laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
408

◄ | 4. sajand | 5. sajand | 6. sajand | ► ◄ | 370. aastad | 380. aastad | 390. aastad | 400. aastad | 410. aastad | 420. aastad | 430. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 404 | 405 | 406 | 407 | 408 | 409 | 410 | 411 | 412 | ► | ►► 408. aasta Arcadiuse järel sai 1. mail Ida-Rooma keisriks Theodosius II Vana-Rooma konsulid olid Anicius Bassus ja Flavius Philippus. Constantinus III kuulutas Lääne-Rooma keisririigi pealinnaks Arles'i. Tapeti Flavius Stilicho,kes juhtis tegelikult Honoriuse varjus Lääne-Roomat. ... 1. mai – Arcadius, Ida-Rooma keiser David Vseviov (2004). Bütsantsi keisrid. Valitsejad purpuris. Tallinn: Kunst. Lk 25-32.
Antratsiit

Antratsiit (ladina keeles anthracites, vanakreeka keelest ἄνθραξ – 'süsi; karbunkul') on vanim ja kõrgema moondetasemega kivisöe modifikatsioon. Antratsiidile on iseloomulik suur tihedus (1500–1700 kg/m³) ja metalliläige. Selle süsinikusisaldus on üle 86%. Antratsiiti kasutatakse suure kütteväärtusega tahkekütusena (kütteväärtus 8100–8350 kcal/kg), see põleb peaaegu suitsuta. Maailma uuritud antratsiidivarud on 28,2 miljardit tonni, sealhulgas Venemaal 6,7 miljardit tonni ja USAs 6,3 miljardit tonni. Peamised söebasseinid on Pennsylvanias (USA), Albertas (Kanada), Vitbankis (LAV), Donbassi idaosas (Ukraina) ning Venemaal Kuzbass, Tungusk, Taimõr, Gorlovsk ja Ida-Donbass. Antratsiiti kasutatakse energeetikas, mustas ja värvilises metallurgias, muu hulgas ka adsorbentide, elektroodide, elektrokorundi ja süsimikrofonide tootmiseks. Rahvusvahelise söeklassifikatsiooni järgi on antratsiite kolme liiki: Meta-antratsiit (mittelenduva süsiniku sisaldus kuni 98% ja lenduvate osakeste sisaldus kuni 2%) Antratsiit (vastavalt 92–98% ja 2–8%) Semiantratsiit ehk poolantratsiit (vastavalt 86–92% ja 8–14%) Большая Российская энциклопедия: В 30 т. / Председатель науч.-ред. совета Ю. С. Осипов. Отв. ред С. Л. Кравец. Т. 2. Анкилоз — Банка. — М.: Большая Российская энциклопедия, 2005. — 766 с.: ил.: карт. Антрацит (уголь) dic.academic.ru. Eesti kaupade nomenklatuuri kohta ESTLEX-i Õigusinfosüsteem. Kaevandatavad söed (TTÜ õppematerjal).
Paul Plath

Paul Wilhelm Ernst Plath (9. mai 1865 Pärnu – 8. jaanuar 1935 Tallinn) oli Eesti vaimulik ja koolmeister. Lõpetas Pärnus gümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1883–1889. Korporatsioon Neobaltia liige. Oli prooviaastal Vändra ja Käina koguduses. Ordineeriti õpetajaks 10. juunil 1890. Oli aastal 1890 Käina Martini koguduse adjunkt ja 1890–1891 Rõuge Maarja koguduse adjunkt. 1891–1921 oli ta Käina Martini koguduse õpetaja, olles aastatel 1902–1920 lisaks Saarte-Lääne praostkonna praost. Oli aastatel 1915–1917 Siberisse asumisele saadetud. 1921–1927 oli ta Tallinna Toomkooli ülemõpetaja. Tema poeg Gerhard Alexander Robert Plath oli Peetrimõisa koguduse õpetaja, teine poeg Werner Arthur Wolfgang Plath oli arst, pojapoeg (Gerhard Alexander Roberti poeg) Volker Plath on pastor Saksamaal. Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
Risti kogudus

EELK Risti kogudus on luterlik kogudus Harju-Ristil. Risti kogudusele kuulub Risti kirik. Kogudus kuulub Lääne-Harju praostkonda. Koguduse õpetaja on Annika Laats, organist Helle Suurlaht, juhatuse esimees Anneli Pärlin. Jumalateenistused on kuu 2. ja 4. pühapäeval algusega kell 13.00 Risti kirikus. Kuigi kogudus tegutseb väikeses maakohas, kus inimesi jääb järjest vähemaks, oli see 2016. aastal EELK kõige kiiremini kasvav kogudus. Vt. Risti koguduse vaimulikud Rain Soosaar. Kasvavate koguduste saladus (30.11.2016) Koduleht
Viru-Nigula kogudus

EELK Viru-Nigula kogudus on luterlik kogudus Viru-Nigulas, mis kasutab Viru-Nigula kirikut. Kogudus kuulub Viru praostkonda. Koguduse hooldajaõpetaja on Avo Kiir, diakon Ahti Bachblum, juhatuse esimees Veiko Oder. Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 14 Viru-Nigula kirikus. Loend on mittetäielik: Georg Adelheim, „Die Genealogie der alten Familien Revals" (Tallinn, 1925), Heinrich Laurenty (surn. 1692) koostatud materjali ümbertöötatud väljaanne, lk 2
Chahār Maḩāll va Bakhtīārī provints

Chahār Maḩāll va Bakhtīārī provints 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Jaguneb seitsmeks maakonnaks. Provintsis asub Z̄āgrose mäestiku kõrgeim tipp Zardkūh (4548 m). Pealinn on Shahr-e Kord. Teised suuremad linnad on Shahrekian, Hafshejan, Borūjen, Lordegan ja Farsan. Lisaks pärsia keelele räägitakse provintsis ka bahtiari ja luri keelt. Shahr-e Kord Saman Bon Laran Kiar Borūjen Gandoman Boldaji Khanmirza Falard Lordegan Farsan Manj Miankooh Ardal Kūhrang Bazaft CHELGERD Khūzestān Lorestān Eşfahān Eşfahān Kohkīlūyeh va Būyer Aḩmadī SHAHR-E KORD ARDAL BORŪJEN LORDEGAN FARSAN Provintsi koduleht
Paide Püha Risti kogudus

EELK Paide Püha Risti kogudus on luterlik kogudus Paides, mis kasutab Paide kirikut. Kogudus kuulub Järva praostkonda. Koguduse hooldajaõpetaja on Teet Hanschmidt, juhatuse esimees Aivar-Joel Rikk ja organist Olaf Lääne. Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 10.00 Paide kirikus. Loend on mittetäielik:
Worlds Apart

Worlds Apart on mitme asja nimi: Worlds Apart on 1992. aastal asutatud rahvusvahelise koosseisuga poistebänd; Worlds Apart on 2000. aastate algul loodud Austraalia ansambel; Worlds Apart on Suurbritannia firma, mis toodab laste mänguasju; "Worlds Apart" on Kanada ansambli Saga album 1981. aastast; "Worlds Apart" on Suurbritannia ansambli Subhumans album 1985. aastast.
Joosep Meeri

Joosep Meeri (4. veebruar 1870 Viljandimaa – 23. oktoober 1929 Reigi) oli eesti vaimulik. Lõpetas aastal 1896 Hugo Treffneri Gümnaasiumi, tehes küpsuseksamid eksternina Narva kroonugümnaasiumi juures. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1896–1901. Prooviaastal oli ta Anseküla ja Püha koguduses. Ordineeriti õpetajaks 15. veebruaril 1904. Oli aastatel 1903–1926 Muhu Katariina koguduse õpetaja. Valekaebuse põhjal süüdistati teda aastal 1915 Vene riigi äraandmises ja ta viidi Neevalinna Peeter-Pauli kindlusesse kaheks nädalaks vangi ja edasi asumisele Nižni Novgorodi. Pääsenud 1917 aasta suvel koju tagasi, ei saanud ta kodus ollagi: sõdurid viisid ta koos abikaasaga oktoobris Kroonlinna (kusjuures neid taheti teel tappa), sealt edasi Staraja Russasse. Muhusse tagasi sai ta 1918. aasta suvel. 1926–1929 oli ta Reigi Jeesuse koguduse õpetaja. Reigis ta ka suri. Joosep Meeri maeti Muhu kalmistule. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 http://www.eestikirik.ee/node/7171
Mark Nerling

Mark Nerling (18. märts 1916 Turkestan – 5. juuni 1983 Hamburg) oli saksa ja Eesti vaimulik. Õppis Tallinna Toomkoolis ja Tartu gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1933–1937. Lõpetas ülikooli teoloogiamagistri kraadiga. Magistritöö teema oli "Eestimaa konsistoriaalringkonna kiriklik tegevus 1836–1914 sinodiprotokollide põhjal". 1950. aastal kaitses Kieli ülikoolis teoloogiadoktori väitekirja teemal "Christian Hoburgs Streit mit den geistlichen Ministerien von Hamburg, Lübeck und Lüneburg. Ein Beitrag zur Auseinandersetzung zwischen Spiritualismus und Orthodoxie im 17. Jahrhundert". Ordineeriti õpetajaks 15. oktoobril 1939 Konrad von zur Mühleni poolt Tallinna Niguliste kirikus (koos Burchard Liebergi ja Gert Gustav August Rennenkampffiga). Vabastati 7. detsembril 1939 EELK teenistusest seoses sõja jalust põgenemisega Saksamaale. Alates 1940 teenis Lääne-Preisimaal Raudeni kogudust Marienwerderi kreisis (praegu Kwidzyni maakonnas, Pomorze vojevoodkonnas), aastatel 1942–1945 oli sõjaväeteenistuses. 1945. aastal oli ta Ansbachis ja Hamburgi Püha Peetri kirikus pastor. 1945. aasta detsembrist kuni aastani 1952 oli ta pastor Nettelnburgis (Hamburgi linnaosa). Aastatel 1952–1957 oli ta Hamburgi Evangeelse Akadeemia õppejuhataja. Aastatel 1957–1968 oli ta Hamburgi maakiriku sotsiaalameti juhataja ja kirikuvalitsuse liige. Aastatel 1968–1974 oli ta Hamburgi Bergedorfi linnaosa Peeter-Pauli koguduse õpetaja. Aastatel 1974–1979 oli ta Hannoveri maakirikus sotsiaalpastor. Jäi 1979. aastal emerituuri. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. III, lk. 147
Boris Merilain

Boris-Angelo Merilain (kuni 27 märts 1935 Merguljev; sündinud 25. juulil 1932) on eesti endine poliitvang ja kirjamees. Aastatel 1959–1975 oli ta Moskva jääballeti artist. Ta töötas aastaid Nõmmel postiljonina. Ta on avaldanud erinevates ajalehtedes (ka maakonnalehes Hiiu Leht) reisikirjeldusi, raamatuarvustusi jms. Tema teine abikaasa on meteoroloog Merike Merilain. Tallinna Toompea Kaarli koguduse II pihtkonna ristimisraamat 1926-1940. EELK koguduste arhiiv, elk.143.0.4 Ave Alavainu. "Üks isevärki mees". Hiiumaa, 11. september 2004. Lk 5 Kristel Schwede. "Endisest poliitvangist Moskva jääballeti solistiks". 60pluss.ee, 24. jaanuar 2010 Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Juhan Kivirähk

Juhan Kivirähk (sündinud 2. juulil 1957 Tallinnas) on eesti sotsioloog. Ta töötas Turu-uuringute ASi uuringujuhina. Ta on õppinud Tallinna 32. Keskkoolis. Ta on lõpetanud 1980. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusküberneetika erialal ning on õppinud Eesti Teaduste Akadeemia mittestatsionaarses sihtaspirantuuris Leningradi Sotsiaalmajanduslike Probleemide Instituudis. Avaliku arvamuse uuringuid hakkas ta tegema Televisiooni- ja Raadiokomitee Informatsiooni- ja Arvutuskeskuses, töötades 1984–1988 sealses auditooriumi uuringute osakonnas. Ta on turu- ja arvamusuuringute ettevõtete AS Emor (1990) ja OÜ Uuringukeskus Faktum (2002) asutajaid ning olnud kolme ettevõtte juht: AS Emor asedirektor aastatel 1990–1995, Turu-uuringute AS asedirektor 1998–2002 ja Uuringukeskus Faktum juhataja 2003–2005. Aastatel 1995–1998 töötas Kivirähk pool aastat siseministri nõunikuna, seejärel sama kaua Sõnumilehe arvamustoimetajana ja pisut üle kahe aasta peaministri nõunikuna / valitsuse pressibüroo direktorina. Hiljem on ta olnud Rahvusvahelise Kaitseuuringute Keskuse sotsioloogilise uurimissuuna vanemteadur. Ta osales 2001. aastal Eesti sotsiaalteadlaste avalikus pöördumises "Kaks Eestit", milles tunti muret Eesti ühiskondliku arengu pärast. Ta kuulub Eesti Sotsioloogide Liitu. Juhan Kivirähk, Rain Rosimannus, Indrek Pajumaa (1993). The Premises for Democracy: A Study of Political Values in Post-Independent Estonia. Journal of Baltic Studies, Vol. XXIV, 2, lk. 149-160. Juhan Kivirähk: Uue kolmikliidu verine algus. Eesti Päevaleht, 30. aprill 2007 Juhan Kivirähk: Rahvaliidu vanade vankrite peapööritus. Eesti Rahvusringhääling, 28. mai 2010 Juhan Kivirähk: kuidas muuta Eesti poliitika targemaks ja usaldusväärsemaks. Postimees, 29. mai 2010 2001 – Valgetähe V klassi teenetemärk 2006 – aasta missiooniinimene 2007 – pressisõber Tema ema oli nukunäitleja Ingrid Kivirähk, vend on kirjanik Andrus Kivirähk ja õde ajakirjanik Tiina Vapper. Ta on abielus, peres on poeg ja tütar. Uuringujuht Juhan Kivirähk koondati Turu-uuringute aktsiaseltsist. Delfi.ee 15.01.2020. Kasutatud 16.01.2020. Pöördumine Postimehes. Aasta tegijad 2006 EMSL. "Juhan Kivirähk – pressisõber" Eesti Päevaleht, 6. detsember 2007. Elulugu Juhan Kivirähk: unustage valima minnes lubadused Eesti Päevaleht, 29. jaanuar 2011
Cirrus radiatus

Cirrus radiatus (Ci radiatus ehk Ci rad) on kiudpilvede vorm. Pilved moodustavad ribasid, mis näivad koonduvat horisondil ühte punkti või kahte punkti teineteise vastas. Tavaliselt ulatuvad Cirrus radiatuse vöödid kõrgemale kui 45 kraadi; kõrgemal nad tihenevad. Vanarahva poolt sai see pilvenähtus nime Noalaev. Cirrus radiatuse ilmumine taevasse näitab, et läheneb tsüklon ja lähiajal hakkab sadama. M.Jürissaar. Kiudpilved, Eesti Loodus, 1999, nr 4 Cirrus radiatus Ilm.ee lehel
Michael Keaton

Michael Keaton (sünninimega Michael John Douglas; sündinud 5. septembril 1951 Coraopolises Pennsylvania osariigis) on USA filminäitleja. Michael Keaton andmekogus IMDb (inglise)
Makanruši saar

Makanruši saar (vene keeles Маканруши ehk Маканру ehk Макансу, jaapani keeles 磨勘留島) on Suur-Kuriilide Põhjarühma asustamata saar Venemaa idaosas. Kuulub Sahhalini oblasti koosseisu. Jevreinovi väin eraldab Makanruši saart Onekotani saarest, mis asub 29 km kaugusel kagus, Neljas Kuriili väin eraldab seda Paramuširist (60 km kirdes). 20 km kaugusel läänes asuvad Avosi kaljud. Saare pindala on 49 km², pikkus põhjast lõunasse 10 km, läänest itta 7,5 km. Saare moodustab kustunud vulkaani (Makanruši mägi, 1169 m) veepealne osa. Kvaliteetse joogiveega Pitjevoi oja suubub Vostoki lahte saare kaguosas. Teiste ojade vesi sisaldab palju väävlit. Saarel elutsevad rebased ja väikesed närilised. Mäe jalamil kasvavad lepad, rannikul on niidud, kus kasvavad murakas, kukemari, kirju liilia, nõges, lobeli upsujuur. Ranna ääres kasvab lehtadru.
Krenitsõni väin

Krenitsõni väin ehk Kuues Kuriili väin (vene keeles пролив Креницына ehk Шестой Курильский пролив) on väin Vaikse ookeanis Venemaa idaosas, eraldab Makanruši saart Harimkotani saarest ning ühendab Ohhoota merd Vaikse ookeaniga. Krenitsõni väina laius on 15 km. Väin paikneb Sahhalini oblasti akvatooriumis ja selle rannik on asustamata. Krenitsõni väin on saanud nime maadeavastaja Pjotr Krenitsõni järgi.
Parasvöötme kliima

Parasvöötme kliima ehk paraskliima on Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi kliimatüüp, mis on iseloomulik paraskliimavöötmele. See on levinud nii põhja- (Põhja-Ameerika ja Euraasia põhjaosas ning Vaikse ja Atlandi ookeani vastavatel laiuskraadidel) kui ka lõunapoolkeral (Lõuna-Ameerika lõunaosas ning Vaikse, Atlandi ja India ookeani vastavatel laiuskraadidel). Kuna parasvöötmes suubuva päikesekiirguse hulk muutub aastaajati, siis eristatakse seal selgelt nelja aastaaega. Suvel on kiirgusbilanss kõrge ja väikese pilvisusega piirkondades sarnaneb see troopika omaga. Talvel on kiirgusbilanss mandritel negatiivne. Samuti on parasvöötmes aktiivne tsüklonite tegevus, sest vöötmes esinevad polaarsed ja arktilised frondid. Seetõttu on ilm seal väga muutlik. Tihti suubuvad sinna nii arktilised kui ka troopilised õhumassid, mille tõttu võib õhutemperatuur järsult muutuda. Kuna parasvöötme ulatus on mitu tuhat kilomeetrit, siis erinevad eri kohtade kliimatingimused suuresti. Selle tõttu eristatakse paraskliima sees mitut kliimatüüpi: mereline paraskliima ehk parasvöötme mereline kliima, üleminekuline paraskliima ehk parasvöötme üleminekuline kliima, mandriline paraskliima ehk parasvöötme mandriline kliima, mussoonparaskliima ehk parasvöötme mussoonkliima. Merelise paraskliima kliimadiagramm (Plymouth, Suurbritannia) Üleminekulise paraskliima kliimadiagramm (Varssavi, Poola) Mandrilise paraskliima kliimadiagramm (Irkutsk, Venemaa) Mussoonparaskliima kliimadiagramm (Vladivostok, Venemaa) Põhjapoolkeral esinevad kõik need kliimatüübid, aga lõunapoolkeral mandrilist paraskliimat peaaegu pole. Ookeanide piirkondades kujuneb mereline paraskliima, mandrite siseosas mandriline paraskliima. Väga erinev on mandrite lääne- ja idarannikute kliima. Läänerannikute kliima kujuneb mereliste õhumasside mõjul, neile on iseloomulik üleminekuline paraskliima. Mandrite idarannikutel, eriti Aasias, kujuneb mussoonparaskliima. Köppeni kliimaklassifikatsiooni järgi vastavad paraskliimatüübile kliimatüüpide variandid Df ja Dw.
Falkirk

Falkirk on linn Suurbritannia põhjaosas Šotimaal, see on Falkirki omavalitsuse halduskeskus. Falkirki tänane asustusala oli strateegilise tähtsusega juba 2. sajandil, kui roomlased ehitasid Clyde'i lahe ja Forthi lahe vahele Antoninuse valli, mille üks kindlustornidest asus praeguses linnas. 6. ja 7. sajandil sinna jõudnud kristlikud misjonärid ehitasid kiriku, mille järgi sai linn oma nime. Šoti keeles tähendab Fawkirk tõlkes 'täpilist kirikut'. 22. juulil 1298 said Falkirki lahingus šotlased William Wallace'i juhtimisel lüüa kuningas Edward I vägedelt. 7. jaanuaril 1746 said Teises Falkirki lahingus valitsusväed lüüa jakobiitidelt. 18. sajandi lõpus rajati linna rauasulatustehas ja hakati rajama Forthi-Clyde'i kanalit. Falkirk Wheel Falkirk Wheeli tegevuse jäädvustus videol Linna jalgpalliklubi FC Falkirk mängib Šotimaa esiliigas.  Falkirk – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Revolutsioonilised Rakud

Revolutsioonilised Rakud (saksa keeles Revolutionäre Zellen, lühend RZ) oli üks tähtsamaid vasakäärmuslikke terroriorganisatsioone Lääne-Saksamaal. Revolutsioonilised Rakud asutati 1973. aastal Lääne-Saksamaa iseseisvatest sõjaväegruppidest, nagu Autonomen ja Rote Zora. 1976. aastal kaaperdasid Revolutsiooniliste Rakkude terroristid Wilfried Böse ja Brigitte Kuhlmann koos kahe palestiina terroristiga Kreeka õhuruumis Air France'i reisilennuki Airbus A300 260 inimesega pardal, mis lendas Tel Avivist Pariisi vahepeatusega Ateenas. Lennuk suunati Entebbe lennujaama Uganda pealinnas Kampalas. Neid aitas sealne diktaator Idi Amin. Kuid kui Iisraeli sõdurid päästsid pantvangid, hukkusid nii Böse kui ka Kuhlmann. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist ning Lääne- ja Ida-Saksamaa taasühendamist hakkas organisatsiooni tähtsus vähenema. Nende viimane terroriakt toimus 1993. aastal. Revolutsioonilised Rakud on küll vähem tuntud kui Punaarmee Fraktsioon, aga oma 20 tegevusaasta jooksul korraldasid nad rohkem terroriakte. Korraldati 186 rünnakut, sealhulgas 40 Lääne-Berliinis.
Käina Martini kogudus

EELK Käina Martini kogudus on luterlik kogudus Käinas, mis kasutab teenistusteks Käina kogudusemaja (Lootuse 4), kuna Käina kirik on ikka veel varemetes, ja Kassari kabelit. Kogudus kuulub Saarte praostkonda. Koguduse hooldajaõpetaja on Hüllo-Kristjan Simson, organist Siiri Rüütelmaa, juhatuse esimees Tiina Veem. Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 15 Käina kogudusemajas või Kassari kabelis. Hugo Richard Paucker "Ehstlands Geistlichkeit in geordneter Zeit- und Reihefolge". Reval, 1849
Lihula Eliisabeti kogudus

EELK Lihula Eliisabeti kogudus on luterlik kogudus Lihulas, mis kasutab Lihula kirikut. Kogudus kuulub Lääne praostkonda. Koguduse õpetaja on Kaido Saak, organist Raili Küttmann, juhatuse esimees Jaak Kastepõld. Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Lihula kirikus. Vt. Lihula Eliisabeti koguduse vaimulikud
Forthi laht

Forthi laht (inglise keeles Firth of Forth, gaeli keeles Linne Foirthe) on Forthi jõe estuaar Šotimaal Põhjamere rannikul. Sellest põhja poole jääb Fife ning lõuna poole West Lothian, Edinburgh ja East Lothian. Forthi jõgi
Lohusuu kogudus

EELK Lohusuu kogudus on luterlik kogudus Lohusuus. Kogudus kuulub Tartu praostkonda ja kasutab Lohusuu kirikut. Koguduse hooldajaõpetaja on Eenok Haamer, organist Eha Haamer. Juhatuse esimees on Jüri-Henn Uuetoa. Jumalateenistused on igal kuu teisel ja neljandal pühapäeval algusega kell 14.00 Lohusuu kirikus. Gabriel Rubelius, Johann Georg Eisen von Schwarzenberg, 1745–1775, Torma ja Lohusuu pastor Franz Gotthilf Friedrich Asverus, 1775–1818, Torma ja Lohusuu koguduse pastor ja 1803–1814 Tartu praostkonna praost Eduard Johann Assmuth, 1819–1852, Torma ja Lohusuu pastor Carl Selmar von Landesen, 1853–1895, Torma ja Lohusuu pastor Michael Luiga, 1896–1902, Torma ja Lohusuu pastor Andreas Laas, 1903–1914, Torma ja Lohusuu pastor Aleksander Kuusik, 1920–1937, Torma ja Lohusuu pastor Eenok Haamer, 1964 Mustvee koguduse pastor, Lohusuu koguduse hooldajaõpetaja
Martna Püha Martini kogudus

Martna Püha Martini kogudus on EELK kogudus Martnas, mis kasutab Martna kirikut. Kogudus kuulub Lääne praostkonda. Koguduse õpetaja on Küllike Valk, juhatuse esimees Anu Huusi, organist Lia Salumäe. Jumalateenistused toimuvad Martna kirikus. Vt Martna Püha Martini koguduse vaimulikud Koduleht Martna Püha Martini kogudus Facebookis
Woldemar Paul Sielmann

Woldemar Paul Sielmann (23. märts 1875 Tõstamaa – 3. august 1942 Burgdorf Hannoveri lähedal) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik. Ta õppis aastatel 1888–1892 Cēsise lähedal asuvas Bērzaine Maagümnaasiumis (Livländisches Landesgymnasium zu Birkenruh bei Wenden) ja 1892–1894 Kuressaare gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1894–1899. Prooviaastal oli ta Puhja ja Palamuse koguduses. Ordineeriti õpetajaks 23. novembril 1901. Oli aastatel 1902–1906 Pärnu Nikolai koguduse diakonõpetaja ja 1907–1919 Tallinna Oleviste koguduse diakonõpetaja. Oli aastatel 1907–1919 veel Keiserliku Nikolai I Gümnaasiumi usuõpetaja. Lisaks oli ta aastatel 1910–1915 Tallinna Linnamisjoni juhataja. Aastatel 1915–1917 oli ta Siberisse Jenisseiskisse välja saadetud. Siirdus aastal 1919 Saksamaale. Oli aastal 1919 kirikutööl Vienenburgis (Alam-Saksi liidumaal), 1919–1923 oli ta Iberi (Einbecki lähedal, Alam-Saksi liidumaal) ja 1923–1942 Frankfurdi Püha Luuka kirikus pastor. Tema isa Burchard Georg Sielmann oli Tõstamaa ja Palamuse Püha Bartholomeuse koguduse õpetaja, vanaisa Woldemar Friedrich Sielmann oli Straupes luterlik vaimulik, äi Elieser Traugott Hahn oli Valjala, Rõuge ja Tallinna Oleviste koguduse õpetaja, naisevend märterpastor Traugott Hahn oli Tartu Ülikooli usuteaduskonna professor, naisevend Carl Hugo Hahn oli Risti ja Nissi Maarja koguduse pastor, hilisem Saksimaa piiskop. Lexicon deutschbaltischer Theologen seit 1920, Bearbeitet von Wilhelm Neander Deutschbaltisches Biographisches Lexikon 1710-1960. Böhlau Verlag Köln Wien https://eelk.ee/elulood/sielmann_woldemar.html
Veiko Tubin

Veiko Tubin (sündinud 1. juunil 1983 Tallinnas) on eesti lavastaja, näitleja ja helilooja. Ta õppis Tallinna 21. Koolis ja 2006. aastal lõpetas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (XXII lennus, kursuse juhendaja Priit Pedajas). Ta töötas Tallinna Linnateatris 2017. aastani. Pärast seda on vabakutseline. Veiko Tubin oli 2017. aastal toimunud XII noorte laulupeo algideekavandi "Noored juured" üks autoreid ja laulupeo lavastaja.[viide?] Ta on loonud muusikalise kujunduse ja originaalmuusika ligi 50 teatrilavastusele. Lisaks on ta juhtinud Eesti Televisioonis teatrisaadet "Kontakt" ning taskuhäälingusaateid "Armastusest". „Sisenemine sisenemisse“. Kanuti Gildi Saal (2018) "Eestimaa hääled", Riigikogu 100. aastapäeva kontsert-lavastus (2019) "Hakkame, mehed, minema" (2019) "Idomeneo". Estonia Teater (2021) ”Lalli ehk Mere keskel on mees”. Tallinna Filharmoonia, Birgitta festival (2022) "Crisis". Tallinna Filharmoonia, Birgitta festival (2023) „Kivid sinu taskutes”, muusikaline kujundaja. Tallinna Linnateater (2007) „Keti lõpp”, helilooja ja muusikaline kujundaja .Tallinna Linnateater (2012) „Offline”, helilooja. Tallinna Linnateater (2013) „Kolm vihmast päeva”, helilooja ja muusikaline kujundaja. Tallinna Linnateater (2013) „Aadama õunad”, helilooja ja helikujundaja. Nargenfestival (2016) „Kas kalad magavad?“, helilooja. VAT Teater (2018) „Esimene armastus“, helilooja. Eesti Draamateate (2020) “Suvitusromaan”, helilooja. Rakvere Teater (2021) “39 astet”, helilooja. Ugala Teater (2022) “Eveline ja Mina”, helilooja. Eesti Noorsooteater (2022) “Tõll”, helilooja. Kuressaare Teater (2023) "Muusikat Tallinna Linnateatri lavastustele" (2017) "Madu oma rinnal" (2017) "Romeo ja Julia" (2020) "Esimene armastus" (2020) "Pariisitar" (2022) "Eveline ja Mina" (2022) "Suvitusromaan" (2022) 2007 Tallinna Linnateatri kolleegipreemia parimale maja töötajale 2008 Tallinna Linnateatri kolleegipreemia parimale meeskõrvalosatäitjale (rollid lavastuses "Ronk") 2010 Tallinna Linnateatri kolleegipreemia parimale meeskõrvalosatäitjale (rollid lavastuses "Hecuba pärast") 2014 Tallinna Linnateatri juhtkonna preemia parimale meestöötajale 2014 Eesti Teatriliidu sõnalavastuste muusikalise kujunduse ja originaalmuusika auhind 2017 Tallinna Linnateatri kolleegipreemia parima lavastust toetava kujunduse eest lavastustele "See hetk", "Suveöö unenägu" ja "Inimesed, kohad ja asjad" 2019 Kuldmuna "Väliskommunikatsiooni üritus" pronks ("Eesti Parimad Ettevõtted gala") 2020 Eesti Kooriühingu aasta teo preemia lavastuse „Hakkame, mehed, minema“ eest 2021 Kuldmuna "Avalik üritus" pronks ("Kuldmuna Gala 2020") ja "Sisekommunikatsiooni üritus" pronks ("Põhja-Eesti Regionaalhaigla") 2022 Kuldmuna "Väliskommunikatsiooni üritus" hõbe ("Eesti Parimad Ettevõtted gala") 2023 Kuldmuna "Väliskommunikatsiooni üritus" kuld ("Eesti Parimad Ettevõtted Auhinnagala")  ja pronks ("Tallinn Digital Summit") Veiko Tubin Koduleht Veiko Tubin. Twitter Veiko Tubin's photostream. Flickr Taskuhääling "Armastusest"