Kullar Viimne

Kullar Viimne (sündinud 22. märtsil 1980 Võrus[viide?]) on eesti dokumentalist. Aastatel 2004–2011 õppis ta Balti Filmi- ja Meediakoolis filmikunsti. On end täiendanud filmikoolides FAMU (Tšehhi) ja IAD (Belgia). Ta on Eesti Kinoliidu, Eesti Audiovisuaalautorite Liidu ja Eesti Ajakirjanike Liidu liige. "Jagatud valgus" (2018) [1] "Hingemaa" (2016) "Kuidas ma Aafrikat päästsin" (2014) "Jahis ainult naised" (2012) "Hing" (2011) "Ultra Vennikased" (2009) "Süütu" (kaasautor, 2009) "Viimnepäev" (2006) "Reis kerge pagasiga" (2006) "Jumalaga" (2004) "Kuhu lähed?" (2003) "Hobujõud" (2022) [2] "Perpetuum mobile ja piiritud hinged" (rež. Kaido Veermäe, Marianne Kõrver, 2017) "Põrgu Indias" (rež. Kaido Veermäe, 2017) "Täna mängime sõda" (rež. Meelis Muhu, 2016) "Vigala Sass - viimased lindid" (rež. Marianne Kõrver, Jaan Tootsen, 2015) "Elizabethi mänguväljak" (rež. Maris Kerge, Erik Norkroos, 2015) "Englas. Vana Soldat" (rež. Peeter Simm, 2015) "Kiirtee kordnik" (rež. Meelis Muhu, 2015) "Puhta mõtte ruum" (rež. Puu Estonia, 2015) "Poissmees ja Volga" (rež. Aljona Suržikova, 2014) "Elizabethi mänguväljak" (rež. Maris Kerge ja Erik Norkroos, 2014) "Kiirtee kordnik" (rež. Meelis Süld ja Meelis Muhu, 2014) "Lained ja võnked" (rež. Marianne Kõrver ja Kaido Veermäe, 2014) "Kuidas ma Aafrikat päästsin" (rež. Kullar Viimne, 2014) "Velosoofid" (rež. Jaan Tootsen, 2013) "Veregrupp" (rež. Leeni Linna, 2013) "Jahis ainult naised" (rež. Kullar Viimne, 2012) "Sinine Kõrb" (rež. Ruti Murusalu, 2012) "Sünnipäev" (rež. Erik Norkroos, 2012) "Üleloetud inimesed" (rež. Meelis Muhu, 2012) "Hing" (2011) (rež. Kullar Viimne, 2011) "Uus Maailm" (rež. Jaan Tootsen, 2011) "Et meeldiks kõigile" (rež. Kristina Norman, 2011) "Päikeselill" (rež. Jaanis Valk, 2011) "Roots – sada aastat sõda ja muusikat" (rež. Katrin Laur, 2011) "Kalevite kanged pojad" (rež. Valentin Kuik, 2010) "Tsirkusetuur" (rež. Jaak Kilmi, 2010) "Moekoer" (rež. Moonika Siiments, 2010) "Üleriigiline õnn" (rež. Anne-Mari Neider, 2010) "Ultra Vennikased" (rež. Kullar Viimne, 2009) "Sõnumitooja" (rež. Leeni Linna, 2009) "Süütu" (rež. Sophie Haarhaus ja Kullar Viimne, 2009) "Kihnu pulm" (rež. Meelis Muhu, 2009) "Kiri Ruhnust" (rež. Heilika Pikkov, 2009) "Vabadus algab seest" (rež. Kai-Mai Olbri, 2009) "Aljoša" (rež. Meelis Muhu, 2009) "Aja meistrid" (rež. Mait Laas, 2008) "Viimnepäev" (rež. Kullar Viimne, 2006) "Reis kerge pagasiga" (rež. Kullar Viimne, 2006) "Täkutallinn" (rež. Marianne Ostrat, 2006) "Jumalaga" (rež. Kullar Viimne, 2004) "Kuhu lähed?" (rež. Kullar Viimne, 2003) 2002 Eesti Filmi Sihtasutuse noore filmilooja stipendium 2005 XIX Pärnu Filmifestivali parim Eesti dokumentaalfilm, filmi "Jumalaga" eest 2004 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (noore filmitegija auhind) 2007 IX Eesti Filmi Päevad, parim Eesti dokumentaalfilm, filmi "Reis kerge pagasiga" eest 2011 stipendium "Ela ja sära" 2018 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (aasta portreefilm – „Jagatud valgus“) Tema ema on mälumängur Ene Viimne Võrumaalt Tsooru külast. Tiit Tuumalu "Viimse tund on tulnud". Postimees, 2. november 2014 Peeter Vihma "Aafrika päästmise võimalikkusest". Sirp, 31. oktoober 2014 Heilika Pikkov Persona Grata, Kullar Viimne, Teater. Muusika. Kino, aprill 2011 IMDb: Kullar Viimne Kaspar Viilup "Kullar Viimne: e-autospordi populaarsus kasvab kiiremini kui aktsiad Balti turul. Kultuur.err.ee, 1. veebruar 2022