laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Regentivka

Regentivka (ukraina keeles Регентівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Bari rajoonis. Elanike arv on 193. Pindala on 0,456 km².
Velõkõi Ostrožok

Velõkõi Ostrožok (ukraina keeles Великий Острожок) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Hmilnõki rajoonis. Elanike arv oli 2001. aastal 545. Pindala on 3 km².
Dolõnivka (Skole rajoon)

Dolõnivka (ukraina keeles Долинівка) on küla Ukrainas Lvivi oblastis Skole rajoonis. Elanike arv on 310. Pindala on 1,37 km².
Rahu, ainult rahu

"Rahu, ainult rahu" on 2010. aastal avaldatud laul. Laulu autorid on Allan Vainola (muusika) ja Mait Vaik (sõnad), esitajad ansambel Sõpruse Puiestee ja Merili Varik. Laul osales konkursil Eesti Laul 2011, pääses poolfinaali, kus aga jäi kuuendaks ja finaali ei jõudnud. Laulu video Laulu sõnad
Soveldamine

Soveldamine on detailide viimistlusoperatsioon tihedalt sulguvate (hermeetiliste) liidete valmistamiseks. Tööriistaks on soveldi, mille pind on kaetud õliga segatud abrasiivpulbriga. Soveldid võivad olla lamedad, silindrilise sisepinnaga või koonilised. Soveldi tehakse töödeldava detaili materjalist pehmem, et abrasiivosakesed soveldisse kinni jääksid. Materjaliks sobivad hallmalm, pehme teras, vask, plii, kõva puit vms. Eelsoveldid tehakse eriti pehmest materjalist (vask, antimon), mis seob jämedaid abrasiivteri. Soveldi pinnale tehakse 1-2 millimeetri sügavused jooned. Lõpp ja peensoveldid on siledad ning tavaliselt malmist. Soveldamise jõudlus ja kvaliteet sõltub oluliselt ka määrdeainest. Enamasti kasutatakse määrdeainena tärpentini, petrooli, mineraalõli ja searasva. Eriti täpse soveldamise puhul aga ka piiritust või aviobensiini. Kolvirõnga soveldamisel seatakse rõngas puitklotsi soonde ja liigutatakse ringjooneliselt mööda soveldit. Alul soveldatakse jämeda abrasiivpulbriga, siis pestakse see hoolikalt maha ning seejärel korratakse protsessi peenema pulbriga. Väliseid silinderpindu soveldatakse trei- või puurpinkides. Suuremate detailide korral sarnaneb soveldi lapikviiliga, väikeste detailide korral on selleks reguleeritav puks. Soveldamise puhul saavutatakse täpsus IT4...IT5 ja pinnakaredus Ra=0,05μm ja siledam. Töötlusvaru jäetakse 0,01-0,012 mm. Masinaehitustehnoloogia E. Jaanimets. Metallide mehaaniline töötlemine, Tallinn: 1967. Mait Purde. Metallide lõiketöötlemine, Tallinn: 2000.
Ha Seok-jin

Ha Seok-jin (korea keeles 하석진; sündinud 5. märtsil 1982 Seoulis) on Lõuna-Korea näitleja.
Kullamaa Püha Nikolai kogudus

Kullamaa (Silla) Püha Nikolai kogudus oli tegev Läänemaal Lääne-Nigula vallas Silla külas aastatel 1895–1957. Kullamaa (Silla) kogudus avati 27. mail 1895 eestlastest õigeusklikele. Jumalateenistusi peeti esialgselt üüritavas talumajas. Nurgakivi pandi kirikule 3. juunil 1907 ja pühitseti Riia ja Miitavi piiskopkonna ülempiiskop Agafangeli ja Läänemaa praosti poolt 14. juunil 1906 püha Imetegija Nikolause auks. Kullamaa Püha Nikolai koguduse esimeseks hingekarjaseks pühitseti Pärnumaal Tõstamaa vallas 1870. aastal sündinud Riia Vaimuliku Seminari kasvandik preester Aleksander Leets. Koguduse juures tegutses alates 1895. aastast kihelkonnakool, mis hiljem muudeti ministeeriumikooliks ning Vaikna abikool. Riikliku religioonipoliitika tulemusena soikus Kullamaa (Silla) Püha Nikolai koguduses teenistuste pidamine 1953. aastal ja kirik suleti 1957. aastal liikmete mujale siirdumise tõttu. pr Aleksander Leets pr Mihail Kipper pr Boris Bežanitski pr Mihail Vahter pr Georg Pärl pr Joann Ervart pr Teodor Villemson pr Artemi Pops üpr Georg Pärl üpr Vladimir Ignaste üpr Georg Pärl 1948–1953 – oli koguduse viimane preester Aleksander Siiton Tõnis/Dionisi Pops Peeter Malein Teodor Jakobson Georg/Jüri Pärl/Perl Jakob Viires/Endrekson Joann/Juhan Kaevand Mihail/Mihkel Pops "Õigeusu kirikutes (kogudustes) teeninud vaimulike nimekiri".Tallinn, 1975. Koostaja preester August Kaljukosk. EAA.5437.1.64 "Eesti õigeusk X–XXI saj". Entsüklopeediline teatmik. Koostaja Vladimir Iljaševitš. Tallinn, 2014 (vene keeles), lk 464 Andrei Sõtšov. "Eesti õigeusu piiskopkond nõukogude religioonipoliitika mõjuväljas 1954–1965". Anu Raudsepp. "Riia Vaimulik Seminar 1846–1918" Tartu, 1998, lk 94–150 David Papp. "Eesti Apostliku õigeusu vaimulikud" –Biograafiline leksikon (16.–20.saj) – EAA. 5410.1. 247–249 "Eestimaa uusmärtrite elulood". Koostaja ülempreester Andreas Põld. Pärnu, 2013, lk 3–6 Andrei Sõtšov. "Eesti õigeusu piiskopkond Stalini ajal aastail 1945–53",Tartu, 2004, lk 58–64, 79–81, 99–100 "Kirikud ja kogudused Eestis". Miniteatmik. Koostajad: Ilmo Au, Ringo Ringvee. Tallinn, 2000 "Mitut usku Eesti IV". Kogumik. Koostaja Liina Eek. Tartu Ülikooli Kirjastus. Tartu, 2015, lk 13–37 Jaanus Plaat/Arne Maasik "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid Eestis". Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn, 2011, lk 684 Kullamaa Kullamaa kalmistu Kullamaa Püha Nikolause kirik Õigeusu kiriku asutused ja kogudused Kirikud ja usuelu Eestis Eesti Apostliku-Õigeusu Kirik "õigeusu kiriku asutused ja kogudused/Kullamaa(Silla)". Andrei Sõtšov. "eesti õigeusu piiskopkond nõukogude religioonipoliitika mõjuväljas 1954-1964". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. november 2021. "vaimulike andmebaas".[alaline kõdulink] [www.eoc.ee "vaimulike andmebaas"]. {{netiviide}}: kontrolli parameetri |URL= väärtust (juhend) "köstrite ja koorijuhtide andmebaas".[alaline kõdulink] [htpp://eha.ee "õigeusu kiriku asutused ja kogudused"]. "kirikud ja usuelu Eestis". "Eesti Apostliku-Õigeusu Kirik".[alaline kõdulink]
Operatsioon

"Operatsioon" (ladina sõnast operatio 'tegevus, töö') on mitmetähenduslik sõna. Operatsioon ehk kirurgiline operatsioon ehk lõikus on meditsiinis ja veterinaarias inimese või looma kudede või elundite kirurgiline mõjutamine. Operatsioon on masinaehituses tehnoloogilise protsessi osa, mis sooritatakse ühel töökohal kuni üleminekuni järgmise tooriku töötlemiseni. Operatsioon on sõjanduses operatiivkoondise plaanipärane sõjaline tegevus kindla eesmärgi saavutamiseks. Operatsioon ehk tehe on matemaatikas kujutus n (n ∈ N) hulga otsekorrutiselt mingile hulgale. Kui n = 0, siis operatsioon fikseerib mingi elemendi mingis hulgas.
Jungi isiksusetüpoloogia

Jungi isiksusetüpoloogia (Jungian Type Index, JTI) on alternatiiv Myers-Briggsi isiksusetüüpide teooriale (Myers–Briggs Type Indicator, MBTI). 2001. aastal Optimase poolt tarvitusele võetud JTI töötasid 10 aasta jooksul välja Norra psühholoogid Thor Ødegård ja Hallvard E. Ringstad. JTI aitab mõista, milliseid psühholoogilisi funktsioone inimene eelistab kasutada. Funktsioonid määratles Carl Jung oma raamatus "Psühholoogilised tüübid", nende hulka kuuluvad näiteks mõtlemine versus tunnetus ja taju versus intuitsioon. JTI küsimused ja metodoloogia eelistatud funktsioonide määratlemiseks erineb MBTI meetodist. Näiteks jätab see kõrvale sõnapaarid, mida võib olla keerukas tõlkida inglise keelest teistesse keeltesse. Paljudes keeltes kujundab lause kontekst sõna tähenduse, kuid inglise keeles märgistavad sõnad ise rohkem tähendust. MBTI süsteemi sarnaselt määratleb JTI neli kategooriat, millest on tuletatud 16 isiksusetüüpi: ekstravertne ja introvertne, intuitiivne/sensoorne, mõtleja/tundeinimene, kohaneja/otsustaja. Isiksusetüüp määratakse uurimise abil või nende kategooriate enesevaatluse käigus. Näiteks võib liigitada ekstravertse intuitiivse-mõtleja-otsustaja ENTJina (Extrovert-Intuiting-Thinking-Judging). Selle pealiskaudse klassifikatsiooni taga peitub aga komplitseeritus. Igal isiksusetüübil on sellega seotud Jungi kognitiivsed funktsioonid, mille eesmärk on selgitada viise, kuidas üks või teine tüüp tajub reaalsust ja sellega suhtleb. Igal isiksusetüübil on kõik neli kognitiivset funktsiooni (mõtlemine, tundmine, intuitiivsus ja sensoorsus) pandud erinevasse järjekorda ja liigitatud erinevatele introvertsuse/ekstravertsuse tasemetele. Iga isiksusetüübi kahest keskmisest tähest ühel on primaarne funktsioon, mille abil nad suhtlevad maailmaga, ja üks on abistav. Näiteks on ENTJi primaarne funktsioon (ekstravertne) mõtlemine ja nende sekundaarne funktsioon (introvertne) intuitiivsus. Kuigi see süsteem on suhteliselt tundmatu Ameerika Ühendriikides, on sel oma turuosa Skandinaavias, kuigi algupärast MBTI meetodit kasutatakse siiski kõige enam. Norras ja Rootsis kogub JTI samuti kasutajaid seoses teiste meetoditega, mis täiendavad JTId, et määratleda karjäärivalikut ja nõustamist. Sellel on edasimüüjaid ka Hollandis, Hiinas ja Saksamaal. Analüütiline psühholoogia Keirsey' temperamenditüüpide liigitus Sotsioonika Jungi kognitiivsed funktsioonid
Torgu Apostel Johannese kirik

Torgu Apostel Johannese kirik on õigeusu kirik Saaremaal Sõrve poolsaarel Iide külas. Kirikuhoone ehitati Riia arhitekti Heinrich Scheeli tüüpprojekti alusel. Paekivist viiekupliline kirik pühitseti apostel Johannese auks 1. septembril 1873 Riia ja Miitavi ülempiiskop Venjamini poolt. 1944. aasta sügisel sai kirik mürsutabamuse tagajärjel rängalt kannatada ja on tänapäeval varemeis. Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik alustas 2017. aastal kiriku ümbruses hooldustöid ja kavandab sinna paigaldada infotahvli. Torgu õigeusu kogudus Saaremaal eraldus usuvahetusliikumise käigus Tiirimetsa kogudusest 1849. aastal. Torgu riigimõisast eraldati kogudusele üle 100 hektari maad. 1866. aastal valmis kogudusemaja. Torgu Apostel Johannese koguduses oli 1850. aastal 341 liiget. Pärast Teist maailmasõda püüti kogudust taastada. 1948. aastal kirjutas Saaremaa praost Viktor Lind VÕKN-i usuasjade volinikule, et Torgu õigeusklikud paluvad koguduse taas avada ning kasutusele võtta säilinud kogudusemaja koos kõrvalhoonetega. Volinik selleks luba ei andnud. Koguduse hooned anti üle Nõukogude piirivalvele. Torgu kalmistu Vananõmme kalmistu Torgu Apostel Johannese kogudus Tiirimetsa Kristuse sündimise kirik Kuressaare Püha Nikolai kirik Sääre (Torgu) "Iide". "vaimulike andmebaas". "Koguteos Saaremaa II köide". TTÜ Kuressaare Kolledž. Kirjastus Koolibri. Tallinn, 2007; lk 429-434; lk 924-926 Jaanus Plaat. "Saaremaa kirikud, usuliikumised ja prohvetid 18.-20.sajandil". Eesti Rahva Muuseum. Tartu, 2003; lk 136-140; lk 288-289 Martin Toon. "EAÕK Kuressaare Püha Nikolai koguduse ajalugu". Kuressaare, 1997; AS Terbo, Tallinn, 1997: lk 4-5; lk 69 Andrei Sõtšov. " Eesti õigeusu piiskopkond Stalini ajal aastail 1945-53". TÜ kirjastus. Tallinn, 2004; lk 79-97; lk 103-125 Jaanus Plaat/Arne Maasik. "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid Eestis" Eesti Kunstiakadeemia, 2011; lk 760-763 Foto varemetes kirikust Torgu õigeusu kirik, vaade läänefassaadile 4170 Torgu kalmistu. Mälestised. Kultuurimälestiste riiklik register
40

◄ | 1. sajand eKr | 1. sajand | 2. sajand | ► ◄ | 10. aastad | 20. aastad | 30. aastad | 40. aastad | 50. aastad | 60. aastad | 70. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 36 | 37 | 38 | 39 | 40 | 41 | 42 | 43 | 44 | ► | ►► 40. aasta oli 1. sajandi 40. aasta. Caligula oli Rooma konsul. Noricum ja Mauretaania liideti Rooma riigiga. Claudia Octavia, Claudiuse tütar Frontinus, rooma väejuht ja kirjanik Mauretaania Ptolemaios, Mauretaania kuningas
Ilmar Raudma

Ilmar Raudma (kuni 1935 Ilmar Pommer; 23. juuni 1912 Tartu – 19. aprill 1951 Sydney) oli eesti riigiametnik. Ta lõpetas 1930. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 1930–1935 õppis ta Tartu Ülikoolis õigusteadust; lõpetas ülikooli sellel erialal ning õppis pärast seda veel õigusteaduskonna majandusosakonnas. Ta töötas aastatel 1931–1935 Tartu Ülikooli majandusosakonna ametnikuna, hiljem oli ülikooli majandussekretär. Lisaks ta oli kaks korda Eesti ­Üliõpilaste Seltsi esimees ning Tartu Üliõpilaskonna abiesimees, Üliõpilaslehe toimetaja ja Kaitseliidu liige. Pärast ülikooli lõpetamist 1935. aastal töötas välisministeeriumis, hiljem Riikliku Propaganda Talituses informatsiooniosakonna ametnikuna, aastatel 1937–1940 osakonna juhatajana. Põgenes 1944 Saksamaale, töötas pärast sõda kohtuprokurörina USA sõjaväevalitsuses. Läks 1948. aastal Austraaliasse. Ta töötas seal hotellinduse alal ning oli Sydneys ajalehe Meie Kodu asutaja, vastutav ja tegevtoimetaja. Ilmar Raudma suri pärast lühikest ja raske kuluga haigust 19. aprillil Sydneys leukeemiasse. "Rahvussotsialistliku kultuurielu põhimõtteist". Eesti Sõna nr 77, 4. aprill 1942. Lk 8 "Kultuuri organisatsioonist Saksamaal". Eesti Sõna nr 110, 16. mai 1942. Lk 2 "Kolm tegurit". Eesti Sõna nr 185, 13. august 1942. Lk 1 1939 Valgetähe teenetemärgi IV klass Tema isa oli Jaan Raudma ja tütar on olnud haridus- ja teadusministeeriumi nõunik Tiia Raudma ja teise tütre Lindu Kaljulaidi tütar on Eesti endine president Kersti Kaljulaid. "President Kersti Kaljulaidi vanaisa suunas Konstantin Pätsi propagandat". Eesti Ekspress. Vaadatud 1. aprillil 2024. "Raske kaotus". Nekroloog. Meie Kodu, 26. aprill 1951. Lk 1 Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid "Raske kaotus". Nekroloog. Meie Kodu, 26. aprill 1951. Lk 1 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Ilmar Raudma Eesti biograafilises andmebaasis ISIK Pekka Erelt. "President Kersti Kaljulaidi vanaisa suunas Konstantin Pätsi propagandat". Eesti Ekspress, 22. veebruar 2017
Andres Paris

Andres Paris (sündinud 11. juulil 1951) on eesti alpinist. Ta on osa võtnud kuuetuhandelise mäetipu esmavallutusest ja tõusnud korduvalt tehniliselt rasketel marsruutidel Kaukasuse mäestikus. Ta täitis 1988. aastal meistersportlase kandidaadi normi alpinismis. Mägironimisega hakkas ta tegelema 1977. aastal. Samal aastal astus ta Alpiklubi Firn liikmeks. Aastatel 1988–1990 töötas ta Ullu-Tau alpilaagris instruktorina. 1991. aastal täiendas ta end Elbruse laagris instruktorite koolis, sai seal II-kategooria instruktoriks. Hiljem töötas ta Ullu-Tau alpilaagris päästeülemana. 1982. aastal võttis ta osa Tartu Riikliku Ülikooli 350. aastapäeva auks korraldatud ekspeditsioonist Kesk-Pamiiri Tanõmasi ahelikule. Selle käigus esmavallutati kaks nimeta mäetippu. 6350 meetri kõrgune mägi, mille tippu ronis esimeste seas ka Andres Paris, nimetati Tartu Ülikool 350-ks. Alates 1987. aastast ronis ta tehniliselt raskematel marsruutidel Kaukasuses (5A-marsruut Allo-Uzlovajal). 1988. aastal läbis ta neli 5B-marsruuti, neist tähelepanuväärseim oli koos Urmas Graueniga 5B-tõusumarsruut Džailõkile. 1989. aastal lubati Nõukogude Liidus alpinistidele taas talvine alpinism (oli keelatud aastast 1965). Paris tegi sel talvel kuus tippu, nende seas Ullu-Tau esmaläbimisega 5B-marsruut koos Urmas Graueniga. 1990. aasta suvel juhtis ta tõusu Ullu-Taule 5B-marsruudil. 1991. aastal toimus ekspeditsioon Pamiiri Urmas Graueni juhtimisel. Lenini mäetippu (7134 m) tõusis mööda tavamarsruuti 11 inimest, nende seas tõenäoliselt ka Andres Paris. Sama ekspeditsiooni käigus sooritati ka esmatõusud kahele viietuhandelisele mäele, mis nimetati Norma (5467m) ja Paide (5341 m) tipuks. 1994. aastal võttis ta osa eestlaste teisest retkest Aafrikas Kilimanjaro (5895 m) tippu (ekspeditsiooni juht Urmas Grauen). Andres Paris. firn.ee Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee Ajalugu 1990–1999. ajaveeb.alpinism.ee Andres Paris. firn.ee
13

◄ | 1. sajand eKr | 1. sajand | 2. sajand | ► ◄ | 10. aastad eKr | 0. aastad eKr | 0. aastad | 10. aastad | 20. aastad | 30. aastad | 40. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | ► | ►► 13. aasta pKr Strabon avaldas oma vaated Maa kuju kohta. Tiberius tähistas triumfiga Roomas oma võitu Germaanias. ... ...
Urmas Leppmets

Urmas Leppmets (18. september 1972 – 24. märts 2008) oli eesti sõjaväelane. Ta määrati 18. novembril 2002 Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste Kõrgema Sõjakooli ülemaks. 2002. aastal oli tema sõjaväeline auaste major. Leitnandi auastme sai ta 1999. aastal. Alpinistina on ta osa võtnud Baltikumi aasta parimaks kõrgtõusuks tunnistatud tipputõusust Denalile (1999). Ta on lõpetanud Soome Vabariigi Maakaitsekõrgkooli ja läbinud Soome Vabariigi Riigikaitsekõrgkoolis vanemstaabiohvitseride kursused ja kindralstaabiohvitseride kursused. Ta on läbinud ajateenistuse piirivalves ning teeninud piirivalve õppekeskustes Remnikul, Pärlseljal, Kuressaares ja Narva-Jõesuus, samuti vanemohvitserina Piirivalveametis. Tema viimane teenistuskoht enne sõjakooli ülemaks määramist oli Piirivalveameti teenistusjaoskonna vanemohvitseri tööpost. 1999. aastal osales ta Mägiekspeditsioonide Klubi korraldatud esimeses Eestist lähetatud ekspeditsioonis Põhja-Ameerika kõrgeimale mäele Mount McKinleyle (Denali). 31. mail tõusis ta koos kuue kaaslasega Tõivo Sarmeti juhtimisel mäe tippu. Sõjakooli ülemaks sai Urmas Leppmets. 18.12.2002. epl.delfi.ee Eesti mägironijad on Baltikumi parimad. 3.12.2001. epl.delfi.ee Sõjakooli ülem on Urmas Leppmets. 19.12.2002. ohtuleht.ee Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee Kõrgemal Sõjakoolil uus ülem. mil.ee Siseminister Tarmo Loodus õnnitles. 8.07.2000. valitsus.ee
Katusekate

Katusekate on katust kattev materjal. Tüüpiline katusekatte paksus sõltub värvikihi paksusest. Katusekate on katuse kõige ülemine kiht, mis peab taluma vihma, rahet, füüsiliselt tekitatud kahju ning infrapuna- ja UV-kiirgust. Katusekatted pole mõeldud inimtegevuse talumiseks, seega pole sõidukite kasutamine katusekattel soovitatav. Katusekate on õmblusteta ning kui seda paigaldada korrektselt, siis on võimalik peaaegu kõik katuselekked iga materjali puhul ära parandada. Katusekatted võivad pea iga katuse eluiga pikendada ning need kaitsevad päikese ja ilmastikuolude eest. Samas esineb ka erandeid, näiteks spetsialistid ei soovita olemasoleva sindli peal kasutada külmkatteid, sest see meetod võib põhjustada niiskus- ja veekahjustusi. Lamekatused jagunevad konstruktsiooni järgi järgmiselt: soojustamata katused – katusekate paigaldatakse otse katusekonstruktsioonile, soojustusmaterjale kasutamata; tuulutatavad katused – soojustuskihis on tuulutuskanalid, mille kaudu eemaldatakse katusekatte alla sattunud niiskus; suletud katused – soojustuskiht on suletud aluskonstruktsiooni ja katusekatte vahel ilma tuulutuskanaliteta; tarindsoojustusega katused – soojustuskihiks on kandetarind. Põhilisteks soojustuselementideks on gaasbetoon-, kergbetoon- või mitmekihilised sandwich-tüüpi katusepaneelid; pööratud katused – soojustuskiht paikneb hüdroisolatsioonikihi peal. Soojustuskiht peab olema kaetud monoliitbetoonist, betoon- või keraamilistest plaatidest, asfaltbetoonist või killustikust kaitsekihiga või murupinnaga. Kasutuse järgi jagunevad katused kaheks: tavakatusteks, mille kattepinnakalle on 1:40, ja käidavateks katusteks, kuhu kuuluvad katused, kus on ette nähtud inimeste või sõidukite liiklus (terrassid, rõdud, aedkatused), nende minimaalne kalle on 1:100. Veeäravoolu järgi jagunevad katused samuti kaheks: sisemise veeäravooluga, mille puhul vesi juhitakse katuse pinnalt kogumislehtrite kaudu hoonesisestesse veeäravoolu torudesse, ja välise veeäravooluga, mille korral langeb vesi üle räästaserva või korraldatud veeäravoolu puhul vihmaveerennidesse. Rein Kala (02.02.2016). "Lamekatused". Evari.ee. Lamekatuste liigid. Maleko. Kasutatud 05.01.2018
Tiirimetsa Kristuse Sündimise kogudus

Tiirimetsa Kristuse Sündimise kogudus on endine õigeusu kogudus Saaremaal, mille kodukirik oli Tiirimetsa Kristuse Sündimise kirik. 19. sajandi keskel Liivimaal alanud usuvahetusliikumise ajal tekkis Anseküla kihelkonda luteri kogudusele lisaks ka apostliku õigeusu kogudus. Aastatel 1846–1848 salviti siin õigeusku 304 inimest, seega 15% kihelkonna elanikest. Üks Saaremaa väiksemaid õigeusukogudusi – Anseküla Kristuse Sündimise kogudus – asutati Riia Sinodi otsusega aprillis 1848. aastal ja see hõlmas peale Anseküla kihelkonna ka Abruka saart. Esimene jumalateenistus peeti Tiirimetsa mõisa küünis 21. novembril 1847 preester Joann Veleiski poolt, kes teenis kogudust kuni 1850. aastani. Seejärel rajati kirik ja koolihoone Järvele, Niidiotsa talu maadele ning koguduse kasvades rajati kihelkonna õigeusu keskuseks Tiirimetsa. Uus kirik valmis 1873. aastal ja pühitseti Kristuse sündimise auks. 1913. aastal oli koguduses 599 ja 1933. aastal 244 liiget. 1919. aastal sai kogudus endale uue nime – Tiirimetsa Kristuse Sündimise kogudus. Koguduse maad reformiti koos Tiirimetsa mõisaga 1920. aastal ja asundati 1921. aastal, rajati ka Läätsa ja Salme küla vahele Massinõmme kalmistu, mis on kasutusel tänaseni. Enamik Tiirimetsa koguduse preestreid ja köster-kooliõpetajaid oli Riia Vaimulikust Seminarist saadud hea haridusega ning osales kohalikus elus. Koguduse jaoks saatuslik aeg algas Teise maailmasõjaga. Nõukogude ja Saksa sõja ajal maeti suvel 1941 kiriku müüride äärde lahingutes hukkunud Saksa sõdureid. Saksa sõjavägi rekvireeris 1943. aastal kirikukellad. Sügisel 1944 maeti kirikuaeda hukkunud Nõukogude sõdureid. 1944. aastal rüüstasid kiriku Nõukogude sõjaväelased. Viimane jumalateenistus kirikus peeti 1. oktoobril 1944, seejärel võõrandas Nõukogude sõjavägi kirikla hooned ja varad. Pärast sõda taastati kogudus 1945. aastal. Kogudus oli vähenenud 50 inimeseni, ülempreester Vladimir Paivel oli sunnitud elama Lümandas. Kirikuhoone kordategemiseks oleks kulunud kuni 30 000 rubla, seega puudusid kogudusel hoone uuesti kasutuselevõtmiseks majanduslikud võimalused. Kogudus likvideeriti ametlikult 26. juunil 1952 VÕKNi usuasjade voliniku P. Kapitonovi avalduse alusel. Likvideerimise peapõhjendusena toodi kirikuhoone puudumine. Riigimakse koguduselt ei nõutudki, kuna kohalikud võimuorganid ei tundnud hääbuva koguduse vastu mingit huvi. Joann Veleiski, Pjotr Festinski, Aleksei Bellavin, Kirill Venger, Vassili Hvoinski, Martin Podrjadtšikov, Andronik Teppaks-Pavlov, Nikolai Lebedev, Aleksander Tamm, Aleksander Vassiljev, Vsevolod Mutovozov, köster-preester Timoteus Roi. Ülempreester Vladimir Paivel oli koguduse viimane preester – ta teenis kogudust aastatel 1898–1900 ja uuesti 1913–1952. Usuvahetusliikumise algusjärgus kinnitas Vene keiser 25. aprillil 1845 instruktsiooni, mis nägi ette usuvahetajatele õigeusu kirikute juures kihelkonnakoolide loomist. Anseküla abikool Järve abikool Abruka abikool Vananõmme kalmistu Massinõmme kalmistu Abruka kalmistu Tiirimetsa Kristuse Sündimise kirik
15

◄ | 1. sajand eKr | 1. sajand | 2. sajand | ► ◄ | 10. aastad eKr | 0. aastad eKr | 0. aastad | 10. aastad | 20. aastad | 30. aastad | 40. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | ► | ►► 15. aasta pKr Vana-Rooma konsuliteks olid Drusus noorem ja Gaius Nortanus Flaccus. ... 24. september – Vitellius, Rooma keiser ...
Selim I

Selim I (osmanitürgi keeles سليم اول Salim I; türgi keeles I. Selim; 10. oktoober 1470 – 22. september 1520), tuntud kui Selim I Julm (Sünge), oli Osmanite impeeriumi 9. sultan 1512–1520. Ta oli Bayezid II ja Gülbahar Hatuni poeg. Selim sai 1481. aastal Osmanite riigi Trabzoni piirkonna asevalitsejaks ning valitses seal kuni 1510. aastani. Trabzoni piirkonna asevalitsejana vallutas ta Karsi, Erzurumi ja Artvini. 1512. aastal kukutas ta janitšaride toetusel oma isa Bayezid II võimult ning sai sultaniks. Valitsejana jätkas ta oma vanaisa Mehmed II, Konstantinoopoli vallutaja ja Bütsantsi alistaja vallutuspoliitikat. Sultan Selim I valitsusajal vallutasid Osmanid 1514. aastal Lähis-Idas Pärsia Safaviidide käest Mesopotaamia ja Kurdistani. Safaviidide Iraani šahh (1502–1524) Ismail I oli ühendanud Iraani ja naaberalade väikeriigid tugeva keskvõimu alla. Ismaili katse tungida Osmanite riiki lõppes 1514. aastal lüüasaamisega Çaldırani lahingus Eufrati jõel Osmanite sultani Selim I vastu. 1517. aastal vallutasid Osmanid Mamelukkide sultanaadi Süüria ning Egiptuse alad ja Levanti, Jeruusalemma, viimane sultan al-Muttawakil III vangistati ning Selim I Sünge viis kaliifitiitli Istanbuli. al-Muttawakil III pidi kaliifitiitlist loobuma ning andma türklastele üle tema valduses asuvad reliikviad: prohvet Muhammadi rüü ja mõõga. Pärast mõningast resideerimist Osmanite pealinnas lasi Selim kaliifi korruptsiooni tõttu vangi heita ning omastas tema tiitli. Selimi poeg Suleiman Tore lasi kaliifi küll vangist välja, ent sundis teda vandega kõigist kaliifi õigustest loobuma. Seejärel oli kaliifi tiitel Osmanite sultanite käes kuni 20. sajandi alguseni. Oma vallutustega kahekordistas Selim I Osmanite impeeriumi territooriumi, ta saavutas kontrolli ida-läänevaheliste kaubateede üle ning hoidis kontrolli all ka muslimite pühasid linnu, Mekat ja Mediinat.