laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Klaudia Akimov

Klaudia Akimov (kuni 1930. aastani Klaudia Naidenkov; 6. jaanuar 1903 Tiheda küla, Kasepää vald, praegune Jõgeva maakond – surma aeg ja koht teadmata) oli eesti arst. Ta õppis 1920–1929 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astme väärilisena. 1930. aastal abiellus ta kolleeg Foma Akimoviga ja avas Mustvees hambaravikabineti. 1938. aastal siirdus ta Petserisse. 1940. aastal tunnistati ta lastehaiguste ning suu- ja hambahaiguste eriarstiks, oli Petseri Emade ja Laste Nõuandla juhataja. Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 129.
Pahupidikool kukub kokku

"Pahupidikool kukub kokku" ("Wayside School Is Falling Down") on Louis Sachari 1989. aastal ilmunud raamat Pahupidikooli lugude sarjast. Eesti keeles ilmus raamat 2008. aastal. Raamatu on tõlkinud eesti keelde Leelo Märjamaa ja illustreerinud Hillar Mets. Jätkuvad Pahupidikooli laste lõbusad veidrad tegemised. Proua Pärl õpetab lastele gravitatsiooni. Leslie patsid päästavad Pauli kindlast hukust. Maurecia leiab kotitäie raha. Dameon armub ja surnud rotil läheb süda pahaks. Proua Mürk hakkab kummituseks ja proua Sousti Seenesürpriis toob kaasa tõelise sürpriisi. Allison satub üheksateistkümnendale korrusele, preili Zarve klassi. Üheksateistkümnendat korrust ei ole olemas. Preili Zarve ei ole olemas. Pahupidikooli isemoodi lood
Ivan Alfejev

Ivan Alfejev (Joann Alfejev; 31. juuli 1896 Ostrovi maakond, Pihkva kubermang – 1962 Tartu) oli Eesti arst. Ta õppis 1917 ja 1920–1926 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arstina. Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 129.
Augud

"Augud" on Louis Sachari 240-leheküljeline tavaformaadis ja pehmes köites raamat. Raamat on kirjutatud 1998. aastal. Eesti keeles ilmus "Augud" 2006. aastal Leelo Märjamaa tõlkes. Raamatut premeeriti 1999. aastal John Newbery medaliga, millega autasustatakse USAs kirjanikke silmapaistva panuse eest lastekirjandusse. See on kõige esimene lastekirjanduse autasu maailmas, mida on välja antud alates 1922. aastast ning igal aastal läheb see parimale Ameerika Ühendriikides ilmunud lasteraamatule. Samuti sai raamat ilmumisaastal National Book Awardi. Raamatu tegevus viib meid Rohelise Järve laagrisse, noorte paranduslikku kolooniasse, kus poisse mehistatakse sellega, et neid sunnitakse iga päev auke kaevama. Rohelise Järve laagris ei ole järve. Kuid seal on lugematu arv suuri auke. Valesüüdistustusega laagrisse sattunud Stanley Yelnats taipab, et laager ei ole mõeldud ainult poiste kasvatamiseks. Poisid kaevavad auke, sest Laagriülem otsib midagi. Kuid mis võib olla maetud ärakuivanud järve põhja? Stanley üritab tõde välja kaevata. See on kaasakiskuv, tõsine ja samas humoorikas lugu kuritööst, karistusest ja - lunastusest.
Nikolai Goromulinsky vanem

Nikolai Goromulinsky (6. detsember 1878 – 21. august 1971 Tallinn) oli Eesti arst. Ta lõpetas 1904. aastal Tartu ülikooli arstiteaduskonna. 1939 oli ta Tallinnas naistehaiguste ja sünnitusabi arst, 1940–1941 Tallinna I Polikliiniku naistehaiguste arst ja 1950 Tallinna I Naistenõuandla arst. Tema poeg oli Nikolai Goromulinsky (noorem). Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 165.
Nikolai Goromulinsky noorem

Nikolai Goromulinsky (23. oktoober 1910 Tallinn – 13. juuni 1984 Tallinn) oli Eesti arst. Ta õppis 1928–1935 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astmega cum laude, akadeemiliselt kuulus vene korporatsiooni Fraternitas Ruthenia, hiljem vene korporatsiooni Fraternitas Slavia. Ta töötas Tallinnas suu- ja hambahaiguste arstina, pärast 1944. aastat spetsialiseerus ümber epidemioloogiks ja töötas Tallinna Vabariiklikus Sanitaarepidemioloogia Jaamas desinfektsiooniosakonna juhatajana. Tema isa oli Nikolai Goromulinsky (vanem) ja ta oli abielus Viivi Goromulinskiga. Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk 165
Arnold Allik

Arnold Felix Allik (21. veebruar 1899 Tallinn – 27. veebruar 1948) oli eesti arst. Ta õppis 1923–1936 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astmega, akadeemiliselt kuulus üliõpilasseltsi Põhjala. Lõpetamise järel asus ta tööle Tartu Ülikooli Lastekliinikusse, 1937 sai temast Tartu Ülikooli lastehaiguste kateedri assistent. 1940–1944 töötas ta Tartu Emade ja Laste Arstliku Nõuandla juhatajana. Pärast sõda asus ta Tallinna, kus töötas 1944–1946 Tallinna Lastehaigla ja seejärel Tallinna Laste Polikliiniku juhatajana. Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 129–130.
Hendrik Andresson

Hendrik Andresson (ka Heinrich Anderson; 7. märts 1896 Tallinn – 26. november 1958 Tartu) oli eesti arst. Ta õppis Tartu ülikooli arstiteaduskonnas 1914–1918 ja 1920–1922, mille lõpetas arsti astme väärilisena. Osales 1919–1920 Vabadussõjas, pärast ülikooli lõpetamist töötas kuni 1940. aastani Tori jaoskonnaarstina, 1941–1944 eraarst Toris, seejärel uuesti jaoskonnaarst. 1947. aastal haigestus ja jäi invaliidina pensionile. Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 131.
August Aoneem

August Eduard Aoneem (kuni 1935 August Eduard Lassmann; 23. märts 1886 Pajaka vald, Harjumaa – 8. mai 1955 Tallinn) oli eesti arst. Ta õppis 1921–1926 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astme väärilisena. Akadeemiliselt kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi. 1907–1910 teenis ta velskrina Vene sõjaväes, 1910–1911 kuulus Harjumaa tervishoiukomisjoni, oli 1911–1913 kreisivelsker, 1913–1918 Tallinna kohtuarsti abi, 1918–1920 teenis Vabadussõjas. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta Tallinnas sisehaiguste ja lastearstina, oli 1930. aastail Tallinna 3. ambulatooriumi arst ja linna vaestearst. 1942–1950 oli ta Tallinna Keskhaigla ja alates 1950 Tallinna TSN Täitevkomitee tervishoiuosakonna kohtumeditsiini ekspert, ka krooniliste haigete haigla ordinaator. August Aoneem oli ka Jaan Tombi nimelise Kultuurimaja meeskoori laulja.
Betti Aronstamm

Betti Aronstamm (28. juuni 1901 Jelgava – 19. mai 1968 Tallinn) oli Eesti arst. Ta õppis 1920–1927 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astme väärilisena. Lõpetamise järel tegutses ta Tallinnas lastearsti ja hamba- ning suuõõnehaiguste arstina. 1941. aastal põgenes Nõukogude Liidu tagalasse, naasis 1945. Töötas Tallinna I Polikliiniku sisearstina, alates 1950 Tallinna Ühendatud Haigla siseosakonna ordinaatorina.
Juda Baran

Juda Baran (29. juuli 1908 Narva – 1987 Afula) oli Eesti arst. Ta õppis 1925–1933 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astmega. Ta praktiseeris laste-, sise- ja silmahaiguste alal Narvas, alates 1935 Toilas ja alates 1936 Viljandis. 1935. aastal karistas Arstide Koja Distsiplinaarkohus teda uimastite põhjendamatu väljakirjutamise eest noomitusega ja 8. juunil 1937 erapraksise õiguse äravõtmisega kaheks kuuks ja hoiatusega. 1936. aastal abiellus ta Scheina Epsteiniga. 1941 evakueerus ta Nõukogude Liidu tagalasse, 1943 mobiliseeriti Punaarmeesse, kust emigreerus 1945 perekonnale teatamata Palestiinasse. Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 135.
Edmund Dalton

Edmund Alexander Dalton (11. september 1887 – 27. veebruar 1972 Saue) oli eesti arst. Ta lõpetas Tomski ülikooli arstiteaduskonna 1912. Töötas Venemaal, osales Esimeses maailmasõjas, opteerus 1920 Eestisse, kus asus tööle Nissi jaoskonnaarstina. 1942–1944 oli ta Haapsalu jaoskonnaarst ja 1944 Kukruse ambulatooriumi juhataja. Seejärel pöördus tagasi Nissi jaoskonnaarsti kohale, kus töötas veel 1957. Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 147.
Tempestiit

Tempestiit on enamasti madalmerelistes tingimustes väga tugeva tormiga ümbersetitatud settekiht. Tempestiidid koosnevad erineva suurusega osakestest, meenutades bretšat või konglomeraati. Tempestiidid saavad moodustada vaid madalas veekogus, sest neid tekitab lainete energia, mis sügavale ei ulatu. Seetõttu on tempestiidid heaks abivahendiks paleogeograafiliste rekonstruktsioonide koostamisel. Tempestiitide uurimisega tegelevat geoloogia haru nimetatakse paleotempestoloogia.
Nikolai Goromulinsky

Nikolai Goromulinsky on olnud kahe Eesti arsti nimi: Nikolai Goromulinsky vanem Nikolai Goromulinsky noorem
Heinrich Andreas Erxleben

Heinrich Andreas Erxleben (5. oktoober 1746 Barby – 4. august/16. august 1809) oli Eesti vaimulik. Erxleben sündis Barbys (praeguse haldusjaotuse järgi Salzlandkreisis, Saksi-Anhalti liidumaal). Aastast 1751 õppis ta Grosshennersdorfi (praegu Herrnhuti linnaosa) õppeasutuses, Niesky (asub Görlitzi kreisis, Saksimaal) pedagoogiumis ja Barby usuteaduslikus seminaris. Õppis seejärel usuteadust Leipzigi Ülikoolis. Aastal 1765 oli õpetaja Herrnhutis, aastal 1769 Fulnekis (Nový Jičíni ringkonnas, Morava-Sileesia maakonnas, Tšehhis), aastal 1771 Altonas. Seejärel oli ta koduõpetaja von Gaveli juures Liivimaal (Kriimanis?). Ordineeriti 24. septembril/5. oktoobril 1780 õpetajaks. Ta oli aastatel 1780–1785 Rõngu Mihkli koguduse õpetaja, aastatel 1785–1808 oli ta (introdutseeriti 6. märtsil/17. märtsil 1785) Kambja koguduse õpetaja. Aastal 1808 astus ta ametist tagasi ja kolis Lausitzisse, Klein-Welkesse, kus ta aastal 1809 suri. Erxleben toimetas aastal 1796 trükki valiku tartumurdelisi peatükke Vanast Testamendist, pealkirjaga "Lühhikenne Wanna Piibli-Ramat, ehk Wanna Testament nink Jummala Sädusse Sönna: Meije Tarto- nink Werro-Ma Rahwa hääs nink Jummala Tundmisse kaswatamisses neide omman Keelen lühhidelt kokkusäetu" (Tarto-Linan trükkitu nink müwwa Grentsiusse man, [1796]). Aastal 1802 ilmus Saksamaal Barbys tema poolt koostatud vennastekoguduse lauluraamatu esimene osa: "Mönne wastse Waimolikko Laulo, essiärrälikkult Kottun, ütsinda, ehk muidega koon ollen, luggeda nink laulda". [1. jagu: vennastekoguduse lauluraamat]. (Koostanud H. A. Erxleben, J. Chr. Quandt noorem, A. Raudiall jt). Barby, 1802. Tema abikaasa Amalie Margarethe isa Friedrich Immanuel Arvelius oli Viru-Nigula koguduse õpetaja, abikaasa vanem vend Friedrich Gustav Arvelius oli kirjanik ja Tallinna gümnaasiumi professor, abikaasa noorem vend Martin Heinrich Arvelius oli jurist, luuletaja ja näitekirjanik. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977 Eesti Biograafiline Leksikon K./Ü. Loodus, Tartus, 1926-1929 http://tallinn.ester.ee/search~S1*est?/aErxleben/aerxleben/1%2C6%2C36%2CB/exact&FF=aerxleben+heinrich+andreas+1746+1809&1%2C7%2C[alaline kõdulink] Heinrich Andreas Erxleben Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
Mats Grant

Mats Grant (9. märts 1836 Orajõe mõisavald – 1. jaanuar 1885 Orajõe vald) oli eesti tõlkija ja kooliõpetaja. Ta töötas Orajõe vallakoolis õpetajana ja alates 1867. aastast ka Treimanis köstrina. Ta oli üks esimesi, kes tõlkis eesti keelde läti rahvaraamatuid. "Õnne-tee, ehk kuidas wõib rikkaks sada", Tartu 1866. "Sõbralik küllaline ehk Eesti Jutto-mees : Wägga kennad juttud öppetusseks ja aeawiteks. Teine öhto", Pärnu 1867. "Auwäärt Pridoling ja Pahha Tidrig: Jut, wanna ja nore rahwa öppetusseks wäljaantud", Tartu 1868. Mats Grant Eesti biograafilises andmebaasis ISIK Mats Grant Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
Ahja Kool

Friedebert Tuglase nimeline Ahja Kool on üldhariduskool Põlva vallas. Ahja Kooli direktoritena on töötanud: Eduard Püttsepp, Osvald Võsu, Arno Kikas, Ülo Kõpp, Arvi Ootsing, Toomas Jõgi ja Katrin Jõgeva. Ahja Kooli eelkäija on juba 1786. aastal tööd alustanud Kärsa kool. Esialgu oli tegemist koduõppega, regulaarne õppetöö algas 1850 aastal. 1929/30 õppeaastal hakkas õppetöö toimuma ka Ahja mõisa endises härrastemajas. Kuna kõik klassid mõisamajja ära ei mahtunud, jätkus õppetöö ka Kärsa koolimajas. Sel perioodil oli Ahjal koolijuhatajaks Eduard Püttsepp. Koolis oli 147 õpilast ja 5 õpetajat. Tollal rajati Ahja mõisaparki kõlakoda ning tegevust alustas ka kooliaed. 1945. aastal laiendati senine Ahja algkool 7-klassiliseks mittetäielikuks keskkooliks. 1948/49. õppeaastal avati ka 8. klass ning juba 1952. aastal lõpetas Ahja Keskkooli kuuest õpilasest koosnev I lend. 1950. aastal ehitati lastevanemate abiga kooli juurde internaadihoone ning kooliaeda rajati kasvhoone. Pikka aega töötasid kooliaias õdedest õpetajad Kaldmad. 1963/64. õppeaastal rajati mõisa kõrval paiknevale Ahja järvele ujula. 1965. aastal valmis mõisahoone kõrvale koolimaja juurdeehitis, mis võimaldas koolitada suurenevat hulka õpilasi. 1970. aastatel valmis pargi taga staadion ning kavandati lasketiiru väljaehitamist. Samal ajal mindi üle ka kabinetsüsteemile. 2. märtsil 1972 anti Ahja Keskkoolile Friedebert Tuglase nimi. Mõisahoones avati Tuglase memoriaaltuba. 2. märtsist kujunes hiljem välja iga-aastane kooli aupäev, kus autasustatakse Friedebert Tuglasele pühendatud maakondliku omaloomingukonkursi võitjaid. 1996. aasta aprillis hävis osa koolimaja juurdeehitisest tulekahjus, kuid taastamistööde käigus õnnestus seda märkimisväärset laiendada. Tänu sellele toimub alates 1. septembrist 1997 kogu õppetöö tänapäevases koolimajas. Kuna kooliruumide taastamisega samal ajal algasid ka mõisahoone algse väljanägemise taastamise tööd, suleti külalistele Tuglase memoriaaltuba. Esimese etapina õnnestus küll vahetada härrastemaja katus, kuid rahanappuse tõttu renoveerimine seiskus ja mõisahoone jäi tühjalt seisma. 2001. aastal lõpetas Friedebert Tuglase nimelise Ahja Keskkooli 50. lend. 9. oktoobril 2007 hävis tühjalt seisnud Ahja mõisahoone tulekahjus, kuid kiiresti alustatud renoveerimisega õnnestus katus taastada. 2012/2013. õppeaastast töötab kool põhikoolina. Õppeaastast 2024/25 liidetakse kool Põlva Kooliga. http://www.polvamaa.ee/public/files/Arengukava[2].pdf[alaline kõdulink] Peegel, M. (2024). Paarkümmend väikekooli lõpetab tegevuse iseseisva asutusena. ERR, 2. veebruar 2024. 2. veebruar 2024, [1] Friedebert Tuglase nimelise Ahja Kooli koduleht
André Villas-Boas

Luís André de Pina Cabral e Villas-Boas (üldiselt tuntud ka ainult initsiaalide AVB kaudu; sündinud 17. oktoobril 1977 Portos) on Portugali jalgpallitreener. Aastatel 2010–2011 oli ta Portugali kõrgliiga klubi Porto peatreener. Hooajal 2010–2011 tuli Porto tema juhendamise all Euroopa Liiga meistriks. Aastatel 2011–2012 töötas ta Londoni Chelseas. Tema üleminek Portugali jalgpalliklubist Chelsea klubisse oli sel ajal kõige kallim treenerite üleminekute seas: 13,3 miljoni eurot. 2012. aastal sai ta Tottenham Hotspuri peatreeneriks. 2013. aastal vallandati ta Tottenhamist, kuna klubi kaotas väikese vahega Manchester Cityle 0:6 ja Liverpoolile 0:5. Aastatel 2014–2016 oli ta Venemaa klubi Peterburi Zenit peatreener. Aastatel 2016–2017 oli ta Hiina kõrgliiga klubi Shanghai SIPG peatreener. 2019. aasta mais sai ta Prantsusmaa kõrgliiga klubi Marseille Olympique peatreeneriks. Erinevalt enamikust jalgpallitreeneritest pole André Villas-Boasil elukutselise jalgpalluri kogemust. "Villas-Boas jätkab karjääri Venemaal". Soccernet.ee. 18. märts 2014. Vaadatud 18.07.2015
Mustvee Betaania koguduse palvemaja

Mustvee Betaania koguduse palvemaja on EEKBKL-le kuuluv kirik Mustvees aadressil Tähe 5. Palvemaja sai lõplikult valmis 2008. aastal. Selle ehitus läks maksma 4,8 miljonit krooni, mis suuremas osas laekus vabatahtlike annetustest. Uus kirik asub Mustvee kesklinnas, krundil, mille 1935. aastal ostis Mustvee Betaania kogudus palvemaja ehitamiseks. Palvela pühitseti 1937. aastal. Nõukogude okupatsiooni ajal kirik natsionaliseeriti ning ehitati ümber kinoks. Hoone lammutati enne uue kiriku ehitamist. Palvemajas on kunstnik Dolores Hoffmanni vitraažid. Kirikut kasutab Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liidu Mustvee Betaania kogudus. Virumaa.ee lehel Jõgeva Maavalitsuse koduleht Jumalateenistusi peetakse linna viies kirikus, Eestikirik.ee
Ehitusinsener

Ehitusinsener (prantsuse keeles Ingénieur civil < ladina keelest ingenium 'kujutlusvõime, leidlikkus'; civilis 'tsiviil-') on insener, kes koostab ehitusprojekti või juhib ehitusprojekti järgi teostatavaid töid või teostab järelevalvet ehitustööde üle, kontrollides nende vastavust projektile. Ehitusinsenere, kes koostavad ehitusprojekte, nimetatakse ka ehitusprojekteerijateks või lihtsalt projekteerijateks. Ehitusprojekteerijaid, kes konstrueerivad (projekteerivad) ehitustarindeid, nimetatakse ka ehituskonstruktoriteks. Antiikajal jäeti ehitusinseneride töö sageli tähelepanuta, kuigi nad rajasid olulisi ehitisi: teid, sildu, tunneleid, kaevandusi, teatreid, terme ja küttesüsteeme. Mõnevõrra rohkem hinnati neid ehitusinsenere, kes avaldasid teoseid kaitserajatiste kohta. Hellenistlikes riikides oli ehitusinseneri sotsiaalne staatus natuke kõrgem kui polistes. Vana-Roomas kergitas inseneride tähtsust suurem nõudmine nende teenete järele. Rooma riik võttis alla 18 aasta vanuste noormeeste haridus- ja ülalpidamiskulud enda kanda ning Alexander Severus ja Constantinus Suur määrasid nendele koguni stipendiume. Diocletianus palkas riigi kulul arhitektuuriõpetajaid. Esialgu eristati ehitusinseneri, kes töötas ühiskondlike rajatistega, ehitusinsenerist, kes töötas sõjaliste rajatistega. Neid nimetati vastavalt tsiviil- ja militaarinsenerideks ning neid koolitati eraldi. Aja jooksul võtsid tsiviilinsenerid endale suure osa militaarinseneride tööst ja tänapäeval maailmas militaarinsenere üldjuhul ette ei valmistatagi. Minevikus arvati tsiviilinseneride hulka ka keemia-, mehaanika- ja elektriinsenerid. Need elukutsed muutusid lõpuks nõnda erinevateks, et nende ühine ettevalmistamine muutus ebapraktiliseks. Eesti Ehitusinseneride Liit Antiigileksikon, 1. kd., lk. 211
Johann Henckel

Johann Henckel on olnud mitme tuntud inimese nimi: Johann Christoph Henckel (1736–1800), Risti ja Harju-Madise koguduse õpetaja. Johann Heinrich Henckel (1702–1753), Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja
Johann Christoph Henckel

Johann Christoph Henckel (28. august/8. september 1736 Järva-Jaani – 1800) oli Eesti vaimulik. Ta sündis Järva-Jaanis. Usuteadusliku hariduse sai ta (immatrikuleeriti aastal 1755) Halle Ülikoolis. Ordineeriti 14. juunil/25. juunil 1760 õpetajaks. Ta oli aastatel 1760–1776 Risti ja Harju-Madise koguduse õpetaja. Lahkus 5. veebruaril/16. veebruaril 1776 pastoriametist, kuna ettevõtja major Lauw Põltsamaalt kindlustas talle sissetuleku (Lauw arvetes on teda märgitud aastatel 1783 ja 1785 nimeliselt). Enne surma oli Tartu lähedal väikese mõisa rentnik. Henckel tõlkis piiblilood eesti keelde pealkirja all Jummala surest Teggudest Mailma peal, raamatud trükiti Tallinnas (I jagu aastal 1774, 152 lk.; II jagu aastal 1779, 153–328 lk.; III jagu aastal 1789, 329–495 lk.), milles võib veenduda autori heas keeletundmises. Samuti ka Eesti-Ma Rahwa Kalendri (1776–1785) lisas. Andis välja eestikeelsed trööstilaulud. Tema isa Johann Heinrich Henckel oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, vanaisa Johann Christoph Schwabe oli Ambla Maarja koguduse õpetaja, onu Johann Heinrich Schwabe oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja, vanaonu Peter Schwabe oli Paide ja Türi Püha Martini koguduse õpetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007 Eesti Biograafiline Leksikon K./Ü. Loodus, Tartus, 1926-1929
Aleksei Mažukov

Aleksei Mažukov (10. veebruar 1936 Šumerlja – 28. juuni 2011 Moskva) oli vene helilooja. Mažukov kirjutas muusika filmidele "Mehaanik Gavrilovi armastatud naine", "Džigitt jääb alati džigitiks" jne. Samuti tegi ta koostööd paljude tuntud estraadilauljatega. Tema viisistatud laule on esitanud Alla Pugatšova, Jossif Kobzon, Muslim Magomajev, Edita Pjehha, Nikolai Gnatjuk, Eduard Hill, Sofia Rotaru, Anne Veski, Olev Vestmann jpt.
Johann Heinrich Henckel

Johann Heinrich Henckel (14. märts / 25. märts 1702 Rudolstadt, Gera lähedal – 15. veebruar / 26. veebruar 1753 Järva-Jaani) oli Eesti vaimulik. Henckel sündis Rudolstadtis Gera lähedal (praeguse haldusjaotuse järgi Tüüringi liidumaal). Ta õppis (immatrikuleeriti 27. aprillil 1724) Jena Ülikoolis. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta koduõpetajana maanõunik Ungerni juures. Ordineeriti õpetajaks 28. augustil / 8. septembril 1734. Oli aastatel 1734–1753 (kutsuti 7. veebruaril / 18. veebruaril 1734) Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja. Sai 6. juulil / 17. juulil 1742 Järva praostkonna abipraostiks, praostiks sai ta 4. veebruaril / 15. veebruaril 1743. Hooldas 1742. aasta alguses ka Ambla Maarja kogudust. Tema poeg Johann Christoph Henckel oli Risti ja Harju-Madise koguduse õpetaja, tema abikaasa Anna Catharine isa Johann Christoph Schwabe oli Ambla Maarja koguduse õpetaja, abikaasa vend Johann Heinrich Schwabe oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja, abikaasa onu Peter Schwabe oli Paide ja Türi Püha Martini koguduse õpetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Carl Matthias Henning

Carl Matthias Henning (10. juuli/21. juuli 1774 Tallinn – 11. jaanuar/23. jaanuar 1856 Paide) oli Eesti vaimulik. Ta õppis Tallinna toomkoolis ja (immatrikuleeriti 27. septembril 1791) Jena Ülikoolis. Oli aastatel 1794–1801 koduõpetaja. Ordineeriti 16. märtsil/28. märtsil 1802 õpetajaks. Ta oli aastatel 1802–1852 (kutsuti 15. veebruaril/27. veebruaril 1802) Järva-Peetri Püha Peetruse koguduse õpetaja. Sai 8. augustil/20. augustil 1833 Järva praostkonna abipraostiks, praostiks sai ta 7. juulil/19. juulil 1842, oli praosti ametis 22. juunini/4. juulini 1851. Sai 29. jaanuaril/10. veebruaril 1850 senior ministeriiks (Eestimaa pastorkonna vanemaks). Jäi 16. märtsil/28. märtsil 1852 emerituuri, elas seejärel Paides. Asutas 1. mail/13. mail 1832 Järva-Peetri abipiibliseltsi, oli Järvamaa ülemkirikueestseisjaameti liige. Ta eestindas aastail 1820–1830 rohkesti vagaduskirjandust, mis ilmusid kuni 10 000 eksemplaris (ta andis neid raamatukaupmeestele ja köstritele väga odava hinnaga edasimüümiseks). Ta tõlkis eesti keelde saksa müstiku Thomas a Kempise raamatu "Libri quattuor de imitatione Christi" – "Käimissest Kristusse järrel" (Tallinn, 1821, 2. tr. 1841), rikkalikult illustreeritud Johann Hübneri (1668–1731) "Kaks kord wiiskümmend kaks Piibli-luggemist wannast ja uest testamentist, mis meie Ma rahwa laste öppetusseks" (Tallinn 1821, 2. tr. 1837); "Pühhapäevade ja suurte Pühhade Epistli Jutlused" (Tallinn, 1837). Andis välja uue kokaraamatu "Uus köki ja koka ramat", mis ilmus Tallinnas kolmes trükis: 1824, 1825 ja 1829. Toimetas aastatel 1824–1825 Gresseli eestikeelset kalendrit, kirjutas eestikeelseid tekste. Tema abikaasa Amalie Dorothea Wilhelmine isa Georg Salomon oli Lüganuse Ristija Johannese koguduse õpetaja, nende ühine (abikaasa oli tema ema vennatütar) vanaisa Georg Salomon oli Tallinna gümnaasiumi ajaloo ja filosoofia professor. Nende vanem poeg Carl Theodor Henning oli Rapla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja, noorem poeg Georg Thomas Benedict Henning oli Järva-Peetri Püha Peetruse koguduse õpetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007 Carl Matthias Henning Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
Carl Henning

Carl Henning on olnud mitme tuntud inimese nimi. Carl Matthias Henning, Eesti vaimulik (1774–1856) Carl Theodor Henning, Eesti vaimulik (1804–1837)
Juuni keskmine õhutemperatuur

Juuni keskmine õhutemperatuur on kliimanäitaja, mis arvestatakse mingis kohas tehtud mitmeaastaste vaatluste alusel. Juuni jooksul mõõdetud õhutemperatuuride alusel arvestatakse kuu keskmine õhutemperatuur. Kogu vaatlusperioodi andmed liidetakse ja jagatakse aastate arvuga. Tabelis on toodud juuni keskmine õhutemperatuur aastatel 1981–2010 maailma eri paikades. Ilm ja kliima
Mai keskmine õhutemperatuur

Mai keskmine õhutemperatuur on kliimanäitaja, mis arvestatakse mingis kohas tehtud mitmeaastaste vaatluste alusel. Mai jooksul mõõdetud õhutemperatuuride alusel arvestatakse kuu keskmine õhutemperatuur. Kogu vaatlusperioodi andmed liidetakse ja jagatakse aastate arvuga. Tabelis on toodud mai keskmine õhutemperatuur aastatel 1981–2010 maailma eri paikades. Ilm ja kliima