laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ülemtalurahvakohus

Ülemtalurahvakohus (saksa k. Oberbauer(n)gericht, vene k. Верхний крестьянский суд) oli Balti kubermangudes aastatel 1889–1917 tegutsenud teise astme kohus. Kohus sarnanes 1889. aastal likvideeritud kihelkonnakohtuga. Ülemtalurahvakohtu ülesandeks oli läbi vaadata edasikaevatud vallakohtu otsuseid, hagide lahendamine tsiviilasjades, kus nõue ületas 15 rubla; nõuded, mida ei saanud hinnata (näit rikutud omandi taastamise asjus või servituutide kasutamisse puutuvad kaasused); hagide lahendamine kriminaalkaristuste korral, kui oli määratud rahatrahv (üle 5 rubla) või rahatrahvi asemel oli määratud vähemalt 3-päevane arest. Kohtu koosseisus olid eesistujana ülemtalurahvakohtunik ja vähemalt kaks vallakohtust pärit kaasistujat. Ülemtalurahvakohus koosnes vallakohtute eesistujatest, kes olid järjekorras kutsutud kohtu kaasistujateks. Ülemtalurahvakohtu esimees nimetati ametisse justiitsministri poolt, ta pidi olema vähemalt 25-aastane isik, kõrgema või vähemalt keskharidusega, mida võis asendada ka vähemalt 3-aastane praktilise tegevuse kogemus kohtuasutustes. Eesti ala Eestimaa ja Liivimaa kubermangu maakondades oli ülemtalurahvakohtuid üldjuhul kaks, vaid Järva- ja Saaremaal oli neid üks. Ülemtalurahvakohus allus rahukogu järelevalvele, kuhu sai Ülemtalurahvakohtu otsuste peale kassatsiooni korras edasi kaevata. Eestimaa kubermangus tegutsesid: Haapsalu kreisis Haapsalu ülemtalurahvakohus ja Lihula ülemtalurahvakohus, Paide kreisis Paide ülemtalurahvakohus, Rakvere kreisis Rakvere ülemtalurahvakohus ja Jõhvi ülemtalurahvakohus, Tallinna kreisis Tallinna ülemtalurahvakohus ja Rapla ülemtalurahvakohus. Liivimaa kubermangus tegutsesid: Lõuna-Eestis Pärnu kreisis Pärnu 1. ülemtalurahvakohus Pärnus (Audru, Vändra, Pärnu-Jaagupi, Mihkli, Tõstamaa, Tori kihelkond), Pärnu 2. ülemtalurahvakohus Voltvetis (Häädemeeste, Halliste, Karksi, Pärnu-Elisabethi, Saarde kihelkond), Saaremaa ülemtalurahvakohus, Tartu kreisis Tartu 1. ülemtalurahvakohus (Palamuse, Maarja- Magdaleena, Äksi, Kodavere, Laiuse, Kursi, Torma kihelkond), Tartu 2. ülemtalurahvakohus (Kambja, Puhja, Nõo, Otepää, Rannu, Rõngu, Sangaste, Võnnu kihelkond), Viljandi 1. ülemtalurahvakohus Viljandis (Viljandi, Kõpu, Helme, Paistu, Tarvastu kihelkond), Viljandi 2. ülemtalurahvakohus Suure-Jaanis (Suure-Jaani, Kolga-Jaani, Põltsamaa, Pilistvere kihelkond), Võru kreisi Võru 1. ülemtalurahvakohus (Urvaste, Hargla, Karula, Rõuge kihelkond), Võru 2. ülemtalurahvakohus (Kanepi, Vastseliina, Põlva, Räpina, Rõuge kihelkond). Ülemtalurahvakohtud likvideeriti Eesti Ajutise Valitsuse määrusega 18. novembril 1918. aastal. Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 707. 5.3.2. Ülemtalurahvakohus, www.eha.ee Ülemtalurahvakohus 5.3.2.1. Eestimaa kubermang, www.eha.ee Ülemtalurahvakohus 5.3.2.2. Liivimaa kubermang, www.eha.ee
Talurahvaasjade komissar

Talurahvaasjade komissar oli Balti kubermangudes aastatel 1889–1917 tegutsenud keskastme riigiametnik. See ametikoht loodi pärast 1889. aasta kohtu- ja talurahvaasutuste reformi. Komissari ülesanne oli muu hulgas kontrollida vallaomavalitsuse tegevust ja maaga tehtud tehingute õiguspärasust. Ühtlasi pidid komissarid ellu viima ka Venemaa keisririigi venestus- ja tsentraliseerimispoliitikat. Eesti alal oli iga maakonna kohta kuni kolm komissari. Eestimaa kubermangu talurahvaasjade komissarile allusid jaoskonnad Eestimaa kubermangu kreisides: Tallinna kreisis - Tallinna ja Rapla jaoskond, Tallinnas; Haapsalu kreisis - Haapsalu jsk, Haapsalus, Lihula jsk Lihulas ja Hiiumaa jsk Kärdlas; Paide kreisis - Paide jsk Paides ja Rakvere kreisis - Rakvere jsk Rakveres, Jõhvi jsk Jõhvis. Liivimaa kubermangu talurahvaasjade komissarile allusid sh jaoskonnad Liivimaa kubermangu Lõuna-Eesti kreisides: Tartu kreisis - I ja II jsk Tartus; Võru kreisis - I ja II jsk Võrus; Viljandi kreisis - I ja II jsk Viljandis; Pärnu kreisis - I ja II jsk Pärnus ja Saaremaa jsk Kuresaares Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 568. Lindanisa Adress-kalender 1910 aasta peale, 1910
Metapeedia

Metapeedia on mitmekeelne veebientsüklopeedia, mis väidab end keskenduvat kultuurile, kunstile, teadusele, filosoofiale ja poliitikale, eelkõige aga "teemadele, mida peavoolu entsüklopeediates tavaliselt ei kaeta või jäetakse tahtlikult välja". See propageerib valge rassi ülevõimu, neofašismi ja äärmusparempoolseid vaateid. See sai ametlikult alguse 26. oktoobril 2006 rootsikeelse versiooniga. Ingliskeelne versioon avalikustati 28. aprillil 2007. 2013. aasta 27. septembri seisuga oli suurim ungarikeelne versioon, milles oli 144 189 artiklit. Metapeediast on ka eestikeelne versioon, kus 21. veebruaril 2014 oli 2087 artiklit. Adam G. Klein (2010). A Space for Hate: The White Power Movement's Adaptation Into Cyberspace. Lk 93, 104–105. ISBN 978-1-936117-07-9. Haines, Lester (23. juuli 2007). "Conservapedia too pinko? Try Metapedia - Aryans battle 'Cultural Marxism'". Theregister.co.uk. Situation Publishing. Originaali arhiivikoopia seisuga 9.03.2011. Vaadatud 9.03.2011. Schweyer, Cléo (15. juuli 2009). "L'extrême droite s'offre une seconde jeunesse sur le web". cafebabel.fr (French). Babel International. Originaali arhiivikoopia seisuga 9.03.2011. Vaadatud 9.03.2011.{{cite web}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Metapedia" als nationales Pendant zu "Wikipedia" (i.e "Metapedia" as a nationalist counterpart to "Wikipedia") from: "Report by the NRW Office for the Protection of the Constitution for the year 2008" by the Ministry of Interior of North Rhine-Westphalia. pp. 59f. "Metapedia – Introduction". metapedia.org. Metapedia. {{cite web}}: |archiveurl= nõuab parameetrit |url= (juhend); parameeter |accessdate= nõuab parameetrit |url= (juhend); puuduv või tühi |url= (juhend) "Versionshistorik för "Huvudsida"". sv.metapedia.org (Swedish). Metapedia. {{cite web}}: |archiveurl= nõuab parameetrit |url= (juhend); parameeter |accessdate= nõuab parameetrit |url= (juhend); puuduv või tühi |url= (juhend)CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Revision history of "Main Page"". en.metapedia.org. Metapedia. {{cite web}}: |archiveurl= nõuab parameetrit |url= (juhend); parameeter |accessdate= nõuab parameetrit |url= (juhend); puuduv või tühi |url= (juhend) "Kezdőlap". hu.metapedia.org (Hungarian). Metapedia. {{cite web}}: parameeter |accessdate= nõuab parameetrit |url= (juhend); puuduv või tühi |url= (juhend)CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
A-ha

a-ha on Norra pop-rock'i ansambel, mis tegutseb alates 1982. aastast ning on üleilmselt menukas. Nende plaate on ostetud üle 100 miljoni eksemplari.[viide?] Ansambli asutasid 1982. aasta alguses Magne Furuholmen (algusaastatel esinejanimega Mags; klahvpillid, vokaal) ja Paul Waaktaar-Savoy (kitarr, vokaal). Hiljem liitus Morten Harket (vokaal). Bänd kolis Norrast Londonisse, et suuremat edu saavutada. Nende debüütalbum ja -singel tulid välja 1985. Mõlemat saatis kohe edu, nii et nad said Grammy nominatsiooni aasta uustulnuka kategoorias. Debüütsingel "Take On Me" saavutas edu nii USA-s (müügiedetabelis nr 1) kui ka Suurbritannias (müügiedetabelis nr 2). 1987. aastal kirjutas a-ha tunnuslaulu järjekordsele James Bondi filmile "The Living Daylights" ("007 ohutsoonis"). Samal aastal sai a-ha Peer Gynti auhinna, mis antakse kord aastas Norrat maailmas positiivselt tutvustanud isikule. Aastal 1993 bänd lagunes, kui kõik liikmed asusid soolokarjääri tegema. Samal aastal täitus bändil 20 miljonit müüdud plaati. Aastal 1998 tuli a-ha jälle kokku. Nende esimene etteaste pärast lahus oldud aega oli Nobeli rahuauhinna kontserdil. 2000. aastaks oli bändi albumeid müüdud juba 36 miljonit eksemplari. Detsembris 2010 peeti hüvastijätukontsert. Kuid 2015. aastal tuli ansambel taas kokku ja andis välja 10. stuudioalbumi "Cast in Steel". 2018. aastal esines ansambel oma "Electric Summer Touri" ka Eestis. "Hunting High and Low" (1985) "Scoundrel Days" (1986) "Stay On These Roads" (1988) "East Of The Sun, West Of The Moon" (1990) "Memorial Beach" (1993) "Minor Earth/Major Sky" (2000) "Lifelines" (2002) "How Can I Sleep With Your Voice In My Head – a-ha Live (2003 ) "Analogue" (2005) "Foot of the Mountain" (2009) "Cast in Steel" (2015) "MTV unplugged / Summer solstice" (2017) "True North" (2022) "Headlines And Deadlines: The Hits Of A-Ha" (1991) "Singles 1984-2004" (2005) "Trilogy: Hunting High And Low/Scoundrel Days/Stay On These Roads" (2006) a-ha - Take On Me (Official 4K Music Video), 1986 MTV Video Music Awards, the video for "Take On Me"
Echiopsis

Echiopsis on maoperekond. Perekonda Echiopsis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik: Echiopsis curta (Schlegel, 1837). Neid võib kohata Austraalias Uus-Lõuna-Walesi, Victoria, Lõuna-Austraalia ja Lääne-Austraalia osariigis. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Echiopsis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 19.02.2014) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne Catalogue of Life'is Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Echiopsis curta seisuga 19.02.2014.
Rahvusrinne

Rahvuskogu (pr Rassemblement national, lühend RN) on Prantsusmaa äärmus-parempoolne populistlik natsionalistlik poliitiline partei. Partei asutati 1972. aastal nimega Rahvusrinne (pr Front National, lühend FN), eesmärgiga ühendada erinevad tolleaegsed Prantsuse paremäärmuslaste liikumised. Partei esimene juht oli Jean-Marie Le Pen, ta oli ka partei keskne tegelane kuni oma tagasiastumiseni 2011. aastal. Esimesed kümme aastat mängis Rahvusrinne Prantsusmaa poliitilises elus kõrvalist rolli, kuid alates 1984. aastast on see paremrahvusluse peamiseks jõuks. Rahvusrinne on muutunud Prantsusmaa suuruselt kolmandaks parteiks pärast UMP-d (Union pour un mouvement populaire) ja Sotsialistlikku Parteid (Parti socialiste). 2002. aasta presidendivalimistel jõudis Prantsusmaal esimest korda teise vooru paremrahvuslik kandidaat, kuid teises voorus kaotas Le Pen siiski Jacques Chiracile. 2011. aastal võttis Marine Le Pen isalt juhtimise üle. Partei praegused peamised poliitilised teemad on majanduslik protektsionism, nulltolerants avaliku korraga seotud küsimustes ja immigratsioonivastasus. Alates 1990. aastatest on Rahvusrinne muutunud üha euroskeptilisemaks. Sisserände osas on partei eriti väljastpoolt Euroopat saabuvate immigrantide vastu ning toetab illegaalsete, kriminaalsete ja töötute immigrantide väljasaatmist. Rahvusrinde hoiakud nendes küsimustes on tänapäeval palju mõõdukamad kui kõige radikaalsemal ajal 1990. aastatel.
Elapognathus

Elapognathus on maoperekond. Perekonda Elapognathus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Elapognathus coronata (Schlegel, 1837) Elapognathus minor (Günther, 1863). Neid võib kohata Austraalias Lääne-Austraalia osariigis. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Elapognathus Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 19.02.2014) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne Catalogue of Life'is Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne SITI-s Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Elapognathus seisuga 19.02.2014.
Lurenburgi torn

Lurenburgi torn oli aastatel 1538–1554 ehitatud Tallinna linnamüüri kaitsetorn. Lurenburgi torn oli üks viimaseid Tallinna linnamüüritornidest, mis ehitati Tallinna linna kaitseks, enne Liivimaa sõja algust. Algselt kasutati suurtükitorni kohta alamsaksakeelset nimevarianti Lurerborch. Lurenburgi suurtükitorn oli ehituselt sarnane, aastatel 1518–1529 ümberehitatud Paksu Margareetaga, kuid mahult väiksem, kujult oli torn poolümar kolme korrusega, rohkete suurtükiavadega. Lameda katusega kaetud torni diameeter oli 20,4 meetrit ja kõrgus 18 meetrit. Suurtükitorn asetses tänapäevase Tallinna Ringkonnakohtu hoone kohal (Pärnu maantee 7). Lurenburgi torn lammutati 1767. aastal. Tallinna linnamüür Tallinna tornistik Jaak Juske. Paksu Margareete väikeõde, KesKus.ee, juuni 2013
Anu Kannike

Anu Kannike (sünninimi Anu Varrak; sündinud 14. augustil 1967) on eesti etnoloog. Ta lõpetas 1990. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna ajaloo ja kunstiajaloo erialal. 1995. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas magistrikraadi ja 2002. aastal doktorikraadi etnoloogia alal. Doktoritöö "Kodukujundus kui kultuuriloomine: etnoloogiline Tartu-uurimus" on avaldatud Eesti Rahva Muuseumi Sarjas 2002. Ta on töötanud Tartu Ülikoolis, Londoni Ülikoolis, Tallinna Ülikoolis ja Eesti Rahva Muuseumis. Anu Kannike on raamatute "101 Eesti toitu ja toiduainet" (2016), "Eesti eluolu 100 aastat" ja "Moodsa elu õppetunnid" (2022) kaasautor. Ta on avaldanud teadusartikleid Eesti argikultuuri ajaloost ja kaasajast, eeskätt kodukultuurist ja toidukultuurist ning museoloogiast. Tema vanaisad olid poliitik Johannes Kurvits ja ohvitser ning metsavendade salga juht Eerik Varrak. Tema ema oli muuseuminõunik Kaia Varrak. Tema abikaasa on diplomaat Sulev Kannike. Tema vanaonu oli kunstnik Georg Westenberg. Anu Kannike (2002). Kodukujundus kui kultuuriloomine. Tartu: Eesti Rahva Muuseum. Ester Bardone, Anu Kannike, Ulrike Plath, Inna Põltsam-Jürjo (2016). 101 Eesti toitu ja toiduainet. Tallinn: Varrak.{{raamatuviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Anu Kannike, Lauri Vahtre (2018). Eesti eluolu 100 aastat. Tallinn: Post Factum. Anu Kannike, Madle Uibo (2022). Moodsa elu õppetunnid. Tallinn: Argo. Eesti teaduse infosüsteem
Koeraujumine

Koeraujumine on algeline ujumisstiil, mille puhul ujuja on rinnuli ning liigutab vaheldumisi käsi ja jalgu. Liigutused meenutavad koerte ja teiste loomade ujumisliigutusi.
Pavlivka (Pogrebõštše rajoon)

Pavlivka (ukraina keeles Павлівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pogrebõštše rajoonis. Elanike arv on 977. Pindala on 0,362 km².
Aleksandr Solovjov

Aleksandr Solovjov on olnud mitme tuntud inimese nimi: Aleksandr Aleksandrovitš Solovjov (1926) on Valgevene kunstnik; Aleksandr Aleksandrovitš Solovjov (1967) on Venemaa poliitik; Aleksandr Aleksandrovitš Solovjov (1972) on vene kaskadöör ja filminäitleja; Aleksandr Dmitrijevitš Solovjov (1927–2001) oli vene matemaatik; Aleksandr Ivanovitš Solovjov (1952–2000) oli vene näitleja ja režissöör; Aleksandr Konstantinovitš Solovjov (1846–1879) oli vene revolutsionäär; Aleksandr Nikolajevitš Solovjov (1844–?) oli vene arstiteadlane; Aleksandr Titovitš Solovjov (1853–1918) oli Venemaa poliitik, karskusliikumise eestvedaja ja kirjastaja; Aleksandr Vassiljevitš Solovjov (1890–1971) oli vene ajaloolane ja filoloog; Aleksandr Vassiljevitš Solovjov (1950) on udmurdi päritolu Venemaa poliitik; Aleksandr Vladislavovitš Solovjov (1978) on vene dirigent.
Digitaalne kihistumine

Digitaalne kihistumine on ühiskonnaliikmete eristumine selle järgi, millisel määral nad oskavad infotehnoloogilisi lahendusi kasutada ja on selleks motiveeritud, saades neist kasu oma igapäevaelu parandamisel. Digitaalne kihistumine on digitaalse lõhe analoog n-ö järgmisel tasandil, kus ebavõrdsus tuleneb mitte info omamisest või puudumisest, vaid erinevusest interneti ja muu infotehnoloogia kasutusviisides.
E-teenus

E-teenus (inglise E-service, pikemalt elektroon(ili)ne teenus, inglise electronic service) on teenus, mida osutatakse ja kasutatakse elektrooniliste kanalite kaudu, peamiselt internetis või mobiiltelefoni teel. E-teenuste pakkumisega tegeleb e-kaubandus ja e-riik. Interneti arenguga on e-teenuste osakaal majanduses järjest kasvanud. eesti.ee Elektrooniline hääletamine Eestis E-kodaniku harta
PIN-kalkulaator

PIN-kalkulaator on seade, mille abil saab kasutaja ennast identifitseerida interneti- või mobiilipangas. Kuna kalkulaator on kohandatud vastavalt kasutajatunnusele, siis internetipanka sisenejalt küsitakse kasutajatunnust ja kalkulaatori enda genereeritud 6- või 8-kohalist ühekordset koodi. Maksekorralduste või lepingu muutuste kinnitamiseks kuvab internetipank kinnituskoodi, mille kasutaja peab PIN-kalkulaatorisse sisestama ning saadud vastuse internetipanka edastama. PIN-kalkulaatori turvalisus põhineb kaheetapilisel tuvastamisel: kõigepealt toimub identifitseerimine kasutaja enda määratud PIN-koodiga, mille ta sisestab kalkulaatorisse, seejärel genereerib PIN-kalkulaator parooli, mille kasutaja peab internetipanka pääsemiseks sisestama. Krüptograafiliselt põhineb PIN-kalkulaatori protokoll sümmeetrilisel krüptograafial (DES või 3DES) ning panga serveri ja konkreetse kalkulaatori kliendi konto külge sidumisel (initsialiseerimisel) loodud jagatud saladusel. Eesti interneti-pankade PIN-kalkulaatorid kuuluvad enamasti Vasco Data Digipass sarja. Maailmas on olnud kasutusel ka teisi, sarnaseid või vähem sarnaseid PIN-kalkulaatoreid, näiteks RSA SecurID. AS LHV Pank. "PIN-kalkulaatori kasutusjuhend" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. juuli 2014. Vaadatud 2. novembril 2014. "Vasco Data Digipass 260". Hansab. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. jaanuar 2022. Vaadatud 4. jaanuar 2022. "Paroolikaartide järel läheb järgmisena ajaloo prügikasti PIN-kalkulaator" ERR, 26. jaanuar 2019
Internetivabadus

Internetivabadus on internetikasutajate õigus alusetute piiranguteta ligipääsuks internetile ja internetisisule ning internetikasutusega seotud õigustest kinnipidamisele. Viimaste hulka kuuluvad näiteks õigus sõnavabadusele, õigus kaitstusele ebainimliku kohtlemise eest, õigus eraelu puutumatusele, õigus isikuandmete kaitsele jne. Paljud väljaspool internetti kehtivad inimõigused on rakendatavad ka internetis, kuid infotehnoloogia on loonud uusi viise nii nende tagamiseks kui ka rikkumiseks. Lisaks muudab õiguste küsimused juriidiliselt keeruliseks interneti rahvusvaheline, eri riikide jurisdiktsioone ületav iseloom. Internetivabaduste rikkumise üks levinumaid viise on internetitsensuur, mida rakendavad sageli ebademokraatlikud riigid (Hiina RV, Türgi, Venemaa, Korea RDV), kuid mille juhtumeid esineb ka demokraatlikes riikides. Viimastel aastakümnetel on mitmeid õigusakte ja rahvusvahelisi lepinguid peetud internetivabadusi kahjustavateks ning nende vastu on ktekkinud avalikud protestid, tuntuim taoline leping oli ACTA. Internetivabaduse piiramist peetakse sageli õigustatuks juhtumitel, mis seostuvad internetivälise kuritegevusega nagu lasteporno levitamine, terrorism ja rahapesu. Samas põhjendatakse sel viisil ka niisugusi vabaduse rikkumisi, mille puhul kuritegelikud seosed on tõestamata või pelgalt retoorilised. Internetivabadus on eri riikides reguleeritud erinevalt. Selle õiguslikud tagatised võivad mitte olla seotud spetsiifiliselt internetiga, vaid tugineda üldistele vabadustele ja õigustele. Siiski tunnistatakse rahvusvaheliselt üha laiemalt interneti õiguslikku spetsiifikat ja vajadust tagada internetivabadus eraldiseisvate meetmetega. "Raport: koroonapandeemia kiirendab internetivabaduse vähenemist" ERR Novaator, 16. oktoober 2020
Infokihistumine

Infokihistumine on ühiskonnagruppide erinevus nende infooskuste ja infole ligipääsu alusel. Selle üks vorme on digilõhe, infoühiskonnas tekkinud erinevus ühelt poolt internetile vaba ligipääsuga ning selle võimalusi kasutada oskavate ning teiselt poolt internetile halvasti või üldse mitte ligipääsevate ja selle võimalusi mitte valdavate inimeste vahel. Olulised on erinevused nii inimeste kasutatavas riistvaras ja ITK-lahendustes, mis pakuvad neile erinevaid võimalusi, kui ka oskustes neid võimalusi realiseerida (digitaalne kirjaoskus). Samas põhjustab infokihistumist mitte üksnes infotehnoloogia, vaid ka muud meedia- ja ühiskondlikud kanalid. Samuti on olulised keelelised ja geograafilised piirangud ning traditsiooniline kirjaoskus, mille määr maailma mastaabis suuresti kõigub. Pille Vengerfeldt "Digitaalsest lõhest infokihistumiseni - uurimistemaatikat kaardistades" Arvutimaailm, 25. september 2002 (vaadatud 14. detsembril 2012) Tõnu Vare "Digilõhe teisel poolel on vanemaealised" Arvutimaailm, 19. jaanuar 2005 (vaadatud 14. detsembril 2012)
Segamisreegel

Segamisreegel on matemaatiline meetod aine hulkade arvutamiseks erinevate kontsentratsioonidega segude kokkupanemisel. Enamasti arvutatakse kahe teadaoleva kontsentratsiooniga segu hulgad saamaks kolmas etteantud koostisega segu. Lahuste lahjendamisel lahustiga ja kahe või enama erineva kontsentratsiooniga lahuse segamisel saadava lõpplahuse kontsentratsioon arvutatakse segamisreegli abil. Olgu vaja segada a grammi lahust 1 (kontsentratsiooniga x%) b grammi lahusega 2 (kontsentratsiooniga y%) lõpplahuse (kontsentratsiooniga z%) saamiseks. Lahus 1 sisaldab lahustunud ainet a•x:100 grammi lahus 2 sisaldab lahustunud ainet b•y:100 grammi lõpplahus sisaldab lahustunud ainet (a+b)•z:100 grammi Kuna lõpplahuses lahustunud aine mass võrdub segatavates lahustes lahustunud aine masside summaga, siis a•x:100 + b•y:100 = (a+b)•z:100 ehk siit segamise reegel: a•x+b•y=(a+b)•z Lahuse lahjendamisel lahustiga (veega) saame lihtsustatud valemi (kus y=0 ja b on lahusti mass): a•x=(a+b)•z Kahe tuntud kontsentratsiooniga lähtelahuse korral on kõige lihtsam seda teha nn segamisristi abil nagu näidatud kõrvaloleval joonisel. Selleks et saada lahus kontsentratsiooniga z% lahuse 1 (x%) ja lahuse 2 (y%) kokkusegamise teel, tuleb lahust 1 võtta |z – y| osa ja lahust 2 |x – z| osa. Kontsentratsioon
Kiltsi Järvepera pärnad

Kiltsi Järvepera pärnad on pühapuud Virumaal Väike-Maarja kihelkonna Kiltsi alevikus. Kiltsi Järvepera pärnad Hiite Maja SA andmekogus.
Liigvalla orjakivi

Liigvalla orjakivi on püha kivi Järvamaal Koeru kihelkonna Liigvalla külas. Liigvalla orjakivi keskkonnaportaalis Liigvalla orjakivi Hiite Maja SA andmekogus.
Ilumäe allikas

Ilumäe allikas on ohvriallikas Virumaal Kadrina kihelkonna Ilumäe külas. Ilumäe allikas Hiite Maja SA andmekogus.
Saadjärve Kalevipoja lingukivi

Kalevipoja lingukivi (ka Noorema Kalevipoja kivi ja Saadjärve Ohvrikivi) on ohvrikivi Tartumaal Äksi kihelkonna Saadjärve külas. Legendi järgi heitsid Kalevi kolm poega selles kohas kivisid ja rahn pudenenud raskuse tõttu Kalevipojal näppude vahelt. Kaugemal lõunas on Saadjärves Vanema venna kivi, järve lõunakaldal Keskmise venna kivi ning veel enam lõunas Noorema venna kivi. Umbes 1,55 meetri kõrgune graniidist rändrahn on looduskaitse all 1964. aastast. Kultusekivi on arheoloogiamälestisena ka muinsuskaitse all. Ahto Kaasik: Kalevipoeg seisab kolmel kivil. Eesti Loodus, 3/2017 Ürglooduse objekt: Saadjärve Ohvrikivi = Kalevipoja Lingukivi Eesti looduse infosüsteemis Saadjärve Kalevipoja lingukivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Edvard Radzinski

Edvard Stanislavovitš Radzinski (vene Эдвард Станиславович Радзинский; sündinud 23. septembril 1936 Moskvas) on vene näitekirjanik ja biograaf. Ta on kirjutanud mitu populaarset elulugu ajaloolistest võimukandjatest. Radzinski viibis Eestis mais 2015 kirjandusfestivalil HeadRead. 2007 – valiti Venemaa Kunstide Akadeemia auliikmeks "Aleksander II: Venemaa lootuse ja terrori vahel." Varrak, 2005. ISBN 9985-3-0987-1 "Napoleon: elu pärast surma." Varrak, 2003. ISBN 9985-3-0744-5 "Nikolai II: Venemaa viimane tsaar." Varrak, 2001. ISBN 9985-3-0553-1 "Rasputin: elu ja surm." Varrak, 2002. ISBN 9985-3-0543-4 "Stalin" Varrak, 2000. ISBN 9985-3-0366-0 Edvard Radzinski koduleht
10-sendine euromünt

10-sendine euromünt on euroalas ringluses olev euromünt, mille väärtus on 10 eurosenti. See on käibel alates aastast 2002. Osad mündid on küll vermitud aastal 1999, aga neid ei lastud toona veel ringlusesse. Mündi materjaliks on eriline kullavärviline vasesulam nimega Nordic gold. Ühe mündi mass on 4,10 g, diameeter 19,75 mm ja paksus 1,93 mm.