laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
644

◄ | 6. sajand | 7. sajand | 8. sajand | ► ◄ | 610. aastad | 620. aastad | 630. aastad | 640. aastad | 650. aastad | 660. aastad | 670. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 640 | 641 | 642 | 643 | 644 | 645 | 646 | 647 | 648 | ► | ►► 644. aasta ‘Umar ibn al-Khaţţābi surma järel sai Araabia kaliifiks ‘Uthmān ibn ‘Affān. Bütsantsis tapeti rahutuste käigus keiser Constans II lähikondlane ning riigi sisuline juht Aršakuni. Bütsantslased kasutasid ära araabia kaliifi surma ning vallutasid taas Aleksandria, mis eelnevalt oli langenud islmaistide kätte. Linna hoiti ligi kaks aastat. ... ... ‘Umar ibn al-Khaţţāb, 2. Araabia kaliif David Vseviov (2004). Bütsantsi keisrid. Valitsejad purpuris. Tallinn: Kunst. Lk 130.
Avinurme kihelkond

Avinurme kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Awinorm) oli kihelkond Tartumaa põhjaosas. Selle pindala oli 312 km². Kirik ehitati Avinurme 1909. aastaks. Eesti väikseim kihelkond moodustati 1920. aastal Torma kihelkonna osast, mis hõlmab umbes endise Avinurme valla ala. Tänapäeval ei märgi maanteedel Avinurme kihelkonna piire tähised nagu teistel kihelkondadel, sest tähistamisel võeti alusena kihelkondade piirid 24. veebruari 1918 seisuga. Ants Vihman. Ajalooline traditsioon Torma-Lohusuu ja Avinurme kihelkondadest 1928. aasta suvel Eesti Kirjandusmuuseum. Folkloristika osakonna e-raamat. 2018
Stephan Grube

Stephan Grube (ka Stefan või Stephanus Grube; surnud 20. detsembril 1483 Riias) oli Riia peapiiskop aastatel 1480–1483. Brube sündis Leipzigis linnakodaniku pojana ning astus 1450. aastal ka sealsesse ülikooli. Kümme aasta hiljem jätkas ta õpinguid Bolognas, kus ta 1461. aastal sai bakalaureusekraadi. 1475. aastal oli Grube Troja piiskop ning Saksa ordu ülemprokuraator Apuulias, Grubest oli selleks ajaks saanud Saksa ordu preestervend. 1480. aasta 12. märtsil kinnitas paavst Grube Riia peapiiskopiks ning Grube andis talle kuulekusvande kümme päeva hiljem. 1481. aastal viibis ta aga veel Itaalias ja oli Apuulia orduprovintsi valitseja. Ta jäi sellega seotuks kuni surmani, sest omas õigusi seal rajatavatest kirikutest sissetulekuid saada. 1483. aastaks oli Grube aga jõudnud Riiga ning hoolimata sellest, et parajasti käis kodusõda Riia linna ja ordu vahel, jäi ta linna, hilisemad teated tema Riiast väljaajamisest 1483. aasta juulis ei vasta ilmselt tõele. Ta suri aga juba 1483. aasta lõpus, surma põhjuseks märgiti maksatsirroos. Leonid Arbusow vanem. Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert.
Kana (täpsustus)

Sõnal kana on mitu tähendust. Kana on kodulind. Kana on jaapani silpkiri. "Kana" on Heigo Mirka ja Astrid Reinla laul ansambli Rock Hotel repertuaarist. Kana kuulub perekonda džunglikana. Kanaliha on toiduaine. Kanaküla on küla Saarde vallas.
Mari (täpsustus)

Sõnal "mari" on mitu tähendust. Mari on taimede viljade tüüp. Marjad on toiduaine. Marjakultuur on väikeste ja enamasti mahlaste viljadega taimede organiseeritud kasvatamine. Kalamari on kalade munarakud. Marid on Venemaa Euroopa-osas elav soome-ugri rahvas. mari keel on selle rahva keel Mari on eesnimi. Mari on A. H. Tammsaare "Tõe ja õiguse" tegelane Mari oli vanaaja linn Mesopotaamias. Mari ehk Marinova on küla Võrumaal Meremäe vallas. Mari on baski jumalanna. Mari on laev. Mari on ajakiri. Mari El ehk Marimaa
Lydia Mei

Lydia Mei (ka Lidia Mey; aastast 1920 Starkopf-Mei, ka Mei-Starkopf 2. juuli 1896 Liepāja – 14. september 1965 Tallinn) oli eesti akvarellist. Ta sündis Liepājas Hiiumaalt pärit laevakapteni pere kolmest tütrest teisena. Lõpetas 1915 Tallinna tütarlaste gümnaasiumi. Õppis 1915–1916 Peterburis Bagajevi arhitektuurikursustel ning 1916–1918 Petrogradi Naiste Polütehnilises Instituudis arhitektuuri. Tulnud Eestisse töötas ta 1918–1919 arhitekti abina Tallinna Linnavalitsuses. 1919 esines esmakordselt Tartus kunstiühingu Pallas kunstinäitusel ning täiendas end Nikolai Triigi juures maali alal. 1920–1921 töötas Tartu Õpetajate Seminaris joonistusõpetajana. Järgneval kahel aastal viibis korduvalt Saksamaal, peamiselt kopsuhaigete sanatooriumides. Esines 1925. aastast alates järjekindlalt näitustel nii Eestis kui ka Helsingis, Riias, Berliinis, Amsterdamis jm. Aastatel 1950–1960 töötas tekstiilikujundajana ja kavandas postkaarte. Aastast 1925 Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingu liige, 1931–1935 Eesti Kunstnikkude Rühma liige, 1936 Rakenduskunstnike Ühingu liige, 1946. aastast Kunstnike Liidu liige. Kunstnikud Natalie Mei ja Kristine Mei olid tema õed. Ta oli aastatel 1920–1928 abielus Anton Starkopfiga. Lydia Mei tõusis eesti kunstielus esile 1920. aastatel, mil tema põhitehnikaks kujunes akvarell. Kahe maailmasõja vahel kujunes temast üks arvestatavamaid natüürmordi ja akvarellportree viljelejaid. Erinevalt harjumuspärasest ettekujutusest akvarellmaalist on Mei looming suureformaadiline ning nii kompositsiooni kui ka maalilise kvaliteedi poolest silmapaistev. Tema loomingus kajastusid Euroopast Eestisse jõudnud uute kunstivoolude, eelkõige uusasjalikkuse ja art déco mõjud, mis kohalikus kunstikontekstis küll tuntavalt mahendusid. Mei naiseportreed võluvad intiimse soojusega, moodustades sõjaeelses kunstipärandis omaette peatüki. Juba 1930. aastate lõpus hakkasid tema loomingus domineerima motiivid loodusest, lopsakad vaikelud, ei puudunud ka paar agulimotiivi. Sõjajärgsetel aastakümnetel hakkas kunstnik üha enam tegelema lillemaaliga ning tema akvarellikäsitlus muutus ajastule vastu tulles detailitäpseks.Ta on jäädvustanud nii lihtsaid põllulilli kui ka suurejoonelisi bukette. Samuti maalis ta puu- ja köögiviljadega vaikelusid. On teinud ka talumööblikavandeid, eksliibriseid, raamatuillustratsioone ja maalinud portselani. 1928 – Eesti Kultuurkapitali Kujutava Kunsti Sihtkapitali ergutusauhind sambakavandi "Sõda ja rahu" eest 1933 – Eesti Põllumeeste Keskseltsi talumööblikavandite võistluse III auhind Lydia Mei akvarellid Adamson-Ericu muuseumis, Kultuurileht, 15.03.1996 Juta Kivimäe, Eesti kunsti esimene feminist?, Eesti Ekspress, 15.03.1996 Juta Kivimäe, Naisena kunstnik, kunstnikuna naine, Kunst, 19.04.1996 Mei looming Eesti Kunstimuuseumi kogudes
Tallinna Mõõk

Tallinna Mõõk on Tallinnas tegutsev vehklemisklubi. Koduleht
Kupatamine

Kupatamine on toiduainete lühiajaline kuumutamine keevas vees (harvemini aurus) valkude denatureerimiseks või veesisalduse vähendamiseks. Kupatamisel kasutatakse kahte meetodit. Esimese meetodi puhul lastakse külma vette pandud kupatamist vajavad toiduained keema minna, misjärel kupatus (keeduvesi) ära kallatakse. Teise meetodi puhul pannakse kupatamist vajavad toiduained kuuma vette ja lastakse lühidalt keeda, misjärel kupatus ära kallatakse. Kupatamise eesmärgist olenevalt võib protsessi kord või kaks korrata. Kupatamine on võtmetähtsusega protsess mürgiste või mõru maitsega seente söögikõlblikuks muutmisel. Seeneliigist olenevalt tehakse seda ühe või mitme veega. Õrna viljalihaga ja mahedamaitselisi seeni kupatatakse lühemalt, tugeva viljaliha ja mõru maitsega seeni pikemalt. Iga järjekordne kupatusvesi kallatakse ära, sest sinna kogunevad kupatamisel seentest vabanevad mürkained. Süldi valmistamisel võib liha ja kooti lühidalt kupatada ja külma vee all pesta (ehk blanšeerida), sest nii saab selgema leeme.
Kutsar koputab kolm korda

"Kutsar koputab kolm korda" on Eestis 2010. aastal valminud film, mille on lavastanud Elo Selirand. Kristiina Davidjants Kutsar koputab kino uksele. Sirp, 30. aprill 2010 Uus Eesti film: "Kutsar koputab kolm korda". Eesti Ekspress, 10. mai 2010
Durango

Durango on asula ja vald Hispaanias Baski autonoomses piirkonnas Biskaia provintsis. Asub Bilbost 30 km ida pool. Durango järgi on nime saanud mitu linna Ameerikas, näiteks La Plata maakonna halduskeskus Durango. Municipal Register of Spain of 2023 Durango koduleht
Abadiño

Abadiño on asula ja vald Hispaanias Baski autonoomses piirkonnas Biskaia provintsis. Asub Durangost vahetult kagus. Municipal Register of Spain of 2023 Abadiño koduleht
Ümar iileks

Ümar iileks (Ilex rotunda) on astelpõõsaliste sugukonda iileksi perekonda kuuluv puu, mis on levinud Ida-Aasias. Ümar iileks on igihaljas puu, mis kasvab kuni 10 m kõrguseks. Võrsed on tumepruunid ja paljad. Lehed on vahelduvad, 4–11 cm pikkused ja 3–4 cm laiused, paljad ja terve leheservaga. Leheroots 12–28 mm pikk. Õitseb mais ja juunis. Isasõies on 4–5 tolmukat, emasõies ümar roheline emakas ja väga lühikesed tolmukad. Kroonlehed on pikemad kui tupplehed ja tahapoole kaardus. Ümarad punased 5–8 cm diameetriga viljad valmivad oktoobris ja püsivad kuni märtsini. Ümar iileks on levinud Jaapanis, Koreas (Jeju ja Bogili saarel), Hiinas, Taiwanis ja Indohiinas. Kaug-Ida maades kasutatakse ümarat iileksit dekoratiivsete viljade tõttu palju linnahaljastuses.
Andrei Ambros

Andres Ambros (kodanikunimega Andrei Ambros; sündinud 1. aprillil 1966 Tallinnas) on endine Eesti sõjaväelane, Spetsiaalsete Operatsioonide Grupi asutaja ning endine ülem. Ta tõi Eestisse Soomest modernse jūjutsu. Biograafia ESBL-is
Eesti Linnuharulduste Komisjon

Eesti Linnuharulduste Komisjon on 1977. aastal Eesti Looduseuurijate Seltsi juures moodustatud, hiljem Eesti Ornitoloogiaühingu allüksus, mille eesmärk on kinnitada Eestis esinenud haruldaste linnuliikide esinemine ja Eesti linnunimestiku pidamine. Komisjon korraldab oma tegevust vastavalt Euroopa Linnuharulduskomisjonide Liidu (Association of European Rarities Committees, AERC) nõuetele. Komisjoni esimees on Margus Ots. Koduleht
Margaret Tudor

Margaret Tudor (28. november 1489 – 18. oktoober 1541) oli Inglismaa kuninga Henry VII tütar ja Šotimaa kuninga James IV abikaasa. Margaret sündis Tudorite dünastiast Inglismaa kuninga Henry VII ja tema abikaasa Yorki Elizabethi vanima tütrena. Tema noorem vend oli tulevane Inglise kuningas Henry VIII. Aastal 1503 abiellus ta Stuartite dünastiast Šotimaa kuninga James IV-ga. Abielust sündisid: James (1507–1508), Rothesay hertsog tütar (suri vahetult peale sündimist 15. juulil 1508) Arthur (1509–1510), Rothesay hertsog James V (1512–1542), Šotimaa kuningas tütar (suri vahetult peale sündimist novembris 1512) Alexander Stuart (1514–1515), Rossi hertsog 1514 abiellus ta Archibald Douglase, kuuenda Anguse krahviga. Abielust sündis: Margaret Douglas, Lennoxi krahvinna (1515–1578) Aastal 1528 abiellus ta Matthew Stewarti, esimese lord Methveniga.
Isabelle Caro

Isabelle Caro (12. september 1982 – 17. november 2010) oli prantsuse modell Marseillest, kes sai tuntuks pärast seda, kui fotograaf Oliviero Toscani oli teda pildistanud kampaanias "No Anorexia" 2007. aastal. Isabelle Caro kannatas anorexia nervosa all alates 13. eluaastast. Caro pandi esimest korda haiglasse 20-aastaselt. 2006. aastal langes ta koomasse, kui ta kaalus kõigest 25 kilogrammi. Arst ütles, et koomat ta üle ei ela, aga see õnnestus tal. Caro suri 17. novembril, olles naasnud tööotsalt Tokyost. Elu24.ee 30.12.10.
Kaido Kaaberma

Kaido Kaaberma (sündinud 18. novembril 1968 Haapsalus) on eesti epeevehkleja, maailmameister, vehklemistreener ja poliitik. Suurmeister (1990). Olnud aastaid maailma meeste epees liidrite seas (aastal 2000 oli maailma edetabelis kolmas). Osalenud olümpiamängudel 1992., 1996. ja 2000. aastal. Parim tulemus, 1992 Barcelona OM neljas individuaalne 4. koht. Treenerina osalenud olümpiamängudel 2016 ja 2021. Tokyo OM oli olümpiavõitjaks tulnud Eesti epeenaiskonna peatreener. Maailmameister (1991, Budapesti MM NSVL epeemeeskonnas), 1990 Lionis MM NSVL epeemeeskonnas pronks, 1999 Seuli MM individuaalne pronks ja 2001 MM Nimesis meeskondlik hõbe Eesti koondisega. 1991. aastal tuli meeste individuaalses epees Austraalia meistriks. Veebruarist 2009 kuni 2024 Eesti Vehklemisliidu peatreener. Septembris 2006 töötas ta firmas Roi tootmisjuhina. Eesti parim meessportlane (1992), Eesti parima võistkonna liige (1986, 1996, 1998, 1999, 2001). Eesti riiklik spordipreemia (2013), Eesti parim treener (2021). Sportlasteed alustas Haapsalus, kus 1977-1980 tegeles purjetamisega ja aastast 1980 alustas vehklemistreeninguid Peeter Nelise juhendamisel. 2009. aasta teisel poolel astus Kaaberma Eesti Reformierakonda. Tallinna Volikogu liige. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 3 (Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosad) 175 häält ning ei osutunud valituks. 1990 suurmeister 1992 Eesti aasta meessportlane 2014 Eesti Vabariigi spordipreemia (epeenaiskonna treenerite kollektiiv – Kaido Kaaberma, Samuil Kaminski, Viktor Kirpu, Helen Nelis-Naukas, Natalja Kotova – silmapaistva ja tulemusliku töö eest Eesti kuldse epeenaiskonna ettevalmistamisel vehklemise Euroopa meistrivõistlusteks 2013. aastal) 2021 Aasta treener Jaan Martinson. "Kaabermast sai vehklemisliidu peatreener". Õhtuleht, 14. veebruar 2009 Gunnar Press. "Kaido Kaaberma keeldub MMi tiimivõistlusest". Õhtuleht, 11. september 2006 "Kaido Kaaberma astus Reformierakonda"[alaline kõdulink]. Äripäev, 6. september 2009 "Kaido Kaaberma pälvis aasta treeneri tiitli". ERR sport, 29. detsember 2021 Biograafia ESBL-is Kaido Kaaberma veebisaidil Olympedia (inglise)
Riinu Rannap

Riinu Rannap (sündinud 23. oktoobril 1966) on eesti zooloog. Ta on uurinud Eesti kahepaikseid, samuti tegelnud kahepaiksete elupaikade kaitse korraldamisega. Tema isa oli kirjanik Jaan Rannap ja tema onupoeg on muusik Rein Rannap. 2017 Eesti looduskaitsemärk Riinu Rannap Eesti Teadusinfosüsteemis
Daniel Vaarik

Daniel Vaarik (sündinud 4. aprillil 1973) on eesti suhtekorraldaja ja ajakirjanik. Vaarik on lõpetanud Miina Härma Gümnaasiumi ja õppinud Tartu Ülikoolis ajakirjandust. Daniel Vaarik on töötanud Rahva Hääle majandustoimetajana, majandusministeeriumi avalike suhete talituse juhatajana, Mart Siimanni valitsuse pressinõunikuna ja rahandusministeeriumi nõunikuna. Ta on olnud AS-i Eesti Loto nõukogu liige (1999–2001) ja AS-i Perioodika nõukogu liige[viide?]. Vaarik on asutanud ühe Eesti kodanikuajakirjanduse näidetest, blogi Memokraat ning on kuulunud EMSL-i, ja kuulub ELFi ja Poliitikauuringute Keskuse PRAXIS nõukokku. Ta on tulundusühistu Tuleva asutajaliige. 2019. aastal asutas ta meediakanali Levila. Ta valdab eesti, inglise ja vene keelt. 2012 "Praktikaaruanne" 2014 "Sõnumiseadja käsiraamat" 2022 "Vapilõvi" 2010 Oivalise ajakirjanduse aastapreemia (Vabadussõja võidusamba rajamisega kaasnenud sekelduste kajastamise eest oma blogis Memokraat) Memokraat "Valitsuse press: Daniel Vaarik ja Hanna Hinrikus asuvad ametisse" EPL/pressiteade, 1. veebruar 2002 "Daniel Vaarik hakkab peaministri pressibürood juhtima". EPL. 29.1.2002. Vaadatud 4.3.2022. Nils Niitra (3.5.2001). "Eesti Loto juhi palk kerkib koos kasumiga". Postimees. Vaadatud 4.3.2022. "Mõttekoda Praxis saab uue juhi". Delfi. 29.10.2015. Vaadatud 4.3.2022. "Okupatsioonide muuseum uueneb". Delfi. 30.06.2016. Vaadatud 4.3.2022. "ESINDUSORGANISATSIOONID KUI VÕRDVÄÄRSED PARTNERID RIIKLIKE OTSUSTE PLANEERIMISEL JA ELLUVIIMISEL". Praxis. Vaadatud 4.3.2022. "Nõukogu". ELF. Originaali arhiivikoopia seisuga 23.02.2022. Vaadatud 4.3.2022. "Asutajaliikmed". Tuleva. Vaadatud 4.9.2021. Aleksander Pihlak (30.12.2019). "Daniel Vaarik lahkub suhtekorraldusärist ja loob koos Eero Epneriga uuriva meedialabori". Delfi. Vaadatud 4.3.2022. "Vaarik, Daniel". ESTER. Vaadatud 4.3.2022. Daniel Vaarik (2014). "Praktikaaruanne" (PDF). Memokraat. Vaadatud 4.3.2022. "Vaarik, Daniel". ESTER. Vaadatud 4.3.2022. Vahter, Tarmo (25. jaanuar 2023). "Arvustus: „Vapilõvi" tõmbab Kersti Kaljulaidile täiega koti pähe". Eesti Ekspress. Vaadatud 25. jaanuaril 2023.
Lembit Maamets

Lembit Maamets (sündinud 22. detsembril 1957) on eesti metsandustegelane. Ta on töötanud metsakorraldajana ja Eesti Metsakorralduskeskuse osakonnajuhatajana. Ta tegeleb ökoloogiliselt tasakaalustatud metsanduse edendamisega[viide?] ja kuulub Eesti FSC juhatusse.[viide?] Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink]
Rainer Kuuba

Rainer Kuuba (sündinud 10. detsembril 1971) on eesti looduskaitsja, poliitik ja Võru Instituudi direktor. Ta lõpetas 1994. aastal Eesti Põllumajandusülikooli metsamajanduse eriala ning kaitses 2003. aastal Tartu Ülikoolis magistritöö teemal "Metsade majandamine ja selle mõju metsaelustikule" (juhendaja Ülo Mander). Ta on töötanud spetsialistina Eestimaa Looduse Fondis, Karula Rahvuspargis ja metsakorraldajana Eesti Metsakorralduskeskuses. Alates aastast 2010 on ta Võru Instituudi direktor. Kuuba oli aastal 2018 üks Elurikkuse Erakonna asutajatest. 25.01.2020 Tartus toimunud erakonna üldkogul valiti ta erakonna kõige olulisemaks kõneisikuks ja peaministrikandidaadiks. Kuuba ei kasuta lindude pesitsemisaegadel oma 17 hektarilisel metsas saagi ega trimmerit. Rainer Kuuba ETIS Loodusõhtul kuuleb soovitusi erametsa majandamiseks Tartu Ülikooli loodusmuuseum, 26. veebruar 2018 (veebiarhiivis) "Elurikkuse erakond alustab läbirääkimisi roheliste ja Vabaerakonnaga". ERR. 25.01.2020. Katre Palo: Uudistaja 28.02.2018 MTÜ Loodusajakiri (veebiarhiivis)
Helve Anton

Helve Anton (kuni 1977 Helve Remmel; 6. aprill 1942 Petseri vald – 2. september 1994 Tartu) oli eesti geograaf, looduskaitsja ja kodu-uurija. Ta õppis aastatel 1964–1967 Tartu Riiklikus Ülikoolis geograafiat (diplomitöö "Vooremaa maastikuline kaitseala", juhendaja Jaan Eilart, 1967). 1978 Helve Remmel. "Vooremaa". Eesti Raamat. Tallinn 1982 "Saadjärv". Eesti Raamat. Tallinn 1988 "Jõgeva". Eesti Raamat. Tallinn 1989 "Otepää maastikukaitseala kultuurilooline kaart". Kujundanud Olev Soans; koostanud Helve Anton 1994 "Sangaste kihelkond". // Bergid ja Sangaste. Lehekülgi Sangaste kihelkonna ajaloost. Tartu Ülikooli Kirjastus, Krahv Fr. Bergi Fond. Tartu 1997 "Maarja-Magdaleena II kodukandipäev". Koostanud Ülo Sepp, kaasautorid Helve Remmel jt 1967 Eesti Geograafia Selts 1967 Eesti Looduskaitse Selts 1991 Eestimaa Looduse Fondi asutajaliige 1977–1979 oli ta abielus Olev Antoniga. Haud Elva kalmistul
Arne Kaasik

Arne Kaasik (sündinud 2. oktoobril 1947 Rutjal) on eesti looduskaitsetegelane ja loodusfotograaf. Ta on pikka aega töötanud Lahemaa rahvuspargi asedirektorina ja seejärel direktorina. 1993 Fred Packard Award 2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2016 Eesti looduskaitsemärk 2018 Nimeline pink Palmse mõisapargis "Packard Awardees". IUCN.org. Vaadatud 22.09.2018. Kristi Ehrlich (21.09.2018). "Haljala lion'id pühendasid Arne Kaasikule pingi". Virumaa Teataja. Vaadatud 22.09.2018.
Harilik ussilakk

Harilik ussilakk (Paris quadrifolia) on taimeliik upsuõieliste sugukonnast. Harilikku ussilakka on varem liigitatud liilialiste sugukonda. APG II süsteemis aga lemmelilleliste sugukonda. Ussilakk on varjulembene ja suhteliselt niiskete kasvukohtade taim. Teda leidub nii salu-, laane- ja lodumetsas kui ka puisniitudel. Leviala hõlmab Euroopa lähisarktilist ja paraskliima alasid ning ulatub Lääne-Aasiasse ja Siberisse. Eestis ja Soomes on tavaline. Ussilakk on mitmeaastane ühekojaline rohttaim kõrgusega 18...45 cm. Varre tipus paikneb männasena neli (sageli 3–8) äraspidimunajat lihtlehte. Mais ja juunis moodustub üks tipmine õis. Õiekate on lihtne. Välimised õiekattelehed on laimirohelise värvusega, 4–7 cm pikkused ja neid on harilikult 8. Kroonlehed on kollakasrohelised. Emakkond on mitmeosaline. Tolmukapead on oranžikas-kollakad. Tolmlemine toimub tuule abil või isetolmlemise teel. Umbes 13 mm läbimõõduga vili on peaaegu kerajas väikese kirsi suurune mari , mustjassinise värvusega ning sisaldab keskmiselt 34 seemet. Seemned on pruunid, kurrulised, poolkeraja kujuga ning 2,5 × 1,5 mm suurused. Ussilakk paljuneb nii seemnetega kui ka risoomiga, mis on tal pikk, peenike, harunev ja soomustega kaetud. Kogu taime peetakse osade loomade (sh inimeste) jaoks mürgiseks, eriti marja. Marjade (maitse ebameeldiv) või risoomi söömine põhjustab kõhuvalu, soolte ja põie kramplikke kokkutõmbeid, oksendamist, iiveldust, peavalu ja -pööritust. Südame rütmihäired võivad ilmneda peale mõne marja söömist. Kümnete marjade söömise järel võib saabuda surm krampide ja südame- või hingamislihaste halvatuse tõttu. Marjade ja risoomi mürgisus arvatakse tulenevat saponiini paristifiini (toimib limaskestadesse) ja sapoglükosiidi paridiini (toimib südamesse) sisaldusest. Esmaabiks kutsuda esile oksendamine, anda aktiivsütt ja raskema mürgistuse korral teha maoloputus. Mürgisusest hoolimata on taime kasutatud rahvameditsiinis pea- ja närvivalude korral ning hingetorude haiguste ja kõripõletiku puhul. Homöopaatias on samuti kasutusel närvisüsteemile avalduva toime tõttu: peavalu, närvivalu, migreeni ja peapöörituse korral. Mõnel pool tarvitatakse seemneid ja marju suguiha suurendamiseks. Ürti (Paridis quadrifoliae herba) kogutakse vilja valmimise ajal. Lisaks on ta ka hinnatud dekoratiivtaim. Paris quadrifolia L., Kasutatud 24.02.2017 (inglise) Paris quadrifolia www.eol.org Kasutatud 23.02.2017 (inglise) Paris quadrifolia L. www.catalogueoflife.org Kasutatud 23.02.2017 (inglise) Sudenmarja (Paris quadrifolia), Kasutatud 24.02.2017 (soome) Ussilakk bio.edu.ee Kasutatud 23.02.2017 Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", lk 653, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010 Paris quadrifolia (herb paris) www.kew.org Kasutatud 23.02.2017 (inglise) Harilik ussilakk andmebaasis eElurikkus Hans Jacquemyn, Rein Brys, Michael J. Hutchings,Biological Flora of the British Isles: Paris quadrifolia L., List Vasc. Pl. Br. Isles (1992) no.158,17,1 Sissekanne GRIN-is Sissekanne NCBI-s
Killerid

"Killerid" (inglise keeles "Killers" on 2010. aastal valminud USA romantiline põnevuskomöödia, milles peaosades on Katherine Heigl ja Ashton Kutcher. Film linastus Ameerika Ühendriikides ja Kanadas 4. juunil 2010. Selle keskmes on noor naisterahvas, kes tutvub noormehega, kes selgub olevat Luure Keskagentuuri palgamõrvar. Film tõi esimese nädalavahetusega 15,8 miljonit USA dollarit tulu. Selle eelarve oli 75 miljonit dollarit, kodumaine tulu USA-s 47 miljonit ja kogu maailmas 92 miljonit. Ashton Kutcher pälvis osatäitmisega "Killerites" Kuldvaarika auhinna halvima näitleja kategoorias.
Tarmo Türkson

Tarmo Türkson (sündinud 17. aprillil 1967 Kohtla-Nõmmel) on Eesti riigiametnik, endine Teabeameti (2001–2011) peadirektor ja Siseministeeriumi kantsler (2011–2012). Tarmo Türkson lõpetas 1992. aastal Tartu Ülikooli ajaloo osakonna cum laude. Diplomitöö oli "Eesti-Prantsuse suhted 1934–1940". Sellest ajast oskab ta suhelda prantsuse keeles. Ta oskab ka inglise ja vene keelt. Pärast ülikooli lõpetamist 1992. aastal asus ta tööle Eesti Vabariigi Riigikantselei Teabeteenistusse, kus töötas kuni 1995. aastani, kui see oli juba Välisministeeriumi haldusalas. Aastatel 1996–1998 töötas Eesti suursaatkonnas Moskvas ja seejärel taas Eesti Vabariigi Teabeteenistuses, olles selle juhi kohusetäitja. 1. märtsil 2001 asutati teabeteenistuse asemele uus amet – Teabeamet. Tarmo Türkson jätkas selle peadirektori kohusetäitjana ja nimetati mõni kuu hiljem peadirektoriks. Ta juhtis Teabeametit kuni 26. jaanuarini 2011. 3. jaanuaril 2011 esitas siseminister Marko Pomerants Tarmo Türksoni Siseministeeriumi kantsleri kandidaadiks. Alates 27. jaanuarist 2011 kuni 31. oktoobrini 2012 oli ta Siseministeeriumi kantsler. Alates 1. novembrist 2012 asus taas tööle Teabeametis. 2003 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2004 Auleegioni orden (rüütel) Tarmo Türksoni abikaasa on kursuseõde, Eesti Kunstimuuseumi peavarahoidja Kersti Kuldna-Türkson. Neil on kaks last. Ta armastab vabal ajal lugeda. Kogub münte (kogus on tuhatkond eksemplari). Kärmas, Mihkel. VANA KULD: Eesti välisluure läbi aegade: Türkson, Frosch, Kross ja Bõstrov. Eesti Ekspress, 22. mai 2014. "Siseminister esitab kantsleri kandidaadiks Tarmo Türksoni". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. jaanuar 2011. Vaadatud 3. jaanuaril 2011. Veskioja, Risto. Siseministeeriumi kantsler Tarmo Türkson naaseb teabeametisse. Delfi, 24. september 2012. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Töötajad. Eesti Kunstimuuseumi veebisait. Mees, kes juhib Eesti välisluuret Türkson sai siseministeeriumi kantsleriks, Postimees, 6. jaanuar 2011
Kätlin Aas

Kätlin Aas (sündinud 26. detsembril 1992) on eesti modell. Ta on osalenud mitmel moenädalal Milanos, Pariisis ja Londonis, teinud kaasa Miu Miu, Versace, Kenzo, Givenchy, Yves Saint Laurenti, Jil Stuarti ja Óscar de la Renta moeetendustel.