laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sessi

Sessi on jõgi Itaalias Piemonte maakonnas Torino provintsis. Sessi voolab omanimelises orus ning on Dora Riparia vasakpoolne lisajõgi. Sessi saab alguse 2081 meetri kõrgusel merepinnast, Monte Civrari kaljumassiivis, ning ülemjooksul on jõe nimeks Rio della Tomba. Sessi lisajõed on Rio Tomba, Rio Garnero ja Rio Freddo. Sessi suubub Dora Ripariasse Caprie juures. Caratterizzazione bacini Idrografici (elab.I.c/7) - Allegato tecnico al Piano di Tutela delle Acque, Regione Piemonte, rev. del 1º luglio 2004 (on-line in formato .pdf su [1]) AA.VV., Elaborato I.c/5 (PDF) in Piano di Tutela delle Acque - Revisione del 1º luglio 2004; Caratterizzazione bacini Idrografici, Regione Piemonte, 1-7-2004.
Carphophis

Carphophis on maoperekond. Selle perekonna liigid on endeemsed Ameerika Ühendriikides. Perekonda Carphophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Carphophis amoenus (Say, 1825) Carphophis vermis (Kennicott, 1859). Peter Uetz & Jakob Hallermann, [1] Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 08.12.2013) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Carphophis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 08.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI Taxonomy database-s Sissekanne roomajate andmebaas-is Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Carphophis seisuga 08.12.2013.
Tsirkus

See artikkel räägib lõbustusasutusest. Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Tsirkus (täpsustus). Tsirkus on lõbustusasutus, kus etendatakse jõudu, julgust ja osavust nõudvaid ning koomilisi vaatemänge, mustkunsti ja akrobaatilisi trikke ning näidatakse dresseeritud loomi. Tsirkusehoone on telk või sõõrja põhiplaani, kupli, ümmarguse areeni ja selle ümber paiknevate pingiridadega ehitis. Vana-Roomas oli tsirkus piklik kaarjate otste ja võidusõidurajaga väljak, kus korraldati 4–12 kaarikuga võiduajamisi ning pidulikke rongkäike. Väljaku ümber asusid istmeread, tribüün ja loož, väljastpoolt ümbritses tsirkust sammaskoda. Tsirkus oli peamine rahva lõbustuskoht ja avaliku elu keskpunkt. Sellepärast toimus seal sageli ühiskondlikke kokkupõrkeid ja moodustati isegi tsirkuseparteisid. Rooma vanim ja suurim tsirkus Circus Maximus oli 600 m pikk ja 150 m lai. Keiser Augustuse ajal mahutas see 60 000, hilisema ümberehituse järel 185 000 pealtvaatajat. Tänapäevane tsirkus arenes välja Inglismaal kunstratsutajate ühinguist. Esimese alalise tsirkusehoone avas 1767. aastal Pariisis J. Bates. Loomakaitseorganisatsioonid on registreerinud palju juhtumeid, kus tsirkuses on loomi dresseerimise käigus julmalt koheldud. Loomade õiguste eest võitlev rühmitus PETA kinnitab, et tsirkustes peetavaid loomi sunnitakse sageli alluma peksu abil ja julmus on alati olnud üks tsirkuseloomade dresseerimise meetod. PETA kinnitusel kasutatakse USA tsirkustes tänapäevani elektrišokirelvi ja piitsasid, kuigi juba 1966. aastal vastu võetud loomade heaolu seadus keelas nende kasutamise loomade kohtlemisel. 1998. aastal uuris Suurbritannia parlamendi töörühm loomade elu- ja kohtlemistingimusi oma maa tsirkustes ning jõudis üksmeelele, et loomade kaitseks on vaja muuta seadusi. Töörühma juht, konservatiivne parlamendiliige Roger Gale teatas BBC-le: "See on ebaväärikas. Tingimused, milles neid peetakse, on murettekitavalt ebakohased. Puurid on liiga väikesed, nende elukeskkond pole sobiv ja paljud meist usuvad, et on tulnud aeg see tava lõpetada." 2007. aastal uuris olukorda Suurbritannia keskkonna-, toidu- ja maa-ameti töörühm. Vahepeal olid loomapidamise tingimused tsirkustes paranenud ning töörühm ei võtnud kindlat seisukohta. Austria, India, Costa Rica, Rootsi, Singapur, Soome, Šveits ja Taani on seadustega piiranud loomade kasutamist meelelahutuses. Avalikkus on loomade julmast kohtlemisest aina teadlikum, mistõttu levivad maailmas üha enam loomadeta tsirkused. 2009. aastal võttis Boliivia vastu seaduse, millega keelustati tsirkustes loomade etteasted. Tsirkus Finlandia Monte Carlo rahvusvaheline tsirkusefestival Sotsiaalne tsirkus Antiigileksikon, 2. kd, lk 237
Martinique'i kreoolkeel

Martinique'i kreoolkeel on kreoolkeel, mida räägitakse Martinique'i saarel. See sarnaneb väga Guadeloupe'i kreoolkeelega. Martinique'i kreoolkeelt kõneldakse Martinique'i saarel ja ka väljaspool saart. 2001. aasta andmetel kõneleb seda 418 000 inimest. Martinique'i kreoolkeele esimesed märgid esinesid juba 16. sajandil. Keele lõid erinevad Aafrika hõimud, kellel oli keeleerinevuste tõttu raske suhelda. Nii segasid nad oma keele sõnu prantsuse keelega. zéwo – null yonn – üks dé – kaks twa – kolm kat – neli senk- viis sis – kuus sèt – seitse uit – kaheksa nèf – üheksa dis – kümme Martinique'i kreoolkeeles ei ühildu omadussõnad nimisõnaga. Nagu prantsuse keeles, puuduvad ka Martinique'i kreoolkeeles käänded. Kuid võrreldes prantsuse keelega puudub selles keeles mees- ja naissugu. Grammatiliselt märgitakse mitmust ees- või arvsõnaga; nimisõna ei muutu kunagi, samuti ka omadussõna. Sageli tuleb Martinique'i kreoolkeelest arusaamiseks ära tunda kontekst. Kreooli tegusõnad on moodustunud kahest osast: Üks muutumatu osa : leksikaalne alus : kouri, manjé, sòti, enmé jne. Teine osa, mis koosneb muutumatu tegusõna eessõnast. Eessõna ülesandeks on näitada aega ja aspekti. Näide moin kouri (ma jooksin); moin ka kouri (ma olen jooksmas); moin té kouri (ma olin jooksnud); moin ké kouri (ma jooksin sellel hetkel); Sõnajärg SVO: subjekt, verb ja objekt. Eituse tähistamiseks kasutatakse lauses sõna pa. Näide: An nou zouké ô swé a. (Lähme täna õhtul tantsima.) Tout majé, bon pou manjé, tout pawol pa bon pou di (Iga toit on söömiseks hea, kõik ütlused ei ole ütlemiseks õiged. Tuleb mõelda enne rääkimist) Zafé kabrit pa zafé mouton (Kitse tegevused ei ole samad, mis lamba omad;vanasõna/ tõlgendus : Igal ühel omad tegemised.) Martinique'i kreoolkeeles kasutatakse ladina kirja. http://www.le-creole.com/coursdecreole.htm[alaline kõdulink] Martinique. Ethnologue. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. juuli 2013. Vaadatud 8. detsembril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Nombres en créole martiniquais Adjectifs en créole Le verbe en créole Martinican Creole. APiCS Online. La grammaire en créole "Martinique-Lexique créole". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. detsember 2013. Vaadatud 8. detsembril 2013.
Cercophis

Cercophis on maoperekond. Selle perekonna ainus liik Cercophis auratus on endeemne Surinames. Perekonda Cercophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik: Cercophis auratus (Schlegel, 1837). Peter Uetz & Jakob Hallermann, [1] Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 08.12.2013) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Cercophis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 08.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne roomajate andmebaasis Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Cercophis auratus seisuga 08.12.2013.
Chersodromus

Chersodromus on maoperekond. Selle perekonna liigid on endeemsed Mehhikos. Perekonda Chersodromus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Chersodromus liebmanni Reinhardt, 1861 Chersodromus rubriventris (Taylor, 1949). Peter Uetz & Jakob Hallermann, [1] Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 08.12.2013) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Chersodromus Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 08.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne IUCN-is Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Chersodromus seisuga 08.12.2013.
Azati veehoidla

Azati veehoidla (armeenia keeles Ազատի ջրամբար) on veehoidla Armeenias Ararati maakonnas. Veehoidla moodustati paisu rajamisega Azati jõele ning vett kasutatakse Ararati tasandiku niisutamiseks. 2000. aastal kanti Azati ülemjooks koos veehoidla ja lähedal asuva Geghardi kloostriga UNESCO maailmapärandi nimistusse. "Г. А. Мартиросян, Г. С. Габаян, О. В. Токмаджян. Возможности повышения водоотдачи Азатского водохранилища путем применения затворов системы "HYDROPLUS"" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 13. detsember 2013. Vaadatud 8. detsembril 2013. UNESCO: Monastery of Geghard and the Upper Azat Valley
Piirivalve

Piirivalve on riiklik relvastatud organisatsioon või struktuur, mille põhiülesanne on riigipiiri valve-, esmase kaitse- ja piiriületuskorra (piirirežiimi) tagamine. Rahuajal kuulub piirivalve enamikus riikides siseministeeriumi valitsemisalasse. Näiteks Nõukogude Liidus kuulus piirivalve Riikliku Julgeoleku Komitee valitsusalasse. Mõnes riigis on piirivalve sõjaväe valitsusalas. Mõnes riigis täidab piirivalve ka tollikontrolli ülesandeid. Piirivalve koosseisus võib olla eraldi rannavalve või merepiirivalve. Piirivalve põhiülesanded: valvata ja kaitsta riigipiiri maismaal, piiriveekogudel ja õhuruumis, takistada riigipiiri vägivaldset muutumist, takistada riigipiiri ebaseaduslikku ületamist, takistada kauba ebaseaduslikku toimetamist üle riigipiiri, tagada piirirežiim, teostada piirikontrolli, kontrollida välismaalaste riigis viibimise seaduslikkust, koguda ja analüüsida teavet illegaalse migratsiooni ja piiriületuste tõkestamiseks, korraldada, teostada ja juhtida otsinguid ja päästetöid merepäästepiirkonnas, avastada, lokaliseerida ja likvideerida merereostust, täita vajadusel riigikaitselisi ülesandeid. Eesti Piirivalve Piiritsoon
Glen Johnson

Glen McLeod Cooper Johnson (sünninimi Glen McLeod Cooper Stephens; sündinud 17. juunil 1984 Londonis) on endine inglise jalgpallur, kaitsja. 2009. aastal valiti ta Portsmouthi hooaja parimaks mängijaks. Hooajal 2008–2009 valiti ta lisaks Premier League'i hooaja sümboolsesse koosseisu. Premier League: 2004–2005 Football League Cup: 2004–2005 FA Cup : 2007–2008 Football League Cup: 2011–2012
Armeenia rästik

Armeenia rästik (Vipera xanthina) on maoliik. Aastal 1985 klassifitseeriti armeenia rästikul kaks alamliiki  : Vipera xanthina palaestinae Vipera xanthina raddei. Käesoleval ajal armeenia rästikul alamliike ei ole. Armeenia rästik kasvab kuni 1,5 m pikkuseks. Kere värvus on neil valdavalt hallikaspruun, mida ilmestavad suured tumedamad laigud. Nende looduslikeks elupaikadeks on valdavalt Kreeka ja Kreeka saarestikes paiknevad saared: Symi, Kos, Kalymnos, Leros, Lipsi, Patmos, Sámos, Chíos ja Lesbos, Anatoolia põhjaosa (Kayseri) jt ning Türgi. Armeenia rästikud on inimese suhtes mürkmadudeks liigitatavad. McDiarmid RW, Campbell JA, Touré T. 1999. Snake Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference, Volume 1. Herpetologists' League. 511 pp. ISBN 1-893777-00-6 (series). ISBN 1-893777-01-4 (volume). Peter Uetz & Jakob Hallermann, [1] Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 08.12.2013) (inglise keeles) Loomade elu 5:318. Loomade elu 5:318. McDiarmid RW, Campbell JA, Touré T. 1999. Snake Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference, vol. 1. Herpetologists' League. 511 pp. ISBN 1-893777-00-6 (series). ISBN 1-893777-01-4 (volume). Sissekanne ADW-s Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Vipère ottomane seisuga 08.12.2013.
Maastikuauto

Maastikuauto ehk maastur ehk džiip on suurendatud maastikuläbimisvõimega sõiduauto, mis on sobib lisaks tavateedele ka raskemates teeoludes või maastikul liiklemiseks . Suurimad erinevused tavaautost: võimsam mootor; paindlikum vedrustus; tugevdatud ülekanne ja vastav käigukasti ehitus, põhja kaitstus ja suurem kõrgus maapinnast (kliirens); enamasti vähemalt ühe telje diferentsiaal on lukustatav; tavaliselt üldisest vastupidavam ehitus (kooste) ja mehhanismid. Maastikuautod on enamasti kaheteljelised, aga on ka kolme teljega eriotstarbelisi masinaid. Veojõud on suunatud kõikidele ratastele (4x4; 6x6). Maastikuautodel kasutatakse tavaliselt eri suuruse ja mustriga rehve. Lisaseadmete hulgas on sageli vints. Neid autosid kasutatakse huvisõitudeks looduses ja läbivusvõimet tõestavatel võistlustel raskel maastikul (offroad). Kombineerimaks maasturi läbivusvõimet tavasõiduauto mugavusega, on hakatud valmistama ka nn poolmaastikusõiduautosid ehk valesti linnamaasturiteks (mõttetu ja ebaloogiline sõna) nimetatud autosid. Willys Jeep HMMWV ja Hummer Mercedes-Benz G-klass Militaarmaasturid on reeglina varustatud kinnitustega relvastuse, lahingumoona, sidevahendite või eriseadmete paigaldamiseks ning kohtadega sõitjate välivarustuse paigutamiseks. Militaarmaasturile võivad olla monteeritud maskeeritud või infrapunaseadmega tuled pimedas varjatult liiklemiseks. Sõltuvalt otstarbest võib militaarmaasturi kere olla kaitstud kere külge kinnitatava soomusega ja soomusklaasidega, muutes nad soomustatud autodeks. Relvajõududes kasutatakse maastureid peamiselt juhtivkoosseisu transpordiks, lahinguluureks ja patrullimiseks, väikeallüksuste transpordiks, kullersideks. Jeep Bantam BRC40 4x4 Esimese seeria Land Rover Maastikuautod UAZ 469 SUV Linnamaastur Maastikusõiduk (ATV) Amfiibsõiduk Lendauto
Torbikud

Torbikud on Tartus tegutsev segarahvatantsurühm, mis loodi 2009. aastal. Rahvatantsurühma Torbikud lõi MTÜ Rahvatantsuselts Torbikud, mis on avalikes huvides tegutsev Eesti rahvatantsu ja folkloori viljelev kollektiiv. Seltsi eesmärgiks on organiseerida ja toetada rahvatantsu õppimist ning esitamist avalikel üritustel. Rahvatantsurühma Torbikud kuulub 2013. aasta seisuga kolm koosseisu: Punased, Valged ja Rohelised torbikud. Tegu on täiskasvanute segarühmadega (B-rühmad). Torbikud kannavad Äksi ja Puhja kihelkonna rahvarõivaid. 2012. aastal esindasid Torbikud Eestit ja Tartu linna rahvusvahelisel rahvatantsufestivalil Europeade Itaalias Padovas. 2013. aastal viisid Torbikud läbi Tartu tudengipäevade öötantsupidu. 2023- ... Trine Lepp 2021–2022 Ketlin Käo 2009–2012, 2013–... Kati Grauberg-Longhurst 2009–2012, 2013–2020 Ave Anslan 2012–2013 Madli Teller 2012–2013 Marius Aave http://europeade.ee/europeade/padua.htm "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. detsember 2013. Vaadatud 9. detsembril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Torbikute koduleht Torbikud Facebookis Torbikud Instagramis Torbikute videod Youtube'is
Sobolivka (Lõpovetsi rajoon)

Sobolivka (ukraina keeles Соболівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Lõpovetsi rajoonis. Elanike arv on 402. Pindala on 1,339 km².
Eero Kolehmainen

Eero Johannes Kolehmainen (24. märts 1918 Anttola – 7. detsember 2013 Mikkeli) oli soome murdmaasuusataja. Ta võitis 1952. aastal Oslo olümpiamängudel 50 km suusatamises Veikko Hakulise järel hõbemedali ja oli 1956. aastal Cortina d'Ampezzos samal distantsil neljas. "Eero Kolehmainen andmebaasis Sports-reference.com". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. veebruar 2010. Vaadatud 9. detsembril 2013. Eero Kolehmainen veebisaidil Olympedia (inglise) YLE raadioreportaaž Oslo olümpiamängudelt
BeiDou

BeiDou (hiina k Suur Vanker, nimetatud ka Compass) on Hiina Rahvavabariigi satelliitnavigatsioonisüsteem, mida haldab Hiina Riiklik Kosmoseamet. Esimesed satelliidid startisid 2000. aastal ja regionaalne, Kagu-Aasiat kattev versioon anti käiku 2011. aastal. Sellesse kuulus neli geostatsionaarset satelliiti ja üheksa satelliiti 21 000 km kõrgusel orbiidil. Asukoha määramise täpsus on üldotstarbeks vähemalt 10 m nii püst- kui ka rõhtteljel 95%, kiirenduse mõõtmise täpsus on 0,2 m/s (95%), ajamõõtmise täpsus 20 nanosekundit (95%) BeiDou-1 oli kasutuses 2012. aasta lõpuni. Globaalne süsteem Beidou-2 (16 satelliidiga) hakkas tööle 2012. aastal. BeiDou-3 süsteem on kasutuses alates 2020. aasta juulist. The BeiDou Navigation Satellite System (BDS)
IRNSS

IRNSS (Indian Regional Navigation Satellite System) on India regionaalne satelliitnavigatsioonisüsteem. Esimene satelliit saadeti välja 2009. aastal, süsteemi järgmised seitse satelliiti jõuavad orbiidile 2014. aastal.
Eestimaa Päästekomitee

Eestimaa Päästekomitee (ka Eestimaa Päästmise Komitee) oli 19. veebruaril 1918 loodud Eesti riigivõimuorgan. Eestimaa Päästekomitee loodi Eesti Maanõukogu Vanematekogu otsusega 19. veebruaril 1918 olukorras, kus Nõukogude Venemaa väeüksused, kelle toel püsis Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee kontrolli all olev nn Nõukogude Eesti, olid Eestist lahkumas ning Saksa armee lähenemas. Eestimaa Päästekomiteele anti kogu riiklik võim Eestis. Päästekomitee liikmed olid Konstantin Päts (Eesti Maarahva Liit), Jüri Vilms (Eesti Tööerakond) ja Konstantin Konik (Eesti Tööerakond). Kõigil Päästekomitee liikmetel oli võrdne staatus. Paljud allikad[viide?] nimetavad siiski Konstantin Pätsi Päästekomitee esimeheks. 19. veebruar 1918 võeti ka vastu otsus iseseisva Eesti Vabariigi väljakuulutamise kohta, mis toimus Manifestiga kõigile Eestimaa rahvastele 24. veebruaril. Nõukogude ja Saksa okupatsiooni tingimustes tegutses Päästekomitee konspiratiivselt ning kasutas varjamiseks Tallinnas, Suur-Tartu maantee 11 asuvat konspiratiivkorterit, kus ka töötati välja iseseisvusmanifest. 24. veebruaril 1918 nimetas Päästekomitee ametisse 13-liikmelise Eesti Ajutise Valitsuse eesotsas Konstantin Pätsiga. Maanõukogu Vanematekogu otsustas 19. veebruaril 1918: Asutada kolmeliikmeline Eestimaa Päästekomitee, kelle kätte kuni normaalsete olude loomiseni kõik riiklik võim anda. Päästekomitee liikmeteks valida K. Päts, J. Vilms ja K. Konik. Konstantin Päts Jüri Vilms Konstantin Konik Wanematekogu otsus Päästekomitee loomisest, Riigi Teataja, nr. 1, 27 november 1918 RT 1918, 1 Eesti Vabariigi 20. aastapäeval lipuehtes majake Tartu maanteel, kus asetses Päästekomitee. Aeg 24.02.1938, FOTIS, EFA.2.0.27799
Jan Rustem

Jan Rustem (armeenia keeles: Յան Ռուստամ) (1762 İstanbul – 1835 Dūkštase lähedal Leedus) oli armeenia, türgi või kreeka päritolu kunstnik, kes elas ja töötas Rzeczpospolita aladel ning portreteeris paljusid oma kaasaegseid väljapaistvaid isikuid. Ta oli mitu aastat professor Vilniuse Ülikoolis. Teda kui orbu toetas Poola-Leedu aadlik Adam Kazimierz Czartoryski, kes kutsus ta Poola-Leedu riiki umbes 1774. aastal. Czartoryski tasus tema õpingute eest Varssavis, kus teiste hulgas olid tema õpetajad Jean-Pierre Norblin de La Gourdaine ja Marcello Bacciarelli. Vahemikus 1788–1790 kolis ta Saksamaale, kus temast sai vabamüürlane. Kaks aastat hiljem naasis ta Poola-Leedu riiki ning elas mõnda aega Varssavis, hiljem kolis Vilniusse. Pärast Poola jagamisi alustas Rustem tööd Franciszek Smuglewiczi assistendina Vilniuse koolis, mis hiljem nimetati ümber Vilniuse Keiserlikuks Ülikooliks. Peale Smuglewiczi surma võttis Rustem üle osa tema kohustustest. Aastal 1811 sai temast joonistamisprofessor ning aastal 1819 maalikunsti professor. Rustem lahkus töölt 1826, kuid pidas loenguid kuni oma surmani. Tema edukate õpilaste hulgas olid Tarass Ševtšenko, Józef Oleszkiewicz, Kanuty Rusiecki ja Michał Kulesza. Armeenia diasporaa Od starożytności do współczesności – Malarstwo i rzeźba, Wydawnictwo Naukowe PWN S.A., Warszawa 2006 Malarstwo Polskie w zbiorach za granicą, Stefania Krzysztofowicz-Kozakowska, Wydawnictwo Kluszczyński, 2003, ISBN 83-88080-85-7
Pariisi lennundusnäitus

Pariisi lennundusnäitus on paaritutel aastatel Prantsusmaal Pariisi Le Bourget' lennuväljal toimuv lennundusnäitus. Alates 1953. aastast toimuvad näitused Pariisist umbes 12 kilomeetri kaugusel kirdes asuva Le Bourget' omavalitsusüksuse territooriumil. 2013. aasta juunis toimunud näitus oli järjekorras viiekümnes. Paaritutel aastatel toimuv Pariisi lennundusnäitus toimub vaheldumisi paarisaastatel Inglismaal toimuva Farnborough' lennundusnäitusega. 1908. aasta Pariisi autonäitusel oli üks osa pühendatud õhusõidukitele. Järgmisel aastal toimunud spetsiaalselt lennundusele pühendatud näituse toimumiskohaks oli Grand Palais (25. september – 17. oktoober 1909). 100 000 külastajale esitles oma väljapanekuid 380 eksponenti. 1909. aasta Salon de la locomotion aérienne, Grand Palais, Pariis SNCASE SE-212 Durandal – turboreaktiiv-/rakett­lennuki katseeksemplar 1957. aasta näitusel Hävituslennuk Mirage 2000-5 2005. aasta näitusel Helikopter AH-64 Apache 2005. aasta näitusel Airbus A300 ZERO-G 2009. aasta näitusel Äriklassi reisilennuk Falcon 7X 2011. aasta näitusel Bill Carey. "U.S. Military a No-show At 2013 Paris Air Show". AIN Online. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. aprill 2016. Vaadatud 9. detsember 2013. Allison Barrie. "Paris Air Show, the world's largest aviation expo, opens big in France". Fox News. Vaadatud 9. detsember 2013. "2013 Paris Air Show". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. aprill 2016. Vaadatud 9. detsembril 2013. "The First Paris Aeronautical Salon" Flight January 2, 1909. "Paris Flight Show - First Impressions of an Artistic and Fascinating Display" Flight October 2, 1909 "Show History". Paris-air-show.com. Vaadatud 9. detsember 2013. Koduleht (inglise ja prantsuse keeles)
Henri Barbusse

Henri Barbusse (17. mai 1873 Asnières – 30. august 1935 Moskva) oli prantsuse kirjanik. Henri Barbusse sündis Pariisi külje all Asnièresi linnakeses. Tema isa Adrien Barbusse oli ajakirjanik, kes kirjutas ka romaane ja näidendeid. Pärast kooli lõpetamist jätkas ta õpinguid lütseumis ja seejärel Pariisi Ülikoolis. 1893. aastal avaldas pseudonüümi Lucien Fort all ajalehes Écho de Paris poeemi "Hüvastijätt" ja mõne luuletuse. Need esimesed kastetused köitsid Catulle Mendèsi, luuletaja ja tol ajal ajalehe kirjandustoimetaja, tähelepanu. Tema abiga andis Henri Barbusse välja oma esimese luulekogu "Halisejad". "Halisejad" ("Les pleureuses"; 1895; luulekogu) "Palujad" ("Les suppliants"; 1903; romaan) "Põrgu" (1908; eesti keeles 1929; romaan) "Tuli" ("Le feu"; 1916; eesti keeles 1937, 1954) "Selgus" ("Clarté"; 1919; eesti keeles 1961) "Mitmesugust" ("Faits divers"; 1928; dokumentaalnovellide kogu) 1916 – Goncourti auhind romaani eest "Tuli" Aleksander Aspel, "Barbusse" – Rünnak 1929, nr 6, lk 172–176; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis; ilmunud ka Aspeli artiklite kogumikus "Kirjad Pariisist", Ilmamaa, Tartu 2000, lk 441–446 Aleksander Aspel, "Henri Barbusse †" (nekroloog) – Looming 1935, nr 7, lk 830–832; loetav ka digitaalarhiivis Aleksander Aspel, "Henri Barbusse †" (nekroloog) – Tänapäev 1935, nr 7, lk 284; loetav ka digitaalarhiivis Aleksander Aspel, "Ühe suure rahusõbra surm" – Kevadik 1935, nr 5, lk 67–68; loetav ka digitaalarhiivis "20. sajandi väliskirjandus" (kõrgkooliõpik), Valgus, Tallinn 1971, lk 16–17 ja 55–64 Oskar Kuningas, "H. Barbusse'i ideestiku vastukajadest Eestis" – Looming 1973, nr 5, lk 877–879; loetav ka digitaalarhiivis Anatoli Lunatšarski, "Väliskirjandusest", tõlkinud Aleksander Klejnot, Eesti Raamat, Tallinn 1977, lk 297–303 (artikkel "Henri Barbusse. Isiklikke mälestusi") ja kommentaarid lk 359–360
Valgamaalane

Valgamaalane oli Eesti kohalik ajaleht, mis ilmus Valgamaal. Ajalehe Valgamaalane juured ulatusid tagasi 1907. aasta jaanuari, kui ilmus lehe eelkäija, ajaleht Sõna. Leht on pika aja jooksul korduvalt nime vahetanud ning kandis alates aastast 1988 nime Valgamaalane. ENSV ajal kandis aastatel 1963-1988 nime Kommunist. Valga maakonna ajaleht tõi oma lugejateni põhiliselt Valgamaa uudiseid, kuid kirjutas ka mujal Eestis toimuvast. Valgamaalane ilmus kolm korda nädalas. Ajalehe toimetus asus Valgas. Ajalehe peatoimetaja oli Sirli Homuha. Väljaandja oli AS Eesti Meedia. Viimase Valgamaalase number ilmus 31. oktoobril 2017. Alates 3. novembrist 2017 ilmub Valgamaalase asemel Lõuna-Eesti Postimees. A ja O taskuteatmik Eesti. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007. Lk 329 Ajalehe koduleht Eesti Meedia
Eesti Filmi- ja Videoamatööride Ühing

Eesti Filmi- ja Videoamatööride Ühing on üks Eesti filmiorganisatsioonidest, mis ühendab filmi- ja videoamatööre. Liidust Eesti Filmi Instituudi kodulehel
Eesti Filmiklubide Selts

Eesti Filmiklubide Selts on üks Eesti filmiorganisatsioonidest. Liidust Eesti Filmi Instituudi kodulehel