laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ellen Polli

Ellen Polli (7. märts 1927 Tartu – 28. oktoober 2011) oli eesti maalikunstnik ja pedagoog. Ellen Polli lõpetas 1951. aastal Tartu Riikliku Kunstiinstituudi ning õpetas seejärel kuni 1975. aastani Tartu Kunstikoolis joonistamist ja kompositsiooni. Ta viljeles eelkõige portreemaali, kuid maalis ka maastikke, linnavaateid ja natüürmorte. Ellen Polli oli abielus Kaljo Polliga. Nende pojad on Heitti Polli ja Priit Polli. EKABL, lk 391 Suri maalikunstnik Ellen Polli err.ee, 1. november 2011
Heino Ojasoo

Heino Ojasoo (16. aprill 1934 Tallinn – 28. oktoober 2011) oli eesti kergejõustiku- ja käsipallitreener. Heino Ojasoo lõpetas 1953. aastal Tallinna Kehakultuuritehnikumi ja 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Ta töötas käsipalli- ja kergejõustikutreenerina aastatel 1957–1973. Aastatel 1957–1961 oli ta Ambla Keskkooli ja 1961–1968 Kehra Keskkooli kehalise kasvatuse õpetaja ning 1968–1973 Harju rajooni laste ja noorte spordikooli direktor. Alates 1995. aastast oli ta käsipallitreener Arukülas. Heino Ojasoo tuntuim kasvandik on Heino Puuste, kes alustas tema juures oma sportlaskarjääri. 2018. aastal valiti Heino Ojasoo aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast" raames toimunud rahvaküsitluse tulemusel saja meeldejäävama arukülalase hulka. Koppelmaa, Külli (5. september 2018). "Aruküla Kultuuriseltsi EV100 kingitus – kogumik „Sajandi 100 arukülalast"". Sõnumitooja. Vaadatud 25.04.2020. ESBL
Demjan Bednõi (jõelaev)

Demjan Bednõi (vene keeles Демьян Бедный) on kolmetekiline Sergei Jessenin-klassi (projekt Q-065) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud Österreichische Schiffswerften AG laevatehases Korneuburgis 1986. aastal. Laev sai nime vene luuletaja Demjan Bednõi auks. Ristiema on Elly Haiden. Aastail 1973–1983 tellis NSVLi valitsus nafta müügist teenitud dollarite eest ennenägematu mugavusastmega jõereisilaevu kapitalistlikult välismaalt. Kiil pandi Austrias Korneuburgis Österreichische Schiffswerften AG (ÖSWAG) laevatehases ja laev lasti vette ning anti Leena jõelaevandusele (vene keeles Ленское речное пароходство) üle 1985. aastal, kuid ainult Doonaust–Leenani Jakutskisse toimetamine kestis 2 aastat. Demjan Bednõi sõidab kaugliinil Jakutskist Tiksisse ja tagasi Jakutskisse ning lühikesel liinil Jakutsk-Lenskije Stolbõ Leena jõel. Demjan Bednõi Lenskije Stolbõ ääres Laeva koridoris Laeva "päästepaadi tekil" Jõereisilaevade loend Projekti Q-065 laevad (vene keeles) Список флота (vene keeles) LORP (vene keeles) Laeva ahter, kodusadam Žatai Q-065 laevade tehasenumber, nimi, ehitus aasta, tellija, lipp, kodusadam, märkused(vene keeles) Sibirische Kreuzfahrt (saksa keeles) Laev Riverfleet.ru kodulehel (vene keeles)
Demjan Bednõi

Demjan Bednõi (vene keeles Демьян Бедный; 13. aprill (1. aprill vkj) 1883 – 25. mai 1945 Moskva) oli vene luuletaja, publitsist ja ühiskonnategelane. Demjan Bednõi sünninimi oli Jefim Aleksejevitš Pridvorov (vene keeles Ефим Алексевич Придворов), ta sündis Hersoni kubermangus talupoja peres. Demjan Bednõi oli Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Tööliste (bolševike) Partei liige alates aastast 1912 ning bolševike toetaja revolutsioonide ja kodusõja ajal. 1938. aastal heideti Demjan Bednõi kommunistlikust parteist välja (põhjuseks "moraalse laostumine"), kuid tal läks korda Jossif Stalini poolehoid vähehaaval teise maailmasõja ajal tagasi võita. 1956. aastal taastati postuumselt ta kompartei liikmelisus. Alates 1911. aastast ilmus tema kirjutisi ajalehes Pravda ja muudes kommunistide väljaannetes. Demjan Bednõi on kirjutanud Uue Testamendi paroodia "Новый Завет без изъяна евангелиста Демьяна" ning ka muid usuvastaseid teoseid. Demjan Bednõi värsid Nõukogude Liidu võidu puhul teises maailmasõjas ilmusid Pravdas 9. mail 1945. Mihhail Bulgakov võis Demjan Bednõid kasutada romaani "Meister ja Margarita" tegelase Ivan Bezdomnõi prototüübina. Penza oblasti linn Spassk kandis aastatel 1925–2005 Demjan Bednõi auks nime Bednodemjanovsk. "Vedu". Tõlkinud Felix Kotta – Looming 1963, nr 4, lk 503–507; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis "Ärasaatmine (Punaarmeelase laul)"; "Vedu"; "Lumehelbed"; "Ma usun oma rahvasse". Tõlkinud Felix Kotta – Vene nõukogude luule antoloogia, Eesti Raamat, Tallinn 1965, lk 29–37, kommentaarid lk 526–527 "19. veebruaril"; "Read"; "Valimisjärgne astronoomiline teade"; "Tähed näevad meie jäävat kuulsust". Tõlkinud ja järelmärkus: Valeeria Villandi – Looming 1983, nr 4, lk 495–497 Selle artikli kirjutamisel on kasutatud venekeelset artiklit ru:Демьян Бедный ja ingliskeelset artiklit en:Demyan Bedny seisuga 2.11.2011. Бедный Демьян Книжная Лавка Писателей. Vaadatud 4. augustil 2024 Образы поэтов в романе М. А. Булгакова "Мастер и Маргарита: по материалам архива московского булгаковеда Б. С. Мягкова (1938—2003) Спасск Народная энциклопедия городов и регионов России "Мой Город". Vaadatud 4. augustil 2024 Demjan Bednõi Eesti biograafilises andmebaasis ISIK Vaapo Vaher, "Vene kirjandus, Saatana mängukann" – Sirp 21. november 2003, lk 7
Flórián Albert

Flórián Albert (15. september 1941 Hercegszántó – 31. oktoober 2011) oli Ungari jalgpallikoondise ründaja. Ta valiti aastal 1967 Euroopa parimaks jalgpalluriks. Albert mängis aastatel 1958–1974 Budapesti klubis Ferencváros. Ta tuli meeskonna koosseisus neli korda Ungari meistriks (1962–63, 1964, 1967, 1968) ning aastal 1965 Messilinnade karika, mis oli UEFA Meistrite Liiga eelkäija. Ungari jalgpallikoondises osales ta 75 mängus ja lõi 31 väravat. 1962. aasta MM-il jagas ta parima väravaküti tiitlit. Pärast spordist loobumist oli Albert 1978–85 Liibüa meeskonna Bengazi Al-Ahly treener. Seejärel töötas ta Ferencvarosis tehnilise direktori, osakonnajuhataja ja hiljem auesimehena. 2007 nimetati Ferencvarosi staadion tema järgi. Samal aastal nimetas tema sünniküla Hercegszántó ta aukodanikuks ja 2010 sai ta ka Budapesti aukodanikuks. Albert abiellus 30. novembril 1963 näitleja Irén Bársonyga. Neil sündis kaks last: tütar Magdolna ja poeg Flórián Albert noorem. Poeg on samuti jalgpallur, mängis Ferencvarosis enam kui 200 kohtumist ja pidas 6 kohtumist ka Ungari koondises, ehkki väravaid neis ei löönud. Euroopan vuoden jalkapalloilija 1967 menehtyi Flórián Albert - Goals in International Matches World Cup 1962
Ali Saibou

Ali Saibou (1940 – 31. oktoober 2011) oli Nigeri sõjaväelane ja poliitik, 14. novembrist 1987 kuni 16. aprillini 1993 Nigeri president. Former Niger president Saibou dies at 71
Kanada kuldvits

Kanada kuldvits (Solidago canadensis) on liik korvõielisi taimi kuldvitsa perekonnast. See on Eestisse ilutaimena sisse toodud võõrliik. Alates 1990. aastaist kiiresti invasiivsena levinud, peamiselt niitudel, jäätmaadel, teeservades. Taime leidub ka hooldamata hauaplatsidel või hooldatud hauaplatsidel teadmatusest, et see on invasiivne võõrliik. Kanada kuldvits kanti koos sügis-kuldvitsaga looduslikku tasakaalu ohustavate võõrliikide nimekirja 2004. aastal ja seda tuleb eristada pärismaisest harilikust kuldvitsast. Niitmata maadel tõrjub Kanada kuldvits pikapeale kõik muud taimed välja. Taime juurestik on väga tihe ja labidas sellest läbi ei lähe. Ükski teine taim enam selle taime juurtekamara sees ei kasva. Aasta-aastalt suureneb Kanada kuldvitsa ja teiste taimede suhe kuni lõpuks hõivab kogu hooldamata maa Kanada kuldvits. Kanada kuldvits levib nii seemnete kui juurtega. Juured elavad ka krõbedama talvekülma üle. Kasvuperioodi lõppedes on kuivanud kõrred jätkuvalt väga tugevad ja ilmastikuolud neid naljalt vastu maad ei suru. Lume sulamisel piisab ühest päikesepaistelisest päevast, et Kanada kuldvitsa kuivanud kõrte väli tuleohtlikuks muutuks. Kanada kuldvitsa saab heinamaalt välja tõrjuda sagedase niitmisega. Protsess võtab aega mitu aastat. Taimest lahtisaamiseks võib heinamaa ka metsamaaks muuta. Puude all hämaruses sureb taim välja. Mesilaste pidamisel võib Kanada kuldvitsast kasu olla meetaimena. Taim õitseb küllaltki ohtralt ja kaua. Kanada kuldvitsa vohamine hooldamata maatükil Eestis Kambja vallas Soinaste külas Kanada kuldvits kasvamas looduskaitse aluse Toomemäe looduspargi nõlval Kanada kuldvits andmebaasis eElurikkus
Harilik kuldvits

Harilik kuldvits (Solidago virgaurea) on liik korvõieliste sugukonda kuldvitsa perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Lehed munajad, elliptilised või süstjad, ahenevad tiivuliseks rootsuks, saagja servaga, peaaegu paljad. Juurmised lehed õitsemisajaks kuivanud. Kollased korvõisikud on läbimõõduga 0,9–1,5 cm. Äärisõisi on 5–8, need on putkõitest pikemad. Harilik kuldvits võib hübridiseeruda sissetoodud liigi kanada kuldvitsaga, moodustades hübriidi, Niederederi kuldvitsa. Eestist pole hübriidi seni leitud. Eestis pärismaine. Sage taim puisniitudel, kuivadel niitudel, nõlvadel, võsastikes, metsades ja raiesmikel, raudteetammidel; levinud kõikjal Eestis. Kasutatakse ilutaimena. Eelistab kehvemat, vett hästi läbilaskvat pinnast. Õitest on saadud riide värvimiseks kollast värvainet. "Solidago virgaurea — harilik kuldvits". Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon. 2018. Harilik kuldvits andmebaasis eElurikkus
Joseph Bessala

Joseph Bessala (19. aprill 1941 Douala – 24. aprill 2010 Yaoundé) oli Kameruni poksija. Ta oli esimene Kameruni sportlane, kes võitis olümpiamedali. Bessala sai II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Manfred Wolkele (Ida-Saksamaa). Bessala poksis oktoobrist 1969 kuni detsembrini 1978 elukutselisena ning pidas kokku 17 kohtumist, millest võitis 14 (neist 5 nokaudiga) ja kaotas 2 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki. 19. suveolümpiamängude poksivõistlus. México 1968. Tulemused inglise keeles Joseph Bessala veebisaidil BoxRec (inglise)
Sügis-kuldvits

Sügis-kuldvits (Solidago gigantea) on liik korvõielisi taimi kuldvitsa perekonnast. Eestisse ilutaimena sisse toodud võõrliik, metsistub, potentsiaalselt invasiivne. Taim sarnaneb kanada kuldvitsaga, kuid erineb sellest peaaegu paljaste varte poolest. Eestis esineb ta harvem kui kanada kuldvits. Leht, M. (toim.) 2010. Eesti taimede määraja. Tartu: EMÜ, Eesti Loodusfoto, lk. 271. Sügis-kuldvits andmebaasis eElurikkus
Ida-kitsehernes

Ida-kitsehernes ehk galeega või söödagaleega (Galega orientalis) on liblikõieliste sugukonda kitseherne perekonda kuuluv taimeliik. Eestis esmalt söödakultuurina sisse toodud ja aretatud, on ta muutunud järjest laiemalt levivaks ohtlikuks invasiivseks võõrliigiks. Ida-kitsehernes andmebaasis eElurikkus
Kitsehernes

Kitsehernes (Galega) on liblikõieliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Perekonna looduslik levila asub Euroopa idapoolsetes Vahemere maades ja Musta mere ümbruses. Eestis leidub sellest perekonnast invasiivse võõrliigina leviv söödataim ida-kitsehernes (G. orientalis).
Marco Simoncelli

Marco Simoncelli (20. jaanuar 1987 Cattolica – 23. oktoober 2011 Sepang) oli Itaalia motoringrajasõitja. Maailmameistrivõistlustel mootorrataste ringrajasõidus hakkas ta osalema 2002. aastal, esialgu 125 cm³ klassis. Esimesel aastal oli ta 3 punktiga 33., järgmistel aastatel tulemused muudkui paranesid: 2003. aastal 31 punktiga 21., 2004. aastal 79 punktiga 11. ja 2005 177 punktiga 5. Võistkonnad vahetusid, aga mootorratas oli alati Aprilia. Seejärel jätkas Simoncelli veerandliitriste mootorrataste klassis. Sinna jäi ta 4 hooajaks ja sõitis Metis Gilera meeskonnas Gilera mootorrattaga. MM-sarja kokkuvõttes võitis ta kaks medalit. 2006 oli ta 92 punktiga 10., 2007 97 punktiga samuti 10., 2008 281 punktiga 1. ja 2009 231 punktiga 3. Kahel järgmisel hooajal sõitis Simoncelli kõige võimsamas, MotoGP klassis, kus saavutas 2010 125 punktiga 8. ja 2011 139 punktiga 6. koha. Neist esimesel ei tulnud ta kordagi esikolmikusse, aga punktikohale 15 parema sekka jõudis iga kord, välja arvatud 2 katkestatud etappi. Tagumisel hooajal saavutas ta hooaja keskel Tšehhi etapil esimest korda kolmanda koha ja eeleelviimasel etapil Austraalias oli esmakordselt teine. Jällegi ei jäänud ta kordagi punktikohalt välja, kui vaid lõpetas, aga katkestatud etappe oli 4. Mõlemal hooajal sõitis ta Gresini Racingu meeskonnas Honda mootorrattaga. Marco Simoncelli hukkus avariis hooaja eelviimasel MM-etapil Malaisias. Ta kukkus 18. ringil suurel kiirusel ning vahetult tema taga sõitnud Colin Edwards ja Valentino Rossi ei suutnud kokkupõrget vältida, mõlemad sõitsid talle otsa. Edwards nikastas õnnetuses õla, Rossi pääses vigastusteta. Etapp katkestati otsekohe pärast õnnetust.
Eshel Ben-Jacob

Eshel Rafael Ben-Jacob (13. aprillil 1952 Haifa – 5. juuni 2015) oli Iisraeli füüsik ja bakterioloog. Ta on uurinud iseorganiseeruvusega seotud nähtusi ja bakterite kommunikatsiooni. Ta töötas Tel Avivi Ülikoolis. Tema videoloeng
Valitsuse Informatsiooni ja Propaganda Talitus

Valitsuse Informatsiooni ja Propaganda Talitus asutati 26. septembril 1934 dekreedina antud seadusega Siseministeeriumi juures. Tema ülesandeks oli valitsuse tegevuse kohta informatsiooni andmine ning riikliku ja rahvusliku propagandatöö korraldamine. Propaganda jaoks oli minister olnud juba Jüri Jaaksoni valitsuses aastail 1924–1925, mil selleks oli Karl Ast. Enne talituse asutamist oli Eesti avalikkuse kõige operatiivsem informeerija valitsuse tegevusest ja kavatsusest olnud Riia juutide leht Segodnja. Talitus korraldas 17. jaanuaril 1935 riigi- ja omavalitsusasutiste juhtide kokkutuleku, 17. veebruaril 1935 koolivalitsuste juhatajate, koolinõunikkude ja algkoolide juhatajate üleriikliku kokkutuleku ja 24. veebruaril 1935 Vabariigi aastapäeva pidustused. Nimede eestistamise korraldamiseks asutati Nimede Eestistamise Kesktoimkond. Talituse juhataja kuulus Rahvakultuuri ja Rahvahariduse Nõukogu koosseisu. 18. septembril 1935 antud seaduse alusel asendati talitus Riikliku Propaganda Talitusega. Muutused politsei juhtkonnas. Rahvaleht, 31. august 1934, nr. 102, lk. 1.
Kadrioru Valitsemise Komitee

Kadrioru Valitsemise Komitee asutati 22. juunil 1934 dekreedina antud seadusega. Tema ülesandeks oli Kadrioru pargi ja Kadrioru lossi valitsemine ja korrashoid. Komitee koosseisu kuulusid Riigisekretär Karl Terras (esimees), Riigivanema vanem käskudetäitja ohvitser Herbert Grabbi ja Kadrioru valitseja Peeter Päts. 26. aprillil 1935 antud Riigiparkide valitsemise seaduse alusel asendati komitee Riigiparkide Valitsusega, mille valitsemisele kuulusid ka Keila-Joa ja Oru park. Kadrioru lossivalitsus
Oskar Tolmoff

Oskar Tolmoff VR I/3 (ka Oskar Tolmov; 4. juuli 1890 Toolamaa vald, Võrumaa – 9. september 1947 Räpina) oli Eesti politseinik ja advokaat. Ta lõpetas aastal 1913 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Tartu ülikoolis õppis ta aastatel 1913–1914 ajaloo-keeleteaduskonnas, aastal 1920 kaubandust, aastatel 1921–1926 õigusteaduskonnas, mille lõpetas. Ta oli Korporatsioon Fraternitas Estica vilistlane. Ta osales Vabadussõjas (kapten), oli Tartu maakonna Politseivalitsuse politseiülem 1922–1925 ning 6. veebruarist 1925 Tallinna Linna Politseivalitsuse politseiülem ja 1925–1928 Harju maakonna Politseivalitsuse politseiülem ja Tallinna-Harju prefektuuri prefekt (esimene ülikooli haridusega prefekt Eestis). Aastatel 1928–1935 vandeadvokaat Alfred Maureri abi, 1936–1940 vandeadvokaat Tallinnas. Ta arreteeriti NKVD poolt 20. detsembril 1940, vabastati 24. septembril 1946. Pealinna politsei juht lahkub. Rahvaleht, 31. detsember 1927, nr. 153, lk. 1. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk. 111 Ohvitseride andmekogu
Christina Catharina De la Gardie

Krahvitar Christina Catharina De la Gardie (abielludes Lewenhaupt ja Stenbock; 1632–1704) oli Rootsi aadlinaine, kuninganna Kristiina õuepreili. Christina Catharina sündis Rootsi riigimehe ja väejuhi krahv Jakob De la Gardie (1583–1652) ja krahvitar Ebba Brahe (1596–1674) tütrena. Ta abiellus 1648. aastal Rootsi väejuhi Gustaf Adolf Lewenahuptiga, kes suri 1656. aastal. 11. juunil 1658 abiellus Christina Catharina Göteborgis feldmarssal Gustaf Otto Stenbockiga. Abielust sündis seitse last: Brigitta (1660–1682) Beata Margareta (1661–1735), abiellus 1680 krahv Gustaf Douglasega (1648–1705), Eestimaa kuberneri Gustav Otto Douglase (1687–1771) ema. Erik Gustaf (1662–1722), kindralleitnant, abiellus Johanna Eleonora De la Gardiega (1661–1708) Jakob Stenbock Magnus (1663–1717), feldmarssal Hedvig Eleonora (1664–1729), abiellus 1684 vabahärra Lorentz Creutziga (1646–1698). Charlotta Maria(1667–1740), 1686 abiellus krahv Axel Johan Lewenhauptiga (1660–1717). Christina Catharina ostis 1667. aastal oma vennalt Pontus Fredrik De la Gardielt 54 000 riigitaalri eest nende suguvõsa Kuusalu kihelkonna pärusmõisad Kolga, Kiiu, Kõnnu ja Loo, mis jäid aastasadadeks Stenbockide valdusse. De la Gardie
Psühhosemiootika

Psühhosemiootika ehk semiootiline psühholoogia on teadusvaldkond ühtaegu psühholoogias ja semiootikas, mis uurib märgiprotsesse ning tähenduse kujunemist, teisenemist ja rolli psüühilistes protsessides. Psühhosemiootikas uuritakse psüühilisi protsesse kui märgiprotsesse ja rakendatakse semiootilist lähenemist ning semiootilisi mudeleid psühholoogias. Markel, Norman 1999. Semiotic Psychology: Speech as an Index of Emotions and Attitudes. (Berkeley Insights in Linguistics and Semiotics 28.) New York: Peter Lang. Smith, Howard A. 2001. Psychosemiotics. New York: Peter Lang.
Sergei Jessenin (jõelaev)

Sergei Jessenin (vene keeles Сергей Есенин) on kolmetekiline, esimene Sergei Jessenin-klass (projekt Q-065) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud Österreichische Schiffswerften AG laevatehases Korneuburgis 1984. aastal. Laev sai nime vene luuletaja Sergei Jessenini auks. Aastail 1973–1983 tellis NSVLi valitsus nafta müügist teenitud dollarite eest ennenägematu mugavusastmega jõereisilaevu kapitalistlikult välismaalt. Kiil pandi Austrias Korneuburgis Österreichische Schiffswerften AG (ÖSWAG) laevatehases ja laev lasti vette ning anti Moskva jõelaevanduse üle 1984. aastal. MosTurFlot kasutab Sergei Jesseninit Venemaa jõgedel sõitudeks Moskva-, Oka- ja Volga-äärsete linnade vahet. Kapten (seisuga 2011) on Oleg Tšižov. Jõereisilaevade loend Projekti Q-065 laevade käsiraamat (vene keeles) Sergei Jessenin (vene keeles) "Info". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. aprill 2014. Vaadatud 2. novembril 2011. Sergei Jessenini uus kapten (vene keeles) Laev Riverfleet.ru kodulehel (vene keeles)
Valeri Brjussov (jõelaev)

Valeri Brjussov (vene keeles Валерий Брюсов) on kolmetekiline Sergei Jessenin-klass (projekt Q-065) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud Österreichische Schiffswerften AG laevatehases Korneuburgis 1985. aastal. Laev sai nime vene luuletaja Valeri Brjussovi auks. Aastail 1973–1983 tellis NSVLi valitsus nafta müügist teenitud dollarite eest ennenägematu mugavusastmega jõereisilaevu kapitalistlikult välismaalt. Kiil pandi Austrias Korneuburgis Österreichische Schiffswerften AG (ÖSWAG) laevatehases ja laev lasti vette ning anti Moskva jõelaevandusele üle 1985. aastal. Pärast laevana kasutamist seisab Valeri Brjussov alates 1993. aastast luksusliku neljatärnihotellina Moskva jõel Kremli lähedal. MosTurFlot kasutab Valeri Brjussovit Moskva, Oka ja Volga jõe äärsete linnade vahelistel liinidel. Jõereisilaevade loend Projekti Q-065 laevad (vene keeles) "Info". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. aprill 2014. Vaadatud 2. novembril 2011. Laev Riverfleet.ru kodulehel (vene keeles)
Bremeni käik

Bremeni käik on Tallinna vanalinnas Bremeni torni juures asuv Vene tänavat ja Uut tänavat ühendav jalakäijate tee. Vaade Bremeni käigule Uuelt tänavalt Vaade Bremeni käigule Bremeni torni juurest Katariina käik Saiakäik Börsi käik Tänava- ja muude kohanimede andmine ning muutmine kesklinnas, Tallinna Linnavalitsuse 12.04.1996 määrus number 26
Peetri kalmistu (täpsustus)

Peetri kalmistu on mitme kalmistu nimi: Peetri kalmistu Tartus, osa Raadi kalmistust Vana-Peetri kalmistu Tartus, Puiestee tänaval Uus-Peetri kalmistu Tartus, Puiestee tänaval Peetri kalmistu Narvas Järva-Peetri kalmistu Kareda vallas Järvamaal
Valeri Brjussov

Valeri Brjussov (vene keeles Валерий Яковлевич Брюсов; 13. detsember 1873 Moskva – 9. oktoober 1924 Moskva) oli vene kirjanik ja tõlkija, sümbolist. Tõlkinud muuhulgas vene keelde Vergiliuse "Aeneise". "Nägemise ülistus", luulekogu, Eesti Raamat 1978 "Viimased leheküljed naise päevikust. Mozart", jutustused, Perioodika 1985 "Tuleingel", jutustus, Kunst 1999 Friedebert Tuglas, "Valerij Brjussov. Tema surma puhul" – Looming 1924, nr 9, lk 682–692; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis; ilmunud ka F. Tuglase Kogutud teoste 9. kõites "Kriitika V; Kriitika VI", Underi ja Tuglase Kirjanduskeskus, Tallinn 2001, lk 224–239 Bernhard Linde, "Kohtamisi vene kirjanikega" (Gorki, Brjussov, Majakovski, Balmont) – Looming 1940, nr 8, lk 866–877; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis Zara Mints, "V. Brjussovi "eesti poeem" "Ahistatud"" – Keel ja Kirjandus 1975, nr 2, lk 105–111 Jüri Šumakov, "Valeri Brjussovi kirjad Tallinnast" – Keel ja Kirjandus 1980, nr 1; ka J. Šumakovi raamatus "Tartu tiivustusel. Esseid ja memuaare", Eesti Raamat, Tallinn 1985, lk 72–81 Vaapo Vaher, "Dekadents kui tapja: foone Brjussovi romaanile" ("Tuleingel") – Looming 1999, nr 7, lk 1111–15; ka Vaapo Vaheri kriitikakogumikus "Surmakuul & seemnepurse", Tallinn 2002, lk 269–274 Ago Herkül, "Irdmõtteid "Tuleinglist"" (Estonias 1998 lavastatud ballett) – Sirp 2. oktoober 1998, lk 6 Anneli Mihkelev, "Tuleinglit püüdmas ehk Püha Augustinuse patud" (Valeri Brjussovi romaanist "Tuleingel" ja Jostein Gaarderi romaanist "Vita brevis") – Sirp 13. august 1999, lk 10 Lea Pild, "Küsimus "vene mõjust" Friedebert Tuglase artiklis "Valeri Brjussov"". Tõlkinud Olga Sudajeva (PDF-fail) – Methis 2008, nr 1/2, lk 178–185
Värvimiskamber

Värvimiskamber on suletud kamber, kus saab muuta temperatuuri, õhurõhku, -voolu ja -niiskust, et tagada ideaalsed olud värvimiseks. Kamber on varustatud ühe või mitme ventilatsioonisüsteemi ja põletiga, et soojendada ventileeritavat õhku. Värvimiskambreid kasutatakse näiteks autotöökodades autokerede värvimisel. Aerosoolvärvimine
Ralph Gonsalves

Ralph Everard Gonsalves (sündinud 8. augustil 1946 Colonaries) on Saint Vincenti ja Grenadiinide poliitik, alates 28. märtsist 2001 Saint Vincenti ja Grenadiinide peaminister. Tal on bakalaureusekraad majandusteaduses Lääne-India ülikoolist ning doktorikraad riigiteaduses Manchesteri ülikoolist. Ta on õppinud ka õigusteadust ja tegutsenud juristina. Ralph Gonsalves kuulub alates 1994. aastast parlamenti. Alates 1998. aastast on ta Ühtse Tööpartei liider. Gonsalves sai peaministriks pärast tööpartei valimisvõitu 2001. aastal ning jätkas ametis ka pärast 2005. ja 2010. aasta parlamendivalimisi. "Ralph GONSALVES". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. oktoober 2011. Vaadatud 3. novembril 2011. "Unity Labour Party". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. mai 2011. Vaadatud 3. novembril 2011.
Frederick Ballantyne

Sir Frederick Nathaniel Ballantyne (5. juuli 1936 – 23. jaanuar 2020) oli Saint Vincenti ja Grenadiinide arst ja ärimees, kes oli 2. septembrist 2002 kuni 31. juulini 2019 Saint Vincenti ja Grenadiinide kindralkuberner. St. Vincent to swear in country's fifth governor general[alaline kõdulink]
Colonarie

Colonarie on linn Saint Vincentil ja Grenadiinidel Saint Vincenti saare idaosas. Linn asub Colonarie jõe kaldal umbes 5 km Georgetownist lõunas. Linna arvestuslik elanike arv oli 2005. aastal 1034.
Saint Vincenti ja Grenadiinide vapp

Saint Vincenti ja Grenadiinide vapp on Saint Vincenti ja Grenadiinide riigivapp. Vapp on kasutusel aastast 1912. Vapil on oliivioksa hoidev seisev naine, kes sümboliseerib rahu, ning põlvitav naine, kes sümboliseerib õiglust. Vapikilbi kohal on puuvillataim. Kilbi all on lint ladinakeelse deviisiga "Pax et justitia" ('rahu ja õiglus'). EE 15. köide, lk 508