laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Suruõhk

Suruõhk on õhk, mis on kokku pressitud kõrgema rõhu alla kui ümbritseva õhu rõhk (üldjuhul atmosfäärirõhk). Suruõhku kasutatakse pneumoseadmetes, kus selle potentsiaalne energia muundatakse mehaaniliseks tööks. Suruõhku kasutatakse laialdaselt tööstuses suruõhutööriistade toiteks, sõidukitel, rehvides, pidurisüsteemides ja mujal. Õhu suhtes muudetud koostisega suruõhku kasutatakse näiteks akvalangides. Seadmetes kasutatava suruõhu rõhk on tavaliselt 0,3–0,6 MPa. Suruõhu kogumiseks ja säilitamiseks kasutatakse gaasiballoone, kus rõhk võib olla 20 MPa ja rohkemgi. Suruõhu saamiseks kasutatakse kompressoreid. Suruõhu kuivatamine Pneumomootor (suruõhumootor) Suruõhuauto
Trükitüüp

Trükitüüp on käsiladumisel ja täheladumismasinal ladumisel (vt Ladumine) kasutatav metallist või plastist risttahukas, mille otsapinnal on tähe või mõne muu märgi reljeefne peegelpildis kujutis. Trükkimisel kaetakse see trükivärviga ja trükitavale materjalile kandub päripidine kujutis. Trükitüüp (EE)
Ariogala

Ariogala (leedu) on linn Leedu keskosas Dubysa jõe ääres Raseiniai rajoonis. Linn on Ariogala valla halduskeskuseks, ent moodustab administratiivselt omaette valla. Linn asub Dubysa jõe kaldal merepinnast 92 meetri kõrgusel. Haridust annavad gümnaasium ja algkool. Ariogalas on ka kultuurimaja ja raamatukogu. Tööstusettevõtetes valmistatakse raudbetoondetaile (Ariogalos gelžbetonis), tekstiili (Camira), toodetakse aknaid (Hronas) ja laevu (Skorgenes). Vaatamisväärsusteks on kohalik kalmistu ja aastal 1939 valminud katoliku kirik. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ariogala elanikest leedulasi 98,88%, venelasi 0,31% ja teiste rahvaste esindajaid 0,81%. Esimest korda mainiti 1253. aastal (Eregalle). XIV sajandil rajati sinna puidust linnus, mille ristisõdijad aastal 1382 maha põletasid. Vytautase ajal rajati sinna lähedale Ariogala mõis. Esimene kirik ehitati Ariogalasse aastal 1416. Aastal 1529 ja 1592 nimetati asulat aleviks. XVII sajandil rajati sinna turg, asula sai mitmeid kaubandusprivileege. Ariogala sai linnaõigused 1792. aastal, ent aastal 1795 need kaotati. Aastal 1842 on mainitud sealset algkooli, aastal 1852 asutati sinna kihelkonnakool, mis tegutses aastani 1863. Aastal 1847 rajati sinna ka luteri kirik, mis tegutses aastani 1944. Tol perioodil kasutati asula kohta vene keeles nimekujusid Ерагола ja Эйрагола. Esimese maailmasõja ajal põles asula maha. Taas laastas tuli alevit aastal 1944, mil see süttis Nõukogude vägede pealetungi käigus. Aastal 1941 tapsid Saksa okupatsiooniväed ligi 700 sealset elanikku, põhiosa ohvreist olid juudid. Pärast sõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Taas sai Ariogalast linn aastal 1956. Ariogala kirik Tekstiilivabrik Camira Ariogala Ariogala kesklinn Dubysa Ariogalas Stanisław Antoni Tyszkiewicz – Rzeczpospolita riigitegelane Tadas Daugirdas – Leedu arheoloog ja kunstnik Stasys Šalkauskis – Leedu filosoof Jurgis Savickis – Leedu diplomaat Adam Dowgird – Poola kirurg ja partisan Aloyzas Stasiulevičius – Leedu kunstipedagoog Kęstutis Skamarakas – Leedu poliitik Valdemaras Sarapinas – Leedu diplomaat Vladas Morkus – esimene leedulane, kes sooritas langevarjuhüppe Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2015. Vaadatud 18. veebruaril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Эйрагола. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 5 (Таарджалъ — Яя). СПб, 1885, 848 lk.  Ariogala – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Linn portaalis vietoves.Lt Linna ja valla koduleht (leedu keeles) Infot Ariogala kohta (leedu keeles)
Akashi

Akashi on linn Jaapanis Hyōgo prefektuuris. Asub Seto kaldal. Linna ühendab Awaji saarega Akashi-Kaikyō sild. 兵庫県／推計人口　兵庫県, vaadatud 31.03.2021. Akashi koduleht
Saksakeelne Vikipeedia

Saksakeelne Vikipeedia on Vikipeedia saksakeelne versioon. Saksakeelne Vikipeedia sai alguse 16. märtsil 2001, esimene artikkel loodi 17. mail 2001. 13. juunil 2008 oli seal 761 000 artiklit, 23. mail 2009 907 970 artiklit ja 27. detsembril 2009 1 000 000 artiklit. 19. novembril 2016 ületas saksakeelse vikipeedia artiklite arv 2 000 000 piiri. Praegu on seal 2 947 801 artiklit, millega see on artiklite arvult 3. keeleversioon, ja 8 117 998 lehekülge. Seal on 4 446 264 registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on 16 726) ja 175 administraatorit. Saksa Wikipedia on tuntud oma vasakäärmusliku kallutatuse tõttu. Konservatiivne ajaleht Preußische Allgemeine Zeitung (PAZ) avaldas rea artikleid, mille autorid kritiseerivad tendentslikkust ja süüdistavad anonüümseid autoreid manipulatsioonides . Prantsuse politoloog Jean-Paul Picaper kritiseeris tuginemist vasakpoolsele ajakirjanikule Anton Maegerlele. Sarnast kriitikat kordas Saksa DV dissident Vera Lengsfeld 2012. aasta detsembris Bayernkurieris. All Wikipedias ordered by number of articles vt nt Gezielte Diffamierung?! Die PAZ bei wikipedia – eine Dokumentation. Wie „Alter Toter Mann“ die PAZ zur „Neuen Rechten“ machte - http://www.preussische-allgemeine.de/nachrichten/artikel/gezielte-diffamierung.html Gehört die Preußische Allgemeine Zeitung zur „Neuen Rechten“ wie bei Wikipedia behauptet? von Dr. Jean-Paul Picaper - http://www.preussische-allgemeine.de/nachrichten/artikel/gehoert-die-preussische-allgemeine-zeitung-zur-neuen-rechten-wie-bei-wikipedia-behauptet.html Saksakeelne Vikipeedia Vaidlus Vikipeediaga tegi Saksa poliitiku nime kurikuulsaks
Hõberemmelgas

Hõberemmelgas ehk hõbepaju (Salix alba) on pajuliste sugukonda paju perekonda kuuluv mitmeaastane heitlehine lehtpuu. Hõberemmelgas kasvab Kesk-ja Lõuna-Euroopas ning Aasia lääne- ja edelaosas. Eestis pärismaine. Eelistab kasvukohana niiskeid või liigniiskeid pindu, näiteks veekogude kaldavööndit. Hõberemmelga nimi tuleb sellest, et tema lehtede alaküljed (mõnikord ka ülaküljed) on hõbedased ja sageli siidkarvakestega, mis on asetunud pearooga paralleelselt. Hõberemmelgas kasvab 25–30 meetri kõrguseks ja ta tüve läbimõõt on kuni 3 meetrit. Hõberemmelga lehed on kuni 12 cm pikad, peensaagja servaga, pealt hallikasrohelised, alt siidkarvased. Leheroots kuni 0,5 cm pikk, tavaliselt näärmetega. Puu õitseb lehtede puhkemise ajal, mai teises pooles. Isasurvad on väävelkollased ja kuni 10 cm pikad, emasurvad on rohekad ja 2–3 cm pikad. Vili on kahe poolega kupar, mis sisaldab palju väikesi karvatutiga seemneid. Viljad valmivad augustis. Salix alba 'Argentera' Salix alba 'Aurea' Salix alba 'Belders' (isane) Salix alba 'Britzensis' Salix alba 'Liempde' (isane) Salix alba 'Lievelde' (isane) Salix alba var. vitellina (L.) Stokes (basionüüm: Salix vitellina L.); 'Salix alba var. vitellina 'Britzensis' 'Salix alba var. vitellina 'Cardinal' 'Salix alba var. vitellina 'Chermesina', Salix alba var. caerulea (Sm.) Sm. Engl. (basionüüm: Salix caerulea Sm. Engl.) Salix alba var. 'sericea' Salix alba var. 'sericea' 'Sibirica' Salix alba 'Vitellina-Tristis' (Salix x sepulcralis 'Chrysocoma') hõberemmelga ja babüloni remmelga hübriid. Hõbepajudel toituvad teiste seas paju-võrgendikoid. Hõberemmelga lehestik; märka, et lehtede alaküljed on hõbedased Hõberemmelgas S. alba var. vitellina, isasurb. emasurb Salix alba 'Tristis' Rasina remmelgas Raasiku hiidremmelgad Haabersti hõberemmelgas Eesti pärismaised puud Lansdown, R.V. (2013). Salix alba. IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN 2014. Hõberemmelgas, Hariduskeskus, 04.01.2013 Hõberemmelgas andmebaasis eElurikkus Sissekanne CoL-is Sissekanne GRIN-is Sissekanne ITIS-es
Johannes Leopold Jüris

Johannes Leopold Jüris (kuni eestistamiseni 1935. aastal Johannes Leopold Jürgens; 4. oktoober 1870 Tallinn – 26. jaanuar 1937 Tallinn) oli Eesti pedagoog, Tallinna linnaametnik ja ühiskonnategelane, Majaomanikkude Koja esimees 8. oktoobrist 1936 kuni surmani 1937. aastal. Johannes Leopold Jürgens õppis Tallinna kubermangugümnaasiumis, Hugo Treffneri eragümnaasiumis ja Tartu ülikooli õigusteaduskonnas (1894–1898). Ta oli õpetaja Hugo Treffneri eragümnaasiumis (1895–1902) ja Varssavi kadetikorpuses (1902–1907). Seejärel oli aastail 1907–1909 Rahvahariduse Ministeeriumi Tartu õpperingkonna Tallinna 1. ringkonna rahvakoolide inspektor. Selle järel õpetaja Tallinna Reaalkoolis (1915–1918), Elfriede Lenderi Eragümnaasiumis (1919–1931) ja vene eragümnaasiumi direktor (1918–1919). Johannes Leopold Jüris oli Tallinna linnanõunik (1909–1915 ja 1924–1930), Tallinna abilinnapea (1924–1927) Tallinna Linnavalitsuses. Ta oli Tallinna Majaomanikkude Seltsi abiesimees aastast 1924 ja Eesti Majaomanikkude Seltside liidu esimees aastast 1924, Tallinna Noorte Meeste Kristliku Ühingu abiesimees aastail 1923–1925, esimees aastast 1925 ja Tallinna Linnapanga direktor (1931–1935). Tallinna Kaupmeeste Diskonto- ja Laenupanga nõukogu esimees ja Majaomanikkude Koja esimees aastail 1935–1937. Rahvuskogu teise koja tähtsus. Uus Eesti, 31. jaanuar 1936, nr. 30, lk. 5. Johannes Leopold Jüris Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Ruth Männigo

Ruth Männigo (sündinud 5. augustil 1992 Viljandi maakonnas) on eesti kiikuja. Ruth on tegelenud kiikinguga 6. eluaastast. Ta on püstitanud alla 12-aastaste arvestuses Euroopa Liidu rekordi. Tal on kaks venda.
Sosnogorsk

Sosnogorsk on linn Venemaal Komi Vabariigis. Asub Ižma jõe ääres. Inta asutati 1939. aastal. Linnaõigused sai 1955. aastal. 1957. aastani oli linna nimi Ižma. Linna haldusalasse Sosnogorski rajooni kuulub 2 alevit ja 16 küla. http://sosnogorsk.org/ http://sosnogorsk.ru/
Haile Selassie I

Haile Selassie I (sündinud Tafari Makonnen; 23. juuli 1892 – 27. august 1975) oli Etioopia keiser aastatel 1930–1974. Haile Selassie isa oli Ras Makonnen (Ras on kõrgaadlikut või printsi tähistav tiitel), kes kuulus valitsevasse dünastiasse, mida usuti pärinevat Saalomonist ja Seeba kuningannast. Keiser Menelik II surma järel 1913. aastal puhkes Etioopias tõsine päriluskonflikt, mis lõppes 1916. aastal Meneliki tütre Zauditu keisrinnaks kroonimisega. Etioopia ülikud otsustasid reaalse võimu anda aga Meneliki lähima meessoost pärija ehk Haile Selassie, toonase nimega Ras Tafari Makonneni kätte. Kuni Zauditu surmani 1930. aastal oli ta Etioopia regent. 1928. aastal nimetati ta kuningaks (negus). Pärast Zauditu surma sai Ras Tafari Makonnenist keiser ning ta võttis oma valitsejanimeks Haile Selassie, mis tähendab kolmainsuse võimu. Lisaks ilmalikule võimule oli ta ka Etioopia õigeusu kiriku pea. Juba regendina oli ta asunud läbi viima mitmeid moderniseerivaid reforme ja kuni 1936. aastani õnnestus tal ka oma maa iseseisvus säilitada. 1930. aastate esimesel poolel oligi Etioopia ainus täiesti iseseisev Aafrika riik. Kuid 1935. aastal ründasid Etioopiat Itaalia väed ning vallutasid selle järgmiseks aastaks. Kuningas Vittorio Emanuele III kuulutati uueks Etioopia keisriks ja Haile Selassie läks eksiili. Ta pidas samal aastal kõne Rahvasteliidu kongressil Genfis, kuid ei suutnud siiski kuni 1941. aastani oma võimu taastada. Siis vallutasid inglased aga Etioopia itaallastelt tagasi ja taastasid ka Haile Selassie võimu. Selassie püüdis riigi reformimist jätkata, kuid põrkas üha suuremale aadelkonna vastuseisule. 1960. aastal püüdis sõjavägi keisrit kukutada, kuid see riigipöördekatse kukkus siiski läbi. Ent 1974. aastal, kui ülemaailmse naftakriisi tõttu oli Etioopiat tabanud ränk majanduskriis, toimus edukas riigipööre. Selassie kukutati ja vangistati, enamik temaaegsetest võimukandjatest aga hukati. 1975. aastal nimetati Etioopia ametlikult vabariigiks. Samal aastal suri ka vangistuses viibiv Haile Selassie, siiani pole selge, kas ta tapeti või suri ta haiguse tõttu. Rastafarianismis peetakse Haile Selassiet Jumala reinkarnatsiooniks, taaskehastunud Kristuseks. Liikumine tekkis keisri kroonimise ajal ning on eriti populaarne Jamaical. See hakkas levima eriti pärast keisri külaskäiku Jamaicale 1966. aastal. Ise Selassie ennast jumalaks ei pidanud. Royal Ark
Haruldus

Haruldus ehk rariteet on harva esinev, harukordne, ebatavaline nähtus, olend või objekt. Kultuuris on see haruldane ese, mida leidub väga väheste eksemplaridena. Samuti ese, mis teistest omataolistest millegi poolest erineb (kas taotluslikult või näiteks tootmisvea tõttu). Rariteediks peetakse raamatut, mille trükiarv on väga väike (kuni 50) või on säilinud vähe eksemplare. Rariteetseks peetakse veel kõiki kuni 1700. aastani Euroopas ja kuni 1860. aastani Eestis ilmunud trükiseid, käibelt kõrvaldatud väljaandeid ja klassikute teoste esitrükke. Rariteetsust mõjutavad ka trükise kujundus, köide ja tähtsus. Raamatu rariteetsust iseloomustatakse kolme parameetriga: vanus; teadaolev säilinud eksemplaride arv; väärtus. Haruldased muldmetallid Haruldane liik
Kaks kantsi

"Kaks kantsi" on J. R. R. Tolkieni triloogia "Sõrmuste Isand" teine osa. Teine osa jutustab sellest, mis saab Vennaskonna liikmetest edasi. Vennaskond laguneb, kui Boromir hukkub Merryt ja Pippinit uruk-haide eest kaitstes ning urukid röövivad kääbikud. Frodo ja Sam asuvad edasi teele kahekesi. Aragorn, Legolas ning Gimli tõttavad Merryt ja Pippinit urukite käest päästma. Gandalf naaseb – ta ei saanudki Morias Balrogiga võideldes hukka, vaid tuli läbi tule ja vee ning naasis Gandalf Valgena. Frodo ja Sam saavad oma teejuhiks Gollumi – nad ei võta teda meeleldi oma seltsi, aga et nad ise teed Mordori ei tea, ei ole neil suurt valikut.
Thomas W. Lawson

Thomas William Lawson (26. veebruar 1857 – 7. veebruar 1925) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik ja ärimees.
Reisilaev

Reisilaev on reisijate vedamiseks mõeldud laevatüüp. Reisilaev on laev, mis võtab peale üle 12 reisija. Eesti lipuga reisilaeval peab olema reisijateveo tunnistus. Lühireisidel viibivad reisijad laeva salongis või tekil, pikemate reiside jaoks on reisijaile kajutid. Siis pakutakse tavaliselt reisilaeval ka muid teenuseid, nagu näiteks toitlustamist, puhkeruume, meelelahutust ja isegi spaateenuseid. Reisilaev, mis võtab peale ka reisijate autosid, on parvlaev. Reisilaevad teevad tavaliselt liinireise, aga reisidel kruiisilaevaga e. merematketel on reisi eesmärk meresõit. Reisilaevu, mille kiirus on üle 35 sõlme nimetatakse kiirlaevadeks. Ookeaniliinilaev Kruiisilaev Parvlaev Kiire parvlaev Ro-pax-laev Meresõiduohutuse seadus, § 2
Ksülograafia

Ksülograafia (kreeka keeles xylon 'puit' + graphein 'kirjutama', 'joonistama') on puulõiget ja puugravüüri hõlmav üldnimetus, mis tähistab trükkimist puidust kõrgtrükiplaadilt mõlema tehnika puhul. Puulõikega või puugravüüriga tegelevat kunstnikku nimetatakse ksülograafiks. Serigraafia Litograafia Pakutrükk Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001 https://www.eki.ee/dict/vsl/index.cgi?Q=ks%C3%BClograafia https://www.eki.ee/dict/vsl/index.cgi?Q=ks%C3%BClograaf&F=M&C06=et
Teistmoodi

"Teistmoodi" on Niki debüütalbum. Album sisaldab 14 lugu. Siin ja praegu Charline Torm Teistmoodi Las kestab veel öö Möödas on aeg Shenandoah' vaim (feat. GangBang Familya) Pakaa Kuulen su häält Minuta Öö meid sai Möödas on aeg (Extended) Pakaa (Extended) Torm (Extended)
Hampelmann (ansambel)

Hampelmann oli 1979. aastal Eesti Riikliku Noorsooteatri juurde rajatud, rahvalikke ja humoorikaid laule viljelev ansambel, mis tegutses Kaarel Kilveti juhtimisel kümmekond aastat. Ansambel koosnes kolmest mitmehäälselt laulvast ja pille mängivast näitlejast: Kaarel Kilvetist, Jüri Aarmast ja Lauri Nebelist. Trio tegi kaasa mitmes Noorsooteatri lavastuses nii muusikaseadete kui ka esitusega. Osales paljudes estraadikavades ja huumorisaadetes, sealhulgas Eesti Raadio "Meelejahutajas", tihti koos humoristide Priit Aimla ja Vladislav Koržetsiga. "Löö laulu, vastas jumal, löö laulu, väike mees" (Pierre-Jean de Béranger' loomingust, tekstid tõlkinud Jaan Kross) – Noorsooteater, esietendus 27. oktoobril 1980 "Verinoor plika ja pilgeni klaas ehk Endale ja sõpradele filosoofiliseks trööstiks" (Carl Michael Bellmani loomingust, tekstid tõlkinud Ott Arder, lavaloo koostanud Mati Sirkel) – Noorsooteater, esietendus 29. aprillil 1983 Jüri Tuulik "Õhupallilugu" (muusikaline kujundaja Aino Lauri) – Eesti Raadio kuuldemäng, Raadioteater 1983 Kaarel Kilvet Jüri Aarma Lauri Nebel "Kohviveski" (1986), vinüülplaat, muusikalood koos Priit Aimla humoreskidega Lavastus "Löö laulu, vastas jumal, löö laulu, väike mees"[alaline kõdulink] Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi andmebaasis. Lavastus "Verinoor plika ja pilgeni klaas ehk Endale ja sõpradele filosoofiliseks trööstiks"[alaline kõdulink] Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi andmebaasis. 2012. aasta 7. nädal: teater teles ja raadios[alaline kõdulink] Eesti Teatriagentuuri veebilehel. Vinüülplaat "Kohviveski". Ilmumisandmed Eesti Rahvusbiograafias.
Tõnu Viik (astronoom)

Tõnu Viik (sündinud 12. detsembril 1939 Iru vallas Rohuneeme külas) on eesti astronoom. Põhiliseks teadustöö suunaks on olnud kiirguslevi probleemide lahendamine. Ta lõpetas 1954. aastal Viimsi 7-klassilise Kooli ja 1958. aastal Tallinna 2. Keskkooli hõbemedaliga. Ta on töötanud Tartu Observatooriumis (endiste nimedega TA Füüsika ja Astronoomia Instituut ning TA Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituut) alates 1963. aastast, 1985–1999 instituudi direktorina. Ta on lugenud Tartu Ülikoolis teoreetilise astrofüüsika aluste, Universumi füüsika, tähtede füüsika ja matemaatilise füüsika võrrandite kursuseid. Ta oli Eesti Looduseuurijate Seltsi president aastatel 2008–2014 ja valiti seltsi auliikmeks 2014. aastal. 2000 Valgetähe III klassi teenetemärk 2019 Tartu Ülikooli medal 2021 Eesti teaduse populariseerimise auhind (elutööpreemia) Autor Tõnu Viik, "Astronoomialoengud", ISBN 9789916603567, 2020 Tõnu Viik, Tõravere lugu, TTPRINT, ISBN 9789916407349, 2021 Tõnu Viik, "Magister, kes andis nõu professoreile", toimetaja Lauri Laanisto, Eesti Looduseuurijate Seltsi kirjastus, 2023 "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 6.12.2022. "Teaduse populariseerimise elutööpreemia pälvis Tõnu Viik". ERR Novaator. 11.11.2021. Vaadatud 11.11.2021. Tõnu Viigi koduleht Tõnu Viik Eesti Teadusinfosüsteemis
Hall lepp

Hall lepp ehk valge lepp (Alnus incana) on kaseliste sugukonda lepa perekonda kuuluv mitmeaastane heitlehine lehtpuuliik. Puu lehed on hallikasrohelised ja läiketa, leheserva tipp on teritunud. Puu tüve koor on hallikat värvi ja sile. Hall lepp kasvab kuni 15 meetri kõrguseks. Eesti kõrgeim hall lepp (31m, diameeter 32 cm) kasvab Järvseljal . Kasvab nii Euroopas, Aasias kui ka Põhja-Ameerikas. Eestis on tavaline puuliik, vähem leidub teda saartel. Halli leppa võib leida näiteks segametsadest, veekogude kallastelt ja puisniitudelt. värdlepp Eesti pärismaised puud Kukk, T. 1999. Eesti taimestik. Tartu, Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus, lk 82 "Järvseljal leiti Eesti kõrgeimad puud, Maaleht, 21.08.2012". Originaali arhiivikoopia seisuga 28.10.2012. Vaadatud 21.08.2012. Hall lepp andmebaasis eElurikkus
Harilik kuslapuu

Harilik kuslapuu (Lonicera xylosteum) on kuslapuuliste sugukonda kuslapuu perekonda kuuluv heitlehine mitmeaastane põõsas. Rahvapärased nimetused: kuusmapuu, kuusmann, kukepuu, takispuu, kohlap. Kuslapuu lehed on hallikasrohelised ja need on nii alt- kui pealtpoolt lühikeste karvakestega kaetud. Puu õite värvus varieerub valgest kollakasvalgeni. Kuslapuu sügavpunased, punaseid sõstraid meenutavad marjad on eluohtlikult mürgised. Sõstardest erinevalt ei kasva marjad suurtes kobarates, vaid kahekaupa kokkukasvanult. Maitselt on marjad maitsetud või pigem ebameeldiva maitsega. Kuslapuu eelistab kasvada kuuse enamusega metsades ja puisniitudel. Eestis pärismaine ja sageliesinev. Kuslapuu-sõrmiktiiva röövik toitub harilikul kuslapuul. Ehkki marjad on eluohtlikult mürgised, on neid kasutatud ka lahtistina. Kuslapuu puit on väga kõva, seetõttu on sellest valmistatud kangakudumissüstikuid, rehapulki, heegelnõelu ja jalutuskeppe. Linnahaljastusse sobib saastunud õhu ja kärpimise taluvuse tõttu. Mürgistuse tunnused on oksendamine, verine väljaheide, näo punetus, rõhutunne peas, korrapäratu pulss, külm higi kehal. sinine kuslapuu Eesti pärismaised põõsad "MÜRGIMARJAD - kuslapuu". Looduskalender.ee. Looduskalender. 5. juuli 2019. Vaadatud 26. juulil 2023. "harilik kuslapuu". liigikirjeldus. Vaadatud 26. juulil 2023. Eesti taimede määraja (toim. M. Leht). 2007. EMÜ, Eesti Loodusfoto, Tartu, lk 259 Ingerpuu, Nele. 2016. Kuslapuu: tavaline, kuid vähe tuntud Eesti Loodus 12: 23-25 Harilik kuslapuu andmebaasis eElurikkus
Vaevakask

Vaevakask (Betula nana) on kaseliste sugukonda kase perekonda kuuluv mitmeaastane heitlehine põõsas. Rahvapärased nimetused: rabakask, kaskjalg, maarjakask, pürskask, raud-kask. Vaevakase lehed on väikesed ja ümarjad, ümbermõõt kuni 1 cm. Vaevakase kõrgus on 20–120 cm. Õitseaeg on mais. Levinud Kesk-Euroopa mägedes Põhja-Euroopa ning Põhja-Aasia madalikel. Eestis paiguti, peamiselt mandri lääne- ja põhjaosas, saartel puudub. Kasvukohana eelistab ta happelisi muldasid (oksülofüüt). Esineb siirdesoodes, rabades, raba- ja soometsades, lodumetsades, sooniitudel, põõsa- või puhmarindes; turvas- ja turvastunud muldadel. Valgusenõudlik. Mullastiku suhtes leplik. Eesti pärismaised põõsad Rahvusvaheline punane raamat. (Vaadatud 16.04.2017.) Eesti taimede määraja (toim. M. Leht). EMÜ, Eesti Loodusfoto, Tartu 2007, lk 152 Vaevakask andmebaasis eElurikkus
Kasemetsa–Kiisa tee

Kasemetsa–Kiisa tee (registrinumbriga 11241) on kõrvalmaantee Saku vallas. Tee pikkus on 2,8 km. Tee saab alguse Saku–Tõdva tee neljandal kilomeetril Kasemetsa ja Kajamaa küla piiril ning lõpeb Tõdva–Hageri tee neljandal kilomeetril Metsanurme ja Tõdva küla piiril. Tee kulgebki eelnimetatud külade piiril. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga kolme truupi. Teele jääb kaks bussipeatust: Nirgioru ja Leesi. Teega ristub esimesel kilomeetril Kasemetsa tee. Tee on asfaltkattega. Tee klass on IV. Liiklussagedus teel on 3000–6000 autot ööpäevas. Kiiruspiirang on tee esimesel kilomeetril (70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Proov 583

Proov 583 oli 1984.aasta detsembris moodustatud eesti ansambel, mis saavutas 1980. aastate esimesel poolel populaarsuse kaveritega, aga leidis hiljem ka isikupärasema stiili, kui nii võib nimetada europopdiskoroki Europe’i ja Katrina & The Wavesi piirimailt. Niisuguse tulemuse saab võib-olla siis, kui pillimehed on hingelt intellektuaal- või hevirokkarid, aga mängivad muusikat, mis ka kultuurimajades tantsule kutsuks.[viide?] Nõukogude aja nõuete kohaselt[viide?] tegutsesid harrastusansamblid ettevõtete egiidi all.[viide?] Proov 583 sai prooviruumid Juveelitehase juurde ja sellest tuli ka ansambli nimi. Augustist 1985 oli lauljaks saates "Kaks takti ette" säranud Thea Paluoja. Laululoomingu eest hoolitsesid esmajoones Lauri Laubre ja Endel Jõgi. Pretensioonikamatele lugudele andis Yesi hõngu Hillar Norralti kõrge tenor. 1985. aastal oli ansambli liikmetest moodustunud ansambel Linnu Tee, ning 1987. aasta alguses ansambel Proov 583 laguneski. Tema liikmed Kliimask ja Jõgi jätkasid grupis P3, Lepasoo Mahavokis ja Patte Rujas Urmas Alenderi kõrval teise solistina. Ansamblilt pole teadaolevalt ilmunud ühtki helikandjat, mis sisaldaks ainult nende muusikat. Thea Paluoja – vokaal Hillar Norralt – vokaal Indrek Patte – vokaal, kitarr Endel Jõgi – vokaal, kitarr Lauri Laubre – klahvpillid Margus Kliimask – basskitarr Jüri Mazurtšak – trummid Tarvi Jaago – trummid Peeter Stranberg – trummid "Sinu juures" (Thea Paluoja) "Ei pöördu aeg" (Indrek Patte) "Kuhu tee sind viis" (Thea Paluoja) "Kuni veel sind hoida suudan" (Thea Paluoja) "Nad ei tea" (Thea Paluoja) "Ei näe" (Thea Paluoja, laulule tegi muusikavideo Tallinnfilm, mida kasutati muusikafilmis "Pingul keel") "Trooja vari" (Hillar Norralt) "Väike lillemüüja" (Thea Paluoja) "Öised teed" (Thea Paluoja) "Telefon" (Indrek Patte) "Nähtamatu" (Indrek Patte) "Ma siiski jään" (Indrek Patte) "Üks öö" (Thea Paluoja) "Asjatu vaev" (Thea Paluoja) "Mängudemaa" "Õnnemaa" Väärismetallist toodete märgistamine Ansambel Eesti Ansamblite Andmebaasis Ansambel Rate You Musicu andmebaasis
Kasemetsa tee

Kasemetsa tee (registrinumbriga 11242) on kõrvalmaantee Saku vallas. Tee pikkus on 2,6 km. Tee saab alguse Kasemetsa–Kiisa tee esimesel kilomeetril Kasemetsa ja Metsanurme küla piiril ning lõpeb Metsanurme küla läänepiiril Keila jõe ääres. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 5 truupi. Bussipeatusi teele ei jää. Tee on mustkattega, vahepealt osaliselt ka kruusakattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 1000-3000 autot ööpäevas. Teel on kiiruspiirangud (30 ja 50 km/h). Teevalgustus puudub.