laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Viinamäetigude esinemispaik

Viinamäetigude esinemispaik on kaitsealune piiranguvöönd Tartu maakonnas Elva vallas Kavilda ürgorus. Kaitseala pindala on 0,3 ha. Ala võeti kaitse alla 1972. aastal, et kaitsta viinamäetigu (Helix pomatia). Alal ei ole enam looduskaitselist väärtust, sest viinamäetigu pole enam kaitsealune liik. Ta oli kaitse all 1958–1994. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Krüosfäär

Krüosfäär on geosfäär, mis ühendab igikeltsast haaratud maakoore ülaosa, lund, (mere)jääd ja liustikke.
Varbla laiud

Varbla laiud on laidude ja rahude rühm Liivi lahes, mis halduslikult kuuluvad Pärnu maakonda Lääneranna valda. Laidude rühma arvatakse kümme laidu ja paar rahu. Laidudest suurim on Selglaid. Teised laiud on Kitselaid, Kuralaid, Orikalaid, Pihelgalaid, Piiukaarelaid, Põntsilaid, Raugilaid, Pöörilaid, Kändmalaid. Laidudel on karjatatud šoti mägiveiseid. Laidude kaitseks on moodustatud Varbla laidude looduskaitseala. Varbla laiud. EE (vaadatud 09.04.2013).
Vaemla mõisa park

Vaemla mõisa park on kaitsealune park Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Park on endisaegse Vaemla mõisa osa. Pargi pindala on 6,89 ha. Pargis kasvab vähemalt kaks kaitsealust loodusobjekti: Vaemla hõbevaher, Vaemla mägivaher. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis Vaemla mõisa park kultuurimälestiste riiklikus registris
Hingepeegel

"Hingepeegel" on Priit Pihlapi esimene omanimeline stuudioalbum. Plaadi andis 2007. aastal välja Neweka Kapital OÜ. Märkus: * tegelik autor, plaadi vahelehel on märge 'traditsionaal'.
Kontsertsalvestus

Kontsertsalvestus 26. jaanuar 2006 Eesti Raadio 1 stuudio on Priit Pihlapi kontsertalbum.
Enne ja pärast päeva

"Enne ja pärast päeva" on Ivo Linna 2001. aastal ilmunud stuudioalbum. Plaadi andis välja firma Hitivabrik.
Originaal (Iff & Supernova)

"Originaal" on Ivo Linna ja ansambli Supernova 2009. aastal ilmunud stuudioalbum. Supernova teeb kaasa koosseisus Vilho Meier, Rainer Michelson, Priit Sootla, Karvin Lillepea ja Mati Sütt. Plaadi andis Ivo Linna 60. sünnipäevaks välja Eesti Rahvusringhääling.
Nicolás Maduro

Nicolás Maduro Moros (sündinud 23. novembril 1962 Caracases) on Venezuela poliitik, alates 5. märtsist 2013 Venezuela president. Ta on Venezuela Ühinenud Sotsialistliku Partei liige. Nicolás Maduro töötas bussijuhina ja oli seejärel ametiühinguaktivist. Aastal 2000 valiti ta parlamenti. 9. augustist 2006 kuni 15. jaanuarini 2013 oli ta välisminister ja 13. oktoobrist 2012 kuni 5. märtsini 2013 asepresident. Pärast Hugo Cháveze surma 5. märtsil 2013 sai Maduro presidendi kohusetäitjaks ning 14. aprillil 2013 toimunud valimistel valiti ta 50,75 protsendiga häältest presidendiks. Tema valitsusajal on riik kogenud Venezuelas pretsedenditut majanduskriisi. 2016 – OCCRP aasta inimene organiseeritud kuritegevuse ja korruptsiooni vallas
Tõnu Kaalep

Tõnu Kaalep (12. november 1966 Viljandi – 27. mai 2018) oli eesti tarbegraafik, kultuurikriitik ja näitekirjanik. Ta oli pikka aega seotud ajalehega Eesti Ekspress, mille klassikalise kujunduse ta lõi. Ta oli ka Ekspressi kultuurilisa Areen juhataja, kus muu hulgas kirjutas kolumne Jakob Karu varjunime all. Sama varjunime kasutas ta ka näitekirjanikuna. Kai Lobjakas, Martin Pärn, Tõnu Kaalep. "Märkmeid eesti disainist". Multilingua Tõlkebüroo, Eesti Disainerite Liit. 2006 2003 – Eesti Näitemänguagentuuri näidendivõistluse III preemia ("Asjade seis") 2004 – Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia (koos Kristjan Holmi, Liina Jänese, Agu Külma, Jukka-Pekka Jalovaara, Pille Epneri, Madis Jürgeni ja Ingmar Muusikusega; arhitektuurse tegevuse preemia - julguse eest kõnelda suurtest asjadest "väikese" ning argise kaudu - Eesti ekspositsioon Veneetsia arhitektuuribiennaalil) 2005 – Eesti Näitemänguagentuuri näidendivõistluse II preemia ("Vanaema juures") "Suri graafiline disainer Tõnu Kaalep". Eesti Ekspress, 30. mai 2018 "Suri graafiline disainer Tõnu Kaalep". ERR, 30. mai 2018 (vaadatud 30. mai 2018) Haud Viljandi vanal kalmistul
Läti vapp

Läti vapi kilbi vasakul alumisel väljal on Kuramaa vapp, paremal alumisel Liivimaa (st. Vidzeme) vapp ning ülemine väli tõusva päikese kujutisega tähistab Latgalet, millel Läti vapi loomise ajal oma vappi polnud. Tõusvat päikest kasutasid Esimeses maailmasõjas Venemaa sõjaväes sõdinud Läti kütid. Päikesel on 17 kiirt, mis sümboliseerivad 17 tollast Läti maakonda. Kuramaa vapil on punane lõvi hõbedasel väljal ja Liivimaa vapil hõbedane greif punasel väljal. Lõvi esines Kurzeme ja Zemgale sümbolina juba 1569. Greif esines Liivimaa sümbolina veelgi varem, 1566, kui tänapäeva Vidzeme ja Latgale läksid Leedu võimu alla. Kolm viieharulist tähte märgivad kolme ajaloolist Läti osa Vidzemet, Kurzemet ja Latgalet. Sama tähendusega on need tähed ka Riias asuval vabadussambal. Läti vapp võeti ametlikult vastu 16. juunil 1921. Selle kujundas läti kunstnik Rihards Zariņš. Nõukogude okupatsiooni ajal kasutati Lätis Läti NSV vappi. 1990 võeti taas kasutusele 1918. aasta vapp. Läti vapi kasutamine on rangelt reglementeeritud. Lisaks suurele ja väikesele vapile on Lätil ka "lisanditega väike vapp" (papildinātais mazais valsts ģerbonis), millel väikest vappi ümbritsevad kaks tammeoksa. Niisiis on vapist kokku kolm versiooni. Läti suurt vappi kasutavad Läti president, parlament, peaminister, valitsus, ministrid, ülemkohus ja peaprokurör, samuti Läti diplomaatilised ja konsulaaresindused. Lisanditega väikest vappi kasutavad parlamendi fraktsioonid, valitsus ja need institutsioonid, mis on valitsuse ministrite otsese või kaudse juhtimise all. Väikest vappi kasutavad ülejäänud valitsusasutused, kohalikud omavalitsused ja haridusasutused ametlikes dokumentides.
Fennougristika

Fennougristika on keeleteaduse haru, mis tegeleb soome-ugri keelte uurimisega. Rahvusvaheline soome-ugri kongress Martin Fogel Hungaroloogia Lapoloogia Fennistika
Tõstamaa laiud

Tõstamaa laiud on kaks laidu (Hein- ja Kivilaid) Tõstamaa lahes; halduslikult Pärnu maakonnas Pärnu linnas. Laiud on aastast 1976 kaitse all. Praegu kuuluvad nad Tõstamaa maastikukaitseala koosseisu. Tõstamaa laiud Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Tõstamaa laiud Eesti looduse infosüsteemis
Lossidroost

Lossidroost oli Vana-Liivimaal Saare-Lääne piiskopkonna ametnik, kelle ülesandeks oli linnuses ja selle juures asulas korrapidamine ja kohtumõistmine.
Linnafoogt

Linnafoogt oli ametnik Vana-Liivimaal, linna haldusjuht ja kohtumõistja. Linnafoogt oli algselt maahärra esindaja linna rae juures, 15. sajandi paiku kujunesid nad kohtuametnikeks. Haapsalu linnafoogt Foogt EE 3. kd, 1988
Heinlaid (Tõstamaa laht)

Heinlaid on laid Tõstamaa lahes, halduslikult Pärnu maakonnas Pärnu linnas. Koos Kivilaiuga nimetatakse laide Tõstamaa laidudeks. Heinlaiu pindala on 19,2 hektarit ja rannajoone kogupikkus 3,8 kilomeetrit. Laid asub 700 meetrit Värati poolsaarest lõunas. Laid on pikliku kujuga. Heinlaiu keskosa ulatub ligi 2 m üle merepinna. Laiul kasvab kadastik. Laid on aastast 1976 looduskaitse all ja kuulub Tõstamaa maastikukaitseala koosseisu. Tõstamaa laiud Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Heinlaid Eesti looduse infosüsteemis
Kiveslaid

"Kivilaid" suunab siia. Läänemaa Hanila valla laiu kohta kohta vaata artiklit Kibissäär. Kiveslaid (ka Kivilaid, Kirveslaid, Kivisi laid) on 2,2 hektari suurune laid Tõstamaa lahes, halduslikult Pärnumaal Pärnu linnas Värati külas. Koos Heinlaiuga nimetatakse laide Tõstamaa laidudeks. Kiveslaid asub 700 meetrit Heinlaiust lõunas. Kivilaid on lage kivine ja klibune, mõnedes kohtades on ka rohtunud pinnakatet. Laid on aastast 1976 looduskaitse all ja kuulub Tõstamaa maastikukaitseala koosseisu. Tõstamaa laiud Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Kivilaid Eesti looduse infosüsteemis
Portugali põhiseadus

Portugali põhiseaduse all võidakse mõelda üht järgmistest põhiseadustest Portugali ajaloos: 1822. aasta põhiseadus – riigi esimene põhiseadus, mis pani aluse konstitutsioonilisele monarhiale; 1826. aasta põhiseadus – esimese põhiseaduse muudetud variant, mis püüdis lepitada konstitutsioonilise ja absoluutse monarhia toetajaid; 1838. aasta põhiseadus – täpsustas troonipäriluskorda ning kujutas kompromissvarianti esimese kahe põhiseaduse vahel; 1911. aasta põhiseadus – riigi esimene vabariiklik põhiseadus; 1933. aasta põhiseadus – teine vabariiklik põhiseadus, mis pani aluse korporatiivsele valitsemissüsteemile; 1976. aasta põhiseadus – kehtiv liberaaldemokraatlik põhiseadus, mida on parandatud 1982., 1989. ja 2005. aastal.
Portugali kodusõda

Portugali kodusõda on üldnimetus mitmele Portugali ajaloos aset leidnud relvakonfliktile. Kõige sagedamini kasutatakse seda nimetust aastatel 1828–1834 aset leidnud kokkupõrgete kohta, mida tuntakse eesti keeles miguelistide sõdade nime all. Muud kodusõjaks nimetatud konfliktid Portugalis on: Portugali kodusõda – toimus aastatel 1481–1483 kuningas João II ja kuningavõimu laiendamist vastustanud aadlike vahel; Portugali kodusõda – toimus aastatel 1823–1824 kuningas João VI pooldajate ja tema liberaalset põhiseadust vastustanud absoluutse monarhia pooldajate vahel; Portugali kodusõda – toimus aastatel 1826–1827 1826. aasta põhiseaduse pooldajate ja vastaste vahel. Kohn, George Childs. Dictionary of Wars. 3rd ed. New York, Facts on File, 2007, p. 422.
Lesta kivi

Lesta kivi on looduskaitsealune rahn Tallinnas Kakumäel Vabaõhumuuseumi tee ääres. Lesta kivi on järskude külgede ja lameda, ebatasase laega kõva roosakas-helehall pegmatiitrahn, mille pikkus on 4,8 meetrit, laius 3,9 meetrit, kõrgus 2,2 meetrit ja ümbermõõt 13,4 meetrit. Rahn eendub tugevasti läände, selle lagi on kumer ja ebatasane. Osa rahnust on maapinnast allpool. Lesta kivi Eesti looduse infosüsteemis Lesta kivi keskkonnaportaalis
Otto Bache

Otto Bache (21. august 1839 – 28. juuni 1927) oli taani maalikunstnik. Aastail 1890–1892, 1896–1899 ja 1905–1906 oli ta kuningliku kunstiakadeemia direktor. Bache õppis kuninglikus kunstiakadeemias Wilhelm Marstrandi käe all. Tema maalid kujutavad olulisi ajaloosündmusi ja ajaloolisi isikuid.
Rahvuspark

Rahvuspark on suhteliselt suur riiklikult kaitstav loodusala, kus on erilisi teadusliku, kasvatusliku ja puhkeväärtusega loodusobjekte (ökosüsteeme ja maastikke), paljudes riikides ka ajaloo- ja kultuuripärandit. Kaitstakse ühe või mitme ökosüsteemi terviklikkust, vältides ala laialdast majanduslikku kasutamist ja üleasustamist. Rahvuspark koosneb täiesti kaitstud aladest ehk loodusreservaatidest, loodust tutvustavaist piirkondadest (näiteks õpperajad) ja puhkepiirkondadest. Esimene rahvuspark oli Yellowstone'i rahvuspark, mis moodustati 1872. aastal USA-s. Euroopa esimesed rahvuspargid asutati Rootsis 1909. aastal. Looduskaitseseaduse §26 lõike 1 kohaselt on rahvuspark kaitseala looduse, maastike, kultuuripärandi ning tasakaalustatud keskkonnakasutuse säilitamiseks, kaitsmiseks, taastamiseks, uurimiseks ja tutvustamiseks. Eestis on kuus rahvusparki: Lahemaa rahvuspark – Põhja-Eesti rannikumaastike looduse ja kultuuripärandi kaitseks (loodud 1971); Karula rahvuspark – Lõuna-Eesti kuppelmaastike looduse ja kultuuripärandi kaitseks (loodud 1993); Soomaa rahvuspark – Vahe-Eesti soo- ja lammimaastike looduse ja kultuuripärandi kaitseks (loodud 1993); Vilsandi rahvuspark – Lääne-Eesti saarestiku rannikumaastike looduse ja kultuuripärandi kaitseks (loodud 1993); Matsalu rahvuspark – Lääne-Eesti iseloomulike koosluste ning Väinamere looduse ja kultuuripärandi kaitseks (loodud 2004); Alutaguse rahvuspark – Alutaguse põlismetsade ja soode ja maastike kaitseks (loodud 2018). Rahvusparkides on võimalikud järgmised vööndid: loodusreservaat, sihtkaitsevöönd ja piiranguvöönd. 2006. aasta detsembri lõpus esitas Tallinna keskkonnaamet keskkonnaministeeriumile ettepaneku moodustada Tallinna ohustatud ja loodusväärtuslike alade kaitseks rahvuspark. Selle rahvuspargi ülesanne on kõrge kultuuri-, loodus- ja puhkeväärtusega kultuurmaastiku väärtuste säilitamine ja arendamine. Tallinna rahvusparki kavandatakse territooriumile, mis hõlmab Kadrioru parki, Pirita jõe ürgoru kaitseala, Pirita kloostri territooriumi, Kloostrimetsa teest põhja poole jäävat Kloostrimetsa metsaparki koos Metsakalmistuga ja Aegna saart. Samal aastakümnel üritati kuuendat rahvusparki luua ka Emajõe-Suursoo aladele, kuid kolme Tartumaa valla elanike ägeda vastuseisu tõttu 2010. aasta lõpul jäi see plaan teostamata. Nüüd on seal kolme varasema kaitseala liitmisega loodud Peipsiveere looduskaitseala (34 430 ha soo- ja metsaelupaiku ning rohkesti kaitstavaid taime- ja linnuliike, lisaks Piirissaare haruldased konnad). Viru raba Lahemaa rahvuspargis Vaade Matsalu lahele Matsalu rahvuspargis Vilsandi rahvuspark suvel Suurvesi Raudna jõel rahvusparkide loend looduskaitseala Rootsi rahvuspargid Soome rahvusparkide loend exmoor-nationalpark.gov.uk vaadatud 7.02.11 Loodusegakoos.ee: kuhu minna, rahvuspargid
Ioonpolümerisatsioon

Ioonpolümerisatsiooni (ioonse polümerisatsiooni) tunnuseks on, et reaktsiooni keskkonnas moodustuvad katalüsaatori osalusel ioonipaarid või oluliselt polariseeritud kompleksid, mis alustavad polümerisatsiooniahelat. Need ioonipaarid või polaarsed molekulid (erinevalt vabadest radikaalidest) osalevad igas järgnevas ahela kasvu etapis, s.t. elementaarreaktsioonis järgmise monomeeri molekuliga. Ioonpolümerisatsiooni põhitüübid on: katioonpolümerisatsioon – see on üks ahelpolümerisatsiooni viis, milles aktiivsete osakestena osalevad monomeeri molekulidest moodustunud katioonset tüüpi intermediaadid ehk karbokatioonid (toodud joonisel). Katioonne polümerisatsioon realiseerub elektropositiivseid rühmi (elektronodonoorsed rühmad osalevad katioonse intermediaadi stabiliseerimisel) sisaldavate monomeeride korral, ja katalüsaatoriteks on enamasti tugevad prootonhapped (H2SO4, HClO4 jt) või Lewise happed (BF3, AlCl3, SnCl4, FeCl3 jt). anioonpolümerisatsioon – see on ahelpolümerisatsiooni viis, milles aktiivsete osakestena osalevad monomeeri molekulidest moodustunud anioonset tüüpi intermediaadid ehk karbanioonid. Anioonne polümerisatsioon realiseerub elektronegatiivseid rühmi (mis osalevad anioonse intermediaadi stabiliseerimisel) sisaldavate monomeeride korral. Reaktsiooni initsiaatoriteks on siin leelismetallid või metallide amiidid, alkoksiidid, hüdroksiidid, tsüaniidid, fosfiinid, amiinid või metallorgaanilised ühendid. Katioon- või anioonpolümerisatsiooni analoogid olenevalt reaktsioonisüsteemist võivad olla elav polümerisatsioon, oligomerisatsioon, telomerisatsioon jm. Polümerisatsioon Ahelpolümerisatsioon Katioonpolümerisatsioon
Lenna

Lenna on naise eesnimi Lenna on eesti ansambel Lenna on selle ansambli album Lenna Kuurmaa on selle ansambli laulja Lenna on omavalitsusüksus Bergamo provintsis Lenna (ka Lena) on Playboy pilt aastast 1972 Lenna Sjööblom (õieti Lena Söderberg) on selle pildi modell Lenna on 1929. aasta aurik, mis hukkus orkaanis 1938
João VI

João VI (13. mai 1767 Lissabon – 10. märts 1826 Lissabon) oli Portugali kuningas aastatel 1816–1826. Dom João oli kuningas Pedro III teine poeg, kes kerkis troonipärijaks pärast oma vanema venna José surma 1788. aastal. Kuningaks sai ta pärast oma ema, kuninganna Maria I surma 20. märtsil 1816. Tema ametlik kroonimistseremoonia toimus alles 6. veebruaril 1818. Tema valitsusajal leidis aset 1820. aasta Portugali liberaalne revolutsioon, mis viis Portugali esimese põhiseaduse vastuvõtmiseni 1822. aastal. Samal, 1822. aastal kuulutas tema vanem poeg ja troonipärija Dom Pedro välja seni Portugalile kuulunud Brasiilia iseseisvuse. Põhiseaduse tühistas kuningas juba 1823. aastal oma noorema poja Dom Migueli juhitud konservatiivide survel, pöördudes tagasi absolutistliku valitsemiskorra juurde. Tema viimaseid valitsusaastaid iseloomustasid teravad tülid ja isegi relvakonfliktid konstitutsioonilise ja absoluutse monarhia pooldajate vahel, mis viisid kaks aastat pärast kuninga surma miguelistide sõdade puhkemiseni. Tema ametlik tiitel oli aastatel 1816–1825 Portugali, Brasiilia ja Algarve ühendkuningriigi kuningas. Kuigi 1822 kuulutas Brasiilia ennast iseseisvaks, oli João VI de iure endiselt ka Brasiilia riigipea. Pärast Brasiilia iseseisvuse tunnustamist Rio de Janeiro lepinguga ja ühendkuningriigi ametlikku likvideerimist sai temast vastavalt lepingule 1825. aastal Brasiilia titulaarne keiser. João VI abikaasa oli Hispaania kuninga Carlos IV tütar Carlota Joaquina. Nende abielust sündis 9 last.
Lahemaa rahvuspark

Lahemaa rahvuspark on rahvuspark Põhja-Eestis. Rahvuspark asutati 1. juunil 1971. See on Eesti esimene rahvuspark. Rahvuspargi pindala on 2015. aasta seisuga 74 784 ha. Sellest 117 ha jaguneb kolme reservaadi, 17 760 ha 43 sihtkaitsevööndi ja 56 907 ha üheksa piiranguvööndi vahel. Kolmandiku rahvuspargi pindalast moodustab meri. Lahemaa rahvuspark on loodud Põhja-Eestile iseloomuliku looduse ja kultuuripärandi, sealhulgas ökosüsteemide, bioloogilise mitmekesisuse, maastike, rahvuskultuuri ning alalhoidliku looduskasutuse säilitamiseks, uurimiseks ja tutvustamiseks. Seal kaitstakse metsa-, soo- ja rannaökosüsteeme, samuti poollooduslikke kooslusi (loopealsed), geoloogiamälestisi (Balti klint) ning ajaloo- ja arhitektuurimälestisi. Lahemaa Rahvuspargi koosseisu kuulusid: Palmse mõis — Lääne-Virumaa, Vihula vald; Võsupere õppebaas (Ojaäärse õppebaas, administraatorihoone), Altja kompleks (Mäe kõrts, Toomarahva talu, Metsarahva talu, Otsa talu, Altja võrgukuurid); Uustalu kompleks (kaks aita, laut-küün, saun); Viitna kompleks (külastuskeskus, garaaž, elamu) — Lääne-Virumaa, Kadrina vald; Tapurla talu — Harjumaa, Loksa vald; Parkali II talu — Lääne-Virumaa, Vihula vald. Lahemaa on Euroopa üks tähtsamaid metsakaitsealasid. Lahemaa rohelus Kivine rannajoon Pärispea poolsaare Viru raba matkarada Käsmu rannik Oruveski paisjärv Palmse mõisa park Sagadi mõisa peahoone Nõmmeveski juga Viru raba Paadikuurid Altjas Juminda-Suurekõrve sihtkaitsevöönd Oandu looduskeskus "Lahemaa rahvuspark". kaitsealad.ee. Vaadatud 24.11.2020. Riigi omandusse jääva vara nimekirja kohta. Vastu võetud 25.10.1993 nr 328, RT I 1993, 70, 999 Lahemaa rahvuspargi kaitse-eeskiri Riigi Teataja, 26.02.2015 15. november 2015, Palmse mõisas kohtusid Lahemaa rahvuspargi rajamises osalenud, err.ee
Draakoni aasta (film)

"Draakoni aasta" on 1988. aastal valminud Eesti dokumentaalfilm, mille stsenarist, režissöör ja operaator on Andres Sööt. Filmis on dokumenteeritud Eesti ühiskonda palju uusi tuuli toonud 1988. aastat, mis oli aastakümneid Nõukogude okupatsiooni all äganud Eesti elus erandlik: üle hulga aja lubati taas kasutada rahvuslippu ja -sümboolikat, vabariigi partei- ja valitsusjuhtidele avaldati umbusaldust, tekkisid Rahvarinne ja roheliste liikumine, aga ka Interrinne. Film Eesti Filmi Andmebaasis
Brasiilia keiser

Brasiilia keiser (portugali keeles Por Graça de Deus e Unânime Aclamação dos Povos, Imperador Constitucional e Defensor Perpétuo do Brasil) oli Brasiilia Keisririigi riigipea tiitel aastatel 1822–1889. Brasiilia keisri tiitel ja amet loodi riigi lõplikul eraldumisel Portugalist 1822. aastal. Endine Portugali koloonia Brasiilia oli alates 1815. aastast Portugaliga unioonis, moodustades Portugali, Brasiilia ja Algarvede ühendkuningriigi, mille riigipeaks oli Portugali kuningas. Kui tekkis oht, et Portugal tühistab Brasiilia poliitilise autonoomia, kuulutas Brasiilia ennast 7. septembril 1822 iseseisvaks. Brasiilia iseseisvuse väljakuulutamisel sai esimeseks keisriks senine Portugali kroonprints ja Brasiilia asevalitseja Dom Pedro, kes oli asunud toetama Brasiilia iseseisvusliikumist. 12. oktoobril 1822 nimetati ta keisriks Pedro I nime all ja krooniti sama aasta 1. detsembril. Pärast Brasiilia iseseisvuse tunnistamist Rio de Janeiro lepinguga 1825. aastal kandis kuni surmani järgmisel aastal Brasiilia keisri tiitlit ka Pedro I isa, Portugali kuningas João VI. Reaalselt ta Brasiilia valitsemisse mingil viisil ei sekkunud. Pärast Pedro I troonist loobumist 7. aprillil 1831 sai uueks keisriks tema poeg, kes on keisrina tuntud Pedro II nime all. Ta valitses kuni riigipöördeni 15. novembril 1889, millega monarhia likvideeriti ja kuulutati välja vabariik. Kokku jõudis Brasiilias võimul olla kaks tegelikku ja üks titulaarne keiser, kes kõik kuulusid Bragança dünastiasse. Brasiilia keiser valitses konstitutsioonilise monarhina, kelle võimu piiras 15. märtsil 1824 vastu võetud põhiseadus. Brasiilia president Brasiilia riigipeade loend
Nicolai Abildgaard

Nicolai Abraham Abildgaard (11. september 1743 Kopenhaagen – 4. juuni 1809) oli taani maalikunstnik, skulptor ja arhitekt. Ta oli Kopenhaagenis Kuninglikus Taani Kunstiakadeemias maalimise, mütoloogia ja anatoomia professor. Paljud tema teosed asusid Christiansborgi lossis (osa hävis 1794. aastal tulekahjus), Fredensborgi lossis ja Levetzaus Amalienborgi lossis. Nicolai Abildgaard oli Søren Abildgaardi poeg. Teda õpetas algul üks maalikunstnik, seejärel ta ühines uue Kuningliku Taani Kunstiakadeemiaga Kopenhaagenis, kus ta õppis Johan Edvard Mandelbergi ja Johannes Wiedewelti juhendamisel. Ta võitis 1767. aastal akadeemias kuldmedaljoni, mille teenis välja oma väga heade oskustega. Sellega kaasnes reisistipendium, mille kättesaamist ta ootas 5 aastat. Abildgaard õppis akadeemias aastail 1764–1767, seejärel töötas ta seal praktikandina. Kuigi selle aja kunstnikud rändasid edasisteks õpinguteks Pariisi, otsustas ta reisida Rooma, kus ta oli aastatel 1772–1777. Seal õppis ta skulptuuri, arhitektuuri, hoonete kaunistamist ja maalikunsti. Ta läks tagasi Kopenhaagenisse kunstiakadeemiasse. 1778. aastal sai ta professoriks. Ta valiti akadeemia direktoriks aastateks 1789–1791 ja 1801–1809. Aastateks 1780–1805 määrati ta ka kuninglikuks kunstnikuks. Abildgaard abiellus kaks korda, 1781. ja 1803. aastal.
Alcácer do Sal

Alcácer do Sal on linn Portugali edelaosas Setúbali ringkonnas. 2011. aasta seisuga elas seal 6679 elanikku. Linn on samanimelise valla keskus. https://www.ine.pt/xportal/xmain?xpid=INE&xpgid=ine_indicadores&indOcorrCod=0008350&selTab=tab0, vaadatud 19.09.2018. http://mapas.ine.pt/download/index2011.phtml, vaadatud 19.09.2018.
Eemil Nestor Setälä

Eemil Nestor Setälä (27. veebruar 1864 Kokemäki – 8. veebruar 1935 Helsingi) oli soome keeleteadlane ja folklorist ning poliitik. Setälä oli Helsingi ülikooli soome keele ja kirjanduse professor aastatel 1893–1929, Turu ülikooli kantsler aastast 1926 alates ja enda asutatud uurimisasutuse Suomen suku juhataja aastast 1930 alates. Setälä on märgatavalt kujundanud soome-ugri keelte uurimist ja Soome kultuuri- ja keelepoliitikat. Poliitikas esindas ta kõigepealt noorsoomlaste erakonda ja hiljem Rahvuslikku Koonderakonda. Setälä oli mitut puhku Soome haridusminister. Aastal 1917 oli Setälä lühikest aega Soome senati majandusosakonna aseesimees ja Svinhufvudi senati liikmena on ta väidetavalt kirjutanud suure osa Soome iseseisvusdeklaratsiooni tekstist. Setälä nimetati 1923. aastal Tartu Ülikooli audoktoriks. Setälä on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule. "Tartu Ülikooli audoktorid". Tartu Ülikool. Vaadatud 13. detsembril 2022.