laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aizkraukle kihelkond

Aizkraukle kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Ascheraden) oli haldusüksus Liivimaa kubermangus Võnnu ja Riia kreisis ning Kuramaa kubermangus Ilūkste kreisis. Aizkraukle kirikumõis (saksa Ascheraden Pastorat, läti keeles Aizkraukles mācītājmuiža) Langholm Aizkraukle mõis (Ascheraden, Aizkraukles muiža) Skrīveri mõis (Römershof mit Winterfeldt, Salubben mit Borishof e. Pohlsmannland mit Schillingshof nebst Stilben, eesti Rihmana mõis Winkelmannshof, Vinkelmaņa muiža (Klopmanns-Annenhof, Annas muiža) (Bewern, Bebrenes muiža) (Charloitenhof, Šarlates muiža) (Dweeten, Dvietes muiža) (Grendsen, Grendzes muiža) (Alt-Grünwald, Vecgrīnvaldes muiža) (Neu-Grünwald, Jaungrīnvaldes muiža) (Hohenberg) (Ilsensee, Ilze muiža) (Johannishof) Kazimiriški mõis (Kasimirischek, Kazimirišķu muiža) Veclaši mõis (Inzenhaus, Alt-Lassen, Veclasi) (Lautzensee, Dervanišķu muiža) (Radebandsruhe) (Rautensee, Rauda muiža) (Schlotzberg, Pilcani) (Schödern, Šēderes muiža) (Steinensee, Steles muiža) (Weitzensee, Weißensee, Baltmuiža) Hupel, August Wilhelm (1782). Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk 175–177. Hendrik Sepp, Talupoegade kaitse Rootsiaja lõpul, eriti Liivimaal, Ajalooline Ajakiri, 1929 nr 2, lk 75 Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 225–226. Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1918). Kreis Illuxt, seite 632-667 Büsching, Anton Friedrich (1773). Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt. Lk 376. Hupel, August Wilhelm (1782). Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk 175–177. Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 225–226. von Hagemeister, Heinrich (1836). Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Volumes 1. Riga: Eduard Frantzen. Lk 76–78.
Salumetsa talu kalmistu

Salumetsa talu kalmistu on kalmistu Varbla kihelkonnas Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Paatsalu külas Lääneranna vallas Pärnu maakonnas. Kalmistu rajati Salumetsa talu maadele, omanik oli taluperemees Otto Jungermann. Kalmistule maetud inimeste üldarv ei ole teada. 1929: Leenu Jungermann (sündinud Treumann; 4. september 1862 - 23. märts 1929), taluperenaine 1948: Otto Jungermann (17. juuli 1857 - 21. jaanuar 1948), taluperemees Taavi Pae. "Salumetsa talu kalmistu". - Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Tiina Tuulik. "Oma kodu, oma maa sümbolid — talukalmistud Eestis". // Tuna, 3/2018. Lk 53 Salumetsa talu kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Panama lipp

Panama lipp on Panama ametlik lipp. Plagu on jagatud neljaks võrdseks väljaks, vardapoolne ülemine väli on valge, ning sellel on sinine viisnurkne täht, alumine väli on sinine. Lehvipoolne ülemine väli on punane, alumine aga valge ja sellel punane viisnurkne täht. Lipu ametlikud proportsioonid on 2:3, kuid kasutatakse ka 1:2. Sinine (PMS 300C) ja punane (PMS 186C) on Panama suurimate võimuparteide, konservatiivide ja liberaalide värvid. Valge tähistab nende kahe partei koosmeelt, aga ka rahu. Sinine sümboliseerib Atlandi ookeani, rahva ausust ja puhtust, punane aga Vaikset ookeani, rahvast kaitsvaid seadusi ja võimu. Tähed kujutavad Panama kanali kummaski otsas asuvaid linnu, Panamád ja Colóni. Esialgsel lipul, mida kasutati 3. novembrist kuni 20. detsembrini 1903, olid värvid teises järjekorras, nimelt vardapoolsetel väljadel oli ülemine väli sinine ja alumisel valgel väljal sinine viisnurkne täht, lehvi pool aga alumine väli punane ja ülemisel valgel punane viisnurk. Uus riigi- ja rahvuslipp lehvis esmakordselt 20. detsembril 1903. Selle valmistasid Amador Guerrero ja tema naine Maria Ossa de Amador. Panama vapp Panama lipp andmebaasis Flags of the World (inglise keeles)
Krimulda kihelkond

Krimulda kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Kremon, läti keeles Krimuldas draudzes novads) oli haldusüksus Liivimaal Riia kreisis. Kihelkonnakirik asus Krimuldas ja abikirik Pēterupes; viimane eraldus hiljem iseseisvaks kihelkonnaks. Bīriņi (Kolzen) rüütlimõis Eikaži (Eikasch) rüütlimõis, hiljem Bīriņi kõrvalmõis Englārte (Engelhardtshof) rüütlimõis Jaunāmuiža (Neuhof) rüütlimõis Jērkule (Jerkull) rüütlimõis, hiljem riigimõis Ķizbele, ka Rāmava mõis (Kipsal, ka Rammenhof) rüütlimõis, hiljem Krimulda kõrvalmõis Krimulda (Pastorat Kremon) kirikumõis Krimulda (Schloß Kremon) rüütlimõis Pabaži (Pabbasch) rüütlimõis, hiljem riigimõis Sēja (Zögenhof) rüütlimõis Krimulda kirik 1794. aastal. Johann Christoph Brotze kogu Sēja mõis 1794. aastal Krimulda kalmistu Krimulda piiskopilinnus Krimulda muinaslinnus Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: bei Deubner, 1826. Lk 235-237 [1]. Büsching, Anton Friedrich. Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt, 1773. Lk 367 [2]. Hagemeister, Heinrich von. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen, 1836. Lk 104-110 [3]. Hupel, August Wilhelm. Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 84-87 [4]. Richter, Adolf. Baltische Verkehrs- und Adressbücher. Bd I. Livland. Riga, 1909.
Dole kihelkond

Dole kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Dahlen) oli haldusüksus Riia asehaldurkonnas Riia kubermangus Riia kreisis ja Liivimaa kubermangus, Daugava jões asunud Dole jõesaarel. Kolpenholm, Kulpenholm Dole mõis (saksa Dalen, läti keeles Doles) Kekkau Pulkarn, Pulkarnes muiža Bersemünde, Bērzmentes muiža Dole kirik, 1783. Johann Christoph Brotze Dole kirik Dole kirik Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 222–223. Büsching, Anton Friedrich (1773). Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt. Lk 364. Hupel, August Wilhelm (1782). Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk 63–65. Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 222–223. von Hagemeister, Heinrich (1836). Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Volumes 1. Riga: Eduard Frantzen. Lk 44–46.
Daugavgrīva kihelkond

Daugavgrīva kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Dünamünde) oli haldusüksus Riia asehaldurkonnas Riia kubermangus Riia kreisis ja Liivimaa kubermangus. Daugavgrīva kirikumõis (saksa k. Dünamünde Pastorat, läti keeles Daugavgīvas mācītājmuiža). Mangaļmuiža mõis (Magnushof) kroonumõis Gouvernementshof, Gubernementes muiža, kroonumõis Mühlgraben, Mīlgrāvja muiža kroonumõis Mīlgrāvise mõis (Mühlgraben) Kronmanni mõis (Kronmannshof, Kronmaņa muiža) Krämershof, Sundemois, Krēmera muiža Happackshof, Hapaka muiža Dreylingshof, Dreilingshof, Dreiliņu muiža Wohlershof, Wolershof, Volera muiža Rubbertshof Bolderāja mõis (Aahacken, Aahachen, Bergshof, Bolderājas muiža) koos Bolderāja (Boldera) slobodaga Bullenhof, Bullu muiža Iļķēnsala mõis (Hilchensholm, Hilkensalas muiža) Witthardsholm Kokeshof, Kockeshof, Koķes muiža Beckeri mõis (Bekkershof, Beckershof, Beķermuiža) Kleisti mõis (Lambertshof, Kleistenhof, Pēsaka muiža), Schultzenhof, Šulca muiža Lohfeldi mõis (Lohfeldshof, Lofeldshof, Lofelta muiža) Bekefaksholm. Daugavgrīva uus kirik, 1797. aasta. Johann Christoph Brotze kogust Daugavgrīva vana kirik, 1797. aasta Daugavgrīva kirikumõis, 1797. aasta Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 220–221. Büsching, Anton Friedrich (1773). Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt. Lk 363. Hupel, August Wilhelm (1782). Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk 54–58. Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 220–221.
Jumprava kihelkond

Jumprava kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Jungfernhof) oli haldusüksus Liivimaa kubermangus Riia kreisis. Jumprava mõis (saksa Gross-Jungfernhof, läti keeles Lieljumpravas muiža). Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 225. Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 225. von Hagemeister, Heinrich (1836). Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Volumes 1. Riga: Eduard Frantzen. Lk 67–75.
Jaunpilsi kihelkond

Jaunpilsi kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Jürgensburg, Neuenburg) oli haldusüksus Võnnu vojevoodkonnas Võnnu kreisis, Liivimaa kubermangus Riia kreisis ja Kuramaa kubermangus Tukumsi kreisis. Jaunpilsi kirikumõis (saksa Jürgensburg Pastorat, läti keeles Jaunpils mācītājmuiža) Jaunpilsi mõis (Jürgensburg, Zaubes (Jaunpils) muiža) Bersehof, Bērzmuižas muiža Gustavsberg, Kliģenes muiža Schliepenhof, Slīpes muiža Aja jooksul kihelkonna (Kirchspiel Neuenburg) alad suurenesid ja 20. sajandiks olid Kuramaa kubermangu Tukumsi kreisi kihelkonnas: (Annenhof, Annas muiža), (Arishof, Ārīšu muiža), (Autzenbach, Ausātu muiža), Upe mõis (Bächhof, Upes muiža), (Bixten, Bikstu muiža), (Gross-Blieden, Lielblīdenes muiža), (Klein-Blieden, Mazblidene), (Duhren, Dūres muiža), (Eckendorf, Ozolu muiža), (Feldhof, Lauku muiža), (Grenzhof, Grenču muiža), (Kappeln, Kapeļu muiža), (Kliggenhof, Kliģu muiža), (Lesten, Lestenes muiža), (Marienhof), Jaunpilsi loss (Neuenburg), (Plawneeken, Plavnieki), (Remten, Remtes muiža), Reņģe mõis (Rengenhof, Reņģes muiža), (Schlaguhnen, Slagūnes muiža), (Schmucken, Smuku muiža), (Springen, Spriņģu muiža), (Strutteln, Struteles muiža), (Sturhof, Stūru muižas), (Suschenhof, Zušu muiža), (Weesahten, Viesātu muiža). Jaunpilsi kirik, Johann Christoph Brotze Jaunpilsi kirik, 1796 Bersehof, 1796 Jaunpilsi mõis, 1796 Bersehof, 1796 Büsching, Anton Friedrich (1773). Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt. Lk 376. Hupel, August Wilhelm (1782). Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk 169–170. Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 231–232. Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1912), seite 388-426 Büsching, Anton Friedrich (1773). Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt. Lk 376. Hupel, August Wilhelm (1782). Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk 169–170. Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 231–232. von Hagemeister, Heinrich (1836). Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Volumes 1. Riga: Eduard Frantzen. Lk 92–93. Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1912), lk 388–426.
Koknese kihelkond

Koknese kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Kokenhusen) oli haldusüksus Liivimaa kubermangus Võnnu ja Riia kreisis. Koknese kirikumõis (saksa k. Kokenhusen Pastorat, läti keeles Kokneses mācītājmuiža) Koknese mõis (Kokenhusen, Kokneses muiža) Stukmaņi mõis (Stockmanshof mit Lepingshof, Stukmaņu muiža) Evstschanzhof, Kroppenhof, Krapes muiža Ramdam, Viskaļu muiža Bewershof e. Pinkerhof, Alt-Bewershof, Klein-Bewershof , Vecbebru muiža Clauenstein, Klauenstein, Pasta muiža Lapinsky, Lapas muiža Rīteri mõis (Grühtershof, Grütershof, Rīteru muiža) Bilsteinshof, Bilstiņu muiža Attradsen, Atradsen, Attradsen, Atradzes muiža Glauenhof, Radolkas muiza Weidenhof, Alberdings und Linnäi e. Reußners Schnüre Neu-Bewershof, Jaunbebru muiža Hupel, August Wilhelm (1782). Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk 177–181. Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 226–227. Büsching, Anton Friedrich (1773). Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt. Lk 377. Hupel, August Wilhelm (1782). Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk 177–181. Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 226–227. von Hagemeister, Heinrich (1836). Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Volumes 1. Riga: Eduard Frantzen. Lk 78–83.
Mālpilsi kihelkond

Mālpilsi kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Lemburg) oli haldusüksus Riia asehaldurkonnas Riia kubermangus ja Liivimaa kubermangus Riia kreisis. Mālpilsi kirikumõis (saksa Lemburg Pastorat, läti keeles Mālpils mācītājmuiža) Lemburg, Mālpils muiža Wittenhof, Vites muiža Klingenberg, Akenstakas muiža Muremoise, Mūrmuižas muiža Marzingshof, Mārčiņas muiža Kaltenbrunn, Kniediņu muiža Sudden, Suddenhof, Vībrokas muiža Suddenbach, Bukas muiža Adamshof, Pulakas muiža Mālpilsi kirikumõis 1796. aastal. Johann Christoph Brotze kogust Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 232. Büsching, Anton Friedrich (1773). Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt. Lk 366–36. Hupel, August Wilhelm (1782). Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk 77–80. Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 232. von Hagemeister, Heinrich (1836). Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Volumes 1. Riga: Eduard Frantzen. Lk 83–88.
Lielvārde kihelkond

Lielvārde kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Lennewarden) oli haldusüksus Riia asehaldurkonnas Riia kubermangus Riia kreisis. Lielvārde kirikukihelkonnas asus ka Jumprava (Gross-Jungfernhof) kabel. Lielvārde kirikumõis (saksa Lennewarden Pastorat) Lielvārde mõis (Lennewarden, Lielvārdes muiža) Ringmundshof mit nebegute Strikenhof, Rembates muiža Ledemannshof, Lēdmanes muiža Ringmundshofi mõis 1796. aastal. Pilt Johann Christoph Brotze kogust Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 224–225. Büsching, Anton Friedrich (1773). Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt. Lk 365. Hupel, August Wilhelm (1782). Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk 72–75. Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 224–225. von Hagemeister, Heinrich (1836). Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Volumes 1. Riga: Eduard Frantzen. Lk 65–66.
Ādaži kihelkond

Ādaži kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Neuermühlen, läti keeles Ādažu draudzes novads) oli haldusüksus Liivimaal Riia kreisis. Ādaži kirikukihelkonnas asusid ka Carnikava (Mengele) ja Baltezera (Westerotten ehk Langenbergen) kirikud. Esimene neist sai hiljem iseseisvaks kihelkonnaks. Patronaadiõigus kuulus Ādaži ja Bukulti rüütlimõisate omanikele. Ādaži (Aahof, ka Neuermühlen) rüütlimõis Ādaži, ka Neijermīle (Pastorat Neuermühlen) kirikumõis Alderi (Hollershof) rüütlimõis Baloži, ka Bonaventura (Bonaventura) rüütlimõis Berģumuiža, ka Kalnamuiža (Bergshof, varem Jägel) rüütlimõis Bukulti (Bellenhof) rüütlimõis Iļķēni (Hilchensfähr) rüütlimõis Kluse (Kluß) rüütlimõis, hiljem riigimõis (ilma mõisakohata) Remberģi (Ringenberg) rüütlimõis, fideikomiss Skrīvermuiža (Abgunst) endine rüütlimõis Stāle, ka Štāle (Stahlenhof, varem Hintz ja Hintzenberg) rüütlimõis Vesterotsi (Westerotten) rüütlimõis, fideikomiss Vaade Ādaži sillale. Johann Christoph Brotze kogust Carnikava kihelkond Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: bei Deubner, 1826. Lk 227-228 [1]. Büsching, Anton Friedrich. Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt, 1773. Lk 364 [2]. Hagemeister, Heinrich von. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen, 1836. Lk 51-56 [3]. Hupel, August Wilhelm. Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 58-63 [4]. Richter, Adolf. Baltische Verkehrs- und Adressbücher. Bd I. Livland. Riga, 1909. Veerg 293-298.
Ropaži kihelkond

Ropaži kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Rodenpois, läti keeles Ropažu draudzes novads) oli haldusüksus Liivimaal Riia kreisis. Endzeliņi (Henselshof) rüütlimõis Lielkangari (Groß-Kangern) rüütlimõis Podakājase (Pohdekahje, ka Podekay ja Atzelmoise) rüütlimõis, hiljem Ropaži karjamõis Ropaži (Pastorat Rodenpois) kirikumõis Ropaži (Schloß Rodenpois) rüütlimõis Zaķumuiža, ka Valdenrode (Waldenrode, varem Sacke) rüütlimõis, fideikomiss Ropaži kirikumõis. Johann Christoph Brotze Ropaži kirikumõis Ropaži mõis Vaade Ropaži sillale, Ropaži mõisa juures Vaade Ropaži kirikumõisale 1801. aastal Vaade Endzeliņi mõisale Vaade Ropaži mõisale 1791. aastal Vaade Ropaži kirikumõisale 1791. aastal Vaade Ropaži mõisale 1796. aastal Ropaži ordulinnus Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: bei Deubner, 1826. Lk 229 [1]. Büsching, Anton Friedrich. Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt, 1773. Lk 365 [2]. Hagemeister, Heinrich von. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen, 1836. Lk 56-60 [3]. Hupel, August Wilhelm. Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 71-72 [4]. Richter, Adolf. Baltische Verkehrs- und Adressbücher. Bd I. Livland. Riga, 1909.
Merle Maigre

Merle Maigre (sündinud 7. augustil 1977) on Eesti küberturbeekspert ja endine riigiametnik. Ta oli 2012–2017 Eesti presidendi julgeolekunõunik ja 2017–2018 NATO küberkaitsekoostöö keskuse juhataja. Merle Maigre on õppinud aastatel 1995–2001 Tartu Ülikoolis ajalugu ja 1997–2000 Middlebury kolledžis Ameerika Ühendriikides rahvusvahelisi suhteid. Ta on korporatsiooni Filiae Patriae vilistlane. Ta kaitses 2005. aastal Londoni King's College'is magistritöö strateegiliste uuringute alal ja sai magistrikraadi. Ta on end täiendanud Pariisi poliitikauuringute instituudis Sciences-Po ja Johns Hopkinsi rahvusvaheliste suhete kooli Bologna keskuses Itaalias. 1997. aastal töötas Maigre Välisministeeriumis. Aastatel 2000–2004 töötas ta Kaitseministeeriumis, kus tegeles Eesti-NATO koostööga rahupartnerlusprogrammi raames ja juhtis NATO bürood. Aastatel 2005–2007 töötas Maigre Kiievis NATO Ukraina esinduse asejuhina, vastutades Ukraina-NATO poliitilise koostöö eest ning koordineerides Ukraina julgeolekusektori reformi. Ta on töötanud Rahvusvahelises Kaitseuuringute Keskuses teadurina, analüüsides Ukraina kaitse- ja julgeolekupoliitilist arengut ning nõustades Ukraina kodanikuühiskonda NATO-ga lõimumise küsimustes. Lisaks vastutas ta projekti "Tsiviil-militaarsuhted Eestis ja asjaomased head tavad maailmas" käivitamise ja juhtimise eest. Aastatel 2010–12 töötas ta NATO peakorteris NATO peasekretäri poliitikaplaneerimise üksuses. 2012. aastast oli ta Eesti presidendi Toomas Hendrik Ilvese julgeolekunõunik. 2016–2017 oli ta president Kersti Kaljulaidi julgeolekunõunik. 30. augustil 2017 sai NATO küberkaitsekoostöö keskuse juhatajaks. Aasta pärast lahkus NATO küberkaitsekoostöö keskuse juhi kohalt ja jätkas tööd küberlahendusi eksportivas Eesti ettevõttes CybExer Technologies. Merle Maigre astus NATO küberkaitsekoostöö keskuse juhi ametisse ERR Uudised, 31.08.2017 (vaadatud 1.09.2017) Küberkaitsekeskuse juht läheb erasektorisse, uus ülem on õhuväelane, Geenius, 14.08.2018 Rahvusvaheline Kaitseuuringute Keskus: Merle Maigre Merle Maigre: Crimea – The Achilles' Heel of Ukraine, Rahvusvaheline Kaitseuuringute Keskus 2008
Salaspilsi kihelkond

Salaspilsi kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Kirchholm) oli haldusüksus Riia kubermangus, Riia asehaldurkonnas ja Liivimaa kubermangus Riia kreisis. Salaspilsi mõis (saksa Kirchholm, läti keeles Salaspils muiža) Stubbensee, Ulbrokas muiža Rusenhof Kurtenhof, Kurtu muiža Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 223–224. Büsching, Anton Friedrich (1773). Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt. Lk 365. Hupel, August Wilhelm (1782). Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk 65–68. Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 223–224. von Hagemeister, Heinrich (1836). Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Volumes 1. Riga: Eduard Frantzen. Lk 49–51.
Sloka kihelkond

Sloka kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Schlock, läti keeles Slokas draudzes novads) oli haldusüksus Liivimaal Riia kreisis. Bulduri (Bilderlingshof) rüütlimõis, hiljem riigimõis Kauli ehk Branki (Frankendorf) mõis Majori (Majorenhof, ka Majorenkrug) rüütlimõis, fideikomiss Pavasari (Pawassern) rüütlimõis Sloka (Pastorat Schlock) kirikumõis Sloka ehk Krona Sloka (Schlock-Amt) riigimõis Valteri (Waltershof) rüütlimõis Frankendorfi mõis, 1807. Johann Christoph Brotze Biķernieki kihelkond Richter, Adolf. Baltische Verkehrs- und Adressbücher. Bd I. Livland. Riga, 1909.