laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aurichi kreis

Aurich (saksa Landkreis Aurich) on kreis Saksamaal Alam-Saksi liidumaal. Kreisi keskus on Aurich. Seda ümbritsevad (põhjast ja päripäeva) Põhjameri, Wittmundi ja Leeri kreis ning Emdeni linn. Kreisi pindala on 1287 km². 31. detsembril 2015 elas seal 189 199 inimest. Asustustihedus on 146 inimest/km². Kreisi ajalugu on seotud Ida-Friisimaa piirkonna ajalooga. Kreis loodi 1977. aastal, kui ühendati endised Aurichi ja Nordeni kreis. Kreis paikneb Ida-Friisimaa (Ostfriesland) lääneosas. Läänes on Emsi jõe suu ja estuaariks väljaulatuv Krummhörni poolsaar. Kreisis on kolm asustatud saart, mis kuuluvad Ida-Friisi saarte hulka. Nendeks on Juist (16 km², 1800 elanikku), Norderney (26 km², 6100 elanikku) ja Baltrum (6,5 km², 500 elanikku). Väike Memmerti saar pindalaga 5,2 km² on asustamata. See asub Juistist lõunas ja on looduskaitseala, kus elab haruldasi linde. Osa kreisist kuulub Alam-Saksi padumere rahvusparki. Samtgemeinden: Samtgemeinde Brookmerland Leezdorf Marienhafe1 Osteel Rechtsupweg Upgant-Schott Wirdum Samtgemeinde Hage Berumbur Hage1 Hagermarsch Halbemond Lütetsburg 1 Samtgemeinde keskus GeoNames https://www.destatis.de/DE/Themen/Laender-Regionen/Regionales/Gemeindeverzeichnis/Administrativ/04-kreise.html www.landkreis-aurich.de Norderney saar Juisti saar Baltrumi saar
Roman Sikora

Roman Sikora (sündinud 3. juulil 1970) on tšehhi näitekirjanik ja ajakirjanik. Sündis Třineci linnas Kirde-Tšehhimaal, kasvas seal üles ja lõpetas 1988. aastal kohaliku kutsekooli metallurgia alal. Töötas Třineci raua- ja terasetööstuses, enne kui kolis Brnosse, et astuda Janáčeki muusika- ja etenduskunstide akadeemiasse (Janáčkova akademie múzických umění v Brně; tšehhikeelne lühend JAMU). Õppis seal kuus aastat. On töötanud Brno Linnateatris. 1998. aastal asutas koos mõttekaaslastega teatriteemalise veebiajakirja Yorick, kuhu muuhulgas ise kirjutas esseesid ja arvustusi, kritiseerides Tšehhi teatrites valitsevat akademismi. Praegu elab Prahas, töötab toimetajana ajakirjas "Literární noviny" ja veebisaidi Tiscali.cz juures, teeb kaastööd sõltumatule veebiväljaandele "A2larm". Ta on kirjutanud paarkümmend teatri- ja raadiolavastust ning arvukalt artikleid ja arvustusi. 1997. aastal sai Sikora oma näidendiga "Smetení Antigony" (tõlge umbes "Antigone jäänused") Alfréd Radoki fondi korraldatud algupärase draama konkursil teise koha, selleks ajaks oli ta kirjutanud juba umbes 15 näidendit. Tema näidendeid on lavastatud ka väljaspool Tšehhi vabariiki, kõige rohkem on tema teoseid tõlgitud saksa, prantsuse, ungari ja sloveeni keelde. 2014. aastal tõi VAT Teater lavale Sikora näidendi "Masohhisti pihtimus" ("Zpověď masochisty") 2007. aastal tehti Sikorast film "Sikora. Malý osobní marketingový epos" ("Väike isiklik turunduseepos", režissöör Ivo Bystřičan), kus Sikora arutleb enese müümise-mittemüümise üle Brno linna taustal. https://www.maisonantoinevitez.com/fr/auteurs-traducteurs/roman-sikora-176.html "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. mai 2018. Vaadatud 22. mail 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://romansikora.goneo.cz/
Pivdenne (Toretsk)

See artikkel räägib Donetski oblasti alevist. Harkivi oblasti linna kohta vaata artiklit Pivdenne. Pivdenne (kuni 2016 Leninskoje) on alev Ukrainas Donetski oblastis, 42,3 km kaugusel Donetski keskusest põhjakirdes, umbes 10 km kaugusel Horlivkast loodes. Pivdenne kõrgus merepinnast on 167 meetrit. 2014. aasta aprillis alanud Vene-Ukraina sõda on toonud kaasa kaotusi nii rahulike elanike kui sõjaväelaste hulgas. Valitsusväed võtsid asula oma kontrolli alla 2018. aasta kevadel. 21. mai 2018 varahommikul toimunud lahingus sai surma kaks Ukraina sõjaväelast, neli sai haavata. Постановление Верховной Рады Украины от 19 мая 2016 года № 1377-VIII «О переименовании отдельных населённых пунктов и районов» "Брифінг речника Міністерства оборони України щодо ситуації на лінії зіткнення" (ukraina). MoD. 22. mai 2018. Vaadatud 22.05.2018. "Escalation in Donbas: Two Ukrainian soldiers killed, nine wounded in action in past day | There have been no Ukrainian casualties on May 22" (inglise). UNIAN. 22. mai 2018. Vaadatud 22.05.2018. "Two Ukrainian soldiers killed, four injured while repelling attack of Russian mercenaries near Pivdenne village, - JFO center" (inglise). Censor.NET. 21. mai 2018. Vaadatud 22.05.2018.
Harju-Madise kirik

Harju-Madise Mattiase kirik on kihelkonnakirik Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Madise külas Pakri lahe ääres rannaastangul. Kirik on pühitsetud apostel Mattiasele. Kiriku ehitusaeg jääb 15.–18. sajandisse. Kantsel on valminud 1784. aastal ja selle kõlaräästa tipus on päikeseratas, mida on peetud laeva tüürirattaks. Harju-Madise pastori Johann Haquinus Forseliuse poja Bengt Gottfried Forseliuse mälestuskivi on kirikuaia kõrval. Kiriku kõrval asub Madise juga. Meri asub kirikust 500 meetri kaugusel. Kiriku kellatornis on majakatuli, mis moodustab liitsihi Madise alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 599 meetrit ja sihi asimuut on 140°. Kiriku kõrgus maapinnast on 35 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 33 meetrit. Vanarahvalt kogutud legendide põhjal olla ümberkaudsed surnud mõisnikud kiriku altari ees öösiti kaarte mängimas käinud. Seda märganud õpetaja, kes läinud salamisi kirikusse ning hoolimata mõisnike lahkest kutsest keeldunud kaardilauda istumast, tõstes käe ning hüüdes: "Tagane, saadan!" Sestsaadik olevat Harju-Madise kirikus öösiti rahu ja vaikus valitsenud. Forseliuse mälestus­tahvel kiriku juures Sõdade ohvrite mälestus­plaadid kirikuaias Kirikuaia põhjavärav Kirikuaed  Harju-Madise kirik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Harju-Madise kiriku EELK kodulehel Harju-Madise kirik kultuurimälestiste riiklikus registris Madise kirik navigatsioonimärkide andmekogus
Aurich

Aurich (alamsaksa Auerk, läänefriisi Auwerk) on linn Idafriisi alal Saksamaal Alam-Saksi liidumaal. See on Aurichi kreisi keskus. Linna pindala on 197,21 km², 31. detsembril 2015 elas seal 41 489 inimest. Aurichi ajalugu ulatub 13. sajandisse, kui asulat Aurechove on 1276. aastal mainitud Friisimaa dokumendis Brokmerbrief. 1517. aastal alustas krahv Edzard Cirksena aadlisuguvõsast linna rünnakujärgset ülesehitamist. Ta rajas linnakeskuse, mis on praegugi alles. 1539. aastal koondati maa ametivõimud Aurichisse, mis tegi sellest krahvkonna ja hiljem Ida-Friisimaa keskuse, jäädes maa ametiasutuste asupaigaks kuni Ida-Friisimaa pärandumiseni 1744. aastal Preisi kuningriigile. Pärast Preisi armee lüüasaamist 1807. aasta Jena lahingus sai Aurichist 1808. aastal Hollandi kuningriigi osa. 1810. aastal annekteeriti Hollandi kuningriik Prantsusmaasse ja Aurich tehti Esimese Prantsuse keisririigi Ems-Orientali departemangu keskuseks. Pärast Napoleoni lüüasaamist 1814. aastal läks see 1815. aastal Hannoveri kuningriigile ning 1866. aastal annekteeriti Preisimaa poolt ja tehti Hannoveri provintsi osaks. 21. oktoobrist 1944 kuni 23. detsembrini 1944 oli Aurichis natside koonduslaager. Laager oli Neuengamme koonduslaagri alluvuses. Pärast Teist maailmasõda sai Aurich uue Alam-Saksi liidumaa osaks. Liefmann Calmer (1711-1784), tähtis tegelane 18. sajandi Prantsuse juutluses Karl Deichgräber (1903–1984), klassikaline filoloog Rudolf Christoph Eucken (1846–1926), Saksa filosoof, 1908. aasta Nobeli kirjandusauhinna võitja Karl Heinrich Ulrichs (1825–1895), kirjanik Peter von Colomb (1775–1854), Preisi kindral Yitzhak Raveh (1906–1989), Iisraeli kohtunik Aloys Wobben (sündis aastal 1952), Saksa insener Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.aurich.de
Tadija Kačar

Tadija Kačar (serbia kirillitsas Тадија Качар; sündinud 5. jaanuaril 1956; sünnikoht praeguse jaotuse järgi Perućica, Jezero vald, Serblaste Vabariik, Bosnia ja Hertsegoviina) on Serbia ja Jugoslaavia FSV endine poksija. Ta sündis küll tollase Jugoslaavia FSV Bosnia ja Hertsegoviina SV-s, kuid kolis 1971. aastal lapsena koos oma vanematega Novi Sadi Vojvodina SAP-i ning on kogu oma karjääri jooksul esindanud Serbia SV-d. Ta on rahvuselt serblane. Ta oli kahekordne Jugoslaavia meister poolraskekaalus (kuni 81 kg) aastatel 1978 ja 1979. Ta sai I keskkaalus (kuni 71 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Jerzy Rybickile (Poola). Ta sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 2. maailmameistrivõistlustel (Belgrad, 1978) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Sixto Soriale (Kuuba). Ta sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 23. Euroopa meistrivõistlustel (Köln, 1979) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Albert Nikoljanile (NSV Liit). Tema noorem vend Slobodan Kačar on samuti tuntud endine Serbia ja Jugoslaavia poksija. Tema vanema venna Sreteni poeg on tuntud Serbia jalgpallur Gojko Kačar. Jugoslaavia meistrivõistlused poksis. Tulemused Inglise keeles 21. suveolümpiamängude poksivõistlus. Montréal 1976. Tulemused inglise keeles 2. maailmameistrivõistlused poksis. Belgrad 1978. Tulemused inglise keeles 23. Euroopa meistrivõistlused poksis. Köln 1979. Tulemused inglise keeles Tadija Kačar veebisaidil Olympedia (inglise)
Roomelt Malviste

Roomelt Malviste (3. juuni 1931 – 20. jaanuar 2022) oli eesti arst. Ta lõpetas 1950. aastal Tartu 1. Keskkooli. 1974. aastal sai ta meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Hemoblastooside levik Eesti NSV-s (1961–1971 aastate andmete põhjal)". Ta töötas Tallinna Magdaleena Haigla peaarsti asetäitjana. Ta on koostanud ülevaate Tallinna Magdaleena Haigla ajaloost. Ta on harrastanud malet ja orienteerumist. 1985 Eesti NSV teeneline arst Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased, 1950 a lend E-kataloog ESTER. Malviste, Roomelt. Hemoblastooside levik Eesti NSV-s (1961-1971 aastate andmete põhjal): dissertatsioon meditsiinikandidaadi kraadi taotlemiseks. Tartu, 1974 "Merike Ojasson. Tallinnas tasulise arstiabi segadus. Äripäev, 13.02.2001". Originaali arhiivikoopia seisuga 23.05.2018. Vaadatud 22.05.2018. E-kataloog ESTER. Malviste, Roomelt (koostaja). Tallinna Magdaleena Haigla 130. Tallinn, 1998 "Roomelt Malviste. Maletegevusest Tartu I keskkoolis sõjajärgesetel aastatel". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. mai 2018. Vaadatud 22. mail 2018. Tallinna orienteerumisneljapäevakute 1996. aasta koondarvestuse protokoll
Milo Yiannopoulos

Milo Yiannopoulos (sündinud 18. oktoobril 1984) on Briti poliitiline kommentaator ja kirjanik. Ta on avalikult gei ja mehega abielus, aga kritiseerinud ka geiliikumist. Samuti suhtub kriitiliselt islamisse ja feminismi. Teda on seostatud alternatiivse parempoolsusega. Yiannopoulos on entusiastlik Donald Trumpi pooldaja (kuulub liikumisse Geid Trumpi Toetuseks). Yiannopoulos on katoliiklane ja ateismi kriitik, samuti on ta vastu abordile. Homoseksuaalsusse suhtub ta mitmeti. Nii leiab ta, et geina üleskasvamine on enamikule inimestest "kohutavalt üksildane, armetu kogemus". Kuigi ta omistab endale "fantastiliselt hea välimuse" ja peab ennast targaks ja sarmikaks, ei soovi ta isaks saada, et mitte seada süütut last geimõju ohtu. Samas on ta seisukohal, et "ajalooliselt on homoseksuaalid olnud massiivselt üleesindatud" nii kunstis, intellektuaalsetes valdkondades kui ka võimuringkondades, mis nüüd olevat muutunud, sest geidel pole enam motiivi naistega abielluda ja nii geide (kelle sperma olevat nii "väärtuslik") uus kalduvus järglasi mitte soetada muutvat rahvastiku rumalamaks. Yiannopoulos on pahameelt pälvinud ka oma pedofiilia kohaste kommentaaridega. Näiteks leidis ta, et noored poisid sellistes nö suhetes "leiavad üles, kes nad on" ja et need võivad mh anda neile "turvalisust ja ohutust". Yiannopoulos viitas, et võib-olla on ka ta ise olnud ahistatud, aga olevat tänulik Isa Michaelile, kelleta ta ei teeks kaugeltki nii head oraalseksi, "kui teda poleks olnud". Samuti arvas ta, et ka poiss, kes on seksuaalsuhetes endast vanema naisõpetajaga, on ise "kiskja" sellises olukorras. Yiannopoulos on hiljem siiski selgelt rõhutanud, et ei poolda laste ahistamist mitte mingil viisil. Yiannopolous on rasestumisvastaste vahendite vastane. Ta on märkinud: "Jumalakartlikud napakad nagu mina oleme pikka aega väitnud, et pereplaneerimine, nagu abort (ehk "laste mõrvamine", kui te nii eelistate), on Kuradi kätetöö. Nagu kõik asjad, mida Piibel laidab, viib see ainult häda ja kannatusteni - nii noorte meeste kui ka naiste jaoks." Yiannopoulos kirjutas varem Breitbart Newsile, kuid oli sunnitud tagasi astuma oma pedofiiliat puudutavate kommentaaride tõttu. Why I’ll probably never be a parent Gay Rights Have Made Us Dumber, It's Time to Get Back in the Closet https://www.thestranger.com/slog/2017/02/20/24881934/milo-yiannopoulos-girls-are-in-danger-when-adult-trans-women-use-public-toilets-but-13-year-old-boys-can-benefit-from-giving-head-to-adult-ma https://www.theverge.com/2017/2/22/14690718/milo-yiannopoulos-pedophilia-cpac-book-deal-resignation-timeline https://eu.usatoday.com/story/money/2017/02/21/milo-yiannopoulos-resigns-breitbart-news/98203984/ http://www.breitbart.com/tech/2015/12/08/birth-control-makes-women-unattractive-and-crazy/ Ametlik koduleht (inglise keeles) Milo on Gab
Järva-Jaani kirik

Järva-Jaani Ristija Johannese kirik on kihelkonnakirik Järvamaal Järva-Jaanis. Kirik teenindas Järva-Jaani kihelkonda (sks keeles varem Keitingen vana Keitise külanime järgi, hiljem Sankt Johannis). Kirikut kasutab Järva-Jaani kogudus. Kirik ehitati tõenäoliselt 13. sajandi kolmandal veerandil – seega on see üks vanimaid kirikuid Järvamaal. Kivikirikule eelnes taanlaste ehitatud puukirik. Esialgu oli ühelööviline gooti stiilis kodakirik läänetornita. Uusgooti stiilis torn ehitati Johann Gottfried Mühlhauseni projekti järgi alles 1881. aastal. Algkavatises olid kvadraatne koor ja kolme võlvikuga pikihoone. Raiddekoor peaaegu puudub, kuid kõik välisnurgad ja aknaavade välisservad on laotud puhastest kvaadritest. Kirikus on keskaegne altarilaua plaat, mis praegu kantsli all, ja ristimiskivi ümaravormiline jalg, mida olevat kasutatud ka häbipostina. Kunstimälestistena on kaitse all barokne nikerdkantsel, krutsifiks, Roosna-Alliku mõisahärra kingitud altarisein. Kiriku ümber on Järva-Jaani kirikuaed. 2011. aasta detsembrist on kiriku tornis kaks uut kella. Järva-Jaani pastoraat Järva-Jaani kiriku uute tornikellade saamislugu. Eesti Kirik, 25. aprill 2012. Järva-Jaani kirik kultuurimälestiste riiklikus registris Järva-Jaani kirikuaed kultuurimälestiste riiklikus registris
Saulius Tomas Kondrotas

Saulius Tomas Kondrotas (sündinud 30. jaanuaril 1953 Kaunases) on leedu kirjanik. Ta lõpetas 1976. aastal Vilniuse Ülikooli psühholoogia ja filosoofia alal. Seejärel töötas ta entsüklopeediate toimetustes ning õpetas Leedu Kunstiinstituudis. 1986. aastal emigreerus ta läände ning töötas Münchenis ja Prahas Raadio Vaba Euroopa juures. Alates 2004. aastast elab Ameerika Ühendriikides. 2002. aastal pälvis ta Suurvürst Gediminase ordeni 1. klassi (suurristi). Tema tuntuim romaan on "Žalčio žvilgsnis" (1981), mis on tõlgitud paljudesse keeltesse ning mille põhjal valmis 1990. aastal Leedu Filmistuudios samanimeline film (režissöör Gytis Lukšas). Eesti keeles on ilmunud Kondrotase jutukogumikud "Päikeseloojangute kollektsionäär" ("Kolekcionierius", tõlkinud Tiiu Sandrak, Kirjastus Salv, 2023) ja "Kentaurivapi suguvõsa" ("Kentauro herbo giminė", tõlkinud Tiiu Jõgi, Loomingu Raamatukogu 39, 1981).
Kirves (ajakiri)

Kirwes oli 1906. aastal Peterburis ilmuma pidanud satiirileht, mida hakati välja andma pärast seda, kui tsaarivalitsus lasi sulgeda ajakirja Tapper. Ajakirja toimetaja ja väljaandja oli Juhan Lilienbach. Ajakirja trükiti Peterburis H. Bregenfeldi trükikojas 5000 eksemplari, kuid ajakirjad konfiskeeriti juba trükikojas. Pärast seda järgnesid katsed anda välja satiiriajakirju Puss ja Sügise. "ERB Kirves". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. mai 2018. Vaadatud 22. mail 2018. Sirp ja Vasar, nr 18, 6. mai 1955
Danielius Mušinskas

Danielius Mušinskas (sündinud 4. novembril 1951 Telšiais) on leedu kirjanik ja ajakirjanik. Ta lõpetas 1974. aastal Vilniuse Ülikooli leedu keele ja kirjanduse alal. Aastail 1974–1975 oli ta kooliõpetaja Tryškiais, 1976–1988 noorteajakirja Jaunimo Gretos kultuuritoimetuse juht, 1989–1990 töötas ajakirjas Pergalė, aastast 1991 on tööl ajakirjas Metai, alates 1994. aastast peatoimetajana. Eesti keeles on ilmunud tema novellikogu "Õhtu, mille pani kirja Mickus" (tõlkinud Mihkel Loodus, Loomingu Raamatukogu 46, 1983).
Arnold Weinstein

Arnold Weinstein (10. juuni 1927 New York – 4. september 2005 Manhattan, New York) oli Ameerika Ühendriikide luuletaja, näitekirjanik ja libretist, kes nimetas end teatriluuletajaks.
Sharmagne Leland-St. John

Sharmagne Leland-St. John (sündinud 23. mail 1946 USA-s) on Ameerika Ühendriikide põlisameerika juurtega luuletaja. Tema tuntuim luuletus on "I said coffee". Sharmagne Leland-St. John andmekogus IMDb (inglise)
Quentin Crisp

Quentin Crisp (sündinud kui Denis Charles Pratt; 25. detsember 1908, Sutton Inglismaa ÜK – 21. november 1999, Manchester Inglismaa ÜK) oli inglise kirjanik, jutuvestja ja näitleja.
Robert Hunter

Robert Hunter (sündinud kui Robert Burns; 23. juuni 1941, San Luis Obispo California – 23. september 2019) oli Ameerika Ühendriikide laulja, laulukirjutaja, tõlkija ja luuletaja. Teda teatakse tema koostöö tõttu rokkbändiga Grateful Dead.
Jack Gantos

Jack Gantos (sündinud 2. juulil 1951, Mount Pleasantis Pennsylvanias) on Ameerika Ühendriikide lastekirjanik.
Charles R. Jackson

Charles Reginald Jackson (6. aprill 1903 Summit, New Jersey – 21. september 1968 New York) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik. Ta on tuntud tänu oma 1944. aastal ilmunud romaanile "The Lost Weekend". The Lost Weekend (1944) The Fall of Valor (1946) The Outer Edges (1948) The Sunnier Side: Twelve Arcadian Tales (1950) Earthly Creatures (1953) A Second-Hand Life (1967) Charles R. Jackson IMDb-s
Cosmoskva

Cosmoskva on Saaremaa 2001. aastal asutatud acid jazz'i orkester. Cosmoskva on esinenud klubides Privé, BonBon ja Tallinn, Von Krahli teatris, TV3 saadetes "Koosolek" ja "Kahvel", ETV saates Tähelaev, Õllesummeri Jazzi- ja Veiniaias, Tudengijazzil, Jazzkaarel, teatrifestivalil Baltoscandal ning Muhu tulevikumuusikafestivalil Juu Jääb, samuti Raadio 2 saates "R2 Live". Cosmoskva on välja andnud ühe EP "Milch Attack" (2004). Juulis 2006 anti välja bändi 9 looga debüütplaat "Juniper", millel tegi kaasa ka Eesti üks legendaarsemaid džässmuusikuid, saksofonist Villu Veski. Lisaks temale teevad albumil kaasa Priit Arge, Karl-Gustav Kello ja Ott Ojamaa. Albumi kaane on kujundanud disainer Alari Orav. Albumi väljaandmisele järgnesid esitluskontserdid Kuressaares ja Tallinnas. Aastal 2009 läks 8-liikmeliseks kasvanud orkester pikemale pausile. 2017. aastal otsustati taas kokku tulla ja muusikat salvestada. 2017., 2018. ja 2019. aastal toimunud sessioonide käigus sündis albumijagu uut helimaterjali ning pärast 10. aastast pausi anti 2019. aasta juunis välja singel "Spider", millest kujunes Raadio 2 üks mängitumaid lugusid sellel suvel ja oktoobris singel "Fix My Avalon". Orkestri kolmas singel nimega "Hymn for Insignificant People" ilmus 2020. aasta 26. mail. 2020. aasta alguses andis plaadifirma TIKS rekords välja Cosmoskva teise, 13 looga albumi "IV". Eesti Rahvusringhäälingu Kultuuriportaalis kirjutab Kaspar Viilup: Eesti popstaarid paiskavad mais-juunis ikka välja mõne pikalt lihvitud hittsingli, mille peal vaikselt kogu suve liugu lasta, aga suvealbumeid ei kohta siinmail just tihti. TIKS Rekords alt ilmunud Saaremaa supergrupi Cosmoskva teine album on aga just parimas mõttes suvine muusika. Helge ja pretensioonitu, mis viib mõtted rannale, päikesele ja puhkusele. Ranno Paukson (trummid) Priit Pruul (kitarr) Mihkel Koppel (kontrabass) Sander Mölder (klahvpillid ja elektroonika) Marili Randla (flööt) Liisu Ots (vokaal) Karlis Saar (trompet) Raimondo Laikre (vokaal) Priit Rand (saksofon) Mairo Marjamaa (saksofon) Indrek Varend (saksofon) "Cosmoskva - Juniper". Püssa, Marta (31. juuli 2019). "R2 Top 20". r2.err.ee. Viilup, Kaspar (9. juuni 2020). "Kultuuriportaali suvesoovitus | Cosmoskva pretensioonitu päikesegruuv". ERR. Cosmoskval sündis esikalbum Nädalaplaat: Acid jazz Saaremaalt Cosmoskva: Soe jazz Saaremaalt Ametlik koduleht Cosmoskva Myspace
Vilikton Barannikov

Vilikton Barannikov (burjaadi kirillitsas Виликтон Баранников; 4. juuli 1938 Ulan-Ude, Burjaadi-Mongoli ANSV – 29. november 2007 Ivolginski (Ebilge) rajoon, Burjaatia) oli Burjaatia ja Nõukogude Liidu poksija, rahvuselt burjaat. Ta oli esimene ja seni ainus burjaadist poksija, kes on saanud kaasaegsetelt olümpiamängudelt medali ning on tulnud Euroopa meistriks. Ta osales kergekaalus (kuni 60 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Abel Laudoniole (Argentina) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta sai kergekaalus (kuni 60 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Józef Grudzieńile (Poola). Ta võitis kergekaalus (kuni 60 kg) 16. Euroopa meistrivõistlustel (Ida-Berliin, 1965) kuldmedali ning tuli Euroopa meistriks. Ta osales kergekaalus (kuni 60 kg) 17. Euroopa meistrivõistlustel (Rooma, 1967), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Pärast sportlaskarjääri töötas poksitreenerina Ulan-Udes ning oli tunnustatud poksikohtunik. Ta hukkus 29. novembril 2007 liiklusõnnetuses. 17. suveolümpiamängude poksivõistlus. Rooma 1960. Tulemused inglise keeles 18. suveolümpiamängude poksivõistlus. Tōkyō 1964. Tulemused inglise keeles 16. Euroopa meistrivõistlused poksis. Ida-Berliin 1965. Tulemused inglise keeles 17. Euroopa meistrivõistlused poksis. Rooma 1967. Tulemused inglise keeles Vilikton Barannikov veebisaidil Olympedia (inglise)
Riiklik lennundus- ja kosmosemuuseum

Riiklik lennundus- ja kosmonautikamuuseum (inglise keeles National Air and Space Museum) on Ameerika Ühendriikides Washingtonis üks mitmest Smithsoniani Instituudi tegutsevast muuseumist. Selles enim külastatud muuseumis on vaatajaile välja pandud maailma suurim lennukite ja kosmoseaparaatide kollektsioon. Muuseum asutati 1946. aastal ja on nüüdseks maailma suurim omataoline. Näiteks 2015. aastal külastas muuseumi 6 900 000 inimest. Alates 2018 on muuseumi direktor Ellen Stofan. Wright Flyer I Spirit of St. Louis Bell X-1 North American X-15 Enola Gay Concorde
Brooklands

Brooklands on võidusõidurada Suurbritannias Surrey krahvkonnas Weybridge'i asulas. Raja pikkus on 4,43 km. Rada kasutati võidusõiduks 1907-1939. Rada on kasutatud ka lennuväljana. Tänapäeval kasutatakse rada vanade autode kogunemiskohana. Raja juures asub ka muuseum (Brooklandsi muuseum), kus saab näha autosid ja lennukeid, samuti rajaga seotud ajaloolisi asju.
Lofotri viikingimuuseum

Lofotri viikingimuuseum (norra keeles Lofotr Vikingmuseum) on vabaõhumuuseum Norras Lofootide saarestiku Vestvågøya saarel. Saarel asus muistne viikingite küla. See küla on rekonstrueeritud ja kohandatud vabaõhumuuseumiks. Muuseum avati 1995. Muuseumi tähelepanuväärseim hoone on rekonstruktsioon endisest viikingipealiku elamust, mis avastati 1983. See elamu ehitati arvatavasti umbes 500. aastal pKr. Elamu rekonstruktsiooni tegi Gisle Jakhelln.
Eesti-Araabia Selts

Eesti-Araabia Selts (ka Eesti Araabia Selts) oli Eestis tegutsenud selts, mis keskendus Araabia temaatika tutvustamisele Eestis. Selts asutati 1999 Tartus. Selts kustutati Äriregistrist 2013.[viide?] Seltsi juhatuse esimees oli Toomas Väli. Selts plaanis ehitada araabia maja, kus pidid olema infokeskus, keeleklassid, araabia köögiga toitlustuskoht ja külalistetoad. Araabia poolsaare Eesti Selts https://www.postimees.ee/1896401/eesti-araabia-selts-ehitab-tallinna-maja(vaadatud 23.05.2018)