laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Wittenberg

Wittenberg on linn Saksamaal Saksi-Anhalti liidumaal Elbe jõe ääres. Wittenbergi nime on esmamainitud 1174. aastal. 1260. aastal valis linna oma residentsiks Saksi-Wittenbergi hertsog Albrecht II. 1261 asutati linna frantsisklaste klooster. 27. juunil 1293 andis Albrecht II Wittenbergile linnaõigused. 1356 andis keiser Karl IV kuldbullaga Saksi-Wittenbergi hertsogile Saksa-Rooma keisri valimise õiguse. Wittenberg sai Saksimaa kuurvürsti residentsiks. Sellega omandas Wittenberg suure tähtsuse, mis kestis umbes 16. sajandi lõpuni, kuni Kolmekümneaastase sõja ja katkuepideemiateni. Alates 1505. aastas töötas Wittenbergi õukonnakunstnikuna Lucas Cranach vanem. 18. oktoobril 1502 asutati Leucorea nime all praeguse Martin Lutheri ülikooli eelkäija. Martin Luther oli Leucorea teoloogiaprofessor aastast 1508. aastast ja Philipp Melanchthon kreeka keele professor aastast 1518. 31. oktoobril 1517 naelutas Martin Luther Wittenbergi lossikiriku uksele 95 teesi, millest sai alguse reformatsiooniliikumine. 1520 põletas Luther avalikult paavsti bulla "Exsurge domine", millega Martin Lutheri teesid hukka mõisteti. Linnas on Martin Lutheri haud ja muuseum. 1543 rajati linna esimene veevarustussüsteem, mille kaudu lossi, raekoda, ülikooli ja üksikuid elumajasid varustati joogiveega. Wittenbergis Hans Luffti trükikojas trükiti 1534 esimene saksakeelne piibel Martin Lutheri tõlkes ja 1535 Wanradt-Koelli katekismus.  Pikemalt artiklis Saksimaa kuurvürstiriik 1806–1814 okupeerisid Wittenbergi Prantsuse väed, pärast seda kuulus linn Preisimaale. Pärast teist maailmasõda kuulus Wittenberg Saksa DV-sse. Linna mitu ajaloolist hoonet kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Wittenbergi koduleht
Merkuur (astroloogia)

Merkuur kuulub tänapäeva Lääne astroloogias viie isikliku planeedi hulka. Merkuur teeb Maalt vaadatuna sodiaagile ringi peale pisut vähem kui aastaga. Ta on Päikesele kõige lähem planeet ja saab horoskoobis asuda kuni 28 kraadi kaugusel Päikesest: kas sellega samas, eelmises või järgmises märgis. Merkuur valitseb astroloogias ratsionaalset mõtlemist, loogikat, kohanemisvõimet, käteosavust, infovahetust. Merkuuri asend horoskoobis näitab, milline on inimese mälutüüp, kuidas ta õpib, millised on tema suhted kõnelemise ja kirjutamisega, võimalikud õppimisprobleemid ja kohanemisraskused, samuti inimese liikumisharjumusi ja -vajadust. Merkuur tähistab horoskoobis ka lapsi ja noori, koolikaaslasi, õdesid-vendi ja naabreid. Merkuur valitseb ka kaubandust ja kaupmehi, vaimse töö tegijaid. Inimkehas valitseb Merkuur häält, hingamiselundeid, käsi, kõne- ja kuulmiselundeid, närvisüsteemi . Merkuur valitseb Kaksikute ja Neitsi märki ning 3. ja 6. astroloogilist maja. Kaksikute ja Neitsi märk kehastavad Merkuuri kaht teineteist täiendavat funktsiooni: Merkuuri Kaksikute pool suudab ühendada infokilde ning siduda omavahel erinevaid elu aspekte, sellal kui Merkuuri Neitsi poolel on võime kõike osadeks lahti võtta ning uurida ja analüüsida üksikuid detaile. Kreeklaste jumal Hermes (roomlaste Mercurius) on Zeusi ja naistitaan Maia poeg. Isa tegi temast varakult oma käskjala, sest poiss oli äärmisel kärme, kaval, sõnaosav ja diplomaatiline. Keegi ei suutnud tema peale pahaseks saada. Tema tähtsaimad atribuudid olid tiivulised sandaalid ja kahe maoga heeroldisau. Eriti austasid teda rändurid, kaupmehed, käsitöölised, mängurid ja vargad. Hermes ilmutas juba vahetult pärast sündi ebaharilikke võimeid. Ta ehitas kilpkonna kilbist esimese lüüra ja röövis Apolloni karjast viiskümmend veist. Kuna ta ei tahtnud neid Zeusi käsu peale tagasi anda, mängis ta Apollonile lüürat ja pakkus seda vahetuskaubaks. Apollon oli pillist nii vaimustatud, et jäi kaubaga nõusse. Kui Hermes seepeale ka Apollonilt varastatud vibu tagasi andis, said neist lahutamatud sõbrad. Hermes on leidlikkuse, osavuse ja kavaluse jumal. Ta saatis aga ka surnuid allmaailma, olles ainus, kes tohtis neutraalse isikuna ilma tagajärgedeta sealt taas lahkuda. Merkuur (astronoomiline käsitlus) Juhani Nummela. "Astrologian käsikirja", Porvoo, 1989, lk 77 Howard Sasportas "Astrologische Häuser und Aszendenten", Ulm, 1997, lk 267 Astrowiki.de, Merkuur
Viljandi lipp

Viljandi lipp on Viljandi maakonnas asuva Eesti linna Viljandi lipp. Lipp on kinnitatud 20. mail 1992. Viljandi linna ristkülikukujuline lipp koosneb kahest võrdsest horisontaalsest laiust. Ülemine laid on helesinine (koobaltsinine) ning alumine valge. Helesinine laid vastab värvilt Viljandi vapi sinisele, Pantone värviskaala järgi PMS 299-C (läikiv) ja 299-U (matt). Lipu pikkuse ja laiuse suhe on 2:1 ning normaalsuurus 220x110 cm. Viljandi lipp heisatakse alaliselt Viljandi linna raekoja hoonel kõrvuti Eesti riigilipuga; Lippu võib heisata riiklikel pühadel, linna pidupäevadel, suhtlemisel teiste linnadega ning muudel avalikel üritustel; Linna lippu võib kasutada ka ärilistel eesmärkidel, kuid ainult linnavalitsuse loal. Viljandi vapp
Jonathan Beecher

Jonathan French Beecher (sündinud 26. aprillil 1937) on Ameerika ajaloolane ning California Ülikooli Santa Cruzis emeriitprofessor. Tema erialadeks on Prantsusmaa ajalugu ja Euroopa ideedeajalugu. Tema tuntuimate tööde hulka kuuluvad utoopilise sotsialisti Charles Fourier' ja tolle õpilase Victor Consideranti biograafiad . Beecheri abikaasa on eesti päritolu tõlkija Merike Lepasaar Beecher (sündinud 1942). Nende pojad on helilooja Daniel Lembit Beecher ja ajaloolane, Tartu Ülikooli Väliseesti külalisprofessor David Ilmar Beecher (sündinud 29. detsembril 1977). Beecher, Jonathan (1986). Charles Fourier: The Visionary and His World. Berkeley: University of California Press. ISBN 0-520-05600-0. Beecher, Jonathan (2000). Victor Considérant and the Rise and Fall of French Romantic socialism. University of California Press. Profiil California Ülikooli Santa Cruzis ajaloo osakonna kodulehel Isiklik koduleht
Tropaeum Traiani

Tropaeum Traiani (ladina keeles 'Traianuse võidumärk') on monument Vana-Rooma sõjaväelinnas Civitas Tropaensiumis (tänapäeval Adamclisi Rumeenias). Monument valmis 109. aastal, et tähistada keiser Traianuse võitu daaklaste üle 101.–102. aasta talvel Adamclisi lahingus. Enne monumenti asus samas kohas altariehitis, mille seintele olid kirjutatud 3000 hukkunud leegionäri ja abiväelase nimed. Monument oli pühendatud Mars Ultorile (Mars-kättemaksjale). 20. sajandiks oli monumendist alles vaid kivi- ja krohvikuhil. 1977. aastal valmis selle tänapäevane rekonstruktsioon. Monumendil asus Mars Ultorile pühendatud pealdiskiri, mis on säilinud fragmentaarselt. Seda on taastatud alljärgneval kujul: MARTI ULTOR[I] IM[P(erator)CAES]AR DIVI NERVA[E] F(ILIUS) N[E]RVA TRA]IANUS [AUG(USTUS) GERM(ANICUS)] DAC]I[CU]S PONT(IFEX) MAX(IMUS) TRIB(UNICIA) POTEST(ATE) XIII IMP(ERATOR) VI CO(N)S(UL) V P(ater) P(atriae) ?VICTO EXERC]ITU D[ACORUM] ?---- ET SARMATA]RUM ----]E 31. Eestikeelses tõlkes: "Kättemaksjale Marsile Imperaator Caesar, jumaliku Nerva poeg Nerva Traianus Augustus Germanicus Dacicus, pontifex maximus, 13. korda tribuunivõimuga, 6. korda imperaator, 5. korda konsul, isamaa isa, olles võitnud daaklaste armee ... ja sarmaatide ..." Monumendi rekonstruktsioon Fragmendid originaalmonumendist Monumendi detail: Medusa pea Falx'i (sirbikujulise relva) detail monumendil Monumendi ehitusel kasutatud Rooma katusekivi Monumendi rekonstruktsiooni läbilõige Monumendi kolm rekonstruktsioonivisandit Foto aastast 1896 Foto Adolf Furtwängleri raamatus "Das Tropaion von Adamklissi und provinzialrömische Kunst" (1903) Foto Adolf Furtwängleri raamatus "Das Tropaion von Adamklissi und provinzialrömische Kunst" (1903) Monumendil oli 54 metoopi, mis kujutasid Rooma leegione võitlemas vaenlastega. Enamikku nendest metoopidest (48) säilitatakse läheduses asuvas Adamclisi muuseumis, üks asub İstanbuli Arheoloogiamuuseumis, ülejäänud on kaotsi läinud. (Kaks neist olevat teel Bukaresti kukkunud Doonausse.) http://cimec.ro/Arheologie/tropaeum/introen/body.html C. Giurescu, "Istoria românilor. I. Din cele mai vechi timpuri pînă la moartea lui Alexandru cel Bun." București: Editura BIC All, 2007, lk. 78. Florea Bobu Florescu, "Das Siegesdenkmal von Adamklissi. Tropaeum Traiani". Bukarest: Akademieverlag, 1965. Wilhelm Jänecke, "Die ursprüngliche Gestalt des Tropaion von Adamklissi". Heidelberg: Winter, 1919. Adrian V. Rădulescu, "Das Siegesdenkmal von Adamklissi". Konstanza 1972. Ian Archibald Richmond, "Adamklissi". Papers of the British School at Rome 35, 1967, lk. 29–39. Lino Rossi, "A Synoptic Outlook of Adamklissi Metopes and Trajan's Column Frieze. Factual and Fanciful Topics Revisited". Athenaeum 85, 1997, lk. 471–486. Brian Turner, "War Losses and Worldview: Re-Viewing the Roman Funerary Altar at Adamclisi." American Journal of Philology 134.2, 2013, lk. 277–304. DOI:10.1353/ajp.2013.0019 Adamklisi muuseum
Kuimetsa motokross

Kuimetsa motokross on igal aastal jaanipäeva paiku toimuv mootorrataste kross Kuimetsa krossirajal. Seda korraldajab spordiklubi Laansoo Motokrossi Team. Vaata pilte 2005. aasta Jaanikrossist
1961. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises

1961. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises toimusid 12.–19. juunil Leningradis. Kehakultuurlase aastaraamat 1961, Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1962. www.sport24.ee, 12. juulil 2016
1962. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises

1962. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises toimusid 16.–29. märtsil Kiievis. Võistkondlikult jagasid esikohta Burevestnik ja Dünamo, kolmas oli armee-esindus. Kehakultuurlase aastaraamat 1962, Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1963. http://www.sport24.ee, 12. juulil 2016
1963. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises

1963. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises toimusid 8.–17. augustil Moskvas osana III rahvaste spartakiaadist. Võistkondadest oli edukam Moskva Vene NFSV ja Ukraina ees, Eesti oli üheksas. Kehakultuurlase aastaraamat 1963, Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1964. www.sport24.ee, 12. juulil 2016
1960. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises

1960. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises toimusid 1.–10. juulil Saraatovis. Kehakultuurlase aastaraamat 1960, Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1961. http://www.rusfencing.ru, 12. juulil 2016
1959. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises

1959. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises toimusid Moskvas osana II spartakiaadist.
1958. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises

1958. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises toimusid 6.–15. juulil Moskvas. Kehakultuurlase aastaraamat 1958, Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1959. http://www.fencing.by, 13. juulil 2016
1957. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises

1957. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises toimusid 15.–25. novembril Vorošilovgradis. Võistkondlikult edestas Burevestnik (7 p.) Dünamot (9 p.), järgnesid Spartak (14 p.), Lokomotiiv (24 p.), Žalgiris (25 p.), Daugava (26 p.). Kehakultuurlase aastaraamat 1957, Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1958.
1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises

1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises toimusid 6.–15. augustini Moskvas osana I spartakiaadist. Võistkondlikult oli edukaim Moskva Vene NFSV ja Ukraina ees, Eesti oli kümnes. Kehakultuurlase aastaraamat 1956, Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1957.
Algirdas Budrevičius

Algirdas Budrevičius on leedu semiootik. Ta töötab õppejõuna Vilniuse Ülikoolis. Budrevičius, Algirdas 2012. Sign and Form. Vilnius: Vilniaus universiteto leidykla. Budrevičius, Algirdas 1994. Semognostics. Intellectual Phenomena and Information. Vilnius University Press.
NSV Liidu meistrivõistlused

NSV Liidu meistrivõistlused (vene keeles Чемпионат СССР) olid aastatel 1923–1991 NSV Liidus toimunud spordivõistlused (meistrivõistlused), kus selgitati mingi ala NSV Liidu meister. Meistrivõistlused toimusid järgmistel aladel: NSV Liidu meistrivõistlused judos NSV Liidu meistrivõistlused iluuisutamises NSV Liidu meistrivõistlused jalgpallis NSV Liidu meistrivõistlused jalgrattasõidus‎ NSV Liidu meistrivõistlused jäähokis NSV Liidu meistrivõistlused jääpallis NSV Liidu meistrivõistlused jääpurjetamises NSV Liidu meistrivõistlused karates NSV Liidu meistrivõistlused kiiruisutamises NSV Liidu meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses NSV Liidu meistrivõistlused käsipallis NSV Liidu meistrivõistlused naiste käsipallis NSV Liidu meistrivõistlused korvpallis NSV Liidu meistrivõistlused naiste korvpallis NSV Liidu meistrivõistlused maahokis NSV Liidu meistrivõistlused males NSV Liidu naiste meistrivõistlused males NSV Liidu meistrivõistlused moodsas viievõistluses‎ NSV Liidu meistrivõistlused mootorrattaspordis‎ NSV Liidu meistrivõistlused mäesuusatamises NSV Liidu meistrivõistlused poksis NSV Liidu meistrivõistlused purjetamises NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises NSV Liidu meistrivõistlused saalijalgpallis NSV Liidu meistrivõistlused sambos NSV Liidu meistrivõistlused vabamaadluses NSV Liidu meistrivõistlused veepallis NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises‎ NSV Liidu meistrivõistlused võrkpallis NSV Liidu meistrivõistlused naiste võrkpallis ... NSV Liidu noorsoo meistrivõistlused NSV Liidu meeskondlikud meistrivõistlused
Juri Tšesnokov

Juri Tšesnokov (22. jaanuar 1933 Moskva – 30. mai 2010 Moskva) oli vene võrkpallur ja treener. Tšesnokov tuli NSV Liidu koondise ründajana olümpiavõitjaks Tōkyōs 1964. aastal, kaks korda maailmameistriks ja kaheksa korda Nõukogude Liidu meistriks. Aastail 1970–1976 oli ta Nõukogude Liidu meeste võrkpallikoondise treener. Tema abikaasa Galina Tšesnokova oli samuti võrkpallur.
Tiit Tammsaar

Tiit Tammsaar (sündinud 7. novembril 1951) on eesti poliitik. Tiit Tammsaar kuulus 1994–2010 Eestimaa Rahvaliitu. Alates aastast 2011 Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige. 1995–2007 oli ta Riigikogu liige. 15. märtsist 15. juunini 2013 oli taas Riigikogu liige lapsepuhkusele siirdunud Urve Palo asendusliikmena. 27. märtsil 2014 sai ta taas Riigikogu liikmeks Urve Palo asendusliikmena. Ta oli 2003–2004 põllumajandusminister. Kui selgus, et Rakvere viljasalvest on kadunud 13 000 tonni vilja, mis oli osa Eesti riiklikust julgeolekutagavarast, siis andis Tammsaar sisse lahkumisavalduse ning uueks ministriks sai Ester Tuiksoo. 5. juunil 2007 sai ta Kohila vineerivabriku omanikfirma Baltic Panel Group peadirektoriks. Selle ettevõtte suurosanik on Pjotr Sedin. Valimistulemused läbi aegade: KOV 1993; Kaiu vald; Ringkond nr 1; nr 107; KVL Kodukant; 34 häält; valitud RK 1995; Ringkond nr 4; nr 354; VL Koonderakond ja Maarahva Ühendus; 1255 häält KOV 1996; Kaiu vald; Ringkond nr 1; nr 121; KVL Kodukant; 44 häält; valitud RK 1999; Ringkond nr 4; nr 1090; Eesti Maarahva Erakond; 1555 häält; valitud KOV 1999; Kaiu vald; Ringkond nr 1; nr 101; KVL Kaiu Rahvaliit; 59 häält; valitud KOV 2002; Kaiu vald; Ringkond nr 1; nr 101; Eestimaa Rahvaliit; 40 häält; valitud RK 2003; Ringkond nr 4; nr 387; Eestimaa Rahvaliit; 1674 häält; valitud EP 2004; nr 158; Eestimaa Rahvaliit; 720 häält RK 2007; Eestimaa Rahvaliit 941 häält, mitte valitud KOV 2009; valimisringkond Rapla vald, 126 häält, valitud Rapla valla volikokku RK 2011; valimisringkond Harju, Rapla; Sotsiaaldemokraatlik Erakond 882 häält, mitte valitud. 2014 oli Riigikogu asendusliige. RK 2015; valimisringkond Harju, Rapla; Sotsiaaldemokraatlik Erakond 290 häält, mitte valitud 2002 – Valgetähe IV klassi teenetemärk Urve Palo asendusliikmeks saab Tiit Tammsaar Lapsepuhkusel olnud Urve Palo naaseb riigikokku, Postimees, 13. juuni 2013 "Kristen Michal: „ „*" Eesti Päevaleht, 2. august 2012 "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk 330 Tiit Tammsaar saates "Kukul külas", 18. juuni 2006, 1. osa, 2. osa
Akadeemiline Rohuteaduse Selts

Akadeemiline Rohuteaduse Selts oli aastatel 1924–1940 Eestis tegutsenud rohuteadlasi ühendav selts. Akadeemilise Rohuteaduse Seltsi ja Eesti Rohuteadlaste Ühingu kuukiri oli Eesti Rohuteadlane. Seltsi õigusjärglaseks peab ennast Eesti Akadeemilise Farmaatsia Selts (EAFS), mis asutati 2006. Tartu Ülikooli Rohuteaduse Selts Eesti Apteekrite Liit https://web.archive.org/web/20160713113640/http://www.easp.ee/pohikiri.php (vaadatud 13.07.2016)
Galina Tšesnokova

Galina Tšesnokova (vene keeles Галина Александровна Чеснокова; 12. märts 1934 – 8. juuli 2016) oli vene võrkpallur. Ta oli abielus võrkpalluri ja treeneri Juri Tšesnokoviga.
Uusbarokk

Uusbarokk ehk neobarokk (inglise keeles Baroque Revival või Neo-Baroque) oli kaunite kunstide eklektiliselt pulbitsev historitsistlik stiil nii arhitektuuris, skulptuuris, sisekujunduses, mööblidisainis kui ka muusikas ligikaudu aastatel 1870–1920 (eriti 1880–1900). Stiil ammutas eelkõige profaanarhitektuuris taastekkelist eeskuju Mandri-Euroopa katoliikliku kultuuriruumi 17.–18. sajandi barokkperioodist.  Pikemalt artiklites Teise keisririigi arhitektuur ja beaux-arts Prantsusmaa stiil beaux-arts määratleb uusklassitsismi hilisemaid ilminguid, mida käsitleti Pariisi akadeemilises koolkonnas École des Beaux-Arts, kuhu astus silmapaistvalt palju ameeriklasi. Sellest tulenevalt seati kaunite kunstide esteetiliste printsiipidega disainimise distsipliin omakorda suuresti eeskujuks Ameerika Ühendriikide idaranniku kommertslikus linnaehituses. Seal väljendas see rikkalike ornamentide ja motiividega kaunistatud stiil kohalike kinnisvara- ja tööstusmagnaatide (ingl tycoon) või teiste uusrikaste maitset, jõukust ja väärtushinnanguid. Euroopa arhitektid võtsid samas pigem uue romantilisema ja rahvuslikult akadeemilisema suuna. Uusbarokset arhitektuuri leidub enamasti Pariisi, Viini ja Budapesti ning New Yorgi südalinnas. Üldisemalt käsitleti seda USAs, Kanadas, Iirimaal (ka Belfasti linnas Põhja-Iirimaal), Šotimaal, Inglismaal, Prantsusmaal, Saksamaal, Itaalias, Belgias ja endises Austria-Ungaris. Selles uhkes ja toretsevas stiilis ilmestati hulga teatri-, ooperi- ja muuseumihooneid. Seda iseloomustab pompoosselt esindatud: Euroopa imperialistlikkuse hiilgus, selle keisririikide paraadlikkus, väikeste detailide üleküllus kui ka kallite ja parimate ehitusmaterjalide kasutamine, unikaalne vorm ja proportsioonid, mitmekesine värvilahendus ja sümmeetrilisus. Sümmeetrilistel fassaadidel kasutati palju grandioossusele rõhuvaid balustraade, palkoneid, pilastreid, sambaid, simsse, kolmnurkseid ehisviile, suursuguseid peasissekäike, avaraid võlvkaari ning pillavaid dekoratsioone ja skulptuure. Samal ajal eksisteeris stiil rööbiti selliste historitsismi suundadega nagu uusgootika ja uusrenessanss ning peamiselt sisustusstiili uusrokokooga. Hilisematel aastatel esines see samuti koos nii-öelda lopsaka juugendiga, mida ka osaliselt mõjutas ja millest ei ole alati erapooletult eristatav. Eestis on uusbarokselt ehitatud Halinga (millel on lisaks heimatstiili sugemeid), Järvere, Kärstna, Laupa, Ravila (taastatud pärast 1905. aasta põletamist) ja Ungru mõisahoone. Uusbarokseks peetakse samuti Kadrioru administratiivhoonet, kus asub Vabariigi Presidendi Kantselei. Üldiselt leiab uusrikaste jaoks rakendatud stiili näiteid niinimetatud Keisriosariigist, mis oli transatlantiline Euroopa mõjude sõlmjaam Põhja-Ameerikas, peegeldades neid üle terve Uue Maailma. Samuti on New Yorgi Eesti Maja ehitatud uusbarokses prantsuse beaux-arts'i stiilis. Kullatud ajastu (The Gilded Age) Põhja-Ameerikas Ilusaeg (La Belle Époque) Mandri-Euroopas historitsism uusrenessanss uusrokokoo juugend barokk
Kaiu hooldekodu

Kaiu hooldekodu on Kaius asuv vanurite hooldekodu. Hooldekodu aadress on Kaiu, Kasvandu tee 45. Kaiu hooldekodu alustas tegevust 1994. Hooldekodus, mis asub ühiselamust kohandatud ühekorruselises majas, on 20 kohta. Personal koosneb seitsmest inimesest: juhataja, kaks päevast põetajat, kaks öist põetajat ja kaks kokka. Hooldekodu pakub kõiki meditsiini- ja hooldusteenuseid ning vajadusel täielikku hooldust-põetust. Aja sisustamiseks on raamatud, ajalehed, teler, kultuuriüritused, külalisesinejad, õues jalutamine. Kodus elavatele vanuritele pakutakse lõunasööki, liikumisabivahendite laenutust, pesupesemise ja pesemisvõimalust. 2013. aasta lõpus tehti hooldekodus põhjalik remont, mille käigus sai hoone tuleohutusnõuetele vastavaks. Remont on tehtud ka 2009. ja 2010. aastal. "Kaiu hooldekodu jätkab 19-kohalisena" Kaiu Valla Teataja, 27. jaanuar 2014 Kaiu Hooldekodu põhimäärus Elektrooniline Riigi Teataja
Nevetlenfolu

Nevetlenfolu (ukraina keeles Неветленфолу, ungari keeles Nevetlenfalu) on küla Ukrainas Taga-Karpaadi oblastis Võnogradivi rajoonis. Küla asub Oaşi mäeaheliku läänepoolsel jalamil Botari ja Okli küla vahel. Elanike arv oli 2001. aastal 1632. Pindala on 4,6 km². Küla on kirjalikes allikates mainitud 1380. aastal Gyakfalva nime all. Küla nimi oli tuletatud isikunime Deák ('õpetlane') ja falu possessiivsufiksiga variandi falva liitmise teel, kuid nime esimene pool kõlas sarnaselt tegusõnaga gyak ('sugulises vahekorras olema'), mistõttu hakati seda vältima ning alates 1619. aastast kasutati selle asemel nime Nevetlenfalu ('nimeta küla'), mis sai 18. sajandil ka küla ametlikuks nimeks. 2000. aastani oli küla ametlik ukrainakeelne nimi Djakove (Дякове). Nevetlenfalu kuulus 1919. aastani Ungarile, seejärel 1938. aastani Tšehhoslovakkiale, 1938–1944 taas Ungarile ja alates 1944. aastast Ukrainale (1991. aastani Nõukogude Liidu koosseisus). 1900. aastal oli 503 elanikust 499 ungarlased. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli külas 1632 alalist elanikku, kellest 1401 olid ungarlased. http://www.nevetlenfalu.hu/page.php?3 http://www.nevetlenfalu.hu/
Veenus (astroloogia)

Veenus kuulub tänapäeva Lääne astroloogias viie isikliku planeedi hulka. Veenus teeb Maa pealt vaadatuna sodiaagile ringi peale 10-14 kuuga. Ta saab olla Päikesest kuni 46 sodiaagikraadi kaugusel. Veenus tähistab astroloogilises kaardis naudingut, loomevõimet ja harmooniataju, seksuaalsust, raha, väärtusi. Veenus väljendab inimese naispoolt tundetasandil (Kuu väljendab seda füüsiliselt ja Neptuun hingeliselt). Veenuse asend horoskoobis näitab, kuidas inimene väljendab armastust ja kuidas seda vastu võtab, kuidas ta suhtub rahasse, mis on tema jaoks väärtuslik, kuidas väljendab loomingulisust ja tunneb end teiste seltskonnas. Meeste kaardis näitab Veenus lisaks, millised naised on talle ligitõmbavad. Naisplaneedina tähistab Veenus kaardis (teist) tütart, sõbratare jm noori naisi. Inimkehas valitseb Veenus näiteks kaela- ja kurgupiirkonda, neerusid, põit ja kusejuhasid, samuti sisekõrva. Veenus on Sõnni ja Kaalude märgi valitseja ning seotud 2. ja 7. astroloogilise majaga. Sõnn kehastab Veenuse maist ja meelelist külge, sellal kui Kaalud on seotud Veenuse harmooniataju, kunstimeele, õiglustunde, romantiliste ideaalidega. Mütoloogia Kreeklaste Aphrodite (roomlaste Venus) kuulub kaheteistkümne Olümpose jumala hulka. Ta oli armastuse, viljakuse ja ilu jumalanna. Aphrodite sünniloole viitab ta liignimi „vahust sündinu“. Titaan Kronos (Saturnus) lõikas ema soovil maha oma isa Uranose suguliikme ja heitis selle merre. Selle koha peale tekkis meres vaht, millest sündis imekaunis Aphrodite. Kui ta veest välja tuli, hakkasid lilled ta jalge all õitsema. Ta oli abielus tule ja sepakunsti jumala Hephaistosega. See oli aga õnnetu abielu, sest hoolimata osavusest oli mees inetu ja lombakas. See Aphroditet ei rahuldanud ning ta otsis endale armukesi, näiteks sõjajumala Arese. Kirgliku loomusega jumalanna osales kõigis Olümpose tülides ja intriigides ega olnud kaugeltki mitte naiivne iludus. Aphrodite austajad võisid olla kindlad ta toetusele, sellal kui oma vaenlasi ja neid, kes ta armastuse ära põlgasid, karistas ta karmilt. Ta oli jumalanna, kes väärtustas ja jagas hinnanguid. Veenus (astronoomiline käsitlus) Juhani Nummela "Astrologian käsikirja", Porvoo, 1989, lk 78 Triin Tobber. "Sünnikaardi saladused", Tallinn, 2012, lk 100 Howard Sasportas "Astrologische Häuser und Aszendenten", Ulm, 1997, lk 289 Astrowiki.de, Veenus