laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Scott Horowitz

Scott Jay Horowitz (sündinud 24. märtsil 1957) on endine Ameerika Ühendriikide õhuväelane ja NASA astronaut. Horowitz valiti NASA astronaudiks 1992. aastal ning 1996. aastal osales ta piloodina missioonil STS-75. 1997. aastal osales ta missioonil STS-82 ja 2000. aastal missioonil STS-101. 2001. aastal juhtis ta missiooni STS-105, külastades selle raames Rahvusvahelist kosmosejaama. Horowitz lahkus NASAst 2004. aastal. Ta naasis NASAsse järgmisel aastal, asudes tööle abidirektorina, vastutades NASA mehitatud Kuu-missioonide eest. Horowitz lahkus NASAst 2007. aastal. Horowitz on Mars Society liige ning ta on seisukohal, et NASA peaks saatma Marsile mehitatud missioone ning looma sinna permanentsed baasid ja kolooniad. "Scott J. "Doc" Horowitz, PH.D. (Colonel, USAF, Ret.)" (PDF). NASA. Vaadatud 24. november 2019. "As of Oct. 1, 2007, Scott Horowitz resigned his position as Associate Administrator for the Exploration Systems". NASA. Originaali arhiivikoopia seisuga 29. november 2022. Vaadatud 24. november 2019.
Koli rahvuspark

Koli rahvuspark (soome keeles: Kolin kansallispuisto) on rahvuspark Soomes Põhja-Karjala maakonnas Joensuu ja Lieksa linna ning Kontiolahti valla territooriumil. Koli on üks tuntumaid looduslikke vaatamisväärsusi Ida-Soomes ja tuntuim Soome rahvusmaastik. Koli rahvuspargis asub vana ohverduspaik. Piirkonda on kasutatud alepõllunduse jaoks. Viimased suuremad alepõllunduse jaoks süüdatud metsapõlengud põlesid 20. sajandi alguses. Alet hakati taas põletama 1994. aastal. Lisaks loodusele kaitstakse Kolis kultuurmaastikke ja hoitakse au sees vanu tööviise. Rahvuspargis põletatakse alet, hooldatakse niite ja pärandmaastike säilitamiseks tegeldakse karjatamisega. Koli maastikud on inspireerinud helilooja Jean Sibeliust, kunstnik Eero Järnefelti ja kirjanik Juhani Ahot. Rahvuspargis asub Lõuna-Soome kõrgeim paik Ukko-Koli (347 meetrit üle merepinna). Koli rahvuspargis asub külastuskeskus Ukko. "Käyntimäärät maastossa". Metsähallitus. Vaadatud 18.06.2020. "Kolin kansallispuisto". luontoon.fi. Vaadatud 24.11.2020. "Nature attractions in Koli". Koli.fi. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. detsember 2020. Vaadatud 27. novembril 2020. "History of Koli National Park". nationalparks.fi. Vaadatud 27. novembril 2020. Metsähallitus (2019). Kansallispuisto Koli (PDF). Koli National Park
Joshua Wong

Joshua Wong Chi-fung (hiina 黃之鋒 / 黄之锋; sündinud 13. oktoobril 1996 Hongkongis) on Hongkongi üliõpilasaktivist ja poliitik. Ta on Hongkongi partei Demosistō peasekretär.
Karpsõlg

Karpsõlg (inglise keeles box brooch, saksa keeles Gotlandfibel, Dosenfibel) on skandinaaviapärane, peamiselt Gotlandil kantud sõletüüp, mis on ühtaegu rõivakinnitusvahend ja pisiesemete mahutamiseks mõeldud paksu ketta kujuline karbike. Karpsõlg on kujult ümmargust karpi meenutav, enamasti pealt ja külgedelt rikkalikult loomornamendiga kaetud ja sageli osaliselt kullatud. Ümmargune ava, millest saab esemeid panna sõle sisemusse, paikneb sõle taga kinnitusnõela all. Sõlg oli viikingiaegse naisteriietuse osa, erinevalt paaris-ovaalsõlgedest kanti karpsõlge üksikult ja sellega kinnitati sõba hõlmad kaela juures. Karpsõlg kujunes skandinaaviapärasest ümmargusest ketassõlest Gotlandi kohaliku tüübina 8. sajandil. Karpsõlgi on sadade kaupa leitud Ojamaalt, kuid mujalt teistest viikingiaegsetest keskustest märksa vähem - näiteks Ojamaa naabruses asuvalt Ölandi saarelt on kümmekond leidu ja olulisest kaubanduskeskusest Birkast ainult üks. Läänemere idakaldalt on teada üksikuid karpsõlgede leide Kirde-Poolast, Kaliningradi oblastist, Kuramaalt ja ühest Väina jõe äärsest matmispaigast. Eesti alalt on kaks leidu. 2019. aasta kevadel leiti Ida-Virumaalt Varjast väga hästi säilinud karpsõlg, mis dateeriti viikingiaja varasemasse perioodi, 8.–9. sajandisse. On teada ka üks varasem leid, hilisviikingiaegne karpsõlg Lääne-Eestist Kasarist, kuid seda pole siiani muinsuskaitseametile üle antud. https://mittelalter.fandom.com/de/wiki/Gotlandfibel https://www.metmuseum.org/art/collection/search/466247 https://www.metmuseum.org/art/collection/search/466090 https://heureka.postimees.ee/6833622/ida-virumaalt-leiti-eestis-haruldane-viikingiaegne-solg Karpsõlg Mittelalter Wikis
Pansofi (Ivlijev)

Pansofi (vene keeles Пансофий; kodanikunimega Павел Яковлевич Ивлиев Pavel Jakovlevitš Ivlijev; 1881 Nikolajevsk, tänapäeval Pugatšov – 21. detsember 1937 Novosibirski oblast) oli Venemaa vanausu vaimulik (alates 1929 Rostovi ja Kurski piiskop) ja pühak.
2020. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused

2020. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused pidid toimuma 11.–24. maini Ungaris Budapestis. 20. märtsil teatati siiski, et võistlused on edasi lükatud koroonapandeemia tõttu ja toimuvad 17.–30. augustini 2020. Mai alguses teatas Euroopa Ujumisliit, et lükkab võistluse edasi 2021. aasta maini. Võistlused toimusid 10.–23. maini 2021. Võistluste toimumiskohad on Doonau areen Budapesti kesklinnas, kus selguvad Euroopa meistrid ujumises, vettehüpetes ja kujundujumises. Avaveeujumises selguvad võitjad Lupa järves, mis asub Budakalászi linnas. 35. korda peetavate Euroopa meistrivõistluste korraldaja otsustas Euroopa Ujumisliit LEN 9. juulil 2016. aastal Budapestis toimunud juhatuse koosolekul. Peale 1926. aasta, 1958. aasta, 2006. aasta ja 2010. aasta toimuvad Budapestis juba viiendad ujumise Euroopa meistrivõistlused. Budapest korraldas kolm aastat varem 2017. aasta ujumise maailmameistrivõistlused. Võistluste toimumiskohad on Doonau areen Budapesti kesklinnas ujumise, vettehüpete ja kujundujumise võistluste jaoks ning Lupa järv, mis asub Budakalászi linnas (Budapesti suurlinnapiirkond) avaveeujumise võistlusteks. Harjutamiseks ja soojendamiseks kasutatakse veel kolme järgmist kohta: Komjádi bassein, BVSC bassein ja Széchy Tamás bassein.   *   Korraldajariik
Amvrossi (Pappa-Georgopoli)

Amvrossi (vene keeles Амвросий; kodanikunimega Амирей Паппа-Георгополи Amirei Pappa-Georgopoli; kreeka keeles Ἀμοιραίας Πάππα-Γεωργοπόλοι Amoiraias Pappa-Georgopoli; 1791 Maistra – 30. oktoober/11. november 1863 Celje) oli õigeusu vaimulik (Dabro-Bosna metropoliit 1835–1840) ja vanausu Belaja Krinitsa hierarhia esimene kirikupea (Belaja Krinitsa metropoliit) aastatel 1846–1847.
Araona keel

Araona keel on Boliivias räägitav keel, mis kuulub takana keelkonda. 2006. aastal rääkis araona keelt umbes 110 inimest Manupari jõe valgalal. Keeles on 4 vokaalfoneemi ja 19 konsonantfoneemi. https://www.ethnologue.com/18/language/aro/ Lyle Campbell and Veronica Grondona "Language endangerment in South America: The clock is ticking." (167-234). Crevels, Mily "The Indigenous Languages of South America" (2012) Key, Mary Ritchie; Tugwell, R. Michael; Wessels, Marti (January 1992). "Araona Correspondences in Tacanan". International Journal of American Linguistics. 58 (1): 96–117. https://glottolog.org/resource/languoid/id/arao1248 http://endangeredlanguages.com/lang/3858
1991. aasta ujumise sprindi Euroopa meistrivõistlused

1991. aasta sprindi ujumise Euroopa meistrivõistlused olid esimesed võistlused, mis hiljem on ujumise lühiraja Euroopa meistrivõistlused. Need toimusid 6. kuni 8. detsembrini 1991. aastal Saksamaal Gelsenkirchenis ja selle korraldas Euroopa Ujumisliit (Ligue Européenne de Natation - LEN).. Sellel avavõistlusel olid kavas 50 m distantsid vaba-, selili-, rinnuli- ja liblikujumises, 100 m kompleksujumine ja 4 × 50 m teateujumine vaba- ja kompleksujumises. Maailmarekord: 21,76 (1990) Nils Rudolph,  Saksa DV
Kirill (Timofejev)

Kirill (Kiprian Timofejev umbes 1786 – 2/14. detsember 1873) oli vanausu vaimulik (Belaja Krinitsa metropoliit 1849–1873). Metropoliit Amvrossi pühitses ta 25. detsembril 1846/6. jaanuaril 1847 diakoniks, 1/13. jaanuaril preestriks ja 6/18. jaanuaril 1847 piiskopiks (Mainosi piiskop). Seejärel pühitsesid nad koos Arkadi (Dorofejevi) Slava Rusa piiskopiks, Kirill üksi pühitses Onufri (Parussovi) Braila piiskopiks ja koos Onufriga Sofroni (Žirovi) Simbirski piiskopiks. Nendest piiskoppidest algab vanausuliste esimene, Belaja Krinitsa hierarhia. Pärast Amvrossi pagendamist valisid Onufri ja Sofroni ta 4/16. jaanuaril 1849 Belaja Krinitsa metropoliidiks ja pühitsesid ametisse.
Antoni (Šutov)

Antoni (Andrei Illarionovitš Šutov 1800 või 1812 Nastasino küla, Moskva kubermang – 8. november 1881 Moskva) oli Venemaa vanausu vaimulik (1853–1861 Vladimiri ja kogu Venemaa peapiiskop, 1861–1881 Moskva ja kogu Venemaa peapiiskop). Metropoliit Kirill pühitses ta 3. veebruaril 1853 piiskopiks, samal aastal naasis ta illegaalselt Venemaale ning asus üles ehitama sealset vanausu kirikut.
Joann (Kalinin)

Joann (Spiridon Kiprianovitš Kalinin; 1868 Sergejevka küla, Saratovi kubermang – 27. august 1956 Moskva) oli Vene vanausu (Novozõbkovi hierarhia) kirikupea (Moskva ja kogu Venemaa peapiiskop) aastail 1944–1955. Ta pidas vaimulikke talitusi oma kodukülas, kuni põgenes repressioonide eest Stalingradi. 1939. aastal pühitses peapiiskop Mihhail (Kotšetov) ta piiskopiks. Oktoobris 1944 valisid Kuibõševi piiskop Pavel ja Volski piiskop Paissi ta Moskva ja kogu Venemaa peapiiskopiks. Pärast sõda asus ta legaalse kirikupeana Moskvasse. Tema poeg Aristarh oli Novozõbkovi hierarhia Moskva ja kogu Venemaa peapiiskop aastail 1996–2000 ja venna pojapoeg Aleksandr on praegune Moskva ja kogu Venemaa patriarh.
Jeremija (Matvijevitš)

Jeremija (Jakov Vinaljevitš Matvijevitš; 27. november 1883 Svirbõ küla – 17. juuni 1969 Novozõbkov, Brjanski oblast) oli Venemaa vanausu (Novozõbkovi hierarhia) kirikupea (Novozõbkovi, Moskva ja kogu Venemaa peapiiskop) aastail 1963–1969.
Aristarh (Kalinin)

Aristarh (Afanassi Spiridonovitš Kalinin; 9. märts 1907 – 4. mai 2000 Novozõbkov) oli Venemaa vanausu (Novozõbkovi hierarhia) kirikupea (Novozõbkovi, Moskva ja kogu Venemaa peapiiskop) aastail 1996–2000. Peapiiskop Joann (Kalinin)i poeg.
Aleksandr (Kalinin)

Aleksandr (Avdei Domidovitš Kalinin; sündinud 25. novembril 1957 Volgogradis) on Venemaa vanausu (Novozõbkovi hierarhia) kirikupea alates 2000. aastast (Moskva ja kogu Venemaa patriarh, kuni 2002. aastani peapiiskop).
Valga aukodanik

Valga aukodanik on aunimetus, Valga linna kõrgeim tunnustus, mis antakse isikule Valga linnale osutatud eriliste teenete eest. Valga aukodaniku aunimetust antakse välja 2005. aastast. Aunimetusega kaasneb Valga Raemedal ja rahaline preemia. 2005 – Aime Lõhmus 2006 – Peep Audova 2007 – Linda Markus 2008 – Vikki Pennonen 2009 – Ivan Mannine 2010 – Laine Mänd 2011 – Uno Heinla 2012 – Ülo Mere 2013 – Meelis Kivi 2014 – Aasa Põder 2015 – Sirje Päss 2016 – Galina Babitš 2017 – Ragnar Kond 2018 – Ērika Kaša 2019 – Lenel Rand 2020 – Raimond Luts Valga uus aukodanik on Erika Kaša. Lõuna-Eesti Postimees, 26. mai 2018 Lehes, Marion. Valga linna aukodanikuks valitud Raimond Luts võttis vastu raemedali. Lõuna-Eesti Postimees, 12. juuni 2020.
Alanta mõis

Alanta mõis (leedu Alantos dvaras) on endine mõis Leedus Molėtai rajoonis Alanta vallas Alantas. Kuni 2017. aastani asus mõisakompleks Naujasodise külas. Peahoone asub aadressil Parko g. 5. Nii häärber kui ka mõisa park on riikliku kaitse all. Kuigi Alantat on esmamainitud 1436. aastal, mil Žygimantas Kęstutaitis selle Kristinas Astikasele andis, on Alanta mõisa esmamainitud alles XVI sajandil, mil see kuulus ikka veel Astikastele. Toona finantseeris sealne mõisnik Alantasse katoliku kiriku rajamist. Aastal 1581 andis Stefan Batory Alanta ja sealse mõisa Liivi sõjas ungarlaste vägesid juhatanud Gáspár Bekesile. 1598. aasta meetrikaraaamatu järgi kuulusid mõisale järgmised külad: Antaliežiai, Eivilčiai (tänap. Avilčiai), Kavoliai, Kazleliai (tänapäeval Kazlai), Alanta pastoraadi küla, Krištapiškiai, Trumpos (tänap. Trumponys) ja Žibėčiai. XVII sajandi alguses läks Alanta 230 aastaks Radziwillide valdusse. Selle omanik Krzysztof Radziwiłł tundis huvi alkeemia vastu ja nii kutsus ta mõisa elama tuntud alkeemiku Michał Sędziwój ehk Michael Sendivogiuse. Aastal 1828 läks mõis Pac-Pomarnackiste valdusse. Nemad rajasid ka mõisakompleksi, mille ümber hiljem kujunes Naujasodise küla. Aastal 1853 valmis mõisa peahoone, aastal 1870 park. Häärberis olid ruumid kujundatud eri stiilides. Üks tuba oli kujundatud Louis XIV ajastu stiilis, teine Louis XV ajastu stiilis, kolmas biidermeierstiilis, seal oli ka hiinapärase kujundusega Kaug-Ida kamber. Mõisas asus suur portselanesemete kogu. Kivi sammaste rajamiseks toodi Soomest. I maailmasõja ajal lahkus mõisnik Tadas Pac-Pomarnackis maalt ja häärber rüüstati. Tänapäeval on hoone restaureeritud, seal asub raamatukogu, mille juures tegutseb ka koduloomuuseum. Lisaks peahoonele on säilinud veel köök, ait, küün, tall, laohoone, väravad, jääkelder, suitsutuskoda ja teenijatemajad. Pargis kasvavad kohalikud liigid: pärnad, jalakad, tammed, kased ja pajud. Sinna on rajatud kolm tiiki. www.118.lt[alaline kõdulink] Alantos dvaro sodyba www.alunta.lt "Švento Jokūbo kelias Lietuvoje". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. november 2019. Vaadatud 25. novembril 2019. Alantos dvaras https://web.archive.org/web/20230613002336/https://sodybugidas.lt/tai/alantos-dvaras/ www.sodybugidas.lt Fotod mõisakompleksist Alanta mõis I video Alanta mõisast II video Alanta mõisast
Ferdinand Kala

Ferdinand Kala (1920 Penza, Vene NSFV – 1997 Tallinn) oli Eesti tõlk, tõlkija ja stenografist. Ta oli pärit õpetajate perekonnast. Isa Anton Kalla oli Võru poisslastegümnaasiumi direktor (1889–1928), ema Margarete Kala (surnud 1949 Tallinnas) oli prantslannast tõlkija, kes andis prantsuse keele eratunde. Ferdinand Kala asus pärast isa surma koos emaga elama Tallinna, kus ta õppis Tallinna Prantsuse Lütseumis. Seal sai ta 1935. aastal tõsise vigastuse. Üks õpilane tõukas ta joostes klaasukse sisse. Klaasikillud lõikasid läbi parema käe randme. Esimene tõlketöö tegi ta 1933. aastal, mil päev enne jõululaupäeva peatus nende Nõmme kodu maja ees tollase Eesti Vabariigi kindrali Johan Laidoneri auto. "Sõidukist välja astunud vanemadjutant pöördus mu ema poole palvega, et ma hommikuks tõlgiksin ühe teksti prantsuse keelde. Pingutasin kogu öö ega maganud üldse – hommikuks oli tõlketöö valmis. Selle tasuks toodi mulle suur kotitäis hispaania apelsine ja kahekroonine hõberaha. Olin siis vaid kolmeteistkümneaastane." Ferdinand Kala oli iseõppija, kuigi lõpetas eksternina keeleeksamid kõrgkoolis. Ta soovis küll keeleteaduskonda astuda, kuid ei leidnud selleks majanduslikke võimalusi. Ta oskas väidetavalt kaheksat võõrkeelt: lisaks eesti keelele prantsuse, inglise, saksa, vene, hispaania. Soome keele õppis ta ära Soome televisiooni vaadates. Ta töötas 1943. aastast stenografistina ja suulise tõlgina ning tõlkijana 1944. aastast, kui ta asus tõlgiks Eesti NSV RKN juures asuvasse Autotranspordi peavalitsusse, hakates taas tõlkima ka ilukirjandust. Sellest ajast peale tõlkis ka ilu- ja poliitilist kirjandust. Kui Iraani viimane šahh Moḩammad Reẕā Pahlavī (1919–1980) Tallinna 13.–15. oktoobril 1972 külastas, toodi Moskvast tema visiidi jaoks kohale pärsia keele tõlgid, kuna ükski Eesti tõlk ei rääkinud pärsia keelt. Šahh ja tema delegatsioon rääkisid loomulikult ka prantsuse keelt. 1972. aasta videomaterjalist on näha, et šahhi saabumisel Tallinna on delegatsiooni seas ka Ferdinand Kala. Aastatel 1970–1980 tegi ta Tallinna Polütehnilise Instituudi kinoklubis filmide sünkroontõlget, kus tal oli väga emotsionaalne tõlkeviis, püüdes kehastuda näitlejaks. Koos Aleksander Kurtnaga olevat nad saanud hakkama rohkem kui 12 keelest tõlkimisega. Näitlejana astus ta üles kahes mängufilmis: paruni osatäitjana filmis "Teaduse ohver" (1981) ja professor Ostensternina filmis "Minu Leninid" (1997). Albert Maltz "Kaks maali" G. Kalugin "Rahvakarneval Rio de Janeiros" Manuel Gutierrez Naguera "Lugu võltspeesost" S. Zverev "Hämmastavaist muundumistest" Resat Nuri Güntekin "Linnuke" A. Bombard "Vabatahtlik merehädaline" B. Ivanter "Raudsed rändurid" Victor Hugo "Cosette" (katkend Victor Hugo romaanist "Hüljatud") Victor Hugo "Gavroche" (katkend Victor Hugo romaanist "Hüljatud")
Kalama Sutta

Kalama Sutta on Buddha õpetus, mis leidub Tipitaka Sutta Pitaka Aṅguttara-nikāyas (AN 3:65) ja milles soovitatakse kriitilist mõtlemist. See tekst on laialaselt tuntud nii theravaada kui mahajaana budismis. Kord kõndinud Buddha koos oma kaaslastega läbi Kesaputta linna, kus elas kalama rahvas. Sealt oli läbi käinud palju õpetajaid, kes kõik olid kiitnud oma õpetust ja maha laitnud eelmiste ja järgmiste õpetajate omi. Rahvas palus, et Buddha aitaks neil selgusele jõuda, keda uskuda ja keda mitta. Buddha selgitas, et ei tule kohe uskuda midagi vaid teatud tunnuste põhjal ning loetles neid tunnuseid. „1. Ei ole vaja uskuda midagi vaid seepärast, et kõik sellest räägivad. 2. Ei ole vaja uskuda midagi vaid seepärast, et see on legendaarne. 3. Ei ole vaja uskuda midagi vaid seepärast, et see on traditsioon. 4. Ei ole vaja uskuda midagi vaid seepärast, et see on kirjas pühades tekstides. 5. Ei ole vaja uskuda midagi vaid seepärast, et see on loogiline. 6. Ei ole vaja uskuda midagi vaid seepärast, et see on filosoofiline. 7. Ei ole vaja uskuda midagi vaid seepärast, et see on tõenäoline. 8. Ei ole vaja uskuda midagi vaid seepärast, et see sobib muude arvamustega. 9. Ei ole vaja uskuda midagi vaid seepärast, et seda rääkis usaldusväärne isik. 10. Ei ole vaja uskuda midagi vaid seepärast, et seda rääkis auväärne Õpetaja.“ Ehkki teksti ja akadeemiliste käsitluste põhjal julgustab Buddha siin inimesi vaid kriitiliselt mõtlema ja iseseisvalt otsustama, on Kalama Suttat laialdaselt kasutatud ka näitena selle kohta, et budism ei ole usund ega uskumus ning samuti leidub tõlgendusi, mille kohaselt julgustatakse siin kõiges kahtlemist. Köidikud Viis takistust To the Kālāmas. Kālāma Sutta (AN 3:66) Kalama Sutta: To the Kalamas, translated from the Pali by Thanissaro Bhikkhu Kalama Sutta: The Instruction to the Kalamas, translated from the Pali by Soma Thera Knowledge and Truth in Early Buddhism: An examination of the Kaalaama Sutta and related Paali Canonical texts. By Dharmacari Nagapriya. – Western Buddhist Review, Vol 3 Help! The Kalama Sutta, Help! – Buddhādasa kommentaarid. [1] A Look at the Kalama Sutta by Bhikkhu Bodhi Kalama Sutta The Buddha's Charter of Free Inquiry by Soma Thera The Wisdom of Kalama Sutta
Heinmann (kohvik)

Heinmann oli Tallinnas Pikk tänav 11 asunud kohvik. Kohvik rajati 1930. aastatel endise Diskonto panga ruumidesse. Ümberehitus tehti arhitekt Johann Ostrati projekti järgi. Seinad dekoreeris kunstnik Roman Nyman koos oma õpilastega. Kohvikus oli neli ruumi: kohe sissepääsu järel suur saal, teisel korrusel paremal sinine, keskel kollane ja taga valge tuba. Mööbli valmistas A. Elkeni ja Kivistiku mööblitööstus. "Uueaasta soovid". Uudisleht. 04.01.1932. Kohvik "Heinmann" Tallinnas. - Olion, nr 10-12, 1932, lk 293.
Dubingiai loss

Dubingiai loss on Asveja järvesaarele (tänapäeval poolsaar) ehitatud linnus Leedus Dubingiais. Sealse linnuse ase on Leedu alade suurim. Kirjalikes allikates on Dubingiai lossi esmamainitud XIV sajandil. Linnus rajati ilmselt XIV sajandi alguses Asveja järves asuvale 500 meetri pikkusele ja kuni 220 meetri laiusele saarele, tõkestamaks Liivi ordu teed Vilniuse suunas. Vytautase valitsemise ajal 15. sajandi alguses rajati vana lossi asemele uus. Aastaks 1430 oli selle juurde kujunenud asula ja lossi ehitatud ka katoliku kirik. Samal sajandil anti loss Radziwillide valdusse. Dubingiai sai üheks selle Biržai-Dubingiai suguvõsaliini keskustest. Dubingiaist sai ka Vilniuse vojevoodkonda kuuluva Dubingiai hertsogkonna keskus. Aastail 1547–1548 elas sealses lossis viis kuud Barbara Radziwiłłówna. Aastal 1565 andis Mikołaj Radziwill Punane sealse kiriku kalvinistide valdusse ning Dubingiai kujunes üheks reformatsiooni keskuseks Leedu aladel. Aastal 1620 rajas Janusz Radziwiłł vana kiriku asemele uue kivist kirikuhoone, mis aga aastal 1735 maha põles. XVIII sajandil jäeti loss maha. Napoleon Orda lossivaremeid kujutavate maalide põhjal võib oletada, et see oli lihtne nelja müüri ja ühe kõrge torniga ehitis. Linnuse juures on korduvalt tehtud arheoloogilisi uuringuid. Esimesed neist leidsid aset aastal 1939, mil hoovil tegi kaevamisi Vytautas Suure kultuurimuuseum. Muuseum viis seal kaevamisi läbi ka aastail 1969, 1979 ja 1987. Kaevamistööde käigus avastati lossihoovist XV–XVI sajandil püstitatud kivihoonete jäänuseid ja tuvastati lossimüüride ning kiriku asukohad XVII sajandil. Aastail 2003–2011 viidi linnusehoovis läbi arheoloogilised uuringud, mille käigus avastati mitme Radziwillide suguvõsa liikme matmispaigad. Nende ümbermatmistseremoonia ajal aastal 2009 lubasid Radziwillid sealse kalvinistliku kiriku taastada. Linnuse varemed Vaade linnamäelt Asvejale Kiriku müürijäänused Дубінкаўскі замак // ВКЛ. Энцыкл. Kd. 3. — Менск, 2010. lk. 205 Dubingių pilis. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 170 lk. Litwa żegna Radziwiłłów
Hayriye Kumaşcıoğlu

Hayriye Kumaşcıoğlu (sündinud 1967 Ankaras) on Türgi diplomaat, 2015–2019 Türgi suursaadik Eestis. 2019 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Hayriye Kumaşcıoğlu elulugu
Øyvind Rangøy

Øyvind Rangøy (sündinud 15. mail 1979 Kristiansundis, Norras) on norra tõlkija ja luuletaja, kes on avaldanud ka algupäraselt eestikeelset luulet. Rangøy on Eesti Kirjanike Liidu liige aastast 2018. Aastast 2000 õppis Rangøy Tartu Ülikoolis eesti ja soome-ugri keeleteadust, lõpetades õpingud 2007. aastal cum laude. Seejärel õppis ta Volda kõrgkoolis magistrantuuris norra nynorsk'i kirjakultuuri ja sai magistrikraadi 2012. aastal. 2007. aastal sooritas ta Norra vandetõlgi eksami. Rangøy on tõlkinud norra keelde Eeva Pargi romaani "Lõks lõpmatuses" ja Meelis Friedenthali romaani "Mesilased". Norra keelest eesti keelde on ta tõlkinud norra luuletaja Knut Ødegårdi luulet, mis 2018. a ilmus valikkogu "Olin imiku nutt varisenud keldris" näol. 2019. aasta märtsis avaldas ta alguspärast eestikeelset luulet sisaldava luulekogu "Sisikond". Sisikond olevat tema enda sõnul olnud esimene eestikeelne sõna, mille ta ära õppis. 2016 Eesti Vabariigi välisministeeriumi rahvadiplomaatia aukiri 2019 Betti Alveri kirjandusauhind ("Sisikond") Øyvind Rangøy CV "Tartu Ülikooli lõpetanute tähestikuline nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuli 2019. Vaadatud 25. novembril 2019. Kõik on Norras Anu Välba. Norralane Øyvind Rangøy: norra keeles pole täpset vastet fraasile "Jätku leiba!" menu.err.ee, 24. märts 2019. Välisministeerium tunnustab kodanikupäeval laias maailmas Eesti eest kõnelevaid rahvadiplomaate Raimu Hanson. Galerii: Betti Alveri kirjanduspreemia võitis norralane Tartu Postimees, 23. november 2019.
Uurimisasutus

Uurimisasutus on kriminaalmenetluse kohtueelset menetlust läbi viiv riigiasutus. Politsei- ja Piirivalveamet Kaitsepolitseiamet Maksu- ja Tolliamet Konkurentsiamet Sõjaväepolitsei Keskkonnaamet Justiitsministeeriumi vanglate osakond Viru Vangla Tartu Vangla Tallinna Vangla
Julius Albert Elsasser

Julius Albert Elsasser (13. august 1814 Berliin, Preisimaa – 25. detsember 1859 Rooma, Itaalia) oli saksa maastikumaalija. Elsasser õppis Preisi Kunstiakadeemias Berliinis Carl Blecheni käe all. 1839. aasta sügisel asus ta oma venna Friedrich August Elsasseri (1810–1845) järel elama Rooma. Seal abiellus ta 14. aprillil 1850 Franziska Kördeliga, kes oli skulptor Johann Werner Henscheli nõbu. Elsasser oli üks Rooma Saksa Kunstiseltsi (Deutschen Künstlervereins in Rom) asutajaist. Teda toetas Preisi kuninganna Elisabeth Ludovika. F.N., "Elsasser, Julius Albert" - Rmt: Ulrich Thieme (toim): "Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart". Band 10: Dubolon–Erlwein. E. A. Seemann, Leipzig 1914, lk 481–482 Friedrich von Boetticher, Malerwerke des neunzehnten Jahrhunderts. Band 1, 1, Dresden 1891 Adolf Seubert, Allgemeines Künstlerlexicon oder Leben und Werke der berühmtesten bildenden Künstler, Ebner & Seubert, Stuttgart 1878 Andreas Stolzenburg in Saur, Allgemeines Künstler-Lexikon, 33, München-Leipzig 2002, lk 379 Biograafia