Friedrich Olbricht

Friedrich Olbricht (4. oktoober 1888 – 21. juuli 1944) oli Teise maailmasõja ajal Saksa kindral. Ta on tuntud kui üks 20. juuli vandenõu, Adolf Hitleri mõrvamise katsega seotud vandenõudest. Olbricht oli vanemstaabiohvitser, kindralleitnandi auastmega. Ta suhtles salaja enamiku vastupanu juhtidega. Nad andsid talle ülevaate oma erinevatest plaanidest ja ta paigutas sümpaatsed ohvitserid võtmepositsioonidele. Olbricht julgustas salaja välikomandöre vastupanu toetama. 1943. aasta lõpuks oli tema kontor Claus von Stauffenbergi juhtimisel vastupanu kavandamise keskus. Kui 20. juuli vandenõu Adolf Hitleri mõrvamiseks oleks olnud edukas, oleks Olbricht asunud natsijärgses režiimis sõjaministri kohale. Olbricht sündis 1888. aastal Saksimaal Leisnigis matemaatikaprofessori ja Bautzeni keskkooli direktori Richard Olbrichti peres. Olbricht sooritas 1907. aastal edukalt ülikooli ettevalmistuskooli väljaastumiseksami, võttes seejärel vastu Fähnrichi (lipniku) rolli Leipzigi 106. jalaväerügemendi juures. Ta võitles Esimeses maailmasõjas, ülendati kapteniks ja otsustas pärast sõda jääda Versailles' rahulepinguga vähendatud Reichswehri. Olbricht määrati 1926. aastal kaitseministeeriumi Reichswehri välisarmeede büroo juhiks. Pärast pikkade nugade ööd suutis ta mitu arreteeritut hukkamisest päästa, leides või luues neile positsioonid Abwehris. Olbricht määrati 1935. aastal Dresdenis paikneva 4. armeekorpuse staabiülemaks, olles seal 1938. aastani, mil ta ülendati 24. jalaväediviisi ülemaks. Olbricht on üks väheseid ohvitsere, kes toetas kindral Werner von Fritschi, Saksa relvajõudude ülemjuhatajat, keda süüdistati 1938. aasta jaanuaris homoseksuaalsuses. Pärast von Fritschi tagasiastumist avastati, et süüdistused olid välja mõeldud, põhinedes ühe mehe valetunnistusel, kelle mõne väite kohaselt värbas Heinrich Himmler. See lugu oli väljamõeldud osana Hitleri plaanist saavutada kontroll relvajõudude üle – mida ta ka tegi. Saksa sissetungi ajal Poolasse 1939. aastal juhtis Olbricht 24. jalaväediviisi ja teda autasustati Raudristi Rüütliristiga. 15. veebruaril 1940 ülendati Olbricht jalaväekindraliks. Ta määrati armee ülemjuhatuse (Oberkommando des Heeres) armee kindralbüroo (Allgemeines Heeresamt) ülemaks. Lisaks määrati ta Oberkommando der Wehrmachti relvajõudude reservbüroo (Wehrersatzamt) ülemaks. Alates talvest 1941–1942 töötas Olbricht välja operatsioon Valküüri plaani, kindralstaabi plaani, mida näiliselt kasutati sisemiste rahutuste mahasurumiseks, kuid mis oli tegelikult riigipöörde kava. Koos kindralkolonel Ludwig Becki, Carl Friedrich Goerdeleri ja kindralmajor Henning von Tresckowi ümber tegutsevate vastupanuringkondadega töötas ta selle nimel, et leida vahend Adolf Hitleri mõrvamiseks ja riigipöördeplaani abil natsirežiimi kukutamiseks. 1943. aastal palus ta, et kolonel Claus von Stauffenberg tuleks tema kontorisse tööle; Stauffenberg oli hiljem mõrvakatse võtmeisik, kelle ülesandeks oli pomm Hitleri lähedale paigutada. Riigipöördekatse päeval, 20. juulil 1944 algatasid Olbricht ja kolonel Albrecht Mertz von Quirnheim asendusarmee (Ersatzheer) mobiliseerimisega operatsiooni Valküür. Lõpuks sai selgeks, et Stauffenbergi pomm ei suutnud Hitlerit tappa, ja seega alustati plaan hõivata reservarmee üksuste abil Berliini võtmeobjektid. Paljud peavad üheks ülekaalukaks teguriks, mis takistas sellel riigipöördel tõelist tempot kogumast, seda, et kohapeal olnud väed ei suutnud saavutada kontrolli Berliini siseneva ja sealt väljuva side üle; Adolf Hitler ja tema Wolfsschanze komandörid suutsid pärast riigipööret edastada kõne, mis omakorda viis riigipöörde kui terviku kiire lõppemiseni. Selle tulemusel suutis natside juhtkond mõne tunni jooksul omaenda lojaalsete vägede abil kontrolli tagasi saada. Kell 21.00 arreteerisid Berliini garnisoni sõdurid Olbrichti tema peakorteris Bendlerblockis. Hiljem samal õhtul korraldas kindralkolonel Friedrich Fromm kiiruga sõjakohtu, et väidetavalt kaitsta end vandenõulasena paljastamise eest. Olbricht, Quirnheim, Stauffenberg ja tema abi Werner von Haeften viidi seejärel õue ja hukati, ehkki Hitler oli käskinud potentsiaalsed vandenõulased elusalt kinni võtta. Olbricht oli neljast esimene, kes hukati. Ta esineb kõigis 1944. aasta juuli sündmuste dramatiseeringutes, teda kehastab Bill Nighy filmis "Operatsioon "Valküür"" (2008). Dieter K. Buse and Juergen C. Doerr, eds. Modern Germany: An Encyclopedia of History, People, and Culture, 1871-1990 (2 vol. Garland, 1998) 2:724–25. Gregory, Don (30. oktoober 2018). After Valkyrie: Military and Civilian Consequences of the Attempt to Assassinate Hitler. Hoffmann, Peter (8. oktoober 1996). The History of the German Resistance, 1933-1945. Montreal: McGill-Queen's Press. IMDB entry