Garri Bardin

Garri Yakovlevich Bardin ( vene keeles Гарри Яковлевич Бардин; sündinud 11. septembril 1941) on juudi päritolu Nõukogude ja Venemaa animatsioonirežissöör, stsenarist, produtsent ja näitleja, kes on tuntud oma eksperimentaalsete muusikalite animatsioonide poolest. Ta pälvis 1988. aasta lühifilmi Kuldse palmioksa filmi Fioritures eest ja 2011. aastal aumärgi. Garri Bardin sündis 1941. aastal Garri Jakovlevitš Bardensteinina Tškalovis (tänapäeva Orenburg, Venemaa Orenburgi oblast ), kus tema rase ema Rozalia Abramovna Bardenstein oli Suure Isamaasõja alguse tõttu Kiievist evakueeritud. Tema isa Jakov Lvovitš Bardenstein oli mereväeohvitser, kes astus teenistusse 1941. aastal ja osales Stalingradi lahingus . Pärast II maailmasõda kolis perekond Läti NSV- sse Liepājasse, kus tema isa teenis Balti laevastikus. Bardin veetis kolm aastat Nõukogude armees ja 1968. aastal lõpetas ta Moskva Kunstiteatrikooli näitlejateaduskonna. Bardin on olnud kolm korda abielus. Kolmandast abielust on tal ka poeg, Pavel Bardin (sündinud 1975), kes on vene filmirežissöör. Bardenstein liitus Moskva draamateatriga NV Gogol (tänapäeva Gogoli keskus), kus ta teenis kuni 1973. aastani. Lavastaja palus tal lühendada oma perekonnanime, mis oli teatriplakatite jaoks liiga pikk, ja kohandas Bardini lavanime. Teatrist lahkudes kirjutas ta mõnda aega lugusid, näidendeid ja telestsenaariume. Ta oli alates 1967. aastast ka koomiksitele häält andnud. Umbes samal ajal saatis ta Sojuzmultfilmile stsenaariumi ja tal soovitati koomiks ise lavastada, hoolimata tema vähesest ametlikust väljaõppest. 1979. aastal lavastas ta "Lendava laeva"("Летучий корабль"), mis on traditsiooniliselt animeeritud muusikaline film, põhinedes samanimelisel vanal vene muinasjutul. film ja Juri Entini laulud said väga populaarseks. Seejärel töötas Bardin koos Entiniga mitme teise käsitsi joonistatud filmi kallal. 1983. aastal lavastas ta oma esimese eksperimentaalse nukufilmi täiskasvanutele – Konflikt, külma sõja allegooria, kus kaks tikkude rühma astuvad konflikti, mis viib sõjani. Sellele järgnesid mitmed nukufilmid, sealhulgas Break!, mille eest Bardin sai 1986. aasta Dok Leipzigis Golden Dove auhinna. 1987. aastal andis ta välja kaks filmi: köitest abielu ja alumiiniumtraadist fioritures, mille eest pälvis ta 1988. aasta lühifilmi Kuldse Palmioksa Cannes'i filmifestivalil . 1990. aastal lavastas ta oma viimase Sojuzmultiflmi koomiksi – "Hall hunt ja Punamütsike" – muusikalise filmi, mis pilkas NSV Liidu viimaseid päevi. See pälvis mitmeid auhindu, sealhulgas 1991. aasta Annecy rahvusvahelisel animafilmifestivalil parima lühifilmi Grand Prix ja 1992. aasta Nika auhind parima animafilmi eest. Pärast seda asutas Bardin ja juhtis Stayeri animatsioonistuudiot, kus ta jätkas savi- ja stoppfilmide ning telereklaamide lavastamist. Pärast kuueaastast tootmist andis ta lõpuks välja oma esimese täispika animamuusikali "Inetu pardipoeg" (2010), mis põhines vabalt Hans Christian Anderseni samanimelisel muinasjutul, tugeva mõjuga George Orwelli loomafarmist . See sai kriitikutelt vastakaid hinnanguid ja kukkus rahaliselt läbi, samas kui Venemaakesksed telekanalid keeldusid Bardini sõnul seda näitamast. Samal ajal pälvis see mitmeid auhindu, sealhulgas 2011. aasta Nika auhinna . Bendazzi, Giannalberto (2017). Animation: a world history. Boca Raton, FL: CRC Press, Taylor & Francis Group. ISBN 978-1-138-85452-9. "BIOGRAPHY of the film director GARRI BARDIN". www.bardin.ru. Vaadatud 10. oktoobril 2024. Lilya Muzika. Garri Bardin: "I feel ashamed of my President's deeds" interview at Fakty i Kommentarii, 26 September 2014 (in Russian) Sergei Kapkov (2006). Encyclopedia of Domestic Animation, pp. 92-94 Break! awards at IMDb Sergei Kapkov (2006). Encyclopedia of Domestic Animation, pp. 92-94 Grey Wolf and Little Red Riding Hood awards at IMDb Daria Goryacheva. Non-standard Duckling review at Gazeta.ru, 17 October 2010 (in Russian) The Ugly Duckling reviews at KinoPoisk (in Russian) Garri Bardin on "The Ugly duckling", challenges, musical inspiration, distribution interview from Waterloo Festival for Animated Cinema, 14 January 2011 The Ugly Duckling awards at IMDb