laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Truuta linnamägi

Truuta linnamägi on järsunõlvaline mägi Truuta küla Liinujärve kirdekaldal Otepää vallas Valga maakonnas. Linnamägi paikneb Vidrike–Kooraste teest 700 m põhja pool ja Liinu-Kalda talust 350 m lääneedelas. 2011. aastal toimunud proovikaevamistel (Tartu Ülikooli arheoloogia kabinet; Heiki Valk ja Pikne Kama) tehti mäel oleva allikakoha ümbrusse neli väikest kaevandit. Ilmnes, et kultuurikiht on kündmise ja erosiooni toimel segatud. Leitud savinõukillud pärinevad käsitsi tehtud nõudest, mis kuuluvad viikingiaega. Nahaliina nimetus ja pärimus Nahaliinas tegutsenud nahaparkalitest viitavad linnuse seostele viikingiaegse nahakaubandusega. Et kaevamistel ei leitud tuleasemeid, põlenud kive ega intensiivset kultuurikihti, on linnust kasutatud nähtavasti vaid lühiajaliselt ja ajuti. Hiliseim savinõukild pärineb joon- ja lainornamendiga Pihkva tüüpi kedranõust, mis näitab linnuse kasutamist veel 11. sajandil. Võimalik, et linnus hävis 11. sajandi algupoolel, seoses Kagu-Eesti allutamisega Kiievi-Vene võimule (vürst Jaroslavi retk tšuudide vastu 1030. aasta paiku). Linnamägi Eesti linnuste loend
Berengar Frioolist

Berengar Frioolist (Berengario I; umbes 845 – 16. aprill 924) oli Friuli markkrahv, Itaalia kuningas ja Frangi keiser. 874. aastal sai Berengarist oma venna Unroch III surma järel Friuli markkrahv. 888. aastal õnnestus Berengaril end keskaegse Itaalia kuningaks kroonida ning seejärel asus ta taotlema juba Frangi keisri krooni. Ent Itaalias olid tugevad positsioonid ka Spoleto Guidol, kel õnnestus 891. aastal keisrikroon enda ning Itaalia kuningakroon poeg Lamberto kätte saada. Guido oli üks mõjukamaid Kesk-Itaalia valitsejaid, kes pärast Karl Paksu surma ning Frangi impeeriumi lõplikku kokkuvarisemist valiti vastukaaluks Friooli Berengarile samuti Itaalia kuningaks (889. aastal). Nende vahel puhkes ka võitlus Frangi keisritiitli pärast, mille võitis Guido, kes sundis 891. aastal paavsti ennast keisriks ja poeg Lambertot Itaalia kuningaks kroonima. Väljaspool Itaaliat ei tähendanud tema keisritiitel aga tegelikult midagi ning Berengar sõlmis liidu Ida-Frangi kuninga Arnulfiga. 894. aastal saigi Guido Arnulfi pojalt Zwentiboldilt ja Berengarilt lüüa ning enamik Itaaliat tunnistas Berengari kuningana. Tema poeg Lamberto võitles aga nende vastu edasi, kuni hukkus 898. aastal jahiõnnetuss. Juba 896. aastal oli Ida-Frangi kuningas Arnulf endale haaranud Itaalia kuninga ja keisri tiitlid, ta säilitas need kuni oma surmani 899. aastal. Nüüd püüdis Berengar oma võimu Itaalias taastada, ent põrkus sealsete aadlike vastuseisule, kes kutsusid oma valitsejaks hoopis Alam-Burgundia kuninga Louis', tollest sai ka järgmine keiser Louis III (Ludwig III) nime all. Ent 902. aastal võitis Berengar Louis'd ning ajas ta Itaaliast välja, võttes talt lubaduse, et ta enam kunagi oma võimu taastada ei püüa. Kuid 905. aastal tungis Louis taas Itaaliasse ning Berengar lasi ta seejärel pimedaks torgata. Seejärel oli tema võim Itaalias kindlustatud. 915. aastal krooniti ta viimaks ka keisriks. Kuid alates 919. aastast algasid suured segadused, mis Berengari võimu kiiresti õõnestasid. Osad Itaalia aadlikud kutsusid uueks Itaalia kuningaks Ülem-Burgundia valitseja Rudolf II ning 922. aastaks haaras too reaalse võimu Itaalias enda kätte. Berengar püüdis vastupanu osutada Frioolis, mis kannatas ungarlaste rüüsteretkede käes. 924. aastal tapeti Berengar aga Veronas ühe oma kaaslase poolt. Pärast Berengari jäi unarusse ka keisritiitel, mille pälvis alles Saksa-Rooma keiser Otto I ligi 40 aastat hiljem (962. aastal).
Pisuhänd

"Pisuhänd" on Eduard Vilde satiiriline komöödia aastast 1913, kirjandusteadlase Ants Järve hinnangul Vilde tuntuim näidend. Kirjandusteadlase Ants Järve hinnangul on "näidendi ideeline põhieesmärk /---/ eesti tõusikkodanluse mentaliteedi mõnede külgede avamine, eriti jõukuse- ja kuulsuseiha esiletoomine. Nii on näidend oma ainestikult lähedane draamale "Tabamata ime"." Näidendi tegelased "naeruvääristavad end eelkõige oma ideaalide piiratuse ja sisemise mina tühisuse tõttu." Läbiv teema on ka kriitika Eesti kirjandusringkondade aadressil. Vilde pilab kunstlikku maaläheduse nõuet ("Ainult parsil elab luule, ainult vommil sigib suur idee") ning raamatute hindamist autori sidemete põhjal (""), samuti kriitikute ebakompetentsust: „Piibeleht. Aga tu polegi sinu „Pisuhänd”. mida nemä arwustewä. Sander. Kudas nii? Piibeleht. Ei, nemä om egaüits esi omale „Pisu-hännä” tennü ja arwustewä palehigin toda.“ "Pisuhända" on korduvalt lavastatud Eesti teatrites. Teose populaarsust tõstis veelgi 1981. aastal eetrisse jõudnud Ago-Endrik Kerge telelavastus, milles mängisid Eesti tippnäitlejad: Urmas Kibuspuu, Jüri Krjukov, Aarne Üksküla, Elle Kull, Anne Paluver, Salme Reek jt. Eesti kultuuriruumis leidub ohtralt tsitaate "Pisuhännast", viiteid selle sündmustikule ja tegelaskujudele. Tuntud on ütlused "Tuu pole häda peräst — tu om toreduse peräst", "Kord Vestmann all ja Piibeleht peal", "Vestmann Vestmanni uulitsast" jts. Ants Järv "Eesti kirjandus X klassile" Tallinn: Valgus, 1983, lk 25-27 Elo Odres "Eesti tennise Vestmann ja Piibeleht"[alaline kõdulink] Kroonika, 11. november 2003 "Kord Vestmann all ja Piibeleht peal... Savisaar teeb rahvale videopöördumise" Õhtuleht, 29. mai 2009 Kadri Peebo [http://www.folklore.ee/rl/pubte/ee/bif/bif2/kadri.html ""If I'm Not Mistaken, but I'm Not Mistaken, if I'm Not Mistaken by Any Chance": Catchwords? Quips? Bywords?" Journal of The Baltic Institute of Folklore, vol 2, 1997 Friedebert Tuglas, "Eduard Vilde näidendid" – Looming 1947, nr 1/2, lk 214–225; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis Abel Nagelmaa, "E. Vilde "Pisuhänd"" – "Paar sammukest..." I, Tallinn 1958, lk 171–212 Nigol Andresen, "Ääremärkusi Eduard Vilde "Pisuhänna" kohta" – Keel ja Kirjandus 1958, nr 12, lk 726–729; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis Karl Mihkla, "Eduard Vilde elu ja looming", Eesti Raamat 1972, lk 395–400 "Pisuhänna" tekst Kirjandusmuuseumi portaalis "Kreutzwaldi sajand"
Dead Kennedys

Dead Kennedys oli Ameerika Ühendriikide hardcore punk'i viljelev ansambel. Praegune koosseis Jeff Penalty – laul (2003–?); East Bay Ray – kitarr (1978–1986,2001–?); Klaus Fluoride – bass (1978–1986, 2001–?); D.H. Peligro – trummid (1981–1986, 2001–?). Endised liikmed Jello Biafra – laul (1978–1986); Brandon Cruz – laul (2001–2003); 6025 (Carlos Cadona) – trummid (1978), kitarr (1978–1979); Ted (Bruce Slesinger) – trummid (1978–1981). Fresh Fruit for Rotting Vegetables (1980) Plastic Surgery Disasters (1982) Frankenchrist (1985) Bedtime for Democracy (1986) USA punk
6025

6025 (õieti Carlos Cadona) on USA muusik. Ta oli lühikest aega hardcore punk'i bändi Dead Kennedys trummar ja hiljem bändi teine kitarrist. 1980ndatel diagnoositi tal skisofreenia. Muusikuna on ta vähe tegutsenud ja avalikkusest on ta eemale hoidnud.
Roald Jürlau

Roald Jürlau (sündinud 25. oktoobril 1958 Jõhvis), hüüdnimega Rollo, on eesti kitarrist ja helilooja. Ta on lõpetanud 1977. aastal Tallinna 47. Keskkooli ja õppinud Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonnas. Ta on olnud ansambli Singer Vinger kitarrist ning tegutsenud ka selle ansambli eelkäijates Pära Trust ja Turist. 1970. aastate lõpul musitseeris ta ansamblis Teravik 2, hiljem Joel Steinfeldti saateansamblis Dr. Friedrich. Jürlau on Singer Vingerile kirjutanud mitme tuntud laulu meloodiad, tehes koostööd luuletaja Villu Kanguriga. Lauljana esitab ta enamasti enda kirjutatud laule "Aino on ainus" ja "Las jääb". 1989. aastal asutas ta mitme Singer Vingeri liikmega ansambli Friday's Deal, mis andis 1991. aastal välja vinüül-LP "Esimene". Ta on kirjutanud muusika mitmele näidendile, animafilmile jne. Ta on ka ansambli Friday's Deal vokaalsolist. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. aprill 2014. Vaadatud 29. aprillil 2014.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Marleen Jürlau isiku-uurimus Roald Jürlaust
Päälda maalinn

Päälda maalinn ehk Päelda maalinn asub Saare maakonnas Muhu saarel. Linnuse madal ringvall, mis paikneb küla taga põllul, oli algselt 3 m lai ja üle meetri kõrge. Ovaalne linnuseõu on 70 m pikk ja 50 m lai, selle pindala on umbes 2800 m2. Väliselt on praegu seda kohta raske linnuseks pidada. Umbes 80 cm kõrgune, pealt 7–8 m laiune vall eraldub vaevu ümbritsevast maapinnast. Läbimõõt põhja-lõuna suunas on 70 m, ristipidi 50 m, valli üldpikkus 191 m. Aastakümneid on linnuse sees ja ümber põldu haritud, mistõttu osa kultuurikihist on ilmselt hävinenud. 1983. aasta kaevamistel tehti ristlõige vallist. Linnuseõuele ulatunud kaevendis järgnes künnikihile hele liiv. Valli kohal tuli päevavalgele paeplaatidest laotud kuivmüür, mille laius jalamil ulatus 3 meetrini, säilinud kõrgus oli 75 cm. Valli õuepoolse varingu alt leiti umbes 70 cm laiune nõgine kiht. Siit saadi söestunud tukke, loomaluid ja mõned savinõukillud. Viimased sarnanevad meie ajaarvamise vahetuse paiku kasutusel olnud keraamikaga. Maalinn Eesti linnuste loend  Päälda maalinn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Päälda maalinn kultuurimälestiste riiklikus registris
Koila linnamägi

Koila linnamägi on neemiklinnuse tüüpi linnamägi Lääne-Virumaal Viru-Nigula vallas, Pada jõe ääres. Linnamägi asub Koilas Pada jõe läänekaldal, jõe ja sellesse suubuva orundi vahelisel seljandikul. Viru-Nigula lähedal asuv Koila linnamägi kuulub vanimate Virumaa linnuste hulka. Õueala pindala on 4000 ruutmeetrit. Põhja poolt eraldatud otsvalliga, mille kõrgus siseküljelt 1,5 m, välisküljelt 4 m. 4 m laiuse kividest otsvalli sise- ja välisküljel on maakividest kuivmüürsein. Kivivalliga liitub väljastpoolt 3 m laiune liivakuhjatis, mis on pärit hilisemast ehitusjärgust. Ülejäänud külgedel kulgeb vaevumärgatav äärevall. Idapoolne kuivmüürseintega äärevalli laius on 2,5 m. Linnamäe kultuurkiht on kõige paremini jälgitav õue äärtel, seal eraldub kaks kihistust. Ülemine linnuseaegne kuulub I aastatuhande teise poolde. Alumine pärineb, Eesti rauaaegse I aastatuhande e.m.a lõpusajandite asulast. Asulakihiga liituv nelinurkne hoonealus linnuse põhjaäärel on vanim Eestis leitud rõhtpalkehitise jäänus. Muinaslinnuse hilisemast kasutamisperioodist on jäänud paekividest laotud kaitsevall ja pisut keraamikat. Ilmselt püstitati vall vanemal rauaajal. Tollal kasutati seda kohta ajutise pelgupaigana. Dateeritud 5.- 6. sajandisse. M. Schmiedehelm 1949–1952. Evald Tõnisson, Eesti arhitektuur III. Üldtoimetaja V. Raam. Tln., 1997. (Lõugas,V., Selirand, J. Arheoloogiga Eestimaa teedel. Tln., 1989) Koila linnamägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Mandrite triiv

Mandrite triiv on mandrite liikumine üksteise suhtes. Mandrite triivi hüpoteesi püstitajaks peetakse Alfred Wegeneri, kes avaldas sellekohased mõtted 1912. aastal. Juba sajandeid varem olid mitmed teadlased pannud tähele Atlandi ookeani vastasrannikute kuju hämmastavat sarnasust, samuti oli üldteada lõunapoolsete mandrite elustiku, eriti fossiilsete leidude sarnasus. Seletuseks pakuti enamasti minevikus eksisteerinud hüpoteetilisi maismaasildu, mitte aga seda, et lõunapoolkera mandrid moodustasid kunagi ühtse maismaaosa. Wegeneri arvates moodustasid kõik tänased mandrid kunagi ühe hiidmandri, millele ta pani nimeks Pangaea. Pangaea lagunemise järel triivisid selle osad oma tänastele asukohtadele. Wegener kogus küll hulgaliselt geoloogilisi andmeid oma hüpoteesi toetamiseks, kuid ta ei suutnud pakkuda välja usutavat mehhanismi, mis suudaks mandreid liikuma panna. Seetõttu lükati tema ideed peaaegu ühehäälselt tagasi ning geoloogiline üldsus unustas need mitmekümneks aastaks. Wegeneri ideid arendas edasi Arthur Holmes, kes arvas, et mandreid paneb liikuma vahevöö ainese konvektiivne liikumine. Ka tema hüpotees ei pälvinud esialgu laialdast tunnustust, kuid tänapäeval peetakse seda üheks olulisemaks litosfääri laamu liikuma panevaks teguriks. 1950. aastate lõpus kogunes kriitiline hulk andmeid ookeanipõhja kohta, millest varem ei teatud eriti midagi. Leiti, et ookeanides on hiiglaslikud mäeahelikud, mis mõnel juhul (Atlandi ookeanis) paiknevad täpselt ookeani keskel. Kivimite magnetiliste omaduste uurimine tõi välja, et paralleelselt ookeanide keskahelikega kulgevad vööndid, milles kivimeis olevad ferromagnetilised mineraalid (peamiselt magnetiit) on orienteeritud ühes suunas, sellele järgneb teine vöönd, kus orientatsioon on vastupidine, siis uus vöönd esimesega sarnase orientatsiooniga jne. Seega meenutas ookeanipõhja magnetanomaaliate pilt magnetofonilinti, mis on pärit ookeani keskahelikust vedela laavana ning salvestab jahtudes suuna magnetpoolusele. Leiti veel, et magnetanomaaliate pilt on keskaheliku suhtes sümmeetriline. Seega toimub keskahelikes uue ookeanipõhja teke. Selliste andmete ning interpretatsioonide ilmsikstulek algatas uue geoloogilise teooria võidukäigu, mida nimetatakse laamtektoonikaks. Nimetus tuleneb sellest, et leiti, et liiguvad mitte üksnes mandrid, vaid nendega koos ülemine kiht Maast, mida nimetatakse litosfääriks ning mis on lagunenud üksteise suhtes liikuvaiks fragmentideks, mida tuntakse laamadena. Seega võib mandrite triivi käsitleda kui laamtektoonika eelkäijat. 1970. ja 1980. aastatel ei tegeldud enam laamtektoonika õigsuse kinnituseks andmete kogumise, vaid pigem kogutud geoloogilise materjali tõlgendamisega läbi uue, laamtektoonilise lähenemise.
Amplituud

Amplituud (ladina keeles amplitudo laius, ulatuvus) on ajas perioodiliselt muutuva (võnkuva) füüsikalise suuruse (signaali) maksimaalne hälve (suurim kaugus) stabiilsest tasakaalolekust või keskväärtusest. Amplituudi mõistet kasutatakse näiteks füüsikas seoses võnkumiste ja lainetega. Amplituud iseloomustab tippväärtusi näiteks vahelduvvoolus, audiosignaalis, helilaines, elektromagnetlaines, mehaanilises võnkumises (pendel, pillikeel, vibratsioon). Amplituudi kasutatakse ka mittesinusoidselt muutuvatele perioodilistele suurustele ja nende hetkväärtustele teatud ajavahemiku kestel (näiteks helitehnikas). Lisaks perioodiliselt muutuvate suuruste kirjeldamisele, kasutatakse amplituudi mõistet ka mitteperioodiliste muutuste kirjeldamiseks. Sel juhul võib amplituud tähistada näiteks muutuva suuruse kahe äärmise väärtuse vahet või suurimat suurust mis omandatakse. Mitteperioodilise suuruse amplituudi näiteks võib olla õhutemperatuuri amplituud (temperatuuridiagrammil) või maavärina amplituud (seismogrammil). Lihtharmoonilise võnkumise korral on mingi suuruse x {\displaystyle x} muutumine ajas ehk x ( t ) {\displaystyle x(t)} kirja pandav valemiga x ( t ) = A sin ( ω t + φ ) {\displaystyle x(t)=A\sin \,(\omega t+\varphi )} , kus ω {\displaystyle \omega } on ringsagedus ja φ {\displaystyle \varphi } võnkumise algfaas ning A {\displaystyle A} tähistab amplituudi ehk võnkuva suuruse maksimaalset hälvet keskväärtusest (siinusfunktsioon omab väärtusi vahemikus [-1, 1]). Sumbuva harmoonilise võnkumise korral on amplituud A {\displaystyle A} ajas kahanev suurus, mille saab kirja panna kujul A = A 0 e δ ( t ) {\displaystyle A=A_{0}e^{\delta (t)}} , kus A 0 {\displaystyle A_{0}} amplituud ajahetkel t = 0 {\displaystyle t=0} , e {\displaystyle e} on naturaallogaritmi alus ning δ {\displaystyle \delta } on sumbumistegur. Seeläbi on sumbuva harmoonilise võnkumise korral suuruse x {\displaystyle x} muutumine ajas kirja pandav kujul x ( t ) = A 0 e δ ( t ) sin ( ω t + φ ) {\displaystyle x(t)=A_{0}e^{\delta (t)}\sin \,(\omega t+\varphi )} Aastane õhutemperatuuri amplituud Ööpäevane õhutemperatuuri amplituud Ökoloogiline amplituud Amplituud[alaline kõdulink]
Naerukajakas

Naerukajakas (Larus ridibundus) on liik kajakaid, kes elab Euroopas, Aasias ja Kanada idaosas. Naerukajakas on Eestis üks tavalisemaid kajakaid. Tema pesitsusaegne arvukus on hinnanguliselt 30 000 – 50 000 paari, talvine arvukus 100–2000 isendit. kalakajakas hõbekajakas tõmmukajakas merikajakas jääkajakas "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2003–2008" (PDF). Hirundo. Eesti Ornitoloogiaühing. 2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2011. Vaadatud 27. oktoobril 2011. Naerukajakas andmebaasis eElurikkus Sissekanne veebisaidil Eesti selgroogsed Täiendav info veebisaidil Eesti selgroogsed Linnakajakad on meie elustiili peegeldajad Olav Renno. Kadumisohus: naerukajakate arv on hakanud ootamatult vähenema Postimees, 3. august 2017
Bogotá

Bogotá (asutamisel ja aastatel 1991–2000 Santa Fé de Bogotá), ametlikult Bogotá pealinnaringkond (Distrito Capital de Bogotá, lühendatult Bogotá, D.C.), on Colombia pealinn ja suurim linn, riigi majandus- ja kultuurikeskus. Linn asub Andide jalamil 2640 m kõrgusel merepinnast. Bogota (Bacatá) oli tšibtša-indiaanlaste keskuseks juba enne hispaanlaste kolonisatsiooni. 1538. aastal tungisid sinna eurooplased ja andsid linnale nimeks Santa Fé de Bogotá. Linn jaguneb 20 haldusüksuseks (localidades): Torre Colpatria PROYECCIONES DE POBLACIÓN Linna koduleht
Klaipėda maakond

Klaipėda maakond on üks kümnest maakonnast Leedus. Ainsana Leedu maakondadest piirneb ta merega. Klaipėda maakonda kuuluvad järgmised omavalitsused (savivaldybė): Klaipėda linn (Klaipėdos miestas) Klaipėda rajoon (Klaipėdos rajonas) Kretinga rajoon (Kretingos rajonas) Neringa omavalitsus (Neringos savivaldybė) Palanga linn (Palangos miestas) Skuodase rajoon (Skuodo rajonas) Šilutė rajoon (Šilutės rajonas) 387 000 (2004) 378 800 (2008) 362 200 (2012) 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Klaipėda maakonna elanikest leedulasi 85,64%, venelasi 10,40%, ukrainlasi 1,04%, valgevenelasi 0,88%, sakslasi 0,22% ja lätlasi 0,13%. Väike-Leedu Nuolatinių gyventojų skaičius metų pradžioje, vaadatud 12.02.2023. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2015. Vaadatud 14. aprillil 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Klaipėda maakonna koduleht
Torre Colpatria

Torre Colpatria on pilvelõhkuja Colombias Bogotás. Hoone on 196 m kõrgune ja tal on 50 korrust. See on panga Colpatria Bank peahoone. Torre Colpatria valmis 1978. aastal ja on siiani Colombia kõrgeim hoone. 2007. aastal pidi Cartagenas valmima 70-korruseline hoone, mis oleks olnud Torre Colpatriast kõrgem, kuid ehitus peatati.
Purtsa maalinn

Purtsa maalinn (ka: Pamma maalinn, Kooljamägi, Kooljamäed) on maalinn Saaremaal Karja külast läände suunduval teel, umbes 6 km kaugusel Pamma külast. Kuni 2017. aastani jäi halduslikult Leisi valda. Jüriöö ülestõusu ajal asus Kooljamägedel tõenäoliselt mässajate linnus, mille Saksa ordu väed 1344. aasta alguses vallutasid. Koht ja ümbruskond sobib kroonikate kirjeldustega, ehkki Kooljamägede nime seos lahinguga on küsitav, koguteose "Saaremaa" (1934) järgi pärineb see kunagiselt kalmistult. Ebamäärase nähtavasti vanadel luiteahelikel põhineva vallistiku välisvalli moodustab põhja–kirde–lõuna–edelasuunaliselt ~ 400 m pikkune ja jalamil 25–60 m laiune, 6–7 m kõrgune järsunõlvaline looduslik liivaseljandik. Lääneotsas asub 100,4 m pikkune vallseljandik. Välimise vallisüsteemi põhjapoolsest otsast on 40–50 m läänes algavad 3,7–4,9 m kõrgused ja jalamil 30 m laiused sisemised vallid. Need on moodustanud kirde–edelasuunalise ovaalse hobuseraua. Välisläbimõõt ~ 85 × 70 m õueala u 2000 ruutmeetrit. Samuti looduslikel luidetel rajanevatel sisemiste vallide peal on olnud kividest vall, mis on osaliselt varisenud. Varem oli liivavallidel olnud ühekordne pae- ja raudkividest vooderdus. Seega maalinnaks oli vaid sisemiste vallidega kaitstud ala. Purtsa maalinn on Eesti arheoloogiamälestis ning aastal 1965 moodustati ala kaitseks Purtsa maalinna kaitseala. Sulev Vahtre. Jüriöö. Tallinn: Eesti Raamat, 1980. Lk 85 Kooljamäed, Eesti Looduse Infosüsteem, vaadatud 15.11.2018 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Purtsa maalinn kultuurimälestiste riiklikus registris Purtsa maalinn Leisi valla kodulehel
Bellona

Bellona oli vanarooma mütoloogias sõjajumalanna. Teda peeti Marsi õeks. Tema peamiseks tunnuseks on tema sõjakiiver ning ta hoiab kujutistel tihti käes mõõka, kilpi või muud sõjavarustust. Kõik Rooma senati kohtumised, mis puudutasid välissõdu, peeti temanimelises templis.
2004. aasta autoralli maailmameistrivõistlused

2004. aasta autoralli maailmameistrivõistlused oli autoralli maailmameistrivõistluste 2004. aasta hooaeg. Pärast formaadimuutust kuulus MM-sarja varasemast kaks etappi rohkem, kokku 16. Lisandusid Mehhiko (märtsis) ja Jaapani (septembris) ralli. Hooaeg algas traditsiooniliselt legendaarse Monte Carlo võidusõiduga, viimane etapp toimus aga Suurbritannia asemel Austraalias. Viis tehasemeeskonda osales kõigil sarja etappidel: tiitlikaitsja Citroën, Peugeot, Ford, Subaru ja aastase vaheaja järel naasev Mitsubishi. Vaata artiklit autoralli maailmameistrivõistluste etappide loend Kiiruskatsete võitjad: 5 – Loeb 4, 6, 8, 9, 11 3 – Märtin 3, 12, 14 3 – Grönholm 2, 5, 15 1 – Solberg 13 Kiiruskatsete võitjad: 8 – Grönholm 1, 6, 7, 8, 10, 16, 18, 19 4 – Loeb 5, 9, 11, 12 3 – Sainz 2, 14, 17 2 – Märtin 3, 4 1 – Solberg 13 1 – Tuohino 15 Kiiruskatsete võitjad: 9 – Solberg 1, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 13 2 – Loeb 2, 4 2 – Grönholm 14, 15 1 – Märtin 11 1 – Sainz 12 Kiiruskatsete võitjad: 9 – Grönholm 3, 5, 10, 11, 14, 15, 18, 21, 23 7 – Solberg 2, 3, 4, 8, 17, 19, 22 3 – Märtin 1, 12, 13 2 – Rovanperä 6, 7 2 – Loeb 16, 20 1 – Duval 9 Kiiruskatsete võitjad: 6 – Solberg 1, 2, 7, 8, 10, 18 6 – Loeb 3, 5, 9, 12, 15, 17 5 – Grönholm 4, 13, 14, 16, 17 (diskvalifitseeriti) 1 – Märtin 6 11 kiiruskatse jäi pealtvaatajate rohkuse tõttu ära. Kiiruskatsete võitjad: 9 – Solberg 4, 5, 6, 7, 8, 11, 15, 16, 18 6 – Loeb 10, 13, 17, 19, 20, 22 4 – Rovanperä 2, 12, 14, 21 2 – Grönholm 1, 3 1 – Duval 9 24. Markko Märtin (Ford) + 56.31,9 Kiiruskatsete võitjad: 6 – Solberg 7, 12, 13, 15, 16, 17 6 – Loeb 2, 3, 8, 10, 11, 15 3 – Grönholm 6, 9, 14 1 – Rovanperä 4 1 – Sainz 5 1 – Märtin 1 Kiiruskatsete võitjad: 8 – Grönholm 7, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16 5 – Sainz 8, 17, 18, 19, 25 4 – Solberg 1, 3, 4, 13 4 – Rovanperä 20, 21, 23, 26 3 – Loeb 5, 6, 22 1 – Märtin 2 1 – Hirvonen 24 Kiiruskatsete võitjad: 11 – Grönholm 4, 6, 7, 8, 9, 11, 12, 16, 17, 19, 20 5 – Märtin 10, 13, 15, 18, 21 4 – Rovanperä 1, 2, 3, 5 1 – Sainz 14 1 – Duval 22 Kiiruskatsete võitjad: 8 – Solberg 5, 6, 7, 11, 13, 14, 17, 18 5 – Loeb 2, 3, 8, 10, 16 4 – Duval 1, 9, 12, 15 1 – Grönholm 4 1 – Märtin 19 Ralli kogupikkus 1228.92 km, 19 kiiruskatset pikkusega 383.23 km. Kiiruskatsete võitjad: 7 – Märtin 2, 5, 6, 8, 10, 11, 12 3 – Duval 1, 3, 7 1 – Loeb 4 1 – Solberg 9 29.-31. oktoober 2004, kogupikkus 1721,19 km, neist kiiruskatseid 384,08 km. Kiiruskatsete võitjad: 6 – Grönholm 9, 11, 13, 18, 19, 20 5 – Märtin 6, 8, 12, 16, 17 3 – Francois Duval 1, 3, 4 3 – Sébastien Loeb 2, 5, 7 2 – Sainz 14, 16 1 – Sarrazin 15 1 – Monte Carlo, 2 – Rootsi, 3 – Mehhiko, 4 – Uus-Meremaa, 5 – Küpros, 6 – Kreeka, 7 – Türgi, 8 – Argentina, 9 – Soome, 10 – Saksamaa, 11 – Jaapan, 12 – Wales, 13 – Sardiinia, 14 – Korsika, 15 – Kataloonia, 16 – Austraalia
Alavere

Alavere on Eestis nii koha- kui perekonnanimi: Alavere, küla Anija vallas Harju maakonnas Alavere, küla Jõgeva vallas Jõgeva maakonnas Alavere, küla Vinni vallas Lääne-Viru maakonnas Alavere on perekonnanimi
Alavere (Vinni)

Alavere (18. sajandi kaartidel Allawer) on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli külas 11 elanikku. Kõik olid eestlased. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Statistikaameti andmebaas
Soomevere

Soomevere on mitme koha nimi: Soomevere, küla Jõgeva vallas Jõgeva maakonnas Soomevere, küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas
Kehra küla

Kehra on küla Harju maakonnas Anija vallas. Kehra küla paikneb Kehra linnast põhja pool, Jägala jõe vasakul kaldal. Kehra külas asub Matsi dendraarium. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 10.06.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 31.08.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Lükati

Lükati on küla Harju maakonnas Anija vallas. Lükati Arstikivi Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 31.08.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.