laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rõuge mõis

Rõuge mõis (saksa keeles Rauge) oli rüütlimõis Rõuge kihelkonnas Võrumaal. Mõisat mainiti esimest korda 16. sajandil. Liivi sõja järel oli mõis Poola Tartu vojevoodkonna Vastseliina staarostkonna folvark ehk riigimõis. 1781. aastal müüs Gerhard Friedrich von Freymann Rõuge mõisa, Ludwig Eberhard von Freymannile, kes andis üle mõisa 1800. aastal pojale Christer Ludwig von Freymannile. 1820. aastal ostis mõisa Carl Hermann Christer von Samson-Himmelstjerna (1777–1858), 1858. aastal päris mõisa Guido Samson von Himmelstiern, 1868. aastal Claudius Oskar von Himmelstiern, 1906. aastal Karl Rudolph von Samson-Himmelstjerna. Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Friedrich Otto Eduard von Samson-Himmelstjerna. Mõisa peahoone on tänapäevaks hävinud. Rõuge mõisa park Rõuge mõisa järv Rõuge mõis - 1400 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 19.11.2015) Enn Tarvel, Riigimõisate majanduslikust arengust Lõuna-Eestis XVI sajandil lõpul ja XVII sajandi algul, Eesti NSV Teaduste Akadeemia toimetised IX köide. Ühiskonnateaduste seeria 1960 nr 4, lk 386 Rõuge mõis (Rõuge khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Rõuge mõis - 1400 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis Rõuge mõis (Rõuge khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Mõniste mõis

Mõniste mõis (saksa keeles Menzen) oli rüütlimõis Hargla kihelkonnas Võrumaal. Vanimad teated mõisa kohta on pärit 1386. aastast,[viide?] mitu sajandit kuulus mõis Uexküllidele, 1574 kuulus mõis Johann Uexküllile. Aastal 1765 ostis mõisa H. von Kosküll, Kosküllidele kuulus mõis aastani 1826, kui uuteks omanikeks said von Wulffid. Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Herman Maximilian von Wulff. Mõisa peahoone hävines vabadussõja käigus. Mõniste mõisa park Mõniste mõisa kalmistu Mõniste mõis - 1398 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 19.11.2015) Mõniste mõis - 1398 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis
Saru mõis

Saru mõis (saksa keeles Saara) oli rüütlimõis Hargla kihelkonnas Võrumaal. 1574 oli mõisa omanik Johann Uexküll. Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Herman Maximilian von Wulff. Mõisa peahoone on tänapäevaks hävinud. Saru mõis - 1377 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 19.11.2015) Saru mõis - 1377 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis
Perepiltšõntsi

Perepiltšõntsi (ukraina keeles Перепільчинці) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Šargorodi rajoonis. Elanike arv on 1144.
Mal Whitfield

Malvin Greston Whitfield (tuntud kui Mal Whitfield; 11. oktoober 1924 Bay City – 18. november 2015 Washington) oli USA kergejõustiklane. Londoni olümpiamängudel 1948 võitis ta 800 m jooksus olümpiarekordiga 1.49,2 kuldmedali ja USA võistkonna koosseisus Roy Cochran, Clifford Bourland ja Arthur Harnden 4 × 400 m teatejooksus samuti kuldmedali ajaga 3.10,4. 400 m jooksus võitis ta tulemusega 46,9 pronksmedali. Kulla võitis siis olümpiarekordiga 46,2 Jamaica sportlane Arthur Wint, hõbeda Herb McKenley. Helsingi olümpiamängudel 1952 võitis ta 800 m jooksus olümpiarekordi tulemuse kordamisega 1.49,2 kuldmedali ja USA võistkonna koosseisus Ollie Matson, Gerald Cole ja Gerald Moore 4 × 400 m teatejooksus hõbemedali tulemusega 3.04,0. Aastal 1967 avaldas memuaarid "Learning to Run".
Tõrva Lasteraamatukogu

Tõrva lasteraamatukogu on Tõrvas tegutsev lasteraamatukogu. Raamatukogu aadress on Valga 58a, 68606 Tõrva (lasteaed "Mõmmik" maja teisel korrusel). Varem lapsi teenindanud Tõrva Rajooni Raamatukogu juures asunud lasteosakonnast sai 8. oktoobril 1953 iseseisev raamatukogu – Tõrva Linna Lasteraamatukogu. Lasteraamatukogu teeninduspiirkonnaks loeti Tõrva linn ja linna lähedal asuvad kolhoosid. Lasteraamatukogu sai 14,5 m2 suuruse toa aadressil Araku 4 asunud hoones.  Lasteraamatukogu inventariks olid 2 kappi ja 2 riiulit. Raamatufondi suuruseks oli 1665 eksemplari. Lugejaid oli 356, laenutusi 3057. 1959. aastal kolis lasteraamatukogu uutesse ahiküttega ruumidesse kesklinnas, aadressil Veski 2, kuhu jäädi 1992. aastani. Raamatukogu sai enda käsutusse algul 3 tuba, 1964. aastal lisandus veel üks tuba (kokku üldpinda 75 m2). Avaramad ruumid võimaldasid algul üle minna osalisele avariiulite süsteemile (5 riiulit), aasta hiljem aga täielikule avariiulite süsteemile. 1960. aastal kasvas lugejate arv 751-ni. 1967. aastal mindi üle 5-päevasele töönädalale. 1992. aastal sai lasteraamatukogu uued keskküttega avarad ruumid (120 m2) lasteaia Mõmmik majas. Samas majas asusid kuni 1994. aastani Patküla Põhikooli ja Tõrva Keskkooli esimesed klassid. Koht on väga soodne: hoone asub Tõrva paljukorteriliste elamute linnaosas, kus elab valdav osa Tõrva noori peresid. Patküla kooli õpilased ja õpetajad võtsid raamatukogu asukoha meelsasti omaks, kuid keskkooliga kontaktid halvenesid. 2000. aastal registreeriti lasteraamatukogu riiklikus registris, täisnimi Tõrva Lasteraamatukogu. 2003. aastal saadi juurde kõrvalasuvad vabad ruumid lugemissaali ja internetitoa jaoks. Üldpinda on nüüd kokku 250 m2. 1. septembrist 2004 hakkas lasteraamatukogu taas teenindama lugejaid kuuel päeval nädalas. 2007. aasta mais osteti tööarvuti ja raamatukoguprogramm RIKS. Elektroonilisele laenutusele mindi üle 2010. aastal. 2009. aastaks toimus lasteaiamaja kapitaalremont. Pärast remonti sai lasteraamatukogu uued, sama suured ruumid maja teisele korrusele.   Hilda Näkk (Ilves) 1953–1954 Aliide Ritso (1954–1955) Milvi Palmisalu 1955–1957 Helga Ainvere 1957–1971 Tiiu Rebane 1971–2003 Silva Schütz alates 2003 Hilda Ilves 1954–1960 Malle Puhmas (Utsar) 1960–1964 Tiiu Kukk (Rebane) 1964–1971 Silva Kirt (Schüts) 1971–2003 Tiiu Rebane alates 2003 Statistika 2014. aasta seisuga Kogusid: 11 756 Kasutajaid: 417 Külastusi: 7091 Laenutusi: 14 959 Töökohti: 2 Tõrva Linnaraamatukogu Valgamaa rahvaraamatukogud 1920-2010. Valga, 2010 Valga Keskraamatukogu arhiiv. Valga rajooni/maakonna raamatukogude aastaaruanded 1956–2014 Tõrva Lasteraamatukogu
Õru raamatukogu

Õru raamatukogu on Valga valla rahvaraamatukogu. Aastast 2018 tegutseb Valga Keskraamatukogu haruraamatukoguna. Raamatukogu aadress on Õru alevik 46-1, 67101 Valga vald, Valga maakond. Õru raamatukogu on mitu korda kolinud. Raamatukogu avamisel 1. detsembril 1944 paikneti Õruste külas ühes majas koos Õru algkooli ja rahvamajaga. 1952. aastal saadi suuremad ruumidLaatre külanõukoguga samas majas. 1963. aastal kolis raamatukogu Valga sovhoosi keskusse (praegusse Õru alevikku). 1990. aastal koliti vastvalminud elamu neljatoalisse korterisse. Raamatukogu kolis praegustesse ruumidesse 2005. aasta veebruaris. Uuteks ruumideks ehitati ümber 3- ja 4-toaline korter. Raamatukogu sai oma käsutusse 130 m2 põrandapinda ja 3-kohalise internetipunkti. Algul oli raamatukogu teenindada Õru algkool ja Valga sovhoosi territooriumil elavad inimesed. Unikülas asunud Kirovi kolhoosil oli oma raamatukogu. Oma raamatukogu oli ka kolhoosil Suur Oktoober, mis asus Kikkal kontori 20 m2 suuruses toas. 1956. aastal liideti mõlema kolhoosi raamatukogu Õru raamatukoguga. 2001. aastal suletud Priipalu raamatukogust lisandus Õru raamatukokku 931 eksemplari kirjandust. Õru algkoolis tegutses laenutuspunkt kuni kooli sulgemiseni aastal 1971. Kui varasemate väikeste raamatukogude kadumise põhjuseks oli majandite liitmine, siis Priipalu raamatukogu sulgemise põhjuseks oli elanikkonna vähenemine ja raamatukogu seniste ruumide minek erakätesse. 2000. aastal jõudis raamatukokku internetiühendus. 2003. aastal hangiti arvutiprogramm RIKS ning 2006. aasta jaanuarist mindi üle täielikule elektroonilisele laenutusele. Aksel Sarv 1948–1952 Vaike Lehes (Perlova) 1952–1969 Reet Luik 1969–1975 Liivi Kokla 1975–1979 Tiina Pehme 1979–1981 Saima Puusepp (Niklus) alates 1981 Maia Rätsep Kaie Männik Aime Grossberg Helgi Preedel Liivi Allik Katrin Jänes Statistika 2014. aasta seisuga Kogud:13 644 Kasutajad: 148 Külastused: 3640 Laenutused: 9536 Töökohad: 1 Valgamaa rahvaraamatukogud 1920–2010. Valga, 2010 Valga Keskraamatukogu arhiiv. Valga rajooni/maakonna raamatukogude aastaaruanded 1956–2014 Õru rahvaraamatukogu
Ajavahemik

Ajavahemik on aja osa, mida on võimalik kirjeldada ajapunktide "algus" ja "lõpp" ning ajalõigu "kestus" abil. Ajavahemiku sümboliks on Δ t {\displaystyle \Delta t} ("delta t"). Ajavahemike alusel on võimalik luua erinevaid ajaskaalasid ja nende abil aega mõõta. Lisaks igale inimesele tuttavatele ajavahemikele nagu "päev" (päikesetõusu ja päikeseloojangu vaheline ajavahemik) või "aasta" (ajavahemik Päikese madalseisust (talvine pööripäev) kuni kõrgseisuni (suvine pööripäev) ning tagasi Päikese madalseisuni) mõõdetakse füüsikas aega näiteks sekundites (radioaktiivse aine pooldumiseks kuluv aeg), bioloogias juurdekasvuühikutes (kudede juurdekasvuks kuluv aeg), nurgakraadides (millega mõõdetakse Foucault' pendli abil Maa pöörlemist). Tänapäeva füüsikas loetakse lühimaks ajavahemikuks füüsik Max Plancki järgi nimetatud Plancki aega (umbes 10−43 s), mis vastavalt definitsioonile kujutab enesest väikseimat aegruumi osa ning pikimaks ajavahemikuks Universumi vanust Suurest Paugust kuni tänaseni (umbes 14  miljardit aastat ehk 4,4·1017 sekundit). Neuropsühholoogias loetakse oluliseks ajavahemikuks "hetke" ("silmapilku"), mida mõistetakse kui subjektiivset oleviku tunnetust, mida inimene väljendab sõnaga "nüüd". Eri uurimistulemuste kokkuvõttena on selline ajavahemik umbes kolme sajandiku sekundi pikkune, mis umbes vastab kiirete keemiliste sünapside ärrituse ülekandeajale ehk sünaptilisele latentsusajale. Näiteks on inimene võimeline ajaliselt eritlema veel 0,03 sekundise kestusega mürade vaheldumist.
Hetk

Hetk ehk silmapilk ehk moment ehk viiv on tavakeeles täpselt määratlemata lühike ajavahemik, mida neuropsühholoogias mõistetakse kui subjektiivset oleviku tunnetamiseks vajalikku ajavahemikku, mida inimene väljendab sõnaga 'nüüd'. Erinevate uurimistulemuste kokkuvõttena on selline ajavahemik umbes kolme sajandiku sekundi pikkune, mis umbes vastab ärrituse ülekandeajale kiiretes keemilistes sünapsides ehk sünaptilisele latentsusajale. Näiteks on inimese kuulmine võimeline ajaliselt eritlema veel 0,03 sekundise kestusega mürade vaheldumist. Füüsikas ja teadusfilosoofias on hetk lõpmatult lühike ajavahemik ajalises taustsüsteemis. Sama tähendusega on ka muusikas ajapunkt, nt punkt koordinaadistiku ajateljel. näiv olevik Rein Laaneots, Olev Mathiesen. Metroloogia : õpik kõrgkoolidele
Sooru raamatukogu

Sooru raamatukogu on Valga valla rahvaraamatukogu. Aastast 2018 tegutseb Valga Keskraamatukogu haruraamatukoguna. Raamatukogu aadress on Kesk 13-1, Sooru küla, 68304 Valga vald, Valga maakond. 1926. aastal asutati Sooru vallas raamatukogu, mille juhatajaks sai Eduard Uibo, hiljem olid juhatajateks kooliõpetajad. Raamatukogu asus Sooru algkooli hoones. 1938. aastal oli juhatajaks Johannes Lillmaa. 1938. aasta detsembris toimusid koolimajas mitmed raamatunädala üritused: üleriigilise aktuse kuulamine raadio kaudu, kohalik aktus õpilastele, kirjanduslik õhtu, raamatunäitus ja selgitavad kõned. 1939. aasta raamatunädala tõmbenumbriks oli kirjanduslik kohus Friedrich Märtmanni üle, kes ei lugenud raamatuid ega tunnistanud üldse kirjasõna. Eriti hoogsaks kujunes kirjanduslik vaidlusõhtu teemal „Kas maksab raamat lugeda?”, kus koolijuhataja Johannes Lillmaa esines referaadiga „Kuidas sünnib kirjanduslik looming”. Nädala puhul tehti Sooru kooli- ja avalikule raamatukogule annetusi nii rahas kui ka kirjanduse näol. Heldemaks annetajaks osutus raamatukaupmees A. Suur, kellel oli talu Soorus ja kes kinkis 15 köidet. Sooru mõisahoone, kus asus 6-klassiline algkool ja raamatukogu, hävis 1944. aasta augustis sõjatules. 1946. aastast paiknes raamatukogu Sooru rahvamajas, ühises toas sidega. 1975. aasta 6. jaanuaril loodi Sooru raamatukogu juurde raamatusõprade ühing, mille esimeheks sai Hans Truumaa, kes töötas kolhoosis põllundusbrigadiri ja osakonnajuhatajana. Ta oli suur raamatusõber (koduraamatukogus üle 600 raamatu) ning tegutses raamatulevitajana. 1976. aasta veebruaris toimus remont. 1983. aastal sai raamatukogu pisikese kõrvalruumi, kuhu paigutati ajalehed, ajakirjad jms. 1990. aastast läksid piirkonna raamatukogud Tõlliste külanõukogu/valla alluvusse. 1993. aastal kolis raamatukogu endisse kolhoosi kontorihoonesse, mis oli varem olnud mõisa abihoone. Ruumid olid avarad ja tunduvalt lugejasõbralikumad, miinuseks ahjuküttega. 1997. aastal koliti tagasi Sooru rahvamaja ruumidesse, kuna senine hoone läks eraomandisse. 2004. aastal sai raamatukogu arvuti ja internetiühenduse. 2008. aastal sai raamatukogu tarkvaraprogrammi RIKS, elektroonilisele laenutusele mindi üle 2009. aastal. Eduard Uibo 1926–? Johannes Lillmaa 1938–? M. Ilves 1946–1947 Maret Paluste 1948 Vilma Kiivit (Peterson) 1949–1950 Aili Toomet 1967–1968 Silvia Leheste 1968–1969 Milli Leht 1970–1986 Saima Aldošina 1973 (asendaja) Ülle Ahk 1986–1997 Elina Tamm alates 1997 Laatre raamatukogu Tagula raamatukogu Tsirguliina raamatukogu Valgamaa rahvaraamatukogud 1920–2010. Valga, 2010 Valga Keskraamatukogu arhiiv. Valga rajooni/maakonna raamatukogude aastaaruanded 1956–2014 "Valga Keskraamatukogu Harukogud". Valga Raamatukogu. Vaadatud 12. jaanuaril 2023. Tamm, Elin (25.07.2022). "Raamatukogude aastal räägime meie raamatukogudest: Sooru raamatukogu". Valga Raamatukogu. Vaadatud 12. jaanuaril 2023. Tõlliste vald – hallatavad asutused
Laatre raamatukogu

Laatre raamatukogu on Valga valla rahvaraamatukogu. Aastast 2018 tegutseb Valga Keskraamatukogu haruraamatukoguna. Raamatukogu aadress on: Pargi tn 7/9, Laatre alevik, 68314 Valga vald. 1914. aastal asutati Laatres Kaja seltsi raamatukogu. Laatre Hariduse Selts Kaja jätkas tegevust Eesti Vabariigis. Seltsil oli raamatukogus ligikaudu 500 raamatut. Raamatukogu asus valla magasiaidast ümber ehitatud majas. 27. märtsil 1927 peetud seltsi aastapäeva koosolekul määrati 3000 marka raamatukogu täiendamiseks, 300 marka ajakohase kapi muretsemiseks ja 1000 marka kooli raamatukogu toetuseks. Raamatukoguhoidjaks valiti preili J. Kurvits. Peale II maailmasõda alustas raamatukogu Harald Rebase juhatamisel tööd 20. detsembril 1946. aastal Laatre 7-klassilise kooli ruumides. Järgmisel kahel aastal paiknes raamatukogu rahvamajaga ühes ruumis, juhatajaks Salme Põder. 1949. aastal sai raamatukogu asupaigaks koolimaja klassiruum, juhatajaks Armilda Lindpere. Alates 1950. aastast asus raamatukogu kolhoosi Stalini Tee kontorihoone ühes toas. Raamatukogu likvideeriti 15. aprillil 1956. aastal. Teavikud anti üle Tsirguliina raamatukogule. Tõlliste küla TSN TK otsusega 27. detsembrist 1967 muudeti alates 1. jaanuarist 1968 Iigaste külaraamatukogu Laatre külaraamatukoguks. Raamatukogul pole olnud paikset asukohta. 1973. aastani tegutses raamatukogu majas, mille valmimisaasta oli 1860. Samas majas asus veel kauplus ning kaupluse juhataja korter. Aastatel 1973–1988 tegutseti elumajas. Ka edaspidi asus raamatukogu elumaja korteris (3-toalises): aastatel 1988–1996 keskküttega majas ning 1996. aastast elektriküttega majas. 1968. aastal oli raamatukogu avatud teisipäeval, neljapäeval ja reedel kell 13–19 ning laenutuspunkt Iigastes esmaspäeval ja kolmapäeval kell 11–17. Pärast Iigaste laenutuspunkti kadumist oli raamatukogu alates 1983. aastast avatud viiel nädalapäeval 8 tundi. Laenutuspunkte on ka varem tegutsenud, samuti tehti peredele kojukandeid.   Raamatukoguhoidja tööarvuti ja programm RIKS saadi alles 2009. aastal, elektroonilisele laenutusele mindi üle 2010. aastal. J. Kurvits Harald Rebane 1946 Salme Põder 1947–1949 Armilda Lindpere 1949–1950 Juta Kaarmaa 1951–1953 Evi Sõrmus 1953–1956 Elvi Kängsepp 1968–2002 Ene Kahro alates 2003 Statistika 2014. aasta seisuga: Kogusid: 10 086 Kasutajaid: 127 Külastusi: 3036 Laenutusi: 6965 Töökohti: 1 Sooru raamatukogu Tagula raamatukogu Tsirguliina raamatukogu Valgamaa rahvaraamatukogud 1920–2010. Valga, 2010 Valga Keskraamatukogu arhiiv. Valga rajooni/maakonna raamatukogude aastaaruanded 1956–2014 Tõlliste vald – Hallatavad asutused
Charleville-Mézières

Charleville-Mézières [šarlö'vill mezjeer] on linn Prantsusmaal Ardennesi departemangus. See on departemangu prefektuur (prefecture) ehk halduskeskus. Linn on kahe kantoni keskus. Linna territoorium asub 133–197 meetri kõrgusel üle merepinna. Carlo I di Gonzaga-Nevers (1580–1637), (Neversi) Burgundia hertsog ja linna rajaja (Charleville), temast sai Mantua hertsog 1627. aastal. Edmond Louis Alexis Dubois-Crancé, prantsuse poliitik. Jean Nicolas Pierre Hachette (1769–1834), prantsuse matemaatik (sündinud Mézièresis). Gaspard Monge, geomeetrik, keemik, matemaatik ja haridustegelane. Arthur Rimbaud, linnas sündinud prantsuse luuletaja. Louis Tirman, linnas sündinud Ardennes'i departemangunõukogu president aastail 1893–1898, senaator 1892–1898 ja Alžeeria kindralkuberner 1881–1891. Nevers, Prantsusmaa Mantua, Itaalia Dülmen, Saksamaa Euskirchen, Saksamaa Nordhausen, Saksamaa Iida, Jaapan (erilepinguga sõpruslinn) Harar, Etioopia (puudub leping, kuid toimub tihe kultuuriline koostöö) Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles) Linna turismiinfo leht (inglise keeles)
Mont-de-Marsan

Mont-de-Marsan [mont'marsan] on linn Prantsusmaal Nouvelle-Aquitaine'i piirkonnas Landesi departemangus. Ta on departemangu prefektuur (prefecture) ehk halduskeskus. Linn on kahe kantoni keskuseks. Linna läbib Santiago de Compostela palverännutee. Mont-de-Marsan asub Landesi metsamassiivi lõunaosas. Viimane on Lääne-Euroopa suurim tänapäeval alles olev metsamassiiv. Linna territoorium asub 23–97 meetri kõrgusel üle merepinna. Dominique de Gourgues (1530–1583), prantsuse maadeuurija Jacques Lefranc (1750–1809), Prantsuse kindral, suri Malagas Jean Falba (1766–1848), mereväe marssal, Prantsuse Auleegioni liige, Saint-Louis' ordeni kavaler Louis Anselme Longa (1809–1869), kunstnik ja orientalist Pierre Joseph François Bosquet (1810–1861), Napoleon III aegne marssal (1856) Arthur Latappy (1830–1919), poliitik Louis Pazat (1839–1897), poliitik Jean Henry Tayan (1855–1931), kunstnik ja dekoraator Stéphane Strowski (1870–1954), esseist Charles Despiau (1874–1946), skulptor Robert Wlérick (1882–1944), skulptor Maurice Delom-Sorbé (1898–1986), poliitik Viitseadmiral Jean-Georges Gayral (1898–1964) Prantsuse mereväe juht 1942. aastal Jacques Foix, sündis 1930, endine elukutseline jalgpallur Monique Pantel, sündis 1932, filmikriitik Roger Pessidous, sündis 1933, õhuvägede kindral Alain Juppé, sündis 1945, poliitik ja endine Prantsusmaa peaminister ja praegune Bordeaux' linnapea Alain Vidalies, sündis 1951, prantsuse minister Joël Bats, sündis 1957, prantsuse endine elukutseline jalgpallur Joëlle le Bussy Fal, sündis 1958, disainer ja kunstigalerii pidaja Senegalis Pascal Drouhaud, sündis 1964, prantsuse tööstur Hélène Duffau, sündis 1965, prantsuse kirjanik Jean Van de Velde, sündis 1966, elukutseline golfimängija Hélène Darroze, sündis 1967, tunnustatud prantsuse kokk Fabienne Feraez,sündis 1976, prantsuse sprinter Thomas Dufau, prantsuse härjavõitleja Alingsås, Rootsi Tudela, Hispaania Populations légales 2021 Linna ametlik koduleht (prantsuse keeles) Linna turismiinfo leht (inglise keeles)
Linna koolikolleegium

(Linna) koolikolleegium (saksa Stadt-Schulkollegium, vene Городская училищная коллегия) oli endisaegne asutus, mille ülesanne oli muu hulgas hoolitseda linnade poolt ülalpeetavate koolide majandusliku heaolu eest ja valida nendesse koolidesse õpetajaid. Eestis moodustati koolikolleegiumid 18. sajandil Tallinnas, Tartus, Pärnus. Kõigis Eesti linnades tegutsesid koolikolleegiumid alates 1823. aastast. Eestis kaotati koolikolleegiumid 1918. http://www.eha.ee/fondiloend/frames/struc_prop.php?id=524&lid=431 (vaadatud 20.11.2015) Linna koolikolleegium, Eesti Ajalooarhiivi fondiloend
Brüsseli toomkirik

Brüsseli toomkirik ehk Püha Miikaeli ja Püha Gudula katedraal on roomakatoliku kirik Belgia pealinnas Brüsselis. Toomkirik sai katedraali staatuse 1962. aastal. Pühale Miikaelile pühitsetud kabel oli samal kohal arvatavasti juba 9. sajandil. Praeguse kiriku esimesed järgud pärinevad 11. sajandist, tornid lisati sellele 13. sajandil. Gooti stiilis toomkirik valmis 1519. aastal. Kirik on pühitsetud Miikaelile ja Gudulale, kes on Brüsseli linna kaitsepühakud.
Aleksander Möldroo

Aleksander Möldroo (7. jaanuarini 1944 Aleksander Mölder; 6. august 1902 Narva – 16. september 1991 Tallinn) oli eesti graafik ja teatrikunstnik. Aleksander Möldroo sündis Narvas ja omandas alghariduse Narva linavabriku algkoolis ja 1912–1919 kommertskoolis. Kunstiõpinguid alustas 1920. aastal Tallinna Kunsttööstuskoolis, kus õppis dekoratsioonmaali. Kunsttööstuskoolis õppis Möldroo kaks aastat, seejärel täiendas end aastatel 1922–1923 kunstikoolis Pallas Konrad Mäe ja Ado Vabbe ateljeedes. Sellele järgnes õppereis Pariisi. Möldroo töötas nii Eesti (Endla 1926–1928; 1928–1930 Draamastuudio Teater; Ugala 1936–1946) kui ka välismaa (Kaunase Riigiteater 1924–1925; Belgradi Riigiteater 1930–1931) teatrites. 1946–1952 oli ametis Tallinna Kultuurhariduslike Asutiste Komitee peakunstnikuna. 5. detsembril 1934 mõisteti 1,5 aastaks vangi. 1934–35 oli vangis.[viide?] Aastatel 1952–1957 oli ta Venemaal Taišeti lähedal sunnitöölaagris. Temast on Norma Jõekalda ja Anne Tuuling teinud telesaate "Väikeses kollases majas" (ETV,1990,40 min.) Möldroo lavakavandid, teostatud temperas või monotüüpias, mõjuvad terviklike kunstiteostena. Varasemad, eriti Hommikuteatrile tehtud kujundused, on ekspressionistlikud, hiljem saab valdavaks realistlikum, väljendusrikast detaili toonitav käsitlus. Graafikatehnikatest viljeles ta enim linoollõiget, puugravüüri ja monotüüpiat. Loonud ka õlimaale (maastiku- ja linnavaateid) ja akvarelle. Teinud sisekujundustöid, muuhulgas kavandas 1933–1934 Kadrioru lossi kardinad. Möldroo varasemad teosed, eriti linoollõiked, näitavad selgeid ekspressionismi mõjutusi. Neist tõuseb esile sari teatritegelaste portreid, millest on säilinud "A. Bachmann" (1922), "Aleksander Teetsov" (1928) ja "Priit Põldroos" (1929). Möldroo monotüüpiate temaatika pärineb tihti reisidelt, näiteks "Vana Belgrad" (1931), "Mostar" (1932), "Jaroslavl". https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:384137/330346/page/3 Rein Loodus, Kunstisalongis - Sirp ja Vasar, 27.08.1982. Aleksander Möldroo looming EKM Digikogus
Mercury-Redstone 1

Mercury-Redstone 1 (MR-1) oli Mercury programmi esimene mehitamata katselend ja esimene kord, kui kosmoselaeva üritati kosmosesse saata Mercury-Redstone kanderaketiga. Algsete plaanide kohaselt pidi see olema suborbitaalne lend ja start oli määratud 21. novembrile 1960. Start toimus, kuid tulemuseks oli ebatavalisel moel ebaõnnestumine, mida hiljem kutsuti "nelja tolli lennuks". Kanderakett startis, tõusis 4 tolli ehk umbes 10 cm ja kukkus peamootorite seiskumise tõttu tagasi stardiplatvormile. Plahvatusohu tõttu anti kohe häire, kuid imekombel kanderakett ei plahvatanud. Peale starti paanikasse sattunud lennujuhid esitasid pealennujuhile, Chris Kraftile, kohati absurdseid variante, kuidas muuta ohutuks kanderakett, mida miski stardiplatvormil kinni ei hoidnud ja mis ähvardas ümber kukkuda. Kraft kuulas lõpuks ühe inseneri nõuannet, kes soovitas lihtsalt oodata, millal raketi akud tühjaks saavad ja oksüdeerija ära keeb. See toimis ja järgmisel päeval said insenerid kanderaketi juurde minna ja selle ohutuks muuta. Mercury-Redstone Launch Vehicle "MR-1". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. detsember 2016. Vaadatud 8. jaanuaril 2017. NSSDC:Mercury-Redstone 3 "NASA History:MR-1: The Four-Inch Flight". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. detsember 2017. Vaadatud 8. jaanuaril 2017. Mercury-Redstone 1 Explained
Otto Selz

Otto Selz (14. veebruar 1881 – 27. august 1943) oli saksa psühholoog. Teda võib pidada kognitiivpsühholoogia eelkäijaks.