laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Pseudokufa kiri

Pseudokufa kiri on ornament, mis imiteerib araabia kufa kirja või araabia kursiivi, koosneb põimunud püstistest ja nurgelistest pintslijoontest ning mida on kasutatud väljaspool islamimaade kunsti konteksti. See ilmub sageli keskaja ja renessansi tahvelmaalis pühal maal tegutsenud isikute rõivail, eriti neitsi Maarja kleidi- ja mantliservadel. Pseudokufa kiri on islamimaade kunsti üks mõjudest Lääne-Euroopa kunstile. Väga varane näide kufa kirja imiteerimisest on 8. sajandist, mil Inglise kuningas Offa (valitses 757–796) lasi käibele araabia münte imiteerivad kuldmündid. Need olid koopiad Abbassiidide kalifaadi kulddinaarist, mille aastal 774 lasi käibele kaliif Al-Mansur, kuid nende reversil oli ladinakeelne tekst "Offa Rex" paigutatuna tagurpidi dinaarilt kopeeritud teksti sisse. Müntija, kes kopeeris araabia mündilt teksti, ei mõistnud araabia keelt ega teksti sisu ja koopia sisaldab palju vigu. Keskaegse Lõuna-Itaalia kaubalinnades nagu Amalfi ja Salerno olid alates 10. sajandi keskpaigast laialt käibel Araabia müntide imitatsioonid (tarì), millel oli vaid loetamatu pseudokufa tekst. Keskaegne Ibeeria poolsaar oli paik, kus paljud ehitised olid kaunistatud pseudokufa kirjaga, tõenäoliselt inspireeritud muslimite kuningriikide arhitektuurist poolsaarel. Toledo Iglesia de San Románi kirikut (pühitseti 1221) kaunistavad dekoratiivelementidena nii ladinakeelsed kui pseudoaraabia raidkirjad (mis pole tingimata kufa kirjas). Kastiilia ja Leóni kuninga Pedro I ajal ehitatud hooned Sevilla Alcázaris (14. sajandi keskpaik) kannavad pseudokufa kirjas ornamente, mis sarnanevad Granada Alhambra kaunistustele, ning Sevilla katedraali peauste metallkattel (valmis 1506) on nii arabeske kui ka pseudokufa kirjas kujunduselemente. Taolised kaunistused annavad tunnistust toonasest sotsiaalsetest oludest ja esteetilisest maitsest, eelkõige araabia kõrgkultuuri aktsepteerimisest ja hindamisest kristlastest aristokraatia seas poolsaare kristlikes riikides. Inglismaa kuninga Offa kuldmünt (774). Sellel on ladinakeelne tekst Offa Rex paigutatud kujutise sisse, mis on (võib-olla mitteteadlikult) kopeeritud araabiakeelne tekst محمد رسـول الـــله ('Muhammed on Jumala saadik'). Võrdluseks tõeline Abbassiidide dinaar Pseudokufa kiri medaljoni ringil Bütsantsi tekstiilil, mis on pühaku surilina, 12. sajandist. Limogesi emailiga tsiboorium pseudokufa kirjas kaunistuslindiga ja islami ornamentikast laenatud rombimustriga, 1215–1230, Briti Muuseum. Sinise ja valge glasuuriga fajansist albarello pseudokufa kirjaga, Toscana, 15. sajandi teine pool. Toledo San Románi kiriku aken pseudokufa kirjas tekstiliistuga (u 1221). Sevilla Alcázari ornamendifriis (u 1350), mis imiteerib araabia kirjas tekstiga kaunistust Alhambras. Sevilla katedraali uks (u 1500) pseudokufa kirjas kaunistustega. Pseudo-Kufic: A Secret Ornamental Language. - the Ornamentalist Medieval European Coinage by Philip Grierson lk. 330 D. Matthew. The Norman Kingdom of Sicily, p.240 Pseudo-Kufic: A Secret Ornamental Language. - the Ornamentalist (blog) V. Cantone, S. Pedone. The pseudo-kufic ornament and the problem of cross-cultural relationships between Byzantium and Islam. - academia.edu
Denigomodu ringkond

Denigomodu ringkond on 1. järgu haldusüksus (ringkond) Nauru lääneosas. See on Nauru rahvarohkeim ringkond. Ringkonnas asub elamukompleks The Location, mis on rahvaarvult Nauru suurim asula. 1999. aastal elas 25,7% Nauru elanikest Denigomodus. Denigomodu ringkonna pindala on 0,9 km² ja seal elab 1861 inimest. See on osa Ubenide valimisringkonnast.
Ewa ringkond

Ewa ringkond on 1. järgu haldusüksus (ringkond) Naurul. See asub saare põhjaosas. Ringkonna pindala on 1,2 km² ja seal elab umbes 500 inimest. Ewa ringkond kuulub Anetani valimisringkonda. Ewa ringkonnas asub Nauru põhjapoolseim punkt.
Tubala

Tubala on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas, Kärdlast lõunas asuv küla. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda. Tubala piirneb põhjas Prählamäe, läänes Kanapeeksi ja Määvli, edelas Leigri, lõunas Nõmba, kagus Loja ning idas Paluküla, Lõpe ja Ala külaga. Külanimi pärineb sõnadest "tuba" 'maja, talu' ja "selg" 'seljandik'. Küla on esimest korda mainitud 1564. aastal kujul Twbbesälke by. Hiljem on seda nimetatud 1688 Tubasellieby, 1798 Tubbaselja ja 1923 Tubala. Tubala alal asub Määvli raba. Küla läbib põhja-lõunasuunaline Kärdla kraatri valliseljandik ja küla ise on samas suunas välja veninud. Tubala rändrahn on mahu järgi suuruselt kuues kivi Hiiumaal. Küla läbib lõunast põhja Nuutri jõgi. Tubala alale jääb osa Pihla-Kaibaldi looduskaitseala alasid. Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 79 inimest. Küla kõik elanikud olid eestlased. Tubala ajaloolised talud 1939 Tubala kuulus ajalooliselt Suuremõisa mõisale. Küla on esmamainitud 1564. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel oli Tubaselja külas 14 talu. Tubala koosseisu on viimase sajandi jooksul kuulunud Kärdla-Nõmme, Määvli, Pilpaküla, Prählamäe ja Tareste. Samuti kuulus küla koosseisu osa Kanapeeksi (Kaibaldi) ja Linnumäe külast. Seljandikku mööda kulgeb Kärdla–Käina maantee, kus lõpevad Palade–Tubala tee ja Määvli–Tubala tee. Küla keskosa läbib Koldema tee. Tubalas asuvad kaks ehitismälestist (Tõnise tuulik ja Tubala tuulik) ning üks arheoloogiamälestis. Tubala rändrahnu ligiduses asub Tubala vai. Legendi järgi hoidvat Tubala vai Hiiumaad merepõhjas kinni, et see oma kohalt ära ei ujuks. Vaia asukohta Tubala külas on rahvapärimuses nimetatud põhjuseks, miks Pühalepa valla rahvast on hiidlaste seltside jaotuses nimetatud ehthiidlasteks või ka pärishiidlasteks. Külast pärines kohalik poliitik Hergo Tasuja, endine minister Friedrich Sauer ja mükoloog Leili Järva. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 21.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Tubala" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Statistikaameti andmebaas Pühalepa valla elanike ja kinnisvarade nimekirjad; Rahvusarhiiv RA, ERA.4320.2.166a Hugo Puss. Hiidlaste seltsid. Etüüd Hiiumaa siseetnonüümika alalt. Keel ja Kirjandus 1973, nr 11, lk 678–679.
Ijuwi ringkond

Ijuw ringkond on 1. järgu haldusüksus (ringkond) Naurul. See asub saare kirdeosas. Ringkonna pindala on 1,1 km² ja seal elab 212 inimest, mis teeb Ijuwist riigi kõige väiksema rahvaarvuga ringkonna. Ijuw piirneb põhjas Anabari ringkonnaga ja lõunas Anibare ringkonnaga. See on osa Anabari valimisringkonnast. Ijuwi neem on Anibare lahe põhjapoolseim punkt ja Nauru idapoolseim punkt. Ringkonnas asuvad kaks endist küla, Ijuw ja Ganokoro.
Menengi ringkond

Meneng ringkond (ka Menen) on 1. järgu haldusüksus (ringkond) Naurul. See kuulub Menengi valimisringkonda. Ringkond asub saare kaguosas. Selle pindala on 3,1 km² ja seal elab 1729 inimest. Menengi ringkonnas on 18 küla.
Niboki ringkond

Niboki ringkond on 1. järgu haldusüksus (ringkond) Naurul. See asub saare lääneosas ja selle pindala on 1,6 ruutkilomeetrit. Nibok on osa Ubenide valimisringkonnast. 2019. aasta seisuga elas seal 571 inimest.
Uaboe ringkond

Uaboe ringkond (ka Waboe) on 1. järgu haldusüksus (ringkond) Naurul. See asub saare loodeosas. Ringkonna pindala on 0,8 km² ja elanike arv on 448. Uaboe ringkond on väiksuselt teine ringkond Naurul. Peale Boe ringkonna on ta ainus ringkond, mille pindala on väiksem kui 1,0 km².
Fenari İsa mošee

Fenari İsa mošee (täisnimi türgi keeles on Molla Fenari İsa Camii) on mošee İstanbulis, kunagine Bütsantsi Konstantinoopoli Libose klooster (kreeka keeles Μονὴ τοῦ Λιβός). Hoone on kokku ehitatud kloostri kahest õigeusu kirikust. Kompleks asub Istanbuli Fatihi linnaosas. Lips Monastery in Constantinople. - Teacher Curator
Undama

Undama on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kärdla ja Käina vahel. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda. Undama piirneb põhjas Vilivalla, läänes Tammela, lõunas Kaasiku, idas Viilupi ja kirdes Suuremõisa külaga. Paul Ariste pakkus kohanime päritoluks soome isikunime Untamo ’unine, uimane isik’, ’unelev ja unistav isik’. Arvo Meri arvas kohanime aluseks muinassoome isikunime Untama, mida ta seostab mitme eesti kohanimega. Kohanime on esmamainitud 1688 kujul Undama. Küla idaosas asub Undama soo hoiuala, kus ajalooliselt asusid Undama järved. Küla keskosa läbib Vilivalla peakraav. Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 15 inimest. Küla kõik elanikud olid eestlased. Undama ajaloolised talud 1939 Undama kuulus ajalooliselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla. 1688 elasid mõisas talunikud Undama Wehe pert ja Undama Diederich. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel elasid külas talunikud Undama Peter, Undama Pawell ja Undama Knuth. 1835 oli külas neli talu, mille elanikud said omale perekonnanimedeks nimed: Karrus, Kättis, Lunt, Marrima, Pöial (Peujall), Sauer ja Terras. Undama kuulus 1977–1997 Vilivalla koosseisu. Küla läbib idast põhja Tammela–Hellamaa tee, kust algab küla läbiv külatee. Undamast pärines hilisem ajakirjanik Endel Saar. Eesti külade loend Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 22.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Undama" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Statistikaameti andmebaas Pühalepa valla elanike ja kinnisvarade nimekirjad; Rahvusarhiiv RA, ERA.4320.2.166a Pühalepa kihelkonna perekonnanimede panemise raamat. Rahvusarhiiv RA,EAA.1864.2.VIII-198 1835
Puri (perekonnanimi)

Puri on perekonnanimi. Eino Puri (sündinud 1988), eesti jalgpallur Kadri Puri (sündinud 1988), eesti võrkpallur Raul Puri (1962–2017), eesti jalgpallitegelane ja spordipedagoog Sander Puri (sündinud 1988), eesti jalgpallur Purri "Puri Surname". forebears.io. Vaadatud 17.09.2022. Approximately 168,908 people bear this surname. Most prevalent in: India; Highest density in: Nepal.
Lieboch

Lieboch on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Nestelbach bei Graz

Nestelbach bei Graz on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Vahtrepa

Vahtrepa on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla idaosas Väinamere ääres Kärdla ja Heltermaa vahel. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda. Vahtrepast põhjas asub Hagaste, loodes Kerema, läänes Hilleste ja lõunas Aruküla küla. Leo Tiik on kohanime aluseks pakkunud alamsaksakeelset sõna wachter või rootsikeelset vaktare, mis tähendavad vahiposti. Paul Ariste ja Lauri Kettunen arvasid, et kohanime aluseks on puunimi vaher. Kohanime on esmamainitud 1565 kujul Wachtar Pä by. Küla põhjaosa hõlmab Vahtrepa maastikukaitseala. Küla territooriumile jäävad Vohilaid, Hõralaid, Eerikulaid, Pujurderahu ja teised väiksemad saared, samuti Kallaste- ehk Vahtrepa pank. Vohilaiul asub Vohioja järv. Külas asub Vahtrepa rannaallikas. Vahtrepa edelaosas asub Veoma piirkond. Vahtrepas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 34 inimest. Kõik küla elanikud olid eestlased. Vahtrepa talud 1939 Vahtrepa kuulus ajalooliselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla, Veoma aga Soonlepa mõisa alla. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel oli külas 14 talu. Küla läbib lõunast põhja Hilleste–Hellamaa tee. Vahtrepa sadamaga toimis 19. sajandini ühendus Hiiumaa ja mandri vahel. Vahtrepas asub Lõuka tuulik ja endine kõrtsihoone. Külast oli pärit õpetaja Aksel Koppel. Vahtrepa maastikukaitseala Eesti külade loend Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 22.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Vahtrepa" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Statistikaameti andmebaas Pühalepa valla elanike ja kinnisvarade nimekirjad; Rahvusarhiiv RA, ERA.4320.2.166a
Konstantinoopoli Nea Ekklesia

Nea Ekklēsia (keskaja kreeka keeles Νέα Ἐκκλησία 'Uus kirik') oli kirik, mille Bütsantsi keiser Basileios I Makedoonia dünastiast lasi Konstantinoopolis ehitada aastail 876–880. See oli esimene suur kirik, mis püstitati pealinna pärast 6. sajandil ehitatud Hagia Sophiat ja sellest loetakse Bütsantsi arhitektuuri keskmise perioodi algust. Kirikut kasutati Palaiologoste valitsusajani. Osmanite riigi ajal kasutati kirikut püssirohulaona, 1490. aastal hävis see välgulöögi tagajärjel. Kirikust pole tänaseks säilinud midagi ja teave selle kohta pärineb ajaloolistest dokumentidest ning kujutistest. Kiriku täpsest arhitektuurilisest ilmest on vähe teada. Kirikul oli viis kuplit, millest keskne suurem nelitiskuppel tähistas Kristust, ülejäänud neli muid pühasid. Kuplite täpset paigutust ei teata, kuid enamik teadlasi on seisukohal, et ehitis sarnanes toonaste ristkuppelkirikutega, nagu Myrelaion ja Lipsi kloostrikirik. Põhiplaan arvatakse olevat enamiku järgnevalt ehitatud ristkuppelkirikute eeskujuks ja see ruumikavatis jõudis 10. sajandil ka Kiievi-Vene arhitektuuri. Kiriku läänesissepääsu ees oli aatrium, milles seisis kaks marmorist ja porfüürist purskkaevu. Piki põhja- ja lõunafassaadi kulgesid sammastikud mänguväljakuni (Tzykanistērion), lõunaküljel olid varakamber ja käärkamber. Kirikust idas laius aed (Mesokēpion). Nea Ekklesia ehitus oli Basileiose ehitusprogrammi tippettevõtmine ja keiser tegi rikkalikult annetusi, et kirik vääriliselt sisustada. Basileiose lapselaps Konstantinos VII kirjeldas teoses "De cerimoniis" kirikut kui pruuti, kes on ehitud kulla ja pärlitega, nimetades ära seinu kaunistava värvilise marmori, mosaiigid ja siidtekstiilid. Katuse viis kuplit särasid kuldselt ja kiriku välimus oli kaunistatud kuldselt särava messingiga, altariruum oli ehitud kulla, hõbeda, vääriskivide ja pärlitega. Templon oli sammastega, mis kandsid arhitraavi; sambad, amboni astmed ja altarilaud olid samuti kaunistatud hõbeda ja vääriskividega. Värvilisest marmorist opus sectile tehnikas laotud põrandaid katsid siidvaibad Siidonist, kirjusid põrandaplaate eraldasid mosaiigiribad stseenide ja ornamentidega. Nea Ekklesia. - The Byzantine Legacy A. Macer-Wright. The Nea Ekklesia of Constantinople. -Project: The Nea Ekklesia of Constantinople. 2018 Nea Ekklesia. - Byzantium 1200 Central dome of the Nea Ekklesia. (Paul Atkins Underwoodi (1902–1968) rekonstruktsioon) - DUMBARTON OAKS. Research Library and Collection Video: võimalik rekonstruktsioon
Egon Ilisson

Egon Ilisson (sündinud 12. veebruaril 1984 Tallinn) on Eesti ajakirjanik ja kirjanik. Ta on lõpetanud Liivalaia Gümnaasiumi ja Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna ajakirjanduse ja suhtekorralduse erialal Ta on töötanud Postimehe spordireporterina ning Eesti Üliõpilaslehe, Helme Kihelkonnalehe ja Tõrva Teataja peatoimetajana. Ta on kommenteerinud Korvpalli Meistriliiga ja Eesti-Läti ühisliiga mänge televisioonis. Ilisson on löönud kaasa Valga maakonna spordi- ja kultuurielus ning olnud Eesti Kultuurkapitali Valgamaa ekspertgrupi liige neljas koosseisus ning aastatel 2019-2021 ka eksperdigrupi esimees. Ta on korraldanud koos Laine Tangsooga mälumänguvõistlusi Tõrvas ning võistelnud ka ise mälumängus. 2002. aastal oli ta Eesti mälumängumeistrivõistlustel parim noormängija ning võitnud mitu korda Kloostriturniiri Ta on kirjutanud kaks romaani ja lühijutustusi. Tema esikromaan „Isased” on kirjastuse Tänapäev 2008. aasta romaanivõistlusel äramärgitud töö. Teine romaan pealkirjaga "Kas sa nutad, kui ma suren?" ilmus 2011. aastal. Ajakirjas Värske Rõhk on ilmunud tema ulmemuinasjutt "Atentaat Kim Jong Ilile". 2020 – Tõrva valla noortevolikogu auhinna laureaat https://www.ohtuleht.ee/elu/124606/koolilopetajad-2002 https://et.wikipedia.org/wiki/Kategooria:Tartu_%C3%9Clikooli_sotsiaalteaduskonna_vilistlased. "Eesti-Läti korvpalli ühisliiga". www.basket.ee https://www.valgamaasl.ee/ https://valgamaa.ee/ "Eesti Kultuurkapitali Valgamaa ekspertgrupp". "Kloostriturniir". võitja. https://va.ee/books/varske-rohk-nr-28/
Valipe

Valipe on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla idaosas Soonlepa lahe põhjakaldal. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda. Valipe piirneb põhjas Pühalepa, loodes Suuremõisa, läänes Kalgi ja Salinõmme, kirdes Hilleste ja idas Aruküla külaga. Paul Ariste pakkus kohanime lähtekohaks sõnu vall ja pea. Paul Johansen selgitas kohanime teket linnuse rajamisega. Võimalik ka, et kohanime aluseks on endine kohanimi Harjumaalt. Kohanime on 1529 esmamainitud kujul der hoff tho Wallipe. Valipe edelaosa piirneb Suuremõisa jõega. Külas asuvad Valipe rahnud. Valipes elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 3 inimest. Kõik küla elanikud olid eestlased. Valipe ajaloolised talud 1939 Valipe ala kuulus ajalooliselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla. Hiljemalt 15. sajandil valmis Liivi ordu Maasilinna foogtkonna Hiiumaa landsknechti ametiresidents Valipe kindlustatud mõisahoone. Kroonik Dionysius Fabricius mainis seoses Liivi sõja sündmustega ka Jürgensburgi kindlustust. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel elasid mõisa alal talunikud Wallipae Laur, Lauri Michell, Köstre Siemo, Köstre Mart ja Sarnako Mart. Revisjoni järgi kuulus tollal küla koosseisu ka Saarnaki laid, mis hilisemal ajal oli Salinõmme küla koosseisus. 1835 oli ala jagunenud Hilleste, Lepisto ja Loja külade vahel. Valipe põhjaosa läbib Heltermaa–Kärdla–Luidja maantee, kust algavad Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee, Kabeli tee ja Kreedu tee. Küla läbib põhjast lõunasse maanteelt algav Valipe tee. Valipes asuvad Valipe kindlustatud elamu varemed. Külas asub Valipe puhkemaja. Eesti külade loend Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 23.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Valipe" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Statistikaameti andmebaas Pühalepa valla elanike ja kinnisvarade nimekirjad; Rahvusarhiiv RA, ERA.4320.2.166a
Tarkus

Tarkus on võime mõtiskleda ja tegutseda, kasutades teadmisi, kogemusi, mõistmist, tervet mõistust ja taipamist. Tarkust seostatakse selliste omadustega nagu erapooletu otsustusvõime ja kaastunne ning voorustega nagu heatahtlikkus. Wisdom in context "Psychological wisdom research: Commonalities and differences in a growing field". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. september 2022. Vaadatud 18. septembril 2022. What Is wisdom? Cross-cultural and cross-Disciplinary Syntheses
Mustserv-napsik

Mustserv-napsik (Pluteus atromarginatus) on šampinjonilaadsete seltsi napsikuliste sugukonda kuuluv seen. Mustserv-napsik andmebaasis eElurikkus
Kõla

Kõla (saksa keeles Klang) on muusikas kompleksne helisündmus, mille moodustavad koostoimes helitekitajate, näiteks muusikainstrumentide helid ja mürad, aga ka ruumikaja ning kuulajani jõudvad soovimatud helid ja mürad. Muusikas ja helikunstis võib kõla hõlmata nii harmoonilisi helisidd kui ka kõikvõimalike mitteharmooniliste helide segusid ja mürasid. Kultuuriteadliku lähenemise puhul uuritakse heli lähtuvalt selle ajaloolisest ja kultuurilisest iseloomust ning praktikate ja tehnoloogiate arengust. Kuulaja tajub heli tervikliku helisündmusena, millel võib olla spetsiifiline põhitooniga määratud helikõrgus ning tämber, mille määrab muuhulgas osahelide amplituudide suhe. Uuringud on näidanud, et helid on palju keerulisemad, kui muusikas traditsiooniliselt arvatud. Vaid "heli" laiem muusikaline käsitus võtab teadmiseks muusikainstrumentide mängimisega kaasnevad ebaharmoonilised helikomponendid, näiteks õhu liikumise müra flöödi puhumisel. Lisaks sõltuvad heli akustilised omadused musitseerimisel konkreetsest instrumendist, muusiku võimetest ja ettevalmistusest ja lõpuks ka ruumiakustikast. Kõik need tegurid on üksikult või tervikuna koondatud ebamäärase mõiste “kõla” alla. Sellisel moel läheneb kõla mõiste ka tämbri või kõlakarakteristikute mõistele. Kõla ei tohiks samastada ainult kitsalt heli endaga. Traditsiooniliselt analüüsitavad muusikalised objektid nagu rütm, harmoonia või meloodia üksi ei moodusta kõla. Pigem mõjutavad kõla mängija individuaalne intonatsioon, ajastus, fraseerimine, inimhäälte ja instrumentide kõla ja nende segunemine. Isegi pilli margi, kitarrikeelte tüübi, mikrofonide ja võimendite valik või instrumentatsioon, mängutehnika või mängustiil määravad ka kõla. Kõla kui helisündmuse mõiste kasutamine ei piirdu ainult muusikavaldkonnaga. Tööstuslikus kontekstis tegelevad akustilised disainerid tarbekaupade (nagu näiteks autouste või tolmuimejate) kõlaga. Turunduses on avastatud ka nö "brändiheli", mida kasutatakse märksõna all "helibränding". Heliuuringud käsitlevad helisid eelkõige kultuurilisest, ajaloolisest ja etnoloogilisest vaatenurgast ning küsivad näiteks linnade kõla muutumise kohta. Kuna muusikaprodutsentide väljatöötatud helipiltidel olid teatud tunnused, mida rakendati teatud aja jooksul sarnaselt paljudel salvestistel, said need professionaalses muusikamaailmas erilised nimed. Näiteks on tuntumateks helipiltideks Phil Spectori välja töötatud Wall of Sound, Nashville Sound, Motown Sound või Philadelphia Sound.
ATF Dingo

ATF Dingo (saksa keeles Allschutz-Transport-Fahrzeug (ATF) Dingo) on Saksamaal valmistatud soomusautode sari. V-kujulise ja miinikindla (Mine Resistant Ambush Protected) kerega auto on ehitatud Mercedes-Benz Unimogi (Unimog 437.4 ehk U5000) alusvankrile ja viimasel on mootoriks MB OM 904 LA III/1. Kaitseks on MEXAS (Modular Expandable Armor System), mille tootjaks on Rheinmetall Protection Systems GmbH. 2022. aasta novembri seisuga oli Ukraina dessantvägede kasutuses.  Saksamaa Bundeswehr  Ukraina Tagantvaade ATF Dingo 2 EADSi maismaaradariga (BÜR) LAPV Enok Німецькі Dingo нарешті "доїхали" до України, далі їх використовуватимуть десантники ЗСУ (vaadatud: 21.11.2022) Das Allschutz-Transport-Fahrzeug (ATF) Dingo (vaadatud: 22.09.2022) Germany transferred to Ukraine over 30 Dingo armored vehicles, missiles for IRIS-T and M1070 Oshkosh tank transporter tractors (vaadatud: 09.11.2022)
4. kaardiväe tankidiviis

4. tankidiviis (vene keeles 4-я гвардейская танковая ордена Ленина Краснознаменная Кантемировская дивизия имени Ю. Андропова) 1. kaardiväe tankiarmee osa. Tuntud ka kui Kantemorovi tankidiviis. Nõukogude ajal oli see 'õukonnadiviis', mis osales paraadidel Moskvas. 12. tankipolk 13. tankipolk 423. motolaskurpolk
Viilupi

Viilupi on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Suuremõisa ja Käina vahel. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda. Viilupi naaberküladeks on idas Suuremõisa, lõunas Kalgi, edelas Jõeküla, läänes Kaasiku ja põhjas Undama. Kohanime aluseks on isikunimi Philipp. Viilupi idapiiriks on Suuremõisa jõgi. Küla aladele jääb osaliselt Undama soo. Küla läbib Vilivalla peakraav. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Viilupi külas 41 inimest. Viilupi ajaloolised talud 1939 Viilupi ala kuulus ajalooliselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla. Küla kujunes välja peale esimest maailmasõda. Viilupi piirneb lõunas Suuremõisa–Käina–Emmaste maanteega. Külas asub Hiiu-Suuremõisa mõisa rajatud Viilupi laut härgade hoidmiseks. Eesti külade loend Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 23.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Viilupi" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Eestlaste arv ja osatähtsus elukoha järgi, Statistikaamet, vaadatud 12.12.2012 Pühalepa valla elanike ja kinnisvarade nimekirjad; Rahvusarhiiv RA, ERA.4320.2.166a
Peggau

Peggau on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas. See on Grazi tööstuslik eeslinn. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.