laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ahela kasv

Ahela kasv ehk ahela kasvuetapp (chain growth) on ahelreaktsiooni korduv elementaarreaktsioon, mis viib makromolekuli või polümeerse molekuli tekkele. Ahela kasv realiseerub põhiliselt kahe polümerisatsiooni mehhanismiga: ahela pideva kasvu polümerisatsioon, milles monomeerid liituvad järjestikku ahela otsa, see on initsieerimisele järgnev staadium, milles toimub aktiivse intermediaadi liitumine monomeeri molekulidega ja tulemuseks on üha suurema molekulmassiga aktiivsed intermediaadid (ahelpolümerisatsioon) ahela astmelise kasvu polümerisatsioon, milles monomeerid moodustavad kõigepealt madalamad produktid (oligomeerid), mis edasi reageerides annavad polümeeri, (astmeline polümerisatsioon, näiteks polükondensatsioon). Ahelreaktsioon (keemia) Ahelpolümerisatsioon Astmeline polümerisatsioon Ahela levik
Ööpäevaringne tugevdatud toetusega hooldamine

Ööpäevaringne tugevdatud toetusega hooldamine on üks erihoolekande teenustest. Suurenenud ohtlikkuse astmega inimese parim võimalik ja ühiskonnas aktsepteeritavaks peetav elukvaliteet hoolekandeasutuses. Teenuse kirjeldus: Inimese juhendamine ja abistamine igapäevaelus vajalike toimingute sooritamisel Aktiviseerivatesse tegevustesse kaasamine Ohutuse kindlustamine inimesele enesele ja teistele ööpäevaringselt Hoolduskeskkonna tugevdatud järelevalve Eriarsti poolt määratud toetava ravi tagamine Ei sisalda arstiabi diagnoosimise, ravi määramise ja aktiivravi tähenduses.
Käärkamber

Käärkamber ehk sakristei (saksakeelsest sõnast Sakristei < keskladinakeelsest sacristia < ladinakeelsest sacer 'püha'; vene keeles ризница riznitsa < vanavenekeelsest риза riza 'riie, rüü') on kirikuarhitektuuris ruum liturgiliste riiete, nõude ja muude kirikutarvete, samuti koguduse kirjavara hoidmiseks. Tavaliselt asub see kirikus, kuid vahel ka kõrvalhoones (näiteks mõnes kloostris). Vanemates kirikutes on käärkamber ühe kõrvalaltari lähedal, peaaltari kõrval või taga. Uuemates kirikutes paikneb käärkamber sageli mujal, näiteks sissekäigu juures. Mõnel kirikul on ka rohkem kui üks käärkamber, millest igal on eri ülesanne.
Pjotr Durnovo (1845−1915)

Pjotr Nikolajevitš Durnovo (vene keeles Пётр Николаевич Дурново) (12. märts (ukj 24. märts 1845 Moskva kubermang – 11. september (ukj 24. september) 1915 Petrograd) oli Venemaa keisririigi riigitegelane. Aastatel 1905–1906 oli Venemaa keisririigi siseminister. Põlvnes vanast aadlisuguvõsast. Sündis Olonetsi kubermangu viitsekuberneri pojana. Astus merekadetikorpusse, mille lõpetas aastal 1860. Aastal 1870 lõpetas ta Aleksandri-nimelise sõjaväelis-juriidilise akadeemia. Pärast kadetikorpuse lõpetamist seilas üle kaheksa aasta laevastikus kaugsõitudel. Akadeemia lõpetamise järel määrati abiprokuröriks Kroonlinna sõjamerelaevastiku kohtusse.1872 läks ta sõjamerelaevastikust erru ja asus justiitsministeeriumi teenistusse. Ta määrati abiprokuröriks esmalt Vladimiri ringkonnakohtusse, seejärel 1873. aastal Moskvas. Alates 1875. aasta augustist oli ta Rõbinski ringkonnakohtu prokurör, novembrist 1875 oli ta samal ametikohal Vladimiris. 1880. aasta juunis sai temast Kiievi kohtupalati abiprokurör. Oktoobris 1881 määrati ta siseministeeriumi riigipolitsei kohtuosakonna ülemaks, sel ametikohal oli ta 1883. aasta veebruarini. 18. veebruaril 1883 määrati ta Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Politseidepartemangu viitsedirektoriks. 1884. aastal komandeeriti ta välismaale, tutvumaks politsei tööga Pariisis, Berliinis ja Viinis. Ta tutvus seal riigivastaste elementide jälgimisega ja uuris võimalusi kasutada neid jälgimismeetodeid Venemaal. Sama aasta 23. augustil määrati ta politseidepartemangu direktoriks, kellena töötas aastani 1893. 3. veebruarist 1893 kuni aastani 1900 oli ta senaator. 1900–1905 oli ta siseministri abi ehk aseminister (tema ajal olid ministriteks Dmitri Sipjagin, Vjatšeslav von Plehwe, Pjotr Svjatopolk-Mirski ja Aleksandr Bulõgin). Pärast Aleksandr Bulõgini erruminekut (17. novembril 1905) sai Pjotr Durnovo ministrite nõukogu esimehe Sergei Witte soovitusel siseministriks. 30. novembril 1905 kasutas Durnovo võitluses revolutsiooni vastu väga jõulisi meetodeid ja toetas ka mustasajaliste organisatsioonide tegevust. Aastal 1906 otsustasid esseerid ta tappa. See neil siiski ei õnnestunud, kuid õnnetuseks sai esseer Leontjeva käe läbi surma üks vanaldane prantsuse kaupmees, kelle ainus süü oli see, et ta oli Durnovoga ühte nägu. Pikaajalises konfliktis Durnovo ja Witte vahel, kus Durnovo süüdistas Wittet revolutsioonilisele tegevusele läbi sõrmede vaatamises, oli tulemuseks Witte ja kogu tema valitsuskabineti tagasiastumine, Durnovo järeltulijaks siseministrina sai Pjotr Stolõpin. Aastatel 1906–1915 oli ta Riiginõukogu liige. Suri aastal 1915 Petrogradis. Ta põrm puhkab Treskinos Serdobski maakonnas Saraatovi kubermangus (praeguse haldusjaotuse järgi Kolõšlei rajoonis Penza oblastis).
Gaston Leroux

Gaston Louis Alfred Leroux (6. mai 1868 – 15. aprill 1927) oli prantsuse ajakirjanik ja kriminaalromaanide autor. 1909–1910 ilmunud romaani "Ooperikummitus" ainetel on valminud palju filme ja lavastusi, millest tuntuim on Andrew Lloyd Webberi muusikal "Ooperifantoom" (1986). Leroux on tuntud amatöördetektiivi Joseph Rouletabille'i tegelaskuju loojana. Gaston Leroux sündis Pariisis rikka kaupmehe pojana. Gaston kasvas Normandias. Kõrghariduse omandas noormees Pariisis õigusteaduse alal, lõpetades 1889. Ta sai päranduseks miljoneid franke ja elas metsikut elu, kuni raha otsa sai. See juhtus juba järgmisel aastal. 1890–1893 tegutses ta advokaadina, seejärel ajalehtede L'Écho de Paris ja Le Matin reporteri, teatrikriitiku ja väliskorrespondendina. Sajandivahetuseks sai temast Prantsusmaa üks juhtivaid kohtukroonikuid. 1905 oli ta Venemaal ja kajastas Venemaa 1905. aasta revolutsiooni. Tema esimene kirjandusteos ilmus 1903 ajalehes Le Matin ja kandis nime "Varanduseotsija". Järgmisel aastal ilmus see raamatuna pealkirjaga "Théophraste Longuet' kaksikelu" ("La Double Vie de Théophraste Longuet"). 1907 lõpetas Leroux töö ajakirjanikuna ja hakkas kirjanikuks. Juba järgmisel aastal ilmus "Kollase toa saladus", kus tegutseb Joseph Rouletabille. 1909 asutas Leroux oma filmistuudio Société des Cinéromans (Kinoromaanide Ühing), et avaldada korraga nii romaane kui ka nende põhjal tehtud filme. Ta töötas seal produtsendi ja stsenaristina. 1918 mängis ta ka ise peaosa filmis "Fantoom". Ühes filmis mängis ka tema 13-aastane tütar Madeleine. Filmistuudio lõpetas tegevuse 1922, kui selle neelas alla ettevõte Pathé, mis toodab filme tänapäevani. Leroux' romaane, eriti "Kollase toa saladust", kiitsid sürrealistid. Kirjanikumeisterlikkuse näiteks tegevustiku ülesehitamise kohta on seda pidanud teiste hulgas Sergei Eisenstein ja Jorge Luis Borges. Seda romaani on korduvalt ekraniseeritud, esimest korda 1919 ja seni viimast korda 2003. Gaston Leroux suri 58-aastaselt tsüstiiti. "Kollase toa saladus" – "Le Mystère de la chambre jaune", 1907; eesti keeles: Loodus, 1932 sarjas "Tänapäeva romaan" nr 9 "Mustas kleidis daami parfüüm" – "Le parfum de la dame en noir", 1908; eesti keeles: Eesti Raamat 2000 sarjas "Mirabilia" "Äraneetud aukoht" – "Le fauteuil hanté", 1909; eesti keeles: Kupar 1992 "Ooperikummitus" – "Le fantôme de l'Opéra", 1911; eesti keeles: Eesti Raamat 1995 Biographie Gaston Leroux' koduleht Biography by Gaston Leroux. Online Books, Poems, Short Stories – Read Print Library Gaston Leroux (1868–1927). Kirjasto.sci.fi Gaston Leroux. The Literature Network
Endel Saar

Endel Saar on olnud mitme tuntud inimese nimi: Endel Saar, maadleja (1928–1987) Endel Saar, ajakirjanik (1935–2017)
Eesti poide loend

Eesti poide loend loetleb Eesti sise- ja territoriaalvetes asunud ning asuvaid Veeteede Ametis registreeritud poisid. Toodrite kohta vaata Eesti toodrite loendit. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Abruka teljepoi Aegna läänepoi Aksi idapoi Aksi põhjapoi Apollo madala põhjapoi Eesti värava parema külje poi Eesti värava vasaku külje poi Harilaiu ohupoi Hiiumadala idapoi Hiiumadala läänepoi Hiiumadala põhjapoi Hiiu väina laevatee teljepoi nr 708 Hiiu väina laevatee teljepoi nr 709 Hiiu väina laevatee teljepoi nr 746 Härjamaa madala läänepoi Katariina kai idapoi Kesse madala vasaku külje poi Kesse parema külje poi Kesse vasaku külje poi Kihnu idapoi Kumari ohupoi (endine, vaata Kumari parema külje poi) Kumari parema külje poi Kumari vasaku külje poi Laidunina lõunapoi Lalli madala parema külje poi Pakri madala põhjapoi Paljassaare idapoi Prangli lõunapoi Raugi vasaku külje poi (Raugi tulepoi) Rukki kanali poid (6 tk) Russalka madala põhjapoi nr 253 Russalka madala põhjapoi nr 254 Sorgu idapoi Suurupi teljepoi nr 1 Suurupi teljepoi nr 2 Suurupi teljepoi nr 3 Tallinna teljepoi nr 1 Tallinna teljepoi nr 2 Tallinna teljepoi nr 3 Unterneemani madala parema külje poi Viinakari tulepoi (endine) Loend on mittetäielik. Eesti päevamärkide loend Eesti tulepaakide loend Eesti tuletornide loend Navigatsioonimärkide andmekogu
Kurtšatov (Kasahstan)

Kurtšatov (kasahhi Курчатов) on linn Kasahstanis Abaj oblastis, Irtõši jõe lõunakaldal. Linn on nimetatud vene tuumafüüsiku Igor Kurtšatovi järgi. Nõukogude Liidu päevil oli Kurtšatov Semipalatinski tuumapolügooni juhtimiskeskus. Kurtšatov (või sihtnumbri järgi Moskva-400 ja Semipalatinsk-21) oli kinnine linn. Linna elanike arv on pärast tuumakatsetuste lõpetamist langenud 20 tuhandelt 8000-ni. 2022. aastani kuulus linn Ida-Kasahstani oblastisse. http://kurchatov.vko.gov.kz/
Impulsimomendi jäävuse seadus

Impulsimomendi jäävuse seadus on füüsikaseadus, mis ütleb, et ainepunktide isoleeritud süsteemi impulsimoment on ajas muutumatu suurus. Noetheri teoreem seob impulsimomendi jäävuse seaduse ja ruumi isotroopsuse ehk ruumi sarnasuse igas suunas. Impulsi jäävuse seadus Saveljev, I. (1978). Füüsika üldkursus I. Tallinn: Valgus. lk 105
Lipp (male)

Lipp on liikumisvõimelt kõige tugevam malend, mis võib liikuda diagonaalis, horisontaalis või vertikaalis. Male eelkäijas šatrandžis kutsuti lippu vesiiriks ja see oli üks nõrgemaid vigureid mängulaual. Vesiiriga sai käia ainult ühe välja võrra diagonaalses suunas. Oma tänapäevase liikumisvõime sai lipp 15. sajandi lõpus. Tavaliselt on lipp natuke tugevam kui vanker ja oda kokku ja natuke nõrgem kahest vankrist. Lipu vahetamine muu viguri kui vastase lipu vastu on peaaegu alati kahjulik. Lipp on vankrist ja odast tugevam kahel põhjusel (kuigi nad kontrollivad sama arvu välju). Esiteks on lipp liikuvam üksus ja selle liigutamiseks kulub üks käik, samas kui vankri ja oda liigutamine nõuab kahte käiku. Teiseks pole lipu liikumine erinevalt odast piiratud üht värvi väljadega. Vankri ja oda eelis on, et nad võivad ühte välja kaks korda rünnata (või kaitsta), kuid praktika on näidanud, et lipu eelised on tähtsamad. Lipp on kõige võimsam lahtises seisus, kui vastase kuningas pole kaitstud või kui vastase laagris on palju kaitsmata malendeid. Oma pika ulatuse ja mitme liikumissuuna tõttu on lipuga sageli võimalik kahvlit anda. Võrreldes teiste pika liikumisulatusega malenditega (vanker ja oda) ei vähene lipu võimsus eriti ka kinnistes seisudes. Algajad toovad lipu tihti juba avangus välja lootes sellega vastase malendeid lüüa või matti panna. Kuna lipp on kõige väärtuslikum malend, peab sellega vastaste ähvarduste eest taanduma, mistõttu tugevamad mängijad eelistavad lippu hoida kaitstuna oma laagris. Vaatamata sellele on erandlikke avanguid, kus lipp tuuakse juba teisel käigul välja nagu Skandinaavia kaitse, mida on mängitud maailmameistrimatšil. Lippude vahetus on üks lõppmängu alguse tunnuseid, kuid olemas on ka lippude lõppmängud ja mõnikord vahetatakse lipud juba avangus.
Kuningas (male)

Kuningas on males kõige tähtsam malend. Malemängus on poolte eesmärgiks matistada vastase kuningas. Kui kuningas asub vastase malendi tulejoonel, öeldakse, et kuningas on tules. Kui mängija ei suuda oma käigul kuningat tulest vabastada, on tegemist matiga. Vaatamata sellele, et kuningas on kõige tähtsam malend, on ta käimisvõimaluste poolest üks nõrgemaid (välja arvatud lõppmängus). Kuningas võib käia igale endaga piirnevale ruudule, kuid mitte sinna, kus ta tulle jääb. Kuningal on teatud tingimustel ka võimalik spetsiaalne käik vangerdus, mille korral kuningas liigub esimesel real kaks välja vankri poole ja vanker tõstetakse üle kuninga.
Sarah Jana Portner

Sarah Jana Portner (sündinud 1983 Baierimaal Starnbergis) on Saksa-Eesti ajakirjanik, Tallinna 2011. aasta linnakirjutaja. 2010. aasta oktoobrini õppis Portner Passau ülikoolis võõrkeeli, majandust ja kultuurikorraldust, keskendudes peamiselt Ida- ja Kesk-Euroopa ajaloole ning kaitstes diplomitöö heliloomingu tingimustest Nõukogude Liidus. 2008. aastal tutvus ta Heinrich Bölli Fondi uurimisstipendiumi abil Eesti Peipsi-äärsete vanausuliste kultuuriga ning oli Dr. Hans Kapfingeri stipendiumi toel ajakirjanduslikul väljaõppel ajalehes Passauer Neuen Presse. 2011. aastal pälvis Portner Saksa Ida-Euroopa Kultuurifoorumi viiekuulise stipendiumi, mille toel on ta Tallinna kui Euroopa kultuuripealinna ametlik linnakirjutaja. Sellena on tema ülesanne resideerida Tallinnas ning kajastada linna ja seal toimuvaid kultuuriüritusi saksakeelses veebipäevikus, mille tõlgib eesti keelde Nele Meikar. Portneri valisid linnakirjutajaks Saksa Kultuurifoorum ja Eesti Kirjanike Liit. Tallinna linnakirjutaja eestikeelne veebipäevik Sarah Jana Portner Tallinna linnakirjutaja blogis Ingrid Teesalu "Culture Capital's Town Scribe Arrives in Estonia" ERR, 3. mai 2011 "Sarah Jana Portner wird Stadtschreiberin von Tallinn" Baltische Rundschau, 5. märts 2011 "Stadtschreiberin Tallinn 2011" Deutschen Kulturforumi veebilehel "1. mail saabub Tallinna linnakirjutaja" Eesti Kirjanike Liidu pressiteade, 28. aprill 2011
Gintaras Graujauskas

Gintaras Grajauskas (sündinud 19. veebruaril 1966 Kapsukases) on leedu kirjanik ja rokkmuusik. Ta on kirjutanud romaane, lühijutte ja luulet. Lisaks mängib ta basskitarri ja laulab poprock-ansamblis Rokfeleriai. Aastal 1993 avaldas Grajauskas oma esimese raamatu, luulekogumiku "Tattoo". Ilmunud on ka tema näidendite kogu "Mergaitė, kurios bijojo Dievas" (2007), mille eest ta tunnistati 2007. aasta Leedu parimaks näitekirjanikuks, ning luuleraamat "Eilėraščiai savo kailiu" (2008). Eesti keeles on tema luule ilmunud kogumikus "Kiirus vaikuse sees : luulet üheteistkümnelt maalt : tekste neljandalt ja viiendalt Põhjamaade luulefestivalilt Tallinnas 2004. ja 2005. aasta kevadel" (Tallinn, 2006). Lithuanian Literature Today
Aleksandr Bulõgin

Aleksandr Bulõgin on mitme tuntud inimese nimi: Aleksandr Bulõgin (1851–1919) oli aastal 1905 Venemaa siseminister Aleksandr Bulõgin oli aastatel 1892–1901 Liivimaa kubermangu asekuberner
Kolgata

Kolgata on paik väljaspool Jeruusalemma müüre 1. sajandi alguses pKr, kus väidetavalt toimus Jeesuse Kristuse ristilöömine. Nimi Kolgata on eesti piiblikeele mugandus kreeka nimest Golgotha Uues Testamendis. Selle aluseks on omakorda arameakeelne nimi, mille kujuks on traditsiooniliselt oletatud Gûlgaltâ (kuid on ka teisi variante); piibel tõlgendab seda "pealuu paigana" – kreeka keeles Κρανίου Τόπος (Kraniou Topos) ja ladina keeles Calvariae Locus (siit ka inglise Calvary). Ehkki 6. sajandist saati viidatakse Kolgatale kui mäele ja 333. aastast kui künkale, kirjeldavad evangeeliumid seda lihtsalt kui "paika". Seda on mainitud kõigis neljas kanoonilises evangeeliumis: Markuse evangeelium: Ja nad viisid Jeesuse Kolgata-nimelisse paika – see on tõlgitult Pealuu paik. Matteuse evangeelium: Ja kui nad jõudsid paika, mida hüütakse Kolgataks – see tähendab Pealuu paigaks –, Luuka evangeelium: Ja kui nad tulid sinna paika, mida hüütakse Pealuuks, siis nad lõid Jeesuse sinna risti, samuti kurjategijad – ühe temast paremale, teise vasemale. Johannese evangeelium: ja ta läks välja, kandes ise oma risti Pealuuasemeks hüütud paika, mida heebrea keeles kutsutakse Kolgataks. Nimele on antud ka terve rida teisi seletusi. Kolgata traditsioonilise paiga tegi kindlaks Konstantinoopoli Helena, Rooma keisri Constantinus I ema, 325. aastal. Veidi eemal leidis Helena ka Jeesuse haua koha ning väitis end olevat leidnud Püha Risti. Tema poeg Constantinus ehitas seejärel sinna Püha Haua kiriku. "Mount Calvary". Catholic Encyclopedia. Kd Vol. III. New York: Robert Appleton Company. 1908 http://www.newadvent.org/cathen/03191a.htm. {{cite book}}: parameetris |volume= on üleliigne tekst (juhend); puuduv või tühi pealkiri: |title= (juhend) Catholic Encyclopedia, Golgotha Markuse 15:22 Matteuse 27:33 Luuka 23:33 Johannese 19:17
Keel (anatoomia)

Keel (ladina lingua) on selgroogsete suuõõneelund. Keel on paljudel loomadel nii seede-, komplemis- kui ka maitsmiselund. Keel on oluline ka häälitsemisel ja rääkimisel. Keele areng, anatoomia, füsioloogia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. Keele abil saab toitu peenestada, mäluda ja alla neelata. Keele värvus on mitme haiguse sümptom: tavaliselt roosa, võib ta infektsiooni korral minna valgeks. Keele osad eest tahapoole on: keeleots (apex linguae) keelekeha (corpus linguae) keelejuur (radix linguae). kaheharuline keel limaskest Enn Ernits, Esta Nahkur,"Koduloomade anatoomia", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 160,2013, ISBN 978-9949-426-28-8. Arne Lepp. "Inimese anatoomia, I osa. Liikumisaparaat, siseelundid", Tartu Ülikooli Kirjastus, lk 346, 2013, ISBN 978-9949-32-239-8.
Kirikaed

Kirikaed on maa kiriku ümber või kõrval, mis tavaliselt kuulub kirikule või kogudusele. Ajalooliselt on kirik ja seda ümbritsev maa olnud koguduseliikmete pühitsetud matmispaik ning kirikaed surnuaia ehk kalmistu sünonüüm. 18.–19. sajandil lõpetati suuremas osas Euroopast vanadesse kirikaedadesse matmine ja kirikute ümber surnuaedade rajamine, seda eelkõige ruumipuuduse tõttu. Kuna vanemad kirikaiad on sageli püsinud sadu aastaid puutumatult, on neis kujunenud haruldased elukooslused. Kirikaed ÕS 2013 NS Cooper "How natural is a nature reserve? An ideological study of British nature conservation landscapes" Biodiversity and Conservation, 9, 2000, 1131-1152  Kirikaed – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Aleksandr Bulõgin (siseminister)

Aleksandr Bulõgin (vene keeles Александр Григорьевич Булыгин; 6. august/18. august 1851 Bulõgino küla, Rjazani kubermang – 5. september 1919 Rjazan) oli keiserliku Venemaa riigitegelane ja siseminister. Bulõgin on pärit aadliperekonnast, õigeusklik. Tal oli 3340 tiinu maad Rjazani ja Saraatovi kubermangus ning maja Moskvas. Ta lõpetas aastal 1871 Peterburi õigusteadustekooli. Töötas seejärel justiitsministeeriumis, seejärel uurijana Kiievi kubermangus. Aastal 1873 määrati erivolitustega ametnikuks Saraatovi kubermanguvalitsuse juurde. Aastal 1879 määrati vanglate peavalitsuse inspektoriks.
HC Kehra

HC Kehra on Eesti käsipalliklubi. HC Kehra klubi veebileht (vaadatud 27.07.2012)
Starnberg

Starnberg on linn Saksamaa lääneosas Baieri liidumaal Ülem-Baieri ringkonnas, Starnbergi kreisi keskus. Asub 25 km Münchenist edelas Starnbergi järve põhjakaldal. 1226. aastal on Starnbergi kirjalikult esmamainitud nimega Aheim am Würmsee. Starnbergis on sündinud Adrian Sutil. Seal on elanud Gustav Meyrink ja Jürgen Habermas. 2007. aastal oli Starnberg elaniku kohta aasta keskmise sissetuleku poolest (26 120 eurot) Saksamaa rikkaim linn. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Starnbergi koduleht
Müncheni kokkulepe

Müncheni kokkulepe oli kokkulepe, millele kirjutasid 1938. aasta 30. septembri varajastel öötundidel (kokkuleppel on kirjas veel kuupäev 29. september) Müncheni konverentsil alla: Suurbritannia nimel Neville Chamberlain, Saksamaa nimel Adolf Hitler, Prantsusmaa nimel Édouard Daladier, Itaalia nimel Benito Mussolini. Müncheni kokkuleppe kohaselt pidi Tšehhoslovakkia loovutama Saksamaale sudeedisakslastega asustatud alad (Sudeedimaa). 1938. aasta suve lõpul nõudis Hitler Tšehhoslovakkialt sakslastega asustatud alade loovutamist. Septembris muutus olukord väga teravaks. Tšehhoslovakkia armee oli valmis sõjaks, Prantsusmaa kutsus sõjaväkke reservväelased, Suurbritannia seadis lahinguvalmis oma laevastiku, sõjalisi ettevalmistusi tehti ka Saksamaal. Lahenduse olukorrale otsustas leida Suurbritannia peaminister Neville Chamberlain. Ta pakkus välja kokkuleppe, lootes vältida sõda ja kogu Tšehhoslovakkia sattumist Hitleri võimu alla. 1938. aasta 29. septembril sõlmisid Suurbritannia, Prantsusmaa, Saksamaa ning Itaalia Müncheni kokkuleppe. Sellega sunniti nõustuma ka Tšehhoslovakkiat. Viimase jaoks olid lepingu tingimused väga rasked. Saksamaa sai loa okupeerida Sudeedimaa. Veidi hiljem annekteerisid Poola ja Ungari väiksemad poolakate ja ungarlastega asustatud alad. "Rahvusvaheline olukord maailmasõja eel". 20.04.2019. Leppe tekst (saksa keeles)
Sadul (muusika)

Sadul on keelpillide osa. Sadulaid on kaks: ülemine ja alumine sadul. Ülemine sadul on kohas, kus kael läheb üle peaks. Alumine sadul on kohas, kus kõlakast läheb üle sõrmlauaks. Alumine sadul asub roobil ja hoiab pilli keeled üksteisest õigel kaugusel ja sõrmlaua suhtes õigel kõrgusel.
Baker Hughes

Baker Hughes Incorporated on maailma suuruselt kolmas naftatootmisteenuste ettevõte Schlumbergeri ja Halliburtoni järel. Ettevõtte peakorter asub Houstonis. Ettevõte moodustati 1987. aastal Baker Internationali ja Hughes Tool Company ühinemisel. Ettevõtte koduleht
Kõrvalaltar

Kõrvalaltar on altar, mis asetseb kirikus lisaks peaaltarile. Tavaliselt asuvad kõrvaltarid külglöövides, kuid võivad paikneda ka lihtsalt seina ääres või eraldi külgkabelis. Eesti kirikutest on kõrvalaltarid näiteks Kuressaare Nikolai kirikus, Keila Mihkli kirikus, Ambla Maarja kirikus ja Pühtitsa Jumalaema Uinumise peakirikus. "Bye-Altar". Catholic Encyclopedia.
Vorgašor

Vorgašor on alev Venemaal Komi Vabariigis Vorkuta linnaringkonnas. Vorgašor asutati 1964. aastal söekaevanduse rajamisega seoses. Alevis asuv kivisöekaevandus kuulub Vorkutaugolile.
Galilei protsess

Galilei protsess oli 1610. aasta paiku alanud sündmuste jada, mille käigus Galileo Galilei, kes pooldas Mikołaj Koperniku heliotsentristlikku astronoomiat, sattus konflikti aristotelliku maailmavaatega, mida toetas katoliku kirik. 1610. aastal avaldas Galilei raamatu "Sidereus Nuncius" ("Täheteataja"), mis kirjeldas tema uue teleskoobiga tehtud üllatavaid avastusi. Need ja teisedki avastused paljastasid tõsised raskused senise teadusliku arusaamaga universumi ehitusest, tekitades huvi uute teooriate vastu nagu Koperniku heliotsentrism, mille too oli avaldanud raamatus "De revolutionibus orbium coelestium" 1543. aastal. Paljud teadlased ründasid teooriat, kuna see oli vastuolus nii Aristotelese maailmamudeli kui ka pühakirjaga. Galilei osalus teoloogiat, astronoomiat ja filosoofiat hõlmanud poleemikas viis inkvisitsioonikohtus 1633. aastal tema süüdimõistmiseni ketserluses. Süüalune mõisteti eluaegsesse vangistusse, mis tegelikult kujunes mitte eriti rangeks koduarestiks. Ehkki legendi järgi olevat Galilei inkvisitsioonikohtust lahkudes pomisenud endale kindlaks jäädes "Eppur si muove" ("Ta liigub siiski"), ei ole sel lool teadaolevalt kindlat alust. Finocchiaro (1989, p.1); Blackwell (1991, p.2). Blackwell (1991, p.50) dateerib Galileo protsessi alguse 1610. aastasse. Finocchiaro (1989, p.1) lükkab selle 1613. aastasse.
Eesti kunstikoolide loend

Siin loetletakse Eesti kunstikoole. Ahtme Kunstide Kool Athena Kool DAK Kunstikool Haapsalu Kunstikool Iisaku Kunstide Kool Jõelähtme Muusika- ja Kunstikool Jõgeva Kunstikool Jõhvi Kunstikool Kehtna Kunstide Kool Kiili Kunstide Kool Kiviõli Kunstide Kool Kohila Kunstide Kool Kohtla-Järve Kunstide Kool Kose Huvikool Kuressaare Kunstikool Lihula Muusika- ja Kunstikool Lääne-Harju Muusika- ja Kunstide Kool Märjamaa Muusika- ja Kunstikool Paide Kunstikool Puka Kunstikool Põltsamaa Kunstikool Põlva Kunstikool Pärnu Kunstide Kool Rae Huvialakool Tartu Lastekunstikool Toila Muusika- ja Kunstikool Viimsi Kunstikool Viljandi Kunstikool Võru Kunstikool Vändra Kunstikool