laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tarmo Pihlap (1993)

"Tarmo Pihlap" on 1993. aastal ilmunud Tarmo Pihlapi helikassett. Selle andis välja Arlim. Helikassett (34:29) Stereo. "Vana vokk" / Billy Hill, sõnad Otto Roots "Õhtulaul" / Friedrich Webel, sõnad Otto Roots "Hällilaul" / traditsionaal, sõnad E. Kumar "Penni serenaad" / Melle Weersma, sõnad Erich Remmelgas "Sõduri truudus" / muusika Robert Norrby, sõnad Erik Axel Karlfeldt, Sergius Lipp "Kevadet ootama jään" / muusika ja sõnad Tarmo Pihlap "Kaugel, kaugel, kus on minu kodu" / traditsionaal, sõnad H. Suurkask "Läänemere lained" / Simon Krannig "Ema süda" / Robert Theodor Hansen, sõnad Lydia Koidula "Vaikne kena kohakene" / Ferdinand Mühlhausen, sõnad Martin Körber "Vana frakk" / Domenico Modugno, sõnad Otto Roots Albumi info Eesti Rahvusbibliograafia veebilehel
Tšorni Oslavõ

Tšorni Oslavõ (ukraina keeles Чорні Ослави) on küla Ukrainas Ivano-Frankivski oblastis Nadvirna rajoonis. Elanike arv on 2012.
Voldemar Reidla

Voldemar Reidla (14. märts 1907 – 8. oktoober 1988 Tallinn) oli eesti raamatukogundustegelane. Ta oli aastail 1951–1953 Tallinna Keskraamatukogu direktor. Ta suri 8. oktoobril 1988 Tallinnas ja ta maeti 14. oktoobril 1988 Metsakalmistule. http://www.kalmistud.ee/haudi?filter_maetud_eesnimi=Voldemar&filter_maetud_perenimi=Reidla&action=maetud&popup=0&yldotsing=1&filter_maetud_kalmistu=[alaline kõdulink] Voldemar Reidla Eesti raamatukogunduse biograafilises andmebaasis
Anne Skrõpnik

Anne Skrõpnik (aastani 1966 Anne Lass; 20. oktoober 1940 Tallinn – 10. aprill 2006 Tallinn) oli eesti raamatukogundustegelane ja bibliograaf, aastatel 1990–1998 Tallinna Keskraamatukogu direktor. 1947–1954 Tallinna 21. Keskkool 1954–1957 Tallinna Kultuurharidusala Kool (raamatukoguhoidja-bibliograaf) 1959–1965 N. K. Krupskaja nimeline Leningradi Riiklik Raamatukogunduse Instituut (raamatukogundus ja bibliograafia) 1957–1962 ja 1968–2004 Tallinna Keskraamatukogu, sealhulgas 1957–1962 raamatukoguhoidja 1971–1986 kataloogimisosakonna juhataja 1986–1989 direktori asetäitja 1990–1998 direktor 1987 – Eesti NSV Kultuuriministeeriumi aukiri 1989 – Raamatukogutöötaja teenetemedal Tema vend oli balletitantsija Jüri Lass. Anne Skrõpnik Eesti raamatukogunduse biograafilises andmebaasis Haud Jüri kalmistul
Ilus elu

"Ilus elu" on Eriti Kurva Muusika Ansambli ja Eesti Rahvusmeeskoori koostöös 2009. aastal ilmunud album. CD-R-plaadil välja antud album ilmus plaadifirma U.L.A. Jazz kaudu ning sealsed lood on varem ilmunud albumitel "Haua plaadi lood 1991-1999" ja "Ebafolklorism". Plaati esitleti 2009. aastal kolmandal kevadfestivalil "Maikellukese päevad", millele oli varem aluse pannud Sven Kuntu. Kontsertetendus "Ilus elu" toimus 29. mail Kultuurikatlas ning seal astusid Kuntu asendajatena lauljatena üles ka solistid Peeter Volkonski, Tõnis Mägi, Meelis Hainsoo ja Ardo Ran Varres. "Ilus elu" "Karussell kivisel rannal" "Meie aknad" "Istume aknal" "Le corbeau et le renard" "Ringimäng" "Chanson" "Kus sa käisid" "Kerkokell" "Andke andeks mu daamid" "21. sajandi paine" "MAIKELLUKESE PÄEVAD 2009". Vaadatud 17.01.2014.[alaline kõdulink] ""Maikellukese Päevad" Tallinnas". Klassikaraadio Klassikaraadio kultuuriuudised. 28.05.2009. Vaadatud 17.01.2014.[alaline kõdulink] "Eriti Kurva Muusika Ansambel, Ilus elu (CD)". Vaadatud 17.01.2014. Maris Meiessaar. Sven Kuntu ansambel andis oma viimase kontserdi – arvustus. Eesti Päevaleht. 1. juuni 2009
Rahvuslik Trükimuuseum

Rahvuslik Trükimuuseum (inglise keeles National Print Museum) on Iirimaa pealinnas Dublinis tegutsev muuseum, mis kogub, dokumenteerib, säilitab, näitab, tõlgendab ja pakub juurdepääsu materjalidele trükikunsti kohta ning toetab sellega seotud oskuste säilitamist ja arengut Iirimaal. 1996. aastal avatud muuseum jutustab trükitööstuse kujunemise loo. Muuseum on pälvinud täieliku akrediteeringu Iirimaa Pärandinõukogu (Heritage Council) muuseumistandardite programmist. Püsiekspositsioonis on esinduslik valik varustust ja esemeid trükikunsti sajanditevanusest ajaloost. Huvitavamate esemete seas on Gutenbergi trükipressi koopia (laenatud teleseriaali "Tudorid" butafooriast) ja Iirimaa iseseisvusdeklaratsiooni originaal 1916. aastast (oli deponeeritud muuseumi 2016. aastani) koos sama tüüpi Wharfedale'i trükimasinaga, millel originaal trükiti. Rahvuslik Trükimuuseum korraldab giidiga ekskursioone, näitusi, töötube, loenguid ja eriüritusi. "The Heritage Council's Museum Standards Programme for Ireland". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. juuni 2011. Vaadatud 17. jaanuaril 2014. Rahvusliku trükimuuseumi koduleht
Liffey

Liffey (iiri keeles An Life) on jõgi Iirimaal, mis voolab läbi Iiri Vabariigi pealinna Dublini kesklinna. Selle suuremad harujõed on Dodder, Poddle ja Camac. Jõgi annab suure osa Dublini joogiveest ning pakub lähikonna elanikele lõõgastusvõimalusi. Selle pikkus on umbes 125 km, lähte kõrgus merepinnast umbes 500 m (suurem osa jõest jääb 0–30 m üle merepinna) ning keskmine vooluhulk 13,8 m3/s (3,7 augustis, 29,8 detsembris). Suures osas on Liffey laevatatav. Dublini jaoks on see olnud tähtis kaubatee juba alates viikingiajast. Shannoni jõega ühendavad Liffeyt Grand Canal ja Royal Canal. Jõe varasem nimi oli An Ruirthech ("kiire jooksja"). Sõna Liphe (või Life) viitas algselt tasandikule, mida jõgi läbib, kuid kandus ajapikku üle jõele endale. Inglise keeles tunti seda ka Anna Liffey nime all, mis tuleneb tõenäoliselt iirikeelsest fraasist Abhainn na Life ehk 'Liffey jõgi'. Liffey saab alguse Liffey Headi soos Kippure'i ja Tonduffi vahel Wicklow' mägedes, moodustudes paljudest ojadest. See kulgeb umbes 125 km pikkuselt läbi Wicklow', Kildare'i ja Dublini krahvkonna ning suubub Iiri merre Dublini lahe keskel, kus selle suue jääb joonele Baily majaka ja Muglini kaljude vahel. Jõgi ületab Wicklow' ja Kildare'i krahvkonna piiri Poulaphouca lähedal ja jõuab Kildare'ist Dublini krahvkonda Leixlipis. Suurem osa Liffeyst jääb Kildare'i. "Dublin Castle – Prehistoric Dublin – Chapter 1". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. jaanuar 2010. Vaadatud 17. jaanuaril 2014. {{cite web}}: vigane väärtus: |df=yes (juhend) Byrne, F. J. 1973. Irish Kings and High-Kings. Dublin. p.150 Nagu võib näha 1831. aastal avaldatud gravüüri pealkirjast. "Seanad Éireann – Vol 159, May, 1999 – Motion on National Archives – David Norris (senator and Trinity lecturer) referencing Georgian Society records". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. september 2012. Vaadatud 17. jaanuaril 2014. Upper Liffey River Guide
Dzirciems

Dzirciems on asum Lätis, Riia linna Kurzeme rajooni osa pindalaga 2,44 km². Asub Iļģuciemsist lõunas, Imantast idas ning Ķīpsalast läänes. 12 856 elanikku (2010). Dzirciemsi asumi madalamad osad ulatuvad Daugava ääres vaevu üle merepinna. Samas asub asumis Riia kõige kõrgem punkt – 28 meetri kõrgune Dzegužkalns samanimelises pargis. Dzirciemsi vanim maaomanik oli Riia Püha Jüri hospidal. Aastaks 1692 oli asumisse kerkinud 102 maja. XVII sajandil asustasid seda ala põhiliselt lätlased. Dzirciemsi aladele rajati aastal 1667 kool, kus aastal 1689 õppisid ainult läti lapsed. XVIII sajandi lõpus asus sinna elama Preisi konsul ja kaupmees Helmund, kellele kuuluv firma Helmund & Sohn rajas asumisse esimese vabriku. Jānis Šteinhauers rajas asumisse Hollandi tuuliku ja paberivabriku, mis oli esimene paberivabrik Riia linnas. Aktiivsemalt hakati asumisse tööstusettevõtteid rajama siiski XIX sajandi teisel poolel. Tekkisid turbiine, aniliinvärvi, parketti ja lakki tootvad ettevõtted. Aastal 1863 valmis õlletehas Iļģuciems, mis oli esimene õlletehas Lätimaal. 1870. aastal valmis teise õlletehasena Tanheizers ja 1930. aastal kolmandana Aldaris. Aastal 1945 need õlletehased liideti. Dzirciemsi aladel asusid ka Dresdeni mõis ja Gerstenmeieri mõis. Aastal 1893 kavandas Georg Kuphaldt Dzegužkalnsi ümber pargi, mis valmis lõplikult aastaks 1911. Parki ehivad lava ja kohvik-paviljonid. Daugava haru Zundi äärsed maad kuulusid XIX sajandi lõpus rikkale puiduga kaubitsevale Georg Wilhelm Schröderile. Aastal 1902 ehitas ta sinna tolle aja kohta moodsad elumajad. Põhiosa hoonetest on aga kerkinud Nõukogude võimu ajal Dzirciemsi tänava ümber. Selle tänava järgi on asum ka nime saanud. Dzirciemsis asub Riia Stradiņši Ülikooli aastal 1987 rajatud hoonetekompleks. Dzirciems Vaade Dzegužkalnsilt Endise laki- ja värvitehase hoone Buļļu iela Embutes iela Dzegužu iela Dzirciemsi koduleht (läti keeles)
Anne Lass

Anne Lass (sünninimi Anne Nurga; sündinud 1951) on eesti arhitektuuriajaloolane ja Eesti Arhitektuurimuuseumi peavarahoidja. Ta lõpetas 1974. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna kunstiajaloolasena, kaitstes diplomitöö "Taimemotiivid eesti keskaegses raidplastikas". Ta on töötanud Kultuurimälestiste Riikliku Projekteerimise Instituudis ja Eesti Ehitusmälestistes, alates 1996. aastast Eesti Arhitektuurimuuseumis. "Architectural monuments in Estonia and Scandinavia. Restoration in theory and practice". // Architectural Conservation Methodology Conference, Tallinn, 9-10 October 1989. Conference materials / edited by Anne Lass, Juhan Maiste. Eesti Ehitusmälestised. Tallinn 1993 "Eesti arhitektuur 1". Üldtoimetaja Villem Raam, toimetaja Tiit Masso. Register Anne Lass. Valgus. Tallinn 1993 "Eesti arhitektuur 2". Üldtoimetaja Villem Raam, toimetajad Sirje Laidre, Anne Lass ja Tiit Masso. Registrid Anne Lass. Valgus. Tallinn 1996 "Eesti arhitektuur 3". Üldtoimetaja Villem Raam, toimetajad Sirje Laidre, Anne Lass ja Tiit Masso. Valgus. Registrid Anne Lass. Tallinn 1997 "Eesti arhitektuur 4". Üldtoimetaja Villem Raam, toimetajad Sirje Laidre, Anne Lass ja Tiit Masso. Valgus. Registrid Anne Lass. Tallinn 1999 "Arhitektuurimuuseumi põhikogu". // Kümme. Eesti Arhitektuurimuuseumi aastaraamat. Koostajad Karin Hallas ja Triin Ojari. Eesti Arhitektuurimuuseum. Tallinn 2000 Karin Hallas-Murula, Mart Kalm, Krista Kodres. "Tallinnan 1900-luvun arkkitehtuuri. Arkkitehtuuriopas". Toimetajad Anne Lass ja Karin Hallas-Murula, tõlkija Jaanika Kullerkupp. Eesti Arhitektuurimuuseum. Tallinn 2003 "Maja ehitas sepp Meyer". Sakala nr 73, 16. aprill 2004. Lk 4 Erika Nõva. "Minu töö ja elu" (mälestused). Koostaja Anne Lass, toimetajad Anne Lass ja Elo Lutsepp, kujundaja Irina Tammis. Eesti Arhitektuurimuuseum. Tallinn 2006 "Joonistatud ruum. Töid Eesti Arhitektuurimuuseumi kogust". Koostajad Anne Lass, Sandra Mälk, Triin Ojari ja Mait Väljas, kujundaja Kristo Kooskora. Eesti Arhitektuurimuuseum. Tallinn 2018 2001 "Suur maketinäitus". Koostajad Karin Hallas, Anne Lass ja Peeter Mauer, kujundaja Priit Põldme. Eesti Arhitektuurimuuseum 2002 "Väike maketinäitus". Koostajad Karin Hallas, Anne Lass ja Peeter Mauer, kujundaja Peeter Mauer. Pärnu Muuseum "Riigikogu hoone 80". Koostaja Anne Lass. Riigikogu 2004 Viru väljaku arengut tutvustav näitus "Viru keskus enne ja nüüd". Koostaja Anne Lass. Galerii Kunst & Disain, Viru Keskus 2004 "Alar Kotli 100". Koostaja Anne Lass. Eesti Arhitektuurimuuseum "Ott Puuraid 100. Viljandi linna arhitekt". Koostaja Anne Lass. Kondase Keskus 2005 "Alar Kotli 100". Koostaja Anne Lass. Virumaa Muuseumite Rakvere Näitustemaja "Arhitekt Erika Nõva". Koostaja Anne Lass, kujundaja Siiri Nõva. Eesti Arhitektuurimuuseum "Alar Kotli 100". Koostaja Anne Lass. Vabariigi Presidendi Kantselei 2008 "Ernst Kesa (1910–1994). Arhitektuur Eestis ja Austraalias". Eesti Arhitektuurimuuseum 2019 "Leila Pärtelpoja sisekujunduse kavandid aastatel 1973–1975". Eesti Arhitektuurimuuseum 2000 Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia (leksikoni "Eesti arhitektuur" (1-4 kd) tegevtoimetaja) Eesti Arhitektuurimuuseumi töötajad
Tanel Rander

Tanel Rander (pseudonüüm chaneldior; sündinud 1. detsember 1980) on eesti kunstnik. Töötanud juristi ja advokaadina, alates 2009. aastast vabakutseline kunstnik. Tema loominguline tegevus jaguneb eksperimentaalseteks, keele ja psühholoogia tasandil toimivateks performatiivseteks praktikateks ning kriitiliseks, Ida-Euroopa diskursuse ja dekoloniaalsusega seotud uurimuseks. 2018. aastal avas ta Valgas projektiruumi Brīvības galerija. Valiti üheks kunstnikupalga saajaks aastatel 2024‒2026. Raamat "Kontrolli alt väljas", (pseudonüümi chaneldior all), 2008 Raamat "Tammeöö", (pseudonüümi c: all, koostöös Erkki Luuk'iga), 2012 Tekstid "Odessa või São Paulo?", "Teekond põllule" ja "Jõgi ja jõerahvas" kogumikule "Mitte-Tartu", Topofon, 2012 Kaastööd kogumikule "Olematute raamatute antoloogia" (koostaja Kiwa), Paranoia kirjastus 2014 Kaastöö "Basic Forms" kogumikule "Entry Points. Stories of the Leaning House", seoses näitusega "Arheoloogiafestival – kihistusi pildist ja ruumist", kuraator Maria Arusoo, Tartu Kunstmuuseum, 2014 Kaastöö kogumikule "Revisiting Footnotes", LCCA (Läti Kaasaegse Kunsti Keskus), Riia, 2015 Kaastöö "Time for a Dream" näituse "Identity. Behind the Curtain of Uncertainty" kataloogi, kuraator Solvita Krese, Ukraina Rahvuslik Kunstimuuseum, Kiiev, 2016 Raamat "Arhiivid ja allumatus: visuaalkultuuri muutuvad taktikad Ida-Euroopas", toimetajad Margaret Tali ja Tanel Rander, Eesti Kunstiakadeemia Kirjastus, 2016 Kaastöö "Hoia oma austrit!" näituse "Metafoorid kodule" kataloogi, kuraator Joanna Hoffmann, Tartu Kunstimuuseum, 2018 "Geneesia", East Creative Space, Tallinn, 2010 "Uriaadi lõpp", (koostöös Erkki Luuk`iga), Y Galerii, Tartu, 2010 "Kesktalvine hnott", (koostöös Erkki Luuk`iga), Tallinna Linnagalerii, 2010 "Decolonize This", Y Galerii, Tartu, 2012 "No Borders - No Difference?", Tartu Kunstimaja monumentaalgalerii, 2013 "The Frontline East", LCCA (Läti Kaasaegse Kunsti Keskus), Riia, 2015 "Kolmas tee", Tallinna Linnagalerii, 2016 Mis võiks toimuda galeriis, millel puudub lagi? Kus me asume, kui mõtleme neoliberalismist? Revisionistid ajaloo prügikasti ümber Tõejärgse ajastu tõejärgne kunst Tants kahe masinavärgi vahel Ilma kehata varjud Nostalgia võim Ida-Euroopa unelm ja hallutsinatsioon Kuradi reha Nii et suur kunst, väike poliitika? Võõrandumise psühhogeograafia Maailmaloomisliturgia "Tammeöö :: turnigürh"[alaline kõdulink] "Valgas avatakse uus kunstigalerii". "Selgusid uued kunstnikupalga saajad" ERR kultuur, 12. detsember 2023 http://chnldr.blogspot.com http://www.cca.ee/kunstnikud/tanel-rander https://www.muurileht.ee/kiirkohting-tanel-rander/ http://echogonewrong.com/the-guillotine-effect-an-interview-with-tanel-rander/ Tanel Rander ETIS-es
Shannoni jõgi

Shannon [š'änon] (iiri An tSionainn, inglise Shannon) on jõgi Iirimaal. Jõe pikkus on 320 km. Shannon algab kõigest 76 meetri kõrgusel merepinnast. Ta voolab ülemjooksul lõunasse ja edelasse, on rahuliku vooluga ja läbib mitut järve. Alamjooksul pöördub Shannon läände ja laskub reast kärestikest. Shannonil on ka üks hüdroelektrijaam. Luimneaghist allavoolu moodustab Shannon estuaari, mis suubub Atlandi ookeani. Shannon on ka asula ja lennuväli Shannoni estuaari kaldal.
Amy Tan

Amy Tan (hiina keeles 譚恩美; sündinud 19. veebruaril 1952 Oaklandis) on hiina päritolu USA kirjanik. Ta on sündinud Ameerika Ühendriikides California osariigis Oaklandis hiina emigrantide lapsena, tema isa oli elektriinsener ja baptistivaimulik. Ta oli 14-aastane, kui ta isa ja vanem vend väikese vahega surid. Siis ema pani tema ja ta noorema venna Montreux'sse (asub Vaud' kantonis Šveitsis), kus ta lõpetas keskkooli. Seejärel õppis ta USA-s San Jose Riiklikus Ülikoolis, kust sai bakalaureuse- ja magistrikraadi inglise kirjanduse ja lingvistika alal. Hiljem sooritas ta doktorieksamid lingvistika alal California Ülikoolis (Berkeleys ja Santa Cruzis). Tema teoste läbivaks teemaks on emade ja tütarde suhted. Tema teostest on eesti keelde tõlgitud "Õnnerõõmu Klubi" (Tallinn, Varrak, 1996, tõlkija Pille Runtal, originaal ilmus aastal 1987) ja "Köögijumala naine" (Tallinn, Tänapäev, 2013 (sarjas "Punane raamat"), tõlkija Jana Linnart, originaal ilmus aastal 1991). Ta kirjutab inglise keeles. Tema abikaasa Louis DeMattei on jurist. Paar tutvus 1974. aastal pimekohtingul.
Varbuse Ukukivi

Varbuse Ukukivi on ohvrikivi ajaloolisel Võrumaal Põlva kihelkonna Varbuse külas. Varbuse Ukukivi Hiite Maja SA andmekogus Varbuse Ukukivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Kääpa Kuningakivi

Kääpa Kuningakivi on ohvrikivi Võrumaal Põlva valla ja kihelkonna Kääpa külas. Kääpa Kuningakivi Hiite Maja SA andmekogus Kääpa Kuningakivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Kurgan

Kurgan on linn Venemaal, Kurgani oblasti keskus. Asub Išimi tasandiku lääneosas Toboli jõe kaldal. Asutatud 1662. aastal, linnaõigused sai 1782. aastal. Kurgan on tööstuslinn, kus toodetakse ka soomustransportööre ja autobusse (KAvZ). Q126684906  Kurgan – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Kurgani koduleht
Andre Tõnisekivi

Andre Tõnisekivi on ohvrikivi Võrumaal Põlva kihelkonna Andre külas. Andre Tõnisekivi Hiite Maja SA andmekogus. Andre Tõnisekivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Navi Silmaläte

Navi Silmaläte on silmaallikas Võrumaal Võru valla Navi külas. Navi Silmaläte Hiite Maja SA andmekogus Navi Silmaläte kultuurimälestiste riiklikus registris
Pragi Silmaläte

Pragi Silmaläte on looduslik pühapaik Põlvamaal Põlva valla Pragi külas. Pragi Silmaläte Hiite Maja SA andmekogus Pragi Silmaläte kultuurimälestiste riiklikus registris
Peri Tõnise petai

Peri Tõnise petai on pühapuu ajaloolisel Võrumaal Põlva valla ja kihelkonna Peri külas. Peri Tõnise petai Hiite Maja SA andmekogus
Geldrop

Geldrop on linn Hollandis Põhja-Brabanti provintsi Geldrop-Mierlo vallas. 2011. aastal oli linnas on 28 500 elanikku, linna pindala on 13,35 km2. Geldrop oli omaette vald 2004. aastani, mil see ühines Mierlo vallaga. Ühinemise põhieesmärk oli hoiduda liitumast Eindhoveni vallaga. Linnake on pälvinud rahvusvahelist kuulsust, nimetades ühes piirkonnas tänavad J. R. R. Tolkieni romaanitriloogia "Sõrmuste isand" tegelaste järgi. Geldroppi ühendab Eindhoveniga idas maantee A67. Linnas paikneb ka Geldropi raudteejaam. Geldrop on pakkunud arheoloogilisteks väljakaevamisteks viljakat pinnast, sealt on saadud leide nii ajaloolisest kui ka eelaajaloolisest ajast. Asula täpne vanus on teadmata, küll aga on leitud jälgi eelajaloolistest asukatest. Enam kui 10 000 aasta eest püstitasid praeguse Geldropi alale oma telgid põhjapõdrakütid Ahrensburgi kultuurist. Nende ajast on leitud muuhulgas kaks graveeringutega varvast. Ühel neist on kujutatud põhjapõdrasarv, teisel väike tantsiv tüdruk, kes on saanud hüüdnime "Mierlo Venus". Zesgehuchteni linnajaost lõunas paiknesid nooremal kiviajal (umbes 3000 eKr) väikesed asulad. Geonehuisi ja Hoog Geldropi linnajaost on saadud leide Rooma perioodist ja varakeskajast. 1989. aasta sügisel leiti arheoloogilistel väljakaevamistel 't Zandi surnusaia lähistel neli asulakohta hilisest Rooma ajast ning keskajast, perioodist 350–1225 pKr. Püha Brigitta kirik - Sint Brigidakerk Geldropi loss Tuulik Dries van Agt (sündinud 1931), endine peaminister Ernest Faber (sündinud 1971), jalgpallur klubis PSV Eindhoven ja Hollandi jalgpallikoondises A. F. Th. van der Heijden (sündinud 1951), kirjanik Pieter van den Hoogenband (sündinud 1978), ujuja, olümpiavõitja Viktor Horsting (sündinud 1969), moedisainer Lara Stone (sündinud 1983), modell Ad van der Meer, Onno Boonstra, Repertorium van Nederlandse gemeenten, KNAW, 2006. Geldropi koduleht Endise Geldropi valla kaart 1868. aastast Graffiti Coeveringis Geldropis (2006)
Gerstenmeieri mõis

Gerstenmeieri mõis (läti keeles Gerstenmeiera muiža, vanasti ka Gerstenmeijera muiža) oli suvemõis Lätis Riia linnas Dzirciemsi asumis aadressiga Eiženijas ielā 20–22. Suvemõisal oli kaks peahoonet. Eiženijas iela 8 kandis asunud teine hoone on aga hävinud. Säilinud on ilmselt XIX sajandil ehitatud klassitsistlik hoone. Ehkki peahoone aadressiks on Eiženijas iela, asub lähedal, aadressil Ķiršu ielā 4, samuti mõisale kuulunud klassitsistlik puuhoone. Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles) Sissekanne Läti mõisate veebisaidil (läti keeles)
Taal

Taal on mitmetähenduslik sõna. Taal on eesti perekonnanimi. "Taal" on India film 1999. aastast. Taal ('keel') on afrikaani keele kohta kasutatud sõna. Taali Taali vald, Pärnumaal Tori kihelkonnas Taali vald on haldusüksus Filipiinidel Batangase provintsis. Taali järv on vulkaanikraatritesse tekkinud järv Filipiinidel. Taali vulkaan on kihtvulkaan Filipiinidel. Ta'al
Dresdeni mõis

Dresdeni mõis (läti keeles Drēzdena muiža või Drēzena muižiņa) oli suvemõis Lätis Riia linnas Dzirciemsi asumis peahoonega aadressil Daugavgrīvas ielā 37/39. Saksa keeles Dresdenhaus või Langes nams. Dresdeni suvemõisa rajas XVIII sajandi teisel poolel Cēsisest Riiga kolinud Carl Gustav Dresden (Johann Christoph Brotze andmetel ehitas selle Meno Holst ja Dresden ostis vastvalminud hoone ära). Lisaks baroksele peahoonele oli krundil veel mitu kõrvalhoonet, kuid need ei ole säilinud. Üks säilinud majandushoone lammutati 1980. aastatel. 1870. ja 1912. aastal rekonstrueeriti mõisa ning muudeti veidi selle välimust, eemaldati barokseid detaile ja lisati veranda. 1980. aastatel võeti mõisa rekonstrueerimine taas ette, sihiks oli taastada hoone algne, XVIII sajandil antud välimus. Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles) Sissekanne Läti mõisate veebisaidil (läti keeles)
Ants Uus

Ants Uus (31. detsember 1932 – 9. jaanuar 2014) oli eesti teleoperaator ja spordiajakirjanik. Aastatel 1956–1979 töötas Uus Eesti Televisioonis, kus tegi operaatorina kultuuri-, laste- ja spordisaateid. Ta kuulus ka Nõukogude Liidu Kesktelevisiooni võttegruppi, kes tootis spordiüritustelt rahvusvahelist telepilti. Nii töötas ta Moskva olümpiamängudel, Hea Tahte mängudel ning maailma karikasarja etappidel mitmel spordialal. Uus kogus autogramme, neist esimese sai ta 1968. aastal tõstesportlaselt Jaan Taltsilt. Uus oli ka korvpallur. 1950. aastate algul tuli ta spordiühingu Spartak meeskonnas Tallinna noortemeistriks. "In memoriam Ants Uus" ERR, 17. veebruar 2014
Zasulauks

Zasulauks on asum Lätis, Riia linna Kurzeme rajooni osa pindalaga 1,190 km². Asub Dzirciemsist lõunas, Imantast idas, Āgenskalnsist läänes ja Šampēterisest lõunas. 9139 elanikku (2010). Zasulauksi asumi hoonestus on väga ebaühtlane. Asumis on kunagistele rannaluidetele püstitatud tööstushooned läbisegi 19. sajandil ehitatud puumajade ja 20. sajandil püstitatud paneelidest korterelamutega. Asumi maad liideti suuremalt jaolt Riiaga aastal 1828, kuigi väiksem osa liideti linnaga alles aastal 1919. Esimeseks ettevõtteks oli ilmselt osalt Dzirciemsi asumis asunud Jānis Šteinhauersi (saksapäraselt Johann Steinhaueri Zasa mõis ja paberivabrik. Šteinhauersi poeg müüs aga vabriku maha. Aastal 1806 kolis paberitootmine Ulbrokasse ümber, aga aastal 1810 oli Zasulauksi aladel olnud hoonetel uus omanik. Vabrikus töötasid lätlased ja tehase juurde kerkisid tööliselamud. 19. sajandil asutati vabriku juurde kool. Aastal 1856 ostis vabrikuomanik piirkonnas 100 krundi jagu maad ja jagas need töölistele. Aastal 1873 sai Zasulauks raudteeühenduse ülejäänud Riiaga, kui Bolderājasse viivale raudteele rajati Zasulauksi jaam (saksa keeles Sassenhof). Praegune jaamahoone pärineb küll veidi hilisemast ajast, olles püstitatud aastal 1912. 1876 sai Zasulauksist raudteesõlm, kui rajati Tukumsi linna viiv raudtee. Sajandi teisel poolel hakkasid piirkonda kerkima teisedki tööstusettevõtted. Nende seas oli masinaehitustehas Motor (1896), keemiatehas (1897), värvitehas (1898). Aastal 1950 rajati asumisse elektrirongide depoo, selle juures on aastast 1960 Zasulauka Depo nimeline rongipeatus (vanasti lihtsalt Depo). Zasulauksis asub ka Läti Ülikooli botaanikaaed, mis rajati endise Wolfschmidti mõisa hoonetekompleksi juurde. Lisaks Wolfschmidti mõisale asus Zasulauksi aladel veel Pīlādžbirzsi mõis. Wolfschmidti mõis kandis kunagi nime Zasa mõis, sellest tuleb ka asumi nimi. Lisaks mõisatele on arhitektuuriliselt tähelepanuväärne veel Riia 34. Keskkooli aastal 1934 püstitatud funktsionalistlik hoone ja 19. sajandil püstitatud juugendstiilis puitmajad. 1970. ja 1980. aastatel püstitati asumisse hulgaliselt paneelelamuid. Zardu iela Dreiliņu iela Dzirciema iela Zasulauksi koduleht (läti keeles)