laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Vārenbroka mõis

Vārenbroka mõis (läti keeles Vārenbrokas muiža, ka Vārnavas muiža; saksa keeles Wahrenbrock) oli mõis Kuramaal Sēlpilsi kihelkonnas. Endine mõisasüda asub tänapäeval Lätis Jēkabpilsi piirkonnas Viesīte vallas Vārnavas. Endiste omanike seas on Dollertid, Taubed, Bolschwingid, Elmptid, Bordeliused. Mõis kuulus võõrandamiseni aastal 1922 von Behride perekonnale. Mõisasüda koos 55 hektari suuruse ümbritseva maaga jäi ka peale võõrandamist varasemale omanikule Georg von Behrile alles, aastast 1930 rentisid nad need valdused välja. Peale teist maailmasõda asus mõisakompleksis kolhoosi kontor koos kinosaali ja klubiga, vahepeal tegutses seal ka kool. Aastast 1970 on hooned olnud kasutusel elumajadena, tänapäeval on need eravalduses. Klassitsistlik puidust peahoone ehitati 19. sajandi alguses ja on Lätis ainulaadne. Hoonet kaunistab nelja sambaga portikus. Sajandi lõpus lisati punastest tellistest juurdeehitis. Aastal 1905 peatusid seal karistusretkel olevad tragunid. Mõis tegeles põllunduse ja aiandusega (mõisakompleksi juurde kuulus suur õunaaed), kasvatati piimakarja. Mõisa juurde kuulusid lubjaahi ja telliselööv, samuti oli rajatud katlamaja. Mõisa arvukatest kõrvalhoonetest on säilinud ait ja koos peahoone juurdeehitisega rajatud punastest tellistest laut, kuigi mõisasüdame juurde kuulusid omal ajal veel näiteks tall, kaks teenijate maja ja küünid. Hajusalt paiknenud hoonete vahele ehitati peale agraarreformi uusi hooneid ja peahoonest kaugemale jäänud ehitised jäid kasutuseta. Praegu on peahoone koos säilinud kõrvalhoonetega ühe omaniku valduses. Park asub peahoone ja Sunākste kirikla vahel, olles ühine. Pargis asub unikaalne erinevatel tasanditel olevate tiikide kaskaad. Mõisast kaks kilomeetrit eemal Sunākste kiriku juures asub Stenderite suguvõsa rahula, kuhu on maetud õnnetu armastuse ohver Vārenbroka mõisniku tütar Angele von Behr. Sissekanne Läti mõisate saidil (läti keeles)
Tabore

Tabore on küla (vidējciems) Lätis Augšdaugava piirkonnas, Tabore valla halduskeskus. Asulas asub Tabore mõisa (Tabor) süda. Kui Tabore oli kolhoosi "Zarja" keskus, liideti sellega lähedal asunud Liellaši küla. Aastatel 2009–2021 jäi asula Daugavpilsi piirkonda. Mõisa peahoones asub põhikool, Tabores on ka raamatukogu. Tabore koolimaja
Tabore mõis

Tabore mõis (läti keeles Tabores muiža, ka Tābaras muiža, saksa keeles Tabor) oli mõis Kuramaal Daugavpilsi kihelkonnas. Tänapäeval asub endine mõisasüda Lätis Augšdaugava piirkonnas Tabore vallas Tabores. Tabore mõis kuulus võõrandamiseni aastal 1920 von Engelhardtide perekonnale. Peahoone ehitati aastal 1875. Hoone jäi Engelhardtide kätte ka pärast võõrandamist, kuuludes neile aastani 1939. Praegu asub hoones Tabore kool.
Jordan Eberle

Jordan Leslie Eberle (sündinud 15. mail 1990 Reginas Saskatchewani provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Seattle Kraken ründajana paremäärel. Aastatel 2006–2010 mängis ta Western Hockey League'i (WHL) klubis Regina Pats. Hooajal 2009–10 pälvis ta WHL-i hooaja parimale mängijale antava Four Broncos Memorial Trophy. Lisaks valiti ta sel hooajal kogu Canadian Hockey League'i parimaks mängijaks. 2008. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i draft '​is 22. valikuna. NHL-is debüteeris ta Oilersi meeskonnas 7. oktoobril 2010 mängus Calgary Flamesi vastu. Ta lõi selles mängus ka värava, mis valiti NHL-i hooaja parimaks. Debüüthooajal lõi ta NHL-is 18 väravat ja andis 25 väravasöötu. Hooaeg 2011–12 on olnud Eberle NHL-i karjääri jooksul seni resultatiivseim (34+42). 2012. aastal valiti ta NHL-i tähtede mängule. 11. veebruaril 2016 tegi Eberle mängus Toronto Maple Leafsi vastu oma esimese kübaratriki NHL-is. Aastatel 2017–2021 mängis ta New York Islandersis. 2021. aasta juulis valis Seattle Kraken Eberle NHL-i Expansion Draft '​is. 4. novembril 2021 tegi ta mängus Buffalo Sabresi vastu Krakeni ajaloo esimese kübaratriki. 2009. aastal tuli Eberle Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Aasta hiljem võideti hõbemedal, kui kaotati USA eakaaslastele. 2010. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel lõi Eberle kaheksa väravat, sh kaks väravat finaalis USA vastu, ja oli Rootsi mängija André Peterssoni kõrval turniiri suurim väravakütt. Eberle valiti lisaks turniiri väärtuslikumaks mängijaks, turniiri sümboolsesse koosseisu ja parimaks ründajaks. Kanada jäähokikoondise koosseisus tuli ta 2015. aastal maailmameistriks. "Kanada hokimees viskas Seattle Krakeni esimese kübaratriki". sport.err.ee 5.11.2021. Vaadatud 5.11.2021 Jordan Eberle NHL.com lehel Jordan Eberle – Eliteprospects Jordan Eberle hockeydb.com lehel
Šengeida

Šengeida (ka Šēnheida) on küla (mazciems) Lätis Augšdaugava piirkonnas Skrudaliena vallas. Asulas asub endise Šēnheida mõisa (Schönheyde) peahoone. Aastatel 2009–2021 jäi asula Daugavpilsi piirkonda.
Šēnheida mõis

Šēnheida mõis (läti keeles Šēnheidas muiža, saksa keeles Schönheyde) oli mõis Kuramaal Daugavpilsi kihelkonnas. Tänapäeval asub endine mõisasüda Lätis Augšdaugava piirkonnas Skrudaliena vallas Šengeidas. Šēnheida mõis kuulus aastast 1749 kuni võõrandamiseni aastal 1920 von Engelhardtide perekonnale. Uusgooti stiilis punastest tellistest peahoone ehitati aastal 1870. Hoone jäi Engelhardtide kätte ka pärast võõrandamist, kuuludes neile aastani 1939. Vahepeal viljalaona kasutatud hoones asuvad praegu korterid. Mõisa juurde kuulub ka Engelhardtide perekonna rahula. Rahulat ümbritseb metallist tara, rahula keskel on nelja meetri kõrgune tammepuust rist. Rahula juurde viib peahoone juurest pärnaallee.
Adi keel

Adi keel (või ka abhor, abor, boga’er luoba, lhoba, luoba) on üks Hiina-Tiibeti keelte hulka kuuluv Põhja-Assami keeltest. Ainuüksi Indias on 97 000 adi keele kõnelejat (2001. aastal). Kõnelejate arv eri piirkondades kokku aga ulatub 100 190 inimeseni. Peamiselt kasutab adi keel ladina kirja, Hiinas tiibeti kirja. Selle keele kõnelejad on adid. Hiina-Tiibeti keelkond Tiibeti-Birma keeled Põhja-Assami keeled adi keel Adi keelt räägitakse Arunachal Pradeshis (India osariik): Ida-, Lääne- ja Ülem-Siangi ringkonnad, Ülem-Subansiri ja Dibangi oru ringkonnad, aga ka Assamis, põhjapoolsetel mägedel Assami orus, Bhutani ja Buruli jõe vahelisel alal. Lisaks räägitakse seda ka Bhutanis ja Hiinas (boga’er luoba). Arunachal Pradesh – ā-kā – ā-ñī-ko – ā-ūm-ko – ā-pī-ko – pil-ŋo – ā-keŋ-ko – kī-nit-ko – pi-ñi-ko – ko-nāŋ-ko – ē-iŋ-ko Adi keel on aglutineeriv keel. Adi keele häälikusüsteem koosneb 15 konsonandist ehk kaashäälikust. Nendest neli on nasaalsed konsonandid – m, n, ŋ, ñ. Lisaks on veel üheksa vokaali ehk täishäälikut ja kuus diftongi ehk kahest erinevast täishäälikust koosnevat ühendit (kaksiktäishäälikut). Diftonge kasutatakse väga vähe. Lauseliikmete järjekord (sõnajärg) lauses on alus, sihitis ja tegusõna (Subject-Object-Verb, SOV). Abisõnad näitavad grammatilisi kuuluvusi. Eristatakse pikki ja lühikesi vokaale. Suurem osa sõnu on pikemad kui kolm silpi. Laensõnad on laenatud enamasti tiibeti keelest. Omadussõna – erki Nimisõna – biidung Mitmus – boje Ainsus – baatel Tegusõna – engun Sugu – luube. Sulgudes näide, tähendus 'koer' Naissugu – ane luube (kiine) Meessugu – abo luube (kiibo) Kesksugu – dajam luube (ekii) (Algvõrre-keskvõrre-ülivõrre) botte – botteyana – botte yalumna (suur, suurem, suurim) Emotsioone edasi andvad sõnad: Abah! Eh! Oh! Ah! Wah! Ei! Ayah! Ubi! No kape la? – Kuidas sul läheb? Ngo ai dung. – Mul läheb hästi. Adid kasutavad ka assami, hindi ja nepali keelt. Adi keel sarnaneb ka adi galo keelega, kuid need keeled on sotsiolingvistiliselt erinevad/kauged. Adi keelel on arvatavalt 19 dialekti. Adi keeles tehakse raadiosaateid ja ka piibel on tõlgitud adi keelde (2005–2009). http://www.ethnologue.com/language/adi EKI keelte loend http://www.zompist.com/numbers.htm Morphology of the Adi Language "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 10. juuni 2015. Vaadatud 18. novembril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) An Introduction to Adi Language Salvestis adikeelsest piiblilugemisest Poolik adi – inglise sõnaraamat Global Recordings, Adi language
Prode

Prode on ilma elaniketa küla (mazciems) Lätis Augšdaugava piirkonnas Prode vallas. Küla asus endise Prode mõisa (Prohden) süda. Aastatel 2009–2021 jäi küla Ilūkste piirkonda.
Prode mõis

Prode mõis (läti keeles Prodes muiža, saksa keeles Prohden) on mõis Lätis Ilūkste piirkonnas Prode vallas Prodes. Prode mõis kuulus XVII sajandist kuni võõrandamiseni aastal 1920 Osten-Sackenite perekonnale. Aastail 1665-1667 lahkusid Vecsubate luterlastest asukad katoliiklasest mõisniku valdustest ja rajasid Prode mõisa maadele Jaunsubate asula, mis ühendati aastal 1894 Vecsubatega Subate asulaks, millest sai aastal 1917 Subate linn. Peahoone ehitati aastal 1820, kuid mõisakompleksist on tänaseni säilinud vaid ait.
Belmopan

Belmopan on Belize'i pealinn. Asub riigi keskosas, Belize'i jõe ääres, umbes 80 km kaugusel rannikust ja endisest pealinnast. Linna ümber on troopiline džungel. Belmopani hakati rajama 1970. aastal, pärast seda, kui 1961. aasta tornaado oli peaaegu hävitanud riigi endise pealinna Belize'i. 1971. aastal sai Belmopan Briti Hondurase halduskeskuseks ja pärast riigi iseseisvumist 1981. aastal Belize'i pealinnaks. 2010. aasta rahvaloenduse andmed  Belmopan – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
LN

Ln või ln võib tähendada mitut asja. ln on naturaallogaritmi tähis ln ob lingala keele kood ln on Unixi käsk linkide loomiseks Ln on lantanoidide üldistav tähis
Šenkvice

Šenkvice (ungari keeles Senkőc) on omavalitsusüksus (vald) Slovakkia lääneosas Bratislava maakonnas Pezinoki ringkonnas. Umbes 4400 elanikuga asula paikneb Pezinokist idas ja Modrast lõunas, mõlema asulaga ühendab seda maantee. Samuti viib tee Šenkvicest Blatnésse, mis asub umbes 5 km kagus. Šenkvice on Slovakkia suurim omavalitsus, mis pole linn. Valla keskmine kõrgus on 165 m, pindala 24,8 km². Šenkvicest on leitud jälgi neoliitikumi ja pronksiaja asustusest, samuti elati seal Vana-Rooma ajal. Esimene kirjalik teade külast pärineb Ungari kuninga Béla IV kirjast 1256. aastast. Peatselt põletati linn maha mongolite sissetungi ajal. Seejärel asusid piirkonda sisserändajad Saksamaalt ning 1390. aastast on teada asula nime esmamainimine: Samkawych. 1547. aastal tuli linna hulk horvaate, kes põgenesid Osmanite riigi eest. 1594. aastal saabus veelgi rohkem horvaate Hrvatska Kostajnicast, kes rajasid Šenkvice lähedale asula, mida hüüti Väike-Šenkviceks; hiljem on see liitunud Šenkvicega. 1682. aastal ehitati Püha Anna kiriku ümber kindlustused, kuhu elanikud Ottomanide rünnakute ajal varjusid. Keskajal rajati külla esimene kirik, mis pärines ligikaudu 1350. aastast ning ehitati gooti stiilis. Kui see maha põles, ehitati 16. sajandi teisel poolel uus, mida hiljem laiendati ning mis 1666. aastal renoveeriti renessanss-stiilis mõningate barokkelementidega. Toonase kuju on kirik säilitanud tänini. Pärast Osmanite riigi lahkumist hakkas küla kiduma. Isegi 1845. aastal avatud raudteeliin, mis ühendab Šenkvicet Pezinokiga, ei suutnud asulat elustada. Alles Tšehhoslovakkia loomise järel 1918. aastal hakkas küla tänu uute ettevõtete tulekule taas kasvama. Šenkvicet tuntakse eeskätt veinitootmiskeskusena. Küa suurim veinitootja on Karpatská Perla, mille veinid on pälvinud mitmeid auhindu. Samuti tegutseb külas pagaritöökoda Framipek, mis turustab oma toodangut Senecist Pezinokini, ja Novplasta plastitööstus. Küla on täielikult varustatud gaasi, vee ja kanalisatsiooniga. Šenkvices on raudteejaam ning linnadega ühendavad seda bussiliinid. Asulas tegutsevad lasteaed ja kool, tuletõrje, tervisekeskus, raamatukogu ja muuseum. Šenkvices tegutseb noorte folkloorirühm Mladosť. Samuti on seal muuseum, mis hõlmab ühe ruumi kultuurikeskuses. Kultuurikeskuses toimuvad ka teatrietendused ja kontserdid, muuhulgas annab etendusi linna harrastusteater, mis 2006. aastal tähistas 100. aastapäeva. Külal on oma jalgpallimeeskond, mis mängib Slovakkia liiga neljandas divisjonis, võimlejate ja maahokimeeskonnad. Tuntuim on siiski kohalik sisekrossirada. 31. detsembril 2004 elas Šenkvices 4327 inimest: 2131 meest ja 2196 naist. 98,2% neist olid slovakid, suurim vähemusrühm olid tšehhid. 86,9% elanikest olid roomakatoliiklased, 2,2% luterlased ja 8,8% ateistid. Küla 1199 majast olid püsivalt asustatud 1056. Asustustihedus oli 174 in/km². Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Šenkvičan, 2006 issue 3, page 5[alaline kõdulink] Šenkvice koduleht (slovaki keeles)
Noorendik

Noorendik on mets, kus domineeriva rinde puude keskmine kõrgus on üle 1,3 m ja nende keskmine läbimõõt väiksem kui 6 cm. latimets valgustusraie U. Mereste, 2003. Majandusleksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Köide II (N–Y). Lk 14
Raamatupidamistalu

Raamatupidamistalu oli Eesti esimese vabariigi ajal talu, mille majandustegevus oli kirjas spetsiaalsetes raamatutes. Raamatupidamistalude majandusandmed anti põllumajanduslikule raamatupidamistalitusele, kes igal aastal avaldas 250–300 talu andmete põhjal kokkuvõtte statistikaraamatus "Eesti Põllumajandus". Sõltuval raamatupidamistalu tulundusmaa suurusest eristati väike-, normaal-, täis- ja suurtalusid. U. Mereste, 2003. Majandusleksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Köide II (N–Y). Lk 153
Hetäär

Hetäär (vanakreeka keeles ἑταίρα 'kaaslane', mitm. ἑταῖραι) oli Vana-Kreekas vabade elukommetega kunstihuviline vallaline naine. Paljud hetäärid olid hea haridusega: õppinud muusikat, kirjandust ja filosoofiat. Seetõttu olid mõned neist ühiskonnas mõjukad. Nende vastandid olid kõige kehvemini tasustatud pornaid. Hetäärid võisid ainsate naistena viibida väga tähtsate meeste pidudel. Tuntumate hetääride hulka kuulusid väejuht Periklese sõbratar ja hilisem abikaasa Aspasia, Makedoonia Aleksandri kindrali ja hilisema Egiptuse kuninga Ptolemaios I konkubiin Thaïs, skulptori Praxitelese muusa ja modell Phryne ning Menandrose armastatu Glykera. Hetääre on kujutatud skulptuuris, reljeefides ning eriti 6. ja 5. sajandi eKr vaasimaalidel, kus vabaarmastust on sageli kujutatud looduslähedases vormis. Hetäärid on tegelased uusatika ja rooma komöödiais, Lukianose "Hetääride kõnelustes" ning Alkiphroni "Hetääride kirjades". Ivan Jefremov kirjutas Thaisi elust rääkivas ajaloolises romaanis "Thais – Ateena tütar" (ru): «See, kellest sa räägid, pole hoor, nagu teie seda mõistate, see tähendab, ta pole teatud tasu eest igaühele kättesaadav. ... Hetäärid tunnevad mitmeid kunste: nad oskavad tantsida ja riietuda, oskavad meeliköitvalt vestelda ja deklameerida, nad on võimelised juhtima sümpoosionil ...» «Kuid nad võtavad ju armastuse eest raha!» «Ja kui palju veel! Pikaaegne väljaõpe ja omandatud oskused on kallid, algupärane anne veelgi kallim, ning meie mõistame seda hästi. Meeste valikul on hetääril aga täiesti vabad käed. Ta võib anduda kalli raha eest, võib ära öelda, võib ka igasugusest tasust loobuda. Thaisi pole igatahes võimalik sel kombel saada ...» Hetääride auväärsust on hinnatud vastavalt kehtivatele moraalinormidele. Mõnes ühiskonnas polnud midagi hetäärisarnast ja seal kiputi hetääre prostituutidega samastama. Jaapanis vastab hetäärile geiša, samuti kultuurihuviline vabade elukommetega naine, kelle töö hulka ei kuulu seksuaalteenuste osutamine, isegi kui mõned neist seda teevad. Antiigileksikon, 1. kd., lk. 191 Christensen, Else (1. aprill 2023). "Prostituut, maailma peaaegu vanim elukutse". Imeline Ajalugu. Vaadatud 9. mail 2023. Ivan Jefremov. "Thais – Ateena tütar". Tallinn, "Eesti Raamat" 1987, lk. 291
Paitji keel

Paitji keel (Paici, Ci, Paaci, Pati, Ponerihouen keel) kuulub Austroneesia keelkonda täpsemalt Melaneesia keelte hulka ning on üks Uus-Kaledoonia keeltest Paitji keelt räägitakse Uus-Kaledoonias, ida rannikul Poindimiest Ponerihoueni, lääne rannikul Kones, Poyas ja ka sisemaal. Paitji keel kasutab ladina tähestikku. Jacques Pourouda tõlkis Uue Testamendi Paitji keelde, sellega läks aega 24 aastat. Esimesel neljal numbril ei ole lisatähendust edasi aga on numbrid seotud erinevate keha osadega :käed (î), jalad (â) inimene (âboro), või terve keha. Number 5 tähendab näiteks üks kahest käest ja number 10 mõlemad käed. Numbrid 6-9 moodustatakse nii, et liidetakse numbrile 5 sõnaga görö esimesed neli numbrit. See tähendab seda, et 5+1 = 6 caa kârâ î-jè(5) görö(+) caapwi(1) Paitji keeles on 10 mittenasaalset häälikut ja 7 nasaalset vokaali. Paitji on üks vähestest Austroneesia keeltest, mis on tonaalne. Paitji keeles on kasutusel 3 erinevat tooni. Kõrge, keskmine ja madal.kõrge [ ´], keskmine [ ¯] ja madal [ ` ] . Tavaliselt jäetakse madalad toonid märkimata. On olemas ka toonita häälikuid, need on häälikud kus toon on arusaadav eelmisest häälikust. Sõna järg lauses: VOS - tegusõna, sihitis, alus . Helilised eelnasaalsed sulghäälikud on foneetiline jada nasaalsetest ja tõkestavatest häälikutest mis käituvad fonoloogiliselt nagu üksikud konsonandid. ācēē -jah, okei pópáa- vihm kóó-külm pāɾāwē – nahk ɾʌ- nemad cá-ahi Bwëcu- tere Boyu – Tere ! Bë pââ pë- Kuhu sa lähed? ru pi-tùra wë Pwâdé mâ Ûtê -Pwâdé ja Ûtê räägivad üksteisega http://www.ethnologue.com/language/pri http://isles-of-the-sea.org/updates/paici-new-testament-in-final-stages/ http://www.languagesandnumbers.com/how-to-count-in-paici/en/pri/ http://www.linguistics.ucsb.edu/faculty/gordon/paicivowels.pdf
Kostivere Lasteaed

Kostivere Lasteaed on lasteaed Kostivere alevikus Harjumaal. Lasteaia aadress on Aruküla tee 1. Kostivere lasteaed avati 1951. aastal. 1974. aastal ehitati Kostivere Lastepäevakodu, mis töötas ööpäevase lasteasutusena. Maja projekteeriti 140-kohalisena, avamise ajal alustas tööd 1 sõime- ja 1 aiarühm. Kostivere lasteaed renoveeriti aastatel 2003–2005 täielikult ning lasteaiast sai tänapäeva nõuetele vastav haridusasutus. Ümberehituse käigus kahekordistus saali pindala, köök sisustati nüüdisaegse tehnikaga ning majale tehti ka juurdeehitis, kus 2013. aasta sügiseni asus Kostivere Perearstikeskus. Maja ümbritseb aiaga piiratud õueala, igal rühmal oma liivakast ning ühine suur 2006. aastal rajatud mänguväljak. Ümber maja on asfaldile joonistatud liikluse õpperada. 2013. aasta seisuga töötab 7 rühma (Põnnipesa, Vigurvändad, Vanderpõnnid, Päikesekiired, Pesamuna, Rõõmupesa ja Lepatriinud). "Lasteaiad - Jõelähtme Vallavalitsus". Vaadatud 19.11.2013. "Kostivere Lasteaed - Lasteaiast". Originaali arhiivikoopia seisuga 19.05.2013. Vaadatud 19.11.2013. Koduleht
Finiitfraas

Finiitfraas on tegusõna- ehk verbifraas, mille peasõna on tegusõna finiitne ehk pöördeline vorm. Tegusõnafraas koosneb tegusõna pöördelisest vormist ja selle ühest või mitmest laiendist: Peeter ja Mia [mängivad (tegusõnafraasi peasõna) lauamängu (tegusõna laiend on nimisõna)] Mari [istutas (tegusõnafraasi peasõna) [tomateid ja kurke] (tegusõna laiend on nimisõnafraas)]. Tegusõna pöördeline vorm võib olla lauses öeldis ja selles avalduvad kõneviisi-, isiku-, arvu- ja ajatähendus. Seega väljendab finiitfraas tegevust kindla kõneviisilise, isikulise, arvulise ja ajalise määratlusega. Finiitfraasist nagu ka infiniitfraasist puudub lauseliige alus, sest aluse ja öeldise vahel on predikatsiooniseos. Predikatsiooniseose tulemusel tekib lause, mitte fraas. Finiitfraas tekib rektsiooniseose tulemusel, mis on tegusõna ja selle laiendi(te) vahel. Finiitfraas on endotsentriline, s.t selle peasõna saab lauses kasutada ka ilma laiendita, nii et see täidab terve fraasiga samaväärset süntaktilist funktsiooni. Vrd näiteks: Tiina [küpsetab kooki] Tiina küpsetab. Finiitfraasi sisse võivad kuuluda teist tüüpi fraasid: nimisõnafraas, omadussõnafraas, määrsõnafraas, kaassõnafraas, hulgasõnafraas, näiteks nimisõnafraas finiitfraasi sees: Sandra [ostis [kollase suvekleidi]]. kaassõnafraas finiitfraasi sees: Koer [haukus [akna all]]. Mati Erelt, Reet Kasik, Helle Metslang, Henno Rajandi, Kristiina Ross, Henn Saari, Kaja Tael, Silvi Vare 1995. Eesti keele grammatika I. Morfoloogia, sõnamoodustus. Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia Eesti Keele Instituut. Mati Erelt, Reet Kasik, Helle Metslang, Henno Rajandi, Kristiina Ross, Henn Saari, Kaja Tael, Silvi Vare 1993. Eesti keele grammatika II. Süntaks. Lisa: Kiri. Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut.
Marcelo Birmajer

Marcelo Birmajer (sündinud 29. novembril 1966 Buenos Aireses) on juudi päritolu Argentina kirjanik. Tema vanavanemad on Rumeenia, Poola, Leedu ja Süüria immigrandid. Ta on kirjutanud stsenaariumi režissöör Daniel Burmani filmile "El Abrazo partido". Eesti keeles on temalt ilmunud 2013. aastal "Abielumeeste lood" (originaalis Historias de hombres casados, 1999), tõlkijad Eva Kolli ja Mariliin Vassenin, toimetanud Mai Tõnisoo; 2016. aastal ilmus talt eesti keeles "Nekroloogiklubi" (originaalis El club de las necrológicas, 2012), tõlkija Ehte Puhang. Un crimen secundario, novela, con ilustraciones de Rafael Segura, Buenos Aires, Ediciones Colihue, 1992. Derrotado por un muerto, novela, con ilustraciones de Patricia Breccia, Buenos Aires, Ediciones Colihue, 1993. El alma al diablo, novela, Bogotá, Grupo Editorial Norma, 1995. Un veneno saludable, novela, con ilustraciones de Augusto Costanzo, Buenos Aires, Ediciones Colihue, 1995. El abogado del marciano, novela, Bogotá, Grupo Editorial Norma, 1997. El fuego más alto, novela, Bogotá, Grupo Editorial Norma, 1997. La segunda cabeza. Noticias extrañas I, novela. Bogotá, Grupo Editorial Norma, 1999. La máquina que nunca se apagaba. Noticias extrañas II, novela, Bogotá, Grupo Editorial Norma, 1999. Jugar a matar. Noticias extrañas III, novela, Bogotá, Grupo Editorial Norma, 1999. Tres mosqueteros, novela, Madrid, Editorial Debate, 2001. Nuevas historias de hombres casados, cuentos, Buenos Aires - Madrid, Editorial Alfaguara, 2002. Una vida más. Noticias extrañas III, novela, Bogotá, Grupo Editorial Norma, 2003. El siglo XX, novela, México D.F., Editorial Fondo de Cultura Económica, 2004. Tres hombres elegantes, novela, Buenos Aires, Emecé, 2006. Historia de una mujer, novela, Buenos Aires, Editorial Seix-Barral, 2007. La isla sin tesoro, novela, con ilustraciones de Alberto Pez, Buenos Aires, Editorial Alfaguara Juvenil, 2008. Juicio al Ratón Pérez, novela, con ilustraciones de Alberto Pez, Buenos Aires, Editorial Alfaguara Juvenil, 2009. La isla sin tesoro, novela, con ilustraciones de Chavetta Lepipe, Buenos Aires, Editorial Alfaguara Juvenil, 2010. El club de las necrológicas, novela, Buenos Aires, Editorial Sudamericana, 2012 El túnel de los pájaros muertos Loqueleo, 2013. Las nieves del tiempo, 2014.
Puškin

Puškin (vene Пушкин) on linn Venemaal, Peterburi eeslinn. Kuulub Peterburi haldusalasse ja asub Peterburist 20 km lõunas. Linn nimetati 1937 ümber Aleksandr Puškini järgi, kes käis seal koolis. Enne seda kandis aastani 1918 nime Tsarskoje Selo ja aastail 1918–1937 Detskoje Selo. Esimest korda mainiti praeguse linna kohal olevat küla Novgorodi allikates Vadja viiendiku koosseisus. Venekeelne nimi Sarskaja mõza on läänemeresoome päritolu. Boriss Godunovi jaoks tehtud kaartidel on Saritsa-nimeline koht. Hiljem kasutati nime Saarskoje Selo ja siis Tsarskoje Selo. Kohalikud ingerisoomlased on paika kutsunud nimega Saari. 24. juunil 1710 kinkis Peeter I küla oma kallimale Marta Skawronskale, kellega 1712 abiellus ja kellest hiljem sai Katariina I. 1716. aastast alates rajati sinna tsaarile mõeldud paleede kompleks. Romanovite dünastia kasutas seda oma suveresidentsina. 1837. aastal rajati Peterburi ja Tsarskoje Selo vahele Venemaa esimene raudtee. Elanike arv on 84 600 (2003). Katariina park Puškini lennujaam Q126719912  Puškin – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ristirahwa Pühhapäwa Leht

Ristirahwa Pühhapäwa Leht (kandnud ka nimesid: Ristirahwa Pühapäewa Leht, Ristirahwa Pühapäewa-leht, Ristirahwa Pühapäewaleht) oli aastatel 1875–1919 Tallinnas ilmunud kodurahu propageeriv luterlik ajaleht. Ajaleht ilmus korra nädalas. Väljaandjateks: Woldemar Friedrich Kentmann (1833–1901), Wilhelm Kentmann (1861–1938), Konstantin Thomson (1865–1938) Toimetajad: Woldemar Friedrich Kentmann (1833–1901), Wilhelm Kentmann (1861–1938), Konstantin Thomson (1865–1938) ja Anton Hermann Haller (1833–1905) Ristirahva pühhapäeva Lehhe lissa-leht (1877–1887) Ristirahwa Pühapäewa-lehe Sõnumitooja (1905–1907) Ida-Aasia sõjakaart 1904, nr. 8 "Ristirahwa Pühapäewa lehe" Laste-raamat jõulu pühaks, (1902–1903) Laste-Raamat jõulu pühaks ..., (1904–1908) Laste-Raamat (1909–1913) Eesti Entsüklopeedia. 7. köide: Rakk–Tanukad. Tartu: Loodus, 1936, lk 252.