laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ernst Chain

Ernst Boris Chain (19. juuni 1906 – 12. august 1979) oli saksa päritolu briti biokeemik. Chain õppis keemiat Friedrich Wilhelmi Ülikoolis, mille lõpetas 1930. aastal. Pärast natside võimuletulekut, mõistis ta, et juudina pole tal Saksamaal turvaline ja emigreerus Inglismaale. Tal õnnestus saada tööle Imperial College Londonisse ja mõni kuu hiljem Cambridge'i Ülikooli. Cambridge'is uuris ta sir Frederick Gowland Hopkinsi juhitud uurimisrühmas fosfolipiide. 1939. aastal uuris ta koos Howard Florey'ga looduslikke antibakteriaalseid aineid ning see viis nad Alexander Flemingu ühesa aastat vana uurimistööni, milles ta oli kirjeldanud penitsilliini. 1945. aastal said Fleming, Florey ja Chain penitsilliini avastamise eest Nobeli meditsiiniauhinna. "Ernst B. Chain Biographical". The Nobel Prize. Vaadatud 1. jaanuar 2021. "Ernst B. Chain Facts". The Nobel Prize. Vaadatud 1. jaanuar 2021.
Berglsteiner See

Berglsteiner See on järv Tiroolis Austrias. Järv asub 713 m kõrgusel Breitenbach am Innis süvendis Voldöppbergi (1509 m) lõunanõlval, mis on Brandenbergi Alpide osa.
Howard Florey

Howard Walter Florey (24. september 1898 – 21. veebruar 1968) oli austraalia farmakoloog ja patoloog, kes sai 1945. aastal koos sir Alexander Flemingu ja sir Ernst Chainiga Nobeli meditsiiniauhinna penitsilliini avastamise eest. Kuigi penitsilliin avastamise eest sai kõige rohkem tunnustust Fleming, oli Florey panus väga oluline, sest ta viis 1940. aastal Oxfordis läbi esimese penitsilliini kliinilised katse. Florey ja Chain manustasid penitsilliini Oxfordi politsei konstaablile, kes hakkas paranema, kuid suri hiljem, sest teadlastel ei õnnestunud toota piisavas koguses penitsilliini. Koos Chainiga õnnestus tal penitsilliin hiljem muuta kasutatavaks ravimiks. Florey personaalsed ja koos Flemingu ja Chainiga tehtud avastused on aidanud päästa üle 200 miljoni inimese elu ning teda peetakse Austraalia ajaloo üheks olulisimaks teadlaseks. 1960 – Wilhelm Exneri medal "Sir Howard Florey Facts". The Nobel Prize. Vaadatud 1. jaanuar 2021. "The real story behind penicillin". PBS News Hour. Vaadatud 1. jaanuar 2021.
Pärna (Viru-Nigula)

Pärna on küla Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas. Külas asub Koumardi hiis. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Easdale

Easdale (gaeli keeles Eilean Èisdeal) on saar Šotimaa läänerannikul Lorni lahes, üks Slate'i saartest. Enne 1850. aasta Atlandi orkaanihooaega oli saar šoti kiltkivitööstuse keskus, mis varustas Briti impeeriumi suuremaid linnu Kanadast Uus-Meremaani. Tänapäeval on seitse kivimurdu üle ujutatud ning toonasest elanikkonnast on alles kümnendik. Saarel on parvlaevaühendus Ellenabeichi (gaeli keeles Eilean nam Beathach) külaga Seili saarel (gaeli keeles Saoil). Saari eraldab vaid kitsas kanal.
Lorni laht

Lorni laht (inglise keeles Firth of Lorn, gaeli keeles An Linne Latharnach) on kitsas merelaht Šotimaa lääneranniku ja Mulli saare vahel.
Dubiecko

Dubiecko on linn Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Przemyśli maakonnas, Dubiecko valla halduskeskus. Dubiecko asub Sani jõe vasakul kaldal, Przemyślist umbes 27 km läänes. Dubiecko sai linnaõigused 1407. aastal, kuid kaotas need 1934. aastal. 1. jaanuaril 2021 sai Dubiecko linnaõigused tagasi. Łukasz Solski:Nowe miasto na Podkarpaciu. Od 1 stycznia 2021 Dubiecko zmieni swój status Nowiny24, 21. juuli 2020 Podkarpackie: Dubiecko odzyskuje prawa miejskie. Rzeszów powiększa swoje granice Portal Samorządowy, 31. detsember 2020
Kufsteini kindlus

Kufsteini kindlus (saksa: Festung Kufstein) on peamine maamärk Kufsteini linnas Tirooli liidumaal Austrias. Mõnikord nimetatakse seda valesti Geroldsecki kindluseks. See asub Kufsteinile kuuluval künkal. Kufsteini kindlus on 507 m kõrgusel merepinnast. Kindlust ühendab allpool asuva linnaga funikulöör (Festungsbahn). Kindlust mainitakse esimest korda 1205. aastast pärinevas dokumendis, kus seda nimetatakse Castrum Caofstein. Sel ajal oli see Baieri hertsogi Ludwigi ja Regensburgi piiskopi valdus. 1415. aastal tugevdas seda Baieri hertsog Ludwig VII. Kindluse pärast võitlesid raevukalt Baieri ja Tirool ning sel oli keskne roll relvastatud konfliktis 1336. aastal, kui Moraavia markkrahv Karl pidi loobuma baierlaste jälitamisest, kui kindlus tema tee sulges. 1342. aastal sai Tirooli hertsoginna Margarete "Maultasch" Kufsteini oma abikaasalt Ludwig Brandenburglaselt, keiser Ludwigi pojalt pulmakingiks. See oli esimene kord, kui Kufstein sai Tirooli osaks. Kui Margarete 1363. aastal kogu Tirooli Habsburgist hertsog Rudolph IV-le andis, nõudsid baierlased pulmakingi tagastamist ja tungisid edukalt Kufsteini. 1504. aastal piiras linna ja kindlust keiser Maximilian I ja vallutas need. Maximilian lasi aastatel 1518–1522 ehitada massiivse ümmarguse torni, suurendades oluliselt selle kaitset. Aastatel 1703–1805 oli see Baieri valdus, Austriale tagastati 1814. aastal. Kindlus toimis Austria-Ungaris paljude poliitiliste teisitimõtlejate vanglana. Selle nimi on sügavalt kinnistunud Ungari ajalukku. Kindluses vangistatud silmapaistvate ungarlaste nimekiri sisaldab järgmisi: Ferenc Kazinczy, ungari keele ja kirjanduse eestkõneleja, 1799–1800; krahvinna Blanka Teleki, seltskonnategelane ja koolitaja, 1853–1856; Klára Leövey, õpetaja; Miklós Wesselényi, Ungari aadlik 1785–1789; László Szentjóbi Szabó, luuletaja, 1795; György Gaál, protestantlik jutlustaja 1850–1856; Sándor Rózsa, Ungari "Robin Hood", revolutsionäär, 1859–1865; Máté Haubner, evangeelne piiskop Seal peeti kinni ka umbes sadat poolakat, kes arreteeriti pärast 1846. aasta Krakówi ülestõusu. Kindluses on nüüd Kufsteini linnamuuseum. Osa kindlusest kasutatakse ka kontsertideks ja kohtumisteks. Kongid Kufsteini kindluse tornis Loomaluustikud muuseumis Turviste väljapanek muuseumis Suurtükkide väljapanek kindluses Kufsteini kindluse torn Keiser Maximiliani funikulöör
Bernāti looduspark

Bernāti looduspark on kaitseala Lätis Kuramaal Lõuna-Kuramaa piirkonna Nica vallas. Looduspargis asub Läti kõrgeim rannaluide Pūsēni mägi (37 m, suhteline kõrgus 31 meetrit, pikkus 300 meetrit). Kaitseala loodi 2004. aastal, kaitsmaks sealseid mereäärseid biotoope ja haruldasi taime- ning loomaliike. Kaitseala pindala on 794 ha. Üksikobjektidena on kaitse all Pūsēni mägi ja mitmed põlispuud. Kaitse all on neli mändi ümbermõõduga 2,5 meetrit, kaks mändi ümbermõõduga 2,56 meetrit, 2,52 meetrit, 2,53 meetrit ja 2,51 meetrit, männid ümbermõõduga 2,86 meetrit, 2,6 meetrit, 2,61 meetrit, 2,64 meetrit, 2,65 meetrit, 2,67 meetrit, 2,7 meetrit, 2,73 meetrit, 2,74 meetrit, 2,75 meetrit, 2,82 meetrit, 2,92 meetrit, 3,22 meetrit, 3,4 meetrit ja 2,78 meetrit. Valdava osa kaitsealast moodustavad vääriselupaigad. Loodusdirektiivi elupaigatüüpidest esinevad seal Atlandi ookeani ja Läänemere taimestunud pankrannad, kujunevad liikuvad rannikuluited, liikuvad rannikuluited (valged luited) rand-luidekaeraga (Ammophila arenaria), rohttaimedega kinnistunud rannikuluited (hallid luited), atlantilise, kontinentaalse ning boreaalse piirkonna metsastunud luited, luidetevahelised niisked nõod, läänetaiga, Fennoskandia soostunud- ja soo-lehtmetsad ning siirdesoo- ja rabametsad. Kaitstavatest taimeliikidest kasvavad seal harilik porss, Gmelini kilbirohi, meri-koldrohi, rand-seahernes, harilik valvik, roosakas hõberohi, põisrohi Silene borysthenica ja piimjuur Tragopogon heterospermus. Kaitstavatest lindudest elavad seal värbkakk, karvasjalg-kakk, sookurg, punaselg-õgija, väike-kärbsenäpp, musträhn, õõnetuvi, laanepüü, vaenukägu, nõmmekiur, öösorr ja nõmmelõoke. Kaitstavatest selgrootutest elavad seal küttkärbes Laphria gibbosa, hiidhundlane ja siklane Nothorina punctata. Samblikest leidub seal tähnsamblikku Arthonia spadicea. [1] Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS https://www.daba.gov.lv/upload/File/DAPi_apstiprin/DP_Bernati_16_pie4_2_biotopi.pdf[alaline kõdulink] https://www.daba.gov.lv/upload/File/DAPi_apstiprin/DP_Bernati_16_pie4_1_sugas.pdf[alaline kõdulink]  Bernāti looduspark – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Kaitsealast Läti looduskaitseameti kodulehel Kaitseala kaart
Põhjasaared

Põhjasaared (inglise ja šoti keeles Northern Isles, gaeli keeles Na h-Eileanan a Tuath, vanapõhja keeles Norðreyjar) on üldnimetus kahele saarestikule, mis asuvad Šotimaa põhjarannikust kirdes. Paar koosneb Orkney ja Shetlandi saartest.
John Atkinson Grimshaw

John Atkinson Grimshaw (6. september 1836 Leeds – 13. oktoober 1893 Leeds) oli inglise kunstnik, kes on teatud eelkõige oma öiseid linnamaastike kujutavate maalide poolest. Tänapäeval peetakse teda Victoria ajastu üheks tähelepanuväärsemaks ja fantaasiarikkamaks maalijaks, samuti kõigi aegade üheks parimaks ja edukamaks öö- ja linnapildi kujutajaks.
Weißache

Weißache on jõgi Tiroolis Austrias, Inni lisajõgi. Weißache voolab Kaiseri mägede ja Hohe Salve vahelises Sölllandli orus. See algab u. 1600 m kõrgusel Zinsberggrundil Weißachergrabenis ja suubub Kufsteini ringkonnas Endachis Inni. Weißache voolab läbi järgmiste omavalitsuste (allavoolu suunas): Ellmau, Scheffau, Söll, Schwoich, Kufstein. Enne kui Eibergstraße maantee hargneb Schwoichini, jõgi jaguneb ja suurem osa pumbatakse Kufsteiner Waldi künka alla Kufsteinist lõunas katlamajja jahutusveeks, enne kui see voolab loomulikul teel tagasi Inni. Egerbachi (Schwoichi ringkond) ja Endachi (Kufsteini ringkond) vahel voolab ülejäänud osa Weißachest u. 800 m läbi pika süvendi, enne kui see orust väljub ja loodesse Inni poole suundub. See osa suubub Inni u. 2 km pärast katlamaja. 2005. aastal võeti Kufsteinis kallaste kindlustamiseks arvukalt meetmeid. Oja on viimastel aastatel üha sügavamale langenud, mis võib põhjustada selle kallaste varingu.
Kaiserbach

Kaiserbach (ka Sparchenbach) on jõgi Tiroolis Austrias Kaisertali orus Kaiseri mägedes Tiroler Unterlandis. See algab u. 1500 m kõrgusel Stripsenjochi sadula juures ja suubub Kufsteini Untere Sparcheni kvartalis Inni. Kaiserbach oli metsanduse jaoks oluline kuni 20. sajandi alguseni. Langetatud palgid veeti paljudelt Kaisertali külgorgude metsastelt mäekülgedelt jõkke. Kaiserbachi tõkestati mitme ülevoolupaisuga. Lüüsiväravate hilisemal avamisel tekkis tugev vool, mis võimaldas kokkuseotud palke mitmes etapis Kufsteini transportida. Paisud olid tuntud kui Klausen ja palgitransport kui Trift. Tänapäeval on säilinud vaid jõesängis restaureeritud kogumiskoht Haupttrift Klause ja sellega seotud Klaushütte (paisuhütt), mis pakkus varem töötajatele majutust. Kaiserbach moodustab enamiku Kufsteini ja Ebbsi vahelisest vallapiirist.
Kaisertal

Kaisertal (varem Sparchental) on silmatorkav mägiorg Zahmeri ja Wilder Kaiseri mäeahelike vahel Austria Kaiseri mägedes Tiroolis. Kuristikus (Sparchenklamm) oru põhjas voolab oja Kaiserbach (Sparchenbach), mis suubub Kufsteinist põhjas Inni. Seal asuvad mitmed looduskaunid isoleeritud talud (näiteks Pfandlhof ja Veitenhof). Populaarne kalendripilt on Püha Antoniuse kabel (Antoniuskapelle) Kaisertali jalgteel oru keskosas. Kaisertal asub Kaiseri mägede looduskaitsealal (loodud 1963. aastal) ja 1. juunini 2008 pääses sinna ainult jalgsi. Kõige sagedamini kasutatav lähenemismarsruut kulgeb Eichelwangist (Ebbs) u. 280 sammu Kaiseraufstiegil orgu. Kaisertal oli viimane asustatud org Austrias ilma maanteeühenduseta. Kaisertali põllumeeste autod ja mootorrattad lennutati sisse kas kopteriga või veeti tükkidena üle Kaiseraufstiegi. Aastaid arutati Kaisertalile juurdepääsu parandamise üle. Ettepanekute hulka kuulus kaldtõstuk (Schrägaufzug) või olemasoleva köistee (Materialseilbahn) täiustatud vorm Kufsteinist. Esimene labidalõige tee ehitamiseks Ebbsist läbi u. 800 m pika tunneli Kaisertali toimus 19. mail 2006. Looduskaitse huvides pidid seda teed kasutama ainult elanikud, ettevõtted ja alarmsõidukid (turvatud tõkete ja võtmetega). Tee ehitamises leppisid Ebbsi küla ja Kufsteini linn (Kaisertali suurim maaomanik) kokku alles pärast aastaid kestnud läbirääkimisi. Pikka aega oli Kufstein looduskaitselistel põhjustel tee vastu Kaisertalis ja oli pakkunud sealsete elanike jaoks olemasoleva köisraudtee uuendamist, et sinna saaks sõidukeid transportida. Ebbsi küla lükkas selle tagasi. 10. märtsil 2007 tungis tunnel Kaisertali. Tunneli ja tee arendus viidi lõpule 2007. aasta sügisel; siis alustati orus kanalisatsiooniga. 31. mail 2008 avati tunnel ametlikult liiklusele. Tischofi koobas Klaushütte ja Haupttrift-Klause (vaata ka: Kaiserbach)
Pfrillsee

Pfrillsee on järv Tiroolis Austrias.
Pada (Viru-Nigula)

Pada küla asub Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Padajõe ääres. Küla on esmamainitud Taani hindamisraamatus 1241. Jõeorus on Padaoru maastikukaitseala, Padaoru paisjärv ja kaks linnamäge (Pada linnamäed). Külas kasvab Padaoru mänd. Pada asulakoht Pada kivikalme Pada linnus Pada II linnus Pada mõis Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Längsee (Tirool)

Längsee on järv Tiroolis Austrias. Egelsee (Tirool) Hechtsee
Egelsee (Tirool)

Egelsee on järv Tiroolis Austrias.
Maistaller Lacke

Maistaller Lacke on järv Tiroolis Austrias.
Weißseespitze

Weißseespitze on mägi Ötztali Alpides Weisskammi rühmas Austria ja Itaalia piiril. Selle kõrgus on 3526 m merepinnast.
Sanna (Inn)

Sanna on jõgi Tirooli piirkonnas Austrias, see on Inni lisajõgi. Sanna kujuneb Tobadilli lähedal, kus ühinevad Rosanna ja Trisanna jõed. Väikese Landecki linna juures suubub Sanna Inni. Jõgi on 7,1 km pikk. Selle valgla on 727 km². Jõe ääres asuvad Piansi ja Grinsi küla. Kärestikulisel jõel harrastatakse süstasõitu, 1996. aastal toimusid seal maailmameistrivõistlused. Tirool Inn Rosanna Trisanna "Der Pegel Landeck/Sanna" (PDF). Land Tirol. Vaadatud 02.04.2021.
Hermann Muller

Hermann Joseph Muller (21. detsember 1890 – 5. aprill 1967) oli Ameerika Ühendriikide geneetik. Muller õppis Columbia Ülikoolis bioloogiat ja lõpetas selle 1910. aastal. 1914. aastal asus ta tööle hiljuti asutatud William Rice'i Instituudis (tänapäeva Rice'i ülikool). Aastatel 1920–1932 töötas Texase Ülikoolis. 1932. aastal kolis ta Berliini ja seejärel töötas Nõukogude Liidus. 1940. aastal naasis ta Ameerika Ühendriikidesse ja töötas Amhersti Kolledžis. Muller osales ka Manhattani projektis, kuid ei teadnud selle eesmärki. 1926. aastal avastas Muller, et radioaktiivsus põhjustab bioloogilistes organismides surmavaid mutatsioone ja hakkas 1928. aastal tegema teavitustööd radioaktiivsuse ohtlikkusest. 1946. aastal sai ta Nobeli meditsiiniauhinna radioaktiivsuse põhjustatud mutatsioonide avastamise eest. Kuna ta sai auhinna aasta pärast tuumarelva kasutamist Hiroshimas ja Nagasakis, tõi see rohkem tähelepanu radiatsiooni ohtlikkusele ja avalikkus hakkas radioaktiivsuse ohte paremini teadvustama. "Hermann J. Muller Facts". The Nobel Prize. Vaadatud 1. jaanuar 2021. "Hermann J. Muller". Encyclopaedia Britannica. Vaadatud 1. jaanuar 2021.
Ojaküla (Viru-Nigula)

Ojaküla on küla Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas. Küla järgi on nime saanud Aseri lademe Aseri kihistu Ojaküla kihistik. Ka asub seal kihistiku stratotüübiks olev Ojaküla paemurd. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Ojaküla kihistik Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis (vaadatud 22.08.2019) "Eesti stratotüüpsed paljandid". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. september 2020. Vaadatud 22. augustil 2019.
Große Schlenkerspitze

Große Schlenkerspitze on mägi Lechtali Alpides Austria Tirooli liidumaal. Kõrgusega 2827 m või teistel andmetel 2831 m on see kõrgeim tipp Lechtali Alpide idaosas. Schlenkerspitze massiiv on üle 2 km pikk peadolomiidist kaljusein. Selle põhjapoolne hari langeb Galtseitejochi sadulale, selle edelapoolne hari ühendab Große Schlenkerspitze ja Kleine Schlenkerspitze (2748 m) ning langeb siis Hintere Dremelschartele. Idapoolne hari ühendab selle Brunnkarspitzega. Kogu Schlenkeri massiiv on habras ja rebenenud, turritavad harjad loendamatute tippudega, kuna kivimikihid on siin vertikaalsed. Große Schlenkerspitzele tõusid esimesena 1882. aastal Galtseitenjochi sadulalt Spiehler ja Friedel; Kleine Schlenkerspitzele tõusid kaguharja pidi 1896. aastal Ampferer ja Hammer.
Semenkõ (Nemõrivi rajoon)

Semenkõ (ukraina keeles Семенки) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Nemõrivi rajoonis. Elanike arv on 338. Pindala on 1,376 km².
Snižna

Snižna (ukraina keeles Сніжна) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pogrebõštše rajoonis. Elanike arv on 593. Pindala on 0,269 km². Историческая информация о селе Снежная
Bilõlivka

Bilõlivka (ukraina keeles Білилівка) on küla Ukrainas Žõtomõri oblastis Ružõni rajoonis. Elanike arv on 2193. Pindala on 6,842 km².
Ojaküla

Ojaküla on mitme Eesti küla nimi: Ojaküla, küla Paide linnas. Ojaküla, küla Hiiumaa vallas. Ojaküla, küla Viru-Nigula vallas. Ojaküla on ka Karjasoo küla nimevariant. Ojaküla on Tagajõe küla ajalooline nimi. Ojaküla oli küla Lihula vallas.
Carl Ferdinand Cori

Carl Ferdinand Cori (5. detsember 1896 – 20. oktoober 1984) oli tšehhi päritolu Ameerika Ühendriikide biokeemik ja farmakoloog. Cori astus 1914. aastal Karli Ülikooli meditsiini õppima. Õpingute ajal tutvus ta Gerty Theresa Radnitziga, kellest sai hiljem tema abikaasa. I maailmasõja ajal mobiliseeriti ta Austria-Ungari maaväkke, kus teenis esialgu suusakorpuses ja hiljem kuni sõja lõpuni sanitaarkorpuses. Pärast sõda naasis Cori ülikooli ja lõpetas ülikooli koos Gertyga. 1928. aastal said Carl Cori ja ta abikaasa Ameerika Ühendriikide kodanikeks. USA-s uurisid nad koos süsivesikute ainevahetust ning kirjeldasid Cori tsükli. 1931. aastast töötas ta Washingtoni Ülikoolis ja sai 1942. aastal biokeemiaprofessoriks. 1947. aastal said Carl ja Gerty Cori koos Bernardo Houssayga glükogenolüüsi uurimise eest Nobeli meditsiiniauhinna. "Carl Cori Biographical". The Nobel Prize. Vaadatud 2. jaanuar 2021. "Carl Cori Facts". The Nobel Prize. Vaadatud 2. jaanuar 2021.
Innar Liiv

Innar Liiv (sündinud 26. märtsil 1982) on eesti informaatik. Ta sai 2004 Tallinna Tehnikaülikoolist magistrikraadi, kaitstes Rein Kuusiku juhendamisel magistritöö "Assotsiatsioonireeglite leidmine kasutades monotoonsete süsteemide teooriat". Ta on töötanud Tallinna Tehnikaülikoolis informaatika aluste õppetoolis 2003–2004 tunnitasulise õppejõuna ja 2004–2005 erakorralise assistendina ning töötab alates 2005. aastast sealsamas assistendina. Ta kaitses 2008. aastal TTÜs doktoriväitekirja "Pattern Discovery Using Seriation and Matrix Reordering: A Unified View, Extensions and an Application to Inventory Management" (Mustrite avastamine kasutades järjestamist ning maatriksi ümberkorrastamist: unifitseeritud vaade, edasiarendused ning rakendus ladude juhtimises). Rahvusvaheline Klassifitseerimise Ühing valis selle töö võitjaks parimate interdistsiplinaarsete väitekirjade seast. Hinnati teaduskirjanduse uurimise sügavust ning uuenduslikkust teooria, metodoloogia ja rakenduste vallas. Tema isa on psühhiaater Anti Liiv, ema inglise filoloog Suliko Liiv ning õde on majandusteadlane Signe Rosenberg. 2017 – sai Eesti Noorte Teaduste Akadeemia asutajaliikmeks Arvuti autosse – Auto PC. – Arvutimaailm, 1998, nr 3, lk 40–41. Kontor Internetti: alternatiiv või saatus? – Arvutimaailm, 2000, nr 1, lk 16–18. Miks on MySQL nii populaarne? – Arvutimaailm, 2003, nr 7, lk 24–25. Veebiprogrammeerimise verstapostid. – Arvutimaailm, 2003, nr 7, 42–43; nr 8, lk 20–21; nr 9, lk 40–41. Veebiprogrammeerimise verstapostid: SQL-i algõpetus MySQL-i näitel. – Arvutimaailm, 2003, nr 10, lk 46–47. Kommentaar Jaagup Kippari artiklile "Java rakenduste programmeerimine". – Arvutimaailm, 2004, nr 5, lk 20–21. Veebiprogrammeerimise verstapostid: telefoniraamat. – Arvutimaailm, 2004, nr 10, lk 44–45. Andmekaevandamine. – A & A, 2005, nr 6, lk 28–43. (Artikli pdf-versioon (arhiiviversioon)) Rein Kuusik, Innar Liiv, Grete Lind. – An Efficient Method for Post Analysis of Patterns. – Proceedings of The IASTED International Conference on Artificial Intelligence and Applications: IASTED International Conference on Artificial Intelligence and Applications, Innsbruck, Austria, 2005, Innsbruck: ACTA Press, 2005, lk 101–105. Mining and Visualizing Power in Social Network Analysis. – Proceedings of The International Conference on Artificial Intelligence (ICAI'05), Las Vegas, Nevada, June 27-30, 2005, CSREA Press, 2005, lk 754–759. R. Aps, L.T. Kell, H. Lassen, I. Liiv. Negotiation framework for Baltic fisheries management: striking the balance of interest. – ICES Journal of Marine Science, 64(4):858-861, 2007. Innar Liiv, Rein Kuusik, Leo Võhandu. Analytical CRM with conformity analysis. – Transactions on Systems and Control, 2(2), pp. 155 - 161, 2007. Innar Liiv Eesti Teadusinfosüsteemis Koduleht (foto, publikatsioonide nimekiri) (inglise keeles) (arhiiviversioon) Sissekanne Arvutimaailma saidil (foto; Arvutimaailmas ilmunud artiklid) Tallinna Tehnikaülikooli doktoritöö võitis rahvusvahelise auhinna
Pervomaiskõi saar

Pervomaiskõi saar (ukraina keeles Острів Первома́йський) on Ukrainale kuuluv saar Dnepri-Bugi limaanis.
Fritz Haber

Fritz Haber (saksa hääldus: ˈhaːbɐ; 9. detsember 1868 – 29. jaanuar 1934) oli saksa keemik, kes sai 1918. aastal Haberi-Boschi protsessi väljatöötamise eest Nobeli keemiaauhinna. Haberi-Boschi protsessi kasutatakse tööstuslikult gaasilisest lämmastikust ja vesinikgaasist ammoniaagi sünteesiks. See protsess on väga oluline, kuna võimaldab tööstuslikku väetiste ja lõhkeainete tootmist. Protsessi abil loodud lämmastikväetiste abil toodetakse toiduaineid, millest toitub tänapäeval pool maailma elanikkonnast. Haber töötas koos Max Borniga välja ka Borni-Haberi tsükli, mis võimaldab hinnata ioonse tahkise võre energiat. Haberit peetakse ka keemiasõja ehk keemiarelvade kasutamise teerajajaks. Haber töötas kloori ja teiste mürgiste gaaside relvadena kasutamise kallal Esimese maailmasõja ajal ning eriti teises Ieperi lahingus. 1929 – Wilhelm Exneri medal Heterogeenne katalüüs Keemiarelv Väetis Nobeli keemiaauhind Lõhkeaine "Fritz Haber – Biographical". Nobelprize.org. "Fritz Haber". NNDB.com. Bowlby, Chris (12. aprill 2011). "Fritz Haber: Jewish chemist whose work led to Zyklon B". BBC News. Smil, Vaclav (2004). Enriching the Earth: Fritz Haber, Carl Bosch, and the Transformation of World Food Production. Cambridge, Massachusetts: MIT Press. Lk 156. ISBN 9780262693134.
Fiorello La Guardia

Fiorello Henry La Guardia (sünninimega Fiorello Enrico La Guardia 11. detsember 1882 New York – 20. september 1947 New York) oli Ameerika Ühendriikide poliitik. Teda tuntakse 99. New Yorgi linnapeana kolmel järjestikusel ametiajal aastatel 1934–1945. Ta oli Uut kurssi toetav vabariiklane. Aastatel 1916–1917 ja 1918–1919 ning taas aastatel 1922–1933 esindas ta East Harlemit saadikuna Ameerika Ühendriikide Kongressis. Äkilisena, energilisena ja karismaatilisena ihkas ta avalikkuse tähelepanu. Sellest hoolimata tunnustatakse teda kui ühte suursugusemat linnapead Ameerika ajaloos. Tema pikkus oli kõigest 1,57 m, mistõttu kutsuti teda vastavalt itaalia sõnale fiorello ("lilleke") ingliskeelse hüüdnimega "the Little Flower". Tema järgi on nimetatud Queensi linnaosas asuv LaGuardia lennujaam, mis teenindab riigisiseseid lende ja erandina lende Kanadasse.
East Harlem

East Harlem, kõnekeeles ka Hispaania-Harlem või El Barrio, on Upper Manhattani naabruskond New Yorgis. Naabruskond piirneb kirdekaares Harlem Riveriga ja kagukaares East Riveriga, edelas Upper East Side'iga (96th Street) ja loodes Fifth Avenuega. Hoolimata nimest, ei loeta naabruskonda üldiselt Harlemi osaks.  East Harlem – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Gronków

Gronków on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas Nowy Targi vallas. Gronków asub Slovakkia piirist umbes 13 km kaugusel, Nowy Targist ligikaudu 6 km kagus. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/011216911092-0457165?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022.