laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tiina-Mall Kreem

Tiina-Mall Kreem (sündinud 10. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti kunstiajaloolane. Tiina-Mall Kreem on lõpetanud Kehra Keskkooli 1989. aastal. Aastatel 1989–1994 õppis ta Tartu Ülikoolis ajalugu. 1999. aastast kunstiteaduse magister (Tartu Ülikool), "Puunikerdaja Christian Ackermann. Puunikerdus ja tislerikunst Tallinnas 1674–1710" (juhendaja Kaur Alttoa). 2010. aastast filosoofiadoktor (Eesti Kunstiakadeemia), "Viisipäraselt ehitatud: luterlik kirikuehitus, -arhitektuur ja -kunst Eestis Aleksander II ajal (1855–1881)" (juhendaja Krista Kodres). Tema doktoritöö pälvis peapreemia 2011. aasta üliõpilaste teadustööde riiklikul konkursil. Tiina-Mall Kreem on Eesti Kunstimuuseumi Kadrioru kunstimuuseumi skulptuurikogu kuraator. Tiina-Mall Kreemi peamised uurimisvaldkonnad on Eesti ja Euroopa 19. sajandi skulptuur ning sakraalarhitektuur ja -kunst. 2002 Altariseinte ja kantslite visuaalne tähendussuhe 17. ja 18. sajandi vahetusel : Christian Ackermanni loomingu näiteil. – Kunstiteaduslikke uurimusi. Tallinn, 2002, 1406–2860, nr. 11, lk. 212–236 : ill 2003 kaasautorid Kersti Markus, Anu Mänd. Kaarma kirik. Tallinn 2005 Koopiad kirikus ja surnuaial. – Sirp. 16.12, lk. 11 2007 kaasautor Egle Tamm. Tallinna Kaarli kirik. Tallinn ISBN 9789985976876 2010 Viisipäraselt ehitatud: luterlik kirikuehitus, -arhitektuur ja -kunst Eestis Aleksander II ajal (1855–1881). Tallinn ISBN 9789949467051 2006 Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia (näitus “Meistriteoste lummus. Koopia Eestis 19. sajandil” Kadrioru lossis ja Mikkeli muuseumis 2005/2006, konverents ja samanimeline kataloog) Tiina-Mall Kreemi abikaasa on ajaloolane Juhan Kreem. Üliõpilaste teadustööde riikliku konkursi 2011.a tulemused Tiina-Mall Kreem Eesti Teadusinfosüsteemis
Egle Tamm

Egle Tamm (sündinud 1969) on eesti kunstiajaloolane ja muinsuskaitseametnik. Egle Tamm on Tartu Linnavalitsuse arhitektuuri ja ehituse osakonna kultuuriväärtuste teenistuse vanemspetsialist arhitektuuri- ja ajaloomälestiste kaitse ja järelevalve valdkonnas. 1999 magister artium (Tartu Ülikool), Eesti 1920.-1930. aastate sakraalarhitektuur. Egle Tamme peamine uurimisvaldkond on Eesti 19. ja 20. sajandi sakraalarhitektuur. "Pärnumaa sakraalehitistest aastail 1918-1940" // Pärnumaa ajalugu. Pärnu 2000, 1406-2461, 3, lk 114–131 "Pärnumaa kirikud = Churches of Pärnu County". Pärnu 2001 "Moodsad kirikud: Eesti 1920.-1930. aastate sakraalarhitektuur". Eesti Arhitektuurimuuseum. Tallinn 2001. ISBN 9985783492 "Eesti kirikud. Postkaarte Aivo Aia kogust = Die Kirchen Estlands. Postkarten aus der Sammlung von Aivo Aia = Estonian churches. Postcards from Aivo Aia's collection". Tallinn 2001. ISBN 9985620305 "Tallinna kirikurenessanss : [ajalooliste ja muinsusväärtuslike pühakodade restaureerimise projekt". Tallinn 2002. ISBN 9985787382 Tiina-Mall Kreem, Egle Tamm. "Tallinna Kaarli kirik". Tallinn 2007. ISBN 9789985976876 "Tartu Pauluse kirik - Made in Finland. Taastatud eksklusiivsemalt kui algupäraselt ehitatud". Muinsuskaitse aastaraamat 2015. Tallinn 2016. Lk 10-13 Tartu Linnavalitsuse telefoniraamat
Chaovarat Chanweerakul

Chaovarat Chanweerakul (sündinud 7. juunil 1936 Bangkokis) on Tai poliitik. 2. kuni 17. detsembrini 2008 oli ta peaministri kohusetäitja. Chaovarat lõpetas 1966. aastal Thammasati Ülikooli majanduse erialal ja töötas aastaid avalikus sektoris. Aastatel 1994–1997 oli ta Tai rahandusminister. Uuesti naasis ta valitsusse 2008. aastal, olles algul rahvatervishoiu minister ja hiljem üks Tai valitsuse neljast asepeaministrist. Kui Tai konstitutsioonikohus saatis 2. detsembril 2008 valitseva Rahva Võimu Partei laiali ja keelustas selle juhtfiguuride osalemise poliitikas, oli peaminister Somchai Wongsawat koos mitme muu ministriga sunnitud kohe tagasi astuma. Chaovarat oli ainus kõrgematest ministritest, kes ei kuulunud partei juhtkonda ja asus seetõttu täitma peaministri kohuseid. Ametlikult kinnitati ta peaministri kohusetäitjaks 3. detsembril toimunud valitsuskabineti istungil.
Tallinna–Pääsküla rongiliin

Tallinna–Pääsküla rongiliin on Elroni opereeritav rongiliin lõpp-peatustega vastavalt Tallinnas Balti jaamas ja Pääskülas. See on ainus rongiliin, mille nii algus- kui ka lõpp-punkt asub Tallinnas. Tallinna–Pääsküla rongiliin oli esimene elektrifitseeritud rongiliin Eestis, kus elektrirongid sõidavad aastast 1924. Aastast 1962 asub Pääskülas rongide depoo. Pääskülast liigub Balti jaama suunas tööpäeviti 19, puhkepäeviti 16 reisirongi, vastupidises suunas tööpäeviti 22, puhkepäeviti 16 koosseisu. Arvestades ka läbisõites liine, on rongikoosseise rohkem. Liinile jääb 9 peatust: Tallinn (Balti jaam), Lilleküla, Tondi, Järve, Rahumäe, Nõmme, Hiiu, Kivimäe ja Pääsküla. Kõik peatused asuvad 1. tsoonis. Seisuga 7. detsember 2008 maksis liini mistahes peatuste vahel täispilet 12 ja sooduspilet 11 krooni. Seisuga 1.07.24 maksab I tsooni tavapilet 1,80 € ja sooduspilet 1,20 €, Tallinna linna registreeritud elanikele on sõit (rohelise ühistranspordikaardi esitamise korral) kogu liinil tasuta. Pääsküla elektrirong Nõmme jaamas Balti Jaamast Pääskülla väljuv diiselrong Tallinna–Keila raudtee Balti jaam "Hinnakiri alates 01.07.2024" (PDF). Elron.ee. Vaadatud 30.09.2024. Elroni koduleht
Purjetamine 2004. aasta suveolümpiamängudel

Purjetamine 2004. aasta suveolümpiamängudel toimus 14.–28. augustil Agios Kosmase olümpiapurjespordikeskuses umbes 14 km Ateena kesklinnast lõunas. Autasustamistseremooniat sai seal korraga jälgida 1600 pealtvaatajat. Purjetamises anti välja 11 medalikomplekti. Neli oli mõeldud meestele (Mistral, Finn, 470, Star), neli naistele (Mistral, Europe, 470, Yngling) ja kolm oli avatud mõlema soo esindajatele (Laser, 49er, Tornado). Eestit esindas purjetaja Imre Taveter, kes võistles Finn-klassis. Taveterile olid need teised olümpiamängud, ta võistles ka Sydney olümpiamängudel. Imre Taveter sai viimases, 11. sõidus 18. koha, mis oli tema parim tulemus, kuid kokkuvõttes sai ta viimase, 25. koha 221 karistuspunktiga. Eelviimase koha saanud itaallasele Michele Marcesinile kaotas Taveter 20 punktiga. Purjelaudur Gal Fridman võitis Mistral-klassis Iisraelile läbi aegade esimese olümpiakulla. Enne viimast sõitu oli ta teisel kohal, juhtis Ricardo Santos Brasiiliast. Brasiillane oli viimases sõidus alles 17. kohal ja jäi seetõttu medalita, poodiumile pääsesid veel olümpiatule süütaja Nikólaos Kaklamanákis Kreekast ja Nick Dempsey Suurbritanniast. 28-aastane Fridman oli varem saanud Atlanta olümpiamängudel pronksmedali ja tulnud 2002. aastal maailmameistriks. Sydney olümpiamängudele ta ei pääsenud. Enne Fridmani kulda oli alates 1952. aastast olümpiamängudel osalev Iisrael on kokku võitnud neli medalit. Suurbritannia purjetaja Ben Ainslie tuli Finnil olümpiavõitjaks. Hõbeda sai Rafael Trujillo Hispaaniast ja pronksi Mateusz Kusnierewicz Poolast. Eelmistel olümpiamängudel Laseril kuldmedali võitnud 27-aastane Ainslie võitis 11 sõidust neli ja vaid neljas jäi ta esikolmikust välja. Kokku kogus ta 38 karistuspunkti. Ainslie oli 8 aastat tagasi Atlantas saanud Laseri klassis hõbemedali.
Georgij Alafuzoff

Georgij Alafuzoff (vene keeles Георгий Борисович Алафузофф; sündinud 15. septembril 1953 Helsingis) on Soome endine mereväelane, kontradmiral (kontra-amiraali). Aastatel 2007–2013 oli ta Soome kaitseväe luurejuht. Ta on üks Soome mõjuvõimsamaid ohvitsere ja tähtsamaid Venemaa sõjanduse asjatundjaid. Aprillist 2013 on ta Euroopa Liidu sõjaväeluure juht. 2013 Kotkaristi II klassi teenetemärk
Feta

Feta on lambapiimast või lamba- ja kitsepiima segust valmistatud juust. Aastast 2002 on "feta" kaitstud päritolunimetusega toode. Vastavalt asjakohastele ELi õigusaktidele võivad "feta" nimetust kanda vaid juustud, mis on toodetud traditsioonilisel viisil Kreekas, valmistatud lambapiimast või lamba- ja kitsepiima (kuni 30%) segust. Feta on väga erilise, tugevalt ürdise ja soolase maitsega juust. Valmimisprotsessi jooksul ei muuda ta värvust. Juustu säilitatakse kas soolvees või õlis. Feta on klassikalise Kreeka salati vältimatu koostisosa. Eri nimede all tuntakse sama tüüpi juustu kõikjal Lähis-Idas.
August Karu

August Karu (19. juuli 1907 Holstre vald, Viljandimaa – 31. detsember 1956 Tartu) oli eesti metsateadlane. Ta õppis aastatel 1929–1934 (lõpetas 1939) Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonnas, cand. agr. 1956 ("Juurepessu Fones annosus Fr. kahjustuse olenevus mullastikutingimustest ja metsade majandamisest Eesti NSV kuusepuistuis"). Korporatsioon Rotalia liige. Ta oli aastatel 1934–1937 Tartu Ülikooli metsakasvatuse kabineti assistent, 1937–1939 metsandusliku uurimisinstituudi teaduslik abijõud, 1940–1941 assistent. Aastatel 1941–1943 Punaarmees, 1943–1944 Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu teadusstipendiaat. Aastatel 1944–1945 Tartu Ülikooli metsakasvatuse kateedri vanemõpetaja, 1945 dotsent, 1945–1951 juhataja. Aastatel 1951–1956 Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsakasvatuse kateedri juhataja. Ta uurimisvaldkonnaks oli peamiselt metsapatoloogia, metsi kahjustavad putukad. Ta oli ka aktiivne looduskaitsetegelane. Kasesalu, Heino 2007. Sajand legendaarse teadlase August Karu sünnist. Eesti Mets 3: 48–51. Kasesalu, Heino 2008. August Karu elu ja töö. Eesti Metsaselts.
Linda Metslang

Linda Amanda Rosalie Metslang (alates 1939. aastast Lao; 26. oktoober 1894 Tartu – 10. jaanuar 1985 Tartu) oli eesti raamatukogutegelane ja tõlkija. Ta lõpetas 1915. aastal Tartu Puškini-nimelise Tütarlaste Gümnaasiumi. 1917. aastal asus ta õppima Tartu Ülikooli ajalugu ja bibliograafiat. Majanduslike ja muude takistuste tõttu kestsid õpingud kuni 1938. aastani. Ta töötas aastatel 1921–1964 Tartu Ülikooli raamatukogus. Ta on tõlkinud eesti keelde Tadeusz Zieliński raamatu "Vana-Kreeka kirjandus" 2 köidet (ilmusid 1926 ja 1927). Ta on maetud Tartu Raadi kalmistule. Lao, Linda Amanda Rosalie Eesti raamatukogunduse biograafiline andmebaas (vaadatud 13. septembril 2014) Homeros, Ilias, katkendid (tlk Linda Metslang) Tartu Ülikooli filosoofiateaduskond
Laskmine 2004. aasta suveolümpiamängudel

Laskmine 2004. aasta suveolümpiamängudel toimus 14.–22. augustini. Meestel oli kavas seitse klassikalise laskmise ala (õhupüss 10 m, õhupüstol 10 m, vabapüstol 50 m, olümpiakiirlaskmine 25 m, väikepüss lamades 50 m, väikepüssi standard 3x40 lasku ja liikuv märk 10 m) ja naistel neli (õhupüss 10 m, õhupüstol 10 m, väikepüssi standard 3x20 lasku ja väikepüstol 25 m). Olümpia laskmiskeskus paiknes Ateena kaguosas Markopouloses. Pealtvaatajaid mahtus võistlusi jälgima 2093.
Eugen Miller

Eugen Ludwig Miller (vene Евгений-Людвиг Карлович Миллер; 25. september 1867, Dünaburg, Vitebski kubermang – 11. mai 1939 Moskva, NSV Liit) oli Venemaa Keisririigi sõjaväelane (kindralleitnant; 1915). Venemaa kodusõjas valgete sõjalise liikumise juht Põhja-Venemaal aastail 1919–1920, hiljem bolševikevastase Venemaa Sõjalise Liidu (POBC) juhataja. Jevgeni Miller sai kõrgema sõjaväelise hariduse pärast 1892. aastal Nikolai Kindralstaabi Akadeemia lõpetamist. Osales Esimeses maailmasõjas, pärast Venemaa väljaastumist maailmasõjast oli E. Miller 1917. aasta sügisest Kõrgeima Ülemjuhataja Staabi (STAVKA) esindaja Itaalia kõrgema ülemjuhatuse juures. 1919. aasta jaanuaris kutsuti Põhjapiirkonna Ajutise Valitsuse poolt kindralkuberneriks, mais 1919 määrati Aleksandr Koltšaki poolt Põhjapiirkonna vägede ülemjuhatajaks, septembris 1919 piirkonna ülemaks. 1920. aasta veebruaris moodustas ta uuesti Põhjapiirkonna Ajutise Valitsuse, kus oli sõjaminister ja välisminister, kuid varsti emigreerus Pariisi, kus oli kindral Peter von Wrangelli esindaja. Aastatel 1924–1930 oli Miller juhtivatel kohtadel Vene Üldsõjalises Liidus, 1930–1937 Vene Üldsõjalise Liidu esimees. Rööviti 1937. aastal NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse 3. osakonna ehk vastuluureorganite poolt Prantsusmaalt ning toimetati ebaseaduslikult NSV Liitu, kus mõisteti süüdi kontrrevolutsioonilise tegevuse eest ja hukati 11. mail 1939.
Sõudmine 2004. aasta suveolümpiamängudel

Sõudmine 2004. aasta suveolümpiamängudel toimus 14. kuni 22. augustini 2004. Paarisaerulistel paatidel selgitasid nii mehed kui ka naised medalivõitjad ühepaadil, kahepaadil, kergekaaluliste kahepaadil ja neljapaadil. Roolijata paatidel võistlesid mõlema soo esindajad kahepaadil ning mehed sellele lisaks ka neljapaadil ja kergekaaluliste neljapaadil. Mehed ja naised võistlesid ka kaheksapaadil. Kergekaalus ei tohi meessõudjate keskmine kaal ületada 70 kg ja naistel 57 kg. Kõikides paadiklassides oli võistlusdistantsi pikkus 2000 m. Sõudmisvõistlused peeti Schiniase Olympic Rowing and Canoeing Centre'is, kuhu jõuproove mahtus jälgima 14 000 pealtvaatajat. Eesti sõudjaid sõitis Ateenasse seitse, vaid kergejõustiklased olid rohkem olümpiakohti välja võidelnud. Oma viiendal olümpial käis ühepaadil võistlev Jüri Jaanson. 1988. aastal Sŏulis sai Jaanson B-finaalis teise koha Pertti Karppineni järel, neli aastat hiljem Barcelona mängudel oli pärnulane A-finaalis viies. Atlanta mängud Jaansonil ebaõnnestusid (17. koht), kuid Sydneys oli ta taas A-finaalis ja lõpetas kuuendana. Paarisaerulisel kahepaadil startisid Leonid Gulov ja Tõnu Endrekson. Paarisaerulise neljapaadi meeskonna moodustasid Oleg Vinogradov, Igor Kuzmin, Andrei Šilin ja Andrei Jämsä. Varuvõistlejana oli kaasas Silver Sonntak. Meeste ühepaadil võitis Jüri Jaanson hõbemedali. Finaalis oli parim 350 m enne finišit lõpuspurti alustanud ja sellega liidrikohal sõudnud Jaansonist möödunud norralane Olaf Tufte, kes edestas Jaansonit 2,14 sekundiga. Jaansoni hõbemedalikohta ei ohustanud aga keegi ning nii võitiski 1990. aasta maailmameister, 1995. aasta MM-hõbe ja 1989. aasta MM-pronks oma viiendatel olümpiamängudel lõpuks ometi medali, hõbedase. Leonid Gulov ja Tõnu Endrekson olid paarisaerulisel kahepaadil terve sõidu vältel kuuendal kohal, kuid hea spurdiga lõpu eel tõusid neljandaks, võitjatele kaotati 6,09 sekundit. Gulov ja Endrekson kordasid neljanda kohaga Priit Tasase ja Roman Lutoškini saavutust 1992. aastal Barcelonas. Meeste paarisaerulise neljapaadi B-finaalis sai Eesti paatkond koosseisus Andrei Jämsä, Andrei Šilin, Igor Kuzmin, Oleg Vinogradov kolmanda koha, mis annab neile Ateena olümpiamängude lõppkohaks üheksanda. Finaal:21. august B - finaal 19. august
Hingamiselund

Hingamiselund ehk hingamisorgan on mis tahes looma enamasti spetsialiseerunud elund, mille kaudu toimub CO2 ja hapniku vahetus (gaasivahetus) organismis. Hingamiselundi talitluse tagab selle pinna alatine niiskus, õhedus ja hea verevarustus. Tüüpilised hingamiselundid on kopsud (näiteks inimesel), õhusooned ehk trahheed (putukail), lõpused (kaladel), nahk (kahepaiksetel) ja raamatkopsud (ämblikulaadsetel). Hingamiselundkond Gaasivahetus Hingamine Nina
Allah

Allah (araabia keeles الله‎ Allāh) on araabiakeelne sõna, mis tähendab 'Jumalat'. Sõna koosneb määravast artiklist al ja sõnast ilah 'jumal'. Seega tähendab Allah umbes sama, mis suure algustähega kirjutatud sõna Jumal eesti keeles. Seda sõna kasutavad nii muslimid kui ka araabiakeelsed aabrahamlike usundite järgijad (kristlased, juudid) kogu maailmas. Islami-eelselt võis Allah tähendada ühte Meka paljudest paganlikest jumalatest või olla ka ühe suure naisjumaluse Al-Uzza meesvorm (Al-Lah). Igal juhul peetakse ülimalt tõenäoliseks, et Allah ei tähendanud araablaste paganlikul perioodil jumala üldmõistet.
Adenomeer

Adenomeer on histoloogias näärme lõpposa, milles valmivad sekreedid. Eriti suured mukoossetes näärmetes, väiksemad albuminoossetes näärmetes.
Akutrell

Akutrell on akupatarei jõul töötav käsitööriist, mida kasutatakse aukude puurimiseks ning mutrite, poltide ja kruvide kinnitamiseks. Akukruvitsad on tüüpiliselt varustatud siduriga, mis peatab trelli tegevuse, kui kruvitav ese on kindlalt kinnitatud. Erinevalt elektritrellidest, mis töötavad ainult vooluvõrku ühendatuna, on võimalik akutrelli kasutada kohtades, kus vooluvõrgu ühendust pole või on selle kasutamine ebamugav. Kuna vooluvõrgu toitega elektritrellid on mõteldud purustamiseks, puurimiseks jm suuremat võimusust eeldavateks tegevusteks ning neil puudub selle tõttu sageli sidur, ei kasutata neid tüüpiliselt kruvide või mutrite keeramiseks. Akutrelli peetakse tänapäeval sama hädavajalikuks kodutööriistaks nagu kunagi saagi, kirvest või haamrit ning see on olemas enamikus majapidamistest. Trell "Cordless Drill/Driver vs Impact Driver: Which Do You Need?". Elmar Ots (20. november 2014). "Akutrell – hädavajalik kodutööriist". Maaleht. Vaadatud 22. juuni 2020.
Hermann von Wrangell

Hermann von Wrangell on olnud mitme Wrangellide suguvõsast pärit isiku nimi: Hermann von Wrangell, Elistvere mõisnik, Harju meeskohtu kaasistuja Hermann von Wrangell vanem, Elistvere ja Toolse mõisnik, maanõunik Tartu stiftis, Rootsi feldmarssal ning riiginõunik Hermann von Wrangell (suri 1626), Elistvere, Kaiavere, Vara, Saadjärve, Visusti, Selckisi, Järvakandi ja Toolse mõisnik Hermann von Wrangell (1587–1643), Rootsi väejuht (feldmarssal) ja riigitegelane Hermann von Wrangell (suri 1651), Kaiavere ja Walki mõisnik Lugaži vabahärra Hermann von Wrangell (suri 1675), Lugaži, Elistvere, Saadjärve, Toolse, Järvakandi ja veel mõnede mõisate omanik; Rootsi sõjaväelane (ooberst) Hermann von Wrangell (1820–1896), Turna mõisnik, Liivimaa maanõunik Hermann von Wrangell (maetud 1666), Andja ja Katteli mõisnik Hermann von Wrangell (sünd. 1895), Ruila mõisnik, Venemaa sõjaväelane (leitnant)
Laadoga lahing

Laadoga lahing on kahe lahingu nimi: Esimene Laadoga lahing (1941) Teine Laadoga lahing (1943)
Yucatáni poolsaar

Yucatáni poolsaar on Ameerikas paiknev poolsaar, mis eraldab Kariibi merd Mehhiko lahest. Poolsaar kuulub Mehhikole, Belize'ile ja Guatemalale. Poolsaarel asuvad Mehhiko Yucatáni, Quintana Roo ja Campeche osariik. Yucatáni poolsaar oli maaja kultuuri mõjuala. Ka tänapäeval räägib suur osa poolsaare elanikest maaja keeli. Seal asub Chicxulubi kraater.
Tarantella

Tarantella on 3/8 taktimõõdus itaalia päritoluga tants. Tantsu nimi tuleneb Itaalia linna Taranto nimest. Tarantellal on kaks liiki. Väärikat kurameerivat tantsu tantsib üks või mitu paari vastava muusika saatel. Tants on kestuselt lühike ja iseloomult graatsiline ja elegantne. Oletatavalt raviva toimega või sümptomaatilist tarantellat tantsib solist, (ettekujutatava) tarantlihammustuse ohver. Erutatud ja pöörane tants võib sarnase karakteriga muusika saatel kesta tunde või isegi päevi.
Aktsiakapital

Aktsiakapital (inglise keeles share capital) aktsiaseltsile kuuluv aktsiatega kaetud kapital. Eristatakse potentsiaalset aktsiakapitali, mille ulatuses võib aktsiaid välja lasta, ja tegelikku aktsiakapitali, mille ulatuses on aktsiaid müüdud. Aktsia nimiväärtus on aktsiale omistatud kokkuleppeline väärtus. Emiteeritud aktsiate nimiväärtuste summa moodustab bilansis kajastatava nimiväärtuses arvestatud aktsiakapitali. Aktsiakapitali väljendatakse eurodes. Aktsiakapital peab olema vähemalt 25 000 eurot. Aktsiakapitali suurus peab olema märgitud põhikirjas. Aktsiakapital koosneb lihtaktsiatest ja eelisaktsiatest. Nimiväärtuste või arvestuslike väärtuste summa ei või olla suurem kui 1/3 aktsiakapitalist. Kui see on ette nähtud põhikirjas, võib aktsiaselts üldkoosoleku otsusel aktsiakapitali tingimuslikuks suurendamiseks lasta välja võlakirju, mille omanikul on õigus vahetada võlakiri aktsia vastu (vahetusvõlakiri). Vahetusvõlakirjade nimiväärtuste summa ei või olla suurem kui 1/3 aktsiakapitalist. uute aktsiate väljalaskmisega olemasolevate aktsiate nimiväärtuse suurendamisega fondiemissiooni teel. aktsiate tühistamisega aktsiate nimiväärtuse vähendamise teel. Eesti entsüklopeedia (2006). "aktsiakapital". Vaadatud 15.12.2019. "Omakapitali mõjutavad majandustehingud ja –sündmused ning nende kajastamine omakapitali muutuste aruandes". Vaadatud 15.12.2019. "Äriseadustik". Vaadatud 15.12.2019. "Aktsiakaitali muutmine". Originaali arhiivikoopia seisuga 4.12.2020. Vaadatud 15.12.2019.
Eesti ämblike süstemaatiline nimestik

Eesti ämblike süstemaatiline nimestik Eestis elab üle 520 liigi ämblikke. Oecobius annulipes Amaurobius fenestralis Dictyna arundinacea Dictyna pusilla Dictyna major Dictyna uncinata Dictyna latens Dictyna brevidens Dictyna mitis Argenna humilis (Lathys humilis) Argenna patula Argenna subnigra Argyroneta aquatica – vesiämblik Hyptiotes paradoxus Segestria senoculata Callilepis nocturna Gnaphosa bicolor Gnaphosa intermedia Gnaphosa leporina Gnaphosa lugubris Gnaphosa microps Gnaphosa montana Drassodes lapidosus Drassodes pubescens Drassyllus lutetianus Drassyllus praeficus Drassyllus pusillus Haplodrassus cognatus Haplodrassus moderatus Haplodrassus signifer Haplodrassus soerenseni Haplodrassus umbratilis Micaria decorata Micaria formicaria Micaria fulgens Micaria pulicaria Micaria silesiaca Micaria subopaca Phaeocedus braccatus Poecilochroa variana Scotophaeus loricatus Scotophaeus quadripunctatus Zelotes apricorum Zelotes clivicola Zelotes electus Zelotes latreillei Zelotes longipes Zelotes pedestris Zelotes petrensis Zelotes praeficus Zelotes pusillus Zelotes serotinus Zelotes subterraneus Clubiona pallidula Clubiona subsultans Clubiona terrestris Micrommata virescens Diaea dorsata Misumena vatia Xysticus audax Xysticus christatus Xysticus erraticus Philodromus cespitum Tibellus oblongus Sitticus floricola Alopecosa pulverulenta Aulonia albimana Pardosa agrestis Dolomedes fimbriatus hiidämblik Pisaura mirabilis nõmme-hiidämblik Agelena labyrinthica harilik lehterämblik Tegenaria domestica harilik majaämblik Tegenaria atrica keskeuroopa majaämblik Steatoda bipunctata rasvämblik Theridion palmgreni Meta menardi koopaämblik Metellina merianae keldriämblik Pachygnatha clercki Pachygnatha degeeri Tetragnatha extensa Tetragnatha pinicola Araneus alsine Araneus angulatus Araneus diadematus harilik ristämblik Araneus marmoreus Araneus quadratus Araneus saevus (üks leid Eestist) Araneus sturmi Argiope bruennichi herilasämblik Larinioides cornutus Trichoncus affinis Allomengea scopigera Araeoncus humilis Bathyphantes gracilis Gnathonarium dentatum Lepthyphantes minutus Lepthyphantes minutus Micrargus herbigradus Walckenaeria furcillata
Martin Ekström

Martin Eugen Ekström (6. detsember 1887 Gålsbo, Avesta vald, Dalarna lään Rootsi – 28. detsember 1954 Helsingi Soome) oli Rootsi sõjaväelane, poliitik ja seikleja. 1911 Rootsis seersant. 1915 Pärsia sandarmeeria kapten, Saksa leitnant, VR I/1, VR II/3. Ta osales Soome kodusõjas (kolonelleitnant), Eesti Vabadussõjas (kolonel), Martin Ekströmi juhitud esimene Anto Eskola Soome kompanii (140 meest) saabus Eestisse, 1918. aasta 30. detsembri (teistel andmetel 31. detsembri) hommikul Tallinna sadamasse, jäämurdja Tarmoga, 3. jaanuaril 1919 jõudis Tallinna 2. kompanii. 5. jaanuaril suunati Tallinnasse saabunud Soome vabatahtlike 1. ja 2. kompaniid rindele Viru rinde 1. diviisi käsutusse Jõelähtmesse. Anto Eskola kompanii osales 8. jaanuaril 1919 miiniristleja Lennukiga Loksa dessandis, milles osalesid kapten A. Eskola soomlased ja staabikapten Karl Aleksander Pauluse eestlased, kokku 200 meest. Kogu Ekströmi pataljon (I Suomalainen Vapaajoukko), 1157 meest osales 7. jaanuaril alanud Eesti Vabadussõja Viru rinde üldpealetungil, 17. jaanuaril Utria dessandist ning 19. jaanuaril Narva lahingutest. 1. Soome vabatahtlike salga, Ekströmi pataljoni 1. kompanii ülem kapten oli Anto Eskola, salga adjutant leitnant Elmar Kirotar. Narva vallutamise eest ülendas Eesti Sõjavägede Ülemjuhataja, kindralstaabi kindralmajor Johan Laidoner Martin Ekströmi alampolkovnikust polkovnikuks 26. jaanuaril 1919. 26.3.1920 Vabadusristi I liigi 1. järk 26.3.1920 Vabadusristi II liigi 3. järk Hans Kalmi 2294-meheline rügement Põhja Pojad, mis tegutses aga Tartus piirkonnas, Lõunarindel. Ensimmäiset suomalaiset joukot saapuneet Viroon, Uusi Suometar 31.12.1918 "Soome vabatahtlike saabumine Tallinna". Fotis. Tallinn: Rahvusarhiiv. 30.12.1918. Vaadatud 21.07.2019. Kes oli Ekström?, Ekströmi marss Ekström, Martin Eugen - Soome vabatahtlike salga ülem Eesti kodusõjas 1.Soome vabatahtlike salga (Ekströmi pataljon) võitlejad sadamas pärast saabumist Eestisse. Esireas paremalt viies pataljoniülem major Martin Ekström (Rootsi ohvitser)