laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Cristian Gamboa

Cristian Esteban Gamboa Luna (sündinud 24. oktoobril 1989 Liberias) on Costa Rica jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis VfL Bochum ja Costa Rica jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Municipal Liberia, debüteerides Costa Rica kõrgliigas 2006. aastal. 2010. aasta suvel liitus ta Norra esiliigas mängiva klubiga Fredrikstad. Aasta hiljem siirdus ta Taani kõrgliiga klubisse København. 2012. aasta augustis läks ta Københavnist laenule Norra kõrgliiga klubisse Rosenborg, kellega sõlmis sama aasta novembris püsiva viieaastase lepingu. Pärast silmapaistvaid esitusi 2014. aasta maailmameistrivõistlustel sõlmis Gamboa 2014. aasta juulis lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga West Bromwich Albion. West Bromwich Albionis pääses Gamboa kahe hooaja jooksul väljakule vaid 17 mängus. 2016. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Šotimaa kõrgliiga klubiga Celtic. Hooajal 2016–17 tuli ta klubiga Šotimaa meistriks, kuid kahel järgmisel hooajal sai ta oluliselt vähem mänguaega. 2019. aasta augustis liitus ta VfL Bochumiga, mis mängis toona Saksamaa esiliigas. Kohe esimesel hooajal kindlustas Gamboa koha Bochumi põhikoosseisus. Hooajal 2020–21 võitis ta klubiga Saksamaa esiliiga. 12. veebruaril 2022 lõi ta Saksamaa kõrgliigas värava Müncheni Bayerni vastu, mis oli tema üldse esimene värava Euroopa kõrgliigas. Costa Rica jalgpallikoondises debüteeris Gamboa 2010. aasta jaanuaris sõprusmängus Argentina vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 16. oktoobril 2012 MM-i valikmängus Guyana vastu. Ta on kuulunud Costa Rica koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, 2015. aasta CONCACAF Gold Cup'il, 2016. aasta Copa América Centenariol, 2017. aasta CONCACAF Gold Cup'il, 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta CONCACAF Gold Cup'il. Municipal Liberia Costa Rica Primera División: Clausura 2009 Celtic Scottish Premiership: 2016–17, 2017–18 Scottish League Cup: 2016–17, 2018–19 Scottish Cup: 2016–17 VfL Bochum 2. Bundesliga: 2020–21 "West Brom face snag on Cristian GamboaWest Brom face snag on Cristian Gamboa". epressandstar.com. 30.7.2014. Vaadatud 16.4.2022 https://int.soccerway.com/players/cristian-gamboa-luna/44104/ (vaadatud 17.4.2022)
Viktoria Modesta

Viktorija Moskaļova (sündinud 25. veebruaril 1987 Läti NSV-s Daugavpilsis), esinejanimga Viktoria Modesta, on Läti päritolu Briti laulja-laulukirjutaja, etenduskunstnik, loovjuht ja modell. Kuna tema vasak jalg oli saanud sünnitrauma tõttu raskelt viga, lasi ta selle 2007. aastal vabatahtlikult põlvest saati amputeerida. Seejärel sõlmis ta modelliagentuuriga IMG Models lepingu ning muusikuna teatakse teda kui "Bionic Pop Artist". Ta kasutab bioonilisi jalgu. Tema muusikavideo "Prototype" pälvis Cannes'i filmifestivalil Hõbelõvi auhinna. Ta esines 2012. aasta paraolümpiamängude lõputseremoonial ja 2019. aastal oli Pariisi ööklubis Crazy Horse etenduste külalistäht.  Viktoria Modesta – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Must vihm (Jaapani film)

"Must vihm" (jaapani 黒い雨; Kuroi ame) on jaapani filmilavastaja Shōhei Imamura 1989. aastal valminud film. Filmi tegevus toimub Hiroshimas pärast tuumapommi plahvatust. Stsenaariumi aluseks on Masuji Ibuse romaan. Film on mustvalge, pikkus 123 minutit. Filmi muusika on kirjutanud Tōru Takemitsu.
Diana Poudel

Diana Poudel (sündinud 28. veebruaril 1981) on kommunikatsiooni- ja digipädevuse ekspert ning koolitaja. 1999 lõpetas Nõo Reaalgümnaasiumi tehnik-programmeerija kutsega 2015 – 2017 Tartu Ülikooli Pärnu Kolledž Ettevõtlus ja projektijuhtimine (cum laude), diplomiõpe 2017 – 2019 Tartu Ülikooli Ühiskonnateaduste Instituut Kommunikatsioonijuhtimine, MA (cum laude) 2022. aastast Tartu Ülikooli Ühiskonnateaduste Instituudis doktorant. Ta töötab kübertuvalisuse ja robootikaõpetajana, osaleb HITSA projektis "Valede jaht" ning korraldab digipädevuse koolitusi. Kandideeris 2017. aastal Saue valla volikokku valimisliidu Koostöö - Meie vald nimekirjas ja 2021. aastal erakonna Eesti 200 nimekirjas, osutudes mõlemal korral valituks. 2022. aastast Tartu Ülikooli Ühiskonnateaduste Instituudis infovastupidavuse nooremteadur. 2022. aastal asutas suhtlusplatvormi Mastodoni Eesti kogukonna. 2019 Tartu parim noorsootööteemaline üliõpilastöö 2023 KL "Aasta Tegu" tunnustus infovastupidavuse valdkonna käimalükkamise eest Naiskodukaitses 2011. aastal Garage48 häkatoni käigus lapsehoidjate andmebaasi lastehoid.net (hiljem Pere24). Raamat "Turvaline internet. Digimaailma teejuht" Digipädevusi arendava lauamäng "Häkkerite lahing" loomine magistritöö raames ning selle välja andmine ühisrahastusplatvormi Hooandja abil Lapsehoidjate andmebaas Pere24 "Diana Poudel - Tallinna Rahvaülikool". Tallinna Rahvaülikool. 24. november 2020. Vaadatud 17. aprillil 2022. Päevaleht, Eesti; Poudel, Diana (1. august 2021). Eesti Päevaleht https://epl.delfi.ee/a/94165465. Vaadatud 17. aprillil 2022. {{cite web}}: puuduv või tühi pealkiri: |title= (juhend) "Nõo Reaalgümnaasiumi 43. lend vilistlased" (PDF). Vaadatud 13.06.2022. "Tartu Ülikooli 2017. aasta vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 30.10.2023. Vaadatud 13.06.2022. "Sotsiaalteaduste valdkond. Magistriõppe lõpetanutele antud kraadid". Tartu Ülikool. Originaali arhiivikoopia seisuga 13.06.2022. Vaadatud 13.06.2022. "Kuidas elad, doktor?". Tartu Ülikool. Vaadatud 13. novembril 2022. https://kov2017.valimised.ee/valimistulemus-vald.html#0726 2021. aasta Saue valla KOV valimiste tulemused https://kov2021.valimised.ee/et/detailed-voting-result/result-0037-0725.html 2021. aasta Saue valla KOV valimiste tulemused Ekspress, Eesti; Tuul, Marta (6. detsember 2022). "Eestlane ehitab kaasmaalastele uut suhtlusvõrgustikku. „Twitter muutus peldikuseinaks"". Eesti Ekspress. Vaadatud 7. detsembril 2022. "Kaks naiskodukaitsjat pälvisid "2023. aasta tegu" tunnustuse". www.naiskodukaitse.ee. Vaadatud 23. septembril 2024. Ratt, Kadri (20. juuli 2011). "Lastehoiu portaaliga on liitunud üle 1000 lapsehoidja". Postimees Online. Vaadatud 13.06.2022. "Diana Poudel". Digikool. 24. märts 2018. Vaadatud 17. aprillil 2022.[alaline kõdulink] Mänd, Miia (9. juuli 2018). "Raamatuarvustus: Kuidas lastele küberturvalisust õpetada?". Digiriik ajaveeb. Vaadatud 13.06.2022. Saar, Sandra (1. juuni 2019). "Internetiohutust saab õppida lauamänguga". Universitas Tartuensis. Vaadatud 13.06.2022. "Lõbus ja hariv lauamäng "Häkkerite lahing"". Hooandja.ee. Vaadatud 13.06.2022.
Püsik-seljarohi

Püsik-seljarohi (Mercurialis perennis) on taimeliik sugukonnast piimalillelised. Eestis sage taim, eriti salumetsades. Õitseb varakevadel. Taim on mürgine.
Annikvere (Haljala)

Annikvere on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda. Küla aladele jääb Annikvere mõisa (saksa Annigfer) keskus, mida on esmamainitud 1445. aastal. Enne 1919. aasta riigistamist von Nottbeckide aadliperekonnale kuulunud mõisast on säilinud nii peahoone kui ka mitu kõrvalhoonet. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 3.01.2018.
Kostelec nad Černými lesy

Kostelec nad Černými lesy (kuni 1920. aastani Černý Kostelec, saksa keeles Schwarzkosteletz) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Praha-východi ringkonnas. Kostelec nad Černými lesy asub Praha kesklinnast ligikaudu 33 km idakagus. Linn paikneb merepinnast 391 meetri kõrgusel. Alates 1992. aasta septembrist on Kostelec nad Černými lesy vanalinn ja loss ajalooline linnakaitseala. Asulat on esmamainitud 1344. aastal. Linnaõigused sai Černý Kostelec 1489. aastal. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Kostelec nad Černými lesy (okres Praha-východ)[alaline kõdulink] risy.cz Kostelec nad Černými lesy : právní ochrana Národní památkový ústav Z historie Město Kostelec nad Černými lesy
Klecany

Klecany (saksa keeles Groß Kletzan) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Praha-východi ringkonnas. Klecany asub Vltava jõe paremal kaldal, Praha kesklinnast ligikaudu 10 km põhjas. Klecany paikneb merepinnast 175–270 meetri kõrgusel. Asulat on esmamainitud 1316. aastal. Alevi staatuse sai Klecany 1507. aastal ja linnaõigused 1. juulil 1994. Klecanys asub Riiklik Vaimse Tervise Instituut (Národní ústav duševního zdraví). Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Město Klecany Město Klecany Z historie Klecan Město Klecany O NUDZ Národní ústav duševního zdraví
31. üksik õhudessantbrigaad

31. üksik õhudessantbrigaad (vene keeles 31-я отдельная гвардейская десантно-штурмовая ордена Кутузова бригада) on Venemaa õhudessantväegede väeüksus. Rivistus 2018. aastal Rivistus 2020. aastal ЗСУ взяли під контроль Гостомель – розвідка 04.03.2022 (vaadatud: 07.07.2023)
Řevnice

Řevnice (saksa keeles Rewnitz, varem ka Reunitz) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Praha-západi ringkonnas. Řevnice asub Berounka jõe kaldal, Praha kesklinnast ligikaudu 23 km edelas. Řevnicet on esmamainitud 1253. aastal. Raudteeühenduse Prahaga sai Řevnice 1862. aastal. Alates 19. sajandi lõpust oli Řevnice alev, linnaõigused sai 1. novembril 1968. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Historie města Řevnice Město Řevnice
Český Těšín

Český Těšín (poola keeles Czeski Cieszyn, saksa keeles Tschechisch Teschen) on linn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas Karviná ringkonnas. Český Těšín asub Poola piiri ääres, Karvinást ligi 14 km lõunakagus ja Ostravast umbes 27 km idakagus. Teisel pool piiri asub Poola linn Cieszyn. Těšíni lossi on ürikutes esmamainitud 1155. aastal. Linnaks on Těšínit esimest korda nimetatud 1290. aastal. Esialgu olid linnal Lwówi linnaõigused, alates 1374. aastast Magdeburgi linnaõigused. Těšín sai oma vürstidelt palju privileege. Linn arenes kiiresti. Těšíni õitseajaks peetakse 16. sajandi algust. Kolmekümneaastane sõda ja vägivaldne vastureformatsioon kahjustasid aga linna tõsiselt.1653. aastal läks Těšíni hertsogiriik Habsburgide valdusse. 1789. hävis tulekahjus suur osa linnast. Linna areng kiirenes märgatavalt pärast raudteeühenduse saamist 1870. aastal. Těšín mängis olulist rolli Esimese maailmasõja ajal, kui aastatel 1914–1917 asus seal Austria-Ungari armee kindralstaap ja peastaap. Pärast sõja lõppu 1918. aastal tekkis Tšehhoslovakkia ja Poola vahel vaidlus Těšíni territooriumi üle. Tüliküsimus otsustati lahendada rahvahääletusel ning Těšíni saadeti korda hoidma rahvusvahelised komisjonid ja väed. Těšín jagati Poola ja Tšehhoslovakkia vahelise lepinguga 28. juulil 1920. 1938. aasta oktoobris pärast Müncheni kokkuleppe sõlmimist hõivas Poola Český Těšíni. 1939. aasta septembrist vallutasid Český Těšíni Saksa väed ja linn läks Saksamaa koosseisu. Punaarmee hõivas linna 3. mail 1945 ja see läks tagasi Tšehhoslovakkiale. 2001. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid poolakad 16,1% ja slovakid 4,4% linna elanikest. Cieszyn, Poola Rožňava, Slovakkia Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Historie města Turistické informační centrum Český Těšín Český Těšín (district Karviná) Czech Statistical Office. Public Database
Loomulik sarm

Loomulik sarm on Ivo Linna, Karl-Erik Taukari ja ansambli Supernova esitatud laul. Laul anti välja 23. aprillil 2019.
Paul Alles

Paul Alles (1921 – 2009) oli eesti mesinik. Ta töötas Tartu Ülikoolis dotsendina. Alles, Paul 1960. Märgitud aatomite meetodi kasutamisest bioloogias. Tartu: Tartu Riiklik Ülikool. Alles, Paul; Alles, Galina 1962. Mesiniku sõnastik-käsiraamat. Tartu: Eesti Aianduse ja Mesinduse Seltsi Tartu Osakond.
Soemüür

Soemüür on pliidi juurde kuuluv suitsulõõridega tellisehitis, mis pliidi kütmisel kuumeneb ja soojendab ruume. Eestis hakati soemüüre koos pliitidega ehitama 19. sajandi keskpaigas. Põhja- ja Kesk-Eesti rehielamutes ehitati soemüür peamiselt eeskambri ja tagakambri vahele. Mujal Eestis enamasti vastu reheahju külge või rehetoa seina. Muhus, Hiiumaal ja Võrumaal paiknesid lõõrid vahel madala kivipingina toaseina ääres. Soemüür ehitatakse tänapäeval tavaliselt koos pliidiga ja suurendab tunduvalt pliidi poolt antava sooja kasutegurit. Enamasti ehitatakse soemüür vaheseina osana köögi ja selle kõrval oleva ruumi vahele. Soemüüri on võimalik ehitada erinevates mõõtudes, pika ja hea tõmbega korstna puhul ka tavalisest massiivsemana. Soemüür ehitatakse kahe siibriga, nn suve- ja talvesiibriga. Suvesiibriga avatav lõõr võimaldab pliidist väljuvatel suitsugaasidel minna otse korstnasse, soemüüri soojendamata. Talvesiibri kasutamise korral muudavad kuum õhk ja suitsugaasid kogu soemüüri soojaks. Suvesiibrit kasutatakse ka siis, kui alustatakse tule tegemist pliidi alla, sest seda on otstarbekas kasutada külma kütteseadme korral, kui suitsugaasid liiguvad lõõristikus aeglasemalt. Kui kütteseadme lõõristik on piisavalt soojenenud, siis võib talvesiibri avada ning seejärel suvesiibri sulgeda. Soemüüri lõõristiku tuleb regulaarselt puhastada, igale lõõrile peab olema ligipääs puhastusluugi kaudu. Soemüüril on tavaliselt 4 puhastusluuki. Ahi Pliit Kamin Lee Leso Eesti keele seletav sõnaraamat Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 278 Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 196 Soemüür ja ahi. Eesti Vabaõhumuuseum. Leso ja soemüür Vana-Wõromaal. Eesti Rahvakultuuri Keskus. Soemüüri kirjeldus
Blair Building

Blair Building oli 18-korruseline büroopindadega beaux-arts stiilis kõrghoone Ameerika Ühendriikides New Yorgis aadressil 24 Broad Street. See oli linna üks esimesi pilvelõhkujaid, mis lammutati 1955. aastal.
Broad Exchange Building

Broad Exchange Building on 20-korruseline büroopindadega uusrenessanss-stiilis kõrghoone New Yorgis aadressil 25 Broad Street. See oli linna üks esimesi pilvelõhkujaid.  Broad Exchange Building – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Sevieri järv

Sevieri järv (inglise keeles Sevier Lake) on äravooluta järv Ameerika Ühendriikides Utah' osariigis Millardi maakonnas. Sarnaselt Suure Soolajärve ja Utah' järvega on see Bonneville'i järve jäänuk pleistotseeni ajastikust. Sevieri järv paikneb Sevieri kõrbe madalaimas osas. Järve voolavad Beaveri ja Sevieri jõgi. See on kogu ajaloolise aja jooksul olnud valdavalt kuiv, tuul keerutab sealt tolmu üles ja kannab ümbruskonda laiali.  Sevieri järv – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Bonneville'i järv

Bonneville'i järveks (inglise keeles Lake Bonneville) kutsutakse Põhja-Ameerika lääneosa suurimat hilispleistotseeni paleojärve Suures nõos. See oli Niobrarani mere jäänuk. See tekkis vastusena sademete hulga suurenemisele ja aurustumise vähenemisele jahedama temperatuuri tõttu. Bonneville'i järv kattis suure osa praegusest Utah' osariigist ja ulatus kõrgeimal tasemel tänapäeva Idaho ja Nevada piirkondadesse. Sellest moodustusid Suur Soolajärv, Utah' järv ja Sevieri järv. Bonneville'i järvele andis Metsiku Lääne maadeuurija Benjamin Louis Eulalie de Bonneville'i järgi nime geoloog Grove Karl Gilbert. https://www.searchanddiscovery.com/pdfz/documents/2014/30392blakey/ndx_blakey.pdf.html Lahontani järv  Bonneville'i järv – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Trepimäe Suvekodu

Trepimäe Suvekodu on puhkemaja Võrtsjärve idakaldal Vehendi külas Trepimäel. Hoone on rajatud 1976. aastal ja kuulub arhitektuurilt minimalistlikku Eesti hilismodernismi. Hoones on Nõukogude ajal olnud Eesti NSV Gasifitseerimise peavalitsuse puhkebaas.
Benjamin Louis Eulalie de Bonneville

Benjamin Louis Eulalie de Bonneville (14. aprill 1796 Pariis Prantsuse esimene vabariik – 12. juuni 1878 Fort Smith Arkansase osariik) oli prantsuse päritolu Ameerika Ühendriikide maaväe ohvitser, karusnahakütt ja maadeuurija Metsikus Läänes. 1815. aastal lõpetas ta West Pointi sõjaväeakadeemia. Ta oli väeteenistuses kuni 1865. aastani ning ta võttis osa Ameerika-Mehhiko sõjast ja Uniooni poolel Ameerika Ühendriikide kodusõjast. 1855. aastal ülendati ta koloneliks ja pärast kodusõja lõppu brigaadikindraliks. Ta tegi uurimisretki Oregon Country ja Suure nõo piirkonda, sh mööda Oregoni rada. Tema eluajal tegid ta kuulsaks Washington Irvingi kirjutised tema lääneuuringutest. Tema järgi on nimetatud Bonneville'i maakond Idaho osariigis ja kunagine Bonneville'i järv.  Benjamin Louis Eulalie de Bonneville – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
IKAROS

IKAROS (inglise keeles Interplanetary Kite-craft Accelerated by the Radiation Of the Sun) on Jaapani Kosmoseuurimise Agentuuri (JAXA) toodetud kosmosesond. Missiooni peamised eesmärgid olid päikesepurje rakendamine; elektrienergia tootmine õhukestest päikesepaneelidest; päikesepurje mõjul tõukejõu genereerimine; purje kasutamine manööverdamiseks ja navigeerimiseks. Lisaeesmärgid: Jupiteri Trooja asteroidide uurimine; katsetada ja demonstreerida kasutatud tehnoloogiate võimekusi; tolmupilvede olemasolu kaardistamine. Missiooni algus oli planeeritud 21. maile 2010. Teekonda Veenuse suunas alustati Tanegashima kosmosejaamast, kust see lahkus atmosfäärist kanderaketi H-IIA-17 pardal. Lisana oli süsteemile kaasa antud gammakiirguse vaatlusseade GAP (ingl Gamma-Ray Burst Polarimeter), millega analüüsiti kiirguseid. Kosmosesondi disainimist alustati 2007. aasta sügisel. Silindrikujulise IKAROS-e läbimõõte oli 1,6 meetrit ja kõrgus 0,8 meetrit. Purjemembraan oli tehtud kahest polüamiidist, mille paksus oli 7,5 mikromeetrit. Membraanile kinnitatud päikesepaneelid olid tehtud amorfsest ränist, millel oli 500 vati tootmise võimekus. Pannes nimetatud ainet mitu kihti, takistas see paneelidel kõverdumast ning kaitses neid elektromagnetetiliste lainete eest. Sondi juhtimiseks ja kontrollimiseks paigutati membraani otstele muutuva peegelduvusega elemendid. Väljalastav ruudukujuline puri oli konfiguratsioonilt 14 × 14 meetrit. Kogu sõiduki konstruktsioon kaalus umbes 310 kilogrammi. Purje rakendumine jagunes kaheks etapiks. Esimeses etapis tulid sondist välja pulgad, moodustades ristikujulise konstruktsiooni. Kuju hoidmiseks kasutati stoppereid. Kogu protsess võttis aega 200 sekundit. Teises etapis lülitusid stopperid välja ning membraanpuri rullus lahti. Teine etapp võttis aega 50 minutit. IKAROS tõusis edukalt õhku kanderaketil H-IIA. 9. juunil 2010 kinnitati, et IKAROS genereeris oma purjedega 1,12 millinjuutonilise tõukejõu väärtuse. 20. mail 2010 tunnustati IKAROS-t Guinnessi rekordiks kinnitamisega: see oli esimene päikese jõul liikuv kosmosesõiduk, mis lendas planeetidevahelises kosmoses. JAXA. „IKAROS Small Scale Solar Powered Sail Demonstration Satellite | Spacecraft“, ISAS. https://www.isas.jaxa.jp/en/missions/spacecraft/current/ikaros.html (vaadatud 13. märtsil 2022). O. Mori et al., „First solar power sail demonstration by IKAROS“, Trans. Jpn. Soc. Aeronaut. Space Sci. Aerosp. Technol. Jpn., vol. 8, nr. ists27, pp. To_4_25-To_4_31, 2010. D. Yonetoku et al., „Gamma-Ray Burst Polarimeter (GAP) aboard the Small Solar Power Sail Demonstrator IKAROS“, Publ. Astron. Soc. Jpn., vol. 63, nr. 3, pp. 625–638, June 2011. doi: 10.1093/pasj/63.3.625. JAXA. „JAXA ｜ About confirmation of photon acceleration of small solar power sail demonstrator ‘IKAROS’“. https://www.jaxa.jp/press/2010/07/20100709_ikaros_j.html (Accessed March 13th 2022). Guinness World Records. „First interplanetary solar sail spacecraft | Guinness World Records“. https://www.guinnessworldrecords.com/world-records/105857-first-interplanetary-solar-sail-spacecraft (Accessed March 13th 2022).
Tzintzuntzan

Tzintzuntzan ([tsin'tsuntsan], purepetša keeles 'koolibride paik') on linn Mehhikos Michoacáni osariigis, Tzintzuntzani valla halduskeskus. See paikneb Pátzcuaro järve kirdekaldal ja 17,5 km kaugusel Pátzcuarost. Tzintzuntzan on kunagine purepetšade pealinn, linnakese kaks vaatamisväärsust on arheoloogiamälestis seitsme astmikplatvormi (Las Yacatas) varemetega ja endine frantsisklaste klooster. Poolringikujulise põhiplaaniga yacata Osa tseremooniakompleksist Tzintzuntzani frantsisklaste klooster San Francesco kiriku portaal ja capilla abierta vasakul Teine capilla abierta http://www.cuentame.inegi.org.mx/monografias/informacion/mich/territorio/div_municipal.aspx Tzintzuntzan. - Estado de Michoacán de Ocampo. Enciclopedia de Los Municipios y Delegaciones de México (pikem ülevaade, hispaania keeles) Tzintzuntzan. - Michoacan is Magical
Oregoni rada

Oregoni rada (inglise keeles Oregon Trail) oli praeguse Ameerika Ühendriikide sisemaal kulgenud ida-läänesuunaline marsruut, mida mööda suundusid 19. sajandil asunikud läände. Selle pikkus oli umbes 3490 km. See algas Independence'i linnas Missouri osariigis ja lõppes Oregon Citys tänapäeva Portlandi lähedal Oregoni osariigis Willamette'i orus, kus asuvad rikkalikud põllumaad. See oli üks kahest peamisest teekonnast läände; teine, lõunas asuv Santa Fe rada ühendas Franklini linna Missouri osariigis Santa Fega New Mexico osariigis. Marsruudi rajasid karusnahakütid ja -kauplejad umbes aastail 1811–1840 ning see oli esmalt läbitav ainult jalgsi või ratsa. Oregoni rada kulges läbi mitmesuguse maastiku ja indiaanlaste asualade. Aastaks 1836, mil Missouri osariigi vastavate radade sõlmpunktist Independence'ist lahkus esimene migrantide vankrirong, oli puhastatud vankriga läbitav rada Fort Hallini Idahos. Peaaegu igal aastal parandati teede kvaliteeti, sildu ja parvlaevaliiklust, see muutis reisi kiiremaks ja turvalisemaks. 1830. aastatel ja eriti aastatel 1846–1869 kasutas Oregoni rada ja selle paljusid harusid umbes 400 000 inimest – asunikud, põllumehed, kaevurid, karjalised ja ettevõtjad ning nende pereliikmed. Enne oma sihtkohtadesse pööramist kasutasid raja idapoolseid harusid ka California rajal (alates 1843. aastast), Mormooni rajal (1847. aastast) ja Bozemani rajal (1863. aastast) sõitjad. Raja kasutamine vähenes pärast seda, kui 1869. aastal valmis esimene mandrivaheline raudtee, mis muutis reisi läände oluliselt kiiremaks, odavamaks ja ohutumaks. Tänapäeval järgivad nüüdisaegsed kiirteed nagu Interstate 80 ja Interstate 84 sama kurssi ja läbivad linnu, mis olid algselt loodud Oregoni rada kasutavate inimeste teenindamiseks. https://web.archive.org/web/20160304084450/http://www.blm.gov/or/oregontrail/history-basics.php  Oregoni rada – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Setomaa Muuseumid

Setomaa Muuseumid on Setomaa valla hallatav muuseumide ühendus, mille koosseisu kuuluvad Saatse muuseum, Värska talumuuseum, Obinitsa muuseum, Reegi maja, Luikjärve talu, Paloveere talu ja Seto Tsäimaja. Setomaa Muuseumid loodi 2019. aastal. 2019–2021 Merily Marienhagen 3. mai 2021 – 28. veebruar 2022 Ivo Posti alates 1. märts 2022 Merily Marienhagen Saatse muuseum Värska talumuuseum Obinitsa muuseum Reegi maja Luikjärve talu Paloveere talu Seto Tsäimaja Setomaa Muuseumid. Setomaa Muuseumide veebisait Setomaa Muuseumide veebisait
Kansas City (Kansas)

Kansas City on linn Ameerika Ühendriikides Kansase osariigis, Wyandotte'i maakonna halduskeskus. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 156 607, millega on see Kansase osariigis kolmandal kohal. Linn kasvas välja Missouri osariigis asuva Kansas City eeslinnast, mille järgi on see ka nimetatud. Kansase Kansas City kujunes Kaw Pointi ümber, kus Kansase jõgi suubub Missouri jõkke. Linnas asub jalgpallistaadion Children's Mercy Park, mis on Major League Socceri klubi Sporting Kansas City kodustaadion. 2016 U.S. Gazetteer Files 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. North Kansas City  Kansas City (Kansas) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
1977. aasta naiste maailmameistrivõistlused rahvusvahelises kabes

1977. aasta naiste maailmameistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti nii nagu ka kõik varasemad sellised turniirid Amsterdam ühe osana Suhkruturniirist. Turniir toimus 18.–29. detsembrini. Algul mängisid 8 osalejat omavahel ringsüsteemis läbi ja seejärel jätkasid 4 paremat isekeskis medalite selgitamist, kusjuures eelturniiri punktid võeti kaasa. Samamoodi selgitati ka kohad 5–8. Seegi kord, nagu ka kõigil varasematel aastatel, tuli maailmameistriks Jelena Mihhailovskaja.