laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tryškiai vald

Tryškiai vald (leedu keeles Tryškių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Telšiai rajooni territooriumil. Valla pindala on 193 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2746 inimest. Valla keskuseks on Tryškiai alev (2011. aastal oli seal 1352 elanikku). Vallamaja aadress on Stoties g. 1. Vallavanem on Jonas Buivydas.. Lisaks asub vallas ka Ubiškė alev (2011. aastal 187 elanikku). Vallamaja Tamm Pavirvytise mõisa pargis Looduskaitsealune tamm Juodėjai külas Ubiškė [1]. Telšių rajono savivaldybė, vaadatud 29.01.2016. [2]. Telšių r. sav. , vaadatud 29.01.2016.
Upyna vald (Telšiai)

Upyna vald (leedu keeles Upynos seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Telšiai rajooni territooriumil. Valla pindala on 109 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1790 inimest. Valla keskuseks on Upyna küla, vallamaja aadress on Kuršėnų g. 26A. Vallavanem on Donatas Želvys.. Vallamaja Kirkliai Vainočiai Upyna Kaunatava kirik [1]. Telšių rajono savivaldybė, vaadatud 29.01.2016. [2]. Telšių r. sav. , vaadatud 29.01.2016.
Valdo Praust

Valdo Praust (sündinud 23. aprillil 1970) on eesti küberneetik, Eesti mõisate uurija. Ta lõpetas 1993. aastal Tallinna Tehnikaülikooli küberneetika erialal teadusmagistrina cum laude. Praust on tegelenud andmeturbega ning on muu hulgas Eesti digiallkirja, digiasjaajamise ja rahvusliku infoturbestandardi ISKE üks loojaid. Ta uurib Eesti mõisate ajalugu ja kirjutab nendest raamatuid. Samuti uurib ta Eesti maanteede ja teedevõrgu ajalugu. Tal on vanaaegsete jalgrataste kollektsioon ning ta on MTÜ Eesti Jalgrattamuuseumi asutaja, eestvedaja ja vanade heliplaatide koguja. Valdo Praust, 200 Eesti kaunimat mõisat. Tänapäev, 2012 Valdo Praust, Digitaalallkiri: tee paberivabasse maailma, Ilo, 2001 Valdo Praust, Eesti teede ja transpordi 100 aastat, Post Factum, 2018 Valdo Praust, Eestimaa : kaunimad mõisad, lossid ja linnused, Grenader Grupp, c2004, 2006 Valdo Praust, Infoühiskonna aabits, ehk, Lühike jutustus sellest, mis mõjutab meid lähemas ja kaugemas tulevikus, Avita, 1997 2016 – Valgetähe V klassi teenetemärk http://www.excellence.ee/index.php?alias=arhiiv%2Fdokumendihaldus&print=true&page=0 https://www.facebook.com/valdo.praust/about?section=bio&pnref=about (vaadatud 29.01.2016) Teadlaste öö Tartu Linnamuuseumis. Kuulame sajanditagust plaadimuusikat. - Tartu Linnamuuseumi pressiteade, 26.09.2018 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Valdo Praust Facebookis Eesti mõisaportaal
Allar Viivik

Allar Viivik (sündinud 23. jaanuaril 1969 Keilas) on Eesti ajakirjanik. Ta lõpetas 1987. aastal Keila 1. Keskkooli ja õppis aastatel 1987–1988 Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu. Ning uuesti 1989-1990. Ta on töötanud ajalehtedes Harjumaa, Sõnumileht, SL Õhtuleht, Õhtuleht ja Harju Elu. On tegelenud mälumänguga, Võitis 1994 Eesti meistrivõistlustel meeskondliku pronksi ning saanud kahel korral sarjas Maakilb kolmanda koha. hobiajaloolane.. Märtsist 2022 Keila Lehe ajakirjanik. Olnud samal aastal Keila linna kultuuripreemia nominent. Aastavakk 2013. 21. maarahva teatmik-kalender. Toimetanud Martin Rits, Marko Tooming ja Allar Viivik. Kirilille Kirjastus. 2012. 160 lk Suveräänsusdeklaratsioon ajas Moskva võimurid vihaseks. Õhtuleht, 15. november 2008 Töötajad Valdur Vacht. Keila linna nädala tegija: Allar Viivik. Maaleht, 17. mai 2013
Alar Kotkas

Alar Kotkas (sündinud 12. märtsil 1960) on eesti helilooja. Ta on mänginud Eesti ansamblites 2 Quick Start (alates 1992. aastast) ja Monitor nii kitarri kui ka klahvpille. Tema juhtimisel tegutseva loomingulise kollektiivi (Pearu Paulus, Ilmar Laisaar ja Alar Kotkas) koosseisus on ta kirjutanud mitme Eesti eurolaulu viisi, näiteks 2000. aasta Inese laul "Once in a Lifetime". Päring andmebaasis inforegister.ee[alaline kõdulink]
Kõikide Pühakute kirik (Freshwater)

Kõikide Pühakute kirik on keskaegne kirik Ühendkuningriigis, Inglismaa lõunaranniku lähistel asuval Wighti saarel Freshwateris. Pühakoda on üks Wighti saare vanimatest, seda kasutab Inglismaa kiriku kogudus. Kiriku 1905. aastal valminud orel on kantud riiklikku orelite registrisse. Freshwater, All Saints, Steve Noyes, Welcome to Steve Noyes' web page: Here you will find a load of my bellringing programs, compositions and so on. All Saints, Freshwater, ©1998-2008 UK Church Directory Ltd All Saints, Freshwater, photoset on Flickr, 30 Sep 2007. The Buildings of England, Hampshire and the Isle of Wight. Nikolaus Pevsner Freshwater Church and Causeway, Steve Shafleet, Isle of Wight Historic Postcards website, March 23, 2007 National Pipe Organ Register.[alaline kõdulink]  Kõikide Pühakute kirik (Freshwater) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Virkko Lepassalu

Virkko Lepassalu (sündinud 12. mail 1971) on eesti ajakirjanik, kes kirjutab mitte ainult eesti keeles, vaid ka vene keeles. Süümepiinadeta: Georg ja Lennart Meri sidemetest eriteenistustega ja selle tagajärgedest, Tallinn 2005 Kallase afäär, Saare Media 2009 Esimene Eesti. Nomenklatuur ENSV-s ja hiljem, Kirjastus Pegasus 2011 Valdur Timusk: dissident KGBs. Nõukogude Eesti julgeolekuohvitseri märkmeid ja mõtteid, 2021. Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink] Виркко Лепассалу (Postimees)
Kõikide Pühakute kirik (Godshill)

Kõikide Pühakute kirik on keskaegne kirik Ühendkuningriigis, Inglismaa lõunaranniku lähistel asuval Wighti saarel Godshillis. Kirikut kasutab Inglismaa kiriku kogudus. Kiriku orel on kantud riiklikku orelite registrisse. The Buildings of England, Hampshire and the Isle of Wight. Nikolaus Pevsner National Pipe Organ Register.[alaline kõdulink]
Rainer Kerge

Rainer Kerge (sündinud 1977) on eesti ajakirjanik. Ta on õppinud bioloogiat. Ta töötab ajalehes Õhtuleht. Varem on ta töötanud ajalehes Postimees ning ajakirjas Eesti Loodus ja olnud Vanemuise teatri pressiesindaja. "Keskkonnaminister Heiki Kranich: Loodust kiputakse meil paraku pidama inimtegevust segavaks faktoriks" Eesti Loodus "Arvo Kukumägi: "Mul on olnud väga kerge elu."". Õhtuleht, 2. detsember 2009 ... http://www.eestiloodus.ee/artikkel4407_4375.html (vaadatud 29.01.2016) Rainer Kerge Facebookis
Kõikide Pühakute kirik (Gurnard)

Kõikide Pühakute kirik on kirik Ühendkuningriigis, Inglismaa lõunaranniku lähistel asuval Wighti saarel Gurnardis. Kirikut kasutab Inglismaa kiriku kogudus. Kiriku 1897. aastal valminud orel on kantud riiklikku orelite registrisse. The Buildings of England, Hampshire and the Isle of Wight. Nikolaus Pevsner National Pipe Organ Register.[alaline kõdulink]
Kõikide Pühakute kirik (Ryde)

Kõikide Pühakute kirik on kirik Ühendkuningriigis, Inglismaa lõunaranniku lähistel asuval Wighti saarel Ryde'is. Kirikut kasutab Inglismaa kiriku kogudus. Maismaale paistvat pühakoda kutsutakse ka "Saare katedraaliks". Kiriku 1874. aastal valminud orel on kantud riiklikku orelite registrisse. The Buildings of England, Hampshire and the Isle of Wight. Nikolaus Pevsner "1872 - All Saints Church, Ryde, Isle of Wight - Architecture of Isle of Wight - Archiseek.com". archiseek.com. Vaadatud 5. septembril 2015. National Pipe Organ Register.[alaline kõdulink] Koduleht
Madis Kolk

Madis Kolk (sündinud 4. novembril 1953 Tartus) on eesti muusikateadlane, muusikaprodutsent ja pianist. Ta lõpetas aastal 1972 Tallinna Muusikakeskkooli. Aastatel 1972–1974 õppis Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Heljo Sepa juures, aastatel 1974–1978 õppis P. I. Tšaikovski nimelises Moskva Riiklikus Konservatooriumis ja aastatel 1980–1983 selle assistentuur-stažuuris, algul Lev Vlassenko, seejärel Eliso Virsaladze juures. Aastatel 1978–1980 teenis Nõukogude armees. Ta on Eesti Kontserdi peaprodutsent. Aastast 1990 on ta Eesti Heliloojate Liidu liige. 1997 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (festivalide ja kontserdisarjade eestvedaja ("NYYD", "Klaver", "Con Brio", "Rootsi aeg" jt)) 2005 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Olari Eltsi, Erkki-Sven Tüüri ja Tiiu Valperiga, järjepidev NYYD festivalide korraldamine) 2006 – Valgetähe IV klassi teenetemärk 2018 – Eesti Muusikanõukogu muusikapreemia (sisulise panuse eest kontsertkorraldusse) Tema isa oli folklorist Udo Kolk, ema muusikateadlane Helju Tauk. http://www.helilooja.ee/liikmed/madis-kolk/ (vaadatud 29.01.2016) https://web.archive.org/web/20160129203514/http://www.concert.ee/inimesed-tallinn (vaadatud 29.01.2016) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Kõikide Pühakute kirik (Newchurch)

Kõikide Pühakute kirik on keskaegne kirik Ühendkuningriigis, Inglismaa lõunaranniku lähistel asuval Wighti saarel Newchurchis. Kirikut kasutab Inglismaa kiriku kogudus. Kiriku 1857. aastal valminud orel on kantud riiklikku orelite registrisse. Lloyd, David Wharton; Pevsner, Nikolaus (2006). The Isle of Wight. Yale University Press. Lk 168–. ISBN 978-0-300-10733-3. Vaadatud 10. juulil 2011. The Buildings of England, Hampshire and the Isle of Wight. Nikolaus Pevsner National Pipe Organ Register.[alaline kõdulink]
Arvo Külvet

Arvo Külvet (13. märts 1946 Põlvamaa – 10. aprill 2010 Tallinn) oli eesti kabetaja. Ta võitis Eesti meistrivõistlustel rahvusvahelises kabes 2 kulda, 7 hõbedat ja 5 pronksi. Ta oli mitmeid aastaid ka Eesti Kabeliidu juhatuse liige ja asepresident. https://www.sport24.ee/index.php?ac=otsinimidet&id=80900 Sport24.ee Arvo Külverti sporditulemused (vaadatud 12.03.2023) Ants Põldoja. Kabeliidu juhatus otsib lisa tuhandele kroonile. Eesti Päevaleht, 11.03.1997 Eesti Kabeliidu president on taas Janek Mäggi. Delfi Sport, 5.07.2001
Geikristlaste Kogu

Geikristlaste Kogu ehk GK on eestlastest LGBT-de õigusi toetav organisatsioon, kuhu kuuluvad kristlastest geid ja lesbid. 2010. aasta 11. augustil Eestis Tallinnas loodud Geikristlaste Kogu on usuliselt ja poliitiliselt sõltumatu valitsusväline organisatsioon, kuhu kuuluvad seksuaalvähemuste võrdõiguslikkust ja valikuvabadust ühiskonnas ning usulistes organisatsioonides toetavad homoseksuaalsed kristlased. GK-d on alates loomisest juhtinud Heino Nurk ja Meelis Süld. "Kas kristlane võib olla gei?" (Estonian). Eesti Päevaleht. 14.10.2010. Vaadatud 22.04.2011.{{cite web}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Missioon" (Estonian). Geikristlaste Kogu. Vaadatud 4.03.2011.{{cite web}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Järaniku järv

Järaniku järv (ka Äntu tehisjärv) on tehisjärv Väike-Maarja vallas Äntu küla juures. Järve pindala on 6,9 ha, kaldajoone pikkus 1013 m, keskmine sügavus 3,5 m. Järv toitub allikatest. Järves leidub ahvenat, särge, haugi, kokre, linaskit ja karpkala. Tehisjärv loodi 1980. aastatel. Järv on kruusase põhjaga ja selge veega. Kohati on ka vetikaid. Olemas on väike rannaosa, kus on võimalik ujumas käia. Järve ääres on telkimisplats ja lõkkekoht. http://www.kalapeedia.ee/jaraniku-jarv.html
Tambet Tasuja

Tambet Tasuja (sündinud 25. septembril 1978 Rakveres) on eesti filmimonteerija. 2000 lõpetas ta Tallinna Pedagoogikaülikooli telerežii erialal. 2013 "Elavad pildid" 2015 "Vehkleja" 2023 "Viimane vahipost" Tambet Tasuja Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 29.01.2016) Tambet Tasuja Eesti filmi andmebaasis
Kõikide Pühakute kirik

Kõikide Pühakute kirik on mitme pühakoha nimi Penuja Kõikide Pühakute kirik on õigeusu kirik Viljandi maakonnas Mulgi vallas Penuja külas Kõikide Pühakute kirik Roomas Kõikide Pühakute kirik Inglismaal Wighti saarel Calbourne'is Kõikide Pühakute kirik Inglismaal Wighti saarel Freshwateris Kõikide Pühakute kirik Inglismaal Wighti saarel Godshillis Kõikide Pühakute kirik Inglismaal Wighti saarel Gurnardis Kõikide Pühakute kirik Inglismaal Wighti saarel Newchurchis Kõikide Pühakute kirik Inglismaal Wighti saarel Ryde'is
Kõikide Pühakute kirik (Calbourne)

Kõikide Pühakute kirik on keskaegne kirik Ühendkuningriigis, Inglismaa lõunaranniku lähistel asuval Wighti saarel Calbourne'is. Kirikut kasutab Inglismaa kiriku kogudus. Kiriku 1873. aastal valminud orel on kantud riiklikku orelite registrisse. The Buildings of England, Hampshire and the Isle of Wight. Nikolaus Pevsner National Pipe Organ Register.[alaline kõdulink]
Helery Hälvin

Helery Hälvin (sündinud 12. oktoobril 1991 Jõgeval) on endine Eesti iluuisutaja, üksiksõitja. Iluuisutamisega hakkas ta tegelema seitsmeaastaselt. Ta on kolmekordne Eesti meister (2014, 2016 ja 2017). Ta on osalenud kolm korda Euroopa meistrivõistlustel, kus ta parim tulemus oli 15. koht 2017. aastal. Ühe korra on ta osalenud maailmameistrivõistlustel, kus saavutas 27. koha, ning võitnud mitu rahvusvaheliste võistluste medalit. On täiendanud end rahvusvahelistes laagrites Saksamaal, Prantsusmaal, USA-s Chicagos, Kanadas, Soomes, Lätis, Tšehhis Ostravas, Rootsis. Eesti meistrivõistlustel 2014. aastal sai ta kahe kava peale kokku 150,28 punkti, millega tuli esimest korda Eesti meistriks. 2014 – Riias Volvo Open Cupi 4. koht (138,73 punkti). Euroopa meistrivõistlustel 2015 sai lühikava eest 43,10 punkti ja sai 38 osaleja seas 29. koha. Eesti meistrivõistlustel 2016. aastal kogus kahe kava peale kokku 137,94 punkti. 2016 – Tallinn Trophyl kogus kahe kava peale kokku 144,90 (mis oli tema esimene punktirekord tiitlivõistlustel). Euroopa meistrivõistlustel 2016 kogus ta üksiksõidu vabakavas 87,53 punkti. Lühikavas ja vabakavas kokku teenis ta 135,02 punkti. Lõppvõistlusel sai ta 36 osaleja seas 19. koha. Eesti meistrivõistlustel 2017. aastal kogus kahe kava peale kokku 155,14 punkti, mis ühtlasi on tema isiklik rekord. Euroopa meistrivõistlustel 2017 kogus ta lühikavas 51,72 punkti ja vabakavas 94,96 punkti ehk kokku 146,68 punkti. Lõppvõistlusel sai ta 34 osaleja seas 15. koha. Augustis 2017 lõpetas vigastuse tõttu karjääri. Ta harrastab mootorrattasõitu. http://m.sport.delfi.ee/article.php?id=67403978 http://m.sport.delfi.ee/talisport/article.php?id=72902113 http://m.sport.delfi.ee/talisport/article.php?id=73197631 http://m.sport.delfi.ee/talisport/article.php?id=76379991 http://m.sport.delfi.ee/article.php?id=73552729 http://m.sport.delfi.ee/talisport/article.php?id=76563472 http://m.sport.delfi.ee/talisport/article.php?id=77056282 https://sport.err.ee/614739/helery-halvin-lopetas-vigastuse-tottu-karjaari http://m.ohtuleht.ee/717761/helery-halvinil-age-hobi-mootorrattasoit Andmed ISU lehel Vōistluste tulemused Isiklik rekord Helery Hälvini karjääri ülevaade. ERR Sport, 23. veebruar 2016
Nõukogude Liidu lagunemine

Nõukogude Liidu lagunemine jõustus NSV Liidu Ülemnõukogu ülemkoja, NSV Liidu Ülemnõukogu Vabariikide Nõukogu deklaratsiooniga nr 142-H 26. detsembril 1991.  Deklaratsioon tunnustas endiste Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide iseseisvumist ja lõi Sõltumatute Riikide Ühenduse (SRÜ). Viis deklaratsioonile allakirjutanut ratifitseerisid selle palju hiljem või pole üldse ratifitseerinud. 25. detsembril astus tagasi esimene ja viimane NSV Liidu President Mihhail Gorbatšov ning teatas oma ametikoha kaotamisest ja volituste, sealhulgas Nõukogude Liidu tuumarakettide laskekoodide, üleandmisest Venemaa Föderatsiooni Presidendile Boriss Jeltsinile. Sama päeva õhtul kell 19:32 langetati Moskva Kremlis viimast korda Nõukogude Liidu lipp ning see asendati revolutsioonieelse Venemaa lipuga. Eesti taasiseseisvumine NSV Liidu Ülemnõukogu Vabariikide Nõukogu Deklaratsioon nr 142-Н (vene keeles), mis jõustas vormiliselt Nõukogude Liidu lagunemise riigina ja rahvusvahelise õiguse subjektina.
Valle-Sten Maiste

Valle-Sten Maiste (sündinud 17. oktoobril 1972 Tallinnas) on eesti kultuuriajakirjanik ja teatrikriitik. Maiste lõpetas 1990. aastal Tallinna 54. Keskkooli. 1996. aastal lõpetas Maiste Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloo osakonna, peaaineks lähiajalugu ja kõrvalerialaks filosoofia. Tema diplomitöö "Kuuekümnendad ja tänapäev. Väljumine modernismist" käsitles 1968. aasta üliõpilasrahutusi, seda juhendas Kaido Jaanson. 1998. aastal sai Maiste Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas magistrikraadi eesti kirjanduse erialal tööga "Erinevate subjektimõistmiste vastumäng Vaino Vahingu ja Madis Kõivu romaanis "Endspiel. Laskumine orgu"", juhendaja Arne Merilai. Aastail 1998–2003 õppis Maiste Tartu Ülikoolis doktorantuuris eesti kirjanduse erialal, kuid katkestas õpingud. Alates 1994. aastast on Maiste avaldanud artikleid teatrist ja kirjandusest ning arvustanud filosoofiaalaseid tõlke- ja algupäraseid raamatuid. 1998–1999 töötas ta Sõnumilehe meelelahutustoimetuse reporterina ning toimetas ajalehe Postimees lisaväljaande "Kultuur" kirjanduskülgi. 1999–2001 töötas ta Postimehe kultuuritoimetajana. 2001. aastast töötab ta kultuurilehe Sirp esseistikatoimetaja ja Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia filosoofia ja esteetika lektorina.[viide?] Lisaks sellele on ta õpetanud mitmesuguseid valikkursusi Tartu Ülikoolis[viide?] ja Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis.[viide?] Maiste on 1999. aastast Teatriliidu liige ja kuulub alates 1994. aastast üliõpilaskorporatsiooni Revelia. 2020. ja 2021. aastal kuulus Maiste Eesti Teatriliidu sõnalavastuste auhindade žürii koosseisu. Valle-Sten Maiste artiklid ajalehes Sirp Tallalakkujate põli ei tohiks nii mugav olla Teater. Muusika. Kino 2019 nr 1 / ERR, 18. jaanuar 2020 2009 Reet Neimari nimeline kriitikaauhind 2018 Tartu Ülikooli aumärk Valle-Sten Maiste on abielus, tal on kaks tütart ja poeg. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 17. jaanuaril 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Ajalehe Sirp toimetus "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. jaanuar 2020. Vaadatud 25. jaanuaril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Eesti Teatriliidu žüriid 2021". Eesti Teatriliidu koduleht. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022.
Russiinid

Russiinid, ka ruteenid või rusnakid (endanimetus Русины ja Руснаки) on idaslaavi rahvas Taga-Karpaatias ning selle lähiümbruses – Bukoviinas, Podkarpacies, Transilvaanias ja Vojvodinas ning samuti Ameerika Ühendriikides. Russiinid kõnelevad russiini keelt ja kasutavad kirillitsat. Usklikud on kreeka-katoliiklased. Aastatel 1920–1930 oli Tšehhoslovakkia russiinidel autonoomia. Russiinide täpne arv pole teada, sest Nõukogude Liit ja Slovakkia ei pidanud russiine rahvaks, vaid ukrainlaste piirkondlikuks rühmaks. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist ei andnud Ukraina vastupidi lootustele russiinidele autonoomiat. Erinevalt naaberriikidest ei tunnista Ukraina tänini russiine eraldi etnilise rühmana. Russiinid on Esindamata Rahvaste Organisatsiooni liikmed. litviinid hutsuulid boikid lemkid
Balti sõdurite väljaandmine Rootsis

Balti sõdurite väljasaatmine Rootsist (Rootsis kutsutakse seda Baltlaste väljasaatmiseks, rootsi keeles Baltutlämningen) toimus ajavahemikul 1945–1946. Rootsi andis välja 150 Waffen-SS-i välismaalastest vabatahtlikku ja kutsealust Lätist ja Eestist, kes sõdisid Teises maailmasõjas Saksamaa poolel Punaarmee vastu. Nõukogude Liit nõudis, et antaks välja kõik, kes olid olnud Saksamaa teenistuses. Vaatamata tugevale kriitikale ja sisemistele lahkarvamustele, nõustus Rootsi valitsus Nõukogude Liidu nõudmistega. 1994. aastal avaldas Rootsi sügavat kahetsust juhtunu pärast ja kutsus veel elusolevaid baltimaalasi külastama Rootsit. Rootsi saabus 35 lätlast, 4 eestlast ja 1 leedulane. 20. juunil 1994 korraldati neile Stockholmi kuningalossis kuningas Carl XVI Gustafi vastuvõtt. Välisminister Margaretha af Ugglas vabandas ametlikult Rootsi nimel. 1945. aasta 2. juunil nõudis Nõukogude Liit, et Rootsi annaks välja kõik Berliini-Rooma telje sõdurid. 15. juunil loodud ja saladuses hoitud Rootsi valitsuse protokoll sai avalikuks 19. novembril. Parlamendi enamus toetas seda. Rootsi Kommunistlik Partei tahtis lisaks sõduritele välja saata ka kõik Baltimaade tsiviilelanikest sõjapõgenikud.  Enamik väljasaadetutest olid Kuramaa lahingutest põgenenud lätlased, lisaks oli 7[küsitav] eestlast.  1970. aastal valmis Johan Bergenstråhle draamafilm "Baltutlämningen" (inglise keeles "A Baltic Tragedy"), mis võttis osa 20. Berliini filmifestivalist. Filmi aluseks on Per Olov Enquisti romaan "Legionärerna: En roman om baltutlämningen" (1968; tõlge inglise keelde "The Legionnaires: A Documentary Novel", 1973), mis võitis Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna. Латышские легионеры в Швеции, 1994 г. www.lettia.lv (vaadatud 02.05.2018) A Baltic Tragedy m.imdb.com (vaadatud 02.05.2018)
Helbe Merila-Lattik

Helbe Merila-Lattik (neiuna Helbe Lattik; 3. juuli 1928 Tartu – 23. mai 2018) oli eesti arst ja arstkonna ajaloo uurija. Ta lõpetas 1947. aastal Tartu 2. Keskkooli. Samal aastal astus ta Tartu Riiklikku Ülikooli, kus asus õppima arstiteaduskonnas. Õppida sai ta vaid 4. kursuse lõpuni, sest represseeritu tütrena ta eksmatrikuleeriti 1951. aastal. Tal õnnestus jätkata stuudiumi Moskva 1. Meditsiiniinstituudis, mille ta lõpetas 1953. aastal cum laude. Ta töötas aastatel 1953–1955 Kingissepa rajooni haiglas kirurgi ja kiirabiarstina. Pärast abiellumist 1955. aastal asus ta tööle Tallinna Pelgulinna Haiglasse kirurgina. Ta spetsialiseerus uroloogiks, oli samas haiglas kuni 1980. aastani uroloogia osakonna juhataja ja kuni 1992. aastani ordinaator. Pensionile jäi ta 1993. aastal. Alates 1989. aastast uuris ta Eesti arstide elukäiku ja saatust nii Nõukogude esimese ja teise kui ka Saksa okupatsiooni ajal. Ta on kirjutanud artikleid nii meditsiini alal kui ka eesti arstide represseerimisest ning viktimiseerimisest okupatsioonide ajal. "Eesti arstkond ja okupatsioonid". Okupatsioonide Repressiivpoliitika Uurimise Riiklik Komisjon. 1995. 34 lk "Eesti arstid 1940–1960". Toimetaja Anu Kell. Tallinn 2000. 1198 lk. ISBN 9985-60-799-6 "Eesti arstid 1940–1960. Isikunimede Register". Toimetaja Peep Varju. Valge Raamat. Tallinn 2011. 124 lk Tema isa Robert Moritz Lattik ja ema Alma Lattik olid arstid. Onu Jaan Lattik oli kirjanik, vaimulik ja poliitik. "In memoriam. Helbe Merila-Lattik 3.06.1928–23.05.2018". Eesti Arst, 7(97)/ 2018. Lk 399 "In memoriam. Helbe Merila-Lattik 13.06.1928–23.05.2018". Eesti Arst, 7(97)/ 2018. Lk 399 Haud Tallinna Metsakalmistul
Ognissanti kirik (Rooma)

Ognissanti kirik (itaalia keeles Kõikide Pühakute kirik) on katoliku kirik Itaalias Lazio maakonnas Roomas. "Parrocchia Ognissanti". {{cite web}}: eiran tundmatut parameetrit |accesso=, kasuta parameetrit (|access-date=) (juhend); eiran tundmatut parameetrit |sito=, kasuta parameetrit (|website=) (juhend) Claudio Rendina, Le chiese di Roma, Milano, Newton & Compton Editori, 2000, ISBN 978-88-541-0931-5. Massimo Alemanno, Le chiese di Roma Moderna, vol. III, Roma, Armando Editore, 2004, ISBN 978-88-6081-147-9. AA.VV., I quartieri di Roma, Roma, Newton & Compton Editori, 2006, ISBN 978-88-541-0594-2. Graziano Fronzuto, Organi di Roma. Guida pratica orientativa agli organi storici e moderni, Firenze, Leo S. Olschki Editore, 2007, ISBN 978-88-222-5674-4. Giovanni XXIII, Il giornale dell'anima e altri scritti di pietà, a cura di Loris Francesco Capovilla, Cinisello Balsamo, Edizioni San Paolo, 2014, ISBN 978-88-21-54224-4. Koduleht
Eve Pärnaste

Eve Pärnaste (sündinud 19. veebruaril 1951) on Eesti ühiskonnategelane, poliitik ja vabadusvõitleja. Ta lõpetas 1974. aastal Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogia erialal (spetsialiseerumisega sotsiaalpsühholoogiale). Ta oli Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei algatajaid ning Hirvepargi miitingute üks eestvedajaid (alates 1988. aastast). Ta oli Eesti Komitee sekretär. Ta oli Põhiseaduse Assamblee üks liikmeid. 2018. aastal astus Eesti Konservatiivsesse Erakonda. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 3 (Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosad) 85 häält ning ei osutunud valituks. 2001 Riigivapi V klassi teenetemärk 2006 Riigivapi III klassi teenetemärk Eve Pärnaste on abielus sõjaajaloolase Jüri Kotšineviga. http://info.rk2015.vvk.ee/kandidaadid/2/31943/eve-p%C3%A4rnaste/ http://info.kov2013.vvk.ee/kandidaadid/?code=0784&scode=&cid=13211 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 29.01.2016) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 29.01.2016) Eve Pärnaste – varasemast leebem, aga ikka võitluslik. Postimees, 29. aprill 2016 EVE PÄRNASTE: KIILAKAS DISSIDENT PLAANIKOMITEEST Eve Pärnaste: Kiilakas dissident Plaanikomiteest Eesti Njingma Budismi Entsüklopeedia