laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Johan Randvere

Johan Randvere (sündinud 14. jaanuaril 1990 Tallinnas) on eesti pianist, noor muusik 2014. Johan Randvere alustas klaveriõpinguid seitsmeaastaselt Võru Muusikakoolis (õpetaja Merike Kapp) ning jätkas Tallinna Muusikakeskkoolis (õpetajad Marja Jürisson ja prof. Ivari Ilja). 2009. astus ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemiasse prof. Ivari Ilja klaveriklassi ning pälvis 2012. aastal bakalaureusekraadi. Praegu jätkab Johan õpinguid Milano G. Verdi nimelises konservatooriumis prof. Valerio Premuroso klaveriklassis. Johan Randvere on edukalt osalenud rahvusvahelistel ja vabariiklikel konkurssidel. Konkurss “Klaviermusik” Vilniuses 2008 (I koht) Eesti pianistide konkurss 2008 (finalistidiplom) Konkursi “Con Brio 2008” finalist, EPTA konkurss Belgias 2010 (II koht) Noorte muusikute konkurss Catanias 2012 (I koht ja peaauhind) Noorte muusikute konkurss “Luciano Luciani” 2013 (III koht) Pianistide konkurss “Coop” 2013 (II koht) Konkursil “Con Brio 2010” trioga Con Brio Trio finaalis publikupreemia ja Holland Music Sessioni eripreemia Johan osales ka Eesti Televisiooni noorte muusikute võistlusel "Klassikatähed 2013", kust langes välja teises voorus. 2020. aastal sai temast endast "Klassikatähtede" saatejuht. Johan Randvere on andnud kontserte Eestis, Lätis, Leedus, Itaalias, Valgevenes, Soomes ja Hollandis. Ta on esinenud koos ERSO, Läti Riikliku Sümfooniaorkestri, Tallinna Kammerorkestri, Maladjetšna Sümfooniaorkestri, Vanemuise Sümfooniaorkestri, Valgevene Raadio Sümfooniaorkestri ja Tallinna Muusikakeskkooli sümfooniaorkestriga, dirigentideks Risto Joost, Toomas Vavilov, Paul Mägi, Tarmo Leinatamm, Grigori Soroka, Erki Pehk jt. Lisaks on Johan Randvere tegev ka kammermuusikuna. 2014. aastal pärjati Randvere tiitliga "Noor muusik 2014". Ta on olnud ERR-i Klassikaraadio "Klassikahommiku" saatejuht. 2017 stipendium "Ela ja sära" Ta on 2016. aastast abielus laulja Evelin Samueliga. Reikop loodab, et Johan Randverel läheb "Klassikatähtede" saatejuhina paremini kui osalejana ERR, 14.02.2020 (vaadatud 21.02.2020). Jaanus Kulli. Evelin Samuel-Randvere ja Johan Randvere: „Kui koos olla, siis juba täiega. Ka kontsertturneedel.“ Õhtuleht 04.11.2017. "Klassikatähtede" saatest tuntud pianist Johan Randvere pälvis noore muusiku preemia
Ross (perekonnanimi)

Ross on perekonnanimi. 2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Ross 171 inimesel: 89 mehel ja 82 naisel. Perekonnanimede levikult on Ross meeste puhul 971. kohal ja naiste puhul 1234. kohal. Perekonnanimi Ross on levinuim Rapla maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 2,96. Colin Ross, saksa ajakirjanik ja reisikirjanik (1885–1945) Diana Ross, USA laulja ja näitleja (1944–) Heino Ross, Eesti kodu-uurija ja koduloolane (sündinud 1929) Heino Ross (tehnikateadlane), Eesti tehnikateadlane (sündinud 1929) Jaan Ross, eesti muusikateadlane (1957–) James Clark Ross, inglise maadeavastaja ja meresõitja (1800–1862) Johanna Ross, eesti kirjanduskriitik ja tõlkija (1985–) John Campbell Ross, Austraalia ülipikaealine (1899–2009) Juhan Ross, eesti atmosfäärifüüsik ja ökoloog (1925–2002) Kristiina Ross, eesti keeleteadlane ja tõlkija (1955–) Märten Ross, eesti pangandustegelane (1971–) Rick Ross, USA räppar (1976–) Ryan Ross, USA muusik (1986–) Tanel Ross, eesti majandustegelane (1965–) Vello Ross, eesti biofüüsik (1935–2003) ... https://web.archive.org/web/20190904114245/https://www.stat.ee/public/apps/nimed/pere/Ross (vaadatud 4.09.2019)
Eesti Noorte Puhkpilliorkester

Eesti Noorte Puhkpilliorkester (ENPO) on Eesti puhkpilliorkester, 1972. aastal asutatud Vabariikliku Noorte Puhkpilliorkestri õigusjärglane. Vabariikliku Noorte Puhkpilliorkestri asutaja ja peadirigent oli Ilmar Tõnisson ja majandamisega tegeles Ene Raid. Eesti muusikakoolide õpilastest koosnenud 60-liikmelise kollektiivi Nõukogude Liidu aegse perioodi (1972–1990) olulisemad kontserdireisid: Artek (1978), Moskva (1979), Leningrad (1985), Soome (Lieksa, 1989) ja Rootsi (Göteborg, 1989). Nõukogude Liidu lagunemise ja Eesti Vabariigi taasiseseisvumise perioodil puudusid orkestri tööks rahalised vahendid ja orkestri tegevus katkes mõneks ajaks. 1994. aastal loodi Eesti Kooriühingu juurde Eesti Noorte Puhkpilliorkester (dirigendid Ott Kask ja Harry Illak). Esineti rahvusvahelistel konkurssidel 1999. aastal Itaalias Riva del Gardas ning 2001. ja 2005. aastal Madalmaades konkursil World Music Contest Kerkrades, kus võideti vastavalt hõbe- ja kuldmedal. Aastatel 2008–2013 oli Eesti Noorte Puhkpilliorkestri peadirigent Aavo Ots. Viimane kutsus dirigendiks Valdo Rüütelmaa, 2009. aastal liitus Jaan Ots. 2009. aastal osaleti Tartus rahvusvahelisel puhkpillifestivalil “Mürtsub Pill”. Samal aastal oli Eesti Noorte Puhkpilliorkester IV Balti Puhkpillikooli kursuse orkestriks Aavo Otsa orkestrijuhtimise meistrikursusel. 2010. aastal esines orkester rahvusvahelisel orkestrite festivalil Prantsusmaal. Samal aastal võideti Puhkpilliorkestrite Turniiril kontsertorkestrite kategoorias I preemia. 2013. aastal osales Eesti Noorte Puhkpilliorkester Ameerika Ühendriikides San Franciscos ESTO-l. Aastatel 2013–2018 oli Eesti Noorte Puhkpilliorkestri peadirigent Sirly Illak-Oluvere. Projektijuht on Maria Mägar ja 2013–2017 oli koosseisu teiseks dirigendiks Riivo Jõgi. 2014. aastal musitseeris Eesti Noorte Puhkpilliorkestriga tunnustatud Venemaa muusik Arkady Shilkloper alpisarvel. Alates 2014. aastast esinevad üle-eestilised noortekollektiivid koor aastas koos Lisaks ENPO-le astuvad üles järgmised noortekoorid: poistekoor Kalev, neidudekoor Leelo, üle-eestiline tütarlastekoor Ilmalilled ja Eesti Noorte Segakoor. 2016. aastal oli orkester XII noorte laulupeo "Mina jään" puhkpilliorkestrite repertuaari esitleja. 2017. aastal saavutati ülemaailmsel Welt Jugendmusik Festivalil (WJMF) Šveitsis kontsertorkestrite kategoorias H2 kõrge II koht punktisummaga 87,67 (dirigent Sirly Illak-Oluvere). 31. detsembril 2017 tegid üleriigilised noortekollektiivid kingituse Eesti Vabariigi 100. juubeliks – esmaettekandena kõlas helilooja Pärt Uusbergi uus kooritsükkel "Eestimaa atmosfäärid" kontsertlavastus. Teos salvestati 2018. aasta suvel. Dirigendid Sirly Illak-Oluvere, Külli Kiivet, Silja Uhs, Vilve Maidre, Indrek Vijard ja Pärt Uusberg. 2018. aastal andis Eesti Kooriühingu muusikanõukogu orkestrile "Aasta puhkpilliorker 2017" tiitli. Alates 2018. aasta sügisest kuni 2023. aasta lõpuni oli orkestri peadirigent Riivo Jõgi ja teine dirigent Tarmo Kivisilla. Alates 2024. aasta algusest on ENPO peadirigent Silver Niinemets ja teine dirigent Priit Rusalepp. Alates 2004. aastast on Eesti Noorte Puhkpilliorkester Eesti Puhkpillimuusika Ühingu liige.
Liisa Oviir

Liisa Oviir (sündinud 1. märtsil 1977) on Eesti jurist ja poliitik. Ta on lõpetanud 1995. aastal Tallinna Reaalkooli ja 2000. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduse alal. 1997–1998 töötas Liisa Oviir referendina Eesti Vabariigi Suursaatkonnas Londonis. 1998–2008 oli ta AS Tallink Grupis jurist. 2008–2015 töötas ta Eesti Energia juhtiva juristina. Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda kuulub ta alates 31. märtsist 2014. 14. septembrist 2015 kuni 23. novembrini 2016 oli Liisa Oviir ettevõtlusminister Taavi Rõivase teises valitsuses. 19. märtsil 2016 valiti Liisa Oviir Harjumaa sotsiaaldemokraatide üldkoosolekul Sotsiaaldemokraatliku Erakonna Harjumaa piirkonna esimeheks. 24. novembrist 2016 kuni 23. augustini 2018 oli Liisa Oviir XIII Riigikogu liige ja Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni aseesimees. Ta kuulus väliskomisjoni ja Euroopa Liidu asjade komisjoni. 2018. aasta sügisest on Liisa Oviir erakondade rahastamise järelevalve komisjoni esimees, enne teda oli selles ametis Ardo Ojasalu. Praegu (sügis 2022) töötab Oviir Nõmme Pihlakodu juhina. Perekonnaseisult on Liisa Oviir teist korda abielus (ta lahutas esimese abielu aastal 2010) ning ta on kahe poja ema. Tema isa on jurist ja riigiametnik Mihkel Oviir, ema poliitik Siiri Oviir. Isapoolne vanaisa oli pastor Madis Oviir. http://info.rk2015.vvk.ee/kandidaadid/4/31848/liisa-oviir/ https://katsed.real.edu.ee/baas/index2.php "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 15. septembril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. aprill 2016. Vaadatud 15. septembril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Päring Äriregistri teabesüsteemist[alaline kõdulink] Harjumaa sotsiaaldemokraatide juhiks valiti Liisa Oviir, ERR (vaadatud 19.3.2016). Karoliina Vasli. Liisa Oviir teatas, et riigikokku ta ei kandideeri. Delfi, 12. oktoober 2018 https://kroonika.delfi.ee/artikkel/120048536/palju-onne-endine-ettevotlusminister-liisa-oviir-abiellus http://publik.delfi.ee/news/inimesed/liisa-oviir-lahutus-tekitas-labikukkumis-aga-ka-kergendustunde?id=76540688
Väike-Maarja seltsimaja

Väike-Maarja seltsimaja on seltsimaja Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarjas aadressil Pikk tänav 2. Seltsimaja on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Seltsimaja ehitati 1912 Väike-Maarja Põllumeeste Seltsile. Maja projekteeris insener Fromhold Kangro. Väike-Maarja seltsimaja kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 15.09.2015) Väike-Maarja seltsimaja kultuurimälestiste riiklikus registris
Käsmu tuletorn

Käsmu tuletorn (nimetatud ka Käsmu tulepaak, Käsmu päevamärk) on endine puidust tuletorn Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Käsmu külas. Tuletorn on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Tuletorn ehitati 1889-1892 Käsmu merekooli eestvõttel. Tuletorni tuli ei tööta 1990. aastate algusest. Tuletorn on Käsmu meremuuseumi käes, kes on selle kohandanud muuseumiks. Käsmu tuletorn kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 15.09.2015) Käsmu tuletorn kultuurimälestiste riiklikus registris Käsmu tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus
Kohtla-Järve kultuurimaja

Kohtla-Järve kultuurimaja on kultuurimaja Ida-Viru maakonnas Kohtla-Järvel Järve linnaosas aadressil Keskallee 36. Ehitis on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Maja ehitati 1953 ja selle projekteeris Gorstroiprojekti Leningradi osakond. Stiililt on maja uusklassitsistlik. Kohtla-Järve Kultuurikeskus Kohtla-Järve kultuurimaja kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 15.09.2015) Kohtla-Järve kultuurimaja kultuurimälestiste riiklikus registris
Allikukivi park

Allikukivi park on park Pärnu maakonnas Saarde vallas Tihemetsa alevikus. Park on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Park rajati 19. sajandil Allikukivi kalevivabriku direktori elamu pargina. Pargis asub maalikunstnik August Janseni sünnikohta näitav mälestuskivi. Allikukivi park kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 15.09.2015) Allikukivi park kultuurimälestiste riiklikus registris
Allikukivi kalevivabrik

Allikukivi kalevivabrik (varem kasutusel ka nimekujud Hallikukiwi ja Quellenstein, Kwellenstein, ka Voltveti kammvillriidevabrik, Voltveti kalevivabrik) oli kalevit ja kammvilla tootev vabrik Pärnu maakonnas Saarde vallas endisaegses Allikukivi külas (tänapäeval Tihemetsa aleviku ala). Vabriku rajas 1858 Riia tööstur Albert Zoepfel. Vabrikus töötas umbes 400 inimest. Vabrikul oli oma kool, arst ja apteek, samuti ruumid seltsielu tarvis, kus tegutsesid laulukoor, orkester, esitati näitemänge ja loodi karskusselts. Vabrik hävis 12. aprillil 1894 tulekahjus. Kalevivabriku alal on kaks kultuurimälestiseks tunnistatud objekti: Allikukivi park (mälestis nr 16749) ja Allikukivi kalevivabriku direktori elamu (mälestis nr 16748). "Uuemad sõnumid". Sakala, nr 16. 20. aprill 1894. Vaadatud 10.07.2018. "Omalt maalt". Eesti Postimees, nr 40. 1. oktoober 1894. Vaadatud 10.07.2018. {{netiviide}}: eiran tundmatut parameetrit |Andmebaas= (juhend) Liiwimaa kubermangu walitsus teatab, et 27. augustil uue Liiwimaa politsei kohaline sisseseadmine, Eesti Postimees ehk Näddalaleht : ma- ja linnarahvale, nr. 37, 14 september 1888, lk 2 Allikukivi kalevivabrik kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 15.09.2015) Allikukivi kalevivabrik kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 15.09.2015)
Vanalinn (Rakvere)

Vanalinn on Rakvere linnajagu. Linnajagu pärineb keskajast. Vanalinna alla jääb Vallimäe ja selle jalamil olev Pika tänava piirkond, endisaegse Rakvere mõisa süda, Teatrimägi ja Rahvaaed. Vanalinnas asub Lääne-Viru maavalitsus ja asus Rakvere linnavalitsus, mis 2016. aastast paikneb Keskväljaku ääres. Vanalinnas on palju vaatamisväärsusi, sealhulgas kultuurimälestisi. Nende kaitseks on moodustatud Rakvere vanalinna muinsuskaitseala. Vanalinn (Rakvere) Eesti entsüklopeedia veebiversioonis (vaadatud 15.09.2015)
Tori vallamaja

Tori (uus) vallamaja on vallamaja Pärnu maakonnas Tori vallas Tori alevikus aadressil Selja maantee 2. Maja on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Majas tegutseb tänapäeval Tori vallavalitsus. Toris aadressil Pärnu maantee 9 asub vana vallamaja, mis on samuti tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Uus vallamaja ehitati 20. sajandi alguses, stiililt on see historitsistlik. Kuni Teise maailmasõjani kasutati maja vallamajana, hiljem haigla ja vanadekoduna ning aastast 2003 taas vallamajana. Tori vallamaja kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 15.09.2015) Tori vallamaja kultuurimälestiste riiklikus registris
Hakubun Shimomura

Hakubun Shimomura (jaapani keeles 下村 博文 Shimomura Hakubun; sündinud 23. mail 1954 Takasakis Gunma prefektuuris Jaapanis) on Jaapani poliitik (Liberaaldemokraatlik Partei). Ta on 26. detsembrist 2012 Jaapani haridusminister. Ta oli 9-aastane, kui kaotas isa. Ta on lõpetanud Waseda Ülikooli.
Rakvere vanalinna muinsuskaitseala

Rakvere vanalinna muinsuskaitseala on Rakvere vanalinna kaitseks moodustatud muinsuskaitseala. Muinsuskaitseala hõlmab Tallinna, Näituse, Vabriku ja Tiigi tänavat, Vabriku tänava idapoolsete kinnistute piire, Jakobsoni ja Silla tänavat, Pika tänava ida- ja läänepoolsete kinnistute piire, Tõusu tänava lõunapoolsete kinnistute piire kuni Tammikusse viiva teeni ning edasi mööda Tõusu ja Vallikraavi tänavat. Tallinna tänav 3a hoone Rakvere linnus paistmas Pikalt tänavalt Rakvere ordulinnus öösel Rakvere vanalinna muinsuskaitseala kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 15.09.2015) Rakvere vanalinna muinsuskaitseala kultuurimälestiste riiklikus registris
Jah! Show

"Jah! Show" oli Eesti Televisiooni neljandast stuudiost kahel hooajal (1991–1993) otse-eetrisse läinud meelelahutussaade. Saate režissöör oli Toomas Kirss, toimetaja-saatejuht oli Vahur Kersna. "Jah! Show" lahutamatuteks osadeks olid Even Tudebergi juhitud triki- ja koduvideokonkurss ning näitleja Harry Kõrvitsa kehastatud nukk Muhkel, kes esitas vaatajate saadetud anekdoote. Saate muusikaosas esitasid parasjagu populaarsed ansamblid vastastikku legendaarsete tegijatega teineteise lugusid. (Mihkel Raud "Las kallab", Vello Orumets "Rain"). Pärast Gunnar Grapsi "Valguse" esitamist selles saates sai Eestis laiemalt tuntuks ansambel Smilers. Toivo Kurmetile jäi koos Karavaniga esitatud "Peitus" viimaseks avalikuks esinemiseks.
Päevakauplemine

Päevakauplemine on aktsiaspekulatsioon, mis sisaldab aktsiate ostmist ja müümist ühe päeva sees. Kõik positsioonid suletakse päeva lõppedes. Paljud kauplejad ei pruugi olla otseselt päevakauplejad, kuid kasutavad seda taktikat oma kauplemisstrateegia osana. Kauplejaid, kes sel viisil tehinguid teevad, kutsutakse päevakauplejateks. Seega kauplejad, kes tegelevad päevakauplemisega, on spekulandid. Ühed kõige enam kaubeldavad finantsinstrumendid on aktsiad, optsioonid, valuutad ja erinevad tuletisinstrumendid. Päevakauplemine oli varem tegevus, millega tegelesid ainult finantsettevõtted ja professionaalsed spekulandid. Nüüdisajal, mil elektroonilised kauplemisvõimalused on avardunud, on tekkinud palju uusi nn jaekauplejaid, kes kauplevad oma kapitaliga kodusest arvutist. Mõned päevakauplejad keskenduvad vaid hinnaliikumistele, teised aga tehnilistele mustritele. Osad kauplejad keskenduvad limiteeritud strateegiatele, kus nad tunnevad, et omavad strateegilist eelist. Yell, Tyler (3. oktoober 2019). "The Similarities Between Day Trading and Gambling". The Balance. Frankel, Matthew (24. august 2017). "Why Day Trading Stocks Is Not the Way to Invest". The Motley Fool. "Day Trading Options: A Beginners Guide". NASDAQ. 29. november 2023. Vaadatud 27. detsembril 2023. Karger, Gunther (22. august 1999). "Daytrading: Wall Street's latest, riskiest get-rich scheme". American City Business Journals. Duggan, Wayne (21. detsember 2018). "4 Popular Day Trading Strategies for Investors". U.S. News & World Report. U.S. Securities and Exchange Commission on day trading
Seabrook

See artikkel räägib asulast USA New Jersey osariigis. Texase osariigi linna kohta vaata artiklit Seabrook (Texas). Seabrook on asula USA-s New Jersey osariigis Cumberlandi maakonnas Upper Deerfieldi vallas. See on saanud nime ärimehe ja ettevõtja Charles F. Seabrooki järgi, kellel kuulus selles piirkonnas suurim niisutatud aiand maailmas. Seabrookis tegutseb eesti Seabrooki kogudus. Seabrookis on tegutsenud Seabrooki Eesti Võitlejate Ühing, mille esimees oli Avdy Andresson. Ühingu eestvõttel püstitati sinna 1. detsembril 1968 Vabadussõja mälestussammas. Mati Strauss (koostaja), 2005. Vabadussõja mälestusmärgid. II osa. Keila. Lk 193
Thomas de Maizière

Karl Ernst Thomas de Maizière (sündinud 21. jaanuaril 1954 Bonnis) on Saksamaa riigitegelane ja poliitik (Saksamaa Kristlik-Demokraatlik Liit). Ta oli 17. detsembrist 2013 14. märtsini 2018 Saksamaa siseminister. Ta sündis aastal 1954 Bonnis. Tema isa esivanemad olid prantsuse hugenotid, kes XVII sajandil põgenesid usulise tagakiusamise eest Brandenburgi. Ta lõpetas aastal 1972 Bonnis gümnaasiumi. Seejärel oli ta sõjaväeteenistuses, kus ta aastal 1974 sai leitnandi auastme. Pärast sõjaväeteenistust õppis ta õigusteadust Münsteri ja Freiburgi Ülikoolis. Aastal 1986 kaitses ta Münsteri ülikoolis õigusteaduse doktori väitekirja. Ta kuulub Saksamaa Kristlik-Demokraatlik Liidu ridadesse aastast 1971. Ta on abielus ja tal on kolm last. Tema isa Ulrich de Maizière (1912–2006) oli sõjaväelane, ema Eva de Maizière (1915–2003) oli kunstnik, vanem vend Andreas de Maizière on pankur. Onupoeg Lothar de Maizière on samuti kristlik-demokraatlik poliitik. Ta on luterlane.
Londoni Eesti Maja

Londoni Eesti Maja on eestlaste kultuurimaja ja kogunemiskoht (Eesti Maja) Londonis. Eesti Maja on tegutsenud Londonis Notting Hilli linnaosas 1956. aasta novembrist alates. Hoones on mälestustahvel August Tormale, kes 1934-1971 oli Eesti saadik Suurbritannias. Tahvli avas 8. oktoobril 1972 Salme Pruuden ja tahvli pühitses praost Jaak Taul. Eesti Maja saalis toimuvad Eesti Abistamise Komitee pühapäevalõunad ja Eesti Kooli aktused ning muud üritused, lisaks tegutseb seal Londoni Eesti Segakoor. Üritustevälisel ajal on Eesti maja külastajatele suletud. "Londoni Eesti Maja". Global Estonian. Vaadatud 17. veebruaril 2023. Mati Strauss (koostaja), 2005. Vabadussõja mälestusmärgid. II osa. Keila. Lk 194
Žamysłaŭli mõis

Žamysłaŭli mõis ehk Žamõslavli mõis (Жамыслаўскaя сядзіба) on endine mõis Valgevenes Hrodna oblastis Iŭje rajoonis, Subotniki külanõukogus Žamysłaŭli asulas. Mõisakompleks asub Gauja jõe kaldal. Esimest korda on mõisa mainitud 1587. aastal. Toona kuulus see Zenowiczitele ja kandis nime Kandraciški mõis, mille ostsid Roskad. Aastaks 1700 olid sealsete valduste omanikud Žemłyd, kuigi ametlikult need alad iseseisvat territooriumi endast ei kujutanud. Seejärel olid omanikeks Pacid, aastast 1723 Andruszkiewiczid. Andruszkiewiczite valduses sai alast taas iseseisev mõis. Aastal 1806 ostis mõisa Kenewiczitelt krahv Umiastowski. Mõisa vana puidust peahoone oli barokkstiilis. Aastal 1828 lasi toonane omanik selle külgedele ehitada kaks kivist klassitsistlikku kontorihoonet (neist säilinud on üks). Samal ajal rajati ka maneež, kasvuhoone ja jääkelder. Peahoone valmis aastal 1877. Aastal 1883 valmis keskse allee äärde kivist lehtla, kus asus Jumalaema kujutav ikoon. Aastal 1885 valmis ka pruulikoda. Lisaks paraadhoonetele on säilinud ka mõned majandushooned: tall, veski, ladu ja ait. Mõisa peahoone projekteeris arhitekt Leonard Marconi. Loss ise oli Varssavis asuva Łazienkowski lossi väiksem koopia. T-kujuline peahoone on kahekorruseline, seda kroonib vaatepaviljon. Peamise fassaadi keskel asub täisnurkne lodžaga risaliit. Risaliidi keskel asub nelja sambaga portikus. Fassaadi kaunistavad Korintose sambad. Hoone külgedel asuvad madalad juurdeehitised, mille katusel asuvad avatud terrassid. Hoone keskel asus ruudukujuline suure kahhelahjuga saal, millest viisid igasse suunda anfilaadidena kujundatud koridorid. Tubades oli parkettpõrand; ruumides asusid marmorist kaminad. Tubade seinu katsid ehispaneelid. Hoones asuv mööbel oli kohalike meistrite poolt käsitsi valmistatud. XIX sajandi lõpus andis toonane omanik mõisa peahoone välibaasina Vilniuse ülikooli käsutusse. Esimese maailmasõja ajal rajasid sakslased hoonesse kuurordi (aastal 1914). Nõukogude ajal asus hoones kohaliku sovhoosi kontor. Tänapäeval seisab hoone tühjalt; selle interjöör on hävinud. Park rajati aastal 1883. Selle pindala on seitse hektarit ja see jaguneb kaheks osaks. Regulaarse planeeringuga osa asub peahoone juures, vabakujundusega osa aga Gauja jõe kaldal. Pargis kasvavad harilik pärn, Siberi seedermänd, harilik vaher, pensilvaania saar ja dalekarlia kask. Mõisa park. Vaade Gauja jõelt Mõisa ait Jääkelder Mõis Napoleon Orda maalil «Архітэктура Беларусі. Энцыклапедычны даведнік». Мінск, «Беларуская Энцыклапедыя імя Петруся Броўкі», 1993 год. 620 стар. ISBN 5-85700-078-5 Artikkel mõisa kohta; fotod Artikkel mõisa kohta
Nõmme kõrts

Nõmme kõrts on endisaegne kõrts Rapla maakonnas Rapla vallas Nõmme külas. Kõrtsihoone on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Kõrtsihoone asub Rapla–Juuru ja Tallinna–Hõreda maantee ristil. Kõrts on märgitud Ludwig August Mellini "Liivimaa atlases" (1796). Praegune kõrtsihoone ehitati tõenäoliselt 19. sajandi I poolel. Nõmme kõrts kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 15.09.2015) Eesti arhitektuur. 3, Harjumaa. Järvamaa. Raplamaa. Lääne-Virumaa. Ida-Virumaa. Villem Raam (üldtoimetaja). Tallinn: Valgus, 1997. Lk 108 Nõmme kõrts kultuurimälestiste riiklikus registris