laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
László Moholy-Nagy

László Moholy-Nagy [l'aasloo mohoj-nadj] (sünninimi László Weisz; 20. juuli 1895 Bácsborsód – 24. november 1946 Chicago) oli juudi päritolu Ungari maalikunstnik ja fotograaf, Bauhausi õppejõud. Ta oli mõjutatud konstruktivismist ning pooldas tehnoloogia ja kunsti integreerimist. László Moholy-Nagy õppis Budapestis õigusteadust ja osales esimeses maailmasõjas. 1918 hakkas ta tegelema maalikunstiga. 1919 kolis ta Viini ja 1920 Berliini. 1922 toimus koos Peter Laszlo Periga esimene näitus Berliinis galeriis Sturm. 1937 emigreerus ta USA-sse, kus asutas disainikooli New Bauhaus (hilisem IIT Institute of Design). Tema esimene abikaasa oli fotograaf Lucia Moholy ja alates 1935. aastast ajaloolane Sibyl Moholy-Nagy. Moholy-Nagy suri leukeemiasse. Autoportree (1918) "Ágota Fischhof" (1918) "Perpe" (1919) "Suur emotsioonimasin" (1920) "Y" (1920-1921) "Ringi segmendid" (1921) "Arhitektuur (ekstsentriline konstruktsioon)" (u 1921) "25 bankruptcy vultures" (1922) "Kollane rist Q.7" (1922) Tüpograafiline kollaaž (1922) Lucia Moholy portree (1920-ndad) Ajakirja Der Sturm kaas (1923) "Pealkirjata" (1923) "A.XX" (1924) "Hilla von Rebay" (1924) Lucia (u 1924-1928) "Once a Chicken, Always a Chicken" (1925) Bauhausis välja antud raamatu kaas (1925) "Z VII" (1926) "A 19" (1927) "CH XI" (1929) "Pont Transbordeur, Marseille" (1929) "Erwin Piscator - Das politische Theater" (1929) Construction AL6 (1933-1934) Space modulator (1938-1940) "CH B3" (1941) "CPL 4" (1941) "Vertical black, red, and blue" (1945) "Nuclear I" (1945) "Nuclear II" (1946) "Revolving bars" (1946)
Ozoli (Renda vald)

Ozoli (vanasti ka Ozolmuiža) on küla (mazciems) Lätis Kuldīga piirkonnas Renda vallas. Küla tekkis endise Ozoli mõisa (Ohseln) keskuse juurde. Külas asub mälestusmärk Teises maailmasõjas tegutsenud partisanidele. Aastal 2015 oli külas 46 elanikku, aastal 2018 oli elanikke 30, aastal 2020 aga 19. Vietvārdu datubāze Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики
Jaunmeži

Jaunmeži on küla (mazciems) Lätis Kuldīga piirkonnas Renda vallas. Asula jääb valla keskusest Rendast 12, piirkonna keskusest Kuldīgast 14 ja Riiast 142 kilomeetri kaugusele. Jaunmeži tekkis endise Graudupe mõisa (Grauduppen) keskuse, selle Jaunmeži karjamõisa (Jaunemys, Neuhof) ja Graudupe kooli juurde.
Ezeri

Ezeri (vanasti ka Mežkungmuiža) on küla (mazciems) Lätis Kuldīga piirkonnas Renda vallas. Küla asub valla kirdeosas Mežmuiža järve kaldal ja jääb valla keskusest Rendast 6,5, piirkonna keskusest Kuldīgast 33 ning Riiast 136 kilomeetri kaugusele. Küla tekkis endise Renda jahilossi juurde, hiljem asus seal metsamajand. Külas asuv Mežmuiza ait on riikliku kaitse all olev kultuurimälestis. Vietvārdu datubāze
Tiezumi

Tiezumi on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Kuldīga piirkonnas Renda vallas. Küla asub valla põhjaosas Usma järve idakaldal ja jääb valla keskusest Rendast 12, piirkonna keskusest Kuldīgast 38 ning Riiast 139 kilomeetri kaugusele. Küla tekkis endise Muižnieki mõisa (Mosenek, Muischeneek) keskuse juurde. Tiezumis asub Lejastiezumi puhkekompleks, sellest põhja pool asub Usma kalmistu. Tiezumis kasvav künnapuu ümbermõõduga 4 meetrit on looduskaitse all. Külas asuv Goskalnsi asulakoht ja Usma kirik on kohaliku kaitse all olev kultuurimälestised. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS https://is.mantojums.lv/?id=&title=&type_group=&value_group=2&dating=&address=Rendas+pagasts&region=[alaline kõdulink]
Dallwitzi pataljon

Dessantpataljon Dallwitz ( saksa keeles Luftlandebataillon zur besonderen Verfügung «Dallwitz», valgevene keeles "Valgevene dessantpataljon "Dallwitz"": "Беларускі дэсантны батальён „Дальвіц“") oli Teise maailmasõja lõpufaasis valgevene vabatahtlikest Saksa Wehrmachti koosseisus moodustatud üksus, mis oli mõeldud sissivõitluseks Punaarmee tagalas. Pataljon moodustati Saksa armee luure Abwehri poolt 1944. aasta juulis Ida-Preisimaal Dallwitzi külas Abwehrkommando 203 alluvuses. Liikmed tulid peamiselt Valgevene Kodukaitse (BKA) ja Saksa okupatsiooni-aegsest Valgevene abipolitsei ridadest, samuti Valgevene Noorte Liidust (SBM) ja illegaalsest Valgevene Sõltumatuse Parteist (BNP). Värbamine toimus salaja. 1944. aasta sügiseks oli pataljonis üle 200 inimese, millest moodustati kaks kompaniid: 1. "Severnaja" (ülem - leitnant Andrei Rudak) ja 2. "Južnaja" (ülem - leitnant Mihhail Zui). Sõjaväelise väljaõppe eest vastutas major Ivan Gelda, personali moraali eest tema poliitiline assistent major Usevalad Rodzka. Pataljoni propagandaohvitser oli endine "Valgevene Noorte Liidu" juht Mihhail Ganko. 1944. aasta novembri alguses paigutati pataljon ümber Walbuschi linna Bydgoszcz'i (Poola) lähedal, kus jätkati väljaõpet. Hiljem koliti Berliini piirkonda. Sõja lõpul mais 1945 mindi laiali Tšehhimaa territooriumil. Pataljoni ülem major Rodzka siirdus salga eesotsas Bialystoki piirkonda, kus arreteeriti juulis 1945 ja 22. mail 1946 mõistis Valgevene Sõjaväeringkonna Sõjatribunal ta surma. Hukati tõenöoliselt 26. mail 1946 Minskis. 1944. aasta teisel poolel visati Saksa lennukitest Valgevene territooriumile mitu Dahlwitzi salka ja ka üksikuid langevarjureid eesmärgiga viia Punaarmee tagalas ellu sabotaaži, koguda Abwehri jaoks luureteavet ja korraldada nõukogudevastast partisaniliikumist. Ühte kauaaegsemat diversantide rühma (28 meest) juhtis Gleb Bogdanovitš, mis tegutses Vilniuse piirkonnas 1945. aasta juunini. Seejärel kolis rühm Poolasse, kus tegutses koos põrandaaluse Koduarmeega (Armija Krajowa) Poola võimude vastu. Jevgeni Žihhari rühm visati 1944. aasta detsembris Polotski oblastisse ja pidas seal vastu kuni 1954. aasta lõpuni, hävitades partei- ja nõukogude aktiviste, pärast lüüasaamist MGB vägede poolt läksid rühma jäänused Poolasse. Kõige kuulsamat diversantide rühma juhtis Michał Vituška. 1944. aasta novembris maandus ta langevarjuga 27-mehelise üksuse eesotsas Vilniuse piirkonnas. Järgmise kahe aasta jooksul loodi grupi baasil tugev organisatsioon, mille struktuurid olid Leedus, Valgevenes ja Ukrainas, mis on tuntud nimede "Must kass" ("Чорны кот") ja "Valgevene Vabastamisarmee" all. http://www.marakou.by/ru/davedniki/represavanyya-litaratary/tom-iii-kniga-ii/index_21245.html
Michael Olunga

Michael Olunga (sündinud 26. märtsil 1994 Nairobis) on Keenia jalgpallur, kes mängib ründajana Katari kõrgliiga klubis Al-Duhail ja Keenia jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Keenias. 2015. aastal tuli ta Gor Mahias mängides Keenia meistriks. Ta lõi sel hooajal Keenia kõrgliigas 19 väravat, millega oli liigas paremuselt teine väravakütt. 2016. aastal liitus ta Rootsi kõrgliiga klubiga Djurgårdens IF. 2016. aasta hooajal lõi ta Rootsi kõrgliigas 12 väravat. Seejärel siirdus Olunga Hiinasse, liitudes sealse kõrgliiga klubiga Guizhou Zhicheng. Hooajal 2017–2018 mängis ta laenul Hispaania kõrgliiga klubis Girona. 13. jaanuaril 2018 tegi ta mängus Las Palmase vastu kübaratriki. Ta sai sellega läbi aegade esimeseks Girona mängijaks, kes on Hispaania kõrgliigas kübaratriki teinud. See jäi aga tema ainsaks Hispaania kõrgliiga mänguks, kus ta värava lõi. 2018. aasta augustis liitus ta Jaapani esiliigas mänginud Kashiwa Reysoliga. 24. novembril 2019 lõi Olunga Kashiwa 13:1 võiduga lõppenud mängus Kyoto Sanga üle kaheksa väravat. Olunga lõi sel hooajal liigas kokku 27 väravat ja Kashiwa Reysol pääses esiliiga võitjana kõrgliigasse. 2020. aasta hooajal oli Olunga Jaapani kõrgliiga suurim väravakütt (28 väravat). Lisaks valiti ta samal hooajal läbi aegade esimese aafriklasena Jaapani kõrgliiga hooaja väärtuslikumaks mängijaks. 2021. aasta jaanuaris siirdus ta Al-Duhaili. Keenia jalgpallikoondises tegi Olunga debüüdi 28. märtsil 2015 sõprusmängus Seišellide vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 7. juunil sõprusmängus Lõuna-Sudaani vastu. 2019. aasta Aafrika rahvuste karikavõistluste teises alagrupimängus lõi ta kaks väravat Tansaania vastu. "Kenya's Michael Olunga scores eight goals in Japanese match". bbc.com. 25.11.2019
Lance Stroll

Lance Stroll (kodanikunimi Lance Strulovitch; sündinud 29. oktoobril 1998 Montréalis) on kanada vormelisõitja. Stroll võitis 2014. aastal Itaalia Vormel 4 sarja ja tuli 2016. aastal FIA Vormel 3 sarja meistriks. Stroll tegi Vormel 1 debüüdi 2017. aastal Williamsi meeskonnas. Kohe debüüthooajal jõudis ta ka poodiumile, saavutades Aserbaidžaani Grand Prix'l kolmanda koha. 2019. hooajaks sõlmis Stroll lepingu Racing Point meeskonnaga. Legend: (paksus kirjas on toodud kvalifikatsioonivõidud; kursiivis kiireim ring)
Jaunā muiža (Kabile vald)

Jaunā muiža (ka Jaunāmuiža) on küla (mazciems) Lätis Kuldīga piirkonnas Kabile vallas. Küla asub merepinnast 95 meetri kõrgusel, valla keskusest Kabilest 1,9, piirkonna keskusest Kuldīgast 27 ja Riiast 121 kilomeetri kaugusel. Küla kujunes endise Kabile mõisa karjamõisa (Neuhof) ja Kabile kiriku juurde. Küla põhjaservas asub Kabile surnuaed. Kirik on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Tähelepanuväärne ehitis on ka sealse kiriku kõrts. Vietvārdu datubāze "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 23. septembril 2020.
Pusgaldiņi

Pusgaldiņi (vanasti ka Upesmuiža) on küla (mazciems) Lätis Kuldīga piirkonnas Kabile vallas. Küla asub valla lääneosas merepinnast 63 meetri kõrgusel Riežupe jõe kaldal. Pusgaldiņi jääb valla keskusest Kabilest 11, piirkonna keskusest Kuldīgast 25 ja Riiast 130 kilomeetri kaugusele. Küla kujunes endise Upesmuiža mõisa (Bächhof) maadele selle metsnikumaja ja vesiveski juurde. XVII sajandil oli seal üks Kuramaa hertsogite rauasulatusahjudest.
Leiši

Leiši on küla (mazciems) Lätis Kuldīga piirkonnas Kabile vallas. Küla asub valla lääneosas Riežupe jõe kaldal. Leiši jääb valla keskusest Kabilest 12, piirkonna keskusest Kuldīgast 27 ja Riiast 135 kilomeetri kaugusele. Küla kujunes Leiši (Leite) metskonna juurde.
Vecā muiža

Vecā muiža (ka Vecāmuiža) on küla (mazciems) Lätis Kuldīga piirkonnas Kabile vallas. Küla asub merepinnast 100 meetri kõrgusel, valla keskusest Kabilest 2,2, piirkonna keskusest Kuldīgast 29 ja Riiast 119 kilomeetri kaugusel. Küla kujunes endise Kabile mõisa karjamõisa (Althof) juurde. Vietvārdu datubāze
Galamuiža

Galamuiža (ka Gala muiža) on küla (mazciems) Lätis Kuldīga piirkonnas Kabile vallas. Küla asub merepinnast 100 meetri kõrgusel Valgale jõe kaldal, valla keskusest Kabilest 5,1, piirkonna keskusest Kuldīgast 32 ja Riiast 119 kilomeetri kaugusel. Küla kujunes endise Kabile mõisa karjamõisa (Endenhof) juurde. Vietvārdu datubāze
Višļi

Višļi (ka Zemnieki, vanasti ka Višļu muiža) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Kuldīga piirkonnas Kabile vallas. Küla asub merepinnast 95 meetri kõrgusel, valla keskusest Kabilest 9, piirkonna keskusest Kuldīgast 36 ja Riiast 115 kilomeetri kaugusel. Küla kujunes endise Višļi mõisa (Wischeln) keskuse juurde. Külast põhjas asub Gatviņi kalmistu. http://vietvardi.lgia.gov.lv/vv/to_www_obj.objekts?p_id=5101 Vietvārdu datubāze]
Kalnansi

Kalnansi on küla (mazciems) Lätis Kuldīga piirkonnas Kabile vallas. Küla asub merepinnast 92 meetri kõrgusel, valla keskusest Kabilest 4,8, piirkonna keskusest Kuldīgast 34 ja Riiast 123 kilomeetri kaugusel. Külas asub Kalnansi kalmistu. Külast läänes asub Kalnansi soo, kus asub Bezdibenise järv. Vietvārdu datubāze
Kāņmuiža

Kāņmuiža (ka Kāņu muiža) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Kuldīga piirkonnas Kabile vallas. Küla asub merepinnast 98 meetri kõrgusel, valla keskusest Kabilest 7,7, piirkonna keskusest Kuldīgast 35 ja Riiast 120 kilomeetri kaugusel. Küla on tekkinud endise Zutēni mõisa Kāņi karjamõisa (Kahnhof, Kannhof) keskuse juurde. Vietvārdu datubāze
Kultuuritehase Festival

Kultuuritehase Festival (KTF) on festival, mis toimub alates 2004. aastast igal suvel Tallinnas. Festivalil osalevad paljude valdkondade kultuuritootjad. Kümne päeva jooksul saab vaadata ja teha kunsti, kuulata muusikat, suhelda teiste kultuurihuvilistega ning pidutseda. KTF on eklektiline üritus, mille ambitsiooniks on olla meeldiv ajaviite- ja kunstifestival. Ennast tõestanud tegijate kõrval löövad kaasa noored ja veel oma stiili otsivad esinejad. Oluline osa on kommunikatsioonil tunnustatud ja underground stiili viljelejate, proffide ja algajate, Eesti- ja välismaa kunstnike vahel. Kultuuritehase Festivali koduleht
Dūras

Dūras on küla (mazciems) Lätis Kuldīga piirkonnas Vārme vallas. Küla asub valla edelaosas ja jääb valla keskusest Vārmest 6,7, piirkonna keskusest Kuldīgast 28 ning Riiast 145 kilomeetri kaugusele. Küla tekkis endise Dūrase mõisa (Duhren) keskuse juurde. Aastail 1949-1954 oli see Vārme külanõukogu halduskeskuseks. Vietvārdu datubāze
Zalkšciems

Zalkšciems on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Kuldīga piirkonnas Vārme vallas. Küla asub valla loodeosas Venta jõe kaldal ja jääb valla keskusest Vārmest 15, piirkonna keskusest Kuldīgast 19 ning Riiast 156 kilomeetri kaugusele. Küla tekkis endise Daurāti metskonna juurde. Külas Ventasse suubuval Daurātupe jõel asuvad kalatiigid. Vietvārdu datubāze
Kundi

Kundi on küla (mazciems) Lätis Kuldīga piirkonnas Snēpele vallas. Küla asub merepinnast 65 meetri kõrgusel, valla keskusest Snēpelest 5, piirkonna keskusest Kuldīgast 20 ja Riiast 172 kilomeetri kaugusel. Küla on tekkinud endise Kundi mõisa (Kunden) keskuse juurde. Vietvārdu datubāze Latvijas pagasti. Enciklopēdija. 2. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2002. 408. lk. ISBN 9984-00-436-8.
Rude (Laidi vald)

Rude on küla (mazciems) Lätis Kuldīga piirkonnas Laidi vallas. Küla asub valla keskosas merepinnast 65 meetri kõrgusel. See jääb valla keskusest Laidist 5,5, piirkonna keskusest Kuldīgast 35 ja Riiast 168 kilomeetri kaugusele. Rude küla kujunes Rude mõisa (Rudden) juurde. Külas asuvad Dižstrauti muinaskalmed ehk Kalmeküngas on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Külas kasvav hobukastan ümbermõõduga 4,19 meetrit, saar ümbermõõduga 5,7 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,25 meetrit ning pärnad ümbermõõtudega 4,4 ja 5,24 meetrit on looduskaitse all. Rude mõisahoone Mõisahoone renoveerimine Vietvārdu datubāze "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. september 2021. Vaadatud 23. septembril 2020. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Valtaiķi

Valtaiķi on küla Lätis Kuldīga piirkonnas Laidi vallas. Küla asub valla lõunaosas merepinnast 95 meetri kõrgusel, valla keskusest Laidist 12, piirkonna keskusest Kuldīgast 40 ja Riiast 165 kilomeetri kaugusel. Külas on rahvamaja, raamatukogu ja luteri kirik. Seal asub Valtaiķi bussipeatus. Asula kohta pärinevad esimesed teated aastast 1253. Toona asus seal Valtaiķi linnus, mis muutus tõenäoliselt aastal 1583 kasutuskõlbmatuks. Tänapäevane asula on kujunenud Valtaiķi mõisa (Neuhausen) keskuse juurde. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Valtaiķi luteri kirik (sealhulgas 15 sealset vitraaži, orel, oreli noodivihik, kantsel, lühter, uksed, altar ja kirikuliste astmed), külast läände jääv Valtaiķi keskaegne linnus ning selle kalmistu. Külas kasvav läänepärn ümbermõõduga 3.76 meetrit on looduskaitse all. Vietvārdu datubāze "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 23. septembril 2020. "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. september 2021. Vaadatud 23. septembril 2020. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Keramaja

Keramaja (nimetatud ka kuppelmajaks) on päikeseenergial majandav poolkerakujuline maja, mis asub Hiiumaal Soonlepa külas. Maja valmis 2011. aastal Tõnis Kasemägi algatusel ja arhitekt Kristel Jaanuse kaasabil. Maja koosneb tinglikult kahest osast: kõik maja toimimiseks vajalik asub põhjapoolses kandilises osas (WC-d, duširuum, saun, akuruum jms) ja lõunapoolses sfäärilises osas on avatud planeeringuga eluruumid. Poolkerakujuline osa toetub kahele liimpuitkaarele. Kupli osa ehituseks on kasutatud päikesepaneele ja klaasi. Päikesepaneelid ei ole ainult päikeseenergia tootmiseks kasutatavad, vaid täidavad ka fassaadi, tuuletõkkeplaadi ja konstruktsioonielemendi ülesannet. Hoone tootmisvõimsus on 5,5 kW. Maja on kahekorruseline. Hoone põhjapindala on 60 ruutmeetrit, teine korrus 40 ruutmeetrit. Konkursil "Eesti kaunis kodu" sai keramaja 2014. aastal energiasäästliku kauni kodu auhinna. https://uudised.tv3.ee/eesti/uudis/2014/09/20/hiiumaal-asub-unikaalne-isemajandav-kuppelmaja (TV3 "Seitsmesed Uudised", 20. september 2014) https://arhiiv.err.ee/vaata/osoon-talvematk-korvemaal-keramaja-leethiir/same-series, (ETV "Osoon", 29. detsember 2014) https://leht.postimees.ee/3976345/hiiumaa-keramajas-annab-energiat-paike (Postimees, 11. jaanuar 2017) Soonlepa päikeseenergiamajad;
Aleksei Lobanov-Rostovski

Aleksei Lobanov-Rostovski on mitme Lobanov-Rostovski vürstisuguvõsa liikme nimi: Aleksei Borissovitš Lobanov-Rostovski (1824−1896), Venemaa riigitegelane, Venemaa välisminister Aleksei Jakovlevitš Lobanov-Rostovski (1795−1848), kindralleitnant Aleksei Nikolajevitš Lobanov-Rostovski (1862−1921), Venemaa riigitegelane
August Merits

August Merits (18. oktoober 1887 Võisiku vald, Viljandimaa – 12. jaanuar 1942 Unžlag, Gorki oblast, Venemaa) oli Eesti riigiametnik ja ärimees. Lõpetas Võisiku kaheklassilise ministeeriumikooli ja Sindi ministeeriumikooli juures tegutsenud pedagoogikaklassi. 1905. aastal sooritas eksternina reaalkooli lõpueksami ja sai Udeva vallakooli õpetajaks Järvamaal. 1909. aastal läks õpetajaks Uudeküla vallakooli, kus töötas kuni 1916. aastani. Aastatel 1911–1914 õppis suvekuudel Strelitzi tehnikumis Saksamaal. 1916. aastal asus elama Peterburi, töötas konstruktorina Siemens-Schuckerti vabrikus elektrijaamade sisseseade osakonnas ning õppis töö kõrvalt Peterburi tsiviilinseneride instituudis arhitektuuri osakonnas. 1918–1919 oli õpetaja Moloskovitsa eesti asunduses Peterburi kubermangus. 1919. aastal tuli tagasi Eestisse ja 19. juunist alates oli Riigikontrolli tsiviilosakonna kontrolör, hiljem peakontrolör, tsiviilosakonna juhataja, riigikontrolli nõukogu liige ja riigikontrolöri asetäitja. Lõpetas töö kõrvalt 1925. aastal Tartu Ülikooli, kus oli õppinud õigusteadust. Oli EÜS Põhjala liige. 1. oktoobrist 1929 sai Meritsast majandusministri abi ja ühtlasi riigi statistikanõukogu liige. 1930. aastal määrati riigiettevõtte Böckeri tehased direktoriks ja seejärel oli ta kuni 1940. aastani a/s Eesti Kiviõli peadirektor. Ta oli kaubandus-tööstuskoja nõukogu liige, konjunktuuriinstituudi majandussektsiooni nõukogu esimees, loodusvarade instituudi liige, Eesti-Poola kaubanduskoja esimees ja Poola aukonsul Tallinnas. Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941, küüditamise ajal. Mõisteti tagaselja surma, kuid surmaotsus asendati kümneaastase vangistusega. Suri vangilaagris. Abikaasa Salme Eleonore küüditati. Portreefoto andmekogus Fotis Andmed küüditamise kohta
Kultuuritehas Polymer

Polymer on Eesti esimene avalikes huvides tegutsev sõltumatu kultuuritehas. See alustas tegevust 2002. aastal kodanikualgatuse korras ja jätkas 2004. aasta märtsist registreeritult mittetulundusühinguna Kultuuritehas Polymer. Kultuuritehase asutasid Madis Mikkor, Tõnis Mikkor ja Tõnu Rosenroth. 2010. aastal kuulus Kultuuritehase liikmeskonda üle 40 loovisiku. Kultuuritehast juhtorgan on juhatus, mis valitakse üldkogul. Kultuuritehase eripära Eesti oludes ongi vastamine w:Artist-run space põhimõtetele. Sarnaselt samalaadsete keskustega mujal Euroopas on Kultuuritehase Polymer eesmärgiks luua kultuuritegevuseks sobilik ning inspireeriv keskkond, mille multidistsiplinaarne sisu suhestuks ümbritseva linnaruumiga. Kultuuritehas Polymer kasutab Tallinnas Kristiine linnaosas endise mänguasja- ja kummitehase Polümeer tühjaksjäänud ruume. 2008. aastal loodi sarnane ettevõtmine Tartu Pärmivabrikus. Sama võrgustiku raames tegutseb ka Sänna Kultuurimõis. Kultuuritehas Tartu Kultuuritehas Sänna Kultuurimõis
Janez Janša kolmas valitsus

Janez Janša kolmas valitsus on Sloveenia valitsus, mis astus ametisse 13. märtsil 2020. Valitsuse moodustasid Sloveenia Demokraatlik Partei (SDS), Kaasaegne Keskpartei (SMC), Uus Sloveenia (NSi) ja Sloveenia Pensionäride Demokraatlik Partei (DeSUS).
Jüri Krustok

Jüri Krustok (13. veebruar 1955 Tallinn) on eesti füüsik. Ta õppis Keila 1. Keskkoolis 1962–1973, Tartu Riiklikus Ülikoolis füüsika-keemiateaduskonnas optika ja spektroskoopia erialal 1976–1981; Tallinna Polütehnilise Instituudi aspirantuuris 1983–1986. Füüsika-matemaatikateaduste kandidaat 1987 (Tartu Ülikool, kinnitus 1987, " Recombination Centres in Zinc and Cadmium Sulphides"). EPT Tallinna osakonna autojuht 1975–1976. TPI/TTÜ: füüsika kateedri laborant, assistent 1981–1983, nooremteadur 1987; optoelektroonika materjalide labori vanemteadur 1987–1992, sektorijuhataja 1989–1990; materjalitehnika/materjaliteaduse instituudi pooljuhtmaterjalide tehnoloogia õppetooli vanemteadur 1992–2016; füüsikainstituudi rakendusfüüsika professor ja õppetooli juhataja 2004–2016; materjali- ja keskkonnatehnoloogia instituudi vanemteadur 2017–2018; küberneetikainstituudi professor 2017-… AIIBVI tüüpi materjalide luminestsents; tahke keha füüsika ja keemia; rekombinatsioontsentrid pooljuhtides; punktdefektide moodustumisprotsessid; päikesepatareid ja nende füüsika. Üle 200 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 7 doktori- ja 11 magistritööd. Eesti Füüsika Seltsi liige; Ülemaailmse Rakendusoptika Ühingu (SPIE) liige; EMRSi (European Materials Research Society) liige. 1998 Eesti Vabariigi teaduspreemia (tehnikateadused – Enn Mellikov (kollektiivi juht), Mare Altosaar, Malle Krunks, Jüri Krustok, Vello Valdna, "Pooljuhtmaterjalid päikeseenergeetikale ja optoelektroonikale") 2022 Valgetähe IV klassi teenetemärk Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikool, 2008, lk. 152 "Eesti Teadusinfoportaal (ETIS)"
Oreaadid

Oreaadid (kreeka keeles oreiades) olid Vana-Kreeka mütoloogias mägedes ja metsades elavad nümfid.
Kaido Soom

Kaido Soom (sündinud 7. juunil 1972) on eesti luterlik vaimulik, alates 2007. aastast teoloogiadoktor. Ta lõpetas aastal 1990 Rakvere 1. Keskkooli . Seejärel õppis aastatel 1990–1995 EELK Usuteaduse Instituudis. Ordineeriti 5. mail 1992 diakoniks ja 24. septembril 1995 õpetajaks. Aastatel 1992–1994 oli ta Viru-Jaakobi ja Tudu koguduse diakon. Aastatel 1995–2003 oli ta Vigala Maarja koguduse õpetaja. Noore ja energilisena tõi ta Vigala kirikuellu palju uut – ta hakkas töötama noortega, korraldades neile kirikueluga seotud üritusi, leerilaagreid, õpetas koolis usuõpetust, mistõttu oli populaarne noorte seas. Aastatel 2005–2006 oli ta EELK Kambja koguduse õpetaja. Aastast 2003 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas praktilise usuteaduse lektor ja EELK Tartu praostkonna vikaarõpetaja. Aastal 2007 kaitses Kaido Soom Tartu Ülikooli usuteaduskonnas doktorikraadi. Tema uurimistöö teemaks oli "Täiskasvanute leeritöö Eesti Evangeelses Luterlikus Kirikus ja selle arengustrateegia koostamine". Alates 2016. aastast on Soom ka EELK Peterburi Jaani koguduse hooldajaõpetaja ning ajalehe Eesti Kirik toimetuskolleegiumi liige. 2002 B. G. Forseliuse Seltsi medal „Wastne Testament 1686“ 2016 EELK aukiri 2020 EELK Teeneteristi III järk "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. detsember 2013. Vaadatud 2. oktoobril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Kaie Bergmann, Veel kirikuõpetajatest: Kaido Soom (Vigala Sõnumid September 2014, lk 9) Autorina Täiskasvanute leeritöö Eesti Evangeelses Luterlikus Kirikus ja selle arengustrateegia koostamine. Tartu : Tartu Ülikooli Kirjastus, 2007. Koostajana Vigala kogudus ja kirik 1339–1999. Vigala : EELK Vigala Maarja kogudus, 1999. Vigala kiriku lugu 1339–2003. Vigala : EELK Vigala Maarja kogudus, 2003. Homileetika. Tartu : Tartu Ülikooli Kirjastus, 2005.
Oraator

Oraator on avalik kõneleja, kelleks on üldiselt keegi, kes on teistest kõneosavam. Ajaloos on oraatorid olnud eriti lugupeetud näiteks Vana-Kreekas ja Vana-Roomas. Julius Caesar Cicero Gorgias Demosthenes Antiphon Voices Of Democracy