laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Janis Rozentālsi nimeline Riia Kunstikool

Janis Rozentālsi nimeline Riia Kunstikool (läti keeles Jaņa Rozentāla Rīgas Mākslas vidusskola, JRRMV) on Riias asuv kunstikallakuga gümnaasium. Seal õpetatakse akadeemilisel tasemel joonistamist, maalimist ja kompositsiooni, samuti graafikat, disaini, foto- ja multimeediakunsti. Kool pakub võimalust õppida ka läti keelt, ajalugu ja kultuuri, kunstiajalugu, samuti matemaatikat, loodusteadusi, ettevõtluse aluseid ning infotehnoloogiat. Kool pakub ka ettevalmistuskursusi kunsti edasiõppimisest huvitatud põhikooliõpilastele. Õppetöö toimub läti keeles. Kool asutati 1896. aastal õhtukoolina Läti maalikunstnike seltsi algatusel. 1928. aastal muudeti kooli nime, see sai Läti Maalikunsti ja Käsitöö Edendamise ja Abi Seltsi Kutsekooliks (läti keeles Latvijas daiļkrāsotāju amatniecības veicināšanas un palīdzības biedrības aroda skola), ning 1944. aastal Riia Kunstikeskkooliks (läti keeles Rīgas Mākslas vidusskola). 1946. aastal muudeti see Jānis Rozentālsi nimeliseks Kunstikeskkooliks ja kool anti Läti Kunstiakadeemia eestkoste alla. 1998. aastal sai nimeks Jānis Rozentālsi Kunstikolledž (läti keeles Jaņa Rozentāla Rīgas Mākslas koledža) ja 18. märtsil 2002 sai kool tagasi algse nime. Alates 1999. aastast asub kool praegusel aadressil Hāmaņa ielā 2A Pārdaugavā linnaosas, Reinhold Georg Schmaelingi projekteeritud juugendstiilis hoones. Ajakirjanduses on kasutatud ka nime Riia Janis Rozentālsi kunstikool. 2011. aastal toimus Riias 65. sünnipäeva tähistava Janis Rozentālsi nimelise Riia Kunstikooli ja 60. sünnipäeva tähistava Tartu Kunstikooli õpilaste ühisnäitus. https://sakala.postimees.ee/1047454/baltikumi-voit-tuli-viljandimaale https://www.kylauudis.ee/2011/06/30/homme-avatakse-riia-ja-tartu-kunstikoolide-opilaste-uhisnaitus-riias-euroopa-liidu-majas/ Janis Rozentālsi nimelise Riia Kunstikooli koduleht (läti keeles) Artikkel koos fotogaleriiga
Väike vesikatk

Väike vesikatk (Elodea nuttallii) on vesikatku perekonda kuuluva taimeliik. Eestis leitud mõnedes Kesk-Eesti veekogudes võõrliigina. Põhja-Ameerikast pärit liik jõudis Euroopasse 20. sajandi alguses, esmalt Inglismaale. Väike vesikatk andmebaasis eElurikkus
Jean Baptiste Biot

Jean-Baptiste Biot (21. aprill 1774 – 3. veebruar 1862) oli prantsuse füüsik, astronoom ja matemaatik, kes tõendas meteoriitide olemasolu ja uuris valguse polarisatsiooni. Mineraal biotiit on nimetatud tema auks. Oma töö eest valguse polariseerumisest, kui valgus läbib keemilisi lahuseid sai ta 1924 Londoni Kuninglikult Seltsilt Rumfordi medali. Ka on tema ja Félix Savarti järgi nimetatud Biot'-Savarti seadus, kes avastasid 1820. aastal, et elektrijuhet ümbritseva magnetvälja tugevus on pöördvõrdeline kaugusega elektrijuhtmest. Biot'-Savarti seadus Biotiit Félix Savart Clark, E., 2019. Pioneers in Optics: Jean-Baptiste Biot. Microscopy Today, 27(2), pp.40-41.
InfoFinland.fi

InfoFinland on mitmekeelne veebileht, kuhu kogutakse kokku tähtis teave Soome elama asumist planeerivale või juba siin elavale inimesele. Veebileht teenindab ka ametkondi, olles abiks mitmekeelsel teavitamisel. Kasutaja leiab InfoFinlandist usaldusväärset emakeelset teavet Soome elama asumise, töö, õppimise, eluaseme, koolituse, tervishoiu, perekonna, probleemsete olukordade ja vaba aja veetmise kohta. Veebilehtedel on lisaks kohalikku teavet Helsingi piirkonnast (Helsingi, Espoo, Vantaa ja Kauniainen), Turust, Tamperest, Kokkolast, Ylivieska piirkonnast, Raahe-Kalajoki piirkonnast, Raahest, Siikajoest, Pyhäjoest, Kalajoest ja Merijärvest, Oulust ja Rovaniemist. Veebiteenusel on kolm peamist sihtrühma: Soomes elavad sisserändajad; sisserändajatega tegelevad ametkonnad; Soome elama asumist planeerivad välismaalased. InfoFinlandi keeled on soome, rootsi, inglise, eesti, prantsuse, vene, somaali, türgi, araabia, pärsia, hiina ja hispaania. Keeleversioonid on identsed. Finnishcourses.fi –kursuste otsing on osa InfoFinlandi teenusest. See teavitab soome ja rootsi keele kursustest Helsingi, Tampere ja Turu piirkondades. InfoFinlandi veebilehte haldab Helsingi linn. Riiklikud koostöö rahastajad on Soome töö- ja ettevõtlusministeerium, Soome haridus- ja kultuuriministeerium, Soome keskkonnaministeerium, Kela (Kansaneläkelaitos) ja Soome Maksuamet (soome Verohallinto). Veebiteenuse InfoFinland nimi oli varem Infopankki. Nimemuutus toimus novembris 2018. InfoFinland Finnishcourses.fi
Klipplaat

Klipplaat on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Sarah Baartmani ringkonnas Dr Beyers Naudé vallas. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Klipplaati elanikest värvilisi 61,3%, mustanahalisi aafriklasi 36,7%, valgeid 1,1%, India või Aasia päritolu inimesi 0,4% ja teisi 0,6%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 67,7% inimesi, koosa keelt 27,3%, inglise keelt 2,5% ja teisi keeli 2,5%., https://census2011.adrianfrith.com/place/263004 https://census2011.adrianfrith.com/place/263005
Steytlerville

Steytlerville on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Sarah Baartmani ringkonnas Dr Beyers Naudé vallas. Steytlerville on asutatud 1876. aastal, linnaõigused sai 1891. aastal. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Steytlerville'i elanikest värvilisi 71,1%, mustanahalisi aafriklasi 22,8%, valgeid 5,3%, India või Aasia päritolu inimesi 0,2% ja teisi 0,7%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 80,1% inimesi, koosa keelt 17,1%, inglise keelt 1,4% ja teisi keeli 1,4%. History of Steytlerville Karoo South Africa https://census2011.adrianfrith.com/place/267004 https://census2011.adrianfrith.com/place/267005
Tulevikusalastus

Tulevikusalastus (inglise keeles forward secrecy; FS & perfect forward secrecy; PFS) on krüptograafias turvaliste kommunikatsiooniprotokollide omadus, mis tagab serveri salajase võtme lekkimise korral sessioonivõtme turvalisuse. See kaitseb minevikus toimunud suhtluste dekrüptimise eest parooli või võtme lekkimise korral. "Forward secrecy". Andmekaitse ja infoturbe leksikon. Cybernetica AS. Vaadatud 29. november 2018. Menzies, Alfred J., Oorschot, Paul C. van, Vanstone, Scott A (1997). Handbook of Applied Cryptography. CRC Press.{{raamatuviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
Dunalka vald

Dunalka vald (läti keeles Dunalkas pagasts) on vald Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Durbe, Tadaiķi, Vecpilsi, Aizpute, Cīrava, Vērgale, Saka ja Medze vallaga. Valla pindala on 87,5 km². 2016. aasta seisuga elas seal 701 inimest. Valla keskus on Dunalka küla, vallavanem-kassiir on Zelma Bužate. Vallas on kaks avalikku raamatukogu: üks Dunalkas, teine Rāva internaatkooli juures. 19. sajandi esimesel poolel olid praeguse valla alal Rāva ja Dunalka mõis. Aastal 1935 oli Dunalka valla pindala 57 km². Aastal 1945 moodustati vallas Dunalka ja Daidze külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Dunalka külanõukoguga likvideeritav Daidze külanõukogu. Aastal 1954 liideti sellega Rāva külanõukogu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Durbe piirkonda. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Ķiepe kraavi muinasasula, Dunalka mõisakompleks (sealhulgas ait ja park), Dunalka muinasasula, Dunalka Puuslikumäe linnamägi, Upesputriņi muinasasula, Upmaļi muinasasula ja Strungase muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Dunalka parunite kabel ja Robežnieki muinasasula. Suurim jõgi on Durbe jõgi, vallas asub osaliselt ka Durbe järv. Looduskaitse all on Dārzi tamm ja Maztuņņi pärn, lisaks kasvab seal arvukalt nimetuid looduskaitsealuseid põlispuid. Valla lõunaossa jääb osaliselt Durbe järve luha hoiuala. Aastal 2011 elas vallas 677 lätlast, 13 venelast, 2 valgevenelast, 4 ukrainlast ja 13 leedulast. Valla külad: Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās. Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde. http://www.durbe.lv/kontakti.html Durbes novads, vaadatud 29.11 2018] https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/publiska-biblioteka/pasvaldibu Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. august 2021. Vaadatud 29. novembril 2018. "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. november 2018. Vaadatud 29. novembril 2018. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Dunalka vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Dunalka

Dunalka on küla (vidējciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas, Dunalka valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 26 meetri kõrgusel Durbe jõe kaldal. Lisaks vallamajale asuvad külas põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Küla tekkis endise Dunalka mõisa (Dubenalken) keskuse juurde. Nõukogude perioodil oli seal kohaliku kolhoosi keskasula. Aastani 2021 kuulus küla Durbe piirkonda. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Dunalka mõisakompleks (sealhulgas ait ja park), Dunalka muinasasula, Dunalka Puuslikumäe linnamägi, Upesputriņi muinasasula ja Upmaļi muinasasula. Looduskaitse all on külas kasvavad saared ümbermõõtudega 4.23, 3.7 ja 4.13 meetrit ning mänd kõrgusega 22 ja ümbermõõduga 3.7 meetrit. Aastal 2005 oli külas 253 elanikku. Aastal 2018 oli elanikke 216, aastal 2020 aga 203. Vietvārdu datubāze, vaadatud 18. oktoober 2020 https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/publiska-biblioteka/pasvaldibu Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk. "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. august 2021. Vaadatud 18. oktoobril 2020. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Meliton Sardesest

Meliton Sardesest (kreeka keeles Μελίτων Σάρδεων, Melítōn Sárdeōn), eestikeelses õigeusu traditsioonis Sardese püha piiskop Meliton, on 2. sajandil elanud (surnud u 180) kristlik autor, keda loetakse apologeetide hulka. Teda austatakse pühakuna nii katoliku kui ka õigeusu kirikus ning tema mälestuspäeva tähistatakse 1. aprillil. Melitoni elust on teada väga vähe, teda ja tema teoseid on mainitud Eusebiose "Kiriku ajaloos". Ta oli piiskop Sardese linnas Smyrna lähedal Lääne-Anatoolias ja Eusebiose teate kohaselt reisis pühale maale, et tutvuda seal juutide pühade käsikirjadega. Temalt pärineb vanim vana testamendi kaanon, mis sarnaneb juutide tanahiga. Tema teostest on säilinud üksikuid osi. Eusebiose teate järgi on ta kirjutanud apoloogia kristlusele Marcus Aureliuse vastu ajavahemikus 172–177, "Eklogai", mis sisaldab Vana Testamendi kaanonit, ja muid proosateoseid (kokku nimetab ja tsiteerib Eusebios 19 teost). Melitoni kuulsaim kirjutis on värssjutlus "Peri pascha" (kreeka keeles 'ülestõusmispühast') mis kõneleb lunastusloost, Iisraeli truudusetusest ning Kristuse kannatamisest ja ülestõusmisest. Ositi on säilinud kolmes käsikirjas: papüürus Chester Beatty XII, papüürus Bodmer XIII ja papüürus Oxyrhynchos 6000. Kirjatöö on arvatavasti seotud algkristlaste hümnoloogiaga ja on ilmselt mõjutanud hilisemaid kirikulaule ja jutlusi. http://www.newadvent.org/cathen/10166b.htm http://www.csntm.org/manuscript/View/BP_XII http://www.worldcat.org/title/papyrus-bodmer-xiii-meliton-de-sardes-homelie-sur-la-paque-manuscrit-du-iiie-siecle/oclc/42893650 https://bodmerlab.unige.ch/fr/constellations/papyri/barcode/1072205366 Review. Christian Oxyrhynchus. Texts, documents and sources. Baylor University Press, 2015. - The Journal of Ecclesiastical History, 67, 4, lk 853 Metropoolia 63, 2013. lk 12 Meliton Sardesest Catholic Encyclopedia veebiväljaandes Meliton Sardesest koguteoses Ante-Nicene Fathers, ingliskeelne tõlge Meliton Sardesest Eusebiose teoses "Kiriku ajaloost", ingliskeelne tõlge Meliton Sardesest Eusebiose teoses "Kiriku ajaloost" (kreekakeelne originaaltekst) Katkend teosest "Peri pascha" (tõlkija teadmata) EAÕK ajalehes Metropoolia nr 63, lk 12 Melitoni Sardesest tekstide inglise tõlkeid ja tema kaasaegseid kirjutisi portaalis Early Christian Writings
Karwitz

Karwitz on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüchow-Dannenbergi kreisis. Valla pindala on 31,65 km². 31. detsembril 2017 elas seal 726 inimest. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Langendorf (Elbe)

Langendorf on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüchow-Dannenbergi kreisis. Valla pindala on 40,87 km². 31. detsembril 2017 elas seal 685 inimest. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Neu Darchau

Neu Darchau on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüchow-Dannenbergi kreisis. Valla pindala on 22,62 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1370 inimest. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Zernien

Zernien on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüchow-Dannenbergi kreisis. Valla pindala on 51,55 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1622 inimest. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Zaļā vārna

Zaļā vārna (läti keeles 'siniraag', sõna-sõnalt 'roheline vares') oli Läti kunsti- ja kirjandusrühmitus, mis tegutses Riias aastail 1925–1939. Tegemist oli ühega esimestest kunstnikerühmitustest iseseisvas Läti Vabariigis. See koondas noori ja vähetuntud loomeinimesi, kes tundsid huvi 20. sajandil tekkinud uuenduslike suundade vastu kunstis ja kirjanduses. Zaļā vārna ajakirjas, mida andis välja kirjandussektsioon (1929. Nr.1 – 6; 1931. Nr. 1), avaldati lisaks kirjanduslikule omaloomingule kunsti- ning teatrikriitikat. Noored kunstnikud said organisatsiooni kaudu võimaluse hakata esinema näitustel. Zaļā vārna püüdis siduda ja lähendada erinevaid kultuurivaldkondi ja selles oli mitu sektsiooni. Neis ei tegutsenud mitte üksnes maalikunstnikud ja graafikud, vaid kirjanikud, muusikud ja näitlejad. Rühmituse kõneisik ja juht oli kirjanik Kārlis Štrauhs. Rühmitus oli uhke oma korraldatud atraktiivsetele kunstinäitustele ning korraldas muid tähelepanu äratavaid üritusi, näiteks temaatilisi balle ja muud. Üle kogu Riia levisid uudised Zāļa vārna boheemlikest kirjandusõhtutest, karnevalidest, loteriidest, väljamüükidest ning üksteisele ülistavas vormis kirjutatud luuletustest. Kirjandusõhtuid külastas alati palju kunstnikke. Kunsti sektsiooni kuulus ligi 60 liiget. Juhatasid maalikunstnik Jānis Plase ja tema järel Kārlis Baltgailis. Teisi liikmeid: Pēteris Upītis Francisks Varslavāns Voldemārs Valdmanis Arturs Lapiņš Aleksandrs Štrāls Valdis Kalnroze Fridrihs Milts Ansis Cīrulis Alberts Filka Romans Suta Aleksandrs Junkers Oļģerts Ābelīte Kārlis Bušs ja teised. Kirjanike sektsiooni juhatas Fridrihs Gulbis. Teisi liikmeid: Žanis Unams Kārlis Egle Aleksandrs Čaks Jānis Kadilis Anna Sakse Kārlis Eliass Ēriks Ādamsons Kārlis Eduards Rabācs Austra Skujiņa ja teised. Livia Viitol: Läti lugu Sirp, 16.01.2014 Zaļā Vārna makslasvesture.lv KULTŪRA LATVIJĀ 20. GS. 20. - 40. GADOS (veebiarhiivis) Zaļā vārna lätikeelne tutvustus, illustratsioon ajakirja 1931. aasta numbri kaanest
Arvutustehnika Erikonstrueerimisbüroo

Arvutustehnika Erikonstrueerimisbüroo (kaubamärk 1980. aastatest EKTA, varem tuntud lühendi järgi EKB) oli Eesti NSV Teaduste Akadeemia arvutustehnika vahendeid välja töötav ja tootev asutus. EKTA oli varustatud omal ajal heal tasemel projekteerimis- ja tootmisvahenditega. Kuna Teaduste Akadeemia ettevõtet ei rahastanud, olid sellel isemajandamisel üpris vabad käed, loodi lahendusi teaduseksperimentide ja tööstuse automatiseerimiseks, mille tarvis arendati mikroarvutitel põhinevat arvutustehnikat ja süsteemiprogrammeerimist. Arendati digitaalse signaalitöötlemise riist- ja tarkvara, digitaalsüsteemide diagnostikat, sh süsteeme pardaarvutite testimiseks, toodete hulka kuulusid kõrgtäpsusega signaalimuundurid ja testerid, millest osa anti ka seeriatootmisse. Ettevõtte kõrgaeg oli 1980. aastatel, mil loodi tuntud kooliarvuti Juku, arendati ka samal KR580VM80A kiibil põhineva kogu Nõukogude Liidu turule toodetud SM 1800-seeria süsteemitarkvara. EKTA loodi 1976. aastal ENSV Teaduste Akadeemia Küberneetika Instituudi programmeerimise büroo baasil Arvutustehnika Erikonstrueerimisbüroo (EKB) nime all ning selle esimene direktor oli Kalju Leppik. Esialgu paiknes büroo Teaduste Akadeemia endises aktusesaalis Estonia puiesteel. 1978. aastal hakati projekteerima erikonstrueerimisbüroo uut hoonet Akadeemia teele, uude majja koliti 1980. aastal. Esimesel aastal kasvas töötajate arv 293ni, viie aasta pärast taas tekkinud ruumikitsikus lahendati Küberneetika Instituudi uuest majast korruse rentimisega, koostööd tehti ka Teaduste Akadeemia SKB ja Elektrotehnika Teadusliku Uurimise Instituudiga, aastate jooksul tuli töötajaid palju ka Tallinna Polütehnilise Instituudi lõpetajate seast. 1989. aastaks oli EKTAs töötajaid 429. 1989. aastal loodi välisosalusega allettevõtted EKTACO ja EKTATEX. Trükkplaatide tootmise ja nendel elektroonikasõlmede monteerimise osas oli EKTA aluseks mitmele hilisemale elektroonikaettevõttele.[viide?] 1994. aastal oli EKTA lagunenud endiste töötajate poolt loodud eraettevõteeks, millest paljud tegutsesid EKTA ruumides, nt KAMITRA, SIENT, EKTACO jt. 1998. aastal ühendati EKTA vastloodud Cybernetica ASiga ja kaubamärgi EKTA all jätkati navigatsioonisüsteemide müümist. Miki (arvuti) SM 1800 (opsüsteem) Viru (arvuti) Juku (arvuti) Juss (prototüüp) Teaduste Akadeemia Spetsiaalne Konstrueerimisbüroo Elektrotehnika Teadusliku Uurimise Instituut Harry Tani (2000). "Meenutusi EKTA tekkeloost ja arengust". Küberneetika Instituut muutuvas ajas. Originaali arhiivikoopia seisuga 10. juuni 2007. Vaadatud 28. juunil 2022.
Zé Luís

José Luís Mendes Andrade (mängijanimega Zé Luís; sündinud 24. jaanuaril 1991 Fogol) on Roheneemesaarte jalgpallur, kes mängib Portugali kõrgliigaklubis Farense ründajana. Ta alustas klubikarjääri 2009. aastal Portugali esiliigaklubis Gil Vicente. Hooajal 2010–11 oli ta juba klubi suurim värvakütt ning aitas klubil esiliiga võiduga jõuda kõrgliigasse. 2011. aasta juunis sõlmis ta lepingu Portugali kõrgliigaklubiga Braga. Hooajal 2012–13 võideti klubiga Portugali liigakarikas Taça da Liga. Hooaja 2013–14 veetis ta laenul Ungari kõrgliigaklubis Videoton. 2015. aasta juulist liitus Venemaa kõrgliigaklubiga Moskva Spartak. Hooajal 2016–17 tuli ta klubiga Venemaa meistriks. 2017. aastal võideti lisaks Venemaa superkarikas. 2019. aasta juulis naasis ta Portugali kõrgliigasse ja sõlmis nelja-aastase lepingu FC Portoga. Hooajal 2019–20 lõi ta Portugali kõrgliigas seitse väravat ja tuli klubiga Portugali meistriks. 2020. aasta oktoobris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga Moskva Lokomotiv. Tema leping lõpetati 2022. aasta jaanuaris osapoolte kokkuleppel. 2022. aasta veebruaris sõlmis ta kuue kuu pikkuse lepingu Saudi Araabia kõrgliigaklubiga Al Taawoun. 2022. aasta septembris siirdus ta üheks hooajaks Türgi kõrgliigaklubisse Hatayspor. Türgi kõrgliigas lõi ta kaks väravat: 24. oktoobril 2022 Beşiktaşe vastu ja 7. novembril İstanbul Başakşehiri vastu. Hatayspori hooaeg jäi pooleli seoses 2023. aasta veebruaris Türgit tabanud tugeva maavärina tõttu. 2023. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu äsja Portugali kõrgliigasse tõusnud klubiga Farense. Roheneemesaarte rahvuskoondises tegi ta debüüdi 24. mail 2010 sõprusmängus Portugali vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 6. septembril 2014 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Nigeri vastu. Gil Vicente Segunda Liga: 2010–11 Braga Taça da Liga: 2012–13 Spartak Premjer Liga: 2016–17 Venemaa superkarikas: 2017 Porto Primeira Liga: 2019–20 Taça de Portugal: 2019–20 "Novo "Leão de Faro" para o ataque!" (portugali). S.C. Farense. 29. august 2023. Vaadatud 29. augustil 2023.
Benjamin Verbič

Benjamin Verbič (sündinud 27. novembril 1993 Celjes) on Sloveenia jalgpallur, kes mängib vasaku äärepoolkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis PAE Panathinaikόs ja Sloveenia jalgpallikoondises. Verbič alustas klubikarjääri 2011. aastal kodulinnaklubis NK Celje. Hooajal 2014–15 oli ta Sloveenia liigas 15 väravaga paremuselt teine väravakütt ning ta valiti liiga hooaja parimaks mängijaks. 2015. aasta aprillis sõlmis ta nelja aasta pikkuse lepingu Taani kõrgliigaklubiga København. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 tuli ta klubiga nii Taani meistriks kui võitis ka karika. 2017. aasta detsembris sõlmis ta viie aasta pikkuse lepingu Ukraina kõrgliigaklubiga Kiievi Dinamo. Hooajal 2020/21 tuli ta Dinamoga Ukraina meistriks. 2022. aasta esimeses pooles oli ta Dinamost laenul Poola kõrgliigaklubis Varssavi Legia. 2022. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Panathinaikόsega. Sloveenia jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 30. märtsil 2015 sõprusmängus Katari vastu. Esimese värava koondise särgis lõi ta 11. novembril 2016 MM-i valikmängus Malta vastu. København Superligaen: 2015–16, 2016–17 Taani karikas: 2015–16, 2016–17 Kiievi Dinamo Ukraina Premjer-Liga: 2020–21 Ukraina karikas: 2019–20, 2020–21 Ukraina superkarikas: 2018, 2019, 2020 "F.C. København henter Benjamin Verbic". FC Copenhagen. 27.4.2015. Vaadatud 30.11.2018 "Zdaj je uradno, Ukrajinci odšteli milijone za slovenskega reprezentanta". Siol. 23.12.2017. Vaadatud 30.11.2018 "Στον Παναθηναϊκό ο Βέρμπιτς". Panathinaikos F.C. 29. juuli 2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuli 2022. Vaadatud 29. juulil 2022.
Ivan Tričkovski

Ivan Tričkovski (makedoonia keeles Иван Тричковски; sündinud 18. aprillil 1987 Skopjes) on Põhja-Makedoonia jalgpallur. Ta mängib Küprose kõrgliiga klubis AEK Larnaca ja Põhja-Makedoonia jalgpallikoondises ründajana. Ta alustas karjääri 2004. aastal kodumaa klubis FK Vardar. Hiljem on ta mänginud viie välisriigi klubides, sealhulgas Serbias Belgardi Red Staris, Belgias Club Brugges, Araabia Ühendemiraatide klubis Al-Nasr ja Poolas Varssavi Legias. Enne 2016. aastal AEK Larnacaga liitumist oli ta kuulunud veel kahe Küprose liiga klubisse: APOEL ja Enosis Neon Paralimni. Debüüdi Makedoonia rahvuskoondises tegi ta 29. mail 2010 sõprusmängus Aserbaidžaani vastu. Selles mängus lõi ta ka oma esimese värava koondise kasuks. APOEL Küpros liiga: 2010–11 Küprose superkarikas: 2011 Al-Nasr UAE President's Cup: 2014–15 UAE Arabian Gulf Cup: 2014–15 AEK Larnaca Küprose karikas: 2017–18
Marcelo Nascimento da Costa

Marcelo Nascimento da Costa (mängijanimega Marcelinho; sündinud 24. augustil 1984 Manacapurus) on Brasiilia päritolu Bulgaaria jalgpallur. Ta mängib ründava poolkaitsjana Brasiilia esiliiga klubis Vitória. Ta alustas klubikarjääri Brasiilias, mängides muuhulgas Brasiilia esiliiga klubis Bragantino. Aastatel 2011–2020 mängis ta Bulgaaria kõrgliiga klubis Razgradi Ludogorets. Ta mängis seal kokku üheksa hooaega ja tuli kõikidel hooaegadel klubiga Bulgaaria meistriks. Lisaks võitis ta kahel korral Bulgaaria karika ja neljal korral Bulgaaria superkarika. Marcelinho on enim mänge Bulgaaria kõrgliigas pidanud mängija klubi ajaloos, lisaks suurim väravakütt Euroopa klubide liigades. 2013. aastal sai ta Bulgaaria kodakondsuse ja õiguse esindada Bulgaariat rahvusvahelisel tasandil. Bulgaaria jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 26. märtsil 2016 sõprusmängus Portugali vastu. Selles mängus lõi ta ka esimese värava koondise särgis. Ludogorets Parva Liga (9): 2011–12, 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2019–20 Bulgaaria karikas (2): 2011–12, 2013–14 Bulgaaria superkarikas (4): 2012, 2014, 2018, 2019 "Лудогорец си уреди двама "нови българи"". topsport.bg. 24.1.2013. Vaadatud 30.11.2018