laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Saverna kolhoos

Saverna kolhoos oli kolhoos Põlva rajoonis Valgjärve külanõukogus. Kolhoosi keskus asus Savernas. Saverna kolhoos moodustati 1972. aastal, sellega liideti endine Veski sovhoos. 1987. aastal eraldus Saverna kolhoosist Maaritsa kolhoos. Kolhoosi kogupindala 1978. aasta seisuga oli 7900 ha, 1987. aasta seisuga oli üldpindala suurenenud 10 500 hektarini, millest ligi 4500 ha oli haritavat maad ja üle 3000 ha metsamaad. 1976. aasta seisuga oli kolhoosil umbes 470 töötajat. Kolhoosi peamised tegevussuunad olid veisekasvatus ja seakasvatus. Kolhoosil oli eesti punase karja ja suurt valget tõugu sigade tõufarm. Tegeleti ka kartulikasvatusega. Kolhoosi esimees aastatel 1953–1988 oli Pjotr Basistjuk, aastatel 1988–1994 Ervin Antalainen. Maaritsa, Vissi ja Krüüdneri külade arengukava 2006–2010[alaline kõdulink] Valgjärve valla arengukava 2014–2023 Jaan Kappo. Põlva rajoon. Siin- ja sealpool maanteed. Tallinn: Eesti Raamat, 1989, lk 64–65 Nõukogude Eesti. Entsüklopeediline teatmeteos. Tallinn: Valgus, 1978, lk 368 Alfred Kasepalu. Põllumajandus. Põlva rajoonis. Tallinn: Eesti NSV Teaduste Akadeemia kodu-uurimise komisjon, 1978 Rein Raudvere. Põlvamaa kolhoosi­esimehed pidasid suvepäevi. Maaleht, 27. juuni 2015
Suur Magalhãesi Pilv

Suur Magalhãesi Pilv (LMC) on galaktika Kuldkala ja Lavamäe tähtkujus, meie Galaktika üks lähimaid naabergalaktikaid. See sai koos Väikse Magalhãesi Pilvega nime portugali maadeavastaja Fernão de Magalhãesi järgi, kes märkas seda 1519. aastal, misjärel sellest saadi teada Euroopa kultuuriruumis. Arvatavasti märkas Suurt Magalhãesi Pilve juba Amerigo Vespucci oma 1503–1504 toimunud merereisil, kuid sellest ei saadud laiemalt teada. Idamaades tunti Suurt Magalhãesi Pilve palju varem, kirjalikult on seda mainitud 964. aastal, mil pärsia astronoom Abd Al-Rahman Al Sufi kirjutas sellest oma kinnistähti käsitlevas raamatus. Ta kirjutas, et see on nähtav vaid Araabia poolsaare lõunaosas aga mitte põhja pool. Suure Magalhãesi Pilve läbimõõt on umbes 14 000 valgusaastat ja see sisaldab hinnanguliselt 30 miljardit tähte. See kuulub koos Linnuteega Kohalikku Galaktikarühma ja on meist 179 000 valgusaasta kaugusel. Pikka aega arvati, et see on meile lähim galaktika, kuid 1994 leiti Amburi tähtkujust tuhm galaktika, mis on meile lähemal ning 2003. aastal leiti veel lähemal Suure Peni tähtkujust Suure Peni kääbusgalaktika, kuid selle olemuses pole üksmeelt. Suures Magalhãesi Pilves asub Taranteludu ning mitmeid udukogusid ja täheparvi. 24. veebruaril 1987 avastati pilves supernoova SN 1987A. "Magalhãesi Pilved". Eesti Entsüklopeedia. Vaadatud 8. detsember 2017. "Magellanic Cloud". Encyclopedia Britannica. Vaadatud 8. detsember 2017. "The Large Magellanic Cloud, LMC". Observatoire de Paris. Vaadatud 8. detsember 2017. "Magellanic Clouds facts". Space Facts. Vaadatud 8. detsember 2017. "This date in science: Supernova 1987A". EarthSky. Vaadatud 8. detsember 2017.
Mõttekeel

Mõttekeel ehk mentalees (ladina keeles lingua mentis) on hüpoteetiline loomuliku keele eelne keel, milles toimub mõtlemine. Hüpotees mõttekeele olemasolust oli olemas juba Vana-Kreekas: Platon võrdles mõtlemist lugemisega hingeraamatust ning Aristoteles leidis, et kõneldud sõnad on üksnes vaimsete olekute märgid (Zeichen für Geisteszustände). 18. sajandil postuleerib iseennast interpreteeriva mõttekeele olemasolu Gottfried Wilhelm Leibniz. Mõttekeelealase diskussiooni taaskäivitas Gilbert Harman oma 1973. aastal ilmunud artiklis "Mõte" (Thought) ja jätkas Jerry Fodor oma 1975. aastal ilmunud raamatus "Mõttekeel" (The Language of Thought). Ansgar Beckermann võtab mõttekeele hüpoteesi kokku järgmiselt: (1) Vaimsed representatsioonid on struktureeritud (Mentale Repräsentationen sind strukturiert). (2) Nende struktuuride osad on 'liigutatavad': need osad (tüpiseeritavad osad) võivad esineda erinevates representatsioonides (Die Teile dieser Strukturen sind ‚transportierbar‘; dieselben Teile (d. h. typidentische Teile) können in verschiedenen Repräsentationen auftreten). (3) Vaimsetel representatsioonidel on kompositsiooniline semantika. Komplekssete representatsioonide tähendus tuleneb reeglipäraselt osade tähendustest (Mentale Repräsentationen haben eine kompositionale Semantik; die Bedeutung komplexer Repräsentationen ergibt sich in regelhafter Weise aus der Bedeutung der Teile). Mõttekeel omab struktuuri, mis koosneb tähendust kandvatest osadest (nagu loomulik keel sõnadest). Need tähendust kandvad osad võivad esineda erinevates representatsioonides, nii nagu ka sõnad või lausekatkendid võivad esineda erinevates lausetes. Mõttekeel erineb loomulikest keeltest selle poolest, et ta ei ole akustiliselt või visuaalselt realiseeritav, meenutades pigem neuronaalset bitimustrit arvutimälus. Mõttekeele hüpoteesi eesmärk on viia kokku füsikalism ja intentsionaalne realism. Nii on võimalik selgitada, kuidas kausaalselt toimivad propositsioonilised hoiakud (propositionale Einstellung) (nagu soovid, veendumused jne.) füüsiliselt realiseeruvad ja eelnevad sellistele nähtustele nagu kvaalid (Qualia), unenäod, auditiivsed ja visuaalsed ettekujutused. Et selliseid propositsioonilisi hoiakuid realiseerida, eeldab mõttekeel vaimse arvutusmudeli olemasolu. See mudel postuleerib, et inimese vaim töötab teatud mõttes nagu arvuti. Mõtteid võiks võrrelda arvutuslike sammudega, mis toimivad keele osade süntaktiliste omaduste pinnal (vaata ka von Neumanni arhitektuur. Harman, G. (1973): Thought. Princeton, NJ. Ansgar Beckermann: Analytische Einführung in die Philosophie des Geistes. 2. Auflage. De Gruyter, Berlin 2001, S. 284, ISBN 3-11-017065-5
Petrašivka (Tultšõni rajoon)

Petrašivka (ukraina keeles Петрашівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tultšõni rajoonis. Elanike arv on 553. Pindala on 1,7 km².
Predikatsioon (filosoofia)

Predikatsioon ehk preditseerimine (ladina sõnast praedicatio 'väljaütlemine, teatavakstegemine') on filosoofias esemele, asjale, objektile või asjaolule (laias mõttes) omaduse omistamine või selle omaduse eitamine sellel. Loogikas nimetatakse üksikut eset tähistavat väljendit ka üksikterminiks (Nominator, proper name) ning (laias tähenduses) omadusega seotud väljendit predikaadiks. Wilhelm Kamlah defineerib predikatsiooni oma "Loogilises propedeutikas" ("Logische Propädeutik") kõneaktina, mille puhul objekti üksiktermin ja predikaat identifitseeritakse ning objektile omistatakse omadus või eitatakse sellel seda omadust. Predikatsioon toimib klassifitseerija või kategoriseerijana. Predikatsiooni kaudu toimuvad keelelised eristamised. Koos osutamisega viib predikatsioon maailma keelelise jaotamiseni. Predikatsioon võib olla ka preditseerimise kui toimingu tulemus, st väljend ise või ka tähistatava esemega seotud predikaat (omadus, suhe (Relation)), st väljendi väljendamine, väljaütlemine, tähendus või sisu (vt propositsioon). Wilhelm Kamlah, Paul Lorenzen. Logische Propädeutik. Vorschule des vernünftigen Redens, Bibliographisches Institut Mannheim, 1967 Schülerduden, Philosophie, 2. Aufl. (2002), Prädikation; nach Regenbogen Meyer, Wörterbuch (2005) Prädikation Wohl nur einfache Prädikate vgl. Bußmann, Lexikon der Sprachwissenschaft, 3. Aufl. (2002)/Prädikation, von der Beziehung zwischen Argument und Prädikat sprechend
Lennundusmuuseum

Lennundusmuuseum on lennunduse ajaloo uurimise, jäädvustamise ja eksponeerimisega tegelev muuseum. Eestis tegutseb Tartu lähedal Eesti Lennundusmuuseum. Lennundusajalugu Sõjamuuseum
Ranna kolhoos

Ranna kolhoos (kolhoos "Ranna") oli kolhoos Põlva rajoonis Alaküla külanõukogus. Kolhoosi keskus asus Lintes. Ranna kolhoos moodustati 1968. aastal NLKP XXII Kongressi nimelise kolhoosi ja Lembitu kolhoosi ühinemisel. Kolhoosi pindala 1989. aasta seisuga oli üle 6100 ha, sellest 3500 ha haritavat maad ja alla 1000 ha metsamaad. Kolhoosil oli veidi üle 400 töötaja. Kolhoosi peamised tegevussuunad olid veisekasvatus ja seakasvatus. 1974. aastal valmis kolhoosi kontorihoone Lintes. Ranna kolhoos lõpetas tegevuse 1993. aastal, kolhoosi hooned ja tehnika erastati. E-kultuuripärand. Ranna XXX[alaline kõdulink] Jaan Kappo. Põlva rajoon. Siin- ja sealpool maanteed. Tallinn: Eesti Raamat, 1989, lk. 125 Alfred Kasepalu. Põllumajandus. Põlva rajoonis. Tallinn: Eesti NSV Teaduste Akadeemia kodu-uurimise komisjon, 1978 "Helve Sreiberg. Linte raamatukogu 90. Eesti Elu, 4. november 2011". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. oktoober 2015. Vaadatud 21. septembril 2016.
Kalev (Põlva rajooni kolhoos)

Kolhoos "Kalev" (Kalevi kolhoos) oli kolhoos Põlva rajoonis Kanepi külanõukogus. Kolhoosi keskus asus Põlgastes. Kalevi kolhoos moodustati 1970. aastal varasemate kolhooside "Kalevipoeg" ja "Külvaja" liitmisel. Kolhoosi pindala 1989. aasta seisuga oli ligi 8200 ha, sellest üle 4650 ha haritavat maad ja ca 2000 ha metsamaad. Kolhoosil oli 1976. aasta seisuga üle 550 töötaja. Kolhoosil oli eesti punase karja tõufarm. Tegeleti ka kartuli- ja teraviljakasvatusega ning hobusekasvatusega. Kolhoosil oli tori hobuste tõufarm, mille suurim tall asus Magaris. Rein Raudvere. Tillest sai Kõva ja taas Tille. Maaleht, 5. august 2010 Kultuurimälestiste riiklik register. Erastvere vallamaja. Ajalugu Jaan Kappo. Põlva rajoon. Siin- ja sealpool maanteed. Tallinn: Eesti Raamat, 1989, lk. 125 Nõukogude Eesti. Tallinn: Valgus, 1978, lk 368
Ahja kolhoos

Ahja kolhoos oli kolhoos Põlva rajoonis Ahja külanõukogus. Kolhoosi keskus asus Ahjal. Ahja kolhoosi nime kandis kolhoos 1963. aastast kui ühinesid piirkonnas varem tegutsenud J.V. Stalini nimeline ja V.I. Lenini nimeline kolhoos. 1971. aastal liitusid Ahja kolhoos ja kolhoos "Punane Koit". Kolhoosi kogupindala 1989. aasta seisuga oli üle 6100 ha, sellest 3100 ha haritavat maad ja 1400 ha metsamaad. 1976. aasta seisuga oli kolhoosil umbes 390 töötajat. Kolhoosi peamisteks tegevussuundadeks olid veisekasvatus ja seakasvatus. Tegeleti ka kartuli- ja linakasvatusega ning kolhoosil oli tori hobuste farm. Abitootmistest oli Ahja kolhoosil oma puidutöökoda, küünlatsehh. 1986. aastast tegeleti ka vereseerumi valmistamisega veterinaarseteks biotehnilisteks uuringuteks. Kolhoosi esimees 1971. aastani oli Daniel Nagel, aastatel 1971–1983 Vello Sammel, 1983. aastast Arno Tamm. Jaan Kappo. Põlva rajoon. Siin- ja sealpool maanteed. Tallinn: Eesti Raamat, 1989, lk 69–70 Hommiku kolhoosist Ahja kolhoosini ja kolhoosi tegevus 1971. – 1983. aastal[alaline kõdulink] Nõukogude Eesti. Entsüklopeediline teatmeteos. Tallinn: Valgus, 1978, lk 368
Krootuse kolhoos

Krootuse kolhoos oli kolhoos Põlva rajoonis Ihamaru külanõukogus. Kolhoosi keskus asus Krootuse külas. Krootuse kolhoos moodustati 1987. aastal varasema Voldemar Sassi nimelise sovhoosi reorganiseerimisel. Kolhoosi kogupindala 1989. aasta seisuga oli ligi 9300 ha, millest üle 3300 ha haritavat maad ja ligi 3400 ha metsamaad. Jaan Kappo. Põlva rajoon. Siin- ja sealpool maanteed. Tallinn: Eesti Raamat, 1989, lk 61–62
Maaritsa kolhoos

Maaritsa kolhoos oli kolhoos Põlva rajoonis Valgjärve külanõukogus. Kolhoosi keskus asus Maaritsa külas. Maaritsa kolhoos moodustati 1987. aastal Saverna kolhoosist ühe osa eraldumisel. Kolhoosi esimees aastatel 1987–1994 oli Toomas Paur. Valgjärve valla arengukava 2014–2023 Rein Raudvere. Põlvamaa kolhoosi­esimehed pidasid suvepäevi. Maaleht, 27. juuni 2015
Ivi Laas

Ivi Laas (sündinud 2. aprillil 1941) on eesti nahakunstnik. Ivi Laas lõpetas Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi (ERKI) 1966. aastal nahkehistöö erialal. Töötas aastatel 1968–1975 tarbekunsti õpetajana Tallinna 24. Keskkoolis. Aastatel 1975–1981 oli tegev vabakutselise kunstnikuna. Ta oli 1981. aastast ERKI õppejõud, 1993–1997 dotsent, 1997. aastast lepinguline õppejõud. Aastatel 1966–2002 kavandas ta tooteid ja töötas välja uusi mudeleid Kunstitoodete Kombinaadile ARS. Ivi Laas on kuulunud Eesti Kunstnike Liidu ja Kunstitoodete Kombinaadi ARS kunstinõukogudesse, viinud läbi meistriklasse ja pidanud nahakunsti tutvustavaid loenguid Soomes, Tallinna Rahvaülikoolis ja Eesti Kunstiakadeemia Avatud Akadeemias. Ta on pidevalt esinenud nii kodu- kui ka välismaistel kunstinäitustel. Eesti Kunstnike Liidu liige 1971. aastast. Eesti nahkehistöö kullafondi kuuluvad paljud Ivi Laasi köited, albumid, külalisraamatud ja laekad. Ivi Laas on loonud nahkehteid ning nahast aksessuaare: kotte, prillitoose, kaarditaskuid ja palju muud. Ta on tegelenud ka siidimaaliga. 1969, 1980, 1981 – Eesti Kunstnike Liidu tarbekunsti sektsiooni aastapreemia 1985 – III Baltimaade tarbekunstitriennaali diplom 1987 – Eesti NSV teeneline kunstnik 1990 – peaauhind rahvusvahelisel näitusel “Eepose köide”, Eesti Tarbekunstimuuseum 1997 – auhind Baltimaade köitekunstinäitusel 1995, 2005, 2015 – ergutusauhind rahvusvahelisel köitekunstinäitus-konkursil “Scripta manent”, Tallinn 2008 – žürii poolt ära märgitud töö näitus-konkursil ”Luuleline köide”, TLÜ Akadeemiline Raamatukogu https://web.archive.org/web/20160909023811/http://nahakunst.ee/laas.html vaadatud 21.09.2016 Klassikud. Ivi Laas - Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumi pressiteade, 20.09.2016.
Sõprus (Põlva rajooni kolhoos)

Kolhoos "Sõprus"(Sõpruse kolhoos) oli kolhoos Põlva rajoonis Mooste külanõukogus. Kolhoosi keskus asus Kauksi külas. Sõpruse kolhoos moodustus 1968. aastal kui liitusid kolhoos "Ühendus" ja M.Gorki nimeline kolhoos. Kolhoosi pindala 1989. aasta seisuga oli ligi 4900 ha, sellest üle 2700 ha haritavat maad ja üle 1500 ha metsamaad. 1976. aasta seisuga oli kolhoosil ca 320 töötajat. Kolhoosil oli suurt valget tõugu sigade tõufarm. Tegeleti ka kartuli- ja teraviljakasvatusega. Kolhoosi esimees aastatel 1986–1993 oli Evald Laar. Kolhoos likvideeriti 1993. aasta märtsis. Alfred Kasepalu. Põllumajandus. Põlva rajoonis. Tallinn: Eesti NSV Teaduste Akadeemia kodu-uurimise komisjon, 1978 Jaan Kappo. Põlva rajoon. Siin- ja sealpool maanteed. Tallinn: Eesti Raamat, 1989, lk. 84 Nõukogude Eesti. Entsüklopeediline teatmeteos. Tallinn: Valgus, 1978, lk 368 Rein Raudvere. Põlvamaa kolhoosi­esimehed pidasid suvepäevi. Maaleht, 27. juuni 2015 Tartu halduskohtu 30.06.2006 otsus nr 3-06-879[alaline kõdulink]
Noora

Noora on 2016. aastal valminud ja 2017. aastal külastajatele avatav Rahvusarhiivi uus peahoone, mis asub Tartus Maarjamõisa linnaosas aadressil Nooruse tänav 3. Nimi "Noora" tuleneb hoone aadressist (Nooruse tänav) ja Rahvusarhiivi lühendist (RA). Varasem Rahvusarhiivi peahoone asus Tartus aadressil Juhan Liivi tänav 4. Hoonet hakati projekteerima 2010. aasta lõpus ning ehitustöid alustati detsembris 2014. Nurgakivi pandi 15. aprillil 2015 ja hoone sarikapidu peeti 16. juulil 2015. Hoone sai valmis kevadel 2016, külastajatele avati see 2017. aasta 1. veebruaril. Hoone on 6-korruseline, selle kogupind on 10 708 m² ja mahutavus 50 000 m³. Hoidlapinda on 5800 m² ning 26 hoidlat mahutavad umbes 43 000 riiulimeetrit arhivaale. Hoone arhitektid on Sander Aas ja Illimar Truverk, projekt valmis kolme arhitektibüroo (Asum Arhitektid OÜ, Arhitekt11 OÜ ja Vaikla Stuudio OÜ) ühistööna. Ehitustöö tellis Riigi Kinnisvara AS ja hoone ehitas YIT Ehitus. Galerii: rahvusarhiivi uues majas peeti sarikapidu. Tartu Postimees, 16. juuli 2015 https://web.archive.org/web/20160921151143/http://www.arhiiv.ee/et/noora-ehitamine/ (vaadatud 21.09.2016) DELFI FOTOD: Tartus avati Rahvusarhiivi uus peahoone Noora. Delfi, 1. veebruar 2017 Noora Rahvusarhiiv (vaadatud 3. juulil 2017) Noorast Rahvusarhiivi kodulehel Risto Mets. Galerii: rahvusarhiivi uues majas peeti sarikapidu. Tartu Postimees, 16. juuli 2015
Koit (Põlva rajooni kolhoos)

Kolhoos "Koit" (Koidu kolhoos) oli kolhoos Põlva rajoonis Mustajõe külanõukogus. Kolhoosi keskus asus Lahe külas. Koidu kolhoos moodustus 1971. aastal kolhoosi "Aurora" ja M.I. Kalinini nimelise kolhoosi ühinemisel. Kolhoosi pindala 1989. aasta seisuga oli ligi 7000 ha, sellest 4300 ha haritavat maad ja ligi 1300 ha metsamaad. 1976. aasta seisuga oli kolhoosil ca 540 töötajat, 1989. aasta seisuga veidi alla 400 töötaja. Kolhoosil oli eesti punase karja tõufarm, tegeleti ka kartuli- ja teravilja- ja linakasvatusega. Kolhoosi esimees aastatel 1954–1991 oli Gustav Nikopensius, 1991. aastal Uno Kase. Alfred Kasepalu. Põllumajandus. Põlva rajoonis. Tallinn: Eesti NSV Teaduste Akadeemia kodu-uurimise komisjon, 1978 Jaan Kappo. Põlva rajoon. Siin- ja sealpool maanteed. Tallinn: Eesti Raamat, 1989, lk. 151–152 Nõukogude Eesti. Entsüklopeediline teatmeteos. Tallinn: Valgus, 1978, lk 368 Rein Raudvere. Põlvamaa kolhoosi­esimehed pidasid suvepäevi. Maaleht, 27. juuni 2015
Srgjan Kerim

Srgjan Kerim (makedoonia keeles Срѓан Керим; sündinud 12. detsembril 1948 Skopjes) on Põhja-Makedoonia diplomaat ja poliitik. Ta oli aastatel 2000–2001 Makedoonia välisminister. Aastatel 2007–2008 oli ta ÜRO Peaassamblee esimees. Ta lõpetas aastal 1971 Belgradi Ülikooli majandusteaduskonna. Aastal 1982 kaitses ta majandusdoktori väitekirja.
Deržanka

Deržanka (ukraina keeles Держанка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Jampili rajoonis. Pindala on 0,58 km². Elanike arv on 51.
Palanka (Tomašpili rajoon)

Palanka (ukraina keeles Паланка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tomašpili rajoonis. Elanike arv on 517. Pindala on 1,848 km².
Dubivka (Trostjanetsi rajoon)

Dubivka (ukraina keeles Дубівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Trostjanetsi rajoonis. Elanike arv on 26. Pindala on 0,2 km².
Fedorivka (Novograd-Volõnskõi rajoon)

Fedorivka (ukraina keeles Федорівка) on küla Ukrainas Žõtomõri oblastis Novograd-Volõnskõi rajoonis. Elanike arv on 610. Pindala on 4,803 km².
Fedorivka (Tõvrivi rajoon)

Fedorivka (ukraina keeles Федорівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tõvrivi rajoonis. Elanike arv on 146. Pindala on 0,856 km².
Torkiv

Torkiv (ukraina keeles Торків) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tultšõni rajoonis. Elanike arv on 1007. Pindala on 4,539 km².
Olli Jalonen

Olli Jouko Johan Jalonen (sündinud 21. veebruaril 1954 Helsingis) on soome kirjanik. Ta lõpetas 1973. aastal keskkooli. Ta sai 1986. aastal Tampere Ülikoolis tööga "Hitaasti kudotut nopeat hetket. Kirjoittamisen assosiaatiosta 1900-luvun suomalaisessa proosassa" filosoofiadoktori kraadi. Tema esikteoseks oli aastal 1978 ilmunud novellikogu "Unien tausta" ('unenägude taust'), aastal 1979 ilmus romaan "Sulkaturkki" ('sulgkasukas'). Ta on 1974. aastast abielus kirjanik Riitta Jaloneniga, neil on üks laps. 1990 Finlandia kirjandusauhind 1990 Eino Leino auhind 1997 Pro Finlandia teenetemärk 2018 Finlandia kirjandusauhind "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. september 2016. Vaadatud 21. septembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Kuka kukin on 2015, s. 265–266. Helsinki: Otava. ISBN 978-951-1-28228-0
Guido Cavalcanti

Guido Cavalcanti (umbes 1255 Firenze – 1300 Firenze) oli itaalia luuletaja. Ta kirjutas sonette ("Voi che per li occhi mi passaste ’l core", "L’anima mia vilment’ è sbigotita") ja ballaade ("I’ prego voi che di dolor parlate", "Perch’i’ no spero di tornar giammai"). "Lamburneiu" ("In un boschetto trova' pasturella", tõlkinud Edla Valdna ja Aleksander Kurtna). Ilmunud kogumikus Keskaja ja vararenessansi kirjanduse antoloogia, ERK, Tallinn 1962, lisatud kommentaarid lk 558 Guido Cavalcanti on tegelane Giovanni Boccaccio "Decameroni" kuuenda päeva üheksandas novellis, kus Firenze kuldne noorus tema sõltumatust ja oletatavat ateismi pilkab ja saab luuletajalt tabava vastuse. Encyclopaedia Brirtannica New World Encyclopaedia Rime di Guido Cavalcanti, edite ed inedite, Presso Niccolò Carli, Firenze 1813. Sonnets and ballate of Guido Cavalcanti with Translation and Introduction by Ezra Pound, Small, Maynard and Company Publishers, Boston 1912. Guido Cavalcanti, Thirty-six selected poems in translation (A. S. Kline).
Eesti rahvuslind

Eesti rahvuslind valiti 1962. aastal Rahvusvahelise Linnukaitsenõukogu initsiatiivil eesmärgiga tõsta huvi linnukaitse vastu ning edastada sõnumit, et kaitset ja hoidu väärivad ka igapäevased tiivulised, mitte ainult haruldused. Rahvuslind valiti 26. novembril 1962 Tartus Eesti NSV Teaduste Akadeemia loodusuurijate seltsi ornitoloogiasektsiooni koosolekul. Suitsupääsukese esitas kandidaadiks Kustas Põldmaa, kaaluti ka mõnd merelindu ja saaremaa männi-käbilindu. Saaremaa männi-käbilindu tunnistati eraldi alamliigina üsna lühikest aega 1950.–1960. aastatel. Ornitoloogiasektsioon informeeris valikust Rahvusvahelist Linnukaitsenõukogu, kes selle kinnitas. Rahvuslind suitsupääsuke sai viiekümneseks, Eesti Ornitoloogiaühing, 26.11.2012 https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:340487/297844/page/14 H. Veroman. "Rahvuslik lind" linnukaitse propageerimise uue töövormina. Eesti Loodus, 1963, nr. 4, lk. 204.
Raivo Laikre

Raivo Laikre (21. oktoober 1922 – 6. jaanuar 1999) oli eesti koorijuht ja muusikapedagoog. 1941. aastal lõpetas ta Tallinna 1. Keskkooli. Osales Teises maailmasõjas Eesti Laskurkorpuse ridades. 1953. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakooli koorijuhtimise eriala. Aastatel 1960–1986 oli ta meeskoori Sakala peadirigent. Ta oli ka laulupäevade üldjuht Viljandis ja Saaremaal ning kirjutas koorilaule. Töötas Viljandi Kultuurikoolis, kus õpetas koorijuhtimist ja muusikaajalugu. Tema õpilaste seas on olnud Lydia Rahula ja Leila Säälik. 1986 Eesti NSV teeneline kunstitegelane "Gustav Adolfi Gümnaasiumi ajaloomuuseum. Vilistlased 1941". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. märts 2016. Vaadatud 22. septembril 2016. "E-kultuuripärand. Teise maailmasõja sündmused Narvas. Eesti laskurkorpuse võitleja Raivo Laikre". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. september 2016. Vaadatud 22. septembril 2016. "Georg Otsa nimeline Tallinna Muusikakool. Vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. oktoober 2016. Vaadatud 22. septembril 2016. Johannes Tetsmann. Sakala koori kroonika on hoiul muuseumis. Sakala, 11. mai 2005 Ene Soolo. Mees, kelle paremad hetked olid kontserdilaval. Sakala, 20. oktoober 2007 "Eesti rahvusbibliograafia. Laikre, Raivo, helilooja". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. september 2016. Vaadatud 22. septembril 2016. Urmas Vahe. Lydia Rahula: oleksin võinud saada kontrabassimängijaks. Õhtuleht, 5. jaanuar 2008 Vastab Leila Säälik. Teater. Muusika. Kino, 2004/3[alaline kõdulink] Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Tallinna muusika-keskkooli õpilane Raivo Laikre, 1952 Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Viljandi Rajooni kultuurimaja meeskoori Sakala dirigent Raivo Laikre, 1986 Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Maakonna laulupidu, dirigeerib Raivo Laikre, 1994 Haud Tallinna Liiva kalmistul
Kulu järv

Kulu järv on tehisjärv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Lolu külas. Järve pindala on 0,7 ha, keskmine sügavus 2,18 m, suurim sügavus 2,32 m, valgla suurus 1 km², vee maht 22 000 m³ ja kõrgus merepinnast 62,5 m. Järvest voolab välja Orika ojasse suubuv 300 m pikkune kraav. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu. Kulu järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 20.05.2017) Kulu järv keskkonnaportaalis (vaadatud 16.09.2016) Kulu järv Eesti looduse infosüsteemis Kulu järv keskkonnaportaalis
Kõssa paisjärv

Kõssa paisjärv on paisjärv Sakala kõrgustiku lääneosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Kiini külas. Järve pindala on 0,9 ha, keskmine sügavus 2 m, valgla suurus 1,35 km², kõrgus merepinnast 45,5 m ja see on paisutatud Kõssa ojasse suubuvale kraavile. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu. Kõssa paisjärv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 16.09.2016) Kõssa paisjärv keskkonnaportaalis (vaadatud 16.09.2016) Kõssa paisjärv Eesti looduse infosüsteemis Kõssa paisjärv keskkonnaportaalis
Välgita järv

Välgita järv on tehisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Välgita külas. Järve pindala on 1,5 ha, valgla suurus 1 km², kaldajoone pikkus 0,547 km ja kõrgus merepinnast 64 m. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu. Välgita järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 16.09.2016) Välgita järv keskkonnaportaalis (vaadatud 16.09.2016) Välgita järv Eesti looduse infosüsteemis Välgita järv keskkonnaportaalis