laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sulev Saarup

Sulev Saarup (16. september 1904 Sooaluse – 31. juuli 1976 Rakvere) oli eesti näitleja. Sulev Saarup õppis Rakvere reaalgümnaasiumis ja 1938. aastal Rakvere Näitlejate Ringi kursustel. Ta töötas 1920. aastatel Rakvere lauavabrikus ning 1930. aastatel kirjutajana sõjaväes ja Rakvere asutustes, oli aastatel 1940–1966 Rakvere Teatri näitleja. Saarup, Sulev Eesti teatri biograafiline leksikon
Flüšš

Flüšš on settekivimikihtide jada, mis kulgeb süvavee- ja hägususvoolu ladestustest madalaveeliste savikiltade ja liivakivideni. See ladestub, kui mäeehituse episoodi mandripoolele moodustub kiiresti sügav bassein. Näiteid on leitud Kordiljeeridest, Alpidest, Püreneedest ja Karpaatidest. Flüšš koosneb korduvatest settetsüklitest, setete ülespoole peenenemisega. Iga tsükli põhjas on mõnikord jämedad konglomeraadid või bretšad, mis arenevad järk-järgult ülespoole liivakiviks ja savikildaks/mudakiviks. Tavaliselt koosneb flüšš kiltade jadast, mis on rütmiliselt segatud õhukeste, kõvade, hallikate liivakividega. Tavaliselt ei sisalda savikilt palju kivistisi, samas kui jämedamates liivakivides on sageli vilgu ja glaukoniidi fraktsioone. Mandrite kokkupõrkel surub subdutseeriv tektooniline plaat selle kohal asuvale plaadile, põhjustades kivimite kurrutust, sageli sinna, kus tekivad kerkemurrangud ja mäeahelik tõuseb. Ülemisel plaadil paindub mägede ja deformeerimata mandri vaheline maa allapoole, moodustades mandri basseini. Kui bassein moodustub aeglaselt, nagu Põhja-Apalatšides, täidab see madalas vees asuvaid setteid. Kui see moodustub kiiresti, nagu Kordiljeeride idaküljel, võib merevesi sisse tormata ja esimesed setteladestused on sügava vee maardlad. Kui mäenõlv on basseini ääres piisavalt järsk, siis satub see materjal kiiresti liikuvatesse settevoogudesse, mida nimetatakse hägususvooludeks, mille tagajärjel tekivad turbidiitsetted. Basseini täitumisel moodustuvad madalas vees olevad liivakivid ja mandriladestused. Enamik tekkivatest kivimitest on vähedeformeerunud, kuid mäeaheliku serva lähedal võivad nad kurrutuda ja kerkida. Pärast basseini täitumist ladestatakse mandrisetted (molass) flüšši peale. Nimetuse "flüšš" võttis geoloogilises kirjanduses kasutusele Šveitsi geoloog Bernhard Studer 1827. aastal. Studer kasutas seda mõistet liivakivi ja savikilda tüüpiliste vaheldumiste jaoks Alpides. Nimi tuleb saksakeelsest sõnast fliessen, mis tähendab voolama, kuna Studer arvas, et flüšši on ladestanud jõed. Arusaam, et flüšš on tegelikult süvamere sete, mis on tüüpiline konkreetsele laamtektoonika keskkonnale, tuli alles palju hiljem. Nimetust "flüšš" kasutatakse praegu paljudes Alpi vööndi mäeahelikes. Tuntud flüššilademeid on leitud Püreneede ja Karpaatide aladel ning tektooniliselt sarnastes piirkondades Itaalias, Balkani poolsaarel ja Küprosel. Põhja-Alpides on flüšš ka litostratigraafiline üksus.
Mariam Tsiklauri

Mariam Tsiklauri (მარიამ წიკლაური; sündinud 18. märtsil 1960 Thbilisis) on gruusia kirjanik ja tõlkija. Ta lõpetas Thbilisi Riikliku Ülikooli 1983. aastal keemikuna. Ta on töötanud õpetajana ja mitme kirjastuse toimetajana. Ta on Gruusia kultuuriministeeriumi "Elava raamatukogu" projekti kuraator ning Gruusia lastekirjanduse arengufondi Libo üks asutajaid 2006. aastal. Mariam Tsiklauri on 32 Gruusia naisluuletaja tekstide kakskeelse antoloogia "ქართველი პოეტი ქალები. Georgian Female Poets" (2016) idee autor ja koostaja. Ta on tõlkinud gruusia keelde Giórgos Seférise, Odysséas Elýtise, Natalja Trohhimi ja Vladas Braziūnase tekste. The Children's Literature Development Fund: მარიამ წიკლაური "ქართველი პოეტი ქალები. Georgian Female Poets", täistekst Mariam Tsiklauri veebileht Mariam Tsiklauri Gruusia Riikliku Raamatukeskuse saidil
Bregenzer Ach

Bregenzer Ach (ka Bregenzer Ache) on peamine jõgi Bregenzerwaldis Austria Vorarlbergi liidumaal. See suubub Bodeni järve, millest voolab välja Rein.
Jumalakartus

Jumalakartuse all mõeldakse kartust (heebrea keeles יִרְאַ֣ת; kreeka keeles φόβῳ), mis on austus, lugupidamine, tunnustamine ja allumine Jumalale. Kuna Jumal on õiglane, peab ta karistama pattu, seetõttu on mõistlik teda karta. Need, kes kardavad Jumalat, hoiavad tema käske, seadusi, määrusi ja norme.
Hõljuk

Hõljuk on elastse äärisega (seelikuga) ümbritsetud kere alla tekitataval õhkpadjal püsiv ja propelleri abil liikuv veesõiduk. Hõljukid jagunevad: Amfiibhõljukid - elastsema kereäärisega, võimalik liikuda vee-, maa- ja jää pinnal; Veehõljukid - jäigema kereäärisega, võimalik liikuda vaid veepinnal (kasutusel harvem). Hõljuki eelis on väike süvis ja elastse seeliku puhul ka amfiibsus, sealhulgas veekogu jääl liikumiseks. Miinuseks on kaldal seismise tingimuste vajadus ja ekspluatatsiooni kulukus. Hõljuki kere alla õhkpadja tekitamiseks kasutatakse vastavaid puhureid või kompressoreid. Hõljuk peab kandma sõites ühtlasi plinkivat navigatsioonituld. Tiiburlaev Ekranoplaan Mereviki: Hõljuk
Hollmann

Hollmann on eesti päritolu literaadisuguvõsa. Praegu elavad suguvõsaliikmed Saksamaal. Suguvõsaliin saab alguse Sänna mõisast pärit eestlase Mõisa Jaan Holmanniga. Tema poeg Leonhard Johann Hollmann (1768−u 1839) oli alguses Kõrgepalu mõisas kõrtsmik, hiljem Äksi köster. Tema järeltulijate hulgast võrsus mitmeid vaimulikke, pedagooge ja arste. Rudolf Gustav Hollmann (1798−1858), teoloogia- ja filosoofiakandidaat, Hargla ja Rõuge pastor, Õpetatud Eesti Seltsi kaasasutaja Karl August Hollmann (1801−1849), Puhja pastor, keelemees Friedrich August Wilhelm Hollmann (1833−1900), teoloogiakandidaat, Rõuge pastor, kooliõpetajate seminari direktor, Liivimaa kindralsuperintendent ja Liivimaa konsistooriumi viitsepresident Franz Friedrich Reinhold Hollmann (1865−1946), teoloogiakandidaat, Maarja-Magdaleena pastor-adjunkt ja pastor, Rõuge ja Irši saksa koloonia pastor, Liivimaa saksa koguduse praost Rudolf Friedrich Hollmann (1866−1928), teoloogiamagister, ülemõpetaja, Kuldīga maagümnaasiumi direktor, rahukohtunik Walther Friedrich Hollmann (1876−1948), arst Reinhard Friedrich Hollmann (1877−1921), keemiamagister, Tartu ülikooli eradotsent, Saraatovi ülikooli keemiaprofessor, Tartu ülikooli anorgaanilise keemia professor EAA, f. 1268, n. 1, s. 22, L 264. Seuberlich, Erich. Stammtafeln deutsch-baltischer Geschlechter. – Deutsche Stammtafeln in Listenform. Band IV. 3. Reihe. Hrsg. Zentralstelle für Deutsche Personen- und Familiengeschichte E. V. Leipzig: Verlag Zentralstelle für Deutsche Personen- und Familiengeschichte E. V, 1931, veerg 20. Seuberlich, Erich. Stammtafeln deutsch-baltischer Geschlechter. – Deutsche Stammtafeln in Listenform. Band IV. 3. Reihe. Hrsg. Zentralstelle für Deutsche Personen- und Familiengeschichte E. V. Leipzig: Verlag Zentralstelle für Deutsche Personen- und Familiengeschichte E. V, 1931. Veerg 20-21, 22-23 [1] [2]. Hollmanni suguvõsa genealoogia
Rahvusvahelise Olümpiakomitee auliige

Rahvusvahelise Olümpiakomitee auliikmeks võidakse nimetada isik, kes on aktiivselt tegutsenud olümpialiikumise arendamisel. Auliikmeks olemine annab võimaluse osa võtta ROK-i istungjärkudest (ilma hääleõiguseta) ja olümpiakongressidest ning auliige kutsutakse külalisena olümpiamängudele ROK-i liikmetega võrdsetel alustel. Rahvusvaheline Olümpiakomitee
Maisikollane

Maisikollane on üks kollastest värvitoonidest, hele soojatooniline pisut pastelne kollane, mis vastab maisitõlviku värvusele. Vastavalt maisisortide erinevusele võidakse maisikollase all mõista heledamat või tumedamat, kahvatumat või küllastunumat värvust. Värvinimetust kasutatakse tekstiilide, paberi, kunstitarvete ja tarbeesemete värvuse tähistamiseks. Värv esineb ka 1930. aastate moeartiklites. Maisitõlvik põllul saagikoristuse ajal Erineva värvusega maisitõlvikud näituse 2013 Küpsetatud rohelised maisitõlvikud Maisikollane hibiskiõis Pantone värvitoon 13-0746 Maize on soe tumekollane     . RAL Classic värvikaardi toon 1006 Maisgelb on kergelt oranži või safrankollase suunas kalduv tumekollane     . Kunstitarvete tootja Cansoni 'Mi-Teintes' seeria pastellpaberi üks toone on maïs 'mais'     , see on pigem beež, mitte kollane. Veebivärv Corn on pastelne heledam kollane värvitoon      ja Sweet corn eelmisest tumedam ja soojem     . Veebivärv Cornsilk on väga kahvatu kollane nagu heledad maisiõled või tõlviku tipus asuvad "maisijuuksed"     . Nisukollane "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. jaanuar 2020. Vaadatud 12. aprillil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.colorhexa.com/fbec5d "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. aprill 2020. Vaadatud 12. aprillil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.zelluloos.eu/kartong-fk300-300-g-m-70-x-50-cm-1-leht-erinevad-toonid.html http://www.fibac.eu/et/category?&sort=price.asc&page= Rand, liiv, päike... – Uudisleht, 28. juuni 1936 Wärwid määrawad kewadmoe. – Uudisleht, 14. veebruar 1937 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. aprill 2020. Vaadatud 12. aprillil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.ralcolorchart.com/ral-classic/ral-1006-maize-yellow http://idec.free.fr/images/nuancier/Nuancier_mi_teintes.pdf https://www.99colors.net/name/corn https://www.htmlcsscolor.com/hex/F9E176 https://www.w3schools.com/colors/colors_groups.asp
Täitsa Eesti

Täitsa Eesti oli väliseesti huumorileht mis ilmus aastatel 1944-1946 Stockholmis. Ajaleht oli kirjutusmasinal trükitud ja koopiamasinaga paljundatud ning seda jagati tasuta. Kokku ilmus 7 numbrit: 1944, nr 1, 2; 1945, nr 1, 2, 3, 4/5; 1946, nr 13.
Margarita Kustinskaja

Margarita Kustinskaja on vene päritolu Eesti laulja ja laulukirjutaja, kes laulab vene keeles. 2015. aastal ilmus tema esimene singel "Nezavisima", mis oli üliedukas ja pani aluse tema soolokarjäärile. 2016. aastal Riias toimunud rahvusvahelisel laulukonkursil Tonna Awards võitis Kustinskaja parima naislaulja auhinna. Samal aastal laulis Kustinskaja duetti Ilona Kaldrega. 2020. aasta seisuga on lauljal ilmunud juba mitu singlit ning ta on andnud menukaid kontserte, sealhulgas esinenud rahvusvahelisel festivalil "Slavjanski Bazar" Vitebskis. "Kuula: lauljatar Margarita Kustinskaja andis välja uue tantsuhiti «What's going on»". Elu24. 27. jaanuar 2016. Vaadatud 12. aprillil 2020. Helena-Reet Ennet. Palju õnne! Lauljanna Margarita Kustinskaja võitis Riia lauluvõistluse “Tonna Awards 2016”. NordenBladet, 28.09.2016. Tonna Awards 2016 / Маргарита Кустинская (Номинация "Лучшая певица") Ernits, Rutt (28. september 2016). "Eesti laulja Margarita Kustinskaja tõi Riia lauluvõistluselt võidu". MUUSIKA. ERR. Vaadatud 12. aprillil 2020. "Kaldre ja Kustinskaja „ennustasid" duetina". Uudised. Sputnik. 18. november 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. aprill 2020. Vaadatud 12. aprillil 2020. Margarita Kustinskaja Youtube'is
Rüü

Rüü on põhitähenduses kehakate, rõivas, ka eriotstarbeline rõivas, ametirüü. Teises tähenduses kiht, kest, sulestik või miski muu kattev ehk ümbritsev. Eesti etnograafias oli rüü endisaegne valgest villasest või linasest riidest suvine pikk ülerõivas. Rüü oli Ida-Euroopas tuntud peamiselt meeste ja naiste töörõivana. Eesti rüüd vastasid lõikelt ja tegumoelt sama piirkonna pikk-kuuele. Viimati kanti rüüd 19. sajandi II poolel Lõuna-Eestis, eriti Mulgimaal. Saartel rüüd ei kantud. Rüü pandi selga teiste riiete kaitseks, sellega käidi ka karjas. Valmistatud olid rüüd enamasti kimpvoltide või ümberringi voltidega. Lisaks nimetati rüüks setu naiste valget villasest riidest pikka pidulikku pealisrõivast, väljanägemiselt vene sarafani tüüpi. See oli vööst kurguni nööbitava rinnalõhikuga ning pikkade väga kitsaste liigvarrukatega, mis asusid seljal vöö vahel. Käed pisteti välja avadest, mis paiknesid õlgade kohal. Rüü ääred ja allserv olid kanditud punase paelaga. Vööle seoti kirivöö. Sellist valget rüüd kanti 19. sajandi keskpaigani, hiljem levis setude hulgas venelaste mõjul tumesinine või must varrukateta villane pealisrõivas ehk sukman, samuti argipäevane sinine puuvillasest riidest kitasnik. Neid kanti veel 1920. aastail, valge rüü püsis nende kõrval tavapärase pruudirõivana. Eesti keele seletav sõnaraamat [1] vaadatud 12.04.2020 Eesti etümoloogiasõnaraamat [2] vaadatud 12.04.2020 Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 264 Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 185 Rüü, Eesti Rahva Muuseum Soome-ugri rüü Sirp 05.06.2015
Riikliku julgeoleku peakomissar

Riikliku julgeoleku peakomissar (vene keeles Генеральный комиссар государственной безопасности) oli NKVD ja NKGB kõrgeim auaste aastail 1935–1945. Vastav sõjaväeline auaste oli Nõukogude Liidu marssal. Madalam riikliku julgeoleku auaste oli riikliku julgeoleku 1. järgu komissar. Auaste anti kolmele järjestikusele Nõukogude Liidu siseasjade rahvakomissarile, kes üksteist välja vahetasid ja seejärel hukati. Ühtegi neist pole hiljem postuumselt rehabiliteeritud. 26. november 1935 Genrihh Jagoda 27. jaanuar 1937 Nikolai Ježov 30. jaanuar 1941 Lavrenti Beria (9. juulil 1945 ümber nimetatud Nõukogude Liidu marssaliks)
Eesti Raudtee ja Sirbi kirjanduspreemia

Eesti Raudtee ja Sirbi kirjanduspreemia oli kirjanduspreemia, mida aastatel 2004–2007 andsid välja Eesti Raudtee ja ajaleht Sirp aasta elusaima originaalkirjandusteose eest. 2004 Kristiina Ehin, "Simunapäev" 2005 Ervin Õunapuu, "Eesti gootika II", Triin Soomets, "Toormaterjal" 2006 Olavi Ruitlane, "Kroonu", Kristiina Kass, "Kasper ja viis tarka kassi" 2007 Indrek Hirv, "Surmapõletaja", Peeter Sauter, "Vere jooks"
Riikliku julgeoleku 1. järgu komissar

Riikliku julgeoleku 1. järgu komissar (vene keeles комиссар государственной безопасности 1-го ранга) oli aastatel 1935−1945 Nõukogude Liidu riikliku julgeoleku auaste, mis oli riikliku julgeoleku peakomissarist madalam ja riikliku julgeoleku 2. järgu komissarist kõrgem. 1945. aastal nimetati auaste ümber armeekindraliks. Kokku anti see auaste üheksale isikule, kes kõik lasti maha. Neist seitse hukati aastatel 1937−1940, kaks pärast Jossif Stalini surma.
Hanila valla vapp

Hanila valla vapp on Lääne maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Hanila valla vapp. Vapp kinnitati 23. jaanuaril 1995. Sinisel kilbil hõbedased rõngasrist ja lainelõikes latt. Hanila kirikaia vanadelt hauakividelt pärinev rõngasristi kujutis sümboliseerib viljakust – põllumehe töökuse tulemust ja jõukuse alust läbi aegade. Vapikilbi sinine värvus ja lainelõikeline varras viitavad valla mereäärsele asukohale ja paljude elanike merega seotud tegevusaladele. Hanila valla lipp Hanila valla sümboolika valla veebilehel Omavalitsuste sümboolika Riigikantselei veebilehel Kõik Eesti omavalitsuste sümbolid | Riigikantselei
Rääts (korv)

Rääts on vitstest, juurtest või peergudest punutud madal hõre korv. Räätsasid kasutati Pärnu lahe ümbruses, Muhus ja Hiiumaal kala kandmiseks ning roogitud kalade vees loputamiseks. Räätsil oli ovaalne või ümmargune põhi ning kaks käepidet. vitspunutis Eesti keele seletav sõnaraamat [1] Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 184 Rääts, Eesti Rahva Muuseum
Osvald Michelson

Osvald Michelson (17. juuli 1908, Peterburi kubermang, Venemaa Keisririik — 1971, Tallinn, Eesti) oli 1937. aasta augustist 1940. aasta septembrini Leningradi oblasti Volossovo rajooni Veresti mittetäieliku keskkooli ja täiskasvanute keskkooli direktor, 1941. aasta juunist 1946. aasta oktoobrini sõjaväelane Nõukogude armees, 1946. aasta oktoobrist 1948. aasta augustini Läänemaa TSN (Töörahva Saadikute Nõukogu) täitevkomitee esimees, 1951. aasta augustist 1957. aasta jaanuarini teenistuja erinevatel juhtivatel ametikohtadel (Eesti NSV Ministrite Nõukogus, Pärnu oblasti täitevkomitees, ühes Eesti NSV ministeeriumis ja Väike-Maarjas), aastatel 1957-1971 restorani "Tallinn-Balti" direktor. Rahvuselt oli eestlane. Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei liige alates 1944. aasta jaanuarist. Oli abielus. Tema naine oli Klavdia Michelson, kellega oli tal kaks poega: Arkadi Michelson (sündinud 11.08.1945), kes oli Tallinna Meditsiinikooli direktor aastatel 1982-1995, ja Rihard Mihelson. Tallinna Tervishoiu Kõrgkool. Ajalugu & Rektorid (vaadatud 12.04.2020) Rahvusarhiiv, ERAF.246.50.594
Miilitsadirektor

Miilitsadirektor (vene keeles Директор милиции) oli Nõukogude Liidu miilitsa auaste aastail 1936–1943. Sellele auastmele vastasid 2. järgu riikliku julgeoleku komissar, 2. järgu armeekomandör ja 2. järgu laevastikuflagman. Sellest kõrgem miilitsa auaste oli miilitsa peadirektor, mida ei antud kellelegi, ja madalam miilitsainspektor. 11. juulil 1936 anti miilitsadirektori auaste neljale isikule, kes kõik hukati järgmise kolme aasta jooksul: Nikolai Batšinski (1894—1937) Leonid Vul (1899—1938) Sergei Markarjan (1898—1937) Dmitri Ussov (1888—1939)
Volodõmõr Gorbulin

Volodõmõr Horbulin (ukraina keeles Володимир Павлович Горбулін; sündinud 17. jaanuaril 1939 Zaporižžjas) on Ukraina akadeemik ja riigiametnik. Ta oli esimene Ukraina Rahvusliku Julgeoleku ja Kaitse Nõukogu sekretär. Горбулин возглавил набсовет новосозданного Украинского института исследований безопасности - Lb.ua, 07.06.2019 Валентин Бадрак, Владимир Горбулин. Развитие оборонных технологий в Украине: от обеспечения обороны до экономического роста - Zn.ua, 11.06.2020
Elise Rosalie Auna nimeline Võtikvere raamatuküla kirjanduspreemia

Elise Rosalie Auna nimeline Võtikvere raamatuküla kirjanduspreemia on kirjandusauhind, millega tunnustatakse julge, kujundliku ja elus olulisi probleeme tõstatava loomingu autoreid.  Auhinna asutasid 2015. aastal Võtikvere raamatuküla eestvedaja, kirjanik Imbi Paju ja kunstnik Lilliu-Krõõt Repnau. Auhind antakse kirjandusuurijale, kes on tõstnud ajaloost esile unustusse vajunud naiskirjanikud ja on olnud märkimisväärne Eesti mälu mõtestaja, või looduslüürikat viljelevale kirjanikule või luuletajale. Auhind antakse üle Võtikvere raamatuküla raamatupäeval iga aasta augustikuus. Auhinnaga kaasneb kunstnik Lilli-Krõõt Repnau kujundatud aukiri ja graafiline leht. 2015 Leena Kurvet-Käosaar, kes on viimastel aastatel publitseerinud mitu teematilist artiklit unustusse vajuvast naiskirjandusest 2016 Ly Seppel-Ehin, kelle puhul tõsteti esile tegevust luuletajana, haruldastest keeltest tõlkijana, kultuuririkastajana ning elu ja ühiskonna mõtestajana läbi kirjanduse ja psühholoogia 2017 Eeva Park, kelle loomingu puhul hinnatakse keele kujundlikkust, voolavust, julgust tõsta esile inimsuhete keerulisust ja üksikisiku eksistentsiaalseid küsimusi, ühiskondlikke probleeme, mälu ja ajalugu 2018 Vahur Afanasjev, "Serafima ja Bogdan" 2019 Helga Nõu, "Ingel ja idioot", ja Enn Nõu, "Elu ja aeg" "Vooremaa Raamatupidu kunstide sünteesiga". Vaadatud 13. septembril 2024.
Oru raamatukogu (Harju maakond)

Oru raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Kose vallas Oru asulas. Oru raamatukogu on Kose raamatukogu haruraamatukogu. 1919. aastal asutati Gustav Sagrisa eestvedamisel Tuhala Noorteühing "Laine", mis avas ka avaliku raamatukogu. 1925. aastal avas Tuhala vallavolikogu vallas veel teisegi avaliku raamatukogu, mille asukohaks sai Oru mõisa peahoone, kus tegutsesid juba Tuhala vallavalitsus ja kool. Kui 1930. aastal noorteühing tegevuse lõpetas, siis anti sellele kuulunud raamatud üle Tuhala Vallaraamatukogule. Aastail 1950–1959 allus Tuhala raamatukogu Kose Rajooni Raamatukogule ja 1971–1975 Harju Rajooni Keskraamatukogule. 1987. aastal kolis raamatukogu kortermajja Männimäel. Kose valla moodustamise järel 1991. aastal allus raamatukogu taas Kose raamatukogule. 1993. aastal koliti Oru põhikooli ruumidesse ja 1994. aastal Oru mõisa. Alates 1995. aastast kannab Tuhala raamatukogu Oru raamatukogu nime. Raamatukoguprogramm URRAM on kasutusel alates 2003. aastast. Kose vallavolikogu otsusega ühendati 2005. aastal külaraamatukogu ja põhikooli raamatukogu ning asutus sai ruumid värskelt avatud Oru külakeskusse. 2013. aastal liideti Oru raamatukogu ja teised Kose valla raamatukogud Kose raamatukogu haruraamatukogudeks. Ajaloost Kose raamatukogu koduleht (vaadatud 13.04.2020) Raamatukogust Kose raamatukogu kodulehel
Sonja

Sonja on naisenimi, mis pärineb vene nime Sofija (Sofja) hellitusvormist. Need nimed tulevad kreeka naisenimest Σoφíα (Sophia, Sofía), mis tähendab 'tarkus'. USA-s kuulus Sonja aastail 1930–1992 1000 kõige populaarsema tüdrukunime hulka, sealjuures 1936–1979 500 populaarseima tüdrukunime hulka. Kõrgeim koht oli 1938. aastal: 180. koht. Selle nime tuntumad kandjad: Sonja Haraldsen, Norra kuninganna (1937– ) Sonja Henie, iluuisutaja (1912–1969) Sonya Sonia USA lapsenimed
Metsküla raamatukogu (Lääneranna)

Metsküla raamatukogu on raamatukogu Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Metsküla külas. Raamatukoguhoidja on Tiina Ulm. Alates 1. septembrist 2018 on raamatukogu koos teiste Lääneranna vallas asuvate raamatukogudega Lääneranna Raamatukogu haruraamatukogu. Raamatukogust Lääneranna valla kodulehel (vaadatud 13.04.2020)
Kohila Noortevolikogu

Kohila valla Noortevolikogu on Kohila vallavolikogu juures tegutsev noorteorganisatsioon, mis annab nõu noori puudutavatel teemadel. Kohila Noortevolikogu asutati 2018 Kohila Noortevolikogu esimene koosseis valiti mais 2019. Mai 2019 - märts 2020 Mihkel Juhkam Kea Kristiin Laanmets Kevin Kristofer Laanmets Marek Morel Ethel Mäekivi Markos Parve Jarek Riska Märts 2020 - Mihkel Juhkam Kristofer Kidra Kevin Kristofer Laanmets Ethel Mäekivi Markos Parve Jarek Riska Adrianne Talts Noortevolikogu Eesti Noorteühenduste Liit Facebook
Põrkeionisatsioon

Põrkeionisatsioon on aatomite või molekulide ionisatsioon, mida põhjustab nende põrkumine kiiresti liikuvate osakestega. Niisugusteks osaketeks võivad olla elektronid, ioonid, aatomid või molekulid. Et tekiks põrkeionisatsioon, peab elektroni kineetiline energia olema vähemalt niisama suur, kui on aatomi ionisatsioonienergia, neutraalse aatomi või positiivse iooni kineetilineenergia age peab olema ionisatsioonienergiast märksa suurem. Põrkeionisatsiooni tekitav elektron või ioon saab kiirenduse enamasti välise elektrivälja või kõrge temperatuuri mõjul. Pooljuhtides kutsub põrkeionisatsioon esile elektron-auk-paaride tekkimise, teatud tingimustel ka laengukandjate laviinitaolise paljunemise (vt laviinläbilöök). Ionisatsioon Aatomite ergastamine ja ionisatsioon elektriväljas EE 7. köide, 1994.
Jalmar

Jalmar on eesti mehenimi. See on mugandus nimest Hjalmar. 1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Jalmar 93 mehel. Jalmar on Eestis levikult 674. mehenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Jalmar vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,56, ning Saare maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 3,28. Jalmar oli keskmiselt 38 aasta vanune (mediaanvanus oli samuti 38). Jalmar Vabarna, eesti muusik https://www.stat.ee/public/apps/nimed/Jalmar[alaline kõdulink]