laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Narva Eesti Põhikool

Narva Eesti Põhikool on põhikool Narvas aadressil Hariduse 3. Kooli õppekeel on eesti keel. 16. oktoobril 1944 alustas Narvas aadressil Vabaduse 20 tööd Narva 2. Keskkool. Õpilasi oli kolm. Kooli organiseerija ja esimene õpetaja oli Jevgenia Trepova. Aastatel 1948–1951 toimus õppetöö Sepa tänaval. Aastatel 1951–1960 tegutses kool taas Vabaduse tänaval, kuni 1960. aastal valmis Kraavi tänaval uue koolimaja esimene korpus, mida tänapäeval nimetatakse vanaks korpuseks. Kuni 1962. aastani toimus õppetöö ka Vabaduse tänava majas. 1962. aastal valmis koolimaja 4-korruseline juurdeehitus. Samal aastal alustas umbes 500 õpilasega tööd ka kooli venekeelne osakond. 1. septembril 1970 kolis venekeelne osakond äsjavalminud Narva 10. Keskkooli (tänapäeval Narva Paju Kool) uude hoonesse. Alates 1968. aastast kandis kool Eesti Töörahva Kommuuni nime. 11. septembril 1992 nimetati kool ümber Narva Eesti Keskkooliks. Alates 12. aprillist 1994 oli kooli nimi Narva Eesti Gümnaasium. 16. septembril 1995. aastal toimus koolis pommiplahvatus, mille tagajärjel neljakorruseline hoone muutus kasutuskõlbmatuks. Õppetöö jätkus "vanas korpuses" kahes vahetuses. Koolihoone remonditi ja taasavati pidulikult 2. septembril 1996. Avamisest võttis osa ka tollane Eesti peaminister Tiit Vähi, koolimaja õnnistas Viru praost Peeter Kaldur. Narva haridussüsteemi arengukava järgi otsustati 2023. aastaks kujundada kinnistu aadressil Kraavi 1 ümber: sinna plaaniti rajada põhikool, riigigümnaasium ja lasteaed. Nende rajamiseks kuulutati 30. juunil 2020 välja arhitektuurikonkurss auhinnafondiga 27 500 eurot. 2021. aastal allkirjastasid Eesti haridus- ja teadusminister Liina Kersna ja Narva linnapea Katri Raik Narva Eesti Gümnaasiumi riigile üleandmise lepingu ning 1. septembrist 2021 on Narva Eesti Gümnaasiumi pidaja Haridus- ja Teadusministeerium. Alates 1. septembrist 2023 on Narva Eesti Gümnaasium riigigümnaasium, kus on üksnes gümnaasiumiklassid. Põhikooliklasside õppetöö jätkub alates 1. septembrist 2023 Narva Eesti Põhikoolis. Mõlema kooli direktor on Irene Käosaar. Karin Välja Luise-Marie Kulbas (03.07.1944–12.04.2022) Uta Kroon-Assafrei 2022 – Irene Käosaar Для строительства второй госгимназии в Нарве объявлен архитектурный конкурс ERR.ee 30.06.2020 (vaadatud 01.07.2020) Narva Eesti Gümnaasium on uuest õppeaastast riigikool, www.postimees.ee, 17. mai 2021 Kooli koduleht Rein Sikk, Narva eestlased said kingiks kooli, epl.delfi.ee, 30.12.1996
Katrin Aasvee

Katrin Aasvee (kuni 1982 Katrin Tomson; sündinud 9. augustil 1944 Märjamaal) on eesti endine korvpallur ning spordiarst ja arstiteadlane. Ta lõpetas 1962. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning 1968. aastal Tartu Riiklikus Ülikoolis arstiteaduskonna. Ta oli aastatel 1965 ja 1970 Eesti NSV meister korvpallis. Ta kaitses TRÜ-s 1978. aastal väitekirja "Muutustest türeoidses homeostaasis mitmesuguste iseloomuga kehalistel koormustel sõltuvalt organismi treenituse astmest" ning sai meditsiinikandidaadi kraadi. 1969. aastast töötas ta TRÜ õppejõuna peamiselt spordimeditsiini alal. Ta töötas aastatel 1981–1987 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudis, aastatel 1981–1987 Eesti Kardioloogia Instituudis ning alates 2004. aastast Tervise Arengu Instituudis. 1995 – "Sinu oma päkapikk" [tervislikust toitumisest lastele]. Valgus. Tallinn 1995 1997 – "Meie veresoonte päkapikud". Valgus. Tallinn 1997 Tema vend on endine korvpallur Priit Tomson. Elab Märjamaal Katrin Aasvee Eesti Teadusinfosüsteemis 2000 – "Aasvee, Katrin". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. I kd, A – Ki. Tallinn 2000. Lk 23–24 Biograafia ESBL-is Katrin Aasvee Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Mees, kes jäi ellu

"Mees, kes jäi ellu" (inglise keeles The Revenant: A Novel of Revenge) on ameerika kirjaniku Michael Punke' 2002. aastal ilmunud romaan, mis räägib loo 19. sajandi karusnahaküti Hugh Glassi ellujäämisest pärast seda, kui ta saab raskelt vigastada grisli rünnakus ja tema kaaslased ta hülgavad. Eesti keeles ilmus romaan 2016. aasta alguses Peeter Villmanni tõlkes. Raamatu avaldas kirjastus Varrak. Romaan "Mees, kes jäi ellu" on osaliselt aluseks mehhiko režissööri Alejandro González Iñárritu samanimelisele auhinnatud filmile.
Johannes Käisi preemia

Johannes Käisi preemia on Eesti pedagoogidele antav auhind. Preemiat annavad välja Johannes Käisi Selts ja Peri Põllumajanduslik Osaühing. Preemia asutas 1985. aastal Eduard Vilde nimeline kolhoos seoses Johannes Käisi 100. sünniaastapäevaga. Pärast kolhoosi erastamist annab preemiat välja Peri Põllumajanduslik OÜ. Preemia antakse igal aastal kahele pedagoogile, kellest üks on Põlva maakonnast ja teine mujalt Eestist. Johannes Käisi sünniaastapäevade puhul antakse täiendavalt välja Johannes Käisi juubelipreemiaid. Preemia määratakse pedagoogile, kes väärib tunnustust oma praktilise tegevusega, on silma paistnud Johannes Käisi pedagoogilise pärandi või teiste kooliuuenduslike ideede rakendamise ja propageerimisega või oma töökogemuste tutvustamisega ja on ühiskondlikult aktiivne. 1985 Paul Lehestik, Ferdinand Eisen 1986 Helge Tootsman, Heino Mägi 1987 Olev Toomet, Enn Nurk 1988 Tiiu Kiudorv, Voldemar Pinn 1989 Helle Kõlli, Tiiu Maasik 1990 Elvi Nael, Urve Saar 1991 Arvo Sarapuu, Kolga Keskkooli algklasside õpetajate töögrupp (Laurimäe, Semm, Soosalu) 1992 Ludmilla Vestrik, Inna Vann 1993 Eevi Mälton, Eha Jakobson 1994 Valve Peebo, Peep Lepik 1995 Aino Aurik, Lea Mändik 1996 Liivi Teelaht, Anu Ojaveer 1997 Anne Pugast, Sirje Kuivalainen 1998 Evi Piirsalu, Marju Mähar 1999 Astrid Lind, Elli Altin 2000 Urve Järg, Merike Kaste 2001 Hedvi Rebane, Tiiu Jalas 2002 Anar Anijalg, Gaja Mäesepp 2003 Esta Sokman, Helge Maripuu 2004 Maaja Kalle, Kristjan Saarsoo 2005 Maidu Varik, Viimsi Lasteaia kollektiiv 2006 Eha Kraav, Liia Raun 2007 Maie Karakatš, Ivi Kukk 2008 Krista Untera, Raivo Tõnisson 2009 Sirje Vill, Kaja Lepik 2010 Sigrid Mallene, Anne Kloren 2011 Ilme Kraaner, Anne Nukk 2012 Helgi Vassilko, Loona Pärl 2013 Kadri Kivit, Hedi Minlibajeva 2014 Külli Volmer, Lembit Jakobson 2015 Maia Punak, Kaie Kubri 2016 Hele Aia, Helena Ohak 2017 Arthur Ruusmaa, Liia Raun 2018 Kaia Tamm, Sulev Valdmaa 1990 Julius Ungur, Kalju Leht 1995 Ferdinand Eisen, Eeva Niinivaara 2000 Lilian Kivi, Anna Rinne 2005 Inge Unt 2010 Tiiu Kiudorv 2015 Kai Võlli "Põlvamaa. Johannes Käisi preemia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. juuni 2016. Vaadatud 15. veebruaril 2016. Johannes Käisi Selts. Laureaadid Johannes Käisi Selts. Käisi preemia
Taura Musō-ryū kobudō

Taura Musō-ryū kobudō on jaapani võitluskunst. Taura Muso ryu stiili rajaja oli Inoue Hachirouemon ehk esimene peamees. Alates 17. sajandi algusest kuni tänapäevani on olnud see liin katkematu. Hetkel tegutsev 16. peamees on Motomo Ikubo sensei. Taura Muso ryu Kobudo stiili puhul oli tegemist sogo bujutsuga ehk kõike haldava sõjakunstiga, mida sõdurid pidid oskama. 16.–18. sajandil sisaldas stiil järgmisi alasid: jujutsu (käsitehnikad), bojutsu (pikk kepp 182 cm), jojutsu (lühike kepp 120–150 cm), shurikenjutsu (heiterelvad), hobakujutsu (nööri sidumistehnikad), tojutsu (mõõgatehnikad), kamajutsu (sirbitehnikad), takeshikomijutsu (bambuskepp, kuhu on kinnitatud nöör), kyudo (vibulaskmine), ratsutamine, mürkide kasutamine jne.[viide?] Praegume peamees õppis osa neist tehnikatest oma vanaisalt Ikubo Otojirolt (15. peamees). Vanaisal ei õnnestunud kõiki neid tehnikaid edasi anda, selle tõttu oli sunnitud Ikubo sensei stiili muutma ja uuendama. Põhiliseks muutuseks oli piirata õpetatavate relvade hulka ja tuua sisse tänapäevane kyu-dani süsteem.[viide?] Praegu saab Taura Muso ryu stiili harjutada Jaapanis, Itaalias, Soomes ja Eestis.[viide?] Tänapäeval õpetatavad tehnikad: Toho (Mõõgatehnikad). Sisaldab tehnikaid pika (tachi) ja lühikese (kodachi) mõõgaga. Lisaks veel kama ja tachigama kasutamine, hobakujutsu ning tameshigiri. Jojutsu (Kepitehnikad). Sisaldab lühikese kepi (umbes 130 cm) ehk jo kasutamist. Lisaks on siin veel bojutsu (pikk kepp) ja sojutsu. Jujutsu (Paljakäsi võitlus). Peale relvatehnikate kuuluvad siia hobakujutsu ja tankensabaki (tehnikad noa vastu).
Bartosz Kapustka

Bartosz Kapustka (sündinud 23. detsembril 1996 Tarnówis) on poola jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Poola kõrgliiga klubis Varssavi Legia. Karjääri alustas Tarnówi Tarnovia noortemeeskonnas. 2012. aasta augustis siirdus ta Krakówi Cracovia noortemeeskonda. Sama aasta oktoobrist kuulub klubi põhimeeskonda. 2016. aasta augustis siirdus ta Leicester Citysse, kuid ei suutnud seal läbimurret teha. Hooajal 2017–2018 oli ta Leicester Cityst laenul Saksamaa kõrgliiga klubis SC Freiburg ja hooajal 2018–19 Belgia esiliiga klubis Leuven. 2020. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Legiaga. Hooajal 2020–21 tuli ta klubiga Poola meistriks. 7. septembril 2015 tegi ta debüüdi Poola rahvuskoondises mängus Gibraltariga, mille Poola võitis 8:1 ja Kapustka lõi ka ühe värava. Ta kuulus Poola koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel. "Reprezentant Polski U-17 w Cracovii!". cracovia.pl (poola keeles). 29. august 2012. Vaadatud 15.02.2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Bartek Kapustka włączony do kadry pierwszej drużyny!". cracovia.pl (poola keeles). 9. oktoober 2012. Vaadatud 15.02.2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Leicester City Sign Poland Winger Bartosz Kapustka". lcfc.com (inglise keeles). 3. august 2016. Vaadatud 3.08.2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "8:1. Gibraltar rozstrzelany. Szalał Grosicki, strzelał Lewandowski, swoje dołożył 18-latek". tvn24.pl (poola keeles). 7. september 2015. Originaali arhiivikoopia seisuga 12.11.2015. Vaadatud 15.02.2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Bartosz Kapustka Soccerways (inglise keeles) Bartosz Kapustka 90minut.pl (poola keeles)
GENIRE

GENIRE on Tartu ülikooli ühiskonnateaduste instituudi veebikogumik, mis hõlmab aastatel 2011–2015 toimunud teadusprojekti "Põlvkonnad ja põlvkondade vahelised suhted kujunevas infoühiskonnas" tulemusi. Peamisteks uurimisvaldkondadeks olid mitmete vanuserühmade igapäevane meediatarbimine ja sellega seonduvad arvamused ning põlvkondadevahelised suhted infoühiskonna kontekstis. GENIREs on avaldatud 50 teadustööd: 13 magistri- ja 3 doktoritööd, 15 bakalaureusetööd ning paarkümmend teadusajakirjades ja mujal ajakirjanduses ilmunud artiklit. GENIRE portaal
Tsumada rajoon

Tsumada rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Agvali. 2015. aastal oli rajooni elanike arv 24 500, neist 98,9% avaarid. Q126741298  Tsumada rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Tsumada rajooni koduleht
Kumtorkala rajoon

Kumtorkala rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Korkmaskala. 2015. aastal oli rajooni elanike arv 26 068, neist 67,00% kumõkid,18,69% avaarid, 8,41% dargid 1,17% lesgid ja 1,05% lakid. Этносостав населения Дагестана  Kumtorkala rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Novolakskoje rajoon

Novolakskoje rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Novolakskoje. 2015. aastal oli rajooni elanike arv 32 367, neist 48,51% lakid, 27,74% tšetšeenid ja 21,90% avaarid. Q126762482  Novolakskoje rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Novolakskoje rajooni koduleht
Alf Henrikson

Alf Ragnar Sten Henrikson (9. juuli 1905 Huskvarna, Jönköpingi lään – 9. mai 1995 Bromma, Stockholmi lään) oli rootsi proosakirjanik, luuletaja, tõlkija ja ajakirjanik. Ta kirjutas üle saja raamatu, mille seas on luulekogusid, ajalooraamatuid, mis on seotud Rootsi, Taani, Islandi ja Hiina ajalooga, aga ka Vana-Kreeka ja Vana-Rooma ajalooga. Tema Wolfgang Amadeus Mozarti "Võluflöödi" 1968. aasta tõlge saksa keelest rootsi keelde sai klassikaks, seda kasutas oma 1975. aastal valminud filmis ka Ingmar Bergman. Ta töötas ajakirjanikuna ajalehes Dagens Nyheter. Eesti keeles on temalt ilmunud 2015. aastal Loomingu Raamatukogus "Saatuse sõrmed: ajalooline mõttemäng", rootsi keelest tõlkinud (ja saatesõna kirjutanud) Anu Saluäär.
Nõva-Osmussaare hoiuala

Nõva-Osmussaare hoiuala on hoiuala Lääne maakonna Lääne-Nigula ning Harju maakonna Lääne-Harju vallas. Keskkonnaregistris on eraldi hoiuala Harju maakonna osa (KLO2000165) ja Lääne maakonna osa (KLO2000166). Harju maakonna osa (187,6 ha) moodustati 2005. ja Läänemaa osa (22 099 ha) 2006. aastal. Hoiuala loodi selleks, et kaitsta elupaigatüüpe (sealhulgas veealused liivamadalad, väikesaared, laiud, rannaniidud) ja kaitsealuseid liike (sealhulgas merivart, mustlagle, sõtkas, aul, tõmmuvaeras, mustvaeras, jääkoskel, rohukoskel, hahk, must-toonekurg, hallhüljes, karvane maarjalepp). Nõva-Osmussaare linnuala Nõva-Osmussaare loodusala Nõva-Osmussaare hoiuala Harjumaa osa keskkonnaportaalis (vaadatud 15.02.2016) Nõva-Osmussaare hoiuala Läänemaa osa keskkonnaportaalis (vaadatud 15.02.2016) Nõva-Osmussaare hoiuala Harjumaa osa keskkonnaportaalis Nõva-Osmussaare hoiuala Läänemaa osa keskkonnaportaalis
Artistry

Artistry on nahahooldustoodete ja kosmeetika kaubamärk, mille alla kuuluvaid tooteid toodab Access Business Group ja turustab Amway. Kaubamärki turustatakse 108 riigis, näiteks Koreas, Jaapanis, Itaalias, Hiinas, Kanadas, Soomes, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Saksamaal, Norras ja Eestis. 2000. aastal oli Artistry toodete nimistus üle 400 toote. 2005. aastal võttis Amway kasutusele kaks Artistry sõsarkaubamärki: NAO Cosmetics ja E. Funkhouser. Need olid suunatud noorematele ostjatele. Esimene neist oli kasutusel Põhja-Ameerika turul ja teine ülejäänud turgudel. 2010. aastal lõpetati nende brändide turustamine. Kuni 2005. aastani oli Artistry reklaamnäoks belglanna Ingrid Vandebosch. Pärast teda sai selleks Kanada modell Kim Tyo. 2008. aastal teatas Alticor, et Artistry Crème LuXury esindusnäoks sai näitleja Sandra Bullock. 2015. aastal oli kaubamärgi turundusnägu näitleja Teresa Palmer.[viide?] "The Irish Times - Maintaining the Competitiveness of Artistry Cosmetics in the Global Marketplace" (PDF). Business 2000 (1st ed.). The Irish Times. "Cup Scene Daily - FUTURE CHAMP: Bundles of Joy for the No. 24". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. juuni 2011. Vaadatud 16. veebruaril 2016. "The Amway Experience – The Importance of Corporate Social Responsibility" (PDF). Business 2000 (8th ed.). The Irish Times. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 22. juuli 2011. Vaadatud 16. veebruaril 2016. Alticor's 2007 Global Sales Top $7 Billion
Tabassaraani rajoon

Tabassaraani rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. 2015. aastal oli rajooni elanike arv 50 486, neist 79,06% tabassaraanid ja 18,39% aserbaidžaanlased. Q126741298  Tabassaraani rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Tabassaraani rajooni koduleht
Hunzahhi rajoon

Hunzahhi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Hunzahh. 2015. aastal oli rajooni elanike arv 31 908, neist 97,48% avaarid. Q126741298  Hunzahhi rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Hunzahhi rajooni koduleht
Kazbeki rajoon

Kazbeki rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Dõlõm. 2015. aastal oli rajooni elanike arv 45 772, neist 85,87% avaarid ja 10,34% tšetšeenid. Q126741298  Kazbeki rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Kazbeki rajooni koduleht
Buinakski rajoon

Buinakski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Buinaksk. 2015. aastal oli rajooni elanike arv 78 407, neist 61,12% kumõkid, 23,51% avaarid 13,38% dargid. Q126741298  Buinakski rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Buinakski rajooni koduleht
Gumbeti rajoon

Gumbeti rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Mehelta. 2015. aastal oli rajooni elanike arv 22 388, neist 98,6% avaarid. Q126741298  Gumbeti rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Skripofiilia

Skripofiilia on otseselt maksevahenditena mittemõeldud väärtpaberite (osatähtede, võlatähtede jms) uurimine ja kogumine. Skripofiiliaga tegeleja on skripofiil.
Evi Mitt

Evi Mitt (sündinud 4. jaanuaril 1936) on eesti matemaatik ja matemaatikapedagoog. 1954. aastal lõpetas Tartu 3. Keskkooli. 1959. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) matemaatika-loodusteaduskonna matemaatiku kvalifikatsiooniga. Töötas Võnnu Keskkoolis matemaatikaõpetajana. 1965. aastast töötas ta TRÜ matemaatika õpetamise metoodika kateedris assistendina, hiljem dotsendina. 1973. aastal sai ta Tartu Riiklikust Ülikoolist pedagoogikateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Hulgateooria ja matemaatilise loogika elemendid koolimatemaatikas" (juhendaja Olaf Prinits). Ta on koostanud matemaatikaõpikuid, ülesannete kogusid ja õppevahendeid ning korraldanud matemaatikaolümpiaade. 1992 Gerhard Rägo nimeline mälestusmedal 2001 Tartu Ülikooli medal Tartu Raatuse Kool. Vilistlased 1954 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. märts 2016. Vaadatud 16. veebruaril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "MITT 65 Tartu Ülikool. Evi Mitt 65". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. märts 2016. Vaadatud 15. veebruaril 2016. Evi Mitt. Hulgateooria ja matemaatilise loogika elemendid koolimatemaatikas. Tartu: Tartu Riiklik Ülikool, 1973 "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Tartu Ülikooli dotsent Evi Mitt
El Salvadori lipp

El Salvadori lipp on El Salvadori riigilipp. 1785 1785 1785-1821 1823-1824 1824-1841 1839 1842-1844 1844- 1865 1865 1865 - 1869 1869-1873 1873- 1877 1877-1898 1875 - 1898 1898 1898 - 1912 1875 - 1912 1912– 1921 El Salvadori provintside lippude loend El Salvadori vapp
Fugging

Fugging (kuni 2020. aasta lõpuni Fucking) on küla Austrias Ülem-Austria liidumaa Braunau am Inni ringkonnas Salzburgi lähedal. 2018. aastal elas seal 111 inimest, 2001. aastal 99 inimest. Fucking asutati hiljemalt 1070. aastal ning sai nime seal 6. sajandil elanud mehe Focko järgi. Et vanasaksa sufiks -ing tähendab rahvast, on nime Fucking tähendus 'Focko rahva koht'. 1090. aastal juhtis linna Adalpertus de Fucingin. 1532 määrati linna ametlikuks nimeks Fugkhing ja 1760 Fucking. Küla nime kirjapilt langes pikalt kokku ingliskeelse obstsöönse sõnaga. Seetõttu tunti küla vastu laialdast huvi. Nimesilti küla piiril on tihti varastatud. See oli Austria kõige enam varastatud liiklusmärk. Hiljem asendati senine nimesilt terasest ja betoonist sildiga, et seda oleks raskem ära viia. Aastal 2004 toimus rahvahääletus nime muutmise küsimuses, ent enamik elanikest oli selle vastu. 2020. aasta lõpul otsustas vallanõukogu alates 1. jaanuarist 2021 panna küla nimeks Fugging. [1], Punkt 6) Bewohner Fucking – Antrag auf Änderung des Ortsnamens in "Fugging" Ingliskeelne artikkel Austria küla vahetab vulgaarse tähenduse tõttu nime, ERR, 18.04.2012
Tsiatsungõlmaa harjutusala

Tsiatsungõlmaa harjutusala  (võru keeles tsiatsungõlmaa 'seasongermaa') on Kaitseväe harjutusala Võrumaal, Võru valla Juba külas. Tsiatsungõlmaa harjutusala kuulub eraldiseisva harjutusalana Nursipalu harjutusvälja koosseisu. Harjutusalal asub 300-meetrise laskerajaga poolkinnine lasketiir ja kaks õppevälja taktikalisteks lähiharjutusteks. Harjutusala pindala on 32 ha. Harjutusala valitseja on Kaitseväe logistikakeskus. Tsiatsungõlmaa harjutusala rajati 1993. aastal. 2013. aasta veebruaris avati Tsiatsungõlmaa harjutusalal elektroonilise sihtmärgisüsteemiga lasketiir, mida peeti sel ajal Balti riikide moodsaimaks. Kuna Ameerika liitlastele on Tsiatsungõlmaa nime hääldamine keeruline, siis on sealne vastuvõtulinnak nimetatud kohaliku küla järgi kui Reedo. "Eesti Kaitsevägi. Harjutusväljad. Tsiatsungõlmaa harjutusala". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. veebruar 2016. Vaadatud 16. veebruaril 2016. "Tsiatsungõlmaa 300 m lasketiiru kasutusjuhend". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 16. veebruaril 2016. "Tsiatsungõlmaa väljaõppeehitiste kasutuseeskiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. september 2015. Vaadatud 16. veebruaril 2016. Nursipallu polügooni rajamine kütab endiselt kirgi. Eesti Päevaleht, 5. veebruar 2004 "Võrumaal avati Balti riikide moodsaim, Tsiatsungõlmaa lasketiir" Õhtuleht, 6. veebruar 2013 "Nursipalu laiendus valmib järk-järgult maade omandamise edenemise järgi" ERR, 10. mai 2024
Ilona Tragel

Ilona Tragel (kuni 1990. aastani Ilona Kard; sündinud 24. novembril 1968 Tartus) on eesti keeleteadlane ja sõudja. Ilona Tragel lõpetas 1987. aastal Tartu 10. Keskkooli ja asus 1988. aastal õppima Tartu Riiklikus Ülikoolis õigusteadust. 1992. aastal vahetas ta eriala ning asus samas õppima soome keelt ja kirjandust. Selle järgnesid magistriõpingud üldkeeleteaduse erialal Tartu Ülikoolis (1997–1999) ja Helsingi Ülikoolis (1998–1999). Pärast magistrantuuri alustas ta 1999. aastal Tartu Ülikoolis Haldur Õimu juhendamisel doktoriõpinguid. 2003. aastal kaitses ta doktoritöö teemal "Eesti keele tuumverbid". Ilona Tragel töötas juba õpingute ajal tulevasel erialal. Ta on olnud soome keele õpetaja Tartu Keeltekoolis (1988–1994), Tartu Ülikooli eesti ja üldkeeleteaduse instituudis läänemeresoome keelte õppetoolis (1995–1998) ja Kaitseväe Ühendatud Õppeasutustes (2000–2002). Pärast doktorikraadi omandamist asus ta tööle Tartu Ülikooli eesti ja üldkeeleteaduse instituudis teadurina ning juhatas Tartu Ülikooli keelekeskust (2004–2014). 2005–2008 töötas ta keeleteaduse ja -tehnoloogia doktorikooli projektijuhina ning 2008–2011 eesti ja soome-ugri keeleteaduse osakonnas teadurina. 2011. aastal valiti Ilona Tragel üldkeeleteaduse dotsendiks. Aastatel 2014–2018 õpetas ta Pekingi Välisõpingute Ülikoolis eesti keelt ja kultuuri. Ilona Trageli juhendamisel on valminud mitmed doktoritööd. Ilona Tragel kuulub mitmesse erialaseltsi, näiteks on ta SLE (Euroopa Keeleteaduse Ühingu) liige (alates 2009), ICLA (Rahvusvahelise Kognitiivse Keeleteaduse Ühingu) liige (alates 1999). Ta on ECLA (Eesti Kognitiivse Lingvistika Ühingu asutajaliige ja juhatuse liige). Ta on korraldanud mitmeid Eesti-siseseid ja rahvusvahelisi konverentse. Ilona Trageli peamised uurimisalad on verbisemantika, kognitiivne keeleteadus ja konstruktsioonitähendus, lauseliikmed ja nendevahelised suhted. Hiljutised olulisemad publikatsioonid: Habicht, Külli; Piiroja, Piret; Tragel, Ilona (2015). Eesti võtma-tuleviku lugu. Mati Erelt (Toim.). Emakeele Seltsi aastaraamat (19−50). Tallinn: Teaduste Akadeemia Kirjastus. Habicht, Külli; Tragel, Ilona (2014). Verbiga saama väljendatud leksikaalsed kategooriad ja konstruktsioonid. Keel ja Kirjandus, 11, 826−844. Tragel, Ilona; Habicht, Külli (2012). Grammaticalization of Estonian saama ‘to get’. Linguistics, 50 (6), 1371−1412. Lindström, L.; Tragel, I. (2010). The possessive perfect construction in Estonian. Folia Linguistica, 2, 371−400. Ilona Tragel on üheksakordne Eesti meister sõudmises: 1984. aastal kaheksapaadil ja paarisaerulisel roolijaga neljapaadil; 1985. aastal roolijaga neljapaadil, paarisaerulisel neljapaadil, kaheksapaadil; 1986. aastal ühepaadil, paarisaerulisel neljapaadil ja kaheksapaadil; 1987. aastal ühepaadil, paarisaerulisel neljapaadil 1989. aastal paarisaerulisel neljapaadil. 2018 Tartu Ülikooli aumärk Eesti Entsüklopeedia, Ilona Kard. ETIS, Ilona Tragel. ETIS, Haldur Õim. Ilona Tragel – 50. Universitas Tartuensis, detsember 2018, nr 11. Ilonatragel.ut.ee, blogi. Eesti Spordi Bibliograafiline Leksikon, Ilona Kard. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022.
Abzelilovski rajoon

Abzelilovski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Askarovo. Rajoonis on 15 külaasundust, kus on kokku 91 asulat. 2015. aastal oli rajooni elanike arv 44 795, neist 88,6% baškiirid, 8,6% venelased ja 1,6% tatarlased. Venemaa 2010. aasta rahvaloendus Q69499838  Abzelilovski rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Abzelilovski rajooni koduleht