laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tsitriinkollane

Tsitriinkollane on tume roheka või hallika varjundiga kollane värvitoon, oranži ja rohelise segamisel tekkiv tertsiaalvärvus Goethe värvisüsteemis. Toonilt on ta sinepikollasest heledam ja rohekam. Nime on värvus saanud kvartsi kollase teisendi tsitriini järgi. Looduslik tsitriin Venemaalt Lihvitud tsitriin Mägi-selvasäälik (Basileuterus luteoviridis) - inglise keeles citrine warbler Pigiliidrik Ischnura hastata - inglise keeles citrine forktail Esimest korda esineb värvinimetus citrine (setryne, citryn jt) inglise keeles 1386. aastal Chauceri "Canterbury lugudes" silmavärvi kirjeldavana. Laensõna keskaegsest ladina keelest, tähistas see punakat või pruunikat kollast, merevaikkollast või oranži. Tuletatud ladinakeelsest sõnast citrus, mis tähendab sidrunit Tsitriinkollane on värvus, mille mõnedes värvisüsteemides, näiteks Adolf Hölzeli värviõpetuses, annavad omavahel segades komplementaarvärvused oranž ja roheline Eesti keeles kasutatakse eelkõige tekstiilide värvuse kirjeldamiseks, võimalik, et laenuna inglise keelest, kuid ka klaasi värvuse kirjeldamiseks. Esineb ka kunstitarvete värvinimetuste hulgas (keraamikaglasuurid, markerid jm). Üks käsitööehete müüja on nimetanud härgheina värve ametüstililla ja tsitriinkollase kombinatsiooniks. sidrunkollane Citrine. - htmlcolorcodes.com Gelbtöne – Alles über die Farbe Gelb und ihre Varianten. - Von malen lernen (blog). 21/12/2022 https://quod.lib.umich.edu/m/middle-english-dictionary/dictionary/MED7821 https://en.wiktionary.org/wiki/citrine [A. Hölzel. Vortrag II über Farbe. - Kunsttheoretische Schriften, pp 163–169] https://ehemood.ee/koik-tooted/kootud-kardigan/[alaline kõdulink] https://ehemood.ee/koik-tooted/okopuuvillast-trikoopluus/ https://sobranna.elu24.ee/2628780/eesti-moeloojad-aitavad-valida-moekat-ohtukleiti "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. veebruar 2023. Vaadatud 11. veebruaril 2023.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) 9303 CITRINE YELLOW. - BOTZ - Glasuren. https://wildwoman.ee/blog/9-soovitust-kuidas-ehete-abil-alati-stiilne-valja-naha/
Pienava

Pienava on küla (vidējciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Džūkste vallas. Küla asub Pienava oja kaldal ning jääb valla keskusest Džūkstest 6, piirkonna keskusest Tukumsist 35 ja Riiast 66 kilomeetri kaugusele. Seal tegutseb piimatööstus Nākotne. Sinna jäävad Pienavas centrsi ja Pienava bussipeatus. Külas on ka raamatukogu. Küla on tekkinud endise Lielpienava mõisa (Pönau) keskuse juurde. Mõisakompleksist on säilinud vesiveski, kelder, saun ja ait. 1852. aastal sündis Pienavas Läti muusik Jānis Kade, kes oli IV Läti üldlaulupeo peadirigendiks. 1949. aasta 7. ja 8. mail moodustati seal kaks kolhoosi: Uzvara ja Kārlis Markss. 1952. aastal ühendati Uzvara kolhoos kolhoosiga Kārlis Markss, mis 1956. aastal muudeti sovhoosiks. 1960. aastatel ehitati küla kolhoosi keskasulaks, sinna rajati korterelamud, kaks kuivatit, laudad ja masinapark. 1986. aastal toimusid külas filmi "Saulessvece" võtted. 1999. aastal leiti Pienava lähistelt soost tank T-34, mis oli sõja ajal läbi jää vajunud. 2008. aastal suleti algkool. Vietvārdu datubāze "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 20. juulil 2020. https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/publiska-biblioteka/pasvaldibu
Pēteri

Pēteri on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Džūkste vallas. Küla asub valla kaguosas Pienava jõe kaldal ja jääb valla keskusest Džūkstest 9,4, piirkonna keskusest Tukumsist 34,6 ning Riiast 67,2 kilomeetri kaugusele. Sinna jääb ka Pēteri bussipeatus. Küla on tekkinud endise Pēteri mõisa (Peterhof) keskuse juurde. Vietvārdu datubāze "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 20. juulil 2020.
Mācītājmuiža (Džūkste vald)

Mācītājmuiža on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Džūkste vallas. Küla asub valla keskosas ja jääb valla keskusest Džūkstest 1,6, piirkonna keskusest Tukumsist 31,1 ning Riiast 69,8 kilomeetri kaugusele. Külas asub Liepkalni bussipeatus. Vietvārdu datubāze "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 20. juulil 2020.
Džūkstesmuiža

Džūkstesmuiža on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Džūkste vallas. Küla asub valla keskosas ja jääb valla keskusest Džūkstest 1,1, piirkonna keskusest Tukumsist 29,1 ning Riiast 68,6 kilomeetri kaugusele. Sinna jääb ka Upmaļi bussipeatus. Vietvārdu datubāze "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 20. juulil 2020.
Grauzde

Grauzde on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Džūkste vallas. Küla asub valla keskosas Kazuļi kraavi ääres ja jääb valla keskusest Džūkstest 6,9, piirkonna keskusest Tukumsist 26 ning Riiast 65,7 kilomeetri kaugusele. Küla on tekkinud endise Grauzde mõisa (Grausden) keskuse juurde. Vietvārdu datubāze
Lancenieki

Lancenieki (vanasti ka Lanciņi, nõukogude perioodil Dzintarzeme) on küla (vidējciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Džūkste vallas. Küla asub Džūkste jõe kaldal ja jääb valla keskusest Džūkstest 7,2, piirkonna keskusest Tukumsist 22,7 ning Riiast 62,4 kilomeetri kaugusele. Sinna jäävad Lancenieki ja Dzintarzeme bussipeatus. Lancenieki koolis töötas 20 aastat õpetajana läti folklorist Ansis Lerhis-Puškaitis. Tänapäeval on tema mälestuseks vanasse koolimajja rajatud muinasjuttude muuseum. Koolimaja on kultuurimälestisena riikliku kaitse all. Külas kasvavad Lerhise tammed on looduskaitse all. Vietvārdu datubāze "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 20. juulil 2020. "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuli 2020. Vaadatud 20. juulil 2020. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Ķunduri

Ķunduri (ka Zaļie) on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Džūkste vallas. Küla asub valla loodeosas Džūkste jõe kaldal ja jääb valla keskusest Džūkstest 10,1, piirkonna keskusest Tukumsist 24,6 ning Riiast 64,3 kilomeetri kaugusele. Sinna jääb Zaļie bussipeatus. Külas kasvavad looduskaitse alune tamm ümbermõõduga 5.64 m ja pärn ümbermõõduga 4.45 m. Vietvārdu datubāze "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 20. juulil 2020. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Spirgus

Spirgus on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Slampe vallas. Küla asub valla edelaosas ja jääb valla keskusest Slampest 6, piirkonna keskusest Tukumsist 19,9 ning Riiast 78,1 kilomeetri kaugusele. Küla on tekkinud endise Spirgu mõisa keskuse juurde. Külas asub Teises maailmasõjas hukkunud nõukogude sõdurite vennaskalmistu, kuhu on maetud 907 sõdurit. Külas kasvab looduskaitsealune tamm ümbermõõduga 4.16 m. Vietvārdu datubāze Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Praviņas

Praviņas (ka Praviņi) on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Slampe vallas. Küla asub valla loodeosas ja jääb valla keskusest Slampest 7,6, piirkonna keskusest Tukumsist 14,2 ning Riiast 72,3 kilomeetri kaugusele. Küla on tekkinud endise Praviņi mõisa (Prawingen) keskuse juurde. Seal asub Moskva–Ventspilsi raudtee Praviņi raudteejaam. Külas kasvavad looduskaitsealune pärn ümbermõõduga 4.18 m ja vaher ümbermõõduga 4.16 m. Vietvārdu datubāze Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Peergkorv

Peergkorv (Lõuna-Eestis ka pirrukorv) on männipeergudest punutud korv. Selliseid korve valmistatakse käsitööna. Kesk-Euroopas ja Skandinaavias valmistati korve lehtpuupeergudest. Peergkorv on vastupidavam kui höövlilaastust korv. Eestis levisid korvid peamiselt laadakaubana, vaid Ida-Eestis valmistati neid mõnel pool ka kodus käsitööna enda tarbeks. Kagu-Eestis ja Peipsi-äärsetes külades tegid vastavate oskustega mehed peergudest kõik vajalikud korvid: kartuli- ja marjakorvid; seljakorvid heina, õlgede, rohu vedamiseks; märsskorvid villade jaoks; kaheosalised villakorvid, mida kasutati üle Eesti; vibuhällid; pesu- ja turukorvid, mida kasutas linnarahvas; sibulakorvid, mida kasutasid peamiselt venelased; suitsukalakorvid, mida kasutasid kalurid; Avinurme saiakorvid jne. 20. sajandi alguses vähenes peergkorvide kasutus märgatavalt, kuna kodune villakraasimise hääbus, mis oli villavabrikute loomisest tingitud. Nüüdisajal on Eestis alles vaid üksikud meistrid, kes on vilumuse saanud pärandoskusena. korvipunumine Eesti keele seletav sõnaraamat Vaadatud 20.07.2020 Pirrukorvi punumine, Vaadatud 20.07.2020 Eesti etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 139 Peergkorv. Eesti Rahva Muuseum
Leida Järvi

Leida Järvi (24. juuli 1915 Tallinn – 13. oktoober 1983 Toronto, Kanada) oli eesti laulja ja näitleja. Ta põgenes 1944. aasta septembris Tallinnast Saksamaale, hiljem asus elama Kanadasse. Järvi oli Kanada Eesti Rahvusteatri liige. Ta esines koos laulja, kupletisti ja laulukirjutaja Olaf Kopvillemiga. Helisalvestis "Viise ja vinte". Eesti Rahvusbibliograafia Ta oli abielus Eik Järviga. Leida Järvi on maetud Tallinna Metsakalmistule perekond Järvi rahulasse. "TLÜAR väliseesti isikud". "Leida Järvi helisalvestiste loetelu". E-kataloog ESTER. "Perekond Järvi rahula Tallinna Metsakalmistul". kalmistud.ee. Katkend raamatust "Raivo Järvi. Kõike muud kui KUKUPAI", peatükk "Oli kord kolm venda". Eesti Elu, 27. detsember 2019 Haud Tallinna Metsakalmistul
Nelli Uustalu

Nelli Uustalu (sündinud Sillat; 2. märts 1921 Narva – 13. august 1988) oli eesti koreograaf-lavastaja, tantsupedagoog ja tantsija. Tantsu õppis Narvas N. Taarna ja V. Viirese juures, tantsis kabareedes ja Eesti NSV Riikliku Filharmoonia tantsurühmas. Lõpetas 1953 Tallinnas rahvatantsujuhtide kursuse, täiendas end Leningradis ja Kesk-Aasia liiduvabariikides. Juhatas 1950. aastatest Tallinnas rahvatantsurühmi, asutas 1952 tantsuansambli Kullaketrajad, oli aastani 1980 selle kunstiline juht. Loonud tantse "Kivikasukas", "Meie polka", "Simmanipolka" ja seadnud paljude rahvaste (Idamaade) tantse harrastusrühmadele. Oli üldtantsupidude üldjuhte (1970, 1973, 1975, 1981, 1985). Eesti NSV teeneline kultuuritegelane (1974). Süit rahvastetantsudest, Targa rehealune.
Soojusisolatsioon

Soojusisolatsioon on torustikus kasutatav soojus- või heliisolatsioon. Mineraalvilla kasutatakse igat tüüpi torustikus, eriti kõrgematel temperatuuridel töötavates tööstuslikes torustikes. Klaasvill on mineraalvillaga sarnane kõrge temperatuuriga kiuline isolatsioonimaterjal, kus klaaskiu anorgaanilised kiud seotakse sideaine abil. Nagu teisi mineraalvilla vorme, saab klaasvillast isolatsiooni kasutada soojus- ja akustilistes rakendustes. Need on elastsed suletud lahtriga kummivahtmaterjalid, mis põhinevad NBR- või EPDM-kummil. Paindlikel elastomeersetel vahtudel on veeauru läbipääsu suhtes nii kõrge vastupidavus, et need ei vaja tavaliselt täiendavaid veeauru tõkkeid. Selline kõrge aurutakistus koos kummi kõrge pinnaemissiooniga võimaldab elastseid elastomeerseid vahtusid, et vältida pinna suhteliselt madala paksusega kondenseerumist. Selle tulemusel kasutatakse jahutus- ja kliimaseadmete torustikes laialdaselt elastseid elastomeerseid vahtusid. Painduvaid elastomeerseid vahtusid kasutatakse ka kütte- ja soojaveesüsteemides. Tihedus Isolatsiooni paksus Veeauru vastupidavus Pinna kiirgusvõime Soojusjuhtivus Muud tegurid, näiteks niiskusesisaldus ja vuukide avanemine, võivad mõjutada torude isolatsiooni üldist jõudlust. Paljud neist teguritest on loetletud rahvusvahelises standardis EN ISO 23993. a- torude vaheline kaugus b- kaugus seinast s- isolatsiooni paksus https://www.grainger.com/category/plumbing/insulation/pipe-insulation https://en.wikipedia.org/wiki/Pipe_insulation https://www.isover.ee/tooted/isotec-climpipe-section-alu2-cps-alu-2
Bobrov

Bobrov on linn Venemaal Voroneži oblastis, Bobrovi rajooni keskus. Asub Bitjugi jõe paremal kaldal, 150 km Voronežist kagus. Bobrovi on mainitud 1685. aastal kopranahkade kokkuostupunktina, mille juurde tekkinud slobodaa sai nimeks Bobrovskaja (vene бобр 'kobras'). Linnaõigused ja praeguse nimekuju sai asula 1779. aastal. Q126684906 https://bobrovcity.ru/
Traffic (album)

"Traffic" on eesti bändi Trafficu esimene stuudioalbum, mis ilmus 2007. aastal. Lugude loetelu "Sinuga koos" "Kallis ära küsi" "Päevast päeva" "Üksikud hinged" "Vastassuunas" "Iga ilmaga" "Lähedal" "Teadmatus on hea" "Viimane peatus" "Hääl telefonis" "Meie laul" feat Maarja "Halb või hea" "Vihm"
Université Paris Cité

Université Paris Cité on uus, pika ajalooga Pariisi Ülikooliga prantsuse keeles sama nimega ülikool Pariisis. Ülikool asutati 20. märtsil 2019 seniste Pariisi 5. ja Pariisi 7. Ülikooli baasil, millega liideti veel mitu väiksemat õppeasutust. Pariisi Ülikool Ülikooli koduleht
Tallinna vaekoda

Tallinna vaekoda oli Tallinnas 16. sajandil rajatud vaekoda, mis asus aadressil Raekoja plats 9. 1554–1555. aastal Raekoja platsi loodenurka ehitatud vaekoda oli varaseim renessanssehitis Tallinna all-linnas. Hoonet nimetati algselt suureks ehk uueks vaekojaks, eristamaks seda varasemast, raeapteegi kohal asunud vaekojast. See oli kaupade kaalumiskoht Suure turu juures ning seda kasutati ka muuks otstarbeks. 1558. aastal ehitati vaekotta väike vahtkonnaruum. Tallinna vaekoda oli trapetsikujulise põhiplaaniga, kahekorruseline, keldri ja kõrge kelpkatusega paekivihoone. 1583. aastast kasutati vaekoda ka linna veinikeldrina. Vae- ehk kaalukoda oli linna tähtsaim kaubandusasutus: seal kaaluti linna sisse- ja väljaveetavat kaupa ning kontrolliti selle kvaliteeti, kaaluti ja pakiti kottidesse soola ja vilja. 1780. aasta paiku vaekoja põhjaküljele püstitatud ühekorruseline pritsikuur lammutati 1930. aastal. 19. sajandi algul ühendati vaekoja ja pritsikuuri hooned kitsa vaheehitisega ja vaekoja külge ehitati mitmesuguseid poeruume ja muid juurdeehitisi. Pritsikuuri (aadressiga Raekoja plats 7) ruume üüris Tallinna linn välja poeruumideks (Fritz Tambergi (1842–1927) lillekauplus, Jürgensi habemeajamistöökoda). Vaekojas tegutses M. Szewczyki lillekauplus. 1918. aastal omandas Raekoja platsi põhjaküljel tegutsenud riidekaupmees Ivan Jegorow kaks maja Pika, Mündi, Kinga ja Teenri tänava vahelises kvartalis, seejärel laiendas ta oma valdusi peaaegu tervele kvartalile ning püstitas sinna moodsa hooneteansambli – Jegorovi maja (Raekoja plats 8). 1929. aastal saavutas Ivan Jegorov vaekoda ümbritsenud Teenri ja Kinga uulitsa vahel asunud kaubamaja vanade juurdeehitiste (pritsikuuri, klosettide ja ladude) ning hilisemate inetute juurdeehitiste ja poekeste lammutamise. Põles märtsipommitamises, hiljem varemed lammutati. Märtsipommitamine Tallinnas Vaekoda. Tallinna Linnaarhiiv (vaadatud 21.07.2020) Kaubamaja Raekojaplatsil lammutatakse., Päewaleht, nr. 231, 27 august 1926
Rede Globo

Rede Globo on Brasiilia telekanal, mis kuulub Grupo Globole, selle asutas 26. aprillil 1965 asutaja Roberto Marinho.
Veinikelder

Veinikelder on tavaliselt maa alla rajatud ruum, kus vein laagerdub ja kus hoitakse veinivarusid pudelites või vaatides. Veinikeldris peab vein olema kaitstud valguse ja temperatuuri kõikumise eest. Õhutemperatuur veinikeldris on 6–20 °C ja õhuniiskus 60–85%. Arvatakse, et parim õhutemperatuur on 13 °C. Kui see on kõrgem või madalam, siis toimuvad veinis keemilised reaktsioonid ja veini maitse muutub halvemaks. Liiga suure niiskuse korral katab pudelikorki hallitus, kuid liiga väikese niiskuse korral pudelikork lõheneb ja vein aurub. Pudelikorgi kuivamise vältimiseks hoitakse veini horisontaalselt. Keldrid olid varem maja teiste ruumidega võrreldes madala temperatuuriga, mistõttu sobisid nad paremini veini pikaajaliseks hoidmiseks. Tänapäeval on keldrites keskküte ja kuumaveetorud, seetõttu vajab veinikelder sageli õhu konditsioneerimise süsteemi loomist. Vein on tundlik ka vibratsiooni suhtes, seepärast ei tohi veinikeldreid rajada suure liiklustihedusega teede juurde.
Ārlavciems

Ārlavciems on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Tukumsi piirkonnas Slampe vallas. Küla asub valla loodeosas ja jääb valla keskusest Slampest 9,5, piirkonna keskusest Tukumsist 9 ning Riiast 67,1 kilomeetri kaugusele. Küla asub Tukumsist Jelgavasse viiva raudteelõigu ääres. Külas asub Ceriņi bussipeatus. Külas kasvab looduskaitsealune mänd ümbermõõduga 2.83 m. Vietvārdu datubāze "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 21. juulil 2020. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Buddhaghosa

Bhadantácariya Buddhaghosa oli India päritoluga munk ning theravaada budismi mõjukas arendaja, kommenteerija, tõlkija ja filosoof. Buddhaghosa tegutses Sri Lankal Anurādhapura suurkloostris umbes aastatel 412 kuni 434. Tema tuntuim teos on Visuddhimagga ("Puhastumise tee"), mis on põhjalik kommentaarium ja oluline täiendus theravaada õpetustele ja praktikatele. Hinüber, Oskar von (1996), A Handbook of Pali Literature, New Delhi: Munshiram Manoharal Publishers Pvt. Ltd., ISBN 81-215-0778-2 Strong, John (2004), "Buddhaghosa", in Buswell, Jr., Robert E. (ed.), Macmillan Encyclopedia of Buddhism, USA: Macmillan Reference USA, p. 75, ISBN 0-02-865910-4 Shaw, Sarah (2006), Buddhist Meditation: An Anthology of Texts from the Pali Canon, Routledge
Markus Feldmann

Markus Feldmann (21. mail 1897 Thun (Šveits) – 3. november 1958 Bern) oli Šveitsi president 1956.
Lohu Jaanilinn

Lohu Jaanilinn ehk Loone linnamägi (ka Lohu I linnus) on linnamägi Lohu külas Kohila vallas Rapla maakonnas Keila jõe idakaldal. Lohus asus kaks linnust, mida lahutavad teineteisest vaid Keila jõgi ja paarisajameetrine vahemaa. Väiksemat ja vanemat Lohu linnust tuntakse ka Lohu II linnuse nime all. See oli muistse Harjumaa üks keskseid paariskantse.[viide?] Linnus paiknes Keila jõe käärus asuval künkal, mille pindala koos vallidega on 1,5 hektarit. Umbes 6500 m² suurust kultuurikihiga kaetud linnuse õue ümbritseb põhjas, läänes ja idas hobuserauakujuline kunstlik vall, mille pikkus on 300 ja kõrgus kuni 6 meetrit. Jõepoolses küljes vall puudub. Valli peal on tõenäoliselt olnud palkehitised, mis on toestatud kuivmüürseinaga. Põhja ja ida poolt on valli välisküljel 20–25 meetri laiune ja 2 meetri sügavune lame nõgu ja selle välisservas 2 meetri kõrgune ebamäärane kuhjatis, mis on arvatavasti looduslik. Sissepääs linnusesse on paiknenud idas ja selle kõrval oli tõenäoliselt tornitaoline rajatis, mida Liivimaa kroonikas on nimetatud summitas munitionis.[viide?] Lohu Jaanilinn rajati 11. sajandi lõpus või 12. sajandi algul. Läti Henrik kasutab Liivimaa kroonikas Jaanilinnast kõneledes nime Castrum Lone (Loone linnus).[viide?] Liivimaa ristisõja ajal 1216. ja 1220. aasta sõjaretkedel Harjusse kasutasid vallutajad Lohu (Loone) küla kogunemispaigana. Henriku kroonika kohaselt ründasid ristisõdijad 1224. aasta jaanuaris Lohu linnust. Pärast kahenädalast piiramist seesoljad alistusid, neil lubati lahkuda ja linnus süüdati põlema. Lohu linnusekoha arheoloogilisel uurimisel märke, mis osutaksid kunagisele piiramisele ristisõdijate poolt, ei avastatud. Kuna samas leiti Keava linnamäelt samast ajajärgust pärinevad kaks ammunoolt ja valli sisse tehtud kaevand, mis sobib kokku kroonika kirjeldusega linnusevalli õõnestamisest, siis on välja pakutud, et kroonik Henrik, kes ise sõjakäigul kaasas ei olnud, on Keava segi ajanud tema jaoks tuntuma Lohu linnuse nimega. On arvatud, et Lohu Jaanilinna kohal oli Jüriöö ülestõusu ajal üks kahest Harju ülestõusnute linnusest, kus end 1343. aasta sügisel kaitsti ja mis lõpuks vallutati. Lohu Jaanilinna uuris 1914. aastal baltisaksa arheoloog Adolf Friedenthal.[viide?] Vaade linnuselt Keila jõe poole Lohu Jaanilinna vallid seestpoolt Henriku Liivimaa kroonika. Tõlkinud Richard Kleis, toimetanud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat, 1982. Peatükk XX, lk 171–177; XXIII, lk 193–211 Sulev Vahtre (1990). Muinasaja loojang Eestis: vabadusvõitlus 1208–1227. Tallinn, Olion. Lk 110–119, 134–149 Henriku Liivimaa kroonika 1982, peatükk XXVII, lk 245 Sulev Vahtre 1990, lk 162–163 Valter Lang. Settlement development and power structures in the Late Iron Age Harju District. Estonian Journal of Archaeology, 1, 2012, lk 221−222 Andres Tvauri. Archaeological Finds from the Hill Fort at Keava. Estonian Journal of Archaeology, 1, 2012, lk 62 Sulev Vahtre. Jüriöö. Tallinn: Eesti Raamat, 1980. Lk 84–85 Lohu Jaanilinn kultuurimälestiste riiklikus registris
Maaarhitektuuri keskus

Maaarhitektuuri keskus on Eesti Vabaõhumuuseumi osakond, mis edendab traditsiooniliste ehitusoskuste ja –materjalide kasutamist ja nende sidumist kaasaegse oskusteabe, lahenduste ja tehnoloogiatega; uurib Eesti taluarhitektuuri ajalugu; korraldab koolitusi, seminare, konverentse ja näitusi; osaleb (rahvusvahelistes) projektides; hoiab vabaõhumuuseumi kogusid. 11. juunil 2015 võitis Maaarhitektuuri keskus Oslos Euroopa Liidu Kultuuripärandi Auhinna / Europa Nostra Auhinna peaauhinna maamajade omanikele suunatud koolitusprogrammi eest.
Ozolnieki (Slampe vald)

Ozolnieki on küla (vidējciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Slampe vallas. Küla asub valla loodeosas ja jääb piirkonna keskusest Tukumsist 6 kilomeetri kaugusele. Küla piirile jääb Ceriņi bussipeatus. Vietvārdu datubāze "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 21. juulil 2020.
Vīksele

Vīksele on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Slampe vallas. Küla asub valla keskosas ja jääb valla keskusest Slampest 3,5, piirkonna keskusest Tukumsist 18,9 ning Riiast 60,5 kilomeetri kaugusele. Küla on tekkinud endise Vīksele mõisa (Wiexeln) keskuse juurde. Külas kasvab looduskaitsealune tamm ümbermõõduga 4.9 m. Vietvārdu datubāze Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Visuddhimagga

Visuddhimagga (paali keeles 'puhastumise tee') on Buddhaghosa teos, mis on kirjutatud 5. sajandil Sri Lankal. Seda on peetud kõige tähtsamaks tekstiks theravaadas lisaks paali kaanonile ning seda hinnatakse kõrgelt ka teistes koolkondades. See raamat on olulisel kohal budistliku meditatsiooni praktiseerimisel ka tänapäeval. Teose 22 peatükki on jaotatud kolme ossa vastavalt kaheksaosalise tee kolmele alajaotusele, milleks on kõlblus, keskendumine ja mõistmine. Esimene osa koosneb kahest peatükist, mis käsitlevad kõlbluse ja eetika teostamist. Teine osa koosneb 11 peatükist, milles kirjeldatakse meeleharjutusviise ja antakse juhtnööre harjutamiseks. See on puhastumise ehk vabanemise tee kitsamas mõttes. Kolmas osa koosneb 10 peatükist, kus vaadeldakse mõistmise kui budismi tee tulemuse aspekte. Arvatakse, et Visuddhimagga tugineb suurel määral Buddhaghosa eelkäija Upatissa (3. saj) teosele «Vabanemise tee» (paali keeles vimuttimagga), mis aga paalikeelsel algkujul ei ole säilinud. Nyanamoli, Bhikkhu (2011), The Path of Purification, Visuddhimagga, Kandy: Buddhist Publication Society, ISBN 955-24-0023-6 Ñānamoli Thera ingliskeelsele tõlkele kirjutas eessõna näiteks Dalai Laama. Mahasi Sayadaw, The Progress of Insight (Visuddhiñana-katha) Ve. Matara Sri Nanarama, The Seven Stages of Purification & The Insight Knowledges The entire Visuddhimagga: The Path of Purification by Bhadantacariya Buddhaghosa tr. by Ñānamoli Thera The Path of Purification (Visuddhimagga) by Bhadantacariya Buddhaghosa Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.