laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Põllumeesteselts

Põllumeesteselts on põllumeeste huve kaitsev ja tavaliselt ka põllumajandusteadmisi levitav selts. Baltimaade esimeste põllumeesteseltside hulka kuulusid 1792 asutatud Liivimaa Üldkasulik ja Ökonoomiline Sotsieteet ning 1839 asutatud Eestimaa Põllumajanduse Selts. Esimesed põllumeesteseltsid (LÕÖSi tütarseltsid-põllumajandusseltsid ja EPS) juhindusid mõisnike huvidest. Esimesed eestlaste põllumeesteseltsid Liivimaa kubermangus organiseeris Johann Voldemar Jannsen Tartus ja Pärnus 1870 ning Viljandis ja Võrus 1871, Põltsamaal 1881. Eestimaa kubermangu Tallinna Eesti Põllumeeste Selts asutati alles 1888. Carl Robert Jakobsoni ja Märt Miti mõjul ei teinud eestlaste põllumeesteseltsid kuni 1890. aastateni baltisaksa põllumeesteseltsidega koostööd. Seltse tekkis maapiirkondadeski: Helme Põllumeeste Selts, Koeru Põllumeeste Selts, Kullamaa Eesti Põllumeeste Selts, Kuremaa Põllumeeste Selts, Läänemaa Põllumajanduse Selts, Põltsamaa Põllumeeste Selts, Räpina Põllumeeste Selts, Tarvastu Eesti Põllumeeste Selts, Sangaste Põllumeeste Selts, Võnnu Põllumeeste Selts, Tapa Põllumeeste Selts, Änge Põllumeeste Selts, Saarde Põllumeeste Selts, Suure-Jaani Põllumeeste Selts, Paide Põllumeeste Selts, Vändra Põllumeeste Selts, Haapsalu (1903), Kullamaa (1899), Käina, Lääne-Nigula (1910), Martna, Mihkli (1910), Märjamaa (1910), Noarootsi (1909), Piirsalu, Varbla (1910), Velise (1903), Rapla Põllumeeste Selts, Vigala Eesti Põllumeeste Selts jt. 1905. aastal tegutses Eesti alal üle 60 põllumeeste seltsi. Kui esimestel põllumeeste seltsidel polnud tegevuspiirkond täpselt kindlaks määratud, hiljem asutatuil oli see põhikirjas fikseeritud (kihelkondlikud seltsid). 1907 ja 1908 asutati vastavalt Eestimaa kubermangu ja Põhja-Liivimaa põllumeesteseltside kesktoimkond. Need muudeti vastavalt 1910 Eestimaa Põllumeeste Keskseltsiks ja 1911 Põhja-Liivimaa Põllutöö Keskseltsiks. 1922 ühinesid need Eesti Põllumeeste Keskseltsiks. Kuna põllumeesteseltse oli palju, siis tegelesid nad küllaltki erinevate asjadega. Seltsid tutvustasid talurahvale mitmeväljasüsteemi, põllutöömasinaid, mineraalväetisi ja maaparandust. Korraldati loenguid, kursusi, põllumeeste päevi, põllumajandusnäitusi ning põllutöökongresse (1899 ja 1905). Nad asutasid mitmesuguseid ühistuid ja koole, seadsid ametisse instruktoreid ja konsulente ning andsid välja ajakirju (Põllumees ja Tulu). 1940 põllumeesteseltsid natsionaliseeriti. Nende ülesanded anti riigiasutustele. 1980. aastate lõpus hakati põllumeesteseltse taastama. Eesti entsüklopeedia, 12. kd., lk. 428 Eesti Põllumeeste seltsid., Eesti Postimees ehk Näddalaleht: ma- ja linnarahvale, nr. 35, 29 august 1884 Eesti põllumeeste seltsid, Ajalooarhiivi fondiloend
Kapussaare nasu

Kapussaare nasu (ka Koigilaid, Kupjalaid, Liisilaid, Kõpussaare nasu) on 2 hektari suurune saar (nasu) Saare maakonnas Väikeses väinas Väinatammist 1 kilomeeter lõunas. Saare rannajoone pikkus on 594 meetrit. Saar on pikliku kujuga, seal kasvab roostik ja lehtmets. Saar kuulub Väikese väina hoiualasse ja on looduskaitse all. Kapussaare nasu Eesti looduse infosüsteemis
Hülgelaid

Hülgelaid on Saare maakonnas Sepamaa lahes asuv saar (laid). Laiu pindala on 3 hektarit ja rannajoone pikkus 1,15 kilomeetrit. Laid asub 800 meetrit Roomassaare sadamast kirdes. Laid on kruusase pinnamoega. Laiul kasvab rohttaimestik. Laiu koordinaadid on 58° 13′ N, 22° 31′ E. Hülgelaid Eesti looduse infosüsteemis
Semi keeled

Semi keeled ehk semiidi keeled on üks afroaasia keelkonna kuuest harust. Semi keelte algkodu on Kirde-Aafrikas. Neid kõneleb tänapäeval ligikaudu 280 miljonit inimest. Semi keelte tähestikele (välja arvatud Etioopia semi keeled, manda keel ja malta keel) on ühine see, et seal on eraldi tähed ainult kaashäälikute jaoks. Täishäälikuid märgitakse üksnes kaudselt (kaashäälikumärkide abil) või enamasti fakultatiivsete diakriitikute abil. Paljudes semi keeltes kirjutatakse paremalt vasakule. Kõigile semi keeltele ühised tunnused on: foneetikas arvukad larüngaalid (kõrihäälikud) ja emfaatilised häälikud morfoloogias: kolmest radikaalist koosnevate juurte kasutamine sõnade moodustamiseks määrava artikli kasutamine nimisõnade ees või järel status constructus'e kasutamine nimisõnade sidumiseks Nimisõnadel on semi keeltes kaks nominaalklassi ehk grammatilist sugu, mida tavaliselt nimetatakse meessooks ja naissooks. Mitmuse ja ainsuse kõrval on sageli olemas duaal (kaksus). Klassikalises araabia keeles on see vorm kasutusel kõikide nimi- ja tegusõnade puhul, heebrea keeles aga üksikutel juhtudel (näiteks silmadest ja kätest rääkimisel). Tegusõnad erinevad semi keeltes algselt aegade asemel üksnes aspekti poolest (perfektiivse ja imperfektiivne aspekt). See-eest on tegusõnatüvedel mitmeid modifikatsioone, mis väljendavad näiteks tähenduse intensiivsust, põhjustamist või refleksiivsust. Semi keeltes on olemas ka tegumoed, imperatiiv, verbaalsubstantiivid jms. Isikulisi asesõnu tarvitatakse harva, põhiliselt nende tähendamise rõhutamise puhul. Need jäetakse ära või neid asendavad sufiksid, mida võib võtta sõnaga kokku sulanud asesõnadena. Sufiksi lisamisel võib tüvi muutuda (fleksioon). Ka artikkel ning sidesõna ja sulavad vastava sõnaga kokku. Semi keeled jaotatakse tavaliselt järgmiselt: idasemi keeled ehk idasemiidi keeled akadi keel (välja surnud) babüloonia keel (välja surnud) assüüria keel (välja surnud) ebla keel (välja surnud, kuuluvus vaieldav) loodesemi keeled ehk loodesemiidi keeled amoriidi keel (välja surnud) ugariti keel (välja surnud) kaanani keeled (välja surnud) foiniikia-puunia keeled (välja surnud) moabiidi keel (välja surnud) ammoniidi keel (välja surnud) muinasheebrea keel ivriit ehk tänapäeva heebrea keel (velmatud (e taaselustatud) heebrea keel) aramea keel ehk arami keel (aramealaste keel, samuti õpetlaste-, kaubandus- ja sakraalkeel) läänearamea murded nabatea keel (välja surnud) Zuckermann, Ghil'ad (2014). Jewish Language Contact (Special Issue of the International Journal of the Sociology of Language 226). Berlin - Boston: De Gruyter Mouton. Zuckermann, Ghil'ad (2012). Burning Issues in Afro-Asiatic Linguistics.
Piimaühistu

Piimaühistu on ühistu, mis tegeleb peamiselt talude piima töötlemise ja müügiga. Eesti esimene piimaühistu asutati 1897 Restu-Antslas ja teine 1908 Imaveres. 1939. aastaks oli selliste ühisute arv suurenenud 313-ni. 1911 asutati piimaühistute keskühing Estonia, mis 1936 kujundati ümber Võiekspordiks. 1930–1940 tegutses Üleriiklik Piimaühistute Keskliit. 1928–1940 ilmus ajakiri Piimandus. Keskliit andis igal aastal välja "Piimanduse kalender-käsiraamatut". Piimaühistud kaotati 1949–1951 seoses põllumajanduse riigistamise ja kolhooside moodustamisega. 1989 hakati neid taasasutama. Eesti entsüklopeedia, 12. kd., lk 412.
Imutlaid

Imutlaid on saar Liivi lahes, halduslikult Pärnumaal Kihnu vallas. Laiu pindala on 1,65 hektarit ja rannajoone pikkus 855 meetrit. Laid asub 500 meetrit Iedikravast lõunas. Sellest itta jääb väike Imutlao suardu, mis on Imutlaiuga peaaegu kokku kasvanud. Laid on pikliku kujuga ja liivase pinnamoega. Laiul kasvab võsa. Laid kuulub Kihnu laidude looduskaitseala Kihnu linnulaidude sihtkaitsevööndisse. Imutlaid Eesti looduse infosüsteemis
Kajakarahu

Kajakarahu on 1,35 hektari suurune saar (rahu) Läänemaal Haapsalu linnas Eeslahes. Rahu rannajoone pikkus on 739 meetrit. Rahu asub Uussadamast 500 meetrit lõunas. Rahu on pikliku kujuga ja liivase pinnamoega. Rahu kuulub Väinamere hoiualasse ja on looduskaitse all. Kajakarahu alumine tulepaak Kajakarahu Eesti looduse infosüsteemis
Kakrasiär

Kakrasiär (ka Kakralaid, Kakrasaar) on saar Pärnumaal Kihnu valla Sääre küla haldusalas Kihnu väinas 4,5 kilomeetrit Kihnust kirdes. Saare pindala on 1,6 hektarit ja rannajoone pikkus 4,1 kilomeetrit. Saar on looduskaitse all. Saarega on maismaakerke tulemusena liitunud Läbiketeri saar. Kakrasiär Eesti looduse infosüsteemis
Farum

Farum on linn Taanis Furesø vallas, 20 km kaugusel Kopenhaagenist. FC Nordsjælland
Kitselaid

Kitselaid (rööpnimega Püskeldi rahu) on Saare maakonnas Atla lahes Vilsandi rahvuspargis asuv saar; üks ja suurim Püskeldi rahudest. Laiu pindala on 2,99 hektarit ja rannajoone pikkus 1,6 kilomeetrit. Laid asub Eeriksaare poolsaarest 300 meetrit kaugemal. Laid on pikliku kujuga ja sopilise rannajoonega. Saare koordinaadid on 58° 20′ N, 21° 52′ E. Kitselaid Eesti looduse infosüsteemis
Kitselaid (Liivi laht)

Kitselaid on 7,6 hektari suurune saar Liivi lahes, üks Varbla laidudest. Laiu rannajoone pikkus on 1,5 kilomeetrit. Laid asub 500 meetrit Selglaiust kagus. Laid on pikliku kujuga ja kivise pinnamoega. Laid asub Varbla laidude looduskaitsealal ja on looduskaitse all. Kitselaid Eesti looduse infosüsteemis
Myyrmanni pommiplahvatus

Myyrmanni pommiplahvatus oli 11. oktoobril 2002 toimunud plahvatus Myyrmäkil Vantaas asuvas Myyrmanni kaubanduskeskuses. Plahvatuses sai surma seitse inimest, kellest kaks olid teismelised ja üks oli laps. Hukkunute hulgas oli ka oletatav pommipanija. Plahvatuses sai viga 166 inimest, aga politseinike sõnul oleks plahvatuses võinud hukkuda ka rohkem, sest tol päeval oli keskuses umbes 2000 inimest, kellest paljud olid klounietendust vaatama tulnud lapsed. Pommiplahvatus kaubanduskeskuses oli riigile suur šokk, sest pommiplahvatused on Soomes haruldased. Pommipanijaks osutus 19-aastane Petri Gerdt. Noormees oli keemiaüliõpilane, ta hukkus plahvatuses. Politsei sõnul oli Gerdt keemiateemalise veebifoorumi aktiivne liige ja oli pommi valmistanud ise. Ühtegi kaasosalist tal polnud ja samuti polnud ta seotud ühegi äärmus- ega terrorirühmitusega. Politsei on kindel, et Gerdt ei soovinud korraldada enesetapurünnakut, vaid plaanis pommi keskusse jätta, et see hiljem kaugjuhtimisega lõhata. Selle versiooni peamiseks vastaseks oli Petri isa, Armas Gerdt, kes oli veendunud, et ta poeg oli pommi metsa viimas ega plaaninud terrorirünnakut korraldada. Plahvatuses hukkus seitse inimest, kellest viis hukkusid plahvatuses, üks 7-aastane tüdruk suri kiirabiautos teel haiglasse ja järgmisel hommikul suri plahvatuses rängalt viga saanud 37-aastane pereema. Hukkunutest kolm olid mehed, kolm naised ja üks oli laps. Gerdt ühtegi oma ohvrit ei tundnud. 19.35 – kaubanduskeskuses plahvatas pomm. 19.36 – häirekeskus sai esimese teate plahvatusest. 19.38 – keskuse juurde jõudsid esimesed päästetöötajad. Politsei sai teate plahvatuse kohta. 19.44 – sündmuspaika jõudsid esimene kiirabiauto ja politseipatrull. 19.49 – sündmuskohta oli jõudnud kolm politseiautot. 19.52 – sündmuspaigas töötas kümme päästemeeskonda. 19.53 – vigastatutele loodi esmaabipunkt. 20.35 – sündmuskohalt oli haiglasse viidud viimane vigastatu. 03.00 – politsei teatas, et peamiseks versiooniks on kuritegu ja gaasiplahvatuse versioon on kõrvale jäetud. Hommikul suri vigastustesse 37-aastane naine. 09.00 – plahvatuses vigastatuile oli tehtud 16 operatsiooni ning kaks kannatanut olid operatsioonilaual. Viis ootas veel operatsiooni. Arstid võitlesid endiselt mitme patsiendi elu eest. 09.05 – siseminister Ville Itälä kinnitas, et Myyrmanni plahvatus ei olnud õnnetus, vaid kuritegu. 10.00 – valitsus kutsuti erakorralisele istungile. 11.00 – avalikkust informeeriti, et nädalavahetusel on kiiresti vaja doonoreid, sest Myyrmanni ohvrite ravimine vähendas tunduvalt Soome vereteenistuse verevarusid. 11.50 – Soome peaminister Paavo Lipponen andis lubaduse, et süüdlaste leidmiseks kasutatakse kõiki vahendeid. Lipponen avaldas lootust, et tegemist on üksikteo, mitte organiseeritud kuritegevusega. 13.00 – president Tarja Halonen osales ohvrite mälestuseks korraldatud jumalateenistusel. President lükkas selle tõttu edasi Šveitsi riigivisiidi. 13.50 – ohvrite ravi eest vastutav arst Eero Hirvensalo andis teada, et ohvritest ei ole enam keegi kriitilises seisus. 18.00 – peaminister Lipponen avaldas ametivõimudele kiitust kiire tegutsemise eest. Pommiplahvatus hävitas soomlaste turvatunde
Orange pekoe

Orange pekoe on musta tee kvaliteedimärgistuse tähis. Sellise märgistusega tee valmistamiseks on kasutatud ainult teepõõsa värskeid pungi kahe tipmise (seega noorima) lehega. Orange pekoe tee lehed on alati terved, mitte purustatud. Purustatud orange pekoe tähisega tee kohta kasutatakse väljendit broken pekoe ja seda loetakse madalama kvaliteediga teeks.
Rahvusvaheline Mereorganisatsioon

Rahvusvaheline Mereorganisatsioon (IMO, inglise keeles International Maritime Organization) on rahvusvaheline merendusorgansatsioon ÜRO juures, mis tegeleb rahvusvahelise koostööga nii valitsuste tasandil kui ka koostöös tööstusharu esindajatega, et edendada meresõidu ohutust ja vältida merereostust. Tähtsamad kehtivad dokumendid on: Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsioon (UNCLOS) Rahvusvaheline konventsioon inimelude ohutusest merel ehk SOLAS (International Convention for the Safety of Life at Sea) Rahvusvaheline laevakokkupõrgete vältimise eeskiri ehk COLREG (International Regulations for Preventing Collisions at Sea), mis on ka osa ISAF'i The Racing Rules of Sailing; SAR (International Convention on Maritime Search and Rescue, 1979). MARPOL – MARPOL 73/78 ehk Rahvusvaheline konventsioon merereostuse vältimiseks laevadelt (inglise International Convention for the Prevention of Pollution From Ships, 1973 as modified by the Protocol of 1978) Meremeeste väljaõppe, diplomeerimise ja vahiteenistuse aluste rahvusvahelise konventsioon ehk STCW – International Convention on Standards of Training, Certification and Watchkeeping for Seafarers Moodustati RMS Titanic hukkumise järel ja tegevus taastati 1923. aastal pärast Esimese maailmasõja lõppu. Kuni aastani 1982 kandis nime IMCO (Inter-Governmental Maritime Consultative Organization). IMO ametlik hoiuraamatukogu Eestis on Eesti Rahvusraamatukogu. Aastal 1983 loodi IMO eestvõttel Maailma Merendusülikool, mis asub Rootsis Malmös. ÜRO HELCOM Inmarsat eRT Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsioon United Nations Convention on the Law of the Sea Oceans and the Law of the Sea "International Convention for the Safety of Life at Sea (SOLAS), 1974". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. veebruar 2017. Vaadatud 22. mail 2018. Rahvusvahelise laevakokkupõrgete vältimise eeskirja konventsioon, Vastu võetud 19. oktoobril 1972 eRT Meremeeste väljaõppe, diplomeerimise ja vahiteenistuse koodeksi Manila konverentsi muudatused Rahvusvahelise Merendusorganisatsiooni koduleht (inglise keeles) IMO konventsioonid (inglise keeles) IMO moved to Piccadilly in 1970 SOLAS 78/95, täiendatud 1988 – 1974. aasta rahvusvahelise konventsiooni inimelude ohutusest merel 1988. aasta protokoll Meresõiduohutuse seadus
Aeg (täpsustus)

Sõna "aeg" kasutatakse mitmes tähenduses. Aeg on mineviku üleminek oleviku kaudu tulevikuks ja tuleviku üleminek oleviku kaudu minevikuks, samuti varasema ja hilisema eristamise alus. Aeg ehk tempus ehk grammatiline aeg on keeleteaduses grammatikakategooria, mille abil sõna (tavaliselt tegusõna) viitab tegevuse toimumisele kõnelemise hetkest (või hetkest või ajavahemikust, millest parajasti kõneldakse) varem või hiljem või sellega samaaegselt ning mõnikord tegevuse kestusele või ühe- või mitmekordsusele. Eesti väljaanded Aeg, 1906–1919 ilmunud Päevalehe lühendväljaanne Aeg, 1932–1934 Rõngus ilmunud väljaanne Aeg, 1922 Berliinis ilmunud kuukiri (peatoimetaja Jaan Järve) Aeg, 1928 Tartus ilmunud ajakiri ... Muud tähendused Aeg, Ott Leplandi singel AEG, endine Saksamaa ettevõte Tööaeg Vaba aeg TEA entsüklopeedia. 1. köide: a–Alžeeria. TEA Kirjastus, 2008, lk ?.
Transtsendentaalfilosoofia

Transtsendentaalfilosoofia on mõtlemise tava, mida võib eelkõige seostada Immanuel Kanti filosoofiaga, mis põhjendab tunnetuse aprioorsed vormid transtsendentaalselt. Transtsendentaalfilosoofia on Kanti järgi selline filosoofia, mis ei uuri mitte kogemust ennast sellest endast lähtuvalt seoses tunnetatavate asjadega (immanentselt), vaid tegeleb kogemuse võimalikkuse tingimuste määratlemisega kogemuse suhtes väliselt või formaalselt. Kant nimetab transtsendentaalseks "igasugust tunnetust, mis ei tegele mitte niivõrd objektidega kui meie objektidetunnetamise viisiga, kuivõrd see peab olema võimalik a priori". Transtsendents on Kanti järgi "võimaliku kogemuse printsiipide laiendamine asjade võimalikkusele üldse", seega erinev transtsendentaalsusest. Transtsendentaalfilosoofia vastandiks võib pidada immanentsifilosoofiat.
Fenomenoloogia

Fenomenoloogia all mõistetakse filosoofias fenomenidele suunatud filosoofilist uurimist (sealhulgas filosoofiasuunda, mida nimetatakse ka fenomenoloogiliseks filosoofiaks). See sõna tähistab eri käsitlustes üsna erinevaid filosoofilise uurimise viise või filosoofilisi distsipliine. Fenomenoloogia võib tähendada ka millegi ilmnemist ja kujunemist. Selles tähenduses on termin kasutusel näiteks Hegeli teoses "Vaimu fenomenoloogia". Alfred Koort: "Fenomenoloogiline filosoofia" Looming, nr. 6/1938
Nagano prefektuur

Nagano prefektuur on Jaapani prefektuur Honshū saare keskosas. Prefektuur asub sisemaal ja on mägine, lääneosas asub Hida ahelik. Nagano prefektuuri tunnuslind on lumepüü (Lagopus mutus), tunnuspuu on lamedalehine kask (Betula platyphylla var. japonica) ja tunnuslill emajuur (Gentiana scabra var. buergeri). Nagano prefektuur on jaotatud 81 omavalitsusüksuseks, millest 19 on linnad (市 shi). Azumino Chikuma Chino Iida Iiyama Ina Komagane Komoro Matsumoto Nagano Nakano Okaya Omachi Saku Shiojiri Suwa Suzaka Tomi Ueda 毎月人口異動調査／長野県 Nagano prefektuuri koduleht
Rossi jõgi

Ross (ukraina keeles Рось) on jõgi Euroopas. Algab Dnepri kõrgustikult. Voolab valdavalt itta. Suubub paremalt Dneprisse (Krementšuki veehoidlasse). Pikkus 346 km, valgla 12 600 km². Jääkate detsembrist veebruari-märtsini. Laevatatav suudmest 60 ülesvoolu. Jõel on mitmeid hüdroelektrijaamu. Suurematest linnadest asuvad jõe ääres Bila Tserkva, Boguslav ja Korsun-Ševtšenkivski.
Susteni kuru

Susteni kuru (saksa keeles Sustenpass) on kuru Alpides Šveitsis. Ühendab Aare orgu läänes ja Reußi orgu idas. Kõrgus 2224 meetrit.
Montecristo saar (Itaalia)

Montecristo on saar Türreeni meres Toscana saarestikus. Pindala 10,39 km². Saar on mägine, kõrgus kuni 645 meetrit. Kuulub Itaaliale, saarel ei ole ehitisi peale 1553. aastal piraatide hävitatud kloostri varemete. Saar on tuntuks saanud Alexandre Dumas' romaani "Krahv Monte-Cristo" järgi, ehkki romaani sündmused ei vasta saare oludele.
Kuusalu valla lipp

Kuusalu valla lipp on Harju maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Kuusalu valla lipp. 2005. aasta oktoobris ühinesid Kuusalu vald ja Loksa vald ühtseks omavalitsusüksuseks – Kuusalu vallaks. Lipp kinnitas 21. juunil 2006 Kuusalu vallavolikogu. Lipu kavandi autor on Vadim Fomitšev. Valla lipuks on põiki vardapoolsest ülanurgast lehvipoolsesse alanurka poolitatud sini-valge kangas, mille keskel on valla vapp (hõbedasel kilbil lauritsarest). Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ja normaalsuurus 1050×1650 mm. Lipu värvid on rahvusvahelise Pantone värvitabeli järgi on: punane – 186C, sinine – 285C ja must – Black C. Värvid triaadi värvides (CMYK): punane – C0%;M100%;Y81%;K4%, sinine – C91%;M43%;Y0%;K0% ja must – C0%;M0%;Y0%;K100%. Sinine värv sümboliseerib valla pikka merepiiri ning isamaalisust. Valge tähistab kihelkonna vaimuvalgust ja ärksust, mida on edasi kantud mitmeid inimpõlvi. Esimene Kuusalu valla sümboolikakonkurss lõppes 29. septembril 2005 tulemusteta. Konkursile esitatud 6 vapi- ja lipukavandi hulgast ei leitud ühinevale Kuusalu vallale piisavalt iseloomulikku kavandit. Kavandid olid välja pandud Kuusalu valla veebilehele, kus kõigil huvilistel oli võimalik oma hääli anda. 456 hääletaja seast ei ilmnenud selgelt parimat kavandit, samuti lahknesid oluliselt hääletajate kommentaarid, mida elektroonselt oli võimalik vallavalitsusele saata. Kuus kavandit said vastavalt 50, 11, 15, 126, 19, 173 häält ja 62 hääletajat polnud ühegi kavandi poolt. Kuusalu vallavalitsus kuulutas 2005. aasta 1. detsembri korraldusega välja uue konkursi. Vapi ja lipu värvilised kavandeid sai esitada 31. jaanuarini 2006. Konkursile laekunud tööde hindamiseks moodustatud ajutine sümboolikakomisjon valis 2006. aasta veebruaris välja 9 parimat kavandit, mis pääsesid teise vooru. Kavandid pandi välja Kuusalu valla veebilehel, kus oli kõigil võimalik hääletada ning kommenteerida. Kuusalu valla lipp oli ristkülikukujuline vapilipp, kangas oli horisontaalselt jaotatud kaheks, ülemine väli on valge ning sellel oli roheline ristikheinaleht. Alumisel väljal oli kolm sinist ja kolm valget ühelaiust kitsast lainelist laidu, lipu alaservas aga laiem laineline laid. Lipu normaalmõõtmed olid 105×165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11 ühikut. Lipp õnnistati Kuusalu Laurentsiuse kirikus 11. aprillil 1991 ja kinnitati 3. augustil 1998 ning oli kasutusel kuni 2005. aasta oktoobrini, mil vald ühendati Loksa vallaga. Kuusalu valla vapp Kuusalu valla sümboolika valla kodulehel Kuusalu valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Elektrokardiograafia

Elektrokardiograafia on südamelihase talitluse korral keha pinnal avalduvate pingekõikumiste graafiline registreerimine. Registreerimise tulemusena saadud elektrokardiogrammi (EKG) kujule avaldavad mõju rindkere seina paksus, naha elektriline takistus, südame asend. Kõige sagedamini kasutatakse 12-lülituselist elektrokardiograafiat, millel eritatakse järgmisi lülitusi: Einthoveni standardlülitused (I, II, III) – I lülitusel on positiivne elektrood vasakul käel ja negatiivne elektrood paremal käel. Ta mõõdab elektrilist potentsiaali kahe käe vahel. II lülitus koosneb vasakul jalal asuvast positiivsest elektroodist ja paremal käel asuvast negatiivsest elektroodist. III lülitusel on positiivne elektrood vasakul jalal ja negatiivne elektrood vasakul käel. Need bipolaarsed lülitused moodustavad Einthoveni kolmnurga. Goldbergi e unipolaarsed jäsemelülitused (aVR, aVL, aVF) – neis lülitustes on positiivsed elektroodid asetatud vasakule käele (aVL), paremale käele (aVR) ja vasakule jalale (aVF). Praktikas kasutatakse nende puhul samu elektroode, mis I, II ja III lülituse puhul. Wilsoni e unipolaarsed rinnalülitused – Wilsoni lülitused on V1-6 ja nad asetatakse kindlatele kohtadele üle rindkere. Nad aitavad elektrilisi nähtusi südames paremini määrata.
Samara jõgi

Samara jõgi võib olla: Samara jõgi, Volga lisajõgi Venemaal Samara jõgi, Dnepri lisajõgi Ukrainas
Montecristo saar

Montecristo saari on maailmas mitu. Nende kohta vaata artikleid: Montecristo saar (Colombia) Montecristo saar (El Salvador) Montecristo saar (Itaalia) Monte Cristo saar (Brasiilias)
Mart Niineste

Mart Niineste (sündinud 15. detsembril 1983 Tallinnas) on eesti ajakirjanik, muusik, reklaamikirjanik ja kommunikatsioonikonsultant. Ta on õppinud Tallinna Ülikoolis ajalugu (2002–2005). On töötanud veebitoimetajana MTV Eestis (2006–2007), kultuuriajakirjaniku ja -kriitikuna Eesti Päevalehes (2007–2010, 2011–2016), saatejuhina Raadio 2s (2010–2017), ürituste korraldajana Rae Kultuurikeskuses (2017) ja Delfis kolumnistina (2016-2017)[viide?]. On mänginud kitarri mitmes punkansamblis, võitnud punkansambli Chungin & The Strap-On Faggots kitarristina Eesti Muusikaauhinna (2010) ning andnud autoribändiga Tabloited välja albumid "Tee ise paremini" (2017), "Ekstaole" (2018), "Tühikargaja" (2019), "Võõrad suled" (2021), "No 5" (2022), "Lollus.Laiskus.Saamatus." (2023) ning EP-d "Kaua võib?" (2020) ja "Kontsert, mida polnud" (2020). "Mets maha ja müüki, Ford Sierra raha kokku – Mikita mökitagu, kuidas kulub!" Eesti Päevaleht, 26. märts 2017