laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Alice Segali muusikakool

Alice Segali muusikakool oli aastatel 1903–1917 Tallinnas tegutsenud muusikakool, mille asutasid pianist Alice Segal ja tšellist Heinrich Stuckey. Õppetöö algas 1. septembril 1903 ja esimesel õppeaastal õpetati klaverit ja tšellot. Järgmisest õppeaastast lisandus viiuliõpe, mida õpetas H. Merten. Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 509. Rannap, Heino. Eesti kooli ja pedagoogika kronoloogia. Eesti Haridusministeerium 2002 (täiendatud 2012)
Montrose

Montrose on linn Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis, Montrose'i maakonna halduskeskus ja suurim linn. See asub Uncompahgre jõe orus. Elanike arv oli 2020. aasta rahvaloenduse järgi 20 291. Aastal 2010 oli elanikke 19 132 ja 2000. aastal 12 344. Montrose sai linnaõigused 1. mail 1882. Samal aastal jõudis linna ka raudtee. Linn on saanud nime Sir Walter Scotti ajaloolise romaani "A Legend of Montrose" järgi. Montrose'is on rohtlale iseloomulik kliima. Suved on kuumad ja kuivad, talved on üsna külmad, kuid siiski kuivad. Jaanuaris langeb keskmine madalaim õhutemperatuur –10 °C-ni ja juulis tõuseb keskmine kõrgeim õhutemperatuur +31 °C-ni. Sajab vähe, keskmiselt 237 mm aastas. Montrose'is sündis stsenarist ja kahekordne Oscari võitja Dalton Trumbo. 2016 U.S. Gazetteer Files 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.  Montrose – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Montrose'i koduleht https://www.visitmontrose.com/
Haki tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Haki tänav on väike tänav Tartus Tammelinnas. Ta algab Savi tänavalt ja on umbtänav, mille pikkus on 70 meetrit. Tänava ääres asub üks kortermaja, mille ümber laiub rohumaa. "Haki tänava tondilossist kasvab säästuelamu" Tartu Postimees, 11. aprill 2013
Delta maakond (Colorado)

Delta maakond (Delta County) on maakond USA-s Colorado osariigis. Geograafilised koordinaadid on 38°86' N, 107°86' W. Maakonna halduskeskus on Delta. Maakonna pindala on 2975 km². Veepindala on 17 km². Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 30 952. Aastal 2000 oli elanikke 27 834. Maakond on nime saanud Delta linna järgi. Gunnisoni maakond (idas) Montrose'i maakond (lõunas) Mesa maakond (loodes) Maakond moodustati 1883 Gunnisoni maakonna osast. Cedaredge Crawford Delta Hotchkiss Orchard City Paonia Delta maakonnas oli 27 834 inimest, 11 058 leibkonda ja 7939 perekonda. Rahvastiku tihedus oli 9 in/km². Elamuühikuid (housing units) oli 12 374 (keskmine tihedus 4/km²). Rassiline koosseis oli järgmine: valgeid 92,29% mustanahalisi 0,52% põlisameeriklasi 0,76% aasialasi 0,32% Vaikse ookeani saarte rassist 0,03% teistest rassidest 4,25% kahest või enam rassist 1,83% Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 11,39%. 11 058 leibkonna seas oli 29,00% neid, kus oli alla 18-aastasi lapsi; 60,30% koos elavaid abielupaare; 7,90% neid, kus oli ilma abikaasata naine; 28,20% neid, mis ei olnud perekonnad. 24,80% kõigist leibkondadest koosnes üksikutest ja 12,40% leibkondadest oli mõni üksi elav vähemalt 65-aastane inimene. Leibkonnas oli keskmiselt 2,43 inimest ja perekonnas keskmiselt 2,89 inimest. Elanikud jagunesid ealiselt nii: 24,00% alla 18-aastasi; 6,30% 18–24-aastasi; 23,60% 25–44-aastasi; 26,50% 45–64-aastasi; 19,70% üle 65-aastasi. Ea mediaan oli 42 aastat. Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 100,80 meessoost inimest. Iga vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 98,60 meest. Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 32 785 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 37 748 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 31 348 dollarit, naistel 19 916 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 17 152 dollarit. 12,10% elanikkonnast ja 8,50% perekondadest elasid allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 15,0% alla 18 aastasi ja 9,60% üle 65 aastasi. Dominguez Canyon Wilderness Grand Mesa metsakaitseala Gunnison Gorge Wilderness 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. Delta maakonna koduleht (inglise keeles)
Rehv

Rehv on sõiduki rattapealis. Rehv on rõngakujuline ja katab ratta ääre, et seda kaitsta ja parandada sõidukvaliteeti nii pinnaga hõõrde ja selle tõttu parema edasiliikumise kui ka elastsuse tõttu rappumise vähendamise kaudu. Rehvi veeretakistus on rehvi veeremise suunale vastassuunas mõjuv jõud. Ratta liikumisel kulub osa energiast kontaktpinna ehk rehvimustri deformeerumisele. Kuna rehvid määravad sõiduautodel üldisest kütusekulust kuni 20% ja veoautodel kuni 35%, on rehvitootjatel tähtis saavutada madalaid veeretakistuse näitajaid. Sõiduki kaalu tõttu toimub rehvi ja teekatte kontaktkohas deformatsioon, mis põhjustab soojuse eraldumise ja energiakao suurenemise. See energia lahutatakse kehale edasi antud kineetilisest energiast ning ratta veeremine aeglustub. Mida rohkem deformeerumist toimub, seda suurem on veeretakistus ning kütusekulu ja CO2 heite kogus suureneb. Hõõre Kummi Mobiilrehv Stüreen ja 1,3-butadieen Velg Vulkaniseerimine Õhutakistus Millal on talverehvid kohustuslikud? Lamellrehvide kasutamine suvel on ohtlik ja kallis Talverehvide kasutamise nõuded Euroopas
Delta (Colorado)

Delta on linn Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis, Delta maakonna halduskeskus ja suurim linn. Esimese kauplemiskoha ehitasid Delta kohale jutid. Fort Uncompahgre ehitati 1828. Linn on nime saanud asukoha järgi, kuna ta asub deltas, kus Gunnisoni jõgi ja Uncompahgre'i jõgi ristuvad. Delta koduleht
Crystal (Colorado)

Crystal on mahajäetud endine kaevanduslinn USA-s Colorado osariigis Gunnisoni maakonnas. Crystal jääb maanteest State Highway 133 26 km kaugusele kagusse. Sinna viib tee Marble'ist, mis on läbitav ainult neljarattaveol. Crystal paikneb Crystali jõe orus ning on ümbritsetud kõrgete mägede ja männimetsadega. Crystali linn asub Crystali jõe ääres paiknevast Crystal Millist umbes 300 meetri kaugusel. 1880. aastal avastas grupp maavaraotsijaid Rock Creeki (hiljem Crystali jõe) kaldal kristallisarnase kvartsi ja nimetas jõe kaldale loodud asula Crystal Cityks. 1883. aastal rajati linna korralik tee, mida mööda said veovankrid maaki vedada. Crystalist arenes paarisaja elanikuga linn. Suurem osa elanikest töötas Black Queeni, Lead Kingi ja Shreep Mountain Tunnelis ääres paiknenud Whopperi, Cinnamon Pride'i, Daisy ja Laura kaevanduses. 1880. aastate keskapaigaks ilmus Crystalis kohalik ajaleht Crystal River Current ning linnas oli kaks universaalkauplust, paarkümmend maja, paar salooni ja Crystal Club, kus pakuti vaid meesklientidele mitmesuguseid mänge ja jooke. Mõne aja järel kaotati linna nimest sõna "city" ja see märkis ka linna allakäiku. Eraldatud linnale oli jätkuvaks probleemiks transport. Plaaniti küll rajada raudteeühendus Carbondale'iga, kuid see ei saanud teoks. 1893. aastaks oli hõbedavarud ammendunud, kuid sajandi vahetusel hakati kaevandama pliid ja vaske. Kaevandamine jätkus Crystalis kuni Esimese maailmasõjani. 1915. aastal elas linnas veel 8 inimest.[viide?] Crystali suurim vaatamisväärsus tänapäeval on Crystali jõe ääres paikneva maalilise Crystal Milli jäänused. See on populaarne fotografeerimise koht. Crystal Mill on endine elektrijaam. Dallas (1988), lk 64. Dallas (1988), lk 65. Crystal. ghosttowns.com. Kasutatud 4. märts 2015 Sandra, Dallas (1988). Colorado Ghost Towns and Mining Camps. University of Oklahoma Press. ISBN 0-806120-84-3. Crystali pildigalerii
John Pori

Johannes Pori (enne eestistamist Aleksei-Johannes, alates 22.04.1937 Juhan Porisammul; 11. november 1906 Barnaul – 26. juuni 1947 Tartu) oli eesti orkestrijuht ja tantsumuusik. Tema esinejanimi oli John Pori. 1912. aastal tuli nende pere Eestisse. Pillimängu (viiulit, saksofoni ja trompetit) õppis Johannes iseõppijana. 1928. aastal lõpetas ta Viljandi Maagümnaasiumi, kus oli 1927. aastal asutanud poiste tantsuansambli The Bonzo Band. 1928. aastal läks ta kaitseväkke aega teenima, moodustas seal 11-liikmelise orkestri Side Bonzo ning üleajateenijana jätkas orkestri juhtimist kuni 1931. aastani. Pärast ajateenistust mängis ta oma John Pori orkestriga mitmes Tallinna restoranis: Grand Marinas, keldrirestoranis Must Kass, Mereklubis (1932), Glorias (1933), Marcelle'is (1934), Estonia teatri Valges saalis (1935–1938) ja restoranis Paris (1939–1940). Nii Estonia Valgest saalist, restoranist Paris kui ka Estonia suveaia kõlakojast tehti sageli raadioülekandeid ning tehti ka plaadistusi. 1940. aasta sügisel moodustas ta Punalipulise Balti Laevastiku Maja džässorkestri, mis aga ei tegutsenud aastatki. 1941. aasta augustist oli ta Tallinna Töölisteatri džässorkestri juht. Saksa okupatsiooni ajal töötas ta taas orkestrijuhina (septembrini 1942 mängiti Estonia einelauas ja märtsini 1944 restoranis Gloria), ühtlasi oli ta mõnda aega Landessender Revali tantsukapelli saksofonist. Oktoobrist 1944 mängis ta 11-liikmelise orkestriga restoranis Gloria ja sügisest 1945 ansambliga Tallinna Laevastiku Ohvitseride Maja restoranis. Ta kirjutas ja tõlkis laulusõnu. Paljud neist lauludest kujunesid rahvalikeks: Wilhelm Gabrieli "Õllepruulija" (originaalis "In München steht ein Hofbräuhaus"), Alfrēds Vintersi "Viljandi paadimees" (originaalis "Gaujas laivinieks" ehk "Koiva paadimees"), "Mulgimaale" (originaalis "They are tough, mighty tough in the West"), A. Marcsi "Postipoiss" ja Evert Taube'i "Calle Schewens vals" ("Mu kodu on Roslagen..."). Johannes Pori suri 26. juunil 1947 Tartus ja ta maeti 30. juunil 1947 Tallinna Aleksander Nevski kalmistule. Tema tütar oli arhitekt ja laskesportlane Aino Asszonyi, tütretütar Aile Asszonyi on ooperilaulja (sopran); õepoeg Robert Ots on kontrabassimängija. Johannes Pori haud Tallinna Aleksander Nevski kalmistul Eesti muusika biograafiline leksikon II. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2008 http://kultuur.elu.ee/ke472_tantsumuusika.htm Haud Tallinna Aleksander Nevski kalmistul
Fraisse-sur-Agout

Fraisse-sur-Agout [fres sür ag'uu] on asula ja vald Lõuna-Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hérault' departemangus. Populations légales 2021  Fraisse-sur-Agout – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Turismiinfo valla kohta
Andrei Zarenkov

Andrei Zarenkov (sündinud 31. augustil 1959 Tallinnas) on Eesti juudi päritolu poliitik. Ta on Eesti antifašistliku komitee juht. Ta lõpetas aastal 1982 Lunatšarski nimelise Riikliku Teatrikunstiinstituudi režissööri kvalifikatsiooniga. Ta tegeleb Maardus kultuuritegevuse koordineerimise ja korraldamisega (ta töötab Maardu rahvamaja direktorina). Lisaks on ta ka Eesti Venemaa Kaasmaalaste Koordinatsiooninõukogu liige. Zarenkov on olnud Eesti Konstitutsioonierakonna esimees. Ta on Eesti Vasakpartei keskjuhatuse liige. 4. jaanuaril 2014 pidas Keskkriminaalpolitsei Zarenkovi kinni kahtlustatuna pistise võtmises. Andrei Zarenkovi tütar õpib Moskvas Rahvaste Sõpruse Ülikoolis. http://vasakpartei.ee/vpb/euvp-juhtkond/ Tuntud antifašist Andrei Zarenkovi tütar nõudis mustanahalise toakaaslase mujale viimist Ekskolleeg vahistatud vene aktivistist Zarenkovist: jubedamat inimest annab otsida!, Õhtuleht, 10. jaanuar 2014
Ieriķi

Ieriķi (eesti Ieriki, venepäraselt Ramotski) on küla (lielciems) Lätis Drabeši vallas Cēsise piirkonnas Vidzemes. Aastail 2000–2021 kuulus küla Amata piirkonda. Ieriķi asub valla edelaosas merepinnast 115 meetri kõrgusel Valga–Riia rongiliini ja maantee A2 ääres. Küla jääb valla keskusest Ausmasest 7 ja Riiast 72 kilomeetri kaugusele. Ieriķi tekkis Ieriķi mõisa juurde (saksa keeles Ramotzky). Külas asub Ieriķi raudteejaam, mis kandis aastatel 1889–1919 nime Ramocki raudteejaam. Küla juurest algas Valga–Riia raudteeliinist hargnenud Ieriķi–Abrene raudteeliin Ramotskoje–Schwanenburgi raudteelõik, mis demonteeriti aastal 2009. Külla jäävad Ieriķu stacija ja Ieriķi bussipeatus. Ieriķis on raamatukogu. Ieriķi põhjapoolne osa jääb Gauja rahvusparki. Külas asuv tamm kõrgusega 30 ja ümbermõõduga 4,2 m on looduskaitse all; kaitse all on ka Ieriķi mõisa allee ning Cecīļi mänd. 2015. aastal oli külas 461 elanikku, 2019. aastal 454. Ieriķi vesiveski Ieriķi jaamahoone Ieriķi kärestik Läti Ruumiandmete Agentuur Eesti Entsüklopeedia. 7. köide: Rakk–Tanukad. Tartu: Loodus, 1936, lk 17. Autotransporta direcija Autotransporta direcija https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/amatas-novada-ieriku-biblioteka Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Vietvārdu datubāze
Viljandi JK Tuleviku naiskond

Viljandi JK Tulevik (Naised) on Viljandis tegutsev naiste jalgpalliklubi. Kodustaadion on Viljandi kunstmuruväljak. President on Raiko Mutle ja peatreeneriks onSergei Vassiljev. Abitreeneriks on Dagmar Hekki. 2019. aastal mängis JK Viljandi Tuleviku naiskond ühendnaiskonnana koos Suure-Jaani Unitediga naiste Meistriliigas. 2016. aastal võitis ühendnaiskond naiste Teise liiga, sai 16 mängust 13 võitu ning 42 punkti, edestades teise koha saavutanud FC Elva naiskonda. Teise liiga parima naiskonnana pääses Tulevik ja Suure-Jaani United Ühendnaiskond järgmiseks aastaks esiliigasse. 2012. aastal üles antud mängijad. Marika Ilves (1994-98, 2003-04) Hannaliis Jaadla (1998, 2002-04) Aire Lepik (1994-97) Marje Rannu (1994-98) Eesti jalgpalliklubide loend Viljandi JK Tulevik Viljandi JK Tulevik II FC Bestra "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. veebruar 2013. Vaadatud 14. märtsil 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Koduleht
Club Bizcaya

Bizcaya (ametlik nimekuju) oli meeskond, mis pandi kokku Athletic Clubi ja teiste Bilbao (Biskaia) meeskondadest vahemikus 1902–1907 selleks, et võtta osa Copa del Reyst. 1902. aasta Bizcaya: kokku pandud Athletic Clubist ja Bilbao Football Clubist. Võitis La Copa de la Coronacióni. 1907. aasta Bizcaya: kokku pandud Athletic Clubist ja Unión de Vizcayast, viimast neist tunti samuti kui The Union. Jõudude ühendamisel jäädi siiski Copa del Reys teisele kohale. La Copa de la Coronación Meistritiitel (1): 1902 Copa del Rey Teised kohad (1): 1907
Charles-Augustin Sainte-Beuve

Charles-Augustin Sainte-Beuve (23. detsember 1804 Boulogne-sur-Mer – 13. oktoober 1869 Pariis) oli prantsuse kirjanduskriitik ja kirjanik. Sainte-Beuve'i kirjanduskriitika lähtus arusaamast, et kirjaniku teos on ennekõike tema elu peegeldus ning teose seletusi tuleb otsida autori eluloost. Ühena esimestest kritiseeris seda seisukohta Marcel Proust oma kuulsas esseekogumikus "Sainte-Beuve'i vastu" ("Contre Sainte-Beuve") (avaldatud postuumselt 1954. aastal). Sainte-Beuve õppis aastatel 1824–1827 arstiteadust, kuid seejärel loobus meditsiiniõpingutest ning pühendus täielikult kirjandusele. 1827. aastal kirjutas 22-aastane Sainte-Beuve ajakirjas Le Globe kiitva arvustuse Victor Hugo luulekogu "Odes et Ballades" kohta. Sellest sai alguse Sainte-Beuve'i lähedane sõprus nii Hugo kui kogu noorte romantikute kirjandusringkonnaga. Hiljem meeste sõprus jahenes, muuhulgas ka seetõttu, et Sainte-Beuve'il oli afäär Hugo abikaasaga. 1844. aastast oli Sainte-Beuve Prantsuse Akadeemia liige. Juhuse tahtel pidas vastuvõtukõne Victor Hugo. Sainte-Beuve avaldas luulekogusid ja osaliselt autobiograafilisi romaane, neist tuntuim on 1834. aastal ilmunud "Nauding" ("Volupté"). Tema romaanid saavutasid aga vaid tagasihoidliku tuntuse. Hiljem pühendus Sainte-Beuve peamiselt kirjanduskriitikale, mis moodustab väärtuslikuma osa tema loomingust. Teda on nimetatud kriitikakuningaks. "Ta leidlikkus, psühholoogiline teravpilk ja interpretatsiooniosavus otsivad endale maailmakirjanduses võrdset," on öelnud Aleksander Aspel teoses "Valik prantsuse esseid" (lk 264). "Mis on klassik?" – teoses "Valik prantsuse esseid", tõlge, sissejuhatus ja saatesõnad: Aleksander Aspel, EKS, Tartu 1938, lk 263–286
Archuleta maakond

Archuleta maakond (Archuleta County) on maakond USA-s Colorado osariigis. Geograafilised koordinaadid on 37°19' N, 107°05' W. Piirneb lõunas New Mexico osariigiga. Maakonna halduskeskus on Pagosa Springs. Maakonna pindala on 3511 km². Veepindala on 14 km². Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 12 084. Aastal 2000 oli elanikke 9898. Minerali maakond (põhjas) Rio Grande maakond (kirdes) Conejose maakond (idas) Rio Arriba maakond (lõunas) San Juani maakond (edelas) La Plata maakond (läänes) Hinsdale'i maakond (loodes) Maakond moodustati 14. aprillil 1885 Conejose maakonna lääneosast. Arboles Pagosa Springs Chimney Rock Chromo Juanita (kummituslinn) Archuleta maakonnas oli 9898 inimest, 3980 leibkonda ja 2873 perekonda. Rahvastiku tihedus oli 3 in/km². Elamuühikuid (housing units) oli 6212 (keskmine tihedus 2/km²). Rassiline koosseis oli järgmine: valgeid 88,33% mustanahalisi 0,35% põlisameeriklasi 1,40% aasialasi 0,31% Vaikse ookeani saarte rassist 0,03% teistest rassidest 6,97% kahest või enamast rassist 2,60% Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 16,76%. 3980 leibkonna seas oli 31,60% neid, kus oli alla 18-aastasi lapsi; 59,80% koos elavaid abielupaare; 8,20% neid, kus oli ilma abikaasata naine; 27,80% neid, mis ei olnud perekonnad; 22,10% kõigist leibkondadest koosnes üksikutest ja 6,00% leibkondadest oli mõni üksi elav vähemalt 65-aastane inimene. Leibkonnas oli keskmiselt 2,47 inimest ja perekonnas keskmiselt 2,89 inimest. Elanikud jagunesid ealiselt nii: 25,30% olid alla 18-aastased, 6,30% 18–24-aastased, 26,10% 25–44-aastased, 30,40% 45–64-aastased, 11,90% üle 65-aastased. Ea mediaan oli 41 aastat. Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 102,70 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 99,50 meest. Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 37 901 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 43 259 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 29 521 dollarit, naistel 21 851 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 21 683 dollarit. 11,70% elanikkonnast ja 9,00% perekondadest elasid allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 13,00% alla 18-aastasi ja 6,60% üle 65-aastasi. Rio Grande metsakaitseala San Juani metsakaitseala Chimney Rocki rahvusmonument South San Juan Wilderness 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. Archuleta maakonna koduleht (inglise keeles)
Saaremaa lahing (1719)

Saaremaa lahing (teistes keeltes kasutatakse lahingu nimetamisel Saaremaa varasemat nimetus Ösel, näiteks saksa keeles Seeschlacht bei Ösel) oli Põhjasõja-aegne merelahing Vene tsaaririigi ja Rootsi laevastike vahel, mis toimus 24. mail 1719 Saaremaa lähedal. Merelahingu võitis Vene tsaaririigi laevastik, mida juhtis kapten Naum Senjavin. Ta sundis alistuma 3 Rootsi laeva, mis nõudis vaid 18 inimelu. See oli Venemaa tsaaririigi laevastiku võit, mis ei nõudnud vastase laevade rammimist ega pardale tungimist. Devonshire 52 Portsmouth 52 Raphail 52 Uriil 52 Varachail 52 Hyagudiil 52 Natalia 18 Wachtmeister 52 – hõivatud Karlskrona Vapen 30 – hõivatud Bernhardus 10 – hõivatud "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. oktoober 2015. Vaadatud 14. märtsil 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Plahvatusohtlik aine

Plahvatusohtlik aine on aine, mis töötlemisel, kasutamisel, säilitamisel või teisaldamisel võib plahvatada. Plahvatusohtlike ainete ja ainete teatud segude puhul toimub plahvatus keemilise reaktsiooni tagajärjel, millega kaasneb ülikiire energia vabanemine, seega tegemist on keemilise plahvatusega. Plahvatusohtlike ainete hulka kuuluvad lõhkeained (nitroglütseriin), plahvatuslikult lagunevad ebapüsivad keemilised ühendid (peroksiidid), pürotehnilised segud (must püssirohi), kergesti süttivad gaasid (H2, CH4, CO, NH3, atsetüleen), vedelikud, mille aurud moodustavad õhuga segunedes plahvatava segu (atsetoon, benseen, dietüüleeter, bensiin), mitmesugused orgaanilised ja anorgaanilised tolmud (kivisöe-, puidu- teraviljatolm), peeneteralised pulbrid ja kiud. Tavaliselt põhjustab tugevajõulise plahvatuse ahelreaktsioon (lagunemine, põlemine) süsteemi kogu massis, kusjuures esineb kogu massi ruumala järsk suurenemine suure hulga kuumade gaasiliste produktide tekke tulemusena. Difusioonlimiteeritud reaktsioonid ei ole plahvatuslikud. Plahvatus Keemiline plahvatus
Eesti Rahva Muuseumi sanitaar-topograafiline arhiiv

Eesti Rahva Muuseumi sanitaar-topograafiline arhiiv on osa Eesti Rahva Muuseumi käsikirjade arhiivist. Arhiivi ainese moodustavad aastail 1922–1927 professor Aleksander Rammuli juhtimisel kogutud andmed, 340 käsikirjalist vihku 10 304 leheküljega. Uuringu eesmärk oli välja selgitada, millistes tervishoidlikes oludes elas eesti rahvas, millised nakkushaigused olid levinud ja mida tehti nende vältimiseks. Kogutud andmete põhjal anti aastail 1928–1938 välja maakondade tervishoiulised kirjeldused. Andmestik sisaldab üksikasju, mida peetakse etnoloogilise materjali kogumisel (mitte ainult Eestis) liiga madalaks ja tähelepanu mitte väärivaks või mida tavaliselt varjatakse. Arhiivi andmestik lükkab ümber levinud müüdi eesti talupoegade erilisest puhtusearmastusest. Tihti puudusid saunad ja väljakäigukohad (viimased olid ehitatud Saksa okupatsioonivõimude käsul 1918. aastal ja seda korraldust kui pealesunnitut üritati igati saboteerida), nägu pesti pühapäeva hommikuti, hambaid ei pestud enamasti üldse, eluruume ei koristatud, need haisesid loomade virtsast, majades leidus rohkelt parasiite, õhk oli lämmatavalt kuum ja niiske. Eluruumid olid väga madalad ja pimedad, kõikvõimalikku koli täis kuhjatud. Isegi uutes eluruumides olid üles riputatud värskelt nülitud nahad, kuna nii oli lihtsalt kogu aeg olnud. Isegi pärast korstende ehitamist lasti esimene suits ikka sisse, kuna muidu poleks toad soojaks läinud. Põrandaid ei pestud, sest siis oleksid raske vaevaga käsitsi lõigatud põrandalauad mädanema läinud. Mõtted kodukaunistamisest, puhtusest ja ilust olid võõrad nii talumeestele kui ka paljudele haritlastele. Tihti oligi rehielamu algelistes oludes võimatu puhtust pidada, kuid suure osa ebahügieenilistest tingimustest põhjustas ainult talupoeglik kavalus ja harjumus. Steriilset puhtust on kogu maailmas olnud võimalik pidada ja enesestmõistetavaks lugeda ainult väga hiljutisest ajast ja peamiselt tsiviliseeritud maades. Näiteks Rootsis olid talumajad 19. sajandi algupoolel väga mustad, neid koristati jõulude ja jaanipäeva ajal; talupoja käsi pidi olema nii must, et kui sinna panna seeme, läheks see kasvama. Heiki Pärdi. "Loomulike vajaduste" rahuldamise viisid Eestis 20. sajandi algupoolel. Eesti Rahva Muuseumi Aastaraamat XLVI, Tartu, 2002, lk. 51–79. Saaremaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1928. Läänemaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1929. Pärnumaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1930. Virumaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1931. Võrumaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1932. Valgamaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1933. Viljandimaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1933. Järvamaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1934. Petserimaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1935. Harjumaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1937. Tartumaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1938. Heiki Pärdi Kasimata talupojad ja kabedad intelligendid Tuna, 2002, nr 4, lk 103–117
Colorado maakondade loend

Siin on loetletud Colorado osariigi 64 maakonda:
Reljeeftrükk

Reljeeftrükk ehk embossing on graafikatehnika, kus lisaks metallist trükiplaadi uurendamisele kaetakse plaadi pind erilise kivistuva akrüülkitiga, mida enne tardumist samuti töödeldakse. Tehnika võimaldab saavutada huvitavaid faktuure, mida klassikaliste sügavtrükitehnikatega ei saavuta. Oma reljeefsuse tõttu nõuab see tehnika eriti kvaliteetset sügavtrükipaberit, mis peab olema väga hügroskoopne ning küllaldaselt veniv ja hea tõmbetugevusega. Sellistele nõudmistele vastavad reeglina käsitsi valmistatud paberid. Eesti kunstnikest on seda tehnikat viljelenud Ruth Tulving. Näituse "Ruth Tulving ja Hilda Mikkelsaar" materjalid, 1996
Jossif (Petrovõhh)

Jossif (ilmaliku nimega Ivan Semjonovitš Petrovõhh, Иван Семёнович Петровы́х; 15. detsember 1872 – 20. november 1937) oli vene õigeusu vaimulik. Ta oli aastail 1926–1927 Leningradi metropoliit ja alates 1927. aastast nõukogude võimu mittetunnustava põrandaaluse vene õigeusu kiriku (jossiflaste) juht.