laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tartu sümfooniaorkester

Tartu sümfooniaorkester[viide?] oli aastal 1900 Tartus asutatud sümfooniaorkester; ühtlasi esimene eestlastest asjaarmastajate sümfooniaorkester. Orkestri kutsus 1900. aastal ellu Aleksander Läte. Orkestri töö võttis 1907. aastal üle Samuel Lindpere. Vanemuise sümfooniaorkester A ja O taskuteatmik Eesti. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007. Lk 353 http://www.emic.ee/?sisu=interpreedid&mid=33&id=175&lang=est&action=view&method=biograafia (vaadatud 06.12.2013)
Rahvusooper Estonia sümfooniaorkester

Rahvusooper Estonia sümfooniaorkester on aastast 1907 Estonia teatri juures tegutsev sümfooniaorkester. Orkestri esimene kontsert oli 23. veebruaril (vkj) 1907. Orkestri esimene dirigent oli Otto Hermann. A ja O taskuteatmik Eesti. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007. Lk 353 https://web.archive.org/web/20131211201913/http://www.postimees.ee/print/2499535/estonia-teatri-sumfooniaorkester-parandab-oma-sunnipaeval-katust (vaadatud 06.12.2013)
Eesti Animatsiooni Liit

Eesti Animatsiooni Liit on üks Eesti filmiliitudest, õiguslikult mittetulundusühing. Liitu juhib aastast 1996 Rao Heidmets. http://www.efis.ee/et/varamu/biograafiline-leksikon/rao-heidmets (vaadatud 06.12.2013) Liidust Eesti Filmi Instituudi kodulehel
No Doubt

No Doubt on USA ska-punk-ansambel. Bänd on välja andnud 6 stuudioalbumit, 6 kogumikku, 3 videoalbumit, 20 singlit ja 21 muusikavideot. Gwen Stefani – vokaal Tom Dumont Tony Kanal Adrian Young 1992 "No Doubt" 1995 "The Beacon Street Collection" 1995 "Tragic Kingdom" 2000 "Return of Saturn2 2001 "Rock Steady" 2012 "Push and Shove"
Salpeetrid

Salpeetrid on leelis- ja leelismuldmetallide nitraadid või ammooniumnitraat. Seda nimetust kasutatakse enamasti nimetatud nitraatide mineraalsete vormide või ka väetiste korral või seoses lõhkeainetega, kuid keemiliste reaktiivide kohta tänapäeval ei kasutata. Salpeetreid tarvitatakse mineraalväetistena ja lõhkesegudes. Kaaliumsalpeeter või ka lihtsalt salpeeter on kaaliumnitraat KNO3. Tšiili salpeeter on naatriumnitraat NaNO3. Norra salpeeter on kaltsiumnitraat Ca(NO3)2. Ammooniumsalpeeter on ammooniumnitraat NH4NO3. Nitraadid
St. Erhard (õlu)

St. Erhard (kaubamärgi visuaal: St. ERHARD) on Saksamaal Bambergis Baieri regioonis valmistatav õlu. St. Erhardi õlut reklaamitakse luksusbrändina ja enamik toodangust eksporditakse Aasiasse. St. Erhardi õlut pruulitakse vastavalt Reinheitsgebot 1516 reeglitele ja selle kangus on 5%. St. Erhardi õlut võib leida peamiselt India turult. Erinevalt paljudest muudest õllebrändidest villitakse St. Erhardi õlut selgelt läbipaistvasse klaaspudelisse, millele on trükitud silt ja mis seejärel on kaetud UV-kaitsega lakiga. St. Erhard on rahvusvaheliselt registreeritud kaubamärk õlle ja õllega seotud toodete ning teenuste valdkonnas. "A network that runs from Bavaria to Delhi". Financial Times. Vaadatud 21.11.2012. "From Bavaria, with love". The Hindu. Vaadatud 17.12.2012. "Ein Heiliger soll Asiens Biermarkt erobern". Süddeutsche Zeitung. Vaadatud 23.01.2013. St. Erhardi koduleht
Dick Smith

Dick Smith on mitme inimese nimi. Dick Smith (sündinud 1922) – USA eriefektide meister, grimeerija, kahekordne Oscari laureaat (1985, 2012 elutöö eest) Dick Smith (sündinud 1944) – Austraalia ettevõtja Dick Smith – kitarrist, mänginud ansamblis Earth, Wind & Fire jm
Armeenia president

Armeenia Vabariigi president (armeenia keeles Հայաստանի Հանրապետության Նախագահ, Hajastani Hanrapetuthjan Nahhagah) on Armeenia riigipea ja kaitseväe ülemjuhataja. Armeenia iseseisvus 21. septembril 1991 toimunud rahvahääletusel. Esimesed presidendivalimised toimusid 17. oktoobril 1991. Valimised võitis Levon Ter-Petrosjan, kellest sai iseseisva Armeenia esimene president. 1996. aastal valiti ta ametisse ka järgmiseks ametiajaks, kuid astus 1998. aastal tagasi. Talle järgnes ametis Robert Khotšharjan, kes oli president 2008. aastani. President Serž Sargsjan valiti ametisse 2008. aasta veebruaris ning võitis valimised uuesti 2013. aasta veebruaris. Aprillist 2018 kuni märtsini 2022 oli president Armen Sargsjan. Armeenia põhiseaduse paragrahv 49 ütleb: Armeenia Vabariigi president on riigipea. Vabariigi president järgib põhiseadust ning tagab seadusandliku, täidesaatva ja kohtuvõimu tavapärase toimimise. Vabariigi president tagab Armeenia Vabariigi sõltumatuse, territoriaalse terviklikkuse ning julgeoleku.  Pikemalt artiklis Armeenia presidendiloss Jerevanis Armeenia presidendi ametlik residents asub Jerevani kesklinnas aadressil Baghramjani tänav 26. Armeenia riigipeade loend "The Constitution of the Republic of Armenia". Constitution – National Assembly of the Republic of Armenia. Vaadatud 20. november 2013.
Eesti Audiovisuaalautorite Liit

Eesti Audiovisuaalautorite Liit (lühend: EAAL) on üks Eesti filmiliitudest, mis ühendab audiovisuaalsete teoste autoreid (režissöör, stsenarist, filmioperaator, kunstnik). EAALi põhiülesanne on korraldada nii audiovisuaalsete teoste eest makstud tasu kogumist kui ka selle jaotamist autoritele. EAAL teeb tihedat koostööd Eesti Autorite Ühinguga. https://web.archive.org/web/20131212141703/http://www.autor.ee/iframe.php?pagepath=est%2Fvasak%2Fintellektuaalse (vaadatud 05.12.2013) Liidust Eesti Filmi Instituudi kodulehel
Eesti Filmiajakirjanike Ühing

Eesti Filmiajakirjanike Ühing on Eesti juhtivate meediaväljaannete filmitoimetajaid ja filmiajakirjanikke ning vabakutselisi filmikriitikuid koondav ühing. Ühing tegutseb alates 1993. aastast ja on rahvusvahelise filmikriitikute ja ajakirjanike organisatsiooni FIPRESCI liige. Aastast 1993 annab Eesti Filmiajakirjanike Ühing välja Eesti Filmiajakirjanike Ühingu aasta filmi auhinda. Eesti Filmiajakirjanike Ühing
Eesti Filmiarhiiv

Eesti Filmiarhiiv on Eesti filmiasutus; ühtlasi aastast 1999 Eesti Rahvusarhiivi struktuuriüksusi. Eesti Filmiarhiivi põhiülesanne on "üleriigiliselt arhiiviväärtusega audiovisuaalsete (film, foto, video- ja helisalvestised) arhivaalide kogumine, säilitamine ja neile juurdepääsu tagamine ning arhiivijärelevalve teostamine". Filmiarhiiv iseseisva asutusena moodustati 1971. aastal (Eesti NSV Filmi-, Foto- ja Fonodokumentide Riiklik Keskarhiiv, lühend: FFFRKA). https://web.archive.org/web/20131211202813/http://www.filmi.arhiiv.ee/index.php?lang=est&show=asutusest&sub_id=100044 (vaadatud 06.12.2013) Filmiarhiivi koduleht
Adrian Virginius

Adrian Virginius (ka Adrian Verginius, Adrian Vergin, Adrian Virgin; 20. november/30. november 1663 Kambja – 27. juuni/8. juuli 1706 Tartu) oli baltisaksa päritolu eesti vaimulik (Puhja ja Otepää pastor), piiblitõlkija ja eesti kirjakeele arendaja. Tema isa oli Andreas Virginius, vanaisa Adrian Virginius vanem. Virginius õppis aastatel 1681–1683 Kieli ülikoolis usuteadust. 1686–1694 oli Adrian Virginius Puhja kirikuõpetaja. Ta rajas Puhja eestikeelse kooli, kuhu õpetajaks tuli tema palvel üks Forseliuse seminari kasvandik. Puhja kiriku ees asub Virginiusele ja Käsu Hansule püstitatud mälestusmärk. Lisaks kodusele saksa keelele kõneles Adrian Virginius veel suurepäraselt nii lõunaeesti kui põhjaeesti keelt. 1686. aastal ilmus Andreas ja Adrian Virginiuse tõlgitud lõunaeestikeelne "Wastne Testament," millest sai esimene läbinisti eestikeelne raamat. Lisaks avaldasid nad "Tarto-Ma Kele Kässi Ramatu". Virginiuse ettevõtmisel hakati Riias välja andma põhjaeestikeelset kirjavara. Pärast Lõuna-Eesti vallutamist Vene vägede poolt Põhjasõjas vangistasid venelased Virginiuse süüdistatuna spioneerimises Rootsi kasuks. Virginius olevat saanud mõned kirjad veel rootslaste valduses olevast Tallinnast, aga jätnud sellest vene võimudele teatamata. 1706. aasta juunikuus hukkasid Vene võimud Adrian Virginiuse avalikult Tartu Raekoja platsi ääres. Vahtre, Sulev "Adrian Verginius. Hingekarjane, eesti kirjakeele arendaja, Põhjasõja märter." 4. juuni 1996, 8 lehekülge. B.G. Forseliuse Selts, 1996. ""Kultuurilooliste vahepeatustega palverännutee Piritalt Vana-Vastseliina: Puhja."". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. detsember 2017. Vaadatud 22. detsembril 2017. Vaatamisväärsused Eestis Adrian Virginius Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA Artikkel Eesti entsüklopeedias
Futa Helu

Futa Helu (17. juuni 1934 Lotofoa küla, Foa saar, Haʻapai saarestik, Tonga kuningriik – 2. veebruar 2010) oli Tonga filosoof, ajaloolane ja haridustegelane. Helu õppis filosoofiat Austraalia empiristi John Andersoni juures ning asutas 1963. aastal õppeasutuse ‘Atenisi Instituut (tonga keeles Ateena, austusest Vana-Kreeka filosoofide, eriti Herakleitose vastu). Algul andis instituut haridust riigiteenistujatele, 1964. aastal sai sellest kõrgkool ning 1975. aastal ülikool. Helu kirjutas mitu raamatut Vana-Kreeka filosoofiast ja Vaikse ookeani lõunaosa kultuuridest. 1990.–2000. aastatel pooldas Helu Tonga üleminekut absoluutselt monarhialt konstitutsioonilisele, mistõttu kannatas tema loodud instituut riiklike repressioonide all (muuhulgas ei võetud selle lõpetajaid mõnd aega riigiteenistusse). "ʻIlaisa Futa-ʻi-Haʻangana Helu — 17 June 1934 – 2 Feb 2010". 'Atenisi Institute. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. juuli 2010. Vaadatud 3. veebruar 2010. I. F. Helu "Thinking in Tongan society" 1982 I. F. Helu "Fakahola talanoa: Ko e ngaahi lea ohi" 1985 I. F. Helu "Herakleitos of Ephesos" 1995 I. F. Helu "Critical essays: Cultural perspectives from the Southseas" 1999 I. Campbell & E. Coxon (eds) "Polynesian paradox: Essays to honour his 70th birthday" 2005 ʻAtenisi Instituudi koduleht Järelehüüe Futa Helule "Tongan Ark" 2012. aasta dokumentaalfilm 'Atenisist ja Futa Helu filosoofiast Intervjuu Futa Heluga
Sõltumatute Ühendus

Sõltumatute Ühendus on Eesti organisatsioon; Eesti Kunstnike Liidu alaorganisatsioone. Ühendust on juhtinud Eve Kiiler. A ja O taskuteatmik Eesti. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007. Lk 343 https://web.archive.org/web/20131211194935/http://www.eaa.ee/621 (vaadatud 06.12.2013)
Eesti Kujundusgraafikute Liit

Eesti Kujundusgraafikute Liit (lühend EKGL; inglise keeles Estonian Graphic Designers Association) on Eesti kujundusgraafika loomealade kutselisi töötajaid ühendav loomeliit.. Liitu kuuluvad kutselised kujundusgraafikud. Kujundusgraafikute liit on asutatud 1993. aastal Eesti Kunstnike Liidu tarbegraafika ja raamatugraafika sektori ning plakatisektsiooni õigusjärglasena ning on iseseisva mittetulundusühinguna Eesti Kunstnike Liidu liikmesorganisatsioon (hilisemates allikates mainitakse seda kui alaliitu). Kolme sektsiooni ühinemine oli toona loogiline – neid valdkondi ühendas graafikaerialade funktsionaalsus ja tellimuspõhisus, kusjuures enamik liikmeid tegeles tihti kõigi kolme ala loomega. 2006. aastal andis Kultuuriministeerium liidule tunnustatud loomeliidu staatuse. (Loovisikute ja loomeliitude seaduse alusel). Liidu loomeala on disain, mis hõlmab kujundusgraafikat. Kujundusgraafikute liidu liikmeks vastuvõtmist võib taotleda füüsiline isik, kes on oma loomingulist võimekust ja aktiivsust tõestanud professionaalse kujundusgraafika loominguga vähemalt kolme viimase aasta jooksul. Liidu üldkogu võib valida liidu auliikmeid. 2019. aasta juuni seisuga oli liidu juhatuse esimees Tiina Tammetalu ja loomekomisjoni esimees Mart Andresen ning liitu kuulus 115 loovisikut, kes töötavad kas ühes või mitmes kujundusgraafika valdkonnas (žanris), nagu raamatukujundus, illustratsioon, koomiks, plakat, kirjagraafika, kalligraafia, supergraafika, infograafika jt. Ajalugu. ekgl.ee Põhikiri. ekgl.ee Eesti Kunstnike Liit: Alaliidud. ekgl.ee (vaadatud 17.06.2015) Liidu struktuur. ekgl.ee "Eesti graafiline disain. Estonian graphic design". Inglise keelde tõlkinud Epp Lankots. Eessõna Kaia Leharilt. Kujundanud Tõnu Soo. – Tallinn: Eesti Kujundusgraafikute Liit, 1997. – 133 lk. ISBN 998-5604288 [1] Eesti Kujundusgraafikute Liidu koduleht Eesti Kujundusgraafikute Liit Eesti Kunstnike Liidu kodulehel
Eesti Kujunduskunstnike Ühendus

Eesti Kujunduskunstnike Ühendus on Eesti mittetulundusühing; Eesti Kunstnike Liidu alaliite. Liidu esimees on Mart Peri. https://web.archive.org/web/20131211195501/http://www.eaa.ee/380 (vaadatud 06.12.2013) Liidust Eesti Kunstnike Liidu kodulehel
Eesti Kujurite Ühendus

Mittetulundusühing Eesti Kujurite Ühendus on professionaalseid skulptuuriga tegelevaid kunstnikke ühendav vabatahtlik ja poliitiliselt sõltumatu loominguline ühendus, Eesti Kunstnike Liidu alaliit. Ühingu eesmärkideks on Eesti skulptuuri tutvustamine kodu- ja välismaal, näituste, workshop´ide, sümpoosionite, konkursside jm. korraldamine, erialaga seotud informatsiooni kogumine ja vahendamine, skulptuurialaste materjalide kirjastamine ja levitamine ning koostöö teiste kunstnike ühendustega nii Eestis kui välismaal. Ühingu liikmeteks võivad olla oma loomingulist võimekust praktikas tõestanud kutselised kunstnikud. Eesti Kujurite Kutseühing (tegutses 1939–1940) http://www.kujurid.ee/ (vaadatud 06.12.2013) Ühendus koduleht
Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühing

Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühing (varem: Eesti Kunstiteadlaste Ühing) on kunstiteooria, kunstiajaloo ja kunstikriitika ning kunstiprojektide kureerimisega tegelevate isikute vabatahtlik ja poliitiliselt sõltumatu loominguline ühendus. Ühing asutati 16. märtsil 1993. Ühingu eelkäija oli Eesti Kunstnike Liidu kunstiteadlaste sektsioon. Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühing (EKKÜ) kuulub alates aastast 2008 ülemaailmsesse kunstiteadlaste ühendusse CIHA - Comité international d'histoire de l'art. EKKÜ on alates 2013. aastast EV kultuuriministeeriumi poolt tunnustatud loomeliit. Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühing korraldab igal aastal kunstiteaduse valdkonda käsitlevat avalikku aastakonverentsi või -seminari. Samuti annag ühing igal aastal välja aastapreemiat. Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia antakse üle ühingu üldkogul ühele ühingu liikmele eelmise aasta teadusliku või loomingulise panuse eest kunstiteaduse arengusse ning edasise töö innustuseks. Lisaks annab EKKÜ välja teadusajakirja Kunstiteaduslikke Uurimusi. Ühingut juhib juhatus, mis valitakse kolmeks aastaks. Aastatel 2023-2026 on ühingu juhatuse esimees Merike Kurisoo. Juhatusse kuuluvad veel Anu Allas, Kadri Asmer, Linda Kaljundi, Krista Kodres, Kai Lobjakas, Ingrid Ruudi ja Virve Sarapik. http://www.ciha.org/ Juhatus. Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu veebisait.] Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu veebisait
Eesti Metallikunstnike Liit

Eesti Metallikunstnike Liit on Eesti mittetulundusühing, üks Eesti Kunstnike Liidu alaliite. Liidu esimees on Jaan Pärn.  Pikemalt artiklis Ede Kurreli aastapreemia Eesti Metallikunstnike Liit annab igal aastal silmapaistvatele metallikunstnikele välja Ede Kurreli preemiat. See on ühtlasei liidu aastapreemia. Traditsioon sai alguse 1998.aastal. https://web.archive.org/web/20131211195501/http://www.eaa.ee/380 (vaadatud 06.12.2013) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. november 2018. Vaadatud 14. novembril 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Eesti Metallikunstnike Liidu koduleht Liidust Eesti Kunstnike Liidu kodulehel
Eesti Moekunstnike Ühendus

Eesti Moekunstnike Ühendus on Eesti mittetulundusühing; Eesti Kunstnike Liidu alaliite. Liidu esimees on Anu Hint. https://web.archive.org/web/20131211195501/http://www.eaa.ee/380 (vaadatud 06.12.2013) Ühendusest Eesti Kunstnike Liidu kodulehel
Eesti Nahakunstnike Liit

Eesti Nahakunstnike Liit on Eesti mittetulundusühing, üks Eesti Kunstnike Liidu alaliite. https://web.archive.org/web/20131211195501/http://www.eaa.ee/380 (vaadatud 06.12.2013) EESTI-NAHAKUNSTNIKE-LIIT-MTU Liidu koduleht Liidust Eesti Kunstnike Liidu kodulehel
Tartu Kunstnike Liit

Tartu Kunstnike Liit on Eesti mittetulundusühing; Eesti Kunstnike Liidu alaliite. Liit tegutseb Tartu Kunstimajas aadressil Vanemuise 26. Lisaks kuulub liidule endine ARSi hoone aadressil Ujula 1A. Aastatel 2010–2020 oli liidu esimees Markus Toompere. Seejärel oli esimehe kohusetäitja Peeter Talvistu, kes valiti 2021. aasta augustis toimunud üldkoosolekul ka järgmiseks esimeheks. ... 1962–1977 Efraim Allsalu 1977–1987 Endel Taniloo 1987–1989 Kai Luiga 1989–1992 Rait Toompere 1992–1995 Tiina Viirelaid ... 2010–2020 Markus Toompere 2021–... Peeter Talvistu https://web.archive.org/web/20131211195501/http://www.eaa.ee/380 (vaadatud 06.12.2013) "Tartu kunstnikke asus juhtima uus esimees". Tartu Postimees. 2. juuni 2010. Vaadatud 16.11.2021. Hanson, Raimu (1. detsember 2020). "Kunstnike liidu esimees andis ameti üle ja asub tööle kaitseliidus". Tartu Postimees. Vaadatud 16.11.2021. "Tartu kunstnike liit kinnitas rekordilised 15 uut liiget". Kultuur.err.ee. 25. august 2021. Vaadatud 16.11.2021. Liidu koduleht Liidust Eesti Kunstnike Liidu kodulehel
Eesti Vabagraafikute Ühendus

Eesti Vabagraafikute Ühendus on Eesti mittetulundusühing, Eesti Kunstnike Liidu alaliite. Eesti Vabagraafikute Ühenduse esimees on Lembe Ruben. Varem on esimees olnud Inga Heamägi. 1995 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (1995. aasta graafikatriennaali korraldamine) Eesti Kunstnike Liidu alaliidud (vaadatud 27.06.2015) Meist. Eesti Vabagraafikute Ühendus, vaadatud 21.09.2021. Eesti Vabagraafikute Ühendus. Vaadatud 30.06.2015. Eesti Vabagraafikute Ühenduse veebisait
Raiesmik

Raiesmik ehk raiestik ehk kännustik (inglise clear cut area) on valdavalt metsanduses kasutatav termin metsamaa kohta, mis jääb järele pärast metsa lageraiet kuni uue metsapõlvkonna võrade liitumiseni. Ka metsamaa, kus puuvõrade liitus on raietega viidud alla 30 protsendi. Raiesmikel muutuvad esialgse metsaeluga võrreldes nii mikrokliima, valgusolud kui ka muldade niiskus- ja toiterežiim, aga ka taimestik (näiteks Eestis metsmaasika välu) ja loomastik (näiteks Eestis hariliku rästiku elupaigana). Raiesmiku edasine areng sõltub ka maaomaniku rahalisest olukorrast. Tavaliselt jäetakse väiksematele raiesmikele mõned üksikud puud seemnepuudeks (näiteks männiraiesmikul männid). raie raiefond raiepilet raiering raievanus Eesti nõukogude entsüklopeedia. 6. köide: PAIS-RUMO. Tallinn: Valgus, 1974, lk 399. Sissekanne Eesti entsüklopeedias Vabariigi valitsuse määrus, Kõlvikute kaardi ning maa kvaliteedi ja hindamise kaardi koostamise korra kinnitamine, 120. (vaadatud 06.12.2013) Urmas Peterson, Kümne aasta raiesmikud satelliidipiltidel Eesti Loodus, 04/2003
Põlendik

Põlendik (inglise burnt woodland) on valdavalt metsanduses kasutatav termin metsata metsamaa osa kohta, mis on metsapõlengus kas osaliselt või täielikult hukkunud. Põlendikul muutub põlengueelse metsaeluga võrreldes nii mikrokliima, valgusolud kui ka muldade niiskus- ja toiterežiim, aga ka taimestik ja loomastik. Eestis näiteks võivad põlendiku kodustada harilikud rästikud, valgejänesed jpt. Põlendikku taaselustavad (varustades seemnetega) ka mitmed linnud, nagu mänsak (Nucifraga), kuna neil leidmata jäänud seemned lähevad sageli kasvama. ale põlendmaa raiesmik Sissekanne Eesti entsüklopeedias Põlendik
Tartu (suurtükipaat)

Tartu oli 1897. aastal ehitatud Eesti merejõudude Peipsi Laevastiku Divisjoni suurtükipaat. On kandnud ka nimesid Jurjev, Graf Kirchbach, Narova ja Heimatland. Jurjev oli Venemaa teedeministeeriumi käsunduslaev Peipsi järvel. Mobiliseeriti 1915. aastal Vene Peipsi flotilli. Sai relvastuseks vaid kuulipildujad ja jäi flotilli staabilaevaks. 1918. aasta talvel langes Jurjev Pihkva lähedal Saksa vägede kätte, nimetati ümber Graf Kirchbachiks ja tegutses järgnevalt kapten Ferdinand Wichmanni juhatusel eestlastest meeskonnaga Saksa vägede käsunduslaevana. Sama aasta novembris Saksa okupatsiooni lõppemisel müüsid sakslased Graf Kirchbachi kaupmees Brockile. Eesti valitsus ei tunnistanud laeva müüki ja 1. märtsil 1919 võeti see Peipsi Laevastiku Divisjoni. Laev sai nimeks Tartu ja relvastati ühe 47 mm Hotchkissi kahuriga ning ühe 40 mm õhutõrjekahuriga. See oli ilmselt ainuke õhutõrjekahur Peipsi laevastiku divisjonis Vabadussõja päevil. 1919. aasta oktoobris lisati Tartule ka üks 75 mm kahur. Tartu sõjaaegne meeskond oli 29 meest, sellest 3 ohvitseri. Vabadussõja aegseks komandöriks oli mitšman Jaan Usin. Pärast Vabadussõda jäi suurtükipaat Tartu Peipsi laevastiku divisjoni koosseisu. 1931. aastal tehti talle kapitaalremont. Okupeeritud Eestis võeti Tartu 1940/1941. aasta talvel Leningradis asunud Dzeržinski-nimelise Kõrgema Mereväeinseneride Kooli õppelaevaks. 22. märtsil sai ta nimeks Narova. Saksa-Vene sõja alates relvastati ta kolme 45 mm kahuriga, võeti Peipsi Flotilli ja osales lühikest aega sõjategevuses Peipsil. 22. juulil sai Narova Mustvee reidil Saksa õhurünnakust raskelt vigastada ja uputati päev hiljem Omedu jõe suudmes, Mustveest 7 km lõuna pool, oma meeskonna poolt. 1941. aasta septembri lõpul tõsteti laev saksa pioneeride poolt üles ja pärast remonti võeti Heimatlandi nime all kasutusele. 1942. aastal anti laev üle Eesti Omavalitsusele ja sai jällegi Tartuks, aga mitte kauaks. Juba 1943. aasta septembris võeti ta sakslaste poolt tagasi, sai jälle nimeks Heimatland ja teda hakati kasutama 4. suurtükipraamide flotilli transpordilaeva ja ujuvkasarmuna. Kui Punaarmee 1944. aasta augustis Emajõeni jõudis, uputati Heimatland 25. kuupäeval oma meeskonna poolt jõkke; päev hiljem pommitati pooluppunud laeva veel omakorda Nõukogude lennuväe poolt. Pärast sõda lammutati kunagise Eesti suurtükipaadi Tartu vrakk samanimelises linnas. Ehitaja: Riia Lange & Pojad tehas Veeväljasurve: 145 t Pikkus: 37 m Laius: 5,3 m Süvis: 1,3 m Relvastus: 1 x 75 mm kahur, 1 x 47 mm Hotchkissi kahur, 1 x 40 mm õhutõrjekahur Jõuallikas: aurumasin 120 hj Kiirus: 9 sõlme Meeskond: 29 meest, sellest 3 ohvitseri Merekaitseliit 1933–1940 / 1992–2015, PDF-fail [1] [2]
Evald Voitk

Evald Voitk (ka Evald Johannes Woitk, Evald J. Voitk, Evald J. Woitk, Evald Johannes Voitk ja Evald Woitk; 14. juuli/27. juuli 1907 Valgjärve vald – 29. oktoober 1976 Toronto) oli eesti prosaist, luuletaja, näitekirjanik ja ajakirjanik. Ta on õppinud Kammeri algkoolis, Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja (ema onupoja Konrad Mäe mõjul) aastatel 1930–1932 Pallase kunstikoolis, kuid pidi kunstiõpingud katkestama daltonismi tõttu. Ta oli Eesti Rahvuskirjanike Ühingu asutajaid ja peamine liider. Ta tegutses ajakirjanikuna Tartus ja aastal 1935 Valgas. Aastatel 1936–1938 töötas ta ajalehe Vaba Maa (kuni ajalehe sulgemiseni) toimetuses. Aastatel 1938–1940 töötas ta Rahvalehe toimetuses reporteri ja fotograafina.
Fülogeograafia

Fülogeograafia (inglise phylogeography) on biogeograafia, populatsioonigeneetika ja fülogeneetika allharuna uurimissuund, mis uurib ja kirjeldab geograafilisi protsesse ja sündmusi ning nende levikut ja fülogeneetilisi seoseid ning seaduspärasusi ja üksikute geneetiliste liinide seoseid taksonisiseselt. 1987. aastal kasutas terminit "fülogeograafia" esimesena John Avise koos kaastöötajatega Georgia Ülikoolist (Ameerika Ühendriigid). Fülogeograafilisi uuringuid on koostatud loomade, taimede ja bakterite kohta. Mitokondriaalne DNA polümeraasi ahelreaktsioon RNA Avise, J.C., Arnold, J., Ball, R.M., Bermingham, E., Lamb, T., Neigel, J.E., Reeb, C.A., Saunders, N.C. (1987): Intraspecific phylogeography: the mitochondrial DNA bridge between population genetics and systematics. Ann. Rev. Ecol. Syst. 18: 489-522 J.C.Avise, The history on purview of phylogeography: a personal reflection, Molecular Ecology, (1998), 371 - 379, Veebiversioon (vaadatud 06.12.2013) (inglise keeles) John C. Avise, Phylogeography: The History and Formation of Species, 2000, President and Fellows of Harvard College, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 06.12.2013) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Phylogeographie seisuga 06.12.2013.