Eesti kõrgalpinism

Eesti kõrgalpinism on Eesti alpinistide mägironimine üle 6000 meetri kõrguste mägede tippu. Eesti kõrgalpinismi alguseks võib lugeda 1960. aastat, kui rühm eesti alpiniste võttis ette Peeter Varepi juhtimisel mägiekspeditsiooni Pamiiri mäestikus kuuetuhandelise mäe tippu (vallutati Estonia tipp). Peeter Varepi juhitud VSÜ Kalevi alpinismisektsioon koostas alpinismi arenguplaani alates 1961. aastast. Kava sisaldas Eesti NSV ümmargustele tähtpäevadele pühendatud ekspeditsioonide läbiviimist NSV Liidu üle 7000 m kõrguste mägede tippu: 1965. aastaks oli plaanitud ekspeditsioon Taga-Alai ahelikus Lenini mäetippu (7134 m), 1970. aastal Kommunismi (7495 m) ja Korženevskaja (7105 m) ning 1975. aastal Tian Shanis Pobeda mäetippu (7439 m). Esialgu läks kõik plaani järgi. 1965. aastal läbi viidud Peeter Varepi juhtimisel Taga-Alai ekspeditsiooni käigus tõusid 14 eestlast (treener Heino Paltser, tõusude juhid Heino Paltser ja Ragnar Palmre) 11. augustil Lenini mäetippu. Eestlaste tipputõus Leninil tippu oli esimene Baltikumis. 1970. aastal korraldatud eestlaste Pamiiri-ekspeditsiooni käigus tõusid 12 meest Ilmar Priimetsa juhtimisel Korženevskaja tippu ja 8 meest Heino Paltseri juhtimisel Kommunismi mäetippu. Eestlaste tipputõus Kommunismi tippu oli esimene Baltikumis. Järgnenud aastatel valmistuti 1975. aastal plaanitavaks ekspeditsiooniks Tian Shanis Hiina piiri ääres asuvale Pobeda tippu (7439 m) . Kavandati 2 ettevalmistavat ekspeditsiooni: 1973. aastal Edela-Pamiiri, et tõusta tehniliselt raskele kuuetuhandelise mäe tippu ja 1974. aastal Lenini tippu, et paika panna ekspeditsiooni lõplik koosseis. Need retked toimusidki 1973. ja 1974. aastal, kuid ekspeditsioon Lenini tippu lõppes traagiliselt: hukkusid Priit Vürst, Eerik Reino ja Tõnu Tennisson, kui maavärina tõttu liikuma hakanud lumelaviin mattis nad suurde jääprakku. 1975. aastal kavandatud ekspeditsioon Pobeda tippu jäi ära, sest aasta varem suleti alpinistidele Pobeda mägi Nõukogude Liidu teravate suhete pärast Hiinaga. Teistesse kõrgmäestikesse jõudsid eesti mägironijad hiljem: 1983. aastal Tian Shani (Ilmar Priimets), 1997. aastal Andidesse (Tõivo Sarmeti ja Jaan Künnapi grupid), 1998. aastal Himaalajasse (Eesti esimene Himaalaja ekspeditsioon), 2001. aastal Karakorami mäestikku (Eesti esimene Karakorami ekspeditsioon), 2008. aastal Hiina haldusalasse jääva Kaxgari mäeahelikku Ida-Pamiiris (Jürgen Saarniidu grupp) ja 2018. aastal Saser Muztaghi mäeahelikku Ida-Karakoramis (Kristjan-Erik Suurvälja grupp). Baltikumi meistrivõistluste raames selgitatakse muuhulgas välja Baltikumi aasta parim alpinistlik kõrgtõus. Seitsmel aastal oli parim kõrgtõus sooritatud eesti alpinistide poolt: 1965 – Lenini mäetipp (7134 m; 5A): eesti alpinistide tipputõus (14 alpinisti kahes grupis, tõusujuhid Heino Paltser ja Ragnar Palmre) tunnistati Baltikumis parimaks 1970 – Kommunismi mäetipp (7495 m; 5B): Heino Paltser (tõusu juht), Ilmar Priimets, Jaak Sumeri, Tõnu Tennisson, Jüri Tohver, Ain Uusna, Priit Vürst, Kuldev Ääremaa 1982 – Tartu ülikool 350 (6258 m): tipputõus tunnistati Baltikumis parimaks 1998 – Balti mägironijate kokkutulekul tunnistati Baltikumi parimaks viie eestlase tipputõus Cho Oyule Tõivo Sarmeti juhtimisel (teistel andmetel Ilgvars Paulsi tipputõus Lhotsele) 1999 – Mount McKinley (6190 m): Esikohta jäid jagama Eesti ekspeditsiooni (Tõivo Sarmet, Ivar Lai, Urmas Leppmets, Ivar Mäerand, Raivo Plumer, Andrus Öövel, Raul Vahisalu) ja Leedu ekspeditsiooni tipputõusud samale mäele 2001 – Balti mägironijate iga-aastane kokkutulek tunnistas aasta parimaks tipputõusuks Tõivo Sarmeti juhitud ekspeditsiooni Broad Peaki tippu (kaks alpinisti jõudsid eeltippu Rocky Summit; 8028 m) 2003 – Džomolungma (8848 m): Alar Sikk, Eesti, Saulius Vilius, Leedu (ekspeditsiooni juht Tõivo Sarmet) Alar Sikk – Džomolungma (8848 m), 22. mai 2003 Tanel Tuuleveski – Džomolungma (8848 m), 16. mai 2011 Andras Kaasik – Džomolungma (8848 m), 16. mai 2011 Krisli Melesk – Džomolungma (8848 m), 23. mai 2021 Ott Tinn – Džomolungma (8848 m), 18. mai 2023 Katrin Merisalu – Džomolungma (8848 m), 23. mai 2023 Kunnar Karu – Džomolungma (8848 m), 24. mai 2023 Kaspar Eevald – Džomolungma (8848 m), 21. mai 2024 Aleksei Kovaltšuk – Lhotse (8516 m), 14. mai 2002 Krisli Melesk – Džomolungma (8848 m) 23. mai 2021 Katrin Merisalu – Džomolungma (8848 m), 23. mai 2023 Marie Saame – Manaslu (8163 m), 27. september 2023 Krista Kirspuu – Gasherbrum II (8034 m), 22. juuli 2022 Tiina Tamm – Muztagata (7509 m), 4. august 2009 Anu Nõulik – Muztagata (7509 m), 3. august 2011 Helme Suuk – Ismoili Somoni mäetipp (7495 m), 1991. aastal 6211 m (1960), Estonia mäetipp – 14 alpinisti: Hillar Kaal, Peeter Varep, Heino Paltser, Juhan Ahlberg, Albert Sulg, Kalju Jõeväli, Jukk Raudsepp, Jüri Martin, Väino Lepasepp, Feliks Jürna, Ilmar Milliste, Eduard Schults, Lea Kukk ja Aita Lumiste-Eek 7134 m (1964), Lenini mäetipp – Enn Veerte, Kesk-Aasia sõjaväeringkonna ekspeditsiooni koosseisus 7495 m (1970), Ismoili Somoni mäetipp – 8 alpinisti: Heino Paltser, Ilmar Priimets, Jaak Sumeri, Tõnu Tennisson, Jüri Tohver, Ain Uusna, Priit Vürst ja Kuldev Ääremaa 8188 m (1996), Cho Oyu – Aleksei Kovaltšuk 8516 m (2002), Lhotse – Aleksei Kovaltšuk 8848 m (2003), Džomolungma – Alar Sikk , lisahapnikuga 6211 m (1960), Estonia mäetipp – Lea Kukk ja Aita Lumiste-Eek 7134 m (1979), Lenini mäetipp – Helme Suuk 7495 m (1991), Ismoili Somoni mäetipp – Helme Suuk 7509 m (2009), Muztagata – Tiina Tamm 8848 m (2021), Džomolungma – Krisli Melesk, lisahapnikuga Kõrgtõus Baltikumi aasta parim kõrgtõus Eesti alpinistide tipputõusud kaheksatuhandelistele Eesti alpinistlike tõusude ülevaade Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee BALTIJOS ŠALIŲ ALPINIZMO ČEMPIONAI. alpinizmo.vikis.lt Eesti mägironijad on Baltikumi parimad. 3.12.2001. epl.delfi.ee