laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Väino Paris

Väino Paris (13. aprill 1921, Tartu – 27. veebruar 2001) oli eesti maalikunstnik. Ta sündis dekoraatori ja maalija Peeter Parise perekonnas. Õppis Nõmme linna Rahumäe algkoolis. Väino Paris astus 1936 Riigi Kunsttööstuskooli õppima litograafiat. Osales teises maailmasõjas. Jätkas õpinguid 1945. aastal Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis, mille lõpetas 1948. aastal graafikuna. Sõjajärgsetel aastatel oli ta paljude näituste kujundaja, kuid tema põhialaks kujunes maal. Esialgsed looduslähedased toonid muutusid 1960. aastaist säravamaks ja maalilaad temperamentsemaks. Parise motiivid olid peamiselt lopsakad lilled ning maastikud. 1947. aastast tegi ta ka mitmeid toote- ning raamatukujundusi. Esimeseks näitusekujunduseks oli 1946. aastal Kristjan Raua mälestusnäitus, millega taasavati Eesti Kunstimuuseumi ekspositsioon Kadrioru lossis. Lisaks näitustele kunstimuuseumis ja Tallinna Kunstihoones, kujundas ta näitusi ka NSV Liidu Kunstnike Liidu näituste direktsioonile Moskvas, Leningradis ja Minskis aastatel 1965–1975. Aastatel 1970–1975 kujundas haridusministeeriumi tellimusel vabariiklikke õpilastööde näitusi. Väino Parise loomingust on alates 1966. aastast toimunud mitmeid isikunäitusi. https://kunstikogu.weebly.com/kunstigalerii.html Haus galerii koduleht Väino Parise teosed Eesti muuseumides
Kaljo Polli

Kaljo Polli (30. jaanuar 1928 Raadivere – 26. jaanuar 2004) oli eesti maalikunstnik. Ta õppis Tartu Õpetajate seminari algkoolis ning Hugo Treffneri poeglaste eragümnaasiumis, kus tema joonistusõpetaja oli Eduard Ahas. Sõja-aastatel viibis tulevane kunstnik Nõukogude tagalas Arteki pioneerilaagris, kust naasnult astus 1945. aastal Tartu Riiklikku Kunstiinstituuti, mille lõpetas maali erialal 1951 Johannes Võerahansu õpilasena. Pärast seda töötas Tartu Kunstikoolis ja ERKI-s õppejõuna, alates 1953. aastast kuulus Kunstnike Liitu. Kaljo Polli loomingu silmapaistev periood langes 1950.–1960. aastaisse, mil ta lõi suuri figuraalseid kompositsioone. Ta on portreteerinud ka selliseid silmapaistvaid rahvuskultuuri tegelasi nagu Anton Starkopf, Einari Koppel, Kaarel Karm ja loonud 1970.–1980. aastail meeleolukaid põhjamaises koloriidis maastikuvaateid ja natüürmorte. 1956. aastast kujundas ta ka raamatuid ning lõi toodedisaini kombinaadile Koit. Kaljo Polli abikaasa oli maalikunstnik Ellen Polli. Tema poeg on kunstnik Heitti Polli, minia tekstiilkunstnik Helgi Polli ning lapselapsed akvarellisti ja teabegraafik Eeli-Ethel Polli ja maalikunstnik Üüli-Heivi (Uuvi) Moran. Kaljo Polli e-kunstisalongis
Nekori Emiraat

Nekori Emiraat (berberi keeles Taemirate n Nekkur, araabia keeles إمارة بني صالح) oli riik, mis asus Rifi piirkonnas tänapäeva Maroko aladel. Emiraadi pealinn oli algul Temsamanis, kuid hiljem koliti see Nekori. Emiraadi valitsenud araablaste dünastia pidas end seitsmenda sajandi keskpaigas tegutsenud Uqba ibn Nafi järeltulijateks. Nekori Emiraadi rajas 710. aastal Ummaijaadide Kalifaadi loal Salih I ibn Mansur. Tema valitsusajal pöördusid kohalikud berberid islami usku, kuid hiljem kukutasid nad ta mõneks ajaks. Berberid mõtlesid hiljem siiski ümber ning tõid Salih I tagasi troonile. Tema Banu Salihi dünastia oli võimul aastani 1019. 859. aastal allutasid viikingid Nekori Emiraadi enda võimu alla, kuna nende 62-aluseline laevastik oli purustanud mauride kaitseväe, mis proovis viikingite rüüstamist takistada. Viikingid peatusid Marokos kaheksa päeva ning jätkasid pärast seda oma rüüsteteekonda mööda Pürenee poolsaare idakallast. Salih I ibn Mansur (710–749) al-Mu'tasim ibn Salih (749–?), oli väga usklik ja vaga Idris I ibn Salih (?–760), rajas Nekori Sa'id I ibn Idris (760–803), kolis pealinna Nekori; tema valitsusajal toimusid viikingite rüüsteretked ning võeti palju pantvange, keda Ummaijaadide valitseja Hispaanias välja ostis; hiljem mäslesid ghomarad, kuid nende ülestõus õnnestus maha suruda Salih II ibn Sa'id (803–864), tema vend tõusis tema vastu üles, kuid sai lüüa Sa'id II ibn Salih (864–916), tema vanem vend ja onu tõstsid tema vastu mässu, kuid said lüüa; tema valitsusajal okupeerisid Nekori Emiraadi pooleks aastaks Fatimiidid, kes ta tapsid; tema vennad põgenesid okupatsiooni ajaks Ummaijaadide Málagasse ning naasid, kui Fatimiidide kindral oli lahkunud, ning alistasid Fatimiidid Salih III ibn Sa'id (917–927), tunnistas tänutäheks toetuse eest Ummaijaadide ülemvõimu Abd al-Badi' ibn Salih (927–929), ka tema tapeti Fatimiidide poolt, kes Nekori taas hävitasid ning lühikeseks ajaks okupeerisid Abu Ayyub Isma'il ibn 'Abd al Malik ibn Abd ar-Rahman ibn Sa'id I ibn Salih (930?–935), ka tema tapsid Fatimiidid; kui Fatimiidide kindral Fezi lahkus, tõusid kohalikud nende vastu üles ning tõid troonile järjekordse Banu Salihi Musa ibn Rumi ibn Abd as-Sami` ibn Salih ibn Idris I ibn Salih (936?–940), ta alistas Fatimiidide kuberneri ning saatis tema pea Ummaijaadide kubernerile Cordobasse Abd as-Sami' ibn Jurthum ibn Idris ibn Salih I ibn Mansur (940–947), tema alamad kukutasid ta Jurthum ibn Ahmad ibn Ziyadat Allah ibn Sa'id I ibn Idris (947–970), võttis kasutusele Maliki õiguse Pärast seda oli dünastia võimul 1019. aastani, kui Azdâji emiir Ya'la ibn Futuh emiraadi vallutas ja Banu Salihid välja ajas. Aastad on üle võetud islami kalendrist ning võivad veidi nihkes olla. Andmed pärinevad suuresti Ibn Khaldūnilt, kes omakorda sai need Al-Bakri. Barghawata Maghrawa Almoraviidide dünastia Almohaadide riik Sunniitlike dünastiate loend Picard, Christophe (21. jaanuar 2018). Sea of the Caliphs (inglise). Harvard University Press. Lk 247. ISBN 978-0-674-66046-5. Northvegr - A History of the Vikings Archive
Daniel Sprong

Daniel Sprong (sündinud 17. märtsil 1997 Amsterdamis) on Hollandi jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Detroit Red Wings ründajana paremäärel. 2005. aastal kolis ta koos perekonnaga Kanadasse, et seal jäähokimängijana karjääri alustada. Hooajal 2013/14 asus ta mängima Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Charlottetown Islanders. 2015. aastal valis Pittsburgh Penguins ta NHL-i draft '​is 46. valikuna. Sama aasta augustis sõlmis ta Penguinsiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta 8. oktoobril 2015 mängus Dallas Starsi vastu. Esimese värava lõi ta oma neljandas mängus 15. oktoobril Ottawa Senatorsi vastu. Pärast 18 mängu, mille jooksul sai Sprong NHL-is kirja kaks väravat, suundus ta tagasi Charlottetown Islandersi. Hooaja 2015/16 lõpus mängis ta American Hockey League'i (AHL) väljalangemismängudes Penguinsi tütarklubis Wilkes-Barre/Scranton Penguins. Hooajal 2016/17 mängis ta taas vaid Charlottetown Islandersis. Suurema osa hooajast 2017/18 veetis ta AHL-is, kus sai 65 mänguga kirja 32+33, millega oli liigas resultatiivsuselt viies mängija ja Chris Terry kõrval liiga suurim väravakütt. 2018. aastal osales Sprong lisaks AHL-i tähtede mängul. NHL-is sai Sprong hooajal 2017–18 Penguinsi meeskonnas kaheksa mänguga kirja kaks väravat ja ühe väravasöödu. 2018. aasta detsembris kaubeldi Sprong Penguinsist Marcus Petterssoni vastu Anaheim Ducksi. Ducksis mängides tegi Sprong hooajal 2018/19 oma seni kõige resultatiivsema hooaja NHL-is, kui lõi 47 mänguga 14 väravat ja andis viis väravasöötu. Hooajal 2019/20 sai ta enam mänguaega AHL-is Ducksi tütarklubis San Diego Gulls. 2020. aasta veebruaris kaubeldi Sprong Christian Djoosi vastu Washington Capitalsi, kuid sai hooajal 2019/20 mänguaega ainult AHL-i klubis Hershey Bears. Hooajal 2020/21 lõi Sprong NHL-is Capitalsi meeskonnas 13 väravat ja andis seitse väravasöötu. 2022. aasta märtsis kaubeldi Sprong Marcus Johanssoni vastu Seattle Krakeni. Hooajal 2022/23 tegi Sprong NHL-is ülekaalukalt oma edukaima hooaja, kui lõi 21 väravat ja andis 25 väravasöötu. 2023. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Detroit Red Wingsiga. Sprong on kolmas Hollandis sündinud NHL-i mängija pärast Ed Kead ja Ed Beersi. "Ducks Acquire Sprong from Pittsburgh in Exchange for Pettersson". nhl.com. 3.12.2018. Vaadatud 2.5.2022 "Capitals Acquire Daniel Sprong from Anaheim Ducks". nhl.com. 24.2.2020. Vaadatud 2.5.2022 "Kraken trade Marcus Johansson to Capitals for Daniel Sprong, draft picks". Seattle Times. 21.3.2022. Vaadatud 2.5.2022 Roth, Thomas (1. juuli 2023). "Red Wings sign forward Daniel Sprong to one-year contract". NHL.com. Vaadatud 1. juulil 2023. Johnston, Mike (16. juuni 2015). "Prospect of Interest: The 411 on Daniel Sprong". Sportsnet.ca. Vaadatud 8.3.2022.  Daniel Sprong – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Daniel Sprong NHL.com lehel Daniel Sprong hockeydb.com lehel
Elmi Ilomets

Elmi Ilomets (sündinud Elmi Rosenbusch; 4. märts 1926 Metodati küla, Zõrjanski rajoon, Tomski oblast – 6. veebruar 1966) oli eesti geograaf. Õppis 1945 Tomski Polütehnilises Instituudis, tuli 1946 Eestisse, kus oli geograafia ja vene keele õpetaja Lahu 7-klassilises koolis. Õppis 1948–1953 (lõpetas cum laude) TRÜ matemaatika-loodusteaduskonna geograafia osakonnas, alates 1953 samas assistent, alates 1963 vanemõpetaja. Kirjutanud raamatud "Geograafia kabinet ja õppevahendid" ja "Geograafiaväljak koolis" (mõlemad 1960). Kandidaadiväitekiri "8-klassilise kooli geograafia-alaste ekskursioonide süsteem", mis jäi surma tõttu kaitsmata. Abikaasa Heikki Ilomets, kaks tütart. [1]
Rahvusvaheline alasti aiatööde tegemise päev

Rahvusvaheline alasti aiatööde tegemise päev (inglise keeles World Naked Gardening Day, WNGD) on igal aastal mai esimesel laupäeval toimuv tähtpäev. Tähtpäeva autorid on Seattle'i ajakirja Nude and Naturalist (kus ka seda päeva esimest korda tutvustati) toimetaja Mark Storey ja tema sõber, permakultuuri propageerija Jacob Gabriel. Esimest korda tähistati seda tähtpäeva 10. septembril 2005. aastal, kuid kaks aastat hiljem liigutati see mai esimesele laupäevale. Tähtpäeva loojate sõnul on eesmärk toetada mitteseksuaalset alastiolekut ja suhtuda positiivsemalt oma kehasse, soovitades aednikel oma argitoimetusi alasti teha. Ühtlasi püütakse argielu natuke lõbusamaks teha. Mõnedes riikides pole avalik alastiolek lubatud. Samuti tuleb alasti aiatöid tehes pöörata suuremat tähelepanu tööohutusele. Lisaks ei pruugi see kuupäev igas kliimas alastiolekut soosida, seetõttu on seda mõnedes riikides liigutatud kohalikele tingimustele sobivamale päevale. nudism "7. MAI: ülemaailmne alasti aiatööde päev!". Buduaar. 4. mai 2016. Vaadatud 2. mail 2022. "World Naked Gardening Day - May 7, 2022". internationaldays.co. 24. märts 2022. Vaadatud 2. mail 2022. "Gloves off! World naked gardening day is tomorrow". Connexion. 3.5.2019. Vaadatud 2.5.2022. Hickman, Matt (5. mai 2017). "Houston named best U.S. city to observe World Naked Gardening Day, May 6". City Farmer News. Vaadatud 2. mail 2022. Douglas Waterford. "World Naked Gardening Day (WNGD)". 21st Century Homestead: Urban Agriculture. Vaadatud 2.5.2022.
Barbara Graas

Barbara Graas (sündinud 1. juunil 1952) on Hollandi kabetaja. Ta on viiekordne Hollandi meister (aastatel 1973, 1974, 1976, 1977 ja 1978).
Izjumi lahing (2022)

Izjumi lahing (ukraina keeles Бої за Ізюм) oli 2022. aasta 3. märtsist 1. aprillini kestnud lahing, mille käigus Venemaa relvajõud võtsid linna oma kontrolli alla. 1. mail tsiteeris New York Times Ukraina ja USA ametnikke, kelle kinnitusel rünnati salajase visiidi ajal rindejoonele Izjumis armeekindral Valeri Gerassimovi komandopunkti. Aruande kohaselt vältis ta napilt surma või haavata saamist. Ukraina pool väitis lisaks, et rünnakus hukkus umbes 100 või 200 vene sõdurit, sealhulgas tõenäoliselt ka elektroonilise sõjapidamise eest vastutav kindralmajor Andrei Simonov. 17. juunil teatas ArmijaInform, et Ukraina väed tõrjusid Izjumi rajoonis asuvast Dmõtrivka külast välja Vene väed. Ukraina teatas ka 2022. aasta augusti alguses Dmõtrivka küla hõivamisest. 2022. aasta augusti lõpus teatas monitooringugrupp DeepState, et Ukraina vägedel õnnestus hõivata varem Vene vägede käes olnud Bražkivka küla. 2022. aasta septembri alguses võtsid Ukraina väed enda kontrolli alla Izjumist põhja pool asuva Novohussarvika küla. Ukraina vägedel õnnestus vastupealetungi käigus siseneda Izjumi. 11. septembril 2022 heiskasid Ukraina väed riigilipu Izjumi linnavalitsuse hoonel. Harkivi lahing (2022) В Ізюмському лісгоспі українська артилерія знищила понад 15 одиниць техніки РФ — міськрада Ізюма - Suspilne 20.03.2022 (vaadatud: 07.08.2022) У районі Ізюма знайшли уламки російського Су-30СМ (vaadatud: 12.09.2022) David Meyer (1. mai 2022). "Russia's highest-ranking general dodges Ukraine attack in secret trip to front line". nypost.com (inglise). The New York Post. Vaadatud 2. mail 2022. Alia Shoaib (1. mai 2022). "A Russian general who commanded electronic warfare units was killed in a strike that killed 100 soldiers, top Ukraine official says". news.yahoo.com (inglise). Yahoo! News. Vaadatud 2. mail 2022. Сили оборони України змусили противника залишити населений пункт Дмитрівка (vaadatud: 17.06.2022) ЗСУ звільнили село Мазанівка на Донеччині та Дмитрівка на Харківщині (vaadatud: 04.08.2022) ЗСУ звільнили ще один населений пункт у Харківській області, — аналітики (vaadatud: 28.08.2022) Тетяна Федоркова. ЗСУ взяли під контроль село Нова Гусарівка під Балаклією — бригада ім. Богуна 07.09.2022 (vaadatud: 07.09.2022) Іванна Гордійчук. Воїни підняли прапор України над міськрадою Ізюма (відео) Glvacom.ua, 11.09.2022 (vaadatud: 11.09.2022) Sophie Williams, Olga Pona (Lviv). 'We tried not to watch' - escapees recount terror of Russian-occupied Izyum. BBC News, 8. mai 2022 Sophie Williams, Olga Pona (Lviv). Ukraine war: Bodies of 44 civilians found as battle for Izyum rages. BBC News, 10. mai 2022
Ilo (kino)

Ilo oli kino, mis asus Rakveres, Lai tänav 9. Kino avati pidulikult 1. septembril 1976. Selle avas Arnold Green. Kino oli laiekraaniga ja selles oli 419 istekohta. Kinohoone ehitas Rakvere MEK. Kino direktor oli Liivi Kulper. 1990. aastatel erastati kino Ilo hoone, selle ruumidesse tehti ööklubi Exclusive, kus näidati ka kino. 2001. aasta septembris kino suleti. Punane Täht, 4.09.1976, Rakvere kino Ilo "Detsembriintervjuu" (PDF). Punane Täht. 25. detsember 1976. "Rakvere ainuke kino jääb esialgu suletuks". Virumaa-Teataja. 4. september 2001.
Ben Smith

See artikkel räägib jäähokimängijast. jäähokitreeneri kohta vaata artiklit Ben Smith (jäähokitreener). Benjamin Alexander Smith (sündinud 11. juulil 1988 Winston-Salemis, Põhja-Carolinas) on USA jäähokimängija, kes mängib Saksamaa kõrgliiga klubis EHC München ründajana paremäärel. Aastatel 2006–2010 mängis ta Boston College'i jäähokimeeskonnas. Aastatel 2008 ja 2010 tuli ta Boston College'iga USA ülikoolide meistriks. 2010. aastal valiti ta ülikoolide liiga kõige väärtuslikumaks mängijaks. 2008. aastal valis Chicago Blackhawks ta NHL-i draft '​is 169. valikuna. Hooaja 2009–10 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Blackhawksi tütarklubis Rockford IceHogs. NHL-is debüteeris Smith hooajal 2010–11. Esimese värava lõi ta liigas 8. aprillil 2011 mängus Detroit Red Wingsi vastu. Ka järgmisel kahel hooajal mängis ta põhiliselt IceHogsis. NHL-i hooaja 2012–13 põhiturniiril osales Smith vaid ühes mängus, kuid ta kutsuti samal hooajal Blackhawksi meeskonda Stanley karika finaalmängudele Boston Bruinsi vastu, et asendada vigastada saanud Marián Hossa. Blackhawks alistas Bruinsi mängudega 4:2 ja võitis Stanley karika. Smith sai sellega esimeseks Põhja-Carolinas sündinud jäähokimängijaks, kelle nimi Stanley karika võidutrofeele graveeriti. Hooajal 2013–14 mängis Smith esmakordselt Blackhawks põhikoosseisus. 75 mänguga sai ta kirja 14 väravat ja 12 väravasöötu. Hooaja 2013–14 väljalangemismängudes jäi tema arvele neli väravat ja kaks väravasöötu. 2015. aasta märtsis kaubeldi Smith Andrew Desjardinsi vastu Blackhawksist San Jose Sharksi. 2016. aasta veebruaris müüs Blackhawks Smithi mängijaõigused omakorda Toronto Maple Leafsile. 2016. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu Colorado Avalanche'iga, kuid ei suutnud hooaja 2016–17 silmapaistvalt esineda ning naasis juba 2016. aasta oktoobris Toronto Maple Leafsi. Hooajal 2017–18 mängis Smith vaid AHL-is Maple Leafsi tütarklubis Toronto Marlies, kellega võitis samal hooajal Calder Cup'i. 2018. aasta juunis sõlmis ta lepingu Saksamaa kõrgliiga klubiga Mannheimi Adler. 2019. aastal tuli ta Adleriga Saksamaa meistriks. Hooaja 2020–21 alguses asus ta mängima Rootsi kõrgliiga klubis Rögle BK, kuid naasis varsti Adleri. 2021. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu EHC Müncheniga. USA jäähokikoondise koosseisus võitis Smith 2015. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Tema onu on Kanada dirigent Peter Oundjian. "MANNHEIM-KAPITÄN BEN SMITH WECHSELT NACH MÜNCHEN". redbullmuenchen.de. 10.5.2021. Vaadatud 2.5.2022  Ben Smith – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ben Smith NHL.com lehel Ben Smith hockeydb.com lehel
Patentoloog

Patentoloog on leiutiste registreerimistaotluste uuringute, koostamise ja esitamise ehk patendinduse spetsialist. Moskva Patendiinstituut patendivolinik
Kevin Clark

Kevin Clark (sündinud 29. detsembril 1987 Winnipegis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib Saksamaa kõrgliiga klubis Berliini Eisbären ründajana paremäärel. Aastatel 2006–2010 mängis ta Alaska Anchorage'i Ülikooli jäähokimeeskonnas. Hooaja 2009–10 lõpus asus Clark mängima American Hockey League'i (AHL) klubis Manitoba Moose. Aastatel 2011–2013 mängis ta samasse liigasse kuuluvas St. John's IceCapsis. 2013. aasta veebruaris liitus ta Saksamaa kõrgliiga klubiga Krefeld Pinguine. Hooajal 2014/15 mängis ta Saksamaa kõrgliiga klubis Hamburg Freezers. Hooajal 2013/14 oli Clark Saksamaa kõrgliigas 30 väravaga Patrick Reimeri järel teine parim väravakütt. Järgmisel hooajal sai Clarkist endast 32 väravaga liiga suurim väravakütt. Lisaks valiti Clark hooajal 2014/15 Saksamaa kõrgliiga hooaja parimaks ründajaks ja mängijaks. 2015. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Šveitsi kõrgliiga klubiga SCL Tigers. Aastatel 2016–2018 mängis ta kaks hooaega Rootsi kõrgliiga klubis Brynäs IF. Hooajal 2016/17 oli Clark Rootsi kõrgliiga suurim väravakütt (23 väravat). Samal hooajal jõudis ta Brynäsiga Rootsi meistrivõistlustel finaali, kus kaotati HV71-le mängudega 3:4. Rootsi kõrgliiga hooaja 2016/17 väljalangemismängudes oli Clark resultatiivseim mängija (9+8). Hooaja 2018/19 esimeses pooles mängis ta KHL-i klubis Riia Dinamo. 2019. aasta jaanuaris naasis ta Šveitsi kõrgliigasse, liitudes SC Rapperswil–Jona Lakersiga, kus mängis kuni hooaja 2020/21 lõpuni. 2021. aasta mais liitus ta Berliini Eisbäreniga. Aastatel 2015 ja 2019 võitis Clark Kanada võistkonnaga Spengler Cupi. https://www.eliteprospects.com/player/15040/kevin-clark (vaadatud 2.5.2022) "Eisbären-Coach Aubin holt einen alten Bekannten". bz-berlin.de. 20.5.2021. Vaadatud 2.5.2022 Kevin Clark hockeydb.com lehel
Riley Sheahan

Riley Michael Sheahan (sündinud 7. detsembril 1991 St. Catharinesis, Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana Šveitsi kõrgliigaklubis EHC Biel. Aastatel 2009–2012 mängis ta Notre Dame'i Ülikooli jäähokimeeskonnas. 2010. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i draft '​is 21. valikuna. 2012. aasta aprillis sõlmis ta Red Wingsiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta 7. aprillil 2012 mängus Chicago Blackhawksi vastu. Hooajal 2012–13 mängis ta peamiselt American Hockey League'is (AHL) Red Wingsi tütarklubis Grand Rapids Griffins, kellega võitis 2013. aastal Calder Cup'i. NHL-is hakkas ta enam mänguaega saama hooaja 2013/14 teises pooles. Esimese värava lõi ta liigas 11. jaanuaril 2014 mängus Los Angeles Kingsi vastu. Hooaeg 2014–15 on olnud tema NHL-i karjääri seni kõige resultatiivsem (13+23). Hooajal 2016–17 püstitas Sheahan NHL-i antirekordi, kui oli väravata hooaja 79 esimeses mängus järjest. 106 löögist ei olnud ta realiseerinud ta ühtegi, mis oli samuti ründajate seas antirekordiks. Ainsad kaks väravat lõi ta sel hooajal 9. aprillil 2017, kui toimus kõige viimane mäng Joe Louis Arenal, sealhulgas jäi kõige viimane värav sel areenil tema nimele. 2017. aasta oktoobris kaubeldi Sheahan Red Wingsist Pittsburgh Penguinsi. 2019. aasta veebruaris müüdi tema mängijaõigused Florida Panthersile, kus ta mängis kuni hooaja lõpuni. 2019. aasta septembris sõlmis ta üheaastase lepingu Edmonton Oilersiga. 2021. aasta jaanuaris sõlmis ta üheaastase lepingu Buffalo Sabresiga. 2021. aasta septembris sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-is esimest hooaega alustava Seattle Krakeniga. Hooajal 2021/22 lõi ta NHL-is neli väravat ja andis 13 väravasöötu. 2022. aasta augustis sõlmis ta taas lepingu Buffalo Sabresiga. Sabresi meeskonnas mängis ta hooaja alguses vaid kahes mängus, lisaks lühikest aega AHL-is Sabresi tütarklubis Rochester Americans. 2022. aasta detsembris sõlmis ta hooaja lõpuni lepingu Šveitsi kõrgliigaklubiga EHC Biel. "Watch Red Wings' Riley Sheahan end 79-game drought with first goal". mlive.com. 9.4.2017. Vaadatud 2.5.2022 "RELEASE: Oilers sign Riley Sheahan". nhl.com. 6.9.2019. Vaadatud 2.5.2022 "Sabres sign forward Riley Sheahan to one-year, $700,000 contract". The Buffalo News. 8.1.2021. Vaadatud 2.5.2022 "Kraken add depth with Veteran forward Riley Sheahan". nhl.com. 1.9.2021. Vaadatud 2.5.2022 "Sabres sign Sheahan to 1-year, 2-way contract". Buffalo Sabres. 10. august 2022. Vaadatud 10. augustil 2022. "EHC Biel confirms signing of Riley Sheahan". swisshockeynews.ch. 1. detsember 2022. Vaadatud 2. detsembril 2022. Riley Sheahan NHL.com lehel Riley Sheahan hockeydb.com lehel
Jelena Roerich

Jelena Ivanovna Roerich (neiupõlvenimi Šapošnikova; 12. veebruar 1879 Peterburi – 5. oktoobril 1955 Kalimpong, India) oli vene kirjanik, filosoof ja kultuuriloolane. Ta sündis Peterburi aadliperekonnas. Jelena Roerich oli kunstnik Nikolai Roerichi abikaasa.
Kristjan Lume

Kristjan Lume (sündinud 19. detsembril 1986) on eesti šaržikunstnik. Ta elab Võrus. Joonistamisega hakkas tegelema 13-aastaselt, šarže hakkas aktiivsemalt tegema 28-aastaselt, olles saanud innustust oma suurelt iidolilt Hugo Hiibuselt. Kristjan Lume kohtus Hugo Hiibusega mõni aasta enne vanameistri surma mitu korda ja sai temalt näpunäiteid. Ta joonistab inimestest šarže nii silmast silma kohtudes kui ka piltide järgi. Kristjan Lume sarže on eksponeeritud näitustel Võrumaa Keskraamatukogus, Puiga raamatukogus, Tartu Linnaraamatukogus, Viljandis Kondase Keskuses. Tema šarže on kasutatud Contra raamatus „Bussijaamas on Valgre Raimond“. 2022. aastal ilmus Kristjan Lume autoriraamat „Pilguga pai“.[viide?] Šaržikunstnik Kristjan Lume: šarž on inimese röntgenpilt, ERR uudised, 9. november 2022 Kirglik joonistaja Kristjan Lume teeb pilguga pai kõva kaanega raamatus. Aime Jõgi, Tartu Postimees, 17. juuni 2022 "Terava pliiatsiga Kristjan Lume märkab laubakortsutust ja rõõmsat silmavaadet". Aime Jõgi, Tartu Postimees, 23. detsember 2020. Intervjuu Kristjaniga, Raadio 2, detsember 2021. "Mees, kelle kireks on šaržikunst", Marianne Mett, Võru Linna Leht, jaanuar 2019