laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Franz Gotthilf Friedrich Asverus

Franz Gotthilf Friedrich Asverus (13. september 1747 Weimar – 15. juuli 1818 Torma) oli Eesti vaimulik. Asverus lõpetas Weimaris gümnaasiumi. Ta astus 1765 Jena ülikooli usuteaduskonda. 1769–1775 töötas ta koduõpetajana Eestimaal ja Liivimaal. Ordineeriti 8. oktoobril 1775 õpetajaks. 1775–1818 töötas ta (introdutseeriti 8. novembril 1775) Torma ja Lohusuu koguduse õpetajana, olles 1803–1814 Tartu praostkonna praost. Asverus asutas mitu kooli ja astus tihti välja rahva kaitseks. Ta andis Lutheri katekismuse välja kolmes trükis, esimene trükk aastal 1790. Samuti tegi ta kaastööd Tartu Eesti kalendrile - Eesti-Ma Rahwa Kalender. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977 Eesti Biograafiline Leksikon K./Ü. Loodus, Tartus, 1926-1929 TLÜAR rahvusbibliograafia isikud
Lääne-Viru maakonna veekogude loend

Lääne-Viru maakonna veekogude loend loetleb veekogusid Länne-Viru maakonnas Keskkonnaregister
Valter Hohlfeldt

Valter Hohlfeldt (2. jaanuar 1898 Aarike veski, Kodijärve vald, Tartumaa – 24. august 1940 Königsberg) oli Eesti vaimulik. Ta lõpetas 1918. aastal Tartus gümnaasiumi, õppis aastatel 1920–1926 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas ja täiendas end 1927. aastal Berliinis. Aastatel 1930–1931 õppis didaktika-metoodika seminaris ja sooritas gümnaasiumiõpetaja eksami. Prooviaastal oli 1928. aastal Tartus. Ordineeriti 13. aprillil 1930 Tartus õpetajaks. Ta oli Noorte Meeste Kristliku Ühingu Saksa osakonna juhataja. 1939. aastal põgenes Saksamaale. Alates 1940. aastast elas ja oli pastor Königsbergis, kus ta ka suri. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon. EVR Stockholm, 1988. Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann.
Tartu Ülikooli Kunstiajaloo Kabineti väljaanded

Tartu Ülikooli Kunstiajaloo Kabineti väljaanded oli Tartu Ülikooli kunstiajaloo õppetooli poolt välja antud kunstiteaduslik ajakiri, mis ilmus aastatel 1937–1940. Tartu Ülikooli Kunstiajaloo Kabineti väljaanded hakkasid ilmuma 1937. aastal kunstiajaloo professor Sten Karlingi initsiatiivil. Ajakirja eesmärgiks oli kunstiajaloo kabinetis tehtava teadustöö publitseerimine ja rahvusvaheline levitamine. Ajakirja ilmus aastatel 1937–1940 kokku 8 numbrit: 1937. aastal ilmus 3 numbrit, 1938. aastal 2 numbrit, 1939. aastal 1 number ja 1940. aastal 2 numbrit. 1940. aasta viimased kaks numbrit kandsid pealkirja "Tartu Ülikooli Kunstiajaloo Instituudi väljaanded", sest 1939. aastal nimetati kunstiajaloo kabinet ümber Kunstiajaloo Instituudiks. 1938. aasta 4. number kandis prantsuskeelset pealkirja "Publications du Cabinet d'Histoire de l'Art de l'Université de Tartu". Tartu Ülikooli Kunstiajaloo Kabineti väljaannete traditsiooni jätkab 2009. aastal Tartu Ülikooli kunstiajaloo professor Juhan Maiste initsiatiivil ellu kutsutud ajakiri Baltic Journal of Art History.
Ellen Hansen

Ellen Hansen (kuni 1931. aastani Ellen Kont; 18. juuli 1910 Tallinn – 27. september 2012 Tallinn) oli eesti tekstiilikunstnik. Ellen Hansen lõpetas 1931. aastal Riigi Kunsttööstuskooli tikandi- ja pitsitöö erialal ning oli 1948. aastal esimene Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi lõpetaja tekstiili erialal. Aastatel 1949–1964 töötas ta Tallinna Kunstitoodete Kombinaadis dekoratiivkudumise- ja tekstiiliateljee kunstilise juhina ning seejärel oli vabakutseline kunstnik. Ellen Hansen on loonud seina- ja kattevaipu, dekoratiivkangaid, lavaeesriideid, tekstiiliansambleid avalikku ruumi. 1957. aastal loodud vaip "Rahvuslikud nukud" pälvis kunstitoodete kombinaadi kollektsioonis Brüsseli maailmanäitusel kuldmedali. 1960. aastatel lõi ta suurepäraseid rüiutehnikas vaipu, kus domineeris motiivistiku jõuline abstraktne stiliseering, maaliline ja julge värvikäsitlus. 1970.–1980. aastatel muutus kujundi- ja värvikeel vaoshoitumaks ja peenemaks. Tuntumad avalikku ruumi valminud tööd on Estonia kontserdisaali lavaeesriie (1962) ja Vanemuise teatri lavaeesriie (1967). Alates 1949. aastast kuulus ta Eesti Kunstnike Liitu, oli ka Eesti Kunstnike Liidu ja Eesti Tekstiilikunstnike Liidu auliige. 1964. aastal anti talle Eesti NSV teenelise kunstniku aunimetus. Ellen Hanseni loometeed iseloomustavad arvukad esinemised tarbekunstinäitustel Eestis ja välismaal, samuti isikunäitused Eesti Kunstimuuseumis (1962), Moskva KF näitusesaalis (1963), Tartu Kunstimuuseumis (1964), Läti Ajaloomuuseumis Riias (1964), Tallinna Linnagaleriis (1996), Chaplini keskuses Pärnus (1998), Eesti Tarbekunstimuuseumis (1999), Eesti Rahva Muuseumi Näitusemajas ja Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis (2007-2008, 2010), Estonia Talveaias (2005 ja 2008). 1958 – kuldmedal Brüsseli maailmanäituselt 1960 – suur hõbemedal NSV Liidu rahvamajanduse saavutuste näituselt Moskvas 1961 – I järgu diplom Moskvast 1964 – Kultuuriministeeriumi aastapreemia 1964 – Eesti NSV teeneline kunstnik 1996 – Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (isikunäitus Tallinna Linnagaleriis ja pikaajaline loominguline tegevus) 2011 – TriikRaud Metalli- ja puitehistöökunstnik Albert Hansen oli Ellen Hanseni abikaasa. Arhitekt Tiit Hansen on nende poeg. Tekstiilikunstnik Aet Ollisaar on tema tütretütar. Sigrid Huik, Maasike Maasik, Aet Ollisaar, Tiina Puhkan "Eesti tekstiilikunst 1915–2015“ Eesti Tekstiilikunstnike Liit, 2015. ISBN 9789949385751 EKABL, lk 99 Tekstiilikunstnik Ellen Hansen sai 100-aastaseks err.ee, 18. juuli 2010 Peegeldused Ellen Hanseni ja Aet Ollisaare tekstiilid, 4.05.–2.06.2011, Pärnu Uue Kunsti Muuseum Tekstiilikunstnik Ellen Hansen pälvis elutööpreemia ERR, 4. mai 2011 Suri tekstiilikunstnik Ellen Hansen
The Vampire Bat

"The Vampire Bat" on 1933. aasta USA õudusfilm. Kleinschlossi külas toimuvad mõrvad, mis viitavad vampiirlusele. Ainus kahtlusalune kohtlane nahkhiirearmastaja Herman hukub tagaajamise käigus, kuid mõrvad sellega ei lõppe. Süüdlaseks osutub elu loomise plaanidega doktor, kes püüab oma kurje toimetusi Hermani süüks ajada. Lionel Atwill (doktor Otto von Niemann) Fay Wray (Ruth Bertin) Melvyn Douglas (politseiinspektor Karl Brettschneider) Dwight Frye (Herman Gleib) Maude Eburne (tädi Gussie Schnappmann)
Nuku‘alofa

Nuku‘alofa on Tonga pealinn ja suurim linn. Nuku‘alofa asub Tonga suurima saare Tongatapu põhjarannikul. Seal elab veerand riigi elanikest. Linnas asuvad riigi parlament ja kuningapalee. Esimese eurooplasena jõudis Nuku'alofasse James Cook 10. juunil 1777. Ta kirjeldas Nuku'alofa lahte ja tema joonistatud kaardi põhjal võib järeldada, et ta pidi olema saarel randunud ja ööbinud. Cook nimetas mitut kohanime saarel, kuid mitte Nuku'alofat, kuigi ta seal maabus. Teise eurooplasena jõudis Nuku'alofasse misjonär George Vason 1797. 1810 avaldas ta maailma esimese Tongat käsitleva raamatu, kus esimest korda Euroopa ajaloos mainiti kohanime Nuku'alofa (kujul Noogollefa). Kolmanda eurooplasena jõudis Nuku'alofasse William Mariner 1806, kes esimese eurooplasena jäi saarele pikemaks ajaks. Nimelt elas ta Tongal 1810. aastani Finau 'Ulukalala lapsendatud pojana. Tol ajal käis Tongal kodusõda. Pärast 11 aastat kestnud sõda ja piiramist õnnestus 'Ulukalala sõdalastel Nuku'alofa vallutada. Selleks kasutasid nad Marinerilt saadud Port-au-Prince'is toodetud kahureid. 1817 avaldas Mariner maailma teise Tongat käsitleva raamatu, kus Tonga pealinna on nimetatud Nioocalofaks. 1826 saabusid saarele esimesed misjonärid, kes saarele pikemaks ajaks jäid. Need olid pärit Londonist ja rahvuselt tahitilased. Nad olid teel Fidžile, kuid pealik Tupou ei lasknud neil teekonda jätkata. Järgmisel aastal saabus saarele veel kaks metodistidest misjonäri. 1. juunil 1828 laskis pealik Tupou end ristida. Nuku'alofa muutus kiiresti kristluse levitamise keskuseks Tongal. Ühtlasi koostasid misjonärid tonga kirjakeele, mida kasutatakse tänapäevani. Nuku‘alofa on Tonga pealinn alates 1845. aastast. 4. novembril 1875 võeti vastu Tonga põhiseadus, mis sätestab Tonga pealinnaks Nuku'alofa. Halduslikult koosneb Nuku'alofa kolmest osast: Kolomotu'a (tõlkes 'vanalinn'), Kolofo'ou (tõlkes 'uuslinn') ja Ma'ufanga. Neist viimane asub linna idaosas ja liideti pealinnaga viimasena, kuid küla oli seal juba Cooki ajal. 2006. aasta rahutuste käigus rüüstati ja hävitati suur osa linna äripiirkonnast.
Bruno Hörschelmann

Bruno Hörschelmann (9. september 1889 Kose – 28. juuli 1946 Regis-Breitingen) oli Eesti vaimulik. Lõpetas Tallinna Nikolai Gümnaasiumi. Õppis aastatel 1909–1916 Tartu ülikoolis matemaatikat ja usuteadust. Lõpetas ülikooli teoloogiakandidaadi astmega. Oli prooviaastal Lüganuse koguduses. Ordineeriti õpetajaks 14. juulil 1918 Tallinna Toomkirikus. Oli aastal 1918 Lüganuse koguduse õpetaja Carl Ferdinand Sigismund Waltheri isiklik adjunkt, 1920–1939 Lüganuse Ristija Johannese koguduse õpetaja. Põgenes aastal 1939 Saksamaale. Oli aastatel 1939–1940 pastor Altfeldes Danzigi lähedal (praegu Stare Pole Malborki kreisis Pomorze vojevoodkonnas) ning 1940–1942 pastor Jeschaus Schwetzi kreisis (praegu Jeżewo Świecki kreisis Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas) Jäi aastal 1942 emerituuri, elades Regis-Breitingenis (Saksimaal). Seal ta ka suri aastal 1946. Tema isa oli Kose, Kihelkonna ja Baratajevka koguduse (Samara kubermangus) õpetaja Christfried Otto Hörschelmann, vanaisa Carl Anton Ferdinand Hörschelmann oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja. Ta oli kaks korda abielus, pärast esimese naise surma abiellus tolle õega, nende isa oli Iisaku koguduse õpetaja Carl Albert Intelmann. Abikaasade vend Reinhold Carl Intelmann oli Iisaku koguduse adjunktõpetaja, vend Carl Helmut Intelmann oli Varbla koguduse õpetaja. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann https://eelk.ee/elulood/horschelmann_bruno.html
Karl Laantee

Karl Laantee (2. oktoober 1927 Elva – 13. mai 2007 Tartu) oli eesti ajakirjanik ja vaimulik, raadiojaama Ameerika Hääl eestikeelsete saadete tegija. 1955. aastast oli ta kirikuõpetaja USA-s, Argentinas, Rootsis, Peruus, Uruguays ja Kanadas ning alates 1993. aastast ka Eestis. Ta teenis usuliselt põlisameeriklasi USA Virginia osariigis, rajas luterliku koguduse Buenos Aireses, teenis eri viisil eestikeelseid kogudusi Rootsis, Taanis ja Kanadas. Karl Laantee sündis Tartumaal Elva vallas Tigase talus Ketneri külas viielapselise pere vanima pojana. 1944. aastal siirdus ta 16-aastaselt lennuväe abiteenistuse koosseisus Saksamaale. Ta õppis mitmes ülikoolis Saksamaal, USA-s ja Rootsis. 1966. aastal sai magistrikraadi politoloogias ja teoloogias. Kuulus korporatsiooni Rotalia. Organiseerimisvõimelise inimesena töötas ta Ameerika Ühendriikide ametnikuna Ladina-Ameerikas poliitika vallas. Kui Peruus oli tema töö populaarne kohalikegi seas, siis Uruguays olid tema ülesanded poliitilistel põhjustel komplitseeritud. Aastatel 1979–1988 oli Karl Laantee Ameerika Hääle eestikeelsete saadete toimetuse juht. Seejärel tegi ta USA-s usutööd. Laantee naasis Eestisse 1993. aastal ja asus elama Tartusse, töötas Tartu Ülikooli usuteaduskonnas ja sotsiaalteaduskonnas lektorina. Ta kirjutas ajalehtedele poliitikakommentaare. Laantee juhatas Ameerika Hääle Eesti osakonda külma sõja lõpukümnendil, alates 2. detsembrist 1979 kuni 8. aprillini 1988. Tema tööleasumise järel suurenes selle raadiojaama eestikeelsetes saadetes Eesti ajalugu ja kaasaegset vastupanuliikumist käsitlevate esinemiste hulk. Ta oli 1965. aastast abielus geoloog Anne Reintamm-Laanteega (1930–2013), neil oli tütar ja nende poeg on praegune Eesti Vabariigi peakonsul Peterburis Carl Eric Laantee Reintamm. 2002 Valgetähe V klassi teenetemärk "Eesti ajalugu: kronoloogia" (koostaja Sulev Vahtre). Tallinn: Olion, 1994. ISBN 5460002281 In Memoriam Eesti kirik Legendaarne Ameerika Hääle Eesti osakonna juhataja Karl Laantee on surnud Denes Kattago, Õhtuleht 16. mai 2007 Laantee, Karl TLÜAR väliseesti isikud
Pühalepa valla vapp

Pühalepa valla vapp on Hiiu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Pühalepa valla vapp. Tumesinisel hõbedaga ääristatud vapikilbil on hõbedane ruut, mille sees hõbedane päikeseratas, mille sees neli kollast segmenti. Kilbi allosas on hõbedane siniste täpikestega liilia. Päikeseratas sümboliseerib päikest, elu ja õnne, ruut tähendab saart. Liilia on puhtuse, lootuse ja pühaduse sümbol. Kollased segmendid väljendavad valla ühtsust ja struktuuri: Hellamaa, Suuremõisa, Palade, Kärdla piirkonda. Sinine värvus sümboliseerib laiduderikast sooja liivapõhjalist merd ning taevast. Pühalepa valla põhimäärus
Lumekelluke

Lumekelluke on mitme taime rahvapärane nimetus: harilik lumikelluke harilik sinilill
Lääne-Ukraina Rahvavabariik

Lääne-Ukraina Rahvavabariik (ukraina keeles Західноукраїнська Народна Республіка) oli ukrainlaste riik praeguse Ukraina lääneosas Austria-Ungarile kuulunud aladel: Austria aladel Galiitsia ja Bukoviina ning Ungari alal praegune Taga-Karpaatia. Eksisteeris novembrist 1918 kuni jaanuarini 1919. 13. novembril 1918 moodustati Lvivis Jevgen Petruševõtši poolt Lääne-Ukraina Rahvavabariigi Rahvakogu, mis kuulutas välja vabariigi. Pealinn oli Lviv. 22. jaanuaril 1919 leppisid Lääne-Ukraina Rahvavabariik ja Ukraina Rahvavabariik ühinemisaktiga kokku ühinemise. Pärast Ukraina vallutamist Nõukogude Venemaa poolt ning 1920. aasta Nõukogude-Poola sõda vallutas Poola need Ukraina alad ning liitis Poola riigiga, mille koosseisus alad olid aastatel 1919–1939. Rahvusraada esimees Jevgen Petruševõtš, 1. november 1918 – 17. jaanuar 1919; Riigisekretariaadi esimees Kost Levõtskõi 1. november 1918 – juuli 1919. Asus 1918. aasta detsembrist Ternopilis, 1919. aasta jaanuarist Ivano-Frankivskis. Ukraina ajalugu Nõukogude-Ukraina sõda (1917–1921) Західно-Українська Народна Республіка 1918–1923. Енциклопедія. Т. 1: А–Ж. Івано-Франківськ : Манускрипт-Львів, 2018. 688 с. Західно-Українська Народна Республіка 1918–1923. Енциклопедія. Т. 2: З–О. Івано-Франківськ : Манускрипт-Львів, 2019. 832 с. Західно-Українська Народна Республіка 1918-1923. Енциклопедія. Т. 3: П – С. Івано-Франківськ: Манускрипт-Львів, 2020.576 с. Західно-Українська Народна Республіка 1918-1923. Енциклопедія. Т. 4: Т – Я. Івано-Франківськ: Манускрипт-Львів, 2021.688 с.
Shaoxing

Shaoxing on ringkonna õigustega linn Hiina idaosas Zhejiangi provintsis. Tänapäeva linna kohal asus 4. sajandil eKr Yue kuningriik. Linnas toimus 2010. aastal 6. ülemaailmne kooriolümpia. Shaoxingi linn jaguneb 6 maakonna tasemel haldusüksuseks (1 linnarajoon, 3 maakonna õigustega linna ja 2 maakonda): Yuechengi linnarajoon (越城区 Yuèchéng Qū) Zhuji (诸暨市 Zhūjì Shì) Shangyu (上虞市 Shàngyú Shì) Shengzhou (嵊州市 Shèngzhōu Shì) Shaoxingi maakond (绍兴县 Shàoxīng Xiàn) Xinchangi maakond (新昌县 Xīnchāng Xiàn) Shaoxingi koduleht
Jiaxing

Jiaxing on ringkonna õigustega linn Hiina idaosas Zhejiangi provintsis. Piirneb kirdes Shanghai Shiga. Linnas räägitakse uu keelt. Jiaxingi linn jaguneb seitsmeks maakonna tasemel haldusüksuseks (kaks linnarajooni, kolm maakonna õigustega linna ja kaks maakonda): Nanhu linnarajoon (南湖区) Xiuzhou linnarajoon (秀洲区) Haining (海宁市) Pinghu (平湖市) Tongxiang (桐乡市) Jiashani maakond (嘉善县) Haiyani maakond (海盐县)  Jiaxing – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Jiaxingi koduleht
Zhoushan

Zhoushan on ringkonna õigustega linn Hiina idaosas Zhejiangi provintsis. Asub Ida-Hiina meres Hangzhou lahe saartel. Piirkond hõlmab 1390 saart ning 3306 laidu ja kari. Aasta läbi on asustatud 103 saart. Vaid 15 saarel elab üle 10 000 inimese. Zhoushan jaguneb 4 maakonna tasemel haldusüksuseks (2 linnarajooni ja 2 maakonda): Dinghai linnarajoon (定海区) Putuo linnarajoon (普陀区) Daishani maakond (岱山县) Shengsi maakond (嵊泗县) Zhoushani koduleht
Kärdla lennujaam

Kärdla lennujaam (IATA lennujaamakood: KDL, ICAO lennujaamakood: EEKA) on Kärdlast 6 km ida pool asuv Hiiu maakonna ainuke lennujaam. Lennujaama terminal asub idarannikul Hiiessaare külas. Lennujaamas on asfaltkattega 1520 meetri pikkune ja 30 laiune maandumisrada suundadel 14 ja 32. Lennurada renoveeriti 1998. aastal. Kärdla lennujaam avati 1963. aastal. Toimusid regulaarlennud Tallinna, Haapsallu, Vormsile, Kuressaarde, Riiga, Pärnusse, Viljandisse ja Tartusse ning tšarterlennud Murmanskisse, Vilniusse ja Kaunasesse. Pärast Eesti iseseisvuse taastamist 1991. aastal vähenes oluliselt nii sihtkohtade kui ka reisijate arv, näiteks 1995. aastal läbis lennujaama vaid 727 inimest. Kuid lennuliiklus elavnes uuesti ning näiteks 2010. aastal läbis lennujaama 10 551 reisijat. Lennujaamas toimuvad kord aastas augustis lennupäevad.[viide?] 23. novembril 2001 kukkus Palade lähedal alla 17 reisijaga pardal Tallinnast Kärdlasse suunduv ELK Airwaysi lennuk Antonov An-28 ES-NOV. 17 pardalolijast (3 meeskonnaliiget, 14 reisijat) hukkus 2 reisijat. Uurimine tuvastas mitmeid pilootide juhtimisvigu. Peale lisatud talvine 2022/2023 PlaneCrashInfo.com. "PlaneCrashInfo.com - ES-NOV". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. märts 2016. Vaadatud 28. november 2015. Koduleht
Christfried Otto Hörschelmann

Christfried Otto Hörschelmann (15. juuli 1858 Kose – 17. oktoober 1939 Tallinn) oli Eesti vaimulik. Õppis aastatel 1871–1876 Tallinna Rüütli- ja Toomkoolis. Aastatel 1877–1882 õppis ta Tartu Ülikoolis, ajaloo- ja usuteaduskonnas, lõpetas ülikooli cand theol astmega. Prooviaastal oli ta Peterburi Anna koguduses Konrad Freifeldti juures. Ordineeriti 13. novembril 1883 õpetajaks. Hörschelmann oli 1883–1887 Kose Püha Nikolause koguduse adjunktõpetaja, 1887–1905 õpetaja, aastal 1906 oli Kihelkonna Mihkli koguduse õpetaja. Aastatel 1907–1908 oli Baratajevka koguduse (Samara kubermangus) vikaarõpetaja, 1908–1933 õpetaja. Emerituuri jäi ta 12. detsembril 1933. Aastast 1935 elas ta poja juures Lüganusel. Ta suri aastal 1939 Tallinnas ja ta maeti Kose kalmistule. Tema isa Carl Anton Ferdinand Hörschelmann oli Kose Püha Nikolause kogudus õpetaja, vanaisa Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, äi Carl Friedrich Sigismund Walther oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, vend Ferdinand Constantin Ludwig Hörschelmann oli mitme Krimmi koguduse pastor, suri Minussinskis, naisevend Carl Ferdinand Sigismund Walther oli Lüganuse Ristija Johannese koguduse õpetaja, õemees Adam Rudolf Winkler oli Tallinna Toomkoguduse õpetaja, poeg Bruno Hörschelmann oli Lüganuse Ristija Johannese koguduse õpetaja. Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007 Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998 https://eelk.ee/elulood/horschelmann_christ.html Christfried Otto Hörschelmann Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Jetstream 31/32

Jetstream 31/32 (Inglismaa) on väike alltiivaline, kahe turbopropollermootoriga, survestatava kerega regionaalne liinilennuk, mis konstrueeriti USA kohalike lennuliinide turu jaoks. Jetstream 31 Airliner - 18/19-kohaline Jetstream 31 Corporate - 8/10-kohaline Jetstream 31EP - suurema võimsusega Jetstream 31EZ - merepatrull Jetstream Executive Shuttle - 12-kohaline äriklassi Jetstream 31 Special - universaalne transpordilennuk Jetstream 32EP - suurema pagasiruumiga, 19 reisijakohta Jetstream QC Ülemaailmselt rohkemat kui viit Jetstream lennukit kasutavad firmad on: Northwestern Air Pascan Aviation SARPA AIS Airlines Transmandu FlyPelican Eestis kasutavad Jetstream 31/32 lennukeid: Transaviabaltika Pikkus: 14,37 m Tiivalaius: 15,85 m Kõrgus: 5,32 m Tiiva pindala: 25,2 m² Tiiva profiil: tüves NACA 63A418, tippudes NACA 63A412 Tühimass: 4360 kg Maksimaalne stardimass: 6950 kg Jõuallikas: 2 x Garrett TPE331-10UG, turbopropeller, võimsus 2 x 940 SHP (701 kW) Maksimaalne kiirus: 488 km/h Reisikiirus: 426 km/h Lennukaugus: 1260 km Praktiline lennulagi: 7620 m Tõusukiirus: 10,6 m/s Tiiva pinnakoormus: 276 kg/m² Võimsus/mass suhe: 0,123 hj/ 0,201 kg Meeskond: 2 Reisijaid: 19
Bulgaaria lennukompaniide loend

See on Bulgaaria lennufirmade loend. Air Ban Air Lazur Air VIA BH Air Bulgaria Air Bulgarian Air Charter Heli Air Services Hemus Air Wizz Air Bulgaria
Riigireiting

Riigireiting on reitinguagentuuri antud hinnang valitsuse võimele ja soovile tulevikus riigi võetud võlakohustusi täita. Riigireiting on üldjuhul ka kõigi riigis asuvate ettevõtete reitingu ülempiiriks ning määrab laenuraha hinna. Reitinguagentuurid hindavad eraldi riigi võimet täita oma kohustusi välisvaluutas ning kodumaises valuutas. Kohaliku valuuta reiting võib olla välisvaluutareitingust kõrgem, sest võib eeldada, et riigil on oma rahas nomineeritud kohustuste täitmiseks võimalik tõsta riigisiseseid makse või raha juurde trükkida. Rahvusvaheliselt on oluline siiski riigi välisvaluutakohustuste reiting ja riigireitingust rääkides peetakse tavaliselt silmas just seda. Suurimad reitinguagentuurid on Standard & Poor (S&P Global Ratings), Moody (Moody’s Corporation) ja Fitch (Fitch Ratings). Lisaks neile kolmele tunnistab Euroopa Keskpank ka DBRS (DBRS Morningstar) reitinguid. S&P ja Fitch kasutavad ühesugust tähestikulist skaalat, Moody skaala tasemete tähistused on veidi erinevad. Pikaajaliste riigireitingute tasemete tähistused on järgnevas tabelis. Lisaks hinnatakse ka väljavaadet -- kas stabiilne, positiivne või negatiivne. Eesti majandust hakkasid reitinguagentuurid hindama 1997. aastal. Järgnevais tabeleis on Moody, S&P ja Fitchi Eestile antud riigireitingud. Pikaajaliste reitingute sümbolid S&P Global Moody's Investors Service, Inc. Fitch Ratings DBRS Morningstar
Seitse Tarka

Seitse Tarka on Suure Vankri üks nimedest. Seitse tarka olid Vana-Kreeka targad.
Carl Anton Ferdinand Hörschelmann

Carl Anton Ferdinand Hörschelmann (9. jaanuar 1819 Viru-Jaagupi – 20. detsember 1892 Kose) oli Eestimaa vaimulik. Õppis 1836–1839 Tallinna Toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1839–1844. 1844–1845 töötas ta koduõpetajana. Õpetajaks ordineeriti ta 17. mail 1845. Oli aastatel 1845–1886 Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja. Asutas 27. septembril 1847 Kose abipiibliseltsi ja oli selle eestseisja. Ta ei pooldanud kihelkonnas talurahvakoolide loomist ning arvas, et iga ema peaks ise oma last voki kõrval lugema õpetama. 1873 – kuldametirist Isa oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja Friedrich August Hörschelmann, poeg Christfried Otto Hörschelmann oli Kose, Kihelkonna ja Baratajevka koguduse (Samara kubermangus) õpetaja, poeg Ferdinand Constantin Ludwig Hörschelmann oli luterlik pastor Tbilisis ja paaris Krimmi koguduses, väimees Adam Rudolf Winkler oli Tallinna Toomkoguduse õpetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007 Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998 https://eelk.ee/elulood/horschelmann_carlanton.html
Kiss Me Deadly

"Kiss Me Deadly" "Suudle mind surnuks" ("Kiss Me Deadly"), USA 1955. aasta film-noir, mille lavastas Robert Aldrich ning peaosas on Ralph Meeker. Filmi aluseks on Mickey Spillane romaan "Kiss Me, Deadly". "Surmav suudlus" ("Kiss Me Deadly", alternatiivpealkiri "The Delphi Effect"), USA-Saksamaa 2008. aasta telefilm Shannen Dohertyga peaosas. Filmi lavastas Ron Oliver.
Hofbräuhaus

Hofbräuhaus (õieti Staatliches Hofbräuhaus in München) on Saksamaal Münchenis tegutsev õlletootja. Selle omanikuks on Baieri liidumaa valitsus ja selle nimi pärineb ajast, kui see oli Baieri kuningriigi õukonna (hof) pruulikoda. Pruulikojal on Münchenis õllerestoranid Hofbräuhaus am Platzl ja Hofbräukeller ja üks suuremaid telke Oktoberfestil. Hofbräuhaus toodab mitmesugust õlut traditsiooniliste retseptide järgi.
Puksiirauto

Puksiirauto on sõiduk, mis on mõeldud teise sõiduki teisaldamiseks. Puksiirautod teisaldavad tavaliselt avariilisi või tehnilise rikkega sõidukeid.