laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Novorossiisk

Novorossiisk (vene keeles Новороссийск, adõgee ЦIэмэз (Tsemez)) on linn Venemaal Krasnodari krais. Asub Musta mere rannikul. Novorossiiski kohal asus 13. ja 14. sajandil Genova koloonia, hiljem osmanite kindlus Sudžuk-Kale, mis pärast Venemaa valdusse minekut nimetati Tsemesskaja buhtaks (tšerkessikeelse nime Tsemez järgi). Novorossiisk asutati 1838. aastal vene sõjalaevastikubaasina. Linnaõigused sai 1866. aastal. 1888 valmis raudteeliin Jekaterinodari (tänapäeval Krasnodar). 1918–1920 asus linnas kindral Anton Denikini valgekaardi staap. 1942. aastal vallutas linna Saksa armee, kuid väike rühm nõukogude madruseid suutis sadamas piiramisrõngas vastu pidada linna vabastamiseni Punaarmee poolt 16. septembril 1943 ning takistas sellega sakslastel sadama kasutamist. 1973. aastal nimetati Novorossiisk kangelaslinnaks. Novorossiisk on Venemaa suurim sadam Musta mere ääres. 2004. aastal avati linnas ausammas Leonid Brežnevile. Linna haldusalasse kuuluvad mitmed linnalähedased asulad (nt Abrau-Djurso). Linnas asub Venemaa õhudessantvägede 7. ründedessantdiviisi staap. Q127116638 И Брежнев такой молодой... В Новороссийске установили памятник дорогому и горячо любимому Леониду Ильичу lenta.ru, 18. september 2004 Novorossiiski koduleht Novorossiiski linnavalitsuse koduleht Photos Novorossiysk/ Durso В Новороссийске в грузовом терминале произошёл крупный пожар. svoboda.org, 18. august 2023
Emamedal

Emamedal oli Nõukogude Liidu medal, millega autasustati lasterikkaid emasid, kes olid sünnitanud ja kasvatanud viis või kuus last. Emamedal kehtestati NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi 18. augusti 1944 seadlusega. Emamedalil oli kaks järku: I järgu Emamedaliga autasustati emasid, kes olid sünnitanud ja kasvatanud kuus last; II järgu Emamedaliga autasustati emasid, kes olid sünnitanud ja kasvatanud viis last. Eesti NSV-s otsustati autasustamine Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega. Kangelasema Ema au
Kalamäe soo

Kalamäe soo oli tõenäoliselt allikaline heinamaa Põhja-Tallinnas Karjamaa asumis enne paikkonna hoonestamist, hõlmates ligikaudselt tänase Erika, Angerja ja Karjamaa tänava piirkonna. Erika tänava ja Suur-Karjamaa tänava (alates 1939 Tööstuse tänav) rajamisega soo tükeldati. 19. sajandi viimasel veerandil valminud Johann Friedrich Eurichi koostatud Tallinna üldmõõdistusjoonistel (1880.-1882.a. ja täpselt dateerimata joonis 19. sajandi viimasest veerandist) on soo veel olemas ning selgelt kujutatud. Soo järgi on nime saanud Soo tänav. Aleksander Kivi on teadmata põhjusel nimetanud sood Kalamaja sooks. Aleksander Kivi (1972). Tallinna tänavad. Tallinn: Valgus. Lk 83. Tõnu Raid (2011). Tallinn ajaloolistel linnaplaanidel 1634-1989. Tallinn: Grenader. Lk 78. ISBN 9789949448548. TLA.149.4.538, leht 52 Robert Nerman, Leho Lõhmus (2013). Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn: Tallinna Linnaplaneerimise Amet. Lk 294. ISBN 978-9949-33-215-1.
Tallinna Kuristiku Gümnaasium

Tallinna Kuristiku Gümnaasium on üldhariduskool Tallinnas Lasnamäe linnaosas aadressil Kristjan Kärberi tänav 9. Tegemist on linnaosa suurima kooliga, kus õpib umbes 1000 õpilast. Õppeasutuses on 41 klassikomplekti suuruses 3-30 õpilast ja üle 75 õpetaja. Koolis antakse välja ajalehte Kresku, mis on kaks aastat järjest tulnud noorte meediaklubi korraldatavas võistluses vabariigi parimaks. Õppeasutus avati 1. septembril 1984 Lasnamäe IV mikrorajoonis Tallinna 60. Keskkooli nime all. Uue kooli avatseremoonial viibisid Tallinna Mererajooni Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee esindajad, delegatsioon Kambodžast ja paljud teised. Kooli direktorile Vjatšeslav Gussarovile anti üle sümboolne koolikell ja võti, millele olid graveeritud kolme tublima ehitaja nimed. Piduliku aktuse lõpul saatis direktor Gussarov 5A klassi pioneerid Kristiina Tiitsi ja Hedi Kääri punaste nelkidega Maarjamäele, et avaldada tänu Teises maailmasõjas langenuile. Lilli viidi ka V.I. Lenini mälestussamba jalamile. Koos Eesti Vabariigi tulekuga nimetati õppeasutus ümber Tallinna Kuristiku Gümnaasiumiks. Uuele nimele andis aluse kunagi kooli läheduses asunud Kuristiku küla, mis Lasnamäe ehitamise käigus likvideeriti. Inglise keelt õpivad kõik õpilased alates esimesest klassist - peale 6. klassi komplekteeritakse paremaid õpitulemusi näidanud õpilastest inglise keele ja matemaatika õppesuunaga klass, kus õpitakse vastavalt inglise keelt ja matemaatikat süvendatult (matemaatikas on üks tund nädalas ka rühmatund). Kui leidub soovijaid, on võimalik A-keelena (esimene võõrkeel) õppida ka saksa keelt. B-võõrkeelena õpivad kõik kooli õpilased alates kuuendast klassist vene keelt või saksa keelt. Koolis on võimalik õppida humanitaar-, majanduse-ettevõtluse, multimeedia või loodusainete-reaalkallakuga klassis, kus õpitakse mõningaid aineid süvendatult. Algupärase nimega Tallinna 60. Keskkool paistis juba algusaastatel silma aktiivse sporditegevuse poolest. Koolis tegutse maadlusring, peeti tütarlaste aeroobikakavade võistlusi. Tänaseni pakutakse Tallinna Kuristiku Gümnaasiumis võimalust osaleda jalgpalli, korvpalli, käsipalli ja kergejõustiku treeningutes. Kevaditi peetakse kooli õuel juba üle kümne aasta Kuristiku laulu- ja tantsupidu. Tallinna Kuristiku Gümnaasium Koolileht Kresku
Zambana

Zambana (saksa: Zalban) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 9 km Trentost põhjas. 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 1654 inimest ja valla pindala on 11,7 km². Zambana külgneb järgmiste valdadega: Mezzolombardo, Fai della Paganella, Nave San Rocco, Lavis, Andalo ja Vallelaghi. Linna koduleht
Ziano di Fiemme

Ziano di Fiemme (saksa: Zanon) on vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 40 km Trentost kirdes.
Balbieriškise vald

Balbieriškise vald (leedu keeles Balbieriškio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Prienai rajooni territooriumil. Valla pindala on 181 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2863 inimest. Valla keskus on Balbieriškise alev, kus aastal 2011 oli 966 elanikku. Vallamaja asub aadressil Klevų g. 4. Vallavanem on Sigita Ražanskienė. Balbieriškio seniūnija[alaline kõdulink]. Prienų rajono savivaldybė, vaadatud 6.01.2018. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 6.01.2018.
Kirsten Dunst

Kirsten Caroline Dunst (sündinud 30. aprillil 1982) on Ameerika Ühendriikide näitleja.  Kirsten Dunst – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Kirsten Dunst IMDb-s
Naujoji Ūta vald

Naujoji Ūta vald (leedu keeles Naujosios Ūtos seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Prienai rajooni territooriumil. Valla pindala on 81 km². 2011. aasta seisuga elas seal 961 inimest. Valla keskus on Naujoji Ūta küla, vallavanem on Algis Aliukevičius. Naujosios Ūtos seniūnija[alaline kõdulink]. Prienų rajono savivaldybė, vaadatud 6.01.2018. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 6.01.2018.
Naujoji Ūta

Naujoji Ūta on küla Leedus Prienai rajoonis, Naujoji Ūta valla keskus. Naujoji Ūtas on postkontor, kultuurikeskus, raamatukogu ja põhikool. Vaatamisväärsuseks on sealne aastal 1924 valminud katoliku kirik. Küla nimi tuleneb saksa keelest. XVII sajandi keskpaigas rajati Senaūtise küla, mis oli leedukeelne mugandus sõnast hütte (väike tööstusettevõte). Toona toodeti sealse piiskonna metsades potast. Aastal 1782 rajas K. Sapieha uue potasetootmiskoha, mille juurde kujunes Naujoji Ūta. Aastal 1924 ehitati külla puidust kirik, mis aastal 1944 osaliselt maha põles, ent taastati aastal 1963. Nõukogude ajal oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks. Aastal 1958 rajati külla ka metsamajand. Koolimaja Metsamajandi hoone Endine kolhoosi remondi-tehnikajaam Kirik [1] Küla portaalis vietoves.Lt
Põhja-Tirool

Põhja-Tirool on Austria Tirooli liidumaa põhiosa, paiknedes riigi lääneosas. Liidumaa teine osa on Ida-Tirool, mis kuulub samuti Austriale, kuid millel puudub ühine piir Põhja-Tirooliga. Nende kahe piirkonna kõrval kuulus ajaloolisse Tirooli piirkonda palju sajandeid ka Lõuna-Tirool ja ajalooline piirkond Welschtirol, mille Itaalia annekteeris pärast Esimest maailmasõda. Selle tulemusel eraldati Põhja-Tirool ja Ida-Tirool teineteisest. Esimese maailmasõja järel oli siin tõsine liikumine Põhja-Tirooli ühendamiseks Baieriga. Põhja-Tirool külgneb Salzburgiga idas, Saksamaa Baieri liidumaaga põhjas, Vorarlbergiga läänes, Šveitsi Graubündeni kantoniga edelas ja Lõuna-Tirooliga (Itaalia) lõunas. Liidumaa pealinn on Innsbruck. Tirool Tirool-Lõuna-Tirool-Trentino
Abfaltersbach

Abfaltersbach on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 983 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 10,27 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 644 inimest. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019. www.abfaltersbach.at
Tuulikki Bartosik

Tuulikki Bartosik (sünninimi Tuulikki Veskus; sündinud 24. augustil 1976 Rakveres) on eesti akordionist. Aastatel 1983–1994 õppis ta Tallinna 13. Keskkoolis ja 1984–1990 Lasnamäe Muusikakoolis. 1995. aastal lõpetas Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli akordioni erialal Venda Tammanni õpilasena. 1997. aastal lõpetas ta Viljandi Kultuurikolledži. 2002. aastal lõpetas Stockholmi Kuningliku Muusikakõrgkooli rahvamuusika erialal bakalaureusekraadiga, 2004. aastal lõpetas Sibeliuse Akadeemia magistrikraadiga (Master in Music). Ta on Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia pärimusmuusika eriala looja ja juht. 2023. aastal ilmus tema esitatud akordionimuusikaga album "Playscapes". 2016 Eesti Kultuurkapitali Võrumaa ekspertgrupi aastapreemia (Upa-upa trio koosseisus). 2017 stipendium "Ela ja sära". Kirke Ert. Tuulikki Bartosik – maailmakodanikust tippakordionist Võrumaalt. Postimees, 7. detsember 2017 "Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. oktoober 2016. Vaadatud 6. jaanuaril 2018. Kuslapuu, Kaisa (25. jaanuar 2023). "Tuulikki Bartosik paneb muusika lainetama ja kiikuma, olgu käe all kandlesämplid, üminad või R'm'B (Räme mahlane Bass)". Eesti Ekspress. Vaadatud 25. jaanuaril 2023. "Eesti Kultuurkapitali "Ela ja sära" stipendiumi saajad". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. september 2017. Vaadatud 6. jaanuaril 2018. Tuulikki Bartosiki koduleht Eesti muusik Tuulikki Bartosik lööb laineid Inglismaal ERR Kultuur, 9. juuli 2015
Ainet

Ainet on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 747 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 40,43 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 906 inimest. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. https://www.statistik.at/blickgem/blick1/g70702.pdf www.ainet.gv.at
Colomba

Colomba on prantsuse kirjaniku Prosper Mérimée novell, mis ilmus 1840. aastal ajakirjas ''Revue des Deux Mondes''. Eesti keeles ilmus novell 1990. aastal Europeia sarjas Sirje Keevalliku ja Jolanda Kulli tõlkes. Colomba võib paigutada nii romantismi, kui ka realismi esindavaks kirjandusteoseks. Romantismi tunnused on: eksootika, tugevad karakterid, kirg, bandiidid. Realismi tunnused on: asjatundlikud kirjeldused, autori sõnaseletused ja kommentaarid ajaloo kohta. Novellis on palju intertekstuaalseid vihjeid (nt Don Quijote, Molière, Sterne, Rabelais). Mérimée naistegelased (Carmen ja Colomba) on kättemaksuhimulised ja julmad, kuid samas julged, isepäised ning armastavad vabadust.. Kolonel Nevil, tema tütar Lydia, leitnant Orso della Rebbia, tema õde Colomba, della Rebbiate vihavaenlased Barricinid, bandiidid. Tegevus toimub 19. sajandi alguses Korsika saarel. Teose põhiosa moodustab dialoog, lisaks kirjeldused ja omavahelised kirjad. Orso naaseb oma kodumaale Korsikale, et oma isa surma eest Barricinidele kätte maksta, kuid Lydia Nevil proovib teda takistada. Orso õde, Colomba, teeb kõik, et juhtuks vastupidine.. „'Korsiklastele pole see kuigi oivaline meelitus, kui vihjatakse, et nad kuuluvad suure rahvuse hulka. Korsiklased tahavad olla eriline rahvas ja seda pretensiooni õigustavad nad nii hästi, et ei jää muud kui neile järele anda'. See lause "Colombast" peaks eestlasest lugejale nii mõndagi ütlema. Eks meiegi pahanda, kui meid kusagil maailma metropolis mõne teise suurrahva hulka arvatakse. Olgu meie raamatuke meenutuseks, et mitte ainult meie ei püüdle suveräänsuse poole. Nüüd, lugenud läbi Prosper Merimee "Colomba", saab ehk meilegi mõistetavaks, miks Korsikal endistviisi kõlavad paugud ning aeg-ajalt lõhkeb nii mõnigi pomm.“ – Lauri Leesi . Talvet, Jüri (koost) 1999. Maailmakirjandus 2. osa. Romantismist postmodernismini: õpik keskkoolile. Tallinn: Koolibri. Mérimée, Prosper 1990. Colomba. Carmen. Tallinn: Perioodika.
Amlach

Amlach on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 689 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 22,49 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 479 inimest. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019. www.amlach.net
Molekulaarüksus

Molekulaarüksus (ingl molecular entity) on koondmõiste, mis hõlmab muu hulgas aatomit, molekuli, iooni ning konformeeri. Molekulaarüksuseks loetakse näiteks üksikut benseeni molekuli, aspiriini ning heeliumiaatomit. Seevastu ei kuulu mõiste alla suured ainekogumid, nagu üks mool metaani või veetilk. Molekulaarüksust kirjeldatakse parasjagu nii täpsesti, kui kontekst nõuab. Vahel piisab molekulile H 2 {\displaystyle {\ce {H2}}} nimetusest divesinik, kuid teinekord on tarvis eristada spinniisomeere: orto- ja paradivesinikku. Muller, P. (1994). "Glossary of terms used in physical organic chemistry (IUPAC Recommendations 1994)". Pure and Applied Chemistry. 66 (5): 1077–1184. DOI:10.1351/pac199466051077. ISSN 0033-4545. Vaadatud 7.01.2018.
Lörrach

Lörrach on linn Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal Freiburgi ringkonnas Lörrachi kreisis. Linn asub vähem kui 5 km kaugusel kolme riigipiiri (Saksamaa, Prantsusmaa ja Šveitsi) kokkupuutepunktist Schwarzwaldis. Asulat on mainitud kirjalikult 1102. aastal (Lorracho). 1682. aastal sai Lörrach linnaõigused. Röttelni kindlus on linna tuntuim vaatamisväärsus. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Lörrachi koduleht
Benedicta Boccoli

Benedicta Boccoli (sündinud 11. novembril 1966) on Itaalia teatri- ja filminäitleja.  Benedicta Boccoli – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Benedicta Boccoli IMDb-s
Sally Field

Sally Margaret Field (sündinud 6. novembril 1946 Pasadenas) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja režissöör. 2014 – National Medal of Arts  Sally Field – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Sally Field IMDb-s
Rachel Weisz

Rachel Hannah Weisz (sündinud 7. märtsil 1970 Londonis) on Briti näitleja. Tema tuntuimate filmirollide hulka kuuluvad osatäitmised filmides "Muumia" ja "Muumia tagasitulek", "Ohtlikud saladused", "Sügav sinine meri" ning "Ustav aednik", mille eest võitis ta parima naiskõrvalosatäitja Oscari.  Rachel Weisz – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rachel Weisz andmekogus IMDb (inglise)
Kriimani kivikalme

Kriimani kivikalme on kivikalme Tartu maakonnas Kastre vallas Kriimani külas. Kalmest on leitud ka 7. sajandist pärit Bütsantsi-aegne hõbevaagen. Autorite kollektiiv. Eesti esiajalugu. Tallinn: Eesti Raamat, 1982. Lk 287
Metsküla kaelavõru

Metsküla kaelavõru (ka Kõpu kaelavõru) on 1.-2. sajandist pärit massiivne kaelavõru, mis leiti 1880 Metskülast Raudna jõe lähedalt. Et Metsküla asus tollal Kõpu kihelkonnas, siis on kaelavõru nimetatud ka Kõpu kaelavõruks. Kaelavõru kaalub 1,557 kg. Arvatakse, et kaelavõru kasutati kultusotstarbel. Vello Lõugas, Jüri Selirand. Arheoloogiga Eestimaa teedel. Teine, parandatud ja täiendatud trükk. Tallinn: Valgus, 1989. Lk 364
Ansbach

Ansbach on kreisivaba linn Saksamaal Baieri liidumaal; Kesk-Frangimaa halduskeskus. Linnas asuvad USA sõjaväebaasid. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Ansbachi koduleht
Ekstreemturism

Ekstreemturism on turismi haru, mis hõlmab reisimist ohtlikesse kohtadesse (mäed, džunglid, kõrbed, koopad, kanjonid jne) või osavõttu ohtlikest tegevustest või üritustest. Nagu ekstreemsporti, harrastatakse ka ekstreemturismi riskide nautimiseks. Ekstreemturismi alla kuuluvad näiteks jääsukeldumine Valges meres ja reisimine Tšornobõli alal. Mõned kuulsamad ekstreemturismi sihtkohad ja vaatamisväärsused maailmas: Tšornobõli ekskursioonid Ukrainas Victoria joas ujumine Sambias ja Zimbabwes Hua mäel matkamine Hiinas Yungase maantee ehk nn Surmatee Boliivias Bagdadi roheline tsoon Iraagis Sac Actuni veealused koopad Mehhikos Pääsukeste koobas Mehhikos Speleomatkamine Alpinism Ladyvoyage.com: Extreme Tourism: Would you dare? elementmoscow.ru: Extreme Tourism BBC News: Russian tourists salute army boot camp
Ruhja-Riia raudtee

Ruhja-Riia raudtee oli raudteeliin Lätis. Raudteeliini pikkus oli 148 kilomeetrit (Skultest 169, Mõisakülast 171 km). Eestis jätkus see Mõisaküla-Pärnu raudteena. Sellest on tänapäeval alles Riia-Skulte elektriraudtee. Esimese maailmasõja eel kavandati Mõisaküla raudteejaamast algavat ja Riias lõppevat uut raudteed. Mõisaküla raudteetöökojad ehitasid selle tee tarbeks isegi 120 uut kaubavagunit. Sõja puhkemine tõmbas sellele plaanile kriipsu peale. Lätlased alustasid sellele trassile uue raudtee ehitamist alles aastal 1933, ent Mõisaküla asemel kujunes neil uue tee lõppjaamaks Ruhja raudteejaam. Mehis Helme. "Eesti raudteede 100 aastat". 2018. Lk 38
Pellet

Pellet on väike, kerajasse või silindrilisse vormi kokkusurutud tahkis. Graanuli vormi kasutatakse peamiselt teatud kütuste ja loomasöötade puhul. Küttegraanuleid valmistatakse peamiselt kokkusurutud puidust (puidugraanulid) või muust orgaanilisest ainest. Puidugraanuleid valmistatakse enamasti kokkupressitud saepurust või muudest purustatud puidujääkidest. Küttegraanulid on enamasti silindrilise kujuga, kodutarbimises sageli 6 või 8 mm läbimõõduga, tööstuslikud graanulid ka 10 või 12 mm läbimõõduga. Küttegraanuleid põletatakse spetsiaalsetes graanulikateldes, -ahjudes või -kaminates. Söödagraanuleid kasutatakse muu hulgas linnu- ja hobuste söödana, aga ka koduloomade toiduna. Graanulite valmistamiseks kasutatakse graanuliveskeid, kus peenestatud tahkis pressitakse graanulikujuliseks.
Alutaguse külanõukogu

Alutaguse külanõukogu oli külanõukogu Kohtla-Järve rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1954[viide?]–1976 ja seejärel liideti see Vaivara külanõukoguga. Liivi Uuet. Eesti haldusjaotus 20. sajandil. Eesti Omavalitsusliitude Ühendus, 2002. Lk 195–196. ISBN 9985-78-385-9
Prienai mõis

Prienai mõis (leedu Prienų dvaras) on endine mõis Leedus Prienai rajoonis Prienais. Prienai mõisat on esmamainitud 1502. aastal. Toona andis suurvürst Aleksander sealse mõisa Mihhail Glinskile. XIX sajandi alguses hakkas mõis kuuluma Horvathitele. Hiljem sai selle omanikuks Gotthard Wilhelm von Buttlar. Buttlari (poolapäraselt Butlerite) suguvõsa valdusse jäi mõis pikemaks ajaks ja aastal 1667 ehitasid nad Revuona jõe kaldale lossi, mille domineerivaks elemendiks oli kolmekorruseline torn. Butlerid rajasid lossi juurde ka pargi, mis oli korrapärase põhiplaaniga. Parki liigendasid kanalid ja tiigid. Kõrvalhoonetest olid seal veel tall, tõllakuur, laut, aidad, sepikoda, saun, pruulikoda ja köök. Kuna aga kogu mõisakompleks oli puidust, siis põles see aastal 1701, mil rootslased Prienaid rüüstasid, maha. Säilisid vaid tiikide kaldad, mis olid kompleksis ainsateks kivist rajatisteks. XX sajandi alguses rajati vana pargi kohale uus park, vanast säilisid vaid osad puud ja tiikide asemed. Tänapäevane mõisakompleks rajati XVII sajandil. Aastaks 1782 oli valminud ka uus kahekorruseline barokne mansardkorrusega peahoone. Alumisel korrusel asusid vestibüül ja 16 tuba, teisel korrusel aga saal ja 11 tuba. Saalis asus ka rõdu orkestri tarvis. Aastail 1773–1775 said seimi otsusega Butlerite suguvõsa kadumise järel omaniketa jäänud mõisa uuteks omanikeks Sapiehad, seejärel aga Szulczid. Aastal 1925 valmis ka kolmekorruseline vesiveski, mis on tänapäeval Prienai mõisa ainus säilinud hoone. Aastal 1938 mõisa maad tükeldati ja mõis likvideeriti, toona kuulus Prienai mõisale 130 hektarit maad. Vesiveski restaureeriti aastal 1984, seejärel asus seal võõrastemaja "Revuona". See suleti aastal 1995. Aastast 1997 asub seal Nemunase loogete regionaalpargi direktsioon, aastast 2007 ka selle külastuskeskus. Vesiveski ja selle ümber asuv prienai mõisa park võeti muinsuskaitse alla aastal 1992, endine Butlerite lossi ase aga aastal 2005. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 7. jaanuaril 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://dir.icm.edu.pl/pl/Slownik_geograficzny/Tom_IX/34 "Kultūros vertybių registras". Vaadatud 7. jaanuaril 2018. "Kultūros vertybių registras". Vaadatud 7. jaanuaril 2018. Sissekanne Leedu mõisate saidil; fotod (leedu keeles)
Helme külanõukogu

Helme külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s. Külanõukogu moodustati 13. septembril 1945 Valga maakonna Helme valla koosseisus. Külanõukogu keskus asus algselt Kiriku külas. Aastatel 1950–1959 kuulus Helme külanõukogu Tõrva rajooni, seejärel Valga rajooni. 1960. aastal liideti Helme külanõukoguga Koorküla külanõukogu. 1971. aastal liideti Helme külanõukoguga Taagepera külanõukogu. 1969. aasta seisuga oli külanõukogu pindala 197 km². Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Valga maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 33, 517 Helme külanõukogu Eesti nõukogude entsüklopeedia faksiimileversioonis (vaadatud 21.11.2017)
Anras

Anras on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 1261 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 58,41 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1243 inimest. Asustus paikneb Pusteri oru Ida-Tirooli osas, laiudes piki Drava jõe ülamjooksu Villgrateni mägedest (Defereggen) põhjas Lienzi Dolomiitide jalamini, Gailtali Alpide läänepoolsete tippudeni. Külad asuvad peamiselt päikesepaistelistel terrassidel või orupõhjas Dravast põhja pool. Umbes 1200. aasta paiku ehitati Anrasi loss Brixeni piiskoppide suveresidentsiks. 1236. aastal andis keiser Friedrich II neile ümbritseva Pusteri oru mõisad kuni Lienzi aguliteni, kus need külgnesid rivaalitsevate Görzi krahvide maadega. Loss ehitati 1754. aastal barokkstiilis ümber ja sellest sai kohalike haldurite residents. Brixeni vürstlikud piiskopid haldasid territooriumi kuni sekulariseerimiseni 1803. aastal. Tänaseni on Anrasi viljakas pinnas tuntud kui Ida-Tirooli viljaait. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019. www.anras.at
Assling

Assling on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 1128 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 99 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1800 inimest. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. https://www.statistik.at/blickgem/blick1/g70705.pdf www.assling.at
Außervillgraten

Außervillgraten on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 1287 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 79,1 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 755 inimest. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019. www.ausservillgraten.gv.at
Dölsach

Dölsach on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 731 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 24,16 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 2319 inimest. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. https://www.statistik.at/blickgem/blick1/g70707.pdf www.doelsach.at Dölsachi ajalugu