laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Võnnu Vabadussõja mälestussammas

Võnnu Vabadussõja mälestussammas on mälestusmärk, mis asub Võnnu alevikus Kastre vallas Tartu maakonnas. Mälestussammas on arvele võetud ajaloomälestisena. Sammas kujutab endast mitmeastmelisele alusele asetatud graniidist postamenti, millele on paigutatud põlvitava sõduri skulptuur. Esiküljel on vabadusristi kujutis tekstiga "1918-1920 / TÄNU VÕIDU EEST / VÕNNU KIHELKOND". Esimeses maailmasõjas hukkunute ning punase terrori ohvrite mälestussamba kavandi valmistas kujur Aleksander Eller. Kivitöö tegi August Levold. Sammas avati 11. septembril 1934. Mälestussammas lõhuti 1945. aastal ja osad kanti laiali. Mälestussammas taasavati 1. septembril 1990. Mälestusmärk on originaal. Võnnu Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris Võnnu Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris
Kõpu Vabadussõja mälestussammas

Kõpu Vabadussõja mälestussammas on mälestusmärk, mis asub Kõpu alevikus Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Mälestussammas on arvele võetud ajaloomälestisena. Sammas on 1,95 meetri kõrgune pruunist graniidist sokliga alusele paigutatud obelisk. Ülalosas on vabadusrist tekstiga "1918-1920 / VABA EESTI / EEST". Soklik on tekst "VABADUSSÕJAS / LANGENUD / KÕPU / KANGELASTELE". Kõpu Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris Kõpu Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris
Viivi-Anne Soots

Viivi-Anne Soots (sündinud 13. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti orienteeruja, jooksja, rogainija ja seiklussportlane. Lõpetas 1989. aastal Kadrioru Saksa Gümnaasiumi ning 1993. aastal Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna raamatupidamise ja majandusanalüüsi eriala. 2006. aastast on ta raamatupidamisteenuseid osutava OÜ VAS Aktiva juhatuse liige. Harrastanud orienteerumist, seiklussporti, rogaini ja pikamaajooksu. Orienteerumisega tegelnud 1982. aastast. Orienteerumisjooksus võitis NSV Liidu meistrivõistlustel Eesti naiskonna koosseisus teatevõistlusel 1990. aastal kulla ja 1991. aastal hõbeda. NSV Liidu koondise liikmena sai orienteerumisjooksus juunioride MMil 1991. aastal 5. koha. Eesti meistrivõistlustel orienteerumises võitnud aastatel 1988–2015 14 kuld-, 20 hõbe- ja 12 pronksmedalit (sealhulgas 3 hõbedat rattaorienteerumises ja 2 pronksi suusaorienteerumises, ülejäänud medalid orienteerumisjooksus). Osales 2003. aastal orienteerumisjooksu MMil, sprindis ja lühirajal 37. koht, Eesti naiskonna liikmena teates 19. koht. Orienteerumisjooksu EMil 2006. aastal lühirajal 34. koht. 2003. aastal võitis Balti meistrivõistlustel Eesti naiskonna koosseisus teateorienteerumises kulla. Eesti meistrivõistlustel ekidenis on ta võitnud 2 hõbedat (2013. aastal SK Sportkeskus.ee naiskonnas ja 2014. aastal Sparta spordiseltsi võistkonnas) ja pronksi 2012. aastal SK Sportkeskus.ee naiskonnas. Seiklusspordi Euroopa meistrivõistlustel 2011. aastal 5. koht (võistkonnas veel Reigo Luurmees, Erik Aibast ja Heiti Hallikma). 2014. aasta rogaini MMil USAs Black Hillsi mäestikus võitis ta segavõistkondade arvestuses koos Heiti Hallikmaga kulla. Eesti spordi biograafiline leksikon. Soots, Viivi-Anne Tallinna Tehnikaülikooli raamatukogu digikogu. TTÜ lõpetajad 1918-2006 VAS Aktiva raamatupidamisteenused "ESBL sporditulemused. Viivi-Anne Soots". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 1. jaanuaril 2015. "Czech Adventure race 2011. European Championships in Adventure Racing". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. jaanuar 2015. Vaadatud 1. jaanuaril 2015. Viivi-Anne Soots Eesti spordi biograafilises leksikonis Viivi-Anne Soots Eesti entsüklopeedias World of O. Athlete profile: Viivi-Anne Soots Marathon100.com Viivi-Anne Soots SEB Tallinna Maratonil 28. augustil 2013 Sportos.eu sporditulemused
Tarvastu Vabadussõja mälestussammas

Tarvastu Vabadussõja mälestussammas on mälestusmärk, mis asub Mustla alevikus Viljandi vallas Viljandi maakonnas. Mälestussammas on arvele võetud ajaloomälestisena. Sammas kujutab endast alusele paigutatud graniidist tahukat, mille otsa on paigutatud lipu ja kilbiga pronksist sõduri kuju. Vasakul küljel on kiri "VABADUSSÕJAS LANGENULE / TARVASTU KIHELKOND". Paremal küljel on kiri "KAITSE OMA KODU RADA / SIIS KESTAB VABA EESTI IGAVEST". Tarvastu Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris Tarvastu Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris
Ernst Enno mälestussammas

Ernst Enno mälestussammas on mälestusmärk Haapsalus Ernst Enno pargis (Õhtu kallas 31). Mälestussammas on arvele võetud ajaloomälestisena. Samba kujundas Roman Haavamägi luuletaja Ernst Enno mälestuseks. Mälestusmärk avati 30. juulil 1939. Ernst Enno mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris Ernst Enno mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris Ernst Enno monument puhkaeestis.ee
Kuur-Reini ringkond

Kuur-Reini ringkond (saksa Kurrheinischer Reichskreis) oli Saksa-Rooma riigi ringkond, mis loodi aastal 1512. Ringkond sai nime neljalt kuurvürstilt, kelle maad piki Reini keskjooksu moodustasid lõviosa selle territooriumist. Ringkond lakkas olemast 1801. aastal, kui Prantsusmaa selle esmalt okupeeris ja siis ametlikult annekteeris. Ringkond koosnes järgmistest riikidest:
Heiti Hallikma

Heiti Hallikma (sündinud 4. märtsil 1970 Tallinnas) on Eesti orienteeruja ja seiklussportlane. Lõpetas 1988. aastal Tallinna 24. Keskkooli. Töötab AS Hekotek projektijuhina. Harrastab orienteerumist 1986. aastast. Aastatel 1989–2004 võitnud orienteerumise Eesti meistrivõistlustel 9 kulda (neist 2 orienteerumisjooksus ja 7 suusaorienteerumises), 3 hõbedat ja 5 pronksi. Suusaorienteerumise MMil sai 1992. aastal teatevõistlusel Eesti meeskonna koosseisus 7. koha ja tavarajal 43. koha. Seiklusspordi Euroopa meistrivõistlustel 2011. aastal 5. koht (võistkonnas veel Reigo Luurmees, Erik Aibast ja Viivi-Anne Soots). 2014. aasta rogaini MMil USAs Black Hillsi mäestikus võitis ta segavõistkondade arvestuses koos Viivi-Anne Sootsiga kulla. Hekotek töötajad Eesti spordi biograafiline leksikon. Hallikma, Heiti "ESBL-i sporditulemused. Heiti Hallikma". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. jaanuar 2015. Vaadatud 1. jaanuaril 2015. "Czech Adventure race 2011. European Championships in Adventure Racing". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. jaanuar 2015. Vaadatud 1. jaanuaril 2015. Heiti Hallikma Eesti spordi biograafilises leksikonis Heiti Hallikma Eesti Entsüklopeedias Heiti Hallikma nõuanded seiklusspordiks. Ilmunud ajakirjas Orienteeruja 2003 nr 2(71)
Tverai

Tverai on alev Leedus Rietavase omavalitsuses, Tverai valla halduskeskus. Tverai asub Aitra jõe ääres. Alevis on keskkool ja raamatukogu. Alevi kohta on vanasti vene keeles kasutatud nimekujusid Твери ja Тверы. Alevis on säilinud vana žemaidipärane põhiplaan. Tverais asub aastal 1897 valminud kirik, mis on üks suuremaid puitkirikuid Leedus. Esimest korda mainitakse asulat aastal 1251. Toona asus seal Žemaidi vürstile Vykintasele kuulunud kants (Tviriment), mille hõivas Mindaugas. Vykintas ründas koos liitlastega Mindaugast, aga oli sunnitud viimaks Tverai kantsi taganema, sai haavata ja kaotas kantsi. Aastal 1289 nimetatakse asulat ka Saksa ordu aruannetes. Kuni XIV sajandini esinebki asula edaspidi vaid ordu rüüsteretkede kirjeldustes. Tverai ümbruses asuvate Pribitka ja Šlapeikiškise muinaskalmistute uuringud näitavad, et sel ajal elas Tverais vähemalt kaks suurt ja jõukat kogukonda. Aastal 1527 sai Tveraist Kęsgailade valdus. Aastal 1589 on esimest korda mainitud sealset kirikut. Aastal 1600 sai Tveraist alev. Aastal 1640 sai alev õiguse pidada kolm korda aastas laata. Põhjasõja, aastal 1709, laastas Tveraid katk. Toona oli alev Połubińskite valduses. Aastal 1721 elas Tverais vaid neli peret. Aastal 1776 rajasid Bilevičiused alevi juurde mõisa. Alev taastus aastaks 1789. Aastal 1804 asutati Tverai kool. Nii aastail 1831 kui ka 1863 osalesid alevi elanikud ülestõusus tsaarivõimude vastu. XIX sajandil taasavastati ka vana peidetud ristisõdadeaegne kivitee (kūlgrinda), see on omataolistest pikim ja tuntuim. Aastal 1897 valmis Tverai kirik, 1907. aastal aga selle kivist kellatorn. Tverai keskväljak Tverai Tverai kirik Tverai kiriku kellatorn Vykintase mälestusmärk Maironis – Leedu luuletaja Marshall Erdmann – USA arhitekt Твери. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 32А (64) : Тай — Термиты. С.-Петербургъ, 1901., 708 lk. Тверы. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 5 (Таарджалъ — Яя). СПб, 1885, 76 lk.  Tverai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Tverai Alev portaalis vietoves.Lt Muistne Tverai Varniai muuseumi kodulehel
Rietavase mõis

Rietavase mõis (leedu keeles Rietavo dvaras) on endine mõis Leedus Rietavase omavalitsuses Rietavase linnas. Rietavase mõisamainitakse esimest korda aastal 1253. Mõis on kuulunud Tyszkiewiczite suguvõsale ja Zubovidele. Aastal 1812 läks Rietavase mõis Ogińskite valdusse, see suguvõsa ehitas linna uhke mõisakompleksi. Aastal 1909 sai mõisa omanikuks Povilas Jurgaitis, suurem osa mõisast võõrandati temalt aastal 1924. Aastal 1892 süttisid Rietavase mõisas põlema esimesed elektripirnid Leedu territooriumil. Mõisakompleksi peahoone ei ole paraku säilinud. Aastal 1909 süttis hoone põlema, seal hävis palju kunstiväärtusi. Hiljem, Esimese maailmasõja ajal, peatus mõisas Saksa sõjavägi. Peahoone vaskkatus sulatati haavliteks, pargis elanud luiged ja faasanid kütiti toiduks. Hulk varasid viidi Saksamaale. Peale seda lasi lossi uus omanik Povilas Jurgaitis hoone lammutada ja kasutas sealseid telliseid omale uue maja rajamiseks. Kompleksi juurde kuulub veel suur park, mis ulatub Jūra jõe äärde. Pargi lääneosas asub suur tiik. Parki piirab osaliselt müür, milles asuvad kaks väravat. Plungėsse viiva tee ääres asub Ogińskite pere rahula koos kabel-mausoleumiga. Mõisakompleksi kuulunud hoonetest on säilinud veel kaheksa kõrvalhoonet, nende seas valvuri maja, veetorn, tall, kontor, muusikute ühiselamu ja muusikakool. Koolis asub praegu Rietavase ajaloomuuseum. Rietavase mõisa muusikakool Rietavase mõisa kontorihoone Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (leedu keeles) Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; asendiplaan (leedu keeles)
Rietavase omavalitsus

Rietavase omavalitsus on 2. järgu haldusüksus Leedus endise Telšiai maakonna aladel. Omavalitsuse pindala on 586 km². 2014. aasta seisuga elas seal 8264 inimest. Omavalitsus moodustati 1999. aastal. See koosneb järgmistest valdadest: Daugėdai, Medingėnai, Rietavase ja Tverai vald. Eraldi haldusüksuse moodustab Rietavase linn. Halduskeskus on Rietavase linn. Teine suurem asula on Tverai alev. 2011. aasta seisuga olid elanikest 98,42% leedulased, 0,36% venelased, 0,14% ukrainlased ja 1,08% oli teistest rahvustest. Omavalitsuse suurim jõgi on Jūra. Lopaiciai linnamägi Medingėnai kirik Ruškise järv Tverai valla maastik Nuolatinių gyventojų skaičius metų pradžioje, vaadatud 12.02.2023. Omavalitsuse koduleht (leedu keeles)
Lush

Lush on kosmeetikatoodete jaemüüja, mille peakontor asub Poole'is Suurbritannias. Firma asutati aastal 1994 ning on pühendunud värskete käsitsi valmistatud kosmeetikatoodete tootmisele. Nimi Lush saadi nimeloomisvõistluselt, mille firma asutajad Mark ja Mo Constantine korraldasid oma esimeses käsitsi valmistatud ajalehes ja kataloogis. 1994. aastal avasid abikaasad Mark ja Mo Constantine Poole's Inglismaal esimese Lushi poe Cosmetics to Go. Praeguse nime võttis Lush kasutusele 10. aprillil 1995. Nüüdseks on maailmas üle 800 Lushi poe 51 riigis, nende hulgas kaks ka Eestis. Lush valmistab ja müüb laias valikus käsitsi valmistatud tooteid, nagu seebid, dušigeelid, šampoonid, juuksepalsamid, vannipommid, mullibatoonid, näomaskid ning käe- ja kehakreemid erinevatele nahatüüpidele. Lushi tooted sisaldavad tihtilugu puuvilju, juurvilju, eeterlikke õlisid, sünteetilisi koostisaineid, mett ja mesilasvaha. Firma on loomkatsete vastu ning valib selle asemel välja vabatahtlikke, kes on nõus nende tooteid katsetama. Lushile ei meeldi nimetada ennast eetiliseks ettevõtteks. Nad seletavad, et see termin on keeruline kontseptsioon. Neile tundub, et selle nimetusega kirjeldatakse ettevõtteid, kes proovivad mitte kahjustada inimesi ega planeeti oma kaubandusega – kuid seda ei tuleks nimetada "eetiliseks", vaid selline peaks olema iga tavaline äri.
Mihkel Ulk

Mihkel Ulk (sündinud 12. detsembril 1983) on eesti režissöör. Ta lõpetas 2006. aastal Tallinna Ülikooli filmi ja video eriala bakalaureuseõppe cum laude ja 2010. aastal Balti Filmi- ja Meediakooli magistriõppe filmirežissöörina. Mihkel Ulk on Ekspress Meedia loovjuht.[viide?] Varem on ta töötanud Eesti Rahvusringhäälingus: olnud Raadio 2 saatejuht ning teinud režissöörina filme ja telesaateid Eesti Televisioonis. Aastatel 2012–2017 oli ta ETV keskkonnasaate "Osoon" režissöör. Tema lavastatud mängufilm "Nullpunkt" oli 2014. aasta vaadatuim Eesti film.[viide?] 2015 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (aasta debüütfilm „Nullpunkt“) 2015 Tallinna Ülikooli aasta vilistlane Mihkel Ulk andmekogus IMDb (inglise) Mihkel Ulk Eesti filmi andmebaasis
Maarjamäe Saksa sõjaväekalmistu

Maarjamäe Saksa sõjaväekalmistu on matmispaik Tallinnas Maarjamäe mälestusväljal. Kalmistu on arvele võetud ajaloomälestisena. Kalmistu taastati 1998. aastal. Seal puhkab üle 2100 Teises maailmasõjas hukkunud Eesti, Saksa ja Soome sõduri. Maarjamäe memoriaal Maarjamäe Saksa sõjaväekalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Saksa sõjaväekalmistu taastatud, Õhtuleht, 14. september 1998 Maarjamäe Saksa sõjaväekalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Naissaare kalmistu

Naissaare kalmistu asub Viimsi vallas Harju maakonnas Naissaarel Tagakülas. Kalmistu on arvele võetud ajaloomälestisena. Naissaare kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Naissaare kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Rannakaitsepatarei nr 15

Rannakaitsepatarei nr 15 ehk Aleksander Nevski patarei oli Peeter Suure merekindluse mererinde rannakaitsesüsteemi kuulunud rannakaitsepatarei, mille varemed asuvad Aegna saare loodeosas Kurikneemel. Kahe betoontorniga nelja suurtükiga rannapatarei IV-12″/52 ehitus algas 1915. aastal ning esimene parem(ida)poolne suurtükitorn nr 1 valmis 1917. aastal, teise vasak(lääne)poolse suurtükitorni nr 2 suurtükkide paigaldust ei lõpetatud. Patarei asus veepiirist 240 meetri kaugusel. Patarei betoonehitise pikkus oli 200 meetrit, selle kummaski otsas oli kaks 9 meetri kõrgust betoontorni, millel pöörlesid suurtel kuullaagritel soomustornid kahele suurtükile. Patarei kahel eraldi maa-alusel korrusel olid ruumid meeskonnale ja laengule. Betoonosade vahele jäi kolmas soomuskuppel, kus asus komandopunkt ja selle all diiselelektrijaam. Patareide erinevaid maa-aluseid ruume ühendas sirge koridor. Suurtükipatareide sümbolite tähendus nimes (12″/52 või 305/52): 12″/305 – kahurite kaliiber tollides/millimeetrites 50 – suurtükitoru pikkus kaliibrites Suurtükkide laskekaugus oli 147 kaabeltaud. Rannakaitsepatarei nr 15 ei osalenud sõjategevuses Esimeses maailmasõjas Eestis ning õhiti enne Saksa vägede saabumist 27. veebruaril 1918. Rannakaitsepatarei nr 15 varemed (1915–1917 ja 1920–1936), helgiheitja varjend ja helgiheitja positsioon (1915–1917) on arvele võetud ehitismälestistena. Eesti Vabariigi riigikaitses oli rannakaitsepatarei Eesti merejõudude Aegna Komandantuuris kui Aegna 12-tolline patarei ja 10. oktoobrist 1919 kui rannikupatarei nr 1. Rannakaitsepatarei nr 15 helgiheitja positsioon Rannakaitsepatarei nr 15 helgiheitja varjend Rannakaitsepatarei nr 10b (Naissaarel) Kultuurimälestiste riiklik register. Mälestis nr 8696. Peeter Suure Merekindluse rannakaitsepatarei nr 15 vare Kultuurimälestiste riiklik register. Mälestis nr 8697. Peeter Suure Merekindluse rannakaitsepatarei nr 15 helgiheitja varjend Kultuurimälestiste riiklik register. Mälestis nr 8698. Peeter Suure Merekindluse rannakaitsepatarei nr 15 helgiheitja positsioon Rannakaitsepatarei nr. 15 vare kultuurimälestiste riiklikus registris Rannakaitsepatarei nr. 15 helgiheitja varjend kultuurimälestiste riiklikus registris Rannakaitsepatarei nr. 15 helgiheitja positsioon kultuurimälestiste riiklikus registris
Tallinna Metsakalmistu kabel

Tallinna Metsakalmistu kabel on kabeli hoone Tallinna Metsakalmistu territooriumil Kloostrimetsa asumis Pirita linnaosas Tallinnas Harju maakonnas. 1936. aastal ehitatud kabeli on projekteerinud arhitekt Herbert Johanson. Paefunktsionalismi stiilis kabel on arvele võetud ehitismälestisena. Metsakalmistu kabel Tallinna Metsakalmistu kabel kultuurimälestiste riiklikus registris Tallinna Metsakalmistu kabel kultuurimälestiste riiklikus registris
Rannakaitsepatarei nr 4

Rannakaitsepatarei nr 4 oli Peeter Suure merekindluse peapositsiooni mererinde rannakaitsesüsteemi kuulunud rannakaitsepatarei, Kakumäe neeme tipus. Rannakaitsepatarei nr 4 ülesanne oli riivistada koos Naissaare rannakaitsepatareiga nr. 5 nende vaheline väin. Rannakaitsepatarei rajatised asuvad 10-15 meetri kõrgusel liivakivikõrgendikul ja selle sees. Rannakaitsepatarei kahurialused olid varjendist ja rinnatisega üksteisest 35 meetri kaugusel ühel sirgel. Idapoolsest patareist veel 65 meetrit edasi oli komandopunkt, komandopunkt oli looduslikku liivaseljandikku rajatud betoonvarjend, millel on avatud vaid sissepääsupoolne (maapoolne) esisein (kõrgus u. 6 meetrit ja laius tugimüüridega 22,3 m.). Kirdepoolsesse kaldajärsakusse rajati helgiheitjavarjend koos positsiooniga, millest piki kaldajoont 120 meetrit kagu poole oli jõujaamavarjend. Rannamõisa teelt patareini ehitati sirge munakivitee. Helgiheitjat liigutati arvatavasti varjendi ja positsiooni vahel rööbastel, mis on tänapäevaks hävinud. Rannakaitsepatarei nr 4 oli esialgu relvastatud neljast 120/50 Vickersi suurtükiga, hiljem asendati need 130- millimeetristega. Patarei varjendid koos kahurialustega lõhati osaliselt 1918. aasta veebruaris. Patareipositsioonidest on osaliselt säilinud betoonist tüvikoonuselised suurtükialused, kõige paremini on säilinud IV positsioon meeskonnavarjend ja kahurialus, mida pole kunagi õhitud. Rannakaitsepatarei nr 4 varemed asuvad Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe poolsaare tipus (Kakumäe tee 250), umbes 150 × 220 meetri suurusel maa-alal. Rannakaitsepatarei meeskonnavarjend ja kahurialus (1913–1914. aastast), komandopunkt (1915. aastast), helgiheitja varjend ja positsioon ning helgiheitja jõujaama varjend (1916. aastast) on arvele võetud ehitismälestistena. Kultuurimälestiste riiklik register. Mälestis nr. 8744 Peeter Suure Merekindluse rannakaitsepatarei nr. 4 Kultuurimälestiste riiklik register. Mälestis nr. 8743 Peeter Suure Merekindluse rannakaitsepatarei nr. 4 helgiheitja varjend ja positsioon Rannakaitsepatarei nr 4 helgiheitja jõujaama varjend kultuurimälestiste riiklikus registris Rannakaitsepatarei nr 4 helgiheitja varjend ja positsioon kultuurimälestiste riiklikus registris Rannakaitsepatarei nr 4 kultuurimälestiste riiklikus registris Rannakaitsepatarei nr 4 komandopunkt kultuurimälestiste riiklikus registris
Surnumägi (Tiskre)

Kalmistu Surnumägi asub Tiskre külas Harku vallas Harju maakonnas. Kalmistu on arvele võetud arheoloogiamälestisena. Surnumägi (Tiskre) kultuurimälestiste riiklikus registris Surnumägi (Tiskre) kultuurimälestiste riiklikus registris
Edward Herrmann

Edward Kirk Herrmann (21. juuli 1943 Washington – 31. detsember 2014 New York) oli Ameerika Ühendriikide tele- ja filminäitleja. Ta pälvis Emmy ja Tony auhinna. Herrmann lõpetas Bucknelli ülikooli ja õppis väljendusoskust ka London Academy of Music and Dramatic Artis Inglismaal. Ta näitles näiteks filmides "Punased" (1981), "The Lost Boys" (1987) ja "Talumatu julmus" (2003) ning seriaalides "Gilmore'i tüdrukud" ja "Grey anatoomia". Edward Herrmann Has Died Edward Herrmann andmekogus IMDb (inglise)
Rannakaitsepatarei nr 13

Rannakaitsepatarei nr 13 oli Peeter Suure merekindluse peapositsiooni rannakaitsesüsteemi kuulunud rannakaitsepatarei, mille varemed asuvad Muuli tee kurvis Haabneeme alevikus Viimsi vallas Harju maakonnas. Rannakaitsepatarei on arvele võetud ehitismälestisena. Rannakaitsepatarei nr 13 valmis aastal 1915, säilinud on osa neljast 130 mm suurtükialustest ja varjenditest. Rannakaitsepatarei nr 13 oli relvastatud nelja 120/50 Vickersi suurtükiga. Kaitserajatis oli osaliselt õhitud aastal 1918, misjärel see taastati ning võeti uuesti kasutusele Eesti merekindluste Aegna Komandantuuri Rannapatarei nr 7–na (III-4,7"/120 mm) aastal 1922. Kaitseehitised purustati lõplikult aastal 1941. Rannakaitsepatarei nr 13 kultuurimälestiste riiklikus registris Rannakaitsepatarei nr 13 kultuurimälestiste riiklikus registris
Tammneeme rannakaitsepatarei

Tammneeme rannakaitsepatarei on rannakaitsepatarei, mille varemed asuvad Randvere külas Viimsi vallas Harju maakonnas. Rannakaitsepatarei on arvele võetud ehitismälestisena, kui ajastule tüüpiline kindlusrajatis. Kaitserajatisel oli neli kahurialust, mida kaitses meetripaksune rinnatis. Samuti on seal üks betoonvarjend ja komandopunkt. Vana komandopunkt rajati 1920. aastate alguses. Seejärel leiti, et tulesektor pole efektiivne ning aastatel 1928–1934 rajati edelasse kaldaterrassile neli uut kahurialust. Tammneeme rannakaitsepatarei kultuurimälestiste riiklikus registris Tammneeme rannakaitsepatarei kultuurimälestiste riiklikus registris
Jaana Kormašov

Jaana Kormašov (sündinud 14. mail 1966 Tallinnas) on eesti keraamik. Ta lõpetas aastal 1993 Tallinna Kunstiülikooli keraamikuna. Tema abikaasa on maalikunstnik Orest Kormašov. Tema ämm on keraamik Luule Kormašova, äi oli maalikunstnik Nikolai Kormašov; abikaasa vend Andrei Kormašov on graafik ja plakatikunstnik. Jaana Kormašov Eesti Keraamikute Liidu kodulehel
Kaarli hüdroelektrijaam

Kaarli hüdroelektrijaam on hüdroelektrijaam, mis asub Viljandi maakonnas Mulgi vallas Kaarli külas ja on rajatud Raadi ojale. Jaama võimsus 3 kW. Elektri tootmine algas jaamas 2003. aastal. Leo Rummel. "Taastuvatest allikatest elektri tootmise võimalused Eestis" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 30. detsember 2014.
Aplaus (ajakiri)

Aplaus on tasuta levitatav muusikaajakiri, mida annab välja Eesti Kontsert. Ajakiri Aplaus on suunatud muusika- ja kultuurihuviliste laiale ringile. Ajakiri tutvustab Eesti ja välisriikide artiste, uusi muusikateoseid, muusikaüritusi ja Eesti Kontserdi hooaja ürituste kava. Ajakirja esimene number ilmus 2011. aasta sügisel ning see ilmub 3 korda aastas. Ajakirja ilmunud numbrid on elektrooniliselt kättesaadavad Eesti Kontserdi veebilehel ja Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis DIGAR. Eesti Kontsert. Ajakiri "Aplaus" Eesti Kontsert hakkas välja andma oma ajakirja. Postimees. 6.09.2011 Eesti Kontsert. Ajakiri Aplaus Aplaus. Nr 11, sügis 2014
In Time

In Time oli Estonian Airi pardaajakiri, mis ilmus 1997–2015. Ajakirjas In Time ilmus Eestit ja tuntud eestlasi tutvustavaid artikleid, samuti artikleid lennundusest ja Estonian Airi sihtkohtadest, Eesti ja lähipiirkonna ürituste kava, ka kommertstekste. Artiklid avaldati kahes keeles – eesti ja inglise keeles. Ajakirja In Time on kirjeldatud kui glamuurset elustiiliajakirja, mis püüab edendada eksporti ja meelitada Eestisse välisturiste. Ajakirja levitati Estonian Airi lennukite pardal ja kassades, Tallinna Lennujaamas ja Tallinna suuremates hotellides. Ilmus 2014-2015 kuus korda aastas. Ajakiri oli elektrooniliselt kättesaadav Estonian Airi veebilehel. Viimane number oli oktoober–november 2015. Nordicom. In Time Estonian Air. Pardaajakiri In Time[alaline kõdulink] In Time. Detsember 2014 / jaanuar 2015: Fingler
Compass (ajakiri)

Compass oli Viking Line'i kliendiajakiri, mis ilmus Eestis aastail 2012–2014 kaks korda aastas. Ajakirjas oli teavet laevade kohta, intervjuusid meremeestega ja reisisihtkohtade kirjeldusi. Compassi koostas OÜ Profimeedia, seda levitati laevadel ja Vanasadama piletikassas. Jaanuaris 2014 anti välja numeratsioonita erinumber sel puhul, et Viking Line'i tegevuse algusest Eestis möödus 20 aastat.