laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lembit Raave

Lembit Raave (22. august 1930 Tartu – 17. november 1989 Tallinn) oli eesti põllumajandusteadlane. Lembit Raave oli talupidaja poeg. Lõpetas 1950. aastal Tartu 6. Keskkooli ja 1955. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia (EPA) agronoomiateaduskonna; põllumajanduskandidaat (1969, EPA), väitekiri "Vasikakoplid ja nende kasutamine". Oli 1955–1957 Teaduste Akadeemia Taimekasvatuse Instituudi Kuusiku filiaali nooremteadur, 1957–1969 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) kultuurrohumaade osakonna nooremteadur, 1969–1988 vanemteadur (grupijuht), 1988–1989 samas taimekasvatuse uurimiskeskuse juhtivteadur ja kultuurkarjamaade grupi juht Kuusiku katsebaasis. Uurinud erinevaid rohukamaratüüpe, nende ratsionaalseid viljelus- ja kasutusviise, kultuurkarjamaade rajamise ja uuendamise viise; selgitanud erinevate rohukamaratüüpide intensiivse väetamise mõju saagile, saagijagunemisele vegetatsiooniperioodil ja rohukamarate kasutamiskestusele. 195 teadus- ja aimeartiklit. Rohumaade kasutuskestus intensiivsel viljelemisel (kaasautor). Tallinn 1986 Kultuurkarjamaade intensiivne kasutamine (kaasautor). Tallinn 1987 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Sotsialistlik Põllumajandus (1969) 18. Lk 856 Richard Toomre. Lk 99–101 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Haud Rannu kalmistul Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Jaan Raeda

Jaan Raeda (aastani 1938 Jaan Jürgenson; 2. detsember 1876 Kuivajõe vald, Harjumaa – 23. mai 1955 Sommerlingi külanõukogu, Harju rajoon) oli eesti aednik, sordiaretaja ja aiandusnõuandja. Jaan Raeda oli talupidaja poeg. Iseõppija. Lõpetas 1897 Tallinna linnakooli. Oli 1897–1899 Harjumaal Uuemõisa vallakooli ja Triigi algkooli õpetaja. 1910–1924 Uuemõisa ministeeriumikooli juhataja, 1924–1948 Rae vallas talupidaja ja 1948–1955 Teaduste Akadeemia Taimekasvatuse Instituudi teadur. Rajas 1899. aastal Triigis puukooli (1000 istikut) ning hiljem Rae vallas oma talus puukooli ja viljapuuaia. Aretas kohalikest sortidest ristamise ja valiku teel uusi sorte: õunasordid 'Sõstraroosa' (koos isa J. Jürgensoniga), 'Raeda suviõun', 'Rusikaõun', 'Rae ime', jahukastekindel karusmarjasort 'Rae 1' jmt. Raeda selektsiooniaed (1,2 ha) on looduskaitse all. Avaldanud puuviljanduse, mesinduse ja ravimtaimede kasvatamise kohta 11 teadustrükist. Kalkulatsiooni õpetus. Võru 1929 Kose Haridusselts. 1907–1932 (kaasautor). Kose 1932 1949 Nõukogude Eesti preemia Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide EE 14, 399 Eesti aianduse biograafiline leksikon. Tallinn 1998. Lk 109 Sotsialistlik Põllumajandus 6/ 1955. Lk 39 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Eduard Raehlmann

Eduard Raehlmann (19. märts 1848 Ibbenbüren, Saksamaa – 1. september 1917 Weimar) oli saksa päritolu Eesti arstiteadlane. Eduard Raehlmann oli sakslane ja arsti poeg. Õppis Würzburgi ja Halle Ülikoolis, mille lõpetas 1872 meditsiinidoktori kraadiga, väitekiri "Ueber Farbenempfindung in dem peripheren Netzhantporthien". Oli 1872–1879 Strasbourgis professor L. Lagueri silmakliiniku assistent, ühtlasi 1875–1879 Strasbourgi Ülikooli eradotsent, 1879–1900 Tartu Ülikooli oftalmoloogia professor ja silmakliiniku juhataja. Aastast 1900 elas Münchenis. Tema ajal 1882 sai Tartu Ülikooli silmakliinik juurdeehitise. Uurimisvaldkond: füsioloogiline optika, silmakudede patoloogilise muutused trahhoomi ja teiste haiguste puhul. Avaldas Tartus u 25 teadustrükist. Elu lõpupoole tegeles ka kunstiajaloo küsimustega. Ueber Verhältnisse der Farbenempfindung bei indirectem und directem Sehen. // Graefe's Archiv für Ophthalmologie (1873) Bericht über die Wirksamkeit der Universitäts-Augenklinik zu Dorpat für den Zeitraum vom October 1879 bis April 1881 nebst kürzeren ophthalmologischen Abhandlungen (1881) Ueber die Pathologie des Trachoms. // Wiener Med. Wschr. (1891) Über die Rückwirkung der Gesichtsempfindungen auf das physische und das psychische Leben: eine ophthalmologisch-psychologische Betrachtung nebst Erfahrungen an Schwachsichtigen und Blinden. // Z. für Psychologie und Physiologie der Sinnesorgane, (1895) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918 Левицкий II, 89-91 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, II, 245, 247 Käbin, I. 288, 290 Tartu Ülikooli Kliinikum 200. Trt, 2004, 51, 54. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Aili Raendi

Aili Raendi (aastani 1960 Aili Suur; 12. august 1933 Tartu – 11. november 2002 Tallinn) oli eesti ajaloolane. Ta lõpetas 1952. aastal Tartu 3. Keskkooli ja 1958 Tartu Ülikooli ajaloo erialal. Aastal 1975 kaitses ajalookandidaadi kraadi, väitekiri "Eesti põllumeeste seltside tegevusest (kuni 1905. a)". Aastatel 1958–1959 Misso Keskkooli õpetaja, 1960–1963 Elva koduloomuuseumi teadur, 1963–1979 Tartu Linnamuuseumi direktor, 1979–1989 EPA NLKP ajaloo ja teadusliku kommunismi kateedri vanemõpetaja, 1989–1990 EPMÜ ajaloo ja politoloogia kateedri dotsent-kohusetäitja, 1990–1994 filosoofia ja sotsiaalteaduste kateedri dotsent-kohusetäitja. Uurimisvaldkonnad: Eesti põllumajanduse ajalugu, kultuurilugu, Tartu ajalugu. Üle 20 teadustrükise ja aimeartikli. Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi asutamisest ja tegevuse algaastaist. // Mõnda mineviku Tartust. Tallinn, 1972 Pärnu Eesti Põllumeeste Seltsi tegevusest aastatel 1870–1881. // Eesti NSV ajaloo küsimusi VIII. TÜ Toim 340 (1974) Eesti põllumeeste seltside näitustest 19. sajandi 70.–80. aastatel. // Etnogr-muuseumi aastaraamat XXVIII. Tallinn, 1975 Tartu ajaloo- ja kultuurimälestised. Tallinn, 1980 Isikunimelised tänavad Tartus. Tallinn, 1987. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Trt, 1981, 248 Eesti Põllumajanduse Akadeemia töötajad ja vilistlased 1981–1990. Trt, 1991, 60 Eesti Põllumajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Trt, 1996, 101. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Aili Raendi, veebruar 1977. Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Peeter Raesaar

Peeter Raesaar (1. juuni 1940 Tallinn – 24. detsember 2023) oli eesti tehnikateadlane. Peeter Raesaar on teenistujate poeg. Ta on lõpetanud 1958. aastal kiitusega Tallinna Polütehnikumi ja 1963. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) elektrijaamade, -võrkude ja -süsteemide erialal; aastatel 1966–1969 õppinud TPI aspirantuuris, tehnikakandidaat (1971, Leningradi Polütehniline Instituut), väitekiri "Статистическое определение частичных удельных потерь при оптимизации режимов электрических систем". Täiendanud end 1992–93 Rootsi ettevõttes Vattenfall ja mitmel lühikursusel (1992 Hiina RV-s, 1992–1993 Lõuna-Stockholmi Suveülikoolis, 1998 Aalborgi Ülikoolis, 1999 Stralsundi Ülikoolis). 1963. aastast TPI/TTÜ õppejõud: 1963–1964 tööstuselektroonika kateedri assistent, 1965–1966 ja 1969–1979 elektroenergeetika instituudi vanemõpetaja, 1979– dotsent. Peamised loengukursused: elektrivõrkude talitluse juhtimine ja analüüs, elektrirajatiste projekteerimine. Uurimisvaldkonnad: elektrivõrkude talitluse juhtimine ja analüüs, elektrivõrkude töökindlus ja arengu planeerimine, taastuvenergiaallikate kasutamine, energiasääst ja tarbimise juhtimine, energeetikaterminoloogia. Osalenud Eesti, Tallinna linna ja PHARE programmi raames mitme maakonna energiakavade ning Eesti elektrivõrkude arenguplaanide väljatöötamises, Eesti vee- ja tuuleenergia ressursside kasutusvõimaluste uurimises ning rea Eesti energeetikastandardite ja tehnikasõnaraamatu koostamises. 1993–1999 oli TTÜ Täiendkoolituskeskuse nõukogu liige, 1998–2003 majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi taastuv­energeetika nõukogu ja mitme taastuvenergia arendamisega tegeleva töörühma liige. Üle 40 teaduspublikatsiooni, aimekirjutisi. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti energiasüsteemi põhivõrgu püsirežiimi hindamise metoodika (kaasautorid E. Tiigimägi ja J. Valtin. // TPI Toimetised 683, Tallinn, 1988 Анализ топологической наблюдаемости при оце­нивании состояния электрической системы в реальном времени (kaasautor E. Tiigimägi) // Тр. ТПИ 364‚ Таллинн‚ 1990 An Approach to Power System State Estimation (kaasautor). // Proc. of the Int Symposium on Electric Power Eng. Powertech. Stockholm 1995 Vee-energia Eestis. Tallinn, 1995 Possible Energy Sector Trends in Estonia: Context of Climate Change (kaasautor). Tallinn, 1999 Inglise-eesti tehnikasõnaraamat (kaasautor). Tallinn, 2000, 2. trükk, 2001 Elektroenergeetika sõnastik 2005. (kaasautor). Tallinn, 2005 Assessment of electricity supply interruption costs in Estonian power system (kaasautorid E. Tiigimägi ja J. Valtin) // Oil Shale, 22 (2005) 2 Evaluating load management potential in Estonia (kaasautor H. Tammoja) // Oil Shale, 22 (2005) 2. Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 425–427. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Eve Raeste

Eve Raeste (sündinud 15. aprillil 1954 Tartus) on eesti keeleteadlane. Eve Raeste on teenistujate tütar. Lõpetas 1972 Tartu 5. Keskkooli, 1977 Tartu Riikliku Ülikooli vene filoloogia erialal; 1996–1998 samas pedagoogika magistrantuur; M.A. (pedagoogika, 1998, TÜ), väitekiri "Majandusalase suhtluspädevuse kujundamise võimalusi õpikus "Turumajandus pro et contra"". Aastast 2003 eksternina TÜ doktorantuuris eesti ja soome-ugri keeleteaduse erialal. Täiendanud end Moskva ülikoolis (1986) ja New Brunswicki ülikoolis (1996). Aastatel 1977–1980 oli ta Viljandi 5. Keskkooli vene keele õpetaja. Alates 1980. aastast on olnud Tartu Ülikooli õppejõud: 1980–1996 vene keele metoodika kateedri õpetaja, 1996–1999 Tartu Ülikooli keelekeskuse eesti keele sektsiooni õpetaja, sh 1995–1997 keelekeskuse juhataja kohusetäitja, 1999. aastal Tartu Ülikooli avatud ülikooli prorektori abi, 1999. aastast Tartu Ülikooli keelekeskuse eesti keele lektoraadi lektor, 2002. aastast lektoraadi juhataja. Aastatel 2008–2010 oli Eve Raeste eesti keele ja kultuuri lektor M. V. Lomonossovi nimelises Moskva Riiklikus Ülikoolis, aastatel 2015–2020 eesti keele ja kultuuri lektor Vilniuse Ülikoolis. Uurimisvaldkonnad: keele didaktika; eesti (oskus)keele kui teise keele õpetamise metoodika; majandus- ja meditsiiniline oskussõnavara; eri kultuuriruumide mõistesüsteemid. Välja töötanud erialakeele/oskuskeele õpetamise mudeli. Üle 30 teaduspublikatsiooni. 2010 Tartu Ülikooli medal 2018 Tartu Ülikooli aumärk Eesti-vene, vene-eesti õppevestmik (kaasautor A. Jänese). Tallinn, 1991 Ärimehe töönädal. Eesti-vene-inglise taskuvestmik ärimeestele. Tallinn, 1993 Ролевая игра на занятиях по деловому общению (kaasautor S. Zaikina). // Проблемы интенсивного обучения неродным языкам. Сб. материалов Межд. научно-практической конф. Санкт-Петербург, 1996 Обучение межкультурной коммуникации на занятиях по деловому общению (kaasautor S. Zaikina). // Сб. докладов межд. симпозиума "Культуроведческие аспекты преподавания русского языка и литературы в иностранной аудитории". Nitra, 1996 Turumajandus Pro et contra. Tartu, 1997 Eesti-vene majandussõnastik.Tartu, 2003 Vene-eesti tervishoiu ja sotsiaaltöö sõnastik (kaasautor). Tallinn, 2005. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. Ivask, Merike (koostaja). Eesti ja eestlus Leedus. 2019 [Balti riikide keelte stipendiumikonkursi võitja on Vilniuse Ülikooli tudeng Saulė Kubiliūtė!] EKKAVi uudised, 19. oktoober 2020. Sihtasutuse Archimedes veebisait. "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Eve Raeste Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Marika Raftell-Tamm

Marika Raftell-Tamm (sündinud 1939 Eestis) on eesti biokeemik. Lõpetas Stockholmis keskkooli 1958. Fil. lic. (1967 Stockholmi Ülikool) Ph.D. (biokeemia, 1974, Stockholmi Ülikool), väitekiri "Enzyme Active Membrane Antigenes in Post-Natal Rat Liver and Two-Dimethylaminoazo Benzene". Aastast 1974 Stockholmi Ülikooli Eksperimentaalbioloogia Instituudi dotsent. Immunological studies of detoxifying enzymes in postnatal development of rat liver microsomes (kaasautor). // Protic Biol Fluiols 18 (1972) Membrane fractions from rat hepatoma (kaasautor). // Biochim Biophys Acta 29 (1973) 2. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Paul Rahno

Paul Rahno (25. detsember 1901 Tallinn – 3. juuli 1980 Tallinn) oli eesti mikrobioloog. Paul Rahno oli ehitustöölise poeg. Lõpetas keskkooli eksternina ja 1951 kaugõppes Leningradi Ülikooli; bioloogiakandidaat (1954, Leningradi Ülikool), bioloogiadoktor (1966, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Сезонная кoличественная динамика почвенных бактерий и факторы, обуславливающие ее". 1945–47 Teaduste Akadeemia Põllumajanduse Instituudi direktor, 1947–50 sama instituudi Kuusiku filiaali juhataja, 1950–51 nooremteadur, 1951–54 TA Taimekasvatuse Instituudi nooremteadur (1951–52 direktori kohusetäitja), 1954–61 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) mikrobioloogia osakonna juhataja, 1961–70 Eesti NSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituudi mikrobioloogia sektori juhataja, 1970–80 samas vanemteadur-konsultant. Uurimisvaldkond: mulla mikrobioloogia, mulla mikroorganismide aastaringne arengudünaamika ja seda põhjustavad tegurid, mikroorganismide arengu seaduspärasuste selgitamine madala mullatemperatuuri tingimustes ning nende tähtsus mulla lämmastikusisalduses ja viljakuses. Umbes 100 teadustrükist ning kodu-uurimuslikke kirjutisi Nõmme ja Harku kohta. Eesti NSV teeneline teadlane (1979), Nõukogude Eesti preemia (1972). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Сезонная количественная динамика почвенных бактерий и факторы, обусловливающее ее. Тln, 1964 Динамика численности почвенных микроорганизмов и соединений азота в почве (kaasautor). Тln, 1971 Количественная динамика почвенных водорослей (kaasautor H. Riis). Тln, 1975 Seasonal dynamics of the number of soil microorganismus (kaasautorid M. Aksel, H. Riis). // Pedobiologia (1978), 18. EE 14, 399 Agraarteadus (1991) 4, 435-436. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Marje Rahnu

Marje Rahnu (alates 2005 Olsen, sündinud 7. jaanuaril 1971 Viljandis) on eesti maakorraldusinsener. Lõpetas 1989 Viljandi C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli ja 1993 EPMÜ; magister (maakorralduse erialal) (2001, EPMÜ), väitekiri "Valla maainfosüsteemi loomise alused"; magister (land management) (2003, Stockholmi Kuninglik Tehnikaülikool), väitekiri "Land Reforms during 17th and 20th Century in Estonia". Oli 1993–1995 Eesti Maaülikooli maakorralduse õppetooli magistrant, 1994–2000, 2004–2005 maamõõduinstituudi assistent. Uurimisvaldkonnad: maakorraldus, katastrimõõdistamine ja topograafiline joonestamine, maainfosüsteemid. Maainfosüsteem omavalitsuses: miks ja milleks? // Geodeet (1995) 8, (1996) 10 Kuidas alustada valla maainfosüsteemi loomist (kaasautor N. Liba)? // Geodeet (1998) 17 Geoinfo ja geoinfosüsteemid (kaasautor S. Maasikamäe). // Geodeet (1999) 19 Plaanide skaneerimisest ja skaneeritud plaanide täpsuse hindamisest (kaasautorid N. Liba, S. Maasikamäe). // Geodeet (1999) 20 Infotehnoloogia kasutamisest omavalitsuste maakorraldustöödes (kaasautor S. Maasikamäe). // Geodeet (2001) 23. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide EMPÜ BL, 127. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Mati Rahu

Mati Rahu (sündinud 30. jaanuaril 1942 Varbla vallas Pärnumaal) on eesti meditsiinigeograaf ja epidemioloog. Mati Rahu on õmbleja ning meremehe ja hilisema maalri poeg. Lõpetanud 1960. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1968. aastal meditsiinigeograafina Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna; bioloogiakandidaat onkoloogia erialal (1976, NSV Liidu Meditsiiniakadeemia Eksperimentaalse ja Kliinilise Onkoloogia Instituut), väitekiri "Распространение злокачественных опухолей желудка, легких и кожи в Эстонии (статистика и нозогеография)". Olnud Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudis aastast 1968 nooremteadur, vanemteadur ja juhtivteadur, 1991–2003 epidemioloogia ja bio­statistika osakonna juhataja; Tervise Arengu Instituudis 2003–2013 epidemioloogia ja bio­statistika osakonna juhataja ja 2013– juhtivteadur. Ühtlasi 1991–1993 TÜ külalislektor, 1993–1998 ühisprofessor ja 1998–2012 külalisprofessor. Lühiajaliselt täiendanud end USA ülikoolides ja instituutides (1979, 1983, 1993). Eesti Vähiregistri rajajaid. Osalenud Siberi ja Kaug-Ida Geograafia Instituudi meditsiinigeograafia ekspeditsioonides 1973 Angara-Jenissei piirkonda ja 1978 Taga-Baikalimaale. Uurimisvaldkonnad: moodne epidemioloogia, nosogeograafia, haiguste registreerimine ja epidemioloogia, vähistatistika ja epidemioloogia terminoloogia. Loengukursused moodsast epidemioloogiast, epidemioloogilise uuringu metoodikast, teadustöö alustest (TÜ). Tõlkinud inglise keelest, sh A. Ahlbomi ja S. Norelli õpiku "Sissejuhatus moodsasse epidemioloo­giasse" (Tallinn, 1993). Eesti Vabariigi teaduspreemia 1997 (kollektiivi juht) ja 2007. Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk 2006. Umbes 170 teadustrükist ja 60 aimeartiklit. 2007 Tartu Ülikooli aumärk Атлас заболеваемости злокачественными новообразованиями населения отдельных стран-членов СЭВ (kaastoim). М, 1983 Vähk – põhjused, levik, profülaktika (kaasautor). Tallinn, 1989 Cancer in Estonia 1968–1992: incidence, mortality, prevalence, survival (kaasautor). Tallinn, 1996 Eesti suremusatlas – Atlas of mortality in Estonia (kaasautor). Tallinn, 1997 Eesti vähihaigestumuse atlas – Atlas of cancer incidence in Estonia (kaasautor). Tallinn, 1997 Cancer incidence and thyroid disease among Estonian Chernobyl clean-up workers (kaastoim). Helsinki, 1998 (STUK Publ. A158) Cancer registration techniques in the New Independent States of the former Soviet Union (kaasautor). Lyon, 1998 (IARC Tech. Rep. 35) Cancer atlas of Northern Europe (kaasautor). Helsinki, 2001 (Cancer Society of Finland Publ. 62) Haiguste ja nende mõjurite esinemine Eesti rahvastikus. // EV Teaduspreemiad 2007. Tallinn, 2007. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi teaduskaader 1947–1987. Tallinn, 1987, 33 Album professorum Universitatis Tartuensis anno MCMXCVIII. Trt, 1998, 28–29 EE 14, 400 Kes on kes? Eesti 2000, 159 EV Teaduspreemiad 2007, 82. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Maido Rahula

Maido Rahula (kuni 1. augustini 1936 Maido Mironov; sündinud 20. mai 1936 Alliku vald, Järvamaa – 2. aprill 2017 Elva[viide?]) oli eesti matemaatik. Maido Rahula oli talupidaja poeg. Pere küüditati 1949 Eestist. Lõpetas 1954 Krasnojarski krai Krasnoturinski keskkooli, 1959 Tomski Ülikooli ja 1963 Tartu Riikliku Ülikooli aspirantuuri; füüsika-matemaatikakandidaat (1964, TRÜ), väitekiri "К дифференциальной геометрии высшего порядка", füüsika-matemaatikadoktor (1989, Thbilisi Ülikool), doktoriväitekiri "Инфинитезимальная связность в расслоении и дифференциальные инварианты отображений". Oli 1962–1963 TRÜ algebra ja geomeetria kateedri assistent, 1963–1965 vanemõpetaja, 1965–1971 ja 1989–1990 TÜ dotsent, 1990–1992 TÜ professor. Oli 1967–1971 mitme Alžeeria ülikooli õppejõud, 1972–1989 Odessa Toiduainete Tööstuse Tehnoloogia Instituudi kõrgema matemaatika kateedri juhataja ja dotsent, 1992–2002 TÜ puhta matemaatika instituudi professor, 2002–2017 emeriitprofessor. Uurimisvaldkonnad: diferentsiaalgeomeetria ja rakendused (kujutuse invariandid ja singulaarsused, rakendused diferentsiaalvõrrandite teoorias). Eesti Matemaatika Seltsi, Ameerika Matemaatika Seltsi ja Euroscience'i liige. Üle 60 teadustrükise. 1994 Eesti Vabariigi teaduspreemia 2001 Tartu Ülikooli suur medal 2006 Tartu Ülikooli aumärk 2009 Eesti Matemaatika Seltsi auliige L'etude geometrique des singularites a l'aide des equations differentielles. // Rendiconti del Seminario Matematico di Messina, Ser II, 1 (1991) New Problems in Differential Geometry, WSP,1993 Le repere canonique de l'espace homogene. // Geometry and Topology of Submanifolds, VII, WSP, 1995 Le repere canonique de l'espace homogene. // Geometry and Topology of Submanifolds, VII, WSP, 1995 Exponential Law in the Lie-Cartan Calculus, Rendiconti del Seminario Matematico di Messina, Atti del Congresso Internazionale in onore di Pasquale Calapso, 1998 Differential Geometry of 20th Century and Geometric Research in Tartu (kaasautor V.Abramov). // Ülo Lumiste – mathematician, Tartu, 1999 Loi exponentielle dans le fibre' des jets, symetries des equations differentielles et repere mobile de Cartan. // Balkan J. of Geometry and its Applications, 5 (2000) 1 Interaction of flows on quadrics (kaasautor D. Tseluiko). // Lith. Math. J.,42 (2002) 2. Postimees. 5. aprill 2017 (paberversioon, lk. 30 (surmakuulutused)) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 4.12.2022. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. EE 7, 672 EE 14, 400 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 385 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 141. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Maido Rahula. Matemaatik juurtega Käreverest. Järva Teataja, nr. 109, 20 september 2014, lk. 8–9. DIGAR Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.