laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Preemia

Preemia on auhind, boonus või rahaline lisatasu lisaks põhipalgale. Ettevõtted maksavad töötajatele preemiat nende tulemuslikuma töö tegemise motiveerimiseks ja enda maine säilitamiseks. Preemia paneb töötaja oma tööandjat rohkem usaldama ning mitte mõtlema töökoha või ettevõtte vahetusele. Ettevõtted maksavad preemiat erinevatel põhjustel, näiteks töötajad ületavad ettenähtud töömäära, ettevõttel on suurenenud kasum või kui töötajad ei ole tekitanud ohtlikke olukordi nii endale, kolleegidele kui ka ettevõtte käibele. Lisaks maksavad paljud ettevõtted ka jõulutoetust. Ettevõte otsustab, kas tasuda preemiat rahaliselt, anda töötajatele kinkekaarte või näiteks tasuda töötajate treeningud osaliselt või täielikult. Preemiate maksmine toob ettevõttele pikas perspektiivis pigem kasu, kuna töötajatel tekib himu rohkem töötada ning selle tulemusena on ettevõttel müüa rohkem tooteid või teenuseid. Kui preemiat makstakse isiku aktiivse tegevuse ehk töö tegemise (sh võlaõigusliku töövõtu) eest, maksustatakse preemia lisaks tulumaksule ka sotsiaalmaksuga ning töötuskindlustusmakse ja kohustusliku kogumispensioni maksega. Entrepreneur – Bonus definition https://www.entrepreneur.com/encyclopedia/bonus Vaadatud 03.03.2020 The Muse - 6 Questions You Have About Bonuses, Answered https://www.themuse.com/advice/how-bonuses-work#typesbonus Vaadatud 03.03.2020 Maksu- ja tolliamet - Preemia maksustamisest https://web.archive.org/web/20200925193719/https://www.emta.ee/et/eraklient/tulu-deklareerimine/stipendiumid-toetused-ja-huvitised/preemia-maksustamisest Vaadatud 03.03.2020
Marco Rojas

Marco Rodrigo Rojas (sündinud 5. novembril 1991 Hamiltonis) on Uus-Meremaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Tšiili kõrgliigaklubis Colo-Colo ja Uus-Meremaa jalgpallikoondisses. Ta on Tšiili päritolu. Austraalia kõrgliigas debüteeris ta 2009. aastal Wellington Phoenixi ridades. 2011. aasta märtsis sõlmis ta kaheaastase lepingu Melbourne Victoryga. Hooajal 2012–13 lõi ta Austraalia kõrgliigas 15 väravat. Samal hooajal valiti ta Austraalia kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks ja ühtlasi ka parimaks noormängijaks. 2013. aasta mais liitus ta Saksamaa klubiga VfB Stuttgart. Ta pääses väljakule vaid klubi duubelmeeskonnas Saksamaa kolmandas ja neljandas liigas. Hooaja 2014–15 alguses mängis ta laenul Saksamaa esiliiga klubis Greuther Fürth. Seejärel suundus ta laenule Šveitsi kõrgliiga klubisse Thun, kus mängis kuni hooaja 2015–16 lõpuni. Hooajal 2016–17 mängis ta taas Melbourne Victorys, lüües liigas 13 väravat. Aastatel 2017–2019 mängis ta Hollandi kõrgliiga klubis SC Heerenveen ja 2019–2020 Taani kõrgliiga klubis SønderjyskE. 2020. aasta jaanuaris liitus ta juba kolmandat korda oma karjääri jooksul Melbourne Victoryga, kellega sõlmis kahe ja poole aasta pikkuse lepingu. 2022. aasta juulis liitus ta Colo-Cologa. Uus-Meremaa jalgpallikoondisse debüteeris Rojas 25. märtsil 2011 mängus Hiina vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 11. septembril 2012 MM-i valikmängus Saalomoni Saarte vastu. Ta on kuulunud Uus-Meremaa koondisse 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril ning 2012. ja 2016. aasta Okeaania meistrivõistlustel. Lisaks kuulus ta 2012. aasta suveolümpiamängudel Uus-Meremaa olümpiakoondisse.
Kapunda

Kapunda on linn Austraalias Lõuna-Austraalia osariigis. Kapunda on asutatud 1842. aastal. Kapunda, vaadatud 28.06.2022. Kapunda South Australian History
Stereguštši-klassi korvett

' Stereguštši-klassi korvett (Корвет / Малый сторожевой корабль проекта 20380 Стерегущий) on Venemaal valmistatud moodne lahinguotstarbeline sõjalaevaklass – korvett. Kuna laeva mõõtmed ületavad tegelikult NATO mõistes korvetti, liigitatakse seda sageli NATO riikides ka fregatiks, hoolimata Venemaa poolsest korveti-liigitusest. Samas on laeval hoolimata fregati mõõtmetest korveti tasemele jäänud autonoomsus. Tinglikult võiks Stereguštši-klassi korvetti liigitada ka "raskeks" või "suureks" korvetiks. Korveti pikkus on 104,5 m (teistel andmetel 111,6 m), süvis 3,7 m (teistel andmetel 5 m), kiirus 27 sõlme. Meeskonnas on 99 liiget, neist 14 ohvitseri. Relvastuses on erinevad raketisüsteemid, kahurid, torpeedod ja pardahelikopter. Valmistatud on ka modifikatsioonid: Projekt 20385 – tugevama relvastusega (Gremyashchiy-klass); Projekt 20386 Merkuur – praktiliselt uue välimuse ja ehitusega laev. Esimene laev võeti teenistusse 2007. a. Antud laevaklassi on kavas valmistada vähemalt 13 laeva, millest umbes pooled on juba kasutusele võetud. 4 seda klassi laeva on asunud teenistusse Balti laevastikus ja plaanitud on lisada veel 1-2. Hoolimata korvettide piiratud autonoomsusest on nendega võetud siiski ette ka pikki väljasõite nagu Läänemerelt Mustale merele ja Põhjamerele. Sel juhul on neile reeglina määratud kaasa tanker. Karakurt-klassi korvett Bujan-M-klassi korvett Russianships.info T24
Grjazovetsi rajoon

Grjazovetsi rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaal Vologda oblasti lõunaosas. Selle keskuseks on Grjazovetsi linn. Rajoon jaguneb halduslikult 7 kohalikuks omavalitsuseks. Q126719912 http://www.gradm.ru/
Oshana ringkond

Oshana ringkond on Namiibia 1. järgu haldusüksus (ringkond). Ringkond jaguneb 11 valimisringkonnaks.
Oshikoto ringkond

Oshikoto ringkond on Namiibia 1. järgu haldusüksus (ringkond). Ringkond jaguneb 11 valimisringkonnaks.
Mezen

Mezen on linn Venemaal Arhangelski oblasti kirdeosas, Mezeni rajooni halduskeskus. Asub Mezeni jõe paremkaldal, umbes 40 km kaugusel Mezeni lahest. Linna rajasid 16. sajandil novgorodlased Okladnikova slobodaana. 17. sajandil toimusid seal suured laadad. 1664–1666 viibis Mezenis asumisel ülempreester Avvakum ja 1680–1682 bojaar Artamon Matvejev. Ka hiljem on Mezeni asumisele saadetud mitmeid ühiskonnategelasi, näiteks Kliment Vorošilov ja Inessa Armand. 1780. aastal ühendati Mezeniga naaberasula Kuznetsov ja Mezen sai linnaõigused. Linnas on lennuväli, kuid puudub raudtee- ja maanteeühendus 225 km kaugusel asuva oblasti keskuse Arhangelskiga. 2017. aastal oli linnas 3287 elanikku. Q126709360
Karakurt-klassi korvett

Karakurt-klassi korvett, Projekt 22800 (vene keeles Малый ракетный корабль проекта 22800 «Каракурт») on Venemaal valmistatud moodne lahinguotstarbeline sõjalaev-korvett. Venemaa klassifikatsiooni järgi on see väike raketilaev. Pikkus: 67 m Laius: 11 m Süvis: 3,3 m Veeväljasurve: 800 t Kiirus: 30 sõlme Relvastus: 1 × 76,2 mm või 100 mm kahur, 1 × õhutõrjeraketikompleks Pantsir-M või esimesel kahel laeval 2 × 30 mm automaatkahurit AK-630 koos kantavate õhutõrjerakettidega, 8 püst-raketišahti (Kalibr või Oniks), 2 × 14,5 mm kuulipildujat, UAV Orlan-10. Karakurt-klassi laevad on väikeste mõõtmetega, kuid tugeva raketirelvastusega ja üsna kiired. Allveetõrjerelvastus on samas nõrgem, piirdudes vaid seiserüsteemi ja kantavate süvaveegranaadiheitjatega. Nende merekindlus on märksa suurem Bujan-M-klassi korvettidest ja samas on neil natuke suurem süvis. Ühe Karakurti hinnaks on arvestatud 2017. a hindades u 2 miljardit rubla (u 24 miljonit eurot 2020. aasta kursiga). See ei ole taolise võimekusega sõjalaeva kohta tegelikult kallis, võimaldades Venemaal mereväe võimekust soodsalt moderniseerida. Koos Stereguštši-klassi korvettidega kompenseeritakse nii vähemalt ajutiselt ka moodsate ja kallite avamere-ookeanilaevade (fregatid, hävitajad) puudust. Karakurt-klassi korvetid on pikendatud kerega edasiarendus 2001. aastal tellitud, kuid pooleli jäänud raketikaatrist projekt 12300 Skorpion, mille esimene alus pidanuks valmima 2005. aastal. Inspiratsiooni on saadud ka Bujan-M-klassi (Малые артиллерийские корабли проекта 21630 «Буян») korvettide kujust. Karakurtid on plaanitud välja vahetama vananenud Nanuchka-klassi korvette (raketilaevu) ja Tarantul-klassi raketikaatreid. 2 esimest laeva, Mõtištši (algselt Karakurt) ja Sovetsk (algselt Taifun), on arvatud teenistusse 2018.–2019. aastal ja vähemalt 5 järgmist on 2020. aasta seisuga veesatud. 3–5 laeva on plaanitud Balti laevastikku. Kokku on plaanitud valmistada 18 Karakurt-klassi laeva. Kokku on plaanitud 18 seda klassi laeva. Stereguštši-klassi korvett Bujan-M-klassi korvett Visby-klassi korvett Karakurt ehk Latrodectus tredecimguttatus Navyrecognition.com: The project 22800 karakurt class guided missile corvettes under construction Navaltoday.com: Russia commissions lead Karakurt-class corvette Mytishchi
Kesk-Hiina

Kesk-Hiina (lihtsustatud hiina kirjas: 华中; traditsioonilises hiina kirjas: 華中; pinyinis: Huázhōng) on geograafiline piirkond kui ka hajusalt määratletud kultuuripiirkond, kuhu kuuluvad Henani, Hubei ja Hunani provintsid. Jiangxi provintsi peetakse mõnikord samuti piirkonna osaks. Kesk-Hiina on ametlikult osa Lõuna-Kesk Hiinast, mida haldab Hiina Rahvavabariik. Seoses plaaniga, mille Hiina Rahvavabariigi Riiginõukogu tegi 2004. aastal, määratletakse ümbritsevad provintsid Shanxi ja Anhui samuti Kesk-Hiina arenguvööndite piirkondadeks. Lääne-Hiina Kirde-Hiina Ida-Hiina
Linus Omark

Linus Karl Heimer Omark (sündinud 5. veebruaril 1987 Övertorneås) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliigaklubis Genève-Servette ründajana vasakäärel. Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Luleå. Luleå meeskonnas debüteeris ta Rootsi kõrgliigas hooajal 2005–06. Hooajal 2009–10 mängis ta KHL-is Moskva Dinamo ridades. 2007. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i draft '​is 97. valikuna. Oilersi meeskonnaga liitus ta hooajal 2010–11. Hooajal 2012–13 mängis ta Šveitsi kõrgliigaklubis EV Zug. Ta oli sel hooajal 69 (17+52) punktiga liiga resultatiivseim mängija. Seejärel naasis Omark Põhja-Ameerikasse. 2013. aasta detsembris siirdus ta Buffalo Sabresi. Hooaja lõpus naasis ta Luleå HF-i. Hooajal 2014–15 mängis Omark KHL-is Jokerite ridades. 2015. aastal liitus ta Ufa Salavat Julajeviga, kus mängis kokku viis hooaega. Aastatel 2016, 2018 ja 2020 osales Omark KHL-i tähtede mängul. 2020. aasta märtsis naasis Omark Šveitsi kõrgliigasse, liitudes Genève-Servette'iga, kellega sõlmis kaheaastase lepingu. 2021. aasta juulis naasis ta Luleåsse. Pärast ühte hooaega Luleås sõlmis ta pärast seda lepingu taas Genève-Servette'iga. 2017. aastal tuli Omark Rootsi jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks. Lisaks on ta maailmameistrivõistlustelt võitnud veel kaks pronksmedalit. Ta kuulus Rootsi koondisse ka 2018. aasta taliolümpiamängudel. https://www.eliteprospects.com/player/4008/linus-omark (vaadatud 21.4.2022) Linus Omark KHL.ru lehel Linus Omark NHL.com lehel Linus Omark hockeydb.com lehel
Marko Dmitrović

Marko Dmitrović (sündinud 24. jaanuaril 1992 Suboticas) on Serbia jalgpallur, kes mängib väravavahina Hispaania kõrgliiga klubis Eibar ja Serbia jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Belgradi Crvena zvezdas, kuid klubi põhimeeskonnas tal debüteerida ei õnnestunud. 2013. aastal liitus ta Ungari kõrgliiga klubiga Újpest FC. Hooajal 2014–15 mängis ta Inglismaa esiliiga klubis Charlton Athletic. 2015. aastal suundus ta laenule Hispaania esiliiga klubisse AD Alcorcón. 2017. aasta juunis sõlmis Dmitrović nelja-aastase lepingu Eibariga. Debüüdi Serbia jalgpallikoondises tegi Dmitrović 14. novembril 2017 sõprusmängus Lõuna-Korea vastu. Ta kuulus Serbia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. Újpest Ungari karikas: 2013–14
Lääne-Hiina

Lääne-Hiina (lihtsustatud hiina kirjas: 中国西部; traditsioonilises hiina kirjas: 大陸西部; pinyinis: Zhōngguó Xībù) on Hiina Rahvavabariigi läänepoolsem osa. Hiina valitsuse andmetel hõlmab Lääne-Hiina ühte omavalitsust (Chongqing), kuut provintsi (Sichuani, Guizhoud, Yunnan, Shaanxi, Gansu ja Qinghai) ning kolme autonoomset piirkonda (Tiibet, Ningxia ja Xinjiang).[viide?] Kesk-Hiina Ida-Hiina Kirde-Hiina
Oshakati

Oshakati on linn Namiibias, Oshana ringkonna halduskeskus. Oshakati on asutatud 1966. aastal. Oshakati Where To Stay
Omuthiya

Omuthiya on linn Namiibias, Oshikoto ringkonna halduskeskus.
1989. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

1989. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 24. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, mis toimusid 7.–12. veebruarini AustriasFeistritzis. Esimest korda peeti meeste ja naiste maailmameistrivõistlused koos. Esimest korda korraldati ka võistkondlik võistlus. Võistkonna starti ei läinud ühegi võistkonna üks laskesuusataja, vaid kogu meeskond, mis koosneb neljast inimesest. Raja läbimisel ja finišipaigal ei tohtinud võistkonna esimese ja viimase liikme vaheline kaugus ületada 15 sekundit või 50 meetrit, vastasel juhul lisati ajale 1 karistusminut. Iga võistluse korral läks kogu võistkond 150 m karistusringile, kui tehti möödalask. Kõik pidid korra laskma, laskmine toimus üksi. Kolm ülejäänud meeskonnaliiget pidid ootama, millal kolleeg laskmise lõpetab ja tulemuse saab. Pärast seda läksid kõik neli edasi järgmisse laskmisse või finišisse. Kogu aega võetakse arvesse võistkonna viimase liikme finišist. Naistel muutusid mõlema distantsi pikkused; 5 km pikkune sprindidistants asendati 7,5 km pikkuse sprindidistantsiga ja 10 km distants pikenes 15 km pikkuseks. Kuupäev: 11. veebruar Osavõtjaid: 84 võistlejat Riike: Maailmameister 1987: Frank-Peter Rötsch Kuupäev: 7. veebruar Osavõtjaid: 84 võistlejat Riike: Maailmameister 1987: Frank-Peter Rötsch Kuupäev: 12. veebruar Osavõtjaid: 21 võistkonda Riike: Maailmameister 1987:  Saksa DV Jurgen Wirth, Frank-Peter Rötsch, Matthias Jacob, Andre Sehmisch Kuupäev: 9. veebruar Osavõtjaid: 19 võistkonda Riike: Kuupäev: 11. veebruar Osavõtjaid: 44 võistlejat Riike: Maailmameister 1988: Petra Behle Kuupäev: 7. veebruar Osavõtjaid: 45 võistlejat Riike: Maailmameister 1988: Anne Elvebakk Linn Kuupäev: 12. veebruar Osavõtjaid: 9 võistkonda Maailmameister 1988:  NSVL Elena Golovina, Kaija Parve, Venera Tšernõšova Kuupäev: 9. veebruar Osavõtjaid: 9 võistkonda
Jaanilinna sillapea

Jaanilinna sillapea ka Narva sillapea (saksa keeles ka Narwa-Linie), oli Saksa vägede taganemisel 1944. aasta Punaarmee pealetungil kujunenud kaitserajoon, Narva jõest ida pool. 11 km kaitseliin kujunes Lilienbachi mõisast kirdes, kattes Narva silda kuni Dolgaja Nivani. Leningradi rinde 109. laskurkorpuse väed hõivasid 22. jaanuaril Kingisseppa ja 31. jaanuaril jõudis Punaarmee 2. löögiarmee ja 42. armee Luuga jõe joonele. 31. jaanuarist määrati Otto Sponheimer Narva rindelõigu Saksa vägede üldjuhatajaks, Väegrupp Nord uueks juhatajaks määrati kindralooberst Walter Model. III SS-Soomuskorpus tõrjus 31. jaanuaril 1944 tagasi Punaarmee rünnakut Jamburgile ja alates kella 22.00-st tõmbas korpus oma jõudude säästmiseks Jamburgist kirdes Luga juures seisvad üksused tagasi Narva jõe läänekaldale. Jamburgi ja Keikino vahel jätkas tõrjelahinguid III SS-Soomuskorpus, hoides kaitseliini Komarovka-Risuküla-Odrassaare. 227. jalaväediviis paigutati Riigi juurde, et võtta üle Narva-Hungerburgi rindelõik. 2. veebruariks kujunes rindejoon: Pegelssaare – Komarovka – Notika (kaasaarvatud) – seejärel tugipunktidena Orjevka´st kuni 2 km Zahonjest kirdesse – vasak tiib Lilienbachi karjamõisa kõrgendik – Zahonjest 1 km põhjas asuval tee – Polovka´st kirdes asuv sooriba. 2. veebruaril jõudsid Punaarmee 43. laskurkorpuse väeosad Narva jõeni, mis 98. laskurdiviisi 4. laskurpolgu poolt ületati mitmes kohas ja loodi sillapead Narva jõe läänekaldal, millest suuremad olid 166. laskurpolgu Kudruküla ja Riigiküla vahelisel alal sillapea ja Vaasa-Vepsküla-Siivertsi juures ning Krivasoo kott, mis aga kõik tagasi tõrjuti. Järgnevalt organiseeris Jaanilinna sillapea kaitset 11. SS-diviisi Nordland ülem SS-Brigadeführer Fritz von Scholz, Relva-SS III Germaani Soomuskorpuse 4. SS-vabatahtlike soomusgrenaderibrigaad Nederlandi 48. SS-vabatahtlike soomusgrenaderide rügement General Seyffardt ja 49. SS-vabatahtlike soomusgrenaderirügement De Ruyter jõududega põhjaosas ning lõuna pool 11. soomusgrenaderide SS-diviis Nordlandi 24. SS-soomusgrenaderirügement Danmark (SS-Panzergrenadier-Regiment 24 „Danmark“) jõududega. 11. SS soomusgrenaderidiviisi Nordland 11. suurtükiväerügement 9 suurtükipatareiga ja 54. suurtükiväedivisjon 2 suurtükipatareiga toetas kaitsjaid Narva jõe läänekaldalt, seal oli kaitsel ka 23. SS-soomusgrenaderirügement Norge. Jaanilinna-Narva ruumis asusid Punaarmee Leningradi rinde 2. löögiarmee väeosad: 30. kv laskurkorpuse, 71. üksiku merejalaväebrigaadi, 43., 109. ja 122. laskurkorpuse väeosad Narvast lõunas, Dolgaja Niva ruumis Narva jõest idas. Saksa väed jätsid maha Jaanilinna sillapea, kui 24. juuli hommikul alustas Punaarmee Narva rindel suurt pealetungi. Saksa väejuhatuse korraldusel evakueeriti Narva sillapeal olevad üksused Narva jõe läänekaldale ja korraldus täideti kella kolmeks 25. juuli varahommikul ja Narva sild lasti õhku. Narva lahing (1944)
Forseti

Forseti on muinaspõhja mütoloogias aasist õigluse-, rahu- ja tõejumal. Ta oli Baldri ja Nanna poeg. Tema kodu nimetus oli Glitnir (särav), mis tuleneb saali hõbedasest laest ja kuldsetest sammastest, mis peegeldasid valgust kaugustesse. Forsetit peetakse kõige targemaks ja kõneosavaks Asgardi jumalaks. Teda ei mainitud sõdijana Ragnarökis, mistõttu peetakse teda lahingust eemalehoidvaks rahujumalaks. Teda peetakse friiside peamiseks jumalaks või eelkäijaks.
Solvõtšegodsk

Solvõtšegodsk on linn Venemaal Arhangelski oblastis Kotlase rajoonis. Asub Võtšegda jõe paremkaldal 35 km kaugusel Kotlasest. Asula tekkis arvatavasti 14. sajandil ja seda on esmamainitud 1492. aastal. Arvatakse, et Solvõtšegodski klooster rajati 1498. aastal. 1708. aastal sai asula linnaõigused. 19. sajandist alates oli linn asumisele saatmise sihtkohaks. Teiste seas viibis seal asumisel 1908–1910 Jossif Stalin. 1989. aastal oli linnas 4004 elanikku, 2017. aastal 2098 elanikku ja 2021. aastal 1833 elanikku. Linnas asub sanatoorium. Q126709366 Solvõtšegodski sanatooriumi koduleht
Mona Juul

Mona Juul (sündinud 10. aprillil 1959 Steinkjeris) on Norra diplomaat. 1990. aastate alguses töötas ta koos oma abikaasa Terje Rød-Larseniga Oslo rahuprotsessi juures salaläbirääkimiste korraldajana Iisraeli ja Palestiina esindajate vahel. 1994. aastal pälvisid nad Peer Gynti auhinna. Ta oli 2001–2004 Norra suursaadik Iisraelis ja 2014–2018 Norra suursaadik Suurbritannias. 14. jaanuaril 2019 asus ta tööle Norra suursaadikuna ÜRO juures. 2019. aastast oli ta ÜRO Majandus- ja Sotsiaalnõukogu president. Mona Juul i Store norske leksikon
Velsk

Velsk on linn Venemaal Arhangelski oblastis, Velski rajooni keskus. Asub kohas, kus Veli jõgi suubub Vaga jõkke, 510 km Arhangelskist lõuna pool. Asulat on esmamainitud 1137. aastal. 1780. aastal sai linnaõigused. 2017. aastal oli linnas 22 700 elanikku. Linna läbib raudteeliin Moskva-Kotlas-Vorkuta. Peamine tööstusharu on metsa- ja puidutööstus. Q126719912 Velski linna-asunduse koduleht
Kati Piri

Kati Piri (sündinud 8. aprillil 1979 Celldömölkis, Ungaris) on ungari päritolu Hollandi poliitik, Tööpartei liige. Ta oli alates 2014. aastast 31. märtsini 2021 Euroopa Parlamendi liige. 1980. aastal asus ta koos oma vanematega elama Hollandisse. Ta õppis 1998–2000 Groningeni Ülikoolis pedagoogikat ning seejärel samas rahvusvahelisi suhteid ning lõpetas ülikooli 2007. aastal. 2006–2008 töötas ta Tööpartei nõunikuna Euroopa Parlamendi juures. 2011-2014 oli ta Lõuna-Kaukaasia ja Moldova eest vastutav programmijuht Madalmaade mitmeparteidemokraatia instituudis. 2014. aastal kandideeris ta Euroopa Parlamendi valimistel ning oli Tööpartei nimekirjas 3. kohal. Ta osutus valituks. https://katipiri.nl/ https://www.europarl.europa.eu/meps/et/37229/KATI_PIRI/home
Ewald Moldt

Ewald Moldt (22. aprill 1927 Greifswald – 17. oktoober 2019) oli Saksa DV diplomaat ja riigitegelane. Ewald Moldt oli pärit puusepa perekonnast. 1944. aastal mobiliseeriti ta Wehrmachti. 1945. aasta mais sai ta haavata. 1945–1947 töötas ta raudteelasena. 1945. aastal astus ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse, millest 1946. aastal Kommunistliku Parteiga sundliitmisel tulemusel sai Saksamaa Sotsialistlik Ühtsuspartei. 1947–1950 oli ta Greifswaldi Noorsooameti juhataja. 1950–1952 õppis ta Saksa DV Riigi ja Õigusteaduste Akadeemias. Alates 1952. aastast töötas ta Saksa DV Välisministeeriumis, kus oli aastatel 1953–1958 välisminister Lothar Bolzi isiklik referent. 1958–1959 oli ta esimene sekretär saatkonnas Rumeenias. 1959–1963 oli Moldt saatkonnanõunik saatkonnas Poolas. 1963–1965 oli ta Saksa DV Välisministeeriumi pressiameti juhataja. 1965–1970 oli ta saadik Rumeenias. 1970–1978 töötas ta Saksa DV välisministri asetäitjana. 1978–1988 oli ta Saksa DV alalise esinduse juhataja Saksamaa Liitvabariigis. 1988. aastast kuni 1990. aasta märtsini oli ta Saksa DV välisministri asetäitja. Alates 1981. aastast oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaat ja aastatel 1986–1989 liige. Moldt, Ewald Bundesstiftung Aufarbeitung Ewald Moldt Munziger
1990. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

1990. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 25. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, mis toimusid kolmes kohas. Laskesuusatamise maailmameistrivõistlused toimusid 1990. aastal kolmandat korda Valgevene NSV-s Minskis (Nõukogude Liidus, praeguses Valgevenes), Norras Oslos ja Soomes Kontiolahtis. Minskis olid väga halvad lumeolud ja seal võis pidada vaid kaks individuaalset võistlust. Oslos toimunud laskesuusatamise maailma karikasarja etapil pidid lõpule jõudma maailmameistrivõistlused, läbi viidi sprindi- ja võistkonnavõistlused, aga ka naiste teatevõistlus. Meeste teatevõistlus tuli tugeva udu tõttu ära jätta ja see peeti hiljem Kontiolahtis. Kuupäev: 10. märts Võistluspaik: Oslo Osavõtjaid: 66 võistlejat Maailmameister 1989: Frank Luck Kuupäev: 20. veebruar Võistluspaik: Minsk Osavõtjaid: 86 võistlejat Maailmameister 1989: Eirik Kvalfoss Kuupäev: 18. märts Võistluspaik: Kontiolahti Osavõtjaid: 8 võistkonda Maailmameister 1989:  Saksa DV Frank Luck, Andre Sehmisch, Frank-Peter Rötsch, Birk Anders Kuupäev: 8. märts Võistluspaik: Osavõtjaid: 14 võistkonda Maailmameister 1989:  NSVL Juri Kaškarov, Sergei Tšepikov, Aleksandr Popov, Sergei Bulõgin Kuupäev: 10. märts Võistluspaik: Oslo Osavõtjaid: 35 võistlejat Maailmameister 1989: Anne Elvebakk Linn Kuupäev: 20. veebruar Võistluspaik: Minsk Osavõtjaid: 51 võistlejat Maailmameister 1989: Petra Behle Kuupäev: 11. märts Võistluspaik: Oslo Osavõtjaid: 8 võistkonda Maailmameister 1989:  NSVL Natalija Prikatšikova, Svetlana Petšerskaja, Elena Golovina Kuupäev: 8. märts Võistluspaik: Oslo Osavõtjaid: 8 võistkonda Maailmameister 1989:  NSVL Natalija Prikatšikova, Svetlana Petšerskaja, Luiza Noskova, Elena Golovina   *   Korraldajariik
Denõss Šmõhal

Denõss Šmõhal (ukraina keeles Денис Анатолійович Шмигаль; sündinud 15. oktoobril 1975 Lvivis) on Ukraina majandustegelane ja poliitik, alates 4. märtsist 2020 Ukraina peaminister. Šmõhal oli alates 2019. aasta 1. augustist Ivano-Frankivski oblasti administratsiooni ülem, kuid asus alates 4. veebruarist 2020 täitma asepeaministri kohuseid regionaalarengu alal. Selles ametis oli ta kuni peaministriks kinnitamiseni sama aasta 4. märtsil. Шмигаль Денис Анатолійович https://www.err.ee/1059784/ukraina-parlament-kinnitas-smogali-uueks-peaministriks  Denõss Šmõhal – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Стал известен возможный состав будущего правительства Шмыгаля - Lb.ua, 03.03.2020 Вице-премьером по оборонной промышленности назначат руководителя КБ "Луч" Коростелева — источник - Zn.ua, 03.03.20202
Kuando Kubango provints

Kuando Kubango provints ehk Cuando Cubango provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Angolas. Provints asub riigi kaguosas, piirnedes Namiibia ja Sambiaga.
Cunene provints

Cunene provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Angolas. Provints asub riigi lõunaosas, piirnedes Namiibiaga.
Pico das Agulhas Negras

Pico das Agulhas Negras on mägi Brasiilias Rio de Janeiro ja Minas Geraisi osariigi piiril. Mägi asub Brasiilia mägismaal Itatiaia rahvuspargi territooriumil. Pico das Agulhas Negras on Rio de Janeiro osariigi kõrgeim mägi.