laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Heckler & Koch USP

Heckler & Koch USP (USP on saksakeelne lühend sõnadest Universale Selbstladepistole ehk eesti keeles 'universaalne iselaadiv püstol') on Saksamaa relvatootja Heckler & Koch GmbH toodetav poolautomaatne püstol. Püstoli kujundas Helmut Welde aastatel 1989–1992. Aluseks võeti USSOCOM-i tellitud H&K MK 23 MOD 0 (Heckler & Koch Mark 23). Püstol pidi asendama saksa armees P7 püstolit. Püstol on tõhus (efektiivne laskekaugus on kuni 50 meetrit (9 mm variant)) ja kaalub vähe (ilma salveta vaid 748 grammi – tavaline USP 9 mm variant). Püstolit toodetakse alates aastast 1993 kuni tänapäevani. Tootmises on mudelid, mis kasutavad kolme laskemoona, 9x19 mm Parabellum/NATO, .40 S&W (10×22 mm Smith & Wesson) ja .45 ACP (11,43×23 mm Automatic Colt Pistol) Püstoli variandid on USP, USP Elite, USP Match, USP Compact Tactical, USP Compact, USP Tactical, USP Expert, USP Combat Competition ja P8. Eestis kasutab Heckler & Koch USP-d Eesti kaitsevägi. Veel kasutavad USP-d Albaania (sõjavägi), Ameerika Ühendriigid (Maine'i politsei, piirivalve), Austraalia (sõjavägi ja politsei), Hispaania (sõjavägi ja politsei), Iirimaa (sõjavägi), Kreeka (politsei ja rannavalve), Leedu (sõjavägi), Luksemburg (politsei), Malaisia (politsei), Poola (sõjavägi), Portugal (politsei, rannavalve ja õhuvägi), Prantsusmaa (merevägi ja õhuvägi), Saksamaa (sõjavägi ja politsei), Singapur (politsei) ning Taani (sõjavägi ja politsei). "H&K MK 23". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. veebruar 2015. Vaadatud 10. veebruaril 2015. Heckler & Koch MARK 23 Lara Croft: Tomb Raider, H&K USP Match "H&K USP". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. märts 2015. Vaadatud 10. veebruaril 2015. "H&K Compact". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. veebruar 2015. Vaadatud 10. veebruaril 2015. "H&K SD". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. veebruar 2015. Vaadatud 10. veebruaril 2015. Eesti kaitseväe põhipüstol Heckler & Koch USP, mil.ee, 17. september 2013 04. mai 2006, Armeepüstolid, Tehnikamaailm EKL: Sõjanduskeel Internet Movie Firearms Database: Heckler & Koch USP HK USP Pistol, youtube.com
USP

Heckler & Koch USP Lõuna-Vaikse ookeani ülikool (University of the South Pacific)
Hugo Ploomipuu

Hugo Ploomipuu (2. aprill 1891 Singa küla, Mõniste vald, Võrumaa – 20. aprill 1942 Sevurallagi vangilaager, Sosva, Sverdlovski oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). Sündis talupoja peres Singa külas Mõniste vallas Võrumaal, lõpetas Valgas gümnaasiumi. Teenis Venemaa tsaariarmees aastail 1914–1917. Sai lipniku auastme 1915. aastal, viimane Venemaa keiserliku armee auaste oli staabikapten. Teenis Eesti kaitsejõududes aastail 1919–1940, Tallinna 2. kaitsepataljoni ülem, Petseri komandant, viimati Kaitseliidu Petseri maleva pealikuna kolonelleitnandi auastmes. Vabastati tegevteenistusest 31. augustil 1940, misjärel kolis perega äia tallu Verioral. 18.02.1931/17.02.1939 teostas perenime muudatuse Hugo Ploomipuu -> Hugo Ploompuu. Hugo Ploomipuu oli Kaitseliidu Petseri maleva pealik alates aastast 1928 kuni Kaitseliidu likvideerimiseni 1940. aasta juunis. Küüditati kodutalust koos naise Eugenia ja tütre Õiega. Viidi Sevurallagi vangilaagri 9. jaoskonda Sosvasse. Erinõupidamine mõistis Ploomipuu 4. märtsil 1942 § 58–13 alusel surma. Hukati Sverdlovski vanglas. Kaitseliidu Valgerist 1935 Kotkaristi III klassi teenetemärk 1940 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk 2005. aasta 20. aprillil avati Võru kalmistul Kaitseliidu Võrumaa maleva tellimisel valminud Hugo Ploomipuu mälestuskivi, mille autor on Helmut Hiisma. Valdur Raudvassar. Pealiku tagasitulek[alaline kõdulink] Oma Maa nr 65, mai 2005. Hugo Ploomipuu sai mälestuskivi. Kaitse Kodu! 2005, nr 1–2, lk 5. Jaak Pihlau. Auraamat Eesti Vabariigi kaadriohvitseridele. Tallinn: Umara 2007, lk 301. Andmekogu Eesti ohvitserid 1918-1940: Hugo Ploomipuu Andmekogu Eesti ohvitserid 1918-1940: Hugo Ploomipuu Foto: KL Petseri maleva pealiku kolonelleitnant Hugo Ploomipuu kenotaafi avamine Võru kalmistul 20. aprillil 2005.[alaline kõdulink] ajalugu.kaitseliit.ee Andmekogu Eesti ohvitserid 1918-1940: Hugo Ploomipuu Foto: KL Petseri maleva pealiku kolonelleitnant Hugo Ploomipuu kenotaafi avamine Võru kalmistul 20. aprillil 2005. Mari-Anne Leht. Võru kalmistul avati Kaitseliidu Petseri maleva pealiku mälestuskivi. Võrumaa Teataja, 21. aprill 2005.
George Romanes

George John Romanes (19. mai 1848 – 23. mai 1894) oli Kanadas sündinud inglise evolutsioonibioloog ja füsioloog. Ta oli üks võrdleva psühholoogia rajajaid. Ta uuris tajuprotsesside evolutsiooni ja sarnasust inimese ja teiste loomade vahel. 1879 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks
Gosport

Gosport on linn ja mittelinnaringkond (borough) Lõuna-Inglismaa rannikul Hampshire'is Solenti väina ääres. Kuni 20. sajandi viimase veerandini oli linn tähtis merendus- ja sõjanduskeskus, mis oli seotud Portsmouthi sadama infrastruktuuri kaitse ja varustamisega. Elanike arv on 79 200 (2007). Portsmouth http://www.citypopulation.de/UK-Cities.html Gosporti omavalitsuse veeb
Solenti väin

Solenti väin (inglise keeles The Solent) on väin La Manche'i väina põhjaosas Suurbritannia saare ja Wighti saare vahel. Väina ääres on kaks linna – Southampton ja Portsmouth. Solenti väin on hästi laevatatav. Väina läbivad nii reisi- kui ka sõjalaevad, lisaks harrastatakse väinas purjetamist. Minevikus, kui maailmamere tase La Manche'is oli madalam ja Suurbritannia oli mandriga ühendatud, asus praeguse väina kohal jõeorg. Meretaseme tõusu tõttu muutus see väinaks. Väina alal voolanud jõest on järele jäänud Frome'i jõgi. Tollast Frome'i jõge nimetatakse ka Solenti jõeks. Kunagi Solenti jõkke suubunud Avoni, Itcheni ja Testi jõgi suubuvad tänapäeval väina. Looded on väinas suured; nad on väina pinnast välja kandnud ja väina süvendanud. Julius Caesar kirjutas oma teoses "De bello Gallico", et tema sõdurid läksid mõõna ajal jalgsi Wighti saarele, mis näitab, et tollal oli väin märksa kitsam ja madalam. Inimasustuse jälgi on väina rannikult leitud nii esiajast, Rooma ajast kui ka anglosakside ajast. Nende põhjal on järeldatud, et veetase on kogu selle aja jooksul tõusnud. Normannide dünastia ajast pärinevad teated pärast üleujutust maa-alade merre kadumise kohta ning väinast on leitud kivihoone, eeldatavalt kiriku varemed. Samasugune maa vajumine toimub La Manche'i teisel kaldal Hollandis, kuid seal kaitsevad mere pealetungi eest tammid, mida Solenti väinas ei ole. Solenti väina keskel on saar Bramble Bank, kus igal aastal kõige madalama mõõna ajal toimub kriketimatš, ehkki see jääb sageli tõusu pealetuleku tõttu lõpetamata.
Nikolai Kropotkin

Vürst Nikolai Dmitrijevitš Kropotkin (vene keeles Николай Дмитриевич Кропоткин; 6. juuni 1872 Harkiv – 11. oktoober 1937 Berliin) oli Venemaa riigitegelane. Ta oli tõeline riiginõunik, keiser Nikolai II tseremooniameister, Kuramaa asekuberner 27. juulist 1907 kuni 16. maini 1912 (kuberneri kohusetäitja 23. juuli – september 1910) ja Liivimaa asekuberner 17. maist 1912 kuni 1915. Pärast revolutsiooni ja mõisate riigistamist emigreerus ta Prantsusmaale. Kropotkinite vürstisuguvõsa kanti 1899. aastal Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse (nr 449) õigusega kirjutada nimi "Vürst von Kropotkin". Tema vanemad olid Harkovi kindralkuberneriks olnud kindralmajor vürst Dmitri Nikolajevitš Kropotkin (1836–1879) ja Sigulda mõisa omanik krahvinna Olga von der Borch (surnud 1898). Tema isa mõrvati 9. veebruaril 1879 revolutsionäär G. Goldenbergi poolt ja pärast ema surma 1898 päris ta Borchidele kuulunud Sigulda mõisa, mis oli nende valduseks saanud abielu kaudu kunagise kindralkuberneri George Browne tütrega, ning vanemate ehitatud mõisa uue härrastemaja (läti Jaunās pils) ehk Kropotkini palee. 25. juulil 1893 abiellus ta Marie Charlotte Sophie von Richteriga (1871–1945), kes oli Venemaa jalaväekindrali ja kindraladjutandi Otto von Richteri (1830–1908) ning Elisabeth von Richteri (1841–1916) tütar. Abikaasa ema ja kaksikust vend kontradmiral Otto Theodor von Richter (1871–1920) said 13. märtsil 1908 Venemaa keisrilt parunitiitli. Neil oli kaks poega: Dmitri Nikolajevitš (1895 Liivimaa−1931 Berliin), polkovnik Georgi Nikolajevitš (1903–1911) Justīne Volkova: Izzināt dzimtas saknes Läti Õigeusu Kirik. 2. november 2007 (läti keeles). Valērijs Zaicevs: „Cilvēks, tāpat kā koks, nevar dzīvot bez saknēm”, Läti Õigeusu Kirik, 1. juuni 2006 (läti keeles) Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1, Band 1: Livland, Görlitz, 1929, lk.172–173 Vürst Kropotkini teenistusmälestusi. 1905. a. rahutused. Karistussalkade tegevus Baltimaal. Kindral-kuberner parun Möller-Sakomelski, krahv Grabbe, kindralid Orlov, Verschinin, Sollogub, Meinard, Vendt. Läbirääkimised Eesti ja läti presse esitajatega., Postimees 15. detsember 1930, lk.4
Undress to the Beat

"Undress to the Beat" on Jeanette Biedermanni seitsmes stuudioalbum. See anti Saksamaal välja 20. märtsil 2009. Plaat jõudis Saksamaa albumite edetabelis 13. kohale. "No Rules" – 03:22 "Undress to the Beat" – 03:47 "Chasing a Thrill" – 03:31 "Teach Me How to Say Goodbye" – 03:49 "Wild at That" – 03:17 "Feline" – 03:30 "Solitary Rose" – 03:02 "Freak Out" – 03:50 "In Or Out" – 03:37 "I Feel Love" – 04:07 "Material Boy (Don't Look Back)" – 04:20 "This Love" – 03:13 "All Mine" – 03:31 "Undress to the Beat" (Eddie Thoneick dub remix) – 05:32 "Undress to the Beat" (Alex Os'kin & Michael Haase remix) – 08:41 "Undress to the Beat" (Infrarohd remix) – 03:49 "Walking Through the Fire" – 03:23 "Don't Forget to Say I Love You" – 04:21 "Discographie Jeanette". AustrianCharts.at. Hung Medien. Retrieved 1 April 2009. "Chartverfolgung / Jeanette / Longplay". MusicLine.de. PhonoNet. Retrieved 1 April 2009. "Discography Jeanette". SwissCharts.com. Hung Medien. Retrieved 1 April 2009.
Nikolai Zvegintsov

Nikolai Aleksandrovitš Zvegintsov (ka Zvegintsev, Swegintsow, vene Николай Александрович Звегинцов (Звегинцев); 28. aprill 1848 – 26. veebruar 1920 Kopenhaagen) oli Venemaa riigitegelane. Ta oli Voroneži kubermangu aadelkonna peamees (1882–1888), Smolenski tsiviilkuberner (1902 – 27. juuni 1905), Liivimaa tsiviilkuberner 17. augustist 1905 kuni 23. novembrini 1914, salanõunik ja senaator. Ta abiellus Anna Vonljarskajaga (surn.1937). Abielust sündis: Anna (1870–1950), abiellus tõelise riiginõuniku vürst Vladimir Mihhailovitš Volkonskiga (1868–1953) Seejärel abiellus ta 1890 Olga Staël von Holsteiniga (1869–1938), kes oli Kodasoo mõisas sündinud kindralleitnandi Nikolai Staël von Holsteini (1833–1887) ja Sophie d'Andraulti (1846–1920) tütar. Sophie d'Andrault oli senaator Theodor d'Andrault (1804–1885) tütar ja jalaväekindral Louis Alexandre Andrault de Langéroni (1763–1831) pojatütar. Abielust sündis: Vladimir (1891–1973), sõjaajaloolane, emigreerus välismaale; sõjaajaloolase Vladimir Vladimirovitš Zvegintsovi (1914–1996) isa Pärast Nikolai Zvegintsovi surma abiellus lesk Olga 1921 Pariisis Venemaa salanõuniku ja senaatori Theodor Oomiga (1863–1945)., kes oli ka ise lesestunud abielust ratsaväekindral Konstantin von Strandmanni (1829–1913) tütre Madeleine von Strandmanniga (186.–1913). http://www.worldstatesmen.org/Latvia.htm "ЗВЕГИНЦЕВ НИКОЛАЙ АЛЕКСАНДРОВИЧ 1848-1920". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. veebruar 2009. Vaadatud 19. juunil 2009. ХРОНОС: Волконский Владимир Михайлович Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2, 1.2: Estland, Görlitz, 1930 lk.369 Jevgeni Pšelov: Рюриковичи : 1000 лет одного рода : история династии, Olma Press 2001 lk.162 http://bogorodsk-noginsk.ru/rodoslovie/alyabyevy.html Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1, 1: Livland, Görlitz, 1929 lk.195
Illustrated London News

The Illustrated London News (otsetõlkes 'selgitavate piltidega Londoni uudised') oli ajakiri, mille esiknumber ilmus 14. mail 1842 Londonis. Kuus Suurbritannia penni maksnud ajakirjanumbris oli 16 lehekülge ja 32 puugravüüri. Esiknumbris olid pildid Afganistani sõjast, rongiõnnetusest Prantsusmaal ja aurupaadi plahvatusest Kanadas ning ballipildid Buckinghami paleest. Nädalakirjana anti ajakirja välja kuni 1971. aastani, pärast seda ilmus see kuukirjana. 1989. aastast ilmus ajakiri kaks korda kuus, hiljem kord kvartalis. Ajakiri ilmus kuni 1971. aastani. ILN Picture Library John Weedy's Collection of Illustrated London News
Mamba Alvis

Mamba on Lõuna-Aafrika Vabariigis valmistatud soomusauto. Mamba on valmistatud Mercedes Benzi UNIMOGi (mudel 416) kere baasil Land Systems OMC poolt. Põhja alt V-kujuline soomuskere aitab meeskonda kaitsta miinide eest. Valmistatakse 4 põhilist kereversiooni.  Elevandiluurannik[viide?]  Kongo Vabariik[viide?]  Lõuna-Aafrika Vabariik[viide?]  Rwanda[viide?]  Eesti[viide?]  Rootsi[viide?]  Suurbritannia[viide?]  Ukraina - Alvis 4 Український підрозділ “KRAKEN” отримав бронемашини “Alvis 4” (15.06.2022)
Georg Friedrich von Fölkersahm

Georg Friedrich von Fölkersahm (vene keeles Егор Федорович Фелькерзам; 10. november 1766 Stelmužė mõis, Kuramaa – 18. november 1848 Riia) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi riigitegelane. Parun. Kuni 1781. aastani sai ta hariduse kodus, 1785. aastal lõpetas Miitavi gümnaasiumi ning aastatel 1786–1789 õppis Göttingeni ülikoolis. 1792. aasta Vene-Poola sõja ajal oli ta Kuramaa valitseja Peter von Bironi kutsel Kuramaa lõunapiiril olevate Vene vägede varustamise peakomissar. Selle eest anti talle 1795. aastal kolleegiumiassessori aste ja Püha Vladimiri ordeni 4. järk. Samal aastal valiti ta Kuramaa rüütelkonna sekretäriks ja seetõttu oli ta üks kuuest inimesest, kes kirjutas samal aastal alla dokumendile, millega Kuramaa hertsogkond ühendati Venemaa keisririigiga. Kuni 1807. aastani käis ta korduvalt Venemaal Kuramaa rüütelkonda esindamas, sealhulgas Aleksander I kroonimispidustustel Moskvas 1801. Aastatel 1809–1812 oli ta Kuramaa valitsuse nõunik. 1826. aastal anti talle tõelise riiginõuniku teenistusaste. 1813. aastal oli ta Liivimaa kindralkuberneri markii Filippo Paulucci kantseleiülem. 11. maist 1829 kuni 13. veebruarini 1847 oli ta Liivimaa tsiviilkuberner, sealhulgas ka salanõunik (1835). Talle kuulus Kuramaal Stelmužė mõis. Tema vanemad olid Taani kaptenleitnant Gotthard Friedrich von Fölkersahm (suri u 1764[küsitav]) ja Anna Louisa von Plater. Ta abiellus 1795. aastal Benigna Gottlieb Voigtiga (1771–1861), kes oli Kuramaa hertsogi rahandusnõuniku ja rentmeistri Hermann Voigti ja Mežotne pastoraadist pärit Anna von der Horsti tütar. Abielust sündisid: Amalia Eleonora Carolina Constantia (1799–1864); Juliana Dorothea Carolina Gottlieb (Lilly) (1801–1876); Theodor (1802–1871), kindralkonsul Pariisis; Edmund (1803–1869), kindralmajor; Valerian (1807–1886), Stelle (Steinensee) mõisnik; Eugen (1809–1883); Hamilkar (1811–1856), Liivimaa maanõunik ja maamarssal (saksa Hamilkar von Fölkersahm). Biografija.ru: Фелькерзам Егор Федорович фон Генерал-губернаторства Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 3, 1: Kurland, Bd.:1, Görlitz, 1939 lk.248 Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 3, 1: Kurland, Bd.:1, Görlitz, 1939 lk.251 Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1, 1: Livland, Bd.:1, Görlitz, 1929 lk.495
Alanno

Alanno on vald Itaalias Abruzzo maakonnas Pescara provintsis. Valla keskus on Alanno linn. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it
Bolognano

Bolognano on vald Itaalias Abruzzo maakonnas Pescara provintsis. https://demo.istat.it/?l=it
Brittoli

Brittoli on vald Itaalias Abruzzo maakonnas Pescara provintsis. https://demo.istat.it/?l=it
Bussi sul Tirino

Bussi sul Tirino on vald Itaalias Abruzzo maakonnas Pescara provintsis. https://demo.istat.it/?l=it
Cappelle sul Tavo

Cappelle sul Tavo on vald Itaalias Abruzzo maakonnas Pescara provintsis. https://demo.istat.it/?l=it
Lahinguvälja raudteepeatus

Lahinguvälja raudteepeatus asub Harju maakonnas Anija vallas Vikipalu külas. Peatus asub Tallinnast 44 km kaugusel. Rong sõidab Tallinnast Lahinguväljale umbes 40 minutit. Peatuskoht asub Tallinna–Narva raudtee ääres Kehra jaama ja Mustjõe peatuse vahel. Lahinguväljal peatuvad Elroni Tallinna–Aegviidu tavarongid. Piletihinnalt kuulub peatus IV tsooni. Peatuses on kaks lühikest, 30 m pikkust perrooni, seega rongile või sealt maha minna saab ainult läbi rongi C-ala. Peatuse lähedal asub ka Väike-Aavoja veehoidla. Peatuskoha juures raudtee läheduses toimus 4. jaanuaril 1919 Kehra lahing. Lahingu mälestuseks taheti seal püstitada mälestussammas ning seetõttu tehti sinna uus raudteepeatus, mis avati 1939. aastal. Toona jäi peatus Anija valda. Sammas sai valmis, kuid jäi juunis 1940 avamata. Hiljem see lõhuti. Samba täpne koopia ehitati annetuste toel. See avati vabariigi presidendi Kersti Kaljulaidi osavõitul 6. jaanuaril 2019. Siis peeti ka samas Lahinguvälja peatuse juures näidislahing soomusrongi osavõtul. Peatuse nimi oli 1957. aastast kuni maini 2009 Vikipalu. Vikipalu http://elron.ee/wp-content/uploads/2016/01/elron_A2_hinnakiri_13012016.pdf Ivo Vahter (16. veebruar 2009). "Vikipalu raudteepeatus saab tagasi endise nime". Harju Ekspress. Vaadatud 12. detsember 2009.[alaline kõdulink] Vikipalu peatuskoht saab tagasi ajaloolise nime Lahinguvälja[alaline kõdulink]. Elektriraudtee, 20. mai 2009 YouTube'i video: rongiliiklus Lahinguvälja peatusest Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)
Caramanico Terme

Caramanico Terme on vald Itaalias Abruzzo maakonnas Pescara provintsis. https://demo.istat.it/?l=it
Carpineto della Nora

Carpineto della Nora on vald Itaalias Abruzzo maakonnas Pescara provintsis. https://demo.istat.it/?l=it
Castiglione a Casauria

Castiglione a Casauria on vald Itaalias Abruzzo maakonnas Pescara provintsis. https://demo.istat.it/?l=it
Jaapani grand prix

Jaapani grand prix on Jaapanis peetav Vormel 1 võidusõit suurele auhinnale. Võistlust peetakse vaheldumisi Suzuka ja Fuji ringradadel. "Japanese Grand Prix to alternate between Fuji and Suzuka". 8. september 2007. Inglise keeles. Vaadatud 20. juuni 2009.
Afgaan (tuul)

Afgaan on kohalik kuum edelatuul, mis puhub Amudarja ülemjooksul Afganistani mägedest alla Türkmenistani ja Usbekistani lauskmaale. Õhuvoolu kiirus võib olla 17–25 m/s. Afgaan kannab endaga palju tolmu. Ta vähendab järsult õhu suhtelist niiskust, mis võib kahjustada taimestikku. Termezi piirkonnas puhub afgaan 40 kuni 70 päeva aastas.
Sonda–Mustvee raudteeliin

Sonda-Mustvee raudteeliin (ka Sonda–Avinurme–Mustvee raudteeliin) oli 63 kilomeetri pikkune kitsarööpmeline raudtee Sonda ja Mustvee vahel. 1918 oli Riigi kütteainete keskkomitee ehitanud esimese 7–8 km pikkuse teeharu. 1922 võeti metsaveoraudtee Riigiraudtee poolt üle. Ehitust alustati 1923. Sonda–Mustvee raudtee avati 1. augustil 1926, seda tähistati pidustustega Mustvees. Avinurme–Mustvee lõigu sulgemise järel 1968. aasta suvel töötas Sonda–Avinurme raudteena, mis suleti 1. mail 1972. Liinil olid järgmised peatused: Sonda raudteejaam, Hirmuse (peatuskoht), Sirtsi (pooljaam), Lümatu (peatuskoht), Jõepere (peatuskoht), Tudu raudteejaam, Suigu (pooljaam), Peresaare (peatuskoht), Adomäe (pooljaam), Lippoja (peatuskoht), Punasoo (peatuskoht), Muru (peatuskoht), Avinurme raudteejaam, Kõrve (peatuskoht), Piilsi (pooljaam), Mustvee raudteejaam. Raudteel oli mitmeid haruteid metsaveoks. Metsaveo haruteed Lümatu jaamast (kaks metsaveoharu: 2,8 km suunaga läände ja 3,2 km suunaga itta) Metsaveo harutee Peresaare ja Adomäe peatuste vahelt (pikkusega 3,5 km ja suunaga itta) Metsaveo harutee Adomäe jaamast pikkusega 4,5 km Metsaveo haruteed Muru raudteepeatuse ja Avinurme raudteejaama vahelt (kaks metsaveoharu pikkusega 3 km) Mustvees oli ühendus sadamaga (pikkus 1,4 km, algus Mustvee jaamast) Avinurmes on 1,1 kilomeetri pikkune muuseumraudtee, mis taastati Sonda–Mustvee raudteeliini 75. aastapäevaks. Esimese raudteelõigu ja veeremi aitas aastal 2001 taastada Eesti Põrnikate Klubi. Algselt rajatud 113 meetri pikkust lõiku pikendati hiljem 178 meetrini ning 2019. aastal juba 1,1 kilomeetrini. Suurim lubatud kiirus lõigul on viis kilomeetrit tunnis. Kohalike entusiastide ja kooliõpilaste kaasabil renoveeriti 2002. aastal sild. bensiinimootoriga vedur MUZ-4 (Tudu metsakombinaadist) veduri järel on reisivagun PV40 kinnine kaubavagun Altai 20T rongi koosseisus on ka platvormvagun ja kaevandusvagonett. Raudtee ja veerem Avinurmes 2018. aastal avatud Avinurme uus jaamahoone Raudteeülesõidukoht Avinurme lähistel Muuseumraudtee lõpp Paadenurmel Kitsarööpmeline raudtee Eestis Avinurme muuseum-raudtee Sonda-Mustvee raudtee, veebiviide Avinurme Puiduait: Muuseumrong ja nostalgiasõidud "Põrnika klubi veeb: Aasta 2001". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. september 2014. Vaadatud 3. märtsil 2013. Projekt "Peipsi veetee" Veeturismi arengukava aastateks 2005–2010[alaline kõdulink] Rein Sikk: Eesti Päevalehe artikkel tõi raudteekontrolli raudteeta asulasse, Eesti Päevaleht, 12. juuni 2001 Nostalgiasõit Avinurme muuseumraudteel pikeneb kilomeetrini Põhjarannik, 7. mai 2019 Margus Kruut. Kohalik rahvas hoiab mälestust Alutaguse raudteest elus Postimees, 13. detsember 2008. Eesti kitsarööpmelised raudteed: Avinurme jaam, veebiviide SONDA–MUSTVEE RAUDTEE 95; ajavakk.ee
Aasta keskmine sademete hulk

Aasta keskmine sademete hulk on kliimanäitaja, mis iseloomustab mingi koha keskmist sademete hulka vaatlusperioodi jooksul. Aasta keskmine sademete hulk arvestatakse mingis kohas tehtud mitmeaastaste (vähemalt 30 aasta) vaatluste alusel. Selleks vaatlusperioodi jooksul saadetud andmed aastasest sademete hulgast liidetakse ja jagatakse vaatlusperioodi aastate arvuga. Vähim aasta keskmine sademete hulk on Dakhla oaasis (Egiptus) 1 mm[viide?]; Iquiques (Tšiili) 3 mm[viide?]. Suurim aasta keskmine sademete hulk on Mawsynramis, Meghalayas 11 873 mm[viide?], Waialeale mäe nõlvadel Kauai saarel 11 684 mm[viide?] ja Cherrapunjis 11 430 mm. Vähim aasta keskmine sademete hulk on saartel ja läänerannikul 500–550 mm aastas[viide?]. Suurim aasta keskmine sademete hulk on kõrgustike läänenõlvadel üle 800 mm aastas[viide?]. Aasta sademete hulk Global Weather & Climate Records
Michael von Wrangell

Parun Michael von Wrangell (vene Михаил Егорович (Георгиевич) Врангель; 29. detsember 1836 Peterburi – 2. oktoober 1899 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväelane ja riigitegelane. Ta sai keiser Aleksander II ajal kindralmajoriks, oli Płocki kuberner 4. novembrist 1866 kuni 23. jaanuarini 1872, Liivimaa tsiviilkuberner 10. veebruarist 1872 kuni 22. novembrini 1874 ja hiljem kindralleitnant. Talle kuulus Torossovo mõis (vene Усадьба Торосово) Peterburi kubermangus. Tema vanemad olid Uhtna mõisniku poeg,tõeline riiginõunik Georg von Wrangell (1803–1868) ja Peterburi kubermangu Kalmotka mõisast (vene Усадьба Калмотка, Верино) pärit Dorothea Rausch von Traubenberg (1807–1851). Ta abiellus 1867 Charlotte Pauline Anna Natalie von Korffiga (1848–1919), kes oli kindralleitnandi ja kindraladjutandi Paul von Korffi (1803–1867; Павел Иванович Корф) ja Anna von Korffi tütar. Abielust sündisid: Paul (1868–1883) Michael (1874–1918), õuenõunik, Scharbkow-i mõisnik Georg (1876–1918), õuenõunik, kreisi peamees, Torsovo ja Raskulitsõ mõisnik Dmitri (1881–1905), mereväe leitnant, hukkus Tsushima merelahingus Генерал-губернаторства Henry von Baensch: Geschichte der Familie von Wrangel., ISBN 142124750X, lk. 387- ""В поисках черных баронов. Усадьбы Врангелей в Санкт-Петербургской губернии"". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. mai 2006. Vaadatud 20. juunil 2009. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2, 1.2: Estland, Görlitz, 1930 lk.576 Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2, 1.2: Estland, Görlitz, 1930 lk.578