laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ottawa rahvusvaheline animafilmide festival

Ottawa rahvusvaheline animafilmide festival (inglise keeles Ottawa International Animation Festival) on Kanadas Ottawas toimuv animafilmide filmifestival. Esimest korda toimus see festival 1976. aastal. Algselt iga kahe aasta tagant toimunud festival sai 2005. aastal iga-aastaseks sündmuseks. See on üks neljast rahvusvahelisest animafilmifestivalist, mida sponsoreerib Rahvusvaheline Animafilmide Assotsiatsioon. 2009 – nukufilm "Kaasaündinud kohustused", peaauhind (režissöör Rao Heidmets) 1998 – joonisfilm "Porgandite öö", peaauhind (režissöör on Priit Pärn; filmi pikkus 30 minutit) Animafest Zagreb Annecy rahvusvaheline animafilmide festival Hiroshima rahvusvaheline animafilmide festival  Ottawa rahvusvaheline animafilmide festival – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Zastava M93

Zastava M93 (serbia keeles М93 Црна стрела, M93 Crna srela ehk Must nool) on Jugoslaavia materjalivastane vintpüss. Selle töötas üheksakümnendatel välja ettevõte Zastava Arms ning see kasutab laskemoona 12.7 × 108 mm.  Alžeeria  Armeenia  Filipiinid  Gruusia  Indoneesia  Jordaania  Libeeria  Liibüa  Montenegro  Põhja-Makedoonia  Saudi Araabia  Serbia  Sri Lanka  Süüria Iraagi Kurdistan Rahva Kaitseüksused "M93 Long Range". Zastava Arms. Originaali arhiivikoopia seisuga 30. mai 2012. Vaadatud 14. novembril 2014. "Снајперска пушка М93" [M93 sniper rifle]. Serbian Army (serbia). Jane's International Defense Review: IDR. Kd 34. Jane's Information Group. 2001. M93 Black Arrow
Annecy rahvusvaheline animafilmide festival

Annecy rahvusvaheline animafilmide festival (prantsuse keeles Festival international du film d'animation d'Annecy; inglise keeles ametlikult lühendina Annecy Festival või lihtsalt Annecy) on Prantsusmaal Annecys toimuv animafilmide filmifestival. Esimest korda toimus see festival 1960. aastal. Algselt iga kahe aasta tagant toimunud festival sai 1998. aastal iga-aastaseks sündmuseks. See on üks neljast rahvusvahelisest animafilmifestivalist, mida sponsoreerib Rahvusvaheline Animafilmide Assotsiatsioon. Kogu festivali vältel korraldatakse lisaks linna erinevates kinodes näidatavatele festivalil konkureerivatele filmidele ka öiseid vabaõhuseansse Pâquier'l, linna keskel, järve ja mägede vahel. Vastavalt festivali teemale projitseeritakse hiigelekraanile klassikalisi või värskeid filme. 1985 – joonisfilm Põrgu, žürii eriauhind ja filmikriitikute (FIPRESCI) auhind, film esindas Nõukogude Liitu (režissöör Rein Raamat) 1999 – nukufilm "Vares ja hiired", filmikriitikute (FIPRESCI) auhind (režissöör Mikk Rand) 2005 – täispikk joonisfilm "Frank ja Wendy" üks viiest nominendist peaauhinnale (režissöörid Kaspar Jancis, Ülo Pikkov ja Priit Tender) 2014 – täispikk nukufilm "Lisa Limone ja Maroc Orange: tormakas armulugu" (2013), üks üheksast nominendist peaauhinnale (režissöör Mait Laas) 2020 – täispikk nukufilm "Vanamehe film", üks üheksast nominendist peaauhinnale (režissöörid Mikk Mägi ja Oskar Lehemaa) Animafest Zagreb Ottawa rahvusvaheline animafilmide festival Hiroshima rahvusvaheline animafilmide festival  Annecy rahvusvaheline animafilmide festival – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
AK-103

AK-103 on Vene automaatvintpüss. Selle konstrueeris relvur Mihhail Kalašnikov.  Alžeeria  Armeenia  Etioopia  India  Iraan  Jeemen  Liibüa  Namiibia  Pakistan  Palestiina  Saudi Araabia  Süüria  Uruguay  Venemaa  Venezuela Hurras al-Din Ühtsuse ja Džihaadi Liikumine Lääne-Aafrikas "Presentation of the unique Kalashnikov small arms collection in the Moscow Kremlin Museum". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. veebruar 2014. Vaadatud 11. aprillil 2015. AK-103 – Kalashnikov assault rifle, caliber 7.62 mm. It is designed for the 7.62-mm cartridge of the 1943 model. This model was included in the inventory in 2001 "AK-103". Kalashnikov Concern. Vaadatud 15. augustil 2021.[alaline kõdulink]
Kimber Custom

Kimber Custom on Ameerika Ühendriikide M1911-tüüpi poolautomaatpüstol. Seda toodab New Yorgi osariigis Yonkersi linnas ettevõte Kimber Manufacturing.  Ameerika Ühendriigid Colt M1911
Hiroshima rahvusvaheline animafilmide festival

Hiroshima rahvusvaheline animafilmide festival oli aastatel 1985–2020 Jaapanis Hiroshimas peetud animafilmide filmifestival. Iga kahe aasta tagant toimunud festivali peeti koos Annecy festivali, Ottawa festivali ja Animafest Zagrebiga üheks hinnatumaks animafilmifestivaliks. 2010 – joonisfilm "Tuukrid vihmas", Hiroshima Prize (režissöörid Priit Pärn ja Olga Pärn) Animafest Zagreb Annecy rahvusvaheline animafilmide festival Ottawa rahvusvaheline animafilmide festival Hiroshima Int’l Animation Festival Closes After 35 Years. cartoonbrew.com, 11. november 2020
Yugo

Teiste kasutuste kohta vaata artiklit Yugo (täpsustus). Zastava Yugo (hiljem Zastava Koral või Yugo Koral, Ameerika Ühendriikides Yugo GV) on sõiduauto, mida tootis Jugoslaavia (praegune Serbia) autotootja Zastava. See on keretüübilt luukpära ning oli tootmises aastatel 1980–2008. See konstrueeriti algselt Fiat 128 lühema variandina. Kokku toodeti 794 428 Yugot. Yugo Florida Zastava Skala Zastava 10 Zastava 750 "ZASTAVA YUGO (model family) - How Many Left?". www.howmanyleft.co.uk. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. august 2023. Vaadatud 12. augustil 2023. Georgano, G.N. (1985): The complete encyclopaedia of motorcars: 1885 to present. George Rainbird Publishing. ISBN 0-11-702319-1. Vuic, Jason (2010), The Yugo: The Rise and Fall of the Worst Car in History, New York City: Hill and Wang, lk 176, ISBN 978-0-8090-9891-0 Automobil Revue - Revue Automobile Yearbooks SynLube: YUGO 45 History Yugo reklaam (1985)
Jeep Wrangler

Jeep Wrangler on Ameerika Ühendriikide autotootja Jeep (praegu Stellantise kontserni osa) poolt toodetav maastikuauto, mis jõudis turule 1986. aastal kui Jeep CJ järeltulijana. Wrangler on tuntud oma erilise disaini, maastikusõiduvõimekuse ja kohandatavuse poolest. Jeep Wrangler loodi Ameerika Ühendriikide teise maailmasõja aegse sõjaväeauto Willys MB järeltulijana. Esimene tsiviilkasutuseks mõeldud mudel Jeep CJ (Civilian Jeep ehk Tsiviildžiip) toodeti 1945. aastal. Aastal 1986 asendati CJ uue Wrangleri mudeliga, mis säilitas sarnase välimuse ja maastikuvõimekuse, kuid pakkus rohkem mugavusi ja paremat sõidukvaliteeti tavamaanteel. YJ (1986–1995) – esimene Wrangleri põlvkond, tuntud oma kandiliste esitulede poolest TJ (1997–2006) – naasis ümmarguste esitulede juurde, paranes vedrustus JK (2006–2018) – suurem ja mugavam, esmakordselt saadaval 4-ukseline versioon JL (2017–) – praegune põlvkond, kaasaegsem tehnoloogia ja madalam kütusekulu Jeep Jamboree: Off Road Adventure www.jeep.com/ee/et/2024/jeep-wrangler/plug-in.html
International Scout

International Scout oli Ameerika Ühendriikide ettevõtte International Harvester toodetud maastikuauto, mida valmistati aastatel 1961–1980. Scout oli üks esimesi tsiviilkasutuseks mõeldud maastikuautosid turul, konkureerides Jeep CJ-ga ning pannes aluse tänapäevaste maasturite kontseptsioonile. Sõiduk oli saadaval nii kahe- kui ka neljauksena ning seda varustati erinevate bensiini- ja diiselmootoritega. Scout oli tuntud oma vastupidavuse ja maastikuvõimekuse poolest ning see on tänaseks kujunenud kollektsionääride ihaldatud autoks. Crismon, Frederick W. (2002). International Trucks (2nd ed.). Minneapolis, MN: Victory WW2 Publishing. ISBN 0-9700567-2-9. Allen, Jim; Glancy, John (2016). International Scout Encyclopedia: The Authoritative Guide to IH's Legendary 4x4. Octane Press. ISBN 9781937747510. Banks, Michael. International Harvester Scout: The Complete Illustrated History. Enthusiast Books, 2018. ISBN 9781583883402. Foster, Patrick. International Harvester Trucks, The Complete History. Motorbooks, 2015. ISBN 978-0-7603-4860-4.
Datsun 510

Datsun 510 oli Jaapani autotootja Nissan poolt toodetud kompaktne sõiduauto, mida toodeti aastatel 1967–1973. Auto oli saadaval nelja keretüübina: kahe- ja neljauksena sedaan, universaal ning kupee. Mudelit 510 varustati erinevate mootoritega, sealhulgas 1,6-liitrine L16 bensiinimootor, mis oli ühendatud kas manuaal- või automaatkäigukastiga. Auto tehniliste lahenduste hulka kuulusid sõltumatu MacPherson vedrustus ees ja poolsõltumatu vedrustus taga. Datsun 510 oli edukas nii tänavaautona kui ka võidusõitudes, osaledes SCCA Trans Am võistlustel 2,5-liitriste klassis.
Sleepwalkers

Sleepwalkers oli aastatel 2000–2016 peetud Pimedate Ööde filmifestivali (PÖFF) alafestival. Selle programm keskendus esialgselt tudengite lühifilmidele, seejärel alates 2006. aastast lühifilmidele laiemalt, korraldades esmakordselt rahvusliku lühifilmivõistluse. Sleepwalkersi peamisteks toimumiskohtadeks olid erinevatel aegadel Von Krahli teater, Kinomaja, Sõpruse kino ja Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituut. Festivali juhtisid aastate jooksul Moonika Siimets, Helen Vinogradov, Peter Murdmaa ja Martin Ruus. 2017. aastal ühinesid PÖFFi festivalid Animated Dreams ja Sleepwalkers animatsiooni ja lühifilmide festivaliks PÖFF Shorts. PÖFF Shorts Animated Dreams Pimedate Ööde filmifestival "Mitmekülgse kavaga "Sleepwalkers"". Linnaleht. Nr 162. 15. november 2007. Lk 16. Vaadatud 8. oktoobril 2024. "PÖFFi anima- ja lühifilmide festivalid ühinevad". Postimees. 22. september 2017. Vaadatud 8. oktoobril 2024. Pimedate Ööde Filmifestivali kärgfestivalid Animated Dreams ja Sleepwalkers ühinevad uueks lühifilmide ja animatsiooni festivaliks nimega PÖFF Shorts. Lühianimatsioonide programmijuhiks saab animarežissöör Priit Tender, lühifilmide programmijuhina jätkab Laurence Boyce. "PÖFF-i filmiprassingu stardipauk kõlab tudengifilmide festivalilt". Eesti Päevaleht. 15. november 2007. Vaadatud 8. oktoobril 2024. "PÖFF ja BFM teevad filmifestivale nüüdsest ühiselt". www.ohtuleht.ee. Vaadatud 10. oktoobril 2024. "Uute kogemuste maitsekütt". Eesti Ekspress. Vaadatud 10. oktoobril 2024. "Helen Vinogradov - Eesti filmi andmebaas". www.efis.ee. Vaadatud 10. oktoobril 2024. "Tudengi-ja Lühifilmide Festival Sleepwalkers". Postimees. 31. oktoober 2013. Vaadatud 10. oktoobril 2024. "«Sleepwalkers» toob maailma parimad lühifilmid Viljandisse". Sakala. 19. november 2014. Vaadatud 10. oktoobril 2024.
Müoloogia

Müoloogia (kreekakeelsetest sõnadest μυς 'lihas' ja λόγος 'mõte) on anatoomia osa, mis õpetab lihassüsteemi. Esimene teada olev sõna Müoloogia kasutamine oli 1649. aastal. Müoloogia avastati[küsitav] 16. sajandil Vesaliuse ja Canani poolt. 1514–1564 õpetas anatoomiat Andreas Vesalius Pauda Ülikoolis. Eristatakse kolme lihaskoe tüüpi: skeleti-, südame- ja silelihased. Skeletilihas allub inimese tahtele ja skeletilihased kinnituvad luude külge kollageeni kimpudest moodustunud kõõluste abil. Südamelihas ei allu inimese tahtele ja koosneb südamelihaskoest. Silelihas töötab ka inimese tahtest sõltumata ja koosneb siseelundite seinu vooderdavatest silelihasrakkudest. "Müoloogia". Raamaturott Viki. Vaadatud 2024-10.01. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |vaadatud= (juhend) "When was the word myology first used - Google otsing". www.google.com. Vaadatud 28. septembril 2024. "Who discovered myology? - Google otsing". www.google.com. Vaadatud 28. septembril 2024.
École nationale supérieure Louis-Lumière

École nationale supérieure Louis-Lumière (lühend ENS Louis-Lumière) on Prantsusmaa filmikool. Üks vanimaid filmikoole maailmas ENS Louis-Lumière asutati 1926. aastal Louis Lumière'i ja Léon Gaumont'i algatusel ning oli mõeldud pildi- ja helivaldkonna elukutsete jaoks. ENS Louis-Lumière tegutses pikka aega Pariisis, kuid alates 2012. aastast asub filmikool Pariisi lähedal Saint-Denis's. Jean-Jacques Annaud Noëlle Boisson Philippe Cousteau Jacques Demy Philippe Rousselot
Enquin-sur-Baillons

Enquin-sur-Baillons on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Enquin-sur-Baillons asub u. 12 km Montreuil-sur-Merist kirdes tee D148 ääres. 15. sajandi Saint Sylvestre'i kirik Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Ergny

Ergny on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Ergny asub u. 22 km Montreuil-sur-Merist kirdes tee D131E3 ääres. 15. sajandi Saint Legeri kirik Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Herly (Pas-de-Calais)

Herly on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Herly asub u. 22 km Montreuil-sur-Merist kirdes tee D156 ääres. Püha Peetruse kirik, pärineb 17. sajandist 17. sajandi pastoraat ja kabel Kirik Sõjamälestusmärk Püha Peetruse kiriku ees Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Hucqueliers

Hucqueliers on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Hucqueliers asub u. 16 km Montreuil-sur-Merist kirdes, teede D148 ja D128 ristumiskoha ümbruses. Olulise linnuse ehitas 1231. aastal sinna Boulogne'i krahv. Hucqueliers oli Lustucru mässu ajal 1662. aastal vastupanukeskus. Loss, praegu haridusasutus St. André kirik, pärineb 15. sajandist 18. sajandi Manoir de la Longeville Loss Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Humbert (Pas-de-Calais)

Humbert on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Humbert asub u. 12 km Montreuil-sur-Merist kirdes tee D129 ääres. Püha Peetruse kirik, pärineb 16. sajandist. Sõjamälestusmärk ja kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Läti Relvajõud

Läti Relvajõud (Läti keeles Latvijas Nacionālie bruņotie spēki) on Läti sõjavägi.
Rõhuepüür

Rõhuepüür on rõhujaotuse graafiline kujutis. Kuna rõhk vastavalt hüdrostaatika põhivõrrandile jaguneb lineaarselt, on epüüri koostamiseks vaja arvutada rõhk vaid paaris punktis. Rõhuepüür joonistatakse seina sellele poolele, kust rõhk mõjub, sest epüür kirjeldab koormust. Maastik, A., Haldre, H., Koppel, T. & L. Paal, 1995. Hüdraulika ja pumbad. Tartu, Greif. Lk 31 .
Helene

Helene võib olla Helene (kuu), Saturni kuu Helene (orkaan) Helene (eesnimi) Helene (Nassau printsess)
Andrus Barinov

Andrus Barinov (sündinud 5. juunil 1963 Tallinnas) on eesti jäähokimängija ja jalgrattur. Ta lõpetas 1981. aastal Tallinna 2. Keskkooli. Barinov alustas hokimängu 10-aastaselt isa innustusel ja jalgrattasõitu Vahur Lehtlaane juhendamisel, jätkas 1978. aastal treeninguid Tallinna Mererajooni Tallinna Laste ja Noorte Spordikooli jalgrattaspordiosakonnas Kiira Võrangu ning Helvi ja Rein Roosi juhendamisel. Ta tuli aastal 1981 jäähokis Talleksi meeskonnas Eesti meistriks ja karikavõitjaks, 1982–1983 trekisõidus 3 korda Eesti meistriks, kuulus 2004–2005 jääpalli MM-il Eesti koondisse, mängis 2000. aastate alguses Eesti meistrivõistlustel jäähokis klubides HC Karud ja HC Vipers Tallinn. Ta on 2009. aastast RMP Spordiklubi juhatuse liige. Barinov on töötanud taksojuhina. 1982 NSV Liidu meistersportlane maanteesõidus Tema isa oli jalgrattur ja jäähokimängija Arkadi Barinov. "Reaalkooli vilistlased". katsed.real.edu.ee. Vaadatud 9. oktoobril 2024. "ESBL". www.esbl.ee. Vaadatud 9. oktoobril 2024. "Barinov, Andrus - Eesti Entsüklopeedia". entsyklopeedia.ee. Vaadatud 9. oktoobril 2024.
Priit Raud

Priit Raud (sündinud 16. aprillil 1963 Tallinnas) on eesti lauatennisist ja sporditegelane. Ta lõpetas aastal 1981 Tallinna 2. Keskkooli, 1986 Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna ja 1990 Estonian Business Schooli. Raud hakkas sportima 1975. aastal Tallinna Kalinini rajooni spordiklubi lauatenniseosakonnas Karmen Vosmani juhendamisel. Ta võitis 1986. aastal medaleid Eesti noortemeistrivõistlustelt ja Ungari üliõpilasmeistrivõistlustelt, kuulus Kalevisse. Ta oli aastatel 1994–1996 Eesti Lauatenniseliidu esimees, hiljem volikogu liige. 2019–2020 AS-i BE Group ja 2021–2022 AS-i Saajos juhatuse liige. "ESBL". esbl.ee. Vaadatud 9. oktoobril 2024.
Martin Aun

Martin Aun (sündinud 10. veebruaril 1964 Tartus) on eesti jalgrattur ja ettevõtja. Ta lõpetas aastal 1982 Tallinna 2. Keskkooli ja õppis 1986–1988 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonnas. Aun hakkas sportima õpetaja Aleksander Priki juhendamisel, harrastas Arne Laose suunamisel korvpalli ja isa eeskujul kergejõustikku, tuli korvpallis Üllar Kerde käe all Eesti noortemeistriks, alustas jalgrattatreeninguid 1977. aastal Tallinna Mererajooni Spordikoolis Rein ja Helvi Roosi juhendamisel. Ta võitis aastal 1980 Nõukogude Liidu (NL) noortemeistrivõistlustel kriteeriumisõidus pronks- ja 1982 NL-i juunioride meistrivõistlustel ühisstardist sõidus hõbemedali, tuli 1992 elukutseliste MM-il maanteesõidus 87. kohale, 1993 mägirataste MM-il katkestas ja sai EM-il 50. ning Monaco esinduses Euroopa väikeriikide mängudel ühisstardist sõidus 2. koha, 1992 võitis USA lahtistel meistrivõistlustel Subaru meeskonnas. Ta kuulus aastal 1982 NL-i juunioride koondisse, 1982–1984 ja 1992–1993 Eesti koondisse, võistles ka Monaco (1990–1994), Prantsusmaa ja Soome klubides. Aun töötas aastatel 1985–1986 Tööjõureservides treenerina ning 1986–1988 Ääsmäe algkoolis õpetaja ja spordimetoodikuna, oli firma Vaibamaailm juhataja, 2012–2017 Orhideepesa OÜ, 2017–2019 Martin Estbygg OÜ ja a-st 2019 Furus Luxury Boat OÜ juhatuse liige. 1981 NSV Liidu meistersportlane jalgrattakrossis ja trekisõidus 1982 NSV Liidu meistersportlane maanteejalgrattasõidus Tema isa oli mitmevõistleja Rein Aun ja ema spordipedagoog Ebe-Kai Aun. "ESBL". esbl.ee. Vaadatud 9. oktoobril 2024. https://www.sportos.eu/ee/et/martin+aun https://www.procyclingstats.com/rider/martin-aun https://parnu.postimees.ee/2138509/martin-aun-joulumae-pere-vaarib-kiidusonu
Hüdrostaatika põhivõrrand

Hüdrostaatika põhivõrrand on võrrand, mille järgi on rõhu tasakaalus olevas vedelikus võrdne vedeliku samba poolt avaldatava lisarõhu ja vedeliku pinnale mõjuva rõhu summaga. Formaalselt: p = p 0 + ρ g h , {\displaystyle p=p_{0}+\rho gh,\,} kus p 0 {\displaystyle p_{0}} on rõhk vedeliku pinnal, g on raskuskiirendus ja h on vedelikusamba kõrgus. Samarõhupinna võrrand on tuletatav Newtoni kolmanda seadusest. Eeldades, et vedelik on tasakaalus, saab viimase viia kujule d p = ρ a → d → s , {\displaystyle dp=\rho {\vec {a}}{\vec {d}}s,\,} kus ρ {\displaystyle \rho } on vedeliku tihedus, p on rõhk, a → = a x , a y , a z {\displaystyle {\vec {a}}=a_{x},a_{y},a_{z}} on kiirendus ja d → s {\displaystyle {\vec {d}}s} on infitesimaalne nihe ruumis. Hüdrostaatika põhivõrrand leitakse viimase võrrandi integreerimisel tingimusel, et vedelik on absoluutses tasakaalus, st vedelikule mõjub vaid raskuskiirendus. Üldsust kitsendamata võib koordinaatsüsteemi valida nii, et z koordinaat tähistaks kõrgust maapinnast. Sel juhul on kiirenduse komponentidel väärtused a z = − g , a x = a y = 0 {\displaystyle a_{z}=-g,a_{x}=a_{y}=0} . Ülalantud võrrand võtab kuju d p = − ρ g d z . {\displaystyle dp=-\rho gdz.\,} Integreerime viimast eeldades, et ρ {\displaystyle \rho } ja g {\displaystyle g} on konstandid: p = − ρ g z + C . {\displaystyle p=-\rho gz+C.\,} Integreerimiskonstant C määratakse tingimusest, et vedeliku vabapinnale ( z = z 0 {\displaystyle z=z_{0}} ) mõjuv rõhk on p 0 {\displaystyle p_{0}} . Leiame, et p 0 = g z 0 + C {\displaystyle p_{0}=gz_{0}+C} . Leiame, et p = ρ g h + p 0 , {\displaystyle p=\rho gh+p_{0},\,} kus h = z 0 − z {\displaystyle h=z_{0}-z} on vedelikusamba kõrgus. Samarõhupind
Kohtuministeeriumi Vangimajade Peavalitsus

Infot kinnipeetava kohta
Birgit Pählapuu

Birgit Pählapuu (sündinud 30. mai 1981) on eesti klaasikunstnik. Omandas 2010. aastal bakalaureusekraadi ja 2016. aastal magistrikraadi klaasikunsti erialal Eesti Kunstiakadeemias. Täiendanud ennast Praha Kunstide, Arhitektuuri ja Disaini Akadeemias (2008) ning omandanud bakalaureusekraadi (2002) ka Estonian Business Schoolis rahvusvahelise ärijuhtimise erialal. Ta on osalenud leekpõletuse meistriklassides ning viteograafia, liivsöövituse ja vitraažakende kursustel nii Eestis, Soomes kui Itaalias. Kodu- ja välismaistel näitustel on Pählapuu osalenud alates 2008. aastast, sealjuures ise näituseid korraldanud alates 2017. aastast. 2007. aastal pälvis ta Maks Roosma nimelise loominguline stipendiumi ja alates 2010. aastast kuulub Eesti Klaasikunstnike Ühendusse. Lisaks oma isiklikule kunstnikukarjäärile on Pählapuu Okapi Galerii üks asutajatest ja eestvedajatest panustades seeläbi ka oma kolleegide loomingu edendamisse ja arendamisse. Kuigi Pählapuu on eelkõige klaasikunstnik, on tema looming tihedalt läbi põimunud fotograafia ja installatsiooniga. "Birgit Pählapuu". okapi_gallery. Vaadatud 9. oktoobril 2024. ERR (13. juuni 2024). "Birgit Pählapuu pälvis Jaapanis rahvusvahelisel klaasinäitusel hõbeauhinna". ERR. Vaadatud 9. oktoobril 2024. Klaasikunstnik Birgit Pählapuu näitus „Kärbeste Mäss“ Tartu Ülikooli botaanikaaias.Tartu Ülikooli loodusmuuseumi ja botaanikaaia pressiteade. 09.10.2024
Üleliiduline filmifestival

Üleliiduline filmifestival (vene keeles Всесоюзный кинофестиваль) oli Nõukogude Liidus-s aastatel 1964–1988 regulaarselt toimunud filmifestival. Nõukogude Liidus said järjepidevad filmifestivalid alguse 1964. aastal. Algselt iga kahe aasta tagant toimunud festival sai 1973. aastal iga-aastaseks ürituseks. Auhindu jagati välja neljas kategoorias: Mängufilmid Dokumentaalfilmid Mängufilmid lastele ja noortele (1977. aastast) Multifilmid (1977. aastast) I üleliiduline filmifestival toimus Leningradis 1964. aastal, järgmine (II) korraldati 1966. aastal Kiievis. 1982. aastal peeti Tallinnas XV üleliiduline filmifestival. Viimane, XXI üleliiduline filmifestival, toimus Bakuus 1988. aastal. Allikas: 1977 – "Kütt" (Rein Raamat) – esimene preemia 1978 – "Surma hinda küsi surnutelt" (Kaljo Kiisk) – peaauhind 1978 – "Surma hinda küsi surnutelt" (Maria Klenskaja) – parima naisosatäitja teine auhind 1980 – "Tuulte pesa" (Olav Neuland) – parima režissööri debüüdi auhind 1981 – "Suur Tõll" (Rein Raamat) – esimene preemia 1981 – "Metskannikesed" (Jüri Sillart) – parima operaatoritöö preemia 1984 – "Põrgu" (Rein Raamat) – esimene preemia 1986 – "Naerata ometi" (Arvo Iho) – peaauhind 1986 – "Naerata ometi" (Marina Šeptunova) – parima stsenaariumi auhind 1988 – "Eine murul" (Priit Pärn) – esimene auhind 1982 – Arvo Kukumägi (roll filmis "Ideaalmaastik") – parim meesnäitleja (kahasse teise filminäitlejaga) Nõukogude Eesti filmifestival ВКФ (Всесоюзный кинофестиваль). russiancinema.ru
Šibbolet

Šibbolet (heebera keeles שִׁבֹּלֶת, šībbōleṯ, viljapea) on sõna või fraas, mille teatud moel "õigesti" hääldamine võib eristada isiku kuulumist teatud rühma. Šibboleti mõiste pärineb Piibli Kohtumõistjate raamatust 12:6, kus gileadiidid paluvad Jordani kaldale tungida üritavatel meestel hääldada 'šibbolet', et häälduse põhjal teada saada, kes kuulub Efraimi hõimu ning ülejäänud tappa. Kohtumõistjate raamat 12. Piibel.NET
Nõukogude Eesti filmifestival

Nõukogude Eesti filmifestival oli Eesti NSV-s Tallinnas korraldatud filmifestival. I Nõukogude Eesti filmifestival (1980) II Nõukogude Eesti filmifestival (1983) III Nõukogude Eesti filmifestival (1986) IV Nõukogude Eesti filmifestival (1990, Narva) 1980 – "Tuulte pesa" (režissöör Olav Neuland) 1983 – "Ideaalmaastik" (režissöör Peeter Simm) 1986 – "Naerata ometi" (režissöörid Leida Laius ja Arvo Iho) 1990 – "Toorumipojad" (dokumentaalfilm, režissöör Lennart Meri) Üleliiduline filmifestival ENE, 3. köide, Valgus, 1988, lk 6.
Maninghem

Maninghem on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Maninghem asub 16 km Montreuil-sur-Merist kirdes, tee D343 ääres. Maninghemi peatänav Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021