laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jiangxi–Fujiani Nõukogude Vabariik

Jiangxi-Fujiani Nõukogude Vabariik oli Hiina Nõukogude Vabariigi, 1931. aasta novembris Mao Zedongi loodud rahvusvaheliselt tunnustamata riigi suurim liiduvabariik. Jiangxi-Fujiani Nõukogude Vabariik oli Jiangxi ja Fujiani provintsi aladel, seal asus ka Rujini linn, mis oli Hiina Nõukogude Vabariigi valitsuse kodulinn.
Fujiani Rahvavalitsus

Revolutsionistide Rahvavalitsus Hiina Vabariigis oli lühikest aega (1933–1934) Hiina Vabariigis Fujiani provintsis tegutsenud Guomindangi-vastane valitsus. Rahvarahutusi, mis viisid selle tekke ja lagunemiseni, nimetatakse Fujiani rahutusteks.
Teine Ida-Turkestani vabariik

Teine Ida-Turkestani vabariik, tihti ka lihtsalt Ida-Turkestani vabariik (ITV), oli Nõukogude Liidu toetatud, lühikest aega eksisteerinud sotsialistlik rahvavabariik. ITR eksisteeris 1940. aastatel (12. november 1944 – 27. juuni 1946) Hiina Vabariigis Xinjiangis. Riik algas revolutsiooniga kolmes põhjapoolses regioonis (Ili, Tarbagatay ja Altay), millele järgnes Ili ülestõus. Ülejäänud Xinjiangi piirkonnad jäid Guomindangi kontrolli alla. ITV alad on nüüd Xinjiangi Uiguuri autonoomse piirkonna koosseisus Hiina Rahvavabariigi valitsemise all. Ili rahvaarmee
Ili rahvaarmee

Ili rahvaarmee (hiina: 伊犁民族军) oli sõjavägi, mis allus Teisele Ida-Turkestani vabariigile. Armee koosnes algselt kuuest rügemendist: Shuidingi jalaväerügement, Ghulja rügement, Kensai rügement, Ghulja reservrügement, Kasahhi ratsarügement, Dungani rügement, suurtükiväe allüksus, Sibo allüksus ja Mongoli allüksus.
Johannes Säre

Johannes Säre (sündinud 10. detsembril 1983) on eesti fotokunstnik. Ta lõpetas aastal 2009 Eesti Kunstiakadeemia fotograafia erialal. Johannes Säre Eesti Kunstnike Liidu kodulehel
Bai Chongxi

Bai Chongxi (hiina keeles 白崇禧; 18. märts 1893 Guilin Shi – 1. detsember 1966 Taipei) oli kindral Hiina Vabariigi Rahvuslikus Revolutsiooniarmees. Ta oli ka silmapaistev Hiina rahvuslane ja hiina moslemite juht. Ta oli huei rahvusest ja islami usku. 1920. aastate keskpaigast 1949. aastani juhtis ta koos oma lähedase liitlase Li Zongreniga Guangxi provintsi kohaliku sõjapealikuna, tema alluvuses oli arvestatavalt suur sõjaline vägi ning nad olid saavutanud suhtelise poliitilise sõltumatuse. Jiang Jieshiga tegi ta vahel koostööd, vahel suhtusid nad teineteisse kui rivaalidesse. Tema ning Li Zongren toetasid 1930. aastal kesktasandike sõjas jiangivastaste sõjapealike liitu, kuid toetasid teises Hiina-Jaapani sõjas ja Hiina kodusõjas Jiang Jieshi. Aastatel 1946–1948 oli ta esimene Hiina Vabariigi kaitseminister. Pärast kaotust kommunistidele 1949. aastal põgenes Bai Taiwanile, kus ta 1966. aastal suri.
Melilla

Melilla (berberi keeles Mričon, araabia keeles مليلة Malīliyah) on Hispaaniale kuuluv linn Aafrikas Maroko rannikul. Melilla lennujaam Ceuta Municipal Register of Spain of 2023 Melilla koduleht
Hobusepea Galerii

Hobusepea Galerii on Tallinna vanalinnas Hobusepea 2 asuv Eesti Kunstnike Liidule kuuluv kunstigalerii. Hobusepea galerii avati 2003. aasta jaanuaris ja loodi eelkõige kaasaegse kunsti eksponeerimise võimaluste laiendamiseks. Hobusepea Galerii prioriteetideks on nüüdiskunsti non-profit näitused, eesti tippkunstnike sooloprojektid, samuti saavad galeriis soovi korral esinemiseks ruumi ja aja erinevate Kunstnike Liidu alaliitude projektid. Galerii suurimateks eesmärkideks on nüüdiskunsti väärtustamine ja noorte kunstnike loomingu tutvustamine. Eesti Kunstnike Liidu galeriid alustavad kunstnikele esinemistasu maksmist - EKL pressiteade, 2.05.2016
Draakoni galerii

Draakoni galerii on Tallinna vanalinnas aadressil Pikk tn 18 asuv Eesti Kunstnike Liidule kuuluv kunstigalerii. Eesti vanim näitusegalerii Draakoni galerii asutati aprillis 1983 ja allus algselt Kunstifondi Kesksalongile Ars. Näitusetegevus keskendus algusaastatel peamiselt Vabagraafikute Ühingu liikmete loomingu tutvustamisele. Draakoni galerii praegune näitusetegevus on keskendunud peamiselt eesti kaasaegsele maalikunstile, graafikale, fotokunstile ja skulptuurile ning installatsioonile. Galerii keldrisaal pakub võimalust näitusetegevuse laiendamiseks ja mitmeteks näitustega seotud koostööprojektideks. Eesti Kunstnike Liidu galeriid alustavad kunstnikele esinemistasu maksmist - EKL pressiteade, 2.05.2016
HOP galerii

HOP galerii on Tallinna vanalinnas aadressil Hobusepea 2 asuv Eesti Kunstnike Liidule kuuluv kunstigalerii. 2006. aastal loodud HOP galerii põhieesmärgiks on esitleda nii eesti kui ka välismaist professionaalset tarbekunsti ja disaini, tutvustada noorte kunstnike loomingut ning vahendada kontakte kunstniku ja publiku vahel. Eesti Kunstnike Liidu galeriid alustavad kunstnikele esinemistasu maksmist - EKL pressiteade, 2.05.2016
Vabaduse galerii

Vabaduse galerii on Tallinna vanalinnas aadressil Vabaduse väljak 6 asuv Eesti Kunstnike Liidule kuuluv kunstigalerii. Eesti Kunstnike Liit on Vabaduse galerii ellu kutsunud mõeldes eelkõige seeniorieas kutselistele eesti kunstnikele, kelle kõrgetasemelised näituseprojektid vajaksid just neile mõeldud näitusekeskkonda. Viimane ei tähenda seda, et Vabaduse galeriis ei toimuks ka noorema kunstnikegeneratsiooni näitusi. Vabaduse galerii lisandus Eesti Kunstnike Liidu galeriide nimestikku 2007. aasta oktoobris. Galerii kuulus seni äriühingule Galerii-G OÜ, varem tegutses seal skulptorite galerii Sammas. Eesti Kunstnike Liidu galeriid alustavad kunstnikele esinemistasu maksmist - EKL pressiteade, 2.05.2016
Daugavgrīva kindlus

Daugavgrīva kindlus (saksa keeles Neumünde Schanz või Festung Dünamünde, poola keeles Twierdza Dynemunt, vene keeles крепость Дюнамюнде või Усть-Двинск) oli 1624. aastal Gustav II Adolfi valitsusajal rootslaste rajatud linnus Rootsi Liivimaal. See asus Väina jõe ja Lielupe jõe (vt Buļļupe) kokkuvoolude ääres, suudmealal enne Liivi lahte. Umbveelisena on tänapäevani säilinud kindlustust ümbritsenud vallikraavid, mille järgi on aimatavad ka kunagised bastionid. Ümbruskonna asustust on ajalooliselt nimetatud Daugavgrīvaks, mis tänapäeval moodustab Riia linnas ühe asumi. Teispool jõge asus lähedal Dünamünde ordulinnus, mis 17. sajandil hävitati. Mīlestības saliņa Riia kindlus  Daugavgrīva kindlus – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Lahad Datu

Lahad Datu on linn Malaisia idaosas Sabahi osariigis. 2013. aastal toimus seal Lahad Datu konflikt.
Plisa (Biarezina lisajõgi)

Plisa ehk Plissa on Dnepri valglasse kuuluva Biarezina (ka Berezina või Bjarezina) jõe parempoolne lisajõgi Valgevene Minski oblastis Smalavičy ja Barysaŭ rajoonis. Valgevene keeles on jõe nimi Рака Пліса, прыток Бярэзіны (taraškievica). Jõe pikkus on 64 km. Valgevene territooriumil on veel 2 väiksemat Plisa-nimelist jõge: Nemunase jõe 25 km pikkune vasakpoolne ja Dnepri valglasse kuuluva Bobri 24 km pikkune, samuti vasakpoolne lisajõgi. Biarezina lisajõgi Plisa algab Valgevene keskel paikneva Minski kõrgustiku õrna kaldega (6–17 m) idanõlvadelt. Keskmine veepinna kalle on 0,7%. Jõesäng on üldiselt sirge, vaid alamjooksul trapetsikujuline, laiusega kohati 0,8–1,2 km laialihargnev. Veetulvade periood on tavaliselt märtsi lõpus ja maksimaalne üleujutuskõrgus on olnud 2,6 meetrit. 2009. aasta mais võeti kasutusele väike hüdroelektrijaam Zhodino, võimsusega 30 kW, mida peetakse üheks põhjuseks, miks veetase jões on tunduvalt alanenud. Veehoidlad: Smaljavitskaje ja Žodzinskaje. Jõeäärsed linnad on Smalavičy, Žodzina, Barysaŭ ja küla Plisa. Plisa (Bobri lisajõgi) Plisa (Nemunase lisajõgi) Plisa jõgi (Berezina lisajõgi), Ribaku.3dn.ru. (vene keeles) Plisa jõgi, Giid. (vene keeles) Plisa jõe stressi, (vene keeles) Plisa jõgi, Maailma jõed. Jõed riigiti. Valgevene jõed (ru:Реки мира. Реки по странам » Реки Белоруссии.), (vene keeles)
Heino Dengo

Heino Dengo (9. juuni 1922 Tallinn – 4. veebruar 2002 Tallinn) oli eesti ajakirjanik ja sporditegelane. Ta töötas aastast 1939 kuni 21. juunini 1940 trükkali abina trükikojas Nool ning siis kuni mobilisatsioonini käsiladujana trükikojas Vaba Maa / Punane Täht. 2. juulil 1941 mobiliseeriti Punaarmeesse, kus teenis tööpataljonis, Eesti Laskurkorpuses ning 1943. aastast Eesti partisaniliikumise keskuses Ivanovo oblastis ja Leningradis. Leningradis komandeeriti trükitöölisena ajalehemurdjaks Eesti Riikliku Kirjastuskeskuse trükibaasi. Lõpetas 1948. aastal Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee Vabariikliku Parteikooli, õppis hiljem Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Leningradi Kõrgema Parteikooli kaugõppeosakonnas. Aastast 1944 töötas ajalehe Noorte Hääl toimetuses, 1945–1946 sõjalis-kehakultuuriosakonna juhataja, 1948–1962 vastutav sekretär, 1962–1982 oli Õhtulehe peatoimetaja. Oli 1955–1965 Lauatenniseföderatsiooni aseesimees, 1965–1975 Tallinna linna spordikomisjoni aseesimees. Heino Dengo suri 4. veebruaril 2002 Tallinnas ja ta maeti 9. juulil 2002 Rahumäe kalmistule. Tema tütar Viivi Dengo (sündinud 1945) töötas palju aastaid Õhtulehe keeletoimetajana. 1974 Eesti NSV teeneline ajakirjanik http://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=72471 Biograafia ESBL-is
Ceuta

Ceuta (tamasikti Sibta) on Hispaaniale kuuluv linn Aafrikas, Gibraltari väina ääres Maroko rannikul. Linnast oli pärit Muḩammad al-Idrīsī. Melilla Municipal Register of Spain of 2023 Ceuta koduleht
Plisa (Bobri lisajõgi)

Plisa ehk Plissa (valgevene Пліса) on Dnepri valglasse kuuluva Bobri jõe vasakpoolne lisajõgi Viciebski oblasti Tałačyni rajoonis ja Minski oblasti Krupki rajoonis. Jõe pikkus on 24 km. Plisa algab Tałačyni rajooni põhjaosas paikneva Ramanavka küla läheduses. Plisa (Biarezina lisajõgi) Plisa (Nemunase lisajõgi) Plisa jõgi (Pека Плиса), www.Sazan.by1994. (valgevene keeles) Pilte Plisast
Chen Cheng

Chen Cheng (hiina: 陳誠; 4. jaanuar 1897 – 5. märts 1965) oli Hiina poliitik ja sõjaväelane, ta oli üks peamistest Rahvusliku Revolutsiooniarmee juhtidest teise Hiina-Jaapani sõja ning Hiina kodusõja ajal. Pärast kodusõja lõppu kolis ta Taiwanile, kus ta oli Taiwani provintsi kuberner ja Hiina Vabariigi asepresident. Ta esindas Hiina Vabariiki ka visiitidel Ameerika Ühendriikidesse. Tema algatusel viidi Taiwanil läbi maa- ja maksureforme, mis muutsid kommunismi kohalike jaoks ebaahvatlevaks, kuna nad said maad omada. Tema alias oli Chen Tsyr-shiou.
Li Zongren

Li Zongren või Li-Tsung-jen (hiina: 李宗仁; 13. august 1890 Guilin Shi – 30. jaanuar 1969 Nanjing Shi) oli mõjukas Guangxi sõjapealik ja Guomindangi väejuht põhjaekspeditsiooni, teise Hiina-Jaapani sõja ning Hiina kodusõja ajal. Ta oli ka Hiina Vabariigi asepresident ja presidendi kohusetäitja. 1965. aastal asus ta elama Hiina Rahvavabariiki. http://pwencycl.kgbudge.com/L/i/Li_Tsung-jen.htm
Madridi autonoomne piirkond

Madridi autonoomne piirkond on Hispaania keskosas asuv autonoomne piirkond. Autonoomne piirkond ei jagune provintsideks, vaid on ise ühtlasi Madridi provints. Provintsi maa-alale kuulub ka Hispaania pealinn Madrid. Piirkonnas on 179 kohalikku omavalitsusüksust ja 801 asulat, millest suurimad on järgmised: Madridi autonoomse piirkonna aasta keskmine temperatuur on +14,0 °C, jaanuaris +5,6 °C, augustis +24,0 °C. Aastas sajab keskmiselt 462 mm, sealhulgas jaanuaris 47 mm ja augustis 12 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 2792 tundi, sealhulgas jaanuaris 153 ja augustis 336 tundi. https://www.europapress.es/madrid/noticia-poblacion-comunidad-madrid-mas-crece-aumento-044-cuarto-trimestre-20240215095502.html Guía Oficial de Campings. TURESPAÑA. Secretaría de Estado de Comercio y Turismo, Ministerio de Economía. Madrid 2003 Madridi autonoomse piirkonna koduleht
Vladimir Galkin

Vladimir Galkin (23. juuli 1888 Valga – 23. detsember 1925) oli vene rahvusest Eesti sõjaväelane, leitnant. Ta sündis 1888. aastal Valgas. Gümnaasiumi lõpetas Pärnus. 1905. aastal astus vabatahtlikuna ihukaardiväe 6. tragunipolku. Samal aastal saadeti ta õppima Tveri ratsaväekooli, pärast selle lõpetamist 1908. aastal edutati ta kornetiks ja määrati teenima 2. Pavlogradi kaardiväe husaaripolku. Kuid kaardiväeteenistus ei olnud talle hingelähedane ning märtsis 1909 lahkus ta teenistusest ja alustas tööd ametnikuna rahandusministeeriumis. 1915. aastal sai ta 3. Doni kasakapolgu koosseisus Vubisi jõeäärses lahingus haavata. Pärast paranemist jätkas ta teenistust Õhuväe 10. lennueskadrillis ning oli seejärel 5. armee lennusalgas algul adjutant, hiljem lendurvaatleja. Septembris 1916 astus ta Sevastopoli lennukooli, mille lõpetas aasta hiljem. 28. augustil kaotas ta lennuk juhitavuse, kuid Galkin pääses põrutusega. Novembris 1917 arreteerisid bolševikud ta, kuid tal õnnestus vahi alt põgeneda ja naasta kodulinna Valka. Vene kodusõjast võttis ta osa Loodearmee koosseisus, algul vabatahtlike lennueskadrillis Stanisław Bułak-Bałachowiczi staabi alluvuses, seejärel (juulist 1919) armee õhuväeüksuse ülema alluvuses. 22. juulil 1919 sai temast Loodearmee 2. lennusalga ülem. 22. jaanuaril 1921 ilmus registreerumisele Eesti sõjaväkke, ta oli sel ajal laeva masinist ja just merelt saabunud. Võeti arvele sõjaväelendurina ning arvati reservi. Kuna tema eesti keele oskuses kaheldi, siis saadeti ta jaanuaris 1924 eesti keele eksamile. Ta sooritas selle ning 30. aprillil 1924 esitas palve ennast lennuväeteenistusse võtta, kuid see lükati tagasi. 9. detsembril 1924 korda ta palvet ning alates 21. jaanuarist 1925 võeti leitnandi auastmes Lennuväerügementi lenduriks. Positiivsele otsusele aitas kaasa ilmselt see, et ta oli olnud üks esimesi ohvitsere, kes 1. detsembril 1924 hommikul omal algatusel Sõjavägede Staapi ilmus, et mässu mahasurumisele kaasa aidata. Ta arvati Balti jaama tagasivõtmiseks moodustatud grupi koosseisu. 28. aprillil 1925 viidi ta üle 1. Soomusrongirügementi soomusrongi Kapten Irv kuulipildujakompanii vaguniülemaks. Püha Georgi orden, 4. järk Püha Vladimiri orden, 4. järk mõõkade ja lehviga Püha Anna orden, 3. järk mõõkade ja lindiga Püha Stanislavi orden 3. järk mõõkade ja lehviga Püha Anna orden, 4. järk "Vahvuse eest" Püha Stanislavi orden, 2. järk mõõkade ja lehviga Toivo Kitvel, Toomas Türk, Arvo Lennart Vercamer (koostajad). Põhjakotkad. Eesti lendurid ja lendurvaatlejad tsaariajast kuni 1940. aastani. Tallinn, 2011. Ohvitseride andmekogu
Porkuni piiskopilinnus

Porkuni piiskopilinnus (saksa keeles Schloß Borkholm) oli Tallinna piiskopile kuulunud linnus Virumaal. Nüüdisajal jäävad piiskopilinnuse varemed Tapa valla territooriumile. Linnus rajati Porkuni järve kaldal asuvale künkale aastail 1477–1479 Tallinna piiskopi Simon von der Borchi valitsusajal, Tallinna piiskoppidele antud lauamõisa alale. von der Borchi järgi sai koht ka oma nime (Borchholm-Borchi saar). Ebakorrapärase nelinurgaga moodustanud laagerkastell-linnuse nurkades asusid suurtükitornid. Tõenäoliselt pole linnust piiranud ringmüüri ja torne rajatud kogu nende kõrguses siiski üheaegselt, vaid pikema perioodi vältel. Väravatorni kaunistasid algselt mälestuskivi Tallinna piiskopkonna ja von der Borchi perekonna vappidega. Kindluses oli kinnitatud seinale ka Tallinna piiskopi Johann Blankenfeldi (1514–1524) vapp. Linnuse kabeli koori ehituse osadeks olevad ümarkaarsed apsiidid (eendehitused) on iseloomulikud romaani perioodile. Torni tippu ehtiv mašikuliifriis pärineb aga hoopis hilisemast ajast, nagu kinnitab 17. ja 19. sajandil Porkuni linnusest loodud gravüüride võrdlus. Linnus sai raskelt kannatada 1558. aastal Liivi sõjas: 1558. aasta juulis piirasid lossi Moskva tsaaririigi väed ja vallutasid selle, 1558. aasta oktoobris piirasid Liivi orduväed kindlust, kuid edutult ja 1558. aasta novembris enne kindluse mahajätmist põletasid vene väed kindluse, kuid pärast sõjakäiku Rakverele asusid taas seal laagrisse. 1561. aasta 31. mail ja 30. septembril proovis kindlust vallutada Holsteini hertsog Magnus, kuna pidas seda Tallinna piiskopi pärandusena endale kuuluvaks, kuid Rootsi väeülem Klas Horn võitis selle oma kuningale. Sõja järel kaotas oma sõjalise tähtsuse ja hakkas lagunema. Linnust on mainitud 18. mail 1595 sõlmitud Täyssinä rahulepingus, kui Moskva tsaaririik loobus muuhulgas kõigist õigustest mitmete Eestimaa linnuste ja nende läänide üle. 17. sajandil kindlust Rootsi maarevisjoniraamatustes ei nimetata. Piirkond ise kuulus Tiesenhausenitele, kellelt see mõisate reduktsiooni ajal riigistati Rootsi riigi kasuks, kuid kellele see Venemaa keisririigi ajal uuesti tagastati. Praeguseks on linnusest alles vaid vundament ja üks väravatorn, kus töötab paemuuseum. Linnuse asendiplaan 19. sajandist. Autor: Carl Faehlmann Porkuni linnuse varemed. Vaade lõunast 19. sajandil. Autor: Carl Faehlmann Porkuni mõis Armin Tuulse. "Die Burgen in Estland und Lettland". Dorpat 1942. Lk 302-304; 317 Kalvi Aluve. "Eesti keskaegsed linnused". Tallinn 1993. Lk 53-54 Kadri Tael. "Porkuni vapikivi lugu". - Muinsuskaitse aastaraamat 2013. Tallinn 2014. Lk 123 Porkuni linnuse väravatorn kultuurimälestiste riiklikus registris Piiskopilinnuse kaevetööd tõid jahmatava avastuse, Virumaa Teataja, 19. detsember 2006. Sammlung sämtlicher Ruinen in Estland. ...; EAA.854.4.469:2; 1840-1841 Sammlung sämtlicher Ruinen in Estland. ...; EAA.854.4.469:7; 1840-1841
Hami keel

Hami keel (ǀXam Kaǃkʼe) on lõunakhoisani keelte hulka kuulunud keel, mis suri välja 20. sajandil. Keelekood on xam. Hami keel oli praegu välja suremas oleva nuu keelega lähedases suguluses.
Koela Kivipõllumägi

Koela Kivipõllumägi oli Muinas-Eesti aegne maa-alune kalmistu Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Koelas Triki talu põllul. Muistis on paiknenud Triki talu põllumaal kõrgeimas kohas. Tänapäeval tähistab maa-alust kalmistut 1 või 2 m laiune ja 2 m kõrgune kividevarevöönd. Kivivare vahel on kasvanud väiksemaid puid ja põõsaid. Algse maa-aluse kalmistu täpsetes mõõtmetes ei olda kindlad, kuid arvatakse, et säilinud on vähem kui 10%. Muinasaegse maa-aluse kalmistu hävitanine algas 1910. aastal, kui sealt hakati kruusa kaevandama. Suurem häving on aset leidnud 1955. aastast alates. Kaevandid on täidetud põllukividega. Maa-alust kalmistut on inspekteerinud arheoloog Artur Vassar. Juba siis leiti põletusmatusekohast hõbemünt. Teine arheoloogiline uuring metallidetektoriga viidi läbi 2000. aasta suvel ning tehti ka väike süvend. Kalmistust on aja jooksul leitud 90 cm sügavuselt odaotsi, rauatükke, nööbikujulisi pronksesemeid. Tänapäevaks on leiud väljaarvatud ühe odaotsa. Kruusa kaevandamise ajal on leitud kalmest hulk inimluid. 2000. aastal leiti kalmest leiti 5.-6. sajandi pKr aja esemed nagu ambsõlg, hõbesõrmus, pannal, nuga ning hulk raudneete. Muistis on inspekteerinise ajal dateeritud 5.–7.sajandisse pKr. Koela Varetemäe asulakoht "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. märts 2014. Vaadatud 3. mail 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Koela Kivipõllumägi kultuurimälestiste riiklikus registris http://laanemaa.arheoloogia.info/muistised/koela-kalmistu
Hami ja khomani südamaa

Hami ja khomani südamaa (ǀXam and ǂKhomani heartland) on alates 15. maist 2004 UNESCO kultuuripärandi nimistu proovinimekirja kuuluv kahest piirkonnast koosnev ala Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis. Esimene piirkond paikneb Upingtonist lõunas, teine põhjas. Hamid ja khomanid (õigemini nuud) olid kaks sugulaskeeli kõnelevat bušmanite rühma; nad kõnelesid lõunakhoisani keelte hulka kuuluvaid hami (välja surnud) ja nuu keelt (välja suremas). Mõlema rahva järglaste seas on afrikaani keelt kõnelevaid värvilisi. Mõlemad piirkonnad on täpselt piiritlemata. Need on poolkõrbe ja kõrbealad. Lõunapoolne piirkond on osa Ülem-Karoost, põhjapoolne piirkond osa Lõuna-Kalaharist. Mõlemas piirkonnas on arvukalt arheoloogilisi muistiseid, sealhulgas hiliskiviajast. Lõunapoolses piirkonnas on palju kaljujooniseid. Tutvustus UNESCO saidil
Jalukse Tiinamägi

Jalukse Tiinamägi ehk Suistemägi on Jalukse Eesti noorema kiviaja ajastu kalmistu Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Jalukse küla lähistel Auaste küla maadel. Muistis on tänapäeval suures osad hävinud, säilinud on see vaid põhjapoolsel maa-alal kahe künkana. Üks kalmeküngas on ovaalse põhiplaaniga, põhja-lõuna suunas 25 m pikk ja 10 m lai. Teine küngas asetseb esimesest 5 m kaugusel idapoolses otsas ning on 120 m pikk ja kuni 30 m lai. Kuna ülejäänud noorema kiviaegse kalmistu maa-ala on 1929. aastast alates kruusakaevandamisega hävitatud, siis ei ole kindel, kui suur võis see matusepaik varasematel sajanditel olla ning milline võis olla matmisviis. Muistis on dateeritud II aastatuhandesse e.m.a. Jalukse Tiinamäele pääseb, kui pöörata Tallinna–Keila–Haapsalu maanteelt kruusateele, pöörates 190–415 m kagu poole. Mati Mandel. Arheoloogia Läänemaa Radadel.Eesti ajaloo muueeum.2011, lk 19-21. Jalukse Tiinamägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Russell Peters

Russell Dominic Peters (sündinud 29. septembril 1970 Torontos) on India juurtega Kanada päritolu näitleja ja koomik. Ta teeb sageli nalja etniliste stereotüüpide üle. 2008 Gemini auhind
Edward Natapei

Edward Nipake Natapei Tuta Fanua'ariki (17. juuli 1954 – 28. juuli 2015) oli Vanuatu poliitik. Ta oli Vanuatu peaminister aastatel 2001–2004 ja 22. septembrist 2008 kuni 2. detsembrini 2010 ning peaministri kohusetäitja 16. juunist kuni 26. juunini 2011. Aastal 1999 oli ta 22 päeva riigi ajutine president. Ta oli maailma esimene nüüdisaegne poliitik, kes palus oma riigi rahva pattude eest Jumalalt avalikult andeks. Tema patukahetsusavaldus ilmus 20. oktoobril 2002. Edward Natapei sündis 17. juulil 1954 Futuna saarel. Ta õppis Fidži Tehnikaülikoolis ja Vanuatus Malapoa kolledžis. 1983. aastal valiti Natapei pealinna Port Vila esindajana Vanuatu parlamenti. Aastal 1987 nimetati ta tervishoiuministriks. Ta oli muu hulgas ka avalike tööde, tsiviillennundus-, meteoroloogia, posti- ja telekommunikatsiooni- ning välisminister. Aastatel 1996–1999 oli ta parlamendi spiiker ning 2000. aastal opositsiooni juht. 13. aprillil 2001 sai ta peaministriks. 3. juunil 2002 valis parlament ta pärast valimisi uuesti peaministriks. 27. novembril 2009 sunniti ta peaministri ametist loobuma, sest oli ametialase välisreisi tõttu puudunud kolmelt parlamendi istungilt ning tema büroo ei olnud sellest parlamendi esimehele teatanud, kuid 5. detsembril otsustas riigi ülemkohus, et tagandamisotsus oli põhiseadusega vastuolus, ning Natapei volitused taastati. 2. detsembril 2010 avaldas parlament talle umbusaldust ja valis peaministriks Sato Kilmani. 16. juunil 2011 tühistas ülemkohus Kilmani valimise ning nimetas Edward Natapei peaministri kohusetäitjaks.
Porkuni

Porkuni on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. 1977. aastal liideti Porkuni külaga Jõeotsa. Tallinna piiskopi Simon von der Borchi valitsusajal rajati aastatel 1477–1479 Porkuni järve kaldal asuvale künkale Tallinna piiskoppidele antud lauamõisa alale Porkuni piiskopilinnus. Linnuse rajaja von der Borchi järgi sai Porkuni ka nime (Borchholm-Borchi saar). 17. sajandi alguse Rootsi kaardil on Porkuni tähistatud nimega Borckholmen. 18. sajandi lõpul Ludwig August Mellini koostatud atlases on Porkuni märgitud kahes keeles: Borkholm, Porkoni M. Porkuni piiskopilinnuse väravatorn Porkuni mõisa peahoone Porkuni mõisa viinavabrik Porkuni lahingus hukkunute matmispaik Porkuni järv Porkuni mänd Porkuni piiskopilinnus Porkuni lahing Porkuni mõis Porkuni Kool Porkuni vald Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marje Joalaid: artikkel "Porkuni" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Karta Estland Livland 1600 tal Oxenstiernska saml nr 16_3-2.; Rootsi Riigiarhiiv
Arnold Allebras

Arnold Gotlieb Allebras (28. märts 1905 Tallinn – 1. detsember 1924 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kadett). Allebras langes 1. detsembri riigipöördekatse ajal, kui kommunistid üritasid vallutada Tondi kasarmuid. Mässus langenute ühine matusetalitus toimus 4. detsembril 1924 Tallinna Kaarli kirikus. Kirstud viidi vankritel mööda Kaarli puiesteed Vabaduse väljakule. Sealt viidi osa kirste, ka Allebrasi oma, matuserongkäigus Rahumäe kalmistule. Allebrasi haual on maapinnaga tasa olev Vabadusristi kujutisega lubjakivist plaat. See on üks väheseid seda tüüpi säilinud algseid plaate. Hauaplaat püsis omal kohal kogu Nõukogude aja, ehkki kalmistul hävitati Eesti Vabariigi eest langenute hauatähiseid. Kanne Haudis