laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Johann Haquinus Forselius

Johann Haquinus Forselius (1607 Umeå – jaanuar 1684 Harju-Madise) oli Eesti vaimulik. Immatrikuleeriti Uppsala Ülikooli aastal 1626, Tartu Ülikooli 5. septembril 1636. Sai aastal 1629 magistriks. Töötas koduõpetajana ja koolmeistrina Helsingis. Kuninganna Kristiina määrusega 18. detsembrist 1634 nimetati Tallinna Toomkooli koolmeistriks-juhatajaks (rektoriks). Oli aastatel 1634–1641 Tallinna Toomkoguduse abiõpetaja, arvatavasti ka rootsi-eesti koguduse pastor, nimetati piiskopi kolleegiks ja Eestimaa konsistooriumi assessoriks. Kutsuti augustis 1641 Harju-Madise ja Risti koguduse õpetajaks, oli Eestimaa konsistooriumi assessor aastatel 1677–1684. Piiskop Joachim Jheringi kirjas on märgitud, et Forselius õppis 1634–1638 ära eesti keele. Teatas aastal 1648 piiskopile, et kogudusele usuõpetuse peatükkide ja pihisõnade õpetamisel on tuginenud Heinrich Stahli manuaalile. Aastatel 1626 ja 1629 trükitud disputatsioonid. Heinrich Stahli aastal 1641 ilmunud jutlusekogule kirjutas ladinakeelse õnnitlusluuletuse. Uuris eestlaste ennemuistset usku. Tema uurimuse Der Einfaltigen Ehsten Abergläubliche, Weisen und Gewohnheiten andis oma nime all välja Kuusalu koguduse õpetaja Johann Wolfgang Boecler. Tema vanim poeg Johannes Forselius sai 30. juunil 1664 Rostocki Ülikoolis magistriks ja õppis aastal 1665 Uppsala Ülikoolis doktori kraadi omandamiseks ning suri seejärel. Teine poeg Bengt Gottfried Forselius oli Eesti rahvakooli asutaja. Väimees Gabriel Herlin oli poja kaastööline rahvakoolide asutamisel ning Risti, Harju-Madise, ja Tallinna Rootsi-Mihkli koguduse õpetaja, tütrepoeg Axel Julius Herlin oli Tallinna Rootsi-Mihkli koguduse abiõpetaja ja Viru-Jaakobi koguduse õpetaja. Recke, Johann Friedrich v.; Napiersky, Karl Eduard: Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrten-Lexicon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland. 1 köide A-F, Mitau 1827, lk. 597 Liivi Aarma. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007 Aivar Põldvee: "Rektor ja pastor Johannes Forselius. Märkmeid eluloost, argielust ja pedagoogikast" Kättesaadav veebis Aivar Põldvee doktoritöö lisana. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852, Helsingin yliopisto
1473

1473. aasta Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand Aastakümned: 1420. aastad 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad 1460. aastad - 1470. aastad - 1480. aastad 1490. aastad 1500. aastad 1510. aastad 1520. aastad Aastad: 1468 1469 1470 1471 1472 - 1473 - 1474 1475 1476 1477 1478 ... ... 19. veebruar – Mikołaj Kopernik, poola astronoom Edward Middlehamist, Walesi prints ...
Dione (purjelaev)

Dione oli 20. sajandi algul Saaremaal ehitatud ja hiidlasest omanikule kuulunud kolmemastiline kuunar. Kahvelpurjestusega kolmemastilise kuunari mahutavus oli 350 brutoregistertonni ja 252 netoregistertonni. Laeva ehitamist alustati esimese maailmasõja ajal Saaremaal Küdema lahe kaldal. Sõja tõttu jäi aga töö pooleli. Laeva ostis ära Kõpu laevaomanik ja kaugsõidukapten Jakob Teng, kes lõpetas ehitustööd. Laev veesati 1924. aasta suvel. Dionet peeti ilusaimaks Eesti saartel ehitatud purjelaevaks. Algul oli laeva kapten Gustav Teng (suri 1930), hiljem Jakob Teng ise. Dione oli ühtlasi Jakob Tengile kuulunud laevadest suurim. 1935. aastal paigaldati Dionele 120-hobujõuline abimasin Alpha. Nõukogude okupatsiooni ajal laev natsionaliseeriti 15. oktoobril 1940, kuid Jakob Teng jäeti edasi kapteniks. Nõukogude Liidu – Saksamaa sõja algul, 1941. aasta sügisel, oli Dione Orjaku sadamas remondis. Masin oli remondiks lahti võetud ja laeval polnud purjesid. Ühel päeval saabus sadamasse salk Nõukogude Punalaevastiku mereväelasi, kes käskisid laeva neile loovutada ja meeskonnal lahkuda, ähvardades vastasel korral laeva jõuga üle võtta. Punalaevastiklased soovisid laevaga merele minna. Kui selgus, et laev on sõidukõlbmatu, saeti kättemaksuks (kapteni silme all) maha laeva mastid. Saabunud punalaevastiku väiksema laevaga pukseeriti Dione sadamast välja. Et aga meremärke polnud ja veeteed olid kohalikele võõrad, jooksis laev Suurrahul karile ja jäeti sinna maha. Enne 1941. aasta talve saabumist, Saksa võimu ajal, tõmmati Dione kapteni organiseerimisel puksiirlaevaga karidelt lahti ja viidi tagasi Orjaku sadamasse remonti ootama. 1944. aasta sügisel pukseeriti mastideta laev jälle Orjakust välja ja jäi uuesti Suurrahu kividesse kinni, kus hukkus lõplikult. Kapten ja omanik ise põgenesid 1944. aastal Rootsi. 1950. aasta kevadel tõstsid Kärdla elektrijaama töötajad omavalmistatud tuukrivarustuse abil laeva masina kerest välja, seadsid töökorda ja panid Kärdlas elektrit tootma. Dione masin oli elektrijaamas kasutusel 1957. aastani. Ajalooline ülevaade purjelaevandusest ja laevaehitusest Hiiumaal (lk 12 räägib purjelaevast Dione (pdf-fail) Hiiumaa purjelaevanduse ajaloost Halulaeva kodulehel Hiiu Leht - Foto Dionest
Kaabelkoi

Kaabelkoi on panipaik purjelaeva või paadi vööris purjevarustuse ja muude laeva tarvikute hoidmiseks. Loddskogen OÜ (2010). "Ajalooline ülevaade purjelaevandusest ja laevaehitusest Hiiumaal" (PDF). Hiiu Purjelaeva Selts. Vaadatud 01.02.2021.[alaline kõdulink] Kaabõlkoi Kihnu sõnaraamat
Dione

Dione (Διώνη) on jumalanna vanakreeka mütoloogias.
1936. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti-Soome 1936. aasta maavõistlus poksis toimus Viiburis 1. novembril 1936. Soome võitis 5:3. Kärbeskaal (kuni 50,8 kg): Olli Lehtinen (FIN) – Hans Gutman (EST) 3 – 0 Kukk-kaal (kuni 53,5 kg): Jorma Lumilahti (FIN) – Karl Käbi (EST) 2 – 1 Sulgkaal (kuni 57,2 kg): Åke Karlsson (FIN) – Harald Freimuth (EST) 3 – 0 Kergekaal (kuni 61,2 kg): Nikolai Stepulov (EST) – Tauno Lehikoinen (FIN) RSC 2 Kergekeskkaal (kuni 66,7 kg): Sten Suvio (FIN) – Nigul Karits (EST) 3 – 0 Keskkaal (kuni 72,6 kg): Anton Raadik (EST) – Urho Leskinen (FIN) 3 – 0 Poolraskekaal (kuni 79,4 kg): Bernhard Salong (EST) – Aarne Järvinen (FIN) 2 – 1 Raskekaal (üle 79,4 kg): Kaleva Sampila (FIN) – Bronislav Virsa (EST) 2 – 1
1935. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

1935. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis oli poksi maavõistlus Eesti ja Soome vahel 1935. aastal. See toimus Tallinnas tollases Saksa Teatri hoones (praeguse aadressiga Pärnu maantee 5; seal asub praegu Eesti Draamateater) 3. novembril 1935. Eesti võitis 6:2. Kärbeskaal (kuni 50,8 kg): Johannes Poska (EST) – Matti Valtasaari (FIN) 3 - 0 Kukk-kaal (kuni 53,5 kg): Harald Freimuth (EST) – Veikko Huuskonen (FIN) 2 - 1 Sulgkaal (kuni 57,2 kg): Evald Seeberg (EST) – Åke Karlsson (FIN) 2 - 1 Kergekaal (kuni 61,2 kg): Nikolai Stepulov (EST) – Arvo Siponen (FIN) 3 - 0 Kergekeskkaal (kuni 66,7 kg): Bruno Ahlberg (FIN) – Aleksei Stepulov (EST) 3 - 0 Keskkaal (kuni 72,6 kg): Aleksander Reinke (EST) – Vilho Syrjänen (FIN) 2 - 1 Poolraskekaal (kuni 79,4 kg): Hannes Koivunen (FIN) – Anton Raadik (EST) RSC 2 Raskekaal (üle 79,4 kg): Evald Lukkin (EST) – Gunnar Holmström (FIN) 2 - 1
Marco Iacoboni

Marco Iacoboni (sündinud 13. märtsil 1960, Roomas) on itaalia neurobioloog, kes töötab Ameerika Ühendriikides. Ta töötab California Ülikoolis Los Angeleses. Ta on tuntud oma uurimustega peegelneuronite alal. Iacoboni, Marco 2008. Mirroring People: The New Science of How We Connect With Others. New York: Farrar, Straus and Giroux. Iacoboni, Marco 2009. Mirroring People: The Science of Empathy and How We Connect with Others. Picador. (Veidi uuendatud väljaanne 2008. aasta raamatust.) Giacomo Rizzolatti CV.[alaline kõdulink]
Must huumor

Must huumor on huumori alaliik, milles naljana tajutakse agressiooni, sadismi vm vägivalda. Psühhoanalüütiliste teooriate kohaselt tuleneb musta huumori naljana tajumine psüühikasse kogunenud ja seal alla surutud agressiivse energia vallandumisest, mis on omamoodi mäss vaimsete ja loogiliste "tsensorite" vastu (Spencer, Freud, Redlich, Levine, Deleanu jt). Samal põhjusel võivad naljakana tunduda ka vägivalla- ja õudusfilmid.[viide?] Musta huumori eelistamine võib olla märk keskmisest kõrgemast intelligentsist. "Juku, roni kohe maha! Ega isa ennast sellepärast üles ei poonud, et sina tema jalgade otsas kiikuda saaksid!" "Mis kell on?" küsib ühesilmaline kerjuseit möödujalt. "Öö on, muti, öö on," vastab too ning kustutab oma sigaretikoni eidekese ainsasse allesjäänud silmakoopasse. Mis on vahet suurel juudil ja väiksel juudil? – Suur juut põleb kauem. iroonia sarkasm küünilisus Tujurikkuja Monty Python Andrews, Robin (30. jaanuar 2017). "Dark Humor Is Indicative Of A High IQ, According To Study". IFLScience. Vaadatud 8. aprillil 2023.
Jalggolf

Jalggolf on Eestis 2005. aastal Gaidar Matti leiutatud seltskondlik pallimäng, kus loodusesse või tehismaastikule paigaldatud rada tuleb läbida jalaga palli võimalikult väheste löökidega pesadesse toimetades. Jalggolf ei vaja erivarustust ega kindlat tüüpi pinda. Samuti ei nõua see erilisi oskusi ega füüsilist jõudu, tempo valib iga mängija ise. Jalggolfi saab harrastada raja- või pesamängus, sprindis, võistkondlikus või individuaalses turniirimängus jne. Pesadest koostatud rada läbitakse nendesse (jalg)palli võimalikult väheste löökidega jalaga lüües. Pesad asetatakse üksteisest sobivale kaugusele rea, ringi või kujundina vastavalt võimalustele, pinnasele jne. Igal mängijal on oma, teistest erinev pall. Lüüakse kordamööda, üks löök korraga, kokkulepitud või loositud järjekorras ja ikka oma palli. Tabamuseks on palli jäämine pessa. Võitjaks on kõik raja pesad tabanud ja esimesena oma palli üle lõpujoone löönud mängija. Osalejate arv sõltub vaid seltskonna suurusest, mängu autor soovitab ca 5 mängijat korraga. Preemialöögi saab mängija täiendavalt lüüa kohe, kui tabab kaasmängija pallist põrkega pesa või kui lööb pesas oleva konkurendi palli põrkega välja nii, et oma pall jääb pessa. Preemialöögid võimaldavad liidrile järele jõuda, üldine löögijärjekord ei muutu. Pesade korduva läbimisega saab mängida ka väiksemal alal või suurendada ringil läbitavate pesade arvu. Jalggolf sündis 10. detsembril 2005. Aprillis 2006 asutati Eesti Jalggolfi Liit MTÜ ja Jalggolf OÜ. Esimesed pesad valmisid 2006. aastal, kasulik mudel registreeriti 2008. aastal. Jalggolfi koduleht https://ekspress.delfi.ee/artikkel/50658851 http://www.aripaev.ee/3673/rubr_artiklid_367306.html
Eistuk

Eistuk (rootsi keeles ekstock/ökstock 'tammepalk', soome keeles eistokka; Saaremaal ja Hiiumaal joll, mooses) oli algselt ühepuuvene, hiljem laudadest lühike kiiluta kumera kujuga ja tömpide otstega rannavee kalapaat, mille põhjalaud on küljelaudadest paksem ja otstest ülespoole painutatud. Ka lootsik. Eistuk oli tüürita, 1–2 paari aerudega paat. Algne nimetus tähistas ühepuuvenet. Mereleksikon, 1996. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Eistuk Mereviki Helmi Neetar, Vilja Oja: "Haabju ja eistuk" (laennimetuste päritolust) Emakeele Seltsi aastaraamat 53 (2007), 87–103
ALOS

ALOS (Advanced Land Observation Satellite, ka Daichi) on Jaapani Maa-seire satelliit. ALOS viidi päikesesünkroonsele orbiidile 24. jaanuaril 2006. Orbiidi kõrgus on 690 km, mõõtmisintervall 46 päeva. Tehiskaaslane kaalub umbes 4 tonni. Satelliidil on kolm sensorit. PRISM – pankromaatne radiomeeter, millel on kolm sõltumatut optilist süsteemi. Need on suunatud nadiiri ning orbiidil 24° ette ja taha. Ruumiline lahutus on 2,5 m, skaneerimisulatus 35 km kolme vaatesuuna korral, 70 km ainult nadiiri vaadates. AVNIR-2 – nähtava ja lähi-infrapuna spektripiirkonna radiomeeter, neli spektraalkanalit (420–500 nm, 520–600 nm, 610–690 nm, 760–890 nm), ruumiline lahutus 10 m, skaneerimisulatus 70 km. Vaatesuund võib olla kuni 44° orbiidi tasandist kõrvale. PALSAR – sünteetilise apertuuriga radar maapinna reljeefi mõõtmiseks, töösagedus 1270 MHz (L-band), mitu erinevat töörežiimi, kõrgeim ruumiline lahutus 10 m.
Plejaadid (mütoloogia)

Plejaadid olid vanakreeka mütoloogias Atlase ja merenümfi Pleione seitse tütart. Nad olid nümfid, Artemise kaaslased ja õpetasid Bakchost, kui see veel pisike oli. Nende õed-vennad olid Hyas, hüaadid, hesperiidid ja Kalypso. Orion jälitas neid lakkamatult, kuni Zeus halastas plejaadidele ja tõstis nad taevavõlvile tähtedeks. Kui Orion samuti tähtkujuks sai, jätkas ta taevaski plejaadide jälitamist. Palja silmaga on näha ainult kuus tähte. Seitsmes paistab vaid neile, kellel on terav nägemine. Merope täht on nõrgem, sest ta vihastas taevaseid sellega, et abiellus surelikuga. Alkyone sünnitas jumal Poseidonile hulga lapsi. Eri allikates kannavad nad erinevaid nimesid, sealhulgas Hyrieus, Lykos, Hyperenor ja Aithusa; Hyperes ja Anthas; Glaukos; ja Epopeus. Elektra oli abielus Korythosega. Jumal Zeusiga sai Elektra poeg Dardanose, kes rajas Troases Dardania linna, sai sellega troojalaste esiisaks. Tema teine poeg oli Iasion[viide?]. Kelaino sai Poseidoniga pojad Lykose, Nykteuse, Eurypylose (Eurytos) ja Lykaoni ning Prometheusega Lykose ja Chimaireuse. Maia, plejaadidest vanim, sai Zeusiga poeg Hermese. Tema järgi on nimetatud mai. Merope oli Korintose kuninga Sisyphose abikaasa ja Glaukose ema. Sterope sai Aresega poeg Oinomaose. Taygete sai Zeusiga poeg Lakedaimoni. Nende järgi nimetati Plejaadideks 3. sajandil eKr Aleksandrias tegutsenud 7 tragöödiakirjanikku ja 16. sajandil Pierre de Ronsardi ümber koondunud prantsuse luuletajate rühmitust. Apollodoros, Bibliotheca 3.10.1 Pausanias, Hellase kirjeldus 2.30.7 Athenaios, Deipnosophistai 7 Gaius Iulius Hyginus Praef. Fab. p. 11, ed. Staveren Ovidius, Heroides 19.133 Antiigileksikon, Valgus, Tallinn, 1985, lk 435 Apollodoros, Bibliotheca, 3.10.1 Skolionid on Rhodose Apolloniose Argonautika 4.1561 juurde Tzetzes Lykophron 132 kohta
Priit Kuulberg

Priit Kuulberg (sündinud 5. mail 1955) on eesti muusik ja helirežissöör. Priit Kuulberg on õppinud Tallinna Muusikakeskkoolis viiulit ja kontrabassi ning lõpetanud Tallinna Riikliku Konservatooriumi kontrabassi solisti, orkestrandi, kammeransambli ja pedagoogi erialal. Ta on mänginud Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris (ERSO) kontrabassi ning töötanud Eesti Raadios, Tallinna Linnahallis, Eesti Televisioonis ja Eesti Rahvusringhäälingus helirežissöörina. 2016. ja ka 2024. aasta seisuga on ta ERR-i helirežissöör-restauraator. Muusikuna on Kuulberg mänginud peamiselt basskitarri ansamblites Ruja, Propeller, Kaseke ja Led R. Ta on ka Magnetic Bandi asutajaliige. Tema vend oli Mati Kuulberg. Jaanus Kulli. Priit Kuulberg: "MP3 on olematu helistandard. Inimesed, hoidke sellest eemale!" Õhtuleht, 16.01.2016. Priit Kuulberg Led Ri lehel
Peeter Malkov

Peeter Malkov (sündinud 1. augustil 1957) on eesti muusik (flötist) ja muusikapedagoog. Malkov lõpetas 1977. aastal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli flöödi erialal. Ta töötab samas koolis flöödiõpetajana. Malkov on ka ansambli Propeller flöödimängija, laulja ning paljude laulusõnade autor. https://www.inforegister.ee/en/11864011-PEETER-MALKOV "Puhk- ja löökpilliõpetajad". Georg Otsa nimeline Tallinna Muusikakool. Originaali arhiivikoopia seisuga 23.04.2018. Vaadatud 27.04.2018.
Wilhelm von Lieven

Vabahärra Wilhelm Heinrich von Lieven (vene Василий (Вильгельм) Карлович Ливен; vkj 29. september 1800 Dinhofa mõis, Bauska kihelkond, Kuramaa kubermang – vkj 2. veebruar 1880 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi sõjaväelane ja riigitegelane. Ta õppis 1817–1819 Tartu Ülikoolis sõjateadust, oli 1841. aastast Üksiku kaardiväekorpuse ülemkortermeister, 1842 kindralmajor, 1845. aastast kindraladjutant, ülendati 1849 kindralleitnandiks ja 1859 jalaväekindraliks, oli detsembrist 1861 kuni detsembrini 1864 Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkuberner ja Riia sõjakuberner, 1863. aastast Riiginõukogu liige ja 1871 ülemjäägermeister. 27. septembril 1865 kanti ta koos oma järeltulijatega Saaremaa rüütelkonna aadlimatriklisse. Talle kuulusid Liivimaa kubermangu Sloka kihelkonna Pavasari (Pawassern), Vilniuse kubermangu Dvorshidza ja Jaroslavli kubermangu Ivanovskaja mõis. Püha Anna orden 3. klass (1828) Püha Vladimiri orden 4. klass (1828) Kuldmõõk "Vapruse eest" (1829) Püha Anna orden 2. klass (1829) Poola Virtuti militari 4. klassi kuldrist (1831), Püha Stanislavi orden 3. klass (1833) Püha Georgi orden 4. klass (1842) Püha Stanislavi orden 1. klass (1843) Püha Anna orden 1. klass (1848) Valge Kotka orden (1852) Püha Vladimiri orden 2. klass (1854) Püha Aleksander Nevski orden (1856) Püha Vladimiri orden 1. klass (1862) Andreas Esmakutsutu orden (1873) Tema vanemad olid Dinhofa (Daugava, Dünhof) ja Mercendarbe (Merzendorf) mõisnik Karl Georg von Lieven (1778–1836) ja Sayn-Wittgenstein-Hohensteini krahv Karl Theodor Wilhelmi (1744–1817) tütar, krahvitar Charlotte Luise Christiane (1778–1849). Ta abiellus 1835. aastal Maria Sablukovaga (1814–1878), kes oli Peterburi kubermangu Volkovitsi mõisniku, kindralleitnant Aleksandr Sablukovi (surnud 1856) ja Dinhofa mõisast pärit vabaproua Elisabeth von Lieveni tütar. Abielust sündisid tütred Sophie (1844–1855), Catharina (1848–1849) ja Helene (1851–1869) ning poeg Nikolai (1854–1874). Tema abikaasa Maria oli Püha Katariina ordudaam. Lieven Arnold Hasselblatt: "Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat", Dorpat: C. Mattiesen, 1889, (Matrikkel nr.1219 lk.83) Valeri Fedortšenko (Валерий Иванович Федорченко): Императорский дом, Москва: ОЛМА-Пресс, 2003, ISBN 5786700461, lk. 640–641 Lievenid: Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft, 1935, lk. 531 Nassau-Siegeni vürst Friedrich Wilhelm I (1680–1722; nl) tütar, Kuramaa hertsog Friedrich Kasimir Kettleri tütretütar
Peegelneuron

Peegelneuron (inglise mirror neuron) on niisugune visuomotoorne neuroni liik mitmete loomade peaajus, mis ergastub teatava tegevuse puhul ning samuti siis, kui loom samasugust tegevust märkab kellegi teise juures. Seega neuron "peegeldab" teise isendi käitumist, justkui oleks organism ise seda käitumist sooritanud. Peegelneuronite olemasolu kaudu seletatakse näiteks imiteerimise ja empaatia mehhanisme, samuti keele omandamist. Peegelneuronite avastamisel on oluline roll Giacomo Rizzolattil ja tema kaasuurijatel. Need avastati makaagiajus: Cortex praemotorius es. Need ergastuvad kui ahv sooritab teatud tegevust, samal ajal teist indiviidi jälgides (ahvi või inimest). Hiljem on ahvide mootorneuronite süsteem tuvastatud ka inimestel. Imikute (inimlapse) mõõtmistulemused võivad näidata, et peegelneuronite võrgustik areneb enne 12. elukuud, ja võib aidata imikul teiste inimeste käitumist mõista. Peegelneuronid annavad meile vihjeid kaaslaste kavatsuste kohta. Need ei ergastu, kui nähakse kedagi põhjuseta nägusid tegemas. Need ergastuvad kui tajuvad eesmärgi püstitamist, isegi kui see pole lõpule viidud või on muutmisel. Armastussuhetes tähendavad peegelneuronid seda, et teame kohe, mida meie armastatu tegema hakkab. Seda tõendavad inimeste kehakeele uuringud, inimestel esineb teatavat etteaimatav sünkroonsust suhtlemisel. V. S. Ramachandran on käinud välja hüpoteesi, et peegelneuronid võivad mängida rolli inimese eneseteadlikkuses. Häiretega peegelneuronite võrgustikus seostatakse autismi. Parma Ülikooli neuropsühholoogi Giacomo Rizzolatti laboris liikus ringi kas Vittorio Gallese või Leo Fogassi; täpselt pole teada. Samal ajal istus emane makaak elektroodid ajus ootamas järgmist motoorse kontrollkatse ülesannet. Teadlane haaras kätte kas maapähkli või jäätise ja seejärel kostis ahvi ajuaktiivsust salvestavast arvutist heli. Frans de Waal, 2002. Johnson 2014:95. Joe Navarro Sourya Acharya, Samarth Shukla, Mirror neurons: Enigma of the metaphysical modular brain, J Nat Sci Biol Med. juuli-detsember 2012 ; 3(2): 118–124, doi: 10.4103/0976-9668.101878, PMCID: PMC3510904, veebiversioon (vaadatud 22.11.2015)(inglise keeles) Johnson 2014:95 Di Pellegrino, G.; Fadiga, L.; Fogassi, L.; Gallese, V.; Rizzolatti, G. "Understanding motor events: a neurophysiological study". Experimental Brain Research. 91: 176–180. doi: 10.1007/bf00230027, 1992. Kõlakoda – muusika tekib imiteerimisest, Sirp, 1.02.2008. Stefan Klein, Vittorio Gallese, Kas kaasatundmine on omakasu?, Eesti Päevaleht, 27. juuni 2008 Sue Johnson, "Armastuse tähendus. Uus revolutsiooniline teadus armastusest.", 95-96, 2014.
California Ülikool Los Angeleses

California Ülikool Los Angeleses (University of California, Los Angeles, sageli kasutatava lühendina UCLA) on 1919. aastal asutatud ülikool Los Angeleses. See kuulub California Ülikooli süsteemi.
California Ülikool

California Ülikool (ingl. k. University of California) on riiklike ülikoolide süsteem Ameerika Ühendriikide California osariigis. Sellesse kuulub tänapäeval 10 ülikoolilinnakut, mis tegutsevad iseseisvate ülikoolidena. California Ülikoolile kuulub ka 5 ülikoolihaiglat ja kolm riiklikku laborit. California ülikoolis õpib 2014. aasta seisuga 233 000 üliõpilast ja töötab ligikaudu 19 000 õppejõudu . California Ülikoolide süsteemis töötab praegu 5 Fieldsi medali kavaleri ja 38 Nobeli auhinna laureaati, millega see ülikool edestab kõiki teisi tänapäevaseid ülikoole. California ülikoolide süsteemi kuuluvad järgmised ülikoolid: California Ülikool Berkeleys (UC Berkeley), asutatud 1868 California Ülikool San Franciscos (UC San Francisco), asutatud 1873 California Ülikool Davises (UC Davis), asutatud 1908 California Ülikool Santa Barbaras (UC Santa Barbara), asutatud 1909 California Ülikool Los Angeleses (UCLA), asutatud 1919 California Ülikool Riverside'is (UC Riverside), asutatud 1954 California Ülikool San Diegos (UC San Diego), asutatud 1960 California Ülikool Santa Cruzis (UC Santa Cruz), asutatud 1965 California Ülikool Irvine'is (UC Irvine), asutatud 1965 California Ülikool Mercedis (UC Merced), asutatud 2005 Varem tähendas nimi "California Ülikool" vaid neist ülikoolidest vanimat, California Ülikooli Berkeleys. http://www.ucop.edu/investment-office/_files/report/UC_Annual_Endowment_Report_FY2012-2013.pdf Vaadatud 28.10.2014 https://web.archive.org/web/20120425162549/https://wiki.ucop.edu/display/UC101/About+the+University+of+California Vaadatud 28.10.2014 http://www.universityofcalifornia.edu/uc-system Vaadatud 28.10.2014
Kose rajoon

Kose rajoon oli haldusterritoriaalne üksus Eesti NSV-s aastatel 1950–1959. Kose rajoon moodustati 1950 septembris Harjumaa idaosast seoses maakondade likvideerimisega. Rajooni keskus asus Kosel. Rajooni kuulusid algselt Kehra alev ning Alansi, Anija, Ardu, Kehra, Kiviloo, Kose, Kurena, Kõu, Oru, Palvere, Peningi, Pikavere, Pikva ja Voose külanõukogu. Pärast külanõukogude ühendamisi 1954 juunis jäi Kose rajooni 7 külanõukogu: Alansi, Alavere, Anija, Kose, Kuivajõe, Kõue ja Pikavere külanõukogu. 1959 veebruarist Kose rajoon likvideeriti. Selle kesk- ja põhjaosa (Kehra alev ning Alavere, Anija, Kose, Kuivajõe ja Pikavere külanõukogu) liideti Harju rajooniga, lõunaosa (Alansi ja Kõue külanõukogu) liideti Rapla rajooniga. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlus "Eesti NSV külanõukogude ühendamisest". Eesti NSV Teataja, 1954, 10, 104 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 24. jaanuari 1959 seadlus "Eesti NSV rajoonide reorganiseerimisest". Eesti NSV Teataja, 1959, 6, 38