laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kotkaklubi

Kotkaklubi on 1999. aastal loodud vabaühendus, mis koondab kotkaste ja must-toonekure kaitsmisele, uurimisele ja tutvustamisele pühendunud kotkasõpru. Kotkaklubi eesmärgiks on, et kotkad ja must-toonekurg jääksid ilmestama Eesti maastikku ka tulevikus. Kotkaste vaatlemisel ja kaitsmisel Eestis on pikk ajalugu. Esimesed teadaolevad vaatlused pärinevad 20. sajandi esimesest poolest. Ilmselt on olnud kotkahuvilisi ka varem, aga puudub tõestusmaterjal. Läinud sajandi alguspoole kotkatöödest on valminud 1937. aastal lühifilm „The Last of the Golden Eagle”. See on tõenäoliselt Muraka rabas 1935. aastal Eesti Kultuurfilmi filmitud ja hiljem Inglismaal monteeritud ringvaade (vaata lisaks Postimees, 9. juuli 1935). Tollel ajal olid metsavahid ja ka metsaülemad põhilisteks infokogujateks kohapeal. Kotkapesade kontrollimisega tegelesid Johannes Lepiksaar, N. Mikkelsaar, Gustav Vilbaste. Pärast sõda tegelesid kotkastega Eerik Kumari, Ü. Järvekülg, Lembit Enok, Hillar Pärjassaar. Alates 1960ndatest kaitsevad kotkaid Aksel Baumer, Fred Jüssi, Tiit Randla, Jaan Rannap, Edgar Valter. Hiljem Jüri Tõnisson ja Anti Õun. Organisatsiooniliselt uuele tasemele jõuti kotkakaitses 1989. aastal, mil Einar Tammuri eestvõttel moodustati looduskaitse-kooperatiiv “Kotkas”. 1991. aastal algasid kotkasõprade igasügisesed kokkusaamised, mida esialgu nimetati ka looduskaitse-kooperatiivi “Kotkas” laiendatud koosolekuteks. Uute liikmete lisandudes ja Eesti riigi arenedes kujunes kooperatiivist kümne aasta jooksul kotkahuviliste klubi, mis sai 1999. aasta 18. märtsil ametliku nime Kotkaklubi. Kotkaklubi nime all tegutsetakse sõltumatu vabaühendusena tänaseni. Praegusel momendil kuulub Kotkaklubisse 29 liiget, keda ühendab soov teha midagi kotkaste heaks. Nii on ka Kotkaklubi põhikirjaliseks eesmärgiks, et kotkad ja must-toonekurg jääksid ilmestama Eesti maastikku ka tulevikus. Oma eesmärkide saavutamiseks algatab ja vajadusel teostab Kotkaklubi mitmesuguseid loodus- ja keskkonnakaitselisi projekte, osaleb praktiliste kaitseabinõude väljatöötamises ja rakendamises ning tegeleb avalikkuse informeerimisega. Koostöös riigiasutuste, teadusasutuste, ettevõtete ja aktiivsete kodanikega pingutatakse kotkaste ja must-toonekure kaitse nimel. Looduskaitseühing Kotkas [www.kotkas.ee "Kotkaklubi koduleht"]. {{netiviide}}: kontrolli parameetri |url= väärtust (juhend)
Aptenodytes

Aptenodytes on lindude perekond pingviinlaste sugukonnast. Nimetus tuleb vanakreeka keelest: a/α 'ilma' pteno-/πτηνο- 'sulg' või 'tiib' ja dytes/δυτης 'sukelduja'. Perekonda kuulub kaks retsentset liiki, keda tuntakse "suurte pingviinidena". kuningpingviin, Aptenodytes patagonicus keiserpingviin, Aptenodytes forsteri Fossiilide järgi teatakse ka kolmandat liiki Aptenodytes ridgeni, kes elas Pliotseeni ajastul.
2007. aasta 12. juuli õhurünnak Bagdadis

2007. aasta 12. juuli õhurünnak Bagdadis toimus Bagdadis New Bagdadi linnaosas. See intsident pälvis üleilmse tähelepanu pärast piloodikabiinist filmitud videolõigu avaldamist 5. aprillil 2010. 12. juulil 2007 avasid kaks Ameerika Ühendriikide armee AH-64 Apache helikopterit tule rühma iraaklaste pihta, tappes kaksteist inimest, sealhulgas kaks Reutersi uudisteagentuuri töötajat: Namir Noor-Eldeeni ja Saeed Chmaghi. 5. aprillil 2010 avaldas Wikileaks salastatud videolõigu intsidendist pealkirjastades selle "tsiviilisikute mõrvana" (Collateral Murder) avaldamata seejuures video saamise kuupäeva ning allikat. Reuters väitis, viidates anonüümseks jääda soovinud USA sõjaväe ametnikule, et "video ja heli olid autentsed." United States Department of the Army (2007-07-17) Investigation into Civilian Casualties Resulting from an Engagement on 12 July 2007 in the New Baghdad District of Baghdad, Iraq . Washington DC, United States: United States Central Command. (Report). Cohen, Noam; Stelter, Brian (2010-04-06). "Video expands notoriety of WikiLeaks site". Seattle Times. http://seattletimes.nwsource.com/html/nationworld/2011540341_wikileaks07.html. Retrieved 2010-04-07. "left 12 people dead, including two Reuters news-agency employees ... (The Pentagon defended the killings and said no disciplinary action was taken at the time of the incident. ... Reuters had tried for 2 ½ years through the Freedom of Information Act to obtain the Iraq video, to no avail. ... WikiLeaks .. used the label "Collateral Murder"" Cohen, Tom (2010-04-07). "Leaked video reveals chaos of Baghdad attack". CNN. http://edition.cnn.com/2010/WORLD/meast/04/06/iraq.journalists.killed. Retrieved 2010-04-07. "The two photojournalists were Saeed Chmagh and Namir Noor-Eldeen. ... Chmagh surviving the initial shooting, but apparently he died when the gunship opened fire on people attempting to get him to a van that arrived, apparently to collect the wounded." Kingstone, Steve (2010-04-06). "WikiLeaks posts video of 'US military killings' in Iraq" (video + text). BBC News. http://news.bbc.co.uk/1/hi/world/americas/8606402.stm. Retrieved 2010-04-07. "WikiLeaks ... would not reveal who gave it to them. ... unnamed US military officials as confirming the video was genuine." "Leaked U.S. video shows deaths of Reuters' Iraqi staffers". Reuters. 2010-04-05. https://archive.today/20120909151716/http://www.reuters.com/article/idUSTRE6344FW20100406. Retrieved 2010-04-07. WikiLeaks: Collateral Murder
Jacob Casimir De la Gardie

Krahv Jakob Casimir De la Gardie (3. veebruar 1629 Stockholm – 7. oktoober 1658 Kopenhaagen) oli Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane, Läckö ja Kuressaare krahv, Ekholmeni vabahärra; Kolga, Sonsenbergi, Kiiu, Tarvastu, Runsa, Arnö, Tiurala ja Biskopsdorpi härra. Ta sai 1651 Dalregementeti ülemaks, 1653 riiginõunikuks ja samal aastal sõjanõunikuks, osales kindralmajorina sõjas Poola vastu ja juhtis kindralleitnandina, koos Carl Gustaf Wrangeli ja ratsaväe kindralmajori, Ääsmäe pärushärra, vabahärra Fabian Berendesiga (1610–1678) Rootsi väge Karl X Gustavi esimese Taani sõja Frederiksodde lahingus. 8. novembrist 1657 kuni Roskilde rahuni 26. veebruaril 1658 oli ta Taanilt vallutatud Jüütimaa sõjakuberner, Sjællandi ja Fyni kuberner ja kogu Rootsi jalaväe ülem. Ta hukkus Karl X Gustavi teise Taani sõja Kopenhaageni piiramise ajal ja maeti 24. juulil 1659 Riddarholmi kirikusse Stockholmis. Tema vanemad olid Rootsi väejuht ja riigitegelane Jakob De la Gardie (1583–1652) ja Visingsborgi krahvinna Ebba Brahe (1596–1674). Jakob Casimir De la Gardie abiellus 1652. aastal vabapreili Ebba Sparrega (1626–1662), kes oli riiginõuniku, vabahärra Lars Eriksson Sparre (1590–1644) ja Djursholmist pärit Märta Banéri (1593–1638) tütar, Gustaf Banéri tütretütar. Abielust sündisid: Jakob (1653–1655), maeti Veckholmi kirikusse; Christina, sündis 1655 Stockholmis ja maeti koos isaga 24. juuli 1659 Riddarholmi kirikusse; Ebba (1657–1657), maeti Veckholmi kirikusse. De la Gardie Peter Wieselgren, Jakob Gustaf De la Gardie DelaGardiska archivet (1837), lk. 127-129 Karl den X och hans danska krig[alaline kõdulink], Svensk Färöisk Förening, 2007 Vilhelm Fredrik Palmblad: Biographiskt Lexicon öfver namnkunnige Svenska Män 4, D - Fl, Upsala 1838, lk. 98-101 Svenskt biografiskt handlexikon (1906), https://runeberg.org/sbh/a0232.html lk. 232] Nordisk familjebok (1907), v. 60 Christeligh Lijkpredikan Som Nårwarande en stoor och anseende myckenheet aff höge och förnäme Personer aff allahanda Stånd och Köön, Tå Then Höghwålborne Herre, Her Jacob Casimir De la Gardie, Grefwe til Läcköö och Arensborg, Frijherre til Eckholm, Herre til Kolka, Kijda, Runsa, Arnöö, Tarwest, Tiurala och Biskopstorp, etc. Fordem Kongl. May-tz wär allergnädigste Konungs och Herres sampt thess Rijkes, högtbetrodde Man, Rådh och Krijg-Rådh, General öfwer Infanteriet, och Öfwerste til Foot, etc. meera hoos Gudh saligh. Uthi Riddareholms Kyrckian i Stockholm medh wederbörgligh prydna på then 24. Dagen uthi Iulij Månadt, Anno 1659. Christelighen jordades, Bleff hållen aff Erico Gab. Emporagrio, S.S. Theol. Doct. Reg. M-tis et Urb. Holm. Conc. Prim. et Consist. Praesid., Stockholm, tryckt hoos Ignatium Meurer., 1659, Libris.se ESTERis Gustaf Henrik Mellini novell: Jacob Casimir De la Gardie, Stockholm: Östlund & Berling 1849, Google Books
Gerontokraatia

Gerontokraatia on oligarhia liik, kus valitsejad on oluliselt vanemad kui enamik riigi täiskasvanud elanikkonnast. Näiteks Nõukogude Liidu valitsemiskorda stagnatsiooniajal (enne Mihhail Gorbatšovi) nimetati gerontokraatiaks. Kui 1952. aastal oli Poliitbüroo liikmete keskmine vanus 55 aastat ja 1964. aastal 61 aastat, siis 1980. aastal oli see juba 70 aastat. 10. novembril 1982 suri Leonid Brežnev 75-aastaselt, kuu enne oma 76. sünnipäeva. Tema surma ajal oli ka välisminister Andrei Gromõko 73-aastane, kaitseminister Dmitri Ustinov 74-aastane ja Ministrite Nõukogu esimees Nikolai Tihhonov 77-aastane. Peale Brežnevi surma valiti uueks peasekretäriks 68-aastane neerupuudulikkust põdev Juri Andropov, kes suri kõigest 15 kuud hiljem 9. veebruaril 1984. Tema järeltulijaks sai 72-aastane Konstantin Tšernenko, kes suri 13 kuu pärast 10. märtsil 1985. Tšernenko surmast kuuldes oli toonane Ameerika Ühendriikide president Ronald Reagan, kes oli Tšernenkost seitse kuud (ja Andropovist kolm aastat) vanem, olevat märkinud: "Kuidas ma saan venelastega kuhugi jõuda, kui nad minu otsas vaid surevad?" ("How am I supposed to get anyplace with the Russians if they keep dying on me?") Reagan ise suri alles umbes 20 aastat hiljem, 5. juunil 2004 93-aastaselt, olles siis juba üle 15 aasta presidenditoolilt eemal olnud. Ka teistes kommunistlikes riikides polnud 70-80-aastased valitsejad harulduseks - Albaania liider Enver Hoxha suri 11. aprillil 1985 76-aastaselt, Bulgaaria liider Todor Živkov oli 10. novembril 1989 tagasi astudes 78-aastane, Tšehhoslovakkia president Gustáv Husák oli 10. detsembril 1989 tagasi astudes 76-aastane (kuu enne tema 77. sünnipäeva), Hiina esimees Mao Zedong suri 9. septembril 1976 82-aastaselt, Saksa DV liider Erich Honecker oli 77-aastane, kui ta sunniti oktoobris 1989 tagasi astuma, Ungari KP peasekretär János Kádár oli 75-aastane (4 päeva enne 76. sünnipäeva), kui ta 22. mail 1988 sunniti erru minema, Jugoslaavia president Josip Broz Tito oli 87-aastane (3 päeva enne 88. sünnipäeva), kui ta 4. mail 1980 suri, Rumeenia president Nicolae Ceaușescu oli 71-aastane (kuu enne 72. sünnipäeva), kui ta 25. detsembril 1989 hukati. Ka liiduvabariikide tasemel oli Gruusia NSV KP peasekretär Vasil Mžavanadze 70-aastane, kui ta 28. septembril 1972 ametist lahkuma sunniti jaLeedu KP peasekretär Antanas Sniečkus suri 22. jaanuaril 1974 71-aastaselt.
Tennessiin

Tennesiin (lühend Ts; varasema nimetusega ununseptium, lühend Uus) on keemiline element järjenumbriga 117. Tennesiini ainsa leitud isotoobi massiarv on 292 ja poolestusaeg 78 millisekundit. 4. aprillil 2010 teatasid Venemaal Dubnas asuva Tuumauuringute Ühendatud Instituudi teadlased, et on kaudsel teel kindlaks teinud tennesiini aatomite tekkimise berkeeliumi ja kaltsiumi aatomite põrkumisel. Elemendi olemasolu leidis kinnitust 2014. aastal pärast Saksamaal läbi viidud sõltumatuid katseid, kus õnnestus märgata kahte tennesiini aatomit, mis tekkisid berkeeliumi ja kaltsiumi aatomite ühinemisel. Juunis 2016 tehti ettepanek nimetada senine ununseptium USA Tennessee osariigi järgi tennesiiniks (ladina Tennessine, lühend Ts). 28. novembril 2016 muudeti ametlikult elemendi nimetus tennesiiniks. Ununseptiumi olemasolu sai kinnitust ERR teadus, 3. mai 2014 "IUPAC Is Naming The Four New Elements Nihonium, Moscovium, Tennessine, And Oganesson", UPAC. 8. juuni 2016. Neli uut keemilist elementi: perioodilisustabeli seitsmes rida on nüüd täis Forte (vaadatud 04.12.2016) Российские физики открыли новый элемент
Varvokronoloogia

Varvokronoloogia ehk varvomeetria on vanuse määramine, mis põhineb viirjärvesetetena kujunenud viirsavi varvide loendamisel ja korreleerimisel. Varvokronoloogia abil saab määrata viirsavi kuhjumist, kiirust, millega mandriliustik taandus, jääjärvelise keskkonna ajalist kestust ning sette absoluutset vanust . Varvokronoloogia koostamiseks tuleb mõõta viirsavi varvid, selle nii heledad kui ka tumedad kihid, ning koostada graafik. Graafiku kõverad näitavad aastakihtide suhtelist paksust ning kõveraid korreleeritakse omavahel nende kujude põhjal. Kui mitmes läbilõikes on varvide paksuste intervallide muutused samad, siis järelikult pärinevad need samast ajast ning on ühevanused. Kui niimoodi kõrvutada eri läbilõikeid, siis saab koostada pika ajarea – kronoloogia, mis hõlmab rohkemat kui ühte läbilõiget. Varvokronoloogiat on kasutatud näiteks Billingeni katastroofi toimumise aja määramisel. dendrokronoloogia stratigraafia Before Present Eesti Entsüklopeedia, 2006. Viirsavi. http://entsyklopeedia.ee/artikkel/viirsavi1. Viimati vaadatud 30.10.2016. Bakhmutov, V.; Zagnii, G.; Karukäpp, R. 1987. Paleomagnetism and varvometry of varved clays in Estonia and Leningrad district. In: Punning, J. -M., Ivanova, I., Kind, N. & Chichagova, O. (eds.), New Data in Quaternary Geochronology. Moscow: Nauka.
Kaamasuutra

"Kaamasuutra" (sanskriti Kāmasūtra) on Vana-Indias umbes 5. sajandil Vātsjājana koostatud seksuaalelu käsiraamat. Pärimuse kohaselt põhineb "Kaamasuutra" varasemal mahukamal teosel "Kaamašaastra". "Kaamasuutra" koosneb umbes 1250 värsireast ning on jagatud 7 osaks, 36 peatükiks ja 64 lõiguks. Autori kohta on vähe andmeid: oletatakse, et Vātsjājana on perekonnanimi; eesnimi oli kas Mallinaga või Mrillana. Samuti pole kindel Kaamasuutra koostamise aeg ega autori eluaeg; enamasti paigutatakse see 1. ja 6. sajandi vahele. Armukunstile ja seksuaaltehnikale on "Kaamasuutras" pühendatud umbes viiendik traktaadi mahust. Ülejäänud osas kirjeldatakse üksikasjalikult "härrasmehe" eluviise, majapidamist, toitumist jpm, andes detailse ülevaate Vana-India eluolust. "Kaamasuutra" akadeemilised tõlked inglise keelde on teinud Richard Burton (1883), Indra Sinha (1970. aastatel), Wendy Doninger ja Sudhir Kakar (2002). "Kaamasuutra" on tõlkinud sanskriti keelest eesti keelde Linnart Mäll. Tõlge ilmus osade kaupa Akadeemilise Orientaalseltsi väljaandes Sõnumitooja (1989–1991). "Kaamasuutra" võib olla ka mitmesuguste india armukunsti kajastavate raamatute üldnimetus. "Kaamasuutra" inglise keeles
Before Present

BP ehk Before Present on aastates arvestatav ajaarvamine, mida kasutatakse geoloogias ja arheoloogias. Seda skaalat kasutatakse peamiselt radiosüsinikumeetodil tehtud dateeringute korral. Kokkuleppeliselt loetakse selle skaala nulliks 1. jaanuar 1950. BP aastad ei vasta täpselt kalendriaastaile, sest on saadud ekstrapoleerimise teel arvutatult ja ligikaudselt. Erinevus kalendriaastaist võib olla päris suur (nt 10%). Kui BP määrang on kaliibritud mõne absoluutse vanuse määramist võimaldava meetodiga (nt dendrokronoloogia või varvokronoloogiaga), siis on tegu kaliibritud BP ühikutega, mida võidakse tähistada kui cal BP. radiosüsinikumeetod
Liibanoni kodusõda

Liibanoni kodusõda oli aastatel 1975–1990 Liibanonis aset leidnud kodusõda. Konfliktis osalesid lisaks mitmele Liibanoni rühmitustele eri aegadel ka Süüria, Iisrael, Palestiina Vabastusorganisatsioon ja Ameerika Ühendriigid. Sõjas hukkus 130 000 kuni 250 000 tsiviilisikut. Fri 1 May 2015 08.24 BST, Last modified on Mon 3 Feb 2020 12.55 GMT, Beirut's bullet-riddled Holiday Inn - a history of cities in 50 buildings, day 28, The once-plush hotel stands empty as a reminder of the city’s brutal civil war, while the surrounding districts are swept up in glitzy redevelopments
Palestiina Vabastusorganisatsioon

Palestiina Vabastusorganisatsioon, lühend PVO või PLO, on 1964. aastal loodud poliitiline ja poolsõjaväeline organisatsioon Palestiinas. Kuni 1991. aasta Madridi läbirääkimisteni pidasid Ameerika Ühendriigid ja Iisrael PVO-d terroriorganisatsiooniks. 1993. aastal tunnustas PVO Iisraeli riigi õigust olemasolule, millele viimane vastas PVO tunnustamisega palestiina rahva esindajana. Alates 2004. aastast on PVO täidesaatva komitee esimees Maḩmūd ‘Abbās. Aastatel 1969–2004 oli PVO täidesaatva komitee juht Yāsir ‘Arafāt.
Sanremo

Sanremo (liguuri keeles Sanremu) on sadamalinn Itaalias Liguurias Vahemere kaldal. Sanremo jääb Itaalia-Prantsusmaa piirist 20 km kaugusele. Vana-Rooma aegne asundus oli algselt tuntud kui Matutia või Villa Matutiana. Asundus kujunes iseseisvaks linnaks 15. sajandi teises pooles. Kirjapilti San Remo kasutati keskajal ja ka Mussolini valitsuse aastail kasutati seda ametlikes dokumentides. Sanremo majandus toetub suuresti turismile. Alates 1951. aastast korraldatakse linnas Sanremo laulufestivali. Selle eeskujul alustati 1956. aastal ka Eurovisioni lauluvõistlust. 1907. aastast peetav Milano-Sanremo ühepäevasõit on elukutseliste jalgratturite pikim ühepäevasõit (298 km). Linnast on pärist Five-card stud pokkeri versioon telesina. Elu lõpuaastail elas Sanremos Alfred Nobel. Nobeli villas ja laboratooriumis on tänapäeval muuseum. Sanremo sadam Nobeli villa Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Sanremo koduleht Sanremo festival
Bruno Ahlberg

Bruno Valfrid Ahlberg (23. aprill 1911 Espoo – 9. veebruar 1966 Helsingi) oli Soome poksija. Ahlberg oli kahekordne Soome meister: 1932. aastal kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) ja 1933. aastal keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg). Ta osales kaks korda Eesti-Soome maavõistlustel, kus kaotas oma kohtumise 1933. ja võitis 1935. aastal. Ahlberg võitis 1932. aasta Los Angelese olümpiamängudel kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) pronksmedali. See oli Soome esimene olümpiamedal poksis. Ahlberg jätkas aprillis 1937 karjääri elukutselisena. Ta pidas 25 kohtumist, millest võitis 11 (neist 1 nokaudiga), kaotas 8 (neist 2 nokaudiga), ning kuus kohtumist lõppes viigiga. Bruno Ahlberg veebisaidil BoxRec (inglise)
Maarahvas

Maarahvas on eestlaste varasem endanimetus, mille päritolu kohta on erinevaid hüpoteese. Tänapäeval kasutavad eestlaste kohta nimetust "maarahvas", eesti keele kohta "maakeel" ja Eesti kohta "Maavald" peamiselt maausulised ja taarausulised. Tavakeeles tähendab "maarahvas" maal ehk väljaspool linna elavaid inimesi, vastandina linnarahvale ehk linlastele. Esimesed mainimised Aestii kohta eestikeelses tekstis on 17. sajandist, eesti rahva suus sai nimetus üldiseks 19. sajandil seoses rahvusliku eneseteadvuse ärkamisega, sellele eelnevalt kasutasid eestlased enda kohta nimetust maarahvas ja nimetasid oma keelt maakeeleks. Liitsõna maarahvas osadest maa on eeldatavasti vana ning uurali keeltele ühine (*maγe, mage, mae), rahvas on vanaskandinaavia (þrawwas - täiskasvanud inimesed) laen läänemeresoome keeltes. Jürgen Beyeri järgi on tegu tõlkelaenuga keskaja saksa sõnast Landvolk ('põlisrahvas'). Kalle Eller on seesuguse etümoloogia vaidlustanud oma essees "Maarahvast", juhtides tähelepanu, et ka vadjalased on oma keelt nimetanud maa tšeeli, ilma et neil oleks olnud põhjust end "sakstele" vastandada "maa" rahvana. "Maarahva" mõiste oli endanimetusena kasutusel ka eesti asundustes Venemaal ("kraasna maarahvas", "luutsi maarahvas" jmt). Eesti etümoloogiline sõnaraamat. Jürgen Beyer. Ist maarahvas (‚Landvolk‘), die alte Selbstbezeichnung der Esten, eine Lehnübersetzung? Eine Studie zur Begriffsgeschichte des Ostseeraums. // Zeitschrift für Ostmitteleuropa-Forschung 56 (2007), lk 566–593 Kalle Eller, "Maarahvast". – Vikerkaar (1990, nr 3, lk 72); "Maarahva elujõud" II (Tartu, Elmatar 1998, lk 199–216). Wictionary East, Ost etc. Maakeel Maavald Mererahvas Rannarahvas Paul Ariste. Maakeel ja eesti keel. // Eesti NSV Teaduste Akadeemia Toimetised. Ühiskonnateaduste seeria 2. Tallinn 1956, lk 117–125 Riho Grünthal. Livvistä liiviin. Itämerensuomalaiset etnonyymit. Castreniumin toimitteita 51. Helsinki: suomalais-ugrilainen laitos, Suomalais-Ugrilainen Seura 1997, lk 184–240 Jürgen Beyer. Ist maarahvas (Landvolk), die alte Selbstbezeichnung der Esten, eine Lehnübersetzung? Eine Studie zur Begriffsgeschichte des Ostseeraums. // Zeitschrift für Ostmitteleuropa-Forschung 56 (2007), lk 566–593 Kalle I. Eller, "Maarahvast" Rein Taagepera, "Maa rahva auto-genotsiid?" Jürgen Beyer, "Maarahvas kui saksa tõlkelaen"
G-77

G-77 (inglise keeles Group of 77) on arengumaade majandusprobleeme käsitlev organisatsioon. Ühenduse asutasid 15. juunil 1964 77 Aasia, Aafrika ja Ladina-Ameerika riiki. Aastal 2010 on liikmeid 130. G-77 ametlik koduleht
2010 AB78

2010 AB78 on Maa-lähedane objekt, asteroid, mis avastati 2010. aastal. Asteroidi märkas 12. jaanuaril NASA kosmoseteleskoop WISE. Asteroidi vaatles 18. ja 19. jaanuaril Mauna Kea observatoorium, mis võimaldas IAU Väikeplaneetide Keskusel avaldada 22. jaanuaril ringkirja, mis kinnitas avastust. See on umbes 1 km suuruse läbimõõduga. [1] [2]
Albert Trummal

Albert Trummal (19. jaanuar 1920 – 5. jaanuar 1983 ) oli eesti kirjandusteadlane, Tartu Riikliku Ülikooli väliskirjanduse õppejõud. Eraldi raamatuna on temalt ilmunud TRÜ rotaprintväljaandena brošüür "J.-P. Sartre. A. Camus" (seerias "XIX-XX sajandi väliskirjanikke" XI, Tartu 1971, 1000 eksemplari, 128 lk). Veel on ta kirjutanud peatükid "Jorge Amado" sama seeria IV vihikus (1962, lk 81–104) ning "Oscar Wilde" ja "Herbert George Wells" sama seeria VII vihikus (2. trükk 1969, vastavalt lk 61–76 ja 123–140). Eriti põhjalikult tegeles ta Gustave Flaubert’iga, kelle kohta on avaldanud mitu artiklit: "M. Gorki ja G. Flaubert". Edasi, 22. september 1968 "G. Flaubert’i sõber ja kriitik" (Ivan Turgenev). Edasi, 17. november 1968 ""Bouvard ja Pécuchet" – Flaubert’i luigelaul". Edasi nr 292-293, 12. ja 19. detsember 1971 "Flaubert ja Dostojevski välismaise kriitika võrdlustules". Sirp ja Vasar, 17. detsember 1971 "Gustavus Flaubertus bourgeoisophobus". Edasi, 7. juuni1980 "Flaubert’i kaks-kolm mõttekest". Looming 1980, nr 11, lk 1611–16 "Raamat eimillestki" ("Bouvard ja Pécuchet"). Keel ja Kirjandus 1981, nr 11, lk 684–689 Tema abikaasa on olnud ajaloolane ja arheoloog Vilma Trummal, nende poeg on arhitekt Tiit Trummal. Kirjanduse Jaosmaa '83, Eesti Raamat, Tallinn 1985, lk 8 Haud Pärnu Metsakalmistul
Ekstremofiil

Ekstremofiilid on mikroorganismid, kes elavad hulkraksete jaoks ekstreemsetes tingimustes: madalatel temperatuuridel (näiteks merejääs), kuumaveeallikates või happelistes, aluselistes või soolastes veelistes jt keskkondades. Esimesed ekstremofiilid avastati Yellowstone'i rahvuspargist 1970. aastate algul, mil mikrobioloog Thomas Brock ja tema kolleegid leidsid sealt termofiilseid ekstremofiile, kes suutsid elada temperatuuridel üle 60 °C. Varsti pärast seda avastasid nad mikroobid, kes suudavad elada 80 °C juures. Leitud on ka hüpertermofiilseid mikroorganisme, kes suudavad elada ja paljuneda temperatuuridel üle 100 °C (kuni 121 °C). astrobioloogia arhed psührofiilid