laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Vepriai vald

Vepriai vald (leedu keeles Veprių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Ukmergė rajooni territooriumil. Valla pindala on 62,5 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1161 inimest. Valla keskus on Vepriai alev, kus aastal 2011 oli 549 elanikku. Vallamaja asub aadressil Pergalės g. 1. Vallavanem on Dalė Urbonienė. Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid Veprių seniūnija. Ukmergės rajono savivaldybė, vaadatud 28.03.2018. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 28.03.2017.
Sümbolmeloodia

Sümbolmeloodia on tuntud loomisviis, kus mingile tuntud viisile luuakse täiesti uued sõnad. Tihti kasutatakse parodeerimiseks väga tuntud sümbolmeloodiaid, just isamaalisi (nt "Kui Kungla rahvas kuldsel a`al kord istus maha jooma") või isegi hümne, kuna need on levinud paljude inimeste seas. Sümbolmeloodiatel on koht rahva mälus ning identiteedis, nad loovad seoseid ning tähendusi. Sümbolmeloodiad on tänapäeva laulu- ja luuleloomingus populaarsed. Sümboolselt ei mõju mitte ainult tuntud lauluviis, vaid ka uued sõnad, mille funktsioon on pakkuda kas poliitilisi, ühiskondlikke või kultuurilisi vihjeid ja seoseid. Enamasti viisist piisab, et sümbolmeloodiaid ära tunda. Oluline on veel esitusviis, milles ilmnevad laulu muusikalised tunnused, kuid mis võivad olla nihkes. Tuntud sümbolviis, millele eestikeelseid sõnu on seatud, on Ameerika rahvaviis "Yankee Doodle". See meenutab oma viisi ning meloodia poolest eesti uuemaid rahvalaule. Ka kasutas seda meloodiat raadiojaam Ameerika Hääl oma saate algussignaalina. Kuna see oli osa keelatud läänemaailmast, siis kandis see ka poliitilist sõnumit. Eestis on tehtud sellel viisil mitmeid tekste, näiteks EÜE-laulud "Kuldre marsirood" ja "EÜE ja Euromais". Veel ka Jaan Malini luuletus "Jüriöö eelseisund ehk Pardiajajatele"(1986), mida on laulnud ansambel Viies Ratas ning Indrek Rüütle "Ei eesel pole elevant"(1997). Ka ansamblitel Kulo ja J.M.K.E. on oma versioonid sellest laulust. Sümbolmeloodiat iseloomustab Contra kaver "Tüütu kärbes", mis on tehtud Suzanne Vega kuulsale laulule, algab see nii:  näpin voodi nurgas kotte [null /] Und ei tule terve öö / vahelduseks tapan rotte / see on ainus meeldiv töö. Näiteks on ukraina rahvatantsust – kasatšokist – inspireeritud "Tantsulaul". Contra on loonud sellest "Kassatšekki"(1992), mis on üleminekuaja perioodi ilmestav tekst, mille peateemadeks on vägivald ja vaesus. Särg, Taive 1999. Contra: meedia, kirjanduse ja folkloori vahel. Vikerkaar, nr 5-6.
Noortekultuur

Noortekultuur (ingl youth culture) hõlmab kõikvõimalikke noortega seotud teemasid ja tegevusi, norme ja tavasid, kombeid ja kogemusi, nii elulisi praktikaid kui ka fiktsionaalseid representatsioone. Noortekultuur on vaadeldav mitmesuguste kultuurinähtuste kaudu, nagu mood, muusika, meedia, keel jpm. Noortekultuuris võib täheldada traditsioonide hülgamist ja uute väärtuste pealetungi. Tänapäeval on noortekultuuris tähtsaks meediumiks sotsiaalmeedia, mille kaudu kujundatakse iseenda identiteeti ning luuakse sotsiaalseid suhteid. Noortekultuur peegeldab noorte suhtumist ühiskonda, inimestesse ja iseendasse. Subkultuur koondab tavapäraselt ühiste huvide või ühise päritoluga noori, kes moodustavad küll arvukama kultuurigrupi, kuid ei muutu dominantkultuuri nähtuseks. Subkultuurid võivad põhineda eal, religioonil, sotsiaalsel või etnilisel päritolul, tõekspidamistel. Tuntumad subkultuurid on näiteks emod, gootid, punkarid, räpparid, ökonoored, mootorratturid jt. Noortejõukude puhul rääkis esimesena subkultuuridest Albert Cohen. Tema arvates tekkisid subkultuurid seetõttu, et sarnase probleemiga noored hoidsid kokku. Noortekultuuri kujunemine algas 18. sajandil. Esimeseks noortekultuuri kantsiks Ameerikas võib pidada Chicago linna (1860. aastal elas linnas u 100 000 inimest, kuid juba 1930. aastateks oli linnas elanikke 3,3 miljonit), mis oli sihtpaigaks paljudele Euroopa ja USA immigrantidele. Elanikkonna järsu tõusu tõttu mitmed piirkonnad getostusid, mis omakorda tõi kaasa kuritegevuse laialdase leviku. Getodes tekkis muust sotsiaalsest struktuurist lahknev käitumine, mis soodustas jõukude teket. Tavaliselt olid jõukudesse kuulujad samast rahvusrühmast ning enamasti süüdistati teisi enda probleemides, võideldi enda õiguse üle. Lisaks sellele funktsioneeriti justkui spordiklubide ja salamaailmadena, kus oli võimalik end kehtestada ja eri rolle proovida. Seos kuritegevusega tõi kaasa olukorra, kus subkultuuridest ei mõeldud hästi – neid käsitleti hälbeliste allkultuuridena. Sub-liide tähendab ‘alam, põrandaalune’. Ka noortekirjanduse sünd seostub noortekultuuriga Ameerikas 1950. aastatel, mil tegutsesid biitlid, hipi ja teised täiskasvanulikule elukorraldusele vastanduvad noorteliikumised. Noortekultuuri kultusobjektiks kujuneb Jerome David Salingeri romaan “Kuristik rukkis” (1951), mida võib pidada modernse noorteromaani tähiseks. Allaste, Airi-Alina. 2013. Subkultuurid. Elustiilide uurimused. Tallinn: Tallinna Ülikooli kirjastus.
Enoshima

Enoshima (jaapani keeles 江の島) on saar Kanagawa prefektuuris Jaapanis. See asub Tokyost 50 kilomeetrit lõunas Katase jõe suudmes Sagami lahes. Halduslikult kuulub Enoshima Fujisawa linna alla ning on kaldaga ühendatud 600 meetri pikkuse sillaga. 2016. aastal elas 0,38 ruutkilomeetri suurusel saarel 365 inimest. Saar on oluline turismisihtmärk ning oli 1964. aasta suveolümpiamängude olümpiasadam. 2020. aasta suveolümpiamängudel on Enoshima saar üks purjetamis- ja surfivõistluste toimumiskohti. Saar on pühendatud budistlikule muusika ja meelelahutuse jumalannale Benzaitenile ning seal asub tempel seitsmele rõõmujumalale. Lõunaküljes on kaks koobast, millest läänepoolne on kujundatud shingoni põhimõtete järgi ja väljendab kahe maailma mandala kontseptsiooni; parempoolne koobas on pühendatud vadžrale (teemant või pikne), vasakpoolne garbhakośa'le (emaüsa) ning seal asub vulvakujuline Amaterasu pühamu. Koobastest idapoolne on pühendatud Enoshima draakonile.
Zeliard

"Zeliard" (jp k ゼリアード Zeriādo) on rolli- ja platvormimängu sugemetega seiklusmäng, mis töötati välja 1987. aastal Game Artsi poolt NEC PC-8801 jaoks Jaapanis ning mugandati 1990. aastal Sierra Entertainmenti poolt MS-DOSile Euroopa ja Põhja-Ameerika turu jaoks. Mängu tegevus toimub fantaasiamaailmas, kus vapper rüütel Duke Garland saab ilmutuse kaudu ülesandeks minna Zeliardi kuningriiki ning päästa riik kurja vaimu Jashiini võimu alt ning kuningatütar Felicia nõidusest, millega too on kiviks muudetud. Mängu käigus kogub rüütel Garland üheksa juveeli, mis kannavad nime Esmesanti pisarad, ning hävitab Jashiini. Rüütel Garland rändab läbi erinevate looduslike asupaikade nagu koopad, metsad jmt, mis vahelduvad küladega. Külas tegutseva pankuri juures saab ta vahetada kullaks kogutud teemandid, mis on vaenulikes piirkondades rüütlit ründavate elajate hingedeks ning jäävad järele elajate tapmisel, ning täiendada kullaga makstes relvameistri, nõiajookide segaja või maagi juures oma varusid, vajadusel puhata võõrastemajas. Külades on võimalik sõbralike, kuid enamasti vaevatud elanikega vestelda ning saada vihjeid oma ülesande edukaks täitmiseks. Garland kannab saapaid ja keepi ning on relvastatud mõõga ja kilbiga, kasutada saab ta eri nõiajooke ning vaenlasi kahjustavaid või kaitse- ja ründerelvade mõju suurendavaid nõidusi, hankida eri otstarveteks sobivaid keepe ja saapaid. Iga vaenuliku piirkonna lõpus on koletis, mille tapmise eest saab rüütel juveeli, koletiste tapmisel on oluline osa nõidusel, läbitavad labürindid sisaldavad hulganisti mõistatusi ning võitlus vaenulike elajatega nõuab suurt osavust rüütli juhtimisel. Mängus läbitakse kaheksa eri elajatega asustatud looduslikku asupaika: Koopad (The Caverns: Malicia; Peligro). Sügavamad koopad (The Deeper Caverns: Peligro). Mets (The Forest: Madera; Riza). Jääkoopad (Ice Caverns: Escarcha; Glacial). Surnuaed (The Graveyard: Cementar; Corroer). Kullast koopad (Caverns of Gold: Arrugia; Plata; Tesoro). Põlev põrgu (The Burning Inferno: Caliente; Correr; Reaccion). Puuviljaaiad (Fruit Gardens: Absor; Desleal; Milagro; Falter; Final). ZeliardGame ülevaatesait Käsiraamat All The Tropes kirje Zeliardi MS-DOSi versioon onlainis mängitavana Internet Archive'is
Vandliranniku kaaja

Vandliranniku kaaja ehk aafrika mahagon (Khaya ivorensis) on meelialiste sugukonda kuuluv heitlehine lehtpuu. Vandliranniku kaaja kasvab Lääne-Aafrikas Libeeriast Nigeeriani. Puuliik kuulub ohualtina (tähis VU) Rahvusvahelise Looduskaitseliidu punasesse nimestikku. Vandliranniku kaaja koor on üsna sile, värvuselt hallikas või pruunikas, korbatunud ümarate soomustena. Puu tüvi on jäme, 1–1,5 m läbimõõduga, puu kasvab 30–40 m pikkuseks. Noored lehed on punaka värvusega liitlehed, mis puu vananedes muutuvad roheliseks. Õisik kasvab kobarana, harunenud, värvuselt valged ja magusa lõhnaga. Vili on puitunud, keraja kujuga kookon, mis sisaldab tiibadega seemneid. Aafrika mahagoni lülipuit võib varieeruda kahvaturoosast kuni punakaspruunini. Ristlõike värvus muutub vanusega enamasti tumedamaks. Puit on kõva, kuid kerge, talub niiskust ja kestab kaua. Puidu vastupidavus kriimustustele on keskmine, vastupidavus löökkoormusele aga väga väike. Puidu tihedus on 540–590 kg/m3. Puidu mädanemiskindlus on keskmine, kaitse putukate vastu pigem nõrk. Puidul ei ole äratuntavat lõhna. Kaajapuit on kergesti töödeldav nii käsitsi kui ka masinatega, see on kergesti liimitav ning puitu on lihtne naelu sisse lüüa. See on samuti hästi peitsitav ja poleeritav ning pindmiselt töödeldav. Välitingimustes peab puit vastu 10–15 aastat. Võrreldes tavalise tarbepuiduga on aafrika mahagon puidukaitsevahendiga raskesti töödeldav. Puit kuivab kiiresti. Aafrika mahagoni on väärispuit, mille kõige tuntum kasutusala on mööblitööstus. Lisaks mööblile kasutatakse puitu pankade ja poodide siseviimistluseks, auto- ja laevatööstuses, tisleritöödel, tiib- ja püstklaverite valmistamisel. Puidujääkidest tehakse vineeri ja saepuruplaate, koort ja juuri kasutatakse meditsiinis külmetuse ja köha raviks. "African Mahogany – Global Trees". Global Trees (Briti inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 17.03.2018. Vaadatud 5.03.2018. "Khaya anthotheca (African Mahogany, White Mahogany)". www.iucnredlist.org. Vaadatud 5.03.2018. Smith, R. J.; Bryant, R. G. (27. oktoober 1975). "Metal substitutions incarbonic anhydrase: a halide ion probe study". Biochemical and Biophysical Research Communications. 66 (4): 1281–1286. ISSN 0006-291X. PMID 3. "African Mahogany | The Wood Database – Lumber Identification (Hardwood)". www.wood-database.com (Ameerika inglise). Vaadatud 5.03.2018. Administrator. "AAFRIKA MAHAGON EHK KHAYA MAHAGON". www.vaarispuu.ee. Originaali arhiivikoopia seisuga 28.03.2018. Vaadatud 5.03.2018. "African mahogany – the 'I don't know' tree – Africa Geographic". Africa Geographic (Ameerika inglise). 3. märts 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 3.11.2016. Vaadatud 5.03.2018.
Andres Lemba

Andres Lemba (sündinud 6. detsembril 1968 Tallinnas) on eesti helilooja, koorijuht ja pedagoog. Ta on lõpetanud koorijuhtimise erialal Tallinna Muusikakeskkooli 1987. aastal Eda Kõrgemägi juhendamisel ja Eesti Muusikaakadeemia 1994. aastal professor Ants Sootsi juures. Andres Lemba töötab alates 1992. aastast Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis muusikateoreetiliste ainete õpetajana. Aastatel 2000–2006 oli ta Raplamaa noorte meeskoori peadirigent, aastatel 2005–2016 Vanalinna Muusikamaja tütarlastekoori kontsertmeister. 2003. aastast on ta Rahvusooper Estonia poistekoori koor- ja kontsertmeister. Andres Lemba on kirjutanud nii kammer- kui ka koorimuusikat ning seadnud eri žanrites muusikat koorile ja orkestrile. 2014. aasta üldlaulupeol kõlas naiskooride esituses Ly Seppeli sõnadele kirjutatud "Haned-luiged"[viide?] ja ühendkooride esituses tema seatud[viide?] Kait Tamra laul "Oma saar". 2014. aastal toimunud rahvusvahelise vokaalmuusika festivali VocalEspoo kooriloomingu konkursil võitis tema meeskooriteos "Sanctus" I preemia ning segakoorile kirjutatud "Miserere" jagas II preemiat. 2017. aasta noorte laulupeol kõlas poiste- ja noormeestekooride esituses tema "Minu juurte lugu"[viide?] (tekst Anli Eha), lastekooride esituses seade[viide?] Mari Jürjensi laulust "Paradiis" ning neidudekoorile kirjutatud seade[viide?] Mari Kalkuni "Om laulust". 2015 – aasta koorihelilooja 2016 – Riho Pätsi Koolimuusika Fondi stipendium Vanalinna Muusikamaja, Vanalinna Hariduskolleegium, vaadatud 28.03.2018 Aasta koorihelilooja, Eesti Kooriühing, vaadatud 28.03.2018 Riho Pätsi Koolimuusika Fondi laureaat, Tallinna Ülikool, vaadatud 28.03.2018 Andres Lemba Eesti Muusika Infokeskuse veebilehel
Evelin Kõrvits

Evelin Kõrvits (18. oktoober 1972 Tallinn) on eesti muusikateadlane ja helilooja. Evelin Kõrvits on lõpetanud muusikateooria- ja kompositsioonierialal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli (1995), kus tema loomingu juhendaja oli Alo Põldmäe ning Eesti Muusikaakadeemia muusikateaduse erialal (1999), lõputööks "Eesti muusikaelu ümberkorraldamine Nõukogude okupatsiooni algusaastatel (1940–1941)", juhendaja Toomas Siitan. Muusikaakadeemias võttis Kõrvits kompositsioonitunde Eino Tambergilt. Evelin Kõrvits töötas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia muusikateaduse (1997–2007) ja kompositsiooniosakonna (1998–2007) sekretärina. Alates Eesti Muusikaakadeemias õppimise ajast on Evelin Kõrvits kirjutanud kontserdikavade jaoks annotatsioone ning hooajast 2004/2005 töötab ta Eesti Kontserdis muusikateadlasena. Tema sulest on ilmunud üle tuhande kontserdiannotatsiooni. Ta on esinenud ettekannetega Eesti Muusikateaduse Seltsi ja Eesti Heliloojate Liidu üritustel. Aastast 1997 on ta tegutsenud ka vabakutselise noodigraafikuna. Evelin Kõrvits on laulnud koorides (Tallinna Raekoja Kammerkoor, Haapsalu Festivali Koor) ning osalenud rahvusvahelises projektikooris EuropaChorAkademie mitme vokaalsümfoonilise suurvormi ettekandel Saksamaal. Evelin Kõrvits on 1998. aastast Eesti Muusikateaduse Seltsi ja 1999. aastast Eesti Heliloojate Liidu liige. Muusika kõrval on talle olulised tegevusalad ka kokandus, aiapidamine, korilus ja ornitoloogia. Tema heliloomingusse kuuluvad peamiselt vaimulikud soolo- ja koorilaulud (umbes 40), mille kõrval ta on kirjutanud ka klaveripalu ja kammermuusikat. Enamik autori kirikumuusikast on sündinud repertuaarivajadusest kahele vokaalkoosseisule, kus ta on aastaid laulnud: kogudustevaheline Credo-Allika kammerkoor (varemt Credo) ja Tallinna metodisti kiriku juures tegutsev gospelansambel Sela. Viimastel aastatel on Evelin Kõrvitsa looming jõudnud ka laiema kuulajaskonna ette: üle-eestiliste kirikukooride ja orkestri saatel on see kõlanud näiteks Lootuse Festivalil Saku Suurhallis (2009), Tartu vaimulikul laulupeol (2010), Kristuspäeval Lilleküla staadionil (Kiievi Sümfooniaorkestriga) (2012) ning jõulukontserdil "Immanuel" Tallinna Kaarli ja Tartu Pauluse kirikus (2014). 2014. aastal toimusid kaks kontserti (25. mail Tallinna vanalinna päevade raames Peeter-Pauli kirikus ja 15. juulil XXII Rapla Kirikumuusika Festivalil), kus Credo-Allika kammerkoor ja Collegium Consonante orkester esitasid läbilõike autori loomingust. Kõrvits on tegelenud ka arranžeerimisega, mahukaim töö on olnud Leo Normeti ja Boris Kõrveri opereti "Hermese kannul" arranžeerimine (esiettekanne 2004 Tallinnas). 2015. aasta lõpul ilmus Evelin Kõrvitsa esimene autoriplaat "Nagu liiva mere ääres" 19 teosega, mida esitavad Credo-Allika kammerkoor ja Collegium Consonante orkester, kaastegev on ka vanamuusikaansambel Tuli Taevast ning vokaal- ja instrumentaalsolistid. Evelin Kõrvits Eesti Muusika Infokeskus
Siiami kaksikud

Siiami kaksikud on viljastunud munarakust väga hilisel (13.–15. päeval) jagunemisel, mis ei jõuagi lõpule, tekkinud kokkukasvanud kaksikud. Nimetus tuleb Siiamis aastatel 1811–1874 elanud kaksikute Changi ja Engi järgi.
Maria Kõrvits

Maria Kõrvits (sündinud 12. juulil 1987 Tallinnas) on eesti helilooja ja muusikapedagoog. Ta on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli kompositsiooni erialal õpetaja Alo Põldmäe juures (2006). Kompositsiooniõpinguid jätkas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias (2006–2012) Helena Tulve ja Tõnu Kõrvitsa juhendamisel. Õppeaastal 2007/2008 täiendas ta end Fabio Niederi juures Triestes, Itaalias. Ta on täiendanud end Arvo Pärdi, Veljo Tormise, Erkki-Sven Tüüri, Ole Lützow-Holmi, Adriana Hölzky, Louis Andriesseni, Rafael Reina ja teiste meistrikursustel. 2011. aastal võttis ta osa Ensemble Moderni ja Péter Eötvösi meistriklassist Frankfurdis. Maria Kõrvits töötab Tallinna Muusikakoolis ja Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis muusikateoreetiliste ainete õpetajana. Ta on laulnud kammerkooris Noored Eesti Hääled, Voces Musicales ja Tallinna Muusikakeskkooli kammerkooris ja noortekooris. Suurema osa Maria Kõrvitsa loomingust moodustavad ansambli- ja kooriteosed, ent ta on loonud ka filmi-, näituse-, tantsu- ja installatsioonimuusikat. 2016. aastal Wrocławis toimunud rahvusvahelise heliloojate Rostrumil võitis tema orkestriteos "Langedes ülespoole, taeva kaarjasse kaussi" (2016, Eesti Muusika Päevade tellimus) alla 30-aastaste heliloojate kategooria. Maria Kõrvitsa muusikas on olulisel kohal värvide ja tekstuuride märkamatu muutumine. Teda inspireerivad looduses ja inimhinges aset leidvad protsessid, samuti kirjandus ja luule. Oma teostes kasutab Kõrvits laiendatud mängutehnikad, heterofoonia ja polüfoonia põimimist. Heliloojana on teda mõjutanud Helena Tulve, Tatjana Kozlova-Johannes, Kaija Saariaho, Tristan Murail ja Georges Lentzi. Ta on 2012. aastast Eesti Heliloojate Liidu liige.[viide?] 2016 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (eduka loomingulise tegevuse eest, mis tipnes noortekategooria esikohaga 2016. aasta heliloomingu rostrumil Wroclawis) Maria Kõrvits on Krista ja Tiit Kõrvitsa tütar, Joosep Kõrvitsa õde ja Tõnu Kõrvitsa onutütar. Eesti Muusika Infokeskus. "Maria Kõrvits Biograafia". EMIK. "Langedes ülespoole, taeva kaarjasse kaussi" (Soundcloud) Teater. Muusika. Kino. 2/2018. Persona Grata -- Maria Kõrvits
Ulmeromaan

Ulmeromaan on ulmelise sisuga kirjandusteos, mis on romaanivormis. Romaan on üks ulmekirjanduse varasemaid ja levinumaid žanre, mille levikule on kaasa aidanud romaanisarjade populaarsus ulmelugejate seas, kes soovivad üksikteosest ulatuslikumat immersiivset kogemust. Ulmeromaanide autoreist on tuntud sellised ulmeklassikud nagu Jules Verne, Herbert George Wells, Aleksei Tolstoi, Isaac Asimov ja Frank Herbert. Romaanisarjadega on paistnud viimastel kümnenditel silma George R. R. Martin, Robert Jordan, J. K. Rowling jts. Eesti ulmeautoreist on mitu romaani kirjutanud näiteks Indrek Hargla, Lew R. Berg ja Leo Kunnas.
Hemikorporektoomia

Hemikorporektoomia on kirurgiline protseduur, mille käigus eemaldatakse kogu alakeha, sealhulgas lülisamba nimmeosa, jalad, puusaluu, suguelundkond ning seedekulgla.
UEFA rahvuste liiga

UEFA rahvuste liiga (inglise keeles UEFA Nations League) on 2018. aastal alguse saanud Euroopa jalgpalli rahvuskoondistele mõeldud võistlus. Liigat korraldab UEFA. Rahvuste liiga koosneb neljast tugevusgrupist ehk liigast (A, B, C ja D). A-liiga on kõige tugevam, D-liiga kõige nõrgem. Iga liiga jaguneb neljaks grupiks, milles paiknevad meeskonnad mängivad omavahel ühe korra nii kodus kui ka võõrsil. Turniiri lõppedes langevad A-, B- ja C-liiga gruppide viimased meeskonnad järgimiseks turniiriks aste madalamasse liigasse ning nende asemele tõusevad vastavalt B-, C- ja D-liiga gruppide esimesed aste kõrgemasse liigasse. Ainsaks võimalikuks erandiks on C-liiga relegatsioon, sest igas alagrupis ei ole võrdne arv meeskondi (üks alagrupp on kolmeliikmeline). D-liigasse langevad kõk neljandana lõpetanud meeskonnad (kokku 3) ning üks neljast kolmanda kohaga lõpetanud meeskonnast, olenevalt mängude tulemustest. Mistõttu võib ühest alagrupist langeda D-liigasse 2 meeskonda ning ühest kolmeliikmelisest alagrupist mitte ükski. A- ja B-liigas oli 12, C-liigas 14 ja D-liigas 16 meeskonda. EM-i eelsel hooajal pääseb igast liigast üks meeskond Euroopa meistrivõistlustele; iga liiga gruppide parimad (meeskond, kes kvalifitseerub EM-ile läbi valikturniiri, loovutab oma koha paremuselt järgmisele meeskonnale) mängivad omavahel välja pääsme EM-ile. 2020/21 hooaja eel muudeti liiga struktuuri: A-, B- ja C-liigas on 16 ning D-liigas 7 meeskonda. Samuti muudeti liigadevahelise tõusmise-langemise loogikat. Osalevad UEFA kõik 55 liiget: UEFA Rahvuste Liiga: puust ja punaseks Soccernet.ee, 4. oktoober 2017 VIDEO: Mis on UEFA rahvuste liiga? jalgpall.ee, 23. jaanuar 2018
Portugal. The Man

Portugal. The Man on USA rokkansambel, mis loodi 2001. aastal Alaskal Wasillas. Ansamblisse kuuluvad John Baldwin Gourley, Zoe Manville, Zach Carothers, Kyle O'Quin, Jason Sechrist ja Eric Howk. Ansambli tuntuim laul on 2017. aastal avaldatud "Feel It Still", mis pälvis 2018. aasta jaanuaris Grammy auhinna kategoorias Best Pop Duo/Group Performance. 2006 – "Waiter: "You Vultures!"" 2007 – "Church Mouth" 2008 – "Censored Colors" 2009 – "The Satanic Satanist" 2010 – "American Ghetto" 2011 – "In the Mountain in the Cloud" 2013 – "Evil Friends" 2017 – "Woodstock"
Oman Air

Oman Air (araabia: الطيران العماني) on Omaani riiklik lennufirma. Lennufirma peamine baas on Masqaţi rahvusvaheline lennujaam. Oman Air on Arab Air Carriers Organizationi liige.
Jetstar Airways

Jetstar Airways Pty Ltd, aktsiaturul Jetstarina, on Austraalia odavlennufirma, mille peakontor asub Melbourne'is. Lennufirma kuulub täielikult Qantasele ning see loodi odavlennufirma Virgin Australia vastaseks. Qantasel on Jetstar Groupi kaudu ka osalus Jetstar Asia Airwaysis, Jetstar Pacific Airlinesis ja Jetstar Japanis.
FedEx Express

FedEx Express, endine Federal Express, on kargolende tegev lennundusettevõte Memphises Tennessee osariigis Ameerika Ühendriikides. Lennufirma on maailma suurim lennufirma kaubaveos (kaubavedu tonnides) ja maailma suuruselt neljas suurim lennukipargi suuruse kohta. Selle peakorter asub Memphises ja selle globaalne "SuperHub" asub Memphise rahvusvahelises lennujaamas. Ameerika Ühendriikides on FedEx Expressil riigisisene kodulennujaam Indianapolise rahvusvaheline lennujaam.
Moby Dicki dubloon

Moby Dicki dubloon on Herman Melville'i romaanis "Moby Dick" mainitud Ecuadori 8-eskuudone kuldraha. Kapten Ahab naelutab raamatu 36. peatükis selle mündi Pequodi grootmasti külge autasuks meeskonnaliikmele, kes esimesena märkab Valget Vaala Moby Dicki. Pikemalt on dublooni käsitletud 99. peatükis, kus münti kirjeldatakse läbi erinevate tegelaste silmade. "Dubloon oli määratud eriliseks otstarbeks ja pühendatud kohutavale lõpule; ja kui kõlvatud need madrused omamoodi ka olid, aga dublooni austasid nad üksmeelselt kui Valge Vaala talismani." Vaala märkab esimesena Ahab ise, järgnenud võitluses uputab Moby Dick Pequodi koos kõigi paatidega. Seda tüüpi münte vermiti aastail 1838–1843 Quitos 875-tuhandikusest kullast, nende läbimõõt on 34 mm, kaal 27,064 g ja kulla puhaskaal 23,681 g. Romaani tegevusajal oli dubloon võrdväärne 16 Ameerika Ühendriikide dollariga. Tänapäeval (29. märtsil 2018) maksab sama kogus kulda 823,90 eurot. https://www.reppa.de/custom/index/sCustom/51?liste=L&alpha=Ecuador+-+Ecuador Weltmünzen-Gewichtskatalog
Rodeo (film 2017)

"Rodeo" on 2017. aastal valminud tagasivaateline dokumentaalfilm Mart Laari esimesest valitsusest aastail 1992–1994. Filmi režissöörid on Kiur Aarma ja Raimo Jõerand, stsenarist Raimo Jõerand. See on avameelselt ja eneseiroonia kaudu esitatud, ajalooseikadel põhinev ning nüüd laiemalt oma ajastu massikultuuri konteksti asetatud film ka teistest noortest, enamasti kogemusteta poliitikutest äsja taasiseseisvunud Eestis. Riigi soov vabaneda okupatsiooniaja pärandist tegi Eestist välismaa silmis eduka üleminekuriigi musternäidise, ent kodumaal saatis Laari valitsust üks skandaal teise järel. Tekkinud konflikt aatemeeste ja pead tõstva uue majanduseliidi vahel tegi toonase peaministri rolli veelgi keerukamaks. Film pälvis 2019. aastal Eesti filmi- ja teleauhinna (EFTA) parima stsenaristi kategoorias. Dokumentaalfilm "Rodeo". Eesti Filmi Andmebaas. Vaadatud 16.09.2023.
Roger Le Saulnier de Saint-Jouan

Roger Julien Marie Le Saulnier de Saint-Jouan (6. august 1882 – 3. märts 1969) oli Prantsusmaa diplomaat. Ta oli Prantsusmaa saadik Peruus ja seejärel, 1940. aastal, Eestis.