laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Emajõe Laulikud

Emajõe Laulikud on Tartus tegutsev eesti naiskoor. Koor loodi aastal 2003. Emajõe Laulikute repertuaar sisaldab nii eesti kui ka välisautorite teoseid, rahvaluule seadeid ja teoseid ooperikooridest, kirikumuusikat ja levimuusika töötlusi, naiskooride ja laulupidude lauluvarasalve kuuluvat. Iganädalased kooriproovid toimuvad Haridus- ja Teadusministeeriumi saalis. Koori dirigendid: 2003–... peadirigent Vilve Maide 2018-... koormeister Meelis Kesperi 2003–2005 abidirigent Airi Liiva (Vettik) 2010–2017 koormeister Mariell Piispea. 2008 – koor osales Eesti Televisiooni telesaates "Laululahing". 2009, 2014 – TuleTulemine. Emajõe Laulikud osalesid koos Tartu meeskooriga Akadeemiline Emajõgi Eesti Laulu- ja Tantsupeo Sihtasutuse korraldatud avalikul ideekonkursil, mille võitmisel saadi austav ülesanne viia laulu- ja tantsupeo tuli Tartust Tallinna. 2005 Eesti Naislaulu Seltsi 10. aastapäevale pühendatud naiskooride võistulaulmise B-kategoorias I koht 2008 “Gustav Ernesaks 100” konkursil A-kategoorias III koht 2012 Ester Mägi 90. sünnipäevale pühendatud nais- ja neidudekooride võistulaulmisel A-kategoorias VI koht 2012 Narvas Maarjalaulude festivalil toimunud konkursi I preemia 2013 Kaunas Cantat (Leedu), 2 kulddiplomit 2014 Eesti Naislaulu Selts kuulutas Emajõe Laulikud Aasta Naiskooriks 2015 Eesti Naislaulu Seltsi 20. aastapäevale pühendatud naiskooride võistulaulmise A-kategoorias IV koht 2015 Firenze, Florence International Choir Festival (Itaalia), kaks pronksmedalit 2016 Krakov, Cracovia Cantans (Poola), II koht ja eripreemia PWM Edition Prize poolakeelse laulu esitamise eest 2017 Šiauliai Cantat (Leedu), hõbediplom naiskooride kategoorias, kulddiplom rahvamuusika kategoorias ja Grand prix 2018 Varsovia Cantat (Poola). I koht kategoorias "Equal Voices" (anti välja kaks I kohta) Emajõe Laulikud. "Koor". Vaadatud 12.12.2017. Emajõe Laulikud. "Dirigendid". Vaadatud 12.12.2017. Eesti Rahvusringhääling (03.03.2008). "Naiskoor Emajõe Laulikud". Vaadatud 12.12.2017. Eesti Naislaulu Selts. "Kroonika - Eesti Naislaulu Selts". Vaadatud 12.12.2017. Eesti Naislaulu Selts. "Võistulaulmise tulemused". Vaadatud 12.12.2017. FICF. "Results 2015". Vaadatud 12.12.2017. International Krakow Choir Festival "Cracovia Cantans". "Cracovia Cantans 2016 Results". Vaadatud 12.12.2017. Cantate Domino. "Results of Šiauliai Cantat competition 2017". Eesti Naislaulu Selts (29.05.2017). "Naiskoor Emajõe Laulikud tõi Šiauliai koorikonkursilt koju grand prix". Vaadatud 12.12.2017. "Tartu Naiskoor Emajõe Laulikud oli võidukas konkursil Varsovia Cantat 2018". 19.11.2018. Vaadatud 17,03,19. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |vaadatud= (juhend) Naiskoori Emajõe Laulikute koduleht Facebook
Aust-Agderi maakond

Aust-Agderi maakond oli 1. järgu haldusüksus (maakond) Lõuna-Norras. 2020. aastal moodustati Aust-Agderi ja Vest-Agderi maakonnast Agderi maakond. (elanike arv 1. jaanuaril 2006) Åmli vald (1785) Arendali vald (39 826) Birkenesi vald (4387) Byglandi vald (1296) Bykle vald (874) Evje og Hornnesi vald (3324) Frolandi vald (4764) Gjerstadi vald (2506) Grimstadi vald (19 224) Ivelandi vald (1170) Lillesandi vald (9030) Risøri vald (6863) Tvedestrandi vald (5838) Valle vald (1348) Vegårshei vald (1849) Population and changes during the quarter (M) 1997K4 - 2019K2, vaadatud 17.11.2019.
Lama (täpsustus)

Lama võib tähendada järgmist: Lama, vald Prantsusmaal Haute-Corse'i departemangus Lama, jõgi Venemaal Lama, perekonna laama ladinakeelne nimetus Lama keel Lama järv
Marius Ivaškevičius

Marius Ivaškevičius (sündinud 26. märtsil 1973 Molėtais Utena maakonnas) on leedu proosa- ja näitekirjanik. Pärast keskkooli lõpetamist Molėtais õppis ta aastatel 1991–1997 Vilniuse Ülikoolis leedu keelt ja kirjandust. Aastatel 1996–1999 töötas ta reporterina ajalehe Respublika laupäevalisas Julius, 1999–2000 oli samas laupäevalisas toimetaja. Aastatel 2000–2001 töötas Leedu Televisiooni kultuurisaadete režissööri ja toimetajana. Hiljem on ta tegutsenud ka filmirežissööri ja stsenaristina. Ta on kahe dokumentaalfilmi režissöör: "Einu" ("Lähen", kirjanik Vincas Mykolaitis-Putinasest, 1999) ja "Punsko novelės" ("Punski novellid", Poolas Punski ümbruskonnas juba igiammu elavatest leedulastest, 2000). 1996. aastal debüteeris ta novellikoguga "Kam vaikų" ("Milleks lapsi"). 1998. aastal debüteeris ta ka näitekirjanikuna. Samast aastast on ta ka Leedu Kirjanike Liidu liige. Tema näidendeid on peale Leedu teatrite mängitud Läti, Eesti, Vene, Poola, Itaalia, Prantsusmaa, Soome, Uus-Meremaa teatrites. Tema teoseid – proosat, stsenaariume, näidendeid – on tõlgitud eesti, läti, vene, valgevene, poola, saksa, inglise, prantsuse, itaalia, sloveenia jt keeltesse. Eesti Draamateatris on 24. aprillist 2016 mängukavas tema väljarändeteemaline näidend "Väljaheitmine ehk Ühe õuna kroonika", mille on lavastanud Hendrik Toompere juunior. 2017 – Kuldne Mask, parim draamanäidendi dramaturgitöö (Majakovski-nimelise Moskva Akadeemilise Teatri lavastus "Russki roman" ("Русский роман")) 2018 – Leedu riiklik preemia (Marius Ivaškevičiusele kui kirjanikule) 2021 – Eesti Teatriliidu eriauhind (kuraatoriprogramm Vabal Laval, mis on peegeldanud postsovetliku Ida-Euroopa ühiseid kogemusi värskes vormis) Mikomärgi, Margus. Marius Ivaškevičius – murranguline inimene. Teatritasku, 6. veebruar 2020.
Enesestmõistetavus

Enesestmõistetavus ehk iseenesestmõistetavus ehk iseenesest teada olek (ladina keeles esse per se notum, inglise keeles self-evidence) on filosoofias propositsiooni (mõtte, väite) omadus, mis seisneb selles, et sellest pole võimalik aru saada ilma teadmiseta, et see on tõene. Enesestmõistetavat propositsiooni ei ole tarvis tõestada, kuid tema tõesus ei ole vähem kindel kui juhul, kui ta oleks tõestatud. Mõned filosoofid eitavad enesestmõistetavate propositsioonide olemasolu võimalikkust. Minu uskumust, et mul on teadvus, peavad paljud enesestmõistetavaks. Sinu uskumus, et minul on teadvus, ei ole enesestmõistetav. Tavakeeles tähendab "enesestmõistetav" lihtsalt 'ilmne'. Mõningaid enesestmõistetavusest lähtuvaid argumenditüüpe peetakse eksijäreldusteks või neid peetakse vaidluses kasutamise puhul ebakorrektseks. Näiteks võidakse sellest, et oponent ei nõustu väidetavalt enesestmõistetava propositsiooniga, järeldada, et ta ei saanud sellest aru. Probleem on selles, et propositsiooni enesestmõistetavus on kahtluse all. Aristoteles pidas tõestamist võimalikuks ainult lähtudes enesestmõistetavatest propositsioonidest. Ladinakeelse väljendit per se notum kasutas esimesena Boëthius just selles seoses. Teoses De hebdomadibus kasutas ta enesestmõistetavuste kohta väljendit communis animi conceptio 'vaimu ühine kontseptsioon', mis vastab Eukleidese kreekakeelsele väljendile koinē ennoia. Enesestmõistetavus on ühine kas kõigile inimestele või ainult õpetatud inimestele. Ka aksioome matemaatikas ja eriti loogika seadusi on algselt peetud enesestmõistetavateks. Vähemalt mõne loogika seaduse enesestmõistetavus on tänapäevalgi levinud seisukoht. Mõnikord öeldakse, et enesestmõistetav propositsioon on propositsioon, mille eitus on vastuoluline. Siin on siiski üks nüanss. Enesestmõistetavat propositsiooni ei saa eitada teadmata, et räägitakse iseendale vastu (eeldusel, et propositsioonist saadakse aru). Analüütilist propositsiooni ei saa ilma vasturääkivuseta eitada, kuid selle vasturääkivuse olemasolu ei pruugita teada, sest võib juhtuda, et see vasturääkivus ilmneb alles pika ja keerulise arutluse tulemusena. Enamik analüütilisi propositsioone on kaugel enesestmõistetavusest. Teiselt poolt, enesestmõistetav propositsioon ei pruugi olla analüütiline: minu teadmine, et mul on teadvus, on enesestmõistetav, kuid mitte analüütiline. Enesestmõistetavuse mõistele on ette heidetud subjektiivsust: on väidetud, et see, mis ühele on enesestmõistetav, see ei pruugi teisele enesestmõistetav olla. Sisuliselt vaidlustab see etteheide arusaamise ja teadmise vahelise paratamatu seose võimalikkust. Aprioorsus
Grímsey

Grímsey on saar Islandist 40 km põhjas. Grímsey asub täpselt põhjapolaarjoonel. Saare pindala on 5,3 km² ja suurim kõrgus 105 m. Saar moodustas kuni 2009. aastani omaette Grímseyjarhreppuri omavalitsuse, see kuulus Eyjafjarðarsýsla maakonda, kuid hääletuse järel liituti siis Akureyri omavalitsusega. Grímseyl elab umbes 100 inimest, peamine tegevusala on kalapüük. Saarel on väike lennuväli, toimub regulaarne lennuühendus Akureyri ja parvlaevaühendus Dalvíkiga. Grímsey omavalitsus
Suitsik (mesindus)

Suitsik ehk suitsulõõts on töövahend, mida mesinduses kasutatakse suitsu tekitamiseks mesilaste rahustamisel. Suits võimaldab mesinikul taru avada ja töötada, ilma et mesilased teda ründaksid, sest suits teeb mesilased rahulikumaks.  Suitsu saamiseks tarvitatakse küttematerjalina takku, männiokkaid, lainepappi, pehkinud puitu jms. Asjaolu, et suits muudab mesilased rahulikumaks, on olnud teada juba iidsetest aegadest. Teadusliku seletuse sai nähtus 20. sajandil, kuid täielikult ei mõisteta seda siiani. Suits maskeerib häireferomoonid, mille komponentide seas on näiteks isopentüülatsetaat. Häireferomoone eritavad valvurmesilased ja mesilased, kes on läbivaatusel viga saanud. Suits annab mesinikule võimaluse taru avada ja töötada, kuni mesilaspere kaitsereaktsioon on katkestatud. Lisaks sellele käivitab suits toitumiskäitumise, seda reaktsioonina võimalikule vajadusele taru tulekahju tõttu maha jätta. Mee söömisel mesilase alakeha paisub, mis muudab nõelamiseks vajalikud painutused keeruliseks. (Viimane on alati olnud suitsiku mõju esmane seletus, sest mesilaste selline käitumine on kergesti jälgitav.) Suitsust on vähe kasu sülemlemise ajal, osalt seetõttu, et sülemil ei ole meevarusid, millest toituda. Tavaliselt ei olegi suitsu tarvis, sest sülem kaldub olema vähem kaitsealdis ja sülemil ei ole kodu, mida kaitsta. Samuti on sülem korralikult toitunud tarus, millest lahkus. Suitsikuid on mesinduses kasutatud aastatuhandeid. Algul oli see ehk lihtne suitsev tokk või põletamiseks sobilik pann. Mesinikud kasutasid ka erinevaid lõõtsasid, mida algupäraselt rakendasid sepad või muud käsitöölised.  Moses Quinby, esimene elukutseline mesinik Ameerika Ühendriikides, leiutas metallist põleti külge kinnitatud lõõtsaga kaasaegse suitsiku, mida hoitakse ühes käes (1875). Encyclopædia Britannica mainib Ameerikas ja Suurbritannias enim kasutatud suitsiku leiutajana T. F. Binghami USA-st Michigani osariigist. Tema kavand põhineb Quinby loodul. Suitsikus võib kasutada erinevaid kütuseid, kui need on looduslikud ega ole kahjulike ainetega saastunud. Sellised on takk, männiokkad, lainepapp, paberist munarestid ja pehkinud puit. Mõned mesinduspoed müüvad ka valmiskütuseid, näiteks paberimössi ja kokkusurutud puuvilla.  Põlevmaterjal miilab suitsikus aeglaselt, kuna selle sisemuses on vaid piiratud kogus hapnikku. Alles lõõtsavajutus annab uue koguse värsket õhku. Sel moel kasutatakse kütust säästlikumalt kui avatud pannil ning ühest suitsikutäiest võib jätkuda mitmeks tunniks või koguni päevaks (kui põletatav materjal vahepeal kustutada ja hiljem uuesti läita). Mesilaste rahustamiseks ei tohi suits olla kuum.  Suitsiku põhikujust on mitmeid teisendeid. Kuna põleti võib muutuda väga kuumaks, paigutatakse see põletuste vältimiseks sageli korpuse sisse, mis muudab suitsiku topeltseinaliseks. Samamoodi võib suitsik olla ümbritsetud kaitsva traatvõrega.  Jeffrey W. Harris, Joseph Woodring. Effects of dietary precursors to biogenic amines on the behavioural response from groups of caged worker honey bees (Apis mellifera) to the alarm pheromone component isopentyl acetate. – Physiological Entomology, 1999, lk 285–291. Resümee.
ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 1358

ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 1358 on resolutsioon, mille ÜRO Julgeolekunõukogu võttis vastu aklamatsiooniga 2001. aasta 27. juunil toimunud kinnisel istungil. Resolutsioonis soovitas julgeolekunõukogu nimetada peaassambleel Ghana kodanik Kofi Annan ÜRO peasekretäri ametisse teiseks ametiajaks 1. jaanuarist 2002 kuni 31. detsembrini 2006. Annan teatas kavast kandideerida 2001. aasta märtsis. Tema kandidatuurile vastuväiteid ei esitatud. Järgnevalt kiitis tema ametissenimetamise heaks ÜRO Peaassamblee. ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 1090 "Annan wins second UN term". BBC News. 27. juuni 2001. "Security Council vote for Annan". Television New Zealand. 28. juuni 2001. "General Assembly adopts Security Council recommendation to appoint Kofi Annan to further term as Secretary-General". United Nations. 29. juuni 2001. Resolutsiooni tekst ÜRO kodulehel (PDF) (inglise keeles)
ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 1987

ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 1987 on resolutsioon, mille ÜRO Julgeolekunõukogu võttis vastu aklamatsiooniga 2011. aasta 17. juunil toimunud kinnisel istungil. Resolutsioonis soovitas julgeolekunõukogu nimetada peaassambleel Lõuna-Korea kodanik Ban Ki-moon ÜRO peasekretäri ametisse teiseks ametiajaks 1. jaanuarist 2012 kuni 31. detsembrini 2016. Bani valimisele vastuväiteid ei esitatud. Hääletus viibis Ladina Ameerika ja Kariibi mere regiooni piirkondlike rühmituste vahelise lahkheli tõttu küsimuses Bani kandidatuuri kinnitamise üle, kuna tegemist oli ainukese kandidaadiga. Mitteametlikult toetas Bani taasvalimist ka Lõuna-Korea. Bani ametissenimetamise kinnitas järgnevalt ÜRO Peaassamblee. ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 1715 "Security Council recommends re-appointment of UN Secretary-General". United Nations News Centre. 17. juuni 2011. "Ban Ki-moon wins second term as UN Secretary General". BBC News. 21. juuni 2011. Worsnip, Patrick (17. juuni 2011). "U.N. council recommends 2nd term for Ban Ki-moon". Reuters. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. oktoober 2015. Vaadatud 21. aprillil 2016. "UN council backs Ban Ki-moon for second term". Dawn (Pakistan). 17. juuni 2011. Hae-in, Shin (20. juuni 2011). "U.N. to reelect Ban Ki-moon as chief this week". The Korea Herald. Originaali arhiivikoopia seisuga 3. veebruar 2012. Vaadatud 21. aprillil 2016. "General Assembly appoints Ban Ki-moon to second term as UN Secretary-General". United Nations. 21. juuni 2011. Resolutsiooni tekst ÜRO kodulehel (PDF) (araabia, hiina, hispaania, inglise, prantsuse ja vene keeles)
Kirjamo

Kirjamo (vene keeles Кирья́мо) on küla Kosemkina kihelkonnas Ingeris, praeguse Venemaa haldusjaotuse järgi Leningradi oblasti Kingissepa rajoonis Lauga-Jõesuu vallas. Küla on esmamainitud Novgorodi ürikutes 1571. aastal Zahhonje Kirjanovo nime all ja aastatel 1618–1623 Rootsi alana kui Keriama by. 1899. aastal oli külas 224 elanikku, 1928. aastal aga juba 311 elanikku. Edaspidi on elanike arv kogu aeg vähenenud. Esimese maailmasõja ajal 1916. aastal ehitati Kirjamosse Kroonlinna kindluse Narva Suurtükiväepositsiooni patarei nr 4 ja patarei nr 5. Küla asub Narva lahe idakaldal. 2010. aastal oli külas ametlikult 10 elanikku.
Lihula muinaskihelkond

Lihula muinaskihelkond oli muinaskihelkond Läänemaal. Kihelkonda on mainitud 1224. aasta maadejagamisürikus (kujul Leale) ja selle keskust Lihula linnust Henriku Liivimaa kroonikas (kujul castro Lealensi). Lihula muinaskihelkond hõlmas hilisemate Lihula ja Kirbla kirikukihelkonna ala. Enn Tarvel. Läänemaa seitse kihelkonda. Keel ja Kirjandus 1971, nr 5, lk 292 Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982. Peatükk XXIV 3, lk 214–215 Lembit Jaanits, Silvia Laul, Vello Lõugas, Evald Tõnisson. "Eesti esiajalugu". Eesti Raamat, 1982. Lk 408
Auruga painutamine

Auruga painutamine on puidutöötlemise tehnika, mille puhul töödeldakse auruga puitu, kasutades selleks aurukambrit. Rakendatav kuumus ja niiskus muudavad puidu paindlikuks, et siis seda hõlpsasti vastavalt vajadusele vormida. Painutamise protsessi tarbeks klammerdatakse puit valitud vormi külge, tavaliselt lisatakse veel metallist lisakinnitused, et vältida puidu vabanemist pinge alt. Seda meetodit kasutatakse tootmises mitme erineva toote valmistamise puhul, näiteks puidust laeva ehitamisel, kui valmistatakse traditsioonilisel viisil lacrosse keppi, muusikainstrumentide nagu viiuli puhul ja samuti mööblitööstuses. Auruga painutamine on traditsiooniline töövõte, mille juured ulatuvad kaugesse minevikku. See oli kunagi väga laialdaselt kasutatav töövõte, mis mõjutas relvatööstust, tööriistade ja ka veeanumate valmistamist, kuid tehnoloogia arenguga on see töövõte tagaplaanile jäänud. Auruga painutamine nõuab vähest energiakulu ning on ökoloogiline ja ökonoomne puidutöötlemisviis. Seda meetodit kasutades pole vaja teha ei ajalisi ega rahalisi kulutusi, et liimida kokku mitu puutükki ja saavutada soovitud kuju. Auruga painutamisel tekib ka vähem tootmisjääke, kuna väiksema jupi saab vormida selliseks nagu vaja. Mitte ei pea seda lõikama mõnest suuremast puidutükist, laos oleval tagavaral suurem väärtus läbi selle. Auruga painutamisel saavutatav paindenurk on piiratud, seda just tiheda puidu puhul. Lisaks sellele, kõik puuliigid ei paindu sel meetodil ühtviisi hästi. See meetod nõrgendab vähesel määral puitu ning tekitab nii-öelda sisepingeid, mis võivad põhjustada purunemist või ajapikku ka tagasipaindumist. William A. Keyser. Jr. (1985). Steambending:Heat and moisture plasticize wood in Fine woodworking on Bending Wood. Taunton Press. Lk 2–119. ISBN 0-918804-29-9.
Kolõma madalik

Kolõma madalik (vene keeles Колымская низменность, jakuudi keeles Халыма намтала) on madalik Venemaa idaosas Ida-Siberis. Madalik paikneb Sahha Vabariigi kirdeosas; Alazeja ja Bolšaja Tšukotšja jõe basseinis, ulatudes Kolõma jõe vasakkaldani. Põhjas piirneb madalik Ida-Siberi mere, lõunas Tšerski mäestiku, läänes Alazeja kiltmaa ja idas Jukagiiri kiltmaaga. Suurimad järved madalikul on Mogotojevo, Pavõlon ja Ilirgõtkin.
Șimleu Silvaniei linnus

Șimleu Silvaniei linnus (ungari keeles Báthory-vár (Szilágysomlyó); tõlkes 'Báthory linnus Șimleu Silvanieis') on linnus Transilvaanias, tänapäevase haldusjaotuse järgi Rumeenias Sălaji maakonnas Șimleu Silvaniei linnas. Linnus asub Crasna jõe (ungari Kraszna) ääres, mis on üks Tisza jõe vasakpoolseid lisajõgesid. Linnusest on esimene teade 1319. aastast. See kuulus Báthory dünastiale ja oli Báthoryde residents kuni 1592. aastani, kui Báthoryd ehitasid endale linna palee ning linnus jäeti maha. Sealt on pärit ka István Báthory. 2010. aastatel on linnust asutud konserveerima ja osaliselt üles ehitama. Linnus on Rumeenia kultuurimälestis nr SJ-II-a-A-05126 (Ansamblul cetății Bathory). Sălaji maakonna kultuurimälestised. Rumeenia keeles Șimleu Silvaniei linnus lehel Welcome to Romania. Rumeenia, ungari ja inglise keeles
Miro Gavran

Miro Gavran (sündinud 3. mail 1962) on horvaadi kirjanik. Ta on kirjutanud näidendeid ja lasteraamatuid. Tema teoseid on tõlgitud 35 keelde. "Kõik naistest" (Endla teater; lavastaja Kaili Viidas; esietendus 20. veebruaril 2015) Koduleht
ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 720

ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 720 on resolutsioon, mille ÜRO Julgeolekunõukogu võttis vastu 1991. aasta 21. novembril toimunud kinnisel istungil. Resolutsioonis soovitas julgeolekunõukogu nimetada peaassambleel Egiptuse diplomaat Boutros Boutros-Ghali ÜRO peasekretäri ametisse ajavahemikuks 1. jaanuar 1992 kuni 31. detsember 1996. ÜRO Peaassemblee kiitis Boutros Boutros-Ghali ametissenimetamise heaks 3. detsembril 1991 ja nimetas ta ametisse resolutsiooniga 46/21. Boutros Boutros-Ghali valimise teiseks ametiajaks vetostasid ÜRO reformi puudumise tõttu Ameerika Ühendriigid. United Nations (1992). Yearbook of the United Nations 1991, Volume 45. Martinus Nijhoff Publishers. Lk 98. ISBN 978-0-7923-1970-2. Associated Press (14. detsember 1996). "Security Council unanimously chooses Annan as new leader". The News. Resolutsiooni tekst ÜRO kodulehel (PDF)
Madis-Juhani talu kalmistu

Madis-Juhani talu kalmistu on kalmistu Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kagavere külas Järva vallas Järva maakonnas. Kalmistu rajati Madis-Juhani nr 36 talu maadele (tänapäeval Korni talu maadel), selle omanik oli perekond Mathiesen. Taluperemees Hans Mathiesen (1891–1943) kavandas vähemalt juba kevadel 1932 kalmistu asutamist, kuid see taotlus kinnitati alles 1934. aastal. Tähelepandav on, et linnulennult umbes 1,9 km kaugusel läänes asub Kensa talu kalmistu. Ka kihelkonnakalmistud Järva-Jaanis on umbes 3–4 km kaugusel. Seega pole siin erakalmistu rajamises arvatav põhjus mitte kaugus kihelkonnakalmistust, vaid isikutevahelised vastuolud ja omavaheline rivaliteet. Kalmistule maetutest ei ole kindlaid teateid. Võimalik, et hoolimata rajatud kalmistust polegi teadmata põhjustel sinna kedagi maetud. Kalmistu paikneb talu südamest umbes 200 m kaugusel idas, Valasti–Järva-Jaani tee äärest umbes 5 m kaugusel lõunas. Arvatavasti kavandati teed ääristama lühike puiestee. Kalmistu on trapetsikujuline (küljepikkusega umbes 17 ja 25–30 m), selle pindala on umbes 0,05 ha. Rajamise aegu oli sellel maa-alal põõsastega karjamaa. Tänapäeval on alal lageraiejärgne võsastik. Eesti Rahvusarhiiv, RA ERA.40.1.6488, leht 87 Eesti Rahvusarhiiv, RA ERA.40.1.6489, leht 108 Eesti Rahvusarhiiv, RA ERA.40.1.6489, leht 109 Tiina Tuulik. "Oma kodu, oma maa sümbolid — talukalmistud Eestis". // Tuna, 3/2018. Lk 44–45 Pärandkultuuri objekt: "Madis-Juhani talu kalmistu" (255:HAU:003) Eesti looduse infosüsteemis
Lihula kivikalme

Lihula kivikalme on Muinas-Eesti 5.–7. sajandi pKr kivikalme Pärnu maakonnas, Lääneranna vallas, Lihulas. 1973. aastal avastatud kivikalme asub Lihula linna edelaosas, maa-alal, mis on kirdest piiratud Põllu tänavaga, läänest-edelast Vana-Pärnu maanteega ja kagust Kalmu tänavaga. Parivere mäe (ka nn KEK-i mägi) kirdenõlval asetsev kivikalme on peaaegu ringikujuline, kaetud murukamaraga ja laotud peamiselt raud- ja paekividest. Selle läbimõõt on 16 meetrit ning keskmine kõrgus 1,63 meetrit. Kivikalme kaevati arheoloogiliselt täies ulatuses läbi Mati Mandeli juhatusel 1974. aastal. Kaevamiste ajal leiti murukamarate ja kivide alt mitmeid 5.–6. sajandi pKr hauapanuseid: savinõude killud, odaots, mõõga teravik, nuga, suitsed, pronksspiraalid, sõrmus ja ehtenõel. Arheoloogiliste leidude ajal selgus, et Lihula kivikalmesse oli kuni kahe sajandi jooksul maetud 21 inimest ühest perekonnast. Antropoloogia kaudu suudeti tuvastada vaid üheksa maetut: kaks imikut, üks 7–14aastane, üks vanuses 15–25 aastat, kaks vanuses 25–35 aastat ja kolm vanuses 35–55 aastat. Mati Mandel. Arheoloogia Läänemaa radadel. Tallinn 2011, lk 85-88 Lihula kivikalme
Mihheil Džanelidze

Mihheil Džanelidze (gruusia keeles მიხეილ ჯანელიძე; sündinud 29. märtsil 1981) on Gruusia poliitik. Ta oli 30. detsembrist 2015 kuni 13. juunini 2018 Gruusia välisminister. Ta lõpetas aastal 2002 Thbilisi Riikliku Ülikooli, kust ta sai bakalaureusekraadi rahvusvaheliste suhete alal. Seejärel jätkas ta aastatel 2003–2006 õpinguid rahvusvahelise- ja euroopa õiguse alal Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riiklikus Rahvusvaheliste Suhete Instituudis. Lisaks on tal magistrikraad ärijuhtimises (Grenoble Graduate School of Business'ist) ja Caucasus School of Business'ist (Thbilisist). Aastatel 1996–1997 õppis ta Saarimaal Wadernis Hochwaldi Gümnaasiumis. Ta oli 25. oktoobrist 2012 kuni 1. septembrini 2015 Gruusia majanduse ja säästva arengu aseminister. 1. septembrist 2015 kuni 30. detsembrini 2015 oli ta Gruusia asevälisminister. 30. detsembrist 2015 kuni 13. juunini 2018 oli ta Gruusia välisminister. Mihheil Džanelidze on abielus ning tütre isa. Tema emakeel on gruusia keel, lisaks gruusia keelele valdab ta vene, saksa ja inglise keelt. Minister Mihheil Džanelidze Gruusia välisministeeriumi kodulehel (inglise keeles)
ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 494

ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 494 on resolutsioon, mille ÜRO Julgeolekunõukogu võttis vastu 1981. aasta 11. detsembril toimunud kinnisel istungil. Resolutsioonis soovitas julgeolekunõukogu nimetada peaassambleel Peruu diplomaat Javier Pérez de Cuéllar ÜRO peasekretäri ametisse ajavahemikuks 1. jaanuar 1982 kuni 31. detsember 1986. ÜRO Julgeolekunõukogu võttis resolutsiooni vastu ühehäälselt. ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 589 Resolutsiooni tekst ÜRO failivaramus (inglise keeles)