laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Andro Kööp

Andro Kööp (sündinud 4. märtsil 1967) on eesti kunstnik, disainer ja sisekujundaja. 1984. aastal lõpetas ta Tallinna 46. Keskkooli kunstiklassi. 1991. aastal astus Tallinna Kunstiülikooli, mille lõpetas aastal 1996 moe erialal. Töötas 2008. aastast Tartu Kõrgema Kunstikooli külalisõppejõuna ja 2006. aastast abiõppejõuna Eesti Kunstiakadeemias. 2013. aastast vabakutseline kunstnik ja kuraator. Andro Kööp alustas aktiivset näitusetegevust 1985, aastast peamiselt tarbe- ja kujutava kunsti vallas. 1988. aastal sai temast Eesti Disainerite Liidu asutajaliige, õppides hiljem moekunsti. Kunstirühmituse Neoeksprepost asutaja (koos kunstnik Urmas Puhkaniga) ning ühenduse Eesti Moedisain peakunstnik. Kööp looming balansseerib maalikunsti ja disaini piirimail, tajudes ja sidudes tundlikult kujutava kunsti ja ruumi suhteid. Kööp on olnud tuntud nii radikaalse avangardkunstniku, disaineri kui sisekujundajana, mis lisab tema teemavalikule korraga nii sotsiaalseid, mängulisi kui dekoratiivseid aspekte. Kunstniku tööd on alati rohkem või vähem ruumilised, millele ta tihti lisab taimemotiive ja vääriskivilikke spektreid. Nii loodud romantilist ja rahulikku maailma täiendavad elektrit täis toonid ja peaaegu et kunstniku kaubamärgiks kujunenud poolläbikumav rastertaust, mis kõik kokku sobib ühtviisi hästi nii modernsesse kui klassikalisse interjööri. Tema teoseid võib leida Eestis mitmes suures muuseumis ja kogus: Eesti Kunstimuuseumis, Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis, Tallinna Kunstihoones ja PoCo – Pop And Contemporary Art Museumis ja paljudes erakogudes Eestis ja mujal maailmas. 2001. aastal asutas Andro Kööp Torpeedo Interjööri ja on selle sisekujundaja. 1998. aastal võitis Andro Kööp Üleliidulistel Moepäevadel Tallinnas pressi eripreemia. 1991. aastal võitis ta Eesti Kunstnike Liidu noorte kunstnike aastapreemia ja 1992. aastal Vaal Galerii aastapreemia. "Andro Kööp". www.androkoop.com. Vaadatud 18. aprillil 2023. "Andro Kööp". HAUS galerii. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. aprill 2023. Vaadatud 18. aprillil 2023. ERR, Kaisa Potisepp | (9. mai 2023). "Pildid: Allee galeriis avati Andro Kööbi maalinäitus". ERR. Vaadatud 12. jaanuaril 2024.
Ester Karuse

Ester Karuse (sündinud 19. novembril 1992 Valgas) on Eesti poliitik, XV Riigikogu liige. 13. märtsist 2020 kuni 26. aprillini 2021 oli ta Valga vallavanem. Ester Karuse oli Eesti Keskerakonna liige alates 30. jaanuarist 2011. 5. jaanuaril 2024 teatas ta Keskerakonnast lahkumisest ja liitumisest Sotsiaaldemokraatliku Erakonnaga. Ta on lõpetanud Mainori kõrgkooli ärijuhtimise erialal. Ta on töötanud logistikuna oma isa ettevõttes A. Karuse Aktsiaselts. 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogu valimisel Valga vallas kandideeris ta Keskerakonna nimekirjas ning saavutas 196 häälega ringkonnas paremuselt 4. tulemuse ning osutus nimekirjamandaadiga valituks Valga vallavolikogu liikmeks. Kehtivaid hääli andsid 7024 isikut ning lihtkvoot ehk isikumandaat oli 260 häält. Parima tulemuse piirkonnas sai Ester Karuse isa Allain Karuse (1089 häält). 2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Keskerakonna nimekirjas Võru-, Valga- ja Põlvamaad hõlmavas ringkonnas ning saavutas 1665 häälega ringkonnas paremuselt 5. tulemuse, kuid ei osutunud valituks. Keskerakonnast sai selles ringkonnas hääli rohkem vaid Tarmo Tamm (2824 häält). Kehtivaid hääli andsid 43 090 isikut ning lihtkvoot ehk isikumandaat oli 5386 häält. Parima tulemuse ringkonnas sai Uno Kaskpeit EKREst (3802 häält). 2019. aasta septembrist kuni 13. märtsini 2020 oli ta Riigikogu Keskerakonna fraktsiooni nõunik. Samal päeval valis Valga vallavolikogu ta Valga vallavanemaks. 2023. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Ester Karuse Eesti Keskerakonna nimekirjas Valimisringkonnas nr 11 (Võru, Valga ja Põlva maakond). Ta kogus 1677 häält ja osutus valituks. Ta sai 1. detsembril 2022 poja emaks. Ta on abipolitseinik alates 2016. aastast. Päring äriregistri erakondade liikmete nimekirjast: "Ester Karuse".[alaline kõdulink] "Kuus riigikogu keskerakondlast lahkus parteist, neist neli liitub sotsidega" ERR, 5. jaanuar 2024 "Ester Karuse: tahtsin tõestada, et poliitika pole vaid meeste mäng", Lõuna-Eesti Postimees, nr 20, 16. veebruar 2018 "Valimistulemused valdades ja linnades. Valga vald" Vabariigi Valimiskomisjoni valimiste veebileht (kov2017.valimised.ee) Andre Hanimägi "Tõusev täht Valgast: Ester Karuse ei pelga ühtki pingutust", Kesknädal, oktoober 2018 (vaadatud 07.03.2023) "Valimistulemused 11. ringkonnas (Valga-, Võru- ja Põlvamaa)" Vabariigi Valimiskomisjoni valimiste veebileht (rk2019.valimised.ee) "Ametis on uus vallavalitsus" Valga Teataja, nr 4 (23), aprill 2020 "Valga uueks vallavanemaks valiti keskerakondlane Ester Karuse", Lõuna-Eesti Postimees, 13. märts 2020 Valimisringkond nr 11 Riigikogu valimised 2023 https://elu24.postimees.ee/7661814/onnesoovid-poliitik-ester-karuse-sai-emaks-see-super-tunne-kui-laps-rinnale-pandi
Sukturi

Sukturi on küla (mazciems) Lätis Talsi piirkonnas Laidze valla lõunaosas. Küla asub valla piiril Sirdsezersi järve ääres ja jääb Talsi küngastiku maastikukaitsealale. Küla asub valla keskusest Laidzest 7, Talsist 3 ja Riiast 119 kilomeetri kaugusel. Osa külast jääb Lībagi valda ja moodustab ametlikult iseseisva küla. Aastal 2015 oli külas 23 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 14. Vietvārdu datubāze, vaadatud 8.04 2020 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Finnbjorn Vang

Finnbjorn Vang (sündinud 1978) on Fääri saarte maletegelane. Vang on Fääri saarte Maleföderatsiooni president. Varem on ta olnud Euroopa Maleliidu asepresident. Vang on maletaja ELO-reitinguga üle 2000. 2006. aastal osales ta Fääri saarte võistkonna koosseisus Torinos peetud maleolümpial (varumängijana). Võistkond sai 82. koha 147 meeskonna hulgast. Vang tegutseb ka malekohtunikana ja maleorganisaatorina. Saanud 2011. aastal FIDE-lt FIDE arbiitri nimetuse. Olnud Fääri saartel peetud maleturniiridel peakohtuniku ja turniiridirektori rollis. Finnbjorn Vang FIDE andmebaasis Fääri saarte Maleföderatsioon FIDE andmebaasis Portrait: Finnbjørn Vang on the Faroe Islands. ultivatecollective.org, 2. august 2017
Andrzej Filipowicz

Andrzej Filipowicz (sündinud 13. mail 1938 Varssavis) on poola maletaja ja malekohtunik, rahvusvaheline meister (1975), rahvusvaheline arbiiter (1984). Filipowicz on maletajana võitnud Poola meistrivõistlustel pronksmedali (1971). Poola võistkonna koosseisus on ta mänginud seitsmel maleolümpial (1960–1966, 1970–1972, 1978). 1964. aastal Tel Avivis tuli Poola kümnendaks (Filipowicz mängis neljandal laual), 1972. aastal Skopjes sai Poola 12. koha (Filipowicz tegi kaasa varumängijana). Filipowicz on tunnustatud malekohtunik. Ta on olnud peakohtunik paljude võistlustel, sealhulgas MM-tiitlimatšil Magnus Carlseni ja Viswanathan Anandi vahel (2014), pretendentide turniiril (2007), juunioride maailmameistrivõistlustel (2010), seenioride maailmameistrivõistlustel (2016), maailmameistrivõistlustel kiir- ja välkmales (2012, 2013, 2014), naiste FIDE Grand Prix' sarja turniiridel (2019), Euroopa meistrivõistlustel kiir- ja välkmales (2015), Euroopa noorte meistrivõistlustel (2012), Mihhail Tali mälestusturniiril (2013), Dortmundi maleturniiril (2008, 2013, 2015, 2016, 2018, 2020) ning Aerofloti lahtisel turniiril (2016, 2017, 2018, 2019, 2020). Filipowicz on FIDE tehnilise komisjoni sekretär. Varem on ta olnud FIDE kvalifikatsioonikomisjoni esimees, FIDE keskkomitee liige, FIDE tegevjuhatuse liige, samuti FIDE Ida-Euroopa tsooni president. 1993 – Poola Maleföderatsiooni auliige 2006 – FIDE auliige  Andrzej Filipowicz – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Andrzej Filipowicz FIDE andmebaasis
Jeļena Prokopčuka

Jeļena Prokopčuka (sünninimi Čelnova; sündinud 21. septembril 1976 Riias) on Läti endine pikamaajooksja. Ta esindas Lätit 2016. aasta suveolümpiamängudel maratonis. Ta võitis New Yorgi maratoni 2005. ja 2006. aastal. Ta on osalenud ka Tallinna Maratonil, võitis 2014. aastal poolmaratoni.
Horostkiv

Horostkiv (ukraina Хоростків, poola Chorostków) on linn Ukrainas Ternopili oblastis Gusjatõni rajoonis. Horostkiv asub Ternopilist umbes 45 km lõunakagus. Horostkivi on esmamainitud 1564. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Horostkivi elanikest ukrainlasi 98,70%, venelasi 0,78% ja poolakaid 0,22%. Історична довідка Хоростківська міська громада Національний склад міст Datatowel.in.ua
Kurt Jungwirth

Kurt Jungwirth (sündinud 3. septembril 1928 Grazis) on Austria kultuuri- ja maletegelane, rahvusvaheline organisaator (2012). Jungwirth on Austria Maleföderatsiooni aupresident. Varem on ta olnud Austria Maleföderatsiooni president (1971–2017), FIDE viitsepresident (1978–1986), Euroopa Maleliidu president (1986–1998) ja 1990–1998 ühtlasi FIDE Euroopa maailmajao president. Tema initsiatiivil hakati Austria koolides 1975. aastast fakultatiiivainena õpetama malet. 1960. aastatel oli Jungwirth Grazi Ülikooli romanistika professor.  Kurt Jungwirth – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Kurt Jungwirth FIDE andmebaasis Austria Maleföderatsioon FIDE andmebaasis Kurt Jungwirth. chess.at
Boris Kutin

Boris Kutin (sündinud 21. juulil 1947 Ljubljanas) on sloveenia maletegelane, rahvusvaheline organisaator (2012). Kutin on 2014. aastast Euroopa Maleliidu (ECU) hoolekogu esimees. Varem on ta olnud ECU president (1998–2010) ja ECU aupresident (2011–2014), samuti on ta kuulunud FIDE presidendinõukogusse rohkem kui 20 aastat. Ta oli 2002. aastal Bledis peetud maleolümpia turniiridirektoriks. 2018 – FIDE auliige 2020 – Sloveenia Vabariigi riiklik autasu – elutööauhind spordi valdkonnas Board of Trustees. europechess.org Boris Kutin awarded for Lifetime Achievement. europechess.org, 6. veebruar 2020  Boris Kutin – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Boris Kutin FIDE andmebaasis
Tlumatš

Tlumatš (ukraina Тлумач, poola Tłumacz) on linn Ukrainas Ivano-Frankivski oblastis, Tlumatši rajooni halduskeskus. Tlumatš asub Ivano-Frankivskist umbes 23 km idakagus. Tlumatši on esmamainitud 1213. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1448. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tlumatši elanikest ukrainlasi 98,99% ja venelasi 0,72%. Тлумач, Тлумачский район our-travels.info Національний склад міст Datatowel.in.ua
Rahvusvaheline organisaator

Fail:Fide.png Rahvusvaheline organisaator (inglise keeles International Organizer; lühend IO) on males rahvusvahelise võistluskorraldusliku tegevuse eest antav nimetus. Nimetuse võttis kasutusele Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE). Rahvusvahelise organisaatori nimetus on eluaegne. 2020. aasta aprilli seisuga on FIDE andmebaasis kirjas 515 maletegelast, kes on saanud rahvusvahelise organisaator nimetuse. 1996 – Vanik Tšhakharjan (tunnistus nr 1) 1998 – Strátos Grívas 2002 – Zurab Azmaipharašvili 2008 – Husan Turdialiev 2011 – Ye Jiangchuan, Gunnar Björnsson, Theódoros Tsormpatzoglou 2012 – Geórgios Makrópoulos, Sulţān bin Khalīfah Āl Nahayān 2012 – Kirsan Iljumžinov, Ilja Levitov, Boris Kutin, Kurt Jungwirth 2013 – Mahir Məmmədov 2014 – Giorgi Giorgadze, Akaki Iašvili 2015 – Martha Fierro, Andrei Filatov 2018 – Anastassija Sarokina 2002 – Hendrik Olde International Organizer. ratings.fide.com
Kāķīši

Kāķīši on küla (mazciems) Lätis Talsi piirkonnas Strazde valla idaosas. Küla asub merepinnast 110 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Strazdest 5,2, piirkonna keskusest Talsist 22 ning Riiast 102 kilomeetri kaugusele. Küla kujunes endise Kāķīši mõisa (Neuhof) keskuse juurde. Säilinud on nii mõisa häärber kui ka park. Aastal 1851 rajati mõisa juurde laste varjupaik, hilisem Strazde lastekodu. Aastal 2017 oli külas 46 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 35. Vietvārdu datubāze, vaadatud 8.04 2020
Gravas (Strazde vald)

Gravas on küla (mazciems) Lätis Talsi piirkonnas Strazde valla kirdeosas. Küla asub merepinnast 125 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Strazdest 6,5, piirkonna keskusest Talsist 23 ning Riiast 103 kilomeetri kaugusele. Küla kujunes endise Gravase metskonna juurde. Gravases asub kohalik kalmistu, seal asub ka puhkekompleks Medibu pils. Aastal 2017 oli külas 18 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 11. Vietvārdu datubāze, vaadatud 8.04 2020
Saulīšciems

Saulīšciems on küla (mazciems) Lätis Talsi piirkonnas Strazde valla keskosas. Küla asub merepinnast 97 meetri kõrgusel Bemberupīte oja kaldal. Saulīšciems jääb valla keskusest Strazdest 2, piirkonna keskusest Talsist 20 ning Riiast 99 kilomeetri kaugusele. Küla kujunes endise Strazde mõisa Saulīši karjamõisa (Sophienhof, Sofienhof) keskuse juurde. Kultuurimälestistest asuvad seal riikliku kaitse all olevad Strazde linnamägi, hiiepaik Strazde Kirikumägi ja Strazde muinaskalmed. Vietvārdu datubāze, vaadatud 8.04 2020 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts[alaline kõdulink]
Annasciems

Annasciems on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Talsi piirkonnas Strazde valla idaosas. Küla asub merepinnast 90 meetri kõrgusel Bemberupīte oja kaldal. Annasciems jääb valla keskusest Strazdest 3,4, piirkonna keskusest Talsist 22 ning Riiast 98 kilomeetri kaugusele. Külas asub Annasciemsi kalmistu. Kultuurimälestistest asuvad seal riikliku kaitse all olevad Ilbatase muinaskalmed ehk Kullakünkake. Vietvārdu datubāze, vaadatud 8.04 2020 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts[alaline kõdulink]
Mazstrazde

Mazstrazde on küla (mazciems) Lätis Talsi piirkonnas Strazde valla loodeosas. Küla asub merepinnast 100 meetri kõrgusel maantee A10 ääres. Mazstrazde jääb valla keskusest Strazdest 1,5, piirkonna keskusest Talsist 18 ning Riiast 102 kilomeetri kaugusele. Küla kujunes endise Mazstrazde mõisa (Klein-Strasden) keskuse juurde. Külas asub mälestuskivi punaste partisanide komandörile Kārlis Paldiņsile. Vietvārdu datubāze, vaadatud 8.04 2020 Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики
Bibikovi ratsasalk

Bibikovi ratsasalk oli 1918. aasta lõpukuudel Ostrovis formeeritud vene valgete ratsa-partisanisalk, mida juhtis polkovnik Georgi Bibikov. Hiljemalt 1919. veebruarikuust nimetati seda Ratsajäägrite (Конно-егерский) divisjoniks. Reigo Rosenthal. Loodearmee. Tallinn, 2006, lk 31, 84, 92
Adrasmon

Adrasmon on asula Tadžikistanis Sugdi vilajeti Ašti rajoonis. Asula rajati uraanimaaki otsivatele geoloogidele märtsis 1941. Adrasmonis tegutses Nõukogude Liidu lagunemiseni maagirikastusvabrik. Hõbedat ja pliid tootnud ettevõte taaskäivitati 21. sajandi alguses, kuid pankrotistus 2016. aastal. https://www.tajik-gateway.org/wp/industry/gornodobyvayushhaya-promyshlennost/aoot-adrasmanskij-gok/ https://rus.ozodi.org/a/28264857.html
Fontanella (Vorarlberg)

Fontanella on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas. Umbes 29,5% vallast on metsa all ja 52,1% on alpiinne. Valda kuuluvad järgmised külad: Fontanella, Garlitt, Mittelberg, Türtsch, Kirchberg, Seewald ja Faschina. Vallas on 18 ettevõtet. 102 inimest tüütab. Turismiaastal 2001/2002 oli siin kokku 70 365 ööbimist. Fontanella asutati Valais' asunike poolt 14. sajandil. Aastatel 1945-1955 oli see Prantsusmaa okupatsiooni all. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Lima (Peruu)

Lima on Peruu pealinn ja riigi suurim linn. Linnas elas 2015. aastal 8 852 000 inimest.  Pikemalt artiklis Lima ajalugu Lima kohale asutas Hispaania konkistadoor Francisco Pizarro 18. jaanuaril 1535 La Ciudad de los Reyesi ('kuningate linn') asula.  Lima (Peruu) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Korporatsioon Rotalia lipp

Korporatsioon Rotalia lipuks on trikoloor, mille värvideks on sinine, must ja heleroheline. Korporatsiooni lipp on püsivalt heisatud Tartu konvendihoone katusel. Lippu võivad kasutada korporatsiooni liikmed ja seda kasutatakse organisatsiooni aastapäevadel, pidulikel sündmustel nagu aktused jne. Mitmetel üritustel on esindatud korporatsiooni liikmetega mehitatud lipuvalve, näiteks akadeemiliste organisatsioonidega seotud üritused, rahvuslikud pühad, vastupanuvõitluse päev ja paljud teised. Sinimustrohelist lippu nähti esimest korda 1880. aasta Tallinna III üldlaulupeol 23.–25. juunil. Peo kirjatoimetaja A. Einvald märkis mälestusraamatus, et tähelepanu äratas Maardu ranna koori originaalne lipp, mille kavandi oli koostanud professor Köler. Lipp oli taevakarva sinine, must ja roheline ja selle tähendustki teati: «sinine – taevalaotus; must – eesti mehe kuub, ja roheline – põllud ja heinamaad, kus peal ta kõnnib, sest sinise taeva all kõnnib põllumees oma muistses kuues rohelise maa peal.» Järgmisel aastal, 1881. aastal kirjutas Jaan Bergmann luuletuse «Eesti lipp», mille värvid on sinine, must ja «rohiline». Luuletus avaldati 1881. aastal Matthias Johann Eiseni koostatud kogumikus «Eesti luuletused» ja trükiti ära sama aasta 24. juuni ajalehes Eesti Postimees. Sinimustrohelise kombinatsiooniga on Jaan Bergmannil veel teinegi luuletus «Lipulaul», mis avaldati 1881. aastal Tartus trükitud teoses «Isamaa kalender 1882 aasta peale». Samal aastal ilmus roheline värv meie rahvuslipuna ka pildis – K. A. Hermanni «Salmikud» esikaanele trükituna mustas kuues talumees sinimustrohelise lipuga. 19. sajandil oli Eesti ja Läti aladel oma kindla sümboolika ja värvidega üliõpilaskorporatsioonidel väga tähtis roll aristokraatia koolidena. Üha enam Eesti üliõpilasi koondusid ning 1881. aastal sooviti Tartu Ülikooli juurde asutada korporatsioon "Vironia". Asutatava korporatsiooni värvide valimise arutelus oli samuti üleval sini-must-roheline. Asutajateringis oli samuti Jaan Bergmann. Väiksemas ringis arutati ka punase värvi üle. Hiljem asutati selle seltskonna poolt korporatsiooni asemel Eesti Üliõpilaste Selts ning lipuvärvideks sai sini-must-valge. 1913. aastal otsustas kümme eesti üliõpilast Peterburis asutada korporatsiooni Rotalia ning võtta värvideks sinimustrohelise. Sellest ajast on korporatsiooni lipp ja sini-must-roheline värvikombinatsioon olnud esindatud tänaseni. Rudolf Põldmäe (1976). Kaks laulupidu. Eesti Raamat. Lk 222. Matthias Johann Eisen (1881). "Eesti Luuletused".[alaline kõdulink] Jaan Bergmann (24. juuni 1881). "Eesti Lipp". Eesti Postimees nr 25. Karl August Hermann (1881). "Salmikud". Matthias Johann Eisen (16. märts 1934). "Kuidas sündis Eesti lipp?". Postimees (1886–1944). Taivo Ruus: "Miks on Eesti lipp sinimustvalge?" Postimees, 11. jaanuar 2019
Repneauk

Repneauk (ka räpnaauk, Lõuna-Eestis vinguauk või paja) oli avaus majaseina ülaosas, mille kaudu juhiti ruumist välja ving ning suits. Repneauk paiknes enamasti saunas, mõnikord ka kambri või rehetoa ukse kohal seinas. Ta oli mõeldud ruumi lõplikuks õhutamiseks (algne õhutus toimus ukse kaudu) ning valgustas ruumi, kuid oli klaasimata. Repneauk võis olla mitmesuguse kujuga - rombjas, ovaalne, kuusnurkne või poolringikujuline ning ta raiuti kahe palgi vahekohta. Repneaugu ehk ürgakna sulgemiseks kasutati algselt heina- või samblatuusti, vahel ka räbalaid, mida nimetati repnetropp. Hoone kütmise ajal võeti repnetropp eest ning lasti suits ja ving välja. Hiljem hakati kasutama avause katteks lükandluuki. Tõuke korstnate ehitamiseks andis uue tulekolde – pliidi – ilmumine. Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 179 Repneauk, Eesti Vabaõhumuuseum
Jääpuur

Jääpuur on puur, mida kasutatakse talvisel ajal veekogude jää sisse aukude puurimiseks . Peamiselt kasutatakse talviseks kalapüügiks. Jääpuure leidub erinevaid, kuid peamised ning enimkasutatavad on manuaalsed (käsitsi keeratavad) ja mootoriga. http://eki.ee/dict/ekss/index.cgi?Q=j%C3%A4%C3%A4puur
Andres Kuusk (ajakirjanik)

Andres Kuusk (sündinud 18. detsembril 1971) on eesti teleajakirjanik ja -toimetaja. Ta on ETV saate "Esimene stuudio" üks saatejuhte. 2021 Valgetähe V klassi teenetemärk 2023 Eesti Rahvusringhäälingu Valdo Pandi nimeline ajakirjanduspreemia (oluliste ühiskondlike teemade vahendamise eest). Kuusel on kaks last. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Karl-Artur Korsar

Karl-Artur Korsar (sündinud 20. märtsil 1989) on eesti rõivadisainer. Karl-Artur Korsar kasvas üles Tartus. 19-aastaselt kolis ta Tallinna, et õppida Eesti Kunstiakadeemias tekstiilidisaini. Peale sealt tehniliste teadmiste sai ta sealt kaasa ka kire prinditehnoloogia vastu. Pärast õpinguid töötas Karl-Artur Korsar viis aastat vabakutselisena Londonis, Melbourne'is ja Sydneys. Praegu töötab ta nii Tallinnas kui ka Berliinis. KarlKorsar on tekstiilidisaini bränd, mille eestvedajaks on Karl-Artur Korsar. Bränd kasutab julgeid värve, mängulisi mustreid, kõrge kvaliteediga Itaaliast pärit kangaid ja Eesti rätsepatööd. Iga muster on ainulaadselt käsitsi või digitaalselt valminud. Brändi mõte on luua mustreid, mis poleks mõjutatud trendidest, vaid oleksid ajatud kangaid, mis annaksid aimu Karl Kolsari mõttemaailmast. Bränd loob kirevaid ja isikupäraseid teoseid. Karl Korsari visioon on luua riideid, mille kandjad saaksid nendega ennast välismaailmale väljendada. Tema loomingut iseloomustab detailirohkus. Disaineritest õde ja vend Karl-Artur Korsar ja Hanna Korsar lõid koos elustiilibrändi. The Korsars brändi loomingust võib leida nii kodusisustust, rõivaid, siidrätte kui ka aluspesu. Mõlemad olid oma brändide kallal töötanud juba aastaid ja ka eelnevad projektid olid neid pannud koostööd tegema. Karl-Artur tegeleb firmas eelkõige prindi ja kangastega ning õde Hanna vormiga. Brändile sobiva nime leidmisel lähtuti sellest, et selles peaks kindlasti olema Korsar, kuna see kõlab hästi ja see nimi oli ka mõlema poolt juba ülestöötatud. The Korsar on suuresti suunatud ekspordile. Nad annavad aastas kaks korda välja pret-a-porter-kollektsiooni. Bränd erineb mõlema enda firmast just selle poolest, et The Korsars ei piirdu ainult rõivastusega, vaid pakub ka kodusisustust ja aksessuaare. The Korsarsi üks kindlatest põhimõtetest on see, et rõivaid valmistavaid inimesi koheldakse lugupidavalt ja väärikalt. See innustab firmat tegema koostööd ainult nende tarnijatega, kelle jaoks on samuti olulised jätkusuutlikud töökohad, mis säilitavad looduskeskkonda. Tema õde Hanna Korsar töötab samuti rõivadisainerina. Karl leidis tee disainini tänu emale, kellel oli kodus ateljee, kus nad õega juba väiksest peale aega veetsid. Karlil ei olnud palju kannatust õmblemiseks, aga talle meeldis palju joonistada ja visandada. Igal aastal annab Eesti Disainiasutus välja autasusid silmapaistvatele disaineritele. Karl-Artur Korsar sai 2018. aastal SÄSI ehk noore toote-, moe- või tekstiilidisaineri auhinna. "Persoonilugu". Vaadatud 08.04.2020. "Karlkorsar koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 26.09.2020. Vaadatud 08.04.2020. Heidi Toome (22.01.2019). "The Korsars". Mood.ee. Vaadatud 08.04.2020. "The Korsars". Vaadatud 08.04.2020. Kaisa Tooming (09.02.2017). "Karl Korsarist". anditshappening.ee. Vaadatud 08.04.2020. Kaisa Tooming (09.09.2018). "SÄSI 2018". anditshappening.ee. Vaadatud 08.04.2020.
Turka

Turka (ukraina Турка) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Sambiri rajoonis. Kuni 2020. aastani oli Turka rajooni halduskeskus. Turka asub Strõi jõe vasakul kaldal, Poola piirist umbes 12 km kaugusel, Lvivist ligikaudu 105 km edelas. Turkat on esmamainitud 1431. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1730. aastal. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks linn 1772. aastal Austria keisririigi võimu alla. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Turka elanikest ukrainlasi 99,35% ja venelasi 0,46%. Турка Точка-на-Карте Національний склад міст Datatowel.in.ua
Andrej Šircelj

Andrej Šircelj (sündinud 28. veebruaril 1959 Ljubljanas) on Sloveenia majandusteadlane, jurist ja poliitik, ta on Sloveenia Demokraatliku Partei liige. Ta oli 13. märtsist 2020 kuni 1. juunini 2022 Sloveenia rahandusminister. Šircelj sündis aastal 1959 Ljubljanas. Ta lõpetas Ljubljana ülikooli majandusteaduskonna. Seejärel lõpetas ta magistrina Maribori ülikooli õigusteaduskonna. Šircelj oli 13. märtsist 2020 kuni 1. juunini 2022 Sloveenia rahandusminister (Janez Janša kolmandas valitsuses). Andrej Šircelj Sloveenia valitsuse kodulehel