laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Carlos Alberto Brenes

Carlos Alberto Brenes Jarquín (2. detsember 1884 Masaya – 2. jaanuar 1942 Managua) oli Nicaragua arst ja poliitik, Nicaragua presidendi kohusetäitja 9. juunist 1936 1. jaanuarini 1937. Carlos Alberto Brenes sündis Masayas konservatiive toetavas peres. Ta õppis meditsiini Guatemala San Carlose ülikoolis, kus tutvus liberaalset maailmavaadet pooldava Manuel Estrada Cabreraga, kelle mõjul ta astus liberaalide parteisse. Hiljem jätkas ta õpinguid San Franciscos. Adolfo Díaze võimuloleku ajal saabusid Nicaraguasse USA väed, mille vastu peetud võitlus aitas liberaalide partei võimule. Kuna USA väed pidid Nicaraguast lahkuma, siis formeeris esimene liberaalist president José María Moncada sandinistide vastu võitlemiseks rahvuskaardi, mille esimeseks juhiks sai Anastasio Somoza García. Järgmise presidendi Juan Bautista Sacasa võimulolekut kahjustasid ülemaailmne majanduskriis, mis tõi kaasa kohvihindade languse ja Nicaragua majanduse kokkuvarisemise, samuti ka aastal 1934 toimunud parlamendivalimistel aset leidnud pettusejuhtumid. Aasta 1936 alguses kasutas Somoza rahvuskaardi abi, et eemaldada võimult Sacasale lojaalsed isikud. Sacasa oli sunnitud juunis ametist lahkuma, tema järglaseks sel postil sai Somozale lojaalne presidendi kohusetäitja Carlos Alberto Brenes, kes oli ametis aastavahetuseni. Carlos Alberto Brenesit toetasid nii liberaalid kui ka konservatiivid, samuti oli tal diplomaatilise korpuse toetus (kuna USA valitsus oli otsustanud sellel perioodil Nicaragua siseasjadesse mitte sekkuda, siis kiitis selle valiku heaks ka USA saadik Arthur Bliss Lane). Novembris, valimiste ajal, pidas Brenes riigi esimese raadiokõne. Nicaragua worldstatesmen.org Time, juuni. 22, 1936, "Time to End" Time, Nov. 23, 1936, Less Rum, More Radios
Viis takistust

Viis takistust (paali keeles pañca nīvaraṇāni, sanskritis pañca nivāraṇa) on budismis viis tegurit, mis segavad ja takistavad inimese vaimset arengut, pühendumuslikku praktikat ja igapäevast elu. Viie takistuse loetelusid, käsitlusi, võrdpilte ja nende ületamise soovitusi võib leida paljudes Tipitaka tekstides. Enam-vähem samas järjekorras loetletud takistajate ühiseks põhjuseks nimetatakse enamasti rumalust. Iha, kiindumus, janu, kirg, himu, igatsus ehk kõik soovid ja tahtmised, mis on seotud õnne või rahulduse otsimisega nii meelelises (kāmacchanda) kui ka vaimses mõttes, näiteks kinni hoidmine rituaalidest, kommetest, eelarvamustest vmt. Võrdpilt: roosaks värvunud vesi, millest läbi vaadates tundub kõik ahvatlevana. Ületamine: vaadata asjadele puhtalt ja selgelt, nii nagu nad just on, samal ajal ise ennast ja oma tahtmisi kõrvale jättes ja välistades. Viha, pahatahtlikkus, põlgus (abhijjhā-vyāpāda), tigedus, sallimatus, vastumeelsus, mis on vastand eelmisele takistusele, ihale. Võrdpilt: lakkamatu surve all olev keev vesi, mis ei lase midagi selgelt näha. Ületamine: rahuneda, võtta asju lihtsalt ja kergelt. Ei pea võitlema, ei pea õiendama ega vaidlema. Saab olla vabalt ja rõõmsalt, hästi ja muretult. Laiskus, uimasus (thīna-middha), loidus, igavus, väsimus, tüdimus, hoolimatus, hooletus, käegalöömine, minnalaskmine. Ei viitsi, ei jõua, ei saa, ei taha, ei huvita. Võrdpilt: kinnikasvav, seisva veega tiik, millest ei näe enam midagi läbi. Ületamine: pidev ja teravdatud tähelepanu koos hädavajaliku energiaga. Ärevus ja mure (uddhacca-kukkucca), rahutus, sekeldamine, rahmeldamine. Tahtmine kõigesse sekkuda, kõike kontrollida, silm peal hoida, ise kõik ära teha, midagi saavutada, valmis saada. Ka hirm, kartus, masendus, ebakindlus, et ei jõua, ei jaksa, ei saa hakkama, ei tule toime. Võrdpilt: lakkamatult lainetav vesi, mis ei lase endasse selgelt näha. Ületamine: puhata, rahuneda, loobuda, lasta lahti, vabaneda. Kahtlus (vicikicchā), kahtlemine, kahtlustamine, umbusk, usaldamatus, võõrastamine, skepsis. Võrdpilt: mürgitatud vesi, milles ei saa midagi kasvada, õitseda ega vilja kanda. Ületamine: usaldus, sõbralikkus, veendumus, enesekindlus, siiras pühendumus. Voolusesse astunu on sellest takistusest vabanenud. Kolm meelemürki Köidikud Sõltuvuslik tekkimine Virgumise tegurid Āvaraṇanīvaraṇasutta. Saṃyutta Nikāya 46, 4. Nīvaraṇavagga; 40. Nīvaraṇasutta. Saṃyutta Nikāya 46, 4. Nīvaraṇavagga; SN 5.46.52; Satipaṭṭhāna-sutta. Majjhima Nikāya 10; Mahā-satipaṭṭhāna-sutta. Dīgha Nikāya 22; Akusalarāsi Sutta. Anguttara Nikaya 5.52 (A iii 65); AN 5.51 (PTS: A iii 63); AN 5.75; AN 5.193; Nīvaraṇa (satipaṭṭhāna) sutta, AN 9.64 (A.iv.457); AN 10.61; Taṇhā-sutta, AN 10.62 (A.v.116); AN 10.145; Saṅgārava-sutta, SN 46.55; Kāya-sutta SN 46.2; Sāmaññaphala-sutta DN 2.
Cosmoglotta

Cosmoglotta on ajakiri, mida annab välja tehiskeele interlingue (varem oktsidentaal) propageerimiseks loodud Interlingue-Union. Cosmoglotta eelkäija oli aastatel 1922–1926 Tallinnas ilmunud ajakiri Kosmoglott, mida andis välja baltisaksa keeleteadlase Edgar von Wahli eestvedamisel rajatud samanimeline ühing. 1927. aastal nimetati ajakiri Cosmoglottaks ja seda hakati välja andma Viinis. Pärast seda, kui ajakirja peatoimetajaks sai A. Z. Ramstedt, viidi selle väljaandmine Stockholmi. Seal trükiti ajakirja kuni Ric Bergeri peatoimetajaks saamiseni. 1934. aasta alguseks ühendati Cosmoglottaga aastatel 1928–1933 Šveitsis ilmunud oktsidentaaliteemaline ajakiri Helvetia. Ühtlasi hakati Cosmoglottat edaspidi välja andma Šveitsis. 1935. aastast ilmus ka Cosmoglotta juurde kuulunud lisaleht. Põhi- ja lisalehte hakati hiljem eristama nimetustega "A-seeria" ja "B-seeria". Tänapäeval ilmub ajakiri ebaregulaarselt. Kuna Tallinnas ilmumise perioodil oli ajakiri ühingu Kosmoglott väljaanne, siis avaldati seal muudeski tehiskeeltes kirjutatud tekste. Wahl ise kirjutas sinna küll vaid oktsidentaalis. Hiljem sai ajakirjast rahvusvahelise oktsidentaaliühingu Association International Cosmoglotta (hilisem Occidental-Union) häälekandja ja sellest ajast on see olnud vaid oktsidentaalikeelne, vaid erandina on seal ilmunud üksikuid muukeelseid tekste. 1922–1926 Edgar von Wahl (numbrid 1–37 Kosmoglotti nime all) 1927–1930 Engelbert Pigal 1931–1933 A. Z. Ramstedt 1933 Bertil Blomé 1934–1950 Ric Berger 1951–1957 Interlingue Instituut 1958–1985 Alphonse Matejka 1985–2000 Adrian J. Pilgrim 2000–... Bedřich Plavec Ülo Lumiste, Leo Võhandu, "Kolmest Eestis loodud tehiskeelest ja nende loojatest" – Akadeemia 2007, nr 3, lk 482–510, siin lk 486–487. (kättesaadav ka DIGARis) Translocation de Cosmoglotta in Svissia. - Cosmoglotta 1933, nr 90, lk 79-80. Aleksandr Dulitšenko. Об интерлингвистической деятельности Э. Валя (с библиографическим приложением по данным "Kosmoglott" и "Cosmoglotta") = Pri interlingvistika agado de E. de Wahl (kun bibliografia aldono laŭ "Kosmoglott" kaj "Cosmoglotta"). – Interlinguistica Tartuensis, nr 4. Tartu 1987, lk 87–117, siin lk 95. Cosmoglottast IE-Munde kodulehel. Kosmoglotti ja Cosmoglotta digiteeritud numbrid Kosmoglotti ja Cosmoglotta numbrid aastatest 1922–1948 Austria rahvusraamatukogu kodulehel Cosmoglotta B-seeria numbrid aastatest 1935–1948 Austria rahvusraamatukogu kodulehel Kosmoglotti ja Cosmoglotta numbrid aastatest 1927–1950 lihttekstina Kosmoglotti ja Cosmoglotta numbrid kuni 1939. aasta septembrini Cosmoglotta numbrid 289–302A Kosmoglotti ja Cosmoglotta numbrid 1–158
Kosmoglott

Kosmoglot(t) oli 1916. aastal Peterburis loodud ja 1921 Tallinnas taasrajatud tehiskeelte huvilisi koondanud ühing. Kosmoglot loodi 1916. aasta märtsis eesmärgiga koondada Venemaa tehiskeelte huvilisi, rajada raamatukogu ja propageerida tehiskeelte ideid. Ühingu asutajaliikmed olid Vsevolod Tšešihhin, Vladimir Szmurlo, Ernest Drezen ja Petro Stojan. Nendega liitusid peagi Jakob Linzbach ja Edgar von Wahl. Ühingu eestvedajaks kujunes Waldemar Rosenberger, kelle korteris toimusid ühingu koosviibimised. 1917. aasta revolutsioonilised sündmused Venemaal põhjustasid mitmete ühingu liikmete lahkumise Peterburist. Ühingu tegevus hakkas hääbuma pärast Rozenbergeri surma 1918. aasta detsembris ja see suleti lõplikult 1921. aastal. Samal aastal elustasid Linzbach ja Wahl ühingu tegevuse Tallinnas juba Kosmoglotti nime all. Linzbachist sai ühingu president ja Wahlist sekretär. Kosmoglott säilitas kontaktid ka vanade liikmetega, kes nüüd tegutsesid erinevates Euroopa riikides. Ehkki ühing säilitas Peterburi aegadest pärineva põhimõtte pühenduda tehiskeelteprojektidele, kujunes see eelkõige Wahli loodud keele oktsidentaali (nimetati 1949 interlingueks) propageerijaks. Ühing hakkas välja andma endanimelist ajakirja, mida toimetati oktsidentaalis, ehkki kirjutisi ilmus ka teistes keeltes. Ajakiri ilmus ühingu välja antuna kuni 1926. aastani, seejärel hakkas seda välja andma Engelbert Pigal Viinis. Kosmoglotti tegevus hakkas seejärel hääbuma ja selle viimane teadaolev märkimisväärsem üritus oli 6. detsembril 1928 peetud mälestuskoosolek Waldemar Rozenbergeri 10. surma-aastapäeva puhul. Künzli, lk 10. Künzli, lk 12–13. Künzli, lk 13. Künzli, lk 14. Sergei Kuznetsov. "Космоглот" – первое интерлингвистическое овщество в России = "Kosmoglot" – la unua interlingvistika societo en Ruslando. – Interlinguistica Tartuensis, nr 3. Tartu 1984. Andreas Künzli. Eine neue Sprache für Russland und die ganze Welt Unabhängige Schweizer Interlinguistische Studien, nr 3, 2015.
Paolo Gentiloni

Paolo Gentiloni Silveri (itaalia hääldus: ˈpaːolo dʒentiˈloːni; sündinud 22. novembril 1954 Roomas) on Itaalia poliitik. Ta on lõpetanud Torquato Tasso klassikalise lütseumi ja seejärel Rooma La Sapienza Ülikooli politoloogia alal. Ta kuulub Itaalia Demokraatlikku Parteisse. 2001. aasta Itaalia parlamendivalimiste ajal valiti ta Itaalia Parlamendi liikmeks (erakonna Democrazia è Libertà - La Margherita nimekirjas). 17. maist 2006 kuni 8. maini 2008 oli ta Romano Prodi teises valitsuses Itaalia sideminister. 31. oktoobrist 2014 kuni 11. detsembrini 2016 oli ta Itaalia välisminister. 11. detsembril 2016 tegi Itaalia president Mattarella Gentilonile ülesandeks moodustada uus valitsus. 12. detsembrist 2016 kuni 1. juunini 2018 oli ta Itaalia peaminister. Alates 1. detsembrist 2019 on ta von der Leyeni komisjonis Euroopa Komisjoni majandusvolinik. "L'ascesa di Paolo Gentiloni, dalla Margherita alla Farnesina". La Repubblica (itaalia). Rooma: Gruppo Editoriale L’Espresso. 31. oktoober 2014. Vaadatud 20. veebruaril 2015. "Camera dei Deputati- Paolo Gentiloni Silveri". Camera dei Deputati - Paolo Gentiloni Silveri. Rovelli, Michela (11. detsember 2016). "Governo, Gentiloni accetta l'incarico di governo: «Un grande onore»" (itaalia). Corriere della Sera. Vaadatud 11.12.2016. "Паоло Джентилоне назначен премьер-министром Италии" (vene). BBC venekeelne teenistus. 11. detsember 2016. Vaadatud 11.12.2016.
Blue & Lonesome

"Blue & Lonesome" on ansambli The Rolling Stones album. Tegu on bändi 23. stuudioalbumiga Suurbritannias ja 25. stuudioalbumiga USA-s. Album ilmus 2. detsembril 2016. Album sisaldab üksnes kavereid ja on täielikult bluusipõhine. Albumi esimese singlina anti 6. oktoobril välja kaver Little Walteri esitatud laulust "Just Your Fool". Albumil teeb kahes loos kaasa Eric Clapton. The Rolling Stones Mick Jagger – laul, suupill Keith Richards – kitarr, laul Ronnie Wood – kitarr Charlie Watts – trummid Lisaks Eric Clapton – kitarr lauludes "Everybody Knows About My Good Thing" ja "I Can't Quit You Baby" Matt Clifford – klahvpillid Chuck Leavell – klahvpillid Darryl Jones – basskitarr Jim Keltner – löökpillid loos "Hoo Doo Blues"
Tetnuldi

Tetnuldi (gruusia keeles თეთნულდი) on mägi Suur-Kaukasuse mäestiku Peaahelikus Gruusia Svanethi piirkonnas. Tetnuldi on Suur-Kaukasuse mäestiku kõrguselt kümnes tipp. Mäe esmavallutajaks loetakse Briti juristi ja mägironijat Douglas Freshfieldi, kes jõudis tippu 1896. aastal. 2016. aasta veebruaris avati mäel suusakeskus.
Dzērbene mõis

Dzērbene mõis (saksa keeles Schloß Serben, läti keeles Dzērbenes muiža, ka Dzērbenes pilsmuiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Dzērbene kihelkonnas. Tänapäeval asub endine mõisasüda Lätis Cēsise piirkonnas Dzērbene vallas Dzērbene asulas. Mõis rajati 16. sajandil keskaegse Dzērbene piiskopilinnuse kohale. Mõisa peahoones tegutseb praegu Dzērbene vallavalitsus, rahvamaja ja muusikakool.
Englārte mõis

Englārte mõis (saksa keeles Engelhardshof, läti keeles Englārtes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Krimulda kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Sigulda piirkonnas Krimulda vallas Ragana asula lähedal. Mõisa omanikud on olnud Oxenstiernad. Mõisa aladel asus ka Peterburi–Riia postimaantee Englārte (Engelhardshof) postijaam.
Karva mõis

Karva mõis (saksa keeles Korwenhof, läti keeles Karvas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Apekalnsi kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Alūksne piirkonnas Alsviķi vallas Karva asulas. Karva mõisa magasiait, tall ja mõisavalitseja maja on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all. Mõisa omanikud on olnud Nothhelferid. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 2 ja 1/8 adramaad, sellele allus 131 mees- ja 126 naishinge. Aastal 1920 oli mõisa pindala 835 ha. "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. veebruar 2021. Vaadatud 23. juunil 2019. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 278. Latviešu konversācijas vārdnīcas VIII sējuma 16039—16040 slejas. Rīga: 1932.—1933.
Koknese mõis

Koknese mõis (läti keeles Kokneses muiža, saksa keeles Kokenhusen) oli mõis Lätis Koknese kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi on mõisa endine keskus Aizkraukle piirkonnas Koknese vallas Koknese asulas. Mõisa peahoones elas aastatel 1885–1887 läti kirjanik Rūdolfs Blaumanis. Koknese piiskopilinnus
Lazdona mõis

Lazdona mõis, ka Veclazdona (saksa keeles Lasdohn, ka Alt-Lasdohn, läti keeles Lazdonas muiža, ka Veclazdonas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Lazdona kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub Lätis Madona piirkonnas Lazdona vallas Lazdona asulas. Mõisa omanikud on olnud Klebeckid. Viimane võõrandamiseelne omanik oli aastatel 1904−1920 läti päritolu teedeinsener salanõunik Johann Theodor Schmidt (Kalējs) (1849−1925). Lazdona mõisa hoone pilt Läti Rahvusraamatukogu andmebaasis
Lielstraupe mõis

Lielstraupe mõis (saksa keeles Schloß Groß-Roop, läti keeles Lielstraupes muiža, ka Lielstraupes pils) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Straupe kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Cēsise piirkonnas Straupe vallas Straupe asulas. Aastal 1378 ostis sealsed maad Johann von Rosen, pannes nii aluse mõisale. Aastal 1625 andis kuningas Gustav II Adolf sealsed maad Wilhelm Wallensteinile. Aastal 1629 ostis selle 3100 taalri eest Eestist tulnud Jürgen Albedylli lesk. Aastal 1671 anti maapäeva otsusega mõisa valdusse ka seni mõisatele mitte kuulunud Ropermünde küla. Mõisade reduktsiooni käigus kujunes Lielstraupe riigimõisaks, ent hiljem Albedyllide õigused taastati. 1723. aastast kuulus mõis Venemaa keisririigi kindralfeldmarssalile ja Liivimaa kubernerile Peter von Lacyle. Seejärel olid mõisaomanikeks kammerhärra Peter von Vietinghof-Scheel ja Liivi- ja Eestimaa kindralkuberner George Browne. Aastal 1797 panditi mõis Jacob Bernhard Müllerile, kes pandiõiguse veel samal aastal 971 673 taalri eest Paul I kätte andis. Aastal 1857 ostis pandiõiguse 90 000 rubla eest uuesti Rosenite suguvõsa esindaja, suurtükiväekindral parun Johann Gustav von Rosen (1797–1872), kes selle valduse aastal 1866 ka omandas. Seejärel kuulus mõis Rosenitele. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 22 ja 1/2 adramaad, sellele allus 561 mees- ja 565 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus üksteist adramaad. Aastal 1688 oli mõisa suurus 16 ja 3/4 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 10 ja 1/8, aastal 1757 aga 22 ja 1/2. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 20 ja 14/20, aastal 1881 aga 10 ja 20/80, lisaks 1 ja 3/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses. Mõisale kuulus aastal 1816 kolm karjamõisa: Kalnkuķēni (Neu-Skutken) ja Lejaskuķēni (Alt-Skutken) ja Šņores (Schnorenhof). 1908. aastal oli lisaks nendele mõisa koosseisus veel kolm karjamõisa: Liel-Tauzēni (Groß-Tauzen), Maz-Tauzēni (Klein-Tauzen) ja Vārnkalns (Wahrneskaln).  Pikemalt artiklis Lielstraupe loss Mõisa peahooneks oli Lielstraupe loss. Lossi kõrval asub ka Straupe kirik. Mõlemad rajati algselt 13. sajandil. Fideikomiss Mazstraupe mõis Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 94–95 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 179–181. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 251. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 94 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 179. Sakk, Ivar. Läti mõisad. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 146–147.
Mazstraupe mõis

Mazstraupe mõis, harvem ka Väike-Raupa mõis (saksa keeles Schloß Klein-Roop, läti keeles Mazstraupes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Straupe kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Cēsise piirkonnas Straupe vallas Straupe asulas. Aastal 1378 ostis sealsed maad Johann von Rosen, pannes nii aluse mõisale. Hiljem rajati sinna maadele Mazstraupe vasallilinnus. Aastal 1523 eraldas linnuseomanik Kersten von Rosen linnuse omandusse kuulunud Arendsbergi ja Orgula mõisa truu teenistuse eest Johann ja Tönnis von der Weiptele. Aastaks 1562 olid need kujunenud üheks mõisaks, mis läks abielu teel Rehbinderite valdusse, seejärel omakorda Baranoffidele. Otto Johann von Roseni pärandi jagamisel ostsid mõisa Meyendorffid. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 13 ja 1/4 adramaad, sellele allus 365 mees- ja 416 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus kümme adramaad. Aastal 1688 oli mõisa suurus 14 ja 1/4 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 9 ja 1/2, aastal 1757 aga 13 ja 1/4. Aastal 1823 oli mõisa suurus 14 ja 1/2 adramaad. Ka aastal 1832 oli mõisal adramaid 14 ja 1/2, aastal 1881 aga 7 ja 24/80, lisaks 16 ja 30/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses. Mõisale kuulus aastal 1816 kaks karjamõisa: Rawlitz ja Arensberg. 18.–19. sajandil ehitati keskaegne loss ümber mõisa härrastemajaks. Tänapäeval on majas Straupe põhikool. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 95-96 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 182. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 251. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 94 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 179. Sakk, Ivar. Läti mõisad. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 148.
Mazstraupe

Mazstraupe (vananenud kirjanduses eestipäraselt Väike-Roopa) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Cēsise piirkonnas Straupe vallas. Tänapäevane asula on kujunenud Mazstraupe valla vallamaja juurde, ajalooliselt on seda nime kandnud ka Mazstraupe mõisa ümbruskond, mis jääb tänapäeva Straupe aladele. Aastani 2021 kuulus küla Pārgauja piirkonda. Seal on Mazstraupe bussipeatus. Aastal 2017 oli külas 2 elanikku. Mazstraupe vasallilinnus Lielstraupe Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija Sissekanne Läti Georuumiinfo Agentuuri andmebaasis
Meņģele mõis

Menģele mõis (saksa keeles Altenwoga, läti keeles Meņģeles muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Meņģele vallas Meņģeles muiža asulas. Mõisa omanikud on olnud Mengdenid, Scheinvogelid. Mõisast Līga Landsberga lätikeelses blogis
Eesti U-20 jalgpallikoondise mängude loend

Eesti U-20 jalgpallikoondise mängude loend on Eesti U-20 jalgpallikoondise mängude nimekiri, mis sisaldab toimumisaega, mängupaika, võistlust, tulemust ning väravalööjaid. Eesti jalgpallikoondise mängude loend Eesti U-23 jalgpallikoondise mängude loend Eesti U-21 jalgpallikoondise mängude loend Eesti U-19 jalgpallikoondise mängude loend Eesti U-18 jalgpallikoondise mängude loend Eesti U-17 jalgpallikoondise mängude loend Eesti U-16 jalgpallikoondise mängude loend Eesti U-15 jalgpallikoondise mängude loend Luik, Margus, toim (2009). Estonian Football 100 years / Eesti Jalgpalliliit (31 cm) (inglise). Tallinn: ML Agency. Lk 394. ISBN 978-9949-18-257-2. {{cite book}}: |format= nõuab parameetrit |url= (juhend); |pages= ja |page= dubleerivad üksteist (juhend)
Atis Plakans

Atis Plakans (sündinud 24. mail 1968 Riias) on läti alpinist. Ta on Läti tuntumaid alpiniste ja mägiekspeditsioonide korraldajaid, pälvinud Lumeleopardi aunimetuse ning vallutanud kaks kaheksatuhandelist mäetippu. Plakans lõpetas Riia 6. Keskkooli ja Riia Polütehnilise Instituudi raadio- ja sidetehnika teaduskonna. 19. mail 2006 tõusis ta Himaalajas Xixabangma kõrvaltipule Xixabangma Central Summit (8008 m). Varem on selle otsa roninud Läti alpinistidest Ilgvars Pauls 2007. aastal juhtis ta kolmeliikmelist Läti Cho Oyu ekspeditsiooni Himaalajas ja tõusis koos Līga Plakane ja Kaspars Klapkalnsiga 9. oktoobril lisahapnikuta selle kaheksatuhandelise mäe (8188 m) tippu. 2008. aastal juhtis ta Läti 6. Himaalaja ekspeditsiooni, mille käigus üritas tõusta maailma viienda mäe Makalu (8485 m) tippu, kuid sinna ta ei jõudnud. Kõrgusel 8250 oli ta sunnitud tagasi pöörduma. 2006 – Xixabangma kõrvaltipp Xixabangma Central Summit (8008 m) 2007 – Cho Oyu (8188 m) 2006 – pälvis Lumeleopardi aunimetuse (tõusnud kõigi viie endise Nõukogude Liidu üle 7000 m kõrguse mäe tippu) Tema abikaasa on Līga Plakane. Noslēpumainais Lielais Melnais. sporto.lv Fotoreportāža: alpīnists Atis Plakans vada ģeogrāfijas stundu Dobeles Valsts ģimnāzijā. delfi.lv, 7. oktoober 2013 Atis Plakans Himalajos sasniedzis Šišapangmas centrālo virsotni. apollo.tvnet.lv Puante virs mākoņiem. sporto.lv Клуб альпинистов "Traverss". traverss.lv Lielais Melnais paliek. sporto.lv Latvijas alpīnisti rīt dosies iekarot Makalu kalnu virsotni. .tvnet.lv Snow Leopards. russianclimb.com Raimonds Bergmanis un Atis Plakans sacenšas klinšu kāpšanā youtube.com, 10. juuli 2012 (läti keeles) Puante virs mākoņiem. sporto.lv (läti keeles)
Eesti U-18 jalgpallikoondise mängude loend

Eesti U-18 jalgpallikoondise mängude loend on Eesti U-18 jalgpallikoondise mängude nimekiri, mis sisaldab toimumisaega, mängupaika, võistlust, tulemust ning väravalööjaid. Eesti jalgpallikoondise mängude loend Eesti U-23 jalgpallikoondise mängude loend Eesti U-21 jalgpallikoondise mängude loend Eesti U-20 jalgpallikoondise mängude loend Eesti U-19 jalgpallikoondise mängude loend Eesti U-17 jalgpallikoondise mängude loend Eesti U-16 jalgpallikoondise mängude loend Eesti U-15 jalgpallikoondise mängude loend Luik, Margus, toim (2009). Estonian Football 100 years / Eesti Jalgpalliliit (31 cm) (inglise). Tallinn: ML Agency. Lk 404. ISBN 978-9949-18-257-2. {{cite book}}: |format= nõuab parameetrit |url= (juhend); |pages= ja |page= dubleerivad üksteist (juhend) U-18 » Koondise mängud http://epl.delfi.ee/archive/u18-koondis-kaotas-latile-06?id=51195512