laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jüri Parik (bioloog)

Jüri Parik (sündinud 24. märtsil 1951 Türil) on eesti bioloog-geneetik. Lõpetas 1969 Tartu 5. Keskkooli, 1975 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia osakonna, M.Sc. (gen, 1998, TÜ), väitekiri "Meetodite modifitseerimisest geneetilistes uuringutes". Oli 1975–1976 Tartu Harjutuskooli õpetaja, 1976–1977 ÜMPI vaneminsener, 1977–1987 nooremteadur, 1987–1992 teadur, 1992–2005 MRI teadur, 2006– evolutsioonilise biol õppetooli lektor. Uurimisvaldkonnad: populatsioonigeneetika; genoomi polümorfism ja inimkonna bioloogiline ajalugu. 60 teadustrükist. 2011 Tartu Ülikooli aumärk 2020 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis" Characterization of agarose-type polysaccharidic fractions (kaasautorid A. Kollist, T. Püssa). // Proc. Est. Acad. Sci. Chem. 29 (1980) 3 Polymorphism of alpha-1-antitrypsin in populations of pamir the reproductive compensation as a possible mechanism for maintaining the genetic diversity of populations for human pi genes (kaasautor). // Gen. 25 (1989) 12 A manifold support for molecular-genetic reactions (kaasautor). // Anal. Biochem. 211 (1993) 1 Deep common ancestry of Indian and western-Eurasian mitochondral DNA lineages (kaasautor). // Curr. Biol. 9 (1999) 22 On the phylographic context of sex-specific genetic markers of Finno-Ugric populations (kaasautor). // The roots of peoples and languages of Northern Eurasia II–III. Tartu, 2000 The emerging limbs and twigs of the East Asian mtDNA tree (kaasautor). // Mol. Biol. Evol. 19 (2002) 10 Lab-specific mutation processes (kaasautor). // Human mitochondrial DNA and the evolution of Homo sapiens. Heidelberg 2006. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. "Teenetemärgi "100 semestrit Tartu Ülikoolis" kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 125 Jüri Parik Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Jemaine Clement

Jemaine Atea Mahana Clement (sündinud 10. jaanuaril 1974 Mastertonis) on Uus-Meremaa koomik, näitleja ja muusik. Ta kuulub ansamblisse Flight of the Conchords. Jemaine Clement andmekogus IMDb (inglise)
Taavo Virkhaus

Taavo Virkhaus (kirjanduses ka Wirkhaus; 29. juuni 1934 Tartu – 10. veebruar 2021 ) oli eesti päritolu Ameerika Ühendriikide helilooja ja dirigent. Taavo Virkhaus alustas kooliteed Tartu Õpetajate Seminari algkoolis, kus ta sai õppida vaid poolteist aastat, sest 1944. aasta suure põgenemise ajal põgenes tema pere Saksamaale. Alates 1949. aastast elas ta Ameerika Ühendriikides. Taavo Virkhaus lõpetas 1951. aastal USA Florida osariigis Fort Lauderdale'i Keskkooli ning sai stipendiumi õpinguteks Miami Ülikoolis, mille lõpetas 1955. aastal. Magistrikraadi sai ta Rochesteri Ülikooli Eastmani Muusikakoolist 1957. aastal. Pärast kuuekuulist sõjaväeteenistust töötas Taavo Virkhaus muusikaõpetajana Rochesteri äärelinnas Penfieldis ja alustas Eastmani muusikakoolis doktoriõpinguid. 1960. ja 1961. aastal õppis ta dirigeerimist Pierre Monteux' meistriklassis ja 1963. aastal asus õppima Kölni konservatooriumis Saksamaal. 1967. aastal sai Taavo Virkhaus doktorikraadi ja kutsuti Rochesteri Ülikooli muusikadirektoriks. Rochesteri Ülikooli sümfooniaorkester osales 1969. aasta Eesti juubelilaulupeo ja Eesti Vabariigi aastapäeva kontsertidel Torontos. 1976. aastal oli ta ESTO 76 muusikadirektor ja ESTO laulupeo korraldaja ja üldjuht. Selle aasta ESTO päevadel esitas Baltimore'i sümfooniaorkester tema juhatusel Taavo Virkhausi esimese sümfooniat ja Eduard Tubina 10. sümfooniat. Ta on juhatanud orkestreid ja koore Lääneranniku Eesti päevadel Vancouveris 1987. aastal ja Los Angeleses 1999. aastal. Aastatel 1977–1994 oli ta Duluthi sümfooniaorkestri muusikadirektor ja dirigent, samuti on ta töötanud Huntsville'i, Minnesota ja Alabama sümfooniaorkestri dirigendina. 1978. aastal viibis Taavo Virkhaus Neeme Järvi kutsel Eestis, kus ta juhatas ERSOt. Ka hiljem on ta oma Eesti-käikudel korduvalt ERSOt juhatanud, samuti Estonia ja Vanemuise sümfooniaorkestrit. 1990. aastal oli ta Eesti üldlaulupeo puhkpilliorkestrite üldjuht. Tartu ja Tallinna laulupidudel on Taavo Virkhaus orkestreid juhatanud ka 1994., 1999. ja 2004. aastal. Samuti 2014. aasta üldlaulupeol Taavo Virkhaus on kirjutanud viis sümfooniat ning kaks kontserti viiulile ja orkestrile. 2009 – Tartu medal Taavo Virkhausi isa oli muusikaõpetaja, koori- ja orkestrijuht Adalbert Wirkhaus, vanaisa aga Eesti puhkpillimuusika rajaja, helilooja ja dirigent, Eesti esimese üldlaulupeo pasunakooride võistulaulmise võitja, II–IV üldlaulupeo üldjuht David Otto Wirkhaus. https://tartu.postimees.ee/7178426/suri-maestro-taavo-virkhaus Mets, Risto. Taavo Virkhaus saab Tartu medali. Tartu Postimees, 3. juuni 2009. http://isik.tlulib.ee/index.php?id=714
Aleksei Bubõr

Aleksei Fjodorovitš Bubõr (16. märts 1876 Jekaterinoslavi kubermang – 1919 Ukraina) oli vene arhitekt. Ta on projekteerinud linna- ja tööstusehitisi näiteks Peterburis, Tallinnas ja Sotšis. Paljusid töid tegi ta koos Nikolai Vassiljeviga ja L. A. Iljiniga. Vanemuise väike maja, pärast 1904, koos Nikolai Vassiljeviga Eesti Draamateatri hoone, Pärnu mnt 5 (1910, töö koos N. Vassiljeviga) Tallinna Perekonnaseisuameti hoone, Pärnu mnt 67 (1910, töö koos N. Vassiljeviga) ...
Vootele Tamm

Vootele Tamm (29. mai 1909 Helsingi – 21. august 1981 Tallinn) oli eesti trompetimängija. Ta jäi varakult orvuks, võeti aastal 1926 mereväeorkestri ja aastal 1927 garnisoniorkestri kasvandikuks. Aastatel 1928–1929 õppis ta eraviisiliselt Jakob Tereštšenko juures ning aastatel 1930–1935 Tallinna Konservatooriumis (Jaan Tamme ja Julius Vaksa klassis). Aastatel 1934–1964 oli ta solist ja kontsertmeister Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris. Lisaks mängis ta aastatel 1951–1976 ansamblis Pasunapoisid ja juhatas aastatel 1964–1974 kondiitritoodete vabriku Kalev puhkpilliorkestrit. 1963 – Eesti NSV teeneline kunstnik Eesti muusika biograafiline leksikon. 2. köide: N–Y. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2008, lk. 371.
Dan Ashbel

Dan Ashbel (sündinud 1949 Tel Avivis) on Iisraeli poliitik ja diplomaat. Ta õppis geograafiat ja inglise kirjandust Haifa Ülikoolis; hiljem sai ta magistrikraadi politoloogias, ta spetsialiseerus Lähis-Idale. 6. märtsist 2011 on ta Iisraeli suursaadik Soomes ja Eestis.
Lydia Davis

Lydia Davis (sündinud 15. juulil 1947 Northamptonis Hampshire'i maakonnas Massachusettsi osariigis) on Ameerika Ühendriikide kirjanik ja tõlkija. Ta on õppinud Barnard College'is New Yorgis. Tema loomingust on eesti keeles ilmunud "Arved klaariks" ("Break It Down") 2015. aastal Loomingu Raamatukogus (inglise keelest tõlkinud Triin Tael). Tema isa oli kirjanduskriitik ja inglise keele professor Robert Gorham Davis, ema Hope Hale Davis on lühijuttude autor ja kooliõpetaja. Linda Davis oli 1974. aastast abielus Paul Benjamin Austeriga, abielust sündis poeg, kuid hiljem nad lahutasid abielu. Seejärel abiellus ta Alan Cotega; ka sellest abielust sündis poeg. Tal on ilmunud kuus jutukogu. The Thirteenth Woman and Other Stories, Living Hand. 1976. Sketches for a Life of Wassilly. Station Hill Press. 1981. Story and Other Stories. The Figures. 1985. Break It Down. Farrar Straus Giroux. 1986. The End of the Story. Farrar Straus & Giroux. 1994. Almost No Memory. Farrar Straus & Giroux. 1997. Robert G. Davis, 90. nytimes.com
2015. aasta Läti presidendivalimised

2015. aasta Läti presidendivalimised toimusid 3. juunil 2015. Läti Seim valis Läti presidendiks Raimonds Vējonise. 19. mail 2015 esitas Läti Regioonide Liit presidendikandidaadiks Mārtiņš Bondarsi, samal päeval esitas Koosmeel Sergejs Dolgopolovsi. 21. mail 2015 esitas Läti Roheline Partei oma kandidaadiks Raimonds Vējonise. 22. mail 2015 esitati presidendikandidaadiks parteitu Euroopa Liidu Kohtu kohtunik Egils Levits.
Kleinomachos

Kleinomachos (kreeka Κλεινόμαχος; 4. saj. eKr) oli vanakreeka filosoof, Megara koolkonna esindaja, kes oli pärit Thurioi kolooniast Suur-Kreekas. Teda on nimetatud Megara Eukleidese järeltulijana ning väidetavasti andis ta Megara koolkonna loogikaküsimustega tegelud suunale dialektilise koolkonna nime. Diogenes Laertiose väitel oli Kleinomachos esimene, kes kirjutas aksioomidest (vanakreeka ἀξίωμα), predikaatidest (vanakreeka κατηγόρημα) ja muudest seesugustest (st loogika) mõistetest. Suda väitel oli Kleinomachos Ahhaia Brysoni õpetaja. Väidetavasti oli Kleinomachos ühe Speusippose kadunud dialoogi nimitegelane. Kleinomachose teostest ja seisukohtadest ei ole teadaolevalt fragmente ja parafraase säilinud. Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 112 "Suda", artikkel "Sokrates[alaline kõdulink]" Σ 829, tõlkinud Oliver Phillips "Suda", artikkel "Pyrrhon[alaline kõdulink]" Π 3238, tõlkinud David Whitehead Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" IV raamat, lõik 4
Cryptopsy

Cryptopsy on Kanada tehnilise death metal'i bänd. See loodi 1988. aastal Montréalis. Bändi plaate on müüdud üle 300 000. Flo Mounier – trummid, taustavokaalid (1992–praeguseni) Christian Donaldson – kitarrid (2005–praeguseni) Matt McGachy – vokaalid (2007–praeguseni) Olivier Pinard – basskitarr (2012–praeguseni) Lord Worm – vokaalid (1992–1997, 2003–2007) (ex-Rage Nucléaire, ex-Necrosis) Mike DiSalvo – vokaalid (1997–2001) (Coma Cluster Void, Akurion, Conflux, ex-Infestation, ex-Mabbus) Martin Lacroix – vokaalid (2001–2003) (ex-Serocs, ex-Spasme) Dave Galea – kitarr (1992–1993) Jon Levasseur – kitarr (1993–2005, 2011–2012) Miguel Roy – kitarr (2004 kontserdid) Daniel Mongrain – kitarr (2004-2005 kontserdid) Steve Thibault – rütmikitarr, taustavokaalid (1992–1995) Miguel Roy – rütmikitarr (1995–1998) Alex Auburn – rütmikitarr, kaaspeavokaalid (1999–2009) Youri Raymond – rütmikitarr, taustavokaalid (2009–2011) Kevin Weagle – basskitarr (1992–1994) Martin Fergusson – basskitarr (1994) Eric Langlois – basskitarr (1995–2011) Youri Raymond – basskitarr, taustavokaalid (2011) Maggy Durand – klahvpillid (2007–2008) Blasphemy Made Flesh (1994) None So Vile (1996) Whisper Supremacy (1998) ...And Then You'll Beg (2001) Once Was Not (2005) The Unspoken King (2008) Cryptopsy (2012) The Book of Suffering – Tome I (2015) The Book of Suffering – Tome II (2018) None So Live (2003) Ungentle Exhumation (1993) The Best of Us Bleed (2012)
Salvia hypargeia

Salvia hypargeia on huulõieliste sugukonda salvei perekonda kuuluv rohttaimeliik. Tema looduslikud kasvukohad on Türgis, Iraagis ja Iraanis. Uuringud on kinnitanud taime saaduste tuberkuloosivastast toimet. Salvia hypargeia, veebiversioon (vaadatud 5.06.2015)(inglise keeles) NEZAHAT KANDEMİR, THE MORPHOLOGICAL, ANATOMICAL AND KARYOLOGICAL PROPERTIES OF ENDEMIC SALVİA HYPARGEİA FİCH. & MEY. (LAMİACEAE) IN TURKEY, Pak. J. Bot., 35(2): 219-236, 2003. Taime saadused Ayhan Ulubelen, Namik Evren, Ertan Tuzlaci, Candan Johansson, Diterpenoids from the Roots of Salvia hypargeia, J. Nat. Prod., 1988, 51 (6), lk 1178–1183, DOI: 10.1021/np50060a021, november 1988
Varg Vikernes

Varg Vikernes (sündinud 11. veebruaril 1973; sünninimi Kristian Vikernes; legaalselt Louis Cachet) on norra muusik ja kirjanik. 1991. aastal alustas ta ühemehebändina Burzum, mida peetakse üheks kõige tähtsamaks black metal'it mõjutanud ansambliks. Kolm aastat hiljem mõisteti ta mõrvas ja süütamistes süüdi ning saadeti 14 aastaks vangi. Vikernese huvi muusika vastu tekkis juba noorena ning neljateistaastaselt hakkas ta kitarri mängima. 1991. aastal asutas ta Burzumi ning oli ühtlasi lähedalt seotud Norra black metal'i liikumisega. 1992. aastal põletas ta koos teiste liikumise liikmetega Norras maha kolm kirikut. 1993. aastaks oli ta lindistanud Burzumiga neli albumit ja veel ühe black metal'i ansambliga Mayhem. 1993. aasta augustis Vikernes vahistati ja talle esitati süüdistus Mayhemi kitarristi Øystein "Euronymous" Aarsethi mõrvas. 1994. mais mõisteti ta nii mõrvas kui ka süütamistes süüdi ning saadeti 21 aastaks vangi. Ta on väitnud, et tappis enesekaitseks ja on eitanud kirikute süütamist, ehkki möönab, et toetas neid, kes seda tegid. Vangis olles liitus ta paganliku organisatsiooniga Allgermanische Heidnische Front, kirjutas mitu artiklit Germaani paganluse teemal ning lindistas ja avaldas kaks elektroonilise muusika albumit Burzumina. 2009. aasta alguses vabastati Vikernes tingimisi vanglast. Pärast vangist vabanemist kolis Vikernes oma naise ja lastega Prantsusmaale ning jätkas kirjutamist ja musitseerimist. 2013. aastal alustas ta oma blogi ja YouTube'i kanalit Thulean Perspective, kus ta propageerib konservatiivset ja paganlikku maailmavaadet, mida ta nimetab Ôðalismiks. "Vikernes skylder forstatt millioner for nedbrente kirker i Norge" (norra). Aftenposten. Vaadatud 1. märts 2017. Varg Vikernes – A Burzum Story: Part I – The Origin And Meaning. Burzum.org. Dunn, Sam (2005). Metal: A Headbanger's Journey (motion picture). Canada. Moynihan & Søderlind (2003), lk 120 Goodrick-Clarke (2003), lk 204 Varg Vikernes ute på prøve. Verdens Gang (norra keeles). Oslo, Norra. NTB. 10. märts 2009. Arhiveeritud originaalist 10. märtsil 2009. Vikernes, Varg (31. juuli 2013). Why Ôðalism?. Thulean Perspective Nicholas Goodrick-Clarke. 2003. Black Sun: Aryan Cults, Esoteric Nazism and the Politics of Identity. New York University Press. ISBN 0-8147-3155-4 Michael Moynihan & Didrik Søderlind. 1998. Lords of Chaos: The Bloody Rise of the Satanic Metal Underground. Feral House. ISBN 0-922915-48-2 Burzumi ja Vikernesi koduleht Vikernesi blogi
Euronymous

Øystein Aarseth (lavanimega Euronymous; 22. märts 1968 – 10. august 1993) oli norra kitarrist ja Norra black metal-bändi Mayhem asutaja. Ta oli ka plaadifirma Deathlike Silence Productions ja plaadipoe Helvete (Põrgu) asutaja ja omanik. Euronymouse tappis Varg Vikernes.
Külli Tomingas

Külli Tomingas (sündinud 29. juuni 1972 Pärnus) on eesti ooperilaulja (metsosopran). Ta on lõpetanud Tallinna konservatooriumi (Urve Tautsi klass). Tomingas elab praegu (2014) Itaalias. Mozart "Figaro pulm" (Marcellina ja Cherubino rollid) Mozart "Cosi fan tutte" (Dorabella roll) ... Külli Tomingase koduleht (itaaliakeelne)
Leho Pent

Leho Pent (sündinud 2. aprillil 1990) on eesti tõstja. Ta võistleb 94 kg kaalukategoorias. Pent on tulnud viis korda Eesti meistriks tõstmises.
Pavel Antsiborenko

Pavel Antsiborenko (vene Павел Афанасьевич Анциборенко; 23. detsember 1925 Poltava oblast, Ukraina NSV – 19. august 1944) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane. Ta langes Teises maailmasõjas Lüllemäe küla lähistel. Kuulutati postuumselt 24. märtsil 1945 Nõukogude Liidu kangelaseks koos Lenini ordeni ja Kuldtähe medali andmisega. 1967 avati Lüllemäe vennaskalmistul Pavel Antsiborenko mälestustahvel. 1976[viide?]–1989 kandis Lüllemäe Põhikool tema nime – Pavel Antsiborenko nimeline Lüllemäe 8-klassiline Kool. Kultuurimälestiste register: II maailmasõjas hukkunute ühishaud warheroes.ru: Анцеборенко Павел Афанасьевич
SU-76

SU-76 oli Nõukogude Liidu liikursuurtükk. SU-76 esimene mudel ehitati tanki T-60 veermikule. T-60 veermikule ehitati esimesed 360 masinat, edasi ehitati 13 932 masinat tanki T-70 veermikule ja masin sai nimeks SU-76M. M tähendab Nõukogude Liidu sõjamasinate puhul moderniseerimist. Sellel masinal tähendas moderniseerimine seda, et kui esimestel 360 masinal oli meeskonnaruumil 7 mm paksusest terasest lagi, siis ülejäänud masinatel seda polnud. See liikursuurtükk oli relvastatud 76 mm suurtükiga ZIS-3.
Mersini provints

Mersini provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Lõuna-Türgis Vahemere rannikul. Provintsi keskus on Mersin. Akdenizi ringkond Anamuri ringkond Aydıncıki ringkond Bozyazı ringkond Çamlıyayla ringkond Erdemli ringkond Gülnari ringkond Mezitli ringkond Muti ringkond Silifke ringkond Tarsuse ringkond Toroslari ringkond Yenişehiri ringkond Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019. Mersini provintsi koduleht (türgi keeles)
Vasika justiitsia

Vasika justiitsia (Justicia adhatoda) on iminõgeselaadsete seltsi, akantuseliste sugukonda ja justiitsia perekonda kuuluv rohttaimeliik. Vasika justiitsia on igihaljas 2–3 m kõrguseks kasvav ebameeldiva lõhnaga põõsas. Vasika justiitsia lehed on lihtsad, süstja või elliptilise kujuga ja 8–25 cm pikkused. Õied on taimel väiksed, valget värvi roosade kuni punste soontega. Vasika justiitsia pärineb Põhja-Indiast. Tema kasvukohad on Sri Lankas, Nepalis, Indias, Pakistanis, Indoneesias ja Hiinas. Droogina kasutatakse vasika justiitsia lehti (Justiciae adhatodae folium) ja õisi, mida kogutakse kasvuperioodil ja seejärel kuivatatakse. Aasia meditsiinis on taimesaadused kasutusel röga lahtistava, uriinieritust soodustava, astma- ja mikroobivastase, aborti tekitava ja suukaudse rasestumisvastase vahendina. Droogi päevane annus 1–2 grammi. Suurtes doosides võib toimida toksiliselt. Uuringud näidanud selle taime saadustel tuberkuloosivastast toimet. Justiitsia[alaline kõdulink], veebiversioon (vaadatud 6.06.2015) Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", lk 479, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010 "Facts about for Malabar Nut (Justicia adhatoda)". Encyclopedia of Life. Vaadatud 3. jaanuar 2013. Deepak Kumar Jha, Likun Panda, P. Lavanya, Sudha Ramaiah, Anand Anbarasu, Detection and Confirmation of Alkaloids in Leaves of Justicia adhatoda and Bioinformatics Approach to Elicit Its Anti-tuberculosis Activity, Applied Biochemistry and Biotechnology, november 2012, 168. väljaanne, nr 5, lk 980-990, veebiversioon (vaadatud 6.06.2015)(inglise keeles) Vasaka – Adhatoda vasica Uses, Side Effects, Research Sandeep Dhankhar, Ramanjeet Kaur, S. Ruhil, M. Balhara, , Seema Dhankhar ja A. K. Chhillar, A review on Justicia adhatoda: A potential source of natural medicine, African Journal of Plant Science 5. väljaanne (11), lk 620–627, 6. oktoober 2011 Dr. Ajay Padmawar, Adhatoda vasica Nees
Tartu tänav

Tartu tänav on tänav mitmes Eesti asulas: Tartu tänav Mustvee linnas Tartu tänav Nõgiaru külas Tartu tänav Nõo alevikus Tartu tänav Rakvere linnas Tartu tänav Tõrva linnas Tartu tänav Valga linnas Tartu tänav Viljandi linnas Tartu tänav Võhma linnas Tartu tänav Võnnu alevikus Tartu tänav Võru linnas Tartu maantee (täpsustus) Tartu põik (täpsustus)
Tartu põik

Tartu põik on tänav kahes Eesti asulas: Tartu põik Jõhvi linnas; Tartu põik Pajusti alevikus.
Viimased päevad Marsil

"Viimased päevad Marsil" on 2013. aastal Suurbritannia, Iirimaa ja Ameerika Ühendriikide koostööna valminud mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Sydney J. Boundsi jutustusel "The animators". Filmi tegevus toimub 2040. aastatel. Uurimismeeskond on juba kuus kuud Marsil viibinud ja valmistub Maale tagasi pöörduma. Teadlane Marko Petrovic leiab pinnaseproovist jälgi oletatavast elust Marsil. Ta läheb uusi pinnaseproove võtma ning kukub varingu tõttu kurisikku. Kapten Charles Brunel ja meeskonnaliige Lauren Dalby laskuvad kuristikku, et tuua ära Marko surnukeha ja uurida sealset elustikku. Selgub aga, et ohtlikud bakterid muudavad inimesed zombitaolisteks olenditeks, kes ei ole õieti elus ega surnud. Nakkus levib vere kaudu. Zombistunud Marko tuleb uurimisjaama tagasi ja tapab trellpuuriga Harringtoni, kes zombistub samuti. Zombid ründavad astronaute, kes põgenevad ja kaitsevad ennast. Mitmed nakatuvad ja muutuvad samuti zombideks. Kui orbiidilt saabub süstik astronaute ära viima, siis ründavad zombid ja tapavad meeskonna. Vincent Campbell ja zombistunud Robert Irwin stardivad süstikuga. Nende vahel tekib kaaluta olekus võitlus ning Campbellil õnnestub zombi avakosmosesse lükata. Filmi lõpus võtab Campbell ühendust lennujuhtimiskeskusega ja teatab, et tal ei ole piisavalt kütust tagasisõiduks. Jääb selgusetuks, kes ta on nakatunud või mitte. Liev Schreiber – Vincent Campbell Elias Koteas – Charles Brunel Romola Garai – Rebecca Lane Goran Kostić – Marko Petrovic Johnny Harris – Robert Irwin Tom Cullen – Richard Harrington Yusra Warsama – Lauren Dalby Olivia Williams – Kim Aldrich
Pašvitinys

Pašvitinys on alev Leedus Pakruojise rajoonis, Pašvitinysi valla halduskeskus. Alev asub Svitene jõe kaldal. Alevis on põhikool ja raamatukogu. Esimene katoliku kirik rajati sinna aastal 1492 praegune hoone valmis aastal 1852. Küla kuulus koos sealse mõisaga aastail 1621–1842 Žemaitija piiskoppidele. Alev aastast 1972. [1] Alev portaalis vietoves.Lt
Jerevani Riiklik Ülikool

Jerevani Riiklik Ülikool (armeenia keeles Երևանի Պետական Համալսարան, ԵՊՀ) on riiklik ülikool Jerevanis. See on Armeenia suurim ülikool. Ülikool asutati 16. mail 1919. Algul oli ülikoolil kaks teaduskonda: loodusteaduste ja sotsiaalteaduste teaduskond. Seejärel lisati põllumajandus-, tehnika- ja idamaade kultuuride teaduskond ning hiljem muudki. Õppetöö toimub armeenia keeles, välisüliõpilastele vajaduse korral vene või inglise keeles. Füüsika Matemaatika ja mehaanika Raadiofüüsika Informaatika ja rakendusmatemaatika Keemia Bioloogia Geograafia ja geoloogia Filosoofia ja psühholoogia Sotsioloogia Teoloogia Ajalugu Armeenia filoloogia Vene filoloogia Orientalistika Romaani ja germaani filoloogia Ajakirjandus Majandus Õigusteadus Rahvusvahelised suhted
Lygumai

Lygumai on alev Leedus Pakruojise rajoonis, Lygumai valla halduskeskus. Alev asub Kruoja jõe kaldal. Alevis on keskkool ja raamatukogu. Lygumais asub ettevõte, mis toodab piima. Vaatamisväärsuseks on uusgooti stiilis aastail 1908–1914 ehitatud katoliku kirik. XV sajandil on esmamainitud Leedu suurvürstidele kuulunud Lygumai mõisa. XVI sajandil läks see Viekavičiuste valdusse. Aastal 1523 püstitati Lygumaisse esimene puust kirik. Aastal 1584 mainitakse Lygumaid kui alevit. Aastal 1646 sai alev turu. Aastal 1805 hakkas seal tegutsema kihelkonnakool, kus õppisid nii leedulased kui ka juudid. Alev põles aastail 1848 ja 1933; pärast teist tulekahju hakati Lygumaisse ehitama kivimaju. Saksa okupatsioon algas Lygumais 2. augustil 1941. Pärast seda hukkasid Saksa okupatsiooniväed alevi lähistel 200 sealset juuti. Pärast sõda tegutsesid alevi lähistel Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Lygumai kohaliku kolhoosi keskasula. Lygumai Vana koolimaja Lygumai kirik [1] Lygumai. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 374 lk. Alev portaalis vietoves.Lt
Igor Grafov

Igor Grafov (14. november 1923 Petrograd – 22. veebruar 1944) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane. Igor Grafov langes 1944. aastal II maailmasõja lahingutes Eesti alal Narvas. Nooremleitnant Igor Grafov oli 803. õhutõrjepolgu seniitkuulipildurite rühma komandör, kui 1944. aasta veebruaris jõudis Punaarmee Narva jõe äärde, õnnestus allüksusel jõgi ületada ja rajada Vaasa küla juures Vaasa sillapea, mille eesti SS-diviisi üksused likvideerisid 6. märtsiks. Igor Grafov langes lahinguis 22. veebruaril. Grafov on maetud ühishauda Kingissepas.[viide?] 1. juulil 1944 nimetati ta postuumselt Nõukogude Liidu kangelaseks. Tema hukkumiskohale oli talle Narvas püstitatud mälestusmärk. 16. augustil 2022 teatas Eesti peaminister Kaja Kallas monumendi eemaldamisest koos veel kuue Nõukogude monumendiga Narvas ja Narva-Jõesuus.. Tema auks on nimetatud tänav Peterburis[viide?] ja oli ka Narvas (Igor Grafovi tänav). "Panoramio: Igor Grafovi monument". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. oktoober 2016. Vaadatud 7. juunil 2015. "Kallas: eemaldame Narvast kokku seitse punamonumenti" ERR, 16. august 2022 (vaadatud 16.08.2022) http://www.warheroes.ru/hero/hero.asp?Hero_id=1105
Telemaatika

Telemaatika on tehnika haru, mis hõlmab interdistsiplinaarselt arvutustehnika kaugrakendust, andmesidet, kaugjuhtimist jms. Sõna tuleb saksa sõnast telematik, mis on moodustatud sõnade tele(kommunikatsioon) ja (inform)matik liitmise teel. Igapäevases elus on telemaatika näideteks nutitelefon või GPS-seade.