laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Arbuus

Arbuus ehk harilik arbuus on kõrvitsaliste sugukonda arbuusi perekonda kuuluv rohttaimeliik. Vars on lamav, harunenud, kuni 4 m pikk. Lehed kolmnurkjas-munajad, karvased. Vili on suur, enamasti elliptiline, pealt rohelisevöödiline. Koor on tugev, selle muster ja värvus erinevad sorditi. Valminud viljaliha on roosakaspunane, harvemini valge või kollane, õrn ja meeldiva maitsega.[viide?] Arbuusi õis Arbuusi seemned Arbuusi leht Arbuus on kõrbetaim, mis tähendab, et ta nõuab sooja ja talub päris hästi põuda. Arbuus pärineb Aafrikast. Ka on arbuus väga valgusnõudlik. Enamikule arbuusisortidest on Eesti suvi liiga jahe ja lühike, mistõttu nende viljad sellistes oludes ei valmi. Siiski on ka sorte, mida Eestiski avamaal edukalt kasvatada saab. Eestis siiski on avamaal kasvatamiseks vaja vähemalt katteloori.[viide?] Ka arbuusi vilja nimetatakse arbuusiks. Arbuus on väga hea janukustutaja. Harilik arbuus andmebaasis eElurikkus Arbuusi kasvatamine Eestis
Ganges

Ganges (hindi गंगा Gaṅgā) on jõgi Indias ja Bangladeshis ning üks suurimaid jõgesid Aasias ja terves maailmas. Pikkus 2511 km. Ganges algab Gangotri liustikust Himaalajas. Hardwaris (Haridwar) jõuab Ganges tasandikule. Allahabadis ühineb ta lisajõe Yamunaga. Bengalis ta hargneb ning moodustab Brahmaputraga ühise delta. Vasakpoolsem haru Padma jõgi on suurim ja ühineb Brahmaputra jõega. Gangese parempoolseim haru on Hugli, ülemjooksul Bhagirathi. Ganges suubub Bengali lahte. Gangese ääres asuvad Delhi, Agra, Allahabad, Vārānasi ja Patna. Hindud peavad Gangest pühaks jõeks. Seal suplemine toovat õnnistust, seepärast on paljudes kohtades jõe kallasteks trepid. Surnutele tuleb kasuks, kui nende tuhk Gangesesse heita. Põletuspuu nappuse tõttu ei põle paljud surnud täielikult ära, sel puhul visatakse küps liha Gangesesse, kus gaavialid (india krokodillid) selle ära söövad.
Suuremõõtkavaline kaart

Suuremõõtkavaline kaart on suure mõõtkavaga kaart, millel on kujutatud suhteliselt väikese pindalaga maa-ala. Nende hulka kuuluvad kaardid, mille mõõtkava on alla 1:100 000. Igapäevaelus kasutatakse kõige rohkem linnaplaane. Üldgeograafilisi suuremõõtkavalisi kaarte nimetatakse topograafilisteks kaartideks. Nõukogude ajal olid kõik topograafilised kaardid salajased.
Looduskomponent

Looduskomponent on maastiku üksik komponent. Looduskomponendid on omavahel seotud ja mõjutavad üksteist. Looduskomponentide hulka kuuluvad maastiku aluspõhi, pinnamood, kliima (sooja ja niiskuse suhe), pinna- ja põhjavee iseloom ja rikkus, mulla tüübid, taimkate, mikroorganismid ja loomad.
Retinool

Retinool ehk akseroftool C20H30O (IUPAC-i nimetus 9,13-dimetüül-7-(1,1,5-trimetüültsüklohekseen-5-üül-6)-nonatetraeen-7,9,11,13-ool-15) on A-vitamiini kõige enam kasutatav derivaat (A1-vitamiin). Molekuli ehituse põhjal võib retinooli paigutada retinoidide, diterpenoidide, konjugeeritud polüeenide või ka allüülsete alkoholide klassi. Enamasti esineb see kahe isomeeri seguna: täis-trans-vormi ja mono-cis (ahela lõpu kaksiksidemes) vormina. Retinool lahustub rasvades ja orgaanilistes lahustites. Sünteetiliselt saadakse retinooli estrid beetajonoonist. Retinooli avastasid 1913. aastal Wisconsin-Madisoni ülikooli biokeemikud Elmer McCollum ja Marguerite Davis, kes eraldasid piimarasvas ja tursamaksaõlis lahustuva toitaine. Sellega kinnitasid nad samal aastal Yale'i ülikooli biokeemikute Thomas Burr Osborne'i ja Lafayette Benedict Mendeli oletust, et piimarasvas leidub rasvas lahustuv toitaine.[viide?] Retinooli esinemist ja funktsioone eluslooduses on käsitletud artiklites A-vitamiin ja retinoidid. Retinoidid A-vitamiin Karoteen
Rand-luidekaer

Rand-luidekaer (Ammophila arenaria) on kõrreliste sugukonda kuuluv taimeliik. Taim kasvab ka Eestis, peamiselt rannaluidetel. Rand-luidekaer võib vahel hübridiseeruda jäneskastikuga. Hübriidi nimeks on balti luidekastik, Calammophila baltica (sünonüüm Ammocalamagrostis baltica). Hübriidi on leitud ka Eestis. Kull, Kalevi 1972. Jäneskastiku (Calamagrostis epigeios (L.) Roth) varieeruvusest ja värdadest Eestis. Eesti Looduseuurijate Seltsi aastaraamat 61: 97–106. Rand-luidekaer andmebaasis eElurikkus
Taimkate

Taimkate ehk vegetatsioon on mingi maa-ala taimekoosluste kogum. Taimkate on üks kõige üldisemaid termineid taime-elu kohta. See hõlmab kogu taimedest moodustunud maapinnakatte, olenemata selle eluvormidest, liigilisest koostisest, ruumilisest ulatusest või muudest botaanilistest või geograafilistest tunnustest. Maailmas on kõige levinumad taimkatted mets, rohumaa, soo, ja tundra. Taimkatte järgi on saanud nime mitu loodusvööndit. Taimkatted erinevad väga suures ulatuses liigirikkuse poolest. Kõige liigirikkamad taimkatted on maailmas selva ja Eestis puisniit, aga kõige liigivaesemad taimkatted on maailmas kõrbetes, sealhulgas külmakõrbetes ja Eestis liivikutel. Taimkate võib olla inimtegevusest puutumatu, näiteks ürgmets, mangroovisoo või raba, kuid ka suuresti inimtekkeline, näiteks teeservad, viljapõllud ning aiad ja muru. Üldreeglina on taimkate seda liigirikkam, mida väiksem on temale inimmõju. Taimkate on laiem termin kui taimestik ehk floora, mis märgib mingile maa-alale iseloomulikku taimeliikide kogumit. Eesti peamine taimkatte kaardistamine tehti välitööde käigus 1934–1956. Selle tulemused on kokku võtnud Liivia Laasimer. Vegetatsiooniperiood ehk taimekasvuperiood ehk -aeg on see periood, mille jooksul toimuvad taime füsioloogilised protsessid, eeskätt kasv ja paljunemine. Taimkattekaart Taimkattetüüp Taimkattevöönd Vegetatsioonimeetod Taimkatte kaugseire Võõrsõnade leksikon. Tallinn, "Valgus" 1979, lk. 650 Liivia Laasimer. "Eesti NSV taimkate". Tallinn 1965.
Tammelinn

Tammelinna linnaosa asub Tartu edelaosas. Linnaosa piirid on Lääneringtee – Riia tänav – Ludvig Puusepa tänav – Tervishoiu tänav – Tartu–Valga raudtee. Tammelinna pindala on 311 ha ja elanike arv 1. jaanuaril 2012 oli rahvastikuregistri andmeil 8195. 2013. aasta 31. detsembri seisuga elas Tammelinnas 8153 inimest, neist 4440 naist ja 3713 meest. Tammelinna elanikest 843 olid vanuses 0–6 aastat, 1154 vanuses 7–18 aastat, 4744 vanuses 19–64 aastat ja 1412 vähemalt 65-aastased. Linnaosa asustustihedus oli 2622 in/km2. Tammelinnas elas 8,33% tartlastest. Tammelinnas, Soinaste tänava ja Tamme puiestee ristmiku lähedal asub Tartu telemast. Tammelinnas asub endine Tamme mõis, mille järgi asum on nime saanud. 1923. aastal liideti Tartu linnaga 144 hektarit Tamme mõisa maad uue Tammelinna linnaosa tarbeks. Esimese planeeringu tegi arhitekt Arved Eichhorn aastatel 1921–1922. Pärast tema surma jätkas edasi arhitekt Edgar Kuusik. Tammelinn on kujundatud kui aedlinn – peamiselt ühepere- ja korterelamute ning suurte aedade, puudega palistatud tänavatega. Mitmeid Tammelinna tänavaid ääristavad tammealleed (Väike kaar, Riia tänav). Tamme puiesteel on (Kungla tänavast kuni Kesk kaareni) suur tammeallee tänava keskel, kahe sõidurea vahel, ning Suur Kaare risti juures on Tamme gümnaasiumi tiik. Ehitaja Elva Kesk kaar Kungla Lembitu Ludvig Puusepa Lääneringtee Riia Sakala Soinaste Säde Suur kaar Tamme puiestee Tasuja Tervishoiu Vambola Väike kaar Ümera Endise Tamme mõisa peahoone Tartu Tamme staadion Tartu Tamme Gümnaasium Tamme pst 15 hoone Funktsionalistlik Väike kaar 40 elumaja Heimatstiilis Elva tn 3 elamu Tammelinna Selts aedlinn "Statistiline ülevaade. Tartu 2013" Tartu: Tartu linnavalitsus, 2014, lk 6, ptk "Asend" "Statistiline ülevaade. Tartu 2013" Tartu: Tartu linnavalitsus, 2014, lk 29, ptk "Rahvastik" "Statistiline ülevaade. Tartu 2013" Tartu: Tartu linnavalitsus, 2014, lk 28, ptk "Rahvastik" Tartu mõisad. Ado Seire, 2006. Vaadatud 6.10.2014 Tammemõisa peahoone. Vaadatud 6.10.2014. Robert Treufeldt "Arhitekt Anatoli Podtšekajev". // Kunstiteaduslikke Uurimusi. Studies on Art and Architecture. Studien für Kunstwissenschaft 3–4 (13)/ 2004. Eesti Kunstiteadlaste Ühing. Tallinn 2004. Lk 90
Kotlin

Programmeerimiskeele kohta vaata artiklit Kotlin (programmeerimiskeel). Kotlin (vene Котлин, soome Retusaari, rootsi Reitskär) on Venemaale kuuluv saar Soome lahe idaosas. Saarest ida-kagus asub Neeva laht. Saarel asub Kroonlinn. Kotlinil elas 1920. aastani soomlasi, neil oli oma luteri kogukond. Saare pindala on 15,84 km². Saar on ühendatud üle Soome lahe sopi mandriga, kahe Peterburi tammiga, millest ühe ots on Lissi Nossis.
Vaksali (Tartu)

Vaksali linnaosa asub Tartus. Linnaosa piirideks on Näituse tänav – Kastani tänav – Riia tänav – Filosoofi tänav – Võru tänav – sadama raudtee – Tartu–Valga raudtee – Tervishoiu tänav – L. Puusepa tänav. Vaksali linnaosa piirneb Tähtvere, Kesklinna, Karlova, Ropka, Tammelinna ja Veeriku linnaosaga. Linnaosa pindala on 76 ha ja elanike arv 1. jaanuaril 2012 oli rahvastikuregistri andmeil 3202. Rahvastikutiheduselt (4218 in/km²) on see linnaosa teisel kohal Annelinna järel. 2013. aasta 31. detsembri seisuga elas Vaksalis 3105 inimest, neist 1751 naist ja 1354 meest. Vaksali elanikest 378 olid vanuses 0–6 aastat, 482 vanuses 7–18 aastat, 1827 vanuses 19–64 aastat ja 418 vähemalt 65-aastased. Linnaosa asustustihedus oli Tartus teisel kohal: 4086 in/km2. Vaksalis elas 3,17% tartlastest. Linnaosa on nime saanud vaksali ehk Tartu raudteejaama järgi. Üheks piiriks ongi linna läbiv raudtee. Vaksali ees on kolmnurkne Vaksali park, kus on graniitskulptuur "Karu" ja lastekaitsepäeval 2012 avatud laste mänguväljak. Vaksali linnaosas on Miina Härma gümnaasium, puudub aga lasteaed. Kooli ees on Miina Härma monument (Juta Eskel, 1984). Tiigi ja Kastani tänava nurgal paikneb Tartu Lastekunstikool. Tiigi 78/80 on Tartu ülikooli ajaloolised hooned, Näituse 21 õigusteaduskonna õppehoone Iuridicum. Kastani 1 hoones tegutseb Tartu Saksa Kultuuri Instituut. Riigiasutustest asub linnaosas Eesti Töötukassa Tartumaa osakond Vaksali 17a ja Põllumajandusamet Kooli 13. Viimase kõrval on Mart Saare monument (Aime Kuulbusch-Mölder, 1982). Eesti Üliõpilaste Seltsi maja J. Tõnissoni 1 ees on Soome Vabariigi ja Nõukogude Venemaa rahulepingu mälestusmärk (A. Seppet, 1990). Vaksali tänavas asub kaks nõustamiskeskust: majas 14 nõustamis- ja kriisiabikeskus ning majas 17 noorte nõustamiskeskus. Viimases on teisigi tervishoiuasutusi, esimeses aga linnavalitsuse sotsiaalabi osakonna piirkonnakeskus. Majutust pakuvad Vaksali linnaosas mitu hostelit, kodumajutust ja külalistemaja. A. Haava Filosoofi J. Tõnissoni J. Kuperjanovi tänav Kase põik Kase Kastani Kooli Näituse Riia Tamme Tiigi Vabriku Vaksali Vanemuise Võru Väike kaar "Statistiline ülevaade. Tartu 2013" Tartu: Tartu linnavalitsus, 2014, lk 6, ptk "Asend" "Statistiline ülevaade. Tartu 2013" Tartu: Tartu linnavalitsus, 2014, lk 29, ptk "Rahvastik" "Statistiline ülevaade. Tartu 2013" Tartu: Tartu linnavalitsus, 2014, lk 28, ptk "Rahvastik"
Maakasutus

Maakasutus on mingi maa-ala kasutamine mingil kindlal otstarbel. Mõnes käsitluses peetakse maakasutust looduskasutuse alaliigiks, eristades maa-alade ehk territooriumi kasutust ja mullakasutust. Paljudes riikides on oma riigi maakasutus reguleeritud maaseadustega. Peamised maakasutuse viisid ja nende osatähtsus maailmas: Põllumaa – söögitaimede kasvatamiseks – 11% Rohumaa (niit ja karjamaa) – heina saamiseks ja koduloomade karjutamiseks – 23% Mets – puide hankimiseks – 28% Asulad, teed jms – loodusest võetud maa inimtegevuse poolt – 3% Väheproduktiivne või harimiskõlbmatu maa (jääkõrbed, tundra, mäestikud, kõrbed jms) ja siseveekogud (jõed ja järved) – 35% maakasutuse sihtotstarve Maakategooria U. Mereste, 2003. Majandusleksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Köide I (A–M).
Variku (Tartu)

Variku on linnaosa Tartu edelaosas. Linnaosa piirideks on Tartu–Valga raudtee, Tartu–Petseri raudtee ja linna piir. Variku pindala on 77 ha ja elanikke oli rahvastikuregistri andmeil 2012. aasta alguses 1840. 2013. aasta 31. detsembri seisuga elas Varikul 1869 inimest, neist 1010 naist ja 859 meest. Variku elanikest 197 olid vanuses 0–6 aastat, 221 vanuses 7–18 aastat, 1109 vanuses 19–64 aastat ja 342 vähemalt 65-aastased. Linnaosa asustustihedus oli Tartu keskmisele kõige lähem: 2427 in/km2. Varikul elas 1,91% tartlastest. Aardla Kesa põik Kesa Kopli Kraavi Maasika Mesika Muraka Pohla Ristiku Roopa Sinika Timuti Variku Voolu Välu "Statistiline ülevaade. Tartu 2013" Tartu: Tartu linnavalitsus, 2014, lk 6, ptk "Asend" "Statistiline ülevaade. Tartu 2013" Tartu: Tartu linnavalitsus, 2014, lk 29, ptk "Rahvastik" "Statistiline ülevaade. Tartu 2013" Tartu: Tartu linnavalitsus, 2014, lk 28, ptk "Rahvastik"
Vaksali linnaosa

Vaksali linnaosa on kahes Eesti linnas: Vaksali on Tartu linnaosa. Vaksali on Viljandi linnaosa.
Ülejõe (Tartu)

Ülejõe linnaosa asub Tartus, Emajõe vasakul kaldal. Linnaosa piirideks on Emajõgi – linna piir – Puiestee tänav – Paju tänav. Ülejõe pindala on 302 ha ja rahvastikuregistri andmeil oli seal 1. jaanuari 2012 seisuga 7876 elanikku. Ülejõe on Tartu linnaosadest elanike arvult neljandal kohal (8%) asustustihedusega 2608 in/km². 2013. aasta 31. detsembri seisuga elas Ülejõel 8226 inimest, neist 4682 naist ja 3544 meest. Ülejõe elanikest 762 olid vanuses 0–6 aastat, 795 vanuses 7–18 aastat, 5374 vanuses 19–64 aastat ja 1295 vähemalt 65-aastased. Linnaosa asustustihedus oli 2724 in/km2. Ülejõel elas 8,41% tartlastest. Lasteaedadest asuvad Ülejõel Kivike ja Annike, koolidest Tartu Raatuse Kool. Aadressil Ujula 1a tegutses varem EELK Usuteaduse Instituudi Tartu Teoloogia Akadeemia (hiljem Riia 22a). Sotsiaalhoolekandeasutustest asuvad Ülejõel aadressil Liiva 32 Tartu Hooldekodu ning aadressil Staadioni 52 Tartu Vaimse Tervise Hooldekeskus ja linnavalitsuse sotsiaalabiosakonna Ülejõe piirkonnakeskus. Staadioni 73 asub linnaraamatukogu Lubja laenutuspunkt. Nn Katariina majas Narva mnt 23 asub Tartu Linnamuuseum ja Jaama 14 tema filiaal Laulupeomuuseum. Laulupeomuuseumiga sama katuse all tegutseb Emajõe Suveteater ja suveni 2012 tegutses ka Vanemuise Selts. Häid sportimistingimusi pakub Tartu Ülikooli spordihoone kergejõustiklastele, pallimängijaile, võimlejaile, poksijaile, kaljuronijaile jne. Staadioni tänava äärde jääb Tartu Ülikooli staadion. Et Ülejõe üheks piiriks on Emajõgi, siis leiab siit Lodjakoja, linna vabaujula, paadiellinguid sõudjatele ja aerutajatele. Üksteise kõrval Puiestee tänava ääres paiknevad Uus-Jaani, Vana-Peetri ja Baptisti kalmistud. Ajalooliselt oli Ülejõe linnaosa loodepoolne osa Kvissentali. 21. sajandi alguses hakati seal välja arendama uut terviklikku elurajooni. Aastatel 2003–2009 pälvisid sealsed üksikelamud tunnustuse Tartu Linnavalitsuse korraldatud võistlusel "Aasta parim ehitis". 2021. aasta üldplaneeringuga eraldati Kvissentali omaette linnaosaks. Ülejõe pargis asuvad monumendid Hugo Treffnerile, Friedebert Tuglasele ja skulptuurigrupp 100 000. tartlase sünni tähistamiseks. Narva maantee ja Puiestee tänava nurgal paikneb mälestuskivi Eesti I üldlaulupeo auks. Ülejõe ja Lodjakoda vaadatuna Supilinnast Ülejõe ja Tartu ülikoolid akadeemiline spordiklubi Ülejõe ja Lodjakoda Ülejõe põhjserva hoonestus Tartu Ülejõe linnaosas asuvad: Holmi park Uus-Jaani kalmistu Ülejõe park Ülejõel asusid Meltsiveski tiik ja Meltsiveski allikad. Ülejõe servas voolab Emajõgi. Fortuuna tänav Jaama tänav Kingu tänav Kivi tänav Leete tänav Liiva tänav Lubja tänav Mäe tänav Narva maantee Paju tänav Peetri tänav Pikk tänav Puiestee tänav Punga tänav Põik tänav Raatuse tänav Ranna tee Roosi tänav Staadioni tänav Sauna tänav Ujula tänav Urva tänav Uus tänav Vene tänav "Statistiline ülevaade. Tartu 2013" Tartu: Tartu linnavalitsus, 2014, lk 6, ptk "Asend" "Statistiline ülevaade. Tartu 2013" Tartu: Tartu linnavalitsus, 2014, lk 29, ptk "Rahvastik" "Statistiline ülevaade. Tartu 2013" Tartu: Tartu linnavalitsus, 2014, lk 28, ptk "Rahvastik"
Tee

Tee on erinevaid kohti või paiku, näiteks külad, asulad, linnad jne, ühendav ning inimeste ja sõidukite liikumiseks kasutatav maariba või maismaarajatis, veesõidukite liikumiseks sobiv veekogu osa ehk veetee ning lennukite ja muude õhusõidukite lendamiseks sobiv taevaala osa ehk õhutee. Teed ehitatakse või kasutatakse olemasolevaid radasid, veekogusid jne. Jõgede, järvede ja merede madalates kohtades süvendatakse vajaduse korral faarvaater ehk laevatee. Üle jäätunud veekogude võivad kulgeda ka jääteed. Pealiskihita teid, mis kulgevad looduslikul pinnasel, nimetatakse pinnasteedeks. Kui tee sõidu- või käiguosa pinna moodustab orgaanilise või mineraalse sideainega töödeldud mineraalmaterjali kiht on tegu kattega teega. Kõrge kvaliteediga maismaateed kaetakse tavaliselt asfaldi või betoonkattega ja neid nimetatakse maanteedeks. Rongide liiklemiseks ehitatakse rööbasteid – raudteid. Teid võib grupeerida vastavalt nende laiemale funktsioonile (nt kaubateed, matkarajad, postimaanteed) või kitsamale eesmärgile (nt põhimaantee, tugimaantee, kõrvalmaantee). Teed moodustavad teedevõrgu. Erinevate transpordiliikide teedevõrgud koos transpordisõlmedega moodustavad piirkonna transpordisüsteemi. teedelagu teedevõrk pakktee teepinnas 27. mai 2016, Karin Bachmann, Tiimiis nääb monda ehk Tiikävijäl on ütesa tiid, sirp.ee
Teedevõrk

Teedevõrk on mingis piirkonnas omavahel ühendatud teed. Teedevõrku kuuluvad ka teerajatised, näiteks sillad ja viaduktid. Teedevõrk koos raudteede võrgu, veeteede ja lennujaamadega moodustab transpordisüsteemi. Eesti teedevõrk ja selles toimunud muutused enne Rootsi aja lõppu ei ole täpselt teada, kuna säilinud kaarte on vähe ja need ei ole eriti täpsed. Ajaloolise teedevõrgu tunnus oli eri teede kasutamine talvel ja suvel. Osa tänapäeva teelõike on juba muinasajast alates kasutuses olnud. Eesti teedevõrgu kogupikkus oli 2012. aasta alguse seisuga 58 487 kilomeetrit, sellest 16 443 kilomeetrit riigimaanteid ning 23 647 kilomeetrit kohalikke teid. Lisaks veel era- ja metsateed. Kõige pikema teedevõrguga omavalitsus on Tallinna linn (ligi 883 km), järgneb Märjamaa vald. Kõige vähem teid on Ruhnu vallas (1,7 km). Teede kohta kogub, säilitab ja avalikustab andmeid riiklik teeregister, mida peab Maanteeamet. Eesti maanteede loend Üleeuroopaline teedevõrk "Teedevõrk kujunes peamiselt kunagistele suveteedele" Järva Teataja, 29.04.2012 "Eesti teedevõrk sisaldab tänini muinasaegseid maanteid" Postimees, 4. august 2009 "Suure teedevõrguga valla juht: mis viga oleks hooldada mõnd kilomeetrit teid" eestielu.ee, 17. november 2012 Tõnu Raid, "Eesti teedevõrgu kujunemine" Tallinn, Punnpaap, 2005, ISBN 9789949132287 Eesti Riiklik Teeregister Andrus Aavik. Eesti teedevõrk ja teehoiu korraldus
Kollane võhumõõk

Kollane võhumõõk (Iris pseudacorus) on võhumõõgaliste sugukonda võhumõõga perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Rahvapärased nimetused: kalmus, iiutited, kuremõõk, paosaksad. Kollast võhumõõka võib leida lodudes ja jõe- ning järvekallastel madalas vees ning madalsoodes. Lihtlehed on mõõkjad, kuni 2 (3) cm laiused, terveservalised. Juurmised lehed on peaaegu varre pikkused, varrelehed võivad olla tunduvalt lühemad. Võhumõõga õied on helekollased ja lõhnatud. Võhumõõga vili on piklik ja tömbilt kolmekandiline 4–5 cm pikkune kupar, mida rahvakeeles nimetatakse "kirmikaunaks". Viljad levivad puist- ja vesilevi teel. Kollane võhumõõk andmebaasis eElurikkus
Haagis

Haagis on vedukile järele- või külgehaagitav veovahend, mis ei ole iseseisvalt liikumisvõimeline. See tähendab, et haagisel puudub edasiliikumiseks jõuallikas. Liiklusseaduse mõistes on haagis mootorsõidukiga haakes liikumiseks valmistatud või selleks kohandatud sõiduk. Haagiste kasutusala on väga laiaulatuslik. Haagiseid on jalgratastele, traktoritele, mootorratastele, sõidu- ja veoautodele. Haagised on nii üldotstarbelisi, millega veetakse kõikvõimalikke kaupu, kui ka spetsiaalseid, nagu näiteks autode, paatide, vedelike, puistmaterjalide jne veoks ettenähtud haagised. Haagised jagunevad mitmetesse kategooriatesse, näiteks: täishaagised, poolhaagised, külghaagised. Kerghaagis Ümberlaadimishaagis Liiklusseadus. Vastu võetud 14.12.2000. a seadusega (RT I 2001, 3, 6), jõustunud 1.02.2001
Elbe

Elbe (alamsaksa keeles Elv, tšehhi keeles Labe) on jõgi Euroopas. Elbe algab Sudeetide mägedest Krkonoše mäestiku lõunapoolsetelt nõlvadelt Tšehhi ja Poola piiri lähedal. Voolab läbi Tšehhi, kus Mělníki juures ühineb suure Vltava jõega. Siis murrab läbi Elbsandsteingebirge Saksimaale. Voolab läbi Dresdeni ja Magdeburgi, võttes vastu lisajõgesid, sh. Haveli. Hamburgi linna juures moodustab suudmelahe ja suubub Cuxhaveni linna juures Põhjamerre. Elbe pikkus on 1165 km, valgala pindala on 144 060 km² Suuremad lisajõed on Vltava, Ohře, Mulde, Saale ja Havel. Gewässersteckbrief Elbe "Elbe River". Britannica.com. Vaadatud 29. oktoobril 2023.  Elbe – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Márkos Kyprianoú

Márkos Kyprianoú (Μάρκος Κυπριανού; sündinud 22. jaanuaril 1960 Limassolis) on Küprose ja Euroopa Liidu poliitik. Ta oli 3. märtsist 2008 19. juulini 2011 Küprose välisminister. Ta on endise Küprose presidendi Spyros Kyprianou poeg. Ta on lõpetanud Ateena Ülikooli ja Cambridge'i Ülikooli Trinity College'i õigusteaduse alal. Ta on Demokraatliku Partei liige. Aastatel 2003–2004 oli ta Küprose rahandusminister. Aastatel 2004–2008 oli Kyprianoú Euroopa Komisjoni tervishoiuvolinik. 29. veebruaril 2008 esitas ta seoses kutsega asuda Küprose välisministri ametisse avalduse voliniku ametikohalt lahkumiseks ja 3. märtsil andis ta oma ameti üle Androulla Vassilioule. Samal päeval vannutati ta Küprose välisministriks. Koduleht Euroopa Komisjonis Eurovolinik kutsub alkoholi mainet alandama, Postimees, 16. juuli 2007
Snadi

Snadi on petangis kasutatav märkekuul. Snadid võivad olla kas puidust või sünteetilisest materjalist. Sünteetilisest materjalist valmistatud snadidel peab olema tootja märgistus (VMS) ja need peavad olema valmistatud nii, et nad vastavad rahvusvahelise alaliidu kehtestatud nõuetele, ja olema aktsepteeritud rahvusvahelise alaliidu poolt. Snadi läbimõõt on 30 mm ja ta võib olla ka üle värvitud. Mitte mingil juhul ei tohi olla võimalik snadi ülestõstmine magneti abiga.
Harilik vesisulg

Harilik vesisulg (Hottonia palustris) on kaheiduleheline õistaim nurmenukuliste sugukonnast. Harilik vesisulg andmebaasis eElurikkus
Segaverelised

Segaverelisteks nimetatakse J. K. Rowlingu romaanisarjas "Harry Potter" inimesi, kelle üks vanematest on mugu ja teine on võluvõimetega inimene. Enamik inimesi võlumaailmas on segaverelised. Harry Potter Lord Voldemort Seamus Finnigan Severus Snape Nymphadora Tonks Albus Dumbledore Puhtaverelised Sopaverelised Mugu
Sepik

Sepik on traditsiooniline eesti pagaritoode, tavaliselt pätsikujuline küpsetis, mille tainas on valmistatud jämedast nisu- või odrajahust või nisu-, odra- või rukkijahu segust (võidakse lisada ka kliisid, purustatud teri, linnasejahu vms) ning kergitatud pärmi abil. Parema, pidulikel puhkudel tarvitatava leivana oli sepik Eestis tuntud juba 18. sajandil. 20. sajandist jäi sepik peamiselt nisuleiva nimetuseks. Leib Sai Karask Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 273.
Segavereline

Segavereliseks nimetatakse samast liigist, kuid eri alamliikidesse või rassidesse kuuluvate vanemate sigimisvõimelist järglast. Aretatud tõugudega loomaliikide korral nimetatakse segavereliseks isendit, kelle vanemad on eri tõugudest. Segaverelist koera nimetatakse ka krantsiks. Inimese korral on nimetatud segavereliseks eri rassist vanemate järglast. Valge ja neegri järglast nimetatakse mulatiks, valge ja indiaanlase järglast mestiitsiks, kuid selline vahetegemine on alates 20. sajandi teisest poolest geneetika, antropoloogia ja sotsiaalteaduste arengu ning rassi uuemate käsitluste tõttu aktuaalsuse kaotanud.
Sopaverelised

Sopaverelised ehk mugupäritolu inimesed on J. K. Rowlingu romaanisarjas "Harry Potter" võluvõimetega inimesed, kes on sündinud mugude peres. Puhtaverelised ja Lord Voldemort koos oma surmasööjatega arvavad, et mugu päritolu inimesed on neist alamad ning solvavad neid sopaverelisteks. Tuntuim mugu päritolu nõid on Hermione Granger. Segaverelised Puhtaverelised Mugud