laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hudsoni maakond

Hudsoni maakond (Hudson County) on maakond USA-s New Jersey osariigis. Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Jersey City. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 724 854. Aastal 2010 oli elanikke 634 266. Perioodil 2010–2020 oli see kiiremini kasvav maakond osariigis (kasv 14,3%). See on pindalalt osariigi väiksem, kuid kõige tihedamalt asustatud maakond. Maakonna idapiiril on maakonnale nime andnud Hudsoni jõgi. Selle vastaskaldal asub New York. Bayonne (2020. aasta seisuga 71 686 elanikku) Guttenberg (12 185 elanikku) Harrison (19 450 elanikku) Hoboken (60 419 elanikku) Jersey City (halduskeskus; 292 449 elanikku) Kearny (42 263 elanikku) Secaucus (22 239 elanikku) Union City (68 589 elanikku) West New York (52 912 elanikku) https://www.nj.gov/labor/lpa/census/2020/2020%20pl94%20Tables/2020_Mun/popARH%20MCD%20Cen20-Cen10.xlsx, vaadatud 22.01.2022. 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. Ametlik koduleht
Põhja-Jeemen

See artikkel räägib riigist aastatel 1918–1990. Kuningriigi kohta vaata artiklit Jeemeni Kuningriik. Araabia rahvuslaste vabariigi kohta vaata artiklit Jeemeni Araabia Vabariik. Põhja-Jeemen (araabia keeles اليمن الشمالي‎, al-Yaman al-šamāliyy) oli aastatel 1918–1990 riik Araabia poolsaarel tänapäeva Jeemeni põhjaosas. Riigi pealinn oli 1918–1948 ja 1962–1990 Sanaa. Aastatel 1962–1970 toimus riigis kodusõda rojalistide ja vabariiklaste vahel, mille viimased võitsid. Põhja-Jeemen võeti ÜRO-sse 30. septembril 1947, riik oli koos Lõuna-Jeemeniga Jeemeni riigi eelkäija. Aastal 2014 algas Põhja-Jeemeni aladel Al-Ḩūthiyyūni liikumise eestvedamisel uus kodusõda. Jeemeni ajalugu Jeemeni imaamid Šiiidi dünastiate loend Jeemeni Kuningriik Araabia Ühendriigid Jeemeni Araabia Vabariik ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 188 Jeemen "Constitution of the Yemen Arab Republic, 1970". al-bab.com. Vaadatud 8. veebruar 2018. Bühler, Konrad G. (8. veebruar 2001). State Succession and Membership in International Organizations. ISBN 9041115536. Vaadatud 13. veebruar 2018.
Jeemeni Kuningriik

Jeemeni Mutawakkiliidi Kuningriik (araabia keeles المملكة المتوكلية اليمنية‎, al-Mamlakah al-Mutawakkilīyah al-Yamanīyah; ka lihtsalt Jeemeni Kuningriik või Jeemen, tagantjärele Põhja-Jeemen) oli riik aastatel 1918–1962 tänapäeva Jeemeni põhjaosas. Riigi pealinn oli aastani 1948 Sanaa, pärast seda Ta‘izz. Aastatel 1962–1970 toimus riigis kodusõda, mille kestel oli kuningriigi kontrolli all vaid osa, tihti enamik Põhja-Jeemenist. Jeemen võeti ÜRO-sse aastal 1947. Jeemeni ajalugu Jeemeni imaamid Šiiidi dünastiate loend Araabia Ühendriigid Jeemeni Araabia Vabariik History of Arabia, Encyclopædia Britannica (Macropædia Vol. 1). Chicago: Encyclopædia Britannica, 1979, pp. 1043–1051. Jeemeni Kuningriik lehel Flags of the World. Jeemeni Kuningriik lehel nationalanthems.info.
Jeemeni Araabia Vabariik

See artikkel räägib riigit aastatel 1962–1990. Tänapäevase riigi kohta vaata artiklit Jeemen. Tänapäeval Jeemeni põhjaosa kontrolliva rühmituse kohta vaata artiklit Al-Ḩūthiyyūn. Jeemeni Araabia Vabariik (araabia keeles الجمهورية العربية اليمنية‎, al-Jumhūrīyah al-‘Arabīyah al-Yamanīyah; JAV; ka lihtsalt Põhja-Jeemen või Jeemen (Sanaa)) oli riik aastatel 1962–1990 tänapäeva Jeemeni loodeosas. Jeemeni Araabia Vabariigi pealinn oli Sanaa. Riik ühendati 22. mail 1990 Jeemeni Rahvademokraatliku Vabariigiga (Lõuna-Jeemeniga) tänapäevaseks Jeemeni Vabariigiks. Jeemeni ajalugu Jeemeni Kuningriik Jeemeni jalgpallikoondis Jeemeni Araabia Vabariigi president Jeemeni Araabia Vabariigi peaminister ÜRO Julgeolekunõukogu resolutioon 188 Jeemen "Constitution of the Yemen Arab Republic, 1970". al-bab.com. Vaadatud 8. veebruar 2018. Bühler, Konrad G. (8. veebruar 2001). State Succession and Membership in International Organizations. Google Books. ISBN 9041115536. Vaadatud 13. veebruar 2018.
Frédéric François Guillaume de Vaudoncourt

Frédéric François Guillaume de Vaudoncourt (24. september 1772 Viin, Austria – 2. mai 1845 Passy, Hauts-de-Seine'i departemang) oli prantsuse sõjaväelane (brigaadikindral) ja sõjaajaloolane. Frédéric Guillaume sündis sõjaväelase, hilisema Prantsuse revolutsioonisõdadest osavõtja ja brigaadikindraliks tõusnud Paul Guillaume'i (1744–1799) perekonnas. Isa jälgedes sõjaväelaseks saanud Frédéric Guillaume edutati 1797. aastal majoriks ja pärast Marengo lahingut (juunis 1800) koloneliks. 1809. aastal, pärast edukaid lahinguid austerlastega, anti Guillaume'ile brigaadikindrali auaste. Samal aastal sai ta Itaalia kuningriigi asekuningalt Eugène de Beauharnais'lt paruni tiitli. Napoleoni 1812. aasta sõjakäigus Venemaale juhtis kindral Guillaume de Vaudoncourt brigaadi de Beauharnais' korpuses. Sõjakäigu lõppfaasis, detsembris 1812, oli kindral Vilnos tüüfusse suremas, kui sattus venelaste kätte vangi. Teda päästis vaid suurvürst Konstantin Pavlovitši suuremeelsus, kes saatis kindrali juurde oma arsti ja seejärel lasi kindrali viia tervise taastamiseks oma Peterburi lähedal asuvasse mõisa. Auleegioni rüütli klassi orden (1831) Histoire des campagnes d’Annibal en Italie. (Milano, 1812) Relation impartiale du passage de la Bérézina par l'armée française en 1812, par un témoin oculaire. (Pariis, 1814) Mémoires pour servir à l’histoire de la campagne de Russie en 1812. (Pariis, 1815) Histoire des campagnes d’Italie en 1813 et 1814. (London, 1817) Histoire de la guerre soutenue par les Français en Allemagne en 1813. (Pariis, 1819) Histoire des campagnes de 1814 et 1815 en France. (Paris, 1826) Histoire politique et militaire du prince Eugène Nepoléon, vice-roi d'Italie. (Pariis, 1827)  Frédéric François Guillaume de Vaudoncourt – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Aeneis

"Aeneis" on heroiline eepiline poeem, Vana-Rooma kirjaniku Vergiliuse (70–19 eKr) tähtsaim teos ja üks tuntumaid ladinakeelseid kirjandusteoseid. Vergilius soovis oma poeemiga luua rooma vastet kreeka eepostele, "Iliase" ja "Odüsseia" sünteesi. Ta laenab ka mitmetelt teistelt autoritelt. "Aeneise" värsimõõduks on daktüliline heksameeter. "Aeneis" idealiseerib Itaalia minevikku, kombeid ja uskumusi. Peategelase Aenease kujus on leidnud üldistatud väljenduse minevikukangelastele omaseks peetud kõlbelised väärtused. Aeneas (kr Aineias) on troojalane, Homerose "Iliases" esineb ta kui üks Trooja väejuhte. "Aeneise" 1.–6. laulus kirjeldatakse Aenease eksirännakuid teel Troojast Itaaliasse, kasutades tugevaid paralleele "Odüsseiaga". Teose 7.–12. laulus on kirjeldatud Aenase võitlust Itaalia hõimude allutamiseks ja see osa teosest on omakorda tugevas seoses "Iliase" sündmustikuga. "Aeneis" on ühtlasi Rooma riigi sünnilugu rooma idee valguses. Just see idee ajendab Aenease tegusid, eepose sündmustikku ning üldist suunitlust. Vergiliuse enese seisukoht oli, et teos on lõpetamata ja surma eel palus ta selle põletada. Keiser Augustus aga käskis selle avaldada. Eepost on võimalik lugeda ka eesti keeles. Tõlkinud Ants Oras, ilmunud Lundis 1975. aastal ja Tallinnas Hortus Litterarumi väljaandel 1992. aastal (koos "Bucolicaga" samuti A. Orase tõlkes). Ilmar Vene: Kõige kesksem luuletaja, Sirp, 13. mai 2011.
Tartu linnavalitsuse sotsiaal- ja tervishoiuosakond

Tartu linnavalitsuse sotsiaal- ja tervishoiuosakond on Tartu linnavalitsuse osakond, mis korraldab sotsiaalhoolekannet ja tervishoidu Tartu linnas. Osakonna hallata on viis linna hoolekandeasutust: Tartu laste turvakodu, Tartu Hooldekodu, Päevakeskus Tähtvere, Päevakeskus Kalda ja Varjupaik. Osakonnas on viis teenistust: Hoolekandeteenistus Teenistuse ülesanne on tagada toimetulekuraskustes eakatele ja puuetega tartlastele teiste linnaelanikega võrdsed võimalused ja senisest kõrgem elukvaliteet ning toetada puudega või kõrge abivajadusega pereliiget hooldavaid peresid. Lastekaitseteenistus Teenistus pakub peredele tuge laste kasvatamisel. Töö põhineb Eesti Vabariigi lastekaitseseadusel, perekonnaseadusel ja sotsiaalhoolekande seadusel. Sotsiaaltööteenistus Teenistus tegeleb toimetulekuraskustes tööealistega seotud sotsiaalhoolekandealase tegevusega, mis on suunatud põhiliselt abivajajatele minimaalse sissetuleku tagamisele ning nende iseseisva toimetuleku ja tööga hõivatuse toetamisele. Tervishoiuteenistus Teenistus tegeleb elanike nõustamisega tervishoiu küsimustes, esmatasandi terviseteenuste koordineerimise ning tervise edendamisele suunatud tegevuse korraldamisega. Arendus- ja haldusteenistus Teenistus tegeleb sotsiaalteenuste ja -toetuste kordade ettevalmistamise, sotsiaalhoolekandealaste projektide, sotsiaalhoolekandealaste arengudokumentide ja tegevuskavade koostamise, uuringute läbiviimise ning kodanike ja hoolekandealuste õigusalase nõustamisega. Tartu Linnavalitsuse sotsiaalabi osakond
Hollandi Uus-Guinea

Madalmaade Uus-Guinea (hollandi keeles Nederlands-Nieuw-Guinea, indoneesia keeles Nugini Belanda; Hollandi Uus-Guinea) oli tänapäeva Indoneesia Paapua piirkond, kui see oli aastani 1949 osa Hollandi Ida-Indiast ning 1949–1962 Madalmaade Kuningriigi meretagune ala. Hollandi Uus-Guinea koosnes praeguse Indoneesia Paapua ja Lääne-Paapua provintsidest, mis olid aastani 2003 üks haldusüksus Irian Jaya. Indoneesia revolutsiooni ajal käivitas Holland Indoneesia Vabariigi alade vallutamiseks "politseioperatsioone", mille jõhkrad võtted tõid kaasa rahvusvahelise pahameeletormi. Rahvusvaheline kogukond toetas indoneeslasi ning Holland oli sunnitud taganema. Aastal 1949 õnnestus Hollandil Hollandi Uus-Guinea Indoneesiast juriidiliselt eraldada ning ala saatus lubati määratleda aastaks 1950. Järgnevate aastate jooksul argumenteeris Holland ÜRO-s, et Hollandi Uus-Guinea rahvastik on Indoneesia omast erinev ning ei peaks seega Indoneesia riigi osaks saama. Hollandi Ida-India õigusjärglane Indoneesia väitis seevastu, et Hollandi Uus-Guinea peaks uue riigi osaks saama, kuna nii oleks jäänud kehtima endine piir. Uus-Guinea vaidlus põhjustas Hollandi ja vastiseseisvunud Indoneesia suhete kiire halvenemise. Aastatel 1961 rajas Holland Uus-Guinea Nõukogu ning aastaks 1962 oli vaidlus arenenud madala intensiivsusega relvakonfliktiks. Pärast Vlakke Hoeki intsidenti käivitas Indoneesia hollandlaste survestamiseks infiltreerumiskampaania. Hollandit hakkasid diplomaatiliselt survestama ka Ameerika Ühendriigid ning kogu projekti populaarsus kodumaal vähenes. Augustis 1962 nõustusid hollandlased territooriumi saatuse osas referendumi korraldama. Uus-Guinea oli ajutiselt ÜRO kontrolli all, 1. mail 1963 läks ala Indoneesia võimu alla. Aastal 1969 toimus viimaks hääletus Vaba tahte akt, mille ausust on hljem kahtluse alla seatud. Paapua provints Lääne-Paapua provints Vaba Paapua Liikumine Uus-Guinea Kaiser-Wilhelmsland Lääne-Uus-Guinea Uus-Guinea Territoorium Saksa Uus-Guinea Lääne-Uus-Guinea vaidlus Paapua konflikt Lääne-Paapua Vabariik The Dutch New Guinea Dispute – Operation Trikora 1961–1962 Dutch New Guinea in HD Color 1949–1962 Dutch New Guinea Dispute 1949–1962 Profile at World Statesman
Aluspesu

Aluspesu ehk alusrõivad ehk ihupesu ehk intiimpesu (ka lihtsalt pesu) on rõivad, mida inimene kannab ihu vastas, tavaliselt teiste rõivaste all. aluspüksid alussärk rinnahoidja sekspesu pidžaama öösärk hommikumantel sukad sukahoidjad korsett sokid bikiinid päevitusriided lühikesed püksid šortsid mähkmed püksmähkmed
Enostone

Enostone (soomekeelse täisnimega Enostone kustannus) on Soome kirjastus. Selle peakontor asub Vantaas. Kirjastus asutati 1999. aastal.
Grünes Gewölbe

Grünes Gewölbe, ka Roheline võlv, on ajalooline muuseumikollektsioon Dresdenis Saksamaal, endine Wettini vürstide varakambris asunud kogu, mis koondab juveele ja eri materjalidest toredusesemeid renessansist klassitsismini. Roheliseks võlviks nimetatakse ka muuseumi ennast. Euroopa rikkalikema väärisesemete kogu nimetus on tulnud kollektsiooni kunagise asupaiga malahhiitroheliseks värvitud sambabaasidest ja -kapiteelidest. Roheline võlv on olnud publikule avatud juba alates aastast 1724. Roheline võlv kuulub Dresdeni riiklike kunstikogude hulka ja on eksponeeritud Dresdeni lossi läänetiivas. Muuseumis on eksponeeritud ka Saksi kuurvürstide kroonijuveelid, sealhulgas Dresdeni roheline teemant. Grünes Gewölbe. Die barocke Schatzkammer im Residenzschloss (muuseumi koduleht) Historisches Grünes Gewölbe - Staatliche Kunstsammlungen Dresden. - Sachsen - Land von Welt
John Adam

John Adam (5. märts 1721 – 25. juuni 1792) oli šoti arhitekt, ehitusettevõtja ja ehitustööde järelevaataja. Royal Exchange, Edinburgh (koos Robert Adamiga) Royal Society of Arts (1772–1774) The Edinburgh City Chambers, Edinburghi High Street Royal Society of Arts Tallid, Inveraray Castle (koos Robert Adamiga) Adelphi majad Londonis (1768–1775). Lammutati 1930. aastatel, üks kamin ja laevõlv asuvad Victoria ja Alberti muuseumis Adelphi (1768-1772) Robert Adami kujundatud lagi Adelphist Dumfries House, Ayrshire (1754–1759) Moffat House (1762) Gordon Castle Dumfries House Moffat House
James Adam

James Adam (sündinud 21. juulil 1732, surnud 20. oktoobril 1794) oli šoti klassitsistlik arhitekt, ruumi- ja mööblikujundaja, Robert Adami vend. Hertfordshire'i kohtumaja ja viljaturg, nüüd Shire Hall (1768, koos Robert Adamiga). Shire Hall St George'i piiskoplik kabel, Edinburgh (1794) Adelphi majad Londonis (1768–1775). Lammutati 1930. aastatel, üks kamin ja laevõlv asuvad Victoria ja Alberti muuseumis Maja Adam Street 7 Adelphi majad Robert Adami kujundatud kuppellagi Adam Street 7 Gunsgreen House, Berwickshire (1755) Gunsgreen House Adamstiil
Võrk-kivipuravik

Võrk-kivipuravik (Boletus reticulatus) puravikuliste sugukonda kivipuraviku perekonda kuuluv seeneliik. Võrk-kivipuravik on üks otsitumaid söögiseeni, mis kasvab lehtmetsades tamme-sümbiondina. Seene viljakeha võib olla väga suur ja lihakas, tal on kollakas- kuni tumepruun kübar, mis ei ole servast valge nagu harilik kivipuravik. Samuti on seene kübar ümaram ja seene üldmulje velvetjam kui harilikul kivipuravikul. Seen on Eestis väga sage. Võrk-kivipuravik andmebaasis eElurikkus
Jules Anspach

Jules Victor Anspach (20. juuli 1829 Brüssel, Madalmaade Ühendkuningriik – 19. mai 1879 Etterbeek, Belgia) oli Belgia poliitik ja Brüsseli linnapea, ulatuslike ümberehitustööde eestvedaja Brüsselis. Anspach sündis kalvinistlikus Genova päritolu perekonnas, ta isa François Anspach oli Belgia esindajatekoja liige. Ta õppis Brüsseli vabas ülikoolis (Université libre de Bruxelles) õigusteadust. Pärast kooli lõpetamist tegi Anspach kiiresti poliitilist karjääri: ta valiti esindajatekotta ning 1863. aastal, vaid 34-aastaselt Brüsseli linnapeaks. Sellel kohal oli ta oma surmani aastal 1879. Anspachi juhtimisel tehti Brüsseli planeeringus ulatuslikke muudatusi, millest tähtsaim on Zenne jõe viimine maa alla ja selle kohale laia puiestee (Lemonnierlaan, Anspachlaan, Adolphe Maxlaan) rajamine. Tänapäevase Brüsseli linnapildis on tema toonased uuendused hästi jälgitavad. Anspachi juhitud mahukad uuendused tekitasid palju kriitikat ning teda on nimetatud hilisema nn brüsseliseerimise eelkäijaks. "Jules Anspach". ReflexCity.net. Vaadatud 19. novembril 2021. "Anspach, Jules Victor". Altaplana.be. Vaadatud 19. novembril 2021. François Schuiten, Benoît Peeters (1992). Brüsel. Casterman. ISBN 9030385707. (prantsuse keeles)
Kõige kallimalt müüdud Eesti maalid

Kõige kallimalt müüdud Eesti maalid on kunstioksjonitel hinnarekordeid löönud teosed. Kunstioksjonitel on enim makstud Eesti kunstnike seas Konrad Mägi, Johann Köler, Nikolai Triik ja Olev Subbi. Järgnev tabel ei pruugi olla täielik. Hinnad on antud koos oksjonitasudega. Eesti maalikunst "Konrad Mäe teos püstitas oksjonil Eesti ajaloo kalleima maali rekordi" ERR kultuur, 7. aprill 2023 "Capri motiiv" alleegalerii.ee "401 000 EUROT ⟩ Haus galerii kevadoksjonil käis Konrad Mägi maali pärast tihe rebimine" Elu24, 6. mai 2023 "Rootsis müüdud Konrad Mäe teosed purustasid kalleima Eesti kunstiteose rekordi" ERR kultuur, 18. november 2021 "Konrad Mägi maali hind kerkis oksjonil ligi veerand miljoni euroni" ERR kultuur, 4. detsember 2022 Triinu Soikmets: "Eesti kunstioksjonite kõigi aegade kümme kalleimat teost" kultuur.postimees.ee, 25. september 2017 "Miljard Kilk tõusis kalleimaks elavaks kaasaegseks Eesti kunstnikuks" ERR, 26. november 2023 "Konrad Mäe maal püstitas oksjonil hinnarekordi" Eesti Ekspress, 26. september 2007 "Olev Subbi maalid on oksjonitel teinud rekordilisi hinnatõuse" ERR kultuur, 25. mai 2020 "Peeter Mudisti maalitud Lydia Koidula portree müüdi 111 000 euro eest" Postimees, 31. oktoober 2022 "HINNAREKORDID ⟩ Eesti kunstnike tööd müüdi erakordsete hindadega" Postimees, 17. mai 2020 Norra maastik. 1908-1910 Haus.ee (vaadatud 12. detsembril 2022) "Eduard Wiiralti "Põrgu" püstitas eesti graafika hinnarekordi" ERR kultuur, 11. mai 2024 "Tartu oksjonil vahetas omanikku Konrad Mägi maastikumaal" ERR, 30. märts 2019 "Peeter Mudist "Lilled", 1975. 54 x 82 cm". Allee galerii. 21. detsember 2023. Vaadatud 12. jaanuaril 2024. "Eesti kunstioksjonite tulemused: 2021 tõi rekordarv rekordeid" ERR kultuur, 25. detsember 2021 ERR (26. november 2023). "Miljard Kilk tõusis kalleimaks elavaks kaasaegseks Eesti kunstnikuks". ERR. Vaadatud 12. jaanuaril 2024. "Pime usk" alleegalerii.ee "Vernissage galerii sügisoksjon tõstis nelja kunstniku teosed rekordhinnani" ERR kultuur, 23. november 2023 "Kevadoksjoni hinnarekordid annavad tunnistust sellest, et väärt kunst on jätkuvalt au sees" Vernissage kunstigalerii, 23. aprill 2024 Eesti kunsti indeks kanvas.ai
Peng Shuai

Peng Shuai (hiina keeles 彭帅 Péng Shuài; sündinud 8. jaanuaril 1986 Xiangtanis) on Hiina naistennisist. Ta on võitnud paarismängus kaks suure slämmi turniiri (2013 Wimbledoni ja 2014 French Openi). Alates 17. veebruarist 2014 oli ta 20 nädalat WTA paarismängu edetabeli esinumber. 2. novembril 2021 teatas Peng sotsiaalmeediaplatvormil Weibo, et endine Hiina asepeaminister Gaoli Zhang sundis teda endaga seksuaalvahekorda, millele järgnes hiljem konsensuslik suhe. Pengi postitus eemaldati ja hiljem pole tennisisti avalikkuses nähtud. Naiste profitennise organisatsiooni WTA juht Steve Simon nõudis Pengi väidete osas uurimise alustamist ja teatas, et WTA on valmis lõpetama Hiinaga igasuguse koostöö, kui nad ei saa sõltumatut ja kontrollitavat tõendit, et Peng Shuai pole ohus.
Konstantin Pavlovitš

Suurvürst Konstantin Pavlovitš (vene keeles Константин Павлович; 8. mai (vkj 27. aprill) 1779 Tsarskoje Selo – 27. juuni (vkj 15. juuni) 1831 Viciebsk) oli vene tsesareevitš, Poola kuningriigi asevalitseja (1815–1830), kindraladjutant (1819), keiser Paul I teine poeg, keda loeti pärast Aleksandr Pavlovitši kroonimist (1801) Vene troonipärijaks. Pärast keiser Aleksander I surma 1. detsembril (vkj 19. novembril) 1825 oli suurvürst Konstantin Pavlovitš juriidiliselt 25 päeva jooksul kuni (25. detsembrini) Venemaa keiser Konstantin I. Kuid tema kroonimist ei toimunud ja kui Konstantin Pavlovitš teatas troonist loobumisest, siis 25. detsembril kokkutulnud Senat pikale veninud istungil (lõppes öösel vastu 26. detsembrit) tunnistas suurvürst Nikolai Pavlovitši õigust troonile astuda. Musta Kotka orden (1805) Auleegioni suurristi klassi orden (1807) Mõõgaordu suurristi klassi orden (1814) Kuldvillaku orden (1817)  Konstantin Pavlovitš – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kõivu-kivipuravik

Kõivu-kivipuravik (Boletus betulicola) on puravikuliste sugukonda kivipuraviku perekonda kuuluv seeneliik. Kuna viljakeha tunnused varieeruvad suurel määral (nt kübara värvus, sh üleni valge) ja ektomükoriisapartnereid leidub rohkesti, on mükoloogid kirjeldanud hulga liike, mis molekulaarsete tunnuste alusel osutusid identseks. Neist ehk tuntuim ja ka meil varasemas kirjanduses registreeritud on kõivu-kivipuravik (B. betulicola; nüüd hariliku kivipuraviku varieteedi või vormina kasutatav nimetus). Eesti Loodus, juuli-august 2023. Kõivu-kivipuravik andmebaasis eElurikkus
Tamme-kivipuravik

Tamme-kivipuravik (Suillellus luridus) on puravikuliste sugukonda ja perekonda Suillellus kuuluv seeneliik. Seene varasem ladinakeelne nimi oli Boletus luridus ja see liigitati kuni 2014. aastani kivipuraviku perekonda. Tamme-kivipuravik kasvab heitlehistes metsades lubjarikasel pinnasel Aasias, Euroopas ja Põhja-Ameerika idaosas. Viljakehad viljuvad suvel ja sügisel ning neid võib olla rohkesti. See moodustab mükoriisat mitme laialehise puuga, näiteks tamme, kase ja pöögiga. Tamme-kivipuraviku kübar on oliivipruun ja kuni 20 cm lai. Eosed on väikesed ja punakad, mõõtmega 12–15 × 5–7 mikromeetrit. Jalg on toekas ja ookrikarva, 8–14 cm pikk ja 1–3 cm jäme. Jalg on kaetud punaka võrgustikuga. Sarnaselt teiste punakate eostega kivipuravikega muutub viljakeha vajutamisel või murdumisel kiiresti sinakaks. Viljakeha meelitab mitmeid putukaid, kes seenest toituvad. Tamme-kivipuravikuga sarnaneb saatana-kivipuravik (Rubroboletus satanas), kuid viimasel on suurem ja robustsem viljakeha ning heledam kübar. Tamme-kivipuravik on värskelt mürgine. Tarbimisel koos alkoholi või ilma põhjaliku kuumtöötluseta võib põhjustada iiveldust ja oksendamist. MEIE PURAVIKKE 1. EL 2008/1 Suillellus luridus andmebaasis eElurikkus
Chippendale'i stiil

Chippendale'i stiil [tšipəndeil] on Inglismaa mööblimeistri Thomas Chippendale'i (1718–1779) loodud mööblistiil. See on mõjutatud gootikast, Prantsuse renessansist, rokokoost ja Hiina-pärasest kunstist. Chippendale'i stiil on ajaloos esimene mööblistiil, mis pole nimetatud monarhi järgi. Chippendale'i stiili peamiste tunnuste hulka kuuluvad vastupidavad konstruktsioonid - kummutid rasked ja soliidsed, kasutatud on mahagoni või mõnd muud rasket ja kõva väärispuitu nikerdatud kaunistused, üsna sageli lehemotiividega (rokokoolik orvand puudub) enamjaolt kõverad cabriole-jalad, otsast tihtipeale kera hoidvate kassikäppade või linnujalgade kujulised; sirgeid jalgu esineb stiili hilisperioodil toolileenides leidub gootipäraseid motiive kõrgetel kappidel ja riiulitel on sageli murdfrontooni või murd-voluutfrontooni kujuline ülaosa Chippendale'i stiili võib jagada nelja alamstiili: nn inglise stiil - mööblis esinevad lõvi-, maski- ja munamotiivid Louis XV rokokoo pärane stiil - mööblil cabriole-jalad, palju kõverjooni ja kaunistusi hiinapärane stiil - mööblil pagoodid, bambusemotiivid, hiina stiilis lakk ja viimistlus gootikast mõjutataud stiil Chippendale'i leiutis oli "Pembroke'i laud", mil oli fikseeritud keskosa, keskel sahtel ja kahel pool hingedega allalastavad lauaplaadi külgosad. Gooti maasvärgiga Chippendale'i tool Pembroke'i laud Diana ja Minervaga kummut, 1773, mahagon ja eksootilised puuliigid. Harewood House Kummut kolme graatsiaga, 1700. aastate lõpp, rohepuust ja roosipuust marketrii Baldahhiinvoodi, 1773, nikerdatud ja kullatud puit ja siiddamast Peegel, 1773, kullatud puit Mahagonist raamatukapp, 1700. aastad Jaapani kuldlakiga kabinet, üks paarist Hiina motiividega ja murdfrontooniga sekretär-kapp Tool. Thomas Chippendale'i töökoda, u 1775 Chippendale'i stiilis tool, New York City, 1760-1780, mahagon ja polster Chippendale'i stiili on palju jäljendatud ja raske on Chippendale'iks nimetatud mööbli ehtsust kontrollida. Vihjeid võib leida nikerduste lähemal uurimisel: kui need on ühtlased ja sümmeetrilised, siis on arvatavasti tegemist hilisema koopiaga. Enamus ehtsat Chippendale'i mööblit pärineb 18. sajandist ja tänapäeval maksab see Inglise naelades üle mitme tuhande, niisiis võib ka madalam hind olla tunnistuseks mitte-ehtsusest. Chippendale’i stiil. - Eesti Entsüklopeedia Furniture Styles. - bassettfurniture.com J. Jürison. Thomas Chippendale. - Artiklid (mööblimeister J. Jürisoni koduleht) "Chippendale: mööblimeister ja stiil. - ampiir.ee". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. aprill 2021. Vaadatud 19. novembril 2021. J. Jürison. Thomas Chippendale. - Artiklid (mööblimeister J. Jürisoni koduleht) Chippendale. - britannica.com Chippendale Furniture: History & Style. - study.com 1426 Tugitool chippendale'i stiilis Tallinna Püha Vaimu kirikus. - Kultuurimälestiste register
Isamu Chō

Isamu Chō (jaapani keeles 長 勇 Chō Isamu; 19. jaanuar 1895 Fukuoka – 22. juuni 1945 Okinawa) oli Jaapani kindral, kes teenis Teise Hiina-Jaapani sõja ja Teise maailmasõja ajal. Ta oli sõja lõpufaasis Okinawa lahingus võidelnud 10. jalaväedivisjoni komandör. Temale alluvad väed said lüüa ja lahingu lõpus sooritas ta harakiri. Ta sündis aastal 1895 Fukuokas Fukuoka prefektuuris. Aastal 1916 lõpetas ta Jaapani Keiserliku Armee Sõjaväeakadeemia.