laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Nvidia Tesla

Tesla on NVIDIA graafikaprotsessorite seeria, mida kasutatakse kõrgjõudlusega arvutamiseks (ingl. High-performance computing – HPC). Tesla seeria on nime saanud serbia päritolu elektri- ja mehaanikainseneri Nikola Tesla järgi. Tesla 20-seeria GPU (graafikaprotsessor) paralleelprotsessorid baseeruvad CUDA (ingl. Compute Unified Device Architecture) protsessori arhitektuuril (koodnimi Fermi). Fermi arhitektuur on suur samm edasi graafikaprotsessorite arhitektuuris pärast originaali G80. NVIDIA avaldas 29. jaanuaril 2010 Tesla 20 seeria paralleelprotsessorid kõrgjõudlusega arvutamiseks (ingl. High-performance computing – HPC). Tesla graafikaprotsessorid on algusest peale mõeldud kõrgjõudlusega arvutamiseks, et tagada 10 korda suurema jõudlus, kui on tavalistel graafikaprotsessoritel. Tesla on ideaalne andmeanalüüsiks, ilma ja kliima modelleerimiseks, ravimite väljatöötamiseks, vähiuuringuteks, autode disainimiseks. Erinevalt tavalistest videokaartidest ei ole Tesla suuteline ekraanile pilti kuvama, samas on Tesla peamiseks eesmärgiks suurendada jõudlust suure mahuga arvutustes, piltide genereerimises erialaspetsiifilistel ja teaduslikel aladel või simulatsioonides aitamiseks. Hiinas kasutatakse Teslal baseeruvat superarvutit Mole-8.5, et simuleerida H1N1 viirust ehk seagrippi. GeForce 8 seeria Geforce 500 seeria Nvidia Quadro NVIDIA Tesla Offers Fermi Parallel Processors High Performance Computing – Supercomputing with Tesla GPUs NVIDIA Tesla GPUs Power World's Fastest Supercomputer New NVIDIA Tesla GPUs Using Fermi Processor Architecture[alaline kõdulink] Nvidia Tesla GPUs used to accurately model swine flu in Chinese supercomputer NVIDIA Tesla koduleht Tesla toodete ülevaade Nvidia Tesla C870 Nvidia Tesla D870 Nvidia Tesla S870 Nvidia Tesla C1060 Nvidia Tesla S1070 Nvidia Tesla C2050/C2070 Nvidia Tesla M-klass Nvidia Tesla S2050 Nvidia Tesla S2050/S2070
Harilik pune

Harilik pune (Origanum vulgare) on huulõieliste sugukonda pune perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Harilik pune on meeldiva vürtsika lõhnaga taim, mida meil tuntakse vorstirohuna. Maailmas tuntakse punet pitsa maitseaine oreganona. Oregano nimetus tuleneb taime looduslikust kasvukohast Vahemere aladel: kuna taim kasvab Kreekas kõrgetel mäenõlvadel ja kaunistab neid oma õieiluga, hakkasid muistsed kreeklased teda kutsuma mägede rõõmuks (oros ganos). Oros, όρος tähendab vanakreeka keeles mäge ja ganos, γάνος tähendab rõõmu või sära. Kreeklased pühendasid taime jumalanna Aphroditele, keda pidasid selle loojaks. Taime kõrgus 30–70 cm. Varred harunevad ülaosas ja on tihedalt lehistunud. Lehed rootsulised, piklikmunajad, kuni 1 cm pikkused. Väikesed õied on valkjad, lillakad kuni purpursed ja asuvad tihedates õisikutes võrse tippudes. Õitseb juulis-augustis. Viljaks on pähklike. Eestis looduslik liik. Kasvab kuivades metsades, võsastikes, niitudel, teeservades, loopealsetel. Hea meetaim ja maitsetaim. Kasvatatakse ilutaimena püsilillepeenras ja maitsetaimena ürtide hulgas. Ravimtaimena on rahustav, sekretsioone suurendav, seedimist soodustav, põletikuvastane, leevendab spasme, sapipõiepõletikku ja maksavaevusi, reumaatilisi valusid ja liigesepõletikku. Maitsetaimena lisatakse punet soolastele toitudele. Pune on levinud maitsetaim verivorsti ja pitsa maitsestamisel. Sobib ka tee valmistamiseks. ""O" is for Oregano". Plant Talk (Ameerika inglise). 3. juuni 2014. Vaadatud 6. augustil 2023. Institute, McCormick Science. "Oregano". McCormick Science Institute (inglise). Vaadatud 6. augustil 2023. Kolasa-Sikiaridi, Kerry (13. mai 2023). "Oregano, the Quintessential Ancient Greek Herb". greekreporter.com. Vaadatud 6. augustil 2023. "Mythology – Oregano" (Ameerika inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2023. Vaadatud 6. augustil 2023. Harilik pune andmebaasis eElurikkus
Pune (perekond)

Pune (Origanum) on taimeperekond huulõieliste sugukonnas. Perekonda kuulub umbes 20 liiki rohttaimi. Looduslikuks levilaks on Vahemere maad ja Ida-Aasia. Perekonda kuuluvad tuntud maitsetaimed harilik pune ja aedmajoraan. Origanum acutidens Origanum amanum Origanum calcaratum Origanum compactum Origanum dictamnus – kreeta pune Origanum heracleoticum – karvane majoraan Origanum laevigatum – sile pune Origanum leptocladum Origanum libanoticum Origanum majorana – aedmajoraan Origanum ×majoricum Origanum microphyllum Origanum onites – kreeka majoraan Origanum rotundifolium – ümaralehine pune Origanum scabrum Origanum sipyleum Origanum syriacum Origanum vulgare – harilik pune
Jakub Natanson

Jakub Natanson (ka Jacob Natanson; 20. august 1832 Varssavi – 14. september 1884 Varssavi) oli juudi päritolu Poola ja Eesti keemik. 1850–1854 õppis Natanson Tartu Ülikoolis keemiat ja farmaatsiat. 1855. aastal kaitses ta samas magistrikraadi keemias väitekirjaga "Über das Acetylamin und seine Derivante". Pärast lõpetamist oli Natanson Tartu Ülikooli mineraloogiakabineti teadur, 1862–1866 Varssavi ülikooli keemiaprofessor. Seejärel töötas ta mitmes tööstusettevõttes teadustöö juhina ning konsultandina tehnilise keemia alal. Jakub Natansoni peamine uurimisvaldkond oli lämmastikku sisaldavate orgaaniliste ühendite süntees. Üliõpilasena sai ta 1853. aastal uurimistöö eest kuldmedali. 1859 sai ta esmakordselt tehnilise aniliini ja dikloroetaani vahelise reaktsiooni abil erkpunase värvusega aine – fuksiini. (Natansoni avastuse baasil organiseeris E. Wagner 1859 esimese sünteetilise värvaine – aniliinpunase tootmise.) Natanson töötas välja karbamiidi uued sünteesimeetodid, sünteesis atseetamiidi derivaate ja uuris nende omadusi. Samuti kirjutas ta esimesed poolakeelsed orgaanilise keemia õpikud (1857, 1866). Ueber die Substituirung der Aldehydradicale im Ammoniak. // Liebig’s Annalen der Chemie und Pharmacie. 92, 1854 Ueber das Acetylamin und Derivante. // Liebig’s Annalen 98 (1856); Ueber zwei neue Künstliche Bildungsweisen des Harnstoffs. // Liebig’s Annalen 98 (1856) Anwendung einer Modification der Gay-Lussacschen Dampfdichten Bestimmungsmethode bei Substanzen mit hochere Siedelpunkte. // Liebig’s Annalen 98 (1856) Empfindlichste Reaction auf Eisen. // Liebig’s Annalen 130 (1864) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat. Dorpat, 1889, 412 Poggendorffs biographisch-literarisches Handwörterbuch zur Geschiche der exakten Naturwissenschaften, III, 1898, 957 Wielka enciklopedia powszechna 7, 636 Королев А. Н. К 100-летию открытия первого синтетического анилинового красителя. // Хим. Промышленность 4 (1955), 3–10 Биогр. словарь деятелей естествознания и техники. 2. M, 1959, 62 Мартинсон Х., 166–167, 238–239, 286, 300; Eesti Ajalooarhiiv, f 402, n 2, s 17479, 17481 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Ilmar Rebane (jurist)

Ilmar Rebane (28. jaanuar 1907 Tartu – 4. veebruar 2001 Quakertown, Pennsylvania, USA) oli eesti jurist ja väliseesti ühiskonnategelane. Lõpetas 1925. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Õppis 1925–1932 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 1933–1937 oli kohtuameti kandidaat Tartu ringkonnakohtu juures, 1937–1940 Tartu 2. jaoskonna abiprokurör. 1944. aastal põgenes Saksamaale, oli Oldenburgi põgenikelaagri eesti gümnaasiumi õpetaja. 1948. aastal läks Rootsi ja 1956 sealt edasi Ameerika Ühendriikidesse, kus töötas tehnilise joonestajana. 1927. aasta kevadsemestril astus Eesti Üliõpilaste Seltsi. 1961–1965 oli ta EÜSi vanematekogu esimees. 1980 valiti ta EÜSi auvilistlaseks. Tema poeg on ajaloolane Peep Peeter Rebane. Tema vend Heino Rebane oli ajakirjanik. Auvilistlased EÜS
Gustav Heinrich Hehn

Gustav Heinrich Hehn (15. juuni/26. juuni 1775 Tartu – 13. september/25. september 1823 Tartu) oli Eesti vaimulik ja jurist. Algõpetuse sai ta koduõpetaja käe all. Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti aprillis 1792) Greifswaldi ülikoolis ja (immatrikuleeriti septembris 1793) Jena ülikoolis. Ta ordineeriti 10. detsembril/21. detsembril 1794 õpetajaks. Ta oli aastatel 1794–1801 Otepää Maarja koguduse õpetaja. 16. juulil/28. juulil 1801 vabastati ta tervislikel põhjustel pastoriametist. Seejärel õppis ta aastatel 1801–1803 õigusteadust Erlangeni ülikoolis ja sai aastal 1803 mag. phil. kraadi. Aastast 1804 töötas ta Tartus advokaadina, krediidisüsteemi sekretärina, oli notariks Tartu-Pärnu ringkonna kirikuametis (OberKirchenvorsteheramt) ja aastast 1809 ringkonnakohtu sekretärina. Nii tema isa Johann Martin Hehn kui ka vend Bernhard Gottlieb Hehn olid Otepää Maarja koguduse õpetajad.
Digitaalpliiats

Digitaalpliiats ehk digipliiats on sisestusseade, mis salvestab kasutaja poolt paberile kirjutatu ja laadib selle arvutisse. Digitaalpliiats sarnaneb digitaallauaga, erandiks on see, et digitaalpliiatsiga kirjutab kasutaja paberile nagu tavalise kirjutusvahendiga ning paberile kinnitatud vastuvõtuseade salvestab kirjutatu. Digitaalpliiatsid jagunevad kolme liiki: kaamerapõhised pliiatsid kasutavad kaamerat, mis teeb kindlaks pliiatsi asukoha ja paberipinnapuudutused. Vajavad erilist paberit; asukohapõhised pliiatsid; kiirendusepõhised pliiatsid kasutavad seadet pliiatsis, mis registreerib pliiatsi liikumise mis tahes suunas. Enamik digitaalpliiatseid töötab koostöös vastuvõtjaga, mis kinnitatakse kirjutuspinna ääre külge. Kirjutatu salvestatakse vastuvõtjasse, kust hiljem saab kujutised arvutisse laadida USB-kaabli abil või saata nutitelefonidesse ja tahvelarvutitesse Bluetoothi abil. Pliiatsi iseärasuseks on see, et lisaks kirjutatud kujutistele suudab seade samal ajal salvestada ka heli. LiveScribe'i digipliiatsi jaoks saab alla laadida päris huvitavaid programme. Nimelt käekirja tuvastav arvutiprogramm võib matemaatikatunnis valemi vastuse valjult ette öelda või kuvada OLED-ekraanil. Samuti saab selle pliiatsi panna sõnade tähendusi ette ütlema. Käsitsi kirjutatud tekste saab e-postiga saata. Selle pliiatsiga saab teha ka käsitsi animeeritud filmiklippe. Joonied salvestatakse pliiatsi 1,3 MB suurusesse mällu. Selline mälu mahutab umbes saja A5-formaadis paberilehe jagu teksti. Täislaetud akuga saab järjest kirjutada kuni kolm tundi ja jõudeolekus peab aku vastu umbes 20 tundi. Pliiatsil on Bluetoothi tugi, mille abil saab valmiskirjutatud tekstid saata arvutisse või mobiiltelefoni. "A LiveScribe digipliiats". DigiVeeb. Vaadatud 02.12.2012. "A Nokia SU-27W digitaalne pliiats". DigiVeeb. Vaadatud 02.12.2012.
Stamnos

Stamnos on antiikaegne lühikese kaela ja laia suuga põletatud savist või metallist anum. Sageli olid stamnostel ülaosas rõhtsad külgsangad. Stamnoseid kasutati 5.–6. sajandil eKr veininõudena.
Kyathos

Kyathos on antiikaegne peekrikujuline ühe sangaga metallist või põletatud savist nõu. Kyathoseid kasutati pidudel kopsikuna.
Benjamin Nedzvetski

Benjamin Nedzvetski (sündinud 1. jaanuaril 1928 Grabowas Poolas) on Poola juudi päritolu Eesti pedagoogikateadlane. Benjamin Nedzvetski on tööliste poeg. 1946. aastal lõpetas Nedzvetski Tartu 4. Keskkooli, 1951 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna ja 1958 TÜ aspirantuuri. 1965. aastal kaitses ta samas pedagoogikakandidaadi kraadi väitekirjaga "Kommunistliku lasteliikumise tekkimine ja areng Eestis" (Tartu, 1965). Nedzvetski oli 1958–63 TÜ pedagoogikakateedri õpetaja, 1963–69 vanemõpetaja ja 1969. aastast dotsent, 1971–73 ka ajaloo-keeleteaduskonna prodekaan. 1974–77 oli ta Eesti NSV Vabariikliku Õpetajate Täiendusinstituudi pedagoogika ja psühholoogia kateedri juhataja ning 1977–78 pedagoogika kateedri juhataja. 1978–93 töötas ta TPÜ-s dotsendina, ühtlasi 1981–85 pedagoogikakateedri juhataja ja 1985–86 täiendusteaduskonna dekaanina. Emigreerus 1993. aastal Iisraeli. Benjamin Nedzvetski uuris Eesti laste- ja noorsooliikumise ajalugu, samuti pedagoogilise praktika korraldamise küsimusi. Esimeste sammude sügavad jäljed. Ülevaade ENSV Pioneeriorganisatsiooni ajaloost. Tallinn, 1972 Pedagoogika ja psühholoogia. Tallinn, 1977 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu, 1987, 472 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
III liiga 2011

III liiga 2011 on Eesti jalgpalli tugevuselt neljas liiga III liiga 2011. aasta hooaeg. Hooaja lõpus osalevad III liiga ida ja III liiga põhi 2. koha meeskonnad üleminekumängude 1. voorus, kahe mängu kokkuvõtte võitja mängib üleminekumängude 2. voorus II liiga ida/põhi 12. koha meeskonnaga. 1.VOOR 09.10. kell 14:00 Kuusalu JK Rada 1 – 2 Saue JK Laagri 16.10. kell 20.00 Saue JK Laagri 7 – 0 Kuusalu JK Rada 2.VOOR II liiga üleminekumängud Saue JK Laagri v Tallinna FC Olympic II liiga üleminekumängud Tallinna FC Olympic v Saue JK Laagri Saue JK Laagri võitis II liiga üleminekumängude esimeses ringis III ida Kuusalu JK Rada 2:1, 7:0. Seejärel purustati II liiga meeskond Tallinna FC Olympic 18:0, 14:1. Küllap on tegemist üleminekumängude rekordiga! Saue JK Laagri tõuseb nüüd teise liigasse, kui vaid soovib. Hooaja lõpus osalevad III liiga lõuna ja III liiga lääs 2. koha meeskonnad üleminekumängude 1. voorus, kahe mängu kokkuvõtte võitja mängib üleminekumängude 2. voorus II liiga lõuna/lääs 12. koha meeskonnaga. 1.VOOR 09.10. kell 14:00 Jõgeva SK Noorus-96 3 – 4 Keila JK 16.10. kell 20.00 Keila JK 6 – 1 Jõgeva SK Noorus-96 2.VOOR II liiga üleminekumängud Keila JK v Pärnu Linnameeskond II II liiga üleminekumängud Pärnu Linnameeskond II v Keila JK Keila JK võitis II liiga üleminekumängude esimeses ringis Jõgeva SK Noorus-96 4:3 ja 6:1. Seejärel võideti ka II liiga meeskonda Pärnu Linnameeskond II 4:2, 1:1 ja pääseti ise II liigasse. Meistriliiga 2011 Esiliiga 2011 II liiga 2011 IV liiga 2011 http://www.jalgpall.ee/league.php?b=III.E&year=2011 http://www.jalgpall.ee/calendar.php?b=III.E&year=2011 http://www.jalgpall.ee/top10.php?b=III.E&year=2011 http://www.jalgpall.ee/league.php?b=III.N&year=2011 http://www.jalgpall.ee/calendar.php?b=III.N&year=2011 http://www.jalgpall.ee/top10.php?b=III.N&year=2011 http://www.jalgpall.ee/news.php?st=style_fp.css&news_id=3258 http://www.jalgpall.ee/league.php?b=III.S&year=2011 http://www.jalgpall.ee/calendar.php?b=III.S&year=2011 http://www.jalgpall.ee/top10.php?b=III.S&year=2011 http://www.jalgpall.ee/league.php?b=III.W&year=2011 http://www.jalgpall.ee/calendar.php?b=III.W&year=2011 http://www.jalgpall.ee/top10.php?b=III.W&year=2011 http://www.jalgpall.ee/news.php?st=style_fp.css&news_id=3259
Amazon Kindle

Amazon Kindle on tark- ja riistvara platvorm e-raamatute lugemiseks Ameerika Ühendriikide ettevõtte Amazon.com tütarettevõttelt Lab126. Kindle'i (inglise keeles to kindle ’süütama’) nime all toodetakse e-lugerite sarja. Need lugerid võimaldavad valida, osta ja alla laadida otse Kindle Store veebisaidilt e-raamatuid, -ajalehti, -ajakirju jm digitaalset multimeediat. 2017. aasta detsembris sisaldas Kindle Store 5,9 miljonit e-raamatut. Peale E-Ink-kuvariga lugerite hõlmab Lab126 tooteplatvorm Android-operatsioonisüsteemil põhinevaid LCD-ekraaniga tahvelarvuteid, samuti Kindle'i veebirakendusi kõigi tähtsamate operatsioonisüsteemide jaoks. Esimene Kindle'i mudel tuli müügile Ameerika Ühendriikides 2007. aastal. Seejärel on peaaegu igal aastal esitletud lugeri uut põlvkonda, mis erines eelmisest nii väliskuju kui ka uute omaduste poolest. 2009. aastal lisandusid rakendused nutitelefonile Apple iPhone ja Blackberry, hakati tootma ka 3G (UMTS) mooduliga ja WiFi (WLAN) toega mudeleid. Miniatuurse klaviatuuriga luger tuli välja 2010. aastal ja puuteekraan (tagantvalgustusega) võeti kasutusele 2012. aastal. Uus ekraanitehnoloogia E Ink Carta (2013) parandas tunduvalt kontrastsust võrreldes senise E Ink Pearl tehnikaga. HD-ekraan pikslitihedusega 300 ppi võeti kasutusele 2014. aasta mudelitel. Kindle Books
Jaan Nebokat

Jaan Nebokat (ka Jaan Nebocat; 24. august (ukj 5. september) 1844 Martna, Läänemaa – 2. september (ukj 15. september) 1908 Riia) oli eesti kooliõpetaja, sõnastike ja õpperaamatute autor ning ajakirjanik. Jaan Nebokat oli kõrtsmiku poeg. 1864–67 õppis Nebokat Kuuda Õpetajate Seminaris. 1867–70 ja 1878–82 töötas ta samas õpetajana (õpetades eesti keelt uues kirjaviisis), 1871–78 Siberi asundustes rändköster, 1882–91 Riias eestikeelse põllumajandusliku nädalalehe Kündja vastutav toimetaja, ühtlasi (kuni surmani) L. Schnakenburgi kirjastuse ning Liivimaa talurahvaasjade komisjoni tõlk. Nebokat koostas kooli- ja sõnaraamatuid ning ühe esimestest vene keele õpikutest Eestis, samuti andis ta eesti keele uues kirjaviisis välja "Dr. Martin Lutheruse veikese katekismuse biiblisalmidega" (Tallinn, 1869). Kündjas avaldas ta nõuandeid põllu- ja majapidamisest, kultuuri- ja haridusloolisi kirjutisi jm. Siberi reisikirjas valgustas Nebokat muuhulgas ka sealsete eestlaste haridus- ja majandusolusid. Lisaks teatas ta ajakirjanduses kavatsusest koostada eestikeelne "Üleüldine teaduste sõnaraamat", mis jäi aga teostamata. Venekeele Grammatika kõnelemistega. Rakvere, 1872 Piibli Atlas. Tallinn, 1872 Pildid Pohla sõjast 1863. Tartu, 1874 Kakskümmend seitse tuhat versta Siberis. Tallinn, 1879 Üleüldine Maailma ajaraamat. Kokkupandud 1877. aastal väljaantud kooliministeeriumi õpetusplaani järel. Riia, Tartu, 1882 "Kündja" Eesti keeleõpetus nenda kui Eestikeelt Kesk-Eestimaal räägitakse. Tartu, Riia, 1884 Saksa-Läti-Vene-Eestikeele kooli sõnaraamat. Tartu, Riia 1885, 2. trükk 1899 Õnnetumate aitamine, kuni arst tuleb. Tartu, Riia, 1886 Eesti-Saksakeele Sõnaraamat. Tartu, Riia, 1889 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti biograafiline leksikon. Tartu, 1926–1929, 335 EE 14, 320 Eesti kooli biograafiline leksikon. Tallinn, 1996, 161 Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn, 1995, 370-371 Eesti kirjanike leksikon. Tallinn, 2000, 369 Neumann, M. Kuuda Seminar ja tema kasvandikud. Tallinn, 1928 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Helmut Neerut

Helmut Neerut (1938. aastani Helmut Neerot; 5. detsember 1914 Albu vald, Järvamaa – 24. juuli 1977 Tartu) oli eesti agronoom ja botaanik. Helmut Neerut on talupidaja poeg. Ta lõpetas 1934. aastal Vändra Gümnaasiumi. Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli 1941. aastal agronoomina põllumajandusteaduskonna ja 1946. aastal loomaarstiteaduskonna. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsioon Rotaliasse. 1956. aastal kaitses ta Eesti Põllumajandusakadeemias bioloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Juurviljade külviaegade bioloogiline põhjendus Eesti NSV-s". Neerut oli 1940–44 Tartu Ülikooli Raadi katsejaama aianduse ja mesinduse assistent, 1945 katsejaama direktor, 1944–49 TÜ aianduse ja mesinduse kateedri assistent ning 1949–51 taimehaiguste ja põllumajandusbotaanika kateedri assistent. 1951–58 oli ta EPA fütopatoloogia ja taimefüsioloogia kateedri vanemõpetaja, 1958–77 rohumaaviljeluse ja botaanika kateedri dotsent. Ta algatas Tartus mitme pargi ja allee rajamise. Neerut oli Eesti Aiandus-Mesindusseltsi liige ja selle Tartu osakonna juhatuse liige. Helmut Neerut avaldas töid aianduse, mesinduse, ehisaianduse ja köögiviljanduse alalt, sh rohkesti aimeartikleid. Ta oli mitme teadusliku kogumiku toimetaja. Külviaja mõju sööda- ja söögipeedi toiteainetesisaldusele. // EPA kogumik 28 (1963) Mürgised ja söödakahjulikud taimed. Tallinn 1966 Taimeanatoomia praktikum. Tallinn 1969 2. trükk 1974 Ristõieliste sugukonna taimedest. Tallinn 1969 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu, 1987, 407 Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Tartu, 1981 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. Tartu, 1994. III kd, 288 Eesti aianduse biograafiline leksikon. Tallinn, 1998, 94;39 Agraarteadus I (1990) 1, 142–143 Helmut Neerut. [In memoriam]. // Edasi (1977), 27. juuli Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 24 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Külmakõrb

Külmakõrb ehk polaarkõrb on eriti külma kliima tõttu väga napi taimkattega või hoopis taimkatteta ala. Eristatakse arktilisi ja antarktilisi külmakõrbeid. Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009. [1]
Helmi Neetar

Helmi Neetar (29. jaanuar 1934 Väinjärve vald, Järvamaa – 1. veebruar 2021) oli eesti keeleteadlane. Helmi Neetar oli talupidaja tütar. Helmi Neetar lõpetas 1953. aastal Paide Keskkooli, 1958 Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna soome-ugri keelte erialal ja oli seejärel oli 1960–63 Keele ja Kirjanduse Instituudi aspirant. 1966. aastal kaitses ta Eesti Teaduste Akadeemia juures filoloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Aluse ja öeldise ühildumine eesti murretes" ning 1994. aastal Tartu Ülikoolis filoloogiadoktori kraadi väitekirjaga "Deverbaalne nominaaltuletus eesti murretes" (Tallinn, 1990). Neetar oli 1958–1960 Märjamaa Keskkooli eesti keele ja kirjanduse õpetaja, 1963–1974 KKI murdesektori bibliograaf ja nooremteadur, 1974–1993 vanemteadur, 1993–1998 juhtivteadur. 1998–2007 oli ta Eesti Keele Instituudi vanemteadur ja 2008–2010 vanemleksikograaf. Ta on lugenud ka Tallinna Pedagoogikaülikoolis tunnitasu alusel ja 1993–1994 dotsendina dialektoloogiat ja sotsiolingvistikat. Helmi Neetari peamised uurimisvaldkonnad on eesti murrete süntaks ja derivatsioon, kuid ta on kirjutanud töid ka keelegeograafiast. Ta on kogunud ja helilindistanud murret Saare- ja Hiiumaal, Karusel jm. Neetar oli "Eesti murrete sõnaraamatu" I ja III osa (1994–2003) üks koostajaid ja toimetajaid, samuti on ta toimetanud eesti murdeainest "Euroopa keeleatlase" (ALE) ja läänemeresoome keelte atlase jaoks. Ta on avaldanud üle 50 teadustrükise, sh 1 monograafia. Ta oli 1976–1991 ALE NSV Liidu komitee liige on 1977. aastast ALE Eesti komitee esimees ning 1992. aastast Eesti esindaja ALE toimetuskolleegiumis. Ta oli Emakeele Seltsi väljaannete ("Kodumurre", Emakeele Seltsi aastaraamat, Oma Keel) toimetuskolleegiumi liige. Neetar oli Emakeele Seltsi liige ja 2000. aastast auliige, samuti Soome Kirjanduse Seltsi liige. 2000 Emakeele Seltsi auliige 2009 Valgetähe IV klassi teenetemärk ma-sufiksist eesti murretes. // Emakeele Seltsi aastaraamat 14/15 (1969) i-mitmusest Hiiumaal. // Emakeele Seltsi aastaraamat 19/20 (1975) Über die Apokope in Nomina agentis der estnischen Dialekte. // Советское Финно-угроведние (Sovetskoje Finnougrovedenije) XX (1984) Hiiu murdekeel Jean Baptiste Holzmayeri "Osilianas". // Pühendusteos Huno Rätsepale 28 12. 1997. TÜ eesti keele õppetooli toimetised 7 (1997) Ilmakaared keeleatlases: Atlas Linguarum Fennicarum (ALFE). // Eesti Keele Instituudi Toimetised 6 (2000) Atlas Linguarum Fennicarum. ALFE 1. // Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 118. Helsinki, 2004 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 16 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide EE 14, 320 Väitekirjade kaitsmine. // Keel ja Kirjandus (1965) 8, 510–511 Ross, E. Helmi Neetari tähtpäeva puhul. // Keel ja Kirjandus (1994) 1, 50 Norvik, P. Exegi monumentum. Helmi Neetar 70. // Keel ja Kirjandus (2004) 1, 69–70 Suhonen, S. Zum Jubiläum von Helmi Neetar. // Linguistica Uralica XL (2004) 1, 51–55 Helmi Neetar Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.