laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mõrne (Kalõnivka rajoon)

Mõrne (ukraina keeles Мирне; 2016. aastani Kirvoka) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Kalõnivka rajoonis. Elanike arv on 645.
Korolivka (Lõpovetsi rajoon)

Korolivka (ukraina keeles Королівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Lõpovetsi rajoonis. Elanike arv on 149. Pindala on 0,778 km².
Retriiver

Retriiver on koerte tõutüüp, millesse kuuluvad tõud on aretatud jahi otstarbel ja kelle ülesanne on saagi kättetoomine jahimehele. Sõna retrieve tähendab inglise keeles tooma ja seega tähendab retriever (retriiver) toojat. labradori retriiver (Labrador Retriever) kuldne retriiver (Golden Retriever) kiharakarvaline retriiver (Curly-Coated Retriever) siledakarvaline retriiver (Flat-Coated Retriever) nova scotia retriiver (ka toller; Nova Scotia Duck Tolling Retriever) chesapeake bay retriiver (Chesapeake Bay Retriever) 2014. aasta seisuga on Eestis registreeritud koerte seas esindatud kõik retriiverite tõud, välja arvatud Chesapeake Bay retriiver. Retriiverite tõuühingud Eestis on Eesti Retriiverite Tõuühing (ERTÜ), Eesti Kuldsete Retriiverite Tõuühing (EKRÜ) ja Eesti Nova Scotia Retriiverite Tõuühing (ENSRTÜ). "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. veebruar 2014. Vaadatud 5. veebruaril 2014.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Eesti Retriiverite Tõuühing Eesti Kuldsete Retriiverite Tõuühing Eesti Nova Scotia Retriiverite Tõuühing
Allex Kütt

Allex Kütt (9. august 1921 Harku – 12. aprill 1991 Tallinn) oli eesti graafik. Õppis 1930-1936 Nõmme Rahumäe algkoolis, lõpetas 1938 Nõmme tööstusliku täienduskooli. Töötas seejärel firmas Puhk ja Pojad käskjalana ning õppis ühtlasi 1939–1940 Tallinna Rahvaülikooli Seltsi kolledži reaalkoolis. Astus 1942 Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Kooli, kuid võeti peagi Saksa sõjaväkke, kus teenis sanitarina. Sai Sinimägedes haavata. Jätkas 1945 õpinguid Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis, lõpetas selle 1949. Töötas 1949–1985 ERKI joonistamise ja graafika kateedri õppejõuna. Tuntud eelkõige oma vabagraafika poolest. Kasutas mitmesuguseid tehnikaid ning uuendas värvilist sügavtrükki ning katsetas elektrograafilise söetrükiga. Kujutanud kalureid, tööstusmotiive, maastikku, sportimist, sõda. Varasem looming on looduslähedane, 1960ndate II poolel muutus kompositsioon keerukamaks ning valdavaks sai fantaasiaküllane dekoratiivne laad. Kunstnikku huvitas inimene urbaniseerunud ühiskonnas. Tegi ka plakateid. Allex Kütt oli abielus metallikunstnik Õie Kütiga. Narva hüdroelektrijaam (litograafiaseeria, 1956) Peipsi kalurid (kuivnõelaseeria, 1958) Tallinna sadam (kuivnõel ja reservaaž, 1960) Sügis (värviline lito, 1966) Park (söövitus, 1966) EKBL Kunstniku teosed Eesti Kunstimuuseumi Digitaalkogus Allex Küti looming Eesti Muuseumide veebiväravas Õhtu kunstniku ateljees. Allex Kütt, 1979
Alghero Fertilia lennujaam

Alghero Fertilia lennujaam, tuntud ka kui Alghero Koralliranniku lennujaam (Aeroporto di Alghero-Riviera del Corallo), on lennujaam Itaalias Sardiinia maakonnas Algherost põhjas asuvas Fertilia fraziones. Lennujaam asub Sardiinia saare loodeosas, Nurra ajaloolis-geograafilise piirkonna lõunaosas. Alghero Fertilia lennujaam oli 2013. aastal Itaalias reisijate arvult 22. kohal. "Breve storia dell'aeroporto di Alghero" di Valter Battistoni, Edizioni del Sole, Alghero 2012 ISBN 978-88-88636641  Alghero Fertilia lennujaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht
Ancona Falconara lennujaam

Ancona Falconara lennujaam, ärinimega Marche Raffaello Sanzio lennujaam, on lennujaam Itaalias Marche maakonnas, 18 km kaugusel Ancona keskusest, Falconara Marittima Castelferretti fraktsioonis. Marche maakonna ainsale rahvusvahelisele lennujaamale on antud Raffaello Sanzio nimi. Ancona Falconara lennujaam oli 2013. aastal Itaalias reisijate arvult 28. kohal. "ECCAIRS 4.2.8 Data Definition Standard" (PDF). ICAO (inglise). http://www.icao.int/Pages/default.aspx. 17. september 2010. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 17. oktoober 2013. Vaadatud 30. jaanuar 2014. {{cite web}}: välislink kohas |publisher= (juhend)  Ancona Falconara lennujaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Aeroporto "Raffaello Sanzio" di Ancona Informazioni generali sull'aeroporto di Ancona Informazioni aeroporto ferroviario di Ancona
Tolmukapea

Tolmukapea (lad anthera) on tolmuka osa, milles paiknevad tolmupesad ehk mikrosporangiumid tolmuteradega. Tolmukapead on vajalikud õietolmu tekkeks. Tolmukate arenguks tekib tolmukapea algmes adaksiaalne-abaksiaalne polaarsus. Arenevas tolmukapeas toimub arhesporogenees, kus sporogeense algkoe rakk jaguneb ja tekib kaks rakku, millest üks on arhespoor. Arhespoor jaguneb mikrosporotsüütideks, millest igaüks jaguneb omakorda neljaks mikrospooriks. Mikrospooridele tekib kest ja neist arenevad tolmuterad, mis moodustavad õietolmu. Tolmukapeade aminohappeline koostis varieerub. Fertiilsete ja steriilsete tolmukapeade koostise kromatograafilisel määramisel tuvastati fertiilsetes tolmukapeades märkimisväärselt rohkem proliini ja asparagiini. Areneva tolmukapea polüsahhariidide uurimiseks värviti neid perjoodhappe-Schiffi reaktsiooniga (PJS). Tuvastati, et enne mikrosporotsüütide meiootilist jagunemist leidus tapetkihi rakkudes vähesel määral polüsahhariide, mis ei olnud veel täielikult diferentseerunud. Samuti esines nendes rakkudes lipiiditilkasid. Pärast mikrospooride tetraadi moodustumist oli tolmukapeas endiselt vähe polüsahhariide ja lipiide. Polüsahhariidid paiknesid tolmupesa seinas ja mikrospooride kestades. Tapetkihi rakkude kasvades moodustus nendes hulgaliselt lipiide, kuid mikrospooridesse kogunes lipiide ja polüsahhariide vähe. Mikrogametogeneesi käigus tapetkihi rakud degenereerusid ja polüsahhariidid hakkasid kogunema tolmutera vegetatiivsesse rakku. Degenereerunud tapetrakkude lipiiditilgad osalesid tolmutera kesta moodustamisel. Õietolmu küpsedes kadusid tolmuteradest polüsahhariidid ja vegetatiivsetesse rakkudesse kogunes hulgaliselt lipiide. Üks esimesi geene, mis määrab tolmukapea rakkude diferentseerumise ja jagunemise, on SPOROCYTELESS/NOZZLE (SPL/NZZ). Ka geenid SOMATIC EMBRYOGENESIS RECEPTOR-LIKE KINASE 1 (SERK-1) ja SERK-2 osalevad tolmukapea varaseas arengus. Tolmukapea arengus on oluline giberelliinhape (giberelliin A3), mis reguleerib tolmukaniitide ja küpsete tolmuterade moodustumist, ning jasmoonhape, mida vajavad arenevad tolmuterad ja mis osaleb ka tolmukapea avanemisel. Tolmukapea avanemise mehhanismide kohta teatakse vähe. Selleks on lisaks kindlatele väliskeskkonnatingimustele, mis soodustaksid tolmlemist, vajalik ka tolmukaseina rebenemine või resorptsioon. Tolmukapea avanemine toimub kella 7 ja 17 vahel.[viide?] Kukk, Toomas (20.11.1999). "Sissejuhatus taimeanatoomiasse". Vaadatud 21.01.2022. N. FUJISHITA, Cytological, histological and physiological studies on the pollen degeneration. I. On the free amino acids with reference to pollen degeneration in male sterile vegetable crops, Journal of the Japanese Society for Horticultural Science, 33. väljaanne (1964), nr 2, lk 133-139, 31.05.2007, (vaadatud 14.08.2015) Wei DM jt, Cytochemical observation on the developing anthers of Allium cepa L, PMID 18198588, (vaadatud 14.08.2015) Wilson, Zoe A.; Song, Jie; Taylor, Benjamin; Yang, Caiyun. "The final split: the regulation of anther dehiscence". Journal of Experimental Botany. 62 (5): 1633–1649.
Tolmutera

Tolmuterad on õistaimede tolmukates valmivad isasgametofüüdid. Tolmuteradest koosneb õietolm. Tolmuterade uurimisega tegeleb palünoloogia. Tolmuteradel on kaks kesta: sisemine intiin ja välimine eksiin (koosneb omakorda mitmest kihist, millest kõige välimine on seksiin). Tolmutera tuuma jagunedes (mitootiliselt) moodustuvad kaks seemnerakku: vegetatiivne ja generatiivne rakk. Kui tolmuterad on küpsenud (õietolm), siis tolmukapead avanevad ja tolmuterad väljuvad, sattudes emakasuudmele või vastavasse toitekeskkonda, moodustab vegetatiivne rakk tolmutoru. Tolmutoru esmavaatlejaks (1824, 1830) peetakse itaallast Giovanni Battista Amicit (1786–1863). Generatiivne rakk annab mitootiliselt jagunedes kaks spermiumi (isasgameeti). tolmlemine Õie ehitus,(tarve 2.09.2015) Pollenatlas
Palünoloogia

Palünoloogia on teadusharu, mis tegeleb tolmuterade määramise ja uurimisega. Palünoloogias analüüsitakse lisaks õietolmule ka muid taimseid mikrojäänuseid (õhulõhesid, trihhoome) või setetes säilinud organismirühmi (rohe- ja ränivetikad, juurjalgsed, vesikirbud, dinoflagellaadid). Palünoloogia alguseks Eestis peetakse 1924. aastat, mil palünoloogia rajaja Lennart von Post (L.Post) määras Kunda leiukohast võetud proovi. Kukk, T., Lõugas, L., Veski, S. 2000. "Eesti elustiku mitmekesisuse muutustest pärast jääaega" - Frey, T. (toim.) Kaasaegse ökoloogia probleemid. VIII: Loodusteaduslikud ülevaated Eesti Maa Päeval. Eesti Ökoloogiakogu, Tartu: 90-109.
Bolzano lennujaam

Bolzano Dolomiitide lennujaam (saksa keeles Flughafen Bozen-Dolomiten) on lennujaam Itaalias Trentino-Alto Adige maakonnas Bolzano provintsis, 6 km kaugusel Bolzano keskusest. Bolzano lennujaam oli 2013. aastal Itaalias reisijate arvult 34. kohal.  Bolzano lennujaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht www.flybolzano.it
Uuskriitika

Uuskriitika on kirjandusteaduse suund, mis peab esmaoluliseks teksti formalistlikku analüüsi. See kujunes 1920. aastail peamiselt USA ja Inglismaa kirjandusteaduses. Selle esindajad on Ivor Armstrong Richards, Thomas Eliot, Ezra Pound. Uuskriitika on lähedane vene formalismile.
Crotone lennujaam

Crotone Sant'Anna lennujaam, tuntud ka kui Pythagorase lennujaam, on lennujaam Itaalias Calabria maakonnas Crotone provintsis, 15 km kaugusel Crotone keskusest lõunas. Crotone lennujaam oli 2013. aastal Itaalias reisijate arvult 35. kohal.  Crotone lennujaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht
Parma lennujaam

Parma lennujaam on lennujaam Itaalias Emilia-Romagna maakonnas Parma provintsis, 3 km kaugusel Parma keskusest loodes, Golese kvartalis. Lennujaamale on antud Giuseppe Verdi nimi. Parma lennujaam oli 2013. aastal Itaalias reisijate arvult 31. kohal.  Parma lennujaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht
Üksikvanem

Üksikvanem on iseseisvalt elav täiskasvanu, kes kasvatab üht või mitut last. Üksikvanemate hulka kuuluvad nii vallasemad ja -isad kui ka lahutatud vanemad. Ehkki üksikvanemaga peresid ei peeta Euroopas traditsiooniliseks, on neid viimastel aastatuhandetel püsivalt leidunud ning nende osakaal on arenenud tööstusriikides viimase sajandi vältel oluliselt tõusnud. Eestis moodustas üksikvanemaga perede osakaal kõigist alla 18-aastaste lastega leibkondadest 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 24%, 2000. aastal 25%. Lastega üksikvanemaleibkondadest oli 2011. aastal üksikemasid 92% (33 408 leibkonda) ja üksikisasid 8% (2808 leibkonda). http://statistikaamet.wordpress.com/2014/01/30/uksikvanematest-eestis/ Anu Tõnurist "Üksikvanematest Eestis" Statistikablogi, 30. jaanuar 2014
Alliteratsioon

Alliteratsioon on sõna alguskaashääliku kordumine samas värsis või lauses, nt: "Millal maksan memme vaeva..." (rahvalaul). Alliteratsioon on eesti regivärsi tuntuim kujundusvõte, sageli kaasneb sellega assonants. Alliteratsiooni kasutatakse ka vanasõnades, mõistatustes, kõnekäändudes ja kunstluules. Algriim Assonants
Eberhard von Groote

Eberhard Rudolf von Groote (19. märts 1789 Köln – 15. aprill 1864 Köln) oli saksa germanist. Ta õppis Heidelbergi ülikoolis õigusteadust, filosoofiat ja ajalugu ning lõpetas selle doktorikraadiga. Ta oli Kölni ülikoolis Saksa õiguse professor. Preisi kroonprintsi adjutandina tegi ta 1814 kaasa sõjakäigu Prantsusmaale. Pariisis tegi Gebhard Leberecht Blücher talle ülesandeks leida ja tagasi tuua arvukad prantslaste poolt Reinimaalt röövitud kunstivarad, sealhulgas Peter Paul Rubensi Peetruse ristilöömine ja kuulsad Aacheni sambad. Selle ülesandega tuli Groote väga edukalt toime. 1816–1827 oli ta Kölni valitsuse assessor ning sealsamas 1831–1851 sõjaväehalduse president. Viimases ametis, samuti Kölni toomkiriku ehituse seltsi eestseisuse liikmena ja esimehena töötas ta väga viljakalt. Samal ajal tegeles ta innukalt germanistikaga. Ta andis 1816 koos Friedrich Wilhelm Carovéga välja aastaraamatu Taschenbuch für Freunde altdeutscher Zeit und Kunst auf das Jahr 1816 (Taskuraamat vanasaksa aja ja kunsti sõpradele aastaks 1816). Groote andis välja vanasaksa kirjandust, sealhulgas esmaväljaannetena. Tema väljaannete seas olid: Gottfried von Strassburgi Tristan koos Ulrich von Türkheimi järjega (Tristan, von Meister Gotfrit von Straszburg, mit der Fortsetzung des Meisters Ulrich von Turheim; Berliin 1821; Ulrichi tekst oli esmaväljaanne) Gottfried Hageni Kölni linna riimkroonika (Reimchronik der Stadt Köln; Köln 1834) Muskatblüti laulud (Lieder des Muskatblut; Köln 1852 Christian Wierstraati Neussi linna riimkroonika (Reimchronik der Stadt Neuß; Köln 1855 Rüütel Arnold von Harffi palverännak (Pilgerfahrt des Ritters Arnold von Harff; Köln 1860; esmaväljaanne) Adolf Giesen on 1929 kirjutanud temast monograafia.
Väike-Õismäe raamatukogu

Väike-Õismäe raamatukogu on Tallinna Keskraamatukogu haruraamatukogu, mis asub Tallinnas Haabersti linnaosas Väike-Õismäe asumis aadressil Õismäe tee 115a. 1997. aastal suleti endine Õismäe raamatukogu ja Eesti Lasteraamatukogu Õismäe osakond, nende kogude põhjal moodustati siis uus raamatukogu, mis sai nimeks Väike-Õismäe raamatukogu. Tallinna Keskraamatukogu osakondades ja haruraamatukogudes kehtib ühtne lugejakaart. Väike-Õismäe raamatukogu Tallinna Keskraamatukogu kodulehel
Tungla raamatukogu

Tungla raamatukogu on Tallinna Keskraamatukogu tegevuse lõpetanud haruraamatukogu, mis asus Nõmme linnaosas Tungla tänaval. Jaan Tombi nimeline Kultuuripalee asutati 1940. aastal Mustpeade Majas, samas asutati ka kultuuripalee raamatukogu. 1965. aastal kolis kultuuripalee koos raamatukoguga uude hoonesse Salme tänaval. Kultuuripalee raamatukogu anti 1991. aastal üle Tallinna Keskraamatukogule ning sellest moodustati kaks uut haruraamatukogu: Tungla raamatukogu ja Salme raamatukogu. Tungla raamatukogu suleti 1993. aastal, sest Pääsküla raamatukogu asus lähedal ning tollal tundus otstarbekas kaks lähestikku paiknevat raamatukogu reorganiseerida. Kogud anti enamikus üle vahetuskogule. "Tallinna Keskraamatukogu 1907–1995". Koostanud Hans Jürman ja Helgi Peeba. Tallinn 1997. Lk 54–56;
Õismäe raamatukogu

Õismäe raamatukogu oli Tallinna Keskraamatukogu haruraamatukogu, mis asus Tallinnas Haabersti linnaosas Väike-Õismäe asumis aadressil Järveotsa tee 23-39. Raamatukogu asutati 6. detsembril 1977. Õismäe raamatukogu suleti koos Eesti Lasteraamatukogu Õismäe osakonnaga 1997. aastal ning nende kogude põhjal moodustati uus raamatukogu, mis sai nimeks Väike-Õismäe raamatukogu. "Tallinna Keskraamatukogu 1907–1995". Koostanud Hans Jürman ja Helgi Peeba. Tallinn 1997. Lk 41 "Tallinna Keskraamatukogu 1907–1995". Koostanud Hans Jürman ja Helgi Peeba. Tallinn 1997
Koidu tänav (Viljandi)

Koidu tänav (varem Harjutuse tänav) on tänav Viljandi kesklinnas. Koidu tänav ühendab tänapäeval Tartu tänavat ja Uut tänavat ning ristub Carl Robert Jakobsoni tänava ja Posti tänavaga. Tänav on ühesuunaline lõigul Carl Robert Jakobsoni tänavast Tartu tänavani. Tänava pikkus on 370 meetrit. Koidu ja Carl Robert Jakobsoni tänava nurgal asuvad 1911. aastal ehitatud Kultuuriseltsi "Koit" maja, kus Nõukogude ajal tegutses Ugala teater, Vana-Võidu mõisnike von Strykide linnaresidents, kus aastatel 1929–1940 tegutses Sakalamaa malev ja kus alates 1945. aastast tegutseb Viljandi Muusikakool. Posti ja Koidu tänava nurgal paiknevad Jaan Rieti ateljeemaja ning 1895. aastal ehitatud uusrenessanss-stiilis Viljandi kohtuhoone Tänav on tekkinud pärast 1789. aastat seoses uute linnakvartalite rajamisega, algselt Harjutuse (Exerzier) tänavana (saanud nime tänava lõunaosas asunud sõjaväe õppeväljaku järgi). 1866. aasta linnaplaanil on Harjutuse (Koidu) tänav teinud läbimurde Tartu tänavani. "Viljandi linna kohalike teede nimekiri" (PDF). Riigi Teataja. Viljandi Linnavolikogu. 5. märts 2018. Lisa Viljandi Linnavolikogu 22.02.2018 määrusele nr 12. Vaadatud 21.08.2018. "Viljandi Muusikakooli ajaloost - 60. juubelil". Viljandi Muusikakool. Vaadatud 23. jaanuar 2017.[alaline kõdulink] "Koidu seltsimaja". 11.01.2012. Vaadatud 30.01.2014.[alaline kõdulink] "14729 Viljandi kohtuhoone, 1895.a. • Mälestised". Vaadatud 30.01.2014. "Viljandi vanalinna tänavatevõrgu ajalooline kujunemine" (PDF). Riigi Teataja. Vaadatud 30.01.2014.
Haki Kuntsamägi

Haki Kuntsamägi on püha mägi Võrumaal Rõuge kihelkonna Haki külas. Haki Kuntsamägi Hiite Maja SA andmekogus. Haki Kuntsamägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Haki Kuntsamäe ohvritamm

Haki Kuntsamäe ohvritamm oli pühapuu Võrumaal Rõuge kihelkonna Haki külas. Haki Kuntsamäe ohvritamm Hiite Maja SA andmekogus.
Kivimäe raamatukogu

Kivimäe raamatukogu on Tallinna Keskraamatukogu tegevuse lõpetanud haruraamatukogu, mis asus Nõmme linnaosas Tungla 39. Raamatukogu avati 15. oktoobril 1983. Kivimäe raamatukogus oli umbes 31 000 teavikut. Raamatukogu suleti 1988. aastal ning kogud anti 1. märtsil uutes ruumides (Rännaku pst 10) avatud Pääsküla raamatukogule. "Tallinna Keskraamatukogu 1907–1995". Koostanud Hans Jürman ja Helgi Peeba. Tallinn 1997. Lk 41 "Tallinna Keskraamatukogu 1907–1995". Koostanud Hans Jürman ja Helgi Peeba. Tallinn 1997. Lk 48 "Tallinna Keskraamatukogu 1907–1995". Koostanud Hans Jürman ja Helgi Peeba. Tallinn 1997
Kaleph Jõulu

Kaleph Jõulu (15. november 1927 Rapla – 22. jaanuar 2014 Viljandi) oli eesti pedagoog, koolidirektor ja rahvaluulekoguja. 1936–1942 Rapla 6-klassiline kool 1942–1947 Rapla Keskkool 1951–1954 Tartu Õpetajate Instituut 1954–1965 Tartu Riiklik Ülikool, ajaloo-keeleteaduskonna eesti keele ja kirjanduse osakond 1947–1949 Rapla Mittetäieliku Keskkooli õpetaja 1949–1951 Kaiu Mittetäieliku Keskkooli õpetaja 1953–1954 Türi 1. Keskkooli õpetaja 1953–1954 Kabala 7-klassilise kooli õpetaja 1958–1962 Laupa 8-klassilise kooli direktor 1962–1965 Roosna-Alliku 8-klassilise kooli direktor 1965–1966 Abja Keskkooli õpetaja 1966–1969 Puurmani keskkooli direktor 1969–1976 Ahja Keskkooli õpetaja 1976–1979 Tapa erikooli õpetaja 1979–1988 Vana-Võidu kooli õpetaja 1988 Viljandi Kasvatusliku Töö Koloonia õpetaja 1988–1989 Meremäe Keskkooli õpetaja 1994 Rahvaluule kogumispreemia 1996 Rahvaluule kogumispreemia 1997 Rahvaluule kogumispreemia 2007 Rahvaluule kogumispreemia Kaleph Jõulu. "Maailma 33333 rahvatarkust (põhiliselt vanasõnad)" (Paide : Kuma, 2013) Nekroloog. Maaleht, 30. jaanuar 2014. Eesti kooli biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1998.
Osula ohvrikoht

Osula ohvrikoht on looduslik pühapaik Võrumaal Urvaste kihelkonna Osula külas. Samas asub ka Osula Pühaliistu tamm. Osula ohvrikoht Hiite Maja SA andmekogus. Osula ohvrikoht kultuurimälestiste riiklikus registris
Osula Pühaliistu tamm

Osula Pühaliistu tamm on pühapuu Võrumaal Urvaste kihelkonna Osula külas Osula ohvrikohas. Osula Pühaliistu tamm Hiite Maja SA andmekogus.
Osula Juudapedastik

Osula Juudapedastik (ka Osula Juuda pedastik) on püha puudesalu Võrumaal Urvaste kihelkonna Osula külas. Osula Juudapedastik Hiite Maja SA andmekogus. Osula Juudapedastik kultuurimälestiste riiklikus registris
Hutita ohvrikivi

Hutita ohvrikivi on ohvrikivi Võrumaal Urvaste kihelkonna Hutita külas. Hutita ohvrikivi Hiite Maja SA andmekogus. Hutita ohvrikivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Hutita Helsekivi

Hutita Helsekivi on ohvrikivi Võrumaal Urvaste kihelkonna Hutita külas. Kivi on segi aetud lähedal asuva Tinnipalu rändrahnuga. Hutita Helsekivi Hiite Maja SA andmekogus. Hutita Helsekivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Visela Silmaläte

Visela Silmaläte on silmaallikas Võrumaal Urvaste kihelkonna Visela külas. Visela Silmaläte Hiite Maja SA andmekogus. Visela Silmaläte kultuurimälestiste riiklikus registris
Visela Põrguläte

Visela Põrguläte, tuntud ka kui Hõbeläte, Lehiku läte on ohvriallikas Võrumaal Urvaste kihelkonna Visela külas. Põrgulätteks kutsus seda kirikurahvas, kellele jäid silma maarahva põlised taiad. Allikas on harudane seetõttu, et selle vesi usutakse mitte ainult haiguste kulgu peatavat, vaid lausa vähi vastu aitavat. Ka rahvatohter Kaika Laine olevat just selle lätte vee erilise väega raviallikaks tunnistanud. Teekond Hõbelätte juurde ei olnud, eriti talvisel ajal, kehale kerge, kuid ühtaegu põrgulik ja hõbedane pilt ning tunne olid vaeva väärt. Kui sedagi vett kauemaks vaatama jääd, elustuvad su vaimusilmale iidsed olevused oma hirmude ja rõõmudega. (autor: Ain Raal, 2013) Eestis on olulisteks looduslikeks pühapaikadeks peetud veekogusid, peamiselt allikaid, aga sellele viitavad ka püha-nimelised jõed ja järved. Allikaid, nagu ohvrikivegi, usuti olevat mitut sorti: suuremal enamikul arvati olevat raviomadused – nt silmaallikad, aga oli ka ilma-, elu- või lihtsalt pühad allikad. Neisse ohverdati hõbeehetelt või -müntidelt kraabitud hõbedat, aga ka raha, helmeid jms. Visela Põrguläte Hiite Maja SA andmekogus. Visela Põrguläte kultuurimälestiste riiklikus registris https://register.muinas.ee/public.php?menuID=monument&action=view&id=13676
Prahitaim

Prahitaim on taimeliik, mis kasvab prügihunnikutes, jäätmaadel, laoplatsidel. Prahitaimed on näiteks võilill, teeleht ja kummel. Vilma Kuusk. Umbrohud ja prahitaimed. Tallinn : Valgus. 1984 umbrohi ruderaaltaimed
Urvaste ohvrikivi

Urvaste ohvrikivi on ohvrikivi Võrumaal Urvaste kihelkonna Urvaste külas. Urvaste ohvrikivi Hiite Maja SA andmekogus. Urvaste ohvrikivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Urvaste Silmaveeallikas

Urvaste Silmaveeallikas on silmaallikas Võrumaal Urvaste kihelkonna Urvaste külas. Urvaste Silmaveeallikas Hiite Maja SA andmekogus. Urvaste Silmaveeallikas kultuurimälestiste riiklikus registris
Urvaste ohvriallikas

Urvaste ohvriallikas on ohvriallikas Võrumaal Urvaste kihelkonna Urvaste külas. Urvaste ohvriallikas Hiite Maja SA andmekogus. Urvaste ohvriallikas kultuurimälestiste riiklikus registris
Viru ohvrikivi

Viru ohvrikivi on ohvrikivi Võrumaal Rõuge kihelkonna Viru külas. Viru ohvrikivi Hiite Maja SA andmekogus. Viru ohvrikivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Sverker Göranson

Sverker John Olof Göranson (sündinud 3. mail 1954 Lundis) on Rootsi sõjaväelane, 25. märtsist 2009 Rootsi kaitsejõudude ülemjuhataja. Ta on sündinud Lundis. Oma sõjaväelist karjääri alustas ta juunis 1974, teenides Norra skånska regementet'is Kristianstadis ja kadetikoolis Enköpingis. Aastatel 1975–1977 õppis ta Karlbergi Kõrgemas Sõjakoolis (Militärhögskolan Karlberg) ja 1985–1987 Sõjaväekõrgkooli kõrgematel kursustel. Aastatel 1993–1994 viibis ta USA Kõrgematel Juhtimis- ja Staabikoolitusel Fort Leavenworthis (asub Leavenworthis Kansases). Ta oli aastatel 1995–1996 ÜRO Rahukaitsejõudude koosseisus olevas Nordbat 2-s Bosnia ja Hertsegoviinas. Aastatel 1997–2000 teenis ta Svea livgarde's; 2000–2003 oli ta Rootsi sõjaväeatašee Washingtonis. Aastatel 2005–2007 oli ta peakorteri planeerimisosakonna juhataja ja armee inspektor, 2007–2009 oli ta maaväe taktikaline ülem. 25. märtsist 2009 on ta Rootsi kaitsejõudude ülemjuhataja. 1977 – leitnant 1980 – kapten 1984 – major 1993 – kolonelleitnant 1997 – kolonel 2003 – brigaadikindral 2005 – kindralmajor 2007 – kindralleitnant 2009 – kindral
Kõrgepalu ohvrikivi

Kõrgepalu ohvrikivi on ohvrikivi Võrumaal Rõuge kihelkonna Kõrgepalu külas. Kõrgepalu ohvrikivi Hiite Maja SA andmekogus. Kõrgepalu ohvrikivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Kangsti silmaveeallikad

Kangsti silmaveeallikad on silmaallikad Võrumaal Rõuge kihelkonna Kangsti külas. Kangsti silmaveeallikas I Hiite Maja SA andmekogus. Kangsti silmaveeallikas II Hiite Maja SA andmekogus.