laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Luigi Boccherini

Luigi Rodolfo Boccherini (19. veebruar 1743 Lucca – 28. mai 1805 Madrid) oli itaalia helilooja ja tšellist. Ta sai tuntuks kammermuusika heliloojana. Boccherini sündis Itaalias muusiku peres. Tema isa oli tšellist ja kontrabassimängija. Luigi saadeti juba väikesena Rooma muusikat õppima. 1757 läks ta koos isaga Viini, kus nad said tööd Burgtheateris. 1761 läks Boccherini Madridi, kus asus kuningas Carlos III noorema venna Luis Antonio teenistusse. 1785. aastal nimetati ta Hispaania kuninga õukonna kapelli dirigendiks. Õukonnas oli tal hea elu seni, kuni kuningas avaldas rahulolematust ühe tema teose passaažiga ja käskis selle ümber teha. Boccherini, kes oli sellisest loomevabaduse piiramisest ärritunud, kirjutas selle käigu hoopis kaks korda järjest, mille peale ta õukonnast vallandati. 1789. aastal nimetati Boccherini Preisi kuninga Friedrich Wilhelm II õukonnadirigendiks. Friedrich Wilhelm oli ise harrastusmuusik, ta mängis tšellot ja flööti ning toetas kunste. Boccherini eraelu saatsid õnnetused: ta elas üle oma hispaania patrooni, kaks naist ja kaks tütart ning suri peaaegu vaesuses. Siiski jäi temast järele kaks poega. Boccherini on kirjutanud 125 keelpillikvartetti, 95 keelpillikvintetti ja 16 keelpillisekstetti, 16 sümfooniat ja palju kammermuusikat. Suur osa tema kammermuusikast järgib Joseph Haydni eeskujusid, kuid Boccherinit on vahel nimetatud Haydni stiili parandajaks keelpillikvartettides, sest ta tõi alati tšello esiplaanile, samas kui Haydn jättis tšellole saatepilli rolli. Boccherini oli virtuoosne tšellist, kes suutis tšellol originaalkõrguses esitada viiulirepertuaari. Selle oskuse oli ta omandanud kontserditurneedel puuduvaid viiuldajaid asendades ja seda oskust demonstreeris ta sageli. See oskus tõi talle kaasaegsete seas palju kuulsust. Ka tema tšellokontserdid, eriti kvintetid kahele tšellole (sisuliselt tšellokontserdid keelpillikvarteti saatel), nõuavad tšellistilt tihti samasugust meisterlikkust. Tänapäeval on Boccherini tuntuim teos menuett keelpillikvintetist E-duur, op. 11 nr. 5. Stabat Mater (Boccherini)
August Bach

August Bach (30. august 1897 Rheydt (tänapäeval Mönchengladbach) – 23. märts 1966 Ida-Berliin) oli saksa ajakirjanik ja Saksa DV riigitegelane. August Bach oli pärit ehitusnõuniku perekonnast. Gümnaasiumi lõpetmise järel astus ta 1916. aastal sõjaväeteenistusse. 1917. aastal langes ta Prantsuse vägede kätte sõjavangi, kuid vahetati hiljem Šveitsi kaudu prantsuse sõjavangi vastu välja. 1918–1922 õppis ta Frankfurdi Ülikoolis ja Berliini Ülikoolis ajalugu. Alates 1922. aasta aprillist kuni 1944. aastani töötas ta Sõja Põhjuste Uurimise Keskuses (Zentralstelle für Erforschung der Kriegsursachen), mille poolt välja antava ajakirja Berliner Monatshefte toimetaja ta oli. Lisaks oli ta 1937–1944 kirjastuse Quader-Verlag omanik. 1945. aasta oktoobris oli August Bach üks Kristlik-Demokraatliku Liidu asutajatest Tüüringis. 1946–1958 töötas Bach kirjastuse juhatajana. 1949–1952 oli ta Tüüringi Maapäeva liige ja esimene asejuhataja, alates 1949. aastast Saksa DV Rahvakoja liige. 1950–1952 oli ta Kristlik-Demokraatliku Liidu Tüürigi piirkonna esimees. 1950–1955 oli ta Kristlik-Demokraatliku Liidu Rahvakoja fraktsiooni esimees. 1955–1958 oli ta Rahvakoja Maadekoja (Länderkammer) president. 1957. aasta detsembrist kuni surmani 23. märtsil 1966 oli August Bach Saksa DV Kristlik-Demokraatliku Liidu esimees. August Bach (1897–1966), CDU-Vorsitzender in der DDR Portal Rheinische Geschichte] August Bach : Journalist, Vorsitzender der Ost-CDU Konrad-Adenauer-Stiftung. Geschichte der CDU German Democratic Republic. Ministries, political parties, etc. rulers.org
Fjodor Kamenski

Fjodor Kamenski (Фёдор Фёдорович Каменский, Fjodor Fjodorovitš Kamenski; 2. september (21. august vkj) 1836 Peterburi, Venemaa – 26. august 1913 Clearwater, Florida) oli vene skulptor. 1873. aastast elas ja töötas Ameerika Ühendriikides. Aastatel 1852–1860 õppis ta Peterburi Kunstide Akadeemias Nikolai Pimenovi, Clodt von Jürgensburgi ja Fjodor Bruni käe all. Õpingute jooksul pälvis ta oma teoste eest suure kuldmedali, millega kaasnes välismaal edasiõppimise võimalus. Aastail 1863–1869 täiendas ta end Itaalias. Seal valmisid Kamenskil skulptuurid "Noor skulptor" (1866), "Lesk pojaga" (1867), "Esimesed sammud" (1872) ja Mihhail Glinka monument. Skulptuuri "Lesk pojaga" eest valiti ta Peterburi Kunstide Akadeemia akadeemikuks ja ta naasis Peterburi. 1870. aastal läks ta tagasi Firenzesse, kust emigreerus 1873. aastal Ameerika Ühendriikidesse Florida osariiki. USA-s hakkas Kamenski farmeriks ja jätkas skulptoritööd. Fjodor Kamenski valmistas ette Chicago 1893. aasta maailmanäituse Venemaa ekspositsiooniala. "Noor skulptor" (1866) "Esimesed sammud" (1872)
Transkraniaalne magnetstimulatsioon

Transkraniaalne magnetstimulatsioon (TMS) on meetod, mille käigus tekitatakse poolis elektrivoolu abil magnetväli, mis ajule piisavalt lähedal olles mõjutab neuronite elektrilist talitlust.
Lennujaamade loend

Esitatud lennujaamade loend on osaline ning see täieneb iga päev. Lennujaamade loendisse on lisatud peamised lennujaamad maailmas. On ka Lennujaamade ja lennuväljade loendid riigiti
Calw

Calw on linn Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal, Calwi kreisi keskus. Asub Nagoldi jõe kaldal Schwarzwaldis, 33 km Stuttgardist läänes. Calwi on esmamainitud 1075. aastal. Keskajal oli Calw tähtis kaubalinn. 1345 liideti linn Württembergiga ning sai hiljem Württembergi hertsogite suveresidentsiks. Calwis on sündinud Hermann Hesse ja Rudolf Schlichter. Linnas on Hermann Hesse muuseum. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Calwi koduleht
Korea jindo

Korea jindo on Koreast pärinev koeratõug, mis on saanud nime Korea poolsaarest edelas asuva Jindo saare järgi. Seda tõugu koerad on tuntud truuduse ja vapruse poolest. Tõustandardis on koera käitumise/iseloomu kohta muu hulgas kirjas: „Eriti tugeva jahikirega, kartmatu, julge, valvas, terane ja äraostmatu, mitte armukade. Eelkõige äärmiselt truu oma peremehe suhtes. Võõraste suhtes ettevaatlik. /.../ Ühe-mehe-koer, kes tunnistab ka uut peremeest, kuid ei unusta iialgi kiindumust oma kutsikapõlve isanda vastu.“ Pildid "Korea Jindo dog" (PDF) (inglise). FCI. Vaadatud 17. märtsil 2018. "Korea jindo" (PDF). EKL. Vaadatud 17. märtsil 2018. Desmond Morris. Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, ISBN 978-1-57076-410-3 Korea jindo veebisaidl koer.ee
Merrell Twins

Veronica Merrell ja Vanessa Merrell (sündinud 6. augustil 1996 Kansas Citys Missouris), tuntud kui Merrell Twins, on identsed kaksikud ja Ameerika Ühendriikide juutuuberid, näitlejad, lauljad ja laulukirjutajad. Veronica ja Vanessa on identsed kaksikud. Nad kasvasid üles Kansas Citys ja pärast seda kolisid 16 aasta vanuselt Los Angelesse Californias, et oma näitlejakarjääri edendada. Nad õpivad Los Angelese lähedal kolledžis. Veronica spetsialiseerub stsenaristikale ja Vanessa filmitootmisele. Neil mõlemal on hüüdnimed, Veronicat hüütakse Roniks ja Vanessat Nessaks. YouTube'i kanal Merrell Twins hakkas videoid tootma aastal 2009. Nende videod monteerib ja produtseerib nende isa Paul Merrell. Nad on mõlemad olnud Awesomeness TV YouTube'i kanalil ja osalenud telesarjas "Jane The Virgin". Nad osalesid ka 2016. aasta filmis "The Standoff". Nad on võitnud Shorty Awardsi konkursil auhinna "The YouNower of the Year". Aastal 2016 võitsid nad Streamy Awardsi "Best Live" auhinna ja olid nomineeritud Teen Choice Awardile Choice Female Web Stari kategoorias. 2018. aasta märtsis täitus kanalil 3 miljonit tellijat ning kanalil on üle 500 miljoni vaatamise. 2019.aasta jaanuaris täitus kaksikute youtube-i kanalil 4 miljonit tellijat.
Luigi Malerba

Luigi Malerba (kodanikunimi Luigi Bonardi; 11. november 1927 Pietramogolana, Berceto, Parma provints – 8. mai 2008 Rooma) oli itaalia kirjanik ja stsenarist. Ta oli marksismi ja strukturalismi taustaga rühmituse Gruppo 63 kaasasutaja. Teda peetakse Nanni Balestrini, Edoardo Sanguineti ja Giorgio Manganelli kõrval itaalia kirjandusliku liikumise Neoavanguardia üheks oluliseks esindajaks. "La scoperta dell'alfabeto" (1963, jutustused) "Il serpente" (1966, romaan) "Salto mortale" (1968, romaan, Prix Médicis étranger) "Il protagonista" (1973, romaan) "Le rose imperiali" (1974, racconti) "Le parole abbandonate" (1977) "Il pataffio" (1978, ajalooline romaan) "Dopo il pescecane" (1979, jutustused) "Diario di un sognatore" (1981, romaan) "Cina Cina" (1985, reisiraamat) "Il pianeta azzurro" (1986, romaan, Mondello auhind) "Testa d'argento" (1988, jutustused, Grinzane Cavouri auhind) "Il fuoco greco" (1990, ajalooline romaan) "Le pietre volanti" (1992, romaan, Viareggio auhind ja Premio Feronia-Città di Fiano) "Il viaggiatore sedentario" (1993, reisiraamat) "Le maschere" (1994, ajalooline romaan) "Che vergogna scrivere" (1996) "Avventure" (1997) "Interviste impossibili" (1997) "Itaca per sempre" (1997, romaan) "La superficie di Eliane" (1999) "Proverbi italiani" (1999) "Città e dintorni" (2001) "La composizione del sogno" (2002) "Il circolo di Granada" (2002) "Le lettere di Ottavia" (2004) "Ti saluto filosofia" (2004) "Fantasmi romani" (2006) "Il sogno di Epicuro" (2008) "Parole al vento" (2008, intervjuud, toimetanud tütar Giovanna Bonardi) "Diario delle delusioni" (2009, postuumselt) "Millemosche mercenario" (1969, koos Tonino Guerraga) "Millemosche senza cavallo" (1969, koos Tonino Guerraga) "Millemosche alla ventura" (1969, koos Tonino Guerraga) "Millemosche fuco e fiamme" (1969, koos Tonino Guerraga) "Storie dell'anno Mille" (1970, koos Tonino Guerraga) "Millemosche innamorato" (1971, koos Tonino Guerraga) "Millemosche e il leone" (1973, koos Tonino Guerraga) "Millemosche e la fine del mondo" (1973, koos Tonino Guerraga) "Mozziconi" (1975; eesti keeles "Kodanik Koni", tõlkinud Tiina Laats, Tallinn: Eesti Raamat, 1984) "Pinocchio con gli stivali" (1977) "Storiette" (1978) "Le galline pensierose" (1980) "Storiette tascabili" (1984) 1970 Prix Médicis étranger (esimene laureaat, teose "Salto mortale" eest) 1979 Brancati auhind 1981 Premio Nazionale Letterario Pisa 1987 Mondello auhind 1989 Grinzane Cavouri auhind (koos Stefano Jacomuzzi ja Raffaele La Capriaga) 1990 Flaiano auhind 1992 Viareggio auhind 1992 Premio Feronia-Città di Fiano 1995 Palmi auhind 2005 Chiara auhind (elutööpreemia) Luigi Malerba andmekogus IMDb (inglise)
Tuttlingen

Tuttlingen on linn Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal, Tuttlingeni kreisi keskus. Asub Doonau kaldal Honbergi mäe jalamil. Tuttlingeni on esmamainitud 797. aastal. Asula kuulus Reichenau kloostrile. 1250. aastal sai linnaõigused. Tuttlingeni tuntakse kui maailma meditsiinitehnika keskust. Linnas on üle 200 meditsiinitehnikat valmistava ettevõtte. Ligi 50% maailma kirurgiariistadest valmistatakse Tuttlingenis. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Tuttlingeni koduleht
Emitent

Emitent on väärtpabereid müüv või välja laskev juriidiline või füüsiline isik. Selle tegevuse siht on oma äritegevuse rahastamine. Väärtpabereid emiteerinud emitent võib olla valitsus, omavalitsus, ettevõte või kinnine investeerimisfond. Kõige sagedamini emiteeritavad väärtpaberid on liht- ja eelisaktsiad ning võlakirjad. Emitendi välja antud väärtpaberi omandaja on investor. Nendevaheline vahetu suhtlus on otsefinantseerimine. Emissioon Emiteerimistulu Tarbijaveeb - minuraha.ee | Emitent. Vaadatud 17.03.2018. Emitent ja investor. Vaadatud 17.03.2018. Väärtpaberituru seadus – Riigi Teataja. Vaadatud 17.03.2018.
Aldrans

Aldrans on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald asub 760 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 8,89 km². 1. jaanuaril 2016 elas seal 2564 inimest. Küla paikneb kõrgustiku terrassil Innsbruckist kagus, mida läbivad arvukad jõeorud, Patscherkofeli (2246 m) jalamil. Aldrans asub iidsel soolateel, mis ühendab Hall in Tirolit ja Mühlbachli – nüüd piirkondlik tee (Landesstraße) L 38 (Elbögener Straße); tee L 32 (Innsbrucker Straße) ühendab küla Innsbruckiga. Selle lähedus linnale teeb sellest elamukeskuse. Osa vallapiiridest on Prockenhöfe, Wiesenhof, Rans ja Herzsee (järv, mida kasutatakse peamiselt kalakasvatuseks). Naabervallad on Ampass, Ellbögen, Igls, Innsbruck, Lans, Rinn, Sistrans. Aldrans kui asuala võiks pärineda hilisest pronksiajast. Seda on arvatud pärast mõõga käepideme ja teiste rauaaja ja La Tène kultuuri objektide avastamist. Küla on esimest korda mainitud 955. aasta dokumendis kui Alarein. 1157. aastal on küla mainitud kingitusega seotud dokumentides, Andechsi krahvide ja Tegernsee kloostri vahel. 1312. aastal on dokumendis mainitud Alrains, mis tuleb vanast nimest Allrainer Veld. Keskajal oli Aldrans osa tähtsast turust, koostöös Ampassiga, kuna paiknes soolateel, saades kasu transiitkaubandusest. 13. sajandil jagati territoorium suverääni ja Wilteni kloostri vahel. Elanikkond oli nii teatrikunstihuviline, et 1750. ja 1757. aastal korraldati näidendikonkursid "Martinsspiele" ja tegutses Amatsoonide teater, kus osalesid ainult naised. Aldrans arenes 19. sajandil suvekuurordiks ja ühendati 1884. aastal maanteed pidi otse Innsbruckiga. Küla serva ehitati aastal 1927 ringhäälingujaam. See suleti 1. märtsil 1984 ja lammutati seejärel. Aldrans esineb Thomas Bernhardi loos "Amras". 1365. aastal mainiti Aldransi kirikut, 1426. aastal hakati ehitama barokkstiilis kirikut, mis pühitseti 1482. aastal ja pühitseti pühale Martinile. Kirik ehitati 18. sajandil gooti stiilis ümber, kuid hävis 1893. aastal tules, mis hävitas osa külast. Seejärel taastati kirik gooti stiilis. 1965. aastal seda laiendati ja 1967. aastal ülendati kirik kihelkonnakirikuks. Aldrans on Innsbruckiga ühendatud Mittelgebirgsbahni (mäestikuraudtee) liini 6 kaudu ja kohalike bussidega, Innsbruckist Aldransi jõutakse 15 minutiga. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. https://www.statistik.at/blickgem/blick1/g70302.pdf www.aldrans.at Linnakese ajalugu Turismiinfo: Aldrans
Siim Prank

Siim Prank (sündinud 9. märtsil 1953 Sindis) on Eesti õpetaja ja karikaturist. Siim Prank on õppinud aastatel 1960–1971 Sindi Keskkoolis ja lõpetanud 1980. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi[viide?]. Ta töötas aastatel 1981–2017 kunstiõpetajana ja kuni 2019. aastani tehnoloogiaõpetajana Taebla Koolis. Tema karikatuure on avaldatud ajalehes Sirp ja Vasar ja alates 1977. aastast ajakirjas Pikker[viide?]. Tema karikatuure on eksponeeritud 1981. aastal karikatuurinäitustel "Mis siin naerda on!" ja Balti karikatuurinäitusel "Homo Sapiens" Vilniuses[viide?]. Ta on kujundanud 2004. aastal ilmunud Lehti Dorchi luuleraamatu "Mõtete lõpud..." esikaane. 1986 – Eesti NSV Vabatahtliku Karskusühingu, Eesti NSV Ajakirjanike Liidu ja ajakirja Pikker alkoholivastane karikatuurinäitus – Karskusühingu preemia 2008 – Marimetsa piirkonna meenete võistluse II koht "Taebla Kool - Inimesed". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. aprill 2018. Vaadatud 17. aprillil 2018. Ester - Dorch Lehti Lääne Elu, nr. 54, 10 mai 2008 - Marimetsa piirkond sai meened
Grete Jürgenson

Grete Jürgenson (sündinud 24. oktoobril 1994 Tallinnas) on eesti näitleja. Ta lõpetas Viimsi Keskkooli 2013. aastal ja Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia etenduskunstide osakonna teatrikunsti erialal 2017. aastal. Aastatel 2017–2023 töötas näitlejana Rakvere Teatris, alates 2023. aasta augustist Tartu Uues Teatris. 2021. aastal lõpetas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunsti magistriõppe. Grete Jürgenson on mänginud teleseriaalides "Klass: elu pärast" (2010), "Siberi võmm" (2016), "Vabad mehed" (2017), "Kättemaksukontor" (2018) ja "Õnne 13" (2023). 2014 Jules Verne "Kapten Granti lapsed", lavastaja Vahur Keller, NUKU teatris 2014 Astrid Lindgren „Vaata, Madlike, lund sajab!“, lav. Taavi Tõnisson, NUKU teatris ,Liisbet 2015 Arto Paasilinna "Maailma parim küla", lavastaja Jaanus Rohumaa, külaelanik 2016 Charles de Coster/Grigori Gorin "Thijl Ulenspiegel", lavastaja Üllar Saaremäe, Rakvere Teatris, Soetkin 2017 Anthony Burgess "Kellavärgiga apelsin", lavastaja Ringo Ramul, mitu rolli 2017 Ken Kesey / Dale Wasserman Lendas üle käopesa, lavastaja Eili Neuhaus, Candy Starr 2018 Liisi Rohumäe "La h us", lavastaja Üllar Saaremäe, neiu 2019 Reeli Reinaus "Verikambi", lavastaja ja dramatiseerija Jaanika Juhanson ,Julia ja Liisa 2019 Mehis Pihla "Kuldse liilia saladus", lavastaja Kersti Heinloo, mitu rolli Grete Jürgenson[alaline kõdulink] Tartu Ülikool. Viljandi Kultuuriakadeemia. Etenduskunstide osakond "Tartu Uue teatri trupiga liitus näitleja Grete Jürgenson". ERR. 11. august 2023. Vaadatud 30. septembril 2023. "Magistriõppe lõpetanud". Vaadatud 30. septembril 2023. Grete Jürgenson Rakvere Teatri kodulehel Grete Jürgenson andmekogus IMDb (inglise)
Bergisch Gladbach

Bergisch Gladbach on linn Lääne-Saksamaal Nordrhein-Westfaleni liidumaal, Rheinisch-Bergische kreisi keskus. Bergisch Gladbach asub Reinist kümmekond kilomeetrit idas. Ta piirneb näiteks Kölni ja Leverkuseniga. Tema kõrgus merepinnast on 51–267 m. Nime esimene osa ei tulene asula paiknemisest Bergi krahvkonnas ega ole mõeldud eristamiseks Mönchengladbachist, mis asub 50 km kaugusel loodes. See pärineb hertsogitelt, kes andsid oma nime kogu piirkonnale. Nime teine pool tuleb alamsaksakeelsetest sõnadest bach ('oja') ja gelaat ('asetatud'). Oja on asetatud siis, kui talle on tehtud kunstlik säng. Vooluveekanal oli selles piirkonnas juba varakeskajal ning sajandite jooksul on kohanimi lühenenud. Varased asulad olid Bergisch Gladbachis olemas juba 13. sajandil, kuid linn asutati ametlikult 1856. 1975 liideti linnaga Bensberg. Elanike arv küündis 1977. aastal 100 000-ni ja seetõttu anti sel aastal Bergisch Gladbachile linna õigused. 31. augustil 2009 peeti kohalikud valimised, millega linna volikogu koosseisu vähendati 66 liikmelt 62-le. Jõudude vahekorda volikogus valimised ei muutnud. Valitsevad erakonnad on Kristlik-Demokraatlik Liit (25 kohta, +1), Saksamaa Sotsiaaldemokraatlik Partei (16, –2), Rohelised (8, –1), Vabade Demokraatide Partei (6, –1), Bergisch Gladbachi ja Bensbergi Linnakodanike Valimisliit (3, –1), Die Linke (2, +2) ja KIDitiative (2, –2). Põhimõtteliselt sama tulemuse on andnud kõik kohalikud ja parlamendivalimised alates 2004. aastast: kõik need on võitnud kristlikud demokraadid sotsiaaldemokraatide ees ja teistegi erakondade toetus pole oluliselt muutunud. Peamised tootmisharud on paberitootmine, trükkimine, klaasvill ja kõrgtehnoloogia. Et Köln asub ainult 10 km lääne pool, ei ole Bergisch Gladbachis – hoolimata rohkem kui 100 000 elanikust – kõrgkooli. Ilmub kohalik nädalaleht Bergisches Handelsblatt, mida jagatakse tasuta, ja kaks igakuist ajakirja. Põhiliselt ilmuvad kohalikud uudised Kölni ajalehtedes. Alates 2005. aastast töötab oma raadiojaam Radio Berg, mis on eraomanduses. Bergisch Gladbachil on võistkond Ameerika jalgpallis, meeste ja naiste jalgpallis, jäähokis, meeste ja naiste korvpallis, naiste käsipallis, meeste ja naiste maahokis, meeste ja naiste saalihokis, sulgpallis, naiste tennises ja ujumises. Hooajal 2009/2010 on neist Saksamaa kõige kõrgemas liigas üksnes korvpallinaiskond TV Bensberg (alates 2006). Bergisch Gladbachil on kaheksa sõpruslinna: Bourgoin-Jallieu (Prantsusmaa, aastast 1956), Luton (Suurbritannia, 1956), Velsen (Holland, 1956), Joinville-le-Pont (Prantsusmaa, 1960), Runnymede (Suurbritannia, 1965), Marijampole (Leedu, 1989), Limassol (Küpros, 1991) ja Pszczyna (Poola, 1993). Esimene aukodanik valiti Bergisch Gladbachile aastal 1904. Sellest ajast on linnal olnud 18 aukodanikku, kellest tuntumad on Paul von Hindenburg (1917) ja Adolf Hitler (1933). Viimane on ainus, kellelt on aukodaniku staatus ära võetud (1988). Kuni 1979 nimetatud 12 aukodanikust olid 9 poliitikud, alates 1993 nimetatud 6 aukodanikust on ainult 1 poliitik. Bergisch Gladbachis on sündinud supermodell Heidi Klum. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Bergisch Gladbachi koduleht
Recklinghausen

Recklinghausen on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal, Recklinghauseni kreisi keskus. Asulat on esmamainitud 1017. aastal kui Ricoldinchuson. Recklinghausenis asub ikoonimuuseum, kus on üle 1000 õigeusu ikooni ja kopti kunsti. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Recklinghauseni koduleht
Svante Hakamäki

Svante Arvid Hakamäki (19. jaanuar 1900 Isojoki – 15. november 1995 Karijoki) oli Vabadussõjas osalenud Soome põllumees ja sõjaväelane (reamees, Eesti lipnik 1978?). Ta osales Põhja Poegade rügemendi koosseisus lahingutes Punaarmee vastu Valga all, Lätis ja Petseri rindel. Vabadusristi II liigi 3. järk anti talle 26. märtsil 1920. Pidas Karijokis talu ja on maetud Karijoki kalmistule.
Peeter Beljakov

Peeter Beljakov VR II/3 (5. september 1892 Narva vald, Jamburgi maakond, Peterburi kubermang – 28. august 1941 Tuudi küla, Lihula vald, Läänemaa) oli Eesti sõjaväelane (pootsman, 1920). Ta teenis Vene sõjaväes alates 1913. aastast, oli Liibavi allveelaevade divisjoni vanemallohvitser. Vabadussõjas teenis Peipsi Laevastiku Divisjonis signalistina suurtükipaatidel Taara ja Ahti. Vabadusristi II liigi 3. järk (5. mai 1920). Kuni 1928 üleajateenija mereside abilaeval Kompas, seejärel pidas Neitsikivi talu Sipa külas Lihula vallas. Vabaduse Risti Vendade Ühenduse Lääne-Saare osakonna liige. Tapeti Nõukogude Liidu sõjaväelaste poolt.
Eduard Abel

Eduard Abel VR II/3 (28. oktoober/9. november 1886 Tartu – 12. veebruar 1956 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (vanemveebel, 1940). Ta teenis 1908–1912 Taga-Kaukaasias Vene piirivalves, 1914–1918 osales Esimeses maailmasõjas, III ja IV klassi Georgi rist. Saksa okupatsiooni ajal 1918 oli põrandaaluse Kaitseliidu liige. Vabadussõjas 2. jalaväepolgus, pärast Vabadussõda üleajateenija 2. jalaväepolgus, 2. jalaväerügemendis ja 2. Üksikus Jalaväepataljonis, pataljoni üleajateenijate kogu juhatuse esimees, VRVÜ Tartu osakonna liige. Kotkaristi kuldrist 1938.
Aleksander Teppor

Aleksander Teppor (1888–1943) oli eesti fotograaf ja filmitegelane. Tallinnas aadressil Suur-Karja 9 asus Aleksander Teppori ateljee, kus 1931. aastal valmis Eesti esimene animafilm "Kutsu-Juku seiklusi". https://kultuur.postimees.ee/1874635/meie-rahvuslikud-mikid-kutsu-juku-ja-lotte (vaadatud 18.03.2018)
Leonhard Augjärv

Leonhard-Theodor Augjärv (21. juuni/3. juuli 1896 Käravete vald, Järvamaa – 29. detsember 1946 Aruvälja küla, Mahu vald, Virumaa) oli Eesti sõjaväelane (reamees). Ta osales Esimeses maailmasõjas Vene sõjaväes ja Vabadussõjas vabatahtlikuna 5. maist 1919 kuni maini 1920 4. jalaväepolgu koosseisus. Vabadusristi II liigi 3. järk 17. augustil 1920. Elas 1920 Lehtse vallas, hiljem Narva vallas. Maetud Viru-Nigula kalmistule. Abikaasa Pauline Mander, lahutatud 1932, tütar Bertha (1922–1998).
Buzuluk

Buzuluk on linn Venemaal Orenburgi oblastis. Asub Samara jõe ääres, Buzuluki jõe suudmes. Linn on tekkinud 1736. aastal rajatud kindluse juurde. Linnaõigused sai 1781. aastal. Buzulukis on õmblusvabrikud, masinatööstusettevõtted ja mööblivabrik. Q127375672
Baltic Film Production

OÜ Baltic Film Production on Eesti filmistuudio. Ettevõtte asutas 1998. aastal Marianna Kaat, et toota peamiselt dokumentaal- ja mängufilme. 2007 "Kalinovski väljak" 2010 "Auk nr 8" 2012 "Tööpealkiri: Imelaps" ... Baltic Film Production Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 18.03.2018) Baltic Film Production Eesti filmi andmebaasis
Catapult Films

OÜ Catapult Films on Eesti filmistuudio, mis asutati 2007. aastal. Ettevõte on tootnud teleseriaale ja mängufilme. 2010 "Riigimehed", teleseriaal[viide?] 2012 "Kastis", mängufilm Catapult Films Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 18.03.2018) Catapult Films Eesti filmi andmebaasis
Arnu Eeskivi

Arnu Eeskivi VR II/3 (kuni 1936 Arnol-Villibald Erstein; 25. jaanuar/6. veebruar 1898 Pärnu – 15. juuni 1946 Pärnu laht) oli Eesti sõjaväelane (seersant, 1940), kalur ja poliitik. Ta osales Vene sõjaväes Esimeses maailmasõjas ja Pärnu kaitsepataljoni ja 9. jalaväepolgu koosseisus Vabadussõjas. Vabadusristi II liigi 3. järk 17. augustil 1920. 1920. aastal teenis Naissaare komandantuuris, septembris 1920 vabastati teenistusest. Kalur ja kalakaupmees Pärnus. Töörahva Ühise Väerinna kandidaadina II Riigikogu liige, 1923–1924 Pärnu linnavolikogu liige, oli eeluurimise all, 1926 mõisteti Sõjaringkonnakohtu poolt õigeks. Eestimaa Ehitustööliste Liidu, Pärnu Raeküla kalameeste seltsi Laine ja VRVÜ Pärnu osakonna liige. Uppus kalastades. Maetud Pärnu Alevi kalmistule.