laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Pärnu seegi maja

Seegi maja on maja Pärnus aadressil Hospidali tänav 1. 17. sajandil ehitatud hoone on teadaolevalt Pärnu kõige vanem maja. Hoones tegutsevad tänapäeval hotell St. Peterburg ja restoran Seegi Maja. Maja ehitati 1658. aastal Pärnu Pühavaimu kiriku vana seegi alustaladele linna vigaste ja haigete varjupaigaks. Hospidali tänavale nime andnud endise seegi ehitamisajaks on vundamendi puitparvede uurimine andnud ajavahemiku 1250–1350. 16. sajandil võis vanas hoones asuda kõrts. Hoone krunt anti linnale 1580. aastal. 1816. aastal müüs Pärnu raad seegimaja samas kvartalis asuvale kaubamajale Hans Dietrich Schmidt (1741–1942), kes kasutas maja kõrvalhoonena. 1980. aastatel toimus hoones suur tulekahju, mis jättis alles ainult kivimüürid. Aastail 1998–2000 taastati seegi maja Leevi Soku ja Rein Raie projekti järgi 17. sajandi välisilmes. Hoones tegutsevad hotell St. Peterburg ja restoran Seegi Maja. "Seegi maja". puhkaeestis.ee. Vaadatud 17.11.2020. "Seegi Maja ajalugu". stpeterburg.ee. Originaali arhiivikoopia seisuga 28.01.2021. Vaadatud 17.11.2020. "Jaotusobjekt". Kultuurimälestiste register. Vaadatud 17.11.2020. Seegi Maja ajalugu – stpeterburg.ee
Dysnai

Dysnai on järv Leedus Ignalina rajoonis. Tegemist on pindalalt teise järvega Leedus. Järv asub Dūkštasest kaks kilomeetrit lõunas, merepinnast 144,6 meetri kõrgusel. Kaldad on madalad ja liivased, kohati ka soostunud. Poolsaarte kohal on kaldad kõrgemad ja järsemad. Kaldajoone pikkus on 42,27 kilomeetrit. Kaldaid katab võsa, kohati ka metsad, niidud ja põllud. Põhjakaldal asuvad kohati puuviljaaiad. Järves on kuus saart (3,73 ha, 0,46 ha, 0,24 ha, 0,22 ha, 0,17 ha ja 0,04 ha). Neist suurim kannab nime Žilė saar. Dysnai asub madalas jääajal tekkinud lohus. Põhja katavad savi ja liiv. Järve suubuvad Svetyčia, Parsvytė, Garšvė ja veel 27 oja, tuues sinna ka Ažvintise järve veed. Järvest voolab välja Dysnykščia (Dysna jõe alguse kohalik nimetus), mis suubub Dysnykštise järve. Vee läbipaistvus on suvel 0,4 m, talvel aga 2,7 m. Järve veetaset mõjutab 1959. aastal valminud Padysnise hüdroelektrijaam. Küladest asuvad järve kaldal Moliakalnis, Driškūnai, Varnos, Žąsiniai, Ščiurys, Čižiūnai, Daržininkai, Miliaučiškė, Grybėnai, Pagurbė, Gurbai ja Ligūnai. Kaladest elavad järves haug, särg, koger, latikas, koha, ahven, linask, karpkala, kiisk, luts, viidikas, säinas ja angerjas. Järve nimi on tundmatu päritoluga; võimalik, et see tuleneb tüvest disti (dysta, dido), mis tähendab kasvanut, paisunut. Dysnai.Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 14 lk. Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. 87 lk., – Vilnius: Mokslas, 1981.
Tverečius

Tverečius (valgevene keeles traditsiooniliselt Цверач) on alev Leedus Ignalina rajoonis, Tverečiuse valla halduskeskus. Alev asub Ignalinast 20 kilomeetrit kagus merepinnast 127 meetri kõrgusel Tverečiuse järve kaldal. Alevis on Didžiasalise kooli filiaal,postkontor ja raamatukogu. Tverečiuse katoliku kirik valmis aastal 1906. Linna järgi on nime saanud Kunda lademe Tverečiuse kihistu. Sealne murrak on üks vanapärasemaid leedu keele murrakuid. Alevis sündis aastal 1889 Leedu jurist ja poliitik Boleslovas Jonas Masiulis. Alevist loodes asuvad IX–XII sajandil kasutusel olnud Tverečiuse muinaskalmed. Asulat ennast on esmamainitud aastal 1501, mil sinna rasusid augustiinlased ja rajasid külla oma kloostri. Toona rajati sinna ka esimene kirik. Aastal 1662 finantseeris Trakai vojevood Mikołaj Stefan Pac uue kloostrikompleksi ja kivist kirikuhoone rajamist. Aastal 1781 rajati sinna kool, mis praegu paikneb Didžiasalises. Tsaariajal olid asula venekeelseteks nimekujudeks Тверецъ ja Тверечь. Aastal 1832 sealne klooster suleti. Aastail 1920–1939 kuulus Tverečius Poola koosseisu. Aastail 1939–1940 oli alev Valgevene NSV koosseisus. Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude võimud küüditasid 7 sealset elanikku. Nõukogude perioodil oli alev kohaliku kolhoosi keskasulaks. Surnuaial asuv tulpkabel Alevi tänavavaade Katoliku kirik 2011 m. surašymas Вялікі гістарычны атлас Беларусі : у 3 т. / Дзяржаўны камітэт па маёмасці Рэспублікі Беларусь, Рэспубліканскае унітарнае прадпрыемства «Белкартаграфія»; рэдкалегія: В. Л. Насевіч (галоўны рэдактар) [і інш.]. — Kd. 2 / — 2013 — lk. 74. — ISBN 978-985-508-245-4. LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 43 Тверецъ. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 32А (64) : Тай — Термиты. С.-Петербургъ, 1901., 708 lk. Тверечь. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 5 (Таарджалъ — Яя). СПб, 1885, 63 lk. Tverečius. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. XXIV (Tolj–Veni). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2015 Poola Kuningriigi geograafiline leksikon Alev portaalis vietoves.Lt
Aavo Pikkuus

Aavo Pikkuus (sündinud 23. novembril 1954 Kaperal) on endine eesti jalgrattasportlane, maailmameister (1977) ja olümpiavõitja (1976) meeskonnasõidus. Aastatel 1972–1981 kuulus Pikkuus Nõukogude Liidu koondisse. 1976. aasta Montréali olümpiamängudel võitis ta 102,5 km meeskonnasõidus Nõukogude Liidu meeskonnas kuldmedali (võistkonnakaaslased olid Anatoli Tšukanov, Valeri Tšaplõgin ja Vladimir Kaminski, sõidu keskmine kiirus 47,7 km/h). Ühisstardiga grupisõidus (180 km, 134 osavõtjat) tuli Pikkuus 44. kohale ajaga 4.54.49, Tšaplõgin oli temast pisut eespool (39.). Maailmameistrivõistlustel on Aavo Pikkuus võitnud 100 km meeskonnasõidus 1977. aastal kuld- ning 1975. ja 1978. aastal hõbemedali. 1977. aastal võitis Pikkuus esikoha Rahutuuril. NSV Liidu meistrivõistlustel võitis Pikkuus aastatel 1974–1981 mitmepäeva-, kriteeriumi-, paaris-, meeskonna-, treki- ja eraldistardist sõidus kokku 19 medalit: 12 kuld-, 4 hõbe- ja 3 pronksmedalit. Eesti NSV meistriks on ta tulnud 9 korda. Aastatel 1974–1978 tunnistati Aavo Pikkuus Eesti parimaks sportlaseks. Tippsportlase karjääri lõppedes oli Pikkuus edukas ka autorallis – näiteks 1983. aastal võideti koos Lehar Linnoga Saaremaa Ralli. 2001 – Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk 2003 – Eesti Vabariigi spordipreemia (elutööpreemia silmapaistvate saavutuste eest tippsportlasena jalgrattaspordis) 2006 – Eesti Olümpiakomitee teenetemärk Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Biograafia ESBL-is Aavo Pikkuusi vanemad, august 1976
Heinrich II (Holstein-Rendsburg)

Heinrich II (hüüdnimega Raudne Heinrich; u.1317 – u.1384) oli Holstein-Rendsburgi krahv ja Lõuna-Schleswigi pandihärra. Ta valitses koos oma noorema venna krahv Nikolausiga. Heinrich oli krahv Gerhard III ja selle naise Sophia vanem poeg. Heinrich oli palgasõdurite juhina ja hiliskeskaegse rüütellikkuse tüüpilise esindajana suur Euroopa mängija. Ta võitles Itaalias, Venemaal, Eestis ja Prantsusmaal. Ta teenis Inglise ja Rootsi armeedes. 1367. aastal oli ta Hansa Liidu laevastiku komandör ja 1368. aastal vallutas ta Kopenhaageni. Krahv Heinrich II ja tema vend Nikolaus kaitsesid jõuliselt oma nõudeid Holsteinis ja Schleswigis Taani ja friislaste vastu. Heinrich oli kaks korda abielus: Esiteks Lippe isanda Bernhard V tütre Mechtildiga. Nad said ühe tütre: Mechthild (dokumenteeritud 12. märtsil 1365) Teiseks 1366. aastal Schwerini krahvi Albrecht II tütre Ingeborgiga. Nad said neli last: Gerhard VI Albrecht II Heinrich III (suri 1421) Sophia (sündis 1375)
Josh Bailey

Joshua Bailey (sündinud 2. oktoobril 1989 Bowmanville'is Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis New York Islanders ründajana paremäärel. Ta on klubi meeskonna asekapten. Aastatel 2005–2009 mängis ta Ontario Hoceky League'i klubides Owen Sound Attack ja Windsor Spitfires. 2008. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Islandersi poolt üheksanda valikuna. NHL-is debüteeris ta hooajal 2008–09. Esimese värava lõi ta liigas 2. jaanuaril 2009 mängus Phoenix Coyotesi vastu. Hooaja 2012–13 alguses toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis ta Saksamaa esiliiga klubis SC Bietigheim-Bissingen. 2018. aastal valiti ta NHL-i tähtede mängule. Sama aasta veebruaris pikendas ta Islandersiga lepingut kuue aasta võrra. Bailey kuulus Kanada jäähokikoondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel, kus ta lõi ühe värava ja andis kolm väravasöötu. "Bailey agrees to six-year contract with Islanders". NHL.com. 23.2.2018. Vaadatud 5.9.2020 Josh Bailey NHL.com lehel Josh Bailey hockeydb.com lehel
Kuninga 30

Kuninga 30 on hoone Pärnus aadressil Kuninga tänav 30. 1759. aastal valminud hoone on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Tänapäeval tegutsevad hoones hotell ja kohvik Pastoraat Cafe. Hoone on ehitatud 1759. aastal Eliisabeti kiriku pastoraadimajaks varem samas kohas asunud puidust pastorimaja asemele. 1816. aastal toimunud ümberehituse käigus anti hoonele hilisklassitsistlik väljanägemine. 1809–1846 elas majas Eliisabeti kiriku pastor ja kultuuritegelane Johann Heinrich Rosenplänter, kes pidas hoones aastatel 1814–1820 koolmeistrite kooli. Hoonet remonditi uuesti aastatel 1846–1848. Remondi käigus lammutati mantelkorsten-köök ja tehti sisemisi ümberehitusi. 1856. aastal ehitati juurde õuetiib-trepikoda. 1881. aastal kolis pastoraat Pühavaimu tänavale ja hoonet hakkasid kasutama haridusasutused. Aastatel 1884–1885 laiendati hoonet ida suunas, kus hakkas tööle Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi ettevalmistusklass. Selleks lammutati vana puuait ja ehitati välja katusekorrus uusklassitsistlikus võtmes. Hiljem tegutses hoones tööstusõpilaste kool, seejärel arve- ja tööstustehnikum, siis turbatehnikum. Aastatel 1975–1976 toimunud renoveerimise käigus ennistati hoone 19. sajandi lõpu välisilme. 21. sajandi alguses seisis hoone pikalt kasutuseta ja oli seetõttu halvas seisukorras. 2011. aastal müüdi hoone erakätesse, kuid uus omanik ei suutnud maja renoveerida. Seetõttu ostis hoone 2017. aastal ehitusettevõte Crimine OÜ, kes asus maja korda tegema. Rekonstrueerimine lõppes 2018. aastal ning majas avati hotell ja kohvik Pastoraat Cafe. "8322 Pärnu Elisabeti koguduse pastoraadi peahoone, kus aastail 1809-1846 elas J. H. Rosenplänter". Kultuurimälestiste register. Vaadatud 05.09.2020. Tõnu Kann (11. detsember 2002). "Johann Heinrich Rosenplänter oli kiriku- ja rahvamees". Pärnu Postimees. Vaadatud 05.09.2020. Martin Laine (5. jaanuar 2018). "Südalinna räämas ajalooline maja läbib uuenduskuuri". Pärnu Postimees. Vaadatud 05.09.2020.
Gert Bavendamp

Gert Bavendamp oli hollandi tisler ja puunikerdaja, kes tegutses Pärnus 17. sajandi keskpaigas. Gert Bavendamp sai Pärnu kodanikuks 1647. aastal ja kuulus alates 1649. aastast Pärnu tislerite ja klaasijate tsunfti koos klaasija Marten Geistmanni ja tisler Heinrich Schwartziga. Gert Bavendampi tööks peetakse Pärnu Nikolai kiriku kantslit (hävis põlengus 1944), mis oli tehtud 1648. aasta paiku. Kantsli korpus ja trepp olid eelkõige äratuntavalt hea tisleritöö, kaunistatud arvukate profileeritud ehisliistude ja puitpanustega; kaunistusteks olid lamedad moreskitaolised pinnaornamendid koos lopsakakalt nikerdatud maskaroonidega. Kantsli välispind oli osadeks liigendatud hermpilastritega, nende vahel seisid igal paneelil niššides skulptuurid: neli evangelisti ja viies figuur, mis võis olla Paulus. Tüüpiliselt hollandipärased olid nišše kroonivad murdsegmentfrontoonid kuulidega. Figuurid polnud oma suurte peadega ja jändrike kehadega klassikaliselt ilusad, kuid nad olid väljendusrikkad ja karakteersed. Omapärane oli kõlakatuse hari: see koosnes pehmelt kaarduvatest kõhrornamendist voluutidest, mis radiaalselt ühendatuna moodustasid õhulise teravatipulise baldahhiini ja mis kogumuljelt filigraanset barokset sepist meenutas. Sten Karling peab Pärnu Nikolai kiriku originaalset kõlakatust väga sarnaseks Dordrechti Maarja kiriku (Onze-Lieve-Vrouwekerk) kantsli kõlakatusega. Bavendampile on veel ühe tööna omistatud ka Rūjiena kiriku kantsel, mis oli aastaks 1943 samuti hävinud. S. Karling. Holzschnitzerei und Tischlerkunst der Renaissance und des Barocks in Estland. – Õpetatud Eesti Seltsi Toimetused. XXXIV. Dorpat 1943
Barrel

Barrel (inglise keeles 'tünn', 'vaat') on vedelike mittesüsteemne mahuühik. Barreli suurus ei ole üheselt määratletud. Tavaliselt jääb barreli suurus vahemikku 26–52 gallonit ehk 100–200 liitrit. Sagedamini kasutatakse naftabarrelit, mille suurus on 158,987 l, ja puistainebarrelit, mille suurus on 115,627 l . Näiteks jõhvikabarreli suurus on 95,47 l. Portlandtsemendibarrel on 4 kuupjalga ehk 113,3 l, suhkrubarrel 5 kuupjalga ehk 141,6 l, rukkibarrel 3 buššelit ehk 105,7 liitrit. Barrelit kasutatakse tavaliselt koos galloniga. Ka galloni suurus ei ole määratletud. Näiteks naftatööstuses võrdub 1 barrel 42 galloniga, aga puistainete korral 26,25 galloniga, sest nafta ja puistainete jaoks kasutatakse erinevat gallonit . Barrelit lühendatakse bbl. Oletatavasti on b kahekordne mitmuse rõhutamiseks (1 bl, 2 bbl). Samuti on võimalik, et teine b on lisatud selleks, et vältida segiajamist paberirullidega, mille lühend on bl (sõnast bale). Tänapäeval kasutatakse barreleid peamiselt USA-s. On väidetud, et bbl tuleb sõnadest blue barrel ('sinine barrel'), sest USA naftatootja Standard Oil olevat naftat müünud 1 barreli suurustes sinistes tünnides. See kuulujutt on ilmselt vale, sest Standard Oil asutati 1870, kuid lühendit bbl on kasutatud juba 18. sajandi lõpus. Ajalooliselt on tuhandet barrelit tähistatud Mbbl (ladina sõnast mille, mis tähendab 1000) ja miljonit barrelit MMbbl (tuhat tuhandet). See on aga vastuolus SI-süsteemi eesliidetega, mille järgi M tähendab miljonit (kreeka sõnast μεγα). Seetõttu väljaspool naftatööstust tähistab Mbbl pigem miljonit barrelit kui tuhandet. "A ja O". Tallinn, "Valgus" 1987. lk. 32
Maarja Panov

Maarja Panov (neiuna Maarja Sang; 28. juuni 1939 Tartu – 27. aprill 2007) oli eesti lastearst-kopsuarst. Ta sündis 1939. aastal Tartus, kuid kui ta oli viieaastane, kolis pere Pärnusse. 1957. aastal lõpetas ta Pärnu 2. Keskkooli ja 1965. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Ta töötas aastatel 1965–1980 lastearstina Jõgeval. Aastatel 1980–2004 töötas ta Tartu Ülikooli Kliinikumi lastekliinikus, kus juhatas nii vastuvõtuosakonda, respiratoorsete infektsioonide kui ka kardiopulmonoloogia osakonda ning 1990–1999 allergoloogia osakonda. Ta oli tunnustatud lastekopsuarst. Tema eriline pühendumus kuulus tsüstilise fibroosi haigetele. Selle raske haiguse uute diagnostika- ja ravimeetodite juurutamises ning edasiarendamises, samuti Eesti Tsüstilise Fibroosi Ühingu moodustamises 1998. aastal oli tal väga suur osa. Tema vanemad olid kirjanikud Kersti Merilaas ja August Sang. Ta oli abielus silmaarsti ja Tartu Ülikooli professori Aleksei Panoviga, neil on poeg Peter Panov ja tütar Kristina Pai. Tema õde oli teatrikunstnik Liina Pihlak, vend on luuletaja, kirjanduskriitik, keeleteadlane, tõlkija ja publitsist Joel Sang.
Anders Lee

Anders Mark Lee (sündinud 3. juulil 1990 Edinas Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis New York Islanders ründajana vasakäärel. Ta on klubi meeskonna kapten. Hooajal 2009–10 mängis ta United States Hockey League'i klubis Green Bay Gamblers. Aastatel 2010–2013 mängis ta Notre Dame'i ülikooli jäähokimeeskonnas. 2009. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Islandersi poolt 151. valikuna. NHL-is tegi ta debüüdi 2. aprillil 2013 mängus Winnipeg Jetsi vastu, lüües selles mängus ka värava. Hooajal 2013–14 sai ta enam mänguaega Islandersi noorteklubis Bridgeport Sound Tigers American Hockey League'is. Alates hooajast 2014–15 on Lee kuulunud Islandersi põhikoosseisu. Individuaalselt on tema edukaim hooaeg olnud 2017–18, mil ta lõi liigas 40 väravat ja andis 22 väravasöötu. USA jäähokikoondise koosseisus on Lee maailmameistrivõistlustel võitnud 2015. ja 2018. aastal pronksmedali. Anders Lee NHL.com lehel Anders Lee hockeydb.com lehel
Semjon Varlamov

Semjon Aleksandrovitš Varlamov (vene keeles Семён Александрович Варламов; sündinud 27. aprillil 1988 Kuibõševis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis New York Islanders. Ta alustas klubikarjääri Venemaa klubis Jaroslavli Lokomotiv, mille koosseisus debüteeris ta Venemaa kõrgliigas hooajal 2006–07. 2006. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Washington Capitalsi poolt 23. valikuna. Capitalsi meeskonnas debüteeris ta NHL-is hooajal 2008–09. Aastatel 2011–2019 mängis Varlamov kaheksa hooaega Colorado Avalanche'is, kuid jõudis sel ajal klubiga väljalangemismängudele vaid korra, hooajal 2013–14. Samal hooajal saavutas ta NHL-is väravavahtidest enim võite (41) ja valiti samal hooajal NHL Second All-Star Team '​i. 2019. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Islandersiga. 2012. aastal tuli Varlamov Venemaa jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks. Ta oli 2012. aasta maailmameistrivõistlustel parima tõrjeprotsendiga väravavaht (.939). 2010. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta koondisega hõbemedali. Ta kuulus Venemaa koondisse ka 2014. aasta taliolümpiamängudel. Semjon Varlamov NHL.com lehel Semjon Varlamov hockeydb.com lehel
Erzvėtase järv

Erzvėtas on järv Leedus Ignalina rajoonis. Erzvėtas asub jääajal tekkinud tunnelorus. Järve kaldad on üldiselt kõrged ja kuivad, lõunaosas ka madalad. Kaldaid palistavad põllud ja niidud. Kaldajoone pikkus on 9.89 kilomeetrit. Sügavaim koht asub järve idaosas, põhjaosas asub aga saareke pindalaga 0,11 ha. Järve säng asub jääajal tekkinud lohus. Erzvėtase järv jääb merepinnast 130 meetri kõrgusele. Küladest jäävad järve kaldale Erzvėtas, Ryžiškė, Kukutėliai ja Andriejauka. Järve nime päritolu on püütud tuletada sõnadest aržus, eržus, aržlus (metsik, allumatu), aržyti, argoti (rebima, rüüstama), või siis on peetud seda arhailiseks indoeuroopa algkeelest tulenenud nimeks, kus *arg- tähendab selget, säravat. Marija Vasiliauskienė. Erzvėtas. Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. 518-519 lk. Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. 100-101 lk., – Vilnius: Mokslas, 1981.
Ants Seiler

Ants Seiler (31. märts 1930 Tartu – 2. juuni 1968 Biķernieki ringrada, Riia) oli eesti autovõidusõitja ja autokonstruktor. Ta õppis Tartu 2. algkoolis ja lõpetas 1949. aastal Tartu Elektromehaanika Tehnikumi autonduse erialal. Töötas Eesti NSV Autotranspordi ja Maanteede Ministeeriumis ning Tallinna Autoremonditehases nr 1. Estonia-2 klassi autol võitis ta 1959. aastal Kalevi 1. suursõidu ja 1960. aastal Kalevi 2. suursõidu. Tuli 1961. aastal vormelite ringrajasõidus Vormel 3-klassis NSV Liidu meistriks, aastatel 1965 ja 1966 võitis ta samas klassis hõbeda. Oli NSV Liidu koondise liige. Ta hukkus 2. juunil 1968 Riias Biķernieki ringrajal võistluse ajal toimunud kokkupõrkes. Oli Estonia võidusõiduautode tootmise algatajaid ja vormelite konstruktor. Tallinna Autoremonditehases nr 1 alustati septembris 1957 tema eestvedamisel Estonia-1 võidusõiduauto tootmist, mis oli tema enda projekteeritud. Jõuallikas oli Serpuhhovi tehase mootorratta 500 cm3 mootor ja käigukast oli Volkswageni sõiduautolt. Ta oli ka esimese stardi teinud auto roolis 6. septembril 1958 Leningradis, kus ta kohe tegi uue autoga ka rajarekordi. Seda päeva loetakse Eesti võidusõiduautode sünnipäevaks. 1962. aastal läks ta Tartu Autoremonditehasesse nr 2 ning alustas seal sportauto ehitamist. Tema poolt või osalusel konstrueeriti kokku 11 võidusõiduautot ja ehitati üle 85 masina, neist kaks Tartus. 1961 NSV Liidu meistersportlane 2009. aastal loodi Eesti Rahvuskultuuri Fondis Ants Seileri allfond autoeriala üliõpilaste ja noorte inseneride jaoks. Tallinnas Pirita teel avati 6. juunil 2019 avati Ants Seileri mälestuspink. Biograafia ESBL-is (vaadatud 6. september 2020) Uuno Aava. "Mälestades Ants Seilerit". Eesti Spordiajaloo Seltsi Teataja, juuni 2008 Vesta Reest. "GALERII! Avati võidusõiduautode konstruktori Ants Seileri mälestuspink"[alaline kõdulink]. Pealinn, 6. juuni 2019 Uuno Aava. "Ants Seiler. Mees, kes kihutas ajast ette". Tallinn 2008 Tarmo Tähepõld. "Legendaarne Eesti vormeliehitaja Ants Seiler saab Piritale enda mälestuspingi". autogeenius,ee, 4. juuni 2019 Biograafia ESBL-is Ants Seileri sporditulemused "Ants Seiler (31.03.1930 - 2.06.1968)". Eesti Autospordi Liidu koduleht Haud Tartu Pauluse kalmistul
Skulsk

Skulsk on küla Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Konini maakonnas, Skulski valla halduskeskus. Skulsk asub Koninst umbes 30 km põhjas. Küla on esmamainitud 1249. aastal. Skulsk sai linnaõigused 1409. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal. Skulsk Commune Powiat koniński
Asalnai

Asalnai on järv Leedus Ignalina rajoonis. Järve kaldad on looklevad, kaldajoone pikkus on 14,74 kilomeetrit. Loodes ühendab 120 meetri laiune kitsus Asalnaid Asalnykštise järvega, kagus 150 meetri laiune kitsus Lūšiai järvega. Järve lohk on keeruka ehitusega, asudes mitme tunneloru ja jää poolt kuhjatud valli ristumiskohas. Põhjaosas on suur laht. Järve lõunakallas on kõrge ja liivane, seal kasvav männik on mitmete haruldaste liikide elupaigaks. Ka läänekallas on kõrge ja savine. Enamik kaldast on metsane. Kui välja arvata kagupoolne abajas, on järve põhi väga ebatasane. Järve kirdeosas asub Asalnai hüdrograafiline kaitseala. Loodeosas asub ka poolsaar, millel kasvab looduskaitsealune Asalnai mänd. Asalnaisse suubub Dringykščia oja, mis toimetab sinna Dringise järve veed. Järve põhjakaldal on puhkebaas. Külad järve kaldal on Pabiržė, Meironys ja Puziniškis. Järve nimi tuleneb sõnast asys, mis tähendab osjasid. Marija Vasiliauskienė. Asalnai. Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. 109 lk. Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. 48 lk., – Vilnius: Mokslas, 1981.
Szczerców

Szczerców on küla Poolas Łódźi vojevoodkonnas Bełchatówi maakonnas, Szczercówi valla halduskeskus. Szczerców asub Bełchatówist umbes 18 km läänes. Küla on esmamainitud 1362. aastal. Szczerców sal linnaõigused 1364. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal. https://bdl.stat.gov.pl/bdl/dane/teryt/kategoria/37302, vaadatud 25.05.2023. Charakterystyka i położenie Gmina Szczerców Szczerców Encyklopedia PWN
Pikkjärve mõis (Palamuse)

Pikkjärve mõis (saksa keeles Pikjerw) oli Kaarepere mõisa karjamõis Palamuse kihelkonnas Tartumaal. Pikkjärve mõis (Palamuse) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 6. september 2020) Pikkjärve mõis (Palamuse) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Puchaczów

Puchaczów on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Łęczna maakonnas, Puchaczówi valla halduskeskus. Puchaczów asub Łęcznast ligi 7 km idas ja Lublini kesklinnast ligi 29 km idas. Puchaczów sai linnaõigused 1527. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/060611110052-0389794?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022. Gmina Puchaczów Polska Prowincja
Astelrai

Astelrai (Dasyatis) on astelrailiste seltsi astelrailaste sugukonda kalade perekond. Astelraisid on teada ligi 40 liiki. Tuntuimad liigid on harilik astelrai ehk merikass ja ameerika astelrai. Astelraid elavad peamiselt troopilistes ja subtroopilistes meredes. Nad on põhjaelulised kalad. Nende pikkus ulatub 2,5 m-ni. Laius võib ulatuda 1,5 m-ni. Astelraisid iseloomustab pikk piitsakujuline sabauim, millel paikneb mürginääret sisaldav astel, millest nad ka nime on saanud. Saba võib moodustada kala pikkusest kuni 60%. Kõik astelraid on munaspoegijad. Munadest kooruvad hästi väljaarenenud noorkalad. Emaihus arenevad looted saavad munarebust toitumise kõrval veel erilist valgurikast vedelikku, mis meenutab piima. Seda eritavad emaka seinal olevad erilised jätked. Nende jätkete kimbud tungivad loodete hingatsitesse ja toitevedelik satub otse seedekulglasse. "Loomade elu", 4. kd., lk. 49 Referaat veebilehel miksike.ee