laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rein Sallo

Rein Sallo (13. november 1932 – 3. veebruar 2004) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane. Aastatel 1952–1954 teenis Nõukogude armees. 1955. aastast oli ta ELKNÜ Tapa Rajoonikomitee instruktor, 1955–1959 ELKNÜ Türi Rajoonikomitee esimene sekretär, seejärel ELKNÜ Paide Rajoonikomitee esimene sekretär. Aastatel 1960–1964 õppis ta Leningradi Kõrgemas Parteikoolis. 1964. aastast oli ta EKP Nõukogude Parteikooli parteikomitee sekretär, seejärel EKP Keskkomitee partei-organisatsioonilise töö osakonna instruktor, hiljem inspektor. Aastatel 1971–1981 oli ta EKP Rapla Rajoonikomitee esimene sekretär. Ta oli NLKP liige 1957. aastast. Aastatel 1981–1984 oli ta Eesti NSV Riikliku Töökomitee esimehe asetäitja. Aastatel 1975–1985 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu IX ja X koosseisu saadik. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. Eesti NSV Ülemnõukogu X koosseis. Biograafiline lühiteatmik. Tallinn: Eesti Raamat 1981 Kalmistute register HAUDI
David Rundblad

Nils David Rundblad (sündinud 8. oktoobril 1990 Lyckseles) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Oulun Kärpät. Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Skellefteå. Hooajal 2010–11 oli ta Skellefteåga Rootsi liigas teisele kohale. Ta andis 2010–11 põhihooajal kõikidest mängijatest enim väravasööte ja valiti samal hooajal liiga parimaks uustulnukaks. 2009. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i draft '​is 17. valikuna. NHL-i debüteeris ta hooajal 2011–12 Ottawa Senatorsi meeskonnas. 2011. aasta detsembris liitus ta Phoenix Coyotesiga. NHL-is on ta mänginud veel ka Chicago Blackhawksi meeskonnas, kellega võitis 2015. aastal Stanley karika. Hooajal 2016–17 mängis ta Šveitsi kõrgliiga klubis ZSC Lions, kus ta oli juba eelmine hooaega mõnda aega laenul mänginud. 2017. aasta mais liitus ta Peterburi SKA-ga. Hooaja 2019–20 teises pooles siirdus ta HK Sotšisse, kus mängis kuni 2022. aastani. 2022. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu Kärpätega. 2011. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Rootsi jäähokikoondise koosseisus hõbemedali. "Karpat squad complete with Stanley Cup champion". Kärpät. 23. juuni 2022. Vaadatud 23. juunil 2022. David Rundblad KHL.ru lehel David Rundblad NHL.com lehel David Rundblad hockeydb.com lehel
Alwin Wieck

Friedrich Alwin Feodor Wieck (27. august 1821 Leipzig – 21. oktoober 1885 Dresden) oli saksa viiuldaja ja klaveriõpetaja, pianisti ja helilooja Clara Schumanni vend. Alwin Wiecki isa oli Friedrich Wieck ja ema Mariane Wieck (neiupõlvenimi Tromlitz). Isa oli hariduselt teoloog, kuid kirest muusika vastu tegutses ta klaveriõpetajana. Samuti asutas ta klaverivabriku ja muusikaraamatukogu. Alwini ema oli laulja ja pianist, andis samuti klaveritunde. Alwini emapoolne vanaisa oli flötist Johann George Tromlitz. Alwini õde Clara andis talle alates 1831. aastast klaveritunde, olles ise 12-aastane. Alwin õppis isa juhendamisel klaverit ja Ferdinand Davidi juhendamisel viiulit. 1843. aastal kolis ta Tallinna. Kui Clara ja Robert Schumann 1844. aasta Venemaa-reisil Tartut külastasid, pidid nad külastama ka Tallinna. Alwin Wieck oli publikut selleks juba ette valmistanud ja avaldanud 1844. aasta jaanuaris vastavad ajaleheteated. Schumannid siiski Roberti halvenenud tervisliku seisundi tõttu Tallinna ei jõudnud, sest Robert oli kõik Tartu-päevad “närvipalavikus”, nagu diagnoosisid kolm Tartu arsti, ning Schumannid kiirustasid Peterburi. 1849–1859 oli Alwin Peterburis Itaalia ooperiorkestri liige ja abiellus seal Paulina Henrika Elisabeth Steiniga (sündinud 7. oktoobril 1830). 1861. aastal pöördus Alwin Saksamaale tagasi ning elas ja töötas kuni surmani Dresdenis. Pärast esimese abielu lahutamist abiellus ta Emmaga (kelle isikust pole teada muud, kui et ta suri varakult). 1872. aastal abiellus ta Coburgist pärit Therese Lucilie Hartmanniga, kes elas temast kauem. Ta püüdis levitada oma isa õpetusi, mis viis hiljem konfliktini poolõe Mariega, kes uskus, et ainult tema suudab Friedrich Wiecki õpetamismeetodeid autentselt edasi anda. Mõlemad viisid klaveritunde läbi Wiecki meetodi järgi. Vahetult enne Alwini surma leppisid õde-venda Clara palvel siiski ära. Viimati elas Alwin Wieck Dresdeni Inglise kvartalis Liege tänav 16 (tänapäeval Hans-Dankner-Straße), kus ta 64aastaselt suri. Ta on maetud Trinitatise kalmistule perekonna hauakambrisse, mis on tänapäevalgi säilinud. [1] Schuman-Portal Kristel Pappel. Theodor Stein – Clara Schumanni rivaal ja Tallinna muusikakuulsus. Ajakiri Muusika, juuni 2019
100 United Nations Plaza Tower

100 United Nations Plaza Tower on 170 meetri kõrgune postmoderne pilvelõhkuja, mis asub USA-s New Yorgis Midtown Manhattanil, Trump World Toweri, ÜRO peakvartali ja East Riveri lähedal. 52-korruseline kõrghoone, mis paikneb First Avenue ääres East 48th Streeti ja East 49th Streeti vahel, valmis 1986. aastal. United Nations Plaza
Heiti Hääl

Heiti Hääl (sündinud 10. mail 1963) on eesti ettevõtja. Ta on lõpetanud Tallinna 7. Keskkooli ja Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna.[viide?] 1980. aastate lõpul asus Hääle ettevõte tootma autode Tiki-Treileri kaubamärgiga järelhaagiseid. 1993. aastal asutas ta kütusefirma Alexela Oil ning on selle juhatuse liige. Alexela gruppi kuuluvad muu hulgas ka AS Balti Gaas, AS Reola Gaas ja Kiviõli Keemiatööstus. 2018. aastal omandas Alexela AS-i 220 Energia, millega kaasnes märgatav turuosa suurenemine Eesti elektri- ja maagaasiturul. 2019. aastal ostis Alexela 50% Õhtuleht Kirjastuse aktsiatest. Alexela on Eesti Korvpalliliidu suurtoetaja. 2019. aastast on ta Tallinna Tehnikaülikooli nõukogu liige. Ta kuulub Käsmu majaka sadama juhatusse. 2023. aasta sügisel osales Admiral Bellingshauseni ekspeditsioonil Gröönimaalt Arktika saarestikku. Tema vend on Marti Hääl. Tal on Käsmu sadamas laev. 2015 – aasta kultuurisõber 2017 – Eesti Olümpiakomitee teenetemärk 2018 – aasta kultuurisõber 2019 – Valgetähe III klassi teenetemärk "Ehituskeelule vilistamise musternäide. Heiti Hääle saunast sai laev". Eesti Ekspress. Vaadatud 9. oktoobril 2024. "Aasta kultuurisõbra tiitli saajad". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. jaanuar 2021. Vaadatud 9. septembril 2019. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "INTERVJUU | Heiti Hääl: eestlased maksid mullu elektri ja gaasi eest 1,2 miljardit eurot rohkem" Eesti Ekspress, 15. veebruar 2023
Noored Briti Kunstnikud

Noored Briti Kunstnikud (Young British Artists, YBA) on briti kunstnike rühmitus, mis hakkas näitustel osalema 1988. aastal Londonis. Kui paljud YBA esimese põlvkonna kunstnikud lõpetasid 1980. aastate lõpus Goldsmithsi vabade kunstide õppekava, siis teine põlvkond oli pigem seotud Kuningliku Kunstikolledžiga. Rühmitusse kuuluvad sellised kunstnikud nagu Damien Hirst, Tracey Emin, Angus Fairhurst, Liam Gillick, Sarah Lucas jpt. YBA suur eestkõneleja ja toetaja oli mh reklaamiärimees Charles Saatchi.
Piret Ellamaa

Piret Ellamaa (sündinud 12. detsembril 1978 Lääne-Virumaal Ao külas) on eesti klaasikunstnik. Piret Ellamaa on õppinud Rakke Gümnaasiumis (1986–1997) ja Tallinna Sidekoolis kujundaja-kunstniku abi erialal (1997–1999). Lõpetanud Tallinna Pedagoogikaülikooli bakalaureuseõppe kunstiõpetaja erialal (2003) ja Eesti Kunstiakadeemia magistriõppe klaasikunsti erialal (2009). Piret Ellamaa magistritöö käsitles klaasi ühendamist teiste materjalidega klaasikunsti kontekstis. Ka oma loomingus on Piret Ellamaa ühendanud klaasi teiste meediumite ja materjalidega, sageli keraamikaga. Piret Ellamaa on töötanud keraamikuna, keraamika- ja klaasikursuste juhendajana nii Eestis kui ka välismaal. Aastatel 2013–2019 oli ta Eesti Kunstiakadeemia klaasikunsti osakonna lepinguline õppejõud ja meister spetsialiseerudes klaasi sulatustehnikatele. Näitustel osaleb Piret Ellamaa alates 2007. aastast. Ta on osalenud enam kui 40. näitusel, mitmetel klaasikunsti sümpoosionitel ja töötubadel Eestis ja mujal Euroopas. Piret Ellamaa kuulub Eesti Kunstnike Liitu (aastast 2015), Eesti Klaasikunstnike Ühendusse (aastast 2009) ja on MTÜ Nõmme Klaasi- ja Keraamikastuudio juhatuse liige. 2010 Maks Roosma nimeline loominguline stipendium 2019 Glass Art Society 2019. aasta konverentsi näitusel Floridas tunnustus honorable mention Parandatud, 2009 Milky Way, 2013 Feminin, 2015 Resonants, 2019 Ideaalse rütmi otsingud, 2019 "Nõmme Klaasi- ja Keraamikastuudio koduleht". "Eesti Klaasikunstnike Ühenduse koduleht".
Pettai

Pettai on eesti perekonnanimi. Nimi on pärit männi võrukeelsest nimest petäi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Pettai 240 mehel ja 242 naisel. Perekonnanimede levikult on Pettai meeste puhul 219. ja naiste puhul 251. kohal. Perekonnanime Pettai kandja on keskmiselt 41 aasta vanune (mediaanvanus on 41). Perekonnanimi Pettai on levinuim Võru maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 17,49. Perekonnanimel on ka ühe t-ga variant Petai. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Petai 14 mehel ja 15 naisel. Perekonnanimede levikult on Petai meeste puhul 9016. ja naiste puhul 9078. kohal. Perekonnanime Petai kandja on keskmiselt 40 aasta vanune (mediaanvanus on 40). Aleksander Pettai, eesti pedagoog ja koorijuht, Vabadussõja veteran (1902–1997) Aleksander Pettai, eesti notar (1908–1974) Eino Pettai, eesti loomakasvatusteadlane (1936–2014) Elmar Pettai, eesti kirjanik (1912–2008) Elmo Pettai, eesti tehnikateadlane (1950–) Ferdinand Pettai, eesti näitleja ja näitejuht (1888–1976) Iris Pettai, eesti majandusteadlane ja sotsioloog (1947–) Kaljus Pettai, eesti laulja ja malekohtunik (1888–1978) Paavo Pettai, eesti ettevõtja Raul Pettai, eesti elektroonikainsener (1928–) Taisi Pettai, eesti laulja (1989–) Vello Andres Pettai, eesti politoloog (1968–) Vladimir Pettai, eesti rahvusest Venemaa jalgpallur ja jalgpallikohtunik (1973–2011) ... www.stat.ee www.stat.ee
Ukraina valitsus

Ukraina Ministrite Kabinet (ukraina keeles Кабінет Міністрів України) on Ukraina täitevvõimu organ. Ukraina valitsusjuhtide loend Eesti Vabariigi valitsuse ja Ukraina Ministrite Kabineti vaheline kokkulepe koostööst sertifitseerimistulemuste vastastikuses tunnustamises – RT II 1997, 36, 121
Vladimir Arhipov

Vladimir Arhipov (sündinud 26. septembril 1955) on Eesti poliitik. Ta on lõpetanud 1975. aastal Tallinna Raudteetranspordi Tehnikumi tehnik-elektromehaaniku kvalifikatsiooniga. Arhipov oli Rahvaliidu liige aastatel 2002–2008. 2008. aastast on ta Keskerakonna liige. Arhipov oli Maardu linnapea 1995–1996 ning uuesti 2016. aastast. Arhipov kandideeris 1999. aasta Riigikogu valimistel Vene Erakonna Eestis nimekirjas ja sai 402 häält, kuid valituks ei osutunud. 2003. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Eestimaa Rahvaliidu nimekirjas ja sai 153 häält, kuid valituks ei osutunud. 2011. aasta ja 2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Keskerakonna nimekirjas ja sai vastavalt 531 ja 838 häält, kuid valituks ei osutunud. 2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta taas Keskerakonna nimekirjas ning osutus valituks (sai 944 häält). Ta loobus Riigikogu liikme kohast ning ei asunud ametisse. Tema asendusliikmena sai XIV Riigikogu liikmeks Kaido Höövelson. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 1103 häält ning ei osutunud valituks, kuid sai Riigikokku Jüri Ratase asendusliikmena, vande andis 15.07.2024. http://vvk.ee/arhiiv/kandidaadi-otsing/?otsi_ajaloost=arhipov https://www.err.ee/916749/maardu-linnapea-loobus-kohast-ja-barutost-saab-riigikogu-liige
Ujumine 1948. aasta suveolümpiamängudel

Ujumine 1948. aasta suveolümpiamängudel Londonis toimus 30. juulist kuni 7. augustini. 1948. aasta olümpiamängudel võisteldi ujumises 11 alal. Meestel oli kavas 6 ja naistel 5 ala. Võistlustel osales 34 riiki 249 sportlasega. Ülekaalukalt oli parim maa ujumises Ameerika Ühendriigid, võites kaheksa kulda. Meeste aladel läksid kõik võidud Ameerika võistkonnale. Finaal: 31. juuli Osavõtjaid: 41 Riike: 19 Maailmarekord: 55,4 (1948) Alan Ford,  USA Olümpiarekord: 57,5 (1936) Masaharu Taguchi, Jaapan Olümpiavõitja 1936: 57,6 Ferenc Csik, Ungari Finaal: 4. august Osavõtjaid: 41 Riike: 21 Maailmarekord: 4.35,2 (1947) Alex Jany,  Prantsusmaa Olümpiarekord: 4.44,5 (1936) Jack Medica,  USA Olümpiavõitja 1936: 4.44,5 Jack Medica,  USA Finaal: 7. august Osavõtjaid: 39 Riike: 21 Maailmarekord: 18.58,8 (1938) Tomikatsu Amano, Jaapan Olümpiarekord: 19.12,4 (1932) Kusuo Kitamura, Jaapan Olümpiavõitja 1936: 19.13,7 Noboru Terada, Jaapan Finaal: 6. august Osavõtjaid: 39 Riike: 24 Maailmarekord: 1.04,0 (1948) Allen Stack,  USA Olümpiarekord: 1.05,9 (1936) Adolph Kiefer,  USA Olümpiavõitja 1936: 1.05,9 Adolph Kiefer,  USA Finaal: 7. august Osavõtjaid: 32 Riike: 20 Maailmarekord: 2.30,0 (1948) Joe Verdeur,  USA Olümpiarekord: 2.41,5 (1936) Tetsuo Hamuro, Jaapan Olümpiavõitja 1936: 2.41,5 Tetsuo Hamuro, Jaapan Finaal: 3. august Osavõtjaid: 64 Riike: Maailmarekord: 8.51,5 (1936) Jaapan Masanori Yusa, Shigeo Sugiura, Masaharu Taguchi, Shigeo Arai Olümpiarekord: 8.51,5 (1936) Jaapan Masanori Yusa, Shigeo Sugiura, Masaharu Taguchi, Shigeo Arai 'Olümpiavõitja 1936: 8.51,5' Jaapan Masanori Yusa, Shigeo Sugiura, Masaharu Taguchi, Shigeo Arai Finaal: 2. august Osavõtjaid: 34 Riike: 14 Maailmarekord: 1.04,6 (1936) Willy den Ouden,  Holland Olümpiarekord: 1.05,9 (1936) Rie Mastenbroek,  Holland Olümpiavõitja 1936: 1.05,9 Rie Mastenbroek,  Holland Finaal: 7. august Osavõtjaid: 19 Riike: 11 Maailmarekord: 5.00,1 (1940) Ragnhild Hveger,  Taani Olümpiarekord: 5.26,4 (1936) Rie Mastenbroek,  Holland Olümpiavõitja 1936: 5.26,4 Rie Mastenbroek,  Holland Finaal: 5. august Osavõtjaid: 24 Riike: 16 Maailmarekord: 1.10,9 (1939) Cor Kint,  Holland Olümpiarekord: 1:16,6 (1936) Nida Senff,  Holland Olümpiavõitja 1936: 1.18,9 Nida Senff,  Holland Teises eelujumise ületas Éva Székely olümpiarekordi ajaga 3.01,2. Kolmandas eelujumises ületas Nel van Vliet selle ajaga 2.57,4. Poolfinaalis suutis van Vliet olla veelgi kiirem, saades aja 2.57,0. Finaal: 3. august Osavõtjaid: 22 Riike: 14 Maailmarekord: 2.49,2 (1947) Nel van Vliet,  Holland Olümpiarekord: 3.01,9 (1936) Hideko Maehata, Jaapan Olümpiavõitja 1936: 3.03,6 Hideko Maehata, Jaapan Finaal: 6. august Osavõtjaid: 46 Riike: 11 Maailmarekord: 4.27,6 (1938)  Taani Eva Arndt, Gunvor Kraft, Birte Ove-Petersen, Ragnhild Hveger Olümpiarekord: 4.36,0 (1936)  Holland Jopie Selbach, Tini Wagner, Willy den Ouden, Rie Mastenbroek Olümpiavõitja 1936: 4.36,0  Holland Jopie Selbach, Tini Wagner, Willy den Ouden, Rie Mastenbroek   *   Korraldajariik
Aleksei Jevgrafov

Aleksei Jevgrafov (sündinud 24. novembril 1979) Narvas on Eesti poliitik, alates 5. aprillist 2023 XV Riigikogu liige. Ta lõpetas aastal 1998 Narva Pähklimäe Gümnaasiumi ja aastal 2002 Tallinna Pedagoogikaülikooli haldusjuhtimise erialal (magistrikraadiga võrdsustatud kvalifikatsioon). Ta oli 4. detsembrist 2001 kuni 1. jaanuarini 2006 Reformierakonna liige. 7. novembrist 2017 kuni 15. märtsini 2019 oli Jevgrafov Narva abilinnapea linnamajanduse alal. 15. märtsil sai temast Narva linnapea kohusetäitja. 8. aprillist 2019 kuni 11. novembrini 2020 oli ta Narva linnapea. Sel päeval avaldas Narva linnavolikogu talle umbusaldust. Otsuse poolt oli 17 volikogu liiget 31-st. 16. detsembrist 2020 kuni 10. märtsini 2021 oli ta Narva haigla juhataja. Alates 2021 aastast Narva linnavolikogu liige. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 7 (Ida-Virumaa) 1405 häält, mis oli neljas tulemus maakonnas. Sai Riigikokku asendusliikmena. Alates 2023. aasta septembrist Narva haigla nõukogu liige. Ta kuulub Narva fraktsiooni. Jevgrafov on abielus ja tal on kaks poega. "Narva uus linnapea: ma ei ole Voronovi ega kellegi teise inimene, olen meeskonnamängija", Põhjarannik, nr 46, 18. aprill 2019, lk 8. Registrite ja Infosüsteemide Keskus (RIK). Äriregistri teabesüsteem. Päring: Sihtasutus Narva Haigla. Kaardiandmete väljatrükk. 9. kanne. Registrite ja Infosüsteemide Keskus (RIK). Äriregistri teabesüsteem. Erakondade liikmete nimekirjad. Päring: Aleksei Jevgrafov.[alaline kõdulink] Narva linnavolikogu 08.04.2019 otsus nr 17 "Narva linnapea valimine". Narva linnavolikogu 11.11.2020 istungi protokoll (41. istung). Narva linnavolikogu 11.11.2020 otsus nr 53 "Umbusalduse avaldamine Narva linnapeale". "Jevgrafov asub Narva haigla juhatuse liikmeks". Eesti Rahvusringhääling, 15.12.2020. Sergei Mihhailov, Jevgrafov lahkus Narva haigla juhi kohalt, ERR, 10. märts 2021 Volmer, Grete, toim (27. veebruar 2024). "Narva haigla töötajad terviseministrile: palume teie abi, et dr Ago Kõrgvee saaks haigla juhina jätkata". Delfi. Vaadatud 27. veebruaril 2024.
Donyell Malen

Donyell Malen (sündinud 19. jaanuaril 1999 Wieringenis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib ründajana Saksamaa kõrgliiga klubis Dortmundi Borussia ja Hollandi jalgpallikoondises. Aastatel 2007–2015 kuulus ta Amsterdami Ajaxi ja 2015–2017 Arsenali noorteakadeemiasse. 2017. aasta augustis liitus ta PSV Eindhoveniga. Hooajal 2017–18 mängis ta põhiliselt Eindhoveni reservmeeskonna rivistuses Hollandi esiliigas ning lõi liigas 22 mänguga 13 väravat. Eindhoveni põhimeeskonnas debüteeris ta Hollandi kõrgliigas 3. veebruaril 2018 mängus PEC Zwollega. Esimese värava Hollandi kõrgliigas lõi ta 29. septembril 2018 mängus NAC Bredaga. Kokku lõi ta hooajal 2018–19 Hollandi kõrgliigas 10 väravat. Hooajal 2019–20 jäi tema arvele Hollandi kõrgliigas 11 väravat, millest viis lõi ta 14. septembril 2019 mängus Vitesse. Hooajal 2020–21 lõi ta kokku 27 väravat, millest 19 Hollandi kõrgliigas. 2021. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Dortmundi Borussiaga. Debüüdi Hollandi jalgpallikoondises tegi Malen 6. septembril 2019 EM-i valikmängus Saksamaa vastu ja lõi selles mängus ka kohe värava. Ta kuulus Hollandi koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel. PSV Eindhoven Eredivisie: 2017–18
Tirooli hagijas

Tirooli hagijas on Austriast Tiroolis pärit koeratõug. Tõustandardis on koera kasutuse kohta kirjas järgmist: „Tirooli hagijas (die Tiroler Bracke) on ideaalne tarbekoer nii metsa- kui mägiküttidele. Ta töötab häälega hagijana (soolotöö) jäneste ja rebaste jahil ning verejäljekoerana kõikide ulukiliikide otsimisel.“ Sama allikas lisab koera käitumise/iseloomu kohta: „Tugeva närvikavaga, kirglik, tundliku ninaga jahikoer, kes on otsingul iseseisev ja jälitamisel järjekindel, hästi arenenud kõlava jäljekilkega, innukas jälitusel ja hea orientatsiooniga.“ „Pildid“ "Tirooli hagijas" (PDF). EKL. Vaadatud 9.09.2019. "Tiroler Bracke" (PDF) (saksa). FCI. Vaadatud 9.09.2019. Renée Willes. All världens hundraser, Bromma 2003, ISBN 91-89090-79-9 Carl-Johan Adlercreutz. Hundar i världen, Västerås 2006, ISBN 91-534-2870-6 Desmond Morris. Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, ISBN 978-1-57076-410-3 Tirooli hagijas koer.ee saidil Klub Tirolerbracke Österreich Klub Tirolerbracke Deutschland
Aleksandr Sjomin

Aleksandr Valerjevitš Sjomin (vene keeles Александр Валерьевич Сёмин; sündinud 3. märtsil 1984 Krasnojarskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis HK Vitjaz ründajana paremäärel. Ta alustas klubikarjääri Venemaa klubides Tšeljabinski Traktor ja Togliatti Lada. 2002. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Washington Capitalsi poolt 13. valikuna. NHL-is debüteeris ta Capitsli meeskonnas hooajal 2003–04. Hooajal 2004–05 mängis ta taas NHL-i tööseisaku tõttu taas Togliatti Ladas. Ka hooajal 2005–06 mängis ta Venemaal, hooaja teises pooles Moskva oblasti Kimikis. 2006. aastal naasis ta Capitalsi, kus mängis järgmised kuus hooaega. NHL-is on ta mänginud veel kolm hooaega Carolina Hurricanesi (2012–2015) ja ühel hooajal Montreal Canadiensi meeskonnas (2015–16). 2015. aasta detsembris naasis Sjomin Venemaale, liitudes Magnitogorski Metallurgiga. 2016. aastal võitis ta Metallurgiga Gagarini karika. Hooajal 2017–18 mängis ta Venemaa esiliiga klubis Krasnojarski Sokol. 2018. aasta mais liitus ta HK Vitjaziga. 2020. aastal valiti ta KHL-i tähtede mängule. Venemaa jäähokikoondisega on Sjomin tulnud 2008. ja 2012. aastal maailmameistriks. Lisaks on ta maailmameistrivõistlustel võitnud veel ühe hõbe- ja ühe pronksmedali. Aleksandr Sjomin KHL.ru lehel Aleksandr Sjomin NHL.com lehel Aleksandr Sjomin hockeydb.com lehel
Airi Põder

Airi Põder (sündinud 3. jaanuaril 1956) on eesti arst (dermatoveneroloog) ja õppejõud. Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal 1980. aastal. Stažeerinud Stockholmi Södersjukhuseti kliinikus, omandanud kogemusi sugulisel teel levivate infektsioonide diagnostika ja ravi alal Helsingi, Berliini, Rotterdami ja Londoni vastava eriala kliinikutes. Airi Põder töötab Tartu Ülikooli Kliinikumi nahahaiguste kliinikus arst-õppejõuna dermatoveneroloogia erialal. Praktiseerib ka OÜ STD&J erapraksises. Seksuaalse Teel Levivate Infektsioonide Euroopa Diagnostika- ja Ravijuhendi (2002) toimetuskolleegiumi liige Seksuaalsel Teel Levivate Infektsioonide Eesti Diagnostika- ja Ravijuhendi (2003, 2007) toimetaja, (2015) üks koostajaid Euroopa Veneroloogia Konverentsi (2004 Kreekas) teadusliku komitee esimees Vastutav uurija kuues rahvusvahelises dermatoveneroloogiaalases kliinilises uuringus (HSV-infektsioon, HPV-infektsioon) Vastutav uurija kliinilises uuringus, mille käigus toimub 10–15-aastaste tüdrukute vaktsineerimine genitaalherpese vastu 1999 – Seksuaalsel Teel Levivate Infektsioonide Eesti Ühing (juhatuse liige, juhatuse esimees) 2018 – Eesti Naha- ja Suguhaiguste Arstide Selts (juhatuse liige ja erialanõunik) European Union Against Sexually Transmitted Infections (teadusnõukogu liige) 2009 – International Union Against Sexually Transmitted Infections (teadusnõukogu liige) 2011 – valiti Kuningliku Arstide Kolleegiumi (Royal College of Physicians) liikmeks. 2019 – IUSTI Euroopa teenetemedali kõrgeim järk – kuldmedal tulemusliku töö eest suguhaiguste ravis ja ennetuses üle maailma. Eesti arst pälvis ülemaailmse kõrge tunnustuse. Meditsiiniportaal Med24, 09.09.2019.
Rein Ahman

Rein Ahman (sündinud 15. augustil 1943 Tartus) on eesti põllumajandustegelane ning endine Eesti NSV partei- ja riigitegelane. 1961. aastal lõpetas ta Märjamaa Keskkooli. 1969. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajanduse mehhaniseerimine eriala. Pärast EPA lõpetamist töötas insenerina Mooste näidissovhoosis ja Põlva rajooni Rahvasaadikute Nõukogu täitevkomitee põllumajandusvalitsuses. 1966 NLKP liige lõpetas ka Leningradi Kõrgema Parteikooli 1978 EKP Põlva Rajoonikomitee organisatsioonilise osakonna juhataja 1982 EKP Põlva Rajoonikomitee sekretär ja EKP Keskkomitee parteiorganisatsioonilise töö osakonna inspektor 1985 EKP Põlva Rajoonikomitee esimene sekretär 1985–1990 Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu saadik Pärast Eesti iseseisvuse taastamist töötas ta Põlva maakatastri juhatajana ja korraldas maareformi läbiviimist Põlva maakonnas. Märjamaa Keskkooli 12. lend[alaline kõdulink] Eesti Maaülikooli vilistlaste nimekirjad Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseis. Biograafiline lühiteatmik. Tallinn: Eesti Raamat 1985. Lk 13, kaader nr 17