laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Bezdězi loss

Bezdězi loss (tšehhi keeles Hrad Bezděz, saksa keeles Burg Bösig) on 13. sajandist pärinev, tänapäeval varemeis gooti kõrgendikukindlus, mis asub Česká Lípast 20 kilomeetrit kagus Põhja-Böömimaal Libereci maakonnas. Ehitati 1260.–1280. aastatel Otakar II Přemysli käsul, purustati Kolmekümneaastases sõjas. Ehitatuna Velký Bezdězi fonoliitkünkale 604 meetri kõrgusele merepinnast, oli see enne varemeteks muutumist üks tähtsamaid kindlusi Tšehhi aladel ja kuninglik residents, mis kinnistus kohalikku maastikku olulise maamärgina. Keeruka ligipääsetavuse pärast on kindlus säilitanud siiani oma keskaegse väljanägemise. Üks väravaist Lossi põhjaõu veetsisterniga Torniruumi võlvid Peaingel Miikaelile pühendatud lossikabel Käsu rajada kindlus andis 1264. aastal Böömimaa kuningas Otakar II. Uus loss võttis üle varasema Houska kindluse funktsiooni, mis väiksuse tõttu kuninga vajadusi enam ei rahuldanud. Veidi aega pärast kindluse valmimist hoiti siin 1279. aastal vangis Otakari poega, kümneaastast troonipärijat Vaclavi (Vaclav II) ja tema ema Kunigunde von Halitschit (1245–1285). Tšehhi krooni maade hulka kuulus Bezděz 1420. aastani. Pärast Valgemäe lahingut läks kindlus Albrecht von Wallensteini valdusse. 1620. aastatel hakkas ta lossi suuremaks kindluseks ümber ehitama, kuid paari aasta pärast töö katkes. 1627. aastal otsustas ta, et loss võiks saada elupaigaks Montserrati kloostri benediktlastele, kes 1666. aastal tõid sinna Montserrati Jumalaema pühakuju koopia ja muutsid koha paljudeks aastateks neitsi Maarjale pühitsetud palverännupaigaks. Klooster tegutses usukeskusena 1785. aastani, mil see keiser Joseph II käsul ordu laialisaatmise järel hüljati. Alates 19. sajandi keskpaigast on kindlust ulatuslikult restaureeritud. Bezdězi loss on oma asukoha ja maalilise välimusega inspireerinud paljusid kunstnikke, tuntuimad neist 19. sajandi tšehhi romantismi luuletaja Karel Hynek Mácha (jutustus "Večer na Bezdězu", 1834) ja helilooja Bedřich Smetana (ooperid "Braniboři v Čechách" – "Brandenburglased Böömimaal' ja "Tajemství" – "Saladus"). Bezděz. – zamky-hrady.cz Bezděz Monastery. – Via Benedictina "Karel Hynek Mácha. – Literary landscape". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. aprill 2021. Vaadatud 19. aprillil 2021.
Rūdolfs Balcers

Rūdolfs Balcers (sündinud 8. aprillil 1997 Liepājas) on Läti jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliigaklubis ZSC Lions ründajana vasakäärel. Ta alustas klubikarjääri Norras. Norra kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2013–14 Stavanger Oilersi meeskonnas. Hooajal 2014–15 lõi ta Norra kõrgliigas kaheksa väravat ja andis 13 väravasöötu. 2015–16 põhiturniiril lõi ta 15 väravat. Sama hooaja väljalangemismängudes lõi ta kuus väravat ja tuli Oilersiga Norra meistriks. 2015. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i draft '​is 142. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus Balcers mängima 2016. aastal, mängides esmalt ühe hooaja Western Hockey League'i (WHL) klubis Kamloops Blazers. Ta lõi hooajal 2016–17 WHL-is 40 väravat, millega oli uustulnukatest suurim väravakütt. 2017. aasta juulis sõlmis ta Sharksiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2017–18 mängis ta Sharksi noorteklubis San Jose Barracuda American Hockey League'is (AHL). 2018. aastal valiti Balcers AHL-i tähtede mängule. 2018. aasta septembris siirdus Balcers Ottawa Senatorsi. Hooaja 2018–19 esimeses pooles mängis ta AHL-i klubis Belleville Senators. NHL-is debüteeris ta Ottawa Senatorsi meeskonnas 5. jaanuaril 2019 mängus Minnesota Wildi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is oma järgmises mängus 6. jaanuaril Carolina Hurricanesi vastu. Hooajal 2018–19 sai Balcers NHL-is kirja viis väravat ja üheksa väravasöötu. Hooaja 2020–21 esimeses pooles mängis ta taas Stavanger Oilersi koosseisus Norra kõrgliigas. 2021. aasta jaanuaris naasis Balcers Sharksi juurde. Sharksi meeskonnas lõi Balcers NHL-is esimese värava 20. veebruaril 2021 mängus St. Louis Bluesi vastu. Hooajal 2021–22 tegi ta NHL-is oma seni resultatiivseima hooaja (11+12). 2022. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-i klubiga Florida Panthers. 14 mänguga sai Balcers Panthersi meeskonnas kirja kaks väravat ja kaks väravasöötu, kuid Panthers loobus pärast seda temast. Seejärel liitus ta Tampa Bay Lightningiga. Lightningi meeskonnas sai Balcers mängida vaid kolm mängu, suurema osa ülejäänud hooajast mängis ta Lightningi tütarklubis Syracuse Crunch AHL-is. 2023. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu ZSC Lionsiga. Läti jäähokikoondise koosseisus võitis Balcers 2023. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Ta on osalenud veel kolmedel maailmameistrivõistlustel (2018, 2019 ja 2022). "Ottawa Senators complete most important trade in rebuild". National Hockey League. 13.9.2018. Vaadatud 20.4.2021 "Sharks Claim Forward Rudolfs Balcers off Waivers". NHL.com. 12.2.2021. Vaadatud 20.4.2021 "Panthers agree to terms with Rudolfs Balcers on a one-year contract". Florida Panthers. 14. juuli 2022. Vaadatud 14. juulil 2022. "Panthers place F Balcers on waivers". The Sports Network. 11. november 2022. Vaadatud 11. novembril 2022. "Lightning claim Balcers off waivers from Panthers". The Sports Network. 12. november 2022. Vaadatud 12. novembril 2022. "Lions sign Rudolfs Balcers" (saksa). ZSC Lions. 4. juuli 2023. Vaadatud 4. juulil 2023. Rūdolfs Balcers NHL.com lehel Rūdolfs Balcers hockeydb.com lehel
Kopidlno

Kopidlno (saksa keeles Copidlen, Kopidelau) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Jičíni ringkonnas. Kopidlno asub Jičínist 13 km lõunaedelas ja Hradec Královést 42 km lääneloodes. Kopidlnot on esmamainitud 1322. aastal, linnaõigused sai 1514. aastal. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. MĚSTO KOPIDLNO - od počátků do současnosti Město Kopidlno
Põhja-Jeolla provints

Põhja-Jeolla provints (ka Põhja-Chŏlla provints, Lõuna-Korea omaladinas Jeollabuk-do, McCune-Reischaueri süsteemis Chŏlla-pukto) on 1. järgu haldusüksus Lõuna-Koreas. https://www.jeonbuk.go.kr/index.jeonbuk?menuCd=DOM_000000101004004000
Garage punk

Garage punk ('garaažipunk') on punk rock'i alamstiil, mis on tihedalt seotud garage rock'iga. Mõiste ei ole täpselt määratletud. Sageli arvatakse garage punk'i alla garaažibändid, mille muusikat annavad välja sõltumatud plaadifirmad või mille muusikat antakse välja väljaspool firmasid, ning mis mängivad muusikaliselt algeliselt ja viletsalt punk rock'i ja rock'n'roll'i segu. Selles mõttes on garage punk'i alged vastandkultuurse muusikalise liikumisena 1960. aastate garage rock'is ja 1970. aastate lõpu ja 1980. aastate alguse punk rock'is ja new wave'is. 1980. aastate lõpus ja 1990. aastatel tekkis indie rock'i underground'is punk rock'i taaselustav uus stiil, mida nimetataksegi garage punk'iks. Garage punk on olnud tihedalt seotud garage rock'i taaselustamisega, kuid garage punk-ansambleid on lisaks 1960. aastate garage rock-ansamblitele, mida arvatakse tihti protopunk'i alla, (The Sonics, The Monks) mõjutanud ka 1970. aastate alguse protopunk-ansamblitest (The Stooges, MC5, New York Dolls), toorest hardcore punk'ist, briti pub rock'ist, power pop'ist ja varajasest new wave'ist. Paljud garage punk-ansamblid on tugevalt mõjutatud ka 1950. aastate ja 1960. aastate alguse rhythm and blues'ist ja primitiivsest rock'n'roll'ist, mis on samuti aidanud eristada seda stiili teistest punk rock'i stiilidest. Mõned ansamblid (näiteks The Mummies, Phantom Surfers ja The Bomboras) olid mõjutatud ka instrumentaalsest surf rock'ist. Garage punk ei püüdnud niivõrd kopeerida 1960. aastate saundi ja ilmet kui mängida pretensioonitut ja metsikut kolmeduurilist punk rock'i. Teatud hoiak ja primitiivne odavuse esteetika olid stiili arengus palju olulisemad kui kergesti meeldejäävad meloodiad ja modide stiilis kirevad rõivad. See suhtumine peegeldus ka muusikas: saund oli primitiivne, määrdunud, toores, räpakas, seksikas, ähvardav, kärarikas ja lausa inetu. Esimeste garage punk'i ansamblite seas olid DMZ, The Dwarves, The Stomachmouths, Thee Mighty Caesars, Poison 13, Pussy Galore, The Gories, The Devil Dogs, Supercharger, The Mummies, The Makers, Teengenerate, The New Bomb Turks ja The Oblivians. Eesti ansamblitest on selle stiili alla arvatud Les Diamants. Black Lips Boss Hog Cheater Slicks Billy Childish The Devil Dogs Les Diamants DMZ The Drags The Dwarves The Gories Guitar Wolf Thee Headcoats The Hives The Hunches Lost Sounds The Makers Thee Mighty Caesars The Mummies New Bomb Turks Oblivians Poison 13 Pussy Galore Reatards The Reigning Sound The Rip Offs Les Sexareenos The Stomachmouths Supercharger The Supersuckers Teengenerate The Trashwomen
Mike Smith (jäähokimängija)

Mike Smith (sündinud 22. märtsil 1982 Kingstonis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Edmonton Oilers. 2001. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i draft '​is 161. valikuna. Pärast mitut hooaega American Hockey League'is debüteeris ta NHL-is lõpuks Starsi meeskonnas hooajal 2006–07. 2008. aasta veebruaris liitus ta Tampa Bay Lightningiga. 2011. aasta juulis sõlmis ta lepingu Phoenix Coyotesiga. Hooajal 2011–12 jõudis ta Coyotesiga väljalangemismängudes Läänekonverentsi finaali, kus kaotati hilisemale Stanley karika võitjale Los Angeles Kingsile. Hooajal 2012–13 sai ta kirja viis nullimängu ja jagas sellega liigas esikohta. 19. oktoobril 2013 lõi Smith mängus Detroit Red Wingsi vastu mängu viimasel sekundil värava. 2017. aastal valiti ta NHL-i tähtede mängule. Aastatel 2017–2019 mängis ta kaks hooaega Calgary Flamesis. 2018. aastal osales Smith taas NHL-i tähtede mängul, asendades Jonathan Quicki. 2019. aasta juulis sõlmis ta lepingu Oilersiga. Kanada jäähokikoondisega on Smith tulnud 2014. aastal olümpiavõitjaks ja 2015. aastal maailmameistriks. 2010. aastal abiellus ta mäesuusataja Brigitte Actoniga. "Goalie Smith scores in Coyotes' victory". NHL.com. 20.10.2013. Vaadatud 20.4.2021 Mike Smith NHL.com lehel Mike Smith hockeydb.com lehel
Daniel Winnik

Daniel Spencer Winnik (sündinud 6. märtsil 1985 Torontos) on Kanada jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliigaklubis Genève-Servette ründajana vasakäärel. Aastatel 2003–2006 mängis ta New Hampshire'i Ülikooli jäähokimeeskonnas. 2004. aastal valis Phoenix Coyotes ta NHL-i draft '​is 265. valikuna. NHL-is debüteeris ta Coyotesi meeskonnas hooajal 2007–08. NHL-is on ta mänginud veel Colorado Avalanche'i, San Jose Sharksi, Anaheim Ducksi, Toronto Maple Leafsi, Pittsburgh Penguinsi, Washington Capitalsi ja Minnesota Wildi ridades. NHL-is oli tema resultatiivseim hooaeg 2013–14 Ducksi meeskonnas mängides (6+24). Ühel hooajal lõi ta NHL-is enim väravaid 2016–17 Capitalsi meeskonnas (12 väravat). 2018. aasta oktoobris liitus ta Genève-Servette'iga. 2023. aastal tuli ta klubiga Šveitsi meistriks ja võitis 2024. aastal jäähoki Meistrite Liiga. 2020. aastal võitis ta Kanada võistkonnaga Spengleri karika. Ta kuulus Kanada jäähokikoondisse 2022. aasta taliolümpiamängudel. Daniel Winnik NHL.com lehel Daniel Winnik hockeydb.com lehel
Susumu Tonegawa

Susumu Tonegawa (jaapani keeles 利根川 進 Tonegawa Susumu; sündinud 5. septembril 1939 Nagoyas Jaapanis) on Jaapani geneetik, immunoloog ja neuroloog, kes sai 1987. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna antikehade mitmekesisust tekitava geneetilise mehhanismi avastamise eest. Auhinna saamise ajal töötas Susumu Tonegawa Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis. "Susumu Tonegawa Facts". Nobel Media AB 2021. 20.04.2021. Vaadatud 20.04.2021.
George Palade

George Emil Palade (19. november 1912 – 7. oktoober 2008) oli Rumeenia-Ameerika rakubioloog. 1974. aastal anti talle, Albert Claude'ile ja Christian de Duve'ile Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind rakustruktuuri ja -funktsioonidega seotud avastuste eest. George Emil Palade avastas 1955. aastal valke tootvad organid rakus, ribosoomid. 1974 – valiti USA Meditsiiniakadeemia liikmeks "George E. Palade Facts". Nobel Media AB 2021. 20.04.2021. Vaadatud 20.04.2021.
David Baltimore

David Baltimore (sündinud 7. märtsil 1938) on Ameerika Ühendriikide bioloog, kes sai 1975. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna kasvajaviiruste ja raku geneetilise materjali vastastikuse mõju uurimise eest. Auhinna saamise ajal töötas David Baltimore Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis. 1988 – valiti USA Meditsiiniakadeemia liikmeks "David Baltimore Facts". Nobel Media AB 2021. 20.04.2021. Vaadatud 20.04.2021.
Renato Dulbecco

Renato Dulbecco (22. veebruar 1914 – 19. veebruar 2012) oli Itaalia viroloog, kes sai 1975. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna kasvajaviiruste ja raku geneetilise materjali vastastikuse mõju uurimise eest. Renato Dulbecco ja tema kolleegid tõestasid 1950. aastatel, et kasvajaviiruse geneetiline materjal sisestub peremeesorganismi geenidesse. "Renato Dulbecco Facts". Nobel Media AB 2021. 20.04.2021. Vaadatud 20.04.2021.
Kassnaine

Kassnaine ehk Selina Kyle on kirjanik Bill Fingeri ja kunstnik Bob Kane'i loodud tegelane, kes ilmub DC Comicsi välja antud koomiksites ning keda tihti seostatakse Batmaniga. Kassnaine ilmus esimest korda koomiksis "Batman" nr 1 1940. aasta aprillis. Kassnaine on Gotham City murdvaras, kes tavaliselt kannab kassikõrvadega liibuvat kostüümi ning kasutab relvana piitsa. Algselt iseloomustati teda kui kurjategijat ja Batmani vaenlast, kuid alates 1990. aastatest on teda kujutatud ka antikangelasena, kes teeb valesid asju õigetel põhjustel. Kassnaist on kujutatud mitmes Batmaniga seotud filmis ja telesarjas. Näitlejad Julie Newmar, Lee Meriwether ja Eartha Kitt mängisid teda 1960. aastate telesarjas "Batman" ja 1966. aasta filmis "Batman". 1992. aasta filmis "Batmani tagasitulek" kujutas teda Michelle Pfeiffer, 2004. aasta filmis "Kassnaine" mängis peaosa Halle Berry. Anne Hathaway mängis Kassnaist 2012. aasta filmis "Pimeduse rüütli taastulek". 2022. aasta filmis "Batman" kehastas Kassnaist Zoë Kravitz. Veebilehe IGN-i nimekirjas "Top 100 Comic Book Villains of All Time" sai Kassnaine 11. koha, koomiksiajakirja Wizard nimekirjas "100 Greatest Villains of All Time" saavutas ta 2006. aastal 51. koha. Wallace, Daniel; Dolan, Hannah, ed. (2010). DC Comics Year By Year: A Visual Chronicle. {{raamatuviide}}: parameetris |autor= on üldnimi (juhend)CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) "Catwoman is Number 11". IGN. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. mai 2009. Vaadatud 20.04.2021. Wizard #177 (juuli 2006), lk 88. Kassnaise tutvustus DC Comicsi kodulehel
H2O – Merineitsid

"H2O – Merineitsid" (originaalpealkiri inglise keeles "H2O: Just Add Water") on lastele ja noortele suunatud Austraalia fantaasia-draamasari, mille lõi Jonathan M. Shiff. See esilinastus Austraalia telekanalil Network 10 ning sellest ajast saati on seda näidatud üle 120 riigi televisioonis ning selle vaatajaskond on üle 250 miljoni inimese. Eestis on sarja näidanud TV3. "H2O – Merineitsid" filmiti Sea Worldis ja mujal Gold Coastis. Tegevus toimub kolme teismeeas tüdruku igapäevaelude ümber, nad seisavad silmitsi tavaliste teismeliste probleemidega, kuid lisaks sellele on nad merineitsid ning neil on vee üle võimed. Alguses plaaniti teha kahte hooaega jaotatud 52 osa, kuid sarja populaarsuse tõttu otsustati filmida ka kolmas hooaeg. Esimene hooaeg tuli vaatajate ette juulis 2006, teine hooaeg septembris 2007. Kolmas hooaeg jõudis Suurbritannia vaatajate ette oktoobris 2009, Austraalias esilinastus see alles mais 2010. Merineitsid popkultuuris "'H2O – Just Add Water' nominated for Nickelodeon Kids' Choice Award Series". LifePR. 27. september 2007. Vaadatud 7. oktoober 2007. Tucker-Evans, Anooska; Sourris, Marie-Christine (3. mai 2009). "Rebecca Gibney feels like a million dollars for Logies bid". The Courier-Mail. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. mai 2009. Vaadatud 24. mai 2009. H2O: Just Add Water – ZDF Enterprises promotional website H2O: Just Add Water at the Australian Television Information Archive H2O: Just Add Water YouTube'is
Kryry

Kryry (saksa keeles Kriegern) on linn Tšehhis Ústí maakonnas Louny ringkonnas. Kryry asub Lounyst umbes 33 km edelas. Kryry paikneb merepinnast 304 meetri kõrgusel. Kryryt on esmamainitud 1320. aastal. Kryry sai vahepeal kaotatud linnaõigused tagasi 23. jaanuaril 2007. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Kryry (okres Louny) RIS - Regionální informační servis Historie města Oficiální stránky města Kryry
Howard Temin

Howard Martin Temin (10. detsember 1934 - 9. veebruar 1994) oli Ameerika Ühendriikide viroloog ja geneetik. Ta avastas 1970. aastatel pöördtranskriptaasi ning jagas selle eest Renato Dulbecco ja David Baltimore'iga 1975. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinda. Howard Martin Temin oli üks Maailma Kultuurinõukogu asutajaliikmeid. 1990 – valiti USA Meditsiiniakadeemia liikmeks "Howard M. Temin Facts". Nobel Media AB 2021. 20.04.2021. Vaadatud 20.04.2021.
Roger Guillemin

Roger Charles Louis Guillemin (11. jaanuar 1924 – 21. veebruar 2024) oli Prantsuse-Ameerika bioloog, kes sai 1977. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna ajus peptiidhormooni tootmist puudutavate avastuste eest. "Roger Guillemin Facts". Nobel Media AB 2021. 20.04.2021. Vaadatud 20.04.2021.
Tšornobõl

Tšornobõl (Чорнобиль, vene keeles Чернобыль Tšernobõl, valgevene keeles Чарнобыль) on linn Ukrainas Kiievi oblastis Valgevene piiri lähedal. Linnast umbes 15 km kaugusel asub Tšornobõli tuumaelektrijaam, kus toimus 1986. aastal Tšornobõli katastroof. Tuumaelektrijaam on saanud nime linna järgi ja asus Tšornobõli rajoonis, kuid linna ja elektrijaama vahel polnud otsest seost. Enamik tuumaelektrijaama töötajatest elas spetsiaalselt neile rajatud linnas Prõpjatis. Tšornobõli nimi tuleneb hariliku puju ukrainakeelsest nimest. Enne Tšornobõli katastroofi elas linnas umbes 15 000 inimest. 2020. aastatel elab linnas kuni 500 inimest, kes käivad seal tööl vahetustega (kuid elavad sel ajal Tšornobõlis), enamik neist elab muul ajal Slavutitšis. Kuigi tuumaelektrijaam on suletud, läbivad piirkonda olulised elektriliinid, mida on vaja hooldada. Inimtöö on seal vajalik ka muude tehnovõrkude ja looduskeskkonna hooldustöödega. Linnas ei tohi elada lapsed. 18. sajandi teisest poolest 1920. aastani oli linn üks hassidismi keskusi. 20. sajandi alguses toimunud pogrommide käigus osa juute tapeti ja paljud lahkusid linnast. https://www.reddit.com/r/chernobyl/comments/1539o9d/comment/jsi4zt0/?context=3
Andrew Schally

Andrzej Viktor "Andrew" Schally (sündinud 30. novembril 1926) on Ameerika-Poola endokrinoloog, kes sai 1977. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna avastuse eest, et hüpotalamus kontrollib hormoonide tootmist ja vabanemist. "Andrew V. Schally Facts". Nobel Media AB 2021. 20.04.2021. Vaadatud 20.04.2021. Poola teadlased
Zederhaus

Zederhaus on vald (Gemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Tamswegi ringkonnas. Zederhausi org asub Salzburgi Lungau piirkonna loodeosas, Madal-Tauerni mäestiku lõunanõlval, ulatudes Weißecki mäele (2711 m). Radstadti Tauerni hari põhjas eraldab selle Pongau piirkonnast. Riedingi kõrgorust, täna kaitseala, voolab Zederhausi oja kagu suunas, jõudes Sankt Michaelis Muri jõkke. Väiksem külaoja läbib mitut ajaloolist vesiveskit. Hõredalt asustatud vallas, mis on suurim Tamswegi ringkonnas, on järgmised vallaosad: Lamm, Rothenwand, Wald ja Zederhaus. Orgu iseloomustab täna Tauern Autobahni ehitus 1970. aastatel, mis on suur põhja-lõuna suunaline maanteeühendus, mis on osa Euroopa teest E55. Tauerni maanteetunneli, mis on üks pikimaid Austrias, lõunapoolne sissepääs asub Zederhausi keskuse juures. Liiklussõlm viib kiirteele Salzburgi suunas. Laiendatud mürakaitseseinte ehitamise abil on heitkoguseid vähendatud mitu korda; praegu ehitatakse Zederhausi külakeskuse lähedale 900 m pikkusele lõigule õhumüra barjääri. Zederhaus jagab maalähedase Lungau piirkonna ajalugu, mis oli kunagi Rooma Noricumi provintsi osa. Võimalik, et kauge piirkond asustati alles 14. sajandil. Sajandeid kuulusid valdused Salzburgi peapiiskopkonda, kuni see 1803. aastal sekulariseeriti. Kohalikku kabelit on esmamainitud 1445. aasta dokumendis, toona Weißpriachi Püha Ruperti kiriku filiaal. 1813. aastast on Püha Johannes Zederhausis omaette kihelkond. Kohalikud talupojad lootsid hooajalisele mägikarjamaa majandamisele, samas kui täna on paljud elanikud pendeldajad. Kohalik tava vähemalt 17. sajandist on iga-aastane protsessioon Prangstangeniga, kuni 8 m kõrguse puidust teibaga, mis on kaunistatud lilledega ja mille kohalikud poissmehed jaanipäeval kirikusse kannavad. Heimo Pfeifenberger (* 1966), jalgpallur Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Pernštejni kindlus

Pernštejni kindlus (tšehhi keeles hrad Pernštejn, saksa keelest Bernstein < Bärenstein) on keskaegne kindlus, püstitatud kitsale kaljule, mis kõrgub Nedvědice küla ning Svratka ja Nedvědička jõe kohal. Kindlus asub Lõuna-Määrimaal, Brnost 40 km loodes. Kindlus ehitati Medlovi valitsejate poolt ligikaudu 1270.–1285. aastal, selle nimi on tšehhipärastatud variant saksa nimest Bärenstein 'karukalju'. 1285. ilmus kindluse nimi esmakordselt kirjalikes allikates. 15. sajandil ehitati linnus ulatuslikult suuremaks, lisati barbakaan ja eeslinnused, bergfried ja uuemad eluruumid ehitati üheks hoonemassiks kokku. 16. sajandi keskpaigas ehitas mõjukas Pernsteinide suguvõsa (Pernštejnové), kelle käes oli linnus juba 13. sajandil, hooned suuremaks ja kaasajastas ruume vararenessansi maitse järgi. 1596. aastal müüsid nad linnuse maha. 1618. aastal, Kolmekümneaastase sõja alguses, kuulus linnus keisrit pooldavatele Lichtenstein-Kastelcornidele. 1645. aastal oli Rootsi sõjavägi kindluses laagris, sellest ajast pärineb kuuliauk neljandas kindluseväravas. 1828. aastal rekonstrueerisid ja parandasid hooneid kindluse viimased omanikud Mitrovskýd, kes muutsid selle viimaks ka külastajatele ligipääsetavaks. 1945. aastal läks kindlus riigi valdusse. Pernštejni kindlus on üks paremini säilinud keskaegseid kindlusi Tšehhis. See on olnud mitme mängufilmi võttekoht, näiteks Werner Herzogi "Nosferatu – öö fantoom" (1979) ja Stephen Sommersi "Van Helsing" (2004). Barbakaan Kaitsekäigud seina ülaosas Eenduvad erkerid lääneküljel Hoone põhiosa ja Nelja aastaaja torni ühendav sild Pernštejn (Pernstein). - zamky-hrady.cz Burg Pernstein - Tschechien. - Burgenwelt Burg Pernstein - Tschechien. - Burgenwelt Pernštejn Castle. To Pernštejn in search of the White Lady. - visitczechrepublic.com
Festungsberg

Festungsberg on Austria elanike arvult neljanda linna Salzburgi ajaloolise keskuse lõunaosas asuv mägi. See moodustab Berchtesgadeni aheliku põhjapoolsema serva Põhja-Lubjakivialpides. Umbes 542 meetri kõrguses tipus paikneb Hohensalzburgi kindlus. Arheoloogilised leiud pärinevad keltide La Tène kultuurist. Roomlaste päevil kindlustati ala linna Iuvavum '​i kohal, kuni Itaalia kuningas Odoacer käskis 488. aastal Noricumi provintsist lahkuda. 715. aasta paiku asutas Salzburgi piiskop Rupert mäe idajalamile benediktlaste hallatud Nonnbergi kloostri. Salzburgi peapiiskop Gebhard lasi esimese kindluse mäetippu ehitada investituuritüli ajal umbes 1077. aastal. Varem Püha Peetruse kloostri munkade poolt rohumaadeks või viinamarjaistandusteks kasutatud nõlvad on tänapäeval enamasti metsastunud. Mönchsberg Kapuzinerberg Rainberg Hellbrunner Berg  Festungsberg – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis