laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ömürbek Tekebajev

Ömürbek Tekebajev (Өмүрбек Текебаев, sündinud 22. detsembril 1958) on Kõrgõzstani poliitik, kes oli aastatel 2005–2006 parlamendi esimees ja aastal 2010 ajutise valitsuse asejuht. Ta on sotsialistliku partei Ata-Meken (Isamaa) juht. Tekebajev on lõpetanud Kirgiisi Riikliku Ülikooli füüsikateaduskonna füüsikaõpetajana (1981) ja õigusteaduskonna (1994). Kuni 1991. aastani töötas ta füüsikaõpetaja ja metoodikuna, seejärel kohalikus omavalitsuses. 1990. aastal valiti ta Kirgiisi NSV Ülemnõukogu saadikuks, 1991. aastal Nõukogude Liidu Ülemnõukogu Vabariikide Nõukogu liikmeks. Tekebajev oli üks partei Erkin Kõrgõzstan rajajaid 1991. aastal. Partei aga lõhenes ning Tekebajevi juhitud tiib sai nimeks Ata-Meken. Tekebajev oli Askar Akajevi valitsusajal juhtiv opositsioonitegelane ning kandideeris 1995. ja 2000. aastal presidendiks. 2000. aasta valimistel jäi ta Ata-Mekeni ja Ar-Namõsi toetatud kandidaadina 14%-ga häältest Akajevi järel teiseks. Opositsioon leidis, et valimistulemusi võltsiti. 1995. aastal valiti Tekebajev Ata-Mekeni esindajana parlamendi liikmeks. 2000. aastal valiti ta uuesti parlamenti ja temast sai parlamendi aseesimees. 2005. aastal toimunud parlamendivalimiste järel valiti Tekebajev parlamendi esimeheks. Puhkenud Tulbirevolutsiooni järel ei tunnistanud kukutatud Akajev presidendi kohusetäitjaks tõusnud Kurmanbek Bakijevi volitusi, kuid oli nõus Tekebajeviga läbi rääkima. Läbirääkimised ebaõnnestusid. 27. veebruaril 2006 astus Tekebajev konflikti tõttu president Bakijeviga parlamendi esimehe kohalt tagasi. 2006. aasta septembris vahistati Tekebajev lühikeseks ajaks Varssavis, kuna tema pagasist leiti heroiiniga täidetud matrjoška. Politsei jõudis kiiresti veendumusele, et narkootikumid on pagasisse sokutatud poliitiku süüdlaseks lavastamiseks. Kõrgõzstani parlamendis moodustatud uurimiskomisjon leidis, et tegemist oli provokatsiooniga opositsiooniliidri diskrediteerimiseks ja avaldas veendumust, et intsidendiga on seotud Riiklik Julgeolekuteenistus. Peamiseks kahtlusaluseks oli Julgeolekuteenistuse asejuht, presidendi vend Džanõbek Bakijev, kes süüd eitas, kuid ametist taandus. 7. aprillil 2010 nimetas Bakijevi võimult tõuganud ülestõusu käigus võimu võtnud ajutine valitsus Tekebajevi aseesimeheks. 30. aprillil sai temast ühtlasi põhiseadust välja töötava nõukogu esimees. Ta on abielus. Tal on kaks tütart ja kolm poega. Ömürbeki vend Asõlbek on olnud parlamendi liige, Ata-Mekeni koordinaator ja televisioonifirma September juht. Policy Briefing: Kyrgyzstan on the Edge, International Crisis Group, 9. november 2006. Elulookirjeldus lenta.ru-s Elulookirjeldus centrasia.ru-s
Araabia Ühendemiraadid

Araabia Ühendemiraadid, lühendatult AÜE, on riik Araabia poolsaarel Pärsia lahe ja Araabia mere ääres. Araabia Ühendemiraadid asub Lääne-Aasias. Ta piirneb Omaani ja Pärsia lahega ning asetseb Omaani ja Saudi Araabia vahel. Araabia Ühendemiraatide riigipiir on 867 km pikk ja rannajoon 1318 km. Araabia Ühendemiraatide SKT on Rahvusvahelise Valuutafondi hinnangul 2022. aastal ligi 504 miljardit USD, millega see paigutub maailma riikide seas 32. kohale. Araabia Ühendemiraatide rahaühik on dirhem. Araabia Ühendemiraatide suurimad ekspordiartiklid on toornafta (45%) ja maagaas. Eksporditakse ka kuivatatud kala ja datleid. Tähtsaimad ekspordipartnerid (2009) on Jaapan (17,27%), Lõuna-Korea (10,49%), India (9,96%), Iraan (6,82%) ja Tai (5,11%). Araabia Ühendemiraatide suurimad impordiartiklid on masinad ja veoseadmed, kemikaalid ning toit. Tähtsaimad impordipartnerid (2009) on Hiina (15,03%), India (14,27%), Ameerika Ühendriigid (8,44%), Saksamaa (5,81%) ja Jaapan (4,52%). Araabia Ühendemiraatides elas 2010. aasta seisuga 4 975 593 inimest. 2008. aasta seisuga elas 78% elanikkonnast linnades. 2010. aasta sündimuskordaja oli 15,98 promilli ja suremuskordaja 2,08 promilli. Keskmine eluiga oli 76,32 aastat, meestel 73,75 ja naistel 79,01 aastat. 2018. aastal oli riigi elanikest Araabia Ühendemiraatide kodanikke 11,48% ja välismaalasi 88,52%. Välismaalastest on kõige rohkem India (27,49%), Pakistani (12,69%), Bangladeshi 7,40%, Filipiinide 5,56%, Iraani 4,76% ja Egiptuse kodanikke 4,23%. Araabia Ühendemiraatide pealinn on Abu Dhabi ja suurim linn on Dubai. Araabia Ühendemiraatide ametlik usund on islam. 2005. aasta andmete järgi moodustasid 76% rahvastikust moslemid, 9% kristlased ja 15% muud (peamiselt budistid ja hindud). Araabia Ühendemiraadid jagunevad seitsmeks emiraadiks: Abu Dhabi emiraat ‘Ajmāni emiraat Dubai emiraat Al-Fujayrah' emiraat Ra's al-Khaymah' emiraat Ash-Shāriqah' emiraat Umm al-Qaywayni emiraat Araabia Ühendemiraatide lennukompaniide loend Araabia Ühendemiraatide jalgpallikoondis Eesti-Araabia Ühendemiraatide suhted Piraadirannik viisanõuded Araabia Ühendemiraatide kodanikele Maailmapanga andmebaas, vaadatud 29.08.2021. Maailmapanga andmebaas, vaadatud 21.10.2018. Maailmapanga andmebaas, vaadatud 27.05.2019. The World Factbook. CIA, vaadatud 24.01.2011. World Economic Outlook IMF United Arab Emirates population statistics (2020) Global Media Insight state.gov vaadatud 24.01.11 Lara Dunston ja Sarah Monaghan. Dubai ja Abu Dhabi. (Silmaringi reisijuht). Inglise keelest tõlkinud Margus Elings, toimetaja Helen Kõrgesaar. [Tallinn]: Koolibri, c2009. ISBN 9789985024645  Araabia Ühendemiraadid – kasutusnäited, päritolu, sünonüümid ja tõlked Vikisõnastikus
Esimene Kuriili väin

Esimene Kuriili väin ehk Kuriili väin (vene keeles Первый Курильский пролив, jaapani keel€s 占守海峡) on väin, mis eraldab Kuriile (Šumšu saart) Kamtšatka poolsaarest (Lopatka neemest) ja ühendab kõige põhjapoolsema väinana Ohhoota merd Vaikse ookeani põhiosaga. Väina geograafilised koordinaadid on 50° 51′ N, 156° 34′ E. Väina pikkus on umbes 15 km, minimaalne laius 12 km. Rand on järsk. Saarest algavad liivaseljakud vähendavad väina laiust 12,4 kilomeetrilt 6,5 kilomeetrini. Väina keskmine sügavus on 25–40 m, keskosas liivaseljakute tõttu ainult 5,5 m . Väinast läände jääb Atlassovi saar, millel asub 2339 m kõrgune vulkaan Alaid. Väinas on Odinetsi kalju (kekur), Vostotšnõi kari, Lopatka kari ja Kurbatovskaja leede. Väina põhjaosas Lopatka kari ja Kamtšatka vahel on Kamtšatka väin. Väina suubuvad Koškini jõgi, Ozernaja jõgi ja Bolotinka jõgi. Lõunarannikul on palju veealuseid ja -pealseid kive. Tõusu keskmine kõrgus väina ääres on 1,0 m. Aastatel 1875–1945 kulges mööda väina Venemaa, hiljem Nõukogude Liidu piir Jaapaniga. Väina nimi tuleb sellest, et ta on põhja poolt lugedes esimene väin Suur-Kuriilides. Šumšu saarel on väina ääres Kurbatovo asula, Kamtšatka poolsaarel Semjonovka küla. Piki väina kulgeb Sahhalini oblasti ja Kamtšatka krai piir. Kuriili väinad Suur maailma atlas, lk. 85 Topograafiline kaart kurilstour.ru
Uusvokalism

Uusvokalism (inglise keeles new vocalism) on muusikas 1950. aastatel tekkinud suundumus, mille all mõisteti inimhääle kasutamise uudset esteetikat ja vokaaltehnikaid. Uusvokalismi on algselt seostatud põhiliselt Luciano Berio avangardistliku vokaalmuusikaga, kuid uusvokalistlikuks võib pidada ka näiteks George Crumbi, Karlheinz Stockhauseni, Milton Babbitti ja Peter Maxwell Daviesi muusikat. Uusvokalismi eesmärgiks ei olnud tingimata hääle esteetiline ilu. Pigem väärtustati inimhäält kogu tema kummalisuses ja võimes kõlada “teisiti”. Uusvokalismi võib pidada reaktsiooniks lihtsameelsele tavapärasele "ilusale" laulmisele. Kuna heliloojaid huvitas inimhinge erinevate, ka keerukate ja "tumedate" tahkude kajastamine muusikas, siis leiti selleks uudseid kõlasid, mida traditsiooniliselt oli peetud ebasobivateks, ebapuhasteks või lihtsalt ebameeldivateks. Selline mõtlemine rajas teed uuele vokaaltehnikale ning muutis arusaama inimhäälest kui sellisest. Uusvokalismi võib käsitleda tihedas seoses uuskomplekssusega ja vastandina bel canto traditsioonidele. Uusvokalismil on tihe seos ka laiema muusikainstrumentide virtuoosse käsitlemise suundumusega, milles kombati muusika esitajate tehnilise võimekuse piire ja arendati asjana iseeneses formaalset komplekssust. Uusvokalistlik muusika võib lisaks tavapärasele laulmisele sisaldada häälepaelte kasutamise eriefekte (chordal effects), kuuldavat sisse-väljahingamist (articulated breathing), laulmist ülemtoonidel ja kõnelaulu erinevaid variatsioone. Tihti oli eesmärgiks moonutatud hääl (tortured voice), ekstaatiline hääl (ecstatic voice), kunstlik hääl (artful voice), murtud hääl (broken voice) ja isegi “hääletu” hääl (voiceless voice). Uusvokaalset muusikat kirjutavad heliloojad töötasid tihti koos lauljatega. Teada on näiteks Luciano Berio loominguline koostöö oma abikaasa, ameerika metsosoprani Cathy Berberianiga. Peter Maxwell Daviesi "Kaheksa hullu kuninga laulu" ("Eight Songs for a Mad King") 1969. aastast valmisid koostöös inglise baritoni Roy Hartiga, kelle ideaaliks oli n-ö kaheksa oktavi laul. Uusvokalistlikest tehnikatest ja inimhääle potentsiaalsetest võimalustest on oma raamatus “The 21st-century Voice. Contemporary and Traditional Extra-Normal Voice” (2005) kirjutanud ameerika helilooja ja muusikateadlane Michael Edward Edgerton.
Anacletus I

Anacletus (ka Anencletus, Cletus kreeka keeles Ανάκλητος "Anakletos") oli kolmas paavst pärast Peetrust ja Linust, kuid varasem Rooma piiskoppide nimistu, mis lähtus Linusest, pidas teda teiseks paavstiks. Anacletusega on paavstide varasemates loendites tingitud segadus, kuna osad loendid mainivad kahte isikut: Anacletust ja Cletust. Alates varauusajast on kirikuloolaste seas valitsev arvamus, et tegu on sama isikuga. Hegesippus ja Epiphanios mainivad oma Rooma piiskoppide loendites vaid Cletust. Eusebios, Ireneus, Augustinus ja Optatus mainivad aga Anacletust. "Liberiuse kataloog" ja "Liber Pontificalis" on seisukohal, et Anacletus ja Cletus on erinevad isikud ja seega erinevad paavstid. Samuti oli varasemates paavstide loendites segadus Anacletuse asukohaga loendis. Nii pidasid "Liberiuse kataloog", Augustinus ja Optatus teda Clemens I järglaseks. 1602 ilmunud "Liber Pontificalise" esimene trükitud versioon mainib esmalt Cletust, siis Clemens I, kelle järel sai ametisse Anacletus. "Liber Pontificalise" järgi oli Cletus pärit Roomast ja ta oli Emiliano poeg. Anacletus oli aga kreeklane, kes pärines Ateenast ja oli Antiochose poeg. Tuginedes praegu käibivale nimekujule (Anencletus – kreeka keeles 'patuta, süüta'), peavad kirikuloolased teda kreeklaseks ja sel juhul on ta esimene kreeklasest paavst. Nimekuju alusel arvavad kirikuloolased, et tegu oli orjaga või endise orjaga, kuna Rooma riigis kandsid sellist nime tavaliselt orjad. Mõneti seostatakse teda apostel Pauluse kirjas Tiitusele mainitud piiskopi prototüübiga. Tekst kõlab eesti keeles nii (Tt 1:7): "Sest ülevaataja peab Jumala majapidajana olema laitmatu..." Erinevad allikad annavad tema ametiaja daatumite kohta erinevaid hinnanguid. "Liber Pontificalise" järgi oli Cletus ametis 12 aastat 1 kuu ja 11 päeva, saades ametisse 81. aastal. Sama allika alusel oli Clemens I järel 103. aastal ametisse saanud Anacletus ametis 9 aastat 2 kuud ja 10 päeva. Kuna kirikuloolase Eusebiose järgi suri Anacletus keiser Domitianuse 12 valitsemisaastal (seega kas 92 või 93), siis Vatikani Annuario Pontificio väidab tema valitsemisaastateks 80–92. Arvatavasti suri ta märtrisurma. Anacletuse säilmeid hoitakse Püha Linuse kirikus. Traditsiooni järgi ristiti Anacletus Peetruse poolt. "Liber Pontificalise" järgi ordineeris Cletus Roomas 35 presbüterit ja Anacletus 5 presbüterit, 3 diakonit ja 6 piiskoppi. Ta püstitas Peetruse haua kohale mälestusmonumendi. Ta sätestas liturgilise rõivastuse kasutamist ja piiskoppide ordineerimise reeglid. Anacletust austatakse katoliku kirikus ja õigeusu kirikus märtri ja pühakuna, tema mälestuspäev on 26. aprill (kehtestatud paavst Paulus VI ametisoleku ajal). Kirjanik Mika Waltari 1964 ilmunud romaanis "Inimkonna vaenlased" ilmub ta kõrvaltegelasena. J. N. D. Kelly The Oxford Dictionary of Popes. 1996. Liber Pontificalis. Artikkel Anacletusest. (inglise keeles)
Vasakpoolsete Sotsialistide-Revolutsionääride (internatsionalistide) Partei

Vasakpoolsete Sotsialistide-Revolutsionääride (internatsionalistide) Partei (vene keeles Партия левых социалистов-революционеров (интернационалистов)) oli 1918. aastal Sotsialistide-Revolutsionääride Parteist eraldunud VSDT(b)P (bolševike) poliitikat toetanud poliitiline partei, mis kuulus kuni 1918. aasta suveni Nõukogude Venemaa valitsusse ja võimuorganitesse. Maria Spiridonova Vaapo Vaher, Feminist on mõrvar, KesKus, 8/2007
Grand Theft Auto: The Ballad of Gay Tony

"Grand Theft Auto: The Ballad of Gay Tony" on videomängu "Grand Theft Auto IV" kahest osast teine väljalase platvormidele Xbox 360, PlayStation 3 ja PC. Mängu töötas välja Rockstar North. See avaldati 29. oktoobril 2009 Xbox 360 jaoks ning 13. aprillil 2010 PlayStation 3 ja Microsoft Windowsi platvormi jaoks. Tegemist on neljanda "Grand Theft Auto" saaga lisapaketiga, mis on ühtlasi neljateistkümnes väljalase. "The Ballad of Gay Tony" jälgib uue peategelase saavutusi. Luis Fernando Lopez on värske dominikaani narkoäri liige ja ühtlasi Anthony "Gay Tony" Prince'i ihukaitsja. Viimane on Liberty City suurimate ööklubide omanik. Rockstar Games väidab, et see mänguosa toob Liberty City ellu relvade, hiilguse ja kuritegevuse üledoosi. Mängija elu teevad keerulisemaks ka konkureerivad sõbrad ja perekonnaliikmed. Maailmas, kus igaühel on oma hind, saadab teda inimeste usaldamises ebakindlus. Ühele plaadile kokku pandud lisad kannavad pealkirja "Grand Theft Auto: Episodes From Liberty City", mis ei vaja originaalvideomängu "Grand Theft Auto IV" olemasolu. Kuna plaat anti välja teise osa ilmumise aegu, siis sisaldab see mõlemat: nii osa "Grand Theft Auto IV: The Lost and Damned" kui ka osa "The Ballad of Gay Tony". "The Ballad of Gay Tony" võimaldab uuesti mängida varem läbitud missioone, sisaldades ligilähedast punktisüsteemi, nagu see on kasutusel olnud videomängu "Hitman" saagas või videomängus "Manhunt". Ka GTA seeriates on seda varem kasutatud, nimelt videomängus "Grand Theft Auto: Chinatown Wars". Lisa on ka saanud mängu varustus, uued relvad on näiteks FN P90, M249 SAW automaatrelv, Atchisson Assault Shotgun, AMC Automagi püstol, samuti ka sticky bombs. Autodest on mängu lisatud kiireid sportautosid ja sedaane. Proovida saab uusi õhusõidukeid, näiteks väikest ründehelikopterit Buzzard, suure kandevõimega helikopterit Skylift ja süstikhelikopterit Swift. Lisaks on tagasi videomängust "Grand Theft Auto: San Andreas" tuntuks saanud langevari, võimaldades mängijatel osaleda langevarjuhüpetes. Kaardil saab kõrgust mõõta altimeetriga. Mäng tutvustab ka uuendatud sõidukaugust. Mängijad saavad külastada kahte Tony ööklubi ning osaleda sealsetes joomise ja tantsimise minimängudes, samuti olla klubi turvatöötaja. Kaasa saab lüüa kaklusturniiridel. Aga kes sellistes asjades ise osaleda ei soovi, saab võitjat ennustades teha panuseid, jäädes ise vaatleja rolli. Interneti-põhises mitmikmänguosas on uuendatud vabamängu tüüpi, tapmismatši, meeskonnapõhist tapmismatši ja võidusõitu ning lisatud langevarjuhüpped.
Omusati ringkond

Omusati ringkond on Namiibia 1. järgu haldusüksus (ringkond). Piirneb põhjas Angolaga. Ringkond jaguneb 12 valimisringkonnaks. Halduskeskus ja suurim linn on Uutapi. Omusati ringkonnavalitsus
Ohangwena ringkond

Ohangwena ringkond on Namiibia 1. järgu haldusüksus (ringkond). Ta piirneb põhjas Angolaga. Ringkond jaguneb 11 valimisringkonnaks. Halduskeskus on Eenhana.
Kalevi Marjamaa

Martti Kalevi Marjamaa (sündinud 29. jaanuaril 1953 Nivalas) on Soome endine poksija. Marjamaa oli kokku seitsmekordne Soome meister – 1972. aastal kergekaalus (kuni 60 kg), aastatel 1973–1974 I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg), 1976. aastal II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) ning aastatel 1977 ja 1979–1980 I keskkaalus (kuni 71 kg). Ta sai I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1975. aasta Soome meistrivõistlustel 2. koha. Marjamaa osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Marjamaa osales I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1. maailmameistrivõistlustel (Havanna, 1974), kuid kaotas 2. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Ayub Kalulele (Uganda) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Marjamaa võitis II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 21. Euroopa meistrivõistlustel (Katowice, 1975) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Ta sai I keskkaalus (kuni 71 kg) 22. Euroopa meistrivõistlustel (Halle, 1977) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Markus Intlekoferile (Lääne-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. "Soome meistrivõistlused poksis 1951-1999. Tulemused soome keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. november 2014. Vaadatud 17. juulil 2012. 21. suveolümpiamängude poksivõistlus. Montréal 1976. Tulemused inglise keeles 22. suveolümpiamängude poksivõistlus. Moskva 1980. Tulemused inglise keeles 1. maailmameistrivõistlused poksis. Havanna 1974. Tulemused inglise keeles 21. Euroopa meistrivõistlused poksis. Katowice 1975. Tulemused inglise keeles 22. Euroopa meistrivõistlused poksis. Halle 1977. Tulemused inglise keeles Kalevi Marjamaa veebisaidil Olympedia (inglise)
Para

Para (ka Para '89) oli Eesti kunstirühmitus Para ringkond on ringkond Surinames Para on linn Lääne-Bengali osariigis Indias Para jõgi, jõgi Venemaal, Oka lisajõgi Para on Serbia rahaühik; 100 para = 1 Serbia dinaar Pará
Belém

Belém ehk Belém do Pará on linn Brasiilias, Pará osariigi keskus. Asub Amazonase suudmeala lähedal Pará jõe ääres 100 km kaugusel Atlandi ookeani rannikust. Belém rajati 1616. aastal esimese eurooplaste asundusena ja jõesadamana Amazonase piirkonnas. 1775 läks Brasiilia koosseisu. Linn on saanud nime Jeesuse Kristuse sünnilinna Petlemma (portugali Belém) järgi. Linnas asub Val de Cãesi rahvusvaheline lennujaam. Belém on tuntud hüüdnimega Cidade das mangueiras ('mangopuude linn'). https://www.ibge.gov.br/estatisticas/sociais/populacao/22827-censo-demografico-2022.html?edicao=37225, vaadatud 24.10.2023.  Belém – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis http://www.belem.pa.gov.br/
Markusepäev

Markusepäev on 25. aprillil ning see on püha Markuse mälestuspäev. Eestis kutsuti markusepäeva ka äkksurmapäevaks. Usuti, et kui sellel päeval künda või muud põllutööd teha, siis surevad ootamatult loomad.
Tagasitõmme

Tagasitõmme on nähtus tulekahju korral, kui põleva ruumi ukse avamisel tekitab juurdetulev õhukogus tugeva plahvatuse. Sissetulvav õhk seguneb suitsuga, mis sisaldab suurel hulgal mittetäieliku põlemise ja termooksüdatiivse lagunemise põlemisvõimelisi saadusi, ning tekitab plahvatusohtliku kõrgetemperatuurilise gaasisegu.
Kyzikos

Kyzikos (ladina Cyzicus) oli Vana-Kreeka linn Propontise (Marmara mere) lõunarannikul Müüsia maakonnas. Ta paiknes alles 1. sajandil pKr maismaa osaks saanud Arktonnesosel (Kapıdağ). Linna rajas tõenäoliselt üsna 7. sajandi alguses eKr Mileetos. Kyzikos jagas oma emalinna ja teiste Väike-Aasia kreeka linnade saatust. Umbes 364 eKr vabastas ateenlane Timotheos Kyzikose pärslaste piiramisest. Sellest ajast alates oli see hästi kindlustatud ja rikas linn sõltumatu, kui mitte arvestada lühemaajalist Süüria ülemvõimu 3. sajandil eKr. Tänuks vapra vastupanu eest Pontose Mithridatesele (74/73 eKr) sai Kyzikos Roomalt kõik vaba linna õigused. Aastal 20 eKr võttis keiser Augustus need ajutiselt ära ning 40. aastal pKr tegi Tiberius seda lõplikult. Siiski jäi Kyzikos õitsvaks kaubalinnaks kuni laastava maavärinani keiser Justinianus I ajal 543.
Jutta Zilliacus

Jutta Armelle Zilliacus (neiupõlvenimega Kingo; sündinud 25. juulil 1925 Helsingis) on eesti päritolu Soome poliitik, ajakirjanik ja kirjanik, kes kirjutab rootsi keeles. Ta kuulub Soome Rootsi Rahvaparteisse ning oli Eduskunna liige aastatel 1975–1986. Aastatel 1968–1984 kuulus ta Helsingi linnanõukokku. Tema eestlastest vanemad, klaverihäälestaja Johann Kingo ja koduperenaine Jenny Pihlak, kolisid Soome Peterburist. Isa oli 1890. aastatel tsaariarmees trompetimängija ja pärast sõjaväeteenistust avas Peterburis klaveritarvete poe. Ema töötas Peterburis suurvürstinna õukonnas. Isa ja ema tutvusid alles Helsingis. Jutta elas Kaivopuistos samas majas, kus praegu asub Eesti saatkond. Esimesed 10 eluaastat oli ta Eesti kodanik. Ta õppis Helsingi Saksa Koolis aastatel 1933–1944. Suviti elas perekond Haapsalus. 1940. aastate lõpus oli ta ajutiselt Carl Gustaf Emil Mannerheimi sekretär. Ta on näidelnud filmides varjunime Jutta Armela all. Ta oli abielus soomerootslase Benedict Zilliacusega (1921–2013), kes oli samuti ajakirjanik ja kirjanik, samuti stsenarist ja tõlkija. Neil on üks poeg. Zilliacus on olnud ahelsuitsetaja. Jutta Zilliacus elab Helsingis Munkkiniemis. 1995 Estonia Seltsi auliige 2002 Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk "Rökringar" (1970) "Innan du vet ordet av" (1975) "En bit av Det stora äpplet" (1978) "Vägskäl" (1986) "Annorlunda barndom" (1986) "Vändpunkt" (1987) "Gå över gränser" (1991) "Balansgång" (1994) "Ajatuksia verannalla" (1997) "Underbart är kort" (1997) "I väntan av buss nummer 16" (2002) Jutta Zilliacus muistelee lämmöllä edesmennyttä puolisoaan, Eeva, 12/2021 https://estoniaselts.ee/estonia-selts/ Tutvustus Eduskunna lehel (soome keeles)
Püha Jüri

"Georgi" suunab siia. Eesnime kohta kohta vaata artiklit Georgi (eesnimi). Püha Jüri (Georgios; ka Georgius ja Georgi Võidukandja; hukati 303) oli Kapadookiast pärit ohvitser ja kristlik märter. Ta on sõjameeste, rüütlite ning talupoegade kaitsepühak. Veel on tema kaitse all talusulased, püttsepad, turvisevalmistajad ja sadulsepad. Püha Jüri kutsutakse appi maohammustuste, süüfilise, katku ja leepra puhul. Georgios hukati, sest ta oli söandanud halvustada Olümpose jumalaid. Eestis on pühale Jürile pühitsetud kirikud Jüris (Jüri kirik), Laiusel (Laiuse Püha Jüri kirik), Värskas (Värska Püha Georgiuse kirik), Tartus (Tartu Püha Jüri kirik), samuti oli Tallinnas Püha Jüri ordu, Toomkirikus ja Nigulistes Püha Jüri kabelid. Alates 23. aprillist 2001 on Pärnumaal Toril EELK Tori Püha Jüri kogudus ja Eesti Sõjameeste Mälestuskirik. Püha Jüri kaitseb ka Võru linna ja ta nime kannab Võru peatänav (tsaariajal Georgi tänav, Nõukogude okupatsiooni ajal Lenini tänav). Lisaks Võru linnale kaitseb püha Jüri Gruusia riiki, Inglismaad ja Moskva linna. Püha Jüri päev ehk jüripäev on 23. aprillil. Püha Jüri sümbol on Püha Jüri rist, punane rist valgel taustal. Püha Jüriga seostatakse tihti legendi, mille süžee langeb kokku imemuinasjututüübiga "Lohetapja". Lohe mürgitas oma hingeõhuga kõik, kes talle lähenesid. Kapadookia sõdur Georg oli teel läbi Silene Liibüas ning nägi lohe terrorit kogukonnas. Esialgu nõudis lohe oma suure isu rahuldamiseks kaht lammast, hiljem aga juba inimliha. Lohe ohvreid valiti liisuga ning kui Georg linna jõudis, oli kuningatütre kord. Mõrsjarüüs printsess oli linna taga kalju külge aheldatud ja ootas oma saatust. Georg haaras oda ja astus koletisele vastu. Ta taltsutas lohe ja tõi selle printsessi vöö otsas linna, lubades eluka tappa, kui linnarahvas ristiusu vastu võtab. Seda 15 000 linlast kähku tegidki ning ainsa tasuna enesele palus Georg kuningat kirikuid ülal pidada, preestreid austada ja vaeseid aidata. Püha Jüri ikoon Kihnu kirikus Albrecht Altdorfer. "Metsamaastik püha Jüri ja lohe võitlusega" (1510) Suurbritannia värbamisplakat esimesse maailmasõtta Püha Jüri skulptuur Zagrebis Fresko Bulgaarias Olivier Pichat' maal pühast Jürist