laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Code mõis

Code mõis (saksa keeles Zohden, läti keeles Codes muiža) oli rüütlimõis Kuramaal Bauska kreisis Bauska kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Bauska piirkonnas Code vallas Codes. Peahoone (ehitatud 1747. aastal) on poolteisekorruseline barokse poolkelpkatusega kivihoone.
Päkapiku mänd

Päkapikumänd on looduskaitsealune mänd Pärnumaal Tori vallas Jõesuu külas. Legendi kohaselt on see kidur ja kõverik mänd kasvanud Rootsi kuninga jalutuskepist, mille too oli Põhjasõja ajal laagris olles maa sisse torganud ja sinna unustanud. Kaldur, Marko (2016). Avasta Soomaa. Tänapäev.
Animatism

Animatism (ladina sõnast animatus 'hingestatud; elustatud') on Robert Ranulph Maretti järgi usk ebaisikulisesse väesse (jõusse), mis esineb nii inimestes, loomades kui ka asjades ning mille tõttu kõik on elus. Selle mõistega täiendas Marett Edward Burnett Tylori animismi mõistet. Animism tähendas Tyloril usku vaimudesse (üleloomulikesse kehatutesse olenditesse). Tylor pidas seda religiooni kõige algsemaks vormiks. Marett seevastu leidis, et primitiivne inimene ei ole võimeline animistlikeks kujutlusteks (keha ja hinge eraldamiseks), mistõttu animatism eelneb animismile. Animatism ei ole omaette usund, vaid ürgusundi koostisosa. Sõna "animism" kasutatakse tänapäeval mõnikord nii, et ta hõlmab ka animatismi. Kas animatism on usundi kõige ürgsem kuju, on tänapäeval vaieldav. Animatismi prototüübiks oli Marettil usk manasse Melaneesias. Samalaadne ebaisikuline üleloomulik jõud esineb ka näiteks Põhja-Ameerika indiaanlastel (manitu), eskimotel (sila), pügmeedel (megbe), ketšuatel (callpa). Arvatakse, et ka eesti sõna "vägi" on algselt tähendanud säärast jõudu.
Mārsnēni vald

Mārsnēni vald (läti keeles Mārsnēnu pagasts) on vald Lätis Cēsise piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Liepa vallaga, Smiltene piirkonna Blome ja Rauna vallaga ning Valmiera piirkonna Brenguļi ja Kauguri vallaga. Valla pindala on 69 km². 2016. aasta seisuga elas seal 764 inimest. Valla keskus on Mārsnēni küla. Suurim jõgi on Lisa jõgi. Vald asub Tālava madalikul. Kõrgeim koht asub valla kaguosas Sīmaņi lähistel ja ulatub 90,1 meetrit üle merepinna. Vald moodustati Mārsnēni mõisa ja Starti mõisa aladele. Aastal 1935 oli valla pindala 65,92 km² ja seal oli 1232 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Starti ja Mārsnēni külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Mārsnēni külanõukoguga likvideeritav Starti külanõukogu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Priekuļi piirkonda. Kultuurimälestistest on kohaliku kaitse all Austriņi keskaegne kalmistu ja hiiepaik, Dambi keskaegne kalmistu ehk Mõõdukalmed, Plēpji muinaskalmed ja Salase muinaskalmed ehk Kuradisüli. 2011. aastal elas vallas 680 lätlast, 61 venelast, 34 valgevenelast, 5 ukrainlast, 5 poolakat ja 1 leedulane. Vallas on järgmised külad. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās. Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde. Priekuļu novads (vaadatud 7.01 2018) Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts[alaline kõdulink] Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.
Ruunaraipe luited

Ruunaraipe luited (ka Ruunaraipe mäed) on luited Sakala kõrgustiku loodeserval Raudna orundi suudmealal, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Metsküla külas. Luited on moodustunud 10 000 aastat tagasi Balti jääpaisjärve rannale. Ruunaraipe luited on Eesti kõrgeimad sisemaaluited. Seal asub ka Soomaa rahvuspargi kõrgeim punkt, mille absoluutne kõrgus on 46 m ja suhteline kõrgus 11 m. Luidetel kasvavad kuivad ja valgusküllased nõmme- ning palumännikud. Ruunaraibe on nime saanud kohaliku talumehe ruuna järgi, kes taliteelt tulles nende luidete vahel suri. www.puhkaeestis.ee. "Ruunaraipe luited Soomaal". Liina Laanemets, Merike Palginõmm, Meelis Suurkask, Reet Vaiksalu (koostajad) (2016). "Soomaa rahvuspark" (PDF). Keskkonnaamet. Vaadatud 25.11.2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Kaldur, Marko (2016). Avasta Soomaa. Tänapäev.
Mārsnēni

Mārsnēni on küla (vidējciems) Lätis Cēsise piirkonnas, Mārsnēni valla halduskeskus. Mārsnēnis on raamatukogu. Seal asuvad Mārsnēnu skola ja Mārsnēni bussipeatus. Mārsnēni oli XVIII sajandil hernhuutluse kohalikuks keskuseks. Sealses hernhuutlaste koguduses oli toona 400 liiget. Nõukogude ajal oli küla Mārsnēni kolhoosi keskasulaks. Aastail 2009–2021 jäi asula Priekuļi piirkonda. 2017. aastal oli külas 165 elanikku, 2022. aastal 197. http://vietvardi.lgia.gov.lv/vv/to_www_obj.objekts?p_id=2149 https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/cesu-novada-marsnenu-pagasta-biblioteka Autotransporta direcija Autotransporta direcija Latvijas PSR teritoriālais iedalījums, izdevniecība "Liesma", 1972. a, 17. lk
Camila (album)

"Camila" on Kuuba päritolu USA laulja Camila Cabello 2018. aastal ilmunud debüüt-stuudioalbum sooloartistina. Album sisaldab singleid "Crying in the Club", "I Have Questions", "OMG", "Havana", "Never Be the Same", "Real Friends", "Something's Gotta Give", "Consequences", "Inside Out", "Into It", "She Loves Control", "In the Dark" ja "All These Years". "Camila CD - Shop the Camila Cabello Official Store". Musictoday. Vaadatud 24.12.2017. "GEMA • GEMA work no.: 18806073-004". GEMA (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 2.01.2018. Vaadatud 25.12.2017. "Instagram post by billywalsh • Dec 7, 2017". Instagram (inglise). Vaadatud 25.12.2017. "Instagram post by thefuturistics • Dec 21, 2017". Instagram (inglise). Vaadatud 25.12.2017. "Instagram post by madisonemikolove • Dec 21, 2017". Instagram (inglise). Vaadatud 25.12.2017. "GEMA • GEMA work no.: 20198862-001". GEMA (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 2.01.2018. Vaadatud 25.12.2017.
Haldjas

Haldjas (murdes ka haldijas, aljas, algjas) on looduses, elamus või mujal valitsev kujuteldav üleloomulik olend, (kaitse)vaim. Ta on kohakaitsevaim, kelletaolisi esineb mitmetes usundites ja mütoloogiates. Tänapäeva popkultuuris on levinud ka haldjad kui mõistuslike inimesesarnaste olendite rass, keda üldjuhul kirjeldatakse looduselähedastena. Üks tuntumaid haldjate kirjeldusi moodsas kirjanduses on J. R. R. Tolkieni "Keskmaa" sarja teostes, mis on mõjutanud haldjate kujutamist kogu tänapäeva kultuuris. Euroopa muinasjuttude eestikeelsetes tõlgetes nimetatakse haldjateks ka maagiliste võimetega olevusi, kes võivad olla nii hea- kui ka pahatahtlikud (nt haldjast ristiema "Okasroosikese" jutus). Rahvapärimustes oli haldjas ehitise, aga ka mingi loodusobjekti või -nähtuse kaitsevaim. See tulenes muistsest usust loodushingede olemasolusse. Kui objektist eraldus hing (enamasti inimesekujuline), siis muutus ta vaimuks, kes kandis hoolt oma objekti eest ning kaitses teda. Eesti kirjakeeles tavaliseks saanud nimetus "haldjas" oli rahvapärane varem vaid Põhja-Eestis ja Saaremaal. Eriti Virumaal, kus nendega on seotud rohkelt uskumusi, muistendeid, pärimusi. Üldtuntud oli vee-, maja-, õue-, metsa- jm haldjad. Lõuna-Eestis seevastu püsisid veel 19. sajandil loodushingede vanemad nimetused ema, isa, vana (metsa-, karja-, nurmeisa, veteema, järvevana jt), samuti jumalad (maa-, vee-, kodujumal). Hiljem on laialt levinud nimetus "vaim" (maja-, metsa-, soo-, järvevaim jt). Mõni haldjas on saanud ka pärisnime (Metsik, Peko, Pell, Tõnn). Haldjate poolehoiu võitmiseks tehti ohverdusi ning peeti kinni töökeeldudest. Ristiusu mõjul said haldjad ajapikku pärimustes halva iseloomu - nad olid kurjad olendid, kes tegid inimestele halba. Haldjate head omadused kanti üle katoliku pühakutele. Haldjausk püsis Eestis 19. sajandini. Härjapõlvlane Inimesehaldjad Ilmaneitsi Kivihaldjad Kotermann Maa-alune Maahaldjas Metshaldjad Mäehaldjad Majahaldjad Murueide tütred Nurmeisa Puuk Pakane Rahaaugu haldjad Tuulehaldjad Varanduse vedajad Veehaldjad Tulehaldjad Tulutooja Uduhaldjad Viljaneitsi Animatism animism müüt mütoloogia mütoloogilised olendid eesti mütoloogia Väike murdesõnastik [1][alaline kõdulink] vaadatud 15.05.2020 Eesti keele seletav sõnaraamat [2] vaadatud 15.05.2020 Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 28 Uurimistöö Ene Kallas. Eestlaste haldjad ja jumalad ehk olevused eesti mütoloogias.
Camila

Camila Cabello, Kuuba päritolu USA laulja, endine Fifth Harmony liige "Camila", tema debüütalbum (2018) "Camila", Mehhiko seebiooper (1998) "Camila", Argentina film, režissöör María Luisa Bemberg (1984). Film räägib Camila O'Gormanist.
Georgi Golst

Georgi Golst (9. september 1909 Peterburi – 16. november 1998 Moskva) oli Nõukogude Liidu ja eesti insener. Ta sündis raudteeinseneri perekonnas. Ta on maetud Peterburis. Georgi Golst lõpetas Leningradi Eragümnaasiumi[küsitav] 1926 ja Leningradi Raudteeinseneride Instituudi raudteesildade ehituse erialal 1930. Ta sai tehnikakandidaadiks 1951 ja tehnikadoktoriks 1963 (see kraad kinnitati 1966). Ta läbis täiendõppe[küsitav] Leningradi Riiklikus Ülikoolis 1972. Teenistuskäiku alustas ta Novosibirski raudteel ehitusinsenerina 1930–1931. 1932–1933 oli ta ajateenistuses Punaarmees, seejärel insener projekteerimisinstituutides Lentransprojekt ja Promtransprojekt 1933–1945. Ta oli Leningradis Sõjaväetranspordi Akadeemias ehitusmehaanika kateedri õppejõud 1945–1964, dotsent alates 1952 ja professor alates 1958. Tallinna Polütehnilises Instituudis töötas ta 1964–1990. Ta oli teoreetilise mehaanika kateedri professor ja kateedrijuhataja 1964–1981 ning konsultantprofessor 1981–1990. Tema teadustöö põhisuunad olid raudteesildade staatika ning varrassüsteemide dünaamika ja mehaanika. Ta avaldas üle 60 publikatsiooni, sealhulgas monograafia ja õpikuid. NSV Liidu Kõrg- ja Keskerihariduse Ministeeriumi teoreetilise mehaanika teaduslik-metoodilise nõukogu liige Eesti NSV Kõrg- ja Keskerihariduse Ministeeriumi teaduslik-metoodilise nõukogu liige Balti NSV-de teoreetilise mehaanika teaduslik-metoodilise piirkondliku büroo esimees TPI Filmiklubi asutajaid 1966, juhatuse liige ja konsultant Tallinna Teadlaste Maja liige 1974 – Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukiri TTÜ Filmiklubi eduka tegevuse eest 1980 – Nõukogude Eesti preemia (kollektiivne) 1981 – orden "Austuse märk" ENE 1970, 2 "Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986". Tallinn 1986. Lk 164, 217–218, 371–372, 380 ENE 1988, 3 Mehaanikainseneride koolitus 1918-1998. TTÜ. 1998. Lk 34, 79, 82–83, 164 ETBL 2000, 1 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Jaan Ivand

Jaan Ivand (15. veebruar 1896 – 1. juuni 1964) oli eesti insener. Sündis 15. veebruaril 1896 Pääsna külas Veriora vallas Võrumaal põllumehe perekonnas, suri 1. juunil 1964 Tallinnas, maetud Metsakalmistule. Õppis kohalikus valla- ja kihelkonnakoolis, seejärel siirdus Venemaale; lõpetas Mariupoli Keskkooli eksternina 1917, TT mehaanikaosakonna laevaehituse erialal 1926. Dotsent 1940 (kinnitus 1946). Alustas Musta mere sadamalinnades lihttöödel, oli lühikest aega mereministeeriumi teenistuses, hiljem andis eratunde ja töötas Novorossiiski laevatehases; opteerus Eestisse 1920; korraldas kursusi motoristidele ja jõuvankrijuhtidele 1923–1926. TTÜs 1927-1931[küsitav], 1939-1963: TT laevamehaanikute kooli õppejõud 1927–1931 (õppeained: matemaatika, algebra, tehniline joonestamine, elektrotehnika, soojustehnika); õppeülesande täitja aines "Autod ja lennukid" 1939–1940; energeetika kateedri dotsent 1940/1941; soojustehnika erakorraline professor 1942–1944; plahvatusmootorite laboratooriumi juhataja 1941–1944; soojusenergeetika kateedri dotsent 1944–1963, juhataja 1944–1958; ehitus- ja mehaanikateaduskonna prodekaan 1945–1947. Oli Tallinna Linnavalitsuses Ehitusosakonna teenistuses 1929–1937 ja Teedeministeeriumi Maanteedeameti[küsitav] liiklusinspektor 1937–1940. Soojustehnika, termodünaamika, aeromehaanika ja eesti põlevkivitoodete rakendamine (katsetas põlevkivibensiini kasutamise võimalust automootoris); oli esimesi sisepõlemismootorite eriteadlasi Eestis. Avaldanud aero- ja termodünaamikaõpikuid ning liikluskorralduse ja autoasjanduse käsiraamatuid (nt "Autotehnika" 1927, 1928 jt). Insenerikoja mehaanikasektsiooni liige 1935–1940; aastast 1932 tegeles lennundusega, omas mootorilenduri kutset; Eesti Aeroklubi liige ja varahoidja. Valgetähe III klassi teenetemärk 1939 (insener, liiklusinspektor). ENE 1971, 3. EE 2000, 14. ETBL 2000, 1. Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tln, 1986, lk 37, 65, 82, 108–110, 248, 250, 300–302.
Dave Bautista

Dave Bautista (sündinud 18. jaanuaril 1969 Washingtonis) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja endine WWE maadleja ning MMA võitleja.
Ana de Armas

Ana Celia de Armas Caso (sündinud 30. aprillil 1988 Santa Cruz del Nortes) on Kuuba-Hispaania päritolu Ameerika Ühendriikide näitleja. Ta sündis Kuuba saarel ja on elanud Madridis, viimastel aastatel elab ja töötab ta Los Angeleses. De Armas kasvas üles Havannas ja õppis Kuuba Rahvuslikus Teatris. 18-aastaselt kolis ta Hispaaniasse, kus näitles mitmes teleseriaalis. 2014. aastal kolis de Armas Los Angelesse. Rebecca Ford (6. oktoober 2017). "Hollywood's Next Big Thing: 'Blade Runner 2049' Breakout Ana de Armas". Hollywood Reporter. Vaadatud 23.02.2020. Ana de Armas andmebaasis IMDb (inglise keeles) Ana de Armas andmekogus Filmiveeb
Miķelis Krumpāns

Miķelis Krumpāns (7. november 1916 Krāslava lähedal – 13. juuli 1987 Tallinn) oli Eesti katoliku vaimulik. Ta sündis 1916. aastal Krāslava lähedal läti-poola segaperekonnas (isa oli lätlane, ema poolakas). Ta õppis Izvaltas ja lõpetas 1938. aastal Krāslavas gümnaasiumi. Aastatel 1938–1940 õppis ta Läti Ülikooli teoloogiateaduskonnas (kuni selle sulgemiseni Nõukogude võimu poolt). Teise maailmasõja ajal elas ta preestrist venna Jāzepsi juures, aidates teda kiriklikes talitustes. Seejärel õppis ta vaimulikus seminaris Aglonas ja Riias. 23. detsembril 1944 pühitses peapiiskop Antonijs Springovičs ta preestriks. 1945. aasta jaanuarist maini töötas ta vikaarina Līvāni linnakeses. Seejärel teenis ta vikaarina maist 1945 kuni veebruarini 1946 Nautrēni kogudust (praeguse haldusjaotuse järgi Rēzekne piirkonnas). Seejärel oli ta veebruarist 1946 kuni maini 1952 Irši koguduse preester. 1952. aastal määras Antonijs Springovičs ta teenima Tallinna Peeter-Pauli kogudust, mida ta teenis surmani. Miķelis Krumpāns suri 13. juulil 1987 Tallinnas ja maeti 17. juulil 1987 Liiva kalmistule. Tema vend Jāzeps Krumpāns (1904–1954) oli preester Lätis ja Saksamaal (Baieri liidumaal), teine vend Ludvigs Krumpāns (1914–1983) oli preester Lätis. https://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=161838 Preester Miķelis Krumpāns. Koostajad Mari Järvi ja Reet Marttila. Tallinn 2016
Miihkali Perttunen

Miihkali Perttunen, õieti Mihaila Arhipanpoika Ivanov-Perttunen, tuntud ka kui Pime-Miihkali, (1815 Latvajärvi, Arhangelogorodski kubermang - 3. september 1899 Latvajärvi) oli tuntud Karjala runolaulik. Rahvaluuleteadlased on temalt kogunud umbes 70 runo, koguulatusega 3500 värssi. Ta sündis 1815. aastal Latvajärvi külas Valge mere Karjalas[a] runolaulik Arhippa Perttuneni neljanda pojana. Runolaulik oli olnud ka tema vanaisa, hüüdnimega Suur-Iivana. Ta suri 3. septembril 1899 ja on maetud Latvajärvi küla Kalmosaarele. Vuokkiniemi külas on tema auks püstitatud ausammas. 2017. aastal toimus Vuokkinemis, mis oli ka samaks aastaks valitud soome-ugri kultuuripealinnaks, Miihkali 200. sünniaastapäevale pühendatud soome-ugri rahvaste nüüdiskirjandust tutvustav kirjandusfestival. Soome akadeemik Martti Haavio on tema kohta öelnud: "ta oli sündinud samaaegselt kahele maale: kehva männikoore-leiva Vienasse ja vaimselt kaunisse rohuaeda, kus runoööbikud laulsid". Dokumentaalifilmis "Veelinnurahvas" nimetab Lennart Meri Miihkalit ja Arhippat "Kalevala" runode kuulsaimateks laulikuteks. ^a Tollal osa Arhangelogorodski kubermangust. "Veelinnurahvas (1970)". Eesti Filmi Andmebaas. Vaadatud 8. jaanuar 2018. {{netiviide}}: eiran teksti "Enn Säde vahejutud "Hõimukalendris"" (juhend) Perttunen - mitu inimpõlve runolaulikuid, mitu rahvaluuletähtpäeva". Sirp ja Vasar 1969, nr 44 (1351). lk 2. "Soome-ugri kultuuripealinna 2017 Vuokkiniemi kultuuriaasta algab 07. jaanuaril". MTÜ Fenno-Ugria Asutus. 6. jaanuar 2017. Vaadatud 17. veebruar 2018.
Johann Friedrich Eurich

Johann Friedrich Eurich (5. märts 1834 Rogosi mõis, Võrumaa, Liivimaa kubermang – 19. november 1886 Jamburg, Jamburgi maakond, Peterburi kubermang) – Tallinna linnamaamõõtja, Tallinna üldmõõdistuse (1879–1881) läbiviija. Liivimaa Rüütelkonna maamõõtja, 1873–1886 Tallinna linnamaamõõtja (saksa keeles Revalscher Stadtrevisor). Johann Friedrich Eurichi olulisim tegevus Tallinna linnamaamõõtjana oli Tallinna üldmõõdistamine – linnasarase suuremõõtkavaline mõõdistamine (1:840 – 1:2100) ja nivelleerimine. Tema järglaseks Tallinna linnamaamõõtja ametikohal sai August Mickwitz. Johann Friedrich Eurich oli abielus Caroline Marie Natalie Adleriga (1840–????). Neil oli kokku 9 last. Poeg Michael Anatol Eurich oli üks Tallinna Tselluloosivabriku direktoreist, tütar Anna Elfriede oli abielus Paul Scheeliga (nende poeg oli Klaus Scheel). "Kaart & kaart. Ajareis Tallinnas". Eesti Rahvusraamatukogu. 2011. Originaali arhiivikoopia seisuga 9.01.2018. Vaadatud 08.01.2018. Heiki Potter, Ivar Treikelder (2011). Geodeesia ja kartograafia läbi aegade. Maamõõtmise ning kaardistamise ajalugu sõnas ja pildis. Tallinn: Maa-amet. Lk 201. ISBN 978-9949-17-261-0. Ivar Treikelder. Tallinna linnamaamõõtja Johann Friedrich Eurich. Geodeet, nr 43 (67), 2013. Lk 82. Situationsplan der Stadt Reval (1885). Reval: Verlag von Ferd. Wassermann Ivar Treikelder (2013). Tallinna linnamaamõõtja Johann Friedrich Eurich. Geodeet, nr 43 (67). Lk 81–85. Tõnu Raid (2011). Tallinn ajaloolistel linnaplaanidel 1634–1989. Tallinn: Grenader. Lk 78. ISBN 9789949448548. Johann Friedrich Eurichi plaanid Eesti arhiivides (Rahvusarhiivi Virtuaalne Uurimissaal) Tallinna linna maamõõtja Friedrich Eurichi Tallinna lähiümbruse plaanid planšettidel (TLA.149.4.538)
Veselava vald

Veselava vald (läti keeles Veselavas pagasts) on vald Lätis Cēsise piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Priekuļi, Dzērbene ja Vaive vallaga ning Smiltene piirkonna Rauna vallaga. Valla pindala on 59,5 km². 2016. aasta seisuga elas seal 623 inimest. Valla keskus on Veselava küla. Vallavanema kohusetäitjaks on Fjodors Puņeiko. Veselava vald moodustati 19. sajandil Veselava ja Pauļi mõisa maadest. Saksa keeles kandis vald nime Wesselshof, vene keeles Веселовская. Aastani 1925 kandis see Veselauska valla nime. Aastal 1935 oli valla pindala 55,1 km² ja seal oli 920 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Dikļi ja Vesalava külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti need külanõukogud Veselava külanõukoguks. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Priekuļi piirkonda. Kultuurimälestistest on regionaalse kaitse all Veselava mõisa häärber, Veselava keskaegne kalmistu ja Lielpintuļi muinaskalmed ehk Kaseküngas. Kohaliku kaitse all onhiiepaik Silabuli Kuradikivi. Vald asub Vidzeme kõrgustikul. Kõrgeim koht ulatub 228,5 m meetrit üle merepinna. Looduskaitse all on Vanagi tamm. Valla lääneosa asub Gauja rahvuspargis. Aastal 2011 elas vallas 533 lätlast, 35 venelast, 12 valgevenelast, 2 ukrainlast, 9 poolakat ja 3 leedulast. Valla külad on: Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās. Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde. Priekuļu novads (vaadatud 8.01 2018) Волостныя, станичныя, сельскія, гминныя правленія и управленія, а также полицейскіе станы всей Россіи. Изд-во Т-ва Л. М. Фишъ , Кіевъ, 1913 Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts, vaadatud 15.08 2023 Priekuļu novads Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Veselava vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Õru mõis

Õru mõis (saksa keeles Erro) oli Laatre mõisa karjamõis Sangaste kihelkonnas Tartumaal.. Õru mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Õru mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Älli mõis

Älli mõis (saksa keeles Elli) oli Metstaguse mõisa karjamõis Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal.. Älli mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Älli mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Ädu mõis

Ädu mõis (ka Hädu mõis; saksa keeles Hedwigshof) oli Pringi mõisa karjamõis Sangaste kihelkonnas Tartumaal.. Ädu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Ädu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Sibula mõis

Sibula mõis (saksa keeles Sibbula) oli Suure-Ulila mõisa karjamõis Puhja kihelkonnas Tartumaal.. Sibula mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Sibula mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Savikoja mõis

Savikoja mõis (saksa keeles Sawwikodda) oli Luunja mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. Savikoja mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Savikoja mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Andressaare mõis

Andressaare mõis (saksa keeles Andresaar) oli Tammistu mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. Andressaare mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Andressaare mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Engevere mõis

Engevere mõis (saksa keeles Engefer) oli rüütlimõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. Engevere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Engevere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Ihaste mõis

Ihaste mõis (saksa keeles Ihasteküll) oli rüütlimõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. Mõis rajati 1720. aastatel Luunja mõisast eraldatud alast. Ihaste mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Ihaste mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Joora mõis

Joora mõis (saksa keeles Joora) oli Raadi mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. Joora mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Joora mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Kangru mõis (Tartu-Maarja)

Kangru mõis (saksa keeles Kangro) oli Raadi mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. Kangru mõis (Tartu-Maarja) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Kangru mõis (Tartu-Maarja) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Kardla mõis

Kardla mõis (saksa keeles Kardell) oli rüütlimõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. Mõisast on teateid alates 1544. Kardla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Kardla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Korova mõis

Korova mõis (saksa keeles Korrowa) oli Raadi mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. Korova mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Korova mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Kvissentali mõis

Kvissentali mõis (saksa keeles Quistenthal) oli Raadi mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal. Kvissentali mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Kvissentali mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris