laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aleksandr Potebnja

Aleksandr Potebnja (vene keeles Алекса́ндр Афана́сьевич Потебня́, ukraina keeles Олекса́ндр Опана́сович Потебня́; 22. september 1835 Poltaava oblastis Romnõ maakonnas – 11. detsember 1891 Harkovis) oli ukraina keeleteadlane. 1851. aastal astus ta Harkovi ülikooli, kus õppis õigusteaduskonnas, aga järgmisel aastal läks üle ajaloo-keeleteaduskonda. 1856. aastal lõpetas ta ülikooli ja töötas mõnda aega Harkovis gümnaasiumis kirjandusõpetajana. 1861 kaitses ta magistritöö teemal "Mõnest sümbolist slaavi rahvaluules". 1862. aastal ilmus tema peateos "Mõte ja keel". Samal aastal sõitis ta välismaale, pidas loenguid Berliini ülikoolis, külastas slaavi maid ja õppis sanskriti keelt. 1874. aastal kaitses ta doktoriväitekirja vene keele grammatika põhjal ja 1875. aastal sai ta Harkovi ülikooli professoriks. Ühtlasi juhatas ta aastatel 1878–1890 Harkovi Ajaloo-Filoloogiaühingut. 5. detsembril 1875 sai ta Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia vene keele ja kirjanduse osakonna kirjavahetajaliikmeks ning samal aastal pälvis ta Lomonossovi preemia. Teda on hinnatud kui üht esimest ukraina ja vene suurt lingvisti, samuti kui tänapäevase kirjanduskriitika eelkäijat. Ta oli vene formalistide ja Lev Võgotski tähtis eelkäija. Tema teoreetilistes vaadetes on nähtud sarnasust Benedetto Croce, Leo Spitzeri ja Charles S. Peirce'i lähenemistega. John Fizer 1988. Alexander A. Potebnja's psycholinguistic theory of literature: a metacritical inquiry. Harvard University Press. Savvati Smirnov, "Aleksandr Potebnja 150" – Keel ja Kirjandus 1985, nr 9, lk 562–564
Maryse Alberti

Maryse Alberti (sündinud 10. märtsil 1954 Langonis Prantsusmaal) on prantsuse päritolu Ameerika Ühendriikide sõltumatu mängu- ja dokumentaalfilmide operaator. Tuntumad Maryse Alberti operaatoritööga filmid on dokumentaalfilmid "Crumb" (1994), "When We Were Kings" (1996), "Takso põrgusse" (2007) ja mängufilmid "Poison" (1991), "Dottie Gets Spanked" (1993), "Velvet Goldmine" (1998) ja "Maadleja" (2008). Ta oli esimene naisfilmioperaator, kellest tehti ajakirja American Cinematographer kaanelugu; see ilmus 1998. aasta novembris. Maryse Alberti sündis Prantsusmaal. 1970. aastate keskel kolis Maryse New Yorki, kus ta töötas lapsehoidjana ja ajakirja New York Rocker fotograafina. 1980. aastatel alustas Alberti filminduses karjääri elektrimehaanikuna ning hiljem jätkas operaatorina. Alberti kasutab kaamerat Arri 416 Super 16. Maryse on andnud panuse rohkem kui 60 filmi tegemisse, nendest pooled on dokumentaalfilmid. Incident at Oglala: The Leonard Peltier Story (1992) (dokumentaal) Dottie Gets Spanked (1993) (TV) Crumb (1994) (dokumentaal) Poksikuningate heitlus (When We Were Kings, 1996) (dokumentaal) Happiness (1998) Velvet Goldmine (1998) Ära jäta mind! (Get Over It, 2001) Kassett (Tape, 2001) Enron: The Smartest Guys in the Room (2005) (dokumentaal) No Direction Home: Bob Dylan (2005) (dokumentaal) The Human Behavior Experiments (2006) (TV) (dokumentaal) Takso põrgusse (Taxi to the Dark Side, 2007) (dokumentaal) The Onion Movie (2008) Maadleja (The Wrestler, 2008) Gonzo: The Life and Work of Dr. Hunter S. Thompson (2008) (dokumentaal) Frontline Does America Still Work? (1996) Seks ja linn (Sex and the City) Valley of the Twenty-Something Guys (1998) Models and Mortals (1998) Independent Lens Enron: The Smartest Guys in the Room (2005) Great Performances Dance in America: Beyond the Steps - Alvin Ailey American Dance Theater (2006) 1990 Cinematography Award (Sundance'i filmifestival), "H-2 Worker" – parim dokumentaalfilm 1995 Cinematography Award (Sundance'i filmifestival), "Crumb" – parim dokumentaalfilm 1999 Independent Spirit Awards, "Velvet Goldmine" – parim operaatoritöö 2009 Independent Spirit Awards, "Maadleja" – parim operaatoritöö "Cinematographer Watch". Wordpress. 21.02.2009. Vaadatud 29.01.2020. "Maryse Alberti". IEC. Originaali arhiivikoopia seisuga 27.03.2017. Vaadatud 29.01.2020. IMDb Linda Lee. Framing a Vision, Invisibly Maryse Alberti, an Independent Force in Independent Films. / The New York Times, 10. detsember 1998 Karen Idelson The Wrestler. Maryse Alberti / Variety, 31. detsember 2008
Internet Archive

Internet Archive ('Interneti arhiiv') on MTÜ Ameerika Ühendriikides, Californias, mille eesmärk on ehitada ja hallata tasuta vabalt ligipääsetavat digitaalraamatukogu, sealhulgas ka veebiarhiivi. Internet Archive'i rajas 1996. aasta mais internetiaktivist Brewster Kahle. Internet Archive'i veebiarhiivi salvestab IA ja Kahle rajatud internetifirma Alexa koostöös valminud Wayback Machine. Internet Archive'i projekt Open Library pakub laenutamiseks koopiaid enam kui 1,4 miljonist raamatust. MTÜ kontorid asuvad Presidios San Franciscos ja andmehoidlad San Franciscos, Redwood Citys ja Mountain View-s. Kindlustamaks andmete säilimist, on arhiivi andmetest peegelkoopia Aleksandria raamatukogus Egiptuses. Veebiarhiveerimine Eesti Veebiarhiiv Internet Archive Wayback Machine Internet Archive'i peegelkoopia, Bibliotheca Alexandrina, Egiptus Kahle, Brewster (november 1996). "Archiving the Internet". Scientific America. Originaali arhiivikoopia seisuga 11. oktoober 1997. Kahle, Brewster (6. november 2013). "Scanning Center Fire — Please Help Rebuild". Internet Archive Blogs. Lepore, Jill (26. jaanuar 2015). "The Cobweb". The New Yorker. Ringmar, Erik (10. aprill 2008). "Liberate and Disseminate". Times Higher Education Supplement. Internet Archive'i arhiivikoopia Wayback Machine'is (arhiveeritud 11. oktoobril 1997) Vanim Wayback Machine'is säilinud veebileht www.mtv.com:80 (arhiveeritud 12. mail 1996) Vanim Wayback Machine'is säilinud veebileht www.infoseek.com (arhiveeritud 12. mail 1996) Internet Archive'i rekursiivne arhiiv Varajased veebilehed 1996. aastast
National Review

National Review (lühend NR) on USA konservatiivne poliitikaajakiri, mille asutas 1955. aastal William F. Buckley juunior. Seda peetakse üheks poliitiliselt mõjukamaks USA ajakirjaks. Ajakirja veebiversioon
William F. Buckley juunior

William Frank Buckley juunior (24. november 1925 New York – 27. veebruar 2008) oli Ameerika Ühendriikide publitsist ja ajakirjanik. Ta asutas 1955. aastal konservatiivse poliitikaajakirja National Review ja 1966. aastal ühiskondlikke teemasid lahkava telesaate "Firing Line", mida juhtis kuni 1999. aastani. Buckley sündis juristi ja naftamagnaadi William Frank Buckley seeniori ja Aloise Steiner Buckley pojana, nende kümnest lapsest kuuendana. Peagi kolis perekond Connecticuti Sharonisse. Seal kasvatasid Williamit mehhiklastest teenijad ning oma esimesed sõnad ütles ta hispaania keeles. Varsti asus ta elama Pariisi, kus ta käis esimeses klassis ja õppis prantsuse keelt. Enne seitsmeaastaseks saamist oli ta ühes Londoni koolis õppinud inglise keeles. Poisina õppis Buckley armastama hobuseid, muusikat, ujumist, jahti ja lugude jutustamist. Buckley oli ka siiras katoliiklane. Kõik see kajastus tema hilisemas loomingus. Olles küll veendunud konservatiiv, oli Buckley sõbralikes suhetes mitmete liberaalidega. 1988. aastal aitas Buckley alistada liberaalsete vabariiklaste hulka kuulunud senaatori Lowell Weickeri Connecticutis. Buckley organiseeris komitee Weickeri vastase kampaania jaoks ja toetas tema oponendi, konservatiivse demokraadi Joseph Liebermani kampaaniat. National Review Arhiiviversioon
António de Vieira

Krahv (a-st 1726) António Manuel de Vieira (vene Антон Мануилович Девиер; 1673 või 1682 – 1745) oli Portugali päritolu juut, Venemaa sõjaväelane (kindral en chef) ja riigitegelane. Peterburi esimene kindral-politseimeister. Vieira teenis jungana Hollandi laevastikus. Pärast kohtumist Peeter I-ga 1697. aastal Amsterdamis kutsuti ta Venemaa teenistusse. Temast sai 1708. aastal Peeter I kindral-adjutant. Põhjasõja ajal, pärast Tallinna kapituleerumist (1710), määrati ta koos insener-kindralmajor Johann Ludwig von Pottiga projekteerima ja välja ehitama Tallinna ja Paldiski sõjasadamat. 21. mail 1725 andis Katariina I talle Püha Aleksander Nevski ordeni, mis 26. aprillil 1727 temalt koos krahvitiitli ja mõisatega ära võeti, aga 14. veebruaril 1743 keisrinna Jelizaveta Petrovna poolt uuesti tagastati. Püha Aleksander Nevski orden (21. mai 1725, konfiskeeriti 26. aprill 1727, restitueeriti 14. veebruar 1743) Ta abiellus vürst Aleksandr Menšikovi (1673–1729) õe Anna Menšikovaga, kellega sai kolm poega. Pjotr (1710–1773), kindral, Seitsmeaastase sõja kangelane; Püha Anna (1762) Püha Aleksander Nevski (1762) ja Püha Andrease ordeni kavaler (1762). Tema poja Boriss Devieri (1754 – pärast 1799) poeg, riiginõunik krahv Dmitri Devieri (1785–1836) (Дмитрий Борисович Девиер) ja Kleopatra Vassiljevna Losseva tütar, krahvinna Sofia Devier (sündinud 1824) abiellus Rannamõisa mõisas sündinud Lubnõ husaaripolgu (Лубенский гусарский полк) majori Karl Julius (Konstantin) von Budbergiga (1818–1875). Aleksandr (sündinud 1722), kaardiväekapten Anton (surnud 1766), kaardiväeporutšik, Peeter III adjutant Федорченко, Валерий Иванович. Дворянские роды, прославившие Отечество: энциклопедия дворянских родов. Москва: ОЛМА-Пресс, 2003. ISBN 5786700569 lk.128 Байкулова С. З., Матвеева И. У., Бауман А. Л. Руководители Санкт-Петербурга. С. Петербург-Москва: Нева, ОЛМА-Пресс, 2003. ISBN 5765421148 lk 163–167 Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2,1.2: Estland, Görlitz, 1930 lk.17 А. Акиньшин, Т. Литвинова: Воронежская ветвь графского рода Девиеров И. Анисимова: Девиеры – графы и дворяне
IA

IA on lühend, mis võib tähendada: Iowa osariik Internet Archive rahvusvaheline arbiiter (lühend ingliskeelsetest sõnadest International Arbiter)
Loodevahe laht

Loodevahe laht on järv Saare maakonnas Saaremaa vallas Türju külas. Järve kaldajoone pikkus on 1611 m. Järv on avalik veekogu. Loodevahe lahe keskkonnaregistri kood on VEE2159200. Eesti järvede loend
Jämaja oja

Jämaja oja (ka Siplase oja, Siplase jõgi) on oja Saaremaa vallas Sõrve poolsaarel. Oja saab alguse Siplase rabast, voolab sealt valdavalt loodesuunaliselt mere poole ja suubub Jämaja küla juures Ohessaare rannal merre. Oja on avalik veekogu. 15. augustist 31. detsembrini on keelatud kalapüük suudmele lähemal kui 500 m. Jämaja oja keskkonnaregistri kood on VEE1167100. Jämaja oja. Keskkonnaregister, vaadatud 3.06.2022. Püügikeeluajad ja -alad Kalanduse teabekeskus (vaadatud 26. mail 2015)
Sopi oja

Sopi oja on oja Saaremaal Saaremaa vallas. Oja saab alguse Vintri külas, voolab loode suunas ja suubub Lõu lahte. Oja on mitteavalik veekogu. Sopi oja keskkonnaregistri kood on VEE1167200.
Lülle kraav

Lülle kraav on kraav Saaremaa vallas Saaremaal. Kraav saab alguse Jämaja–Hänga tee äärest Hänga külas (veidi lõuna pool saab alguse ka Suurevare kraav), voolab läände ja suubub merre. Kraav on mitteavalik veekogu. Lülle kraav keskkonnaportaalis
François Couperin

François Couperin (10. november 1668 Pariis – 11. september 1733 Pariis) oli prantsuse klavessinist, organist ja helilooja. François Couperin, keda on nimetatud ka Couperin Suureks (Couperin le Grand), sündis muusikute peres. Couperinide suguvõsas oli kahe sajandi vältel mitmeid muusikuid. Tema isa Charles Couperin oli Pariisi St. Gervais' kiriku organist. Couperinide pere elas kiriku üüritud korteris, mille eest organist ise üüri ei pidanud maksma. Esimesed muusikatunnid andis Franςois'le tema isa Charles. Hiljem õppis ta Jacques Thomelini juures orelit. 17-aastaselt sai Franςois Couperin pärast oma isa surma organisti koha St. Gervais' kirikus. 26. aprillil 1689 abiellus Franςois Couperin Marie-Anne Ansault'ga. Neil sündis kaks tütart, kes olid samuti väga head muusikud. Üks neist oli ka organist ja teine klavessiinist kuninga õukonnas. Mõlemal olid tol ajal naiste jaoks ebatavalised ametid. Pärast Jacques Thomelini surma korraldas kuningas Louis XIV muusikute vahel võistluse kuningliku organisti kohale. Franςois võitis selle võistluse väga kergelt ja temast sai alates 26. detsembrist 1693 kuninglik organist (organiste du roi). Tema kohustusteks oli õpetada muusikat printsessile, printsile, samuti Burgundia hertsogile. Aastal 1701 sai Franςois ka kuningliku klavessinisti koha. Pärast Louis XIV surma paranes Franςois Couperini olukord veelgi. Ta elas Pariisis mugavas suures korteris Palais Royalis, kus ta andis nii klavessiini- kui ka kammermuusika kontserte. Nii Saint-Gervais-Saint-Protais' kirik kui ka orel, mida Franςois Couperin mängis, on säilinud tänapäevani algsel kujul. Franςois Couperin kirjutas väga palju klavessiinile, aga ka orelile, samuti kammermuusikat, vokaal-ja koorimuusimuusikat. Franςois Couperin kirjutas orelile kaheosalise kogumiku Pièces d`orgue consistantes en deux Masse (1689–1690). See kogumik sisaldab kahte missat orelile, mida Couperin ise oli kirikupühadel St. Gervais´ kirikus esitanud. Franςois Coperin kirjutas ka muusikateoreetilise raamatu klavessiinimängust ja interpretatsioonist (L`Art de toucher le clavecin , mis ilmus 1716. aastal). Seda teoreetilist teost on kasutanud paljud nii tolle aja kui ka tänapäeva muusikud ja isegi Johann Sebastian Bach. Raamatus on muu hulgas juttu klavessiinimänguvõtetest, artikulatsioonist, kaunistuste (melismide) kasutamisest. 4 Sonata da chiesa. 4 kirikusonaati (1679) Pièces d`orgue consistantes en deux Masse. 2 missat orelile (1689–1690) Concerts royaux. (1722) Kuninglikud kontserdid, mille ta on kirjutanud kuningas Louis XIV pühapäevaõhtusteks kontsertideks Versailles's. Pièces de clavessin, esimene osa. (1713) Pieces de clavessin, teine ja kolmas osa. (1716–1717, 1722 ja 1730) Leςons de Tènebrès. (1714–1715). See on koorimuusikateos. Tekst on ladinakeelne prohvet Jeremija tekstile Piiblist. L`Art de toucher le clavessin. Muusikateoreetiline teos. (1716) /Werner Icking Music Archive (WIMA)
Suurevare kraav

Suurevare kraav on kraav Saaremaal Saaremaa vallas. Kraav saab alguse Hänga küla maadelt (veidi põhja pool saab alguse ka Lülle kraav), voolab alguses läände, siis keerab edelasse ja lõunasse ning suubub Sääre lahte. Kraav on mitteavalik veekogu. Suurevare kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1166900.
Olavi madal

Olavi madal on madalik Irbe väinas, 18 km Sõrve säärest edelasse. Madala geograafilised koordinaadid on 57° 47′ N, 21° 49′ E. Veepeegli pindala on umbes 9,5 km². Vähim sügavus on 4,2 m. Madalast 1–3 km lääne poole jäävad Rabotniku madal ja Berezini madal. Olavi madala keskkonnaregistri kood on VEE3401030.
Maret Maasalu

Maret Maasalu on eesti fotograaf. 1999. aastal lõpetas ta Juuru Gümnaasiumi ja 2000. aastal Tallinna Balletikooli. 2003. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikooli sotsiaaltöö erialal bakalaureusetöö. 24-aastaselt raviti tal raseduse ajal rinnavähk. Avoni heategevussaadikuna osales ta 2007. aasta oktoobris Eestit esindades ülemaailmsel rinnavähivastasel jalutuskäigul New Yorgis. 2008. aastal sai ta aasta pulmafoto konkursil parima pruudifoto auhinna. 38. lend Järeltulija. Juuru kooli huvitegevus (vaadatud 21. novembril 2014) Lennud XL - XLIX (2000 - 2010) Tallinna Balletikool (vaadatud 21. novembril 2014) Maret Maasalu bakalaureusetöö kirje Eesti Noorsoo Instituut (vaadatud 21. novembril 2014) Evelin Kivilo, "Tagane, sõraline! Elurõõm tuleb!"[alaline kõdulink], TervisPluss, august 2007 "Meie heategevussaadiku muljeid New Yorgist", Avon, november 2007 Aasta pulmafoto 2008 eestifoto.ee (vaadatud 21. novembril 2014) Fotograafi blogi
Pitkasääre madal

Pitkasääre madal on madalik Irbe väinas. Madal jätkub 8 km ulatuses Sõrve sääre ja Vesitükimaa veealuse pikendusena. Madala geograafilised koordinaadid on 57° 52′ N, 22° 1′ E. Madalast lõuna pool on Kääramadal ning edela pool Sääre-Laimadal ja Sõrve madal. Veepeegli pindala on umbes 22,6 km². Vähim sügavus on 0,6 m. Pitkasääre madala keskkonnaregistri kood on VEE3401050. Vesitükimaa laiud
Sõrve madal

Sõrve madal on madalik Irbe väinas, 9 km Sõrve säärest lõuna-edelasse. Madala geograafilised koordinaadid on 57° 51′ N, 21° 55′ E. Veepeegli pindala on umbes 96,5 km². Vähim sügavus on 4,2 m. Madalast lõunasse jääb Sääre-Laimadal. Madalast kirdesse jääb Pitkasääre madal. Sõrve madala keskkonnaregistri kood on VEE3401040.
Mõntu rand

Mõntu rand on veemajanduslik mereala Liivi lahes, Sõrve poolsaare kagurannikul Sõrve säärest Kaavi ninani. Mere sügavus siin ei ole üldiselt üle 10 m. Veepeegli pindala on umbes 32,5 km². Ala keskosas on Mõntu sadam. Ala kirdeosas on Kaavi madal ning rannikul on mõned laiud (Suurrahu). Mõntu sadamast 1,5 km kirdes on Allinga nina. Mõntu sadamast 3 km edelas on Läbara nina. Ranna keskkonnaregistri kood on VEE3401020. Mõntu rand Eesti looduse infosüsteemis
Laidunina–Kaavi rand

Laidunina–Kaavi rand on veemajanduslik mereala Liivi lahes, Sõrve poolsaare idarannikul Laiduninast Kaavi ninani. Mere sügavus siin ei ole üldiselt üle 10 m. Veepeegli pindala on umbes 32,6 km². Ala keskosas, Leeltsenina ja Hindu sääre vahel, on rannikul mitu laidu. Mõned laiud on ka Laidunina lähistel. Leeltseninast 3 km ida-kirde suunas on Merise madal, 5 km ida-kagu suunas on Leeltse rahu. Ranna keskkonnaregistri kood on VEE3402000.
Tammuna rand

Tammuna rand on veemajanduslik mereala Läänemeres Sõrve poolsaare edelarannikul Sõrve säärest Alliotsani. Mere sügavus siin ei ole üldiselt üle 10 m. Veepeegli pindala on umbes 16 km². Rannikul, peamiselt Sõrve sääre ja Tiidunina vahel, on mitmed laiud (Suurrahu). Tiidunina ja Alliotsa vahel on veel Nigunina. Alliotsa juures on Loode tuletorn. Sõrve säärest läände jääb Sääre laht. Tammuna rand Eesti looduse infosüsteemis
Film Independent's Spirit Awards

Film Independent's Spirit Awards on 1984. aastast väljaantav Ameerika Ühendriikide filmiauhind, millega tunnustatakse peamiselt sõltumatuid filme. Praegune nimetus kehtib aastast 2005. Auhinda annab välja mittetulundusorganisatsioon Film Independent. Tseremoonia toimub USA California osariigi Santa Monicas päev enne Oscarite jagamist. FINDIE Awards ("Friends of Independents") (1984–1985) Independent Spirit Awards (1986–2005) PÖFFil linastuvad kõik viis indie-Oscarile kandideerivat filmi. PÖFF Koduleht Film Independent Independent Spirit Awards IMDb
Derby County FC

Derby County (ametlikult Derby County Football Club) on 1884. aastal asutatud Inglismaa jalgpalliklubi, mille kodulinn on Derby. Klubi mängib Inglismaa tugevuselt teises liigas Football League Championship. Derby County oli 1888. aastal The Football League üks kaheteistkümnest asutajaklubist. Klubi suurimad saavutused on Football League First Divisioni võidud aastatel 1972 ja 1975 ning 1946. aastal Inglismaa karikavõit. Hooajal 1972/73 jõuti Euroopa karika poolfinaali, kus kaotati kahe mängu kokkuvõttes Itaalia klubile Torino Juventus. Klubi põhivärvid on must ja valge. Klubi maskott on oinas Rammie. 1997. aastast on klubi kodustaadion Pride Park Stadium, mis mahutab 33 597 pealtvaatajat. Mart Poom (1997–2003, 146 liigamängu) Henrik Ojamaa (noortemeeskond 2007–2009, põhimeeskond 2009–2010) Ametlik koduleht
FC Wil

FC Wil (ametlikult Fussball Club Wil 1900) on 1900. aastal asutatud Šveitsi jalgpalliklubi, mille kodulinn on Wil ja -väljak Bergholzi staadion. Mart Poom (1993–1994, 13 liigamängu). Eesti jalgpalliklubide loend UEFA kõrgliigaklubide loend
Saint-Gervais-Saint-Protais' kirik

Püha Gervasiuse ja Püha Protasiuse kirik on üks Pariisi vanimatest kirikutest. Selle kiriku praeguses asukohas olevat varasemat kirikut on mainitud juba 4. sajandil. Praeguse kiriku eelkäija seisis praeguses kohas aastatel 1212–1420. Gervasiuse ja Protasiuse kirikut hakati ehitama 1494. Kiriku interjöör on gooti stiilis. Ehitus lõpetati 17. sajandil. 1620 valmis kiriku fassaad, mille põhilised autorid on arhitektid Salomon de Brosse (1571–1626) ja Clément Métezeau (1581–1652). Kirik on pühitsetud märtritest pühakute Gervasiuse ja Protasiuse auks. Vanasti oli kirikus aukoht veinikaupmeeste vennaskonna liikmetele. Selles kirikus on üle kahe sajandi, alates 1653, töötanud organistidena Couperinide perekond. Seda märgib kirikus olev mälestustahvel. On säilinud orel, millel mängisid Louis ja François Couperin. Oreli ehitas Pierre Thierry 1649–1650. Franςois-Henri Clicquot rekonstrueeris oreli 1758. Orelit on küll mitu korda remonditud, kuid alles on oreli algne prospekt ja dispositsioon. Esimese maailmasõja ajal 29. märtsil 1918 tulistasid Saksa väed Pariisi Keiser Wilhelmi kahurist (Kaiser Wilhelm Geschütz). Üks mürskudest langes kirikule, purustades katuse ning tappes 88 ja haavates 68 inimest. Ohvrite arv oli suur sellepärast, et parajasti toimus kirikus jumalateenistus. See oli kõige ohvriterohkem õnnetus Pariisi pommitamise ajal 1918. aastal. Kiriku ääres on François Mironi tänav (Rue François Miron), millel asuvad kaks Pariisi vanimat säilinud maja, number 11 ja 13. Tõenäoliselt pärinevad nad 14. sajandist. Kiriku ees olevat Püha Gelasiuse väljakut (Place Saint-Gervais) tunti sajandeid Jalaka ristteena, sest keskajal kasvas selle keskel suur jalakas. Ümbruskonna elanikud vahetasid sellel väljakul raha. Sellest jalakast on säilinud palju keskaegseid pilte. Gervasiuse ja Protasiuse kirik asub metroojaamade Hôtel de Ville ja Pont Marie lähedal. Sinna saab sõita metrooliinidega number 1, 7 ja 11.  Saint-Gervais-Saint-Protais' kirik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis St.Gervais kiriku orel
Ninasarvikpõrnikas

Ninasarvikpõrnikas (Oryctes nasicornis) on põrniklaste sugukonda sarvikpõrniklaste alamsugukonda kuuluv putukas. Ninasarvikpõrnikas elab Lõuna- ja Kesk-Euroopas, samuti Põhja-Euroopas, sealhulgas Eestis, Põhja-Aafrikas ja kohati Kagu-Aasias. "Loomade elu" andmeil elab ta (nähtavasti endise Nõukogude Liidu aladel) "igal pool peale tundra ja taiga". Ninasarvikpõrnikas on üks suuremaid põrnikaid. Tema pikkus on 25–40 mm. Põrnikas on lennuvõimeline. Soojadel suveõhtutel lendab ta sageli valguse peale. Ninasarvikpõrnikal on punakaspruunid läikivad kattetiivad. Isasel põrnikal on laubal tahapoole kaardus sarv, emasel see puudub. Eesseljal on kolmehambane ristmõhn. Vastsed on kuni 12 cm pikkused valged tõugud, kes elavad kõdunenud puidus, saepurus, kompostihunnikus. Vahel kahjustab ta taimede, näiteks rooside või viinapuude juuri. Vastse areng kestab 4 aastat. Hiid-odaherilane, kes on ninasarvikpõrnikast veel pisut suurem, armastab oma munad muneda ninasarvikpõrnika vastsesse. Herilase vastne toitub põrnika vastsest ning sööb selle lõpuks täielikult ära. Ninasarvikpõrnika muna Vastne Täiskasvanud isane põrnikas eestvaates ♀ George C. McGavin. "Putukad ja ämblikud", Varrak 2005, ISBN 9985311310 "Loomade elu" 3. kd., lk. 244 "Loomade elu" 3. kd., lk. 332 Ninasarvikpõrnikas andmebaasis eElurikkus Tutvustus ja pildid (prantsuse keeles)
Gesta Danorum

"Gesta Danorum" ("Taanlaste vägiteod") on Taani ajaloo alane töö, mille koostas 12. sajandil Saxo Grammaticus. Seda peetakse üheks parimaks allikaks Taani, Eestimaa ja Liivimaa viikingiaja kohta. On-Line Medieval and Classical History: The Danish History books I-IX, translated by Oliver Elton (Norroena Society, New York, 1905)."His seven later books are the chief Danish authority for the times which they relate; his first nine, here translated, are a treasure of myth and folk-lore" (Elton, Introduction). Gesta Danorum in Latin One of the versions in the Danish Royal Library Proverbs and proverbial materials in Saxo's Gesta Danorum
Ohessaare rand

Ohessaare rand on madal mereosa Läänemeres Sõrve poolsaare läänerannikul Alliotsast nimetu maaninani Jämajast 2 km põhja poole. Ala geograafilised koordinaadid on 58° 0′ N, 22° 0′ E. Mere sügavus ei küüni seal enamasti üle 10 m. Veepeegli pindala on umbes 8,9 km². Ranna lõunaosas on Pitsernina ja Türju lõpp. Ranna keskosas on Ohessaare pank. Jämaja juures on meres nimetu laid ning merre suubub Jämaja oja. Ranna keskkonnaregistri kood on VEE3270000.