laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ivan Papulovski

Ivan Papulovski (Иван Петрович Папуловски; 11. detsembril 1923 Temnovka külas Sverdlovski oblastis – 23. jaanuaril 1998 Tallinnas) oli nõukogude eesti ajakirjanik ja propagandist, mitme eesti rahvuslikku vastupanuliikumist mustava propagandaraamatu autor. Komsomoli ta ei kuulunud, kuid 1948. aastal sai temast kommunistliku partei liige. 1952. aastal lõpetas Leningradi oblasti parteikooli ajakirjanduse alal ning 1961–1968 omandas kaugõppes ajaloohariduse Tartu Riiklikus Ülikoolis. Eestisse jõudis Papulovski 1946. aastal, asudes kõigepealt tööle vaneminspektorina Siseministeeriumi maanteede ja teekatteta teede valitsuses (УШОСДОР). Seejärel töötas ajakirjanikuna ning pälvis korduvalt tunnustust (nt ENSV teenelise ajakirjaniku preemia 1981. aastal). 1947. aastast töötas ta ajalehe Noorte Hääl korrespondendina, millele järgnes toimetajatöö Kirde-Eesti kohalikes ajalehtedes. 1953. aastal sai ajalehe Molodjož Estonii vastutavaks toimetajaks ning 1962 ajalehe Sovetskaja Estonija osakonnajuhatajaks ja vastutavaks toimetajaks. Aastatel 1968–1974 oli ta Eesti Televisiooni uudistesaate „Aktuaalne kaamera” peatoimetaja ning 1978–1991 venekeelse ajakirja Tallin toimetaja. 1965–1968 oli ta ka Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee sektorijuhataja. I. Papulovskilt ilmus ka näidendeid. Papulovski jäi pensionile 1986. aastal ning suri 23. jaanuaril 1998 Tallinnas. 1984. aastal ilmus tema kaastööl kogumik „Kompromiss on välistatud. Lugusid Eesti tšekistidest." Nimetatud kogumikust võib aga leida vaid ühe tema enda poolt kirjutatud loo – „Tšekist tšekistide perekonnast“. 1990 ilmus eesti keeles tema kirjutatud teos „Öised külalised. Eesti julgeoleku tegevusest sõjajärgsel perioodil“ (vene keeles juba 1988). Ivan Pjotri p. Papulovski. EKP liikmetoimik. RA ERAF.1.6.12679 Kadi Mikk, "Metsavendade kujutamine nõukogude propagandakirjanduses", (magistritöö, Tartu Ülikool, 2013), 67–68. Kompromiss on välistatud : lugusid Eesti tšekistidest. Koostajad I. Papulovski, V. Nikišin ; tõlkinud Gondo Olevsoo ; toimetuskolleegium: V. Porõvkin (peatoimetaja)... jt. ; eessõna: Karl Kortelainen. Tallinn : Eesti Raamat, 1984 Ivan Papulovski, "Öised külalised : [Eesti julgeoleku tegevusest sõjajärgsel perioodil] : dokumentaaljutustused:"[vene keelest tõlkinud O. Sirg] Tallinn : Olion, 1990
Altenmarkt an der Triesting

Altenmarkt an der Triesting on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Badeni ringkonnas. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Omutninsk

Omutninsk (vene keeles Омутнинск) on linn Kirovi oblastis, Omutninski rajooni halduskeskus. Linn asub Omutnaja jõe ääres, Kirovist ligi 150 km idas. Asula tekkis 1773. aastal rajatud malmisulatustehase juurde. Linnaõigused sai Omutninsk 1921. aastal. Омутнинск "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 16. juulil 2023
DeepFlight Super Falcon

DeepFlight Super Falcon on kahekohaline miniallveelaev. Akupatareideil töötava miniallveelaeva projekteeris Graham Hawkes ja ehitas San Franciscos asuv meretehnika ettevõte Hawkes Ocean Technologies. Super Falconi mudelid: Mark I ja Mark II. Mark I lasti vette 2009. aastal. Super Falconiga võib liikuda kuni 30 m sügavuses. Mark 2 mõõtmed: pikkus 5,9 m, laius 1,4 m (tiibadega 2,7 m) ja kõrgus 1,6 m. Kiirus on kuni 6 sõlme.  DeepFlight Super Falcon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
UC3 Nautilus

UC3 Nautilus oli Taanis eraiviisiliselt Peter Madseni eestvõttel ehitatud ja 2008. aastal vette lastud kahe diiselmootoriga miniallveelaev. Nautiluse sukeldumissügavus piirdus tavaliselt 100 meetriga, kuigi arvutuslik piirsügavus oli 400–500 m. Nautilusel oli 16 illuminaatorit. Vee all sai meeskond olla vaid neljaliikmeline, vee peal liikudes võis liikmete arv ulatuda kaheksani. Nautiluse mõõtmed: pikkus 17,8 m ja laius 2,0 m. Veeväljasurve (vee all) oli 48 tonni. Allveelaev võis liikuda kiirusega kuni 6 sõlme. Augustis 2017 uppus Nautilus Taani vetes. Hiljem sai allveelaev laiemalt tuntuks tänu mõrvajuhtumile vahetult enne uppumist. Taani tuntud uurija: mõrvas süüdistatav allveelaevnik Madsen on psühhopaat. elu24.postimees.ee, 5. märts 2018
Innespace Seabreacher

Innespace Seabreacher on kahekohaline peal- ja allveesõiduk, mida võib pidada ka skuutriks. Seda on liigitatud ka eraallveelaevaks. Vankelmootoriga Mazda 13B Seabreacheri projekteerisid insenerid Rob Innes ja Dan Piazza ning ehitas Californias asuv Innespace Productions. Seabreacheri mõõtmed: pikkus 5,3 m ja laius 1,0 m. Liigub vee all kiirusega kuni 21 sõlme ja vee pinnal kuni 47 sõlme. INNESPACE Two Seat Dolphin. web.archive.org
Leibnizi Läänemere Uuringute Instituut

Leibnizi Läänemere Uuringute Instituut (saksa keeles Leibniz-Institut für Ostseeforschung; lühend IOW) on Rostockis Warnemündes 1992. aastal asutatud Läänemere uuringutega tegelev (rõhuasetusega Läänemere ökosüsteemile) ja okeanograafiaalast haridust andev teadusinstituut. IOW on ühtlasi Rostocki Ülikooli instituut. Leibnizi Läänemere Uuringute Instituudi eelkäija oli Saksa DV Teaduste Akadeemia Okeanograafia Instituut. 1994. aastal töötas IOW-is külalisteadurina merefüüsik Jüri Elken ja 2006. aastal geoloog Alar Rosentau. Koduleht
Mehisuse eest

"Mehisuse eest" (За мужність) on Ukraina riiklik orden. Mehisuse ja vapruse eest
Jaan Urvet

Jaan Urvet (sündinud 7. septembril 1948 Šunja külas Molotovi oblastis) on Eesti teatri- ja ühiskonnategelane, lavastaja, näitleja ja koolitaja. Jaan Urvet lõpetas 1967. aastal Tallinna 42. Keskkooli ja 1971. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise erialal. 2004. aastal omandas ta Eesti Muusikaakadeemia Kõrgemas Lavakunstikoolis teatrimagistri kraadi. Aastatel 1974–1977 töötas Urvet Eesti NSV Riiklikus Nukuteatris lavastajana ja näitlejana. Aastatel 1970–1980 oli ta Käpiku ja 1990–1998 Tallinna Toomteatri peanäitejuht. Aastatel 1970–1980 oli Urvet ka Tallinna Toomklubi projektijuht ja 1990–2013 selle direktor. Aastatel 2002–2013 oli ta projektiteatri KATeater kunstiline juht. Urvet on töötanud Jõhvi Nukuteatris Lepatriinu, Kärdla Nukuteatris, A. H. Tammsaare nimelises Teatris ja Tallinnfilmis. Osalenud lavastustega festivalidel Soomes, Rootsis, Taanis, Saksamaal, Leedus, Lätis, Valgevenes, Poolas, Tšehhis, Hispaanias, Bulgaarias, Venemaal, Kanadas, Jaapanis, Venezuelas, Peruus, Tšiilis, Zimbabwes ja Argentinas. Aastatel 1996–1998 oli ta Tallinna Pedagoogikaülikooli ja 2000–2010 Viljandi Kultuuriakadeemia lektor. Aastatel 1989–2006 oli ta Eesti Harrastusteatrite Liidu esimees ja 1998–1999 Põhja-Euroopa Amatöörteatrite Alliansi (NEATA) asepresident. Jaan Urvet on olnud mitme suurlavastuse projektijuht: "Circulus" 1993. aastal koos Merle Karusooga, "Mahtra sõda" 1998. aastal koos Aare Laanemetsaga, "Kevad. Suvi. Sügis. Talv" 1999. aastal koos Raivo Adlasega, "Tagaaetav" ("Rummu Jüri") 2000. aastal koos Jaanus Rohumaaga, Euroopa Laste Teatrikohtumine 2001. aastal koos Ain Mäeotsaga. Alates augustist 2020 on Urvet Rapla Kesklinna Kooli ühiskonnaõpetuse ja vene keele õpetaja. "NIagaara" 2002 "Tulevarjud" 2006 Friedebert Tuglase "Poeet ja idioot" 2006 "Volquin Varbola all" 2007 "Nipernaadi" 2014 "Hundimõrsja" 2015 Jaan Urvet on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige alates 1991. aastast. Aastatel 2006–2007 oli ta Rapla linnapea, aastatel 2014–2018 Ruhnu vallavanem. Ta on abielus. Tal on täiskasvanud tütar ja kaks poega.[viide?] Parim lavastus – Juhan Kunderi "Mardilood", 1988, Valgevene Parim lavastus – Anton Tšehhovi "Kirsiaed" (koostöös Teoteatriga), 1999, riigifestival Parim lavastus – A. Alegria "Niagaara", 2002, riigifestival Parim meesnäitleja – Blondin "Niagaaras", 2004, Jaapan Ruhnu vallavanemaks sai lavastaja Jaan Urvet, Postimees, 31. juuli 2014 Taavi Arus, Oort peksis, Volquin kargas, vana Vambo lõi trummi, Postimees, 6. juuli 2007
Liiv-koeratubakas

Liiv-koeratubakas (Crepis tectorum) on korvõieliste sugukonda koeratubaka perekonda kuuluv ühe- või kaheaastane rohttaim. 5–60 cm pikkused, taime väliskuju varieerub. Vars on laiuvalt harunev ja hallikasrohelist värvi. Lehed varrel on terved, lineaalsüstjad, servadest rullunud, rootsuta, alusel nooljad. Meenutab kaheaastast koeratubakat (Crepis biennis). Sage taim liivikutel, loodudel, teeservadel, umbrohuna põldudel ja varemetes. Õitseb juunist septembrini. "Crepis tectorum: Liiv-koeratubakas". eElurikkus. Vaadatud 16. juuli 2023. Kuusk, Vilma (1972). Taimede välimääraja. Käsiraamat kõrgemate taimede tundmaõppimiseks. Valgus. Lk 301. Kukk, Toomas (2022). Eesti taimede kukeaabits (üheksas, parandatud, täiendatud trükk). Tallinn: Varrak. Lk 298. ISBN 9789985355480.
Ferdinand Karl

Ferdinand Karl on mitme inimese nimi. Ferdinand Karl (ertshertsog, 1754–1806) Ferdinand Karl Joseph (1781–1850), ertshertsog Ferdinand Karl (ertshertsog, 1868–1915)
Oleg Reabciuk

Oleg Reabciuk (sündinud 16. jaanuaril 1998 Ialovenis) on Moldova jalgpallur, kes mängib vasakkaitsja või äärekaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Olympiakós ja Moldova jalgpallikoondises. Reabciuk sündis Moldovas, kuid kolis nelja-aastaselt Portugali. Jalgpalli hakkas ta mängima Portugali klubides. 2016. aastal liitus ta klubiga FC Porto. Aastatel 2017–2019 mängis ta kaks hooaega Porto reservmeeskonnas Portugali esiliigas. 2019. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Portugali kõrgliigaklubiga Paços de Ferreira. 2021. aasta jaanuaris siirdus ta kahe miljoni euro eest Olympiakósi. Aastatel 2021 ja 2022 on ta klubiga tulnud Kreeka meistriks. Moldova jalgpallikoondises debüteeris Reabciuk 27. märtsil 2018 sõprusmängus Elevandiluuranniku vastu. Tal oli sel ajal Porto reservmeeskonnas kirjas vaid kümme mängu. Aastatel 2020–2022 on ta valitud Moldova aasta jalgpalluriks. Olympiakós Kreeka Super League: 2020–21, 2021–22 Kreeka karikas: Teine koht 2020–21 "Oleg Reabciuk: "Alexandru Spiridon a găsit cuvintele potrivite pentru a mă convinge să accept o nouă provocare"" (rumeenia). Mold Football. 22. märts 2019. Vaadatud 10. septembril 2019. "OFICIAL: Oleg Reabciuk (ex-FC Porto) assina pelo Paços" (portugali). Mais Futebol. 13. juuli 2019. Vaadatud 10. septembril 2019. "Παίκτης του Ολυμπιακού ο Ρέαμπτσιουκ έως το 2025!". Olympiacos.org (kreeka). Vaadatud 1. jaanuaril 2021.{{cite web}}: CS1 hooldus: url-olek (link)
Bad Boy Records

Bad Boy Records (või Bad Boy Entertainment) on Ameerika Ühendriikide plaadifirma, mille asutas 1993. aastal räppar Sean "Puffy" Combs. See tegutseb Epic Recordsi allüksusena, mis on omakorda Sony Music Entertainmenti üks allüksustest. See on olnud koduks paljudele artistidele, sealhulgas Machine Gun Kelly, Craig Mack, the Notorious B.I.G., Faith Evans, 112, Total, the LOX, Mase, Shyne ja Carl Thomas. Hiilgeajal oli Bad Boy väärtuseks 100 miljonit USA dollarit. Peale seda, kui Sean "Puffy" Combs tõusis karjääriredelil palgata praktikandist hoopis värbamisjuhiks Uptown Records'is, vallandati ta 1993. aastal Andre Harrell'i poolt, peale mida ta lõi omaenda plaadifirma, Bad Boy Recordsi, hiljem samal aastal. Plaadifirma esimene väljaanne oli "Flava in Ya Ear" Craig Mack'i poolt, millele järgnes ka kiirelt Mack'i debüütalbum, Project Funk da World, 1994. aastal. Nende väljaannete järel, veel samal aastal, tulid välja "Juicy" ja Ready to Die, mis on the Notorious B.I.G.'i (tuntud ka kui Biggie Smalls) esisingel ja debüütalbum. Kui Mack'i albumist sai kuldalbum, siis Ready to Die'st sai mitmekordne plaatinaalbum. Olles 1995. aastal muusika edetabelite tipus, sai B.I.G.'ist üks tema žanri suurnimedest sellel ajal ja ka Bad Boy suurim staar. 1995. aastal jätkas plaadifirma oma edu veel, plaatina väljaannetega Total'i ja Faith Evans'i poolt. Samal ajal värbas plaadifirma ka palju kohapealseid laulukirjutajaid/muusikaprodutsente, nende hulgas: Easy Mo Bee, Chucky Thompson ja D-Dot - kellest kõik olid vägagi tähtsad, produtseerides mitmeid selle aja tähtsamaid Bad Boy väljaandeid. The Notorious B.I.G. (surnud) (1993 - 1997) French Montana (2012 – 2022) Craig Mack (surnud) (1993 – 1995) Faith Evans (1994 - 2004) Total (1994 - 2000) 112 (1995 - 2005) Mase (1996 - 2000; 2003 - 2006) Mario Winans (2001 - 2008) The Lox (1996 - 1999) Black Rob (surnud) (1996 - 2010) Jordan McCoy Carl Thomas (1997 - 2005) Shyne (1998 - 2001) Dream G. Dep (vangis) (1999 - 2005) Loon (2001 - 2006) Da Band (2002 - 2004) Fuzzbubble 8Ball & MJG (2002 - 2008) Boyz n da Hood (2004-2008) Cheri Dennis (2000 - 2009) Kalenna Harper New Edition (2003 - 2006) Red Café B5 (2004 - 2008) Yung Joc (2004 - 2009) Dirty Money Gorilla Zoe Danity Kane King Los Day26 Elephant Man (2006 - 2009) Donnie Klang Foxy Brown Cassie Pitbull (2006 - 2007) The Hitmen on Bad Boy Records'i produktsioonitiimi nimi. Kollektiiv koosneb mitmetest tuntud produtsentidest ja muusikutest, kes töötavad üksinda või koos Combs'iga komponeerides lugusid nii Bad Boy enda artistidele kui ka artistidele väljaspool plaadifirmat. 2015. aasta 20. augustil teatati, et Kanye West ühines ka The Hitmen'i kollektiiviga.
Andri Hnatov

Andri Hnatov (Андрій Вікторович Гнатов) on Ukraina sõjaväelane. 24. juunil 2024 määras Ukraina president Zelenskõi ta Ukraina relvajõududude ühendjõudude ülemaks. 2024 - kindralmajor 2022 – brigaadikindral 2018 – polkovnik 2015 – alampolkovnik 2022 - Sõjaliste Teenete Rist 2020 - Bohdan Hmelnõtskõi ordeni III klass УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №375/2024. Призначити ГНАТОВА Андрія Вікторовича Командувачем обʼєднаних сил Збройних Сил України, 24.06.2024 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №582/2024. Про присвоєння військового звання. Присвоїти військове звання генерал-майора бригадному генералу ГНАТОВУ Андрію Вікторовичу - Командувачу об'єднаних сил Збройних Сил України, 23. august 2024 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №420/2022 Про присвоєння військового звання. Присвоїти військове звання бригадного генерала полковнику ГНАТОВУ Андрію Вікторовичу — начальнику штабу — заступникові командувача військ оперативного командування «Південь» Сухопутних військ Збройних Сил України. 17.06.2022 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №533/2022 Про нагородження відзнакою Президента України “Хрест бойових заслуг”. ГНАТОВА Андрія Вікторовича — начальника штабу – заступника командувача військ оперативного командування “Південь” Сухопутних військ Збройних Сил України, бригадного генерала, 27.07.2022 Указ Президента України № 333/2020. Про відзначення державними нагородами України. Нагородити орденом Богдана Хмельницького III ступеня ГНАТОВА Андрія Вікторовича - полковника. 21.08.2020
Florentino Luís

Florentino Ibrain Morris Luís (sündinud 19. augustil 1999 Lissabonis) on Portugali jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Portugali kõrgliigaklubis Lissaboni Benfica. Lissaboni Benfica noortesüsteemiga liitus ta 2010. aastal. Hooajal 2016/17 debüteeris ta Benfica reservmeeskonnas Portugali esiliigas. Benfica põhimeeskonnas debüteeris ta 10. veebruaril 2019 mängus Nacionali vastu. Esimese värava Portugali kõrgliigas lõi ta 17. märtsil 2019 mängus Moreirense vastu. Samal hooajal tuli ta Benficaga ka Portugali meistriks. Hooaja 2020/21 oli ta laenul Prantsusmaa kõrgliigaklubis Monaco ja hooajal 2021/22 Hispaania kõrgliigaklubis Getafe. Hooajal 2022/23 kindlustas ta koha Benfica põhimeeskonnas ning tuli samal hooajal klubiga teist korda Portugali meistriks. 2022. aasta oktoobris pikendas ta Benficaga lepingut viie aasta võrra. Aastatel 2014–2021 mängis Florentino Luís Portugali noortekoondistes. Euroopa omavanuste meistriks tuli ta 2016. aastal Portugali kuni 17-aastaste koondisega ja 2018. aastal kuni 19-aastaste koondisega. Benfica Primeira Liga: 2018–19, 2022–23 Supertaça Cândido de Oliveira: 2019, 2023 "Florentino: «Posso prometer aos benfiquistas que vou dar o meu máximo como dei até aqui»". Record (portugali). 14. oktoober 2022. Vaadatud 6. septembril 2022. Profiil Lissaboni Benfica kodulehel
Herman Wouk

Herman Wouk (27. mai 1915 New York – 17. mai 2019 Palm Springs, California) oli ameerika kirjanik. Herman Wouki vanemad olid Venemaa Keisririigist (tänapäeva Valgevene territooriumilt) pärit juudi immigrandid. 1934. aastal lõpetas ta Columbia Ülikooli. Teises maailmasõjas osales ta Vaikse ookeani tandril. Sõja ajal hakkas teenistusevälisel ajal kirjutama oma esimest romaani, mis ilmus 1947. aastal. Ta on eelkõige tuntud ajalooromaanile "The Caine Mutiny" (1951), mis pälvis Pulitzeri preemia. Nii "The Caine Mutiny" kui ka tema kaks teist tuntumat teost "The Winds of War" (1971) ning "War and Remembrance" (1978) on Teise maailmasõja teemalised. Tema viimane romaan "The Lawgiver" ilmus 2012. aastal. 2015. aastal ilmusid tema mõtiskluste ja memuaaride kogu. Tema vend Victor Wouk (1919–2005) oli teadlane, pioneer elektri- ja hübriidautonduses. Herman Wouk (1915-2019) Jewish Virtual Library. Vaadatud 28. novembril 2023
Lukas Rupp

Lukas Peter Rupp (sündinud 8. jaanuaril 1991 Heidelbergis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Aris. Ta alustas klubikarjääri Saksamaa klubis Karlsruher SC, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Saksamaa esiliigas hooajal 2009/10. Aastatel 2011–2014 kuulus ta Saksamaa kõrgliigaklubi Mönchengladbachi Borussia ridadesse. Hooaja 2011/12 teises pooles oli ta laenul Saksamaa esiliigaklubis SC Paderborn. 2014. aastal naasis ta Paderborni, kellega sõlmis nüüd püsiva lepingu. Paderborn oli 2014. aastal tõusnud esmakordselt Saksamaa kõrgliigasse. 22. novembril 2014 lõi Rupp mängus Dortmundi Borussia vastu oma esimese värava Saksamaa kõrgliigas. Hooajal 2014/15 lõi Rupp Saksamaa kõrgliigas kokku neli väravat, kuid Paderborn jäi liigas viimaseks ja langes tagasi esiliigasse. Hooajal 2015/16 mängis Rupp Saksamaa kõrgliigaklubis VfB Stuttgart. Seejärel liitus ta Hoffenheimiga, kuhu kuulus kuni 2019. aasta lõpuni. 2020. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Norwich City. Hooajal 2020/21 mängis ta Norwich Cityga Inglismaa kõrgliigas. 2023. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Arisega. "Lukas Rupp: Norwich sign German midfielder from Hoffenheim". BBC Sport. 13. jaanuar 2020. "Πήρε το 5 ο Ρουπ! (pic) - Sfina.gr". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. jaanuar 2023. Vaadatud 17. juulil 2023. "Ο Lukas Rupp στον ΑΡΗ! - Ανακοινώσεις - News". www.arisfc.com.gr.  Lukas Rupp – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kurtamõš

Kurtamõš (vene keeles Куртамыш) on linn Venemaal Kurgani oblastis, Kurtamõši rajooni halduskeskus. Kurtamõš asub Kurganist ligikaudu 84 km edelas. Kurtamõš asutati kindlustatud asulana 1745. aastal. Aleviks sai Kurtamõš 1944. aastal. Linnaõigused anti Kurtamõšile 1956. aastal. Куртамыш "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 17. juulil 2023
Johannes Eggestein

Johannes Eggestein (sündinud 8. mail 1998 Hannoveris) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib ründajana Saksamaa esiliigaklubis FC St. Pauli. 2013. aastal liitus ta Bremeni Werderi noortesüsteemiga. Enne seda kuulus ta klubisse TSV Havelse. 2016. aasta juunis sõlmis ta Bremeni Werderiga esimese profilepingu. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 22. augustil 2016 Saksamaa karikavõistluste esimese ringi mängus Sportfreunde Lotte vastu. Hooajal 2016/17 debüteeris ta lisaks Werderi reservmeeskonnas Saksamaa tugevuselt kolmandas liigas. Saksamaa kõrgliigas debüteeris Eggestein 26. augustil 2017 mängus Müncheni Bayerni vastu. Werderi põhimeeskonnas lõi ta esimese värava 18. augustil 2018 Saksamaa karikavõistluste esimese ringi mängus Wormatia Wormsi vastu. Saksamaa kõrgliigas lõi Eggestein esimese värava 5. oktoobril 2018 mängus VfL Wolfsburgi vastu. Hooajal 2020/21 oli ta Werderist laenul Austria kõrgliigaklubis Linzi LASK ning lõi seal 28 mänguga 12 väravat. 2021. aasta augustis sõlmis ta lepingu Belgia kõrgliigaklubiga Royal Antwerp, kuid ei löönud seal 18 liigamänguga ühtegi väravat. 2022. aasta juunis naasis Eggestein Saksamaale ning sõlmis lepingu esiliigaklubiga St. Pauli. Aastatel 2012–2019 mängis Eggestein Saksamaa noortekoondistes. Ta võitis hõbemedali Euroopa omavanuste meistrivõistlustel 2015. aastal Saksamaa kuni 17-aastaste koondisega ja 2019. aastal kuni 21-aastaste koondisega. https://int.soccerway.com/players/johannes-eggestein/396093/ (vaadatud 17.7.2023) "Perfekt: Johannes Eggestein verlässt Werder Bremen". kicker (saksa). 5. august 2021. Vaadatud 5. augustil 2021. "FC St. Pauli verpflichtet Jojo Eggestein". kicker (saksa). 21. juuni 2022. Vaadatud 21. juunil 2022.
Dawid Kownacki

Dawid Igor Kownacki (sündinud 14. märtsil 1997 Gorzów Wielkopolskis) on Poola jalgpallur, kes mängib keskründajana Saksamaa kõrgliigaklubis Bremeni Werder ja Poola jalgpallikoondises. Jalgpalli hakkas ta mängima kodulinnaklubis Stilon Gorzów Wielkopolski. 2005. aastal liitus ta Poznańi Lechi noortesüsteemiga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Poola kõrgliigas hooajal 2013/14. Järgmisel hooajal tuli ta Poznańi Lechiga Poola meistriks. Hooajal 2016/17 tegi Kownacki Poola kõrgliigas seni oma edukaima hooaja, kui lõi üheksa väravat. 2017. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga Sampdoria. 2019. aasta jaanuaris läks ta laenule Saksamaa kõrgliigaklubisse Düsseldorfi Fortuna, kellega sõlmis järgmisel aastal püsiva lepingu. Hooaja 2021/22 teises pooles naasis ta Fortunast laenule Poznańi Lechi, kellega tuli sel hooajal taas Poola meistriks. Hooaja 2022/23 tegi Kownacki Fortunas mängides oma edukaima hooaja, kui lõi Saksamaa esiliigas 14 väravat. 2023. aasta mais sõlmis ta lepingu Bremeni Werderiga. Poola jalgpallikoondises debüteeris Kownacki 23. märtsil 2018 sõprusmängus Nigeeria vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 12. juunil sõprusmängus Leedu vastu. Ta on kuulunud Poola koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Poznańi Lech Ekstraklasa: 2014–15, 2021–22 Poola superkarikas: 2015 "Kownacki è un calciatore della Sampdoria, arriva dal Lech Poznań" (itaalia). U.C. Sampdoria. 11. juuli 2017. Vaadatud 11. juulil 2017. "Nicht als Ersatz für Füllkrug oder Ducksch: Werder verpflichtet Kownacki". kicker (saksa). 22. mai 2023. Vaadatud 22. mail 2023. https://www.transfermarkt.com/dawid-kownacki/nationalmannschaft/spieler/208167 (vaadatud 17.7.2023)
Radioaktiivse aine aktiivsus

Radioaktiivse aine aktiivsus kui füüsikaline suurus iseloomustab radioaktiivse lagunemise kiirust ja väljendab proovis lagunevate radioaktiivsete aatomituumade arvu ajaühikus (proov on siin radioaktiivse aine kogus, seda mõõdetakse enamasti massiühikutes). Aktiivsuse A {\displaystyle A} SI mõõtühik on bekrell (Bq). Proovi aktiivsus on 1 Bq, kui selles toimub üks lagunemine sekundis. Aktiivsus massiühiku kohta (Bq/kg) on eriaktiivsus. Vastavalt radioaktiivse lagunemise seadusele saab aktiivsuse ajalist muutumist kirjeldada valemitega A ( t ) = − d N d t = λ N = ln ⁡ 2 T 1 / 2 N 0 ⋅ 2 − t T 1 / 2 = ln ⁡ 2 T 1 / 2 m μ N A ⋅ 2 − t T 1 / 2 = A 0 ⋅ 2 − t T 1 / 2 , {\displaystyle A(t)=-{\frac {dN}{dt}}=\lambda N={\frac {\ln 2}{T_{1/2}}}\,N_{0}\cdot 2^{-{\frac {t}{T_{1/2}}}}={\frac {\ln 2}{T_{1/2}}}\,{\frac {m}{\mu }}\,N_{A}\cdot 2^{-{\frac {t}{T_{1/2}}}}=A_{0}\cdot 2^{-{\frac {t}{T_{1/2}}}},} kus N ( t ) {\displaystyle N(t)} on radioaktiivsete tuumade arv proovis, λ {\displaystyle \lambda } on lagunemiskonstant (igale nukliidile ainuomane konstant), N A {\displaystyle N_{A}} on Avogadro arv, T 1 / 2 {\displaystyle T_{1/2}} on poolestusaeg, N 0 {\displaystyle N_{0}} on nende esialgne arv, m {\displaystyle m} on proovi mass, μ {\displaystyle \mu } on antud tüüpi radioaktiivsete tuumade molaarmass. Siin eeldatakse, et proovis ei teki uusi radionukliidi tuumasid, vastasel juhul võib aktiivsuse sõltuvus ajast olla keerulisem.