laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hans Bull noorem

Hans Bull (ka Bulli (Pulli) Hans; u 1600 Tartu – 1658) oli eesti soost Tartu rikas kaupmees ja Suurgildi liige. Tema kaupmehest isa kandis sama nime: Hans Bull. Sulev Vahtre, 1997. Eesti ajalugu elulugudes. Olion. Lk 32-33 Sulev Vahtre, 1997. Eesti ajalugu elulugudes. Olion. Lk 32-33
Hygiene

Hygiene on asula Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis. Seal asub sanatoorium tuberkuloosihaigetele, mille rajasid reverend Jacob S. Flory ja tema Vennaskogudus. Kirik oli ka tol ajal osa sanatooriumist, kuid praegu enam mitte.
Ohtra Jürgen

Ohtra Jürgen (? – ?) oli 16. ja 17. sajandil Liivimaal tegutsenud eesti talupoeg, kes juhtis Liivi ja Rootsi-Poola sõjas Rootsi-meelseid eesti talupoegadest koosnevaid väesalku. Hans Poll Ivo Schenkenberg Sulev Vahtre, 1997. Eesti ajalugu elulugudes. Olion. Lk 28-29 Sulev Vahtre, 1997. Eesti ajalugu elulugudes. Olion. Lk 28-29
Meremehekast

Meremehekast (ka santsukast) oli endisajal kasutatud risttahukakujuline ja alt laiem kast, kus olid meremehe isiklikud riided ja muud tarbeesemed. Kasti küljed olid rohelised ja kaas must. Eestis on allveesukeldujad leidnud mitmed tähelepanuväärseid meremehekaste. Näiteks 2011. aastal leidis Tallinna lahest hobisukelduja Andrei Ossiptšuk 5 m sügavuselt paljusid esemeid sisaldava 13. sajandist pärineva meremehekasti. Meremehekast Merevikis (vaadatud 22.08.2015) Ants Kraut, 2012. Muinasleide maast ja merest. Arheoloogia-aasta 2011. Horisont 1: 53
Dace Melbārde

Dace Melbārde (sündinud 3. aprillil 1971 Riias) on Läti poliitik, aastast 2019 Euroopa Parlamendi liige. Melbārde oli alates 31. oktoobrist 2013 kultuuriminister Valdis Dombrovskise kolmandas valitsuses (pärast senise kultuuriministri Žaneta Jaunzeme-Grende ametist lahkumist), jätkas samas ametis Laimdota Straujuma esimeses ja teises valitsuses ning Māris Kučinskise valitsuses ja Arturs Krišjānis Kariņši valitsuses. Ta on lõpetanud Läti Ülikooli ajaloo alal (1994) ning saanud magistrikraadid Läti Kultuuriakadeemiast (1996) ja Läti Ülikoolist (2001). Tutvustus Euroopa Parlamendi lehel CV Läti valitsuse lehel
Mārīte Seile

Mārīte Seile (neiupõlvenimi Mārīte Stupāne; sündinud 26. veebruaril 1966 Preiļis) on Läti pedagoog, alates 5. novembrist 2014 kuni 11. veebruarini 2016 Läti haridus- ja teadusminister Laimdota Straujuma teises valitsuses. Ta lõpetas 1989. aastal Läti Ülikooli matemaatikaõpetajana ning sai 1992. aastal samas magistrikraadi matemaatikas. 1998. aastal sai ta magistrikraadi Twente Ülikoolis. CV Läti valitsuse lehel
Priit Simson

Priit Simson (sündinud 5. septembril 1977) on eesti ajakirjanik. Ta lõpetas 2005. aastal Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna riigiteaduste erialal bakalaureusekraadiga. Tema bakalaureusetöö teema oli "Venekeelse elanikkonna äärmusliikumised Eestis aastatel 1988-1993. Allakäigu ja lagunemise põhjused". Simson on töötanud Eesti välisministri Toomas Hendrik Ilvese nõunikuna, korraldades tema infovahetust Riigikoguga, olnud üheksa aastat Eesti Päevalehes arvamustoimetaja, koordineerinud Eesti haridusministri meediasuhtlust. Alates 2017. aastast töötas ta Tallinna linnapea Taavi Aasa meedianõunikuna. Alates 7. oktoobrist 2019 on Priit Simson Riigikontrolli kommunikatsioonijuht. Ta oli 2008. aasta juunist kuni 2015. aastani abielus Kadri Simsoniga. Tema õde on näitleja Piret Simson. Nõmme seeriajooksude avaetapi võitis Viljar Vallimäe[alaline kõdulink], Jooksuportaal, 30. mai 2013 Tähestikuline nimekiri. lepo.it.da.ut.ee "Riigiteaduste erialal kaitstud bakalaureusetööd" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 19. veebruar 2017. Vaadatud 18. veebruaril 2017. Kontakt Eesti Päevaleht "Taavi Aasa meedianõunikuna asus tööle Priit Simson". Suvi, Tiiu (7. juuli 2011). "Piret Simson, naine kuldsete kingadega".[alaline kõdulink]
Zielzin

Zielzin (valgevene keeles Зельзін, transkribeerituna Zelzin) on küla Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis Zielanievičy külanõukogus. Asulas on 59 elanikku (2012). Vaatamisväärsuseks on õigeusu kirik aastast 1878; sealne mõisakompleks on hävinud.[viide?] Zielzinis asus Bychowiecide suguvõsa mõis. Küla oli valla keskuseks Grodno kubermangu Navahrudaki maakonnas. Külas olid kool ja õigeusu kirik. Pärast Jaanuariülestõusu, milles osalesid ka Bychowiecid, konfiskeeriti nende valdused ja Zelzinist sai riigimõis. Aastal 1867 pandi sealne mõis müüki. Suurema osa sellest ostis Ivanovide pere, 426 tiinu maad ostis aga Kazimierz Brandt. XX sajandi alguses oli külas 253 elanikku.[viide?] Pärast Esimest maailmasõda hakkas küla kuuluma Poola koosseisu, asudes Białystoki vojevoodkonnas ja Vaŭkavyski maakonnas. Aastal 1939 liideti asula Nõukogude Liiduga.[viide?] "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. juuni 2015. Vaadatud 23. augustil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://dir.icm.edu.pl/pl/Slownik_geograficzny/Tom_XIV/568 Zielzin
Ei oodanud

"Ei oodanud" ("Не ждали") on Ilja Repini maal, mis valmis aastail 1884–1888.
Püha Anna kalmistu

Püha Anna kalmistu on Tartus Riia mäel asunud kalmistu. Kalmistu asus tänapäeva Riia ja Struve tänava ristumiskoha kandis. Sinna maeti surnuid kuni 1773. aastani, mil Katariina II keelustas linnadesse matmise. Kalmistu kõrval teisel pool teed asus Püha Antoniuse kalmistu. Tänapäeval on ala hoonestatud ja kalmistu suures oas hävinud. 1983. aastal tehtud kaevamistel leiti skelette, kuid mitte hauapanuseid. Püha Anna kalmistu asukoht Tartu kultuuriväärtuste register (vaadatud 15. jaanuaril 2016) Püha Anna kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Tsiistre kivikalme

Tsiistre kivikalme on Võru maakonnas Rõuge vallas Tsiistre külas asuv muinasaegne kivikalme. Kalme rajati tõenäoliselt umbes 1500 eKr[viide?]. Kalme on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Tsiistre kivikalme kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 23.08.2015)
Vilma Trummal

Vilma Juliane Trummal (neiupõlvenimi Õunroos; 21. november 1924 Harjumaa – 18. oktoober 2022 Tartu) oli eesti ajaloolane ja arheoloog. 1950 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna, ajalookandidaat aastast 1955. Samal aastal algas ka tema töö õppejõuna ülikoolis. Ta oli üks arheoloogia õppetooli taasrajajatest Tartu Ülikoolis. Aastakümneid oli ta ainus arheoloogiaõppejõud Eestis. Teadustöös keskendus ta esmajoones Tartu uurimisele. Teadustöid ja populaarteaduslikke kirjutisi on üle 50. Aastail 1956–1958 ja 1960 juhendas ta arheoloogilisi kaevamisi Tartu linnusel, mille uuringutulemused avaldas 1964. aastal eraldi raamatuna. 1966–1988 juhatas ta mitmeid arheoloogilisi uurimistöid Tartu vanalinnas, misläbi esmakordselt saadi ülevaade vanalinna kultuurkihi stratigraafiast ja iseloomust. Tema kaevamistel kogutud leidudega pandi alus Tartu Linnamuuseumi arheoloogiakogule. Pensionile jäädes annetas ta põhiosa kogutud erialaraamatutest Tartu Ülikoolile ning pani sellega aluse arheoloogia õppetooli ja kabineti raamatukogu taastamisele. 2010 Tartu medal 2018 Valgetähe IV klassi teenetemärk Tema abikaasa on olnud kirjandusteadlane Albert Trummal, nende poeg on arhitekt Tiit Trummal. https://tartu.ee/et/tunnustatud-isikud/vilma-trummal http://tartu.postimees.ee/279543/tartu-tunnustab-auvaarseid-medaliga Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Ain Mäesalu. Tartlase juubel. Vilma Trummal 90. Tartu Postimees, 23. november 2014
Günther Kleiber

Günther Kleiber (16. september 1931 Eula – 29. märts 2013 Berliin) oli Saksa DV riigitegelane. Günther Kleiber oli pärit töölisperekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1946–1949 elektrikuks. 1950. aastal astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1950–1952 õppis Kleiber Dresdenis Tööliste-Talupoegade Teaduskonnas. 1953–1958 õppis ta Rostocki Ülikoolis ja Dresdeni Tehnikaülikoolis elektrotehnikat. 1958–1962 oli ta Dresdeni Ülikoolis teaduslik assistent ja 1962–1963 elektrotehnika teaduskonna parteiallorganisatsiooni juhataja. 1964–1966 juhatas ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Dresdeni ringkonna juhatuse elektritehnika ja andmetöötluse osakonda. 1967. aastal sai Günther Kleiber Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks ja Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks. Samast aastast oli ta ka Rahvakoja (parlamendi) liige. 1971–1989 oli Günther Kleiber Saksa DV Ministrite Nõukogu aseesimees, 1973–1986 üldise masinaehituse, põllumajandusmasinate ja sõidukiteehituse minister. 1984–1989 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liige. 8. novembril 1989 astus Günther Kleiber koos kogu Poliitbürooga ametist tagasi. 3. detsembril 1989 heideti ta Saksamaa Sotsialistlikust Ühtsusparteist välja. 8. detsembril 1989 esitati talle süüdistus ametialastes kuritarvitustes ja korruptsioonis ning ta võeti vahi alla. 1990. aast mais vabastati ta vahi alt, seejärel oli ta töötu. 1995. aasta jaanuaris esitati talle süüdistus seoses Saksa DV piiriületusel tapetud inimeste kohtuasjaga, sama aasta augustis algas tema vastu kohtuprotsess. 25. augustil 1997 mõisteti Kleiberile kolm aastat vabadusekaotust. Ta kaebas kohtuotsuse edasi. Novembris 1999 jättis Liidukohus kohtuotsuse muutmata. 18. jaanuarist kuni 30. septembrini 2000 oli ta vanglas. Vabastati ennetähtaegselt vangistusest, kuna Berllini linnapea Eberhard Diepgen andis talle armu. Günther Kleiber : deutscher Ingenieur und fr. DDR-Wirtschaftspolitiker Munzinger Günther Kleiber geb. 16. September 1931 Eula (Kreis Borna) Chronik der Wende Kleiber, Günther * 16.9.1931, † 29.3.2013 : Mitglied des Politbüros des ZK der SED Bundesstiftung zur Aufarbeitung der SED-Diktatur Kleiber und Schabowski begnadigt Spiegel-Online, 6. september 2000
Bürgermusse

Bürgermusse oli linnakodanike klubi nimetus mõnes Baltimaade linnas. Tuntuim Bürgermusse asutati Tartus 1791. aastal , teised samanimelised klubid tegutsesid Pärnus (1790), Paides (1796), Viljandis (1800) ja Kuressaares (1811). Tartu Bürgermusse maja asus kesklinnas Uue-Turu tänavas. Maja hävis Teises maailmasõjas. 15.–18. oktoober (vkj 3.–6. oktoober) 1857 toimus maja juures Baltimaade esimene suurem põllumajandus- ja käsitöönäitus. Pärnu Musse Selts (Musse-Gesellschaft in Pernau), asutati 1790 Ajalooarhiivi fondiloend, Klubiliikumise ajalugu Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 108 Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 133 "Pärnu Musse - EAA.4534". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. november 2019. Vaadatud 10. novembril 2019. Gesetze der Musse-Gesellschaft in Pernau 03. detsember 2019 00:01, Laura Vadam, Linnas seab end sisse muuseumiklubi Musse
John Barrasso

John Anthony Barrasso III (sündinud 21. juulil 1952 Readingis Pennsylvanias) on Ameerika Ühendriikide poliitik, Vabariikliku partei liige, senati liige aastast 2007. Ta esindab Wyomingi osariiki. Barrasso sai USA Senati liikmeks pärast senaator Craig L. Thomasi surma. Ta valiti tagasi 2008., 2012. ja 2018. aastal. Augustis 2015 külastas ta koos John McCaini ja Sheldon Whitehouse'iga Eestit. Peaminister Rõivas senaatoritele: USA kohalolek on üks regiooni julgeoleku võtmetegureid, 21. august 2015
Vilhelms Purvītis

Vilhelms Purvītis (3. märts (20. veebruar vkj) 1872 Zaube – 14. jaanuar 1945 Bad Nauheim) oli läti maalikunstnik, Läti Kunstiakadeemia asutaja ja esimene rektor. Viljeles klassikalist kunsti, juugendit ja muid stiile. Aastail 1890–1895 õppis Peterburi Kunstiakadeemias Arhip Kuindži juhendamisel. Õpingute ajal tegutses koos teiste lätlastest üliõpilastega kunstiringis Rūķis ('kääbus'). Akadeemia lõpetas suure kuldmedaliga, millega kaasnes õigus riigi arvel sõita välismaale. Ta reisis mitmel pool Euroopas, külastas Berliini, Pariisi ja Viini. Oli aastail 1895–1910 kunstnikerühmituse Mir Iskusstva liige. Aastail 1906–1909 elas Tallinnas ja töötas joonistusõpetajana. Aastal 1909 kutsuti ta Riia linna kunstikooli direktoriks ja selles ametis töötas ta aastani 1916. Ta oli koolis ühtlasi õpetaja, juhendades maaliklassi, kus õppis mitu eesti kunstnikku, teiste seas Villem Ormisson, Jaan Vahtra, August Pulst ja Konstantin Süvalo. Lisaks andis ta eratunde, teiste seas Paul Burmanile. Aastail 1917–1919 elas ja töötas Norras. Aastal 1919 asutas Vilhelms Purvītis Läti Kunstiakadeemia. Ta oli akadeemia esimene rektor 1934. aastani ja juhendas maaliklassi kuni 1941 aastani. Aastail 1919–1940 ja 1941–1944 oli ta ühtlasi ka Läti Rahvusliku Kunstimuuseumi direktor. Aastal 1941 emigreerus Saksamaale, kus ta 14. jaanuaril 1945 72-aastaselt suri. 1994. aastal viidi ta põrm kodumaale ja maeti Riia metsakalmistule. Talv (umbes 1910) Akadeemiline kunst Juugend Krugosvet (vene keeles) Kunstisild Lätti
Riia linna kunstikool

Riia linna kunstikool (läti Rīgas pilsētas mākslas skola) oli aastail 1906–1915 Riias tegutsenud kunstikool. Kunstikool asutati 1906. aastal Elīze Junga-Štilinga 1873. aastal asutatud erakunstikooli baasil. Kooli esimene direktor oli Rakverest pärit Gerhard Paul Rosen, aastail 1909–1915 oli direktor Vilhelms Purvītis. Õpetajaina töötasid koolis Vilhelms Purvītis, Janis Rozentāls, Jānis Roberts Tillbergs ja Konstantīns Rončevskis. Eesti kunstnikest õppisid koolis Villem Ormisson, Jaan Vahtra, August Pulst ja Konstantin Süvalo. Paul Burman kunstikoolis küll ametlikult ei õppinud, ent 1911. aasta kevadel Riias viibides sai ka tema Vilhelms Purvītiselt maalialast õpetust. Kontakt – kontakts Sirp, 20. aprill 2000. Kontakt – kontakts, sirp.ee
Rünno Vissak

Rünno Vissak (sündinud 1962) on Eesti ajaloolane ja tõlkija. Ta on lõpetanud 1992. aastal Tartu Ülikooli ajaloo erialal. Ta on koos arvutigraafiku Harri Hinniga Tartu arheovisiooni autoreid. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. august 2016. Vaadatud 23. augustil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Rünno Vissak Eesti Teadusinfosüsteemis
Võnnu lahing (1578)

Võnnu lahing oli Vene-Poola sõja (1562–1582) ajal 21. oktoobril 1578 Vene tsaaririigi ja Rzeczpospolita-Rootsi ühisväe vahel toimunud lahing. Lahingu võitsid Poola vojevood Andrzej Sapieha ja feldmarssal Göran Boije, Rzeczpospolita-Rootsi ühisväed. See lahing oli ühtlasi ka Liivi sõja pöördelisi momente, sest Vene väed olid raskeid kaotusi saanud. Võnnu -- linn Lätis, praeguse nimega Cēsis.
Jānis Roberts Tillbergs

Jānis Roberts Tillbergs; ka Tilbergs (2. juuli (20. juuni vkj) 1880 – 7. november 1972) oli läti maalikunstnik, graafik ja skulptor. Aastail 1911–1915 töötas pedagoogina Riia linna kunstikoolis.
Lärmakas naabrimees

"Lärmakas naabrimees" on Jarek Kasari 2012. aasta album. Tango ühele Rärärä Vanameeste silmad Harald ja Matilda Elamisekunst MBSLC350
Oscar Levy

Oscar Levy (28. märts 1867 Stargard – 13. august 1946 Oxford) oli Saksamaa juudi päritolu arst, tõlkija ja poliitiline esseist, kes hiljem elas Inglismaal. Ta sündis Stargard in Pommernis (praegu Stargard Lääne-Pomorze vojevoodkonnas), tema isa Moritz Levy (1832–1905) oli Stargardis kaupmees ja pankur. Ta õppis Freiburgi Ülikoolis arstiteadust. Oscar Levy tõlkis Nietzsche filosoofia 18 köidet inglise keelde. Oscar Levy kuulsaim essee oli 1940. aastal ilmunud "The Idiocy of Idealism" (saksa keeles "Der Idealismus – ein Wahn", eesti keeles "Idealism kui luul"). Selles arutleb ta natsionaalsotsialismi ja kommunismi erinevuste ja sarnasuste üle. Andrei Hvostov. Kommunism ja natsism – kuidas võitleme lääne tsivilisatsiooni alustekstidega?. Sirp, "Sotsiaalia". 21. mai 2009.
Ignis Fatuus

Ignis Fatuus on Eesti kirjastus, äriühinguna Ignis Fatuus TÜ, on Elvas aastast 2014 tegutsev kirjastus, mis annab välja eestikeelset kirjandust. Ladina keeles tähendab ignis fatuus virvatuld. Kirjastus Ignis Fatuus koduleht
Mo Farah

Sir Mohamed Muktar Jama Farah (sündinud 23. märtsil 1983 Muqdishos; sünninimi Hussein Abdi Kahin) on Somaalia päritolu Suurbritannia pikamaajooksja ja endine keskmaajooksja. Tema põhialad on 5000 ja 10 000 meetri jooks, kuid ta võistelnud ka teistel distantsidel, näiteks 1500 m jooksus ja maratonis. Ta on 5000 ja 10 000 meetri distantsil neljakordne olümpiavõitja, kuuekordne maailmameister ja viiekordne Euroopa meister. Pärast koduseid 2017. aasta maailmameistrivõistlusi Londonis keskendus ta maratonijooksule. 24. augustil 2017 võitis ta Teemantliiga etapil Zürichis oma viimase 5000 meetri ja ühtlasi viimase staadionijooksu, edestades etiooplast Muktar Edrisi kõigest nelja sajandikuga. Samal hooajal tuli ta 5000 meetri jooksus Teemantliiga üldvõitjaks – see jäi tema ainsaks Teemantliiga üldvõiduks. 2017. aastal tõsteti ta oma teenete eest kergejõustikus rüütliseisusse. 2018. aasta aprillis saavutas ta Londoni maratonil Suurbritannia rekordiga 2.06,21 kolmanda koha. Allikas: IAAF Mo Farah. european-athletics.org. Vaadatud 14.08.2017. "Mo Farah wins his final track race in Zurich Diamond League event". BBC Sport. 24.07.2017. Vaadatud 3.10.2017. Ametlik koduleht Mo Farah Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Men's 5000m Mo Farah Last Race IAAF Diamond League Zurich 2017 English Commentary youtube.com Ashitha Nagesh. Sir Mo Farah reveals he was trafficked to the UK as a child. BBC News, 11. juuli 2022
Gerhard von Rosen

Vabahärra Gerhard von Rosen; ka Paul Gerhard von Rosen ja Gerhard Paul von Rosen, (9. oktoober (27. september vkj) 1856 Rakvere – 23. jaanuar 1927 Berliin) oli baltisaksa maalikunstnik. Nooruses elas Tallinnas. Ta õppis aastatel 1874–1878 Peterburi Kunstide Akadeemias arhitektuuri, seejärel õppis 1883–1886 Düsseldorfi Kunstiakadeemias Eugen Dückeri juures. 1891. aastal kolis Rosen Riiga. Aastatel 1896–1901 töötas ta Riia Polütehnikumis joonistusõpetaja asetäitjana. 1901. aastast töötas ta seal täiskohaga õppejõuna ja oli aastatel 1911,1919 joonistamise professor. Aastatel 1904–1906 oli ta Elise von Jung-Stillingi 1873. aastal asutatud Jung-Stillingi joonistus- ja maalikooli direktor. Aastail 1906–1909 oli ta Riia linna kunstikooli direktor. Aastail 1911–1919 oli ta Riia Polütehnilise Instituudi professor. 1920. aastal kolis ta Saksamaale, kus töötas Pommeris ja Berliinis. Tema teoseid leidub Riia, Tartu ja Düsseldorfi muuseumide kogudes. Rosen on jäädvustanud arvukalt motiive Eestist. "Männimets" (1910). Õli, lõuend papil "Kuristik Siguldas Keisritooli lähedal" (1907), õli, lõuend papil "Kasemets õhtupunas" (1926) "Talvine maastik" (1915) "Mõis järve ääres : Rosen, Paul Gerhard von (1856–1927)". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 23. augustil 2015. Austellung Baltischen Künstler aller Zeiten. Riia: Selbstverlag des Rigaschen Kunst Vereins. 1901. Lk 32. [1] Baltische biografische Lexika
Peipsi lodi

Peipsi lodi ehk Emajõe-Peipsi lodi on madala süvisega ühe- või kahemastiline madal kaubapurjekas, mis väliskujult meenutab poolikut pähklikoort; ühtlasi lodjatüüpe. Peipsi lodi arenes välja Eesti alal 14.–15. sajandil ja Eesti alal kasutati neid 20. sajandilgi. Peipsi lodja tüüpi on ka Emajõel sõitev "Jõmmu". 2024. aastal lasti vette ka lodi "Huik". Mati Õun & Hanno Ojalo. 101 Eesti Laeva. Tallinn, Kirjastus Varrak. Lk 14 "Tartus lasti volbripäeval Emajõkke vastvalminud lodi Huik" ERR, 30. aprill 2024 "Uue lodja nimi läheb selles oleva venekeelse roppuse tõttu muutmisele" Tartu Postimees, 20. mai 2024 Peipsi lodjandusest
Moonland

Moonland on Eestis ehitatud uisk-tüüpi purjelaev, mis on ajaloolise Väinamere uisu taastatud koopia. Nimi: Moonland Tüüp: uisk Kodusadam: Kuivastu Ehitusaasta: 2013 Ehituskoht: Koguva Ehitaja/omanik: MTÜ Väinamere Uisk Ristiema: Kristiina Maria Huum Kogupikkus: 20,0 m Kerepikkus: 15,0 m Laius: 5,2 m Süvis: 1,0 m Purjepind: 148 m2 Aerud: kaks paari (pikkus 8 m) Peamasin: BMW D190, 163 hj (väljavõte Mihkel Jürissoni uurimistööst, 2009) Alates 1532. aastast kohustati Muhumaa vabasid talupoegi korraldama meretransporti Väinamere saarte vahel. Muhulased arendasid viikingiaegsest sõjapaadist (uisk - uss) suuremahulise purjelaeva, mis vedas reisijaid ja kaupu üle mere 20. sajandi alguseni. Hilisematel uisk-tüüpi laevadel oli hiiglaslik ruudukujuline kahvelpuri ja kaks paari aerusid, mis meenutasid viikingite pärandit. Aastal 2013 ehitatud purjelaev Moonland jätkab traditsiooni ajaloolistel veeteedel. Laev veesati 20. juulil 2013 Muhu vallas Kuivastu sadamas. Fotosid ehitusest. Ühingu Väinamere Uisk koduleht Aldo Maksimov, Väinamere uisk saab vette uuel aastal. Meie Maa, 7. juuli 2012 Muhumaal sai valmis ajaloolise uisulaeva koopia, ERR uudised, 20. juuli 2013 Kuivastus lasti vette ajalooline purjelaev “Uisk”, Kanal 2, 21. juuli 2013 Sirli Tooming. Muhu uisk sai purjed kätte Kuressaare merepäevadeks. Meie Maa, 8. august 2015
Hioma

Hioma oli 1848. aastal Hiiumaa Suursadamas ehitatud kolmemastiline parklaev. Hioma oli esimene Eestis ehitatud purjekas, mis 1854. aastal sõitis ümber Kap Hoorni. Laev hukkus tormi käes 11. detsembril 1857 Noarootsi poolsaare lähedal Riguldi rannas. Laeva kogumahutavus oli 358 brt. Mati Õun, Hanno Ojalo. 101 Eesti laeva. Tallinn. Varrak 2015. Lk 20. Hioma. Mereleksikon. 1. kd. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1996. Lk 99–100. Eesti Post. Postmark parklaevast “HIOMA” – 150 aastat purjetamisest ümber Kap Hoorni
Kiviveolaev

Kiviveolaev ehk kivilaev on enamasti rannasõidupurjekas, mis on kohandatud kivide vedamiseks. Eesti alal on tuntud Kihnu kivilaevad.
Kivilaev

Kivilaev on kividest moodustatud laevakontuur kas laevkalme äärisena või lihtsalt surnu austamiseks.
Kihnu kivilaev

Kihnu kivilaev on üldnimetus rannakaljasele, 19. sajandi lõpus Kihnus ehitatud kaubapurjekale (kiviveolaevale) kivide vedamiseks. Aastani 1914 oli kivide müümine riigivõimu tellimisel piirkonna suurlinnade ehitustele üks kihnlaste peamisi tuluallikaid. Tänapäeval on Kihnu Mere Seltsil kavas ehitada kivilaeva jäljend. 2015. aastal koguti Hooandjas raha laeva mudeli ehitamiseks. Valmiv laev soovitakse ristida "Altäraks". Mati Õun & Hanno Ojalo. 101 Eesti Laeva. Tallinn, Kirjastus Varrak. Lk 22 Kihnu kivilaeva mudeli ehitamine
Bhumibol Adulyadej

Bhumibol Adulyadej ehk Rama IX Suur (kuninglik nimi Phra Chaoyuhao Bhumibol Adulyadej) (5. detsember 1927 Cambridge, Massachusetts, USA – 13. oktoober 2016 Bangkok) oli Tai kuningas alates 9. juunist 1946 kuni oma surmani. Ta oli Chakri dünastia 9. valitseja Tais. Troonile sai ta pärast oma salapärastel asjaoludel mõrvatud vanema venna Ananda Mahidoli surma. 1946–1950, kui kuningas õppis Šveitsis, valitses regendina prints Rangsit Prayurasakdi. 1973 osales ta rahva toetusel marssal Thanom Kittikachorni sõjaväelise valitsuse kukutamises ning tegi nii lõpu 1932. aastast võimul olnud sõjaväeliste režiimide jadale. Bhumibol Adulyadej tegutses ka džässmuusiku ja heliloojana. Bhumibol Adulyadej abikaasa oli kuninganna Sirikit Kitiyakara (sündinud 12. augustil 1932) ja neil on neli last: printsess Ubolratana Rajakanya (sündis 5. aprillil 1951) kuningas Maha Vajiralongkorn (sündis 28. juulil 1952) printsess Maha Chakri Sirindhorn (sündis 2. aprillil 1955) printsess Chulabhorn Valayalaksana (sündis 4. juulil 1957) Niyomyat, Aukkarapon; Lefevre, Amy Sawitta (13. oktoober 2016). "Thai King Bhumibol, world's longest-reigning monarch, dies - palace" (inglise). Reuters. Vaadatud 13. oktoobril 2016. "Kõigi aegade monarh Bhumibol Adulyadej" Luup, 1996 "Maailma rikkaim monarh, ilma kelleta oleks riik suures ohus" Ärileht, 9. juuni 2014
Blokeering (raudtee)

Blokeering on raudteel kasutatav seadmete süsteem rongide liikumise reguleerimiseks ja raudteeliini läbilaskevõime suurendamiseks. Tänu fooridele ja semaforidele on süsteemiga võimalik sulustada raudtee liiniosi ning tagada rongiliikluse suurem tihedus ja ohutus.
Lilly

"Ebba" suunab siia. Naisenime kohta vaata artiklit Ebba (eesnimi). "Lilly" (endine Rootsi parklaev "Ebba", originaalnimega "Meridian") oli 1866 Sunderlandis ehitatud tammepuust parklaev. Laeva pikkus oli 127,1 jalga, laius 28,4 jalga, süvis 17,4 jalga, kogumahutavus 415 brutoregistertonni, klass A.II. ehk kõrgeim klass Atlandi ookeanil sõitmiseks. Laeva kapten oli Johan Pitka, kes selle laevaga käis kaks korda Lõuna-Ameerikas ja müüs hiljem Kihnu Jõnnile (Enn Uuetoale), kes laeva uputas umbes 1899 Põhjamerel. Johan Pitka "Minu mälestused" I–IV
Rock City

"Rock City" oli 1868 Quebecis ehitatud 3-mastiline parklaev. See oli ühtlasi kapten Enn Uuetoa (Kihnu Jõnn) viimane laev. 1884. aastal müüdi laev norralastele ja 1891. aastal edasi Ameerikasse. 1912. aastal jõudis laev Enn Uuetoa ehk Kihnu Jõnni (Jõnnu) käsutusse. Laev uppus 19. novembril 1913 Taani rannikul. Laevakere pikkus oli 52,7 m, laius 9,9 m, süvis 6,3 m, mahutavus 786 brt.