laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Põuavälk (mäng)

"Põuavälk", täisnimega Üleliiduline pioneeride sõjalis-sportlik mäng "Põuavälk" (vene keeles Зарница; täieliku nimega Всесоюзная пионерская военно-спортивная игра «Зарница») oli Nõukogude Liidus korraldatud üleriiklik pioneeriorganisatsiooniga seotud sõjalis-sportlik võistlusmäng 4.-7. klassi õpiastele. On hiljem taaselustatud ja jätkatud Venemaal. Vanemale koolieale oli nõukogude ajal sarnase põhimõttega mäng "Kotkapoeg" (vene keeles "Orljonok"). Sõjalis-sportliku mängu esmase sisu töötas välja keegi naisõpetaja Krasnokamski rajoonis Permi oblastis. Esimene mäng toimus sõjaväelastega 23. veebruaril 1964. "Põuavälk" algatati Nõukogude Liidus ametlikult 1967. aastal ja see oli mõeldud ühtlasi ettevalmistava ja sõjalis-patriootliku abimeetmena seoses ajateenistuse lühendamisega Nõukogude armees kolmelt aastalt kahele. Mängu esimeseks üldjuhiks määrati suurtükiväemarssal Vassili Kazakov. Juba esimestel aastatel võttis mängust osa miljoneid lapsi. Mängu põhieesmärgid: Lastes ja noortes kodanikuteadlikkuse ja patriotismi kasvatamine. Sõjandus- ja matkamisoskuste õpetamine. Meeskonnavaimu, abivalmidusliku õhkkonna ja seltsimehelikkuse kasvatamine. Ettevalmistus eelseisvaks ajateenistuseks Nõukogude Armees. Mängiti reeglina kahe vastaspoolena. Lisandus vahekohus ja vaatlejad. Lahendada tuli sõjalis-sportilikke ja taktikalisi ülesandeid, samuti luureülesandeid ning saada lõpuks kätte vastaspoole lipp. Võitis meeskond, kelle punktisumma osutus suuremaks. "Põuavälgust" on saanud ainet mitu Nõukogude mängufilmi. Venemaal on mäng taastatud ja viiakse läbi kaitseministeeriumi ja haridus- ja teadusministeeriumi koostöös. Mängu põhiteemad: Riviülevaatus koos lauluga. Venemaa sõjaajaloo ja sümboolika alaste teadmiste kontroll. Liikluseeskirja tundmine. Orienteerumine maastikul. Laskmine. Granaadivise. Jõuharjutused. Sõjalis-sportlikud teate- ja muud võistlused. ALMAVÜ Üleliiduline V. I. Lenini nimeline Pioneeriorganisatsioon Junarmija Back in USSR: Zarnitsa Mil.ru: Ida SVR sõjaväelased hindavad mängu Zarnitsa 2016
Bochmann

Bochmann oli Ruhjast pärit käsitöölise ja aadlisuguvõsa. Bochmannide kohta on teateid XVIII sajandi algusest, mil Heinrich Johann Bochmann (suri pärast 1751) oli Ruhjas rätsep. Hiljem sai temast põllumees, ta oli Laatre mõisavalitseja. Tema poeg Johann Gottfried Bochmann (1739−1807) asus elama Pärnusse, võeti 1766. aastal kodanikuks ja tegutses kaupmehena. Poeg Heinrich Bochmann (1776−1835) õppis Königsbergi ülikoolis ning oli 1797−1807 Pärnu Eliisabeti ja 1808−1835 Audru pastor. Viimase poeg Jacob Karl Bochmann (1804−1879) tegutses metsanduse valdkonnas ja tõsteti 1830. aastal teenete eest Venemaa aadliseisusse. Tema poeg Alexander Heinrich Gregor von Bochmann (1850−1930) oli tuntud maalikunstnik ja professor. Keiser Wilhelm II kinnitas tema aadlitiitlit 1899. aastal. Temast alguse saanud Düsseldorfi liini esindajad elavad siiani Saksamaal. Pastori nooremast pojast titulaarnõunik Alexander Gottlieb Christian Bochmannist (1806−1889) sai alguse haru, mille liikmed elasid peamiselt Riias. Sellest liinist oli pärit arst ja Riia linnahaigla direktor Eugen Hermann Alexander von Bochmann (1836−1901). Liin oli alles veel XX sajandi keskpaiku. Heinrich Bochmann (1776−1835), Pärnu Eliisabeti ja Audru pastor, Pärnu linnakonsistooriumi assessor Jacob Karl von Bochmann (1804−1879), polkovnik, metsaülem Julius August von Bochmann (1807−1888), polkovnik Eugen Hermann Alexander von Bochmann (1836−1901), arst, Riia linnahaigla direktor Alexander Heinrich Gregor von Bochmann (1850−1930), Düsseldorfi Kunstiakadeemia professor, maalikunstnik Jakob Heinrich Gregor von Bochmann (1878−1914), maalikunstnik LVVA, f. 235, n. 5, s. 16, L 9p. LVVA, f. 235, n. 5, s. 16, L 17. Laakmann, Heinrich. Das Bürgerbuch von Pernau. I. 1615-1797. – Sitzungsberichte der Altertumsforschenden Gesellschaft. Erster Band. Tartu: J. G. Krüger, 1936. Nr 767. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1977. Nr 173. Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd I. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1972, lk 449. Gothaisches Genealogisches Taschenbuch der Briefadeligen Häuser. Dreizehnter Jahrgang. Gotha: Justus Perthes, 1919, lk 87. Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd I. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1972. Lk 449. Gothaisches Genealogisches Taschenbuch der Briefadeligen Häuser. Siebster Jahrgang. Gotha: Justus Perthes, 1913. Lk 84. Gothaisches Genealogisches Taschenbuch der Briefadeligen Häuser. Dreizehnter Jahrgang. Gotha: Justus Perthes, 1919. Lk 87 [1]. Bochmanni suguvõsa genealoogia
Enna Paikre

Enna Paikre (kuni 1962 Landmann; 16. september 1939 Tallinn – 19. jaanuar 2007 Tallinn) oli iluvõimleja, kergejõustiklane ja keemiatehnoloogia insener. Lõpetas 1958. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1963. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiatehnoloogiainsenerina. Tegeles 1954–1964 Kalevis Ilse Mikko juhendamisel iluvõimlemisega ja 1954–1957 Spartakis kergejõustikuga. Tuli iluvõimlemise mitmevõistluses 1957, 1960 ja 1961 Eesti NSV meistriks, võitis meistrivõistlustel 1955., 1959. ja 1963. aastal hõbe- ning 1958. ja 1964. aastal pronksmedali. Kuulus iluvõimlemises 6 aastat Eesti NSV koondisse. Kergejõustikus sai 1954–1957 Eesti NSV meistrivõistlustel teatejooksudes 1 kuld- (1957, 4 × 200 m) ja 4 pronksmedalit. Töötas 1964–1999 tehases Estoplast. Osales Eesti Naisliidu tegevuse taasloomisel 1989. aastal ja oli selle Tallinna koja juhatuse liige (1989–2007). 1959 NSV Liidu meistersportlane 1961 Eesti NSV aasta kunstiline võimleja Enna Paikre (Landmann) vanemad olid Evald Landmann ja Ella Landmann (Kurvits), abikaasa oli Enno Paikre. "TTÜ lõpetajad 1918–2006". "Eesti spordi biograafiline leksikon". Biograafia ESBL-is Haud Tallinna Liiva kalmistul
206 eKr

Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 4. sajand eKr | 3. sajand eKr | 2. sajand eKr | ► ◄ | 220. aastad eKr | 210. aastad eKr | 200. aastad eKr | 190. aastad eKr | 180. aastad eKr | ► ◄◄ | ◄ | 209 eKr | 208 eKr | 207 eKr | 206 eKr | 205 eKr | 204 eKr | 203 eKr | ► | ►► 206. aasta eKr ehk ab urbe condita DXLVIII (548). Teine Puunia sõda Roomlased võitsid Kartaago vägesid Ilipa lahingus. ... Ziying, Hiina keiser
Senoji Varėna

Senoji Varėna (poola Stare Orany) on küla (endine alev ja linn) Leedus endise Alytuse maakonna aladel Varėna rajooni Varėna vallas. Küla asub Varėna linnast neli kilomeetrit põhja pool Merkysi jõe kaldal. Külas on raamatukogu, postkontor ja keskkool. Küla on esmamainitud aastal 1413. Hiljem rajati sinna mõis, mis kuulus Brzostowskitele. Sealset asulat on esimest korda aleviks nimetatud aastal 1486. Aastal 1582 sai see ka linnaõigused, kuigi selle linnastaatust hiljem ei kinnitatud. See kannatas XVII-XVIII sajandi sõdades rängalt ja kaotas suure osa oma rahvastikust. Aastal 1862 tekkis Varssavi–Vilniuse–Peterburi raudtee äärde, kus asus Varėna raudteejaam, uus asula, mis hakkas kandma nime Varėna II, varasem alev kandis siis vastavalt nime Varėna I. Aastal 1891 põles Varėna I maha ja paljud sealsed elanikud asusid elama raudtee äärde, aidates uuel asulal nii aleviks kujuneda, kuigi ka vanem Varėna I säilitas alevi staatuse. Erinevalt uuemast Varėna II alevist jäi Varėna I Esimese maailmasõja järel Leedu territooriumile. 9. septembril 1942 hukkasid Saksa okupatsiooniväed sealses sünagoogis 831 Varėna juuti. Aastal 1946 asustati ligi 2000 sealset poolakat ümber praeguse Poola aladele. Aastal 1980 liideti Varėna I alev ja Varėna II linn ühiseks asulaks, mis hakkas kandma nime Varėna. Aastal 1994 eraldati sellest Varėna I alad, mis hakkasid kandma nime Senoji Varėna. Uue asula alevistaatus jäi sealjuures taastamata ja nii on Senoji Varėna küla. Mikalojus Konstantinas Čiurlionis – leedu helilooja Michał Brzostowski – Rzeczpospolita riigitegelane 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 11.11.2018. YadVashem [https://web.archive.org/web/20021017041029/http://www.hist.uni.wroc.pl/pl/polwew/pracownicy/srebrakowski/lit-art1.html Przesiedlenie ludności z Litwy do Polski w latach 1944-1947] Stanisław Ciesielski, Aleksander Srebrakowski Küla Poola geograafilises sõnastikus Küla portaalis vietoves.Lt
Lewis Fry Richardson

Lewis Fry Richardson (11. oktoober 1881 – 30. september 1953) oli inglise matemaatik, füüsik, meteoroloog, psühholoog ja patsifist ning Londoni Kuningliku Seltsi liige. Ta oli pioneer kaasaegsete matemaatiliste meetodite rakendamisel ilmaennustuses ning samade meetodite kasutamisel sõdade põhjuste ja sõdade ärahoidmise uurimisel. Ta on ka tuntud tänu oma teedrajavatele fraktaliuuringutele ja lineaarvõrrandisüsteemi lahendusmeetodi, muudetud Richardsoni iteratsiooni tõttu. Richardsoni arv E. Gold (1954). Obituary Notices of Fellows of the Royal Society: Lewis Fry Richardson. 1881-1953. Lk 216-235.
Vilve Unt

Vilve Unt (neiuna Vilve Lill; sündinud 4. veebruaril 1956 Verioral) on eesti moekunstnik ja Eesti Kunstiakadeemia professor. Vilve Unt on pärit Võrumaalt. Ta lõpetas 1974. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1979. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi moekunsti erialal. Vilve Unt alustas tööd Tallinna Moemajas moekunstnikuna. Tema töökäik on tihedalt seotud ka Eesti Kunstiakadeemiaga. 1979–1985 TM PTI[viide?] tehnoloogiaosakond, moekunstnik 1992–1993 Tallinna Moemaja, vanemmoekunstnik 1992–1993 Kunstikombinaadi Ars tekstiiliateljee vanemkunstnik 1991–1993 Tallinna Kunstiülikooli õppejõud 1993–1997 Eesti Kunstiakadeemia dotsent, moekunsti osakonna juhataja 1997–1998 Eesti Kunstiakadeemia erakorraline professor, moekunsti osakonna juhataja 1997–1999 Eesti Kunstiakadeemia rakenduskunsti teaduskonna dekaan 1998–2003 Eesti Kunstiakadeemia professor, moekunsti osakonna juhataja 2000–2002 Eesti Kunstiakadeemia rakenduskunsti teaduskonna dekaan 2002–2003 Eesti Kunstiakadeemia disainiteaduskonna dekaan 2003–2005 Eesti Kunstiakadeemia disainiteaduskonna dekaan 2003–2008 Eesti Kunstiakadeemia professor, moedisaini osakonna juhataja Moeetendus "Eesti kudum" silmkoekollektsioon 2001 – Tallinna moepäevad, Sakala Keskus Moeetendus "Trisain" koostöös Zoja Järg, Liivia Leškin ja Vilve Unt 2001 – Estonia talveaed Pidulik kollektsioon koostöös Zoja Järg ja Vilve Unt 2002 – Eesti Näituste Messikeskus Isikunäitus "50 kleiti, 50 kampsunit" 2006 – Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseum / Võru Juubelinäitus "Moel on kaks hinge" 2015 "Promenade" 2016 Osalemine Tallinn Fashion Weekil 2016 "Tuleriidal" 2016 "L'OFFICIEL Baltic" 2018 "Maalapsed" 2018 "Maatüdrukud" 2018 Eesti Disainiauhinnad 2016: Äramärgitud töö, parim elustiili toote disain kollektsiooni "Promenade" eest Hõbenõel 2012, moekollektsioon "Promenade" https://web.archive.org/web/20150610130902/http://vkg.havike.eenet.ee/wordpress/?page_id=232 https://www.artun.ee/moedisain/ http://www.estonianfashion.eu/kuldnoel/ajalugu/ https://www.yu.ee/vilve-unt-ule-30-aasta-kogemust-moemaailmas/ https://vilveunt.universalexperts.ee/ https://vorumuuseum.ee/vilve-unt-naitab-oma-loomingut-kodulinnas/ https://www.artun.ee/kalender/vilve-undi-hobenoela-kollektsioon-promenaad-restoran-al-bastiones/ https://portail.ee/promenade-%E2%80%92-looja-vilve-undi-pilgu-ja-sonadega/
STS-5

STS-5 oli NASA Space Shuttle'i programmi ja kosmosesüstik Columbia viies missioon. See startis 11. novembril 1982 ja maandus viis päeva hiljem. STS-5 oli esimene süstikumissioon, mis viis orbiidile satelliidi. Missiooni ajal pidi toimuma ka esimene väljumine avakosmosesse kosmosesüstiku pardalt, aga see tühistati, sest skafandritel tekkisid tehnilised probleemid. "STS-5". NASA. Vaadatud 18. november 2018. "An 'Operational' Machine? Thirty Years Since STS-5 (Part 2)". AmericaSpace. Vaadatud 18. november 2018.
1877

◄ | 18. sajand | 19. sajand | 20. sajand | ► ◄ | 1840. aastad | 1850. aastad | 1860. aastad | 1870. aastad | 1880. aastad | 1890. aastad | 1900. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1873 | 1874 | 1875 | 1876 | 1877 | 1878 | 1879 | 1880 | 1881 | ► | ►► 1877. aasta (MDCCCLXXVII) oli 19. sajandi 77. aasta. 4. märts – Tartus Tallinna tänaval avati Eesti esimene psühhiaatriahaigla – kaheksa voodikohaga närvi- ja vaimuhaiguste kliinik. 5. märts (vkj 21. veebruar) – Tallinnas avati laulu- ja mänguselts "Lootus". 7. aprill (vkj 26. märts) – Baltimaade linnades hakkas kehtima Vene linnaseadus, mille kohaselt valiti nüüd linnavolikogu ja moodustati linnavalitsus, mida juhtis linnapea. Seniste raadide ülesandeks jäi kuni 1889. aastani linnakohtu funktsioon. Vene-Türgi sõda (1877–1878). Suvel võeti Eestist Venemaa sõjaväkke 2300 tagavaraväelast Detsembris astus ametisse uus Tallinna linnavolikogu, kus eesti ja vene linnavolinikud jäid ühiselt opositsiooni. See oli esimene kord, kui linnaeestlased said ise osaleda linna ühiskondliku ja avaliku elu korraldamisel. Tallinnas asutas Alexander Martin Luther uue auru jõul töötava mööblivabriku (ka: auru-puusärgivabrik). ... Rootsi insener ja tööstur Carl Gustav de Laval leiutas koorelahutaja. Ta patenteeris seadme 1878. aastal. 12. aprillil kuulutas Aleksander II sõja Osmanite Türgile 15. aprillil katsetas Enrico Forlanini veidi üle kolme kilo kaaluvat auru jõul töötavat helikopterit. 9. mail kuulutas Rumeenia end sõltumatuks Osmanite riigist. 21. novembril teatas Thomas Alva Edison fonograafi leiutamisest. Edison demonstreeris seadet esimest korda 29. novembril. 2. veebruar – Frank Packard, Kanada kirjanik 2. juuli – Hermann Hesse, saksa kirjanik 1. august – Georg Hackenschmidt, eesti maadleja ja filosoof 7. august – Ulrich Salchow, Rootsi iluuisutaja 5. oktoober – Artur Lossmann, Eesti sõjaväelane 19. november – Martin Prikask, eesti usutegelane, Eesti Metodisti Kiriku üks loojaid 19. november – Cornelius von Rauch, eesti arst 22. november – Endre Ady, Ungari luuletaja 21. detsember – Jaan Sarv, Eesti matemaatik ja haridustegelane 4. jaanuar – Cornelius Vanderbilt, USA filantroop ja ärimagnaat (82) 5. jaanuar – Carl Timoleon von Neff, baltisaksa kunstnik 4. august – Gustaf, Vasa prints 17. august – Alexander von Patkul, baltisaksa sõjaväelane 5. september – Pöörane Hobune, lakotade pealik 17. september – Pomare IV, Tahiti kuninganna 17. september – William Henry Fox Talbot, inglise leidur ja fotograafiapioneer 31. detsember – Gustave Courbet, prantsuse maalikunstnik Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 146
Olev (eesnimi)

Olev on eesti mehenimi. Nimi oli Eestis eriti populaarne 20. sajandi keskpaigas. 1. jaanuari 2020 seisuga on Eestis eesnimi Olev 1306 mehel. Olev on populaarsuselt 135. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Olev 1370 mehel. Olev oli Eestis populaarsuselt 131. mehenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Olev vanuserühmas 60–64, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 27,08 ning Valga maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 21,98. Olev oli keskmiselt 61 aasta vanune (mediaanvanus on 62). Olev Kiirend Olev Remsu Olev Siinmaa Olev Subbi Olev Soans Olev Vestmann "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. august 2020. Vaadatud 18. novembril 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Lemm

Lemm oli Ida-Preisimaalt Tilsitist pärit kaupmehe- ja aadlisuguvõsa Eesti-, Saaremaal ja Liivimaal. 15/27. detsembril 1880. aastal tunnustati Kuressaare Laurentiuse koguduse ülemõpetaja Daniel von Lemmi aadliseisust ja ta kanti Saaremaa aadlisugukondade raamatusse. Friedrich (Fritz) Daniel Lemm (u 1765−1821), Liivimaa rüütelkonna maamõõtja Samuel Heinrich Lemm (1774−1845), Liivimaa rüütelkonna maamõõtja, Vestiena mõisarentnik, Kosa mõisnik Burchard Friedrich von Lemm (1802−1872), Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralmajor), astronoom, Venemaa keisririigi Kindralstaabi Topograafiakorpuse chef Georg Heinrich von Lemm (1809−1881), tõeline riiginõunik Carl Joseph von Lemm (1840−1890), vaimulik, Gruusias, Jekaterinoslavi kubermangus, Tallinna Rüütli- ja Toomkoguduse diakonõpetaja Alexander Burchard von Lemm (1844−1902), tõeline riiginõunik Daniel Burchard von Lemm (1845−1924), Kadrina Katariina, Kuressaare Laurentiuse koguduse pastor ja Tallinna Toomkoguduse ülempastor, Eestimaa kindralsuperintendent Oscar Leberecht von Lemm (1856−1918), filosoofiadoktor, riiginõunik, Peterburi ülikooli professor, Peterburi TA korrespondentliige, esimene Venemaa egüptoloog Waldemar von Lemm (1881−1965), arhitekt, insener Hellmuth Ferdinand von Lemm (1881−1953), insener-tehnoloog Ernst Burchard Christian von Lemm (1907−1934), insener, lennukikonstruktor Hansen, Alfred von. Stammtafeln nichtimmatrikulierter baltischer Adelsgeschelchter. Bd I. Lief. 1-8. Hamburg-Hamm: Verlegt bei Harry von Hofmann, 1961. Lk 11-17 lk 13. Elamu P. Süda tänav 9 kultuurimälestiste riiklikus registris Genealogisches Handbuch des Adels. Adelige Häuser B. Band I. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1954. Lk 237-240. Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd VII. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1984. Lk 264-265. Hansen, Alfred von. Stammtafeln nichtimmatrikulierter baltischer Adelsgeschelchter. Bd I. Lief. 1-8. Hamburg-Hamm: Verlegt bei Harry von Hofmann, 1961. Lk 11-17 [1]. Lemmi suguvõsa genealoogia
Sarmite Sild

Sarmite Sild (aastani 1987 Sarmite Gabrane; sündinud 11. jaanuaril 1962 Kubuļis Lätis) on läti päritolu Eesti orienteeruja ja orienteerumistreener. 1980. aastal lõpetas ta Balvis keskkooli. Õppis Läti Kehakultuuriinstituudis. Tema orienteerumistreenerid olid Arvids Šnepers ja Juris Zilko. 1981. aastal tuli ta NSV Liidu meistriks orienteerumisjooksu tavarajal ja võitis hõbeda Läti NSV naiskonna liikmena teatejooksus. 1983. aastal tuli ta Läti NSV naiskonna liikmena orienteerumise teatejooksus NSV Liidu meistriks. 1983. aastal osales orienteerumise üliõpilaste MM-il. Aastatel 1985–1986 võitis orienteerumisjooksus 2 kulda sotsialismimaade karikavõistlustel ja 3 kulda Balti NSV-de meistrivõistlustel. Aastatel 1980–1987 tuli orienteerumisjooksus 6 korda Läti NSV meistriks. Eesti meistrivõistlustel orienteerumises võitis aastatel 1994 ja 1995 kulla öisel tavarajal ning 1994. aastal 2 pronksi (tavarajal ja lühirajal). 1999. aastast on ta Võru Spordikooli ja Orienteerumisklubi Võru orienteerumistreener. Ta on Eesti Orienteerumisliidu treenerite nõukogu liige. Tema õpilasi on Eleri Hirv, Marianne Haug ja Timo Sild. 1982 NSV Liidu meistersportlane orienteerumises 2008 Eestimaa Spordiliidu Jõud aasta treener Tema abikaasa on Sixten Sild, neil on pojad Timo ja Lauri Sild. Eesti spordi biograafiline leksikon. Sarmite Sild Eesti spordiregister. Sarmite Sild Orienteerumisperekond Sild astub üksteise poolt jäetud jälgedes. ERR sport, 9. juuli 2017 Biograafia ESBL-is Eva-Maria Truusalu intervjuu Sarmite Sillaga. Orienteeruja 2/2017
Robert William Boyle

Robert William Boyle (2. oktoober 1883 – 18. aprill 1955) oli inglise füüsik ja üks olulisemaid pioneere sonari ja üldisemate ultraheli rakenduste arendamisel. Arshadi, R. and Cobbold, R.S., 2007. A pioneer in the development of modern ultrasound: Robert William Boyle (1883–1955). Ultrasound in medicine & biology, 33(1), pp.3-14.
Floyd Landis

Floyd Landis (sündinud 14. oktoobril 1975) on USA elukutseline jalgrattur. Floyd Landis võitis 2006. aasta Tour de France'i, kuid oli sunnitud võidust loobuma. Nimelt osutus 20. juulil toimunud 17. etapi järel Landisele tehtud dopinguproov Rahvusvahelise Jalgrattaliidu teate kohaselt positiivseks. Proov näitas liiga kõrget testosterooni taset. Positiivseks osutus ka B-proov. Landis ise teatas enne B-proovi tulemuste selgumist, et ei tunnista ennast olukorras süüdi ning kõrge testosteroonitase on tingitud tema keha iseärasustest. Alles 2010. aastal tunnistas ta, et tarvitas keelatud aineid alates 2002. aastast. Lisaks üldvõidule kaotas ameeriklane ka auhinnaraha 450 000 eurot ning sai kaheaastase võistluskeelu. Phonaki meeskond teatas tulemuste selgumise järel Landise vallandamisest meeskonnast. Floyd Landisest sai esimene rattur tuuri ajaloos, kellelt võeti võit dopingu kasutamise tõttu. Prantsusmaa velotuuri üldvõitjaks tõusis Landisele 57 sekundiga kaotanud hispaanlane Óscar Pereiro. Skandaalne rattur süüdistas Lance Armstrongi dopingu tarvitamises[alaline kõdulink] Floyd Landis – ProCyclingStats
Albert Beaumont Wood

Albert Beaumont Wood (1890 – 19. juuli 1964), oli inglise füüsik, kes on tuntud pioneerina allveeakustika ja sonarite alal (mida sel ajal nimetati 'ASDICS'). Albert Wood juhtis koos Robert Boyle'iga muundurite tehnoloogiate arendamist esimesest maailmasõjast kuni teise maailmasõjani. Arendustöö tulemusel loodi esimene kasutatav aktiivne allvee helituvastus seade (aktiiivne sonar) nimega ASDIC (active sound detection equipment). Buckingham, Michael J. (18. mai 2015). "The Naval science of Albert Beaumont Wood, O.B.E., D.Sc". Proceedings of Meetings on Acoustics. 23 (1): 070009. DOI:10.1121/2.0000183. Originaali arhiivikoopia seisuga 3. mai 2022. Vaadatud 12. augustil 2020.
Geysdorp

Geysdorp on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Ngaka Modiri Molema ringkonnas Tswaingi vallas. Geysdorp on asutatud 1895. aastal. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Geysdorpi elanikest mustanahalisi aafriklasi 96,04%, värvilisi 2,49%, valgeid 1,17% ja India või Aasia päritolu inimesi 0,29%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 91,06% inimesi, sotho keelt 2,56%, afrikaani keelt 2,05%, suulu keelt 1,25% ja inglise keelt 1,17%. https://census2011.adrianfrith.com/place/666022
Thomas Lemar

Thomas Benoît Lemar (sündinud 12. novembril 1995 Baie-Mahault's Guadeloupe'is) on Prantsusmaa jalgpallur. Ta mängib Hispaania kõrgliiga klubis Madridi Atlético ja Prantsusmaa jalgpallikoondises poolkaitsjana. Debüüdi Prantsusmaaes tegi ta 15. novembril 2016 sõprusmängus Elevandiluuranniku vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 31. augustil 2017 MM-i valikmängus Hollandi vastu. 2018. aastal tuli ta Prantsusmaa koondisega maailmameistriks. Monaco Ligue 1: 2016–17 Madridi Atlético UEFA Superkarikas: 2018  Thomas Lemar – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Hemimastigoodid

Hemimastigoodid (Hemimastigophora) on rühm täpselt määratlemata taksonoomilise kuuluvusega eukarüoote. Tegemist on üherakuliste organismidega, mille läbimõõt jääb alla 20 mikromeetri ja mis kasutavad liikumiseks keha mõlemal küljel paiknevat enam kui 12 viburit. Hemimastigoodid kasutavad saagi püüdmiseks raku ees paiknevat harpuunilaadset oga ja pärast enda haakimist ohvri külge imevad nende tsütoplasmat. Selle alla on arvatud perekonnad Hemimastix, Stereonema, Spironema ja Paramastix, mis kõik kuuluvad sugukonda Spironemidae. Teadaolevate liikide seas on näiteks 1893. aastal kirjeldatud Spironema multiciliatum (Klebs), 1988. aastal kirjeldatud Hemimastix amphikineta (Foissner, Blatterer & Foissner) ja 2018. aastal kirjeldatud Hemimastix kukwesjijk (Eglit & Simpson). Uuemad geneetilised uuringud näitavad, et hemimastigoodid võivad paigutuda uueks eukarüootide suurrühmaks ehk riigiks. "Kummaline mikroob võib lisada evolutsioonipuusse uue haru" ERR Novaator, 19. november 2018
Kodori mäekuru

Kodori mäekuru (42° 8′ N, 45° 45′ E; gruusia ყადორის უღელტეხილი, vene Кодорский перевал) on mäekuru Suur-Kaukasuse Peaahelikus Gruusia ja Venemaa (Dagestani) piiril. Ühendab Andiiskoje Koissu ülemjooksu Dagestanis Alazani oruga Gruusias.
Eerik Haamer (sportlane)

Eerik Haamer (sündinud 6. jaanuaril 2001) on Eesti kergejõustiklane, kes spetsialiseerub teivashüppele. 2018. aasta Euroopa U18 meistrivõistlustel võitis ta pronksmedali ning saavutas sama aasta noorte olümpiamängudel Buenos Aireses neljanda koha. 2018. aastal valiti ta Eesti aasta kergejõustiklaseks U18 arvestuses ning 2019. aastal U20 arvestuses. Haameri nimel on Eesti U20 teivashüppe rekord 5.40. Tema isiklik rekord teivashüppes on 13. märtsil 2021 Arkansases Fayettevilles USA üliõpilasmeistrivõistlustel püstitatud 5.60, mis on uus Eesti U23 teivashüppe rekord. Video: Eerik Haamer värskendas taas Eesti rekordit Postimees, 10. märts 2019 Roosna, Märt. "Vinge areng! Haamer parandas teivashüppes kolm korda isiklikku rekordit, möödus Erki Noolest ja ründas rahvusrekordit". Delfi.ee. Eerik Haamer Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Lauluväljaku bussipeatus

Lauluväljaku bussipeatus on bussipeatus Tallinnas Pirita linnaosas Pirita teel. Lauluväljaku bussipeatuses peatuvad bussid 1, 5, 8, 34, 38, 95, 114, 115, 173 ja 174.