laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Udumäe Kodutütar: lugu metsavenna armsamast

"Udumäe Kodutütar" on Alfred Käärmanni jutustus. Ilmumisandmed: Udumäe Kodutütar: lugu metsavenna armsamast; toimetajad Katrin Saukas, Maris Makko; eessõna: Enn Tarto; kujundus: Rein Seppius. Tallinn: SE & JS, 1998; 63 lk., ill., portr. Eessõnas kirjutab Enn Tarto: „Kohtusin Alfred Käärmanniga (raamatus Metshaldjas) 1960 aastate lõpus Mordva vangilaagris. Ta kuulus nende vanema põlvkonna poliitvangide hulka, kelle jaoks vabadusvõitlus polnud lõppenud. Sellest tulenevalt suhtles ta ka noorte poliitvangidega, kes olid otsustanud jätkata võitlust kuni eesti iseseisvuse taastamiseni (Mart Niklus, Enn Tarto, Erik Udam, Valdur Raudvassar jt.). Juba vabaduses, 1980. aastate alguses taastasin koos Alfred Käärmanniga Kaitseliitu, lõime kaasa kodanike komiteede liikumises, meid valiti Eesti Kongressi liikmeks. Nii mina kui ka Alfred Käärmann kuulume nende vabadusvõitlejate hulka, kellel ei läinud kõige halvemini. Me jäime iseendaks, me jäime ellu ja nägime Eesti iseseisvuse taastamist. Alfred Käärmanni jutustus “Udumäe Kodutütar” annab ausa ja haarava pildi metsavennest, tema perest ja armastusest.” Mõne minuti pärast tuli Lossiproua tagasi, võttis Nimetul käest kinni ja talutas ta kui pimeda läbi sooja hämara köögi väiksesse söögitarre, kus laualambi valgel ootasid püsti seistes kaks naist – väikest kasvu Udumäe Kuninganna eestiaegses pidukleidis ja pikka kasvu nõtke Kodutütar.
Silistra

Silistra (bulgaaria keeles Силистра, türgi keeles Silistre) on linn Bulgaaria kirdeosas ajaloolises Lõuna-Dobrudža piirkonnas. See asub Rumeenia piiri ääres Doonau jõe paremkaldal. See on Silistra piirkonna halduskeskus. https://www.grao.bg/tna/t41nm-15-06-2024_2.txt  Silistra – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Bakuu raudteejaam

Bakuu raudteejaam (aserbaidžaani keeles Bakı Dəmir Yolu Vağzalı) on Aserbaidžaani pealinna Bakuu peamine raudteejaam. See asub Nəsimi rajoonis, umbes 3 km kaugusel kirdes linna ajaloolisest keskusest İçərişəhərist. See on jalakäijate tunneli kaudu ühendatud külgneva 28. mai nimelise metroojaamaga. See on ka ringikujulise linnalähiraudtee lõppjaam.  Bakuu raudteejaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Jerevani raudteejaam

Jerevani raudteejaam (armeenia keeles Երևան երկաթուղային կայարան) on Armeenia pealinna Jerevani peamine raudteejaam. Jaamahoone on ehitatud stalinistlikus arhitektuuristiilis. See on jalakäijate tunneli kaudu ühendatud külgneva Sasuni Davidi nimelise metroojaamaga.  Jerevani raudteejaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kulli (Raasiku)

Kulli on küla Harjumaal Raasiku vallas. Külas on Kulli raudteepeatus. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 26.10.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Postipoiss (ajaleht)

Postipoiss on Tartu Karlova Kooli ajaleht. Ajalehte hakati välja andma 1995. aastal, kui kooli nimi oli Tartu Karlova Gümnaasium. Ajalehe tegemist juhendas Külliki Kask. 2011. aastal kolis ajaleht veebi, kuid 2015. aastal ajalehe väljaandmine soikus. Detsembris 2021 hakkas Postipoiss uuesti ilmuma. Peatoimetaja Kaupo Piir, toimetajaid oli siis kolm, hiljem on lisandunud veel kolm. Abiks olid ka eesti keele õpetaja ja huvijuht. Aprillis 2022 anti välja teine number. Selles lehenumbris on suurt rõhku pandud kooli 147. sünnipäevale. Postipoisi esiknumber
Starstreak

Starstreak on Suurbritannias valmistatud kaasaskantav õhukaitsesüsteem.  Suurbritannia  Lõuna-Aafrika Vabariik  Tai  Indoneesia  Malaisia  Ukraina "Trade Registers". Armstrade.sipri.org. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. aprill 2010. Vaadatud 3. mail 2014. Royal Thai Army selects Starstreak Arhiiviversioon – Armyrecognition.com, 16 November 2012 "Kemhan, Mabes TNI AD dan PT Len Industri Lakukan Uji Tembak Rudal Starstreak | PT Len Industri (Persero)" (Ameerika inglise). Vaadatud 6. novembril 2022. "Malaysia To Buy Starstreak V-Shorads Missiles". Defense World. 30. juuli 2015. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2015. Vaadatud 30. juulil 2015. "Thales to provide Forceshield and Starstreak to Malaysia". Army Recognition. 15. september 2015. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. september 2015. Vaadatud 14. juunil 2017. "UK supplying starstreak anti-aircraft missiles to Ukraine, defence minister Wallace tells BBC". Reuters. 16. märts 2021. Vaadatud 16. märtsil 2022. "Starstreak anti-aircraft missile systems are arriving in Ukraine". myukraineis.org. 29. märts 2022.
Lyanco

Lyanco Evangelista Silveira Neves Vojnovic (sündinud 1. veebruaril 1997 Vitórias) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Atlético Mineiro. Brasiilia kõrgliigas debüteeris ta 2015. aastal São Paulo meeskonnas. 2017. aasta märtsis sõlmis ta viieaastase lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga Torino. Hooaja 2018–19 teises pooles oli ta laenul Itaalia kõrgliiga klubis Bologna. Hooajal 2019–20 sai Lyanco võrreldes eelmiste hooaegadega Torinos oluliselt enam mänguaega. 2021. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Inglismaa Premier League'i klubiga Southampton. Seal mängis ta kaks hooaega. Ainsa värava lõi ta Inglismaa kõrgliigas 8. mail 2023 mängus Nottingham Foresti vastu. Hooajal 2023/24 oli ta Southamptonist laenul Katari kõrgliigaklubis Al-Gharafa. 2024. aasta juulis naasis Lyanco Brasiilia kõrgliigasse, kui sõlmis lepingu Atlético Mineiroga. 2016. aastal mängis Lyanco neli korda Serbia kuni 19-aastaste koondises. Seejärel mängis ta mitu aastat Brasiilia noortekoondistes. Lyanco on ema poolt Portugali ja isa poolt Serbia päritolu. Tema isapoolne vanaisa oli etniline serblane, kes kolis Brasiiliasse seitsmeaastasena Teise maailmasõja ajal. "Lyanco: Southampton sign Brazilian defender from Torino on four-year deal". BBC Sport. 25.8.2021. Vaadatud 22.4.2022 Lyanco. soccerway.com. Vaadatud 17.8.2024 "Lyanco returns to Brazil in permanent move". Southampton FC. 5. juuli 2024. Vaadatud 5. juulil 2024. "Lyanco, who played for Serbia in U19 European Championship qualifiers, accepts the invitation from Brazil U20". Samba Foot. 2.4.2016. Vaadatud 22.4.2022
Tõhelgi

Tõhelgi on küla Harjumaal Raasiku vallas. See on üks vanema asustusega alasid Põhja-Eestis, kust võib leida vanu märke asulakohast, kivikalmeid ja arvukalt ohvrikive. Tõhelgi kobarküla kese (hiljem Tõhelgi karjamõis ja Tõhelgi talu) asus praeguse Raasiku-Peningi-Kalesi tee kolmnurgas. Esimene kaart Tõhelgi külast pärineb aastast 1690, sellele on märgitud 14 talukohta. 1688. aasta adramaade revisjoni andmed näitavad samuti, et Tõhelgi (TelkoBy, ka Tehokyll) külas on 14 kohta. 1782. aastal oli külas 14 talu, lisaks 5 hajatalu, 2 popsi, Palgi kõrts ning rätsepa ja kingsepa kohad ning piirkonnas elas 201 inimest (106 meest, 95 naist). 1840. aastatel asutati endise kobarküla asemele Tõhelgi karjamõis. Paljud pered jäi toona maata ning algas massiline linna asumine, mis sai eriti ulatuslikuks 1890. aastatel. 1899. aastal oli verstalise kaardi järgi Tõhelgis 24 kohta. Raudtee ehitamine 1871. aastal jagas Tõhelgi küla kaheks, jättes põhjapoolse osa Antla, Arakavälja, Lammassaare, Aru ja Kaemla talude ja heinamaadega eraldi. Talude päriseksostmine algas 1908. aastal, ent 1920. aastal olid külas veel suures osas mõisamaad. Rendimaade korraldamine, mõisamaade tükeldamine ning hindamine kestsid 1930. aastate alguseni. Nõukogude võimu ajal Tõhelgi maad kollektiviseeriti ning 1947. aastal moodustati kolhoos “Tõhelgi Liit”, mis liideti lõpuks Aruküla kolhoosiga. Küla kirdeossa rajati 1967. aastal puuvilja- ja marjakultuuride katsetamiseks sordikatsepunkt, mis tegutses 1990. aastate alguseni. Tõhelgi karjamõis Raasiku mõis Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 28.10.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. "Tõhelgi küla arengukava 2019-2023". 2018. Vaadatud 02.05.2021.
Sopp

Sopp (ka voluk, tõkkekott) on pujuseta võrkkott kalapüügil. Sopp oli tuntud Läänemere ümbruses, Skandinaavias ning mitmel pool Lääne-Euroopas. Sopil on avar nelinurkse puuraamiga suuosa (kõrgus kuni 1,5 meetrit) ning pikk (kuni 4,5 meetrit) võrgust osa kitsa päraga, milles kala ei saanud ennast tagasi pöörata. Tõkkekott oli punutud nöörist, jämedusega ligikaudu 5 mm, silma laius 3,5–10 cm. Raami küljeosale oli kinnitatud paar puuvõru, mille abil sopp kinnitati vees kahe teiba vahele. Sopp asetati kalatõkke silma (ka veskitamme avause taha), suuga vastuvoolu. Soppi kasutati peamiselt Pärnu jõel silmupüügil, samuti Peipsi järve ümbruse jõgedel. Sopiga sarnane peru oli seevastu vitstest valmistatud, kaarja suuosaga ning seda kasutati kevadeti väikestel kiirevoolulistel jõgedel Põhja-Eestis ning Läänemaal. mõrd noot peru rüsa sääs Eesti rahvakultuuri leksikon. 2000. Koostanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 280 Arvi Ränk. Eesti etnograafia sõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 148 Ilmari Manninen. Die Sachkultur Estlands I. 1931. Sopp Eesti Rahva Muuseum
Abadla vald

Abadla vald on vald Alžeerias Bechari provintsis Abadla ringkonnas. Vallakeskus on Abadla. Vald asub riigi lääneosas Sahara kõrbes Maroko piiri lähedal.
Konstantin Mihailov

Konstantin Mihailov (ka Mihailov; 19. märts 1908 Tallinn – 17. jaanuar 1997 Tallinn) oli eestivene maalikunstnik. Ta lõpetas 1930. aastal Olga Amoretti erareaalgümnaasiumi eksternina. Peale juunipööret tegutses Tallinnas kommunistlike noorte organisaatorina. Oli koos Igor Dobrohhotovi ja Õie Reintam-Tomingaga ENSV pioneeriorganisatsiooni loojaid. Mittesõjaväekohuslasena töötas ta Teise maailmasõja ajal NSV Liidus Tšeljabinski oblastis Kišigino külanõukogu sekretärina ning koos Selma Tellmanniga Engelsis ja Moskvas. Aastatel 1947–1950 õppis ta Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis. Sügisel 1950 läks ta üle NSV Liidu Kunstide Akadeemia Repini-nimelisse Maalikunsti, Skulptuuri ja Arhitektuuri Instituuti (võeti maalikateedri kolmandale kursusele), mille lõpetas 1954. aastal. Aastatel 1954–1978 töötas ta dotsendina Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis. Aastatel 1960–1962 oli ta Tallinna 23. Keskkooli joonistusõpetaja. Aastatel 1970–1974 oli ta kaugõpperühmade joonistusõpetaja Tallinna Pedagoogilises Instituudis. 1965. aastast Jaan Tombi nimelise kultuuripalee kunstistuudio juhendaja. 1955. aastal osales ta esmakordselt vabariiklikul kunstinäitusel Tallinnas, eesrindliku lüpsja-töökangelase Erna Mihkelsoni portreega. 1959. aastal toimus esimene isikunäitus Retla koolis. Ta on maalinud maastikke ning põllutööteemalisi kompositsioone ning kaevurite ja tööeesrindlaste portreid. 1970. aastatel pani ta näitustele välja sõjaveteranide portreid ning vaikelusid. Konstantin Mihailov : maalid, Ajakirjandusmajas 20. nov. – 20. dets. 1984 : näituse nimestik Omakäeline elulugu. EKMA.136.13.17/80-81 Haud Tallinna Aleksander Nevski kalmistul
Risto Kappet

Risto Kappet (sündinud 12. mail 1994 Tallinnas) on Eesti e-autosportlane. Ta on endise F1 sõitja Romain Grosjeani meeskonna R8G Esports liige ning tegev nii välismaa võistlustel kui Eesti Autospordi Liidu korraldatavatel e-autospordi meistrivõistlustel. Peale e-autospordi oli ta pikaaegne FK Keskuse kardikeskuse instruktor ning võitnud kolm korda Lange Kardikunni hobikardivõistluse. 2023 suvel osales ta ka e-olümpial Singapuris Gran Turismo 7 platvormil. 2020 liitus meeskonnaga R8G Esports ning saavutas Virtual Le Mans 24h sõidus GTE klassis 3. koha 2021 osales Formula E Accelerate sarjas ning tuli esimese eestlasena e-autospordi meistriks 2022 Eesti E-autospordi meister nii GT kui Vormeli hooaegades, Le Mans Virtual hooaja 2. koht ning Monza etapivõit GTE klassis 2023 Uuel Rennspordi platvormil esimesel hooajal R8G Espordiga meeskondlik teine koht, Formula E Accelerate sarja Londoni finaali teine koht, Eesti E-autospordi GT sarjas ACC platvormil üldarvestuse teine ning FIA F4 sarjas iRacingu platvormil kolmas koht. "Risto Kappet võistleb e-spordi olümpianädalal Singapuris". Delfi Sport. Vaadatud 19. novembril 2023. "5 praktilist soovitust, kuidas viia oma Gran Turismo mänguoskus uuele tasemele". Euronics. Vaadatud 19. novembril 2023. Scuor, Crystal (14. oktoober 2022). "The Twitter DM that changed Le Mans Virtual Series race winner Kappet's life". Traxion (Ameerika inglise). Vaadatud 16. veebruaril 2023. Kristjan Sooper (8. november 2021). "Eesti e-autospordi ringrajasarjades osales 130 sõitjat". www.uus.autosport.ee. Vaadatud 22.04.2022. Liit, Eesti Autospordi (22. november 2022). "2022. aasta e-autospordi Formula EVAL meister selgitati Suzukas". Eesti Autospordi Liit. Vaadatud 16. veebruaril 2023. "Risto Kappet saavutas virtuaalse Le Mans'i seeria hooaja esimese võidu". Autogeenius. Vaadatud 16. veebruaril 2023. Sissekanne lehel esports earnings kust näeb enamikke auhinnaliste võistluste tulemusi Artiklid Postimehes Artiklid Eesti Autospordi Liidu lehel https://traxion.gg/the-twitter-dm-that-changed-le-mans-virtual-series-race-winner-kappets-life/
Peningi

Peningi on küla Harjumaal Raasiku vallas. Peningi mõis Lagedi–Aruküla–Peningi tee Peningi vald (1939–1950) Peningi vald (1866–1939) Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 28.10.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Autonoomne õhusõiduk

Autonoomne õhusõiduk on iseseisvate süsteemide kontrolli all ja ilma piloodita lendav õhusõiduk. Enamik iseseisvaid õhusõidukeid on mehitamata õhusõidukid, kuid iseseisvaid juhtimissüsteeme on arendatud nii, et need saaksid juhtida ka õhutaksosid ja reisilennukeid. Esimene teadaolev mehitamata õhusõiduki kasutus leidis aset 1849. aastal kuumaõhupallidega sõjapidamise eesmärgil, mil Austria tegi õhurünnakut Veneetsia vastu. Suuremad saavutused mehitamata lennunduses tulid esimese maailmasõja ajal, kui valmisid esimesed raadio teel juhitavad lennukid. Autonoomsed tunnused nagu autopiloot ja automatiseeritud navigatsioon on arenenud järk-järgult 20. sajandi jooksul. Peamiselt on autonoomsed mehitamata õhusõidukid olnud kasutusel luure eesmärgil sõjanduses. Igapäevaelus võib autonoomseid mehitamata õhusõidukeid kohata põllumajanduses, kus tuleb suur maa-ala süsteemselt veega kasta ning iselendavad droonid on selleks parim lahendus. Lennundus on läinud täpsemaks, mis võimaldab reisijatel ohutult lennata. Autopiloot on piisavalt arenenud, et vabastada piloot mõnedest kohustustest, kuid piloodi kohalolek on veel siiski kohustuslik. Praegu töötatakse välja mitmeid õhutaksosid, mis ei vaja inimpilooti. Mõned õhutaksotootjad on Joby Aviation, Lilium Jet ja EHang, millest viimane on oma õhusõidukit ka Eestis lennutanud. Selliste õhusõidukitega kaasnevad juriidilised küsimused, mille lahendamisega juba tegeletakse. Lennunduse üks peamisi nõudeid on ohutus. Autonoomsed juhtimissüsteemid teevad kiiremini otsuseid, mis võtaksid inimesel palju kauem aega. Inimlikud vead on süüdi üle 80% lennuõnnetustest. Täielikult autonoomsed õhusõidukid aga eemaldaksid need vead, mis võivad piloodil pingelistes olukordades tekkida. Piloodi eemaldamine lennukist eemaldab ka vastutaja. Selle vältimiseks tuleks vastutus üle anda lennukitootjale, kuid tootjal on siis õigus vastutusest vabaneda, kui õhusõidukit pole õigesti hooldatud. See omakorda sätestaks tõestusstandardid ehk protsessid, mis tõestavad vastutust ning peavad olema juriidiliselt ja eetiliselt korrektsed. Selle tõttu peab looma uued õigusaktid, juriidilised lahendused. A. McKenna, „The Future of Drone Use: Opportunities and Threats from Ethical and Legal Perspectives,“ in 1 Air Power in the Age of Total War, Asser Press, 2006, pp. 355. D. Symonds, „Parcel and Postal Technology International,“ UKI Media & Events, 7 September 2021. [Online]. Available: https://www.parcelandpostaltechnologyinternational.com/news/automation/ehang-completes-long-distance-aerial-drone-deliveries-in-estonia.html. G. Sands ja C. Saghir, „Realizing the Potential of Autonomous Vehicles,“ in Planning Practice & Research, vol. 35, no. 3, pp. 267-282, June 2020. L. Haertlein, „An Alternative Liability System for Autonomous Aircraft,“ in Air & Space Lawyer, vol. 31, no. 2, pp. 1-22, 2018.
Tarmo Selter

Tarmo Selter (sündinud 20. juunil 1985 Väätsal Järvamaal) Ta on õppinud Järvakandi Gümnaasiumis ja lõpetanud Türi Gümnaasiumi 2005. aastal. Ta on kirjutanud kooriteose "Eestimaa" (seadnud Siret Heinaste - https://www.youtube.com/watch?v=qz5iy459jF0) ning muusikapalu kitarrile (https://www.ultimate-guitar.com/artist/tarmo_selter_612986), näiteks "Eestimaa" (2020), "Homme kuulen su häält" (2021), "Need jäljed" (2019). Tal on ilmunud luulekogud "Lihtsad sõnad" (2022) ja "Lihtsad sõnad Elust enesest" (2024). Kristina Ruderi sõnadele on ta kirjutanud laulud nagu "Siidrätist sõlmik", "Suunurkades tujud", "Ühes väikeses raamatulinnas", "Muinaslugu". Tarmo Selteri luuletused - https://luuletus.ee/@144803 Tarmo Selteri laulud Soundcloudis - https://soundcloud.com/pojamusic Tarmo Selteri looming Youtubes - https://www.youtube.com/channel/UCdALlgaa0vgXDXPZVi8bleg Tarmo Selteri luuletused ja fotod videona - https://www.tiktok.com/discover/Selter-Tarmo
Uno Martin

Uno Martin (4. mai 1919 Tartu – 14. mai 1986 Tallinn) oli eesti teatrikunstnik ja tarbegraafik. Õppis aastani 1926–1934 Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis, samaaegselt omandas esimesed teadmised kunstist 1931–1934 kunstnik Eduard Ole ateljees. 1934–1935 Tallinna kolinult lõpetas Tallinna Reaalgümnaasiumi. Õppis 1935–1938 Riigi Kunsttööstuskoolis maali ja dekoratsiooni alal. Juba 1936. aastal alustas dekoraator-praktikandina Tallinna teatrites: Tallinna Töölisteatris, aastast 1937 Draamateatris (kujundas seal lastenäidendid "Reis ümber toa", "Lillehaldjad" ja "Mänguasjade mäss"), kus töötas vaheajaga aastani 1950 (1948–1950 peakunstnikuna), 1946–1948 oli ühtlasi Noorsooteatri lavakujundaja. Töötas 1950–1961 Eesti NSV Teatriühingu Tööstuskombinaadis, hiljem töötas tarbegraafikuna (1968–1986 eksperimentaalkombinaadis Bit). Kujundas raamatuid, näiteks "Perrault" „Punamütsike” (1943), Kreutzwaldi „Puulane ja Tohtlane” (1945), ilukirja valdajana tegi kaanekujundusi Eesti NSV Teatriühingu väljaandele „Eesti NSV Teatrid” (1957–1960). On kujundanud ka reklaamplakateid, kohvipakendeid jms. Eesti NSV Teatriühingu (1949–1972) ja Kunstnike Liidu liige (1945–1950 ja aastast 1975). Omakäeline elulugu. Eesti Kunstimuuseum EKMA.136.13.17/85-87 "Uno Martin". Sirp ja Vasar. 23. mai 1986. Vaadatud 22.04.2022. ""Punamütsike" ilmus". Eesti Sõna. 10. aprill 1943.
Agnes Lamp-Mikk

Agnes Melita Lamp-Mikk (aastast 1941 Mikk; 5. mai 1910 Rannu – 17. juuli 1981 Tallinn) oli eesti maalikunstnik ja kostüümikunstnik. Lõpetas 1926 Rannu 6-klassilise algkooli ja 1935 Tartu Õhtugümnaasiumi. Seejärel õppis Kõrgemas Kunstikoolis Pallas, mille lõpetas 1938 maali erialal (juhendaja Nikolai Triik). Oli 1939–1941 Vanemuise teatri kostümeerija, hiljem töötas vabakunstnikuna. Esines maalidega näitustel 1935. aastast. Eesti Kunstnike Liidu liige 1960. aastast. Oli abielus maalikunstnik Lepo Mikkoga. Näitleja Tõnu Mikk oli tema poeg. Lamp, Agnes - Teatriliit.ee
Kalesi

Kalesi on küla Harjumaal Raasiku vallas. Kalesit on esmamainitud 1241. aastal (Kallis senkau). Küla kuulus 13. sajandil Dünamünde kloostrile (Daugavgrīva kloostrile), hiljem Padise kloostrile kuulunud Raasiku mõisale. Kui Raasikust eraldati u. 1686 Peningi mõis, läks küla selle koosseisu. 19. sajandi lõpul eraldati Peningist Kalesi karjamõis. Karjamõisa maadele 1920. aastatel tekkinud asundus liideti pärast 1940. aastaid külaga. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 26.10.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Kalesi Eesti kohanimeraamat. Vaadatud 2. veebruaril 2024
Rúben Vezo

Rúben Miguel Nunes Vezo (sündinud 25. aprillil 1994 Setúbalis) on Portugali jalgpallur, kes mängib kesk- või paremkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Olympiakós. Ta alustas klubikarjääri Portugali klubis Vitória Setúbal, millega liitus 2005. aastal. Portugali kõrgliigas debüteeris ta 2013. aasta augustis. 2014. aasta novembris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga Valencia. Üleminek toimus 2014. aasta jaanuaris. Esimese värava lõi ta Hispaania kõrgliigas 23. veebruaril 2014 mängus Granada, saades Valencia kõige nooremaks välismängijaks, kes on värava löönud. Hooajal 2016–2017 mängis ta Granadas laenul. 2019. aasta jaanuaris läks ta laenule Hispaania kõrgliigaklubisse Levante, kellega sõlmis sama aasta juulis püsiva viieaastase lepingu. 2024. aasta veebruaris liitus ta Olympiakósega. Aastatel 2013–2015 mängis Vezo Portugali noortekoondistes. Tema isa on Roheneemesaarte päritolu. "El Levante UD y el Olympiacos FC acuerdan el traspaso de Ruben Vezo" [Levante UD and Olympiacos FC agree the transfer of Ruben Vezo] (hispaania). Levante UD. 1. veebruar 2024. Vaadatud 1. veebruaril 2024. "Nélson Semedo: e Portugal lá pescou mais um «tubarão»...". Mais Futebol. 13.10.2015. Vaadatud 22.4.2022
José Luis Morales

José Luis Morales Nogales (sündinud 23. juulil 1987 Madridis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib Hispaania kõrgliiga klubis Villarreal vasaku äärepoolikuna. Ta alustas klubikarjääri Hispaania tugevuselt neljanda liiga klubis AD Parla, kus mängis aastatel 2006–2010. Hooajal 2010–11 mängis ta samasse liigasse kuuluvas CF Fuenlabradas, lüües 36 mänguga 20 väravat. 2011. aasta juulis liitus Morales Levantega. Esimesel kahel hooajal mängis ta klubi reservmeeskonnas. Hooajal 2013–14 mängis ta laenul Hispaania esiliigaklubis Eibar. Hispaania kõrgliigas debüteeris Morales Levante meeskonnas 2014. aasta augustis. Esimese värava lõi ta Hispaania kõrgliigas sama aasta 4. oktoobril oma endise koduklubi Eibari vastu. Hooaegadel 2020/21 ja 2021/22 lõi ta Hispaania kõrgliigas 13 väravat. 63 väravaga on Morales Levante läbi aegade suurim väravalööja Hispaania kõrgliigas. Hooaja 2021/22 järel langes Levante kõrgliigast välja, misjärel sõlmis Morales 2022. aasta juunis kaheaastase lepingu Villarrealiga. Eibar Segunda División: 2013–14 Levante Segunda División: 2016–17 "Comandante groguet" [Yellow commander] (hispaania). Villarreal CF. 24. juuni 2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. juuli 2022. Vaadatud 24. juunil 2022.
Mallavere

Mallavere on küla Harjumaal Raasiku vallas. Mallavere on põline küla. Küla on esmamainitud 1241. aastal (Maleiafer). 18. sajandi lõpul rajati sinna karjamõis, mis küla mõisastas. Mõisa võõrandamisel 1920. aastatel rajati sinna asundustalud ja 1920. aastate lõpul võeti Mallavere nimi uuesti kasutusele. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 28.10.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Mallavere Eesti kohanimeraamat. Vaadatud 2. veebruaril 2024
Joseba Zaldúa

Joseba Zaldúa Bengoetxea (sündinud 24. juunil 1992 Donostias) on Hispaania jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis Cádiz. Ta alustas klubikarjääri Real Sociedadis. Aastatel 2011–2014 mängis ta põhiliselt klubi reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. Real Sociedadi põhimeeskonnas debüteeris ta 2013. aasta novembris. Hooajal 2017–2018 oli ta Real Sociedadist laenul Hispaania kõrgliigaklubis Leganés. 21. jaanuaril 2018 lõi ta Leganéses mängides mängus Deportivo Alavési vastu oma esimese värava Hispaania kõrgliigas. Real Sociedadi meeskonnas lõi ta esimese värava 12. mail 2019 mängus Madridi Reali vastu. 2022. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Cádiziga. 2016. aastal debüteeris Zaldúa Baskimaa jalgpallikoondises. Real Sociedad Copa del Rey: 2019–20