laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Diabeet

Diabeet ehk suhkrutõbi on energia-ainevahetuse püsiv häire, mis on seotud insuliini nõrga eritumise või toimega. Diabeet ehk suhkruhaigus on krooniline haigus, mis vajab pidevat ravi. Diabeet on tingitud kõhunäärme vähesest insuliinitootmisest, mis on meie kehale väga vajalik toitainete omastamiseks. Diabeedil eristatakse peamiselt kaht eri tüüpi vormi: 1. tüüpi – insuliinsõltuvat, mis esineb reeglina lastel ja noorematel inimestel ning 2. tüüpi – insuliinsõltumatut diabeeti, mis on põhiliselt vanemaealiste haigus. Eestis on ligikaudu 7000 1. tüübi diabeeti põdevat inimest. II tüübi diabeeti põeb Eestis teadaolevalt ligikaudu 60 000 – 65 000 inimest. Lisaks sellele arvatakse, et umbes sama palju inimesi põeb II astme diabeeti enese teadmata. Inimese kõhunääre ei tooda piisavalt insuliini, mille tulemusena ei suuda organism ise veresuhkurtaset reguleerida. 2. tüüpi diabeedi puhul tuleb muuta oma senist elustiili toitumise ning füüsilise aktiivsuse osas. 2. tüübi diabeet reageerib hästi toidukoormuse piiramisele, eriti kui koos sellega väheneb ülemäärane kehakaal. Haiguse diagnoosimisel alustatakse üldjuhul veresuhkrut alandava suukaudse tablettraviga, kuid mõnikord kasutatakse ka insuliini süstimist. 2. tüüpi diabeet esineb sagedamini vanuses üle 40 eluaasta, ülekaalulistel ja päriliku eelsoodumusega inimestel. 2. tüüpi diabeet ei saa muututa 1. tüüpi diabeediks. Teiste spetsiifiliste diabeedi tüüpide alla kuuluvad sellised diabeedi vormid nagu neonataalne diabeet, MODY, eksokriinse pankrease haigused (tsüstiline fibroos) ja ravimite poolt esile kutsutud diabeet. Neonataalset diabeeti põhjustab mutatsioon ühes geenis. Neonataalne diabeet avaldub esimese kuue elukuu jooksul ja võib olla püsiv või mööduv. Neonataalset diabeeti võidakse tihti ekslikult pidada 1. tüüpi diabeediks, kuid 1. tüüpi diabeet avaldub harva esimese kuue elukuu jooksul. Viide MTÜ Diabeedispetsialistid MODY-t põhjustab mutatsioon ühes geenis, mis tingib häire insuliini tootlikkuses. Ühel inimesel põhjustab MODY-t mutatsioon ühes konkreetses geenis, kuid kokku on suudetud tuvastada kuus erinevat geeni, mille mutatsioon põhjustab MODY-t. MODY kolm peamist iseloomulikku omadust: tekib enne 25 eluaastat; perekonnas esineb erinevates põlvkondades diabeeti; alati ei ole vajalik insuliinravi, võib alluda dieetravile või tablettravile. Praeguseks on tuvastatud kuus geeni, mille mutatsioonid põhjustavad MODY-t. Levinumad vormid on MODY 2 (mutatsioonid glükokinaasi geenis kromosoomis 7p) ja MODY 3 (mutatsioonid 12 kromosoomis). Teised spetsiifilised diabeedi tüübid I tüüpi diabeet II tüüpi diabeet gestatsioonidiabeet maailma diabeedipäev
Toomas Sulling

Toomas Sulling (sündinud 15. veebruaril 1940 Tallinnas) on eesti südame- ja veresoontekirurg, meditsiinidoktor (1974). Aastal 1964 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli. Pärast seda viibis ta täiendusõppel Helsingis. Aastatel 1967–1969 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli veresoontekirurgia labori teadur, 1969–1979 sealsamas juhataja. Aastail 1979–1987 üld- ja molekulaarpatoloogiainstituudi kardioloogia ja koronaarkirurgia osakonna juhataja. Aastatel 1987–1995 oli ta Eesti Südamekeskuse direktor. Alates 1995. aastast töötab ta Mustamäe Haigla kardiovaskulaarkirurgia kliiniku juhatajana. Ta on Eesti Torakaal- ja Kardiovaskulaarkirurgia Ühingu president. 2002. aastal sai Sullingust Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia liige meditsiiniteaduste valdkonnas. 1985 Eesti NSV riiklik preemia 1988 NSV Liidu riiklik preemia 1999 Eesti 20. sajandi suurkuju 2000 Tallinna teenetemärk 2001 Eesti Punase Risti I klassi teenetemärk 2003 Põhja-Eesti Regionaalhaigla Grand Man 2007 Eesti Kardioloogide Seltsi auliige 2021 Eesti teaduse elutööpreemia 2017. aastal ilmus tema kirjutatud raamat "Südamega südamest. Südamekirurgi poole sajandi töö kogemus" (toimetaja Einar Ellermaa; Tallinn, Pilgrim 2017). Toomas Sulling on abielus kardioloog Sirje Sullinguga, neil on 2 last. Nende tütar Anne Sulling on poliitik, endine väliskaubandus- ja ettevõtlusminister Taavi Rõivase esimeses valitsuses. Tähelaev: Toomas Sulling. ERR arhiiv Mart Niineste, "Doktor Toomas Sulling – 10 000 südant, 150 000 aastat", Eesti Päevaleht, 6. veebruar 2010‎
James Watt

James Watt (19. jaanuar 1736 – 19. august 1819) oli šoti insener, kes leiutas uut tüüpi aurumasina, mis pani aluse tööstuslikule pöördele 18. sajandil. James Watt ei olnud küll aurumasina leiutaja, kuid täiustatud ja väga tootliku aurumasina autor. Wattile, kes oli õppinud tööriistameister, toodi kord parandada Thomas Newcomeni valmistatud aurumasin. Watt uuris Newcomeni mudelit tähelepanelikult ja leidis, et aurujõu kasutamine masina liikumapanemiseks on hea idee, kuid veendus samas, et Newcomeni lahendus polnud kõige õnnestunum – masina jõudlus oli väike, kütusekulu aga suur. Watt tegeles kümme aastat masina täiustamisega ja valmistaski lõpuks märksa efektiivsema aurumasina. 1775. aastal hakkas ta koos inglise ettevõtja Matthew Boultoniga aurumasinaid tootma. Watti aurumasin tõi pöörde Suurbritannia tööstusse. Terasetootjad kasutasid tema masinat suurte haamrite liikumapanemiseks. Tekstiilitööstuses kasutati seda Richard Arkwrighti leiutatud uute ketrusmasinate käigushoidmiseks. Söekaevandustes ei pidanud inimesed enam sütt kottidega maa peale tassima, sest selle töö tegi nüüd ära ajam, mille pani käima Watti aurumasin. Tema auks on saanud nimetuse võimsuse mõõtühik vatt.
Arnold Seppo

Arnold Seppo (31. detsember 1917 Lapsino, Petrogradi kubermang – 19. aprill 1980 Tallinn) oli eesti kirurg ja traumatoloog. Aastal 1941 lõpetas ta Pavlovi-nimelise Leningradi I Meditsiiniinstituudi. Meditsiinikandidaadiks sai 1950. aastal. Teise maailmasõja ajal oli Eesti laskurkorpuse kirurg. Aastatel 1947–1949 töötas ta Eesti NSV Teaduste Akadeemias teadurina, kuid praktiseeris selle kõrvalt ka Tallinna Keskhaigla kirurgina. Aastatel 1949–1956 töötas Tartu Riikliku Ülikooli õppejõuna ja oli samas üldkirurgiakateedri juhataja. Aastatel 1957–1977 oli Tallinna Tõnismäe haigla traumatoloogiaosakonna juhataja. 1977. aastast kuni surmani oli ta enda asutatud Metallostenosünteesi Teadusliku Uurimise Labori ja Kliiniku direktor. 1977 – Eesti NSV teeneline leiutaja 1981 – kuldmedal Leipzigi rahvusvaheliselt messilt (postuumselt) 1983 – NSV Liidu riiklik preemia 1991 – kuldmedal ja karikas Brüsseli väljapanekul, kus eksponeeriti tema töid Seppo kliinik
Darren Star

Darren Star (sündinud 25. juulil 1961) on USA televisiooniprodutsent ja stsenarist. Tema tuntuimad televisioonisarjad on "Beverly Hills 90210", "Melrose Place" (stsenaarium kirjutatud koos Aaron Spellinguga) ning "Seks ja linn", mis põhineb Candace Bushnelli samanimelisel raamatul. Darren on kirjutanud ka stsenaariume ning osalenud režissööritöös.
Haigus

Haigus (kreeka νόσος nosos 'haigus', 'tõbi', ladina morbus) on organismi ehitusliku terviklikkuse või talitluse hälve, mis põhjustab häireid organismi tegevuses. Organismi all tuleb mõelda nii taim- kui ka loomorganismi (sealhulgas ka inimest). Haiguse biomeditsiinilise mudeli kohaselt on haiguse põhjuseks kas välised etioloogilised tegurid (füüsikalised, keemilised, bioloogilised, psühhogeensed) või sisemised etioloogilised tegurid (vaskulaarsed, immunoloogilised, metaboolsed). Selles mudelis ei ole kohta ei inimese eluviisil ega psühhosotsiaalsel stressil kui haigust/tervist määraval põhjuslikul teguril. Haiguse biopsühhosotsiaalses mudelis on bioloogiliste tegurite kõrval kindel koht ka psühholoogilistel ja sotsiaalsetel teguritel ning haigus kujuneb välja sotsiaalsete, psühholoogiliste ja bioloogiliste tegurite vastastikuse toime tulemusena. Sellest mudelist lähtudes peaks meditsiiniline diagnoos sisaldama alati bioloogiliste, psühholoogiliste ja sotsiaalsete tegurite vastastikuse mõju hinnangut, et objektiivselt määrata tervislikku seisundit ja anda vajalikke ravisoovitusi. Juriidilises mõttes tähendab haigus sama mis tervisekahjustus – see on inimese kehalise või vaimse heaolu häirituse seisund, mis objektiivsel hinnangul vajab väljaravimist, st tervise taastamine eeldab meditsiinilist sekkumist. Humaanmeditsiinis tegelevad haigustega seotuga paljud teadusharud: patoloogia, nosoloogia jpt. W. R. Wells, "A New Theory of Disease: Based Upon the Principle that Man is a Compound Electrical Magnet. Also A new method of cure, by means of the various qualities of electricity.", Rochester, N.Y. 1862, Google`i raamatu veebiversioon (vaadatud 07.08.2013) Frederick Kräupl Taylor, "The Concepts of Illness, Disease, and Morbus", Cambridge University Press, ISBN 0-521-22433-0, Google`i raamatu osaline veebiversioon (vaadatud 07.08.2013) Femi Oyebode, "Psüühilised sümptomid Andrew Simsi käsitluses. Sissejuhatus kirjeldavasse psühhopatoloogiasse", 4. väljaanne, Tartu Ülikooli Kirjastus, tõlkija Liisa Randviir, toimetaja Triin eller, 2013, ISBN 978-9949-32-203-9 immuunsus patoloogia psühhopatoloogia tervis
Aaron Copland

Aaron Copland (14. november 1900 Brooklyn – 2. detsember 1990) oli USA helilooja ja dirigent. Tema iseäralik kompositsioonitehnika tõi talle hüüdnime "Ameerika heliloojate vanem" (the dean of American composers). Coplandi muusika on segu kaasaegsest ja Ameerika pärimusmuusikast. Copland töötas õpetaja ja lektorina ning kirjutas raamatuid ja artikleid. Tema vanemad olid Leedu aladelt välja rännanud juudid, kes enne Ameerikasse siirdumist muutsid oma perekonnanime Kaplan Coplandiks. Esimesed klaveritunnid sai ta õelt. 1942 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks 1986 – National Medal of Arts 1938 "Billy the Kid" 1942 "Rodeo" 1944 "Kevad Apalatšides"
Eesti saared

Eestis on 2020. aasta seisuga kokku 2317 meresaart, millest 318 on suuremad kui 1 hektar. 2015. aasta seisuga oli selliseid saari loendatud 2222. 97% Eesti saarte elanikest elab Saaremaal, Hiiumaal ja Muhu saarel. 2011. aasta rahva ja eluruumide loenduse andmeil on saartel 40 715 püsielanikku, mis on 3% Eesti püsielanikest. Veel 2000. aasta loenduse ajal elas saartel 47 404 inimest. Kuigi saareelanike arv on jätkuvalt vähenenud, on püsiasustusega saarte arv kasvanud. 2019. aastal oli püsiasustusega saari kokku 19: Saaremaa, Hiiumaa, Muhu, Abruka, Aegna, Heinlaid, Kesselaid, Kihnu, Kräsuli, Kõinastu, Manija, Naissaar, Osmussaar, Piirissaar, Prangli, Ruhnu, Vilsandi, Vormsi ja Väike-Pakri. Väikseid saari nimetatakse laidudeks, rahudeks, karedeks, nasvadeks, mäkkideks, kivideks, kuivadeks jne. Eesti saared on mandrilised saared, mis asuvad mandrilisel maakoorel, näiteks isostaatilise maakerke tagajärjel merest kerkinud saared nagu Saaremaa; veest välja ulatuvad liustikutekkelised voored, näiteks Naissaar; merepinnast kõrgemale ulatuvad liustiku kunagist servaasendit märkivad otsamoreenid, millest tekkinud saari võib leida Väinameres. 2015. aastal koostatud EELIS-e meresaarte nimestik annab saarte kohta kaks pindala: põhikaardi ja Eesti topograafia andmekogu kombineeritud andmeid. Nimestiku koostamisel kasutati põhikaarti mõõtkavaga 1:10 000. Kombineeritud andmed saadi aeropildistamise ja laserskaneerimisega keskmise veeseisu ajal. Meresaared kaardistatakse alates pindalast 100 m², seisu- ja vooluveekogu saarte miinimummõõt on 20 m². 2015 arvestuses on maakerke tulemusena teiste saartega liitunud ega kuulu EELIS-e meresaarte nimistusse Kassari, Võilaid ja Suur-Tulpe. Eesti saarte loend Lääne-Eesti saarestik "Uus kaardistus vähendas Eesti pindala nelja ruutkilomeetri võrra", ERR, 22. veebruar 2024 "Eesti sai 700 meresaare võrra rikkamaks" Postimees 24. august 2015 Leitmaa, Dannar. "Elu väikesaarel nõuab looduse tujudega leppimist." Eesti Päevaleht, 12. jaanuar 2013. Väikesaarte nimistu, Vastu võetud 24.01.2019 Kingitus Eesti sünnipäevaks: Eesti sai 95 saare võrra rikkamaks, Maa-Amet, 22. veebruar 2024  Eesti saared – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Agustín de Iturbide y Green

Agustín de Iturbide y Green (2. aprill 1863 – 3. märts 1925 Washington) oli Mehhiko keiserliku perekonna pea alates 19. juunist 1867 kuni surmani. Ta oli esimese Mehhiko keisri Agustín I pojapoeg ja adopteeriti 13. septembril 1865 teise keisri Maximiliano poolt, kes andis talle Iturbide printsi tiitli.
Maximilian von Götzen-Itúrbide

Maximiliano Gustav Richard Albrecht Agustin von Götzen-Itúrbide (sündinud 2. märtsil 1944) on Mehhiko keiserliku perekonna pea alates novembrist 1949. [1]
Norton I

Joshua Abraham Norton (Norton I, umbes 1818 London – 8. jaanuar 1880 San Francisco) oli endine USA ärimees, kes pärast oma varanduse kaotamist kaotas ka vaimse tervise ning sai seejärel tuntuks kui Ameerika Ühendriikide keiser Norton I. Tema matustel San Franciscos oli teda ära saatmas 30 000 inimest. Ta on andnud ainest mitmele kirjanikule, kelle seas on Mark Twain, Robert Louis Stevenson, Christopher Moore, Maurice De Bevere, Selma Lagerlöf ja Neil Gaiman
Johann Ludwig Schwerin von Krosigk

Johann Ludwig Graf Schwerin von Krosigk (22. august 1887 Rathmannsdorf – 4. märts 1977 Essen) oli Saksa jurist ja valitsusametnik, kes nimetati Adolf Hitleri poliitilises testamendis Saksa Riigi viimaseks rahandusministriks ja kes täitis pärast Joseph Goebbelsi surma riigikantsleri ülesandeid. Ta oli õppinud õigusteadust ja politoloogiat Halle ja Lausanne'i ülikoolis. Esimese maailmasõja ajal teenis Saksa armees, jõudes välja esimese leitnandi auastmeni. Autasustati Raudristiga. 7. veebruaril 1918 abiellus paruness Ehrengard von Plettenbergiga (1895–1979), kellega tal oli üheksa last: neli poega ja viis tütart. Ta oli Saksamaa rahandusminister 1. juunist 1932 kuni 23. maini 1945. Lisaks oli ta Saksamaa välisminister 1945. aasta 2. maist kuni 23. maini. Vahistati 23. mail 1945 Flensburgis koos teiste Saksamaa valitsuse liikmetega. 1949. aasta aprillis mõisteti ta kohtuprotsessil kümneks aastaks vangi, kuna tema juhitud Rahandusministeerium oli tegelenud tagakiusatud ja koonduslaagritesse saadetud juutide vara omistamisega. 31. jaanuaril 1951 vabanes Krosigk amnestiaga vanglast ja elas seejärel Essenis, kus tegutses publitsistina. Johann Ludwig Schwerin von Krosigk oli üks esimesi kujundliku väljendi "raudne eesriie" kasutajaid raadiokõnes 2. mail 1945. Johann Ludwig Graf Schwerin von Krosigk 1887–1977 Lebendiges Museum Online Germany. Ministries 1871–1945 rulers.org Der Politiker Johann Ludwig Graf Schwerin von Krosigk/ Rhodes Travels
Sir

Sir (hääldus [sö:r]) on inglise keelt kõnelevates maades, eeskätt Suurbritannias, tiitliga alamaadli hulka kuuluvate isikute (baronet ja rüütel) poole pöördumisel kasutatav viisakussõna. Tihti arvatakse ekslikult, et sir on tiitel. Viisakussõna sir kasutatakse kas suulise pöördumise korral eesnime ees (näiteks Sir Winston) või kirjaliku pöördumise korral ees- ja perekonnanime ees (näiteks Sir Winston Churchill) – sel juhul kirjutatakse see eesti keeles suure algustähega ja harilikus ehk püstkirjas. Kui viisakussõna sir kasutatakse eestikeelses tekstis ilma isiku pärisnimeta, siis kirjutatakse see väikse algustähega ja kursiivis. Viisakusvormelit sir kasutatakse pöördumisel järgmiste tituleeritud isikute poole: Baronet (Bt.) Sukapaelaordu rüütel (KG) Karuohakaordu rüütel (KT) Bathi ordu komandör või suurristi rüütel (KCB/GCB) Püha Miikaeli ja Püha Jüri ordu rüütelkomandör või suurristi rüütel (KCMG/GCMG) Kuningliku Victoria ordu rüütelkomandör või suurristi rüütel (KCVO/GCVO) Briti impeeriumi ordu rüütelkomandör või suurristi rüütel (KBE/GBE) Knight Bachelor (Kt.) Näiteid: admiral Sir Bruce Fraser, KBE feldmarssal Sir Thomas Blamey, KBE professor Sir Patrick Bateson, FRS Sir Arvi Parbo, Kt. Bach. Kuid näiteks doktorikraadi ei kasutata koos viisakussõnaga sir. Samuti ei kasutata sõna sir vaimulikkonnas: reverend dr John Polkinghorne, KBE, FRS (Post-nominal letters KBE viitavad, et reverend kuulub rüütliseisusse). Kui rüütliseisuse tunnused (näiteks ordenimärgid) on antud isikule, kes ei ole Suurbritannia ega Rahvaste Ühenduse kuningriigi kodanik, loetakse teda aurüütliks ning tema poole pöördumisel ei kasutata nime ees sõna sir.[viide?] Eestlastest on niisugused: Johan Pitka Johan Laidoner Toomas Hendrik Ilves Sõna sir kasutatakse ka kõnetlussõnana meesisikute poole pöördumisel. Arvi Parbo (Knight Bachelor) Rüütlikslöömine Knight Bachelor Post-nominal letters http://news.google.com/newspapers?nid=1946&dat=19231017&id=iG8tAAAAIBAJ&sjid=RooFAAAAIBAJ&pg=4635,2247670
Vitus Bering

Vitus Jonassen Bering (kasutatud ka nimekuju Behring; august 1681 Horsens – 19. detsember 1741 Beringi saar, Kamtšatka poolsaare lähedal) oli Taanis sündinud Vene meresõitja. Vene laevastikus teenis ta ohvitserina 37 aastat. Ta lõpetas 1703 Amsterdamis kadetikorpuse ja astus samal aastal Venemaa teenistusse alamporutšiku auastmes. Põhjasõjas teenis ta Venemaa Balti laevastikus, välja arvatud 1712–1715, mil ta Venemaa Aasovi laevastikus sõdis Türgiga. 1707 sai ta porutšikuks, 1710 leitnandiks, 1715 4. järgu kapteniks, 1717 3. järgu kapteniks, 1720 2. järgu kapteniks ja 1724 1. järgu kapteniks. Ta abiellus venelannaga ja viimast korda elus viibis ta Taanis 1715. aastal. Vene tsaar Peeter I käskis Beringil uurida Kaug-Ida alasid ning leida tee Indiasse. Ta võttis osa Suurest põhjaekspeditsioonist. Aastal 1741 tegi avastusretke koos tüürimehe Aleksei Tširikoviga Alaska rannikule. Tagasiteel suri ta Komandorisaartel. Aastaid ei tunnustatud Beringi avastusretkede väärtust, alles kapten James Cook tõestas Beringi vaatluste täpsust ja usaldusväärsust. Beringi nime kannab tänapäeval mitu geograafilist objekti: Beringi väin, Beringi meri, Beringi saar, Beringi liustik ja üks karuliik. Alates 6. märtsist 2006 kannab Vitus Beringi nime Petropavlovsk-Kamtšatskis asuv Kamtšatka Riiklik Ülikool.
Pürolüüs

Pürolüüs on aine muundumine kõrgel temperatuuril ilma õhu juurdepääsuta (või vähese õhu juuresolekul). Võimaldab toota vedelkütuseid. Pürolüüs on ainete termolüüsi tööstuslik rakendamine enamasti orgaanilist ainet sisaldavate materjalide korral. Pürolüüsiks nimetatakse tihti ka muidki keemiatööstuses kasutatavaid kõrgetemperatuurseid protsesse, nagu krakkimine, kuivdestillatsioon või destruktiivne destillatsioon. Orgaaniliste ühendite pürolüüsi peamised reaktsioonid on molekulide süsinikuskeleti lõhustumine (destruktsioon), funktsionaalrühmade täielik või osaline eraldumine (sellega kaasneb vee, ammoniaagi, süsinikmonooksiidi, süsinikdioksiidi jm lihtsamate ühendite moodustumine), lähtemolekulide ja nende fragmentide polümerisatsioon või kondensatsioon, lähteaine ja lõhustumissaaduste isomerisatsioon, vesiniku ümberjaotumine või eraldumine jm. Looduslik orgaanilise aine pürolüüs esineb sügaval maapõues, kus lagunemine toimub kuumuse ja rõhu mõjul anaeroobsetes tingimustes pika aja jooksul ning tulemusena eraldub valdavalt metaan. Nii moodustuvad gaasilised saadused (maagaas, kaevandusgaas, kildagaas) ning maasügavusse jääb tahke jääk (antratsiit, pruunsüsi ja meresetete korral ka veest kergemad vedelad saadused, nagu nafta). Kõrgmolekulaarsete ainete analüüsil on üks laialtkasutatav meetod pürolüüsikromatograafia. Siin enne gaasikromatograafi kolonni sisenemist proov (plast, tekstiil, vedelkütus jm) kiiresti kuumutatakse, nii et suured molekulid lagunevad andes väiksemad lenduvad komponendid, mis edasi lahutatakse kolonnis ja saadakse materjalile iseloomulik pilt. Hüdropürolüüs on orgaanilise aine termiline lagundamine kõrgel temperatuuril vee juuresolekul. Pürolüüsi, millele eelneb pürolüüsitava aine pihustamine aerosooliks, nimetatakse pihustuspürolüüsiks. Kütuste ja biomassi koospürolüüsil on täheldatud saaduste (õli või muud) sünergiafaktori muutust [Johannes I., Palu V. Oil Shale 2013, 30(4)]. Lagunemisreaktsioon Termokeemiline muundamine Termolüüs Tõrva ajalugu
Hüdrofiilsus

Hüdrofiilsus ehk veelembus on aine võime vastastikuliseks mõjuks veega. Hüdrofiilsed ained on näiteks anorgaanilised soolad, tärklis ja savid. Hüdrofiilsete ainete molekulid on polaarsed. Need loovad keemilisi sidemeid vee polaarsete molekulidega. Vastupidi, hüdrofoobid ei ole vee suhtes atraktiivsed ja võivad tunduda sellest hoopis eemaletõrjutud. Hügroskoobid tõmbavad vett ligi, kuid vesi neid ei lahusta. Hüdrofiilne molekul on molekul või molekuli osa, mille koostoimed vee ja muude polaarsete ainetega on termodünaamiliselt soodsamad kui nende koostoimed õli või muude hüdrofoobsete lahustitega. Nad on tavaliselt võimelised moodustada vesiniksidet. See muudab need molekulid lahustuvaks mitte ainult vees, vaid ka teistes polaarsetes lahustites. Hüdrofiilseid ja hüdrofoobseid molekule nimetatakse ka vastavalt polaarseteks ja mittepolaarseteks molekulideks. Mõned hüdrofiilsed ained ei lahustu. Sellist segu nimetatakse kolloidiks. Hüdrofiilsed ained (nt soolad) võivad näiliselt õhust vett ligi tõmmata. Ka suhkur on hüdrofiilne. Suhkur, mida puistatakse tükeldatud puuviljadele, „tõmbab vee välja“ hüdrofiilse toimega, muutes puuviljad mahlakaks ja märjaks, nagu tavalise maasikakompoti retseptis. Hüdrofoobsete kemikaalide lahustuvuse optimeerimiseks võib kasutada vedelat hüdrofiilset kemikaali, mis on kompleksselt ühendatud tahkete kemikaalidega. Hüdrofiilsete vedelike hulka kuuluvad näiteks ammoniaak, alkoholid, mõned amiidid, karbamiid, ja mõned karboksüülhapped, nagu äädikhape. Tsüklodekstriine kasutatakse ravimilahuste valmistamiseks, püüdes külalislahustena hüdrofoobseid molekule. Kuna tsüklodekstriinide inkorporeeritud ühendid koos hüdrofoobsete molekulidega on võimelised tungima kehakudedesse, saab neid kasutada bioloogiliselt aktiivsete ühendite vabastamiseks spetsiifilistes tingimustes. Näiteks testosterooni komplekseerimisel hüdroksüpropüül-beta-tsüklodekstriiniga (HPBCD) saavutati sublingvaalse tee kaudu 95% testosterooni imendumine 20 minutiga, kuid HPBCD ei imendunud, samas kui hüdrofoobne testosteroon imendub tavaliselt sublingvaalse tee kaudu vähem kui 40%. Lüofiilsus Hüdrofoobsus Hügroskoopsus Märgumine IUPAC, Compendium of Chemical Terminology, 2nd ed. (the "Gold Book") (1997). Online corrected version: (2006–) "hydrophilic". doi:10.1351/goldbook.H02906 "Definition of HYDROPHILIC". Merriam-Webster. Archived from the original on 27 September 2017. Retrieved 1 May 2018. Becket, Gordon; Schep, Leo J.; Tan, Mun Yee (1. märts 1999). "Improvement of the in vitro dissolution of praziquantel by complexation with α-, β- and γ-cyclodextrins". International Journal of Pharmaceutics. 179 (1): 65–71. DOI:10.1016/S0378-5173(98)00382-2. ISSN 0378-5173.
Isogoon

Isogoon ehk samakäändejoon on ühesuguse magnetilise deklinatsiooniga punkte kaardil ühendav joon.
Inklinatsioon

Inklinatsioon on nurk vertikaaltasandil geograafilise meridiaani (maakera pinnal) ja mõne teise tasapinna vahel. Kasutatakse näiteks magnetmeridiaani (magnetvälja jõujoone; magnetiline inklinatsioon) või satelliitide orbiidi kalde näitamiseks.
Sarah Michelle Gellar

Sarah Michelle Prinze (neiupõlvenimega Sarah Michelle Gellar; sündinud 14. aprillil 1977 New Yorgis) on Kuldgloobusele nomineeritud ja Emmy auhinna pälvinud USA filminäitleja. Tema esimene tuntum teleseriaaliroll oli Kendall Hart seebiooperis "Kõik mu lapsed" ("All My Children"), mille eest ta sai Daytime Emmy. Aastatel 1997–2003 kehastas ta Buffy Summersit populaarses telesarjas "Vampiiritapja Buffy" ("Buffy the Vampire Slayer"). Selle rolliga kandideeris ta kõigil neil seitsmel aastal järjest parima teleseriaali naisosatäitja Saturni auhinnale ning võitis selle 1999. aastal. Prinze on mänginud mängufilmides "Eelmise suve saladus" ("I Know What You Did Last Summer"; 1997), "Karje 2" ("Scream 2; 1997), "Õelad kavatsused" ("Cruel Intentions"; 1999), "Harvard Man" (2001), "Scooby-Doo" (2002) ja "Vimm ("The Grudge"; 2004). Sarah Michelle Gellar abiellus 1. septembril 2002 Freddie Prinzega ning 2007. aastal võttis ta viienda pulma-aastapäeva puhul endale ka abikaasa perekonnanime. 2009. aastal sündis neil tütar Charlotte Prinze. Prinzel on taekwondo's must vöö. IMDb link puudub Sarah Michelle Gellar andmekogus IMDb (inglise)