laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ukraina (1952)

Ukraina (vene keeles Украина) on kahe tekiga teine Rossija-klassi (projekt 785/OL800, I seeria) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud Národný Podnik Škoda Komárno (Slovenské Lodenice n.p. Komárno) laevatehases Komárnos Tšehhoslovakkias 1952 Volga jõelaevakompaniile. Laeva kasutati Venemaa jõgedel liinil Moskva – Rostov Doni ääres, see põles maha Doni jõel ja utiliseeriti 1953. aastal. Jõereisilaevade loend Nimekiri, Projekt 785 (vene keeles) Teatmik, Projekt 785 (vene keeles) Ukraina (1952), registri andmed (vene keeles) Ukraina (1952), registri andmed (vene keeles)
Ühistuleht

Ühistuleht on ühistulist tegevust kajastav ajaleht, mis ilmub 2011. aasta augustist. Enne 2012. aastat ilmus ajaleht kord kuus, 2012. aasta algusest kord kvartalis. Ühistulehte annavad välja Tartu Hoiu-laenuühistu, Eesti Korteriühistute Hoiu-laenuühistu ja Akadeemiline Ühistegevuse Selts. Ühistusaade Ühistupank Ühistulehtede arhiiv
Liigierisus

Liigierisus ehk liigitunnus (ladina keeles differentia specifica) on ühte liiki esemeid teistest eristav tunnus. Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009. [1]
Anatoli Dalidovitš

Anatoli Dalidovitš (sündinud 27. aprill 1956 Tallinnas) on eesti allveesportlane ja treener. Ta lõpetas aastal 1973 Tallinna 14. Keskkooli ja aastal 1977 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna. Allveesporti hakkas ta harrastama aastal 1971 Laevastiku Tallinna Spordiklubis Vjatšeslav Šturmi õpilasena, hiljem on teda juhendanud Peeter Vaik ja Aleksander Tulk, aastast 1975 on ta treeninud iseseisvalt. Esimesed medalid võitis Eesti meistrivõistlustel 1973 kiirusaladel. Ta tuli aastal 1974 allveeorienteerumises Nõukogude Liidu noortemeistriks ning aastal 1975 nii kiirusaladel kui ka orienteerumises Eesti meistriks; ta pühendus orienteerumisele. Võitnud aastatel 1975–1987 MM-il 5, EM-il 16 ja NSV Liidu meistrivõistlustel 50 medalit. Tulnud 1985 kaardiharjutuses ning 1987 kaardi- ja meeskonnaharjutuses maailmameistriks, 1978 poi- ning 1978, 1979 ja 1980 täheujumises, 1984 ja 1986 kaardiharjutuses ning 1978–1980 ja 1984 meeskonnaharjutuses Euroopa meistriks, 4 korda (1976, 1977, 1982 ja 1984) NSV Liidu ja 5 korda (1975, 1977, 1982, 1984 ja 1985) Eesti absoluutseks meistriks. Saanud 1978 ja 1984 esikohti ka Euroopa karikavõistlustel. Anatoli Dalidovitš on suurmeister (1976) ja NSV Liidu teeneline meistersportlane (1986). Eesti parim tehnikasportlane 1978, 1980, 1984 ja 1985. Ta on töötanud allveesporditreenerina ja olnud tegev Allveespordiliidu eestseisuses. Tema õpilasi: Vjatšeslav Zaitsev, Valeri Aleksandrov, Tatjana Semikolenova, Julia Kolesnikova. Ta on ettevõtte E.T.V.A. Varuosad OÜ müügijuht.
Mikrokliima

Mikrokliima on väikese maa-ala (põllu, künkanõlva, metsalagendiku) maapinnalähedase õhukihi kliima. Mikrokliima vastandina kasutatakse mõnikord terminit makrokliima, nende vahepeale jäävat kliimat nimetatakse meso- ehk kohakliimaks. Mikrokliima protsesside kestust mõõdetakse minutite või tundidega ning nende rõhtulatus on kuni 10 km ja püstulatus mõnikümmend meetrit. Makrokliima Mesokliima Ökoloogialeksikon. (1992). Koost. Masing, V. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus.
Ahiküte

Ahiküte (kõnekeeles ahjuküte) on elu-, töö- või muude ruumide kütmine ühe või mitme kütteahjuga, mille puhul ei kasutata kuuma vee tsirkulatsiooni. Ahjukütte puhul kasutatakse Eestis ahjukütuseks peamiselt puitu (küttepuid, puitbriketti) ja turbabriketti. Kasutatakse ka sütt, pruunsütt, kütteõli ja maagaasi. Saksamaa vanadel liidumaadel on ahjuküttega korterite osatähtsus 10...20%, uutel liidumaadel 60%. Et tavaliste ahjudega kütmisel väljub palju kuumi heitgaase, siis on kasutegur suhteliselt madal (50...60%). Kui ahjukütusena kasutatakse sütt, kaasneb ahjuküttega süsinikoksiidi, süsivesinike ja tolmu märgatav emissioon. Vääveldioksiidi emissiooni vähendamiseks kasutatakse pruunsöebriketi valmistamisel väävlivaest pruunsütt. Ahjuküttega korteri eeliseks peetakse muuhulgas seda, et korteris säilib loomulik niiskus. Samuti võimaldab ahjuküte tavaliselt säästa raha, sest kütusekulu on hõlbus ise reguleerida. Lisaks on võimalik ahjus süüa teha. Ahjukütet loetakse ebamugavuseks, mida kõigi mugavustega korteris ei ole. Ahju kütmisel tuleb kütus tuppa tassida, viita aega tule tegemisega, oodata, millal ahi hakkab sooja andma, tabama õige hetke siibri kinnipanemiseks ning hiljem tuhk ahjust välja kühveldada ja toast välja tassida. Kui korterist pikemaks ajaks lahkuda, siis ootab ees külm tuba ning soojasaamine võtab aega. Ahi Elekterküte (elektriküte) Gaasiküte Kamin Kaugküte Keskküte Korruseküte Leivaahi Lokaalküte Tsentraalküte Tiina-Maria Vint. Kamin ja ahi taas au sees. – Tulu, 2000, nr 7, lk 28–32. Tertit Linturi, Ülari Taal. Soe ja kodune elus tuli. – Kodu & Aed, 2000, detsember, lk 22–26.
Da-tegevusnimi

da-tegevusnimi ehk da-infinitiiv ehk ta-tegevusnimi ehk ta-infinitiiv on tegusõna käändeline vorm, mis väljendab tege­vust ja ei anna sealjuures edasi mingeid täpsemaid gramma­tilisi tähendusi, nii nagu seda teevad tegusõna pöördelised vormid, nt räägib. da-tegevusnimi võib olla lauses tegusõna seotud või vaba laiend. Võrreldes tegusõna teiste käändeliste vormidega võidakse da-tegevusnime või vastava peasõnaga fraasi kasutada lauses väga erinevates süntaktilistes funktsioonides. S.t et da-tegevusnimi võib lauses olla ükskõik milline nimisõnaline lauseliige: alus: Joosta on tervislik sihitis: Ma ei taha mäletada määrus: Neid saapaid ei sobi kanda öeldistäide: Tema eesmärk on aidata täiend: Soov lahkuda painas teda liitöeldise osa: See on mulle teada iseseisev öeldis mis on sünonüümne kaudses kõneviisis tegusõnavormiga: Mari olla kolme lapse ema. mõnes käsklauses: Lõuad pidada! Kui da-tegevusnimi esineb lauses koos modaalverbidega võima, saama ja tohtima, moodustavad nad koos ahelverbi. Sellisel juhul ei tingi modaalverb lauses aluse olemasolu, tähendust ega vormi, aluse omadused sõltuvad ainult da-tegevusnime tähendusest: Võib pimeneda Kohtunik saab otsust muuta Lapsed tohivad joonistada. ma-infinitiiv M. Erelt, R. Kasik, H. Metslang, H. Rajandi, K. Ross, H. Saari, K. Tael, S. Vare. Eesti keele grammatika I. Morfoloogia. Sõnamoodustus. Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut, 1995. § 38. M. Erelt, R. Kasik, H. Metslang, H. Rajandi, K. Ross, H. Saari, K. Tael, S. Vare. Eesti keele grammatika II. Süntaks. Lisa: Kiri. Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut, 1993. § 481.
Noore kultuuritegelase preemia

Noore kultuuritegelase preemia on sihtasutuse Vabariigi Presidendi kultuurirahastu poolt noortele Eesti kultuuritegelastele antav preemia. Noore kultuuritegelase preemia antakse 35-aastasele või nooremale Eesti päritolu kultuuritegelasele, kelle kunstilised saavutused on leidnud laialdast tunnustust või kelle looming ja kunstiline tegevus on oluliselt kaasa aidanud Eesti ja tema kultuuri tutvustamisele maailmas. Preemia saajaid võib ühel aastal olla mitu. Preemiat antakse välja kord aastas kevadel ning selle suurus on 5000 eurot (kuni 2010 75 000 krooni, 2011. aastal 4793 eurot). Aastatel 2002–2011 on rahastanud preemiat Toomas Luman, 2012–2017 Indrek Neivelt ja 2018–2023 Enn Kunila. 2002 – helilooja Tõnu Kõrvits, kultuurirahastu preemia – rahvamuusik Krista Sildoja 2003 – kirjanduskriitik Jan Kaus 2004 – dirigent Anu Tali 2005 – lavastaja ja näitleja Jaanus Rohumaa 2006 – helilooja Helena Tulve 2007 – baleriin Luana Georg 2008 – luuletaja Kristiina Ehin 2009 – näitleja, lavastaja ja tõlkija Marius Peterson 2010 – saatesarja "Ööülikool" toimetaja Jaan Tootsen 2011 – dirigent Risto Joost, eripreemia – poeet, esseist, tõlkija ja eelarvamustest vabama ühiskonna kujundaja Igor Kotjuh 2012 – ehtekunstnik Tanel Veenre 2013 – pianist Mihkel Poll 2014 – dramaturg Eero Epner 2015 – folkmuusik Jalmar Vabarna 2016 – helilooja ja koorijuht Pärt Uusberg 2017 – kunstnik Katja Novitskova 2018 – kunstnik Kris Lemsalu 2019 – džässmuusik Kadri Voorand 2020 – arvutimänguloojad Robert Kurvitz ja Aleksander Rostov 2021 – helilooja ja dirigent Rasmus Puur 2022 – balletitantsija ja koreograaf Jevgeni Grib 2023 – animaator ja režissöör Sander Joon 2024 – muusik Rita Ray Noore kultuuritegelase preemia statuut ja laureaadid
Azerbaidžan

Azerbaidžan (vene keeles Азербайджан) on kahe tekiga neljas Rossija-klassi (projekt 785/OL800, I seeria) Ukraina jõereisilaev, mis on ehitatud Národný Podnik Škoda Komárno (Slovenské Lodenice n.p. Komárno) laevatehases Komárnos Tšehhoslovakkias 1953 Volga jõelaevakompaniile. Laeva kasutati Venemaa jõgedel liinil Moskva – Rostov Doni ääres, alates 1959. aastast liinil Gorki-Astrahan, alates 1961. aastast liinil Perm-Astrahan. Aastail 1986–1988 kasutati laeva Ukrainas Tšornobõli katastroofi tagajärgede likvideerimiseks, kus see oli kasutusel ühiselamuna (hotellina). 1988. aastal kanti Azerbaidžan maha ja pärast Nõukogude Liidu lagunemist kasutati laeva Ukraina lipu all Sevastopolis veespordibaasina. Jõereisilaevade loend Nimekiri, Projekt 785 (vene keeles) Teatmik, Projekt 785 (vene keeles) Jõelaev Azerbaidžan (vene keeles) Register (vene keeles) Jõelaev Aserbaidžan (vene keeles) Jõelaev Aserbaidžan. Vene keeles
Põhilainekuju

Põhilainekuju on akustikas üldnimetus helilainele, mille osahelidel on olemas täisarvulised suhted. Lisaks siinuslainele loetakse põhilainekujude hulka mitmest siinuslainest moodustuvad saehammaslaine, kolmnurklaine ja nelinurklaine. Põhisagedus
Noore sportlase preemia

Noore sportlase preemia oli noortele sportlastele antav preemia, mida andis välja sihtasutuse Vabariigi Presidendi kultuurirahastu Vabariigi Presidendi abikaasa allfond aastatel 2009–2014. Noore sportlase preemia oli mõeldud kuni 21-aastasele väga heade õpitulemustega noorele sportlasele treeningu- ja võistluskulude katteks. Preemiat anti välja kaks korda aastas – aprillis ja novembris (aastal 2009 anti välja novembris). Preemia suurus ühe saaja kohta oli kuni 3195 eurot (kuni 2010. aastani: 50 000 krooni). Septembris 2013 asutati uus võistkonnapreemia suurusega 3200 eurot. Preemiat rahastas Nordea Pank. Preemia andsid üle Vabariigi Presidendi abikaasa ja Nordea Panga esindaja. Oliver Kips ja Kristina Morozjuk – võistlustantsijad Erika Kirpu – vehkleja Anete Paulus – jalgpallur Liina Laasma – kergejõustiklane Kristjan Ilves – suusahüppaja ja kahevõistleja Eric Tött – ujuja Saskia Alusalu – kiiruisutaja Keit Jaanimägi – ujuja FC Levadia jalgpallikooli 13 noormeest: Kaspar Mutso, Markus Arak, Mark Edur, Mart Kaasik, Kevin Kaljumäe, Cristofer Kuusma, Martin Käos, Martin Nõukas, Silver Nõukas, Siim Morten Ojasalu, Kaspar Raid, Samuel Saadoja, Magnar Vainumäe Nanette Christine ja Naomi Charlotta Andersson – iluuisutajad Sten Christian Taal – purjetaja Elisabeth Egel – ujuja Rebeca Lotta Aasmäe – judoka, suusataja ja kergejõustiklane Tanel Paabo – karateka Jorgen Liiv – kergejõustiklane Anette Remmelg – ujuja Roberta Mikk – ujuja Kaur Kivistik – kergejõustiklane Reena Koll – kergejõustiklane Jüri-Mikk Udam – sõudja Erik Kangilaski – jalgrattasportlane Ksenia Belomestnova – allveeujuja Viktoria Lohk – lauatennisist Robin Liksor – ujuja Matz Topkin – ujuja Brenda Tilk – ujuja Leon Bauer – ujuja Rasmus Haugasmägi – veemotosportlane Marie Pihlas – purjetaja Margit Kalk – kergejõustiklane Võimlemisklubi Janika noorte rühm Diamonds: Marleen Ereline, Marleen Viinapuu, Marleen Kääroja, Marian Roomet, Anni Liis Hoop, Hanna-Liina Sukk, Helena Seliste ja Annela Seliste Meril Beilmann – laskesuusataja Henri Nael – tennisist Martin Paakspuu – kergejõustiklane Eesti juunioride epeenaiskond: Veronika Zuikova, Gaia-Marianna Siim, Anu Hark ja Katrina Lehis Mai Narva – maletaja Siim Helmoja – orienteeruja Maria Rein – ujuja Aasta noorsportlane Noore sportlase preemia http://www.president.ee/et/vabariigi-president/institutsioonid/66-vabariigi-presidendi-kultuurirahastu/5304-noore-sportlase-preemia/layout-institution.html Noore sportlase preemia statuut ja laureaadid
Saehammaslaine

Saehammaslaine ehk saehammas ehk saehammassignaal (inglise keeles sawtooth) on perioodiline mittesinusoidaalne lainekuju. Osahelide tugevus väheneb proportsionaalselt nende sageduse suurenemisega. Saehammaslaine on üks põhilainekujudest. Saehamba lainekujus on teisel osahelil võrreldes esimesega kahekordne sagedus ja poole väiksem intensiivsus, kolmandal osahelil võrreldes esimesega kolmekordne sagedus ja kolm korda väiksem intensiivsus jne. Saehammaslaine esitatuna lõpmatu Fourier' reana x s a e h a m m a s ( t ) = 2 π ∑ k = 1 ∞ ( − 1 ) k + 1 sin ⁡ ( 2 π k f t ) k {\displaystyle x_{\mathrm {saehammas} }(t)={\frac {2}{\pi }}\sum _{k=1}^{\infty }{(-1)}^{k+1}{\frac {\sin(2\pi kft)}{k}}}
Kolmnurklaine

Kolmnurklaine (inglise keeles triangle wave) on harmooniline liitheli, mis koosneb ainult paarituarvulistest osahelidest, mille intensiivsus väheneb suhtes helisageduse suurenemisega pöördvõrdeliselt 1/n². Kolmnurklaine on üks põhilainekujudest. Kolmnurklaine valem on x k o l m n u r k l a i n e ( t ) = 8 π 2 ∑ k = 0 ∞ ( − 1 ) k sin ⁡ ( ( 2 k + 1 ) ω t ) ( 2 k + 1 ) 2 = 8 π 2 ( sin ⁡ ( ω t ) − 1 9 sin ⁡ ( 3 ω t ) + 1 25 sin ⁡ ( 5 ω t ) − ⋯ ) {\displaystyle {\begin{aligned}x_{\mathrm {kolmnurklaine} }(t)&{}={\frac {8}{\pi ^{2}}}\sum _{k=0}^{\infty }(-1)^{k}\,{\frac {\sin \left((2k+1)\omega t\right)}{(2k+1)^{2}}}\\&{}={\frac {8}{\pi ^{2}}}\left(\sin(\omega t)-{1 \over 9}\sin(3\omega t)+{1 \over 25}\sin(5\omega t)-\cdots \right)\end{aligned}}} milles ω {\displaystyle \scriptstyle \omega } on ringsagedus.
Journal des Luxus und der Moden

Journal des Luxus und der Moden oli 1786–1827 Weimaris ilmunud saksakeelne moe- ja kultuuriajakiri. 30-leheküljeline kuukiri oli Saksamaa esimene tõeliselt populaarne moeväljaanne, selle lugejaskond ulatus 25 000-ni. Ajakirja rajasid kirjastaja Friedrich Justin Bertuch ja kunstnik Georg Melchior Kraus. Rokokooaja lõpul sündinud väljaanne kajastas peamiselt Prantsuse revolutsiooni aegset ja ampiirmoodi, lõpupoole aga juba biidermeierstiili. Moeuudiste kõrval ilmus igas numbris ka 2–4 koloreeritud gravüüri. Samuti avaldati teateid teatri, sisekujunduse, muusika, aianduse ja poliitika kohta. Ajakirja nimi muutus korduvalt: 1. aastakäik (1786): Journal der Moden; 2.-27. aastakäik (1787–1812): Journal des Luxus und der Moden; 28. aastakäik (1813): Journal für Luxus, Mode und Gegenstände der Kunst; 29.-41. aastakäik (1814–1826): Journal für Literatur, Kunst, Luxus und Mode; 42. aastakäik (1827): Journal für Literatur, Kunst und geselliges Leben. Journal des Luxus und der Moden levis kogu Euroopas, sealhulgas Eesti- ja Liivimaal, avaldades olulist mõju tänavapildile. Nii pidas 1828. aastal Jenast Tartusse professoriks saabunud Friedemann Goebel kirjas abikaasale Tartu moodi täiesti võrreldavaks oma kodumaaga. Ajakirja gravüüre kajastab ka Tartu Ülikooli raamatukogu 2012. aasta kalenderalbum. Prantsuse negligé, 1787 Elegantne Saksa rõivas, 1789 Daamide mood, 1802 Viini härrasmees, 1815 Digiteeritud aastakäigud 1787–1815, Jena ülikool Digiteeritud aastakäigud 1786–1808, Universitäts- und Landesbibliothek Düsseldorf Kurpfälzisches Museum Heidelberg: Journal des Luxus und der Moden (PDF, 103 kB) Ein Projekt analytischer Inhaltserschließung: Friedrich Justin Bertuchs Journal des Luxus und der Moden
Kinnisvaramaakler

Kinnisvaramaakler on isik, kes on vahendajaks kinnisvara ostja ja müüja vahel ning tegeleb ostjate ja müüjate leidmisega. Maakler sõlmib isikuga maaklerilepingu, mille alusel on maakleril õigus isikut kolmanda isikuga tehingu tegemisel esindada või osutada kolmanda isikuga lepingu sõlmimise võimalusele. Kinnisvaramaakleri kutset annab Eesti Kinnisvaramaaklerite Koda. http://www.maakleritekoda.ee/. "Eesti Kinnisvaramaaklerite Koda". {{netiviide}}: välislink kohas |Autor= (juhend)
Lennart Neiman

Lennart Neiman (sündinud 2. jaanuaril 1944 Noarootsi vallas Läänemaal) on Eesti füüsik. Lennart Neiman on kaluri poeg. 1962. aastal lõpetas Neiman Haapsalu 1. Keskkooli ja 1967 Tartu Ülikooli füüsika osakonna. 2006. aastal kaitses ta TÜ-s magistrikraadi keskkonnafüüsikas väitekirjaga "Atmosfääri läbipaistvus Tartus 1931–1940" (Tartu, 2006). Samast aastast on ta TÜ doktorant. Neiman oli 1968–2002 TÜ eksperimentaalfüüsika ja tehnoloogia instituudi insener, aastast 2002 assistent. Lennart Neimani peamised uurimisvaldkonnad on atmosfäärifüüsika, atmosfääri läbipaistvus ja seda mõjutavad tegurid. Automatic spectrophotometer with punched tape output (kaasautorid U. Nõmm, A. Tiirik). // Instruments Experim. Technology 23 (1980) 5 Atmosfääri läbipaistvus Tartus 1931–1940 (kaasautor H. Ohvril). // Publ. Geophys. Univ. Tartuensis. Tartu, 2006 Multi-annual variability of atmospheric transparency in some European locations (kaasautor). // Conf. on Visibility, Aerosols and Atmospheric optics. Vienna, 2006 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995, 113 Lennart Neiman Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Jānis Neimanis

Jānis Neimanis (18. märts 1852 Piltene, Läti – 1904) oli Läti ja Eesti loomaarstiteadlane. Jānis Neimanis on bioloogi poeg. 1873–77 õppis Neimanis Tartu Veterinaarinstituudis. 1879. aastal kaitses ta samas veterinaariamagistri kraadi väitekirjaga "Experimentelle Untersuchungen über die Wirkung der Borsäure" (Dorpat, 1879). 1882 ja 1887–88 täiendas ta end Louis Pasteuri, Rudolf Kochi jt juures. Neimanis oli 1880–85 Bulgaarias sõjaväe peaveterinaararst ning tsiviilametkonnas veterinaariaosakonna juhataja, hiljem taas sõjaväe veterinaararst. Jānis Neimanis uuris TVI-s (professor E. Zemmersi juhendamisel) esimesena Eestis boorhappe kasutatavust desinfitseeriva vahendina veterinaarpraktikas. Ta avaldas töid boorhappest ja kasuistlikke artikleid. Neimanis valiti Lyoni Veterinaarmeditsiini Ühingu ja Pariisi Veterinaarmeditsiini Keskühingu liikmeks. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 16 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Альбом имматрикулированных в ДВИ, 83–84 Виксна А. А. Первые латышкие ветеринарные врачи (до 1900 г.). // Из истории медицины. XIII. Рига, 1983, 96 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Modulatsioon

Modulatsioon on mitmetähenduslik sõna: Modulatsioon on muusikas üleminek ühest helistikust teise. Modulatsioon on ülekandetehnikas kandesignaali muundamine moduleeriva signaali poolt. Modulatsioon on elektrotehnikas ühe signaali mõjutamine teise poolt. Modulatsioon on helisünteesis üks heli manipuleerimise vahendeid. Modulatsioon on helisalvestuses kasutusel abikandevsignaali sagedusmodulatsiooni kujul kvadrofooniliste lisakanalite loomisel heliplaadile salvestamise puhul. Modulatsioon tekib magnetilise helisalvestuse puhul salvestamise juures eelmagneetimise ja helisignaali koostoimele vastava lindi magnetkihi jääkmagneetumuse poollainete laiusmodulatsiooni kujul. Modulatsioon on kujutavas kunstis pildi nii väljapoole kui ka sissepoole jäävate tasandite vastastikune üheaegne toime. Modulatsioon on meditsiinis immuunsüsteemi keemiline mõjutamine. Modulatsioon on biokeemias närvisüsteemi mõjutamine neuromodulaatorite abil. Modulatsioon on keeleteaduses grammatika ja intonatsiooni seosed. Modulatsioon on optikas valguse ajaline või ruumiline varieerumine. Intermodulatsioon on signaalitehnikas ühe signaali mõjutamine teise (tavaliselt suurema signaali) poolt.
Martin Neithal

Martin Neithal (25. märts 1921 Keila, Harjumaa – 17. august 2000 Tallinn) oli eesti kirjandusteadlane. 1948. aastal lõpetas ta Tallinna 2. Keskkooli eksternina ja 1958. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia osakonna. 1975. aastal kaitses ta Eesti Teaduste Akadeemia juures filoloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga "1920-ndate aastate eesti sotsiaal-olustikulise romaani mõningaid arengujooni". Neithal oli 1958–1963 Keele ja Kirjanduse Instituudi bibliograaf, 1963–1993 teadur. Martin Neithali peamised uurimisvaldkonnad olid eesti kirjanduse ajalugu (August Jakobsoni, Eduard Vilde, Anton Hansen Tammsaare, Arved Viirlaiu jmt looming) ning üldine kirjandusteooria (stiili, meetodi, aja, karakteri ja eksistentsiaalse olemise probleemid). Ta oli "Eesti kirjanduse ajaloo" IV ja V köite kaasautor ning rahvusvahelise teatmeteose "Bibliographia Studiorum Uralicorum" (1917–1987) IV köite (Helsingi, 1993) eesti kirjandusteadust käsitleva osa koostaja. Ta avaldas üle 20 teadustrükise. Eduard Vilde "Mäeküla piimamees" kirjaniku isikupärase stiili seisukohalt. // Vaateid Vilde elusse. Tallinn, 1965 É. Zola naturalistliku koolkonna teoreetikuna. // Looming (1968) 7 A. H. Tammsaare ja elulähedusliikumine. // Sõna. Mõte. Inimene. Tallinn, 1977 Aja probleemist proosakirjanduses. // Looming (1978) 11 Karakterikujunduse muutumisest proosakirjanduses. // Keel ja Kirjandus (1983) 8 August Jakobson. // "Eesti kirjanduse ajalugu" IV:2. Tallinn, 1984, "Eesti kirjanduse ajalugu" V:1. Tallinn, 1987 "August Jakobson. Lühimonograafia", toimetanud Reet Neithal. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2014. 216 lk, ISBN 978-9949-32-493-4 Martin Neithal oli laevandusettevõtte kaasomaniku poeg ja kirjandusteadlase Reet Neithali abikaasa. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eerik Teder. "Neithal, Martin". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 371 Eesti kirjanike leksikon. Tallinn 2000. Lk 370 Eerik Teder. "Martin Neithalit meenutades". // Keel ja Kirjandus 9/2000. Lk 684–685 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 43 Haud Tallinna Hiiu-Rahu kalmistul Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Reet Neithal

Reet Neithal (kuni 1967 Reet Tamm ja aastatel 1967–1977 Reet Sepp; sündinud 8. aprillil 1942 Pärnus) on eesti kirjandusteadlane. Reet Neithal on kooliõpetajate tütar, kirjandusteadlase Martin Neithali abikaasa. 1960. aastal lõpetas Neithal Tallinna 4. Keskkooli ja 1967 Tartu Ülikooli eesti filoloogia osakonna. 1963–67 õppis ta ka Tartu Muusikakoolis klaverit. 1994. aastal kaitses Neithal Tallinna Pedagoogilises Ülikoolis filoloogiamagistri kraadi väitekirjaga "Karl Ristikivi. Arengulooline käsitlus". 2000. aastast on ta TPÜ doktorant. Neithal oli 1967 Nissi kultuurimaja kunstiline juht ning 1967–74 E. Vilde ja A. H. Tammsaare majamuuseumi vanemteadur. 1974–85 oli ta Keele ja Kirjanduse Instituudi kirjandusteooria sektori vanemlaborant, 1985–92 teadur ja 1992–2000 TPÜ kirjanduslabori teadur. Reet Neithali peamised uurimisvaldkonnad on eesti kirjandusteooria ajalugu ja kirjandusteoreetiline mõte. Ta on "Eesti kirjanduse ajaloo" autoreid ning on avaldanud aastast 1970 töid Eduard Vilde, A. H. Tammsaare, Karl Ristikivi, Enn Vetemaa jmt kirjanike kohta. Neithal koostas Karl Ristikivi aforismikogumiku "Minugi tee ei ole veel lõppenud" (Tallinn, 1989, ka saatesõna autor) ja U. Kailase luulekogu "Alussa oli Sana. Alguses oli Sõna" (Tallinn 2002, ka tõlkijaid ja järelsõna autor). Ta oli Aarne Vinkeli artiklikogumiku "Viimased vaod" (Tallinn, 2002) toimetaja ning Vinkeli "Saaremaalt suurele maale. Päevaraamatuid ja mälestusi" (Tallinn, 2003) koostaja ja toimetaja. Karl Ristikivi. Arengulooline essee. Tallinn, 1994; Karl Ristikivi kunstivaadetest "Novelli" ja "Varjumängu" põhjal. // Keel ja Kirjandus (1996) 2 Mis on mis kirjanduses: kirjandusterminite leksikon keskkoolile (kaasautor L. Tarvel). Tallinn, 1999 Eesti kirjandusloo lätetel. 200 aastat D. H. Jürgensoni sünnist. // Keel ja Kirjandus (2004) Reiner Brockmannist ja eesti (tõlke-)luule vanusest. // Keel ja Kirjandus (2005) 2; Hõimuvennalik pilk eesti kirjandusele. // Keel ja Kirjandus (2005) 9 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 16 Ülo Tonts. Kas Ristikivi tuleb veel lähemale? Postimees, 30. juuni 1994 Eerik Teder. "Neithal, Reet". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 371 EE 14. Tallinn 2000. Lk 321 Rein Virkus. Tallinna Pedagoogikaülikool läbi aegade. Tallinn 1998, 170 Oskar Kruus. Edusamm kirjandusteoorias. Keel ja Kirjandus 3/ 2000. Lk 219–221 Eesti kirjanike leksikon. Tallinn 2000. Lk 370–371 Elo Lindsalu. Bilingvaalne luulekogu (intervjuu). Sirp, 5. aprill 2002 Ene Asu-Õunas, Sander Liivak. Soome luuleklassikat eesti keeles. Looming 7/ 2002. Lk 1107–1111 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 43-44 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.