laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tartu turuhoone

Tartu turuhoone on siseturu jaoks ehitatud uusklassitsistlikus dekoratiivstiilis hoone Tartus. Turuhoone asub Uueturu tänava, Vabaduse puiestee, Riia tänava ja Emajõe vahel. Hoone projekteeriti aastatel 1936–1937. See tehti ülesandeks linnaarhitekt Voldemar Tippelile, kuna Tartusse uue turuhoone loomiseks korraldatud avalik ja kinnine arhitektuurikonkurss kukkusid läbi. Projekteerimises osalesid ka linnainsener Voldemar Onton ja insener Nikolai Oll, eeskujuks võeti Liepāja turuhoone. Hoone avati 3. jaanuaril 1938. 10. oktoobril 1938 korraldas Akadeemiline Loomaarstiteaduslik Selts turuhoonega tutvumiseks ekskursiooni Roman Viidiku juhtimisel. Tartu turuhoones on kaks saali: algselt 77 kohaga lihahall ja madalam 19 kohaga kalahall. Lihahall jaguneb 4 müügisektoriks, lisaks on müügikohad saali seina äärtes, mis eenduvad hoone põhiosast ja on 3,4 m kõrged. Hoone on rajatud vaiadele (1100 palki) ja raudbetoonplaadile. Lihahall on kaetud terrasiitkrohviga, kõigis külgedes kaunistavad seda Toscana poolsambad, simsid ja karniis. Linnapea Aleksander Tõnissoni sõnul ei olnud sellist turuhoonet isegi Soomes ja see võis võistelda ka Riia turukaubamajaga. Pärast Tallinna ülemlinnapeaks nimetamist lubas Aleksander Tõnisson ka sinna viie aasta jooksul uue turuhoone ehitada. Pärast Vanemuise vana teatrihoone lammutamist on Tartu turuhoonet mõnikord teatriks peetud. 2008. aastal paigaldati turuhoone ette AS-i Tartu Turg tellimusel valminud Mati Karmini skulptuur "Pronkssiga", mille jalamil on Indrek Hirve luuletus. Tartu turuhoone Kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 24. mail 2012) R. Viidik. Tartu turuhoone aastal 1938. Akadeemilise Loomaarstiteadusliku Seltsi aastaraamat II. Tartu, 1938. lk. 21. Kindral A. Tõnisson vaatas turgu. Rahvaleht, 26. aprill 1940, nr 98, lk 8 Vaino Vahing. Vaimuhaiguse müüt. Ilmamaa, Tartu, 2005, lk 210 Tartu turuhoone kultuurimälestiste riiklikus registris Tartu linnale turuhoone ehitamiseks kinnisvara – kinnistu nr. 181 sundvõõrandamise seadus Tartu uue turuhoone pidulik avamine (alates 04:05)
Roheline aas

Roheline aas on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kadriorus. Rohelise aasa tänava ääres asub 1926. aastal avatud Kadrioru staadion. Aadressil Roheline aas 1 asub Kadrioru lossi endine aednikumaja. Roheline aas 3, Kadrioru lossi endine kastellaani elamu, kus ka aastail 1927–1933 elas Eduard Vilde. Hoones asub Eduard Vilde majamuuseum. Roheline aas 5, Kadrioru lossi endine teenijate maja. Roheline aas 13, Kadrioru tennisekeskuse Kadrioru tennisehall. Roheline aas 24 asub Kadrioru staadion. Roheline aas 1, Kadrioru lossi aednikumaja Roheline aas 3, Kadrioru lossi kastellaani elamu, kus aastail 1927–1933 elas Eduard Vilde Roheline aas 5, Kadrioru lossi teenijate maja Roheline aas 5 Roheline aas 14 Roheline aas 14, endine Hotel de France'i teenijate elamu, 18.-19. sajand (Hotelli peahoone on hävinud.) Roheline aas sai ametlikult nime 1882. aastal. Saksa keeles oli tänava nimi Grüne Wiese, vene keeles Зелёный луг. Tänav on nimetatud Kardioru pargi haljendava aasa järgi. Seda nimetust hakati kasutama 19. sajandi algusest mitmes variandis: Grüner Platz (Roheline plats), Grüne Wiese (Roheline aas), Зелёный луг, Екатеринентальский луг (Kadrioru aas). 1937. aastal avati Kadriorus aadressil Roheline aas 13 Tallinna tennise- ja hokiklubi Kadrioru tennisehalli algne hoone. 1921. aastal asutatud "Tallinna Lawn-Tennise ja Hockey Klubile“ (muru-tennise ja maahoki klubi – CDL) ehitusinseneri Ado Johansoni ja Konstantin Bölau loodud Kadrioru tennisehalliga samasse ansamblisse kuulus ka Bölau projekteeritud traditsionalistliku välisilmega klubihoone, mis on vaatamata mõningatele ümberehitustele säilinud tänaseni. Teises maailmasõjas sai tennisehall kannatada ning 1946-1947 hoone rekonstrueeriti. 1970. aastate lõpuks oli tennisehall täielikult amortiseerunud ning see lammutati. 1978. aastal valmis uus Kadrioru tennisehall, arhitektid Milvi Vainik ja Peep Jänes. Vt ka Kadrioru tennisekeskus. Kodumaa (skulptuur) Kadrioru staadion Tallinna tänavanimed. KNAB. 27514 Roheline aas 1, Kadrioru lossi aednikumaja, Kultuurimälestiste register 1213 Maja, kus aastail 1927-1933 elas Eduard Vilde ja Kadrioru lossi kastellaani elamu, Kultuurimälestiste register 27510 A. Weizenbergi 22, Kadrioru lossi külalistemaja, Kultuurimälestiste register End "Hotel de France`i" teenijate elamu, 18.-19. saj kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 13.07.2021) Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 109 Kadrioru tennishalli avamine Tallinnas 27. mail 1937. aastal (1937), Eesti Kultuurfilmi ringvaade nr.133 (1937. aasta sündmusi), 17/22 Carl-Dag Lige, Raudbetoonist puiduni: ehitusinsener Ado Johanson, lk 9 Kadriorust kostab naeru. Vilde majamuuseumis avatud näitusest Eduard Vilde muuseum. Roheline aas 3, maja ajalugu Kadriorus renoveeritakse ajaloolised tõllakuurid 2006
Vabaduse puiestee (Tartu)

Vabaduse puiestee on tänav Tartus. Nõukogude ajal kandis see nime Oktoobri puiestee. Tänav algab Riia tänavalt (jätkudes Turu tänavana) ja lõpeb Laial tänaval (jätkudes Emajõe tänavana). Puiestee kulgeb piki Emajõe äärt Võidu sillast kuni Vabadussillani ja on umbes 1,03 km pikk. Vabaduse puiestee äärde jäävad Tartu turuhoone, Tartu Kaubamaja, Keskpark, Raekoja plats, Vabaduse puiestik, Politsei plats jm. Eesti ajal oli Vabaduse puiesteel Kivisilla ja Vabadussilla vahel homode kohtumispaik. Tartu Autovabaduse puiestee Vabaduse puiestee 9 Lilla õudus. Rahvaleht, 16. detsember 1933, nr. 117, lk. 5.
Aivar Pilv

Aivar Pilv (sündinud 22. märtsil 1961) on eesti vandeadvokaat. Ta on lõpetanud 1979. aastal Otepää Keskkooli ja 1984. aastal Tartu Riikliku Ülikooli, kus õppis õigusteadust. Maist 1984 on ta advokatuuri liige. 1984–1990 oli ta Tallinna II Õigusnõuandla advokaat, 1991–1992 Vanalinna Advokaadibüroo advokaat. Veebruarist 1992 on ta vandeadvokaat. Veebruaris 1993 asutas Advokaadibüroo Aivar Pilv, mis tegutseb siiani. Pilv oli aktsiaseltsi ainuomanik kuni 2004. aasta lõpuni. 2009. aasta suve seisuga kuulus talle 81% aktsiatest. Detsembris 2007 sõlmis Advokaadibüroo Aivar Pilv ühinemislepingu Advokaadibürooga Tark & Ko, kuid märtsis 2008 selgus ootamatult, et ühinemine jääb ära. Juunis 2008 sõlmis Advokaadibüroo Aivar Pilv ühinemislepingu bürooga Siigur, Kõrgesaar & Partnerid. Seekord viidi ühinemine lõpuni ja juba augustiks 2008. Aivar Pilv on aastaid kuulunud Eesti Advokatuuri juhtorganeisse, olles sealhulgas märtsist 1994 märtsini 1995 Advokatuuri kvalifikatsioonikomisjoni liige, märtsist 1995 aprillini 2001 Advokatuuri juhatuse liige, sealt edasi kuni aprillini 2004 juhatuse aseesimees. Aprillis 2004 valiti Eesti Advokatuuri esimeheks ja märtsis 2007 uuesti veel ka teiseks ametiajaks, olles selles ametis kuni 4. märtsini 2010. Pilv on 2002. aastast Eesti Advokatuuri esindajana Kohtute Haldamise Nõukoja liige. Ta on esindanud näiteks Villu Reiljanit, Ines Karu, Elmar Seppa, Andrus Veerpalu, Andres Selli ja Toomas Tooli. 2013. aastal asutas Aivar Pilv venekeelse portaali zakon24.ee, kust leiab Eesti ja Euroopa Liidu õigusakte puudutavad uudised, olulisemad kohtulahendid ning aktuaalsemate õiguslike probleemide analüüsid. Ta on abielus, poeg Marko on samuti advokaat. "Sissekanne Eesti Majandusloo portaalis". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. aprill 2010. Vaadatud 5. mail 2012. Dannar Leitmaa, Pilv: Reiljan oli justkui valitseja, kellele jäid lõpuks tühjad pihud, Eesti Päevaleht, 19. jaanuar 2012 Ines Karu äpardunud röövlid trellide taha, Õhtuleht, 5. juuni 2009 Elmar Sepa advokaat: jääb arusaamatuks, miks pöörati otsus kohe täitmisele, kuigi ees seisab veel pikk vaidlus, Delfi, 30. märts 2012 Pilv: Veerpalu oli dopinguproovi andmisel alpimajas 4500 m kõrgusel, Postimees Online, 23. august 2011 Kohus lahendab Valga haigla peaarsti süüasja kokkuleppemenetluses, Tartu Postimees, 21. november 2011 Aivar Pilv: kaebame Toomas Tooli otsuse edasi, sest lubatud ja lubatava piir on endiselt lahtine[alaline kõdulink], Delfi, 29. oktoober 2012 Aivar Pilv käivitas venekeelse portaali, ITuudised, 24. aprill 2013 Aivar Pilv: Eesti õigusabi peab muutuma efektiivsemaks[alaline kõdulink], Neljas.ee, 15. aprill 2008
Ameerika Ühendriikide Kaitseministeerium

Ameerika Ühendriikide Kaitseministeerium (inglise keeles Department of Defence; lühend DoD, USDOD või DOD) on Ameerika Ühendriikide ministeerium, mis tegeleb riigi kaitseküsimustega. Kaitseministeeriumi peakorter asub hoones nimega Pentagon. Selle hoone nimi on saanud USA kaitseministeeriumi sünonüümiks. Kaitseministeeriumit juhib alates 22. jaanuarist 2021 minister Lloyd Austin. 2009. aastal oli USA kaitseministeeriumi eelarve 651,2 miljardit USA dollarit. Sellele lisandusid sõjalised kulutused väljaspool kaitseministeeriumi, mille suurus jäi hinnanguliselt vahemikku 859 miljardit kuni 1,16 triljonit dollarit. Vastavalt Stockholmi Rahvusvahelise Rahu-uuringute Instituudi uurimusele tegi USA sel aastal sõjalisi kulutusi 956 miljardi dollari eest ehk 47% kogu maailma sõjalistest kulutustest. USA ja tema lähimad liitlased teevad maailma sõjalistest kulutustest kaks kolmandikku. USA sisemajanduse kogutoodangust läks sõjalisteks kulutusteks 2000. aastal 4,06%, mis oli 28. koht maailmas. USA-s ei ole kohustuslikku sõjaväeteenistust. Enamik töökohti USA sõjaväes nõuab kallist varustust ja põhjalikku väljaõpet. Seetõttu on USA sõjaväes võrreldes enamiku kohustuslikku ajateenistust kasutavate riikide sõjaväega märksa suuremad kulutused ühe isiku kohta ja see käib nii sõjaliste kui ka tsiviilkulutuste kohta. Paljudes maailma maades on sõjaväeteenistuse läbinud rohkem inimesi kui USA-s, aga üksnes Hiinas on tegevteenistuses rohkem inimesi kui USA-s.  Pikemalt artiklis Ameerika Ühendriikide kaitseminister DIA – Kaitseministeeriumi Luurevalitsus Defense Counterintelligence and Human Intelligence Center – Kaitseministeeriumi sõjaväeline vastuluure Ameerika Ühendriikide riigiasutused Global Issues That Affect Everyone. High Military Expenditure in Some Places "Military expenditures percent of GDP". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. jaanuar 2018. Vaadatud 6. aprillil 2010. Ametlik koduleht
Kaasik (perekonnanimi)

Kaasik on eesti perekonnanimi. Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 8. mai 2012 seisuga 1851 inimest perekonnanimega Kaasik. 2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kaasik 894 mehel ja 962 naisel. Perekonnanimede levikult on Kaasik meeste puhul 17. ja naiste puhul 18. kohal. Ain-Elmar Kaasik, arstiteadlane Aleksander Kaasik, skulptor Arne Kaasik, looduskaitsetegelane ja loodusfotograaf Erna Kaasik, rahvatantsujuht Hans Kaasik, sõjaväelane Hans Kaasik, purjetaja, treener ja sporditegelane Ilmar Kaasik, sõjaväelane Ilse Kaasik, purjetaja Ivar Kaasik, maali- ja ehtekunstnik Kaido Kaasik, munitsipaalpoliitik Kristiina Kaasik, maalikunstnik Kristjan Kaasik, kitarrist Leonhard Kaasik, kohtunik Markus Kaasik, arhitekt Nikolai Kaasik, diplomaat Renate Kaasik, Vabariigi Valitsuse eksiilis portfellita minister Sirje Kaasik, helilooja, muusikaõpetaja ja koorijuht Toomas Kaasik, politseinik Tõnis Kaasik, keskkonnakaitse tegelane, poliitik ja ettevõtja Vaike Kaasik, näitleja Viktor Kaasik, vandeadvokaat Ülo Kaasik, matemaatik Ülo Kaasik, pangandustegelane Lembit Aaslav-Kaasik, veemootorisportlane Olga Põder-Kaasik, majandusteadlane https://www.eesti.ee/portaal/rrteenus.nimede_stat[alaline kõdulink] https://www.stat.ee/nimed/pere/KAASIK
Tembe elevandipark

Tembe elevandipark on kaitseala Lõuna-Aafrika Vabariigi idaosas KwaZulu-Natali provintsis Mosambiigi piiri ääres. Kaitseala geograafilised koordinaadid on 26° 58′ S, 32° 28′ E. Paari kilomeetri kaugusel lääne pool algab Ndumo kaitseala. Elevantide kaitseks loodud park asutati 1983. aastal ja avati külastajatele 1991. aastal. Kaitseala pindala on umbes 300 km². Alal elavad umbes 250 elevanti on maailma suurimad elevandid. Tembe elevandipargis elavad ka lõvid, leopardid, teravmokk-ninasarvikud, laimokk-ninasarvikud, pühvlid, kaelkirjakud ning rohkem kui 340 linnuliigi esindajad, nende seas paduhaigur, soo-öösorr ning värvulised Apalis ruddi ja Batis fratrum. "The Ivory Route". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. aprill 2012. Vaadatud 5. mail 2012. Koduleht Veebikaamera Breeding herd in Tembe Elephant Park (HD)
Läbipaistvustegur

Läbipaistvustegur ehk läbipaistvus on arv, mis näitab, kui suur osa pinnale langevast kiirgusvoost (ilma et see hajuks) läbib ühikulise paksusega ainekihi. Nt valge paberilehe läbipaistvustegur on 0, optilise klaasi 1 cm paksuse kihi korral aga 0,990–0,995. EE 6. köide, 1995.
Laine Mesikäpp

Laine Mesikäpp (27. veebruar 1915 Adila – 5. mai 2012) oli eesti näitleja. Ta õppis aastatel 1932–1936 Tallinna 1. tütarlastegümnaasiumis. Ta alustas näitlejatööd 1942. aastal Endla teatris, kus tema esimene roll oli Maret Vaa "Toomas Nipernaadis". Aastatel 1944–1949 töötas Mesikäpp Estonias ja aastatel 1949–1992 Draamateatris. Mesikäpa parimateks teatrirollideks peetakse Emmat lavastuses "Härra Punttila ja tema sulane Mati", Maijat "Parvepoistes" ning Mardi-Ristet "Muhu monoloogides". Alates 1947. aastast esines Laine Mesikäpp ka laulupidudel, rahvakunstiõhtutel ja paikkondlikel laulupidudel leelotajana. Ta kandis poolsada aastat tantsuema Anna Raudkatsi prossi, rahvalauljate talismani. Ta oli Eesti Näitlejate Liidu auliige. Ta oli ka rahvakunstiansambli Leigarid liige. Ta on maetud Hageri kalmistule. 1967 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane Rein Sikk, Rahvalaulik Laine Mesikäpp hoidis tantsuema ehet, Eesti Päevaleht, 15. november 2008 Eesti Päevaleht, 9. mai 2012 Kalmistute register HAUDI Laine Mesikäpp Eesti teatri biograafilises leksikonis Laine Mesikäpp andmekogus IMDb (inglise)
Ameerika Ühendriikide Põllumajandusministeerium

Ameerika Ühendriikide Põllumajandusministeerium (inglise keeles United States Department of Agriculture) on USA ministeerium, mis tegeleb põllumajandusalase seadusandlusega, kontrolliga põllumajanduse üle ning ka põllumajandustoodete ekspordi ja impordi kontrolliga. Samuti on Põllumajandusministeeriumi haldusalas põllumajanduse arenguks vajalike sooduslaenude organiseerimine. 2021. aastast on minister Tom Vilsack. Ameerika Ühendriikide riigiasutused Ametlik koduleht
Eesti elustik

"Eesti elurikkus" suunab siia. Raamatusarja kohta vaata artiklit Eesti elurikkus (raamatusari). Eesti elustik on Eesti alal elavate organismide kogum. Eestis elavate pärismaiste organismiliikide koguarv on arvatavasti ligikaudu 35 000–45 000. Seniste uuringutega on neist määratud ligikaudu 28 000 liiki. Lisaks neile on sisse toodud hulk võõrliike, millest peamise osa moodustavad aedades kasvatatavad taimed ja loomaaialoomad. Riikide kaupa on Eestis elavate liikide arv seni kindlaks tehtult järgmine: loomad – umbes 15 000 (neist selgroogseid 535) taimed – umbes 2100 seened ja samblikud – umbes 7300 protistid – umbes 3000 bakterid – umbes 1500 Seni kindlakstehtud pärismaise elustiku liigid jaotuvad järgmiselt:  Pikemalt artiklis Eesti_loomastik#Eesti_fauna_koostis imetajad – 68 linnud – 387, neist haudelinde 224 roomajad – 5 kahepaiksed – 11 kalad – 80 putukad – 11 000 ämblikulaadsed – umbes 1000 vähilaadsed – umbes 330 lameussid – umbes 290 keriloomad – umbes 230 ümarussid – umbes 200 limused – 160 väheharjasussid – umbes 105 teised selgrootud loomad (s.t v.a protistid) – umbes 100  Pikemalt artiklis Eesti taimestik soontaimed – 1500 samblad – 583 samblikud – 1176 seened – 6162 rohevetikad – 690 mändvetikad – 27 ikkesvetikad – 680 silmviburvetikad – 160 eriviburvetikad – 12 ränivetikad – 940 punavetikad – 26 ruskvetikad – 58 pruunvetikad – 33 ainuraksed – 347 limakud – 114 tsüanobakterid – 395 eubakterid (ligikaudu 1000) arhed (ligikaudu 100) Linnuatlas, 2018. ELUSi aastaraamat kd. 86, 2011, lk. 251. Eesti sammalde nimestik. Eesti samblike nimestik. ELUS-i aastaraamat kd. 86, 2011, lk. 188 – maha arvatud samblikud. "Erich Kukk, Vetikad". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. juuli 2014. Vaadatud 6. mail 2012. "Eesti bioloogilise mitmekesisuse ülevaade: Eesti seenestik, 2003" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 25. september 2017. Vaadatud 25. septembril 2017. Eesti elustiku muutustest peale jääaega Eesti liikide register
Lööklaine

Lööklaine on füüsikas mingis keskkonnas detonatsioonil või mõnel muul põhjusel tekkinud häiritus, mis levib keskkonnas helikiirusest suurema kiirusega. Lainefrondi alas muutuvad näiteks tihedus, rõhk ja osakeste kiirus hüppeliselt. Lööklaineid gaasilistes keskkondades nimetatakse mõnikord ka tihenduslaineteks. Helibarjäär Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009. [1] EE 3. köide, 1988.
Madukotkas

Madukotkas (Circaetus gallicus) on haugaslaste sugukonnna madukotka perekonda kuuluv röövlind. Madukotkas elab Euraasias, Vahemere maadest Indiani. Eestis on ta väga haruldane, siin on tema levila põhjapiir. Soodsamatel aastatel võib Eestis hinnanguliselt pesitseda kuni viis madukotkapaari. Madukotkas on pisut suurem kui kalakotkas. Kehapikkus on 62–67 cm ja tiivaulatus 170–185 cm, kaal 1,8–2,3 kg. Madukotkas toitub madudest (vähemasti 75% ulatuses) ja teistest roomajatest. Eestis on tema toiduks peamiselt rästikud ja arusisalikud. Madukotkas tapab saagi küünistega või purustab nokaga tema kolju. Madukotkas kuulub Eesti I kategooria looduskaitsealuste liikide hulka ja on Eesti punases raamatus. Madukotkas. Kotkaklubi Couzens, Dominic. "Linnud Euroopa linnuliikide täielik käsiraamat", tõlkinud Olav Renno, Varrak, 2005. lk 88. ISBN 978-9985-3-1459-3 Loomade elu 6:140. Tiit Randla. "Eesti röövlinnud. Kullilised ja kakulised". Tallinn 1976. Madukotkas andmebaasis eElurikkus Madukotkas. Loodusõpe
Kruubid

Kruubid on teravilja (näiteks odra, nisu või hirsi) kooritud ja lihvitud terad. Kruupe kasutatakse toidu (peamiselt pudru) valmistamisel või lisandina suppides ja ühepajatoitudes. tangud tera
Eriruumala

Eriruumala ehk erimaht on aine massiühiku ruumala. Eriruumala tähis on v {\displaystyle v} ja mõõtühik kuupmeeter kilogrammi kohta (m3/kg). Seega on eriruumala tiheduse ρ {\displaystyle \rho } pöördsuurus: v = 1 ρ = V m {\displaystyle v={\frac {1}{\rho }}={\frac {V}{m}}} , kus V {\displaystyle V} on ruumala ja m {\displaystyle m} on mass.
Jukamenskoje rajoon

Jukamenskoje rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Udmurtias. Piirneb läänes Kirovi oblastiga. Rajoon jaguneb 8 külaasunduseks (сельское поселение). 2002. aasta rahvaloenduse andmeil olid 63% elanikest udmurdid (sh bessermanid), 19% tatarlased ja 16% venelased. Q126684906 Rajooni koduleht
Rémi Gaillard

Rémi Gaillard (sündinud 7. veebruaril 1975 Montpellier's Prantsusmaal) on prantsuse humorist, kes avaldab oma videoid Youtube'is. Pärast kingapoes töö kaotamist hakkas ta vaba aega sisustama vempude tegemise ja nende filmimisega. 2017. aasta detsembri seisuga oli tema Youtube'i kanal tellijate arvu järgi kõige enam tellitud komöödiakanalite seas 27. kohal. Prantsusmaa meedia hakkas temale tähelepanu pöörama pärast paljusid tema edukaid klippe. Muu hulgas võttis ta FC Lorienti mängijaks maskeerununa osa võitjate pidustusest ja surus Prantsusmaa presidendi Jacques Chiraci kätt. "YouTube Top 100 Most Subscribed Comedy Channels List - Top by Subscribers". VidStatX. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. detsembril 2017. Vaadatud 31. juulil 2018. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |Arhiivimisaeg= (juhend)
Soojusvõrk

Soojusvõrk on torustik soojuskandja (hrl vee või veeauru) toimetamiseks soojusallikast (nt keskkatlamajast) tarbijani. Kommunaalsoojusvõrkudes kasutatakse soojuskandjana enamasti vett, tehnoloogilistes soojusvõrkudes mõnikord ka veeauru. Eristatakse kinniseid (sõltumatuid) ja lahtisi (sõltuvaid) soojusvõrke. Kinnises soojusvõrgus kogu soojuskandja (nt vesi) tagastatakse taassoojendamiseks soojusallikale. Lahtises soojusvõrgus tarbitakse soojuskandja kas osaliselt või täielikult. Küte Keskküte Soojussõlm Soojusvarustus Soojusvõrk, Eesti entsüklopeedia EE 8. kd, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1995. 576 lk. EE8 8. köide, 1995.
Berliini vapp

Berliini vapp on Berliini kui Saksamaa liidumaa maavapp. Vapi hõbedasel (valgel) kilbil on punase keele ja punaste küünistega püstine must karu. Kilbi kohal on kuldne viie lehega lehtkroon, mille võru kujutab müüri, mille keskel on uks. Maavappi kannavad Berliini Esindajatekoda, Kontrollikoda (Rechnungshof), Berliini andmekaitseinspektorid (Datenschutzbeauftragte), Berliini kohtud ja Berliini valitsusasutused. Maavapi kujutamine kunstilistel, heraldilistel, teaduslikel ja hariduslikel eesmärkidel on kõigile lubatud, kui seda ei tehta vappi teotaval viisil. Kasutamine muuks otstarbeks vajab Berliini Senati siseasjade valitsuse (Senatsverwaltung für Inneres) luba. Et eraisikud, firmad ja ühiskondlikud organisatsioonid saaksid sümboliga näidata oma seotust Berliiniga, on Senati siseasjade valitsus ette näinud maasümboli, mida igaüks võib kasutada, välja arvatud pitsatitel, templitel ja siltidel. Sellel on maavapi vapikilp ilma lehtkroonita värvilisena või mustvalgena. Berliini maasümbol mustvalge Berliini maasümbol värviline Berliini maasümbol hõbedane Kui 12. ja 13. sajandil linnu asutati, siis tekkis linnadel ka vajadus soetada endale pitsateid ning hiljem ka vappe ametlike dokumentide (korralduste, lepingute ja lepete) pitseerimiseks. Pitsateid ja vappe annetasid maa- ja mõisaisandad. Berliinis ja Cöllnis ning ümberkaudsetes Brandenburgi markkrahvkonna valitsesid Askaania (Brandenburgi) markkrahvid, kelle märgiks oli punane kotkas. Nii valitses Spree ja Haveli äärsetes linnades, nagu ka Berliinis ja Cöllnis, punane kotkas, enne kui pitsatitele ja vappidele ilmus Berliini vapikaru. Vanim säilinud ja teadaolev Berliini pitsat pärineb 1253. aastast. See kujutab mitme torni all Brandenburgi kotkast, kelle tiivad on ristikulehekujulise väravakaarena laiale. Pealdis on "SIGILLVM DE BERLIN BVRGENSIVM" 'Berliini kodanike pitsat'. See olevat olnud esimese bürgermeistri Marsiliuse pitsat. Ent berliinlased tahtsid endale oma sümbolit ja vappi. Kuidas ja miks nad valisid karu, seda pole enam võimalik kindlaks teha. Kõige tõenäolisem on, et nad pidasid silmas markkrahv Albrecht I, keda hüüti ka Karuks. Teda peetakse Brandenburgi markkrahvkonna vallutajaks ja rajajaks. Teine võimalus oleks, et linna sümbol valiti nime "Berliin" esimese silbi järgi (Bär on 'karu'). Keskajal armastati kõnelevaid vappe: linna nime kõla püüti vapil kujutada. Ent nimel "Berliin" pole tegelikult sõnaga Bär mingit pistmist. Linna nimi pärineb ajast, mil seda ala asustasid slaavlased, ning tähendab 'sooäärne koht, koht soostikus'. Pealegi oleks vapil kõla järgi kujutatud pigem pärli, mida tollal nimetati berle; pärle kujutati vappidel sageli. Vanuselt teine säilinud Berliini pitsat 1280. aastast on esimene Berliini pitsat, millel on näha karu. See pitsat võis ka juba varem kasutusel olla. Berliini vapi järgi on kujundatud Eestis Mäetaguse valla vapp ja Pärnumaa vapp. Mäetaguse valla vapp Pärnumaa vapp "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 24. oktoobril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Centro Federal de Educação Tecnológica Celso Suckow da Fonseca

Centro Federal de Educação Tecnológica Celso Suckow da Fonseca (CEFET-RJ) on 1917. aastal rajatud tehnikakõrgkool Brasiilias Rio de Janeiro osariigis. Ülikoolil on 8 ülikoolilinnakut, mis asuvad seitsmes erinevas Rio de Janeiro osariigi linnas. Ülikoolis õpib üle kümne tuhande üliõpilase. Koduleht
Tampereen Pyrintö (korvpall)

Tampereen Pyrintö on Soome korvpalliklubi, mis mängib Korisliigas. Kodumängud peetakse Pyrintö Pyynikin palloiluhallis. Heino Enden mänginud Pyrinnös. Korisliiga võitja 2010,2011,2014 hõbe 1958, 1980, 1981, 2001 pronks 2009 Soome Karika võitja 1969,2013 hõbe 2000, 2009, 2011 Baltic Basketball League neljas 2014 Tampereen Pyrintö korvpallimeeskonna koduleht Tampereen Pyrintö andmed Soome Korvpalliliidu kodulehel