laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
398

◄ | 3. sajand | 4. sajand | 5. sajand | ► ◄ | 360. aastad | 370. aastad | 380. aastad | 390. aastad | 400. aastad | 410. aastad | 420. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 394 | 395 | 396 | 397 | 398 | 399 | 400 | 401 | 402 | ► | ►► 398. aasta Vana-Rooma konsuliteks olid Flavius Honorius ja Flavius Eutychianus. Konstantinoopoli peapiiskopiks asus Johannes Kuldsuu (Joannes I). ... ... Gildo
399

◄ | 3. sajand | 4. sajand | 5. sajand | ► ◄ | 360. aastad | 370. aastad | 380. aastad | 390. aastad | 400. aastad | 410. aastad | 420. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 395 | 396 | 397 | 398 | 399 | 400 | 401 | 402 | 403 | ► | ►► 399. aasta Paavstiks sai Anastasius I. ... 26. november – Siricius, paavst
720

◄ | 7. sajand | 8. sajand | 9. sajand | ► ◄ | 690. aastad | 700. aastad | 710. aastad | 720. aastad | 730. aastad | 740. aastad | 750. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 716 | 717 | 718 | 719 | 720 | 721 | 722 | 723 | 724 | ► | ►► 720. aasta Umar II järel sai kaliifiks Yazid II. Esimest korda mainiti kirjalikult Ōsumi saari Jaapanis. Bütsantsis sai Konstantinos V Leo III kaasvalitsejaks Stephanus III, paavst ... David Vseviov (2004). Bütsantsi keisrid.Valitsejad purpuris. Tallinn: Kunst.
716

◄ | 7. sajand | 8. sajand | 9. sajand | ► ◄ | 680. aastad | 690. aastad | 700. aastad | 710. aastad | 720. aastad | 730. aastad | 740. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 712 | 713 | 714 | 715 | 716 | 717 | 718 | 719 | 720 | ► | ►► 716. aasta Neustria väed tungisid kuningas Chilperich II ja Raganfridi juhtimisel Austraasiasse, kus eelmisel aastal oli majordoomuseks kuulutatud Karl Martell. Teadaolevalt on esimest korda dokumenteeritud Al-Ándalusi kohanimi (mündil). Leo III kuulutas end 16. aprillil Theodosios III vastu Bütsantsi keisriks ... ... David Vseviov (2004). Bütsantsi keisrid. Valitsejad purpuris. Tallinn: Kunst.
717

◄ | 7. sajand | 8. sajand | 9. sajand | ► ◄ | 680. aastad | 690. aastad | 700. aastad | 710. aastad | 720. aastad | 730. aastad | 740. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 713 | 714 | 715 | 716 | 717 | 718 | 719 | 720 | 721 | ► | ►► 717. aasta Bütsantsi keisriks sai Leo III Jaapanis asutati üks vanimatest tänaseni tegutsevatest ettevõtetest - Hōshi Ryokan Esmamainiti tammikut, mille tänapäevane jäänuk on Boulogne'i mets 15. augustil algas araablaste rünnak Bütsantsi vastu. Konstantinoopol piirati sisse ja 1. septembril jõudis kohale laevastik ... ... David Vseviov (2004). Bütsantsi keisrid. Valitsejad purpuris. Tallinn: Kunst.
718

◄ | 7. sajand | 8. sajand | 9. sajand | ► ◄ | 680. aastad | 690. aastad | 700. aastad | 710. aastad | 720. aastad | 730. aastad | 740. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 714 | 715 | 716 | 717 | 718 | 719 | 720 | 721 | 722 | ► | ►► 718. aasta Esimeseks Astuuria monarhiks sai Pelayo. 15. augustil lõppes araablaste Konstantinoopoli piiramine Kōken, Jaapani keisrinna Konstantinos V, Bütsantsi keiser David Vseviov (2004). Bütsantsi keisrid. Valitsejad purpuris. Tallinn: Kunst.
719

◄ | 7. sajand | 8. sajand | 9. sajand | ► ◄ | 680. aastad | 690. aastad | 700. aastad | 710. aastad | 720. aastad | 730. aastad | 740. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 715 | 716 | 717 | 718 | 719 | 720 | 721 | 722 | 723 | ► | ►► 719. aasta Maurid vallutasid Lisaaboni. Yang Guifei, Hiina keisri Xuanzongi liignaine, üks Vana-Hiina neljast kaunitarist 1. juunil hukati endine Bütsantsi keiser Anastasios II David Vseviov (2004). Bütsantsi keisrid. Valitsejad purpuris. Tallinn: Kunst.
Adolf Tolkatšov

Adolf Tolkatšov (6. jaanuar 1927 Aktöbe, Kasahstan – 24. september 1986) oli Nõukogude Liidu elektroonikainsener, kes edastas salajasi dokumente CIA-le aastatel 1979–1985. Tolkatšov andis CIA-le ülisalajast teavet Nõukogude Liidu radariprojektide kohta. Aastal 1985 ta vahistati ning talle mõisteti surmanuhtlus. CIA – Tolkachev, A Worthy Successor to Penkovsky Мы - куряне
Heino Hankewitz

Heino Hankewitz (sündinud 20. jaanuaril 1954 Viru-Nigulas Lääne-Virumaal) on Eesti endine riigiametnik. Hankewitz lõpetas 1972. aastal Aseri Keskkooli ja 1986. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli eesti keele ja kirjanduse õpetaja erialal. 2002. aastal omandas ta Berliinis sotsiaalmänedžeri kutse.[viide?] Hankewitz on töötanud muu hulgas Aseri Keskkoolis pedagoogina ja ajalehe Säde toimetuses ajakirjanikuna. Aastatel 1989–1995 töötas ta sotsiaalministeeriumis nõuniku, osakonnajuhataja asetäitja ja osakonnajuhatajana. 1997–1999 oli ta sotsiaalministeeriumi vanuripoliitika komisjoni (praegu eakate komisjon) esimene esimees. Ta on algatanud ja juhtinud mitmeid sotsiaalprojekte. Ta on alates 1995. aastast Tallinnas tegutseva MTÜ Vanurite Eneseabi- ja Nõustamisühing (VENÜ) üks asutajaid ja juhatuse esimees. Aastatel 2006-2014 töötas ta Saksamaal Berliinis sotsiaal- ja heategevusorganisatsioonis Volkssolidarität. Aastaid on ta esindanud Eestit Euroopa Vanema Põlvkonna Liidu (EURAG) Peanõukogus. 2003 – "Eaka vabatahtliku käsiraamat". Tallinn: Ilo 2003. 2006 – "Päike peopesal". Tallinn: Ilo 2006. 2015 - "Väärika vananemise sepikoda". Tallinn: Vanurite Eneseabi- ja Nõustamisühing 2015 2020 - "Meie elurõõmu ja tervise varakamber". Tallinn: Vanurite Eneseabi- ja Nõustamisühing 2020 2004 – Eesti Punase Risti teenetemärk 2005 – Tallinna teenetemärk Heino Hankewitz on teist korda abielus.[viide?] Esimesest abielust on tal kaks poega[viide?]: USAs tegutsev ajakirjanik, veebiajakirja Estonian World tegevtoimetaja Sten A. Hankewitz ja endine Postimehe ajakirjanik, praegune ASi Milrem Robotics müügidirektor Gert D. Hankewitz. "Aseri Keskkool". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 21. oktoobril 2014. "EURAG" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27. juuli 2011. Vaadatud 5. märtsil 2009. "Teenetemärkide kavalerid". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. november 2014. Vaadatud 21. oktoobril 2014. "Tallinna Linnavalitsus". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 21. oktoobril 2014.
Eksogeensed protsessid

Eksogeensed protsessid on geoloogilised protsessid, mille liikumapanevaks jõuks on Päikeseenergia. Eksogeensete protsesside toimel reljeef tasandub. Sellele töötavad vastu endogeensed protsessid, mis tekitavad reeglina järsemaid pinnavorme. Eksogeensed protsessid võib jagada kolme rühma: Murenemine, mis jaotub omakorda keemiliseks murenemiseks ehk porsumiseks ja füüsikaliseks murenemiseks ehk rabenemiseks. Murenemine on kivimeid purustavate protsesside kogum. Näiteks vesi, mis on kogunenud kiviprakku, paisub külmudes ja seega murendab kivimit. Murenemine peenestab kivimeid ja teeb sellega võimalikuks nende transpordi ehk ärakande. Kulutus ehk denudatsioon on murenemisproduktide ümberpaigutumine ja vahetu kivimite lõhkumine selle käigus. Näiteks Soome skäärrannik koosneb mandrijää poolt kulutatud aluspõhjalistest kivimitest. Settimine ehk akumulatsioon on murenemisproduktide kuhjumine. Kuhjevormid on näiteks moreenist koosnevad oosid. Moreen on murenemisproduktiks, mida on mandrijää poolt edasi kantud. Eksogeensed protsesse võib jagada ka üksiku reljeefi kujundava teguri alusel: voolava vee ehk fluviaalsed protsessid tuuletekkelised ehk eoolsed protsessid merelised ehk mariinsed (ka järvelised ehk limnilised) protsessid mäestiku- ja mandriliustiku ehk glatsiaalsed protsessid liustiku sulamisvete ehk glatsiofluviaalsed ning glatsiolakustrilised protsessid igikeltsatekkelised ehk krüogeensed protsessid organogeensed protsessid antropogeensed ehk tehnogeensed ehk inimtekkelised protsessid. Reljeef Endogeensed protsessid
Akordionistide loend

Siin on loetletud akordioniste.
Julius Kannelaud

Julius Kannelaud VR I/3 (29. november 1896 – 19. november 1980 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (kapten}. Sõjalise hariduse sai Põhjarinde lipnikekoolis Gattšinas 1917. Teenis alates oktoobrist 1915 1. tagavarapataljonis ja 480. Danilovi polgus. Lõpetas septembris 1917 lipnikekooli ja määrati Tartu Eesti Tagavara Jalaväepataljoni, kus oli nooremohvitserina kuni aprill 1918. Vabadussõjas osales 29. novembrist 1918 ohvitseride reservis, detsembris määrati laiarööpmelisele soomusrongile nr 3, kus oli kuulipildujate komando ja dessantroodu nooremohvitser ning tehnikajaoskonna ülem. Sai 26. augustil 1919 Moglino jaama lähistel lahingus haavata. Detsembris 1919 ülendati alamleitnandiks. Märtsis 1922 arvati Kannelaud leitnandina reservi. Osales Kaitseliidu Tartu maleva töös. Aprillist 1927 kuni jaanuarini oli 1940 maleva instruktor (ajutiselt 2. malevkonna pealik). Ülendati kapteniks veebruaris 1935. Jaanuarist kuni juunini 1940 oli ta Kaitseliidu Läänemaa maleva instruktor. Pärast Eesti okupeerimist ja Kaitseliidu laialisaatmist võeti sundkorras Punaarmeesse. Lahkus tegevteenistusest omavoliliselt ja varjas ennast kuni Saksa vägede saabumiseni. 1. juunist 1943 oli ta Petserimaa territoriaalrügemendi (rügemendiülem major Valter Pedak) 3. pataljoni ülem. Võttis osa lahingutest Petseri–Irboska ruumis 1944 suvel. Augustist 1944 Omakaitse Viru Maleva 8. pataljoni ülem. Pataljoni ei jõutud formeerida lõpuni. Julius Kannelaud suri 19. novembril 1980 Tartus liiklusõnnetuses saadud vigastustesse. Maetud Ahja kalmistule. 1925 Vabadusristi I liigi 3 järk 1938 Kotkaristi teenetemärgi V klass Julius Kannelaud ohvitseride andmekogus Julius Kannelaud Genis
Endogeensed protsessid

Endogeensed protsessid on geoloogilised protsessid, mille liikumapanevaks jõuks on Maa siseenergia. Maa siseenergia on pärit radioaktiivsete isotoopide lagunemisest või aine liikumisest ja sellega seotud hõõrdel eraldunud soojusest. Suur osa Maa sisesoojusest on ka relikt nn Suure pommitamise aegadest. Endogeensed protsessid töötavad vastu reljeefierinevusi vähendavaile eksogeenseile protsessidele, mida põhjustab päikeseenergia. Endogeensed protsessid on näiteks mäestike teke, vulkaanipursked, maavärinad ja mandrite triiv. Eksogeensed protsessid
Taraan

Taraan on ajaloolises tähenduses raudteraviku või muu massiivse otsaga palgist ja tugikonstruktsioonist koosnev seade kindluse kivimüüri või puitvärava lõhkumiseks. Oma lihtsamas vormis oli taraan esialgu lihtsalt palk, mida sõdalased kandsid ja jõuga takistuse vastu lõid. Mida massiivsem palk ja suurem löögikiirus, seda suurem oli purustusjõud. Hiljem lisati puidust kandekonstruktsioon, kus palk rippus köite otsas ja löömine toimus palki "kiigutades". Taraanide kasutamine vähenes seoses kahurite kasutuselevõtuga. Tänapäeval kasutatakse väiksemaid käeshoitavaid taraane lukustatud ustest läbimurdmiseks.[viide?] Tänapäevane taraan
Reljeefitüüp

Reljeefitüüp on teatud alal levivate, tekkeloolt sarnaste pinnavormide kogum. Reljeefitüübiks võib olla näiteks luitestik, oosistik, mõhnastik jne.
Aielased

Aielased (Daubentoniidae) on poolahviliste sugukond esikloomaliste seltsist. Sinna kuulub ainult üks aiede (Daubentonia) perekond ainsa liigiga aie. Need loomad avastas 1780. aastal Madagaskari läänerannikult maadeuurija Pierre Sonnerat. Malagassid, kellele Sonnerat kinnipüütud loomakesi näitas, polnud neid ise varem kunagi näinud ning hüüatasid imestunult "aie-aie". Sonnerat pani need üllatushüüded avastatud olendite nimeks. Loomade elu 7. köide
Pierre Sonnerat

Pierre Sonnerat (18. august 1748 – 31. märts 1814) oli prantsuse loodusteadlane ja maadeuurija. Sonnerat tegi mitu reisi Kagu-Aasiasse, külastades 1769–1772 Filipiine ja Maluku saari ning 1774–1781 Indiat ja Hiinat. Ta kirjutas neist reisidest raamatud "Reis Uus-Guineasse" (1776) ning "Reis Ida-Indiasse ja Hiinasse, mis toimus 1774–1781" (1782). Sonnerat kirjeldas esimesena mitmeid looma- ja taimeliike (aie, indri, hiina litšipuu). Ta andis indrile ka nimetuse: kui teejuht hüüdis talle: "Indri!" (malagassi keeles 'vaata!'), pani Sonnerat selle loomale nimeks (indri malagassikeelne nimi on babakoto). Sonnerat andis kuukabarrale ladinakeelse nime Dacelo novaeguineae ja ühele pingviinile ladinakeelse nime Pygoscelis papua, kuigi kumbki neist Uus-Guineas ehk Paapuas ei ela. Tema kirjeldatud liikide juures kasutatakse lühendit Sonn. Sonnerati nimi on antud hall-džunglikanale (Gallus sonneratii). Kukesabaliste sugukonnas nimetati tema auks perekond Sonneratia. Sonnerat kritiseeris oma kaasaegsete hulgas levinud rassismi ja europotsentrismi. Teda vaimustas india kultuur ja ühes oma raamatus kirjutas ta: "Vana-India andis maailmale religioonid ja filosoofiad: Vana-Egiptus ja Vana-Kreeka võlgnevad oma tarkuse Indiale ning on teada, et Pythagoras käis Indias braahmanite juures õppimas, sest nemad olid kõige valgustatumad inimesed."
Köismäe torn

Köismäe torn on Tallinna linnamüüri torn. Linnamüüri lääneosas, Plate ja Loewenschede torni vahelises lõigus asuv hoburauakujulise põhiplaaniga torn rajati 1360. aastatel ja on siiani väga hästi säilinud. Tornis korraldatakse 2003. aasta novembrist alates mitmesuguseid etendusi ja näitusi. Köismäe torn on nime saanud selle lähedal asunud köiepunumistöökodade järgi. 1360. aastatel rajatud torn oli algselt 13,3 meetri kõrgune, kolme korrusega (alumine laokorrus, kaks ülemist kaitsekorrused) ja puidust vahelagedega. Ülakorrusest eendus puidust kaitserõdu, mille kaudu pääses müürile. 1436–1437 ehitati hoone välisseinad paksemaks ning lisati kõrgust. 16-meetrisele kõrgusele lisandus veel puidust kaitsekorrus. Kõrgest tornist valmis siis küll ainult alaosa. Praegused viis korrust ning 26,5-meetrise üldkõrguse sai torn 1520. aastatel, mil lisati veel kaks kaitsekorrust. Kolm esimest korrust hakkasid siis kandma laoruumide funktsiooni. 1935. aastal torni korrastati ning 1965. aastal restaureeriti, selle käigus ehitati ka praegune kõrge kivikatus. 2000. aastatel renoveeriti torn taas. Korruste vahele valati betoonist vahelaed, parandati puitlaed ja valmistati uued trepid. Uuendati ka katust: vahetati välja katusekivid ja renoveeriti kandekonstruktsiooni. Renoveerimise ajal tehti tornis ka arheoloogilisi kaevamisi, mille käigus puhastati välja munakivisillutis. Tallinna linnamüür Tallinna tornistik Andri Ksenofontov "Turistide linnamüür Paksust Margaretast Pika Jala tornini". Eesti Päevaleht, 1.10.2002 (kasutatud 14.10.2009) Askur Alas "Kaks keskaegset torni võivad linnarahvale uksed avada". Eesti Päevaleht, 29.10.2002 (kasutatud 14.10.2009) Köismäe torn Dominiiklaste Kloostri Muuseumi veebileht
Pinnavorm

Pinnavorm ehk reljeefivorm on mis tahes looduslik või inimtekkeline maapinna või merepõhja osa, mis erineb ümbritsevast alast kõrguse, siseehituse ja tekkeloo poolest. Pinnavormid on näiteks jõeorg, voor ja sandur, kuid ka näiteks tuhamägi. Pinnavormi suurus ei ole piiratud. Pinnavormide hulgas on nii Himaalaja mäestik (megavormid) kui ka väikesed vihmauurded (nanovorm). Kuju järgi jaotatakse pinnavormid positiivseteks, neutraalseteks ja negatiivseteks. Positiivsed pinnavormid on ümbritsevast alast kõrgemad ja negatiivsed madalamad. Pinnavormide suuruse järgi eristatakse: planetaarseid pinnavorme – näiteks ookeanide keskahelikud või mandrid koos mandrilava ehk šelfiga. megavorme – mäestikusüsteemid (näiteks Andid), suured tasandikud, näiteks Lääne-Siberi madalik (sajad tuhanded ruutkilomeetrid); makrovorme – Otepää kõrgustik ja muud tuhandete ruutkilomeetrite suurused vormid; mesovorme – voorestikud ja muud kuni 10 km² suurusega alad; mikrovorme – väiksemad ebatasasused, näiteks astangud eespool mainitud pinnavormidel; nanovorme – vihmauurded, kartulivaod jms. Teatud ala pinnamoe ehk reljeefi iseloomustamiseks kasutatakse liigestustiheduse ja liigestussügavuse mõistet. Liigestustihedus on positiivsete pinnavormide hulk teatud alal: mida rohkem neid on, seda liigestatum (suurema liigestustihedusega) on reljeef. Näiteks Karula kõrgendik on suhteliselt suure liigestustihedusega pinnavorm. Liigestussügavus on teatud maa-ala kõrguste vahe negatiivsete pinnavormide põhjast positiivsete pinnavormide tippu. Mida suurem vahe, seda suurema liigestussügavusega on reljeef. Pinnavorme kujutavat kaarti nimetatakse topograafiliseks kaardiks. Pinnavorme kujunevad geoloogiliste sise- ehk endogeensete jõudude ja geoloogiliste välisjõudude ehk eksogeensete jõudude, kosmiliste ja bioloogiliste tegurite ning inimtegevuse mõjul. Eksogeensete jõudude toimel tekkinud pinnavormid jaotatakse kuhjelisteks ja kulutuslikeks. Tekketeguri alusel saab pinnavormid liigitada järgmisteks rühmadeks: tektoonilised vulkaanilised struktuursed vooluveelised tuuletekkelised merelised liustikutekkelised liustikujõelised igikeltsatekkelised karstitekkelised gravitatsioonilised biogeensed inimtekkelised reljeefitüüp Väike entsüklopeedia 2002. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2001. Lk 935.
Tugevusmoment

Tugevusmoment (vanemas kirjanduses vastupanumoment) on varda ristlõike geomeetriline omadus, mis iseloomustab varda kindlas lõikes tekkivate paindepingete suurima väärtuse. Tugevusmoment y {\displaystyle y} - telje suhtes võrdub sama telje telginertsimomendi ja ristlõike antud teljest määratud kaugeima punkti kauguse jagatisega: W y = I y a {\displaystyle W_{y}={I_{y} \over a}} I y {\displaystyle I_{y}} – inertsimoment nulljoone suhtes; a {\displaystyle a} – kaugeima punkti kaugus nulljoonest. Ühik on  cm 3 {\displaystyle {\mbox{ cm}}^{3}} .
Sipelgasiillased

Sipelgasiillased (Tachyglossidae) on ürgimetajate sugukond ainupiluliste seltsist. Tänapäeval eksisteerib kaks perekonda: sipelgasiil (Tachyglossus) nokissiil (Zaglossus) Loomade elu, kd 7
Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhinnad

Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhinnad (ka Briti Akadeemia auhinnad; ingl British Academy of Film and Television Arts Awards; BAFTA auhinnad) on Suurbritannia filmi-, tele- ja muude meelelahutusvaldkondade auhinnad, millega Briti Akadeemia vastavate valdkondade esindajaid igal aastal tunnustab. Auhinda antakse välja 1948. aastast. Kuni 2001. aastani toimus auhinnatseremoonia aprillis või märtsis. Eesmärgiga üritus enne Oscari-tseremooniat pidada, selguvad auhinnasaajad alates 2002. aastast veebruaris. Enamjaolt saavad auhinnale kandideerida kõigi riikide esindajad, erandiks on näiteks Briti parima filmi kategooria. 1948. aastal jagati auhinda 3 kategoorias ning 2006. aastast 24 kategoorias. Teleauhinda annab akadeemia välja aprillis või mais alates 1954. aastast. Auhinnale saavad kandideerida ainult Suurbritannia telesarjad ja -saated. 1954. aastal jagati auhinda 6 kategoorias, 2007. aasta seisuga jagatakse auhinda 20 kategoorias. 2000. aastast antakse teleauhinnast eraldi välja teletööauhinda (Television Craft Awards). Auhinda antakse näiteks kostüümidisaini, operaatoritöö, eriefektide ja montaaži eest, kokku 19 kategoorias. Briti Akadeemia lasteauhinnaga tunnustab Briti Akadeemia iga aasta novembris lastele mõeldud filmide, telesaadete, videomängude ja veebilehtede loojaid. Auhinda antakse välja alates 1969. aastast. Kui esimesel aastal anti auhinda välja 2 kategoorias, siis 2007. aastal 19 kategoorias. Kategooriad hõlmavad näiteks parima 4–11-aastasi hariva toote, parima Briti lastekanali ja parima joonisfilmi auhinda. Briti Akadeemia videomängu auhinnaga tunnustab Briti Akadeemia alates 1998. aastast paremaid video- ja arvutimängude loojaid. Auhinnakategooriad hõlmavad näiteks parima strateegimängu, parima mitmikmängu ja parima tehnilise lahenduse auhinda. Cymru Briti Akadeemia auhinnaga tunnustatakse 1991. aastast Walesi filme ja teletoodangut. Šoti Briti Akadeemia auhinnaga tunnustatakse 1997. aastast Šoti filme ja teletoodangut. Britannia auhinda annab igal sügisel alates 1989. aastast välja Briti Akadeemia Los Angelese haru. Auhinnaga tunnustatakse Ameerika Ühendriikide silmapaistvaid filmikunstiga seotud inimesi. Esialgu sai auhinna igal aastal üks inimene. 1999. aastast on auhinda välja antud 2–5 kategoorias. Teiste hulgas on Britannia auhinnaga pärjatud näiteks Martin Scorsese (1993), Anthony Hopkins (1995), Tom Hanks (2004) ja Clint Eastwood (2006). Briti Akadeemia auhind Šoti Briti Akadeemia auhind Cymru Briti Akadeemia auhind Britannia auhind ""Rentslimiljonär" võitis seitse BAFTA auhinda!". Forum Cinemas, 9. veebruar 2009.
Sten A. Hankewitz

Sten-Andreas Hankewitz (sündinud 16. aprillil 1979 Tallinnas) on Eesti ajakirjanik, kes praegu elab Chicagos. Ta on Tallinna 20. Keskkooli vilistlane aastast 1996. Sten A. Hankewitz on töötanud Eestis mitmes ajakirjandusväljaandes. Karjääri alustas ta majanduslehes Äripäev reporterina 1998. aastal, hiljem töötas toimetaja ja reporterina ajalehes Õhtuleht ning toimetajana uudisteportaalis Mega. 2001–2006 töötas ta Eesti Päevalehes veebiväljaande toimetuse juhina, 2006–2007 If Eesti Kindlustuse kommunikatsioonijuhina ning 2007–2008 Kalev Meedias uudisteportaali Kalev.ee peatoimetajana ja portaali loojana. Hiljem on ta töötanud Londonis majandusanalüüse tootnud ettevõttes Roubini Global Economics toimetajana ja valuutamaakleris Alpari UK turundustoimetajana. Alates 2013. aastast on ta ingliskeelse veebiajakirja Estonian World tegevtoimetaja. 1999. aastal oli ta Bonnieri preemia konkursil koos Inno Tähismaaga teine. Ta on vabatahtlikuna aidanud Simon Wiesenthali keskust ning Vanurite Eneseabi- ja Nõustamisühingut. Sten A. Hankewitz elas 2008. aasta veebruarist oktoobrini Hispaanias[viide?] ning sama aasta oktoobrist kuni 2013. aasta oktoobrini Londonis[viide?]. Seejärel kolis ta Ameerika Ühendriikidesse, kus on elanud Chicagos, San Franciscos, Atlantas ja New Yorgis. 2018. aasta aprillis kolis ta tagasi Chicagosse. Sten A. Hankewitzi isa on sotsiaalmänedžer Heino Hankewitz ja noorem vend[viide?] Gert D. Hankewitz endine ajakirjanik, kes praegu töötab Milremis. Sten A. Hankewitz on teist korda abielus[viide?]. Esimesest abielust on tal 2000. aastal sündinud poeg Brett Johannes[viide?]. Sten A. Hankewitz: Ajaloo hoiatus puust ette ja punaseks (pruuniks) värvitult, Eesti Päevaleht Online, 4. veebruar 2005 Sten A. Hankewitz: holokaust on ka Eesti ajaloo osa, Eesti Päevaleht Online, 12. veebruar 2009 TÜG vilistlaste nimekiri "Estonian World". Õhtuleht] Sten A. Hankewitzi blogi Sten Hankewitzi artiklid Estonian Worldis
Gert Hankewitz

Gert-Daniel Hankewitz (sündinud 20. novembril 1984) on ajakirjanik ja tippjuht. Ta on lõpetanud 2003. aastal Tallinna Ühisgümnaasiumi ja 2011. aastal Tartu Ülikooli. Ta on töötanud ajalehtedes Postimees ja Äripäev majandusajakirjanikuna ning olnud Merger Marketi kaasautor. 2019. aasta seisuga töötab ta Milrem AS-i ekspordidirektorina. Väljavõte TÜG-i kodulehelt "Milrem AS kontaktid".
Võluripüramiid

Võluripüramiid ehk El Adivino on astmikpüramiid Mehhikos. See oli maiade tsivilisatsiooni keskus ja pühakoda. Arvatakse, et püramiidi ehitamist alustati 9. sajandil. Püramiidi nimi meenutab müüti, kuidas üks võlujõuga kääbus olevat selle ühe ööga valmis ehitanud. Tegelikult kestis ehitamine mitu sajandit ja praegu nähtav ehitis on kerkinud paljude varasemate pühakodade kohale, kusjuures iga uus sisaldab eelmise jäänuseid. Maiade, nagu ka teiste Hispaania vallutuste eelsete Mehhiko rahvaste jaoks sümboliseeris püramiid püha mäge. Erinevalt enamiku maiade templite nelinurgale üles ehitatud planeeringust (näiteks 9. sajandi keskpaigast pärit Kukulkani ehk Sulismao tempel) on El Adivino põhiplaan ovaalne. "Maailma arhitektuuri meistriteosed"
Lessiveerumine

Lessiveerumine on mullaprotsess, mille tagajärjel mulla väikesed tahked osakesed (eriti ibe ja tolm) kas liiguvad mullavee tagajärjel alumistesse horisontidesse või uhutakse mullast välja. Sageli toimub lessiveerumisprotsess käsikäes savistumisega.
Indri (perekond)

Indri (Indri) on indrilaste sugukonda kuuluv esikloomaliste perekond, kuhu kuulub üks liik – indri ehk babakoto (Indri indri ehk Indri brevicaudata). Indrid on väga ohustatud. Loomade elu 7.köide