laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Raatvere maa-alune kalmistu

Raatvere maa-alune kalmistu (ka Kalmemägi) on muinaskalmistu Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Raatvere külas, Raatvere asulakohast 300 m kagu pool. Kalmistu oli kasutuses 11.–12. sajandini. Kalmeid uuriti 1981–1983 päästekaevamistel Ain Lavi juhendamisel. Kalme matustest on eriti tähelepanuväärne sepa matus (nr 15), mis on üks rohkeimate hauapanustega matuseid Eesti alal. Kalmistu piiresse jääb ka muinsuskaitsealune rauasulatuskoht. Raatvere maa-alune kalmistu veebiportaalis eestigiid.ee, vaadatud 1.10.2015. Rauasulatuskoht kultuurimälestiste riiklikus registris, vaadatud 21.02.2018. Raatvere maa-alune kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Raatvere maa-alune kalmistu veebiportaalis eestigiid.ee
Tarbja kivikalmed

Tarbja kivikalmed on muistsed kivikalmed Järva maakonnas Paide linnas Tarbja külas. Kalmed asuvad Kalamehe talu maadel. Kalmeid uuriti aastail 1958–1961 Evald Tõnissoni ja Harri Moora juhendamisel. Kalmed rajati I aastatuhande I poolel ja sinna on maetud veel 11.–13. sajandil. Tarbja kivikalmed veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 01.10.2015) Tarbja kivikalmed veebiportaalis eestigiid.ee
Kosmosesüstik Atlantis

Kosmosesüstik Atlantis (tähisega OV-104) oli viies ja ehitusjärjekorras eelviimane NASA kosmosesüstik. Atlantis startis esimest korda kosmosesse missiooni STS-51-J raames ja sooritas oma viimase lennu missiooni STS-135 raames, mis oli ühtlasi kogu Space Shuttle'i programmi viimane lend. Teenistusaja jooksul tiirles Atlantis 4848 korda ümber Maa ja läbis peaaegu 203 000 000 km ehk vahemaa, mis on rohkem kui 525 korda Kuule ja tagasi. Süstik sai nime aastatel 1930–1996 tegutsenud uurimislaeva RV Atlantis järgi. Kaal (koos kolme peamootoriga) 69 t Pikkus 37,2 m Kõrgus 17,2 m Tiibade siruulatus 23,7 m Atlantis teenindas 26 aasta jooksul 33 missiooni ja temaga lendas kokku 207 kosmonauti. Süstik külastas seitse korda kosmosejaama Mir, 11 korda Rahvusvahelist kosmosejaama ja viibis kosmoses 294 päeva. Atlantis sooritas viimase lennu 2011. aastal. Alates 29. juunist 2013 on Atlantis Kennedy kosmosekeskuse külastuskeskuse püsiekspositsioonis. Filmis "Armageddon" hävib Atlantis orbiidil olles meteoriidisajus ja analoogse süžeega filmis "Kokkupõrge" viib Atlantis Orioni meeskonna orbiidile. "Space Shuttle Overview: Atlantis (OV-104)". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. september 2019. Vaadatud 7. jaanuaril 2017. Space.com:Space Shuttle Makes Last Landing in Bittersweet Finale Space.com:Last-Ever Shuttle Launch Set for July 8, NASA Says "Space Shuttle Era". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. jaanuar 2017. Vaadatud 7. jaanuaril 2017. "Space Shuttle Flights by Orbiter". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. jaanuar 2017. Vaadatud 7. jaanuaril 2017.
Toovere kivikalme

Toovere kivikalme (ka Kivimägi) on muistne kivikalme Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Toovere külas Palamuse-Järveotsa-Kuremaa maantee ääres. Kalmel tehti 1947 proovikaevamisi Harri Moora juhendamisel. Kaevamistel leiti luid, savinõukilde, käevõru, paar sõrmust ja 3.-4. sajandist pärit kärbissõlg. Toovere kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 01.10.2015) Toovere kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee
Tõrma kivikalme

Tõrma kivikalme on muistne kivikalme Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas Tõrma (Rakvere) külas. Tõrma külas asub ka Tõrma kalmistu Kivikalmet uuriti 1911 (A. Tomson) ja 1923 (Aarne Michael Tallgren). Kalmesse maeti nii põletatult kui põletamata ja matuseid dateeriti 2. sajandist 6. sajandi alguseni. Tõrma kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 01.10.2015) Tõrma kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee
Tõrma kalmistu

Tõrma kalmistu on kalmistu Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas Tõrma külas. Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Kalmistul asub mitmeid hauasambaid, riste ja väravaid, mis on tunnistatud samuti kultuurimälestisteks. Tõrma kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 01.10.2015) Tõrma kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Uugla kivikalme

Uugla kivikalme (ka Uugla Veskimäe kivikalme) on muistsed kivikalmed Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Uugla külas. Kalmistu koosneb neljast kivikalmest. Neist kahte kivikalmet uuriti 1977 Mati Mandeli juhendamisel. Kalmed dateeriti 11.-12. sajandisse. I kalme, mis asub taluhoonest umbes 40 m kagu pool, kujutab endast kagu-loode suunas 16,5 m pikkust, kirde-edela suunas 8,5 m laiust ja 0,7 m kõrgust ovaalset küngast. II kalme oli enne 1981. aasta arheoloogilisi kaevamisi nähtav vaid 2 m läbimõõdu ja 50 cm kõrgusega künkana. Kuid uuringute käigus selgus, et see kujutas endast 2 m pikka ja 1,6 m laiust suurematest kividest laotud kiviringi. III kalme kujutas endast põhiplaanilt kolmnurkset kalmet, mille kogusuurus oli 230 m² ning kultuurkihi paksus küündis 60 cm-ni. IV kalme näil on tegemist madala kivikattega väliste tunnusteta kivikalmega, umbes 11.-12. sajandist. I kalme uuriti läbi 1977. aastal. Arheoloogiaööde käigus tuli ilmsiks, et tegemist oli kividest ebakorrapäraselt kuhjatud kivikalmega. I kivikalmest leiti mõõk, 5 odaotsa, kirves, sõrmuseid, käevõrusid, hoburaudsõlgi jne. Leiud on anti üle Ajaloomuuseumile. II kalmest leiti tõenäoliselt naise luid. Samast kalmest leiti klaasilustuse katkend, kaalud, 6 kaaluvihti, pronkskäevõru, naastud, väljastpoolt kiviringi kilbikupal ja vikat. III kalmest leiti odaots ja mõõgatupeotsak. Kalme võis kuuluda rikkale perele, sest sealt on leitud lisaks mõõgale ja mõõgatupeotsakule hõbemünte ja -ehted. Uugla kivikalmed on tõenäoliselt pärit 10.–13. sajandist. Uugla kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 01.10.2015) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. märts 2014. Vaadatud 26. oktoobril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) M. Mandel. Arheoloogilised kaevamised Uuglas. Töörahva Lipp nr 102, 30.08.1977. Uugla kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee Uugla kivikalme kultuurimälestiste riiklikus registris
Kaljo Valgma

Kaljo Valgma (29. aprill 1931 Jalase, Rapla vald – 11. september 2015) oli eesti arst ja arstiteadlane (kardioloog), Tartu Ülikooli professor. Ta õppis Jalase algkoolis, Kabala algkoolis ja Märjamaa mittetäielikus keskkoolis. 1949. aastal lõpetas ta Rapla Keskkooli kuldmedaliga ja 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna arsti kvalifikatsiooniga. Ta suunati tööle Tartu Kliinilise Haigla siseosakonna arst-terapeudiks. 1960. aastal suunati ta Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi aspirantuuri, kus tal valmis väitekiri "Mõnede kliinilis-laboratoorsete uurimismeetodite tähendusest reuma ja reumatoidartriitide aktiivsuse määramisel", mille kaitses 1963. aastal meditsiinikandidaadi väitekirja. Aastatel 1963–1972 oli ta TRÜ sisehaiguste propedeutika kateedris assistent, aastatel 1972–1976 samas kateedris dotsendiks. 1970. aastal kaitses ta väitekirjaga "Südame isheemiatõve (stenokardia) mõned kliinilised iseärasused ja diagnostilised kriteeriumid" (väitekiri kinnitati 1971. aastal). Aastatel 1976–1984 oli ta TRÜ sisehaiguste propedeutika kateedri professor, 1984–1992 arstide ja proviisorite täiendusteaduskonna teraapiakateedri juhataja, 1992–1996 kardiokliiniku professor. 1996. aastast oli ta emeriitprofessor. Lisaks oli ta aastatel 1975–1982 Tartu kardioloogiakeskuse juhataja ja teaduslik juhendaja, 1976–1985 NSV Liidu Meditsiiniakadeemia Kardioloogiakeskuse teadusliku nõukogu liige ja 1983–1989 Eesti Kardioloogide Seltsi juhatuse esimees. Tegi uurimusi südame isheemiatõve epidemioloogia, riskitegurite ja diagnostika, infektsioosse müokardiidi diagnostika ja sellepuhuse ravi ning arteriaalse hüpertensiooni epidemioloogia ja diagnostika alalt. 1996–1997 Tartu Ülikooli medal Tema õde Aino-Helene Valgma oli koduloolane, pedagoog, Jalase külaelu arendaja. (1978–1979) Kardioloogia I, II (üks autoritest) 1984 Müokardi infarkt 1988 Kliiniline farmakoloogia (üks autoritest) 1990 Инфекционный миокардит 1994 Infektsioosne müokardiit 1996 Kardiaalne arteriaalne hüpertensioon "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk 1100–1101. Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 581–582. "Kaljo Valgma" Universitas Tartuensis, oktoober 2015 [in memoriam]
Võhma kivikalme

Võhma kivikalme on muistne kivikalme Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Võhma külas. Kalmet uuriti 1969–1972 Tanel Moora juhendamisel. Kalme on rajatud Tandemäe oosile. Algul oli seal mitu eraldi kalmet, mis hiljem on liidetud. Kivikalme juures on ka kolmest tarandist tarandkalme. Kivikalme on dateeritud I aastatuhande II poolde või lõppu eKr ja tarandkalme 1. sajandisse pKr. Tandemäe loodepoolses otsas on kolm hilispronksiaja kivikirstkalmet. Eelrooma rauaajast pärinev tarandkalme asub kõrgendiku kaguosas, kivikirstkalmetest 76 m eemal. See koosnes kolmest nelinurksest tarandist vähemalt 50 laibamatuse ja 5 põletusmatusega. Hauapanused olid üsna rikkalikud ja pärinesid enamasti hilisest eelrooma rauaajast: keraamika, rauast karjasekeppnõelad, pronksvõrud, rauast noad ja kirves. Suurem osa matuseid oli säilinud fragmentaarselt, kuid tarandis 2 leiti hästi säilinud kolmikmatus. Maetud oli 30–35-aastane mees, 20–25-aastane naine ja 6–7-aastane laps. Täiskasvanutel olid rikkalikud hauapanused: mehel kaelavõru ja pronksist ehtenõel, kaks rauast ja üks pronksist võru; naisel sarnane kaelavõru ja kolm pronksvõru. Need ehted pärinevad varasest eelrooma rauaajast. Kolmikmatusest leitud matus dateeriti vahemikku 760–400 eKr. Mees kandis Y-DNA haplogruppi N-Y4706 ja mitokondriaalse DNA haplogruppi T1a1b. See on üks kahest vanimast Y-DNA haplogrupp N leiust Eestis (teine on Kunda tarandkalmest samas ajavahemikus). Võhma kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 01.10.2015) The Arrival of Siberian Ancestry Connecting the Eastern Baltic to Uralic Speakers Further East Võhma kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee
Eesti jalgpalli 2015/2016. aasta karikavõistlused

Eesti jalgpalli 2015/2016. aasta karikavõistlused ametlikult ka Tipneri karikavõistlused 2016 oli Eesti jalgpalli peamiste karikavõistluste 26. hooaeg, mis algas 1/64-finaali paaride loosimisega 30. mail 2015 ja lõppes finaaliga 21. mail 2016. Karikasarja registreerus 103 võistkonda. Võitja sai aastaks enda valdusse Evald Tipneri nimelise rändkarika ja õiguse osaleda UEFA Euroopa Liigas. Eelmisel hooajal oli oma esimese karika võitnud Nõmme Kalju FC, alistades 2014/2015 hooaja finaalis Paide Linnameeskonda 2:0. 2015/2016. aasta karikavõistlused võitis Tallinna FC Flora. Loosimine toimus 30. mail 2015 vahetult enne 2014/2015. hooaja finaali. Sulgudes võistkonna liiga tase. 1Saue JK Laagri andis loobumiskaotuse. Otse 1/32-finaali pääsesid võistkonnad, kes jäid välja loosimata: Meistriliiga (1): Nõmme Kalju FC, Tallinna FC Flora, JK Sillamäe Kalev, Pärnu Linnameeskond Esiliiga (2): Tartu FC Santos, Rakvere JK Tarvas Esiliiga B (3): Kohtla-Järve JK Järve II liiga (4): Tartu JK Welco, Tallinna JK Legion, Viimsi MRJK III liiga (5): Maardu FC Starbunker II, JK Loo, FC Järva-Jaani, Ambla Vallameeskond, Tallinna SK Dnipro, JK Tallinna Kalev III, Tartu FC Merkuur, FC Otepää, EMÜ SK, Läänemaa JK Haapsalu IV liiga (6): Tabivere RSK, Tallinna Jalgpalliselts Rahvaliiga (RL): Õismäe Torm, Lootos FCR, JK Fellin Loosimine toimus 30. juunil 2015. Sulgudes võistkonna liiga tase. Loosimine toimus 13. augustil 2015. Sulgudes võistkonna liiga tase. Loosimine toimus 1. oktoober 2015. Sulgudes võistkonna liiga tase. Loosimine toimus 1. märts 2016. Loosimine toimus 14. aprill 2016. Tallinna FC Flora v JK Sillamäe Kalev Mängust tegi ülekande ERR.ee. http://jalgpall.ee/news.php?st=style_fp.css&news_id=8514 Uue karikasarja avaringi loosi tulemused http://soccernet.ee/sinised-pallid-naeratasid-suurtele Sinised pallid naeratasid suurtele http://jalgpall.ee/news.php?st=style_fp.css&news_id=8807 Tipneri karikasarjas loositi 1/16-finaali paarid http://jalgpall.ee/news.php?st=style_fp.css&news_id=9047 Karikavõistluste loos hoidis madalamate liigade klubisid http://jalgpall.ee/news.php?st=style_fp.css&news_id=9798 Karikavõistluste veerandfinaalpaaride loos viis kokku Sillamäe Kalevi ja Kalju http://jalgpall.ee/news.php?st=style_fp.css&news_id=10049 VIDEO: Karikavõistlustel loositi vastamisi Flora – Tammeka ning Sillamäe – Viimsi http://sport.err.ee/v/9435774b-9d49-45c6-a772-34fc49bec4ad VAATA UUESTI | Meeste karikafinaal FC Flora – Sillamäe Kalev
Joseph Paxson Iddings

Joseph Paxson Iddings (21. jaanuar 1857 Baltimore, Maryland, USA – 8. september 1920 Brinklow, Montgomery maakond, Maryland) oli Ameerika Ühendriikide geoloog ja petroloog. Aastail 1880–1895 osales ta mitmel väliuuringul (Nevadas, Kaskaadides, Suures kanjonis ja Yellowstone'i jõe ülemjooksul), mille tulemusel andis ta välja monograafia Yellowstone'i rahvuspargi kohta. Aastail 1895–1908 oli ta Chicago ülikoolis geoloogiaprofessor. Iddings oli oma aja juhtivaid spetsialiste vulkaanilise tekkega kivimite alal. Ta arendas polarisatsioonimikroskoobi kasutamist geoloogias, määratles uusi kivimitüüpe (näiteks bandaiit, šosoniit, kohalaiit, absarokiit, banakiit ja havaiit). 1889. aastal võttis ta kasutusele termini "fenokristall". Joseph Paxson Iddings oli Ameerika Filosoofiaseltsi liige, kuulus USA Teaduste Akadeemiasse, Londoni ja Ameerika Geoloogiaühingusse; lisaks oli ta Christiania Teadusühingu liige ja Prantsuse Mineraloogia Seltsi auliige. Tema auks on nimetatud mineraal iddingsiit, trilobiitide perekond Iddingsia, trilobiidiliik Peachella iddingsi ja käsijalgsete liik Orthis iddingsi. Microscopical Physiography of the Rock-Making Minerals: An Aid to the Microscopical Study of Rocks, 1888 Rock Minerals, 1906 Igneous Rocks, 1909–13 Problems of Volcanism, 1914 Joseph Paxson Iddings (rootsi keeles)
Naiste olümpiamängud

Naiste olümpiamängude nime all toimusid Pariisis 20. augustil 1922 esimesed naiste maailmamängud. Marie Mejzlíková II (Tšehhoslovakkia) 7,6 Mary Lines (Suurbritannia) 7,7 Nora Callebout (Suurbritannia) 7,8 Nora Callebout (Suurbritannia) 12,0 Marie Mejzlíková II (Tšehhoslovakkia) Mary Lines (Suurbritannia) Mary Lines (Suurbritannia) 44,8 Alice Cast (Suurbritannia) André Darreau[küsitav] (Prantsusmaa) Lucie Breard (Prantsusmaa) 3.12,0 Georgette Lenoir (Prantsusmaa) 3.12,2 Phylis Hall (Suurbritannia) Camille Sabie (USA) 14,4 Hilda Hatt (Suurbritannia) 14,8 Geneviève Laloz (Prantsusmaa) 15,0 1.–2. Hilda Hatt (Suurbritannia) ja Nancy Vorhees (USA) 1.46 3. Ivy Lowman (Suurbritannia) 1.42 Mary Lines (Suurbritannia) 5.06 Elizabeth Stine (Suurbritannia) 5.02,5 Camille Sabie (USA) 4.96 Camille Sabie (USA) 2.48,5 Mary Hughes (Suurbritannia) 2.40,5 Henriette Comte-Anavoisard (Prantsusmaa) 2.34 Tõugati kahe käega 8-naelast (3,63 kg) kuuli Lucile Godbold (USA) 20.22 Violette Gourard-Morris (Prantsusmaa) 19.85 Maud Rosenbaum (USA) 17.37 Visati kahe käega Francesca Pianzola (Šveits) 43.24 Yvonne Gancel (Prantsusmaa) 41.62 Lucile Godbold (USA) 39.70 Suurbritannia (Mary Lines, Nora Callebout, Daisy Leach, Muriel Porter) 51,8 Prantsusmaa Tšehhoslovakkia Suurbritannia 50 punkti USA 31 punkti Prantsusmaa 29 punkti Tšehhoslovakkia 12 punkti Šveits 6 punkti
Roseburgi koolitulistamine

Roseburgi koolitulistamine toimus 1. oktoobril 2015 Ameerika Ühendriikide Oregoni osariigi Douglase maakonnas Roseburgi linnas. Kohaliku politsei andmetel toimus tulistamine Umpqua Community College'is. Politsei andmeil sai tulistaja kinnivõtmise käigus surma. Oregoni peaprokuröri Ellen Rosenbaumi sõnul hukkus 13 inimest. USA-s sai koolitulistamises 15 inimest surma, ka tulistaja hukkus Oregoni osariigis toimus ohvriterohke tulistamine Oregoni tulistamises haavata saanu isa: tulistaja valis välja kristlasi
Kuressaare linna teenetemärk

Kuressaare linna teenetemärk on teenetemärk, mis asutati Kuressaarele linnaõiguste andmise päeva (8. mai 1563) tähistamiseks, ja mida antakse austusavaldusena Kuressaarele silmapaistvaid teeneid osutanud isikule. Teenetemärgi saajad kantakse Kuressaare linna auraamatusse. Teenetemärgi kujundas Kaljo Ellik. Teenetemärkide saajad aastati: Valter Hommik Felix Kadarik Taivo Lõuk Pauliine Kremm Boris Kivi Ahti Viilup Endel Püüa Voldemar Tiit Aare Taul Maie-Ly Haavel Vilve Männa Laine Tarvis Tiit Köster Kaljo Ellik Jalmar Ülo Veskis Aleksander Kollo Helga Nurmekann Bruno Pao Enn Rettau Helvi Koppel Vjatšeslav Leedo Tõnu Vaher Laine Sepp Kaarel-Günter Kitt Mati Põld Els Trei Olavi Pesti Enda Naaber Märt Kõlli Varje Haavel Reet Tuisk Toomas Takkis Paul Leemet Mari Ausmees Maie Meius https://web.archive.org/web/20151002101143/http://www.kuressaare.ee/uus/teenetemark/ (vaadatud 09.10.2015) Kuressaare linna teenetemärgist ja selle saajatest Kuressaare.ee veebilehel
André Lhote

André Lhote (5. juuli 1885 Bordeaux – 24. jaanuar 1962) oli prantsuse maalija, illustraator ja kunstikriitik. Sündis Bordeaux's. Õppis kohalikus kunstikoolis skulptuuri ning töötas skulptorina. Maalijana oli autodidakt. Töötas kaks aastat Villa de Medicis Roomas. Debüteeris 1906. aastal Sõltumatute Salongis ja 1907. aastal Sügissalongis. Oli mõlema salongi liige. 1908. aastal kolis Pariisi. 1910. aastal osales kubistide ühisnäitusel. Ta õpetas Académie de la Grande Chaumière maalikoolis, kus õppis ka eesti kunstnikke, teiste hulgas Karin Luts ja Arkadio Laigo. Samuti õpetas ta Académie Notre-Dame des Champs'is ning asutas 1922. aastal Montparnasse'i Academy André Lhote. Lhote looming on mõjutatud Paul Cézanne'ist ja kubistidest, kuid ta hoidus kubistidele omastest rangetest vormiprintsiipidest. Oli võrdselt võimekas nii kompositsioonis kui ka koloriidis. Viljeles peamiselt figuraalmaali, eriti akti, kuid ka maastiku- ja portreemaali. Allgemeines Lexicon der Bildenden Künstler. Band 3, Leipzig, 1956
Adila kivikalme

Adila kivikalme (ka Mikuri kivikalme) on muistne kivikalme Rapla maakonnas Kohila vallas. Kalmet uuriti 1921 Aarne Michael Tallgreni juhendamisel. Kalme koosnes neljast kontsentrilisest maakividest ringist, mille sisemise ringi läbimõõt oli 10 ja välise ringi läbimõõt 15 m. Kalme rajati ajavahemikul 1.–2. sajand ja seda kasutati ka 3.–4. sajandil. Adila kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 02.10.2015) Adila kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee Adila kivikalme kultuurimälestiste riiklikus registris
Naomi Wolf

Naomi Wolf (sündinud 12. novembril 1962 San Franciscos) on ameerika kirjanik ja kolmanda laine feminist. Tema isa on kirjanik Leonard Wolf. Ta sai kuulsaks juba oma esimese raamatuga "Ilu müüt" ("The Beauty Myth", 1991), millest sai rahvusvaheline bestseller. Raamatus kirjeldab ta, kuidas moe- ja ilutööstus ründab naist. Wolf kirjutab: "Naisel peab olema õigus valida, mida ta teeb oma näo ja kehaga, ilma et teda hukka mõistaks ideoloogia, mis rõhutab vaid välimuse osatähtsust ja seeläbi õõnestab meid nii psühholoogiliselt kui poliitiliselt." Naomi Wolf deklareeris raamatus "Beauty Myth", et ilu on pooleldi varjamatu, pooleldi salajane kriteerium, mille alusel naisi läänemaailmas tööle võetakse, sellega diskrimineerides neid võrreldes meeskonkurentidega. Sugupool meediatekstides on konstrueeritud keha ja seksuaalsust kirjeldavate keelenditega. Ilu on muutunud poolavatud, poolvarjatud kriteeriumiks naiste töölevõtmisel läänemaailmas. Wolfi raamatud "Tulega tuli" ("Fire with Fire", 1993) räägib poliitikast ja naisõiguslusest. "Lodev seksuaalelu" ("Promiscuities", 1997) on noorukieast ja naiste seksuaalsusest, kus ta soovitab tugevat flirti ja pettingut varase suguühte alternatiiviks. Raamat "Väärarvamused" ("Misconceptions", 2001) on sünnitusest. Wolf oli seotud Bill Clintoni tagasivalimise kampaaniaga 1996. aastal. Ta nimetas ühes vestluses Gore’ile alfa- ja beetameeste erinevusi ja soovitas Al Gore’il saada beetamehest alfameheks. Nii kirjutas meedia, Wolf eitas, et ta oleks Gore’ile riietumise soovitusi ja muud selleteemalist õpetust andnud. Wolf koostas asepresidendile memosid küsimuste kohta, mis puudutasid naisi, ja aitas Gore’i poolele võita noori valijaid. Wolf oli abielus Clintoni endise kõnede kirjutaja David Shipleyga, kuid lahutas 2005. aastal. 2005. aastal avaldas ta raamatu "Puumaja: Ekstsentriline tarkus minu isalt, kuidas elada, armastada ja näha" ("The Tree House: Eccentric Wisdom from my Father on How to Live, Love, and See"). See on kroonika tema keskea kriisist. Ta hindab seal ümber oma armastuse isa vastu ja isa mõjuvõimu kunstniku ja õpetajana. Raamat sai peamiselt positiivseid arvustusi, kuid ka kriitikat, näiteks Germaine Greer kritiseeris ta leppimist patriarhaalsusega. Wolf ütles, et ta tahtis feminismist ja poleemikast välja areneda. 2006. aasta intervjuus ajalehele üllatas ta paljusid oma südamesse Jeesus Kristuse võtmisega.
Enivere Kalmustimägi

(Enivere) Kalmustimägi (ka (Enivere) Jurgemägi) on muistse kalmistuna kasutatud kõrgendik Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Enivere külas. Kivikalme asetseb ümbritsevast lagedast põllumaast veidi kõrgemal künkal. Seljandiku põhja- ja läänenõlv on järsud ja ida- ning lõunanõlv kulgeb laugjalt. Kivikalme ligikaudsed mõõtmed on pikkus on põhja-lõuna suunas 100 m, laius 70 m. Põlluharimise käigus on osa kkvikalmest hävinenud ning seetõttu ei olda kindlad, et kus kohas sealses põllus kivikalme lõppes. Arheoloogilised kaevamised- ja uurimised on läbi viidud 1947 aastal A. Vassari juhatusel ning jätkati 1950 aastal Evald Tõnissoni poolt. Arheoloogiliste kaevamisi läbi viimisel tuli päevavalgele põletamata matuseid, jälgi oli ka põletusmatustest. Arheoloogiliste uurimistöödel, kruusavõtmisel ning põlluharimisel on leitud odaotsi, nugee, vikateid, suitseid, vööosi. Kivikalme on kogutud leidude dateerimisel määratletud 12.-13. sajandisse prk. Enivere Kalmustimägi veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 02.10.2015) (Lõugas, V., Selirand, J. Arheoloogiga Eestimaa teedel. Tln, 1989). Enivere Kalmustimägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Iila kivikalme

Iila kivikalme on muistne kivikalme (täpsemalt tarandkalme) Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Iila külas; üks suuremaid tarandkalmeid Eestis. Kalmet uuriti 1935 Marta Schmiedehelmi juhendamisel. Kalme pikkus ida-lääne suunas on 68 m ja laius 13 m. Kalme rajati 2. sajandil. Kalme juures on ka 11. sajandist pärinev kolmikmatus: matuse keskel on paljude panustega meheluustik ja selle mõlemal pool kõrval ilma panusteta kaks luustikku. Iila kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 02.10.2015) Iila kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee