laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Alatskivi

Alatskivi on alevik Tartu maakonnas Peipsiääre vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Alatskivi valla halduskeskus. Alevikus asub Alatskivi Silmaallikas. Alatskivi loss Alatskivi mõis Alatskivi maastikukaitseala Alatskivi-Padakõrve looduskaitseala Alatskivi Kunstide Kool Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Długopole

Długopole on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas Nowy Targi vallas. Długopole asub Slovakkia piirist 12 km kaugusel, Nowy Targist umbes 8 km läänes ja Krakówist ligikaudu 65 km lõunas. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/011216911092-0457136?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022.
Gilfert

Gilfert on mäetipp Tuxi Alpides. See on Rastkogeli massiivi kõige põhjapoolsem ulatus ja seetõttu on seda näha peaaegu igast kohast Alam-Inntalis. Tipus on suur tipurist, nagu ka loodepoolsel (Wetterkreuz) ja kirdepoolsel (Sonntagsköpfl) alamtipul. Õõnestatud idapoolne külg on Das Kar, ligi kolmveerandi ulatuses kaljuga ümbritsetud (Felskessel). Selle veed viib Lamarkbachi oja Zillertali madalamasse orgu. Ehkki Gilfert-Rastkogeli massiivil on väga iseloomulik mitme haruga seljandik, on kaljuseinad orienteeritud peamiselt põhja-lõuna suunas. See geoloogiline iseärasus annab tugevalt lõhestunud mäestikule oma iseloomu. Gilferti tipp on kergesti ronitav Innerstist Weerbergi lähedal (Inntali lõunakülg) Nonsalmi (1785 m) kaudu. Marsruudi Innerstist Nonsalmi saab ronida suuskadel või räätsadel talvel ja kevadel, kuna marsruut on suhteliselt laviiniohutu. Teine marsruut kulgeb tippu Pillist või Schwazist peaaegu paralleelselt esimesega. Nonsalm am Gilfert Gilferti suusatõus detsembris Aastaid on peetud arutelusid selle üle, kas arendada Gilfert suusapiirkonnaks või määrata see looduskaitsealaks. Ühelt poolt on juba pikka aega ette nähtud Gilfert-Rastkogeli kaitseala (Ruhegebiet) loomist. Teiselt poolt on Weeri ümbruse Inntali vallad püüdnud pakkuda juurdepääsu Hochfügen-Hochzillertali suusapiirkonnale, mille rajatised ulatuksid seljandikule. Regionaalplaneerimise poliitika otsus Kesk-Alpide tuleviku kohta Hintertuxi ümbruses on ootel. Kellerjoch Pangert
Jüri Jaakson

Jüri Jaakson VR III/1 (16. jaanuar 1870 Kokaviidika, Saarepeedi vald, hilisem Uue-Võidu vald, Viljandimaa – 20. aprill 1942 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast, Venemaa) oli Eesti poliitik, riigivanem 1924–1925. Jüri Jaakson õppis Hugo Treffneri eragümnaasiumis ja aastatel 1892–1896 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, lõpetas I järgu diplomiga. Aastatel 1897–1901 vandeadvokaadi abi Viljandis, 1898–1901 Viljandi Põllumeeste Seltsi ja seltsi "Koit" esimees. 1901–1902 Riias. 1902–1914 vandeadvokaat Riias, Riia eestlaste karskusseltsi, 1902–1905 Riia Eesti Seltsi "Imanta", 1906–1914 Riia Eesti Hariduse ja Abiandmise Seltsi juhatuse esimees. 1904–1920 Eesti Aleksandrikooli kuratooriumi liige ja esimees. 1915–1919 Tallinna Linnapanga juhatuse liige, 1915–1919 Põhja-Eesti Põllumeeste Keskseltsi esimees, Tallinna Majandusühisuse nõukogu esimees. 1917 Eestimaa kubermangukomissari abi, 1917–1918 Maanõukogu liige ja abiesimees, 1918 Ajutise Valitsuse peavolinik varade ülevõtmisel Saksa okupatsioonivõimudelt. Jüri Jaakson oli 27. novembrist 1918 kuni 20. septembrini 1919 ja 18. novembrist 1919 kuni 26. oktoobrini 1920 Eesti kohtuminister. Eesti Asutava Kogu liige 1919. Aastatel 1920–1932 I, II, III ja IV Riigikogu koosseisu liige. 16. detsembrist 1924 kuni 15. detsembrini 1925 oli ta riigivanem Jüri Jaaksoni valitsuses. Aastatel 1926–1940 Eesti Panga president, 1935–1938 Riigi Majandusnõukogu, alates 7. aprillist 1938 Riiginõukogu liige. 1936. aastal asutas ta Hugo Treffneri Gümnaasiumi juurde endanimelise sihtkapitali (20 000 krooni). 14. juunil 1941 vangistati NKVD poolt, viidi Venemaale, mõisteti surma ja lasti maha. Kokaviidika külas on talle püstitatud mälestuskivi. 2010. aasta jaanuaris andis Eesti Post Jaaksoni mälestuseks välja postmargi. 2020. aasta jaanuaris andis Eesti Pank Jaaksoni 150. sünniaastapäeva puhul välja hõbedast meenemündi. Vabadusristi III liigi 1. järk (14. detsembril 1920) Kotkaristi I klassi teenetemärk (6. juuni 1930) Läti Kolme Tähe orden "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. oktoober 2020. Vaadatud 7. veebruaril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.eestipank.ee/press/fotod-eesti-pank-esitles-juri-jaaksoni-150-sunniaastapaevale-puhendatud-hobedast-meenemunti-10012020 Jaak Pihlak, "Viljandi kihelkond ja Vabaduse Risti vennad" Viljandi Muuseumi aastaraamat, 2008, lk 180-182 Eesti Posti Jüri Jaaksonile pühendatud mark ja esimese päeva ümbrik 15.01.2010 Jüri Jaakson Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Alasoo

Alasoo on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Alatskivi valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Rastkogel

Rastkogel on 2762 m kõrge püramiidjas mägi Tuxi Alpide peaahelikul Austria Tirool liidumaal. Rastkogel asub Vorderlanersbachist (Tuxi vald) linnulennult 5 km põhjakirdes Tuxertalis, Zillertali läänepoolses kõrvalorus. Selle naabertipud on: läänes Nurpensjochi sadulaga (2525 m) eraldatud Halslspitze (2574 m) ja selle taga üle Wattentaler Lizumi Hirzer (2725 m). Põhjas asub Roßkopf (2576 m) ja - kaugele Inntali väljaulatuvalt - Gilfert (2506 m) ning idas Hoarbergjochiga (2590 m) eraldatud Pangert (2550 m). Oma silmapaistva asukoha tõttu Tuxertali lõunaosas on Rastkogel sageli külastatav mägi. Tipus jaguneb hari ristina kolmeks eelpoolnimetatud suunaks, kuigi selle kaljuseinad on orienteeritud peamiselt põhja-lõuna suunas. Lõunas laskub massiiv suhteliselt järsult Tuxertali. Rastkogeli tõus Alpi mägimatkana piki tavalist marsruuti, mis on kergeim, võtab umbes 3 tundi aega, lähenedes põhjast piki kaguharja (Südostgrat) Rastkogeli hütist (2117 m). Veel üks marsruut kulgeb Weideneri hütist (1799 m) loodesse üle Haslspitze ja lääneharja (Westgrat), mis võtab tippu jõudmiseks oma 4 tundi aega. Rastkogeli edelaküljel on suusapiirkond, kuhu pääseb Vorderlanersbachist suusatõstukiga. Mayrhofenis ööbijate jaoks on populaarne marsruut minna Penkeni tõstukiga tipujaama ja siis minna piki marsruuti 23 Penkenjochini, kust avanevad vaated Zillertali Alpidele. Seejärel tuleks marsruudil 57 (selgelt tähistatud) Wanglalmi hütist mööda minna. Marsruut 57 ronib seejärel Wanglspitze tippu (2420 m), jätkates edasi Hoarbergjochile (2590 m). Jätkake piki marsruuti 57 põhjaloodesse, kuni see ühineb marsruudiga 51. Jätkake piki marsruuti 51, mis muutub järsemaks, kuni jõutakse harjale. Pöörake läände piki hästitähistatud rada, mis viib Rastkogeli tippu. Viimane km hõlmab mõningast rabelemist. Soovitatav aeg jalutamiseks on 3,5-4 tundi kummalgi teel. Need ajaarvamised on mõeldud keskmisele jalutajale heades tingimustes. Penkeni tõstuk alustab 9:00 ja viimane sõit alla on 16:30 (2011). Enne alustamist tasuks üle vaadata, et kui tõstukeid enam pole, jääks veel 2-3 tundi alla Mayrhofenisse jalutamiseks.
Penken

Penken on mägiala Zillertalis Austria Tiroolis. Penkenile saab jõuda uut trossteed pidi Mayrhofeni külast.
Kellerjoch

Kellerjoch on mägi Inntali kohal Schwazi lähedal Tiroolis Austrias.
Freundsbergi loss

Freundsbergi loss ehk Burg Freundsberg on loss (linnus) Tiroolis Austrias, mille lasid 1150. aastal ehitada Freundsbergi isandad. Burg Freundsberg asub merepinnast 675 m kõrgusel. Algul koosnes loss üksikust donžoonist, mis on siiani terve. Kabel selle kõrvale ehitati 1177. aastal. 1467. aastal müüdi loss Austria ertshertsogile Sigismundile, kes ehitas lossi ümber ja kutsus seda oma valitsemisajal nimega Sigismundruh. Aastatel 1634–1637 ehitati loss "lossikirikuks" või Schlosskircheks. (Mitte segi ajada Kõigi pühakute kirikuga Wittenbergis, mille kohta öeldakse samuti Schlosskirche.) Loss vahetas mitu korda omanikku ja 1812. aastast kuulub loss Schwazi linnale. 1948. aastast on loss muuseum, kus on dokumenteeritud Schwazi linna ja piirkonna hõbedakaevandamise ajalugu. 1966. aastal alustas linn lossi restaureerimist.
Wimbledoni tenniseturniiri meeste paarismängu võitjate nimekiri

Wimbledoni tenniseturniiri meeste paarismängus peetakse Wimbledoni meistrivõistluste raames alates 1884. aastast. Turniiri mängitakse muruväljakutel All England Lawn Tennis and Croquet Clubis (AELTC) Londoni eeslinnas Wimbledonis Suurbritannias. Wimbledoni meistrivõistlusi peetakse juuni viimasel ja juuli esimesel nädalal ning need on olnud kalendriaasta kolmas suure slämmi turniir alates 1987. aastast. Turniiri ei mängitud aastatel 1915–1918 Esimese maailmasõja tõttu ja aastatel 1940–1945 II maailmasõja tõttu. 2020. aastal tühistati meistrivõistlused koroonapandeemia tõttu. Meeste paarismängu turniiri reegleid on aja jooksul päris palju muudetud. Aastatel 1886–1921 kvalifitseerusid eelmise aasta võitjad järgmise aasta turniiril otse finaali (nn „väljakutse voor”), teised osalejad mängisid aga „kõigi osalejate turniiril” õiguse eest väljakutseringis tiitlikaitsjate vastu mängida. Kaheksal juhul ei tulnud tiitlikaitsjad järgmisel aastal kohale, mistõttu tulid nendel kordadel meistriks kõigi osalejate turniiri võitjad. See formaat kaotati seoses Wimbledoni meistrivõistlustega 1922. aastal. Kõik mängud on alates esimesest meistrivõistlustest mängitud viiest mängukomplektist kõige paremini, vähemalt kahe üleliigse mänguga, ja see formaat oli olemas kuni 1970. aastani (kaasa arvatud). 1971. aastal viidi tiebreak esimeses neljas sarjas positsiooni 8-8 sisse ja 1979. aastal viidi nende mängude sarjas tiebreak otsusega 6-6. 2019. aastal viidi tiebreak viienda seti positsioonil 12-12. Aastatel 1913–1924 tunnustas rahvusvaheline murutennise föderatsioon (International Lawn Tennis Federation, nüüd ITF) Wimbledoni meistrivõistlusi muruväljakute tennise ametlikuks maailmameistrivõistluseks. Seejärel kaotati maailma karikavõistlused ametlikult, nii et alates 1925. aastast on meistrivõistlustel olnud "suurte meistrivõistluste" staatus, mida hiljem nimetati suure slämmi turniiriks. Meistrivõistlused olid kuni 1967. aastani ainult amatööridele, kuid alates 1968. aastast on need avatud ka elukutselistele mängijatele. Todd Woodbridge on aastatel 1993–2004 paarismängus võitnud turniiri üheksa korda, mis on paarismängu rekord. Reginald Doherty ja Laurence Doherty võitsid amatööride ajastul turniiri koos kaheksa korda. Wimbledoni tenniseturniiri meeste üksikmängu võitjate nimekiri Wimbledoni tenniseturniiri naiste üksikmängu võitjate nimekiri Wimbledoni tenniseturniiri naiste paarismängu võitjate nimekiri Wimbledoni tenniseturniiri segapaarismängu võitjate nimekiri Suure slämmi turniiride meeste paarismängu võitjate nimekirjad Austraalia lahtiste tennisemeistrivõistluste meeste paarismängu võitjate nimekiri Prantsusmaa lahtiste tennisemeistrivõistluste meeste paarismängu võitjate nimekiri USA lahtiste tennisemeistrivõistluste meeste paarismängu võitjate nimekiri
Vomperbach

Vomperbach on jõgi Tiroolis Austrias, Inni lisajõgi. Vomperbach algab Karwendeli mäestikust, Isari lähte lähedalt, ja voolab esmalt läänest itta. Vomper Lochis, Inntali kõrvalorus, mis on osaliselt kuristik, pöördub Vomperbach lõunasse ning suubub lõpuks Vompi and Terfensi vahelise piirina Inni.
Olperer

Olperer on 3476 m kõrge mägi Zillertali Alpides Austria Tirooli liidumaal. See on peamine tipp Tuxi harjal (Tuxer Kamm) ja seda ületatakse suviti sageli, kui ronijad Olpereri hütist Geraeri hütti liiguvad. Sellele roniti esmakordselt 10. septembril 1867 piki kaguharja (Südostgrat) Paul Grohmanni, Georg Sameri ja Gainer Jackli poolt. Selle põhjaküljel on Gefrorene-Wand-Kees (ka Tuxer Ferner) liustikul suusapiirkond Hintertuxi liustik. Olperer oma püramiidse tipuplokiga on silmatorkava välimusega. Selle tagajärjel ja selle lähedal asuvate tippude geograafilise tähtsuse tõttu on tipp populaarne vaatepunkt. See asub linnulennult Schlegeisspeicheri tammist u. 4 km loodes ja Hintertuxist 7 km lõunas. Selle naabrid asuvad põhjas ja Wildlahnerschartega (3220 m) eraldatud Großer Kaserer (3266 m), kagus piki Fußsteini (3381 m) harja ning kirdes Großes Riepenkeesi liustikuga eraldatud kahetipuline Gefrorene-Wand-Spitzen, mille lõunapoolne tipp asub kõrgusel 3270 m. Vaade loodest. Paremal Fußstein Olperer ja Fußstein. Vaade Wildlahnertalist Schmirni juures Olpereri lõunakülg
Lorentzi medal

Lorentzi medal on teadusauhind, mida annab iga nelja aasta tagant välja Hollandi Kuninglik Kunstide ja Teaduste Akadeemia. See asutati 1925. aastal hollandi füüsiku ja nobelisti Hendrik Lorentzi doktorikraadi 50. aastapäeva puhul. Medal antakse olulise panuse eest teoreetilisse füüsikasse, ehkki varem on selle saajate hulgas olnud ka tuntud eksperimentaalfüüsikuid. Esimese medali saaja oli Max Planck, kelle valis välja Lorentz isiklikult. Auhinna 23 laureaadist 11 on hiljem saanud ka Nobeli auhinna. Lorentzi medalit loetakse kõige väärikamate rahvusvaheliste akadeemiliste füüsikaauhindade seas prestiižilt viiendal kohal olevaks. Olulised tunnustused füüsikas Hendrik Lorentz Berends, Frits; van Delft, Dirk (2019). Lorentz, Gevierd Wetenschapper, Geboren Verzoener (Dutch). Prometheus. Lk 549. ISBN 9789044642667.{{cite book}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Meho, Lokman I. (2020). "Highly prestigious international academic awards and their impact on university rankings". Quantitative Science Studies. 1 (2): 824–848. DOI:10.1162/qss_a_00045. KNAW press release" KNAW press release", originaali arhiivikoopia seisuga 11. detsember 2020, vaadatud 3. jaanuaril 2021 IAS press release" KNAW press release", originaali arhiivikoopia seisuga 16. jaanuar 2021, vaadatud 3. jaanuaril 2021 Bristol University press release"[alaline kõdulink] KNAW press release", originaali arhiivikoopia seisuga 24. november 2020, vaadatud 3. jaanuaril 2021 IAS press release" KNAW press release", originaali arhiivikoopia seisuga 29. november 2020, vaadatud 3. jaanuaril 2021 APS press release" KNAW press release", originaali arhiivikoopia seisuga 28. november 2020, vaadatud 3. jaanuaril 2021 Nobel prize bio" Nobel prize bio" Nobel prize bio" Nobel prize bio" Nobel prize bio" Nobel prize bio" Ametlik Lorentzi medali veebileht Hollandi kuningliku kunsti- ja teaduste akadeemia portaalis Lorentzi medali veebileht Lorentzi instituudi portaalis
August III

August III (7. oktoober 1696 – 5. oktoober 1763) oli Poola kuningas ja Leedu suurvürst aastatel 1734–1763. Ta oli August II (1670–1733) ainus seaduslik järglane. Peale isa surma 1733. aastal oli ta ka Saksimaa kuurvürst (1733–1763). Saksimaal oli ta tuntud kui Friedrich August II (Paks). Kindlustamaks oma võimalusi Poola troonile läks aastal 1712 üle rooma-katoliku usku. Abiellus 1719 Saksa-Rooma keisri Joseph I tütre Maria Josephaga. Püha Andreas Esmakutsutu orden (26. mai 1736)
Tuxer Joch

Tuxer Joch on mäekuru Zillertali Alpides kõrgusel 2338 m, mis ühendab Zillertali alumise oru Brenneri marsruudiga kohe Brenneri mäekurust põhjas. Kirdes kohe tipu all asub Tuxer Joch-Haus. Varasematel aegadel oli Brenneri marsruudilt üle Tuxer Jochi Zillertali orgu vilgas ratsatee. Juba eelajaloolistel aegadel oli sadul inimestele teada. Kivist valmistatud tööriistade leiud näitavad, et Tuxer Jochi ületasid kiviaja inimesed. Kurust leiti pronksiajast pärit dekoratiivne sõlg. Põllumehed ajasid oma kariloomi üle sadula ning põllumehed ja kaupmehed ületasid kuru ka kohalikke tooteid vedades. Aeg-ajalt möödusid seda teed pidi ka matuserongkäigud, kuna Tuxi küla kuulus kord Schmirni kihelkonda sadula teisel küljel, nii et surnuid tuli sinna kanda. Hiljem muudeti seda koguduse struktuuri, kuid ilmalikku halduskorraldust muudeti alles 1926. aastal. Kuid Tuxer Tal oli olnud pikka aega orienteeritud Zillertalile ja kui seda hiljem 19. sajandil maantee ühendas, kaotas Tuxer Joch oma tähtsuse kohaliku liikluse jaoks ja on sellest ajast alates tegutsenud üksnes jalutajate transiidina. Aastatel 1940/41 tekkis plaan rajada Tuxer Jochi kohale turismitee ja töötati välja täielik projekt. See projekt ei olnud loodud ainult turismi eesmärgil, sest kõrvalteel Brenneri mäekuruni oli märkimisväärne sõjalis-strateegiline tähtsus Wehrmachti jaoks.
Haapsipea

Haapsipea (ka Aapsipea) on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Alatskivi valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kesklahe

Kesklahe on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Alatskivi valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
The Hardkiss

The HARDKISS on Ukrainas 2011. aastal moodustatud pop-, poprokk- ning alternatiivrokkansambel, mille peasolist on Julia Sanina.
Kuningvere

Kuningvere on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Alatskivi valda. Kuningvere järv Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kõdesi

Kõdesi on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Alatskivi valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Paul Hermann Müller

Paul Hermann Müller (12. jaanuar 1899 – 13. oktoober 1965) oli Šveitsi keemik. Müller õppis keemiat Baseli Ülikoolis ja sai sealt doktorikraadi 1925. aastal. Müller avastas, et DDT on putukatele surmav, mis võimaldas piirata malaaria ja kollapalaviku levikut. 1948. aastal sai ta selle eest Nobeli meditsiiniauhinna. "Paul Müller Facts". The Nobel Prize. Vaadatud 4. jaanuar 2021.
Stockholmi saarestik

Stockholmi saarestik (rootsi keeles Stockholms skärgård) on Rootsi idarannikul asuv Läänemere suuruselt teine saarestik, mida Saaristomerest eraldab Ahvenameri. Umbes 24 000 graniitsest saarest ja kaljulaiust (skäärist) koosnev saarestik laiub pealinnast Stockholmist ligikaudu 60 km itta ning ulatub Öja saarest lõunas Väddö saareni põhjas. Stockholmi südalinna veeväli on kitsaste väinade (fjärdide) kaudu siiski avamereni välja laevatatav. Saarestiku suuremad ja tuntumad saared on nt Dalarö, Finnhamn, Nässlingen, Grinda (saar), Husarö, Ingarö, Ljusterö, Möja, Nämdö, Rödlöga, Tynningö, Utö, Svartsö ja Värmdö saar. Stockholmi lään
Lahe (Peipsiääre)

Lahe on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Alatskivi valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Öja

Öja on Stockholmi saarestiku lõunapoolseim saar, millel asub umbes 30 elanikuga Landsorti küla ja majakas. Pikliku saare põhjaosas asuval sadamal on ühendus Ankaruddeniga maismaal. Halduslikult kuulub saar Stockholmi lääni Nynäshamni valda. Saare pindala on 2,2 km²
Väddö

Väddö on Stockholmi saarestiku põhjapoolseim saar Läänemeres. Kokkukasvanud Björkö saarega peetakse seda Rootsi suuruselt seitsmendaks saareks. Norrtälje vallas asuvat Väddöt eraldab maismaast Väddö kanal, mida hakati rajama 16. sajandil.
Väddö kanal

Väddö kanal on inimtekkeline kanal, mis eraldab Väddö saart maismaast Kesk-Rootsis. Kanal läbib Storfjärdenit ja lõppeb Älmsta külas.
Lahe

Lahe on mitme asula nimi Eestis: Lahe küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Lahe küla Põlva maakonnas Põlva vallas Lahe küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Lahe on eesti perekonnanimi. Lahe põik Lahe tee Lahe tänav
S61

S61 (Droga ekspresowa S61) on tulevane kiirtee Poolas, mis moodustab osa E67st ehk Via Balticast. See kiirtee on Baltimaade jaoks tähtis ühendustee Varssavi ja Lääne-Euroopaga. Kiirtee saab alguse Leedu-Poola piirilt Budzisko külas, suubudes Leedu poolel tulevasele A5 kiirteele. Tee läbib Suwałki, Ełki ja Łomżat, kuni jõuab Ostrów Mazowieckas Białystok-Varssavi kiirteele (S8). Suurem osa teest peaks valmima 2021. aastal, mõned üksikud lõigud 2022.-2023. aastal.
Stockholmi vanalinn

Stockholmi vanalinn, kuni 1980. aastani ametlikult Staden mellan broarna ("Linn sildade vahel"), on Rootsi kuningriigi pealinna vanalinn ehk rootsi keeles Gamla stan. Ametlikult kuuluvad vanalinna alla Stadsholmeni saar ja kolm väiksemat laidu selle lähedal - Riddarholmen, Helgeandsholmen ja Strömsborg. Kõnekeeles tähendab Gamla Stani enamast ainult Stadsholmeni saart ennast. Stockholmi saarestikus asuvast vanalinnast itta jääb Läänemere väin Saltsjön, läände Mälareni järve Stockholmi linna sees olevad väinad, millest esimene on Riddarfjärden. Vanalinnast põhja pool voolab Mälareni ja merd ühendav Norrström, lõuna pool Söderström. Gamla stani metroojaam  Stockholmi vanalinn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Tamala Jones

Tamala Reneé Jones (sündinud 12. novembril 1974 Pasadenas) on Ameerika Ühendriikide näitleja. Ta mängib seriaalis "Castle", tema kehastatud on Lanie Parish.
Kesk-Rootsi

Kesk-Rootsina (rootsi keeles Mellansverige) kirjeldatakse maastikke, mis ümbritsevad Mälareni, Hjälmareni, Vänerni ja Vätterni järvi. Mõnes kontekstis võib see hõlmata ka Dalarna ja Gävleborgi lääni. Geograafiliselt võib nime pidada eksitavaks. Määratlemata ala asub Rootsi lõunaosas Rootsi demograafilisest keskuse ümbruses, kuid kaugel lõunas Rootsi geograafilisest keskpunktist. Statistilises kontekstis koosneb Kesk-Rootsi järgmistest riiklikest piirkondadest: Põhjapoolne Kesk-Rootsi (osa Põhja-Rootsi riiklikust alast): Värmlandi lään, Dalarna lään ja Gävleborgi lään. Idapoolne Kesk-Rootsi (osa Ida-Rootsi riiklikust alast): Uppsala lään, Södermanlandi lään, Östergötlandi lään, Örebro lään, Västmanlandi lään ja Stockholmi lään. Svealand
Grööni hüljes

Grööni hüljes (Pagophilus groenlandicus) on liik loivalisi. Nad asustavad Atlandi ookeani põhjaosa. Nende arvukus on 20. sajandil olnud vahemikus 1–9 miljonit. Varem (7000–4000 aastat tagasi, ning 3000–1000 aastat tagasi) on grööni hülgeid elanud ka Läänemeres ning neid on Eesti rannikualadel kütitud. Airika Harrik Lembi Lõugase uurimustest.
Hollandi Kuningriik

Hollandi Kuningriik (hollandi keeles Koninkrijk Holland; prantsuse keeles Royaume de Hollande) oli aastail 1806–1810 eksisteerinud nukuriik, mille lõi Napoleon I oma venna Louis Bonaparte'i (kuningas Lodewijk I) jaoks.
Saltsjön

Saltsjön on Läänemere fjärd, mis ulatub Stockholmi saarestikust kiillahena Stockholmi kesklinna. Mere riimvett eraldab Mälareni järve fjärdide mageveest Stadsholmeni saar, millel paikneb Stockholmi vanalinn. Riddarfjärdenist voolavad välja vaid Norrström ja Söderström. Strömmeni lahesopist riimvesi tavaliselt järve ei voola. Lilla Värtan
Stadsholmen

Stadsholmen on Stockholmi südalinna keskel asuva saare ajalooline nimi. Koos laidudega Riddarholmen, Helgeandsholmen ja Strömsborg moodustavad need Gamla stani ehk vanalinna. Stockholmi saarestikku kuuluv saar eraldab Mälareni järve (Riddarfjärdeni) vooluvete kaudu Läänemere fjärdi Saltsjöniga. Stadsholmeni ees, paarsada meetrit üle Strömmeni lahesopi, asub Skeppsholmen, kõrval Södermalm. Stockholmi kuningaloss
Lahepera

Lahepera on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Alatskivi valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.