laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Miller

Miller (inglise keeles 'mölder') on inglise päritolu perekonnanimi. Eestis on see olnud ka variant nimest Müller ja Mölder. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Miller 592 inimesel: 263 mehel ja 329 naisel. Perekonnanimede levikult oli Miller meeste puhul 182. kohal ja naiste puhul 151. kohal. Levinuim oli see Hiiu maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 9,52. Suurbritannias on see levikult 53. perekonnanimi, seda kannab üle 124 000 inimese. USAs oli see 1990. aastal levikult 7. perekonnanimi. Seda kandis 0,424% ameeriklastest. Aleksander Miller, Eesti sõjaväelane (1893–1937) Aleksei Miller, USA riigiametnik (1962–) Andrea Miller, Uus-Meremaa kergejõustiklane (1982–) Arthur Miller, USA kirjanik (1915–2005) Ben Miller, inglise koomik, näitleja ja režissöör (1966–) Bode Miller, USA mäesuusataja (1977–) Chris Miller, USA lavastaja (1968–) Claude Miller, prantsuse flmilavastaja (1942–2012) David Miller, inglise poliitikateoreetik (1946–) David Miller, USA kantrilaulja (1883–1953) David Miller, USA filmilavastaja (1909–1992) David Miller, inglise filosoof (1942–) David Miller, Kanada poliitik (1958–) David S. Miller, USA informaatik, Linuxi arendaja (1974–) Eugen Miller, Venemaa sõjaväelane (1867–1939) George Miller, Austraalia filmirežissöör, stsenarist ja produtsent Glenn Miller (1904–1944) USA džässmuusik Hal Miller, USA filminäitleja Henry Miller, USA kirjanik (1891–1980) Jonathan Miller, inglise teatri- ja ooperilavastaja, näitleja, televisiooniesineja, humorist, arst ja polühistor (1934–2019) Jüri Miller, eesti arst (1951–) Kristie Miller, USA filosoof Leila Miller, eesti laulja (1961–) Madeline Miller, USA kirjanik (1978–) Martin Miller, eesti jalgpallur (1997–) Mulgrew Miller, USA džässpianist (1955–2013) Neal Elgar Miller, USA eksperimentaalpsühholoog (1909–2002) Philip Miller, šoti päritolu inglise aednik ja botaanik (1691–1771) Reggie Miller, USA korvpallur (1965–) Rein Miller, Eesti rahandustegelane, poliitik ja sporditegelane (1938–2017) Shaunae Miller, Bahama sprinter (1994–) Stanley Miller, USA keemik (1930–2007) Urve Miller, eesti paleontoloog (1930–2015) Voldemar Miller, eesti raamatuteadlane (1911–2006) Walter M. Miller, USA ulmekirjanik (1923–1996) Wentworth Miller, näitleja (1972–) http://www.ra.ee/ilmasoda/index.php/soldier/searchAdvanced?address_reg=11066665&amp%3Bq=1&page=9&sort=lastname https://www.stat.ee/nimed/pere/Miller (vaadatud 25.02.2020) http://britishsurnames.co.uk/surname/miller/map https://en.wikisource.org/wiki/1990_Census_Name_Files Miller statistikaameti andmebaasis
Ann Cleeves

Ann Cleeves (sündinud 24. oktoobril 1954) on inglise kriminaalromaanikirjanik. 2006. aastal võitis ta Daggeri auhinna romaani "Raven Black" ("Ronkmust") eest. Cleeves sündis Herefordshire'i krahvkonnas Inglismaal ja kasvas üles Devoni krahvkonnas. Ta õppis Sussexi Ülikoolis inglise keelt, kuid ei lõpetanud seda ja töötas mitmesugustel ametikohtadel nagu kokk, rannavalvur, kriminaalhooldaja, raamatukogutöötaja ja sotsiaaltöötaja. Ta elab Whitley Bays, ta on lesk ja tal on kaks tütart. Tema Vera Stanhope'i romaanid on ekraaniseeritud teleseriaalina "Vera" (2011, peaosas Brenda Blethyn) ja Jimmy Pereze romaanid seriaalina "Shetland" (2013, peaosas Douglas Henshall). Mõlemat seriaali on Eestis näidanud Eesti Televisioon ("Verat" alates 2017. aastast). Mõlema sarja romaane on tõlgitud ka eesti keelde. 2014. aastal sai Cleeves Sunderlandi Ülikooli audoktoriks. 2015. aastal oli ta Theakston's Old Peculier Crime Writing Festivali programmijuht. 2017. aastal oli ta üks Eestis toimunud kirjandusfestivali HeadRead külalisesinejaid. A Bird in the Hand (1986) Come Death and High Water (1987) Murder in Paradise (1988) A Prey to Murder (1989) Sea Fever (1991) Another Man's Poison (1992) The Mill on the Shore (1994) High Island Blues (1996) A Lesson in Dying (1990) Murder in My Backyard (1991) A Day in the Death of Dorothea Cassidy (1992) Killjoy (1993) The Healers (1995) The Baby Snatcher (1997) The Crow Trap (1999), e.k. "Vareselõks" (2018) Telling Tales (2005), e.k. "Lugusid jutustades" (2019) Hidden Depths (2007), e.k. "Varjatud sügavused" (2021) Silent Voices (2011), e.k. "Vaiksed hääled" (2022) The Glass Room (2012) Harbour Street (2014) The Moth Catcher (2015) The Seagull (2017) Raven Black (2006); e.k. "Ronkmust" (2016) White Nights (2008), e.k. "Valged ööd" (2017) Red Bones (2009), e.k. "Punased luud" (2018) Blue Lightning (2010), e.k. "Sinine välk" (2018) Dead Water (2013), e.k. "Surnud vesi" (2019) Thin Air (2014), e.k. "Õhku haihtunud" (2020) Too Good To Be True (2016, lühiromaan) Cold Earth (2016) Wild Fire (2018) Shetland (2015) The Long Call (2019) The Sleeping and the Dead (2001) Burial of Ghosts (2003) Eesti keeles annab Ann Cleevesi romaanide sarja välja kirjastus Varrak. Seni on ilmunud järgmised romaanid: "Ronkmust" (2016, tõlkinud Karin Suursalu) "Valged ööd" (2017, tõlkinud Anne Kahk) "Punased luud" (2018, tõlkinud Riina Jesmin) "Vareselõks" (2018, tõlkinud Peeter Villmann) "Sinine välk" (2018, tõlkinud Lauri Vahtre) "Surnud vesi" (2019, tõlkinud Lauri Vahtre) "Lugusid jutustades" (2019, tõlkinud Peeter Villmann) "Õhku haihtunud" (2020, tõlkinud Lauri Vahtre) "Kulutuli" (2020, tõlkinud Lauri Vahtre) "Varjatud sügavused" (2021, tõlkinud Peeter Villmann) "Vaiksed hääled" (2022, tõlkinud Peeter Villmann) Ann Cleeves festivali HeadRead veebilehel.
Riigi õigusjärglus

Riigi õigusjärglus on õigusjärgluse juhtum riigi puhul. Riigi õigusjärgluse puhul asendub ühe riigi suveräänsus territooriumi üle teise riigi omaga ja järglasriik võtab üle eellasriigi kohustused. Tähtsaim põhimõte riikide õigusjärgluses on uti possidetis juris põhimõte: uus riik on kohustatud järgima eelnenu riigipiire. Enamikul juhtudel ei ole järglasriik seotud eellasriigi sõlmitud välislepingutega. Tal on siiski võimalik lepingu depositaari teavitada, et soovib asuda lepingu osapooleks, mis on mõnevõrra lihtsam kui algusest peale lepinguga ühinemine. Rahvusvaheliste organisatsioonide liikmeks tuleb järglasriigil astuda tavalistel tingimustel. Üldjuhul saab järglasriik endale nii eellase varad kui võlad. Võib eeldada, et enamikul juhtudel järglasriik võtab üle kõik eellase kodanikud. Juhul kui ta seda ei tee, võib tekkida kodakondsuseta isikute probleem. Järglasriikide näideteks on Venemaa, mis on Nõukogude Liidu õigusjärglane ja Serbia on Jugoslaavia Föderatiivse Sotsialistliku Vabariigi õigusjärglane. Samas näiteks Tšehhoslovakkia lagunemisel ei saanud ei Tšehhi ega Slovakkia riigi õigusjärglaseks – Tšehhoslovakkia ÜRO liikmesus katkes 1. jaanuaril 1993 seoses riigi lagunemisega, ning Tšehhi ja Slovakkia said mõlemad uute riikidena ÜRO liikmesuse sama aasta 19. jaanuaril. Riigi järjepidevus Õiguslik järjepidevus Õigusliku järjepidevuse põhimõte
Ana Soklič

Ana Soklič (sündinud 1984) on Sloveenia laulja ja laulukirjutaja. Ta esindas 2021. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Sloveeniat lauluga "Amen", mis sai poolfinaalis 44 punkti ja jäi 13. kohale, kuid finaali ei pääsenud. Santos, Pedro (22. veebruar 2020). "Slovenia: Ana Soklič to Eurovision 2020 after winning EMA". Eurovisionworld. Vaadatud 25.02.2020.
Alaki keel

Alaki keel on austroaasia keelte moni-khmeeri keelkonna bahnari rühma kuuluv keel, mida kõnelevad alakid Laose lõunaosas, peamiselt Salavani ja Xékongi provintsis. Kõnelejate arv on umbes 4000. https://www.ethnologue.com/language/alk https://glottolog.org/resource/languoid/id/alak1253
Oi keel

Oi keel on austroaasia keelkonna bahnari keelte läänerühma kuuluv keel, mida kõnelevad oid Laose lõunaosas Attapu provintsis. Kõnelejate arv on umbes 11 000. https://www.ethnologue.com/language/oyb https://glottolog.org/resource/languoid/id/oyyy1238
Viira (perekonnanimi)

Viira on eesti perekonnanimi. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Viira 516 inimesel: 241 mehel ja 275 naisel. Perekonnanimede levikult on Viira meeste seas 216. kohal ja naiste seas 219. kohal. Nimi on levinuim Viljandi maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 14,07. 2013. aastal lisati Viira perekonnanimede hulka, mida ei või inimese enda soovil mõjuva põhjuseta uueks perekonnanimeks anda. Arkadi Viira, Eesti maadleja Helga Viira, eesti tõlkija (1920–2002) Teele Viira, eesti laulja (1988–) ... "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. veebruar 2020. Vaadatud 25. veebruaril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Lisandub uus perekonnanimi, mida ei lubata endale võtta, ERR, 15.08.2013
Ananiasz Zajączkowski

Ananiasz Zajączkowski (12. november 1903 Trakai – 6. aprill 1970 Rooma) oli karaiimi päritolu poola orientalist (turkoloog), Varssavi ülikooli professor. Ta on uurinud karaiimi keelt ja kultuuri, ka osmanitürgi keelt, Türgi ajalugu ja kultuuri, Poola Teaduste Akadeemia liige. Töötanud ka Moskva, Jeruusalemma, Napoli, Mainzi ja Istanbuli ülikoolides.
Signe Rosenberg

Signe Rosenberg (aastani 2009 Signe Liiv; sündinud 3. aprillil 1979) on eesti majandusteadlane. Ta kaitses 2020. aastal Tallinna Tehnikaülikoolis doktoritöö "Essays on Housing, Monetary Policy and Consumption" (Uurimused kinnisvarast, rahapoliitikast ja tarbimisest). Ta töötab Tallinna Tehnikaülikooli Majandusanalüüsi ja Rahanduse Instituudis. Tema ema on Tallinna Ülikooli inglise filoloogia professor Suliko Liiv (1953), isa on psühhiaater Anti Liiv (1946) ja vend Innar Liiv (1982) on Tallinna Tehnikaülikooli professor. Tal on lapsed Rianna ja Richard.[viide?] Essays on Housing, Monetary Policy and Consumption Tallinna Tehnikaülikooli Digikogu
Ott (perekonnanimi)

Ott on eesti ja saksa perekonnanimi. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Ott 483 inimesel: 245 mehel ja 238 naisel. Perekonnanimede levikult on Ott meeste seas 208. kohal ja naiste seas 254. kohal. Nimi on levinuim Järva maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 11,26. Aadu Ott, eesti füüsik (1940–) Anneli Ott, Eesti poliitik (1976–) Harry Ott, Saksa DV diplomaat ja riigitegelane (1933–2005) Ingmar Ott, eesti botaanik ja limnoloog (1955–) Juta Ott, eesti õpetaja (1919–2007) Jüri Ott, Eesti poliitik ja omavalitsustegelane (1950–) Liis Ott, eesti jalgpallur (1990–) Margus Ott, eesti filosoof ja tõlkija (1975–) Paul Ott, eesti metsateadlane (1930–) Roman Ott, eesti keemik (1917–1995) Urmas Ott, eesti ajakirjanik (1955–2008) ... "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. veebruar 2020. Vaadatud 25. veebruaril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Sportradar

Sportradar on rahvusvaheline ettevõte, mis kogub ja analüüsib spordiürituste andmeid. Sportradar osutab spordiinfo kogumise ja töötlemise teenuseid kihlveovahendajatele, riigisisestele ja rahvusvahelistele spordiliitudele ning meediaettevõtetele. 2016. aasta jaanuari seisuga on Sportradaril 35 kontorit 24 riigis. Sportradari pakutava tarkvara ja andmebaasi abil saab edastada ja jooksvalt analüüsida spordivõistluste tulemusi, statistikat ja"tähistamata toote" spordi sisulahendusi. Betradari kaubamärgi kaudu haldab Sportradar kihlveovahendajatele mõeldud tööriistakomplekti, sealhulgas reaalajas mängude ja mängueelsete koefitsientide soovitusi, turujärelevalvet. Sportradar teeb koostööd üle 800 spordiliigaga. Oma tütarettevõtte Sportradar US kaudu on Sportradar Ameerika spordiföderatsioonide NFL, NHL ja NASCAR ametlik andmeesitaja. 2015. aasta lõpus pikendas Sportradar oma lepingut Rahvusvahelise Tenniseföderatsiooniga ning on jätkuvalt nende koostööpartner. 2016. aastal sõlmis Sportradar partnersuhted ka NBA-ga, suuruselt kolmanda liigaga Ameerika profispordis. Alates 2005. aastast on ettevõte teinud koostööd Saksamaa Jalgpalliliiduga pettuste ja mängude kokkuleppimise avastamiseks. See süsteem töötati hiljem välja ning avaldati pettuste tuvastamise süsteemina. Pettuste avastamiseks vajalikke teadmisi annab Sportradar ka töötubades, mida korraldab koostöös selliste alaliitudega nagu Major League Soccer, Serie A ja Rahvusvaheline Jäähokiliit. Nende töötubade eesmärk on õpetada klubidele ja mängijatele, kuidas kihlveoturg töötab, milliseid mängude kokkuleppimise vorme on kasutatud ja kuidas mängudega manipuleerimist tuvastatakse. Ettevõtte tütarettevõte Eestis on Sportradar OÜ. Sportradaril on üle 1000 kliendi 80 riigis. Nendest ligikaudu 450 on kihlveovahendajad. "Tennis Gamblers' Demand for Live Betting Nets ITF Data Deal". Washington Post Business Page. Originaali arhiivikoopia seisuga 27. detsember 2015. "Manipulationsverdacht: DFB zeigt Hoyzer an". Spiegel Online. "MLS tools up in the war against match fixing with Sportradar extension". Inside World Football. "Lega Pro: al terzo tentativo approvato dall'assemblea dei club il bilancio 2013-2014". Repubblica. "Do Fantasy Sports Spell The End Of Corruption In Athletics?". TechCrunch. "Our partners and Clients". Sportradar.
Lääne

Lääne on eesti perekonnanimi. 2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lääne 511 inimesel: 235 mehel ja 276 naisel. Perekonnanimede levikult on Lääne meeste puhul 229. ja naiste puhul 205. kohal. Perekonnanimi Lääne on levinuim Jõgeva maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 21,7. Amanda Lääne, eesti näitleja ja laulja (1897–1985) August Lääne, eesti näitleja ja lavastaja (1899–1976) Jaan Lääne, eesti vaimulik (1899–1977) Tiit Lääne, eesti spordiajakirjanik (1958–) ... https://www.stat.ee/nimed/pere/Lääne
Ia Remmel

Ia Remmel (sündinud 14. jaanuaril 1965 Tallinnas) on eesti muusikaajakirjanik, -kriitik ja -pedagoog, ajakirja Muusika peatoimetaja 2004. aastast. Ta on õppinud Tallinna Muusikakeskkoolis ja Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (tänapäeval Eesti Muusikaakadeemia) Helju Aguri ja Lilian Semperi juures. Lilian Semperi juhendamisel kaitses ta EMA-s muusikamagistri kraadi tööga "Bach WTK I – kolme klaveriinterpretatsiooni võrdlus". Ia Remmel on töötanud õpetajana Tallinna Georg Otsa nimelises muusikakoolis, koostanud Eesti Kontserdile annotatsioone, kirjutanud hulgaliselt arvustusi ja artikleid ning teinud Klassikaraadios autorisaateid. Remmel on Eesti Klaveriõpetajate Ühingu juhatuse liige ning EKÜ ajakirja Klaver vastutav toimetaja. 1985 - Leedu Čiurlionise konkurss 1987 - Eesti üleriiklik konkurss 1989 - vabariikidevaheline konkurss 2002 - Sirbi preemia muusikakriitika eest 2019 - Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (viljakas töö eesti muusikaajakirjanduses) President Kersti Kaljulaid: "Suured ja olulised asjad kasvavad ise, ilma et peaks midagi välja mõtlema" Muusika, 6. juuli 2019 Alfred Karindi saatusest ERR, 07.03.2018 Järjekordne surm muusikaajakirjandust veel ei ähvarda Sirp, 12.05.2017 (vestlus helilooja Jüri Reinverega) Eesti klaverite fenomen ERR, 14.07.2016 (Alo Põldmäe raamatu "Eesti klaver. Estonian pianos") arvustus Ia Remmel Eesti Klaveriõpetajate Ühingu kodulehel
Vassili Snegov

Vassili Vassiljevitš Snegov (sünninimi Vassili Trjapkin; vene keeles Василий Васильевич Снегов; 1902 – 1990) oli Nõukogude Liidu sporditegelane. Vassili Trjapkini pseudonüüm oli Snegov. Ajapikku sai sellest ametlik perekonnanimi. 1932. aastal avaldas ta brošüüri "Элементы военизации в коллективах физкультуры" ('Sõjaväestamise elemendid kehakultuurikollektiivides'). 1939. aastal määrati Snegov detsembris 1938 arreteeritud NSV Liidu Kehakultuuri ja Spordi Üleliidulise Komitee esimehe Aleksandr Zelikovi (aprillis 1939 süüdi mõistetud mahalaskmise läbi) asemele. Selles ametis juhtis ta riigi spordielu kuni 1945. aastani. Snegov suri 1990. aastal ja maeti Moskvas Kuntsevo kalmistul. Снегов (Тряпкин), Василий Васильевич. sport-strana.ru Снегов, Василий Васильевич - Элементы военизации в коллективах физкультуры. rsl.ru
Agustín Rossi

Agustín Oscar Rossi (sündinud 18. oktoobril 1959 Veras) on Argentina poliitik. Ta kuulub peronistliku erakonna Partido Justicialista ridadesse. Ta on lõpetanud Rosario Riikliku Ülikooli tsiviilehituse insenerina. Rossi oli aastatel 2005–2013 Argentina parlamendi alamkoja liige. Rossi on olnud kahel korral Argentina kaitseminister (3. juuni 2013–9. detsember 2015 ja 10. detsember 2019–10. august 2021). Alates 15. veebruarist 2023 on Rossi Argentina ministrite kabineti ülem. Ta on abielus ja tal on neli last. Agustín Rossi koduleht (hispaania keeles)
Miyazaki

Miyazaki (jaapani 宮崎) on linn Jaapanis, Miyazaki prefektuuri keskus. Asub Vaikse ookeani rannikul. Linna haldusalasse jääb Aoshima saar. 2020. aasta alguses oli linnas 398 324 elanikku. Linnas asub Heiwadai torn (algselt Hakkō ichiu monument), mis püstitati 1940. aastal legendaarse Jimmu keisri palee kohale Heiwadai parki. 4 km kaugusel kesklinnast, mererannas asub Miyazaki lennujaam. Kuroshio hoovuse tõttu on linnas meeldivalt soe kliima. Linnas tegutseb Miyazaki Linnaülikool. 宮崎県：宮崎県の推計人口と世帯数（令和3年3月1日現在）, vaadatud 25.03.2021. Miyazaki koduleht
Sahle-Work Zewde

Sahle-Work Zewde (amhara keeles ሳህለወርቅ ዘውዴ; sündinud 21. veebruaril 1950) on Etioopia diplomaat, riigi esimene naispresident. Etioopia parlament valis ta 25. oktoobril 2018 ühehäälselt presidendiks. Sahle-Work on olnud ÜRO peasekretär António Guterresi eriesindaja Aafrika Liidu (AL) juures ning asepeasekretärina ÜRO esindaja AL-i juures. Ajakiri Forbes nimetas Sahle-Worki 2019. aasta detsembris Aafrika mõjukaimaks naiseks, maailma edetabelis oli ta naistest 93. kohal. "Ethiopia gets first female president". BBC. 25. oktoober 2018. Originaali arhiivikoopia seisuga 25. oktoober 2018. Vaadatud 25. oktoober 2018. Secretary-General Appoints Sahle-Work Zewde of Ethiopia his Special Representative, Head of United Nations Office to African Union ÜRO pressiteade 27. juunil 2018. "Most Powerful Women". Forbes. Vaadatud 20. detsember 2019. "Two Africans Make Forbes List of 100 Most Powerful Women". Uzonna Anele. Vaadatud 20. detsember 2019.
Seim (Poola)

Poola Vabariigi Seim (poola keeles ametliku nimega Sejm Rzeczypospolitej Polskiej) on Poola parlamendi alamkoda. Sellesse kuulub 460 parlamendiliiget, kes valitakse võrdeliste valimiste põhimõttel iga 4 aasta tagant. Seimi tööd juhib spiiker, ametliku tiitliga Poola Vabariigi Seimi marssal (Marszałek Sejmu Rzeczypospolitej Polskiej). Valimiskünnis on erakondadele 5%, valimisliitudele 8% ning vähemusrahvaste esindajatele pole seda määratud. Viimastel valimistel, mis toimusid 13. oktoobril 2019, sai kõige rohkem kohti Õiguse ja Õigluse erakonna valimisliit teiste rahvuskonservatiivsete erakondadega (240 kohta), teisele kohale tuli liberaalne valimisliit Kodanike Koalitsioon (155 kohta). Seim asutati 14. sajandil. Ametlik koduleht
Julien Nkoghe Bekale

Julien Nkoghe Bekale (sündinud 9. jaanuaril 1962) on Gaboni poliitik, alates 12. jaanuarist 2019 kuni 16. juulini 2020 Gaboni peaminister. President Ali Bongo Ondimba nimetas ta ametisse pärast ebaõnnestunud riigipöördekatset. Bekale kuulub Gaboni Demokraatlikku Parteisse. Ta on olnud valitsuskabineti liige nii Ali Bongo kui ka Omar Bongo valitsusaegadel. Näiteks oli ta 2009. aastal nafta-, gaasi- ja süsivesinikeminister ning 2011. aastal transpordi- ja taristuminister. Peaministriks saades vahetas Bekale välja ainult ühe ministri, Emmanuel Norbert Tony Ondo Mbast sai uus energeetikaminister. Ta nimetas oma valitsuse ametisse 12. jaanuaril 2019 Maroko pealinnas Rabatis. "Gabon: Julien Nkoghe Bekale becomes the new Prime Minister". 12. jaanuar 2019. Vaadatud 13. jaanuar 2019. "Gabon names new Prime Minister as Bongo seeks return to stability". 12. jaanuar 2019. Vaadatud 13. jaanuar 2019. Ondo, Albertine (12. jaanuar 2019). "Portrait de Julien Nkoghe Bekalé, le nouveau ministre premier ministre du Gabon". Vaadatud 13. jaanuar 2019. Mpiga, Herve (15. mai 2018). "[Série] Portrait de Julien Nkoghe Bekale, le nouveau ministre des PME et de l'Artisanat, un secteur crucial pour la création d'emplois au Gabon". Vaadatud 13. jaanuar 2019. de Bassompierre, Leanne; Mbog Batassi, Eric (13. jaanuar 2019). "Gabon's New Prime Minister Forms Government After Coup Attempt". Vaadatud 13. jaanuar 2019. "Gabon : L'équipe complète du gouvernement Julien Nkoghé Békalé". 13. jaanuar 2019. Vaadatud 13. jaanuar 2019.
Adama Barrow

Adama Barrow (sündinud 16. veebruaril 1965) on Gambia poliitik ja kinnisvaraarendaja, alates 19. jaanuarist 2017 Gambia president. Barrow sündis Mankamang Kunda külas, mis asub Basse Santa Su linna lähedal. Ta õppis Crab Island Secondary Schoolis ja Muslim High Schoolis, kus sai ka stipendiumit. Pärast kooli lõpetamist töötas ta müügijuhina energeetikaettevõttes Alhagie Musa & Sons. 2000. aastate alguses kolis ta Londonisse, kus õppis kinnisvaraarendust ja töötas õpingute kõrvalt turvamehena. 2006. aastal naasis ta kodumaale ning asutas kinnisvarafirma Majum Real Estate, mida juhtis kümme aastat. Ta oli opositsioonierakonna Gambia Ühendatud Demokraatlik Partei (UDP) laekur ning 2016. aasta septembris sai selle juhiks, kui eelmine juht vangi mõisteti. Barrow valiti 2016. aasta presidendivalimisteks UDP kandidaadiks. Hiljem avalikustati, et ta kandideerib iseseisvalt, kuid opositsiooni kuuluvatest erakondadest moodustatud valimisliidu Coalition 2016 toetusel. Ta kogus valimistel 43,34% häältest, sellest piisas, et võita peaaegu 26 aastat võimul püsinud Yahya Jammeh. Jammeh tunnustas algul valimistulemusi, kuid siis muutis meelt; Barrow oli sunnitud pagema Senegali. Adama Barrow nimetati presidendiks Gambia saatkonnas Senegalis 19. jaanuaril 2017, Jammeh läks kaks päeva hiljem eksiili. Uus president Barrow saabus kodumaale 26. jaanuaril. 2021. aasta novembris teatas Adama Barrow, et kandideerib 2024. aasta presidendivalimistel. "Gambia 2016: UDP's Adama Barrow Leaves UDP To Head Opposition Coalition". 8. november 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 31. juuli 2017. Vaadatud 26. veebruaril 2020.
Nana Akufo-Addo

Nana Addo Dankwa Akufo-Addo (sünninimi William Addo Dankwa Akufo-Addo; sündinud 29. märtsil 1944) on Ghana jurist ja poliitik, alates 7. jaanuarist 2017 Ghana president. Ta oli aastatel 2001–2003 Ghana kohtuminister ja 2003–2007 John Agyekum Kufuori valitsuse välisminister. Nana Addo kandideeris Uue patriootliku partei (NPP) esindajana presidendiks nii 2008. kui ka 2012. aasta valimistel, kuid kaotas mõlemal korral Rahvusliku demokraatliku kongressi (NDC) kandidaadile (vastavalt John Atta Millsile ja John Dramani Mahamale). Teisel korral polnud ta kaotusega nõus ning kaebas valimistulemused kohtusse, Ghana ülemkohus otsustas siiski Mahama kasuks. Ta kandideeris 2016. aastal uuesti NPP eest ning sellel korral kogus esimeses hääletusvoorus 53,85% häältest; tegu oli esimese korraga riigi ajaloos, kui opositsioonikandidaat esimeses voorus enamuse häältest kogunud on. 2021. aasta detsembris kohustus Nana-Akufo Addo presidendiks jääma ainult kaheks ametiajaks, seega mitte esitama oma kandidatuuri 2024. aasta valimistel. "OL Elected President of Ghana". lancingcollege.co.uk. 22. detsember 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 11. veebruar 2017. Vaadatud 9. veebruar 2017. "Nana Addo Dankwa Akufo-Addo". Office of the President, Republic of Ghana. Vaadatud 25. juuli 2019. Osei Boakye, Evans (7. jaanuar 2017). "Nana Akufo Addo Is the New President for Ghana – Here's His Inauguration Speech". GhanaStar. Originaali arhiivikoopia seisuga 8. jaanuar 2017. Vaadatud 27. veebruar 2017. "Nana Addo Dankwa Akufo-Addo Profile". GhanaWeb. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. detsember 2016. Vaadatud 9. detsember 2016. "Nana Akufo-Addo". akufoaddo2012.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 27. september 2013. Vaadatud 31. august 2013. "World Digest: Dec. 9. 2016: Ghana president concedes to opposition leader". The Washington Post. Originaali arhiivikoopia seisuga 11. detsember 2016. Vaadatud 9. detsember 2016.
Zakes Mda

Zakes Mda (kodanikunimega Zanemvula Kizito Gatyeni Mda; sündinud 6. oktoobril 1948 Herschelis Joe Gqabi ringkonnas Ida-Kapimaa provintsis) on Lõuna-Aafrika Vabariigi kirjanik. Ta sündis meditsiiniõe ja kooliõpetaja (hilisema juristi) peres. Eesti keelde on tõlgitud tema 1995. aasta teos "Suremise viisid" ("Ways of Dying"), see ilmus 2019. aastal sarjas "Loomingu Raamatukogu", tõlkija Heili Sepp.