytte medal Tartu Ülikooli suur medal Tartu Ülikooli medal August Rauberi medal Gerhard Rägo nimeline mälestusmedal Kuldtähe medal Vapruse eest Lahinguteenete eest Töövapruse eest Eeskujuliku töö eest Isamaasõja partisani medal Leningradi kaitsmise eest Suure Isamaasõja võidu medal Vapra töö eest Suures Isamaasõjas Uudismaade ülesharimise eest Emamedal Tööveterani medal 20 aastat võidust 30 aastat võidust 40 aastat võidust Medal Vladimir Iljitš Lenini 100. sünniaastapäeva tähistamiseks Aftenposteni kuldmedal Médaille militaire Saint Helena medal Illis quorum Gottfried Wilhelm von Leibnizi medal Kroonprints Rupprechti medal Medal "Talvelahing Idas" Balti medal Võidu medal Kongressi kuldmedal Medal of Honor Medal Teenete eest Isamaa ees Georgi medal Akadeemik Sergei Vavilovi medal Endel Lippmaa medal Max Plancki medal William Murray medal Thomas Burr Osborne'i medal Fieldsi medal Ernst Homéni medal Ludvig Puusepa medal Balti assamblee medal Balti teaduste akadeemiate medal IEEE aumedal "МЕДАЛИ • Большая российская энциклопедия - электронная версия". bigenc.ru. Originaali arhiivikoopia seisuga 14.10.2017. Vaadatud 02.08.2020.  Medal – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Thomas Morgan

Thomas Hunt Morgan (25. september 1866 Lexington, Kentucky – 4. detsember 1945 Pasadena, California) oli ameerika geneetik, Nobeli auhinna laureaat. Aastal 1933 pälvis ta avastuste eest kromosoomi rollis pärilikkuses Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna. 1915 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks 1919 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks 1933 – Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind "Thomas H. Morgan Facts". The Nobel Prize. Vaadatud 27. detsember 2020.