laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Patentsinine

Patentsinine ehk patentsinine V, ka sinine toiduvärv 5, E-aine tähisega E131 on asovärvide hulka kuuluv särava kergelt roheka taevasinise värvusega sünteetiline trifenüülmetaanvärvaine, mida kasutatakse toidule ja muudele ainetele, näiteks desinfitseerimisvahenditele värvuse andmiseks. Patentsinise tähis värvainete indeksis on C.I. 42051, CAS-number on 3536-49-0. Ühendi süstemaatiline nimetus on 4-[4,4′ -Bis(dietüülamino)-α-hüdroksü-benshüdrüül]-6-hüdroksü-bensool-1,3-disulfoonhappe sool. Esineb erinevate metallisoolade kujul: kaltsiumisoolana (C27H31N2O7S2)2Ca naatriumisoolana (C27H31N2O7S2)Na kaaliumisoolana (C27H31N2O7S2)K Sinine pulber lahustub kergesti vees ja etanoolis. Happelises lahuses on patentsinine rohekaskollane, aluselises sinine. Patentsinine annab juba väikese värvikoguse puhul toidus sügavsinise värvitooni, kuid see pleegib päikese käes kiiresti. Värvainet kasutatakse puuviljakonservides, jookides ja maiustustes, nagu suhkrust maiustused, glasuurid, marmelaadid ja kummikommid. Patentsinine on üks sinistest värvainetest, millega värvitakse siniseks Curaçao liköör. Meditsiinis kasutatakse kudede märgistamiseks, näiteks lümfivähi korral. Alkoholi baasil desinfitseerimisvedelikud, näiteks BODE Sterillium, on värvitud patentsinisega. Kahtlustatakse patentsinise negatiivset mõju allergikutele. Eriti ohustavad värvaine kõrvaltoimed lapsi, kes tarbivad oma väikese kehakaalu kohta suhteliselt rohkem värvilisi maiustusi ja karastusjooke. Tüüpilised ülitundlikkusreaktsioonid on naha punetus ja sügelemine, mis võivad ilmneda mõne minutiga. Harva võib esineda anafülaktilist šokki, vererõhu langust ja hingamisraskusi. Patentsinise kasutamine on sel põhjusel keelatud Norras, USAs ja Austraalias, samuti Uus-Meremaal ja Jaapanis. "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27. juuli 2020. Vaadatud 27. juulil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://toidutare.ee/t%C3%B6%C3%B6riistad/s%C3%B5nastik/e-ained/1420C/ https://lood.delfi.ee/omamaitse/tervis/4-peamist-lisaainet-mida-tuleks-poes-toitu-valides-kindlasti-valtida?id=79261064 https://www.coloria.net/varit/lyhyetp.htm Patentsinine keemiliste ühendite andmebaasis PubChem Patentsinine värvainete andmebaasis Word Dye Variety
Alavuse linn

Alavus on linnaks nimetatav omavalitsusüksus Soomes Lääne-Soome läänis Lõuna-Pohjanmaa maakonnas. Linna territooriumil on 60 järve, kokku on linnas veekogusid 52 km². Aleviks nimetati 1974. ja linnaks 1977. aastal. 2013 liideti Alavusega Töysä vald. Peamised majandusharud on metsandus ja põllumajandus. Alavuselt on pärit arhitekt Josef Stenbäck. Linna haldusalas on järgmised külad: Alavuse kirikuküla, Asema, Jokivarsi, Kaukola, Kontiainen, Kätkänjoki, Lapinkylä, Pollari, Rantatöysä, Sapsalampi, Seinäjärvi, Sulkava, Sydänmaa, Taipale, Vetämäjärvi, Timanttimaa, Kuivaskylä, Salonkylä, Kattelus, Sääskiniemi. Elanike arvult on suuremad asulad Alavuse kirikuküla (4050), Alavuse jaamapiirkond (1397), Töysä kirikuküla (942) ja Tuuri (760). Population growth biggest in nearly 70 years Alavuse koduleht
Kurlovo

Kurlovo on linn Venemaal Vladimiri oblastis Guss-Hrustalnõi rajoonis. Asub 18 km Guss-Hrustalnõist lõunas. Asulat on mainitud 1811. aastal klaasivabriku juurde tekkinud Kurlovski külana. 1927 sai see aleviks. 1998. aastal sai asula linnaõigused ja praeguse nime. 2020. aasta alguses oli Kurlovo elanike arv arvestuslikult 5747. 1970. aastal oli asulas 8664 elanikku. Q126684906
Radužnõi (Vladimiri oblast)

Radužnõi on kinnine linn Venemaal Vladimiri oblastis. Asub umbes 20 km Guss-Hrustalnõist lõunas. Asula rajati 1971. aastal lasereid tootva katsekonstrueerimisbüroo Raduga juurde. 1977 sai see nime all Vladimir–30 aleviks. 1991. aastal sai asula linnaõigused ja praeguse nime. 2020. aasta alguses oli Radužnõi elanike arv arvestuslikult 18 342. Q126684906 http://www.raduzhnyi-city.ru/
Rauda (Sēme vald)

Rauda on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Sēme vallas. Rauda asub valla lõunaosas. Küla on tekkinud endise Rauda mõisa (Rauden, Raudenhof) keskuse juurde. Külas kasvavad mägivaher ja pärn ümbermõõduga 3.97 meetrit on looduskaitse all. Külas asub Raudas kapi bussipeatus. Vietvārdu datubāze Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 27. juulil 2020.
Nikolaus I (Werle)

Nikolaus I (u 1210 – 14. mai 1277) oli Rostocki isand aastatel 1229–1234 ja Werle isand 1234. aastast kuni oma surmani. Mecklenburgi jagunemisega 1234. aastal sai ta Werle isandkonna. Ta oli Rostocki regent oma nooremale vennale Heinrich Borwin III-le, kuni tema vend täisikka jõudis. Ta pidas koos Pommeri hertsogi Barnim I-ga sõda Brandenburgi markkrahvkonna vastu ning kaotas Perlebergi, Wesenbergi ja Penzlini. Kuid pärast oma venna Pribislaw I surma tagas ta endale Parchimi, Plau ja Goldbergi. 1275. aastal vahendas ta konflikti oma poegade vahel. Ta toetas tugevalt linnade asutamist oma territooriumile. Ta nägi selles viisi maa arendamiseks. Ta suri 1277. aastal. Pärast tema surma jagasid tema pojad Werle isekeskis. Ta abiellus 1231. aasta paiku Anhalti krahvi Heinrich I tütre Juttaga. Nad said järgmised lapsed: Tundmatu tütar Tundmatu tütar Bernhard I, Werle isand Hedwig (suri 1287) Heinrich I, Werle-Güstrowi isand Johann I, Werle-Parchimi isand
Līkaiņu dārzkopības biedrība

Līkaiņu dārzkopības biedrība (tõlkes Līkaiņi aiandusselts) on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Tukumsi piirkonnas Sēme vallas. Küla asub valla idaosas ja on tekkinud Plieņi külast Līkaiņi nime kandva osa eraldamisel. Küla asub Līkaiņi järve kaldal (pindalaga 3,9 ha). Asulas on Līkaiņi bussipeatus. "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 27. juulil 2020.
Heinrich Borwin III (Mecklenburg)

Heinrich Borwin III (u.1220 – 1. august 1278) oli Mecklenburgide dünastia liige. Ta valitses Rostocki isandkonda koos oma vendadega aastatel 1226–1234, seejärel üksi kuni oma surmani. Ta oli Heinrich Borwin II poeg, viimane sai Rostocki isandaks 1225. aastal. Kuna Heinrich Borwin III oli veel alaealine, kui tema isa 1226. aastal suri, toimis tema vend Nikolaus I regendina aastani 1234. Sel ajal sai Mecklenburg taas Saksimaa hertsogkonna lääniks. 1234. aastal jagasid vennad Mecklenburgi isekeskis; Heinrich Borwin III sai Rostocki isandkonna. Heinrich Borwin III sattus konflikti kasvavate hansalinnade Rostocki ja Wismariga. Ta pidas sõda ka oma vendadega. Pärast Pribislaw I tagandamist sai Heinrich Borwin oma kontrolli alla osa Parchim-Richenbergist. Sõjas Pommeri vastu vallutas ta 1236. aastal tsirtsipaanide asuala, sealhulgas Gnoieni ja Kaleni linnad. Ta abistas Taanit sõjas Holsteini vastu. Heinrich Borwin III suri 1278. aastal ja maeti Doberani. 1237. aastal abiellus ta Rootsi kuninga Erik Knutssoni tütre Sofiaga. Nad said järgmised lapsed: Johann (suri enne 27. oktoobrit 1266), kaasregent koos oma isaga aastast 1262 Waldemar, Rostocki isand (1278–1282) Heinrich, suri noorelt Erich, suri noorelt
Operatsioon Panther (2013)

Operatsioon Panther oli Prantsusmaa sõjaline missioon Malis 2013. aasta veebruaris ja märtsis. Missioon algas 19. veebruaril Põhja-Malis Adrar des Ifoghasi mäestikus. Kokkupõrgetes hukkus 20 islamisti, nende positsioone pommitati lennukitega. Samal päeval hukkus ka üks Prantsuse ohvitser, ta oli teine Põhja-Mali konfliktis elu kaotanud Prantsuse sõjaväelane. 23. veebruaril kokkupõrked ägenesid, islamistide ja rahvusvahelise koalitsiooni vahel toimunud lahingutes hukkus kuni 65 terroristi. Lisaks kaotas elu 13 Tšaadi armee sõjaväelast, tegu oli välisjõudude jaoks sõja veriseima päevaga. 24. veebruaril hukkus 28 mässulist ning 10 Tšaadi sõdurit. 28. veebruaril teatati, et lahingu käigus on elu kaotanud Al-Qaeda islamistlikus Magribis (AQIM) senine juht Abdelhamid Abou Zeid. 2. märtsil järgnesid teated ka Mokhtar Belmokhtari, In Amenase pantvangikriisi korraldaja hukkumisest. Hiljem selgus, et need teated ei pidanud paika. Konstantin Garibov (25. veebruar 2013). "Operation Panther against Islamists in Mali". Voice of Russia. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. aprill 2013. Vaadatud 9. märts 2013. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. juuli 2020. Vaadatud 27. juulil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Военные Мали и Франции уничтожили более 20 боевиков на границе с Алжиром "Мали: потери в боях с исламистами". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. veebruar 2013. Vaadatud 6. veebruar 2013. Столкновение ВС Чада с исламистами в Мали унесло жизни 13 военных, «РИА Новости» "Архівована копія". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. märts 2013. Vaadatud 12. märts 2013. http://lenta.ru/news/2013/02/28/fallenabu/ "Chadian troops 'kill' al-Qaeda leader in Mali" (inglise). Al Dżazira. 2. märts 2013. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. august 2013. Vaadatud 3. märts 2013.
ELIIS

ELIIS on lasteaedade infosüsteem, mida arendab Eliis Tarkvara OÜ. ELIISi kasutab üle 600 lasteaia Euroopas ja Aasias (sealhulgas Eestis, Lätis ja Leedus). Infosüsteemi saab siseneda ID-kaardi, mobiil-ID, Smart-ID, HarID või parooliga. Tarkvaralahenduse sertifitseeris Education Alliance Finland 2020. aastal. Lapse arengu jälgimine Galerii Sündmuste kalender Teadete lugemine Sõnumite saatmine Digitaalne päevik Nädalaplaan / kuuplaan / projektiplaan Küsitluste koostamine Koolivalmiduskaart Sõnumite saatmine Dokumendihaldus Töötajate töögraafik Statistika Dokumendihaldus Lasteaedade haldus Kohatäituvus ELIIS. "Eliis (Linkedin)". Eliis (LinkedIn). Vaadatud 27.07.2020. "ELIIS (Education Alliance Finland)". Education Alliance Finland. Vaadatud 27.07.2020. "Eliis (features)". ELIIS. Vaadatud 27.07.2020. ELIISi koduleht ELIISi Facebook ELIISi Instagram Kõik lasteaia rühmad said endale sülearvuti Lasteaedade töö lihtsustamiseks loodi uus infosüsteem Eliis
Heinrich I (Werle)

Heinrich I (suri 8. oktoobril 1291) oli Mecklenburg-Werle ja Mecklenburg-Güstrowi vürst Saksamaal. Ta oli Mecklenburg-Werle vürsti Nikolaus I ja tema naise Jutta poeg. Pärast isa surma 10. mail 1277 valitsesid Heinrich ja tema vend Johann Mecklenburg-Werlet koos. Nad valitsesid koos 1283. aastani, kui Heinrich asutas Mecklenburg-Güstrowi vürstkonna, samas Johann asus elama Mecklenburg-Parchimi vürstkonda, mida ta valitses koos vürst Pribislaw II-ga. Heinrichi valitsusaeg Güstrowis lõppes 8. oktoobril 1291 tema surmaga. Heinrichi mõrvasid Saali lähedal tema kaks poega, Heinrich ja Nikolaus, kes hakkasid koos valitsema. Heinrich oli kaks korda abielus. 1262. aastal abiellus ta Rikissa Birgersdotteriga, nad said järgmised lapsed: Heinrich (suri 1308) Nikolaus (suri 1298) Rixa (suri 1317) 1291. aastal abiellus ta Johann I tütre Mathildega.
Johann I (Werle)

Johann I (u 1245 – 15. oktoober 1283) oli aastatel 1277–1281 Werle isand ja aastatel 1281–1283 Werle-Parchimi isand. Ta oli Nikolaus I ja tema naise Jutta vanem poeg. Pärast oma isa surma 1277. aastal valitses ta alguses Werlet koos oma vendade Heinrich I ja Bernhard I. 1281. aastal otsustati Werle jagada ja Johann sai Werle-Parchimi. Ta oli abielus Lindow-Ruppini krahv Güntheri tütre Sophiaga. Ta suri 15. oktoobril 1283 ja maeti Doberaner Münsterisse. Johanni tütreid pole ajalooürikutes mainitud, ainult poegi: Nikolaus II (1283–1316), Werle isand Johann II (1316–1337), Werle[-Güstrowi] isand Gunter (suri pärast 20. aprilli 1310) Heinrich (suri pärast 17. märtsi 1291) Bernhard (suri pärast 24. augustit 1309) Henning (suri pärast 30. novembrit 1311)
Alastor Moody

Alastor "Hullsilm" Moody on tegelane J. K. Rowlingu romaanisarjast "Harry Potter". Alastor Moody on hästi osav võlur, kes töötas aurorina. Ta omandas suure hulga arme, kaotas ühe jala, mille asendas puujalaga, samuti löödi tal tükk ninast välja. Lisaks kõigele sellele kaotas ta Moody ühe silma, mille asemele paigaldas ta elektrisinise hullu silma. See võimaldab tal paljudest asjadest läbi näha. Samuti on see aluseks ta hüüdnimele Hullsilm Moody. Seejärel läks Alastor erru. Ta oli väga umbusklik ja valmis iga kahtluse puhul ründama. Mõnikord osutusid kahtlused alusetuks ja Moodyl tekkis pahandusi. Aastal 1994 kirjutas Dumbledore Moodyle ning palus tal asuda tööle mustade jõudude vastase kaitse õpetajana. Alastor soostus tingimusel, et töötab vaid ühe aasta. 1. septembri hommikul 1994 tungisid Alastorile ta kodus kallale Peter Pettigrew ja Bartemius Crouch. Alastor kaitses end, kuid tast saadi jagu ja talle pandi peale Imperiuse needus. Bartemius Crouch valmistas mitmemahlamögina, mille abil sai temast Alastori teisik, muuhulgas tekkisid talle Alastori armid ning Alastoril puuduvad nina, jalg ja silm kadusid ka Bartemiusel ära. Bartemius võttis endale nii Alastori puujala kui ka hullu silma. Imperiuse needuse all oleva Alastori võttis ta alasti ja peitis kohvrisse. Seejärel läks ta Alastori asemel tööle. Bartemius teeskles edukalt Alastori kuni 24. juunini 1995. Seejuures sai ta oma toas küsitleda endiselt Imperiuse needuse all olevat Alastori, kes oli ikka kohvris peidus. 24. juunil 1995 Bartemius paljastati ja Alastor leiti elusalt kohvrist ja lasti vabaks. Ta sai ka hullu silma ja puujala tagasi. Bartemius ei pääsenud Voldemorti juurde tagasi, vaid teda suudles dementor. Õige Alastor Moody ei hakanudki mustade jõudude vastast kaitset õpetama. Küll aga osales ta edaspidi Fööniksi Ordu töös. 1997. aasta juulis tappis Lord Voldemort Moody.
Narva Garnisoni kalmistu

Narva Garnisoni kalmistu on kalmistu Narva linnas aadressiga Garnisoni kalmistu, Jõesuu tänava (algselt Surnuaia uulitsa ja Surnuaia tänava) ääres. Kalmistu geograafilised koordinaadid on 59° 24′ 14″ N, 28° 10′ 17″ E 1919. aastal rajatud Vabadussõja hukkunute kalmistu, avati ametlikult 1921. aastal, kui kalmistu keskmes valmis monument, Narva Vabadussõja mälestussammas. Piirkonnas, Siivertsi kalmistuks nimetataval maa-alal on asunud Narva Aleksandri, Kreenholmi, Narva rootsi-soome Mihkli kiriku soome koguduse, Narva Issanda Ülestõusmise peakiriku ja Narva Peetri kiriku Peetri koguduse surnuaed ning mitu muud väiksemat matmispaika. Laialdasem matmine lõpetati Siivertsi kalmistul 20. sajandi keskpaiku. Algselt 194 kalmule püstitatud puuristid asendati 1927. aastal malmristidega. Teise maailmasõja käigus, 1944. aasta kaitselahingutes sai garnisoni kalmistu monument küll kannatada, kuid suuremas osas siiski säilis ja hävitati see ilmselt esimestel sõjajärgsetel aastatel. 1960. aastatel murti kalmudelt maha malmristid, 1970. aastatel hävitati Jõesuu tänava laiendamisel väravapostid ning lükati segi teepoolsed hauad. 1995. aastal asuti Vana-Narva Seltsi eestvedamisel kalmistut taastama. Hävinud metallriste kalmudel teadlikult ei taastatud (osa originaalseid riste on hoiul Narva Muuseumis) Narva Linnavalitsuse 18.02.09 korraldus 170-k Linna vanade kalmistute plaan. Vanad Narva kaardid. Arhitektuuri ja Linnaplaneerimise Amet. Vaadatud 13.08.2014. Taotlus Siivertsi kalmistu valduse üleandmise kohta. Dokumendiregister, 9. november 2010. Vaadatud 13.08.2014. Pekka Linnainen (29.09.2021). "Narvan katkaistujen ristien sankarihautausmaa (Narva murtud ristidega kangelaskalmistu)". Estofennia (soome keeles). Vaadatud 20.10.2021.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) 27101 Narva Garnisoni kalmistu, Vabadussõjas hukkunute matmispaik mälestussambaga, Narva Garnisoni kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Kalmer Poopuu

Kalmer Poopuu (sündinud 15. jaanuaril 1959 Kuressaares) on eesti omavalitsustegelane, koolijuht ja harrastusnäitleja. Ta on lõpetanud 1977. aastal Viktor Kingissepa nimelise Kingissepa Keskkooli ja seejärel Tallinna Polütehnilise Instituudi toiduainetööstuse mehaanikainsenerina. Ta on töötanud Saaremaa Liha- ja Piimakombinaadis, Sõrve sovhoosis peaenergeetiku ja direktori asetäitjana, Salme valla abivallavanemana ja vallavanemana, AS Läätsa tegevdirektori ja juhatajana, 1999. aastast oli ta taas Salme vallavanem. Alates augustist 2019 töötab ta Salme Põhikooli direktorina. Kalmer Poopuu oli aastatel 2004–2018 ning on uuesti aastast 2021 erakonna Isamaa liige. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 5 (Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa) 113 häält ning ei osutunud valituks. 2008 Mari Möldre nimeline preemia (prohveti osa eest Albert Uustulndi näidendis "Naistele mehed, meestele meri" ja Tuuslari rolli eest Andrus Kivirähki näidendis "Kalevipoeg") 2016 Saare maakonna teenetemärk Tema isa oli Augustin Poopuu. Kalmer Poopuu on abielus, peres on kaks tütart ja poeg. Heli Salong, Uued omavalitsusjuhid: Salme vallavanem Kalmer Poopuu, Meie Maa, 27. veebruar 2010 Kertu Kalmus, Kalmer Poopuust saab Salme koolijuht, Saarte hääl, 7. august 2019 Kalmer Poopuu sai esimese Mari Möldre nimelise preemia, Saarte Hääl, 28. mai 2008 "UUS! Maavanem tunnustab teenetemärkidega üheksat inimest" Saarte Hääl, 9. veebruar 2016 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. juuli 2020. Vaadatud 27. juulil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Jules LeBlanc

Julianna Grace LeBlanc, esinejanimega Jules LeBlanc, tuntud ka kui Annie LeBlanc, (sündinud 5. detsembril 2004) on Ameerika Ühendriikide juutuuber, näitleja, laulja ja endine võimleja. Business Insider nimetas teda 2018. aasta detsembris üheks "maailma kuulsamaks teismeliseks". Ta mängis Rhyme'i YouTube'is Brati noortesarjas "Chicken Girls", oli peaosas sarjas "A Girl named Jo" ning filmis "Chicken Girls: The Movie". Jules LeBlanc on sündinud Ameerika Ühendriikides Georgia osariigis. Tema vanemad on Billy LeBlanc ja Katie LeBlanc ning tal on noorem õde Hayley ja vanem vend Caleb Logan (13. juuli 2002 – 1. oktoober 2015). 2015. aastal suri Caleb 13-aasta vanusena südamehaiguse – hüpertroofilise kardiomüopaatia – tagajärjel. Jules'i vanemad hakkasid 2011. aastal pidama YouTube'is videoblogi, mis lõpetati 29. novembril 2019. McAlone, Nathan (12. detsember 2018). "The 'two biggest female Gen Z stars' are about to be in a holiday YouTube movie together, and an expert says it will be a massive hit". Business Insider. Vaadatud 27.07.2019. Parkinson, Hannah Jane (9. oktoober 2015). "Caleb Bratayley's death is not a mystery – online sleuths should stand down". The Guardian (Briti inglise). ISSN 0261-3077. Vaadatud 2.11.2019. "Annie LeBlanc Singing 'Birds of a Feather' (Chicken Girls Theme Song)". LeBlanc Lately. 17. september 2017. Vaadatud 11.07.2018. "PHOTOGRAPH | Official Music Video | Annie LeBlanc". Brat. 30. november 2017. Vaadatud 11.07.2018. Carter, Brooke (23. august 2017). "Annie LeBlanc Net Worth 2018 – How Rich is the Gymnast – Gazette Review". Gazette Review (Ameerika inglise). Vaadatud 20.06.2018. Newman, Andy (29. juuni 2018). "Live, From the Children's Ward". The New York Times. Vaadatud 11.07.2018.
Psühhoaktiivne aine

  Teksti allikas: https://www.kliinikum.ee/psyhhiaatriakliinik/lisad/ravi/ph/11ps-akti_ained_.htm Psühhoaktiivsete ainete all mõeldakse aineid, mis võivad põhjustada sõltuvuse ainest: alkohol, opiaadid (nt heroiin, morfiin), kokaiin ja teised stimulaatorid, hallutsinogeenid, nikotiin ja lenduvad lahused. Psüühikahäired, mis tekivad sõltuvust mittepõhjustavate ainete toimel ei kuulu siia gruppi (näiteks deliirium melipramiini üleannusest). Närvisüsteem kohaneb teatud määral kõigi sellesse toimivate ainetega: nende ärajätmine pikemaajalise kasutamise korra võib väljenduda enesetunde muutustes, mis alati ei tähenda sõltuvuse olemasolu. Näiteks enesetunde muutusedpärast anksiolüütikumide mõnenädalast kasutamist. Kõigi psühhotroopse ainete korral ei teki aine kasutamisel tungi (iha) ainet jätkuvalt kasutada nagu see on selgelt väljenduv psühhoaktiivsete ainete korral. Alkohol Nikotiin Marihuaana Hašiš Punane kärbseseen Terav paljak Muskaatpähkel Kokaiin Heroiin Morfiin "Psühhoaktiivsetest ainetest põhjustatud psüühika- ja käitumishäired".
Tigharghari lahing

Tigharghari lahing oli Põhja-Mali konflikti raames toimunud tulevahetus, mis leidis aset 12. märtsil 2013. Islamiäärmuslastest mässulised korraldasid Adrar des Ifoghasi mägedes Tšaadi armee kompaniisuurusele üksusele, mis oli läbi viimas puhastusoperatsiooni, varitsuse. Tugevas tulevahetuses hukkus üks sõdur ning kuus mässulist. Viis islamisti võeti vangi ning nende pikap konfiskeeriti. Mali - Un mort du côté tchadien, six du côté des jihadistes dans le nord http://www.lavenir.net/article/detail.aspx?articleid=DMF20130313_00281608 http://www.gouvernementdutchad.org/fr/index.php?option=com_content&view=article&id=1661:le-premier-ministre-rend-hommage-a-un-&catid=102:icetabs[alaline kõdulink]
Raitšihhinsk

Raitšihhinsk on linn Venemaal Amuuri oblastis. Linn asub Blagoveštšenskist 165 km kagus, Raitšihha jõest 10 km ida pool. Asula rajati 1932. aastal Raitšihha külana. 1938–1942 oli seal sunnitöölaager. Asula sai praeguse nime ja linnaõigused 1944. aastal. 2020. aasta alguses oli linna elanike arv 16 784. Linnas tegeletakse pruunsöe kaevandamisega. Q126688840
Bernhard I (Werle)

Bernhard I (u 1245 – u 1286) oli Werle isand aastatel 1277–1281 ja Prisannewitzi isand 1281. aastast kuni oma surmani. Ta oli Nikolaus I ja tema naise Jutta poeg. Teda on dokumendis esimest korda mainitud 1273. aastal. Pärast oma isa surma 1277. aastal valitses ta Werlet esialgu üheskoos oma vendade Heinrich I ja Johann I-ga. 1281. aastal otsustati vürstkond jagada ja Bernhard sai Prisannewitzi. Teda on viimast korda elavana mainitud 9. märtsil 1282; 3. märtsil 1288 mainis ta vennapoeg Nikolaus II teda kui "kadunukest". Arvatavasti suri ta 1286. aastal. Ta maeti Doberaner Münsterisse. Abielu ega lapsi ei ole dokumenteeritud.
Rooma leping

Rooma leping on rahvusvaheline leping, mis allkirjastati 1957. aastal ja millega loodi 1. jaanuarist 1958 Euroopa Majandusühendus. Lepingu algne nimetus oli Euroopa Majandusühenduse asutamisleping, kuid Maastrichti lepinguga kustutati sõna "majandus-" ning muudetud redaktsioonis on seega lepingu nimi "Euroopa Ühenduse asutamisleping". Lepingu sõlmisid Prantsusmaa, Lääne-Saksamaa, Itaalia, Belgia, Holland ja Luksemburg. Rooma leping Eestikeelne mitteametlik tõlge. Rooma leping Ingliskeelne tekst.
Londoni sügavus

Ülijuhtides kirjeldab Londoni sügavus kaugust, kuhu Meissneri efekti tagajärjel ülijuhist välja tõrjutud magnetväli veel ulatub. Londoni sügavust tähistatakse tavaliselt λ või λL. Londoni sügavuse suurus on e-1 korda magnetvälja tugevus ülijuhi pinnal. Tavaliselt on λL suuruseks 50 kuni 500 nm. Londoni sügavuse suurus tuleneb Ampère'i jõust ja Londoni võrrandist. Arvestades ülijuhtivat poolruumi, näiteks ülijuhtivust, kus x>0 ja nõrka välist magnetvälja B0 , mis on rakendatud mööda tühja ruumi z-telge x<0, siis ülijuhi sees olev magnetväli tuleneb järgnevast võrrandist: B ( x ) = B 0 e x p ( − x λ L ) {\displaystyle B(x)=B_{0}exp{\biggl (}-{\frac {x}{\lambda _{L}}}{\biggr )}} kus λL tähistab kaugust, üle mille muutub magnetväli e - korda nõrgemaks. Sellisel meetodil leitud λL on λ L = m μ 0 n q 2 {\displaystyle \lambda _{L}={\sqrt {\frac {m}{\mu _{0}nq^{2}}}}} kus m võrdub vabade laengu kandjate massiga, n loendatavate osakeste tihedusega ja q laenguga.
Nikolaus II (Werle)

Nikolaus II (enne 1275 – 18. veebruar 1316) oli Werle-Parchimi isand 1283. aastast kuni oma surmani ja Werle isand 1292. aastast. Tema onu Heinrich I tapeti 1291. aastal oma poegade Heinrich II ja Nikolause poolt, sest ta oli uuesti abiellunud ja nad arvasid, et see ohustab nende pärandit. Pärast pikaleveninud sõda võitis Nikolaus II oma nõbusid, kes olid moodustanud liidu Mecklenburgi isanda Heinrich II ja Brandenburgi kuurvürsti Albrecht Achillesega. See võimaldas tal Werle-Parchimi ja Werle-Güstrowi taasühendada. 1311. aastal reisis ta Montpellier'sse Lõuna-Prantsusmaal, kus ta lootis kuulsas meditsiinikoolis leepra vastu ravi saada. Teda ei ravitud terveks, kuid haiguse kulg aeglustus. Ta lahkus valitsusest ja elas oma ülejäänud elu Pustowis Güstrowi lähedal. Nikolaus II suri 1316. aastal. Pärast tema surma jaotati Werle taas, Johann III sai Werle-Goldbergi ja Johann II sai Werle-Güstrowi. Nikolaus abiellus esmalt 1292. aastal Taani kuninga Erik V tütre Richizaga. Nad said kaks last: Johann III, Werle-Goldbergi isand Sophia (suri 6. detsembril 1339) Tema teine naine oli Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Otto II tütar Mathilde. See abielu jäi lastetuks.