laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jan Švankmajer

Jan Švankmajer (sündinud 4. septembril 1934 Prahas) on tšehhi filmilavastaja, fotograaf ja luuletaja. 1983 – Kuldkaru 2002 – Tšehhi Lõvi(cs) Jan Švankmajer, Hmat a imaginace: Úvod do taktilního umění - Taktilní experimentace 1974–1983, 235 s., samizdat 1983, nakl. Kozoroh 1994 Eva Švankmajerová, Jan Švankmajer, Anima, animus, animace, katalog a bibliografie, 185 s., Arbor vitae a Slovart s.r.o, Praha 1997 Eva Švankmajerová, Jan Švankmajer, Imaginativní oko, imaginativní ruka, nakl. Vltavín Praha 2001, ISBN 80-902674-7-5 Jan Švankmajer, Síla imaginace (ed. František Dryje), nakl. Dauphin (ISBN 80-7272-045-7) a Mladá fronta (ISBN 80-204-0922-X), Praha 2001 Jan Švankmajer, Touching and Imagining: An Introduction to Tactile Art, I.B.Tauris & Co. Ltd, Londýn 2014, ISBN 978-1-78076-146-6 Jan Švankmajer, Cesty spasení, (ed. František Dryje), nakl. dybbuk, Praha 2018, ISBN 978-80-7438-180-5 Bruno Solařík (ed.), Jan Švankmajer, 304 s., Albatros Media a.s., Praha 2018, ISBN 978-80-264-1814-6 František Dryje, Bertrand Schmitt (eds.), Jan Švankmajer, Ivo Purš, Dimensions of Dialogue-- Between Film and Fine Art, 508 s., Arbor Vitae, Řevnice 2012, ISBN 9788074670169 Ursula Blickle, Gerald Matt (eds.), Das Kabinett des Jan Švankmajer: das Pendel, die Grube und andere Absonderlichkeiten, 239 s., Art Pub Incorporated, 2011, ISBN 9783869842561 Kateřina Slezáková, Prvky surrealismu v tvorbě Jana Švankmajera, diplomová práce, FF MUNI v Brně 2011 Jan Kolář, Velký rozhovor s Janem Švankmajerem, Divadelní noviny 2006, příloha VI, s. I-VII John Grant, Animated Movies Facts, Figures and Fun, (JŠ, Něco z Alenky, p. 69, Faust, p. 71) AAPPL Artists and Photographers Press, Ltd., 2006, ISBN 9781904332527 John Grant, Masters o animation, 208 pp., NY: Watson-Guptill Publications, New York 2001, ISBN 9780823030415 Simeona Hošková, Květa Otcovská (eds.), Jan Švankmajer, Transmutace smyslů, 104 s., Středoevropská galerie a nakladatelství Praha 1994  Jan Švankmajer – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Jan Švankmajer andmekogus IMDb (inglise) Incredible stop-motion short film by Czech filmmaker Jan Švankmajer — an analogy for quarantine? (eesti keeles)
Vöötloom

Nimetus: Armadillo Ladinakeelne nimetus: Dasypodidae Liik: Imetaja Toitumine: omnivoor Keskmine eluiga: 12–15 aastat suurus: 15–150 cm kaal: 85 g kuni 54 kg suurus: 15–150 cm 20 liiki armadillodest elab Ladina-Ameerikas. Kõige tuntum üheksavöödiline armadillo, elab lisaks veel ka USA-s. Kõige lähedasemad liigid armadillole on sipelgasööjad ja laiskloomad, neil on üldiselt väga terav labidakujuline kärss ja väikesed silmad. Armadillode suurus ja värv on väga erinev, alates 15 cm lõheroosa värvusega isendist, kuni tumepruuni hiiglasliku armadilloni, kes on 150 cm pikk. Armadillod on ainukesed imetajad, kellel on kilbid mis katavad: kukalt, pead, selga,saba ja jalgu. Enamik armadillosid ohtu märgates hüppavad 90–120 cm kõrgusele õhku. Ainult üks liik armadillosid saab tõmmata ennast rulli nagu pall. Armadillodel on väga tugevad küünised millega ta saab hõlpsasti lõhkuda termiidipesi. (National Geographic, 12.2010) Armadillod armastavad elada soojades elupaikades: vihmametsades, rohumaadel ja poolkõrbetes. Nende kehal on väga vähe rasva ja seega on külm nende suur vaenlane. Külmad elutingimused võivad hävitada terve liigi. Paljud liigid kaevavad tunneleid ja magavad ööpäevas kuni 16 tundi ööpäevas. Toiduks tarvitavad nad mardikaid, vastseid, usse, termiite, rohutirtse, sipelgaid, tõuke ja tigusid. Kuna armadillod magavad enamuse ajast ei ole nad eriti sotsiaalsed loomad.Tavaliselt hommikuti ja õhtuti armadillod saavad kokku, et paarituda. Külmematel aegadel võib grupp armadillosid kokku saada ühes urus, et jagada üksteisega kehasoojust. Mõned inimesed söövad armadillosid ja ütlevad, et see maitseb nagu sealiha. Gigantarmadillol võib olla 100 hammast. Halva nägemise ja haistmise asemel on armadillol suurepärane kuulmine, ta kuuleb kuni 20 cm sügavusele maa alla. Armadillod on head ujujad, oma raske kilbi tõttu, peavad nad sisse hingama palju õhku, et paisutada oma kõhtu veepeal püsimiseks. Armadillod on imetajad. Üheksavöödiline armadillo sünnitab vähemalt ühe neliku, tavaliselt saavad armadillod 1–15 poega. Kolmevöödiline armadillo on ainus, kes suudab ennast ohu korral rulli tõmmata, teised hüppavad 90–120 cm kõrgusele. Armadillot kutsutakse hispaania keeles väikseks soomustatuks. Armadillod võivad elada üle 20 aasta. Armadillod levitavad baktereid, mis võivad tekitada inimesele pidalitõbe (Mycobacterium leprae). Siiski võimalus pidalitõbe saada armadillolt on väga väike. Teadlaste arvates on inimesel vaja pidevat kontakti vöötloomaga või süüa nende liha, et haigestuda pidalitõppe. Tiinus perioodi pikkus on 2–5 kuud, sünnitus toimub nn sünnitusurus, võib sündida 15 poega. Uru sügavus võib olla kuni 4,5 m. Beebi armadillosid kutsutakse kutsikateks, kaksikute sünd on tavaline. Üheksavöödilistel armadillodel on 4 identset samast soost kutsikat igas pesakonnas. Seitsmevöödilisel armadillol on 8–15 identset kutsikat samal ajal. Kutsikad kasvavad kiiresti, umbes 9–12-kuuselt on nad valmis saama järglasi.
Modern (ajakiri)

Modern (Moodi- ja käsitööleht Modern) oli ajakiri, mis ilmus 1920. aastatel koos ajakirjaga Naisterahva elu. Ajakiri sisaldas moejooniseid ja -kirjeldusi. Ajakirja andis välja Üldise ajakirjanduse kontori (G. Paju) kirjastus Tallinnas Harju tn 43.
Naisterahva Elu

Naisterahva elu on endine naisteajakiri, mis ilmus Eestis üks kord kuus aastatel 1923–1927 ja ebaregulaarselt aastatel 1928–1937. Ajakiri ilmus Tartus (1923, nr. 2) ja Keilas (1926, nr. 5/6 – 1933). Väljaandjad olid Don-Cidalison (Don Chidalison) (1923), G. Paju (1924 – 1925 nr. 10), Richard Abroi (1925 nr. 11/12 – 1937), A. Elken (1926). Vastutavad toimetajad olid I. Essmann (1923), G. Paju (1924 – 1925 nr. 10), Richard Abroi (1925 nr. 11/12 – 1937). Ajakirjale olid kaasa pandud mustrilehed (1924–1925, 1928–1933), 1924. aastal ilmus eriväljaanne Eesti Film-Revue. Kaasannetena ilmusid Modern (1924, nr. 2–4, 6 ja 8 juures) ning Modern pesu märkimise tähestik (1924 nr. 5 juures). Analüütiliselt bibliografeeritud ajakirjanduse nimestik >> N Eesti Kirjandusmuuseum (vaadatud 4. juulil 2020) Naisterahva Elu E-kataloog ESTER (vaadatud 4. juulil 2020) Naisterahva Elu Eesti Rahvusbibliograafia (vaadatud 4. juulil 2020) Naisterahva Elu DIGAR – digiarhiiv
Johannes Friedrich Ivalo

Johannes-Friedrich Ivalo, kuni 1934 Johannes-Friedrich Ivasčenko (31. mai 1902 Kihelkonna vallas – 30. november 2001) oli Eesti mereväe ohvitser 1928 – 1940 (vanemleitnant, 1940). Ta teenis sõjalaevadel Lembit, Vambola, Laene, Lennuk, Ristna, Sulev, Mardus, Pikker. Ta oli aktiivne tegevtoimetaja ja tekstide autor ajakirjas Merendus. Saksa okupatsiooni ajal teenis Omakaitses, 1944. aastal põgenes Rootsi, kus elas surmani. "Pilk ajalukku".
Hilda Hellas

Hilda Sophie Nusar (pseudonüümiga Hellas; 22. september 1889 Tartu – 21. veebruar 1977 New York) oli eesti näitleja ja laulja (sopran). Hellas õppis laulmist eraõpetajate (Paula Brehmi jt) juures. Ta alustas lavategevust 1908. aastal Vanemuises, kus oli aastatel 1910–1912 näitleja. Aastatel 1909–1910 ja 1912–1925 oli Estonia teatris laulja ja näitleja. Esines ka kontserdilauljana. Hellas läks 1930. aastatel Ameerika Ühendriikidesse. 1941–1944 elas taas Eestis ja hiljem New Yorgis, kus ta suri 1977. "Hellas, Hilda". Eesti Entsüklopeedia. http://isik.tlulib.ee/index.php?id=2382
Marina Tuutma

Marina Tuutma (sündinud 9. novembril 1960 Tartus) on eesti ja Rootsi arst. Ta lõpetas aastal 1979 Tartu 8. Keskkooli ja aastal 1987 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ravi osakonna. Ta oli internatuuris Tallinna Pelgulinna Haiglas. Aastal 1988 asus ta tööle Raasikule. Aastast 1992 sai ta Raasiku ambulatooriumi juhatajaks, aastal 1994 sai ta perearsti kutse. Ta on õppinud nõelravi. Aastast 2004 töötab ta Rootsis Karlstadis perearstina. Aastal 2012 valiti ta Rootsi Perearstide Seltsi juhatusse, aastast 2017 on ta selle seltsi esimees. Aastal 2014 valiti ta Rootsi Arstide Seltsi juhatusse, kuhu kuulub tänini. Novembris 2020 valiti ta Rootsi Arstide Liidu teiseks asepresidendiks. Septembris 2021 anti talle Eesti Arstide Liidu aumärk. Ta on abielus, abikaasa Raivo töötab raamatupidajana Värmlandi regiooni kontoris; nad on kahe poja vanemad. Ta on tegelenud iluvõimlemisega ja on mänginud korvpalli. Ta on lõpetanud muusikaklassi klaveri erialal Rootsi perearstide liider Marina Tuutma: Rootsis öeldakse kõiki asju ümber nurga
Toomas Tondu

Jüri Koik (näitlejanimega Toomas Tondu; 24. november 1888 Viljandi – 22. august 1928 Viljandi) oli eesti draamanäitleja. Tema isa oli puusepp. Jüri Koik õppis Viljandis Kuhlbarsi algkoolis ja hiljem linnakoolis. 1907. aastal lõpetas ta raamatupidamise kursused. 1907. aastal võeti ta Vanemuise laulukoori. 1908. aastal esines solistina Eesti esimeses ooperis "Lembitu tütar". Aastatel 1910–1911 oli ta Viljandis "Koidu" näitejuht ja näitleja. 1912. aastast töötas Estonias, kus mängis operettides ja sõnalavastustes. 1925. aastal sai Jüri Koik näitekunsti sihtkapitali ja kultuurinõukogu juhatuse liikmeks. Tondu mängis kokku 135 näidendis (sh 7 lastelavastuses), 23 operetis, 1 ooperis ja 1 balletis ning käis kahel ringreisil. Tondu suri Viljandis 22. augustil 1928 kurgutiisikusse. Harpagon (Molière "Ihnus") "Ühte lavakunstnikku mälestades". Sakala. 21. august 1943. Haud Viljandi vanal kalmistul
Maia Tskhitišvili

Maia Tskhitišvili (gruusia keeles მაია ცქიტიშვილი; sündinud 2. juunil 1974 Thbilisis) on Gruusia majandusteadlane ja poliitik. Ta on 30. märtsist 2018 Gruusia regionaalarengu ja taristuminister, lisaks on ta ka Gruusia asepeaminister. Ta on õppinud rahvusvahelist majandust Thbilisi Riiklikus Ülikoolis ja Praha majandusülikoolis. Ta on töötanud erasektoris juhtivatel ametikohtadel nii lennunduses kui ka ehituses. Ta on 30. märtsist 2018 Gruusia regionaalarengu ja taristuminister, lisaks on ta ka Gruusia asepeaminister.
Hotell Bristol

Hotell Bristol on hotell Pärnus aadressil Rüütli 45. Hotellis on 18 numbrituba, millest 2 on sviidid. Hotell asub 19. sajandi lõpus valminud uusgootipärase hoone teisel ja kolmandal korrusel. Nõukogude ajal kandis hotell nime Kalevi võõrastemaja, allkorrusel asuv söökla aga söökla nr 2. Samas hoones tegutses eraldi restoran Baltika, hilisema nimega Perona. Hotelli esimesel korrusel asub praegu Pärnu ainus karaokebaar Coco Loco. "hotell Bristol Pärnus". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. veebruar 2020. Kann, Tõnu (28. november 2001). "Pärnu täna: majal silm peast välja". Pärnu Postimees.
Serge Gnabry

Serge David Gnabry (sündinud 14. juulil 1995 Stuttgardis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Müncheni Bayern ja Saksamaa jalgpallikoondises. Ta alustas profikarjääri Inglismaa klubis Arsenal. Arsenali meeskonnas debüteeris ta hooaja 2012–13 eel. Premier League'is debüteeris ta 20. oktoobril 2012 mängus Norwich City vastu. Ta oli sel ajal 17 aasta ja 98 päeva vanune, millega sai ta Jack Wilshere'i järel Arsenali noorimaks debütandiks liigas. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 28. septembril 2013 mängus Swansea City vastu. Hooaeg 2014–15 jäi tal põlvevigastuse tõttu vahele. Hooajal 2015–16 oli ta laenul Inglismaa kõrgliiga klubis West Bromwich Albion, kuid sai liigas väljakule vaid ühes kohtumises. 2016. aasta augustis siirdus ta Saksamaa kõrgliiga klubisse Bremeni Werder. Ta lõi hooajal 2016–17 liigas 11 väravat. 2017. aasta juunis sõlmis ta lepingu Müncheni Bayerniga. Hooajal 2017–18 mängis ta laenul 1899 Hoffenheimis, lüües liigas 10 väravat. Alates järgmisest hooajast on Gnarby kuulunud Müncheni Bayerni põhikoosseisu. Hooajal 2018–19 tuli ta klubiga Saksamaa meistriks ja võitis lisaks Saksamaa karika. Samal hooajal valiti ta Müncheni Bayerni hooaja parimaks mängijaks. 2016. aasta suveolümpiamängudel võitis Gnabry Saksamaa meeskonnaga hõbemedali. Ta lõi kokku kuus väravat, millega oli koos Nils Peterseniga turniiri suurim väravakütt. 2017. aastal tuli ta Saksamaa kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks. Saksamaa jalgpallikoondises tegi Gnarby debüüdi 11. novembril 2016 MM-i valikmängus San Marino vastu, tehes selles mängus kübaratriki. Müncheni Bayern Bundesliga: 2018–19 DFB-Pokal: 2018–19  Serge Gnabry – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Baškortostani kirjandus

Baškortostani kirjandus ehk Baškiiri kirjandus on Baškortostanis kirjutatud või sealt pärit kirjanike kirjutatud proosa ja luule. Aqmulla Ulfat Badretdinov Ljuza Badretdinova Zäinäb Biişeva Häziä Däülätšina Mäžit Ğafuri Mostaj Kärim Güzäl Sitdiqova Ljudmila Ulitskaja[viide?]
Baškiiri kirjandus

Baškiiri kirjandus on baškiiri keeles kirjutatud kirjandus. Zäinäb Biişeva Häziä Däülätšina Mustai Karim Güzäl Sitdikova Baškortostani kirjandus
Kattevärv

Kattevärv on värv, mis katab pinna opaakse, läbipaistmatu kihiga, vastupidi läbipaistvale lasuurvärvile. Kattevärvid on guašš, tempera, õlivärv, õlipastell. Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
Rebekk

Rebekk on pooliku pirni kujulise kerega puidust poogenkeelpill, mis oli populaarne 14.–16. sajandil. Ühe käega mängitakse poognaga ja teise käega vajutatakse sõrmedega keeltele, et helikõrgust muuta. Seda hoitakse mängides kas kaenlaaugu juures või lõua all ning mängimiseks kasutatakse nn renessansspoognat, mida kasutati samal ajastul ka viiuli mängimiseks. Rebekk koosneb kolmest põhiosast­: korpus, tekk ja sõrmlaud. Korpus koosneb omakorda kerest, kaelast ja peast. Kere otsas on nupp ehk nael, mis hoiab kinni keeltehoidjat. Keeli hoiab üleval roop. Rebeki pea võib olla erineva kujuga; kõige tavalisem on selline nagu viiulil või rombikujuline. Teki sees on kõlaaugud või rosetid, et kõla võimendada. (Rebeki osade tähendust saab teada Vikipeedia artiklist viiuli kohta.) Rebekil on 2–5, enamasti 3, keelt. Keeli häälestatakse kvintide kaupa häälestuspulkade abil. Rebekk oli 14.–15. sajandil kõrgehääleline instrument, kuid 16. sajandil tehti sellele ka madalama häälega versioonid (alt-, tenor- ja bassrebekk). Nagu paljude keelpillide, nii ka rebeki juured ulatuvad Kesk-Aasiasse. Vanim teadaolev eelkäija oli rabab, mida mängiti Araabias. Seda mängiti poognaga, hoides pilli põlve peal. Tänapäeval pole ühtegi rababi säilinud, aga leida võib pildimaterjali, näiteks keskaegseid illustratsioone. Rababi levikuga Põhja-Aafrikasse ja Türgi aladele tekkisid Bütsantsi lüüra ja Hispaania rabab, millest rebekiga sarnaneb just viimane. Rebekk on tänapäeval haruldane muusikainstrument. Eestis kasutavad rebekki näiteks Vaikuse Muusika Stuudio muusikud. http://crab.rutgers.edu/~pbutler/rebec.html https://caslabs.case.edu/medren/medieval-instruments/rebec-medieval/ https://www.music.iastate.edu/antiqua/instrument/rebec
Laveering

Laveering (itaalia keelest lavare 'pesema') on ühevärviline varjundirikas pind, mis väga õhukeseks lahjendatud akvarellvärviga lisatakse tuši- või pliiatsijoonistusele, saavutamaks maalilist mõju. Oli eriti levinud barokk-kunstis, aga ka hilisematel sajanditel. Laveeringuks on nimetatud ka akvarellmaali tehnikat, mille puhul maalilisus saavutatakse mitme väga õhukese värvikihi üksteise peale kandmisega, lastes kihid vahepeal kuivada. Tänapäeval eelistatakse sellele märjalt-märga sulatamistehnikat. laviis Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
2006. aasta maleolümpia

37. maleolümpia (inglise keeles 37th Chess Olympiad) oli 2006. aastal Torinos FIDE egiidi all peetud maleolümpia. Maleolümpia peeti 20. maist kuni 4. juunini 2006 Torinos. Lahtises kategoorias osales 148 võistkonda, naiste kategoorias 103 naiskonda (korraldajariiki Itaaliat esindasid kolm võistkonda ja kaks naiskonda). Mängiti ajakontrolliga 90 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta. Maleolümpia peakohtunik oli rahvusvaheline arbiiter Geurt Gijssen (Holland). Lahtises kategoorias: Armeenia, Hiina, Ameerika Ühendriigid Naiste kategoorias: Ukraina, Venemaa, Hiina Eesti võistkond (esimesel laual Kaido Külaots) sai 46. koha, naiskond (esimesel laual Monika Tsõganova) 33. koha.  2006. aasta maleolümpia – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis 37th Chess Olympiad 2006 Open. chess-results.com 37th Chess Olympiad 2006 Women. chess-results.com
2004. aasta maleolümpia

36. maleolümpia (inglise keeles 36th Chess Olympiad) oli 2004. aastal Mallorcal Calviàs FIDE egiidi all peetud maleolümpia. Maleolümpia peeti 14. oktoobrist kuni 31. oktoobrini 2004 Calviàs. Lahtises kategoorias osales 129 võistkonda, naiste kategoorias 87 naiskonda (korraldajariiki Hispaaniat esindasid kolm võistkonda ja kaks naiskonda). Mängiti ajakontrolliga 90 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta. Maleolümpia peakohtunik oli rahvusvaheline arbiiter Ignatius Leong (Singapur). Lahtises kategoorias: Ukraina, Venemaa, Armeenia Naiste kategoorias: Hiina, USA, Venemaa Eesti võistkond (esimesel laual Jaan Ehlvest) sai 32. koha, naiskond (esimesel laual Viktoria Baškite) 36. koha.  2004. aasta maleolümpia – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis 36th Chess Olympiad 2004 Open. chess-results.com 36th Chess Olympiad 2004 Women. chess-results.com
Jean-Pierre Papin

Jean-Pierre Papin (sündinud 5. novembril 1963 Boulogne-sur-Meris) on prantsuse endine jalgpallur (ründaja) ja jalgpallitreener. Klubikarjääri jooksul aastatel 1984–2001 mängis ta Prantsusmaa klubides Valenciennes, Olympique de Marseille, Bordeaux' Girondins ja Guingamp, Belgia kõrgliiga klubis Club Brugge, Itaalia kõrgliiga klubis Milan ning Saksamaa kõrgliiga klubis Müncheni Bayern. Ta tuli Marseillega neli korda Prantsusmaa meistriks, Milaniga kaks korda Itaalia meistriks ning võitis Bayerni Müncheniga hooajal 1995–96 UEFA karika. 1991. aastal pälvis ta Marseilles mängides Ballon d'Or. Aastatel 1989 ja 1991 valiti ta Prantsusmaa aasta jalgpalluriks. Aastatel 1987–1992 oli ta viiel hooajal järjest Prantsusmaa kõrgliiga hooaja suurim väravakütt. Prantsusmaa jalgpallikoondises mängis Papin aastatel 1986–1995 kokku 54 korral ja lõi 30 väravat. Ta kuulus Prantsusmaa koondisse 1986. aasta maailmameistrivõistlustel ja 1992. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Pärast jalgpallurikarjääri lõppu on ta tegutsenud treenerina.
Otylia Jędrzejczak

Otylia Jędrzejczak (sündinud 13. detsembril 1983 Ruda Śląskas) on Poola ujuja. 2004. aasta suveolümpiamängudel võitis ta kuldmedali 200 meetri liblikujumises, hõbemedali 100 meetri liblikujumises ja 400 meetri vabaujumises. 200 meetri liblikujumises saavutas ta 2008. aasta suveolümpiamängudel 4. koha.
Astrid Ferner

Printsess Astrid, pr. Ferner (sündinud Astrid Maud Ingeborg 12. veebruaril 1932 Oslos) on kuningas Olav V ja kroonprintsess Märtha teine tütar, kuningas Harald V vanem õde. Alates oma ema surmast 1954. aasta aprillis kuni oma venna abiellumiseni 1968. aasta augustis oli Astrid Norra esimene daam, saates oma kuningast isa kõikidel ametlikel tseremooniatel ja üritustel, täites kuninganna kohuseid. Et printsess Astrid on Edward VII järeltulija, on ta Briti troonipärimisjärjekorras. Printsess abiellus 12. jaanuaril 1961 Askeri kirikus lihtsa päritoluga Johan Martin Ferneriga (22. juuli 1927 – 24. jaanuar 2015). Pärast abielu on tema tiitel printsess Astrid, pr. Ferner, välismaal olles võib ta aga kasutada tiitlit Tema Kõrgus Printsess Astrid, pr. Ferner. Paaril on viis last: Cathrine Ferner (s. 1962) Benedikte Ferner (s. 1963) Alexander Ferner (s. 1965) Elisabeth Ferner (s. 1969) Carl-Christian Ferner (s. 1972) Printsess on mitme organisatsiooni patroon. Tema erilise tähelepanu all on töö lastega ja inimestega, kes põevad düsleksiat. Tema auks on nimetatud 580 000 km2 suurune ala – Printsess Astridi rannik.
Konvertimine

Konvertimine ehk konverteerimine on informaatikas andmete teisendamine ühest andmetüübist teise või ühest andmevormingust teise.
Protsessi simulatsioon

Protsessi simulatsiooni kasutatakse tehniliste protsesside kavandamisel, väljatöötlemisel, analüüsimisel ja optimeerimisel. Sellist simulatsiooni kasutatakse keemiatehastes, keemiliste protsessidel, keskkonnasüsteemidel, elektrijaamadel, keerulistel tootmistoimingutel, bioloogilistel protsessidel ja teistel sarnaste tehniliste funktsioonidega aladel. Protsessi simulatsioon on mudeli põhiline tarkvara, mis esindab keemiliste, füüsiliste, bioloogiliste ja teistel tehnilistel protsessidel. Põhieelduseks on puhaste komponentide ja füüsikaliste omaduste, reaktsioonide ja matemaatiliste mudelite põhjalikumad teadmised, mille kaudu on võimalik arvutada arvutites protsessi. Protsessi simulatsiooni tarkvara kirjeldab protsesse vooskeemides, kus üksuse tööd on paigutatud ja ühendatud toote- või koolitusvoogude abil. Tarkvara peab leidma stabiilse tööpunkti lahendades massi- ja energia tasakaalu. Protsessi simulatsiooni eesmärk on leida optimaalsed tingimused uuritud protsessis. See on sisuliselt programmi optimeerimine, mis tuleb lahendada iteratiivse protsessiga. Protsessi simulatsioon kasutab alati mudeleid, mis tutvustab ligikaudsust ja eeldusi, kuid võimaldab näha andmeid, mida reaalselt ei pruugi esile tulla. Samas võimaldavad mudelid teatud piirides interpoleerimist ja ekstrapoleerimist ning võimaldavad leida teadaolevate andmete vahemikust väljapoole jäävaid tingimusi. Reaalsete protsesside paremaks kajastamiseks on mudelite väljatöötamine simulatsioonitarkvara edasiarendamise tuum. Protsessi simulatsioon on üks väheseid valdkondi, kus töötavad koos keemia, füüsika, arvutiteaduse, matemaatika spetsialistide ja mitme eriala inseneridega. Uute ja täiustatud omaduste arvutamise mudelite väljatöötamiseks tehakse palju pingutusi. See hõlmab näiteks: Termofüüsikalised omadused nagu aururõhk, viskoossus, kalorite andmed jne. Eri aparaatide omadused nagu näiteks reaktorid, destilleerimiskolonnid, pumbad. Keemilised reaktsioonid ja kineetika. Keskkonna ja ohutusega seotud andmed. Arvutisimulatsioon Rhodes, C. L. (jaanuar 1996). "The Process Simulation Revolution: Thermophysical Property Needs and Concerns". Journal of Chemical & Engineering Data. 41 (5): 947–950. DOI:10.1021/je960029b. ISSN 0021-9568. Gani, Rafiqul; Pistikopoulos, Efstratios N (märts 2002). "Property modelling and simulation for product and process design". Fluid Phase Equilibria. 194–197: 43–59. DOI:10.1016/s0378-3812(01)00680-x. ISSN 0378-3812.