laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tallinna keelpillikvartett

Tallinna keelpillikvartett on aastal 1984 asutatud keelpillikvartett. Kvarteti esimesse koosseisu kuulusid Urmas Vulp (I viiul), Toomas Nestor (II viiul), Andrus Järvi (vioola) ja Teet Järvi (tšello). Hiljem on mitmed mängijad vahetunud. Asutamise ajal kandis kvartett nime Tallinna Riikliku Konservatooriumi keelpillikvartett (TRK keelpillikvartett). Keelpillikvartett on esinenud mitmel rahvusvahelisel muusikafestivalil, nt Torontos "Sound Pressure'il" ja Pariisis "Saison Balte'il". Samuti on üles astutud üleriigilistel muusikafestivalidel, nt NYYD ja David Oistrahhi Festival. Aastal 2003 pälvis keelpillikvartett Heino Elleri nimelise muusikapreemia. Tallinna Konservatooriumi keelpillikvartett http://www.emic.ee/?sisu=interpreedid&mid=33&id=110&lang=est&action=view&method=biograafia (vaadatud 20.02.2013) EE 12. köide, 2003: 552. EE 12. köide, 2003: 606. Keelpillikvartetist Eesti Muusika Infokeskuse portaalis (vaadatud 20.02.2013)
Eesti Keelpilliõpetajate Ühing

Eesti Keelpilliõpetajate Ühing (rahvusvahelise nimega ka: ESTA Estonia) on aastal 1989 asutatud Eesti keelpilliõpetajaid ühendav mittetulundusühing. Põhikirja järgi on ühingu eesmärgid muu hulgas "laste ja noorte keelpillimängu arendamise Eestis ning keelpilliõpetajatele täienduskoolituste korraldamine". Aastast 1992 on ühing Euroopa Keelpilliõpetajate Ühingu (ESTA) liige. EE 12. köide, 2003: 58. http://www.esta.ee/uploads/ESTA_Eesti_P%C3%B5hikiri_2011.pdf (vaadatud 20.02.2013) http://www.esta.ee/tegevus.html (vaadatud 20.02.2013) Ühingu koduleht (vaadatud 20.02.2013)
Saint-Gervais-sur-Mare

Saint-Gervais-sur-Mare on asula ja vald Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hérault' departemangus. Prantsuse kuningriigi ajal kandis vald nime Saint-Gervais-Ville, et erineda vallast Saint-Gervais-Terre (või ka Saint-Gervais-Terre-Foraine) viimasest on tänapäeval saanud Rosis' vald. Vallaga on seotud järgmised isikud: Jacques Roergas de Serviez, prantsuse ajaloolane Emmanuel de Serviez, prantsuse kindral ja poliitik Populations légales 2021  Saint-Gervais-sur-Mare – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Valla koduleht (prantsuse keeles)
Tallinna Riikliku Konservatooriumi keelpillikvartett

Mitte segi ajada Tallinna keelpillikvartetiga, mis asutati 1984 samuti nime all Tallinna Riikliku Konservatooriumi keelpillikvartett Tallinna Konservatooriumi keelpillikvartett (lühemalt: TRK keelpillikvartett) oli aastatel 1944–1968 (vaheaegadega) tegutsenud keelpillikvartett. Kvarteti esimesse koosseisu kuulusid Evald Turgan, Vladimir Alumäe, Herbert Laan ja August Karjus. Aastatel 1956–1959 oli kvartett Eesti NSV Riikliku Filharmoonia koosseisus (sel perioodil nimega Eesti NSV Riikliku Filharmoonia keelpillikvartett). EE 12. köide, 2003: 605.
Toscana

Toscana (varasem eestikeelne nimekuju Toskaana pole soovitatav) on maakond Kesk-Itaalias. Lõunas piirneb Toscana Lazio, idas Umbria ja Marche maakonnaga, põhjas asuvad Emilia-Romagna ja Liguuria, maakonna läänepiiri määrab Türreeni mere rannik. Toscana maakond jaguneb 10 provintsiks: Arezzo provints Firenze provints Grosseto provints Livorno provints Lucca provints Massa-Carrara provints Pisa provints Pistoia provints Prato provints Siena provints Firenze (368 800; 2004), Prato (178 600), Livorno (156 000), Arezzo (94 600), Pisa (88 400), Pistoia (85 200), Lucca (82 900), Grosseto (74 900), Massa (69 100), Carrara (65 300), Viareggio (63 300), Siena (54 500), Cortona (22 600) Maakonna tööstus on koondunud madalikule, keskusega Pisa ja Livorno ümbruses. Mägisemal alal viljeldakse intentsiivpõllundust. Üle maailma on tuntud Toscana oliiviõli ja vein; siinne Chianti on vahest üks tuntumaid Itaalia veine üldse. Toscana auto- ja raudteede sõlmpunktiks on Firenze, siit suunduvad kiirteed Pisa, Siena ja Lucca ja lõuna suunas. Piki Toscana rannikut kulgeb Via Aurelia ja kiirtee A12. Toscanat peetakse tihti üheks Itaalia kauneimaks piirkonnaks. Üle kogu maailma tuntud turismimagnetid on Firenze, Siena ja Pisa, San Gimignano, Cortona, Arezzo, Lucca ning Barga linnad, tugevad turismimagnetid on ka Maremma, Crete Senesi, Lunigiana ja Garfagnana piirkonnad ning Elba saar. Toscana oli Itaalia renessansi sünnikohaks, mille pärand on säilinud arhitektuuripärandis, rohketes maalides ja skulptuurides, mis on koondunud kümnetesse muuseumidesse, millest tuntuimad on Uffizi galerii ja Bargello muuseum Firenzes. Toscanas on sündinud Leonardo da Vinci, Michelangelo ja itaalia keele isa Dante. Tänapäevane itaalia keel baseerub suuresti Toscana (eriti Firenze) dialektil tänu Toscana renessansiaja kirjanike - Dante, Francesco Petrarca, Giovanni Boccaccio, Niccolò Machiavelli ja Francesco Guicciardini prestiižile. Toscana veinipiirkonnad: Chianti (DOCG), Chianti Classico (DOCG), Carmignano (DOCG), Vino Nobile de Montepulciano (DOCG), Rosso di Montepulciano (DOC), Brunello di Montalcino (DOCG), Rosso di Montalcino (DOC), Vernaccia di San Giminiano (DOCG), Bolgheri Sassicaia (DOC), Colli dell'Etruria Centrale (DOC), Sant'Antimo (DOC). Itaalia Riiklik Statistikaamet KNAB Itaaliakeelne Toscana maakonna koduleht
FC Jazz

FC Jazz on Soome jalgpalliklubi, mis hooajal 2013 mängib riigi kolmandas liigas Kakkonen. Klubi kodulinn on Pori. Aastatel 1934–1991 oli klubi nimi Porin Pallo-Toverit (PPT). FC Jazz on tulnud Soome meistriks aastatel 1993 ja 1996. FC Jazzi koduleht
La Salvetat-sur-Agout

La Salvetat-sur-Agout [la salve'ta sür a'guu] on asula ja vald Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hérault' departemangus. Vald on pindala suuruselt Hérault' departemangu teine vald. Selle alal asub üle 139 külakese. Valla keskus asub Vèbre ja Agout' jõe kokkujooksul. Vallaga on seotud Jacques-Maurice de Saint-Palais, kes oli 19. sajandil Vincennes'i piiskop (USA). Populations légales 2021  La Salvetat-sur-Agout – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Valla koduleht (prantsuse keeles) Infosait valla kohta (prantsuse keeles)
Psühhonaut

Psühhonaut (kreeka keeles ψυχή psychē 'hing/vaim/meel' ja ναύτης naútēs 'meremees/navigaator') on isik, kes aktiivselt uurib psüühikat, kasutades hallutsinogeene ja/või transsi või nägemusi tekitavaid, taju avardavaid ning meelt uurivaid tehnikaid, nagu näiteks meditatsioon, šamanistlikud rituaalid, enesesisendus, hüpnoos, sensoorne deprivatsioon, teadlikud unenäod jne. Timothy Leary Terence McKenna Vigala Sass Tiit Teras
Torma pasunakoor

Torma pasunakoor (ka Torma puhkpilliorkester) on aastast 1848 Tormas Jõgeva vallas tegutsev puhkpilliorkester. Aastatel 2006–2018 tegutses Torma pasunakoor koostöös Kaitseliiduga, oli registreeritud mittetulundusühinguna ja kandis nime Kaitseliidu Jõgeva Maleva ja Torma Valla Ühisorkester. 2018. aastal muudeti nimi uuesti Torma puhkpilliorkestriks, sest haldusreformi tulemusel lakkas Torma vald eksisteerimast. Torma pasunakoor on Eesti vanuselt teine pasunakoor. Eesti esimene pasunakoor on Väägvere pasunakoor, mis asutati 1839. aastal. Torma pasunakoorile pani 1848. aastal aluse Torma kihelkonnakooli õpetaja Adam Jakobson. Pasunakoor on osalenud kõikidel Eesti üldlaulupidudel (v.a 1965). Adam Jakobson (orkestri asutaja-juht aastail 1848–1857) Carl Robert Jakobson (1859–1862) Friedrich Masing (1863–1875) Joosep Neumann (1876–1878) Adalbert Reiljan (1879–1894), asutas ka viiulikoori; Gustav Kommusaar (1895–1920) August Tomberg (1921–1936) Hugo Kirdelaht (1937–1941) Oskar Kask (1945–1952) Alfred Õunapuu (1953–2001) Alfred Õunapuu jäi dirigeerimisest kõrvale tegelikult 1998. aastal, kuid lõi pillimehe ja organisaatorina orkestri tegevuses kaasa kõrge vanuseni. 1998. aastal andis ta dirigendikepi üle Enno Tublile. Seejärel on orkestrit juhtinud Kaido Järvsoo, Raino Kubjas, Veronica Lass, Vairi Niinep ja Kristi Talistu. Väägvere pasunakoor Paju, Imbi. Eesti vanima pasunakoori lugu. www.virumaa.ee, 22. oktoober 2002. EE 12. köide, 2003: 604. Torma puhkpilliorkester. Torma rahvamaja veebisait. Zöbin, Janno. Torma puhkpilliorkester on vanem kui laulupidu. Tartu Postimees, 18. veebruar 2018. EE 12. köide, 2003: 701. Pasunakoorist portaalis www.virumaa.ee (vaadatud 20.02.2013)
Saint-Chinian

Saint-Chinian [sen ši'nian] on asula ja vald Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hérault' departemangus. Vallaga on seotud järgmised isikud: François-Maximin Valentin, Isère'i departemangu saadik (seal sündinud); Auguste Affre alias Gustarello, prantsuse tenor; Charles Trenet prantsuse laulja, tema isa oli valla notar. Populations légales 2021  Saint-Chinian – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Valla koduleht (prantsuse keeles) Infosait valla veinitoodangu kohta (prantsuse keeles)
Emilia Romagna

Emilia Romagna on maakond Itaalias. Koosneb kahest ajaloolisest regioonist, Emilia ja Romagna. Emilia on nime saanud Vana-Rooma maantee Via Aemilia järgi, mis, ühendades Rimini rannikulinna Piacenza garnisonilinnaga, kulges läbi maakonna. Romagna ehk Romània on tuletatud Rooma riigi enda nimest, mille langobardid panid sellele piirkonnale ajal, kui Ravenna oli Bütsantsi Itaalia-alade pealinn. Üheks maakonnaks ühendati Emilia ja Romagna 19. sajandil risorgimento ajal. Emilia Romagna maakond jaguneb 9 provintsiks, mis omakorda jagunevad kokku 341 vallaks. Città metropolitana di Bologna Ferrara provints Forlì-Cesena provints Modena provints Parma provints Piacenza provints Ravenna provints Reggio Emilia provints Rimini provints Bologna (374 600; 2004), Modena (179 800), Parma (174 000), Reggio Emilia (154 900), Rimini (134 400), Ferrara (131 700), Forlì (111 400), Ravenna (142 000) Piacenza (99 100), Cesena (93 400) Põllumajandus on Emilia-Romagna olulisim majandustegevus. Kasvatatakse teravilja, kartulit, tomatit, puuvilju ja muidugi viinamarju. Kõrgelt on arenenud ka veise- ja seakasvatus. Paljudes piirkondades on praegugi sigu rohkem kui inimesi. Tööstusest on eriti tugeval järjel toiduainetetööstus (Emila-Romagna on maailmakuulus oma köögi poolest) ja turism (eriti Aadria mere kuurordid). Enne roomlasi asustasid sealset ala etruskid. Nende pealinna Felsina kohale rajati hiljem Bologna. Keskajal oli võim mõjukate aadlisuguvõsade käes. Ferraras ja Modenas valitsesid d'Ested, Bolognas Bentivogliod, Riminis Malatestad, Parmas ja Piacenzas Farnesed. Emilia Romagna regiooni peetakse Itaalia gastronoomiliseks keskpunktiks. Sealt on pärit sellised "kuulsused" nagu parmesani juust (parmigiano-reggiano), Parma sink ja palsamiäädikas. Rohkem kui mujal Põhja-Itaalias süüakse seal pastat; eriti armastatud on kodusvalmistatud tortellinid ja lasanjed. Värsket pastat süüakse koos lihakastmega (ragù), koorekastmetega või riputatakse lihtsalt parmesaniga üle (alla parmigiana). Modena ja Parma spetsialiteediks on bollito misto ehk road keedetud lihast. Romagna köök meenutab rohkem Lõuna-Itaalia oma. Emilias kasutatakse rohkelt võid, juustu, seeni ja sea- ja loomaliha. Romagna aga eelistab oliiviõli, sibulat ja küüslauku. Emilia Romagna veinipiirkonnad: Lambrusco di Sorbana (DOC), Lambrusco Grasparossa di Gastelvetro (DOC), Lambrusco Salamino di Santa Croce (DOC), Reggiano (DOC), Albana di Romagna (DOCG), Pagadebit di Romagna (DOC). Itaalia Riiklik Statistikaamet Itaaliakeelne Emilia Romagna maakonna koduleht
Greta Wieselgren

Margareta "Greta" Viola Wieselgren (kuni 1928 Greta Håkansson; 18. veebruar 1901 Karlskrona – 19. mai 1998 Lidingö vald) oli rootsi filoloog ja ajaloolane. Ta õpetas Tartu Ülikoolis rootsi keelt. Wieselgren, Greta; Wieselgren, Per 1939. Rootsi keele grammatika. Tartu : Eesti Kirjanduse Selts. Wieselgren, Greta 1939. Rootsi keele õpik. Lärobok i svenska språket. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts. (Uus trükk 1992, Tallinn : Roto.) Wieselgren, Greta 1943. B. G. Forselius und die Grundlegung der estnischen Volksschule: Urkunden und Kommentar. Lund: Gleerup.
Toronto Eesti Meeskoor

Toronto Eesti Meeskoor on aastal 1950 August Kiilaspea Torontos asutatud meeskoor. Aastal 1964 tegi koor kontserdireisi Euroopasse, lauldes näiteks Rootsis ja Prantsusmaal. Aastal 1965 tegi koor samalaadse reisi USA-s. EE 12. köide, 2003: 604. Koduleht
Helene Jakobson

Helene Jakobson (sündinud Helene Väär; 16. juuni 1907 Peterburi – 25. märts 1992 Stockholm) oli eesti arst. Helene Väär lõpetas aastal 1926 Otepää Gümnaasiumi. Aastatel 1926–1933 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astme väärilisena cum laude. Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Naisüliõpilaste Seltsi. Ta töötas juba üliõpilasena Tartu Ülikooli kohtuarstiteaduse instituudis subassistendi ja assistendina, samuti naistehaiguste ja sünnitusabi kliinikus. 31. jaanuaril 1935 registreeriti ta arstina. Helene Jakobson kolis 1939. aastal seoses abiellumisega Tallinna, kus hakkas ravima suu- ja hambahaigusi. Ta töötas peamiselt eraarstina, kuid ka Tallinna Ühise Haigekassa ambulantsi arstina. Aastal 1940 tunnistas Arstide Koja Eriarstide Toimkond ta suu- ja hambahaiguste eriarstiks. Aastal 1944 põgenes ta Suure põgenemise lainega koos abikaasa ja vanema pojaga Rootsi. Ta sai ka seal tööloa arstina ja töötas hambaarstina erapraksises Stockholmis. Tema abikaasa oli (alates 1939) Elmar Jakobson, neil oli kaks poega. TÜ üliõpilased
Eduard Hämäläinen

Eduard Hämäläinen (sündinud 21. jaanuaril 1969 Karagandõs Kasahstanis) on Valgevene ja Soome endine kergejõustiklane (kümnevõistleja). 1993 hõbemedal (8724) 1995 hõbemedal (8489) 1997 hõbemedal (8730) 1998 hõbemedal (8587 ) Hämäläineni intervjuu
Toronto Eesti Segakoor

Toronto Eesti Segakoor on aastal 1951 Torontos asutatud segakoor. 1960. aastatel oli see väljaspool Eestit suurim laulukoor, kus laulis üle 110 inimese. Koori on dirigeerinud näiteks Mahta Söödor, Udo Kasemets ja Roman Toi. Toronto Estonia Segakoor Toronto Eesti Meeskoor EE 12. köide, 2003: 604.
Vabariiklik Noorte Viiuldajate Ansambel

Vabariiklik Noorte Viiuldajate Ansambel oli aastatel 1964–1994 tegutsenud peamiselt noortest viiuldajatest koosnev ansambel. Ansamblis mängis kuni 250 viiuldajat. Ansambli initsiaatoreid ja ühtlasi kunstiline juht oli Erich Loit. Ansambli repertuaar oli mitmekesine, eriti palju mängiti Eesti heliloojate palasid, ka esmaettekandes. Ansambel pälvis auhindu, sealhulgas 1980. aastal Üleliidulise Leninliku Komsomoli preemia. EE 12. köide, 2003: 630.
Haapsalu Keelpillifestival

Haapsalu Keelpillifestival (varem ka "Viiulimängud") toimub Haapsalus aastast 1994. Festivali korraldab MTÜ Haapsalu Kontserdiühing. Festivali kontsertidel mängitakse keelpillidel (peamiselt viiulite ja tšellodega) mitmekesist muusikat, sh džässi ja popmuusikat. EE 12. köide, 2003: 664. http://www.festivals.ee/?s=26 (vaadatud 20.02.2013) Festivalist veebilehel Eesti Muusikafestivalid (vaadatud 20.02.2013)
Väntorel (ansambel)

Väntorel oli ansambel, mis tegutses Eestis aastatel 1970–1971. Ansambel sündis Andres Valkoneni ja Andres Talviku eestvõtmisel Tallinna Polütehnilise Instituudi juures, kandes algul nime Keldriline Heli. 1971. aasta kevadel keelustasid Nõukogude võimud selle nime kasutamise ning ansambli uueks nimeks sai Väntorel. Ansambli repertuaari moodustasid Andres Valkoneni, Andres Talviku ja Viljar Rähni lood, samuti tehti välisansamblite lugudest töötlusi. Ansambli ülimalt ajakohane kõla põhines olulisel määral Härmo Härmi meisterdatud elektroonsete muusikavahendite, sealhulgas süntesaatori kasutamisel. EE 12. köide, 2003: 700.
Veneto

Veneto (veneti keeles Vèneto) on maakond Itaalias. Asub Itaalia kirdeosas, piirneb Emilia-Romagna ja Lombardia maakonna, Trentino-Alto Adige ja Friuli-Venezia Giulia autonoomse regiooni ning Austria Vabariigiga. Maakonna keskuseks on Veneetsia linn. Lõuna- ja kaguosas piirneb Veneto Aadria merega, põhjaosas kõrguvad Alpid (mäekurud Rolle, Sella, Pordoi, Falzarego ja Tre Croci). Veneto alasid läbivad Po, Adige, Brenta ja Piave jõgi. Veneto järvedest on suurimad Garda, Misurina, Auronzo, Santa Croce, Pieve di Cadore ja Alleghe. Kliima on kontinentaalne; temperatuur on kõrgem rannikul, Alpide jalamil ja Garda piirkonnas. Peaaegu pool Veneto maakonna rahvastikust elab alla 10 000 elanikuga valdades. Erinevalt näiteks Lombardia Milanost ja Piemonte Torinost ei ole Veneos ülekaalukalt teiste üle domineerivat suurlinna. Enamik ametiasutusi asub Veneetsias ja Padovas. Veneetsia, Padova, Verona, Treviso, Vicenza ja Rovigo. Tänapäeval on Veneto tuntud veinipiirkond; arenenud on tekstiilitööstus ja põllumajandus. Suur osakaal on turismil, seda eriti Veneetsias. Vicenza, Padova, Verona ja Treviso olid kõik roomaaegsed piirilinnad. 5. sajandil hakkasid aga roomaajal õitsevaid linnu laastama germaanlased. Veneetsia vabariigi valitsuse all endine jõukus taastus. Veneto keskaegsed linnad asusid tähtsate kaubandusteede, näiteks Veneetsiat ja Genovat ühendanud Serenissima ääres. Samuti suundus sealt läbi oluline tee Brenneri kuruni, mis viis läbi Alpide põhjapoolsesse Euroopasse. Enamik Veneto regiooni linnu allus Veneetsia valitsusele kuni 15. sajandini. Veneto veinipiirkonnad: Soave (DOC), Soave Superiore (DOCG), Recioto di Soave (DOCG), Bardolino (DOC), Bardolino Superiore (DOCG), Valpolicella (DOC), Bianco do Custoza (DOC), Prosecco Conegliano di Valdobbiadene (DOC). Itaalia Riiklik Statistikaamet Itaaliakeelne Veneto maakonna koduleht
Timothy Leary

Timothy Francis Leary (22. oktoober 1920 Springfield – 31. mai 1996 Beverly Hills) oli ameerika psühholoog, kirjanik, mõtleja ja psühhonaut. Ta oli tuntud psühhotroopsete ainete uuringute ja propageerimise tõttu ning oma tohutu mõju tõttu popkultuurile. Ajal, kui uimastid, näiteks LSD ja psilotsübiin, olid USA-s seaduslikud, viis Leary Harvardi ülikoolis Harvardi psilotsübiiniprojekti (Harvard Psilocybin Project) raames läbi eksperimente, mille tulemuseks olid Concordi vangla eksperiment (Concord Prison Experiment) ja Marshi kiriku eksperiment (Marsh Chapel Experiment). Mõlemad uuringud andsid kasulikku teavet, kuid sellegipoolest vallandati Leary ja tema partner Richard Alpert ülikoolist. Leary arvas, et LSD-l on psühhiaatrias ravipotentsiaali. Ta kirjutas ja pidas loenguid transhumanistlikest ideedest, mis hõlmasid kosmosemigratsiooni, intelligentsuse kasvu ja elu pikendamist (SMI ² LE) ning arendas oma raamatus Exo-Psychology (1977) välja 8-ringilise teadvusemudeli. Ta arreteeriti 1960. ja 1970. korduvalt eri maades, mille tõttu ta nägi seestpoolt 29 vanglat üle maailma. USA president Richard Nixon on nimetanud Learyt "kõige ohtlikumaks meheks Ameerikas". Leary on üle 20 raamatu autor või kaasautor ning temast on rohkem kui tosin helisalvestist. Tema näitlejakarjääri moodustavad üle tosina esinemise filmides ja telesaadetes, üle 30 esinemise endana teiste toodetud filmides, ta produtseeris ja/või osales nii multimeedia esitlustel kui ka arvutimängudes. New York Times teatas 2011. aasta juunis, et New Yorgi avalik raamatukogu omandas Leary isiklikud arhiivid, kaasa arvatud paberid, videokassetid, fotod ja muud Leary arhiivimaterjalid, sealhulgas kirjavahetuse ja dokumendid, mis on seotud Allen Ginsbergi, Aldous Huxley, William Burroughsi, Jack Kerouaci, Ken Kesey, Arthur Koestleri, G. Gordon Liddy ja teiste tuntud kultuuritegelastega. The Psychedelic Experience: A Manual Based on the Tibetan Book of the Dead Flashbacks High Priest The Intelligence Agents The politics of ecstasy Musings on human metaporphoses Changing my mind, among others Turn on, tune in, drop out The delicious grace of moving one's hand Design for dying Flashbacks, an autobiography Exo-Psychology
Varajase ja nüüdismuusika festival

Varajase ja nüüdismuusika festival oli aastatel 1978, 1986, 1987 ja 1998 toimunud muusikafestival. Esimese festivali (1978. aastal) korraldaja oli Eesti NSV Riiklik Filharmoonia, kunstiline juht oli Andres Mustonen. Esimesel festivalil kõlasid nt Arvo Pärdi, Uno Naissoo, Lepo Sumera palad, esindatud oli ka välismaiste heliloojate looming. Muusikakollektiividest oli nii Eesti (nt ERSO puhkpillikvintett, Hortus Musicus) kui ka välismaa ansambleid. IV festival (1998. aastal) kandis sümboolset nime "20 aastat I varajase ja nüüdismuusika festivalist". MustonenFest EE 12. köide, 2003: 648.
Virumaa Muuseumid

SA Virumaa Muuseumid on aastal 2002 loodud sihtasutus, mis on Kultuuriministeeriumi haldusalas. Sihtasutus haldab kaheksat Lääne-Virumaal asuvat objekti: Palmse mõis-vabaõhumuuseum Rakvere linnus Eesti Politseimuuseum Rakvere Linnakodaniku Majamuuseum Karepa Kalame talu Toolse linnus Altja kõrts ja võrgukuurid Näitusemaja Rehbinder (avati sügisel 2017) Esimesed 18 aastat oli sihtasutuse juhatajaks Ants Leemets. 2020. aasta märtsis valiti uueks Virumaa Muuseumide juhatuse liikmeks Viljar Vissel. http://www.svm.ee/index.php?option=com_content&view=article&id=77&Itemid=47&lang=et (vaadatud 20.02.2013) EE 12. köide, 2003: 676. http://www.svm.ee/index.php?option=com_content&view=article&id=82&Itemid=46&lang=et (vaadatud 11.07.2013) Sihtasutuse koduleht
Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum

Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum (lühend ETMM või TMM) on Tallinnas asuv muuseum. 1. veebruaril 2019 ühinesid riigiasutused Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum ning Eesti Ajaloomuuseum sihtasutuseks Eesti Ajaloomuuseum. Muuseum asub Tallinna vanalinnas ja paikneb ajaloolise linnamüüri ja aastatel 1370–1380 rajatud Assauwe kaitsetorniga seotud hoones. Lisaks on muuseumil sisehoov – Karjase hoov. Muuseum sai alguse helilooja ja organisti Peeter Süda pärandi kogumisega seotud liikumisest. 22. märtsil 1924 asutasid Mart Saar, Cyrillus Kreek ja August Pulst Peeter Süda Mälestuse Jäädvustamise Ühingu. 1931. aastal nimetati see ümber Muusikamuuseumi Ühinguks. Muuseumi teatrikogude aluseks on näitleja Heino Vaksi pärand. 1937. aastal asutatud Teatrimuuseumi Ühing liideti 1941. aastal Muusikamuuseumi Ühinguga. Muuseumi esimene asukoht oli Kadrioru lossis Tallinna Eesti Muuseumi ruumides. Esialgu sisaldas see üksnes Peeter Süda kogu. 1. märtsil 1934 viidi muuseum üle Tallinna Konservatooriumi ruumidesse Assauwe torni aadressil Müürivahe 12. Samas majas elas aastatel 1923–1933 konservatooriumi direktor Jaan Tamm. Muuseumis on muusika- ja teatriosakond, muusika- ja teatrialased raamatukogud, samuti näiteks noodikogu, fonoteek. 2017. aasta kevadel avatud püsinäitus "Lood ja laulud" tutvustab Eesti ajalugu läbi teatri ja muusika ning räägib eri ajalooperioodidest kaheksa tuntud eesti kirjandusteose ja laulu kontekstis. Väino Maala valmistatud kannel 1953. aastast Kornet, mis kuulus Hugo Tõnissonile Johannes Jaanuse jauram Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi kogus Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum päris Heino Elleri abikaasa Ellu Elleri testamendiga kogu Heino Elleri pärandi ja autoriõigused. Alates 1998. aastast annab muuseum välja Heino Elleri nimelist muusikapreemiat. Preemia saab noor helilooja või Heino Elleri loomingu tutvustamisel olulise panuse andnud isik. 2007. aastal asutas Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum Heino Elleri 120. sünniaastapäeva puhul Heino Elleri Suure auhinna, mille saab isik, kellel on eesti muusika auks ja kuulsuseks erilisi teeneid, ja seda pidi antama välja iga viie aasta tagant. Auhinna esimene laureaat oli dirigent Neeme Järvi. 2017 Suur Muuseumirott (parim püsinäitus – Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi näitus „Lood ja laulud") Muuseumi ajalugu. Eesti Ajaloomuuseumi veebisait. Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum ja Eesti Ajaloomuuseum ühinevad. Eesti Teatri Agentuur. Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi lugu. Eesti Ajaloomuuseumi veebisait. EE 12. köide, 2003: 103. Põldmäe, Alo. Looduseülistaja Heino Eller 120. Postimees, 7. märts 2007. Heino Elleri nimeline muusikapreemia 2017. Muusika, 2. aprill 2017. Heino Elleri nimeline muusikapreemia. Eesti Ajaloomuuseumi veebisait. Muuseumi koduleht