laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Johannes Meyer

Johannes Meyer (12. aprill/24. aprill 1858 Puhja, Liivimaa – 15. aprill 1945 Adlershorst) oli baltisaksa arstiteadlane ja poliitik (II Riigikogu liige). Ta õppis aastatel 1876–1882 Tartu Ülikoolis, jäkates õpingudid Viinis, Freiburgis ja Berliinis. Alustas praktiseerimist arstina 1884–1886 Lihulas ja Tartus 1886. aastal, 1894. aastast Mellini kliiniku juhataja Tartus. Ta oli Tartu Ülikoolis günekoloogia ja sünnitusabi eradotsent aastatel 1903–1917. Ta oli 31. maist 1923 kuni 7. juunini 1923 II Riigikogu liige, Saksa-Balti Erakonna nimekirjas. Ta astus Riigikogu liikme kohalt tagasi, teda asendas Carl Schilling. Tema isa Georg Julius Theodor Meyer oli Puhja Püha Dionysiuse koguduse õpetaja. Tartu Ülikooli Raamatukogu Teatmematerjalid, TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. veebruar 2014. Vaadatud 29. oktoobril 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Hasselblatt, Arnold: Album academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat, Dorpat 1889 Tartu teated. Dr. med J. Meyer pühitseb kuldpulma, Postimees (1886-1944), nr. 242, 8 september 1937
Karl Heinrich Leo Meyer

Karl Heinrich Leo Meyer (3. juuli 1830 Bledeln, Saksamaa – 6. juuni 1910 Göttingen) oli saksa keeleteadlane, kes töötas pikka aega Tartus. Ta oli vaimuliku poeg. Leo Meyer õppis Göttingeni ülikoolis 1849–56, kus töötas eradotsendina kuni 1862 ja professorina 1862–65, tudeeris veel Berliini ülikoolis. Ta töötas Tartu ülikoolis saksa keele ja võrdleva keeleteaduse professorina 1865–98, seejärel pöördus tagasi Göttingeni, kus pidas professoriametit oma surmani. Meyer avaldas 1876 Liivimaa vanema riimkroonika väljaande, mida peetakse teaduslikult parimaks ja mis on aluseks ka kroonika eestikeelsele tõlkele. Ta oli Õpetatud Eesti Seltsi president aastail 1869–1899. Nikolai Anderson oli tema õpilane. TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918 Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 294.
Ottomar Johann Friedrich Meykow

Ottomar Johann Friedrich Meykow (19. jaanuar (vkj. 7. jaanuar) 1823 Tartu – 17. veebruar (vkj. 5. veebruar) 1894 Tartu) oli baltisaksa õigusteadlane. Ottomar Meykow oli linnakodaniku poeg. Ta õppis Tartu ülikooli õigusteaduskonnas 1842–1846, 1847. aastal kaitses magistritöö teemal "De duplae stipulationis computatione" ja 1850. aastal doktoriväitekirja teemal "Die Diction der römischen Brautgabe". 8. septembril 1847 asus Meykow tööle Venemaa kohtuministeeriumis, 11. detsembril 1851 senati 4. osakonnas, mille sekretäri kohalt nimetati ta 22. mail 1855 Kaasani ülikooli erakorraliseks professoriks Rooma õiguse alal. 13. augustil 1858 asus Meykow tööle Tartu ülikoolis Rooma ja germaani õiguse, üldkohtumenetluse ning üldise praktilise õigusteaduse kateedrisse korralise professori ametikohale. Aastatel 1872–1876 oli ta õigusteaduskonna dekaan ja 1876–1881 Tartu ülikooli rektor. 1885. aasta suvel astus ta ametist tagasi, aga 1887. aastal hakkas Tartu ülikoolis taas tööle ja aastatel 1890–1892 oli uuesti rektor. Seejärel astus ta protestiks venestamise vastu ametist teist korda tagasi. [1] Tartu Ülikooli õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918 Teoseid
Carl Ferdinand Mickwitz

Carl Ferdinand Mickwitz (13. september 1811 Lihula – 2. juuni 1880 Tartu) oli eesti keele lektor Tartu Ülikoolis 1851-1874. Mickwitz õppis aastatel 1828–1833 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Töötas seejärel aastatel 1833–1849 koduõpetajana Kabalas ja Tartus. Aastatel 1849–1852 töötas Tartus loodusteaduste õpetajana. Aastatel 1852–1880 töötas ta Tartus gümnaasiumide inspektorina ja oli aastatel 1851-1874 Tartu Ülikooli eesti keele lektor. Eesti kultuuriloos sai Mickwitz kurikuulsaks eestikeelsete raamatute tsensorina, sest tema oli vastutav isik, kes lükkas Friedrich Reinhold Kreutzwaldi Kalevipoja esimese versiooni 1854. a. tagasi. Kreutzwald ise oli maruvihane ning kirjutas Õpetatud Eesti Seltsi sekretär Emil Sachssendahlile muuhulgas järgmist: “Härra Mickwitzi rumalus läheb üle igasuguse piiri ja seda võib tölpluse musterprooviks pidada. (…) Noh, selles olen ma päris kindel, et iga aus eesti karjakrants peab enda kohta alandavaks jalatõstmisega kaasaskäivat eksperimenti ühe Karl Mickwitzi vastu ette võtta. Tema võib küll järgmisel ja kõigil tulevastelgi semestritel oma kuulajatele selles tükis seletusi anda, mis temasugune lambapea tähendab, kuid üht Kalevipoega ei pea see lojus eluilmaski seletamiseks näpu vahele saama.” Tegelikult oli Mickwitz ainult tsensori abi, õige tsensor oli Alexander de la Croix, kes aga ei osanud eesti keelt. Mis teeb loo veel traagilisemaks on asjaolu, et Mickwitzi eelkäija eesti keele lektori ametis Tartu Ülikoolis ei olnud keegi muu kui Kalevipoja „isa“ – Friedrich Robert Faehlmann. Tema isa Christoph Friedrich Mickwitz oli Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja, vanaisa Christoph Friedrich Mickwitz oli Koeru koguduse õpetaja, tema vanavanaisa Christoph Friedrich Mickwitz oli Tallinna Toomkoguduse õpetaja. Carl Ferdinand Mickwitzi poeg Christoph Friedrich Carl Mickwitz oli baltisaksa päritolu Eesti luuletaja, pedagoog, ajakirjanik (ajalehe Revaler Zeitung toimetaja, peatoimetaja ja väljaandja ning ajalehe Revaler Bote asutaja ja toimetaja) ja poliitik (aastast 1882 Tallinna linnavolikogu liige ja aastast 1905 Balti Konstitutsioonilise Partei esimees). TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918 Arnold Hasselblatt: "Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat", Dorpat: C. Mattiesen, 1889, lk.176 Nr.2464 Fr. R. Kreutzwaldi kirjavahetus II. Kirjad A.H. Neusile, E. Sachssendahlile ja teistele. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus 1956, lk 365-366. Vt. ka: Karl Taev: Kreutzwaldi “Kalevipoeg” ja tsaristlik tsensor. – Looming 1/1952, lk 111-121. 200 aastat eesti keele ülikooliõpet. Juubelikogumik. Tartu: Tartu Ülikooli eesti keele õppetool 2003, lk. 408-409.
Georgi Mihhailovski

Georgi Pavlovitš Mihhailovski (10. mai (28. aprill vkj) Singurõ, Žitomiri maakond, Volõõnia kubermang, Venemaa – 31. detsember (18. detsember vkj) 1912 Tartu) oli vene geoloog, Tartu Ülikooli geoloogia professor 1905–1912. Mihhailovski oli mõisaomaniku poeg. Ta sündis oma isa mõisas kuue kilomeetri kaugusel Žitomirist. Ta lõpetas 1890 Odessa 2. gümnaasiumi ja õppis kuni 1904. aastani Keiserlikus Novorossiiski ülikoolis, mida tänapäeval nimetatakse Odessa ülikooliks. Algul töötas ta Varssavi ülikoolis assistendina, seejärel oli kolm aastat sealse mineraloogiakabineti hoidja Tartu ülikooliski õppinud professor Aleksandr Lagorio alluvuses. 1898 sõitis ta Peterburi, kus töötas Geoloogiakomitees algul kaastöölise ja hiljem abilisena. Ühtlasi töötas ta Venemaa siseministeeriumi kantseleis sekretärina. Geoloogiakomitees huvitus ta põhiliselt paleontoloogiast, uuris Lõuna-Venemaa lademeid Aleksander Michalski ja Nikolai Sokolovi käe all. 1904 sai ta magistrikraadi. 1905 valiti ta Tartu ülikooli erakorraliseks professoriks ja 1912 korraliseks professoriks. Tema algatusel korraldati esimene suurem üliõpilaste välipraktika: geoloogilis-botaaniline õppeekskursioon Tallinna ja Narva ümbrusse. Ta oli Tartu Ülikooli loodusteaduste maja (Vanemuise 46) ehituse initsiaator ning tegi ka loodusteadlastele vajaliku ruumiplaneeringu eskiisi. 1906 osales ta Mexicos 10. rahvusvahelisel geoloogiakongressil, kus 34 riigist oli 312 delegaati. Selle reisi ajal külastas ta veel USA-d, Kuubat ja mitut Euroopa riiki, Itaalias käis ka Vesuuvi vulkaani vaatamas. Mihhailovski kirjutas luuletusi, kuid mitte avaldamiseks; tema 1905. aasta revolutsiooni sündmustest ajendatud luuletused ei oleks mingil juhul tsensuuri läbinud. Viimastel eluaastatel põdes ta kroonilist neerupõletikku. Ta ei jõudnud lõpetada oma ajaloolise geoloogia õpikut. 185 aastat geoloogia õpetamise algusest Tartu ülikoolis Eesti Loodus 2005/10 "Ülikooli loodusteaduste maja valmimise 100. aastapäeva tähistati näitusega" Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskond, 25.11.2014 Foto Foto
Sergei Mihnov

Sergei Dmitrijevitš Mihnov (8. oktoober 1860 Kiiev – 3. august 1924 Voronež) oli arstiteadlane. Ametniku poeg, aadlik. Õppis Peterburi Ülikoolis ja Sõjalis-Meditsiinilises Akadeemias, kus ka töötas. Oli Tartu Ülikoolis sünnitusabi ja naistehaiguste professor 1903–1918, seejärel kolis Voroneži. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
Aleksandr Miklaševski

Aleksandr Nikolajevitš Miklaševski (vene keeles Александр Николаевич Миклашевский; 8. detsember 1864 – 24. august 1911 Gorodnja) oli vene õigusteadlane. Aadlik. Õppis Moskva Ülikoolis, kus ka töötas. Oli Tartu Ülikoolis statistika ja poliitilise ökonoomia professor 1896–1911. TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
Julius Octavianus Mikszewicz

Julius Octavianus Mikszewicz (24. oktoober 1824 – 5. mai 1878 Kaasan) oli Tartu Ülikoolis poliitilise ökonoomia eradotsent 1853–1855. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
1223

Sajandid: 12. sajand – 13. sajand – 14. sajand Aastakümned: 1170. aastad 1180. aastad 1190. aastad 1200. aastad 1210. aastad – 1220. aastad – 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad Aastad: 1218 1219 1220 1221 1222 – 1223 – 1224 1225 1226 1227 1228 1223. aasta (MCCXXIII) oli 13. sajandi 23. aasta. 31. mai – Mongolite invasioon Venemaale: Mongolid võitsid tänapäeva Ukraina aladel toimunud Kalka lahingus Vene vürstiriikide koalitsiooni. 14. juuli – Suri Prantsuse kuningas Philippe II Auguste, uueks kuningaks sai Louis VIII. Veebruar või märts – Saarlased koos läänemaalaste, varbolaste, järvalaste ja virulastega piirasid ülestõusu käigus edutult Tallinna. Sakslased vallutasid Viljandi. ... 29. jaanuar – Moritz, Viljandi foogt 25. märts – Afonso II, Portugali kuningas 14. juuni – Philippe II, Prantsusmaa kuningas Hebbe, Taani foogt
Pavel Mištšenko

Pavel Ivanovitš Mištšenko (5. november 1869 Senkovka – 1938) oli vene botaanik. Ta oli vaimuliku poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1898–1902. Oli Tartus botaanika eradotsent 1909–1912, hiljem töötas Krasnodari PI-s. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
Theodor Carl Mithoff

Theodor Carl Mithoff (4. veebruar 1835 Göttingen – 30. jaanuar 1891 Berliin) oli Tartu ülikooli poliitilise ökonoomia professor 1873–1885. Kaupmehe poeg. Õppis Hannoveri, Göttingeni, Berliini ja Pariisi ülikoolis. Töötas Göttingeni Ülikoolis professorina 1887–1892. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
Claus Mohr

Claus Mohr (6. juuli 1806 Horst – 28. juuni/9. august 1853 Riia) oli saksa klassikaline filoloog. Claus Mohr oli maamees Johann Mohri poeg. Ta õppis Tartu Ülikoolis aastail 1827–30 ja oli Tartus klassikalise filoloogia eradotsent aastatel 1832–53. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918 Claus Mohri biograafia Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia osakonna kodulehel
Johann Christian Moier

Johann Christian Moier (10. märts 1786 Tallinn – 1. aprill 1858 Bunino) oli baltisaksa arstiteadlane. Johann Christian Moier oli vaimuliku poeg. Ta õppis Tartu Ülikoolis 1803–05, tudeeris ka Göttingeni ja Padua ülikoolis. Ta töötas 1814–1836 Tartu Ülikoolis kirurgia professorina. 1817–1830 oli Moier neljal korral lühikest aega Tartu Ülikooli arstiteaduskonna dekaan. Ta oli 1834–1836 Tartu Ülikooli rektor. Seejärel kolis Moier oma valdustesse Orjoli kubermangus Buninos, kuhu jäi elama surmani. Tema õpilaste hulka kuulusid Nikolai Pirogov, Vladimir Dal, Fjodor Inozemtsev ja Aleksei Filomafitski. Pirogov võttis temalt üle kirurgia õppetooli juhtimise. 14. juulil 1814 abiellus Moier Maria Protassovaga, kes oli Vassili Žukovski õetütar. Moier õpetas oma naiselegi arstiteadust ja see käis Tartu naistevanglas vange ravimas. Abielust sündis pärast mitu aastat kestnud abielu tütar Jekaterina. 18. märtsil 1823 sündis neil surnud poeg ja ka ema suri samal päeval. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
Theodor Georg Andreas Molien

Theodor Georg Andreas Molien (29. august 1861 Riia – 25. detsember 1941 Tomsk) oli matemaatik. Kellassepa poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1880–1883, tudeeris ka Leipzigi Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis puhta matemaatika dotsendina 1885–1900, seejärel oli professor Tomskis. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918 Biograafia Bibliograafia Teoseid
John Alexander Montague

John Alexander Montague (1772 – surma aeg teadmata) oli Tartu Ülikoolis inglise keele lektor 1806–1812. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
Pascal Ettore Morelli

Pascal Ettore Morelli (sündis 1777, surmaaeg teadmata) oli Tartu Ülikoolis itaalia keele lektor 1815–1818. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
1222

1222. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1170. aastad 1180. aastad 1190. aastad 1200. aastad 1210. aastad - 1220. aastad - 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad Aastad: 1217 1218 1219 1220 1221 - 1222 - 1223 1224 1225 1226 1227 Rajati Padova ülikool. Rootsi kuningaks sai Erik XI Laspe. Piacenzas Itaalias alustati toomkiriku ehitust Taani kuningas Valdemar II vallutas osa Saaremaast Saarlaste malev ründas taanlaste Varbola linnust ning vallutas selle Nichiren, jaapani budistlik munk ja õpetaja Rootsi kuningas Johan I
Wilhelm Moritz

Ludwig Wilhelm Moritz (28. veebruar 1777 Rõngu – 3. aprill 1830 Tartu) oli Eesti vaimulik ja Tartu Ülikooli eesti keele lektor. Ta oli vaimuliku poeg. Õppis Riia lütseumis, hiljem Königsbergis Collegium Fridericianumis. Usuteadust õppis (immatrikuleeriti 24. augustil 1795) Halle Ülikoolis 1795–1798. Töötas koduõpetajana Liivimaal. Ordineeriti 26. aprillil 1803 õpetajaks. Oli aastatel 1803–1806 Tartu Jaani koguduses eestlaste adjunktõpetaja, 1806–1830 aga õpetaja. Lisaks oli ta eesti keele lektor Tartu Ülikoolis aastatel 1817–1822. Tema isa oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja Johann Christian Friedrich Moritz, tema vanem vend Johann Christian David Moritz oli Tori ja Tarvastu Peetri koguduse õpetaja, tema noorem vend Friedrich Gottlieb Moritz oli Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918 Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Johann Richard Mucke

Johann Richard Mucke (23. märts 1846 Pirna, Saksimaa – 10. november 1925 Pötzscha) oli saksa teadlane. Mucke oli kaupmehe poeg. Ta õppis Leipzigi ja Marburgi ülikoolis. Aastal 1878 oli ta eradotsent ja aastatel 1881–1884 professor Greifswaldi ülikoolis. Aastatel 1884–1909 töötas ta Tartu ülikoolis geograafia-, etnograafia- ja statistikaprofessorina. TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
Misplaced Childhood

Misplaced Childhood on ansambli Marillion kolmas stuudioalbum, mis ilmus 1985. aastal ja on siiani nende kõige paremini müünud album. Juunis 1985 jõudis see Suurbritannia edetabeli esikohale. See oli Marillioni esimene kontseptalbum. Albumil on nende edukaim singel "Kayleigh", mis tõusis Suurbritannia edetabelis 2. kohale ja oli edukas ülemaailmselt. "Pseudo Silk Kimono" – 2:14 "Kayleigh" – 4:03 "Lavender" – 2:25 "Bitter Suite" – 7:56 "Brief Encounter" "Lost Weekend" "Blue Angel" "Misplaced Rendezvous" "Windswept Thumb" "Heart of Lothian" – 4:02 "Wide Boy" "Curtain Call" "Waterhole (Expresso Bongo)" – 2:13 "Lords of the Backstage" – 1:52 "Blind Curve" – 9:29 "Vocal Under a Bloodlight" "Passing Strangers" "Mylo" "Perimeter Walk" "Threshold" "Childhood's End?" – 4:33 "White Feather" – 2:25 1998. aastal ilmunud kaheplaadilise uustöötluse teise CD peal on järgmised lisalood: "Lady Nina" (Extended 12" Version) – 5:50 "Freaks" (Single version) – 4:08 "Kayleigh" (Alternative Mix) – 4:03 "Lavender Blue" (Lavender Remix) – 4:22 "Heart of Lothian" (Extended Mix) – 5:54 "Pseudo Silk Kimono" (Demo) – 2:11 "Kayleigh" (Demo) – 4:06 "Lavender" (Demo) – 2:37 "Bitter Suite" (Demo) – 2:54 "Lords of the Backstage" (Demo) – 1:46 "Blue Angel" (Demo) – 1:46 "Misplaced Randezvous" (Demo) – 1:56 "Heart of Lothian" (Demo) – 3:49 "Waterhole (Expresso Bongo)" (Demo) – 2:00 "Passing Strangers" (Demo) – 9:17 "Childhood's End?" (Demo) – 2:23 "White Feather" (Demo) – 2:18
Aleksandr Muratov

Aleksandr Aleksandrovitš Muratov (vene keeles Александр Александрович Муратов; 18. juuli 1851 Rjazani kubermang – 1918) oli vene arstiteadlane. Kaupmehe poeg. Õppis Moskva ülikoolis, ka töötas seal. Oli Tartu ülikoolis sünnitusabi ning naiste- ja lastehaiguste professor 1898–1901, hiljem töötas veel Kiievis. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
Johann Heinrich Mühlau

Johann Heinrich Mühlau (20. juuni 1839 Dresden – 18. september 1914 Wernigerode) oli saksa usuteadlane. Ametniku poeg. Õppis Leipzigi Ülikoolis, kus ka töötas, tudeeris veel Erlangeni Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis eksegeetika professorina 1871–1895, seejärel oli professor Kieli Ülikoolis kuni 1911. aastani. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918 Foto
Johann Ludwig Müthel

Johann Ludwig Müthel (20. veebruar 1764 Cesvaine – 24. mai 1812 Tartu) oli õigusteadlane. Vaimuliku poeg. Õppis Halle ja Göttingeni Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis kohaliku õiguse professorina 1802–1812. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918 Johann Ludwig Müthel veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" Allgemeine Deutsche Biographie: Müthel, Johann Ludwig (saksa keeles) Wikisource
1224

1224. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1170. aastad 1180. aastad 1190. aastad 1200. aastad 1210. aastad - 1220. aastad - 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad Aastad: 1219 1220 1221 1222 1223 - 1224 - 1225 1226 1227 1228 1229 Asutati Napoli ülikool. Tartu vallutamine Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu väe poolt, millega suruti lõplikult maha mandrieestlaste 1223. aastal alanud ülestõus. algas Viljandi ja Otepää kivilinnuste ehitamine. ... Vjatško, Koknese vürst
Pingviinlased

Pingviinlased (Spheniscidae) on lindude sugukond, mis on pingviiniliste (Sphenisciformes) seltsi ainus sugukond. Sugukonda kuulub 6 perekonda kokku 17 või 18 retsentse liigiga. Pingviinlased on lennuvõimetud veelinnud, kellest enamik elab lõunapoolkeral, eriti Antarktikas[viide?]. Aptenodytes forsteri – keiserpingviin Aptenodytes patagonicus (Aptenodytes patagonica) – kuningpingviin Eudyptes chrysocome (Eudyptes crestatus) – kaljupingviin Eudyptes chrysolophus – tuttpingviin Eudyptes moseleyi (Eudyptes chrysocome moseleyi) – käharpingviin Eudyptes pachyrhynchus – kõrvukpingviin Eudyptes robustus – tiniheke kõrvukpingviin Eudyptes schlegeli – tanupingviin Eudyptes sclateri – kroonpingviin Eudyptula minor – kääbuspingviin Eudyptula minor albosignata (Eudyptula albosignata) Eudyptula minor novaehollandiae (Eudyptula novaehollandiae) – austraalia kääbuspingviin Megadyptes antipodes – erakpingviin Pygoscelis adeliae – adeelia pingviin Pygoscelis antarcticus (Pygoscelis antarctica) – valjaspingviin Pygoscelis papua – eeselpingviin Spheniscus demersus – aafrika pingviin (prillpingviin) Spheniscus humboldti – guaanopingviin Spheniscus magellanicus – patagoonia pingviin Spheniscus mendiculus – galápagose pingviin Crossvallia unienwillia Crossvallia waiparensis Keiserpingviinid Guaanopingviinid akvaariumis Adeelia pingviin Galápagose pingviin Kääbuspingviin "Pingviine ähvardab hävimisoht kõikjal maailmas" Delfi Forte, 10. september 2010 Priit Ennet: "Iidsed pingviinid olid hallid ja punakaspruunid" ERR Teadus, 2. oktoober 2010
Heinrich von Bistram

Bengt Heinrich von Bistram (16./26. märts 1667 – 29. september/10. oktoober 1724) oli Eestimaa rüütelkonnategelane ja mõisnik ning sõjaväelane Rootsi teenistuses (ooberstleitnant). Bengt Heinrich von Bistram Vana-Riisipere ja Rummu mõisniku, kindralmajor Georg von Bistrami (1624–1687) ja Anna Elisabeth von Bistrami (sünd. von Taube) pojana. Oli Eestimaa rüütelkonna peamees 1701–1702. Teenis ooberstleitnandina Põhjasõjas Harjumaa maarügemendis ja oli 1710–1724 Eestimaa maanõunik. Talle kuulusid Rummu, Riisipere ja Alu mõis. Bistram maeti 16./27. veebruaril 1725 Tallinna, vappepitaaf Eestis Tallinna Toomkirikus. Esimest korda abiellus Bengt Heinrich von Bistram 1691. aastal Tallinnas vabapreili Margaretha Elisabeth von Ferseniga (1669–1710), kes oli feldmarssal Otto Wilhelm von Ferseni ja Gertrude von Ferseni (sünd. von Uexküll) tütar. Abielust sündisid: Gertrude Elisabeth (sündis 1692) Otto Wilhelm (sündis 1693) Christina (1694–1725), abiellus Sagadi mõisniku Hans Heinrich von Fockiga Jürgen (sündis 1695) Gertrude Wilhelmine (1696–1772), abiellus Eestimaa rüütelkonna peamehe Jakob Johann von Tiesenhauseniga Juliana Helena (1698–1745), abiellus Eestimaa rüütelkonna peamehe Gustav Magnus von Rehbinderiga Anna Elisabeth (1699–1774), abiellus Christoph von Derfeldeniga Gustav Heinrich, leitnant, Rummu ja Alu mõisnik Gustav Magnus Bengt Friedrich (1711–1773), Vana- ja Uue-Riisipere mõisnik, Eestimaa maanõunik Gotthard von Bistram, leitnant, Raikküla mõisnik Bistram BENGT HEINRICH VON BISTRAM, HARJU MAARÜGEMENDI OOBERSTLEITNANT, www.kolmekrooniklubi.eu, (vaadatud 29.11.2023) B.H. von Biestrami (srn. 1724) vapp-epitaaf kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 02.01.2024) Heinrich von Bistram veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust http://www.ra.ee/apps/kinnistud/index.php/et/kinnistud/view?id=16612
1225

1225. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1170. aastad 1180. aastad 1190. aastad 1200. aastad 1210. aastad - 1220. aastad - 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad Aastad: 1220 1221 1222 1223 1224 - 1225 - 1226 1227 1228 1229 1230 ... ... Aquino Thomas, teoloog ja filosoof ...
Ghostface Killah

Ghostface Killah (kodanikunimega Dennis Coles; sündinud 1. mail 1970 New Yorgis) on Ameerika räppar ja Wu-Tang Clani nimelise hiphopansambli liige. Esinejanime võttis ta 1979. aastal ilmunud kung fu filmist "Mystery of Chessboxing". Killah'l on 2003. aastal sõlmitud leping Def Jam Recordsiga. 1996 – "Ironman" 2000 – "Supreme Clientele" 2001 – "Bulletproof Wallets" 2004 – "The Pretty Toney Album" 2005 – "Put It On The Line" 2006 – "Fishscale" 2006 – "More Fish" 2007 – "The Big Doe Rehab" Ghostface Killah' koduleht Ghostface Killah' MySpace
David Irving

David John Cawdell Irving (sündinud 24. märtsil 1938) on Briti ajaloolane, kes on spetsialiseerunud teise maailmasõja sõjaajaloole. Ta on tuntud kui holokaustieitaja. "The Destruction of Dresden" (1963) ISBN 0-7057-0030-5, uustrükk 1995 "Apocalypse 1945, The Destruction of Dresden", Redigeeritud 2007 "The Mare's Nest" (1964) "The Virus House" (1967) "The Destruction of Convoy PQ17" (1968). Uuendatud 2009 "Accident – The Death of General Sikorski" (1967) ISBN 0-7183-0420-9 "Breach of Security" (1968) ISBN 0-7183-0101-3 "The Rise and Fall of the Luftwaffe" (1973), Erhard Milchi biograafia ISBN 0-316-43238-5 "The Night the Dams Burst" (1973). (1. osa , 2. osa, 3. osa) "Hitler's War" (1977), Hitler's War, uustrükk 2000 Millennium edition "The Trail of the Fox" (1977), Erwin Rommeli biograafia ISBN 0-525-22200-6, uustrükk 1999 Wordsworth Military Library, ISBN 1-84022-205-0 "The War Path" (1978), ISBN0-670-74971-0 "The War Between the Generals" (1981) "Uprising!" (1981), ISBN 0-949667-91-9 "The Secret Diaries of Hitler's Doctor"[ISBN 0-02-558250-X "The German Atomic Bomb: The History of Nuclear Research in Nazi Germany" (1983), ISBN 0-306-80198-1 "Der Morgenthau Plan" 1944–45 (1986) "War between the Generals" (1986) ISBN 0-86553-069-6.Uuendatud 2010. "Hess, the Missing Years" (1987) Macmillan, ISBN 0-333-45179-1 Hess, the Missing Years 1941–1945 [1]"Hess, the Missing Years 1941–1945" (2010) "Churchill's War" (1987) ISBN 0-947117-56-3 (1. osa, 2. osa, 3. osa, 4.osa) "Destruction of Convoy PQ-17" (1968), uustrükk (1980) ISBN 0-312-91152-1 "Göring" (1989), Hermann Göringi biograafia, ISBN 0-688-06606-2. Uuendatud 2010. "Das Reich hört mit" (1989) "Hitler's War" (1991), uustrükk sisaldab "The War Path" "Der unbekannte Dr. Goebbels" (1995) "Goebbels – Mastermind of the Third Reich", Joseph Goebbelsi biograafia (1996) ISBN 1-872197-13-2, parandatud trükk 2014 "Nuremberg: The Last Battle" (1996) ISBN 1-872197-16-7 "Churchill's War Volume II: Triumph in Adversity" (1997) ISBN 1-872197-15-9 (1. osa, 2. osa, 3. osa) "Hitler's War and the War Path" (2002) ISBN 1-872197-10-8 Koduleht
Ain Vares

Ain Vares (sündinud 29. juulil 1966 Kuressaares) on kristlik eesti kunstnik ja tarbegraafik. Art Gallery of Ain Vares, ametlik koduleht Logolife disain, ametlik koduleht