laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tartu Ülikooli filosoofia osakond

Tartu Ülikooli filosoofia osakond on Tartu Ülikooli filosoofia ja semiootika instituudi allüksus, kus õpetatakse filosoofia eriala (bakalaureuse-, magistri- ja doktoriõppes) ning pakutakse filosoofialoenguid teiste erialade üliõpilastele kõrvaleriala, vaba- või valikainetena. Filosoofia osakond avati 1992. aastal filosoofiateaduskonna koosseisus. Enne seda oli Tartu Ülikoolis filosoofia kateeder. Alates 2007. aasta juunist on filosoofia osakond ühendatud semiootika osakonnaga ning eetikakeskusega struktuuriüksuseks, mis kannab nime Tartu Ülikooli filosoofia ja semiootika instituut. Eero Loone (1992–1994) Ülo Matjus (1994–1996) Rein Vihalemm (1996–1998) Eero Loone (1998–2000) Ülo Matjus (2000–2004, sh 2002–2003 sügissemestril Rein Vihalemm) Margit Sutrop (2004–2012) Daniel Cohnitz (2013–2015) Bruno Mölder (alates 2016) Kateeder kandis nime dialektilise ja ajaloolise materialismi kateeder. Dimitri Šardin (1950–1951) Grigori Sapožnikov (1951–1953) Oskar Jüris (1954, 1955) Mihhail Makarov (1954, 1955–1956) Grigori Sapožnikov (1956–1957) Otto Štein (1957–1960) Mihhail Makarov (1960–1971, sh 1965–1966 Lembit Valt) Jaan Rebane (1971–1986) Eero Loone (1986–1992) TÜ filosoofia ja semiootika instituudi koduleht Sootak, Varje (8. november 1991). "Filosoofiateaduskond alustab taas 1. jaanuaril 1992". Universitatis Tartuensis (32): 1, 4.
Vene Koorikapell

Vene Koorikapell on 1974. aasta märtsis Tallinnas asjaarmastajate segakoorina loodud koor. Koori looja ja esimene koorijuht oli tuntud eesti dirigent John Tungal. Koori on juhatanud Uno Järvela ja Raul Talmar. Rohkem kui 15 aastat seisab koori eesotsas Eesti Muusikaakadeemia dotsent Olga Tungal. Koori repertuaaris on vene, eesti ja lääne heliloojate klassika, vene vaimulik muusika ja rahvalaulud. Kooris osaleb 30 lauljat, kelle keskmine vanus on 30 aastat. 1975. aastast on koor osa võtnud kõigist üldlaulupidudest, esinenud Tallinna vanalinna päevadel, Narva festivalidel "Kevadine võti", Tallinna õigeusumuusika festivalidel "Credo". Koor on laulnud Eesti parimatel lavadel: Mustpeade maja saalis, Estonia Kontserdisaalis, Tallinna Raekojas, Matkamajas, Ajaloomuuseumi saalis, Niguliste ja Püha Vaimu kirikus, Tartu Ülikooli aulas. Koor on käinud kontserdireisidel Lätis, Valgevenes, Gruusias, Usbekistanis, Karjalas, Ukrainas, Rootsis, kaks korda Saksamaal, Austrias rahvusvahelisel Schuberti konkursil, Norras. Koor on teinud koostööd selliste Eesti tuntud muusikutega nagu Ivari Ilja, Mati Palm, Leili Tammel ja Teo Maiste. Koduleht
Ääsmäe mõis

Ääsmäe mõis (saksa keeles Essemäggi) oli rüütlimõis Keila kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Harju maakonna Saue valda, tänapäeva Ääsmäe küla lähedal Lääne-Harju vallas Harju maakonnas. 1569. aastal panditi Johan Berendesele Rootsi riigile antud laenu tagatiseks Ääsmäe piirkond ja Rahula küla. 9. augustil 1574 tõsteti Johan Berendes aadliseisusse ning talle läänistati truu teenistuse eest Ääsmäe ja Rauke (Rahula) päruseks. Ääsmäe mõis rajati 1663. aastal, mil see eraldati Voore mõisast. Mõisa esimene omanik oli Johan III sekretäri ja Tallinna asehalduri Johan Berendesi (surnud 1612) pojapoeg, kindralmajor, vabahärra Fabian Berendes (1610–1678), kelle perekonna valdusse jäi mõis 1690. aastani, mil selle ostis Ebba Mörner. 18. sajandil vahetas mõis tihti omanikke. 1770.–1780. aastatel, mil mõis kuulus Tollidele, rajati kahekorruseline barokne peahoone. 1814. aastal sai Ääsmäe mõisa omanikuks Karl Otto von Lilienfeld-Glasenapp. 1859. aastal sai mõisaomanikuks tema tütar Caroline de Rossillon. 1874. aastal ostis mõisa Hugo Borgeest. Mõisa viimane võõrandamiseelne omanik enne 1919. aasta maareformi oli Hugo Raudith. 18. sajandi lõpul rajatud baroksel mõisahoonel oli algselt kõrge kelpkatusning hoonet ilmestavad liseenidega jaotatud fassaad ning nikerdustega välisuks. Hoone keskrisaliidi kohal paikneb ovaalaknaga kolmnurkfrontoon. Härrastemaja interjöör oli rikkalikult kaunistatud. Säilinud on vestibüüli barokkstiilis trepp ning saali stukkseinad. Kõrvalhooned paiknesid peamiselt mõisaesise auringi ümber. Mõisakeskuseni viis pikk allee. Säilinud on hulk kõrvalhooneid kuid enamikus ümberehitatud kujul. 1921. aastal asus peahoonesse kool, mis tegutses seal 1988. aastani. 1950. aastatel toimunud tulekahjus hävis hoone algne katus ning saali stukklagi. Praegune katus on tunduvalt lamedam kui eelmine. Tänapäeval on mõisakeskus eravalduses. Eesti mõisate loend Ääsmäe ms, www.eki.ee "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... lk 230". Berndes (Berendes), Nordisk familjebok 1905 Alo Särg, "Harjumaa mõisad ja mõisnikud" Argo, Tallinn 2006 Ääsmäe mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Ääsmäe mõis (Keila khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Ääsmäe mõisast Eesti Mõisaportaalis
Yang Liwei

Yang Liwei (杨利伟; sündinud 21. juunil 1965) on esimene taikonaut (yuhangyuan), Hiina esimene astronaut. Ta on sündinud Kirde-Hiina tööstuspiirkonnas, Liaoningi provintsi Huludao linna Suizhongi maakonnas. Yangi ema oli õpetaja ja isa riikliku põllumajandusliku majandi raamatupidaja. Ta kasvas üles Liaoningis, kutsuti sõjaväkke ning seejärel lõpetas lennundusinstituudi. Ta on abielus ohvitseriga ja neil on üks poeg. Yangi hinded koolis olid keskmised, kuid ta paistis silma reaalainetes. Ta armastas ujuda ja suusatada ning tal olid head tulemused kergejõustikus. Ta on sõjaväelendur, endine hävituslendur, lennu ajal Rahvavabastusarmee kolonelleitnant, 20. oktoobril 2003 ülendati koloneliks (otsus olevat tehtud enne lendu, kuid Yangile seda ei teatatud). Ta valiti 14 astronaudikoolituse läbiteinu seast esimeseks kosmosesse lendajaks. Astronaudikandidaadiks valiti ta 1500 kandidaadi seast 1998 ning sellest ajast peale on ta olnud astronautide rühmas. Enne lendu ei olnud Hiina astronaudikandidaatidest avalikkuse peaaegu midagi teada. Tema valimine lekkis ajakirjandusse päev enne lendu. Ta lennutati kosmosesse kell 15. oktoobril 2003 kell 1.00 maailmaaja järgi (kell 9.00 kohaliku aja järgi Jiuquani kosmodroomilt kanderaketi Pikk Retk 2F abil kosmoselaevaga Shenzhou 5. Lennu ajal andis ta regulaarselt aru oma seisundist, öeldes eri variantides "tunnen end hästi", viimast korda siis, kui ta maandumiskapslis maa poole laskus. Kui Shenzhou 5 alustas kaheksandat tiiru ümber Maa, ütles ta oma naisele: "Ma tunnen ennast väga hästi, ära muretse." Ta sõi spetsiaalselt konstrueeritud pakkidest, mis sisaldasid sealihalõike küüslaugu ja "kaheksa aarde" riisiga (八寶飯), ning jõi hiina rohuteed. Keset lendu näitas Hiina televisioon, kuidas Yang lehvitab oma kapslist väikest Hiina ja ÜRO lippu. Riikliku ajakirjanduse teatel olid kapslis vales kohas maandumise puhuks püss, nuga ja telk. Yang maandus Sise-Mongoolia stepis 16. oktoobril umbes kell 6.30 kohaliku aja järgi (15. oktoobril kell 22.30 maailmaaja järgi). Ta tegi 14 tiiru ümber Maa ja läbis üle 600 000 km. Yang väljus kapslist umbes 15 minutit pärast maandumist ning teda õnnitles peaminister Wen Jiabao. Sageli öeldakse, et looklev Suur Hiina müür, mida hakati ehitama üle 2000 aasta tagasi kaitseks nomaadide röövretkede eest, on ainuke kunstlik objekt, mis on kosmosest nähtav. Ent Yang ütles televisioonile, et ta Hiina müüri ei näinud. Tegelikult paistab orbiidilt küll kunstlikke objekte, näiteks linnu, ent Hiina müür on liiga kitsas, et inimene seda kosmosest näeks. Yang Liwei ei ole siiski esimene hiinlane kosmoses, sest Shanghais sündinud Taylor Wang (USA kodanik aastast 1975) oli kosmosesüstiku missiooni STS-51-B liige 1985. Ka Shannon Lucid oli Hiinas (Shanghais) sündinud, kuid tema vanemad olid USA misjonärid. Yang läks 31. oktoobril 2003 Hongkongi, kus ta tegi kuue päeva jooksul ettekandeid. Visiidiga samal ajal toimus näitus, millel näidati tema maandumiskapslit, skafandrit ja kosmoses kasutamata jäänud toitu. 5. novembril sõitis ta edasi Macausse. 7. novembril 2003 sai Yang Hiina kosmosekangelase aunimetuse. 22. juulil 2008 sai ta kindralmajori auastme. Wan Hu Taylor Wang
Final Fantasy I

"Final Fantasy" (ファイナルファンタジー, Fainaru Fantajī) on konsooli arvuti-rollimäng, mille töötas välja Jaapani tarkvarafirma Square (nüüd Square Enix) 1987. aastal. USA-s välja antud 1990. aastal Nintendole. See on firma esimene mäng "Final Fantasy" mängude sari. Lugu algab, kui ilmub välja 4 noorukit, keda hüütakse light warrior'ideks. Igaühel on kaasas kera ühe elemendiga nende maailmast. Koos alistavad nad kurjuse ja päästavad maailma. "Final Fantasy I" on üks populaarsemaid mänge Nintendole.
Tartu Ülikooli semiootika osakond

Tartu Ülikooli semiootika osakond avati 1992. aastal. Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna loomisel sai ta selle osaks. Alates 2007. aasta juunist kuulub semiootika osakond filosoofiateaduskonna koosseisu. Semiootika osakond ja filosoofia osakond moodustavad koos Tartu Ülikooli filosoofia ja semiootika instituudi. Osakond kuulus Kultuuriteooria Tippkeskusesse. Semiootika osakonna koordineerida on semiootika ja kultuuriteooria õppekava, mis on olemas nii eestikeelsena bakalaureuse-, magistri- ja doktoriõppe tasemel kui ka ingliskeelsena magistri- ja doktoriõppes. Osakond paiknes esialgu keeleteaduste majas Tartu Ülikooli peahoone kõrval Ülikooli tänaval. Alates 1996. aastast asus osakond sotsiaalteaduskonna hoones Tiigi tänav 78. Alates 2011. aasta augustist ollakse kesklinnas hoones Jakobi tänav 2. Semiootika osakond annab välja ajakirja Sign Systems Studies ja raamatusarja Tartu Semiotics Library. Doktoriväitekirjad publitseeritakse seerias Dissertationes Semioticae Universitatis Tartuensis. Raamatusari Approaches to Culture Theory on algatatud ja kaastoimetatud osakonna poolt, samuti Eesti Semiootika Seltsi väljaanne Acta Semiotica Estica. 1992–1997 Igor Černov 1997–2006 Peeter Torop 2006–2018 Kalevi Kull 2018–2024 Timo Maran alates 2024 Tiit Remm Irina Avramets Igor Černov Jelena Grigorjeva Kalevi Kull Kati Lindström Juri Lotman Mihhail Lotman Mari-Liis Madisson Riin Magnus Timo Maran Nelly Mäekivi Maarja Ojamaa Katre Pärn Ülle Pärli Ott Puumeister Anti Randviir Silver Rattasepp Tiit Remm Silvi Salupere Liina Sieberk Elin Sütiste Peeter Torop Andreas Ventsel Katre Väli Juri Lotmani stipendium Lotmani loengud Uexkülli loengud Tartu-Moskva semiootikakoolkond Tartu Semiootika Suvekool Eesti semiootika sügiskool TÜ semiootika osakonna koduleht "Naming in Text, Naming in Culture" 14–15. detsember 2007, Tartu "What's wrong with nature?" 25.–26. jaanuar 2008, Tartu "Culture in Mediation: Total Translation, Complementary Perspectives" 26.–27. november 2010, Tartu "Zoosemiotics and Animal Representations" 4.–8. aprill 2011, Tartu "Tartu Summer School of Semiotics 2011" 22.–26. august 2011, Palmse "Cultural polyglotism. Dedicated to Juri Lotman's 90th Anniversary" 28. märts – 2. aprill, 2012, Tartu "Gatherings in Biosemiotics 12" 16.–21. juuli 2012, Tartu "Framing Nature" 29. aprill-3. mai 2014, Tartu "Tartu Summer School of Semiotics 2015" 17.-20. august 2015
Final Fantasy II

"Final Fantasy II" (ファイナルファンタジーII, Fainaru Fantajī Tsū) on konsooli arvuti-rollimäng, mille töötas välja Square (nüüd Square Enix) 1988. aastal Nintendo perearvutile (ingl Nintendo Family Computer). Mäng on "Final Fantasy" sarja teine osa. Kõigepealt ilmus mäng ainult Jaapanis, kuid uusversioonid anti välja ka Põhja-Ameerikas ja PAL-i regioonis. Kõige uuem uusverioon on tehtud 2007. aastal PSP-le. Mängu lugu keskendub neljale noorukile, kelle vanemad tapeti sõjaväe invasiooni ajal. Invasiooni juht, keiser, vallutab maailma, kasutades koletiste ja deemonite abi. Noorukid ühinevad vastuhakuga, mille eesmärgiks on lõpetada keisri sõda. "Final Fantasy II" tutvustab uuendusi, mis esinevad ka tulevates mängudes, näiteks tegelane Cid, Chocobo.
397

◄ | 3. sajand | 4. sajand | 5. sajand | ► ◄ | 360. aastad | 370. aastad | 380. aastad | 390. aastad | 400. aastad | 410. aastad | 420. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 393 | 394 | 395 | 396 | 397 | 398 | 399 | 400 | 401 | ► | ►► 397. aasta ... ... 4. aprill – Ambrosius, Milano piiskop, keda peetakse neljanda sajandi kõige mõjukamaks vaimulikuks. 11. november – Püha Martin, munk ja Toursi kolmas piiskop.
Guajaana hoovus

Guajaana hoovus on hoovus Atlandi ookeanis. Hoovab mööda Lõuna-Ameerika kirdekallast loodesse. Läbinud Väikesed Antillid, muutub Kariibi hoovuseks. Tempereatuur 27–28 °C, kiirus 0,5–0,8 m/s. ENE. 1986.
Ratmanovi saar

Ratmanovi saar ehk Suur Diomid ehk Nunarbuk (eskimo nimi on Imaqliq – "veega ümbritsetud") on saar Beringi väinas, läänepoolne kahest Diomidi saartest. Pindala umbes 29 km². Saar on künklik, kõrgus umbes 400 m (Skalistaja sopka – 513 m). Kuulub Venemaa Tšuktši autonoomse ringkonna koosseisu, on Venemaa kõige idapoolsem punkt. Saarel asub Venemaa piirivalvekordon. Saar sai nime mereväeohvitser Makar Ratmanovi auks. Little Diomede
Kolu–Tammiku tee

Kolu–Tammiku tee (registrinumbriga 11203) on 7,1 km pikkune kõrvalmaantee Kose vallas. Tee saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee kolmekümne neljandal kilomeetril Kolu ja Saula küla piiril. Tee kulgeb läbi Kolu, Saula, Nõrava, Oru, Kata ja Tammiku küla. Tee lõpeb Vaida–Urge tee neljateistkümnendal kilomeetril Tammiku külas. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 9 truupi. Teele jääb 3 bussipeatust: Sepiku, Oru, Pärtlimägi. Teega ristub esimesel kilomeetril Kolu–Hajaba tee. Tee on mustkattega. Tee klass on IV. Liiklussagedus teel on 500–1000 autot ööpäevas. Tee lõpukilomeetril on kiiruspiirang 70 km/h. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Kompassi väljak

Kompassi väljak (2010. aastani Kompassi plats) asub Tallinna kesklinnas Kompassi asumis Maneeži, Villem Reimani ja Gonsiori tänava ristmel. 2004. aastal valati väljaku keskele betoonist ringikujuline istemüür. Betoonmüüri külgedel oli märgitud tähtedega kaheksa ilmakaart. Väljaku viimase korrastustöö käigus 2019 istemüür eemaldati. Kompassi väljak ei ole aadressikoht. Väljak rajati pärast sõda asumi nende majade kohale, mis olid sõjas kannatada saanud. 1957. aastal valmis väljaku äärde ühiselamu (Gonsiori 9), mis nüüd on renoveeritud hotelliks Ambassador. Kesklinna tuleb põneva kujundusega Kompassi plats Jaak Juske, Vana asumi totaalne muutumine
Kolu–Habaja tee

Kolu–Habaja tee (registrinumbriga 11204) on 13,9 km pikkune kõrvalmaantee Kose vallas. Tee saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee 32. kilomeetril. Tee ristub 2. kilomeetril Kolu–Tammiku ja Kolu–Kurena teega. Tee kulgeb läbi Saula, Kolu, Kanavere, Kirivalla, Alansi ja Äksi küla. Tee lõpeb Kose–Purila maantee kümnendal kilomeetril Äksi külas. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 13 truupi. Bussipeatusi teele ei jää. Tee esimene kilomeeter on mustkattega, ülejäänud on pinnatud kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus on tee esimesel kahel kilomeetril 200–500 autot ööpäevas, edasi kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Kuivajõe – Kose-Uuemõisa tee

Kuivajõe – Kose-Uuemõisa tee (registrinumbriga 11205) on 2,0 km pikkune kõrvalmaantee Kose vallas. Tee saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee kolmekümne kaheksandal kilomeetril Kuivajõe ja Krei küla piiril (samas algab ka Kose–Jägala maantee). Tee kulgeb läbi Kuivajõe ja Krei küla ning Kose-Uuemõisa aleviku. Tee lõpeb Kose-Uuemõisa aleviku südames. Tee ei ületa ühtegi silda ega truupi. Teele jääb kaks bussipeatust: Kuivajõe ja Krei. Tee on mustkattega. Tee klass on V. Liiklussagedus teel on 1000–3000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Kose-Uuemõisa alevikus (50 ja 70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Aglais ichnusa

Koerliblikas Aglais ichnusa (sünonüüm Nymphalis ichnusa) või Aglais urticae ichnusa on päevaliblikate liik koerlibliklaste sugukonna koerliblika perekonnast või alamperekonnast või koerliblika alamliik. Liigi esmakirjeldaja on Jacob Hübner (Sammlung europäischer Schmetterlinge [1823-1824]). Ta kasutas nime Papilio ichnusa. Franco Andrea Bonelli kirjeldas liiki Papilio ichnusa või Vanessa ichnusa nime all 1826: Memorie R. Acc. Sci. Torino 30: 174, 186, pl. 2, f. 2. Seda taksonit käsitletakse ka koerliblika alamliigina Aglais urticae ichnusa (inglise keeles Corsican Small Tortoiseshell). Aglais ichnusa on Korsika ja Sardiinia endeem. Laialt levinud erinevates elupaikades tasandikust kuni mägedeni kuni 1500 m üle merepinna. Esitiiva pikkus on 22...24 cm. ♂ ♂ △ Tree of Life BioLib eurobutterflies.com sardinian.net Kaheksa fotot eurobutterflies.com
Vardja–Ravila tee

Vardja–Ravila tee (registrinumbriga 11206) on 3,1 km pikkune kõrvalmaantee Kose vallas. Tee saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee neljakümne neljandal kilomeetril Sõmeru ja Vardja küla piiril. Tee kulgeb läbi Sõmeru ja Vardja küla ning Ravila aleviku. Tee lõpeb Kose–Ravila–Nõmbra tee kolmandal kilomeetril Ravila alevikus. Tee ületab ühe silla (Ravila sild üle Pirita jõe tee kolmandal kilomeetril) ja 4 truupi. Teele jääb 2 bussipeatust: Ravila tee ja Vardja. Tee katte ja klassi kohta andmed puuduvad. Kuni Ravila alevikuni on liiklussagedus 200–500 autot ööpäevas, alevikus pole liiklussagedus teada. Ravila alevikus on kiiruspiirangud 70 ja 50 km/h. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Önoloogia

Önoloogia (kreeka οἶνος (oinos) 'vein' ja sufiks -λογία, (-logia) 'õpetus millestki') on teadus veinidest ja veinivalmistamisest.
Ilomantsi vald

Ilomantsi on vald Soomes Põhja-Karjala maakonnas. Ilomantsi naabervallad on Joensuu ja Lieksa. Ilomantsi on Soome ja kogu Euroopa Liidu mandripiirkonna kõige idapoolsem vald. 2011. aastal oli ta pindalalt Soome valdade seas 19. kohal, kuid elanike arvult 169. kohal. Valla pindala on 3172,69 km², millest 409,01 km² moodustavad siseveekogud. Teise maailmasõja järel läks Ilomantsi pindalast 1489 km² Nõukogude Liidule. Vallas asub Koitere järv, mis on pindalalt 12. Soomes. Ilomantsi vallas asuvad Petkeljärve rahvuspark ja Patvinsuo rahvuspark. 1967. aastal avati Joensuu-Ilomantsi raudteeliin, tänapäeval kasutatakse seda vaid kaubaveoks. 2010. aastal oli valla elanikest 11,0% vanus alla 14 aasta, 60,1% olid vanuses 15–64 ja 28,9% üle 64 aasta. 97,9%-l elanikest on soome keel emakeel. 17,4% Ilomantsi elanikest on õigeusklikud, Ilomantsi on Soome kõige õigeusklikum vald. Soome suurim õigeusu puukirik Ilomantsis Patvinsuo Ilomantsi tõrjevõit Population growth biggest in nearly 70 years
Juuka vald

Juuka on vald Soomes Ida-Soome läänis Põhja-Karjala maakonnas. Naabervallad on Kuopio linn, Kaavi vald, Kontiolahti vald, Lieksa linn, Nurmes, Polvijärvi vald ja Rautavaara. Juuka vald on asutatud 1868. aastal. Population growth biggest in nearly 70 years
Kesälahti vald

Kesälahti oli vald Soomes Põhja-Karjala maakonnas. 1. jaanuaril 2013 liideti see Kitee linnaga. Kesälahti Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot, vaadatud 15.02.2019.
Liperi vald

Liperi on vald Soomes Ida-Soome läänis Põhja-Karjala maakonnas. Liperi vald on asutatud 1875. aastal. Population growth biggest in nearly 70 years Liperi koduleht
Polvijärvi vald

Polvijärvi on vald Soomes Ida-Soome läänis Põhja-Karjala maakonnas. Naabervallad on Juuka vald, Kaavi vald, Kontiolahti vald, Liperi vald ja Outokumpu. Population growth biggest in nearly 70 years
Pyhäselkä vald

Pyhäselkä on endine vald Soomes Ida-Soome läänis Põhja-Karjala maakonnas. 1. jaanuaril 2009 liitus Pyhäselkä vald Joensuu linnaga. Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot, vaadatud 15.02.2019.
Tohmajärvi vald

Tohmajärvi on vald Soomes Ida-Soome läänis Põhja-Karjala maakonnas. Tohmajärvi vald on asutatud 1869. aastal. Vald on saanud nime Tohmajärvi järgi. Katri Helena, laulja (1945–...) Siiri Rantanen, murdmaasuusataja (1924–...) Algot Untola, kirjanik, ajakirjanik ja pedagoog (1868–1918) Population growth biggest in nearly 70 years
Ökofüsioloogia

Ökofüsioloogia on bioloogias teadus organismide (või üldisemalt biosüsteemide) talitlustest seoses keskkonnatingimustega. Ta on ökoloogia ja füsioloogia piiriteadus. Ökofüsioloogia keskseks valdkonnaks on organismide adaptatsioonide uurimine. Taimede ökofüsioloogia rajajate hulka kuulub Ernst Stahl (1848–1919). Loomade ökofüsioloogia rajajate hulka kuulub George A. Bartholomew (1919–2006). Mereselgrootuid uuris ökofüsioloogiliselt aga juba ka Jakob von Uexküll (1864–1944). Taimede ökofüsioloogia vallas uuris taimepigmentide ökoloogilist funktsiooni Teodor Lippmaa. 1970.–1980. aastail moodustus ökofüsioloogia uurimisgrupp Zooloogia ja Botaanika Instituudis, kus puude ökofüsioloogiaga tegelesid Andres Koppel, Olevi Kull jt. 1984. moodustati samas ökofüsioloogia labor (juhataja Kalevi Kull). 1992. aastal moodustati Tartu Ülikoolis ökofüsioloogia õppetool, mida on juhatanud ökofüsioloogia professor Kalevi Kull (1992–1998), rakendusökoloogia professor Olevi Kull (1998–2007) ja professor Krista Lõhmus (2007–2017) ning ökofüsioloogia professor Arne Sellin (alates 2017). Õppetoolis tehtav teadustöö hõlmab peamiselt kolme valdkonda: "klassikaline" taimede ökofüsioloogia, metsaökosüsteemide süsinikuringe ja globaalsete kliimamuutuste mõju taimkattele. Loomade ökofüsioloogia uurimiseks rajas Jüri Keskpaik Puhtu bioloogiajaama lindude ökofüsioloogia labori. Lindude ökofüsioloogiat on hiljem uurinud ka füsioloogilise ökoloogia professor Peeter Hõrak. Putukate ökofüsioloogiat on uurinud Aare Kuusik, Anne Luik ja Alo Vanatoa Zooloogia ja Botaanika Instituudis ning hiljem Maaülikoolis. ökomorfoloogia Kull, Kalevi; Koppel, Andres (toim.) 2017. Vooremaa metsaökoloogia jaam ja Toomas Frey. Tartu: Tartu Ülikooli kirjastus, lk. 206.
Valtimo vald

Valtimo oli vald Soomes Ida-Soome läänis Põhja-Karjala maakonnas. 1. jaanuaril 2020 liideti vald Nurmese linnaga. Valtimo vald asutati 1910. aastal. Elanikkond Soome statistikaameti andmetel Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot, vaadatud 15.02.2019.
Arafura meri

Arafura meri on meri Austraalia ja Uus-Guinea vahel Torrese väinast läänes. Valdavalt madalaveeline, keskmine sügavus on 150 m.
Kittilä vald

Kittilä on vald Soomes Lapi maakonnas. Kittilä naabervallad on Enontekiö vald, Inari vald, Kolari vald, Muonio vald, Rovaniemi linn ja Sodankylä vald. Vald asutati 1854. aastal. Ala-Kittilä, Alakylä, Hanhimaa, Helppi, Hormakumpu, Hossa, Kallo, Kaukonen, Kelontekemä, Kittilä (kirikuküla), Kiistala, Kinisjärvi, Kuivasalmi, Köngäs, Lehmilehto, Lintula, Lompolo, Maunujärvi, Molkojärvi, Pokka, Pulju, Raattama, Rauhala, Rautuskylä, Sirkka, Sätkenä, Tepsa, Tepasto, Veitservasa Kittilä lennujaam Levi Area of Finland's municipalities 2023-01-01 Population growth biggest in nearly 70 years Kittilä valla koduleht
Le Mansi 24 tunni võidusõit

Le Mansi 24-tunnine võidusõit (prantsuse keeles 24 Heures du Mans) on sportautode vastupidavusvõistlus, mis toimub igal aasta alates 1923. aastast Prantsusmaal, Sarthe'i departemangus, Le Mans'i linna lähedal. See on tuntud kui vastupidavuse grand prix-võistlus. Võistluse korraldaja on Automobile Club de l'Ouest (ACO) ja seda sõidetakse publikule suletud ringrajal, mis on mõeldud mitte ainult auto ja võidusõitja kiiruslike oskuste näitamiseks, vaid ka selleks, et näidata nende vastupidavust 24 tunni vältel. Sõidus on korraga umbkaudu 50 osalejat. Lubatud on mitte rohkem kui kaks istet; avatud kokpitiga autol ei ole vaja uksi. Vaatamata sellele, et kõik autod võistlevad samal ajal, peetakse arvestust võistlusklasside kaupa. Autasustatakse nii võistlusklasside võitjaid kui ka üldvõitjat. 1955. aasta Le Mansi 24 tunni võidusõit www.lemans.org - ametlik veeb
Kárášjohka vald

Kárášjohka vald (norra Karasjok, soome Kaarasjoki) on Norra suuruselt teine vald, mis asub Finnmargi maakonnas. Seal elab 2786 inimest. Arealstatistikk for Norge 07459: Alders- og kjønnsfordeling i kommuner, fylker og hele landets befolkning (K) 1986 - 2023 Kárášjohka valla koduleht (norra ja põhjasaami keeles)
Muscat

"Muscat" on iseloomuliku tsitruselis-vürtsika lõhnaga väga levinud viinamarjasort. Temast valmistatakse erinevaid veine alates kuivadest ja lõpetades magusatega. Oma parimal kujul (muscat blanc à petits grains) alusmaterjal Alsace'i kuivadele aromaatsetele veinidele, heale Itaalia Asti vahuveinile ja suurepärastele kangendatud veinidele Lõuna-Prantsusmaal ning Austraalias.
Malbec

"Malbec" on oluline punase viinamarja sort Argentinas. Väheoluline Edela-Prantsusmaal. See on üks kuuest viinamarjasordist, mis on bordoo veini lubatud koostisosa. Enamik selle sordi istandusi Prantsusmaal asuvad tänapäeval Cahorsi piirkonnas, kus seda kutsutakse ka nimedega "Auxerrois" või "Côte Noir". Bordeaux's kaotas sort oma populaarsuse, kui 1956. aastal võttis seal külm ära 75% saagist.