laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rahvusvaheline Tsiviillennunduse Organisatsioon

Rahvusvaheline Tsiviillennunduse Organisatsioon (inglise keeles International Civil Aviation Organization, lühend ICAO) on asutatud 7. detsembril 1944 Chicagos rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni alusel. Asutamislepingule kirjutas alla 52 riiki. Organisatsiooni peakorter asub Kanadas Montréalis. 13. mail 1947 jõustunud ühinemisleppe alusel on ICAO-l ÜRO eriorganisatsiooni staatus ning 2011. aasta seisuga 191 liikmesriiki. Kokkuleppe kohaselt on Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni (ICAO) peamine eesmärk töötada välja rahvusvahelise lennuliikluse arengu põhimõtted ning kooskõlastada ja suunata tehnilist arengut üldise lennuliikluse turvalisuse eesmärgil. Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni liikmeteks on 191 ÜRO liikmesriiki ja Cooki saared. Liikmesriigid pole Liechtenstein, Dominica, Niue, Tuvalu, Vatikan ja osaliselt tunnustatud riigid. Neljatähelise tunnusmärgi esimene täht näitab asukoha ala, teine täht riiki. Esitäht E tähistab Põhja-Euroopat, L Vahemere ümbrust. Näiteks: EF: Northern Europe, Finland – tähis EFTU: Põhja-Euroopa, Soome, Turu lennuväli ES: Northern Europe, Sweden – tähis ESSA: Põhja-Euroopa, Rootsi, Stockholm, Arlanda lennuväli EN: Northern Europe, Norway – tähis ENAT: Põhja-Euroopa, Norra, Alta EE: Northern Europe, Estonia – tähis EETN: Põhja-Euroopa, Eesti, Tallinn LF: Southern Europe, France – tähis LFPG: Lõuna-Euroopa, Prantsusmaa, Pariisi Charles de Gaulle'i lennuväli ICAO koduleht
Rahvusvaheline Lennutranspordi Ühendus

Rahvusvaheline Lennutranspordi Ühendus (International Air Transport Association, lühend IATA) on lennufirmade kaubandusühing. 290 lennufirmat, mis IATAsse kuuluvad, on peamiselt suured õhu teel vedajad. IATA toetab lennufirmade tegevust ning aitab sõnastada tööstuspoliitikat ja standardeid. IATA peakontor asub Kanadas Montréalis, administratiivkontor on Genfis. IATA-l on üle maailma üle 50 kontori ja ta esindab lennufirmasid ligi 120 riigis. IATA lennufirmakood on kahetäheline kood, millega IATA tähistab lennufirmasid. Need moodustavad lennu numbri kaks esimest märki (näiteks OV 177: Estonian Airi lend 177 Tallinn-Brüssel). IATA koode kasutatakse näiteks reiside lennuplaanides, piletite reserveerimisel. IATA lennujaamakood on kolmetäheline kood, millega Rahvusvaheline Lennutranspordi Ühendus (IATA, International Air Transport Association) tähistab lennujaamasid. Koode kasutatakse näiteks pagasilipikutel. Uuendatud koodide nimekiri avaldatakse kaks korda aastas, 1. juunil ja 1. detsembril. International Civil Aviation Organization (ICAO) Lennukompaniide loend IATA-koodi järgi "Fact Sheet: IATA - International Air Transport Association". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. märts 2016. Vaadatud 14. mail 2015. About us. IATA, vaadatud 22.03.2019.
Karl Axel Erwin von Rehekampff

Karl Axel Erwin von Rehekampff (29. august / 11. september 1879 Kaarma, Kaarma kihelkond – 24. detsember 1953 Darmstadt, Hessen, Saksamaa) oli Kuressaare linnapea 1915. ja 1918. aastal. Karl Axel Erwin von Rehekampff sündis 1879 Kaarmal Suuremõisas Mõntu ja Triigi mõisa omaniku Saaremaa maanõuniku Karl von Rehekampffi (1846–1925) ja Emilie (sünd. von Rennenkampf) pojana. K. A. E von Rehekampff lõpetas 1897. aastal Kuressaare Poeglaste Gümnaasiumi, õppis seejärel Berliini, Halle ja Jena ülikoolis keemiat, põllumajandust ja poliitökonoomiat ning kaitses 1901. aastal Jena ülikoolis filosoofiadoktori kraadi uurimusega Lääne-Eesti saarte majandussuhetest. Alates 1902. aastast majandas K. A. E von Rehekampff Triigi mõisa, kus tegeles muuhulgas Kesk-Euroopa metsa- ja viljapuude aklimatiseerimisega ning asutas Saaremaa esimese suure viljapuukooli. 1913. aastal määrati K. A. E von Rehekampff Riia Kommertspanga Kuressaare filiaali direktoriks. Karl Axel Erwin von Rehekampff oli 24. veebruarist 1914 kuni 5. septembrini 1915 Kuressaare linnapea, kuid Esimese maailmasõja ajal alanud saksavaenulike meeleolude ajendil saadeti ta sundasumisele Siberisse, kus viibis 1915. aasta sügisest kuni 1918. aasta alguseni. Pärast Saksamaa ja Nõukogude Venemaa vahel sõlmitud Bresti-Litovski rahu tuli tagasi Eestisse ja määrati Saksa okupatsioonivõimude poolt teist korda Kuressaare linnapeaks. 1919. aastal asus K. A. E von Rehekampff Saksamaale, kus tegutses kaupmehena, tarnides muuhulgas aastail 1929–1933 Kuressaare Linnavalitsusega sõlmitud lepingu alusel Suurlahe ravimuda Lääne-Euroopasse. Karl Axel Erwin von Rehekampff suri 24. detsembril 1953 Darmstadtis Saksamaal. Kuressaare linnapeade loend Väljavõte Saaremaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Sofia Vassilieva

Sofia Vladimirovna Vassilieva (vene keeles София Владимировнa Васильева; sündinud 22. oktoobril 1992 Minneapolises) on ameerika näitleja. Ta on Novosibirskist pärit immigrantide tütar. Tema tuntumad rollid on Eloise filmides "Eloise hotellis" ja "Eloise jõulud", Ariel DuBois telesarjas "Meedium" ja vähihaige tüdruk Kate Fitzgerald filmis "Oma õe hoidja".
Pitsa

Pitsa (itaalia keeles pizza) on ahjus küpsetatav kettakujuline lahtine pirukas, mis kaetakse tomatipasta, juustu ja muude lisanditega. Pitsa sünnikohaks loetakse Napolit, kuigi sarnast toitu valmistati juba Vana-Kreekas. Tänapäeval on pitsa populaarne toit mitmel pool maailmas. Itaalia söögikohtades serveeritakse pitsat traditsiooniliselt lahti lõikamata kujul ning seda süüakse noa ja kahvliga. Tänavatoiduna aga lõigatakse pitsa sektoriteks ning seda süüakse käes hoides. Nimetus "pitsa" (pizza) tuleb kreeka päritolu ladinakeelsest verbist pīnsere – 'pressima'. Vana-Kreekas kaeti leib õli, ürtide ja juustuga. Keskaegses Kreekas kasutati sõna "πίτα" ehk pita ning sealt on see levinud türgi keelde kui pide, bulgaaria, horvaadi ja serbia keelde kui pita, albaania keelde kui pita ja tänapäeva heebrea keeles pittāh. Roomlased mõtlesid välja piruka, mida kutsuti platsentaks. See oli juustu ja meega kaetud ning loorberilehtedega maitsestatud toit. Tänapäeva pitsa pärineb Itaaliast, täpsemalt Napolist. Kui Itaalia kuninganna Margherita 1889. aastal Napolit külastas, serveeriti talle Itaalia lipu värvides pitsat: punane (tomatid), valge (mozzarella) ja roheline (basiilik). Sellist pitsat hakati kuninganna auks nimetama Margherita pitsaks (Pizza Margherita). Itaalia tüüpi pitsade tainakiht on üldiselt õhuke, kuid pannipitsade puhul võib pitsatainakiht ka paksem olla. Pitsa kaetakse tavaliselt tomatipasta ja juustuga, kuid ülejäänud komponendid varieeruvad kõvasti. Pitsade valmistamisele spetsialiseerunud söögikohti nimetatakse pizzeria'teks. Pitsat küpsetatakse ahjus. Chicago pitsa Detroiti pitsa Hawaii pitsa Napoli pitsa Pizza Margherita Sitsiilia pitsa Πιτα Civitello 2007, lk 98 Oxford English Dictionary, 3. väljaanne, 'pita' "Pizza Margherita: History and Recipe". ITALY Magazine (Inglise keel). 14. märts 2011. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. veebruar 2013. Vaadatud 15. juuni 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Linda Civitello 2007, Cuisine and Culture:A History of Food and People, John Wiley & Sons, ISBN 9780470096949
Helli Sisask

Helli Sisask (neiuna Helli Põld; sündinud 24. veebruaril 1945 Tallinnas) on eesti kunstiajaloolane. Ta lõpetas 1963. aastal Tallinna 21. Keskkooli. Aastatel 1963–1964 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu, jätkas aastal 1964 õpinguid Leningradis Ilja Repini nimelises Maali-, Skulptuuri- ja Arhitektuuriinstituudis, lõpetades selle aastal 1969 kunstiteadlasena. Oli aastatel 1971–1974 sealsamas aspirantuuris ja kaitses 1975. aastal väitekirja "Эстонская иллюстрация к поэзии" ("Eesti illustratsioon luulele", juhendaja Jossif Brodski) ning sai kunstiteaduse kandidaadi kraadi. Ta oli aastatel 1969–1971 ja 1974–1983 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi lektor, aastatel 1983–1995 samas dotsent (aastatel 1986–1994 kunstiajaloo ja esteetika kateedri juhataja). Aastatel 1995–2000 oli ta Tallinna Tehnikakõrgkoolis dotsent, 2000–2010 samas professor ning arhitektuuri ja keskkonnatehnika teaduskonna dekaan. Aastatel 1998–2008 oli ta Euroülikooli/Euroakadeemia kujunduskunsti teaduskonna õppejõud, aastast 2008 oli ta Euroakadeemia professor. Ta on uurinud raamatugraafikat, luulekogude illustratsioonidele. Tema isa Eerik Põld oli eesti restauraator, vanaisa Harald Põld oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja ja Eesti Misjoni Seltsi välismisjoni juhataja. 2005 Haridus- ja Teadusministeeriumi tänukiri 2010 Haridus- ja Teadusministeeriumi tänukiri Eneken Helme. "Sisask, Helli, kunstiajaloolane". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 479 Eneken Helme. "Sisask, Helli, kunstiajaloolane". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 479 Helli Sisask Eesti Teadusinfosüsteemis
Rapla kirikumõis

Rapla kirikumõis (saksa keeles Pastorat Rappel) oli kirikumõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Rapla valda Rapla maakonnas. Eesti mõisate loend Rapla kirik Rapla kirikumõis kultuurimälestiste riiklikus registris Rapla pastoraat (Mõisate ülevaated) - Muinsuskaitseameti digitaalarhiiv EAA.3724.4.274 Rapla kirikumõisa kaart, 1843 – Kaartide infosüsteem
Jason Bateman

Jason Kent Bateman (sündinud 14. jaanuaril 1969 New Yorgi osariigis) on USA filminäitleja. Jason Bateman andmekogus IMDb (inglise)
Särkänniemi (linnaosa)

Särkänniemi on Tampere 8. linnaosa, mis asub Näsijärvi kaldal Amuri ja Finlaysoni linnaosast põhja pool. Särkänniemi linnaossa kuulub ka Näsijärvi järves asuv Siilinkari laid. Linnaosas asub Särkänniemi lõbustuspark.
Giorgio de Chirico

Giorgio de Chirico (10. mai 1888 Volos, Kreeka – 20. november 1978 Rooma, Itaalia) oli itaalia maalikunstnik. Õppis Ateena polütehnikumis ja Müncheni Kunstiakadeemias. De Chirico oli mõjutatud Arnold Böcklini loomingust ja Friedrich Nietzsche filosoofiast. Piiritles 1917. aastal koos kunstniku Carlo Carràga metafüüsilise maali põhimõtted, mis ilmnevad de Chirico kõrgaja (1910–1918) teostes, mis kujutavad ebatavalisi esemeid (mannekeenitaolisi olendeid, kipskujusid või nende osi, kummikindaid, absurdseid mehhanisme jms) salapärastes seostes tühjas pingestatud linnapildis või ruumis. Tema tolleaegsete teoste meeleolu on sageli painava alatooniga, mille esile toomiseks kasutas de Chirico liigselt rõhutud perspektiivi, mõistusevastaseid varje, rongide, kellade ja liialdatud suurusega objektide kujutamist. Nõnda rajas de Chirico looming teed sürrealismile.1920. aastatest alates aga maalis ta akadeemilisemas stiilis. Lisaks maalile on de Chirico tegelenud ka graafika, illustratsioonide ja teatridekoratsioonikavandite loomisega. De Chirico tähtsaimad teosed on "Sügisõhtu mõistatus" (1910), "Ühe tänava saladus ja melanhoolia" (1914) ja "Suur metafüüsiline figuur" (1916). Sylvia Plathi luuletus "Rahutuks tegevad muusad" on inspireeritud de Chirico samanimelisest maalist. ENE, 2. köide, Tallinn, kirjastus Valgus, 1987, lk 16 Cumming, Robert "Silmaringi teatmik. Kunst". Tõlkinud Riina Jürgens, kirjastus Varrak, Tallinn, 2007, lk 404
Ruleerimisrada

Ruleerimisrada (inglise taxiway) on lennujaamas tee, mis ühendab maandumis-õhkutõusmisrada rampide, terminalide ja teiste ehitistega. Raja katteks võib olla betoon või asfalt, väiksemad lennujaamad kasutavad vahel ka looduslikku katet – muru või kruusa. Tiheda liiklusega lennujaamad kasutavad tihti high-speed- või rapid-exit-ruleerimisradasid, et lennuk saaks lennurajalt lahkuda suurema kiirusega. See võimaldab lennuraja vabastada kiiremini, mis omakorda laseb teisel lennukil maanduda või lahkuda lühema ajakuluga. Ruleerimine
Sisu SA-110

Sisu SA-110 on Soome ettevõtte Sisu-Auto poolt aastal 1986 valmistatud taktikalise veoauto prototüüp. Auto on neljarattaveoga ja osaliselt soomustatud. Toodeti ainult kuus prototüüpi. Masinat hakati konstrueerima Soome kaitseväe soovil, kes 1983. aasta aprillis avaldas soovi hankida Sisu-Autolt jalaväe transpordiks mõeldud kergeid taktikalisi veoautosid. Kaitsejõud plaanisid osta tuhat sellist sõidukit. Sisu-Auto andis kaitseväele 1986. aasta lõpus prototüübi katsetamiseks. Sisu-Auto andis valida kahe mootori Deutz BF 6 L 913-e ja Valmet 411 DSJ-i vahel. Viimast neist kasutati nelja masina jõuallikana. Käigukast on ZF-S5-35/2, mis on ühendatud Sisu enda konstrueeritud reduktoriga. Autos on portaalteljed ja ketaspidurid. Rehvirõhku saab reguleerida kabiinist. Erinevalt Masist on autol jäik raam ja rataste suur liikuvus tagatakse vedrustusega. Esisillal on keerdvedrud ja tagateljel paraboollehtvedrud.. Kastis on ruumi 24 inimesele. Masinale minek ja jalastumine toimib tagumise ja külgmiste luukide kaudu. Katsetel hinnati auto maastikuläbivus väga heaks ja seda peeti lausa parimaks turul saada olevate veokite seas. Mootor käivitus -25 °C pakasega. Auto läbis 60 cm paksust lund ja 75–85 cm sügavusi veetakistusi probleemideta. Auto suutis ilma raskusteta üles ronida 30 kraadise tõusunurgaga mäekallakust ja kuni 25° tõusunurgaga kruusahunnikust. Väga hea maastikuläbivuse tõttu hakati seda "Unimogi tapjaks" hüüdma. Puudujääkideks peeti mootori liiga väikest võimsust, madalat pöördemomenti ja liiga kõrget mürataset: kõige kõrgem mõõdetud tulemus oli kabiinis 88 dB. Pöörderaadus oli 9,4 meetri ja seda peeti liiga suureks. Kolmanda ja neljanda käiku ülekandearve ei peetud rahuldavaks. Üks põhjus, miks SA-110-t tootma ei hakatud, oli kõrge hind. See maksis umbes 85% Masi ja pool Pasi hinnast. Blomberg, Olli (2006). Suomalaista Sisua vuodesta 1931 – Monialaosaajasta kuorma-autotehtaaksi (soome). Karis: Oy Sisu Auto Ab. ISBN 952-91-4918-2. Mäkipirtti, Markku (2006). Puolustusvoimien moottoriajoneuvot 1960–2000 (soome). Tampere: Apali Oy. ISBN 978-952-5026-50-4. Blomberg: Kotimaista Valmettia... (lehed 136–137) Blomberg: Puolustuksellistakin painoarvoa (lehekülg 304) Mäkipirtti: Sisu SA-110 (lehed 141–144) moondevärvides SA-110 Hooldusauto SA-110
Särkänniemi

Särkänniemi on neem Soomes Tamperes. Neem eraldab Mustalahti ülejäänud Näsijärvist. Särkänniemi geograafilised koordinaadid on 61° 30′ 19″ N, 23° 44′ 38″ E.
Urmo Soonvald

Urmo Soonvald (sündinud 7. jaanuaril 1973) on eesti ajakirjanik. Soonvald on töötanud Sõnumilehes ja hiljem Õhtulehes uudistetoimetuse juhina. Ta oli 2009. aasta veebruarist 2010. aasta augustini ja septembrist 2010 kuni märtsini 2012 Delfi peatoimetaja. Vahepeal (vähem kui kolm nädalat) oli Delfi peatoimetaja ametis Raimo Ülavere. Kui meediaettevõte Ekspress Grupp otsustas 13. märtsil 2012 ühendada veebiportaali Delfi ja ajalehe Eesti Päevaleht toimetused, siis nimetati ta ühendatud toimetuse peatoimetajaks. 2021 Valgetähe IV klassi teenetemärk "ASEMIK PÕRUS? Urmo Soonvald taas Delfi peatoimetaja", Õhtuleht, 2. september 2010 "Delfi peatoimetajaks naaseb Urmo Soonvald", Delfi, 2. september 2010 "Ekspress Grupp ühendab Delfi ja EPL-i toimetused", err.ee, 13. märts 2012 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Kaisa Kaer

Kaisa Kaer (sündinud 9. jaanuaril 1981) on eesti tõlkija. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajaloo erialal 2004. aastal. Ta töötas BNS-is välistoimetajana, ajakirjas Stiil toimetajana. Tema tõlgitud raamatutest on kuulsamad emaga kahasse tõlgitud Harry Potteri raamatud. 2008 Paabeli Torni auhind (koos Krista Kaeraga, J. K. Rowlingu "Harry Potter ja surma vägised" tõlge eesti keelde) Ta on luuletaja Peep Ilmeti ja tõlkija Krista Kaera tütar ning Kaaren Kaera õde. "Tartu Ülikooli lõpetanute tähestikuline nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuli 2016. Vaadatud 18. märtsil 2016. Liis Kängsepp, "Krista Kaer - tõlkija suure algustähega"[alaline kõdulink], Äripäev, 15. märts 2011 "Krista ja Kaisa Kaer pälvisid lastekirjanduse preemia", Õhtuleht, 13. november 2008.
Linda Viiding

Linda Viiding (kuni 1937 Laarmann, 1937–1938 Manninen; 17. november 1906 Vastse-Prangli mõis, Kambja kihelkond, Krüüdneri vald, Tartumaa – 24. detsember 2003) oli eesti tõlkija ja literaat. Linda Viiding sündis Tartumaal Krüüdneri vallas Vastse-Prangli mõisas mõisateenijate tütrena. Õppis aastatel 1914–1918 Kammeri vallakoolis, 1918–1923 Nuustaku (Otepää) progümnaasiumis, 1929–1930 Lääne-Soome Rahvaülikoolis. Oli aastatel 1930–1935 bürooametnik Tallinnas Ülemaalise Eesti Noorsoo Ühenduse keskjuhatuses ja Lauljate Liidus, toimetaja ajakirjas Kodukeskkool ja ETAs, tõlk-korrektor Raadiolehes. 1930–1931 toimetas ta ajakirja Eesti Noorus. 1936–1938 oli ta ajakirja Nädal Pildis korrektor ja toimetaja abi. 1940–1941 oli Linda Viiding Raadiokomitees soome saadete tõlkija ja diktor, päevauudiste toimetaja, reporter ja toimetuse vastutav sekretär. Tõlkinud soome kirjanike teoseid. Tema elu põhjal on Peeter Brambat ja Ants Vist teinud dokumentaalfilmi "Elu lugu". 1998 Valgetähe V klassi teenetemärk 2003 Soome Lõvi Rüütelkonna I järgu teeneterist (tunnustuseks talle kui soome kirjanduse tõlkijale ja kahe maa vahelise kultuurisilla ehitajale). Linda Viiding oli kunstnik Märt Laarmani õde. Linda ja Paul Viidingul sündisid tütred Reet (Reet Sein), Anni (Anni Kreem, näitleja ja muuseumiteadur) ja Mari (raadioajakirjanik Mari Tarand) ning poeg Juhan Viiding (näitleja ja luuletaja). Livia Viitol, In memoriam, Sirp, 9. jaanuar 2004 Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn, 1995, lk. 665 "Elu lugu kui kultuurilugu", Teater. Muusika. Kino, juuni 1999 "Linda Viiding saab kõrge Soome autasu", Postimees, 21. oktoober 2003
Rita Tasa

Rita Tasa (3. detsember 1930 Viljandi – 16. juuli 2007) oli eesti tõlkija ja kirjandusteadlane. Ta lõpetas 1957. aastal Tartu Ülikoolis saksa ja inglise filoloogia eriala ning 1965. aastal sai filoloogiakandidaadiks. 1957–1972 töötas Tasa TÜ-s saksakeelse kirjanduse õppejõuna, seejärel kuni 1984. aastani Tallinna Pedagoogilises Instituudis saksa ja maailmakirjanduse õppejõuna ning saksa keele kateedri juhatajana, alates 1979. aastast oli dotsent. Tema tõlgitud autoritest on olulisemateks peetud Martin ja Robert Walser, Max Frisch, Friedrich Dürrenmatt, Peter Handke, Siegfried Lenz, Lion Feuchtwanger, Gerhart Hauptmann, Klaus Mann, Christoph Hein, Stefan Zweig, Joseph Roth ja Christa Wolf. Ta koostas lugemikke, keeleõpikuid koolidele ja õppematerjale ülikoolile. Tasa oli Emakeele Seltsi ja 1994. aastast Eesti Kirjanike Liidu liige, 2000. aastal sai ta Austria Teaduse ja Kunsti I klassi teeneteristi. Suri kirjandusteadlane Rita Tasa, err.ee, 17. juuli 2007
Vladimir Jaanusson

Vladimir Jaanusson (Valdar Jaanusson, 30. juuni 1923 Eesti – 8. august 1999 Täby, Rootsi) oli Eesti päritolu Rootsi paleozooloog. 1982. aastast oli ta paleozooloogia professor Rootsi Riiklikus Loodusloomuuseumis (Naturhistoriska riksmuseet). Sveriges statskalender 1988, Stockholm: Allmänna förlaget, 1988, sid. 206, ISBN 91-38-09927-6
Leida Sibul

Leida Sibul (31. august 1920 Valga – 14. veebruar 2012) oli eesti laulja. Ta õppis kutsekoolis õmblejaks, kuid unistas teatrirollidest. Ta õppis aastatel 1940–1941 ja 1947–1949 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (õpetaja Jenny Siimon), hiljem eraviisiliselt sama õpetaja juures. Töötas aastatel 1951–1953 artellis Salvo ja 1953–1957 trükikojas Kommunist. Leida Sibul oli aktiivne isetegevuslane, esines nii solistina kui ka duettides ja vokaalansamblites. Laulis 1957–1976 Eesti Raadio segakooris. Tuntuim oli tema duett Hilda Koniga (1955–1961). Sibulal on pisiroll (Silva ema) filmis "Keskea rõõmud". Tema isapoolne vanaisa Hans Anderson oli rootslane. Tema isa Andres Anderson oli Valga raudteelaste puhkpilliorkestri dirigent. Tema poeg oli Lembit Sibul. Tema emapoolne onupoeg on Mihkel Zilmer. "Igihaljas Valga õun"[alaline kõdulink] Eesti Naine, 7. september 2004 Leida Sibul Valgamaa koduloolises andmebaasis ISIK (vaadatud 18. juuni 2012)
Nils Karlsson

Nils Emanuel Karlsson (hüüdnimi Mora-Nisse; 25. juuni 1917 Mora lähedal – 16. juuni 2012) oli rootsi murdmaasuusataja. Ta tuli 50 km suusatamises 1948. aastal Sankt Moritzis olümpiavõitjaks ning võitis 1950. aasta MM-il Lake Placidis pronksmedali. Ta võitis Vasaloppeti üheksa korda (1943, 1945, 1946, 1947, 1948, 1949, 1950, 1951 ja 1953).
Danny Welbeck

Daniel Nii Tackie Mensah Welbeck (sündinud 26. novembril 1990 Manchesteris) on Inglismaa jalgpallur. Ta mängib Inglismaa Premier League'i klubis Brighton & Hove Albion ründajana. Varem on Welbeck mänginud muuhulgas Manchester Unitedis ja Arsenalis. Debüüdi Inglismaa jalgpallikoondises tegi Welbeck 2011. aastal sõprusmängus Ghana koondisega. Mäng lõppes 1:1 viigiga. Esimese värava Inglismaa kasuks lõi Welbeck 2. juunil 2012 Belgia vastu. UEFA Euro 2012 teises alagrupi mängus lõi Danny Welbeck otsustava värava Rootsi vastu ja tõi oma koondisele 3:2 võidu. Manchester United Premier League: 2012–13 Football League Cup: 2008–09, 2009–10 FA Community Shield: 2011, 2013 FIFA klubide maailmameistrivõistlused: 2008 Arsenal FA Cup: 2014–15, 2016–17 FA Community Shield: 2017  Danny Welbeck – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Profiil Brighton & Hove Albioni kodulehel Danny Welbeck Arsenal FC kodulehel
Piero Toscani

Piero Toscani (28. juuli 1904 Milano – 23. mai 1940 Milano) oli Itaalia poksija. Toscani võitis keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Toscani osales keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 2. Euroopa meistrivõistlustel (Berliin, 1927), kaotades veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Wilhelm Maierile (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 9. suveolümpiamängude poksivõistlus. Amsterdam 1928. Tulemused inglise keeles 2. Euroopa meistrivõistlused poksis. Berliin 1927. Tulemused inglise keeles Piero Toscani veebisaidil Olympedia (inglise)
Pauley Perrette

Pauley Perrette (sündinud 27. märtsil 1969) on Ameerika Ühendriikide filminäitleja, kirjanik, laulja ja jurist (tsiviilasjade advokaat). Eesti televaatajatele on ta tuntud Abigail (Abby) Sciuto rolli järgi seriaalis "NCIS: Kriminalistid" (2003. aastast tänini). Ta on mänginud ka seriaalis "Homsed uudised" (Theresa Laparco) ja ühes sarja "CSI kriminalistid" osas. Perrette on tuntud samasooliste abielu eest võitlejana. Ta on teatanud, et ei abiellu oma praeguse elukaaslasega enne, kui see on California osariigis võimalik ka samasoolistel.
Vittorio Tamagnini

Vittorio Tamagnini (11. veebruar 1910 Civitavecchia, Rooma provints – 20. jaanuar 1981 Civitavecchia) oli Itaalia poksija. Tamagnini võitis kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Tamagnini poksis juunist 1929 kuni septembrini 1945 elukutselisena. Ta pidas kokku 67 kohtumist, millest võitis 49 (neist 12 nokaudiga) ja kaotas 11 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ning 6 kohtumist jäi viiki. Ta on olnud elukutseliste Itaalia ning erinevate kaalukategooriate ja poksiorganisatsioonide Euroopa meister. 9. suveolümpiamängude poksivõistlus. Amsterdam 1928. Tulemused inglise keeles Vittorio Tamagnini veebisaidil Olympedia (inglise) Vittorio Tamagnini veebisaidil BoxRec (inglise)
Coté de Pablo

Coté de Pablo (kodanikunimi María José de Pablo Fernández, sündinud 12. novembril 1979 Santiagos) on Tšiili päritolu Ameerika Ühendriikide näitleja ja laulja. Ta on Eesti televaatajale tuntud Ziva Davidi rollis seriaalis "NCIS: Kriminalistid", kus ta mängis aastail 2005–2013.
Carlo Orlandi

Carlo Orlandi (23. aprill 1910 Milano – 29. juuli 1983 Milano) oli Itaalia poksija. Orlandi võitis kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Orlandi poksis maist 1929 kuni juunini 1944 elukutselisena. Ta pidas kokku 125 kohtumist, millest võitis 97 (neist 12 nokaudiga) ja kaotas 19 (neist 6 nokaudiga) kohtumist ning 9 kohtumist jäi viiki. Ta on olnud elukutseliste Itaalia ning erinevate kaalukategooriate ja poksiorganisatsioonide Euroopa meister. 9. suveolümpiamängude poksivõistlus. Amsterdam 1928. Tulemused inglise keeles Carlo Orlandi veebisaidil Olympedia (inglise) Carlo Orlandi veebisaidil BoxRec (inglise)