laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Skaudvilė

Skaudvilė (leedu) on linn Leedus Tauragė rajoonis, Skaudvilė valla halduskeskus. Linn asub Ančia jõe kaldal, merepinnast 119 meetri kõrgusel. Linnas on gümnaasium ja kool erivajadustega lastele. Skaudvilės on ka raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on luteri kirik aastast 1827 ja katoliku kirik aastast 1797, samuti selle XIX sajandil püstitatud kellatorn. Ančia jõe ääres asub paljand. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Skaudvilė elanikkonnast leedulasi 98,72%, venelasi 0,64% ja teiste rahvaste esindajaid samuti 0,64%. Skaudvilė alevit mainiti esimest korda aastal 1760, sealset mõisa aga aastal 1645. Kiiremini hakkas asula arenema XIX sajandil, mil sealt ehitati läbi Riiast Tilsitisse viiv raudtee. Tsaari ajal olid asula venekeelsed nimekujud Скавдиле ja Скавдвиле. Aastal 1915 rajati alevi juurde sõjaväele kuulunud lennuväli. Kui seni kitsarööpmeline raudtee laiarööpmeliseks ümber ehitati, siis valiti sellele uus trass, millest Skaudvilė jäi eemale. Nõukogude ajal rajati Skaudvilėsse mitmeid tööstusettevõtteid, nende seas juustutehas, õmblusvabrik, keraamikatehas. Aastal 1950 sai Skaudvilėst linn. Skaudvilė Skaudvilė gümnaasium Skaudvilė luteri kirik Skaudvilė katoliku kirik ja kellatorn Skaudvilė Skaudvilė paljand Skaudvilė erikool Skaudvilė Irene Piotrowski - Kanada sprinter Audronius Beišys - Leedu sõjaväelane Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2015. Vaadatud 29. jaanuaril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Скавдиле. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 30 (59) : Сим — Слюзка. С.-Петербургъ, 1900., 157 lk. Скавдвиле. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 4 (Павастерортъ — Сятра-Касы). СПб, 1868, 617 lk.  Skaudvilė – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Alev portaalis vietoves.Lt
Egiptuse relvajõud

Egiptuse relvajõud (araabia k. القُوّات المُسَلَّحَة المِصْرِيَّة) on suurim sõjavägi Aafrikas ja Lähis-Idas. See asutati 1922. aastal ning see koosneb maaväest, mereväest, õhuväest ja kaitsejõududest.
Nõmme-võrgendivaablane

Nõmme-võrgendivaablane (Acantholyda posticalis) on võrgendivaablase perekonda võrgendivaablaste sugukond kuuluv kiletiivaline. Tema toiduks on mändide okkad. Esmakordselt täheldati hulgisigimist Eestis 2008. aastal, Saaremaal. Voolma, K., Pilt, E., Õunap, H. 2009. Nõmme-võrgendivaablase (Acantholyda posticalis (Mats.), Hymenoptera: Pamphiliidae) esmakordne hulgisigimine Eestis. Metsanduslikud Uurimused 50: 115–122. Nõmme-võrgendivaablane andmebaasis eElurikkus
Võrgendivaablased

Võrgendivaablased (Pamphiliidae) on sugukond kiletiivalisi putukaid. Acantholyda Caenolyda Cephalcia Neurotoma Onycholyda Pamphilius
Võrgendivaablane

Võrgendivaablane (Acantholyda) on võrgendivaablaste sugukonda kuuluv perekond kiletiivalisi putukaid. Acantholyda erythrocephala – sinine võrgendivaablane Acantholyda flaviceps Acantholyda hieroglyphica Acantholyda posticalis – nõmme-võrgendivaablane
Uglegorsk

Uglegorsk on linn Venemaal Sahhalini oblastis, Uglegorski rajooni keskus. Asub Sahhalini läänekaldal. 1905–1945 kuulus Jaapanile. 1946. aastani oli linna nimi Esutoru. Linna lähedal kaevandatakse kivisütt. Selle järgi on linn saanud praeguse nime. http://ugp.admsakhalin.ru http://www.admsakhalin.ru/index.php?id=347
Carl Finer

Carl Finer (esitajanimi; kodanikunimega Karl-Jörgen Viskus) on eesti hiphoppar. Aastal 2009 andis ta välja oma esimese albumi "From the Beginning to the End". Carl Finer MySpace'is Saaremaa laulupoiss avastab Soomes räppmuusika maailma Meie Maa uudised, 18.12.2008
Staadionijooks

Staadionijooks ehk dromos või stadiodromos oli esimeste antiikolümpiamängude ainuke spordiala. Ainsaks alaks oli see aastatel 776–728 eKr ehk kuni XIV antiikajalümpiamängudeni. Aastal 724 eKr lisandus kahe staadioni jooks (diaulos). Staadionijooksu pikkus oli 192,27 m (mõnedel andmetel 192,28 meetrit). Esimeste antiikolümpiamängude staadionijooksu võitis Elisest pärit kokk Koroibos. Teise spordialana oli staadionijooks üks pentatloni ehk viievõistluse ala. Antiikolümpiamängud
Viktoria Hain

Viktoria Elisabeth Hain (neiuna Zahharjan (ka Sacharjan ja Sakarjanz); 9. märts 1911 Thbilisi – 2. aprill 1986) oli eesti inglise keele õpetaja. Ta sündis Thbilisis eestlannast võõrkeeleõpetaja Hilda Sellingu ja armeenlasest ajakirjaniku Petros Zahharjani tütrena. Pärast isa surma asus ta koos emaga aastal 1924 Eestisse. Ta lõpetas aastal 1928 Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi. Aastatel 1928–1932 õppis ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas inglise filoloogiat. Ta täiendas end USA-s ja Inglismaal. 14.oktoobril 1943 arreteeriti ta SD poolt ja ta oli Patareis Saksa okupatsiooni lõpuni. Aastal 1949 küüditati ta Siberisse. Ta viibis Novosibirski oblastis Suzuni rajoonis ja Irkutski oblastis Nižneudinski rajoonis. Siberist vabanes ta 17. märtsil 1956. Seejärel töötas ta ERKIs inglise keele õpetajana. Lisaks tegutses ta ka tõlkijana (tõlkis eesti keelest inglise keelde). Viktoria Hain suri 2. aprillil 1986 ja ta maeti 6. aprillil 1986 Rahumäe kalmistule. Tema abikaasa oli Rudolf Hain, nende poeg Jüri Hain on kunstiteadlane. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. aprill 2015. Vaadatud 29. jaanuaril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. märts 2016. Vaadatud 29. jaanuaril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Sirp ja Vasar. 11. aprill 1986. Lk 15 (In memoriam) Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Tauragė rajoon

Tauragė rajoon on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Leedus endise Tauragė maakonna aladel. Rajooni pindala on 1179 km². 2014. aasta seisuga elas seal 41 877 inimest. Rajoon moodustati 1950. aastal. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Batakiai, Gaurė, Lauksargiai, Mažonai, Skaudvilė, Tauragė ja Žygaičiai vald. Eraldi haldusüksuse moodustab Tauragė linnavald. Halduskeskus on Tauragė linn. Teised suuremad asulad on Skaudvilė linn, Batakiai, Gaurė, Pagramantise ja Žygaičiai alev. 2011. aasta seisuga olid elanikest 98,22% leedulased, 0,8% venelased, 0,2% ukrainlased, 0,11% sakslased, o,11% valgevenelased, 0,06% poolakad ja 0,51% oli teistest rahvustest. Rajooni suurim jõgi on Jūra. Teised tähtsamad jõed on selle lisajõed Šunija, Akmena, Šešuvis ja Ežeruona. Rajooni põhjaosa asub Žemaidi kõrgustikul (kõrgeim koht 158 m), lõunaosa asub Karšuva madalikul. Seal asub Jūra jõe kaldal ka rajooni madalaim koht (7 m). Osa Tauragė rajooni territoorium jääb Pagramantise regionaalparki, osa aga Viešvilė looduskaitsealale. Lauksargiai Mažonai Adakavas Butkeliai Geniai paljand Nuolatinių gyventojų skaičius metų pradžioje, vaadatud 12.02.2023. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. oktoober 2021. Vaadatud 29. jaanuaril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Rajooni koduleht (leedu keeles)
Starobin

Starobin on alev Valgevenes Minski oblastis Salihorski rajoonis. Alev on Starobini külanõukogu halduskeskuseks. Starobin asub Sluči jõe kaldal. Starobinis on gümnaasium, muusikakool, kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Alevis tegeletakse metsandusega ja töödeldakse puitu, tähtsaim tegevusala on aga turbabriketi valmistamine. Suurim vaatamisväärsus on õigeusu kirik 1859. aastast. Starobinis on sündinud nõukogude näitleja Galina Makarova. Asulat on esmamainitud XVI sajandil. Starobin oli toona osa Słucki vürstiriigist, mis kuulus Olelkowiczitele, seejärel aga Radziwillidele. 1654. aastal sai asula õiguse iga nädal turg avada, samuti võis seal neli korda aastas laata pidada. Alev sai Starobinist 1680. aastal, toona kuulus see Navahrudaki vojevoodkonda. Poola jagamisel läks Starobin 1793. aastal Venemaa koosseisu. Seal kuulus Starobin Minski kubermangu. Alev läks koos ümbruskonna asulatega XIX sajandi alguses Wittgensteinide valdusse, hiljem aga Hohenlohedele. 1886. aastal oli alevis kaks õigeusu kirikut ja kaks poodi, üks tavaline ja kolm juutide kooli, õllevabrik. 1919. aastal hakkas Starobin kuuluma Valgevene NSV koosseisu. Juudi kalmistu Starobin Starobini briketivabrik Alevi juutide ajalugu (inglise keeles) Starobin Valgevene fotoentsüklopeedias
Čyrvonaja Słabada

Čyrvonaja Słabada (kasutusel on ka nimekujud Tšõrvonaja Slabada ja Krasnaja Slabada (Красная Слабада), vana nimega Vyzna) on alev Valgevenes Minski oblastis Salihorski rajoonis. Alev on Čyrvonaja Słabada külanõukogu halduskeskus. Alevis tegeletakse metsandusega ja töödeldakse puitu, seal on ka toiduainetööstus. Alevi lähedal asuvas veehoidlas kasvatatakse kala (latikat, haugi, karpkala). Suurimaks vaatamisväärsuseks on XIX sajandi lõpus ja XX sajandi alguses ehitatud mõisakompleks. Asulat on esimest korda mainitud XVI sajandil. Toona kandis see nime Vyzna (Вызна) ja oli toona osa Słucki vürstiriigist, mis kuulus Olelkowiczitele, aastast 1612 aga Radziwillidele. Toona oli Vyzna juba alev. XVIII sajandil ehitati sinna katoliku kabel. Poola jagamisel läks Vyzna aastal 1793 Venemaa koosseisu. Seal kuulus Vyzna Minski kubermangu. Alev läks koos ümbruskonna asulatega XIX sajandi alguses Wittgensteinide valdusse, hiljem aga kuulus Hohenlohedele. XIX sajandi lõpus oli seal kaks sünagoogi ja viis poodi. 1918. aastal hakkas Vyzna kuuluma Valgevene Rahvavabariiki. Aastal 1920 toimus linnas ülestõus seal võimul olnud bolševike vastu. Selles osalejad soovisid uuesti asutada Valgevene Rahvavabariigi. Halvasti relvastatud ülestõusu surus Punaarmee detsembriks julmalt maha. Aastal 1923 nimetati Vyzna ümber Čyrvonaja Słabadaks. Bronisław Zaleski – poola kunstnik Mihhail Zapol – Nõukogude arhitekt Mikałaj Čadovič – Valgevene ulmekirjanik Alev Poola geograafilises sõnastikus (poola keeles)
Irboska nulk

Irboska nulk (ka Truba nulk) on üks kaheteistkümnest Setumaa nulgast. Irboska nulga külad: Kuusinitsa, Saltanuva, Pokolduva, Koväslova, Saptja, Vohina, Koss'olka, Ungavitsa, Sagor'a, Truba, Parkanuva, Podles'a, Trõnnõ, Makarova, Raakva, Sokoluva, Mahnova, Kagarinna, Podkora. Hõrna Aare, "Setomaa nulga' - aolugu ja vahtsõ' võimalusõ'", Setomaa nr. 187, 04.05.2009.
Kasakova (Oudova rajoon)

Kasakova (vene keeles Kazakovets) on küla Venemaal Pihkva oblasti Oudova rajooni Samolva vallas. 20. sajandi alguse haldusjaotuse järgi oli see Peterburi kubermangus Oudova maakonnas Rämeda vallas. Pärimuse järgi läksid esimesed eesti asukad Suure Põhjasõja ajal sinna sõjapakku. 1918. aastal oli seal 7 külast (nende seas ka Kasakova) koosnev asundus, kus kokku elas umbes 2000 eestlast ja mille keskus oli Luuküla. Asunduse (ka Kasakova küla) kirik ja kalmistu olid Luukülas, mis enne 1920. aastat oli tollase Mehikoorma abikoguduse (tänapäeval Mehikoorma kogudus) kaudu oli Räpina kihelkonna koosseisus. Kasakova külas ei ole praegu alalisi elanikke. August Nigol. Luuküla. - Eesti asundused ja asupaigad Wenemaal. Tartu 1918, lk 18. "Räpina". - Võrumaa. Maateaduslik, tulunduslik ja ajalooline kirjeldus. Eesti II. Tartu 1926, lk 350. August Nigol. Luuküla. - Eesti asundused ja asupaigad Wenemaal. Tartu 1918. Lk 18 "Räpina". - Võrumaa. Maateaduslik, tulunduslik ja ajalooline kirjeldus. Eesti II. Tartu 1926. Lk 350 Ilmar Arens. Samolva eestlased. Üks vanemaid eesti asustuskomplekse Peipsi taga. - Eesti Pildileht 2/ 1944 Ilmar Arens. Peipsitagused eestlased. Fakte, dokumente ja mälestuspilte Ida-Peipsimaa uurimusilt 1943-1944. Tartu 1994 Maie Ojamaa. Ingeri tütar. Luigelaul. Ilmamaa. Tartu 2014. Lk 29-34, 122-132
Colleen McCullough

Colleen McCullough (1. juuni 1937 Uus-Lõuna-Wales Wellington – 29. jaanuar 2015 Norfolki saar Burnt Pine) oli Austraalia kirjanik. Colleen McCullough oli eelkõige tuntud romaani "The Thorn Birds" järgi. Eesti keeles ilmus teos pealkirjaga "Ogalinnud" 1994. aastal kirjastuses Eesti Raamat ja 1999 kirjastuses Ersen. Teose eestindas Urmas Rattus. Eesti keeles on veel ilmunud "Sündsusetu kirg" (tõlkinud Vilma Jürisalu. Sari Menukirjanike sari, Tallinn, Ersen, 1999), "Tim" (tõlkinud Juhan Habicht. Sari Menukirjanike sari, Tallinn, Ersen, 2000) ja "Usk kolmandasse aastatuhandesse" (tõlkinud Liina Pukk. Ersen 2002)
Sompa tee

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Sompa tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. Sompa tee algab Kloostrimetsa teelt, on põhja–lõunasuunaline ja umbes 1 kilomeeter pikk. Sompa teelt algavad Merikanni tänav, Täpiku tänav, Lumiku tänav, Päevakoera tänav ja Öölase tänav. Sompa tee lõpeb umbtänavana ja kõik hargnevad tänavad on umbtänavad, Lepiku asumi teistele tänavatele sealt ei pääse. Sompa tee on hoonestatud valdavalt eramutega. Säilinud on osa 19. sajandi teise poole ja 20. sajandi esimese poole hoonestust, mida on tihendatud 1990. aastate lõpus ja 2000. aastate alguses kehtestatud detailplaneeringute alusel ehitatud elamutega. Sompa tee vanim hoone on Sompa tee 6 elamu 1860. aastast. Sompa tee lõpus on ka üks kahekorruseline korterelamu (arhitektid Mattias Agabus, Eero Endjärv ja Illimar Truverk). Sompa tee ja Metsakalmistu vahel, Kalmistu kraavi ääres kulgeb üks Pirita linnaosa haljaskoridoridest, mis linnaosa üldplaneeringu järgi tuleb säilitada. Sompa tee aedu, mis asuvad Sompa tee 8 ja Sompa tee 33, on tõstetud esile kui kahte kõige liigirikkama puittaimede kollektsiooniga aeda Tallinnas. Sompa tee on nime saanud 19. septembril 1958 endise Sompa talu järgi. Ehitisregister. Hoone 101007366 "Eesti Arhitektide Liit. Sompa 29/31 korterelamu". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 29. jaanuaril 2015. Pirita linnaosa üldplaneeringu tekstiline osa. Tallinna Linnavolikogu 17. septembri 2009 otsuse nr 179 Lisa 1 Heldur Sander, Jüri Elliku, Alar Läänelaid, Vaike Reisner, Ülo Reisner, Mart Rohtla, Marina Šestakov. Urban trees of Tallinn, Estonia. Proceedings of the Estonian Academy of Sciences – Biology, Ecology. Vol 52, No 4 Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn: Tallinna Linnaplaneerimise Amet, 2013 Robert Nerman. Lepiku küla. Pirita. 01.10.2005
Salihorski rajoon

Salihorski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 2499 km². 2009. aasta seisuga elas seal 136 145 inimest. Rajoon moodustati 1965. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Akciabari, Chorastava, Čyrvonaja Słabada, Čyževičy, Damanavičy, Doŭhaje, Hocki, Kapacevičy, Krasnadvorcy ja Zaževičy külanõukogu. Halduskeskus on Salihorski linn. Teised suuremad asulad on Starobini ja Čyrvonaja Słabada alev. Rajoonil on aastast 2010 oma telekanal. Salihorski rajoonis on ka oma raadiokanal. Ilmuvad lehed Інфа-Кур'ер (antakse välja Słuckis), Лидер-Пресс, Шахцёр ja Калійшчык Салігорска. Kaalisoola töötlev tehas Zaževičy. Kaevandus nr 2 Salihorski rajooni maastik Rajooni tähtsamad jõed on Sluč ja Morač. Rajooni territoorium asub Polesje madalikul. Kõrgused jäävad valdavalt vahemikku 135–150 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht asub Kastryčniku küla juures (182 meetrit). Rajoonis asuvad suured kaalisoola ja kivisoola lademed. 2009. aasta seisuga olid elanikest 88,87% valgevenelased, 7,08% venelased, 1% ukrainlased ja 3,05% oli teistest rahvustest. 62,54% elanike emakeel oli valgevene keel, 32,39% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 27,64%, vene keelt aga 64,08% elanikke. The population as of January 1, 2024 and the average annual population for 2023 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements  Salihorski rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajoon Minski oblasti täitevkomitee kodulehel (vene keeles) Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Rajooni kaart
Koolina nulk

Koolina nulk (ka Kepinulk, Heljakeste nulk) on üks kaheteistkümnest Setumaa nulgast. Koolina nulga külad: Palo, Treiali, Jõksi, Puista, Ulaskova, Tsirgu, Lepä, Serga, Tepija, Meremäe, Hilläkeste, Palandõ, Ostrova, Tobrova, Uusvada, Tsergondõ, Vinski, Kitsõ, Poksa, Keerba, Kuksina, Pliia, Paloveere, Teterüvä. Hõrna Aare, "Setomaa nulga' - aolugu ja vahtsõ' võimalusõ'", Setomaa nr. 187, 04.05.2009. Arvis Kiristaja: artikkel "Koolina nulk" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016, lk 234.
Mokornulk

Mokornulk on üks kaheteistkümnest Setumaa nulgast. Mokornulk piirneb põhjas Piusa jõe, idas Obinitsa oja ja läänes Korsapalo rabaga. Mokornulga koosseisu on arvatud 19 küla, mis asuvad tänapäeval Eestis, Võru maakonna Setomaa valla territooriumil: Antkruva, Hilana, Härmä, Ignasõ, Juusa, Kiksova, Klistina, Kõõru, Lindsi, Martsina, Miku, Navikõ, Obinitsa, Rokina, Savioja, Talka, Tedre, Tääglova, Vasla. Nulga keskuseks on Obinitsa ja suuremateks pühadeks paasapäev ja mihklipäev. Nulga nimi esineb kohaliku lauluansambli Mokornulga leelokoori nimes. Ansambli kirje Rahvakultuuri Keskuse kodulehel Hõrna Aare, "Setomaa nulga' - aolugu ja vahtsõ' võimalusõ'", Setomaa nr. 187, 04.05.2009.
Michel Teló

Michel Teló (sündinud 21. jaanuaril 1981 Medianeiras) on Brasiilia laulja. Tema singel "Ai Se Eu Te Pego" tõusis mitme riigi (nt Hispaania, Portugali, Tšiili, Hollandi, Itaalia, Prantsusmaa ja Argentina) muusikaedetabelite tippu. Raadio 2 Aastahiti 2012. aasta muusikaküsitlusel valiti laul 20. kohale. "Balada Sertaneja" (2009) "Michel Teló – Ao Vivo" (2010) "Michel na Balada" (2011) "Sunset" (2013) Koduleht
Poloda nulk

Poloda nulk on üks kaheteistkümnest Setumaa nulgast, nulkadest kõige suurem. Poloda nulga külad: Võõpsu, Pedäjäalostõ, Varõsmäe, Haudjasaarõ, Käre, Mäeussaia, Laosina, Liivakülä (Liiva-Laossina), Töganitsa, Rainova, Rääsolaanõ, Mikitämäe, Kotelniki, Puugnitsa, Soelaanõ, Suurõ-Usinitsa, Väiko-Usinitsa, Igrisõ, Kito, Selise, Järvepää, Ts'olgo, Suurõ-Rõsna, Karisilla, Ton'a, Lobotka, Õrsava, Suurõ-Treski, Väiko-Treski, Suurõ-Nedsäjä, Väiko-Nedsäjä. Hõrna Aare, "Setomaa nulga' - aolugu ja vahtsõ' võimalusõ'", Setomaa nr. 187, 04.05.2009.
Arkaadia (Stoppard)

"Arkaadia" (originaalpealkiri "Arcadia") on Tom Stoppardi näidend aastast 1993. Näidendi pealkiri on allusioon fraasile et in Arcadia ego. Tegevus toimub kahel ajatasandil: ajavahemikus 1809–1812 ning 20. sajandi lõpus (1989). 20. sajandil püüavad ajaloolased Hannah ja Bernard rekonstrueerida sündmusi, mis leidsid aset 19. sajandil Derbyshire'i maamajas Sidley Parkis. 19. sajandil õpetab Septimus Hodge geeniusest 13-aastast tütarlast Thomasinat. Õppetunni katkestab luuletaja Ezra Chater, kelle naisega on Septimus seksuaalvahekorras olnud. Chater kutsub Septimuse duellile, kuid Septimus vingerdab asjast osavalt välja. Näidend koosneb seitsmest pildist. Tegevuspaik on tuba suure aiaga maamajas. Dekoratsioone ei vahetata. 19. sajand Thomasina Coverly, 13-aastane, hiljem 16-aastane Septimus Hodge, tema õpetaja, 22-aastane, hiljem 25-aastane Jellaby, keskealine ülemteener Ezra Chater, 31-aastane luuletaja Richard Noakes, keskealine maastikuarhitekt leedi Croom, vanuselt 30. eluaastate keskel kapten Brice, mereväeohvitser, vanuselt 30. eluaastate keskel Augustus Coverly, 15-aastane 20. sajand Hannah Jarvis, kirjanik ja ajaloolane, vanuselt 30. eluaastate lõpus Chloë Coverly, 18-aastane Bernard Nightingale, ajaloolane, vanuselt 30. eluaastate lõpus Valentine Coverly, 25–30-aastane Gus Coverly, 15-aastane Näidendi maailmaesietendus oli 13. aprillil 1993 Londonis Royal National Theatre'is. Seda on lavastatud paljudes teatrites. Kriitika on pidanud näidendit meistriteoseks. 1993. aastal pälvis näidend parima näidendi Olivier' auhinna ja 1995 New Yorgi draamakriitikute auhinna.
Raakva nulk

Raakva nulk on üks kaheteistkümnest Setumaa nulgast. Raakva nulk piirneb lõunas Piusa jõe ja läänes Piirojaga. Viimane on olnud ajalooline piir Setumaa ja Vana-Võrumaa vahel. Üldiselt tasase maaga Raakva nulk on künklikum lõuna- ja lääneosas. Raakva nulga koosseisu on arvatud 9 praegust ja endist küla, mis asusid enne Setomaa valla moodustamist 2017. aasta haldusreformiga Eesti Põlva maakonnas ja Värska vallas: Helbi, Matsuri, Porski, Säpina, Vaartsi, Vammustõ, Vedernika, Voropi, Koidula. Nulga keskuseks võib pidada Matsurit, kus on olnud ka külakool. Raakva nulgas Matsuri külas on sündinud setu lauluema Miku Ode. Hõrna Aare, "Setomaa nulga' - aolugu ja vahtsõ' võimalusõ'", Setomaa nr 187, 4.05.2009.
Raamat (ajaleht)

Raamat on Eesti Kirjastuste Liidu ajaleht. Leht ilmub alates detsembrist 2005 sagedusega kord kuus ajalehe Postimees kaasandena. Ajaleht käaitleb Eestis väljaantavaid raamatuid, sisaldades retsensioone, raamatututvustusi, artikleid autorite kohta ja intervjuusid. Ajalehe koduleht
Saatserinna nulk

Saatserinna nulk on üks kaheteistkümnest Setumaa nulgast. Nulga keskus on Saatse (ka Satserina ehk Saatserinna). Saatserinna nulga külad: Perdagu, Tsütski, Lädinä, Patvinna, Pitsinä, Tupina, Vedernika, Litvinna, Saabolda, Kundrusõ, Voronka, Kotelnika, Suränkä, Samarinna, Rääptsüvä. Hõrna Aare, "Setomaa nulga' - aolugu ja vahtsõ' võimalusõ'", Setomaa nr. 187, 04.05.2009.
Saurova nulk

Saurova nulk on üks 12 Setumaa nulgast. Saurova nulga külad on Vas'lamäe, Kolovinna, Korski (sama nimega küla kuulub ka Üle-Pelska nulka), Krabilova, Lääpä, Nudretsova, Sabelinna, Molniga, Saurova, Sorokinna, Suurõ- ja Väiko-Puravitsa. Hõrna Aare. "Setomaa nulga' - aolugu ja vahtsõ' võimalusõ'". Setomaa nr 187, 4. mai 2009
Seeritsä nulk

Seeritsä nulk on üks kaheteistkümnest Setumaa nulgast. Seda on veel tuntud nimega Keera nulk või Leega nulk. Viimast nimekuju on kasutatud just nulga lõuna- ja edelaosa nimena. Seeritsä nulga külad: Kuurakõsõ, Lõkova, Olohkuva, Tserondõ, Ugareva, Kaatsova, Vil'o, Potalova, Jaaska, Radaja, Sandra, Keera, Jugo, Riiskova, Paltsova, Labõritsa, Pööni, Alaotsa, Kol'o. Nulka kuulus ka veel Kurvitsa küla. Praeguseks on küla hävinud. Hõrna Aare, "Setomaa nulga' - aolugu ja vahtsõ' võimalusõ'", Setomaa nr. 187, 04.05.2009.
Spinnventiil

Spinnventiil on hiiglasliku magnettakistuse või tunnelmagnettakistuse efektil põhinev kihtstruktuur, mille elektritakistus sõltub struktuuri magnetilisest korrastusest. Antiferromagnetiline korrastus on suurema takistusega kui ferromagnetiline korrastatus. Oluline on ühe ferromagnetilise kihi mõjutamise võimalus, sellest ka nimetus ventiil või klapp (inglise spinn valve). Spinnventiiliga magnetotakistuslik muutmälu
Seitse

See artikkel räägib arvust. Filmi kohta vaata artiklit Seitse (film). Telekanali kohta vaata artiklit Seitse (telekanal). Seitse (tähis araabia numbrina 7, Rooma numbrina VII) on naturaalarv, mis otseselt eelneb arvule 8 ja otseselt järgneb arvule 6. Seitse järgarvuna märgitakse araabia numbriga 7 koos punktiga (7.) või Rooma numbriga VII.
Tsätski nulk

Tsätski nulk on üks kaheteistkümnest Setumaa nulgast. Tsätski nulk piirneb põhjas Värska ja Kulje lahega ning lõunas Piusa jõega. Nulgale on iseloomulik tasane ja liivane pinnas, mille iseloomustav näide on Lutepää liivik. Tsätski nulk on pindalalt Poloda nulga järel suuruselt teine Setumaa nulk. Tsätski nulga koosseisu on arvatud 24 küla, millest 15 asuvad tänapäeval Eesti territooriumil Võru maakonna Setomaa valla koosseisus: Korela, Kolossova, Kostkova, Kremessova, Lutepää, Määsovitsa, Podmotsa, Popovitsa, Rääptsova, Sesniki, Säpina, Velna, Verhulitsa, Väike-Rõsna ja Värska. 9 küla paiknevad tänapäeval Venemaal, Pihkva oblastis, Petseri rajoonis: Jaastrova, Jaamistõ, Jatsmanni, Lõpolja, Pullukina, Põrstõ, Serednä ja Võõlastõ. Tsätski nulga suurim asula ja keskus on Värska ning olulisemad pühad on kevadine ja sügisene jüripäev, mille tähistamiseks peetakse Värskas traditsiooniliselt kirmast. Hõrna Aare, "Setomaa nulga' - aolugu ja vahtsõ' võimalusõ'", Setomaa nr 187, 4. mai 2009
Vaaksaarõ nulk

Vaaksaarõ nulk on üks kaheteistkümnest Setumaa nulgast. Vaaksaarõ nulga külad: Miikse, Solovja, Kiislova, Pelsi, Vaaksaarõ, Sulbi, Olehkova, Kuigõ, Vasildõ, Marinova, Krantsova, Moona, Sirgova, Looska, Varõstõ, Pankjavitsa. Hõrna Aare, "Setomaa nulga' - aolugu ja vahtsõ' võimalusõ'", Setomaa nr. 187, 04.05.2009.
Üle-Pelska nulk

Üle-Pelska nulk on üks kaheteistkümnest Setumaa nulgast. Üle-Pelska nulga külad: Suurõ-Tsäältsüvä, Väiko-Tsäältsüvä, Võmmorski, Jaanimäe, Simaski, Tuplova, Kiiova, Polovina, Kusnetsova, Tessova, Meldova, Helbi, Kropkova, Ermakova, Veretinna, Kaamenitsa, Triginä, Tiirhanna, Küllätüvä, Kraoski, Masluva, Tsumba, Pultsuva, Taeluva. Hõrna Aare, "Setomaa nulga' - aolugu ja vahtsõ' võimalusõ'", Setomaa nr. 187, 04.05.2009.