laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Junona ja Avoss

"Junona ja Avoss" (vene keeles "Юнона и Авось") on rokkooper, mille kirjutas helilooja Aleksei Rõbnikov Andrei Voznessenski poeemi alusel; oli tuntumaid rokkoopereid Nõukogude Liidus. Esietendus toimus 9. juunil 1981 Lenkomis. Ooperi lavastas Mark Zahharov; tantsuseade Vladimir Vassiljevilt, lavakujundus Oleg Šeintsiselt. Peaosades Nikolai Karatšentsov (krahv Rezanov), Jelena Šanina (Conchita) ja Aleksandr Abdulov (Fernando). Lenkomi mängukavas on see ooper tänini. Krahv Rezanovi rollis Dmitri Pevtsov, Conchita rollis mängis Anna Bolšova, seejärel Alla Juganova. Ooperit "Junona ja Avoss" mängivad veel kümmekond teatrit Venemaal. 2009. aastal spetsiaalselt Pierre Cardini kunstifestivalil (Lacoste'is Vaucluse'i departemangus) ettekandmiseks lõi Aleksei Rõbnikov rokkooperi "Junona ja Avoss" autoriversiooni. Avaetendus 3. juulil läks menukalt. Järgnenud 8 aasta jooksul etendati seda ooperit paljudel lavalaudadel USA-s, Kanadas, Prantsusmaal, Saksamaal, Iisraelis, Soomes, Baltimaades, Valgevenes, Ukrainas, Kasahstanis ja Aserbaidžaanis. Ooperi aluseks on vene diplomaadi ja ränduri Nikolai Rezanovi eluseigad 19. sajandi alguses toimunud Ameerika reisi ajal, kui ta armub San Francisco komandandi 15-aastasse tütresse Conchitasse (María Concepción Argüello). Junona ja Avoss olid Rezanovi purjelaevad. История. rybnikovtheater.ru
Dafydd Iwan

Dafydd Iwan (kodanikunimi Dafydd Iwan Jones; sündinud 24. augustil 1943 Brynammanis) on kõmri laulja ja poliitik. Ta lõpetas 1968. aastal Cardiffi ülikooli arhitektina. Ülikooli ajal sai ta tuntuks laulukirjutaja ja kõmrikeelsete folklaulude esitajana. Esialgu esitas ta kõmrikeelseid variante Woody Guthrie', Pete Seegeri ja Bob Dylani lauludest, kuid peagi hakkas ise ballaade kirjutama. 1960. aastate lõpus alustas ta poliitilist võitlust kõmri keele õiguste eest. 1970. aastal ta vangistati ingliskeelsete teeviitade sodimise eest mõistetud trahvide tasumata jätmise tõttu. Ta kandis kolmekuulisest vanglakaristusest ära kolm nädalat. Oma kogemustest kirjutab ta laulus "Pam fod eira'n wyn?" ('miks on lumi valge?'). Tema üks tuntumaid laule on patriootiline "Yma o Hyd" ('ikka veel siin'). Aastatel 2003–2010 oli ta erakonna Plaid Cymru esimees. Tema vennad on poliitik Alun Ffred Jones ja näitleja Huw Ceredig. Yma Mae 'Nghân (1972) Mae'r Darnau yn Disgyn i'w Lle (1976) Carlo a Chaneuon Eraill (1977) 20 o Ganeuon Gorau I'r Gad (1977) Bod yn Rhydd (1979) Ar Dan (Live) (1981) Rhwng Hwyl a Thaith (koos ansambliga Ar Log) (1982) Yma o Hyd (koos ansambliga Ar Log) (1983) Gwinllan a Roddwyd (1986) Dal I Gredu (1991) Caneuon Gwerin (1994) Cân Celt (1995) Y Caneuon Cynnar (1998) Yn Fyw Cyfrol 1 (Live album) (2001) Yn Fyw Cyfrol 2 (Live Album) (2002) Goreuon Dafydd Iwan (2006) Man Gwyn (2007) Dos I ganu (2009) Cana Dy Gân (Täielik kogu: 219 lugu; 2012) Dafydd Iwan - Emynau/Hymns (2015) O’r Galon (2018) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. august 2017. Vaadatud 22. augustil 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Joaquín Murrieta täht ja surm

"Joaquín Murrieta täht ja surm" (vene keeles "Звезда и смерть Хоакина Мурьеты") on rokkooper, mille kirjutasid helilooja Aleksei Rõbnikov ja näitekirjanik Pavel Gruško (libreto autor) Mark Zahharovi initsiatiivil Pablo Neruda kantaadi "Fulgor y muerte de Joaquín Murieta" ("Joaquín Murrieta hiilgus ja surm") ainetel. Joaquín Murrieta oli legendaarne mehhiklane California kullapalaviku perioodil 1850. aastatel. Rokkooper esietendus 1976. aasta mais Lenkomis. Peaosi mängisid Aleksandr Abdulov (Murrieta rollis), Ljubov Matjušina (Tereza rollis) ja Nikolai Karatšentsov (ranger'ite pealiku ja Surma rollis). Mark Zahharovi lavastatud ooper osutus menukaks. Lenkomi mängukavas oli ooper 17 hooaega. 1978. aastal ooperi plaadistamisel esitasid peamised ooperipartiid Žanna Roždestvenskaja (esitas Tähe ja Tereza partii) ja Gennadi Trofimov (esitas Murrieta ja Surma partii). 2008. aasta sügisel esietendus kontserdisaalis Mir Aleksei Rõbnikovi teatri rokkooperi "Joaquín Murrieta täht ja surm" autoriversioon. Peaosades olid Dzmitry Kałdun, Svetlana Svetikova, Igor Sandler, Dmitri Tšetvergov ja Valeri Lanskoi. История. rybnikovtheater.ru
Aleksei Rõbnikovi teater

Moskva Riiklik Loominguline Töökoda Aleksei Rõbnikovi juhtimisel (vene keeles Московская государственная творческая мастерская под руководством Алексея Рыбникова) on teater Moskvas. Teater asub praegu aadressil Bolšoi Rževski pereulok 11. Teater loodi 1992. aastal helilooja Aleksei Rõbnikovi eestvedamisel esialgse eesmärgiga tuua lavale oma uus teos – müsteerium "Liturgija oglašennõh" ("Литургия оглашенных"). Hoone, kus toimusid proovid ja etendused, oli väike – saalis oli teatripublikule vaid 40 istekohta. Eestvedajat abistasid tema pereliikmed – abikaasa, poeg ja tütar, samuti laulupedagoog Nina Haritševa ja dirigent Sergei Gossatšinski. Esimesed peaosatäitjad olid Boriss Plotnikov, Olga Kabo ja laulja Žanna Roždestvenskaja. 1999. aastal sai teater riiklikuks teatriks. Teatri kunstiline juht on Aleksei Rõbnikov. Kunstilise juhi asetäitjana töötab Mihhail Katsnelson ja lavastajana Aleksandr Rõhlov. 2008. aasta sügisel esietendus kontserdisaalis Mir Aleksei Rõbnikovi teatri rokkooperi "Joaquín Murrieta täht ja surm" ("Звезда и смерть Хоакина Мурьеты") autoriversioon. 2009. aastal spetsiaalselt Pierre Cardini kunstifestivalil (Lacoste'is Vaucluse'i departemangus) näitamiseks lõi Aleksei Rõbnikov rokkooperi "Junona ja Avoss" ("Юнона и Авось") autoriversiooni. Открытая информация. rybnikovtheater.ru История. rybnikovtheater.ru Teatri repertuaar. rybnikovtheater.ru
Joseph Dunford

Joseph Francis Dunford Jr (sündinud 23. detsembril 1955) on Ameerika Ühendriikide merejalaväe erukindral, kes oli 1. oktoobrist 2015 kuni 30. septembrini 2019 üheksateiskümnes Ameerika Ühendriikide staabiülemate ühendkomitee esimees. Ta oli Ameerika Ühendriikide merejalaväe komandant vahemikus 17. oktoober 2014 – 24. september 2015. Varem on ta juhtinud Rahvusvahelisi julgeolekujõudude (ISAF) ja USA vägesid Afganistanis (USFOR-A) (10. veebruar 2013 – 26. august 2014). Lisaks oli ta Ameerika Ühendriikide merejalaväe asekomandant 23. oktoobrist 2010 kuni 15. detsembrini 2012. Ta on juhtinud ka lahinguüksusi, näiteks 5. merejalaväe rügementi 2003. aastal toimunud sissetungil Iraaki. Dunford sündis 1955. aastal Bostonis ja kasvas üles Quincy linnas Massachussetsi osariigis. Ameerika Ühendriikide merejalaväe neljatärnikindralite loend Mohammad Manzarpour (22. veebruar 2013). "Joseph Dunford: "Fighting Joe" to lead US out of Afghanistan". BBC (Inglise keeles). Vaadatud 22. august 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Michael Ray. "Joseph Dunford". Encyclopædia Britannica (Inglise keeles). Vaadatud 22. august 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "General Joseph F. Dunford, Jr" (Inglise keeles). Ameerika Ühendriikide kaitseministeerium. Vaadatud 22. august 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Amber R. Kelly-Herard (1. detsember 2016). "Chairman's Wife Meets Most-Senior Enlisted Spouses" (Inglise keeles). Ameerika Ühendriikide kaitseministeerium. Vaadatud 22. august 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) ""Hearings before the Committee on Armed Services, United States Senate, 112th Congress, 2nd Session, on Nominations"" (PDF). GPO.gov. Washington. 2012. "Joint Chiefs of Staff". "Dunford receives 1st class of Singapore DSO (M)". DoD. "Dunford Receives French Legion of Honor". DoD. "Dunford Receives French Legion of Honor from Pierre de Villiers". JCS. @GenDunford Twitter Sissekanne Encyclopædia Britannicas (27. juuli 2017) "Dunford: USA sõjaväe transsooliste poliitika püsib hetkel muutumatuna". ERR (16. august 2017) "USA sõjaväejuht ärgitab Hiinat Põhja-Koread survestama". Pealinn (17. august 2017) "USA kindral: Põhja-Korea konflikti sõjaline lahend ei ole minu jaoks kujuteldamatu". Postimees (17. august 2017) "Ühendriikide kõrge kindral taunis rassismi". Postimees Lauri Laugen. (17. august 2017) "USA sõjaväejuht: sõda oleks kohutav, aga Põhja-Korea tuumaraketid on kujuteldamatud". Delfi
Carl's Jr.

Carl's Jr. on Ameerika Ühendriikide kiirtoidurestoranide kett, mis tegutseb peamiselt Ameerika Ühendriikide lääne- ja edelaosas, aga frantsiisilepingute kaudu ka ligi 40 muus riigis. Seda käitab CKE Restaurants Holdings, Inc..
Lõbus Amor

Lõbus Amor oli huumori- ja meelelahutusajakiri, mis ilmus 1922. aasta märtsis Tallinnas. Väljaandja ja vastutav toimetaja oli J. J. Vakk. Ajakirja trükiti Tallinnas Bernhard Mänsi trükikojas. Ajakirja ilmus vaid 1 number. "ERB Lõbus Amor". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. august 2017. Vaadatud 22. augustil 2017.
Carl Oscar

Carl Oscar Wilhelm Fredrik (14. detsember 1852 Stockholm – 13. märts 1854 Stockholm) oli Rootsi ja Norra kuninga Karl XV ainus poeg, Rootsi ja Norra prints, Södermanlandi hertsog. Tema vanemad olid Rootsi ja Norra kroonprints (hilisem kuningas) Karl (1826–1872) ja Madalmaade Lovisa (1828–1871). 1854. aasta veebruaris haigestus ta leetritesse ja suri raviks määratud külma vanni tagajärjel.
Eufemia (Taani kuninganna)

Eufemia (1285 – 26. juuli 1330) oli Taani kuninganna (Christoffer II abikaasa) aastail 1320–1326 ja 1329–1330. Tema vanemad oli Pommeri hertsog Bogislaw IV ja Rügeni Margarete. 1300. aastal abiellus ta tulevase kuninga Christofferiga. Neil oli vähemalt kuus last: Margarete (1305–1340), abiellus Baieri hertsogi Ludwig Vga Erik (1307–1331/1332), noor kuningas Otto, (1310–1347), Lollandi ja Eestimaa hertsog, Karksi foogt Agnes (1312) Heilwig (sündis umbes 1315) Valdemar (1320–1375), Taani kuningas
Elisabeth (Taani kuninganna)

Elisabeth (umbes 1300 – enne 1340) oli Saksi-Lauenburgi hertsoginna (Johann II abikaasa) aastail 1315–1322 ja Taani kuninganna (noore kuninga Eriku abikaasa) aastail 1330–1331. Tema vanemad olid Holstein-Rendsburgi krahv Heinrich I (1258–1304) ja Bronckhorsti Heilwig. Esimesest abielust sündis Saksi-Lauenburgi hertsog Albrecht IV (1315–1343).
Bernhard Mäns

Bernhard Mäns (Bernhard Julius Mäns; 27. juuli 1871 Emmaste vald, Hiiumaa – 21. september 1935) oli eesti ajakirjanik ja tõlkija. Sündis Emmaste vallas Hiiumaal, kus tema isa oli vallakirjutaja köster-kooliõpetaja. Omandas hariduse Tallinna elementaar- ja kreiskoolis. 19-aastaselt läks tööle Tartu Olewiku toimetusse. Paar aastat hiljem töötas ta paar aastat Ühtri külakooli õpetajana Hiiumaal, siirdudes 1892. aastal Tallinna, kus 6 aastat töötas Walguse toimetuses. 1898–1899. aastatel töötas ta Dvigateli vabrikus ehitustöödel ning oli ka ehitusettevõtja. Kuna ta osaks hästi saksa keelt, siis 1899. aastast ligi 6 aastat tõlkis ta ajalehtedele ja kirjastustele. 1905. aastal ostis ta koos Jaan Sitska August Buschi käest Eesti Postimehe, mis aga 1905. aasta revolutsiooni päevil sama aasta oktoobris kinni pandi. 1906. aastal omandas Bernhard Mäns Georg Eduard Luiga ajalehe Koit. Väljaandjaks sai Bernhard Mäns ja vastutavaks toimetajaks Georg Eduard Luiga. 1908. aastal, kui Andres Perti Päevalehe seisukord halvenes, asutati Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisus, mis hakkas välja andma korraga kolme ajalehte: Andres Perdi käest ostetud Päevalehte (mis ilmus iga päev), Aega (ilmus kolm korda nädalas) ja Koitu (kaks korda nädalas). Bernhard Mäns valiti siis Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisuse ärijuhiks ja vastutavaks toimetajaks sai Georg Eduard Luiga. Samal ajal omandati ka ajaleht Koit uuele ühisusele. 1918–1919 osales vabatahtlikult algusest lõpuni vabadussõjas, sh Tallinna 1. löögipataljonis ja 4. jalaväepolgus. Pärast sõda töötas ta Kaitseliidus, olles selle toetajaliige. Hiljem asus ta uuesti Päevalehe juhatuse ametisse. Bernhard Mäns võttis osa paljudest seltskondlike organisatsioonide ja äriettevõtete tegevusest. Bernhard Mäns on maetud Vana-Kaarli kalmistule. Bernhard Mäns IN MEMORIAM, Päewaleht, nr. 262, 22 september 1935 Esimene löögipataljon, Päewaleht, nr. 348, 23 detsember 1938 Julius Bernhard Mäns 40 aastat ajakirjanduse tööl., Päewaleht, nr. 45, 15. veebruar 1930
Euroopa Kuldsaabas

Euroopa Kuldsaabas on jalgpalliauhind, mida jagatakse igal hooajal ükskõik millises Euroopa liigasarjas enim väravaid löönud mängijale. Alates 1996–97 hooajast on punktisüsteem, mis võimaldab võita tugevamas liigasarjas löödud väravatega, isegi kui mõni mängija on nõrgemas liigasarjas löönud rohkem väravaid. UEFA koefitsiendi alusel korrutatakse 5 tugevaima liiga väravad kahega, liigades kohtadel 6–21 löödud väravad 1,5-ga ning tugevuselt 22. ning nõrgemates liigades 1-ga. FIFA Puskási auhind FIFA Ballon d'Or FIFA parim meesmängija FIFA parim naismängija Euroopa aasta jalgpallur "Golden Boot ("Soulier d'Or") Awards". RSSSF. Vaadatud 21. jaanuar 2017.
Juri Galtsev

Juri Nikolajevitš Galtsev (vene keeles Юрий Николаевич Гальцев; sündinud 12. aprillil 1961 Kurganis) on vene näitleja (estraadi-, teatri- ja filminäitleja), koomik, humorist, parodist ja telesaatejuht. Estraadinäitlejana viljeleb ta klounaadi. Aastatel 1995–1998 töötas klouniteatris Litsedei. Mänginud enam kui 50 filmis ja dubleerinud multifilme. Ta on 2008. aastast Peterburis tegutseva Arkadi Raikini estraaditeatri kunstiline juht. Ta lõpetas 1983. aastal Kurgani masinaehitusinstituudi ja 1988. aastal Leningradi riikliku teatri-, muusika- ja kinematograafiainstituudi estraadi erialal. 2003 – Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik Гальцев Юрий Николаевич. kino-teatr.ru Юрий Гальцев. kinopoisk.ru
Ljubov Birjukova

Ljubov Aleksejevna Birjukova (vene keeles Любовь Алексеевна Бирюкова; sündinud 28. aprillil 1961 Gorkis) on Venemaa nukunäitleja ja lavastaja, Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik. Pärast Gorki teatrikooli lõpetamist töötab ta 1984. aastast Karjala Vabariigi Riiklikus Nukuteatris nukunäitlejana, hiljem lisandus ka lavastajatöö. 2007. aastal sai ta Kuldse Maski parima nukunäitleja kategoorias. 2005 – Karjala Vabariigi teeneline kunstitegelane 2007 – Kuldne Mask, parima nukunäitleja auhind 2011 – Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik Любовь Бирюкова. puppet.karelia.ru  Ljubov Birjukova – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Eufemia

Eufemia on olnud mitme tuntud isiku nimi: Eufemia, Norra kuninganna Eufemia, Taani kuninganna aastatel 1320–1326 ja 1329–1330 Eufemia, Galiitsia vürstinna (14. sajand) Eufemia, Münsterbergi hertsoginna 1435–1436 Euphemia
Korean Air

Korean Air Lines Co., Ltd., kes osutab teenust nime Korean Air all, on suurim lennufirma Lõuna-Koreas asuva lennukipargiga lennufirma, rahvusvaheliste sihtkohtadega ja lendudega Lõuna-Koreas. Lennufirma peakontor asub Seoulis Lõuna-Koreas. Korean Air asutati Korean National Airlinesina 1946. aastal. Pärast mitut aastat tegutsemist ja laienemist muudeti lennufirma 1969. aastal ametlikult eralennufirmaks. Korean Airi rahvusvaheliste lendude osakond ja kaubaveoosakond teenindavad lende 127 linnas 44 riigis, riigisiseseid lennuliine on neil 12. Lennufirma on maailma 20 parima lennufirma hulgas reisijate arvu poolest ning Korean Air Cargo on hinnatud üheks parimaks kaubaveolennufirmaks maailmas. Incheoni rahvusvaheline lennujaam on Korean Airi rahvusvaheline kodulennujaam. Enamik Korean Airi pilootidest, pardateenindajatest ja maapealsest personalist asub Seoulis.
Kristina Orbakaite

Kristina Edmundovna Orbakaite (vene keeles Кристина Эдмундовна Орбакайте; leedu keeles Kristina Orbakaitė; sündinud 25. mail 1971 Moskvas) on Venemaa estraadilaulja ja filminäitleja, Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik. Üleliiduliselt tuntuks sai ta 1982. aastal peaosaga Rolan Bõkovi filmis "Hernehirmutis". Estraadilauljana alustas 1983. aastal, kui esines laval duetis Alla Pugatšovaga. 1984. aastal hakkas ta esinema tantsutrupis. Teatrilavastuses tegi ta esimest korda kaasa 1995. aastal. 2013 – Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik Kristina vanemad on Alla Pugatšova ja leedulane Mykolas Orbakas, kes 17-aastaselt sõitis Moskvasse ja sai seal tsirkuseartistiks. Kristina koolieelne lapsepõlv möödus isa vanematekodus Leedus. 2002. aastal sai Kristina Orbakaite lisaks Vene kodakondsusele ka Leedu kodakondsuse. Tal on kolm last: Nikita Presnjakov, Deni Baissarov ja Klavdija Zemtsova. Кристина Орбакайте, биография, новости. uznayvse.ru Орбакайте получила литовское гражданство. delfi.lv Koduleht. orbakaite.ru Кристина Орбакайте. kinopoisk.ru Кристину Орбакайте лишат гражданства?. mirnov.ru
Ürgmets

Ürgmets on looduslik, inimtegevusest puutumata mets. Tänapäeval on ürgmetsi säilinud üksnes vähese asustusega piirkondades, kus neid enamasti püütakse hoida ja taastada reservaatides. Ürgmetsa aineringe kulgeb kinnises tsüklis ja seda iseloomustab tootmise-tarbimise tasakaal (P/R=1). Ürgmetsa taimekooslus(ed) on üsna stabiilsed. Sageli kasutatakse ürgmetsaga sünonüümselt mõistet põlismets, kuid neid on võimalik omavahel eristada. Peamiselt seisneb erinevus metsa inimmõjutuse ajaloos. Põlismets võib olla arenenud ka alale, kus on varem langetatud suur hulk puid, kuid läbi suktsessiooni võib mets olla taastunud ning inimmõjutuse jäljed pole enam märgatavad. Selleks kulub palju aega. Ürgmets on aga ala, kus pole kunagi korraga suurt hulka puid maha raiutud ehk mis on kujunenud ilma igasuguse inimmõjuta. Ürgmetsast on välja kujunenud kõik muud inimmõjudega metsabiotoobid. Ürgmetsa mõiste viitab metsa pikaajalisele puutumatusele. Põlismets viitab kindlate omadustega või vanusega metsale. Kuulsaimad ning suurimad ürgmetsad on Lõuna-Ameerika Amasoonias, Aafrika ekvatoriaalsed vihmametsad ning Siberis asuvad taigad. Üksikute saarekestena on ürgmetsi igal pool maailmas, suuremad metsad on veel Kanadas ja Indoneesia saartel. Euroopas on ürgmetsi väikeste lapikestena vaid vähestes kohtades. Eestis on Järvselja Õppe- ja katsemetskonnas 1924. aastal kaitse alla võetud 19 ha suurune ürgmetsa kvartal (kvartal 226), kus kasvavas põlismetsas on keelatud igasugune inimese vahelesegamine metsaelu loomulikku käiku. Loodusmets Põlismets Ürgloodus Ökoloogialeksikon. (1992). Koost. Masing, V. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus Jõgiste, K., Korjus, H., Külvik, M., Lõhmus, A., Palo, A., Viilma, K. 2000: Metsade bioloogilise mitmekesisuse säilitamine. – Eesti Keskkonnaministeerium & DANCEE, 47lk. Wirth C, Messier C, Bergeron Y, Frank D, Fankhänel A. 2009. Old-growth forest definitions: a pragmatic view. Old-growth forests: function, fate and value. Springer, New York, 11–33. http://www.jarvselja.ee/ Ökoloogialeksikon. (1992). Koost. Masing, V. Tallinn:
Juhan Mettis

Juhan Mettis (sündinud 19. juunil 1990 Tartus) on Eesti judoka ja judotreener, maailmameister (2022). Sündinud Tartus pere noorima lapsena õe ja venna järel. Kasvas üles Tähtvere linnaosas, hakkas judot harrastama venna eeskujul. Lõpetanud Tartus Miina Härma Gümnaasiumi 2009. aastal. Omandanud Tartu Ülikoolis bakalaureuse kraadi kehakultuuriteaduskonnas kehalise kasvatuse ja spordi erialal ning magistrikraadi spordijuht-treener erialal. Aastatel 2010–2019 judotreener Tartu DO spordiklubis ja alates 2019 judotreener Spordiklubi Barras. Olnud kehalise kasvatuse õpetaja ja klassijuhataja nii Tartus kui Tallinnas. Ajateenistuses 2014–2015 Eesti Kaitseväe Staabi- ja sidepataljoni spordirühmas. Juhan Mettis kasvatab koos abikaasaga kahte poega. Judotreeninguid alustas 7-aastaselt (1997) Tartu DO spordiklubis Riina Toomise juhendamisel, hiljem sai treeneriks Andres Põhjala. Eesti judokoondise liige aastast 2009, kus teda on juhendanud ka Aleksei Budõlin. Juhan Mettis on tegelenud spordiga õpingute ja töö kõrvalt. Tegelenud ka korvpalliga, osalenud Tartu Ülikooli korvpallikoonisega SELLi mängudel (2012), kus saavutanud 3. koha. Maailmameistrivõistlused: 2022 – 1. koht, +100 kg, veteranide vanuseklass M1, Krakow Euroopa meistrivõistlused: 2009 – 2. koht, +100 kg, U20, Jerevan 2010 – 2. koht, +100 kg, U23, Sarajevo 2023 – 1. koht, +100 kg, veteranide vanuseklassis M1, Podcetrtek Universiaad: 2015 – 2. koht, absoluutkaal, Gwangju 2017 – 2. koht, absoluutkaal, Taipei Maailma karikasarja etapid: 2008 – 3. koht, +100 kg, Tallinn 2009 – 3. koht, +100 kg, Tallinn 2010 – 3. koht, +100 kg, Minsk 2012 – 3. koht, +100 kg, Rooma 2013 – 3. koht, +100 kg, Varssavi 2014 – 2. koht, +100 kg, Tallinn 2015 – 3. koht, +100 kg, Wollongong 2016 – 3. koht, +100 kg, Lima 2016 – 2. koht, +100 kg, Tallinn 2016 – 2. koht, +100 kg, Buenos Aires 2016 – 1. koht, +100 kg, Tunis Euroopa karikasarja etapid: 2012 – 3. koht, +100 kg, Tampere 2013 – 1. koht, +100 kg, Tampere 2014 – 1. koht, +100 kg, Tampere 2015 – 1. koht, +100 kg, Tampere Täiskasvanute vanuseklassis: 2009 – 1. koht, absoluutkaal 2010 – 1. koht, +100 kg 2013 – 1. koht, absoluutkaal 2014 – 1. koht, +100 kg 2014 – 1. koht, absoluutkaal 2015 – 1. koht, +100 kg 2016 – 1. koht, +100 kg 2017 – 1. koht, +100 kg 2020 – 1. koht, +100 kg 2020 – 1. koht, absoluutkaal 2021 – 1. koht, +100 kg Noorte ja juunioride vanuseklassis: 2006 – 1. koht, −90 kg, U16 2008 – 1. koht, −100 kg, U20 2009 – 1. koht, +100 kg, U20 Tartu linna ja Tartumaa parim meessportlane 2010 Eesti parim judoka 2015 Tartu parim judoka 2014, 2015, 2016 Tartumaa parim judoka 2016 Tartu Ülikooli parim sportlane 2015 Biograafia ESBL-is Juhan Mettis Judobase'i süsteemis Juhan Mettis Judoinside'i süsteemis
Jelena Vorobei

Jelena Vorobei (õieti Jelena Jakovlevna Lebenbaum; vene keeles Елена Воробей; sündinud 5. juunil 1967 Brestis) on Venemaa näitleja (estraadi- ja filminäitleja), Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik. Estraadinäitlejana viljeleb ta klounaadi ja paroodiat. Ta on esinenud mitmes telesaates ja mänginud paarikümnes filmis. Ta lõpetas Brestis muusikakooli. 1988. aastal astus ta Leningradi riikliku teatri-, muusika- ja kinematograafiainstituuti. Üliõpilasena tegi kaasa Leningradi teatri Buff etendustes. 2012 – Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik Елена Воробей, биография, новости. uznayvse.ru Елена Воробей. kinopoisk.ru
Tahmina Nijozova

Tahmina Nijozova (tadžiki keeles Таҳмина Ниёзова, pärsia keeles تهمینه نیازوا, inglise keeles Tahmina Niyazova; sündinud 14. veebruaril 1989 Dušanbes) on Tadžikistani laulja. Ta esindas Tadžikistani Intervisiooni lauluvõistlusel Sotšis 2008. aastal lauluga "Zangi telefon" (tadžiki keeles Занги телефон, 'telefonikõne'). Laul sai finaalis 216 punkti ja võitis võistluse. 2012. aastal saavutas ta Sunčane Skale muusikafestivalil lauluga "My Heart Makes Boom" 5. koha. 2012. aastal lõpetas ta kiitusega Vene-Tadžiki (Slaavi) ülikooli ajakirjandusteaduskonna. 2017. aastal oli ta aspirant Volgogradi Riiklikus Ülikoolis. "Zangi telefon" («Занги телефон») "Hero" "Tõ tolko pozovi" "Boom Boom Boom" (5. koht rahvusvahelisel muusikafestivalil Sunčane Skale Montenegros) "Fairytale about love" (singel 2013) "Таджикская певица Тахмина Ниязова победила на международном конкурсе «Пять звезд. Интервидение» в Сочи" (vene). ЦентрАзия. Originaali arhiivikoopia seisuga 18.07.2011. Vaadatud 24.05.2014. «Пять звёзд. Интервидение». Фирӯз Баротов (6. juuli 2012). "Таронаи Т.Ниёзова дар қатори панҷгонаи беҳтарини Аврупо". Радиои Озодӣ. Vaadatud 10.05.2021. Тоҷикистон таймс (24. august 2017). ""Секинак" клипи нави Тахмина Ниёзова". tiroz.org. Vaadatud 10.05.2021. "Таҳмина Ниёзова намоҳанги навашро ба падарбузургаш бахшид". Sputnik. 22. august 2017. Vaadatud 10.05.2021. ТАХМИНА НИЁЗОВА - Гуфт, ки ҳар ду (Muusikavideo)
Biologism

Biologism oli kultuuri- ja usundilooline suund 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi esimesel poolel, mis tugineb väitele inimrasside bioloogilisest ebavõrdsusest ja sellest lähtuvalt rasside erinevast võimelisusest luua tsivilisatsiooni ja kultuuri. Biologism jaguneb sotsiaaldarvinismiks, mille nimekad propageerijad olid teiste seas Ernst Haeckel, Otto Ammon, Georges Vacher de Lapouge, Ludwig Woltmann, ja rassistlikuks natsionalismiks (Arthur de Gobineau, Houston Stewart Chamberlain, Alfred Rosenberg).
China Southern Airlines

China Southern Airlines on Hiina lennufirma, mille peakorter asub Guangzhous. Teenindatavate reisijate arvu poolest on see maailma suuruselt neljas ning Aasias suurim lennufirma. Lennufirma opereerib lende rohkem kui 200 sihtkohta.
Duško Marković

Duško Marković (kirillitsas Душко Марковић; sündinud 6. juulil 1958 Mojkovacis) on Montenegro jurist ja poliitik, ta on Montenegro Sotsialistide Demokraatliku Partei liige. Ta oli 28. novembrist 2016 kuni 4. detsembrini 2020 Montenegro peaminister. Ta sündis aastal 1958 Mojkovacis. Õppis õigusteadust Kragujevaci ülikoolis. Seejärel töötas ta Mojkovacis kaevanduse Brskovo õigusosakonnas, osaledes samas kohalikul tasandil poliitilises tegevuses. Ta on abielus ja tal on kolm last.