laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Bombieri-Friedlanderi-Iwanieci teoreem

Bombieri-Friedlanderi-Iwanieci teoreem väidab, et on lõpmata palju algarve kujuga a 2 + b 4 {\displaystyle a^{2}+b^{4}} . Esimesed sellised algarvud on 2, 5, 17, 37, 41, 97, 101, 137, 181, 197, 241, 257, 277, 281, 337, 401, 457, 577, 617, 641, 661, 677, 757, 769, 821, 857, 881, 977 jne.
Lydia Nordentoft Lavrov

Lydia Nordentoft Lavrov (sünninimi Lavrov; 14. oktoober 1922 Narva – 28. november 2017 Kopenhaagen) oli väliseesti maalikunstnik, freskomaalija ja mosaiigikunstnik. Lydia Lavrov alustas kunstiõpinguid aastail 1942–1944 Kõrgemas Kunstikoolis Pallas Tartus, peamiselt Aleksander Vardi ja Johannes Võerahansu käe all, ning täiendas end hiljem Kopenhaagenis, Pariisis ja Stockholmis. 1944. aastal pages ta Poola kaudu Taani. Esmakordselt eksponeeriti Nordentoft Lavrovi teoseid eesti kunsti ülevaatenäitusel Kopenhaagenis Frederiksbergi K. B. Hallenis 1946. aastal, järgnesid näitused Kopenhaagenis, Eskilstunas, Uppsalas, Stockholmis, Arvikas, Austraalias ja USA-s, sealhulgas esinemised paljudel taani kunstnike ülevaatenäitustel, 1972. aasta ESTO-l Torontos, 1980. aasta ESTO-l Stockholmis ning 2000. aastal Kunstiühingu "Pallas" näitusel Tartu Kunstimajas. Kunstniku esimene isikunäitus toimus 1953. aastal Kristinehamnis (koos Endel Kõksiga). Järgnenud tosinast isikunäitusest oli suurim 1986. aastal Kopenhaagenis. Ta lõi õlimaale ja akvarelle ning harrastas ka freskotehnikat. Kogu eesti kunsti kontekstis on haruldased tema kivimosaiigid. Tema teoseid leidub Taani muuseumides, kirikutes ja teistes ühiskondlikes hoonetes, Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis, Narva Muuseumis, Kunstiühingu "Pallas" kogus, Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuses ning erakogudes Taanis ja Eestis. 1989. aasta sügisel toimus A. H. Tammsaare Majamuuseumis Nordentoft Lavrovi seni ainus isikunäitus Eestis (koos taanlannast kolleegi Karen Parkiga). "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. veebruar 2015. Vaadatud 5. veebruaril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Ngauruhoe

Ngauruhoe on tegevvulkaan Uus-Meremaa Põhjasaarel. Ngauruhoe on 2291 meetri (teistel andmetel 2287 m) kõrgune koonilise kujuga kihtvulkaan. Vulkaan asub Tongariro rahvuspargis. Ngauruhoe on pursanud laavat aastatel 1870, 1949, 1954 ja 1975. Vulkaanilist tuhka on Ngauruhoe pursanud perioodil 1839–1975 kokku üle 70 korra, keskmiselt 6-aastaste vahedega. Pärast 1975. aastat ei ole Ngauruhoe pursanud, mis on pikim paus vulkaani teadaolevas ajaloos. 2006–2008 täheldati Ngauruhoe seismilise aktiivsuse kasvu, mis rauges 2008. aasta detsembriks. Ngauruhoe on tuntud Peter Jacksoni filmitriloogiast "Sõrmuste isand" kui Turmamägi (Mount Doom, Orodruin) – mägi, kus Sauron sepitses Ühe Sõrmuse ja kus Frodo selle hiljem hävitas. Ngauruhoe tippu ronitakse tavaliselt lääne-loode suunalt, alustades Mangatepopo laagriplatsilt umbes 1200 meetri kõrguselt ja tõustes mööda tähistatud matkarada umbes 1650 meetri kõrgusele lõunakraatri platoole. Platoolt Ngaruhoe tippu tähistatud rada ei ole. Ronimine ei nõua erivarustust, kuid on füüsiliselt raske mäe ligi 45-kraadise kaldenurga ning lahtise ja varisemisohtliku vulkaanilise tefra tõttu. Te Ara – The Encyclopedia of New Zealand. Tongariro and Ngāuruhoe ReigiGuru.ee Tongariro rahvuspark Ngauruhoe vulkaan topograafilisel kaardil
Aleksandr Viner

Aleksandr Viner (vene Александр Борисович Винер; 1896–1984) oli vene teatrilavastaja. Ta oli 1950. aasta IV üldtantsupeo üks üldjuhte. 1957 pälvis ta Eesti NSV rahvakunstniku aunimetuse.
I Lost My Heart to a Starship Trooper

"I Lost My Heart to a Starship Trooper" (vahel ka kujul "(I Lost My Heart to A) Starship Trooper") on 1978. aastal avaldatud singel. Laulu kirjutasid Jeff Calvert ja Geraint Hughes ansamblist Typically Tropical ning seda esitasid Sarah Brightman ja Hot Gossip. Tegu oli 18-aastase Sarah Brightmani lauljadebüüdiga ning laul jõudis Briti singlimüügiedetabelis 6. kohale. Žanriliselt on tegu space disco'ga mis sai populaarseks esimese "Star Warsi" ("Tähtede sõda") filmi kiiluvees. Filmile viitavad ka näiteks lauluread "And evil Darth Vader he's been banished to Mars" ja "Or are you like a droid, devoid of emotion". Laulus on kasutatud sämpleid "Tähesõdadest", Richard Straussi teosest "Nii kõneles Zarathustra" (kasutusel filmis "2001: A Space Odyssey" - "2001: kosmoseodüsseia") kosmoselaevade side meloodiat filmist "Close Encounters of the Third Kind" ("Kolmanda astme lähikontakt"). Nii mõnedki lauluread sisaldavad ka seksuaalseid vihjeid, näiteks "Take me, make me feel the force". Viiteid on ka teistele ulmeteemalistele teostele "I lost my heart to a starship trooper", "Flash Gordon's left me, he's gone to the stars", "What my body needs is close encounter three", "Static on the comm – it's Starfleet Command" and "Fighting for the Federation" (föderatsioon on olemas näiteks "Star Trekis", "Starship Troopersis" ning ka seriaalis "Blake's 7"). Laulu video
Karl Ots

Karl Ots (ka Kaarel Robert Ots; 18. september 1882 Narva – 4. veebruar 1961 Tallinn) oli eesti ooperilaulja (tenor). Aastatel 1901–1920 töötas raudteel telegrafistina, dispetšeri ja jaamaülema abina, algul Narvas, 1913. aastast Peterburis. Töö kõrvalt õppis ta Peterburis rahvakonservatooriumis laulmist. Aastatel 1920–1957 oli ta Estonia teatri ooperisolist. Tema poeg oli laulja Georg Ots, tütar on arstiteadlane Maret Purde. Karl Ots suri 4. veebruaril 1961 ja maeti 8. veebruaril 1961 Metsakalmistule. 1945 Eesti NSV teeneline kunstnik 1957 Eesti NSV rahvakunstnik Kaja, 17. september 1935 Sirp ja Vasar, 13. september 1957 Kalmistute register Haudi
Martin Taras

Martin Taras (8. veebruar 1899 Eristvere – 14. august 1968 Tallinn) oli Eesti ooperilaulja (tenor). Ta õppis aastatel 1912–1915 Kaarepere ministeeriumikoolis. Laulmist õppis ta 1931. aastal Tartus (Georg Karl Stahlbergi õpilasena) ja aastatel 1933–1937 Tallinna Konservatooriumis (Helmi Eineri klassis). 1938. aastal viibis teatri Estonia stipendiaadina Milanos, Roomas ja Napolis. Ta mängis aastatel 1919–1921 Petseris ajateenijana Petseris Eesti Rahvaväe 7. Jalaväerügemendi orkestris klarnetit. Aastatel 1921–1931 töötas Petseris kantseleiametniku, raamatupidaja ja notari sekretärina; ühtlasi lõi kaasa 1924–1931 Petseri Rahvahariduse Seltsi ning eesti laulu- ja mänguseltsi Kalev teatris ning mängis klarnetit asjaarmastajate orkestreis. 1931. aasta oli ta teatri Vanemuine ja aastatel 1932–1959 Estonia teatri solist. Ta esines kontserdilauljana, ka välismaal (Soomes, Lätis, Leedus, Poolas, Tšehhoslovakkias). Kauni tenorihääle tõttu on teda nimetatud Eesti Carusoks.[viide?] Martin Taras suri 14. augustil 1968 ja maeti 17. augustil 1968 Metsakalmistule. 1945 Eesti NSV teeneline kunstnik 1954 Eesti NSV rahvakunstnik 1949 Nõukogude Eesti preemia 1950, 1951 Stalini preemia http://www.kalmistud.ee/haudi?filter_maetud_eesnimi=Martin&filter_maetud_perenimi=Taras&action=maetud&popup=0&yldotsing=1&filter_maetud_kalmistu=[alaline kõdulink]
Walter Wistinghausen

Walter Wistinghausen (kasutatud ka nimekuju Valter Vistinghausen, Walter Siegfried Nikolai von Wistinghausen; 19. juuni 1879 Tsitre mõis – 26. veebruar 1956) oli eesti-saksa näitleja, ajakirjanik, tõlkija, kirjanik. [1] "Lexikon der deutschsprachigen Literatur des Baltikums und St. Petersburgs". 1. köide Biograafia
Pavel Vorožtsov

Pavel Vorožtsov (vene Павел Владимирович Ворожцов; sündinud 30. aprillil 1980 Tallinnas) on Eesti ja Venemaa teatri- ja filminäitleja. Ta lõpetas aastal 2002 Tallinna Pedagoogikaülikooli. Aastal 2006 lõpetas ta Moskva Kunstiteatri stuudiokooli. Ta on töötanud Tallinnas Vene Teatris. 2007 kutsuti ta Moskva Kunstiteatrisse.
August Daugell

August Johann Daugell (1. jaanuar 1830 Tartu – 8. november 1899 Peterburi) oli baltisaksa graveerija. Sündis Tartus Daugulli aiaäri asutaja Johann Daugulli pojana. Õppis Tartus Friedrich Ludvig von Maydelli ksülograafiatöökojas, seejärel Peterburis Kunstide Akadeemias vabakuulajana. Avas Peterburis oma ksülograafiatöökoja. Sidemed Eestiga säilisid, Daugell valmistas puugravüüre trükistele, näiteks „Ma-rahwa Kalender”, „Ma-rahwa Kassuline Kalender”. Illustreerinud ka Daugulli aiaäri katalooge. Tema käe all on õppinud nt Eduard Magnus Jakobson. Puugravüüri teema Rahvusraamatukogu veebilehel. PDF-fail Kristuse ülestõusmise kirik Peterburis Ma-rahwa Kalender ehk Täht-ramat 1847 Ajastaja päle Novotšerkassk 1870
Marko Kaasik

Marko Kaasik (sündinud 25. juulil 1966 Tartus) on eesti atmosfäärifüüsik, aastatel 2022–2023 erakonna Eestimaa Rohelised kaasjuht (koos Johanna Maria Tõuguga). Ta sündis teenistuja peres. Lõpetas 1984 Tartu 1. Keskkooli, 1989 Tartu Ülikooli füüsikaosakonna. Oli 1993–1995 TÜ magistriõppes ja 1995–2000 doktorantuuris. Töökohad: 1989–1992 TÜ nooremteadur 1993–1997, 1998–2002 Tartu Observatooriumi lepinguline töötaja 1997–1998 Tartu Linnavalitsuse keskkonnateenistuse peaspetsialist alates 2002 TÜ Keskkonnafüüsika instituudi ja atmosfäärifüüsika labori teadur ja vanemteadur Filosoofiadoktori kraadi keskkonnafüüsikas, väitekiri "Atmosfääri piirkihi parametriseerimine õhusaastelevi numbrilises mudelis", juhendaja Rein Rõõm, kaitses TÜ-s 2000. aastal. Uurimisalad: atmosfääriaerosooli moodustumine ja õhusaaste levik. Avaldanud üle 40 teadustrükise. Ta kandideeris 2023. aasta Riigikogu valimistel, kus kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 272 häält ning ei osutunud valituks. Ta kandideeris 2024. aasta Euroopa Parlamendi valimistel, kogus 222 häält ning ei osutunud valituks. Tema abikaasa on Helle Kaasik, tütar Laila ja poeg Alo Kaasik. Liiv, Siiri; Kaasik, Marko (2004). Trace metals in mosses in the Estonian oil shale processing region. Journal of Atmospheric Chemistry, 49(1–3), 563–578. Orru, H.; Teinemaa, E.; Lai, T.; Tamm, T.; Kaasik, M.; Kimmel, V.; Forsberg, B.; Merisalu, E.; Kangur, K. (2008). Health impact assessment of locally emitted particulate matter in Tallinn using clustering and modeling techniques . In: Epidemiology: ISEE 20th Annual Conference; Pasadena, California; October 12–16, 2008. , (6), s226. Sofiev, M.; Kaasik, M.; Hongisto, M. (2003). Model simulations of the alkaline dust distribution from Estonian sources over the Baltic Sea basin. Water Air and Soil Pollution, 146(1–4), 211–223. Ruuskanen, T.M.; Kaasik, M.; Aalto, P.P.; Hõrrak, U.; Vana, M.; Mårtensson, E.M.; Yoon, Y.J.; Keronen, P.; Mordas, G.; Ceburnis, D.; Nilsson, E.D.; O’Dowd, C.; Noppel, M.; Alliksaar, T.; Ivask, J.; Sofiev, M.; Prank, M.; Kulmala, M. (2007). Concentrations and fluxes of aerosol particles during the LAPBIAT measurement campaign in Värriö field station. Atmospheric Chemistry and Physics, 7(14), 3683–3700. Kaasik, M.; Room, R.; Royset, O.; Vadset, M.; Soukand, U.; Tougu, K.; Kaasik, H. (2000). Elemental and base anions deposition in the snow cover of north-eastern Estonia – The impact of industrial emissions. Water Air and Soil Pollution, 121(1–4), 349–366. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 1. köide Valimisringkond nr 10 valimised.ee (andmed seisuga 07.03.2023 19:45) Euroopa Parlamendi valimiste detailne hääletamistulemus (11.06.2024). Valimised.ee. Kasutatud 12.06.2024, https://ep2024.valimised.ee/et/detailed-voting-result/index.html Elulugu Marko Kaasik Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Garmisch-Partenkircheni olümpiamängud

Garmisch-Partenkirchenis on taliolümpiamängud toimunud kahel korral: IV taliolümpiamängud 1936. aastal V taliolümpiamängud 1940. aastal
Sergei Leiferkus

Sergei Leiferkus (sündinud 4. aprillil 1946) on vene ooperilaulja, dramaatiline bariton. Tema debüüt leidis aset Peterburi Väikeses teatris 1972. aastal. Sealt edasi on ta esinenud solistina Londoni Kuninglikus Ooperis, Viini Riigiooperis, Metropolitan Operas, Milano La Scalas, Peterburi Maria Teatris ja maailma tuntumatel kontserdilavadel. Erilist tunnustust on pälvinud tema Jevgeni Onegin, Macbeth, Simon Boccanegra, George Germont, Escamillo, Scarpia, Jago.
Cortina d'Ampezzo olümpiamängud

Cortina d'Ampezzo olümpiamängud võib tähendada kahte asja. V taliolümpiamängud 1944. aastal (jäid tegelikult ära II maailmasõja tõttu) VII taliolümpiamängud 1956. aastal
Stella Parland

Stella Viveca Parland (25. märts 1974 Espoo – 3. veebruar 2015 Helsingi) oli soomerootsi kirjanik. Alates 1999. aastast tegutses ta ajalehe Hufvudstadsbladet teatrikriitikuna ja oli aastatel 2003–2011 ajakirja Kontur peatoimetaja. Aastal 2011 esitas ta oma loomingut Tartu linnamuuseumis. Parland, Stella. Uppslagsverket Finland. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. veebruar 2015. Vaadatud 5. veebruaril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Oleg Toompuu

Oleg Toompuu (23. mai 1941 – 12. jaanuar 2021) oli eesti geneetik. Ta töötas Harkus Eksperimentaalbioloogia Instituudis, sealhulgas teadusdirektorina. Kask, Tiiu; Laanmets, Malle; Pihelgas, Vello; Toompuu, Oleg (koost.) 1997. Eksperimentaalbioloogia Instituut 40.
Sõjanui

Sõjanui on nüri relv, mille rasket pead kasutatakse võimsate löökide andmiseks vastase pihta. Tüüpiline sõjanui on tugeva metallist, puust või metalliga tugevdatud puust varrega, sõjanuia pea võib olla tehtud kivist, vasest, pronksist, rauast, terasest. Sõjanuial võivad olla teravad nurgad suuremate vigastuste tekitamiseks. Kolmapäeval, 16. august 2017, kell 08:43, Audru nuiapea osutus muinasharulduseks, parnu.postimees.ee
Los Angelese olümpiamängud

Los Angeleses on kaasaegsed suveolümpiamängud toimunud kahel korral: X suveolümpiamängud 1932. aastal XXIII suveolümpiamängud 1984. aastal Los Angeleses peetakse ka XXXIV suveolümpiamängud 2028. aastal
Eesti Suursaatkond Moskvas

Eesti Suursaatkond Moskvas on Moskvas aadressil Malõi Kislovski pereulok 5 asuv Eesti suursaatkond. Konsulaarosakond asub aadressil Kalašnõi pereulok 8. Saatkonna hoone ehitati 1903. aastal raamatukaupmehe ja kirjastaja Vladimir Dumnovi linnahäärberiks. See võõrandati ja anti Eesti esindusele diplomaatilise korpuse ümberkolimisel Petrogradist Moskvasse. Saatkonna eelkäijana tegutses Moskvas, tänapäevases saatkonna majas alates 1920. aastast Eesti Kontroll-Opteerimiskomisjon, mis tegeles põgenike ja optantidega ning nende vara Eestisse saatmisega, vastavalt Tartu rahule. Esimese saadikuna asus tööle Tõnis Vares 1921. aasta veebruaris. Saatkond tegutses kuni 1940. aasta augustini, kui saatkonna arhiiv ja varad anti NKVD poolt Eesti NSV alalise esindaja käsutusse ja hoonesse asus hiljem Eesti NSV Ministrite Nõukogu Alaline Esindus NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures. Eesti NSV Ministrite Nõukogu Alaline Esindus NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures moodustati selleks, et tagada süstemaatiline, plaanipärane ja vahetu side Eesti NSV Ministrite Nõukogu ja NSV Liidu Ministrite Nõukogu ning NSV Liidu ministeeriumide ja keskasutuste vahel. Kuna selle funktsioon oli peamiselt saadikute majutamine, ehitati nõukogude perioodil hoonele juurde halduskorpus hotelli, söökla ja muude tarvilike ruumidega (Kalašnõi pereulok 8). Alates 1991. aastast tegutseb hoones jälle Eesti Vabariigi Suursaatkond. Aastatel 1921–1940 1921–1922 Tõnis Vares 1922–1926 Ado Birk 1926–1928 Heinrich Laretei 1928–1933 Julius Seljamaa 1933–1936 Karl Tofer 1936–1937 August Traksmaa 1938–1940 August Rei Pärast 1991. aastat 1992–1995 Jüri Kahn 1995–1999 Mart Helme 1999–2001 Tiit Matsulevitš 2001–2005 Karin Jaani 2005–2008 Marina Kaljurand 16. juuni 2008–11. juuni 2012 Simmu Tiik 11. juuni 2012–11. september 2015 Jüri Luik 11. september 2015–11. oktoober 2018 Arti Hilpus 11. oktoober 2018–7. veebruar 2023 Margus Laidre alates 7. veebruarist 2023 täidab suursaadiku rolli Eesti saatkonna ajutine asjur Venemaal Jana Vanamölder (sünd 1966) Saatkonna koduleht "Moskva". moscow.mfa.ee. Vaadatud 26. jaanuaril 2024. "Eesti saatkonna lugu Moskvas – Moskva". moscow.mfa.ee. Vaadatud 26. jaanuaril 2024. EESTI NSV MINISTRITE NÕUKOGU MÄÄRUS, Eesti NSV Ministrite Nõukogu Alalise Esinduse NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures põhimäärus. ENSV ÜLEMNÕUKOGU JA VALITSUSE TEATAJA, 14. august 1970 Nr. 34 (249) Art. 308
Claudio Saracini

Claudio Saracini (1. juuli 1586 Siena – 20. september 1630) oli itaalia varabaroki helilooja, lautomängija ja laulja. Teda peetakse monoodilise stiili üheks olulisemaks esindajaks. Saracini sündis ilmselt Sienas kõrgest seisusest perekonnas. Tema õpingutest on vähe teada, kuid kuna ta noorena reisis väga palju ning omas rohkelt kontakte välismaiste ülikutega, on tema muusikas kuulda võõrapäraseid mõjutusi. Kõrgklassi kuuluva isikuna polnud tal vajadust teha tööd muusikuna. Seetõttu võib teda pidada väga andekaks asjaarmastajaks, keda hindas kõrgelt näiteks Claudio Monteverdi. Monteverdi hinnang Saracinile kui Il Palusi viitab akadeemia liikmelisusele, millest detailsem info siiski puudub. Kogu Saracini looming on ilmunud trükis Veneetsias aastatel 1614–1624. Saracini muusikast on teada 133 laulu, mis kõik on kirjutatud ühele virtuoosselt ornamenteeritud soolohäälele instrumentide saatel. Ühe erandiga on kõik tema laulud kirjutatud itaalia keeles. Laulude tõsised, lõbusad ja erootilised tekstid esindavad laia teemaderingi. Tema helikeeles vaheldub diatoonilisus kromaatilisusega ning see on oma eksperimentaalsete omaduste poolest võrreldav tema kaasaegse laululooja Sigismondo d'India muusikaga. Saracini muusika omapäraks võib pidada ka eelkõige Balkani rahvaste muusika mõjutusi, mida võib itaalia varabarokis pidada suureks harulduseks. Ilmselt kuulis ta seda muusikat oma nooruses toimunud reisidel. Balkani muusika mõjud on esil eelkõige tema salmilauludes, mis võivad olla noteeritud näiteks 5/2 taktimõõdus. Asümmeetriline meetrum oli Balkani muusikas tavaline, kuid puudus Itaalias. Pärast pikka unustuseaega hakati Saracini teoste vastu kasvavat huvi tundma 20. sajandil. Tema muusika eksperimentaalsus on alguses paelunud muusikateadlasi ning seejärel ka esitajaid. Nüüdseks on tema teosed enamjaolt salvestatud, enamasti koos tema ajastu muude heliloojate, nagu Monteverdi või Alessandro Grandiga.
Giovanni Felice Sances

Giovanni Felice Sances, ka Sancies, Sanci, Sanes, Sanchez (u 1600 Rooma – 24. november 1679 Viin) oli itaalia barokiajastu laulja ja helilooja, keda hinnati kogu Euroopas. Sances õppis aastatel 1609–1614 Rooma Saksa kolleegiumis (Collegio Germanico) ning debüteeris lauljana 1614. aastal Roomas esietendunud Jacopo Cicognini libreto alusel loodud muusikalavastuses "Amor pudico". Tema hilisem elu on seotud põhiliselt Bologna ja Veneetsiaga. Tema esimene ooper "Ermiona", milles ta tegi kaasa ka lauljana, tuli esiettekandele 1636. aastal Paduas. 1636. aastal kolis ta Viini, kus leidis tööd imperaatorlikus õukonnas tenorina. 1649. aastal, Saksa-Rooma Keisririigi imperaatori Ferdinand III valitsemisajal, nimetati ta Antonio Bertali kõrval abikapellmeistriks. Koos Bertaliga tõid nad regulaarselt lavale itaalia oopereid. Pärast Bertali surma 1669. aastal asus ta imperiaalse kapellmeistri ametikohale. Kehva tervise tõttu andis ta 1673. aastal suure osa oma kohustustest üle Johann Heinrich Schmelzerile. Sances suri Viinis 1679. aastal. Sancesi loomingu hulka kuulub lisaks ooperile "L’Ermiona" (1636) ka sepolcro'id, vaimulikke teoseid ja kammermuusikat: Missa Sanctae Maria Magdalenae (kuuele puhkpillile, kuuele keelpillile, seitsmele lauljale ja orelile) Stabat Mater Lagrimosa beltà Missa Solicita O Domine Jesu O Deus Meus Litany della BVM cum Sub tuum praesidium O Maria Dei genetrix Caro Mea Improperium expectavit cor meum Vulnerasti cor meum Domine quid multiplicati sunt Plagae tuae Domine Iste confessor Mi fai peccato (kahele häälele ja basso continuole) Si fera s'uccida, (kahele häälele, keelpillidele ja basso continuole) Misera, hor si ch'il pianto Chi sa amare e tracer mercede aspetti (kantsonett kahele häälele) Presso l'onde tranquille (häälele ja basso continuole) Traditorella che credi (häälele ja basso continuole) Perché Vechia gli dissi (häälele ja basso continuole) Che sperasti ò mio cor (häälele ja basso continuole) Kantaat Lagrimosa beltà (ciaccona) (kahele häälele) Kantaat Non sia chi mi riprende (1636) Ooper L’Ermiona (1636) Motetti a una, due, tre, e quattro voci (1638) Dialogo a due. Pastor e Ninfa (1649) Oratoorium Lachrime di San Pietro (1666) Stabat Mater (1670)
Eagle Guardian

Operatsioon Eagle Guardian on NATO regionaalne salajane plaan, et kaitsta Poolat ja Balti riike Venemaa võimaliku sõjalise ründamise korral. Plaan sai valmis 2010. aastal. Ehkki plaan oli salastatud, siis WikiLeaksi kaudu jõudis see avalikkuseni. Wikileaks: kuidas murdus NATO-s jää Balti riikide kaitseplaani koostamiseks. Delfi, 8. detsember 2011
Pärlipüük

Pärlipüük on endisaegne (harva ka tänapäeval) sukeldudes tehtav tegevus, et leida mageveekogude ja merede limuste (eriti pärlikarpide ja ebapärlikarpide) kodade vahelt pärleid. Selleks, et leida 3-4 väärtuslikku pärlit, tuli avada tuhandeid limuseid. Pärlipüüki tehti ka Eesti alal. Sellele viitavad muu hulgas mitmed Pärlijõeks nimetatud jõed, nt Pärlijõgi.
Juan Cuadrado

Juan Guillermo Cuadrado Bello (sündinud 26. mail 1988 Necoclís) on Colombia jalgpallikoondise ja Milano Interi äärepoolkaitsja. Cuadrado alustas klubikarjääri Colombia jalgpalliklubis Independiente Medellín. Aastal 2009 kolis jalgpallur Euroopasse ja tema uueks koduklubiks sai Itaalia Serie A Udinese. Hooaja 2011–2012 veetis Cuadrado laenul Lecces, aga klubi langes Serie A-st välja ja mängija tuli tagasi Udinesesse. 2012. aasta juulis sõlmis Cuadrado lepingu Fiorentinaga. Hooaja 2011–2012 lõpetas ta 5 värava ja 6 resultatiivse sööduga, aidates klubi Serie A neljandale kohale. Jaanuaris 2015 ostis Londoni Chelsea colombialase 23,3 miljoni naelsterlingi eest. Vastassuunas liikus laenule Fiorentinasse Mohamed Salah, Chelsea poolkaitsja. 7. veebruaril 2015 tegi Cuadrado debüüdi Londoni klubis, tulles platsile Aston Villa vastu vahetusest viimaseks kümneks minutiks. Järgmist mängu alustas Cuadrado põhikoosseisus ning Chelsea alistas Evertoni 1:0. Ta tuli hooajal 2014–2015 Chelseaga Inglismaa meistriks. Hooajad 2015–2016 ja 2016–2017 veetis ta laenul Itaalia klubis Juventus. 2017. aasta mais sõlmis ta Juventusega püsiva lepingu. Suvel 2023 lõppes tema leping Juventusega ning ta liitus Milano Interiga. Debüüdi Colombia rahvuskoondises tegi Cuadrado 3. septembril 2010 sõprusmängus Venezuelaga, kus lõi ka oma esimese värava. 2014. aasta maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus lõi ta penaltist värava Jaapanile. Turniiri jooksul andis ta kokku neli resultatiivse söötu, millega oli ta Toni Kroosi kõrval enim resultatiivseid sööte andunud mängija. 2018. aasta maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta värava Poola vastu. Ta on kuulunud Colombia koondisse ka 2011. ja 2015. aasta Copa Américal ning 2016. aasta Copa América Centenariol, mil saavutati kolmas koht. Chelsea Inglismaa meistrer (1): 2014–15 Football League Cup (1): 2014–15 Juventus Itaalia meistrer (4): 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19 Coppa Italia (3): 2015–16, 2016–17, 2017–18 Supercoppa Italiana (1): 2018 https://www.uefa.com/uefachampionsleague/clubs/players/250015966--juan-cuadrado/ "Cuadrado, ransom!". juventus.com. 22.5.2017. Vaadatud 26.6.2017 "Japan 1-4 Colombia". BBC. 24. juuni 2014. Kasutatud 6.2.2015 "Poola konkurentsist lülitanud Kolumbia tõestas, et avakaotus oli tööõnnetus". sport.err.ee. 24.6.2018. Vaadatud 26.6.2018  Juan Cuadrado – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Genesis (ansambel)

Genesis on inglise progressiivse roki ansambel, mis alustas tegevust 1967. aastal. Nende albumeid on maailmas müüdud umbes 150 miljonit eksemplari. Ansambli moodustasid Surreys Godalmingis asuva Charterhouse'i erakooli õpilased Tony Banks, Peter Gabriel, Anthony Phillips, Mike Rutherford ja Chris Stewart. Nendega liitusid hiljem Phil Collins ja Steve Hackett. From Genesis to Revelation (1969) Trespass (1970) Nursery Cryme (1971) Foxtrot (1972) Selling England by the Pound (1973) The Lamb Lies Down on Broadway (1974) A Trick of the Tail (1976) Wind & Wuthering (1976) ...And Then There Were Three... (1978) Duke (1980) Abacab (1981) Genesis (1983) Invisible Touch (1986) We Can't Dance (1991) Calling All Stations (1997) http://www.genesis-music.com/