laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Moskva Jumalaema Aulise Rüü Toomise kirik

Jumalaema Aulise Rüü Toomise kirik (vene keeles Церковь Ризоположения Пресвятой Богородицы) on 15. sajandil ehitatud õigeusu kirik Moskva Kremlis, pühitsetud Jumalaema rüü toomise pühale. Kirik tegutseb pühakojana, kuid seal asub ka muuseum, kus on eksponeeritud 14.–19. sajandi kirikutest pärit puitskulptuure: nikerdatud ikoone, riste ja pühakukujusid. Kirik asub Katedraali väljakul Kremli kolme peakiriku – Jumalaema Uinumise katedraali, Peaingli katedraali ja Jumalaema Rõõmukuulutamise katedraali naabruses. Sissepääs kirikusse on lõunaküljes. Hoone läänekülje sulgeb maja tsaarinnade eluruumide ning kodukabelite jaoks, lõunakülje Granovitaja Palata. Kiriku ehitamist alustasid 1484. aastal Pihkvast tulnud meistrid, võib-olla samad, kes ehitasid lähedal asuva Jumalaema Rõõmukuulutamise katedraali. Ehitis püstitati samale kohale, kus asus varasem, Moskva metropoliidi Joona ehitatud kirik. Pühakoda pühitseti Jumalaema reliikvia toomisele Konstantinoopolisse, mis leidis aset 5. sajandil. Pärimuse järgi aidanud see 9. sajandi algul päästa linna piirajate käest ja kirikus asub seda sündmust meenutav fresko. Algselt oli kirik Moskva ja kogu Venemaa patriarhi erakabel. 17. sajandi keskpaigas sai sellest Moskva tsaaride kodukirik. Pühakoda sai rängalt kahjustada 1737. aasta tulekahjus. Kirik on tellistest, mis 15. sajandil vahetas välja ehitusmaterjalina varem kirikuehituses kasutatud valge lubjakivi. Pihkva koolkonna ehitustraditsioonile viitab üksnes mõni üksik ehitusdetail, näiteks tambuuri ümbritseb sakkfriisidest ja begunetsist koosnev ornamendivöö. Kirik on ehitatud traditsioonilises vanavene stiilis selle 15. sajandi variandis, milles ilmneb tendents toonitada vormi ja proportsioone kõrguse suunas. Iseloomulik sellele suundumusele on kiriku püstitamine maast kõrgemale platvormile, kiilkaarekujulised teravdatud tipuga zakomara '​d ja ainsat poolümarat kuplit kandev kõrgendatud tambuur. Sisustuses on säilinud Nazar Istomin Savini 1627. aastal loodud neljakorruseline ikonostaas ja Ivan Borissovi, Sidor Pospejevi ja Semjon Abramovi 1644. aastal maalitud freskod. Храм Ризоположения Московского Кремля. - Прогулки по Москве Church of the Deposition of the Virgin's Robe. - Moscow Kremlin Museums Тверской. Кремль. Церковь Ризоположения (Положения честной ризы Пресвятой Богородицы во Влахерне). - sobory.ru (fotod) Церковь Ризоположения в Кремле. - Шагаю по Москве. Клуб пешеходных экскурсий
Berüllium

Berüllium on keemiline element järjenumbriga 4, metall. Sümbol: Be (ladina keeles beryllium) Aatommass: 9,012 Stabiilseid isotoope: 1, massiarvuga 9 Radioaktiivsetest isotoopidest stabiilseima massiarv on 10 ja poolestusaeg 1,5 miljonit aastat. Berüllium on kerge ja tugev, kuid habras metall. Tihedus: 1,85 g/cm³ Sulamistemperatuur 1278 °C. Berülliumi sulamitel on teatud unikaalseid omadusi, mille tõttu näiteks kõige paremad (mehaaniliste kellade jne) vedrud on valmistatud berülliumisulamist. Berüllium on keemiliselt aktiivne. Stabiilsetes ühendites on ta oksüdatsiooniaste 2. Berülliumoksiid on amfoteerne, seetõttu lahustub ta leelistes. Ka on berülliumhüdroksiid nõrk alus ega lahustu vees, seetõttu pole berüllium leelismuldmetall. Berülliumi leiti esimest korda berüllinimelisest mineraalist, mille järgi see on ka nimetuse saanud. Universumis on berüllium vähelevinud, sest tema tuumad on energeetiliselt võrdlemisi ebasoodsad. Berülliumi lahustuvad ühendid on inimestele mürgised. Samuti on mürgine berülliumisulamite mehaanilisel töötlemisel tekkiv tolm.
Laine murdumine

Laine murdumiseks ehk lainete murdumiseks nimetatakse laine faasikiiruse muutumisest tingitud levimissuuna muutust. Laine levimiskiirus Valguse murdumine
Partizánske

Partizánske (kuni 1948. aastani Šimonovany, 1948–1949 Baťovany, ungari keeles Simony) on linn Slovakkias Trenčíni maakonnas, Partizánske ringkonna halduskeskus. Partizánske asub Trenčínist ligikaudu 38 km kagus. 1938. aastal ostis firma MAS - Moravské a slovenské strojírny suurmaaomanikult Eugen Salzbergerilt Šimonovany külas maad, et hakata ehitama vabrikuhooneid ettevõtja Jan Antonín Baťa kingavabrikule. Esimesed kaevetööd algasid 8. augustil 1938 ja seda päeva peetakse linna tekkimise ametlikuks kuupäevaks. Samaaegselt vabriku ehitamisega algas asula ehitamine. Esimesed paarid kingi toodeti juba 15. juulil 1939. Aasta lõpuks tootis vabrik juba 940 000 paari nahkjalatseid. Vabrikuasulat hakati kutsuma Baťovanyks. Baťovany sai linna staatuse 18. novembril 1948. 9. veebruaril 1949 sai linn uueks nimeks Partizánske. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Partizánske elanikest slovakke 90,37%, tšehhe 0,37%, ungarlasi 0,21% ja mustlasi 0,18%. Rahvus oli teadmata 8,41%. Bajina Bašta, Serbia Benešov, Tšehhi Krapkowice, Poola Náchod, Tšehhi Svit, Slovakkia Valašské Meziříčí, Tšehhi Vukovar, Horvaatia https://datacube.statistics.sk/#!/view/sk/vbd_dem/om7010rr/v_om7010rr_00_00_00_sk História Mesto Partizánske. Vaadatud 12. novembril 2023 Number of population by ethnicity in the municipality Partizánske at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 12. novembril 2023
Amüloos

Amüloos on hargnemata ahelaga homopolüsahhariid, mis koosneb α1→4 glükosiidsidemega seotud glükoosijääkidest. Amüloosi lineaarne molekul on keerdunud spiraaliks, mis keerdub 60° ühe glükoosijäägi kohta. Ühe pöörde moodustavad 6 glükoosijääki.
Breuil-Cervinia

Breuil-Cervinia (prantsuse keeles Breuil; itaalia keeles: Cervinia) on küla Itaalias Valtournenche vallas. Seal asub tuntud tali- ja suvekuurort Alpides. Breuil-Cervinia nimi on segu kahest terminist: Breuil, prantsuse keeles, selle koha algne nimi enne turismiasula rajamist, tuletatud Valdôtaini murdest Breuill, mis tähistab soist mägimaastikku, väga levinud toponüüm kogu Aosta orus. ; ja Cervinia, toponüüm, mis anti linnale pärast fašistliku valitsuse otsitud Aosta oru kohanimede itaaliastamise protsessi, viidates Cervinile (pr) või Cervinole (it), Matterhornile. Breuil-Cervinia asub 2050 m kõrgusel merepinnast Matterhorni jalamil Valtournenche orus ning seda ümbritsevad Jumeaux', Château des Dames'i, Furggeni ja Grandes Murailles. See jagab suusapiirkonda Zermattiga läbi Plateau Rosa liustiku (3500 m). Suusahooaeg Breuil-Cervinias ei kesta mitte ainult kuus kuud talvel, vaid ka suvel Plateau Rosa liustikul. Theodul Pass asub Breuil-Cervinia territooriumil. Küla poolitab Marmore'i oja. Breuil-Cervinias toimus 10. detsembril 1977 esimest korda Alpi kuurordi ajaloos naiste mäesuusatamise maailma karikasarja etapp, kui Cielo Alto nõlval võisteldi slaalomis. Võistluse võitis Prantsusmaa suusataja Perrine Pelen, järgnesid tema kaasmaalane Fabienne Serrat ning hooaja üld- ja slaalomi karika võitnud Hanni Wenzel.
Amülopektiin

Amülopektiin on hargneva ahelaga glükoosijääkidest koosnev homopolüsahhariid. Hargnemine toimub ~30 glükoosijäägi tagant α1→6 glükosiidsideme abil. Lineaarses ahelas on glükoosijäägid omavahel seotud α1→4 glükosiidsidemega.
Lena Dürr

Lena Dürr (sündinud 4. augustil 1991) on Saksamaa mäesuusataja, kes on spetsialiseerunud slaalomile. Ta sündis Münchenis ja kasvas üles lähedalasuvas Germeringis. Dürr tegi oma maailma karikasarja debüüdi 2008. aasta veebruaris. Tal on kaks MK-etapi võitu; esimene oli ühtlasi tema esimene poodiumikoht, paralleelslaalom 2013. aastal. See oli linnavõistlusel Venemaal Moskvas 29. jaanuaril, kuhu ta läks tegelikult varuvõistlejana. Tema teine võit tuli täpselt kümme aastat hiljem Tšehhis Špindlerův Mlýnis slaalomis, kus ta alistas teise koha saanud Mikaela Shiffrini. Nemad kaks vahetasid eelmisel päeval saadud slaalomi poodiumikohad. Dürr võitis 2023. aasta MM-il slaalomis pronksmedali. Ta on võitnud veel kaks MM-i pronksmedalit, aastatel 2013 ja 2021 võitis ta Saksamaa koondisega võistkondlikult pronksmedali. 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis võitis ta hõbemedali Saksamaa võistkonna koosseisus samuti võistkonnavõistluses. Nii tema õde Katharina Dürr kui ka isa Peter Dürr olid mäesuusatajad. Lena Dürr ROK-i kodulehel Lena Dürr Rahvusvahelise Suusaföderatsiooni kodulehel Lena Dürr Olympedia veebilehel
Berndt Reinhold von Wrangell

Berndt Reinhold von Wrangell (surnud 1710) oli Wrangellide aadlisuguvõsa Laagna harust pärit Rootsi sõjaväelane, major ning maanõunik, kes oli aastatel 1706–1709 Eestimaa rüütelkonna peamees. 1670–1672 õppis Wrangell Pärnus. Kuus aastat hiljem sai ta Klas Flemingi ratsarügemendis rittmeistriks. 1700. aastal oli ta Narva garnisonis major. 1706. aastal valiti Wrangell Eestimaa rüütelkonna peameheks. Selles ametis oli ta kuni 1709. aastani, mil ta valiti Eestimaa maanõunikuks. Järgmine aasta suri Berndt Reinhold von Wrangell katku. Berndt Reinhold von Wrangell abiellus 1680. aastal Wolmari ja Anna Elisabeth von Wrangelli tütre Dorothea Elisabeth von Wrangelliga. Naine suri aga kuus aastat hiljem ning Berndt Reinhold abiellus siis Anna Katharina von Maydelliga, kes oli Jürgen von Maydelli ja Dorothea von Hastferi tütar. Abielust sündis viis last: Anna Magdalena von Wrangell (1698–1766). Abiellus Fabian von Wredegaga Elimäki mõisast. Dorothea Elisabeth von Stackelberg (surnud 1754). Abiellus 1734. aastal Friedrich von Stackelbergiga Seli mõisast. Katharina Elisabeth von Wrangell (surnud 1771). Abiellus 1734. aastal Christoph Wilhelm von Rehbinderiga. Heinrich Wilhelm von Wrangell (surnud 1773). Abiellus 1736. aastal Hedwg Christina von Delwigiga. Georg Johann von Wrangell (surnud 1725). Abiellus Anna Helene von Maydelliga. "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Vaadatud 12.11.2023. "Wrangell, Berndt Reinhold v. (-1710)". Vaadatud 12.11.2023., BBLd – Baltisches Biografisches Lexikon digital "Berndt Reinhold". Vaadatud 12.11.2023., Stackelberg, Otto Magnus von: Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 1, Görlitz, 1931, s. 594 "Bernhard Reinhold von Wrangell, a. Lagena". Vaadatud 12.11.2023., www.geni.com
Killington

Killington on linn Ameerika Ühendriikides Vermonti osariigis Rutlandi maakonnas. Elanikkond oli 2020. aasta rahvaloenduse andmetel 1407. Seal asuvad Killingtoni suusakuurort ja arvukad puhkemajad. Linna nimi oli vahepeal Sherburne, kuid 1999. aastal nimetati uuesti Killingtoniks. Killingtoni linna toetati 7. juulil 1761. aastal New Hampshire'i stipendiumiga. 1800. aastal nimetati see maaomaniku kolonel Benjamin Sherburne'i järgi ümber Sherburne'iks. Linn hääletas 2. märtsil 1999 oma esialgse nime Killingtoni naasmise poolt; mille Vermonti Peaassamblee kiitis heaks ja see jõustus 1. juulil 1999. 2007. aasta linnakoosolek arutas ettepanekut kehtestada igale kinnisvaramaksutulu dollarile kolmesendine lisatasu. Saadud tulu oleks kasutatud linna majandusarengu grupi rahastamiseks. Lisatasu ei kiitnud valijad heaks.[7] Killington oli üks kolmeteistkümnest Vermonti linnast, mis oli isoleeritud 28. augustil 2011 orkaan Irene põhjustatud üleujutuste tõttu. Killington oli ära lõigatud 19 päevaks.[8] Killingtoni valijad on kahel korral hääletanud Vermontist lahkulöömise ja 40 km kaugusel idas asuva New Hampshire'i osariigiga liitumise poolt. Liikumine tuleneb sellest, mida mõned elanikud tajuvad Vermonti osariiki saadetud maksude ebavõrdsusena saadud teenuste eest. Hääled on suures osas sümboolsed, kuna lahkulöömine on väga ebatõenäoline ja selleks oleks vaja mõlema osariigi seadusandliku kogu, aga ka USA Kongressi nõusolekut. Üks piirkonna suuremaid äriettevõtteid on Killingtoni suusakuurort, USA idaosa suurim suusakeskus. Alates 2016. aasta novembrist on Killington võõrustanud mäesuusatamise maailma karikasarja etappe, mille naiste võistlused (suurslaalom ja slaalom) toimuvad tänupüha nädalavahetusel "Superstaari" jooksul. Ameeriklanna Mikaela Shiffrin võitis slaalomivõistluse iga võistluse esimese viie aasta jooksul.
Laikroostelised

Laikroostelised (Pucciniastraceae) on sugukond kandseeni. Melampsoridium Pucciniastrum Thekopsora Laikroostelised andmebaasis eElurikkus
Pucciniastrum

Pucciniastrum on perekond kandseeni. Pucciniastrum areolatum Pucciniastrum andmebaasis eElurikkus
Pavel Prigožin

Pavel Prigožin (sündinud 18. juunil 1998 Peterburis) on Vene oligarhi ja palgasõdurite juhi Jevgeni Prigožini poeg. Sõjauuringute Instituudi ja muude allikate andmetel sai temast Wagneri grupi juht 2023. aasta oktoobri alguses, poolteist kuud pärast isa hukkumist. "Павел Пригожин — биография, личная жизнь, фото, новости, сын Евгения Пригожина, ЧВК «Вагнер» 2023". 24SMI. Vaadatud 3. oktoobril 2023.
Hlohovec

Hlohovec (saksa keeles Freistadtl an der Waag, Freistadt an der Waag, ungari keeles Galgóc) on linn Slovakkias Trnava maakonnas, Hlohoveci ringkonna halduskeskus. Linna olulisim vaatamisväärsus on barokkstiilis Hlohoveci loss. Hlohovec asub Váhi jõe ääres Považský Inoveci mäestiku jalamil, Trnavast ligikaudu 16 km idakirdes. Asulat on esmamainitud 1113. aastal. Linnaõigused sai Hlohovec 1362. aastal. Osmanite riigi väed vallutasid linna 1663. aastal. Austria väed vallutasid linna tagasi 1685. aastal. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hlohoveci elanikest slovakke 92,21%, tšehhe 0,38%, ungarlasi 0,14% ja mustlasi 0,12%. Rahvus oli teadmata 6,63%-l elanikest. De Panne, Belgia Hranice, Tšehhi Slovenske Konjice, Sloveenia Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Castle Hlohovec Official website Hlohovec. Vaadatud 13. novembril 2023 Hlohovec Historical archery group Aquilas from Hlohovec Castle. Vaadatud 13. novembril 2023 Number of population by ethnicity in the municipality Hlohovec at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 13. novembril 2023
Puhkelaager

Puhkelaager on piiratud mahus teenuseid osutav majutusettevõte, kus on platsid telkide ja/või haagissuvilate jaoks ning parkimiskohad mootorsõidukitele. Puhkelaagris võivad olla ka majutushooned. Puhkelaagriga sarnaneb puhkeküla, nende kahe erinevused on väga väikesed. Territoorium ääristatud tehisliku või loodusliku piirdega ning valgustatud. Mootorsõidukitega sõitmiseks ettenähtud siseteed olema kaetud pinnakattega. Vastuvõtuhoone sissesõidutee lähedal ja kaugvalimisega telefoni kasutamise võimalus. Pesemisruum ja prügikonteiner iga kümne platsi või 12 voodikoha kohta. Üks meeste ja üks naiste tualettruum iga kümne platsi või 12 voodikoha kohta, lubatud on ka kuivkäimlad. Telgilaenutus Tähistatud telkimisplats ja soovitatava pindalaga vähemalt 40 m2 ning asuma üldkasutatavatest ehitistest vähemalt 10 m ja kuivkäimlast vähemalt 15 m kaugusel ning üldkasutatavatest teedest vähemalt 50 m kaugusel. Auto- ja haagissuvilate parkla tähistatud ning varustatud elektri-, vee- ja kanalisatsiooniühendusi võimaldavate seadmetega. Majutushoone ühekohalise majutusruumi pindala vähemalt 6 m2 ja kahekohalise majutusruumi pindala vähemalt 8 m2, enama arvu kohtade korral peab pindala olema vähemalt 8 m2 ja iga lisanduva voodikoha kohta täiendavalt 2 m2. Vähemalt 2,4 m kõrgusega majutusruumis võib voodi asemel olla kahekordne nari Köögi kasutamise võimalus Hotell Motell Hostel Puhkemaja Külaliskorter Kodumajutus Bangalo Võõrastemaja Majutusettevõtetele esitatavad kohustuslikud nõuded ja majutusettevõtte tunnustamise kord
Senec

Senec (ungari keeles Szenc, saksa keeles Wartberg) on linn Slovakkias Bratislava maakonnas, Seneci ringkonna halduskeskus. Senec on turismisihtpunkt, seal asub Slnečné jazerá (Päikesejärvede) puhkeala. Senec asub Doonau madalikul, Bratislavast ligikaudu 22 km idakirdes. Asulat on esmamainitud 1252. aastal. Kohalikku Püha Nikolai kirikut on ürikutes esimest korda mainitud 1323. aastal. 1333. aastast on andmed Senecis korraldatud iganädalaste turgude kohta. 1412. aasta on Senecist mainitud tollimaksu kogumise kohana. 15. sajandil ehitati Senecisse kindlustatud loss. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Seneci elanikest slovakke 78,0%, ungarlasi 11,37%, tšehhe 0,73%, ukrainlasi 0,31% ja venelasi 0,16%. Rahvus oli teadmata 8,05%-l elanikest. Mosonmagyaróvár, Ungari Kőszeg, Ungari Parndorf, Austria Senj, Horvaatia Ialoveni, Moldova Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Senec Slovakia travel. Vaadatud 13. novembril 2023 Historia mesta Mesto Senec. Vaadatud 13. novembril 2023 Number of population by ethnicity in the municipality Senec at 1. 1. 2021 informácie Number of population by ethnicity in the municipality Senec at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 13. novembril 2023
Lainete murdumisseadus

Lainete murdumisseadus on füüsika seadus, mille kohaselt langev kiir, murdunud kiir ja kiire langemispunktist keskkondade lahutuspinnale tõmmatud ristsirge on ühes ja samas tasandis; langemisnurga ja murdumisnurga siinuste suhe on antud keskkondade jaoks jääv suurus. Langemisnurga ja murdumisnurga siinuste suhet nimetatakse suhteliseks murdumisnäitajaks ehk, täpsemalt öeldes, teise keskkonna murdumisnäitajaks esimese keskkonna suhtes.
Hendrik Bekker

Hendrik Bekker (29. detsember 1891 Tartumaa – 22. juuni 1925 Tartu) oli eesti geoloog. Hendrik Bekker õppis Tartu ja Londoni Ülikoolis. Londonis sai ta 1921. aastal ka doktorikraadi. 1922. aastal määrati ta Tartu Ülikooli geoloogiakateedri juhatajaks ning 1924. aastal erakorraliseks professoriks. Ta oli esimene eestlane sel ametipostil. Bekker lõi hulgaliselt eestikeelseid geoloogiatermineid, eraldas stratigraafilisi üksusi ning kirjutas geoloogia- ja geograafiaõpikuid. Tartu Ülikooli geoloogia instituudi suur auditoorium kannab tema auks Bekkeri auditooriumi nime. Rõõmusoks, A., Puura, V., Raukas, A. & Mark-Kurik, E. (1997). History of geological research. Kogumikus A. Raukas & A. Teedumäe (Toim.), Geology and mineral resources of Estonia. Estonian Academy Publishers. Lk 15–26. ISBN 9985501853 Bekker, Hendrik Foto
Senica

Senica (saksa keeles Senitz, ungari keeles Szenice) on linn Slovakkias Trnava maakonnas, Senica ringkonna halduskeskus. Senica asub Väikeste Karpaatide lähedal, Tšehhi piirist 15 km kaugusel. Asulat on esmamainitud 1256. aastal. Linnaõigused sai Senica 1396. aastal. Linnaõigusi kinnitati 1419. aastal. 1954. aastal asutati linnas siiditootmiskombinaat Slovenský hodváb. 2005. aastal viskooskiu tootmine ettevõttes lõpetati. Ettevõtted Slovenský hodváb ja Kord ühendati ning loodi uus kombinaat Slovkor, mis tootis kunstkiudu. Senicas asub ka LED-valgustustehnoloogia tootja ja tarnija OMS lightingi peakorter. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Senica elanikest slovakke 93,49%, tšehhe 1,1%, ungarlasi 0,12% ja mustlasi 0,11%. Rahvus oli teadmata 4,51% elanikest. Bač, Serbia Herzogenbuchsee, Šveits Pułtusk, Poola Trutnov, Tšehhi Velké Pavlovice, Tšehhi Santa Tecla, El Salvador Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Senica Tourist-channel.sk Vaadatud 13. novembril 2023 Number of population by ethnicity in the municipality Senica at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 13. novembril 2023
Torujas suurtõlvik

Torujas suurtõlvik (Typhula fistulosa) on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv liik seeni. Seen kuulus varem suurtõlviku perekonda. Seen kasvab hilissügisel mahakukkunud okstel. Torujas suurtõlvik andmebaasis eElurikkus.
Küüslauk-nööbik

Küüslauk-nööbik (Mycetinis scorodonius) on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv liik seeni. Küüslauk-nööbik andmebaasis eElurikkus.
Olga Kurylenko

Olga Kostyantynivna Kurylenko (prantsuse keeles Olga Kurylenko, ukraina keeles Ольга Костянтинівна Куриленко; sündinud 14. novembril 1979) on Ukraina-Prantsuse näitleja ja modell. Ta kolis 16-aastaselt Pariisi, et modelliks saada. Ta mängis 2008. aastal James Bondi filmis "007: Veidi lohutust" Kurylenko sündis Nõukogude Liidus Ukraina NSV-s Berdjanskis. Tema isa, Konstantin, on ukrainlane, ja tema ema, Marina Alyabusheva, kes õpetab kunsti ja on eksponeeritud kunstnik, sündis Irkutski oblastis, Venemaa, ja on vene keel ja valgevene päritolu. Tema vanemad lahutasid, kui ta oli kolmeaastane ja teda kasvatas üksikema. Kurylenko suhtles oma isaga harva, kohtudes temaga esimest korda pärast lahkuminekut, kui ta oli kaheksa-aastane, ja hiljem, kui ta oli kolmteist. Olga Kurylenko andmekogus IMDb (inglise)
Eesti jalgpalli 1939. aasta karikavõistlused

Eesti jalgpalli 1939. aasta karikavõistlused oli Eesti karikavõistluste teine hooaeg. Võistlusest võttis osa 11 võistkonda. Teise karikavõistluse võitjaks tuli Tallinna Jalgpalli Klubi. Tallinna Jalgpalli Klubi v Tallinna ESS Kalev Estonia 1939
Lilla tardliudik

Lilla tardliudik (Ascocoryne sarcoides) on seltsi Phacidiales kuuluv seente liik. Lilla tardliudik andmebaasis eElurikkus.
Talipanell

Talipanell (Panellus ringens) on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente liik. Talipanell andmebaasis eElurikkus
Florian Illies

Florian Illies (sündinud 4. mail 1971 Schlitzis) on saksa kunstiajaloolane, kirjastaja, ajakirjanik ja kirjanik. Ta sündis aastal 1971 Schlitzis Hesseni liidumaal. Pärast põhikooli Schlitzis õppis ta Fulda Winfriedschules ja aastast 1986 töötas kooli kõrvalt kodulinna ajalehes Schlitzer Boten. Hiljem töötas ta vabatahtlikuna Fuldaer Zeitungis. Seejärel õppis ta Bonnis ja Oxfordis kunstiajalugu ja kaasaegset ajalugu. Ta lõpetas õpingud Bonni ülikoolis aastal 1998 Magister Artium (M.A.) kraadiga (Andreas Tönnesmanni juhendamisel uurimus Gustav Friedrich Waageni uurimustest Inglismaal viktoriaanlikul ajastul). Eduard Beaucampi ja Frank Schirrmacheri toetamisel alustas ta aastal 1991 kirjutamist ajalehele Frankfurter Allgemeine Zeitung, aastal 1997 sai tast põhitoimetaja. 1. jaanuaril 2019 sai temast kirjastuse Rowohlt Verlag direktor, sellest ametist astus ta tagasi jaanuaris 2020. Eesti keeles on talt ilmunud aastal 2017 "1913. Sajandi suvi" (1913. Der Sommer des Jahrhunderts.) ja aastal 2023 "Armastus vihkamise aegu". Mõlemad raamatud on ilmunud sarjas "Punane raamat" Heli Mägari tõlkes.
Chlorophyllum brunneum

Chlorophyllum brunneum on šampinjonilaadsete seltsi šampinjoniliste sugukonda kuuluv liik seeni. See arvati varem safransirmiku teisendiks (aedteisend, Macrolepiota rhacodes var. bohemica). Chlorophyllum brunneum andmebaasis eElurikkus
Pseudomerulius

Pseudomerulius on puravikulaadsete seltsi kuuluv perekond seeni. Pseudomerulius aureus – end. kuldvammik Pseudomerulius andmebaasis eElurikkus.
Axel Johan Gripenhielm

Vabahärra Axel Johan Gripenhielm (18. märts 1686 Sörby, Örtomta kihelkond, Östergötlandi lään − 13. juuli 1755 Gävle) oli Rootsi sõjaväelane (jalaväe kindralmajor). Põlvnes 1660. aastal aadeltatud ja 1673. aastal vabahärra tiitli saanud aadlisuguvõsast. Tema isa oli kuninga nõunik ja mäekolleegiumi president vabahärra Nils Gripenhielm (1653−1706). Ema vabapreili Maria Elisabet Bonde (1654−1736) oli riiginõunik vabahärra Gustaf Bonde tütar. Astus 1700. aastal Rootsi sõjaväeteenistusse. Sai lipniku auastme ja teenis Upplandi kolmijalaväerügemendis. Osales sõjategevuses Riia all ja Kliszówi lahingus (1702). 1703. aastast alates teenis Dalarna rügemendis. Võttis osa Thorni piiramisest (1703) ja sõjategevusest Varssavi all (1705), samuti Hołowczyni (1708) ja Meskowitzi lahingust. 1709. aastal langes Perevolotnja all Venemaa sõjavangi ja viidi Tobolskisse. Vabanes alles 1722. aasta kevadel. Rootsi naastes sai ooberstleitnandi auastme. Alates 1733. aastast teenis taas Dalarna rügemendis. 1740. aastal sai ta selle väeosa komandöriks. Osales Vene-Rootsi sõjas, kus langes 1741. aastal Villmanstrandi all Venemaa sõjavangi. Vabanes 1743. aastal ja ülendati 1747. aastal jalaväe kindralmajoriks. Alastes 1750. aastast oli ta Gävleborgi lääni ja Västernorrlandi maapealik. Suri 1755. aastal vallalisena 69 aasta vanuses. Rootsi Mõõga orden (16. aprill 1748) Elgenstierna, Gustaf. Den introducerade Svenska adelns ättartavlor med tilläg och rättelser. IV kd. Stockholm: P. A. Norstedt & Söners Förlag, 1928. Lk 138. Lewenhaupt, Adam. Karl XII:s officerare. Stockholm: P. A. Norstedt & Söners förlag, 1920. Lk 243. Svenskt biografiskt handlexikon. Förra delen. A-K. Stockholm: Albert Bonniers Förlag, 1906. Lk 405 [1].
Kuldvammik

Kuldvammik (Pseudomerulius aureus) on puravikulaadsete seltsi kuuluv liik seeni. Pseudomerulius aureus andmebaasis eElurikkus.