laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Valentina Tolkunova

Valentina Vassiljevna Tolkunova (Валентина Васильевна Толкунова; 12. juuli 1946 Armavir – 22. märts 2010 Moskva) oli vene laulja. 1964 astus ta Moskva Riikliku Kultuuriinstituudi kooridirigeerimise osakonda. 1966 sai ta konkursi kaudu Juri Saulski juhitud vokaal-instrumentaalorkestri (ВИО-66) laulusolistiks. 1971 lõpetas ta Gnessinite-nimelise Riikliku Muusikapedagoogika Instituudi. Tolkunova üleliiduline kuulsus lauljana sai alguse 1972. aastal, kui ta esitas luuletaja Lev Ošanini juubelikontserdil Moskvas helilooja Vladimir Šainski laulu "Ah, Nataša". 1973. aаstal sai Tolkunovast Moskontserdi solist. Vene NFSV teeneline kunstnik (1979) Vene NFSV rahvakunstnik (1987) 2009. augustis avastati Tolkunoval pahaloomuline ajukasvaja. Pärast 16. veebruaril Valgevenes Mogiljovis toimunud kontserti viidi ta kiirabiga kohaliku haigla reanimatsiooniosakonda. Hiljem viidi ta üle Botkini haiglasse. 22. märtsil 2010 kell 6 hommikul langes ta koomasse ja suri. Hüvastijätt lauljaga toimus 24. märtsil, ta maeti Moskva Trojekurovo kalmistule. Tolkunova surma puhul avaldasid kaastunnet Venemaa president Dmitri Medvedev ja Moskva ja kogu Venemaa patriarh Kirill. Tolkunova esimene abikaasa oli helilooja ja orkestrijuht Juri Saulski, see abielu kestis viis aastat. 1979. aastal abiellus laulja ajakirjaniku ja kirjaniku Juri Paporoviga, sellest abielust on poeg Nikolai. Lauljatari vend Sergei Tolkunov on samuti laulja; ta esines koos õega kontsertidel.
Harilik aeduba

Harilik aeduba ehk türgi uba on liblikõieliste sugukonna aedoa perekonda kuuluv üheaastane rohttaim. Juurestik on hästi arenenud. Põhiline juuremass asub pindmises kihis, kuid juured võivad tungida ka kuni 1 m sügavusele. Vars võib olla erineva pikkusega. Eristatakse puhmikulisi (25–45 cm kõrgusi), poolväänduvaid (kuni 1,5 m) ja väänduvaid (2–5 m) vorme. Viljaks on kaun, mis võib olla väga varieeruva kujuga – sirge, kõver, lame, silinderjas. Seemned on mitmesuguse värvusega: valged, kollakad, mustad, pruunid, kirjud jne. Kujult võivad seemned olla elliptilised, ruljad või neerukujulised. Pärineb Kesk- ja Lõuna-Ameerikast. Aedoa kaunu kasutatakse aedviljana. Toiduks tarvitatakse poolvalminud kaunu ja seemneid termiliselt töödeldult või konserveeritult. Toored kaunad ja seemned on lektiinisisalduse tõttu mürgised. Euroopa suurimad kasvatajad on Itaalia, Hispaania, Belgia, Kreeka ja Rumeenia. 2017. aastal toodeti 110 riigis 24,2 mln tonni aeduba. Põlduba "Food and Agriculture Organization of the United Nations". faostat.fao.org (inglise). Vaadatud 10.11.2019. Harilik aeduba andmebaasis eElurikkus
Puhkepäev

Puhkepäevadeks loetakse Eestis üldiselt laupäeva ja pühapäeva. Laiemas tähenduses on puhkepäev töövaba ehk tööst puhkamise päev, samuti on puhkepäevad kehtivad riiklikud pühad. Rahvuspüha, mis on puhkepäev – 24. veebruar – iseseisvuspäev, Eesti Vabariigi aastapäev Riigipühad ja puhkepäevad on: 1. jaanuar – uusaasta; suur reede; ülestõusmispühade 1. püha; 1. mai – kevadpüha; nelipühade 1. püha; 23. juuni – võidupüha; 24. juuni – jaanipäev; 20. august – taasiseseisvumispäev; 24. detsember- jõululaupäev; 25. detsember- esimene jõulupüha; 26. detsember – teine jõulupüha Uusaastale, Eesti Vabariigi aastapäevale, võidupühale ja jõululaupäevale vahetult eelnevat tööpäeva lühendatakse Eestis töö- ja puhkeaja seaduse järgi kolme tunni võrra. "Pühade ja tähtpäevade seadus". Vaadatud 11.02.2018. "Töö- ja puhkeaja seadus". Vaadatud 11.02.2018. Pühade ja tähtpäevade seadus Töölepingu seadus
Eesti Ettevõtjate Erakond

Eesti Ettevõtjate Erakond (EEE) oli Eesti erakond. Erakond kasvas välja 1988. aastal tegevust alustanud Eesti Kooperatiivide ja Eraettevõtjate Liitude Assotsiatsioonist. Oli esimeseks ja mõnda aega ainsaks erakonnaks, mis oma programmilistes dokumentides pani suure rõhu majandusküsimuste lahendamisele ja propageeris eraettevõtlust. EEE asutamiskongress toimus 2. märtsil 1990. Esimeheks valiti Tiit Made. EEE määratles end tüüpilise parempoolse turumajandust idealiseeriva erakonnana, seades oma programmis eesmärgiks Eesti iseseisvuse taastamise. Ainsa tollase erakonnana räägiti vajadusest lülitada Eesti rahvusvahelisse majandusintegratsiooni süsteemi, luua Balti riikide ühisturg, sõlmida tihedad majandusalased koostöösidemed Põhjamaadega, orienteerida pärast iseseisvuse saavutamist Lääne-Euroopa turule ja eemalduda Venemaa turust, saada esialgu eristaatus Euroopa Ühenduse (hilisem Euroopa Liit) juures alustades samal ajal pürgimist selle täisliikmeks saamiseks. Et erakond registreeriti Ülemnõukogu Presiidiumis alles pärast Ülemnõukogu valimisi, siis polnud oma nimekirjaga valimistel osalemine võimalik. Tiit Made sai aga 1990. aasta Eesti NSV Ülemnõukogu valimistel isikumandaadi. 1992. aasta Riigikogu valimistel ei ületanud EEE vajalikku 5% häälte künnist ja jäi kompensatsioonimandaatide jaotamisest eemale. Tiit Made sai taas isikumandaadi. Et EEE-l puudus võimekas organisatsiooniline kaader ning valijaskond oli suhteliselt piiratud, otsustas EEE Keskvolikogu võtta vastu Keskerakonna liitumisettepanek. Erakondade liitumisotsusele kirjutasid Edgar Savisaar ja Tiit Made alla novembris 1994. Suurem osa EEE liikmetest astus isikliku avalduse kohaselt seejärel Keskerakonda. Loomisel olnud Reformierakonna liitumisettepanek tuli alles pärast selle otsustuse tegemist. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. aprill 2012. Vaadatud 23. märtsil 2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Munguba

Munguba on liblikõieliste sugukonda ja vigna ehk lehmaherne perekonda kuuluva taime mungvigna seeme. Mungvigna on üks Kesk-Aasia tähtsamaid kaunvilju. Enamasti on mungoad rohelised, kuid 200 erineva mungoa sordi hulgas on ka kuldkollaseid, pruune, oliivrohelisi ja lillakaspruune ning nii ühevärvilisi kui täpilisi seemneid. Aasia maades mungoad sageli püreestatakse või jahvatatakse jahuks, mida näiteks Hiinas kasutatakse nuudlite valmistamiseks. Mungoa tõusmeid ehk "mungoa idusid" kasutatakse sageli vokkide ja salatite koostisosana. Tooreid kaunu valmistatakse ja serveeritakse samamoodi nagu aedoa kaunu.
Mungvigna

Mungvigna ehk mung ehk aasia uba ehk mašš (Vigna radiata) on liblikõieliste sugukonda ja vigna perekonda kuuluv rohttaim. Oletatavasti Indiast pärit mungvigna vili munguba on aasia aedoaliikidest tuntuim ning Kesk-Aasia tähtsaim kaunvili. Taim kasvab 0,3–1,2 meetri kõrguseks. Pikad, peened ja veidi karvased kaunad on 2,5–10 sm pikkused ning sisaldavad 10–20 pisikest 3,2–5 mm pikkust ja umbes 3 mm paksust seemet.
Vigna

Vigna ehk lehmahernes (Vigna) on taimeperekond liblikõieliste sugukonnast. Perekond on nime saanud 17. sajandil elanud itaalia botaaniku Domenico Vigna järgi. Selles perekonnas Eesti pärismaiseid liike pole. Toiduks kasutatakse näiteks sellesse perekonda kuuluvat munguba. Vigna aconitifolia Vigna angularis – asukivigna ehk kandiline aeduba; vili: asukiuba Vigna caracalla Vigna debilis Vigna dinteri Vigna lanceolata Vigna lanceolata var. filiformis Vigna lanceolata var. lanceolata Vigna lanceolata var. latifolia Vigna luteola Vigna marina Vigna maritima Vigna mungo – urdvigna ehk india aeduba ka urd; seeme: urduba Vigna o-wahuensis Vigna parkeri Vigna radiata – mungvigna ehk mung; seeme: munguba Vigna speciosa Vigna subterranea – maavigna ehk maa-lehmahernes; seeme: maauba Vigna trilobata Vigna umbellata Vigna unguiculata – harilik vigna ehk harilik lehmahernes; seeme: silmuba Vigna unguiculata ssp. cylindrica – rullvigna ehk katjang Vigna unguiculata ssp. dekindtiana Vigna unguiculata ssp. sesquipedalis – spargelvigna ehk spargeluba Vigna unguiculata ssp. unguiculata Vigna vexillata Vigna vexillata var. angustifolia Vigna vexillata var. youngiana
Mõõksaba

Mõõksaba (Xiphophorus) on kalade perekond, mis on väga levinud akvaariumikaladena. Ta pärineb Lõuna-Mehhikost. Mõõksabasid leidub rohelisi, punaseid, hallikaid ja ka kirjusid. Ta elab teiste kalaliikidega sõbralikult(välja arvatud nendega, kes teda söövad, või keda tema sööb). Mõõksaba keskmine kasv on 10cm. Talle sobib vesi 24-26 kraadi juures. On kõigesööja(sööb nii elustoitu, helbeid, graanuleid, kurki jms). Mõõksaba on eluspoegija, mis tähendab seda, et ta ei koe vaid sünnitab. Korraga võib maime olla 10-200. Enne paaritumist ujuvad isased kalad emase ümber (õiget, kui ka tagurpidi). Nad trikitavad ja käituvad kummaliselt. Isase kala tunneb ära tema pika "mõõga" järgi, mis on tema ümara saba pikenduseks. Noorel kalal seda veel pole. Sellel ajal saab isast kala ära tunda pärakuuime järgi. See on neil piklik. Emasel kalal "mõõk" puudub ja pärakuuim on ümar.
Heino Kostabi

Heino Kostabi (19. mai 1933 Petseri – 22. märts 2021) oli Eesti insener ja poliitik. Ta sündis töölisperekonnas. Isa Jaak Richard Kostabi töötas tislerina-puusepana, ema Ella Kostabi (sündinud Oper) tegeles õmblus- ja käsitööga. Ta lõpetas Petseri algkooli, seejärel 1948. aastal mittetäieliku keskkooli ja 1952. aastal keskkooli. 1957. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajanduse mehhaniseerimise teaduskonna insener-mehaanikuna (diplom kiitusega). 1971–1976 oli ta aspirant Leningradi oblastis Puškinis (endises Tsarskoje Selos) asunud Loodetsooni Põllumajanduse Mehhaniseerimise ja Elektrifitseerimise Projekteerimis-Tehnoloogilise Teadusliku Uurimise Instituudis. 1977. aastal kaitses tehnikateaduste kandidaadi kraadi. 1957–1958 Orava MTJ, insener-kontrolör 1958–1960 Orava sovhoos, automajandi juhataja 1960–1990 Veriora sovhoos, peainsener-mehaanik, direktori asetäitja, direktor 1990–1992 Eesti NSV Ülemnõukogu ja Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, maarahva saadikurühma aseesimees, Wabariiklaste fraktsiooni esimees, Ülemnõukogu Presiidiumi liige Ta on olnud ENSV Ülemnõukogu VI koosseisu saadik, kohalike omavalitsuste mitmete koosseisude saadik ja Eesti Kongressi saadik. Osalenud mitmesugustel ühiskondlikel ametipostidel ametiühingute ja parteiorganite, kohtute, rahvamaleva, ühiskondlike autoinspektorite, rahvarinde, EELK Kirikukogu XXVI koosseisu, Võru praostkonna, EELK Petseri Peetri koguduse jt töös ja tegevuses. On olnud raamatu „Kaks otsustavat päeva Toompeal” (1996) koostamistoimkonna esimees kogumiku „Omariiklust taastamas”(2001) koostaja kogumiku „Baltimaad hävitatud omariiklust taastamas” (2009) koostaja Koostas kogumiku "Vundamendi taastamine iseseisvale riigile. Dokumente, materjale ja meenutusi Eesti Vabariigi Ülemnõukogu tegevusest aastatel 1990–1992".Täiendatud väljaanne. (2012). Aastatel 1966–1990 kuulus ta NLKP-sse. Wabariiklaste erakonna asutajaliige kuni selle erakonna liitumiseni. Riigivapi IV klassi teenetemärk 2002 Riigivapi III klassi teenetemärk 2006 Ta oli abielus. Ta oskas eesti, vene ja saksa keelt. Tema hobideks olid lähiajalugu, mesindus, muusika, autod. Vundamendi taastamine iseseisvale riigile
Robert Oetjen

Robert Oetjen (õieti Robert Gustav Oetjen; sündinud 1970 USA Connecticuti osariigis New Havenis) on Ameerika päritolu Eesti looduskaitsetegelane ja arborist. Ta on töötanud Eestimaa Looduse Fondis ja Palupõhja looduskoolis. Ta on Looduskaitseühingu Kotkas juhataja, Alam-Pedja looduskaitseala hoidja. Robert Oetjen tuli Eestisse 1992. aastal USA Rahukorpuse vabatahtlikuna, pool aastat enne Indiana ülikoolis kirjanduse ja ajaloo õpingute lõpetamist. Kaks aastat töötas ta Elva keskkoolis . Õppis ära eesti keele ja hindab kohalikku eluviisi: "Eestlase loodus- ja maalähedus on jätnud mulle sügava mulje ning on kahtlemata üks omapära, mis eristab teda teistest rahvustest, keskmisest ameeriklasest kindlasti." 2020. aasta seisuga on ta arborist ja puittaimede hindaja ning Palupõhja looduskooli juhataja. 2012 Eesti looduskaitsemärk Malle Elvet. Atlasest näpuga Eestit otsinud ameeriklane juhib Alam-Pedja looduskaitseala Lounaleht.ee, 07.07.2009. Vallo Nuust, Alam-Pedja kaitseala hoiab Robert Oetjen. Postimees 2004.[alaline kõdulink] "Looduskool õpetab kevade märkamist", Loodusesõber nr. 1, 2006. Robert Oetjen eelistab Eestit Ameerikale. (vaadatud 27.08.216) Robert Oetjen: "Kui süsteem suudab kustutada sära Sinu silmades, siis liigu mujale."(vaadatud 27.08.2016) Eeva-Liisa Orula. Keskkonnahariduse koolituspäev "Päev metsas: mis on püsimetsandus ja kuidas seda hariduses tutvustada?" Keskkonnaharidus.ee, 19.10.2020.
Jaak Lippmaa

Jaak Lippmaa (sündinud 23. oktoobril 1961) on eesti füüsik. Ta lõpetas 1979. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1984. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika erialal. Ta on tegelenud interneti, .ee domeeninduse ja side (sealhulgas Valitsusside asutuse Valitsusside) korraldamisega Eestis. Tema isa oli füüsik Endel Lippmaa ja vend on füüsik Mikk Lippmaa. Lippmaad loobuvad Eesti interneti kontrollist , ekspress.delfi.ee, 20.12.2012 Jaak Lippmaa kaotas usalduse, www.ohtuleht.ee, 30. august 2001 Jaak Lippmaa pääses kriminaalasjast, www.aripaev.ee, 6. august 2001
Ainete puhastamine

Ainete puhastamine tähendab olemasolevast materjalist nõutud puhtusastmega komponendi eraldamist või aines esinevate (kahjulike) lisandite kõrvaldamist. Praktikas tuleb looduslikust või sünteetilisest produktist tihti eraldada individuaalne puhas komponent. Käitlusmeetodite mahukus võib olla mikrogrammidest tonnideni olenevalt eesmärgist: aine keemiline identifitseerimine (analüüs), laboratoorse preparaadi saamine või tööstuslik tootmine. Joogivee puhastamine tähendab eelkõige käitlemist viimaks mikrobioloogilise saaste ja kahjulike keemiliste ainete sisalduse näitajad nõutud normidesse. Ainete puhastamiseks kasutatakse suurt osa samu protseduure ja protsesse, mida kasutatakse ainete segu komponentide lahutamiseks, mis põhinevad komponentide (lisandite) mehaaniliste, füüsikalis-keemiliste ja keemiliste omaduste erinevustel. Puhastamisel tuleb soovitud tulemuse saavutamiseks kasutada erinevate meetodite kombinatsioone. Paljudel juhtudel on vajalik teatud protseduure mitu korda korrata. Suure efektiivsusega ainete lahutusmeetodid on näiteks fraktsioneeriva destillatsiooni meetodid, kus loendamatu arv kordi korduvad aurustumine ja kondensatsioon. Ainete muundamine selektiivses keemilises reaktsioonis või derivatiseerimisreaktsiooni kaudu osutub efektiivseks juhul, kui moodustuvad esmastest erinevate omadustega ühendid, nii et neid on võimalik eraldada mingi mehaanilise või füüsikalis-keemilise meetodiga. Näiteks sadestusreaktsiooniga viiakse teatud komponent/komponendid sademesse ja eraldatakse filtrimisega. Ainete puhastamisel on põhimõtteliselt tegu ainete lahutamisega, seega lahutusmeetoditega. Puhastusmeetodite valik sõltub oluliselt materjali koostisest, protsessi eesmärgist ja mastaabist. Lahutusmeetodid Ainete kuivatamine Veepuhastus
Billingeni katastroof

Billingeni katastroof oli Balti jääpaisjärve ühinemine Atlandi ookeaniga Kesk-Rootsis Billingeni lavamäe juures, mis tõi kaasa suure ja väga kiire veetaseme languse Läänemere nõos. See omakorda tähendas suure osa Lääne- ja Põhja-Eesti vabanemist vee alt. Billingeni katastroofi tagajärjel kujunenud Läänemere uut järku nimetatakse Joldiamereks. Veetaseme langus oli umbes 25 meetrit. Billingeni katastroofi toimumisajaks on varvokronoloogia abil mõõdetud 8213 aastat eKr, mis on pikka aega olnud kasutatav dateering. Selle järgi peab ajaarvamist ka maausuliste sirvikalender. Hiljem on varvokronoloogilist skaalat täpsustatud ning saadud võimalikuks ajaks 8305 eKr Mõnedel andmetel on varasem saviviirgude (varvide) lugemine arvatud ebatäpseks ning hinnatud, et see sündmus leidis aset juba umbes 9600 eKr. Viga toetasid radiosüsiniku meetodil tehtud mõõtmised: esialgu andsid need Billingeni katastroofi toimumisajaks samuti umbes 8300 eKr, kuid hilisemad parandused on seda 1300 aasta võrra varasemaks nihutanud. sirvikalender Björck, Svante 1995. A review of the history of the Baltic Sea, 13.0-8.0 ka BP. Quaternary International 27: 19-40. "Läänemeri hilisjääajal". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. aprill 2009. Vaadatud 23. märtsil 2010. Sauramo, Matti 1923: Studies on the Quaternary varve sediments in southern Finland. Bulletin de la Commission Geologique de Finlande 60: 1–164. Mörner, Nils-Axel 1977. Varve chronology on Södertörn: Recording and dating of the “drainage” of the Baltic Ice Lake and correlation with the Finnish varve chronology. GFF: Journal of the Geological Society of Sweden 99(4): 423-425. Geological/Geotechnical Investigations[alaline kõdulink] Björck, Jonas, jt. 2002. An event stratigraphy for the Last Glacial–Holocene transition in eastern middle Sweden: results from investigations of varved clay and terrestrial sequences. Quaternary Science Reviews 21(12/13): 1489–1501. Aivar Kriiska, Andres Tvauri. Eesti muinasaeg. Tallinn: Avita, 2002, lk 13 ja 25.
Lõngused

Lõngused, ka motolõngused, olid 1950. aastate teisel poolel Eestis kujunenud noorte subkultuur, õieti valitsevate või ametlike ringkondade poolhalvustav tõlkenimetus nii Eesti kui välismaa rockerite kohta. Samad või analoogilised subkultuurid Lääne-Euroopas ja USA-s kandsid nimetusi rockerid, teddyboyd, Greasers (USA) või raggare (Skandinaavia). Eestikeelne tõlkenimetus lõngused pärineb Juhan Smuulilt. (Sõna rocker tähendab inglise keeles 'rappuja' või 'kõikuja', aga seda võib tõlkida ka kui 'lõnkuja' või 'lõngus'. Eesti lõngused ise nimetasid ennast rockeriteks. Lõngused olid üks esimesi noorte subkultuuri ilminguid Nõukogude Eestis ning see põhjustas ühiskonnas hulgaliselt kriitikat ja diskussioone. Maailmasõdade vahelisel ajal olid Eestis eksisteerinud juba graadepoisid, shimmypoisid ja schickid. Lõngustele järgnev subkultuur oli hipid. Lõngustele oli iseloomulik eriline, lõnkuv kõnnak, kitsad püksid, batad (inglise keeles nancy boy shoes, stompers või creepers), metallesemete kasutamine, agressiivne käitumine ja kalduvus tavakodanikke šokeerida. Kasutati erilist venitatud kõnemaneeri ja slängi. ("Segens, krae, kuhu kursid?" - "Mul täna kärulükkamine.") jne. Muusikas eelistati rock'n'rolli. Tähtsamad kogunemiskohad olid Tallinnas Viru tänava alguses ning Tartus Raekoja platsi ja Rüütli (tol ajal 21. juuni) tänava nurgal. Lõnguste subkultuuri on kirjeldanud oma jutustustes Teet Kallas ja poeesias Arvi Siig. "Käes kirjud lehed, sügis käib nüüd laialt kui mees, kes plankudele peoafišše kleebib. Rändlindudena Viru nurgal aial reas poisid, seljas plastikaadist keebid. Ma neid ei tunne. Minu ajal, tollal, siin kogunesid hoopis teised vennad. Siin käisid Viru Hirm ja Nõmme Krahv ja Dollar ning nähti hulkumas siin vahel ka mind ennast." Arvi Siig november 1997, Sulev Vedler, Viru Aabram olevat kahemeetrine ambaal, kes kogub tunni ajaga 500 poissi oma lipu alla!
Rosen

Rosen on mitmetähenduslik sõna: Rosen (punane), baltisaksa aadlisuguvõsa Rosen (valge), baltisaksa aadlisuguvõsa
Arnd Peiffer

Arnd Peiffer (sündinud 18. märtsil 1987 Wolfenbüttelis Alam-Saksi liidumaal) on Saksamaa laskesuusataja. Peiffer sai 2008. aastal Ruhpoldingis juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali nii 10 km sprindis, kui ka 4x7,5 km teatesõidus. Esimesel täiskasvanute rahvusvahelisel võistlusel 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Pyeongchangis kuulus ta pronksmedali võitnud Saksamaa võistkonda nii 4x7,5 km teatesõidus kui ka 2x6+2x7,5 km segateatesõidus. Ta suusatas mõlemal võistlusel kolmandat vahetust. Maailma karikasarjas võistles Peiffer esimest korda 8. jaanuaril 2009 Oberhofis, kus kuulus teise koha saanud Saksamaa 4x7,5 km teatesõidu võistkonda. Samas peetud 10 km sprindis sai ta seitsmenda koha. Esimese poodiumikoha ja võidu sai ta sama aasta märtsis Hantõ-Mansiiskis 10 km sprindis. 2009.–2010. aasta maailma karikasarja Anterselva etapil sai ta 10 km sprindis esikoha ja oli järgmisel päeval peetud 12,5 km jälitussõidus teine. 2014 Sotšis hõbemedal 4×7,5 km teatesõidus 2009 Pyeongchangis pronksmedal 4x7,5 km teatesõidus pronksmedal 2x6+2x7,5 km segateatesõidus 2010 Hantõ-Mansiiskis maailmameister 2x7,5+2x6 km segateatesõidus 2016 Holmenkollenis hõbemedal 2×7,5+2×6 km segateatesõidus 2008 Ruhpoldingis pronksmedal 4x7,5 km teatesõidus pronksmedal 10 km sprindis Arnd Peiffer on seni (seisuga 4. jaanuar 2011) osalenud kokku 48 maailma karikasarja etapil ja jõudnud poodiumile 6 korda, millest 3 korda kõige kõrgemale astmele. Arnd Peifferi koduleht Arnd Peiffer IBU kodulehel (inglise)
Lõuna-Aafrika Liit

Lõuna-Aafrika Liit (inglise keeles Union of South Africa, hollandi keeles Unie van Zuid-Afrika, afrikaani keeles Unie van Suid-Afrika) oli Suurbritannia dominioon Aafrikas, Lõuna-Aafrika Vabariigi eelkäija. Lõuna-Aafrika Liit eksisteeris 31. maist 1910 kuni 31. maini 1961.
Mölnlycke

Mölnlycke on tiheasustusega paikkond Rootsis Västra Götalandi läänis, Härryda valla keskus. Asula asub Göteborgist 10 km ida pool. 2008. aasta lõpu andmetel on linna pindala 797 hektarit ja elanike arv 15 289. Statistical localities 2020 Statistical localities 2020 Härryda koduleht
Munga tänav

Munga tänav on mitme Eesti tänava nimi: Munga tänav Pärnus Munga tänav Tallinnas Munga tänav Tartus Munga tänav Viljandis
Essequibo

Essequibo on jõgi Lõuna-Ameerikas Guyanas, suurim jõgi Orinoco ja Amazonase vahel. Algab Guajaana mägismaalt. Voolab valdavalt põhja. Suubub Atlandi ookeani.
Byloti saar

Byloti saar on saar Kanadas Baffini lahes. Pindala 11 067 ruutkilomeetrit. Saarel ei ole alalisi elanikke. Saar on mägine, kõrgus kuni 1951 meetrit.
Buckinghami palee

Buckinghami palee (inglise keeles Buckingham Palace) on Suurbritannia monarhi ametlik residents pealinnas Londonis. Palee mõõtmed on 108 × 120 meetrit ja see on 24 meetrit kõrge. Põrandapinda on seal 7,7 hektarit. Buckinghami palee aed on suurim eraaed Londonis. Tänapäeval kuulub Buckinghami loss Suurbritannia riigile, mitte kuningaperele. Osa palee ruume on alates 1993. aastast augustis ja septembris ka külastajatele avatud. See on nimelt aeg, mil kuningapere lossis ei viibi. Lisaks sellele osaleb igal aastal umbes 50 tuhat inimest lossi aiapidudel, vastuvõttudel ja bankettidel. Aiapidusid korraldatakse aastas tavaliselt kolm, tavaliselt kõik juulis. Riik kulutab aastas Buckinghami paleele 15 miljonit naela. Palees töötab 450 inimest. Praeguse Buckinghami palee maa-ala esimene teadaolev omanik oli Edward Usutunnistaja. Hiljem on seda maa-ala korduvalt müüdud, kingitud ja konfiskeeritud. Nii on selle maa-ala omanikeks olnud William Vallutaja, Westminster Abbey mungad, Henry VIII ja James I. Kuid esimene loss ehitati sellesse kohta arvatavasti alles 1624. aastal. See põles 1674. aastal maha. Järgmisel aastal hakati ehitama uut lossi, mille nimeks sai Arlington House, sest selle rajas Henry Bennet, esimene hertsog Arlington. See on säilinud ja moodustab Buckinghami palee lõunatiiva. Bennet müüs lossi, mis oli tema pärusmõis, 1703. aastal kuninganna Anne'i soosikule John Sheffieldile, markii Normanbyle, kes sai 1703. aastal Buckinghami ja Normanby hertsogiks. Sheffield rajas Buckinghami lossi enamiku tänapäevaseid osi ja tema järgi on see ka nime saanud. Tema poolvend Charles Herbert Sheffield müüs lossi 1761. aastal kuningas George III-le 21 000 naelsterlingi eest, mis 2010. aasta seisuga vastab umbes 3 miljonile naelale. Sellest ajast kuni tänapäevani on Buckinghami palee olnud Suurbritannia kuningliku perekonna valduses. Esialgu elas lossis peamiselt George III abikaasa, kuninganna Charlotte, kes oma 15 lapsest tõi 14 ilmale Buckinghami palees. Kuningapere ametlikuks ja tseremoniaalseks residentsiks jäi St. Jamesi palee. George IV tellis Buckinghami palee põhjaliku ümberehituse uusklassitsistlikus stiilis. Ümberehitus läks väga palju maksma ja pärast George'i surma palkas tema noorem vend William IV teise, odavama arhitekti. 1837. aastast on Buckinghami palee kuningapere peamine elukoht ja esimese valitsejana elas seal püsivalt kuninganna Victoria. Pärast seda, kui Victoria 1861. aastal leseks jäi, eelistas ta siiski lossis mitte viibida, mistõttu kuni tema surmani 1901. aastal kasutati lossi suhteliselt vähe. Palee Victoria Memorial Palee enne ümberehituste algust 1913. aastal Windsori loss Balmorali loss  Buckinghami palee – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis