laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kivilaan

Kivilaan on eesti perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kivilaan 66 inimesel: 31 mehel ja 35 naisel. Perekonnanimede levikult on Kivilaan meeste puhul 3739. kohal ja naiste puhul 3595. kohal. Kivilaan oli levinuim nimi vanuserühmas 80–84 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,06. Selle nime kandja oli keskmiselt 45 aasta vanune. Perekonnanimi Kivilaan oli kõige sagedasem Viljandi maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 6,37 inimest. 19. sajandi algul pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Eestimaa ja Liivimaa kubermangus nime Kivilaan ei pandud. 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kivilaan uueks nimeks kokku 6 korral, kui loobuti nimest Kustasson kahel juhul, samuti nimedest Braun,Eichelmann, Tõnstein ja Voimann. Aleksander Kivilaan, eesti põllumajandusteadlane (1906–1997) Kerli Kivilaan, eesti laulja (1992–) Mihkel Kivilaan, eesti tantsija (1952–) Triinu Kivilaan, eesti laulja (1989–) Statistikaamet. Rahvastikuregister (vaadatud 24.05.2022) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: (algne nimekuju): Kivilaan. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine:(uus nimekuju): Kivilaan. Kivilaan statistikaameti andmebaasis
Hugo Maide

Hugo Maide (26. mai 1932 Tallinn – 3. märts 2020) oli eesti kalandus- ja merendustegelane. 1951. aastal lõpetas Tallinna Kalandustehnikumi tehnik-tehnoloogina. 1972. aastal lõpetas Kaliningradi Kalatööstuse Tehnilise Instituudi tööstusliku kalapüügi eriala mehaanikainsenerina, laevajuht. 1951. aasta kevadel suunati ta tööle Rakvere kalakombinaadi Toolse ostupunkti ja veel sama aasta sügisel Kuressaare kalakombinaadi Lõmala ostupunkti juhatajaks kuni 1952. aasta sügiseni. 1954. aasta alguses alustas tööd kalurikolhoosis Majak kalurina. 1955. aastal suunati kuuekuulistele kolhoosiesimeeste kursustele ja sama aasta lõpus määrati brigadiri ametikohale. 1956. aastal edutati ta juba juhtivbrigadiri ametikohale, tema alluvuses töötas ligi sada kalurit. 1962. aastal, kui moodustati Eesti Kalurite Liit, kutsuti ta sinna püügi- ja tootmisosakonna juhatajaks, oli üks traalpüügi arendamise eestvedajaist Eestis. 1966. aastal valiti kalurikolhoosi Hiiu Kalur juhatuse esimeheks. Prioriteediks oli seinnoodapüügi arendamine Atlandi ookeanil. Sel eesmärgil ehitati ümber olemasolevad SRTR-tüüpi laevad ja varustati need võimsamate peamasinatega. Samuti soetati sarnaseid laevu teistest kalurikolhoosidest juurde. Samal ajal arendati ka Läänemere traalpüüki ja 1974. aastal sai Hiiu Kalur esimese, spetsiaalselt Läänemerele ehitatud traallaeva MRTK Baltika omanikuks. 1975. aastal tunnustati Hiiu Kaluri ettevõtmisi ordeniga "Austuse märk". 1979. aastal nimetati Hugo Maide tootmiskoondise Eesti Kalatööstus peadirektoriks. Sel ametikohal jätkas ta võimaluste otsimist kalanduse arendamiseks. Stralsundis, Volkswerft'i laevatehases ehitati uued Moonsund-tüüpi supertraallaevad, koostöös soomlastega asutati oma aja kohta ainulaadne ühisettevõte, kalatööstus Esva. 1991–1993 oli firma Scarus AB (Rootsi) peadirektor. Kuulus aastail 1971-1990 Eesti NSV Ülemnõukogusse. 1975. aastal kolm kuud FAO programmi raames Somaalias kalapüüki edendamas, et sealset näljahäda vähendada. 1976. aastal pool aastat kalapüügispetsialistina riikliku delegatsiooni koosseisus, tema ülesandeks oli koostada alusdokumentatsioon koostöölepingu sõlmimiseks Angola Rahvavabariigiga. 1986–1990 Eesti Purjespordiföderatsiooni esimees, see aga ei olnud talle pelgalt ametipost. Juba 1976. aastal, Hiiu Kaluris, pani ta aluse jahtklubile Dago, kus olid svertpaatidest esindatud Optimistid, OK-d ja Finnid, aga ka avamerejaht Dago. Eesti Kalatööstuses töötades oli tema südameasjaks hoolitseda parklaeva Krusenstern hea käekäigu eest. Seda, et aastatel 1982–1991 oli maailma ühe suurima parklaeva kodusadamaks Tallinn, võib suuresti tema teeneks pidada. 1978 Eesti NSV teeneline kalur Tehtud töö ja saavutatud tulemused leidsid korduvalt tunnustamist nii aumärkide kui ka aukirjadega.
2S7 Pion

2S7 Pion (vene keeles 'pojeng') on NSV Liidus valmistatud liikurhaubits. GRAU indeks 2S7, NATO M1975. Modifikatsioon 2S7M Malka. Kaliiber: 203 mm (8 tolli)  Ukraina  Venemaa Артилеристи САУ “Пион” України отримали вантажівки “Renault GBC 180” (vaadatud: 16.10.2022) Триває злагодження підрозділів, що мають на озброєнні САУ 2С7 «Піон». Vaadatud: 06.06.2022 На 18 місяці війни проти РФ ЗСУ досі мають 203-мм снаряди до САУ 2С7 "Піон" (vaadatud: 19.08.2023)
Dmõtro Martšenko

Dmõtro Martšenko (ukraina keeles Дмитро Олександрович Марченко; sündinud 25. veebruaril 1978 Voznessenskis) on Ukraina sõjaväelane, kindralmajor. 2023. aastal moodustati mehitamata õhusõidukite kasutamisele spetsialiseerunud väeüksus, mida hakkas juhtima kindralmajor Martšenko. 2022 - Mehisuse Eest III järk 2014 - Bohdan Hmelnõtskõi ordeni III järk 2019 - kindralmajor В Николаеве создали сводный отряд БПЛА под командованием Марченко (vaadatud: 18.08.2023) Указ Президента України № 117/2022 Про відзначення державними нагородами України. Нагородити орденом “За мужність” III ступеня: МАРЧЕНКА Дмитра Олександровича - генерал-майора, 08.03.2022 Указ Президента України № 915/2014. Нагородити орденом Богдана Хмельницького III ступеня МАРЧЕНКА Дмитра Олександровича - майора, 04.12.2014 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №183/2019. 2. Присвоїти військове звання генерал-майора: полковнику МАРЧЕНКУ Дмитру Олександровичу - начальнику Головного управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України, 03.05.2019
Kivisild (perekonnanimi)

Kivisild on eesti perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kivisild 303 inimesel: 133 mehel ja 170 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kivisild meeste puhul 545. kohal ja naiste puhul 426. kohal. Kivisild oli levinumaks nimeks vanuserühmas 15–19 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 3,17. Nime kandja oli keskmiselt 43 aasta vanune. Perekonnanimi Kivisild oli kõige sagedasem Viljandi maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 10,98 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Suure-Jaani kihelkonna Aimla, Jaska ja Olustvere mõisavaldades ning Juuru kihelkonna Härgla ja Märjamaa kihelkonna Paeküla mõisavallas talupoegadele perenimeks Kiwwisild ja Kiwisild. 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kivisild uueks nimeks kokku 22 korral, kui loobuti nimedest Stumpf neljal ning Gentalen kahel juhul, samuti nimedest Budtkin, Ebarik, Kirisberg, Krasman, Laveng, Stillverk, Tomasov jne. Jaan Kivisild, Eesti Panga direktor (1882–1954) Janno Kivisild, eesti jalgpallitreener (1977–) Tiit Kivisild, eesti ratsasportlane (1982–) Toomas Kivisild, eesti geneetik (1969–) Tõnis Kivisild, eesti basskitarrist (1985–) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 24.05.2022) Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Kivisild. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine:(uus nimekuju): Kivisild. Kivisild statistikaameti andmebaasis
Kreeka esiaeg

See artikkel räägib Kreeka ajaloost alates vanimatest inimasustuse jälgedest kuni laiema kirjaliku pärandi alguseni. Oma asendi tõttu võis Kreekal olla tähtis roll inimese asumises Euroopasse, ent potentsiaalsed arheoloogilised leiukohad hävisid kliimamuutuste, tektoonika, maavärinate , pinnamoe ja üleujutuste tõttu. Kreeka vanimaks leiukohaks peetakse alates 2018. aastast Marathousa 1 Megalópoli lähedal Peloponnesosel; koht on ammu teada, aga alles nüüd on kindel, et see kuulub vanemasse paleoliitikumi. Hominiinid, kes jätsid sinna jäljed, võib-olla ürgelevandi Palaeoloxodon antiquus tükeldamisest söömiseks, peatusid järvekaldal. Kütid kasutasid elevandi luid tööriistadena ning töötlesid neid vastavalt. Kivianalüüs näitas suuri sarnasusi näiteks Bilzingslebeni leiukoha ja Schöningeni leiukohtadega, samuti näiteks Itaalia leiukohtadega, mis on dateeritud umbes 400 000 aasta vanuseks. Rodiá (Tessaalia) leiukoha killud ja terad koos väheste pihukirvestega on dateeritud 200 000 kuni 400 000 aasta vanuseks. Võib-olla kuulub Rodafnídia leiukoht Lesbosel Acheuli kultuuri. Niteks Kokkinopilósi leiukohal Epeiroses on Moustier' kultuuri tunnused. Seni on inimeste jäänuseid vähe välja kaevatud. Aastal 1960 leiti Petrálona koopast Chalkidike poolsaarelt umbes 30-aastase mehe kolju. Surnule pandi ajutiseks nimeks Archanthropus europaeus petraloniensis. Aastal 1981 dateeriti see 160 000 kuni 240 000 aasta vanuseks, kaks aastakümmet hiljem vähemalt 300 000 aasta vanuseks. Mõlema dateeringu järgi võib teda pidada hiliseks heidelbergi inimeseks. Traakia Kreeka-osast on leitud eelkõige raienuge (chopper), mis olid veeristööriistad. Traakia Türgi-osast, täpsemalt Küçükçekmece laguuni (Küçükçekmece järve) põhjakaldalt (Yarımburgazi koobastest) on leitud umbes 1600 artefakti, millest vanimad on dateeritud 400 000 aasta vanuseks. John Bintliff. The Complete Archaeology of Greece. From Hunter-Gatherers to the 20th Century A.D., John Wiley & Sons, 2012. Vangelis Tourloukis, Nicholas Thompson, Eleni Panagopoulou, Domenico Giusti, George E. Konidaris, Panagiotis Karkanas, Katerina Harvati. Lithic artifacts and bone tools from the Lower Palaeolithic site Marathousa1, Megalopolis, Greece: Preliminary results. Quaternary International, 497 (2018), lk 47–64 (academia edu). Nena Galanidou, Constantin Athanassas, James Cole, Giorgos Iliopoulos, Athanasios Katerinopoulos, Andreas Magganas, John McNabb. The Acheulian Site at Rodafnidia, Lisvori, on Lesbos, Greece: 2010–2012. – Katerina Harvati, Mirjana Roksandic (toim). Paleoanthropology of the Balkans and Anatolia, Springer, 2017, lk 119–138, siin lk 135. Petrálona kolju pilt , Arhiivis. P. Kokkoros, A. Kanellis. Découverte d'un crâne d'homme paléolithique dans la péninsule chalcidique'. – L'Anthropologie, 1960, lk 438–446. G. J. Hennig, W. Herr, E. Weber, N. I. Xirotiris. ESR-dating of the fossil hominid cranium from Petralona Cave, Greece. – Nature, 1981, 292, lk 533–536, Resümee. Michael Balter. In Search of the First European. – Science, 2001, 291.5509.1724. Veebiversioon. Kreeka ajalugu
Nurme (perekonnanimi)

Nurme on eesti perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Nurme 280 inimesel: 132 mehel ja 148 naisel. Perekonnanimede levikult oli Nurme meeste puhul 553. ja naiste puhul 536. kohal. Levinuim oli see Lääne maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 5,87. Liidia Nurme, eesti tennisist (1950–) Minni Nurme, eesti kirjanik (1917–1994) Sulev Nurme, eesti maastikuarhitekt (1971–) Tiidrek Nurme, eesti kergejõustiklane (1985–) https://www.stat.ee/nimed/pere/Nurme
Oks (perekonnanimi)

Oks on eesti perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Oks 352 inimesel: 178 mehel ja 174 naisel. Perekonnanimede levikult oli Oks meeste puhul 360. ja naiste puhul 416. kohal. Levinuim oli see Lääne maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 7,83. Age Oks, eesti balletitantsija (1970–) Andres Oks, eesti näitleja (1947–2006) Jaan Oks, eesti kirjanik ja kriitik (1884–1918) https://www.stat.ee/nimed/pere/Oks
Buksiim

Buksiim on eksliibrise erivorm, mis esitab isiku ees ja perekonnanime esemestatud tähtede kaudu isiku elu ja tööd. Sõna "buksiim" mõtles välja humorist Kalju Kass, kui karikaturist Juuro Kuusik ajalehe Edasi toimetusest hakkas tuntud inimeste nimetähtedest looma kujundeid, mis iseloomustasid nende tegevusalasid. Eksliibris Supereksliibris Ekslibristika "Juure Kuusik: Kaunil kevadhommikul kell 10.40". Postimees. 31. märts 2003. Tartu Valla Kuukiri (145) Detsember 2008.
Mees

Mees on meessoost täiskasvanud inimene (mitte naine soo järgi ning mitte poiss ega noormees vanuse järgi). Mõistet "mees" kasutatakse bioloogilise soo, kultuurilise või sotsiaalse rolli või nende kõigi eristamiseks. Mehed ei ole võimelised lapsi sünnitama ega neid seejärel oma rinnapiimaga toitma. Tavaliselt peetakse meheks inimest, kellel on sünnil välise vaatluse ning sugukromosoomide järgi määratud sooks "mees". Lisaks leidub transsoolisi mehi (sünnil määratud naissooliseks, kuid see ei kattu indiviidi sooidentiteediga) ja intersoolisi mehi (variatsioonid sootunnustes, mis ei sobi tüüpilise mehe keha definitsiooniga). Peale bioloogilise soo on inimestel ka sotsiaalne sugu ehk ühiskonnapoolne ootus, missugused käitumisviisid on omased naistele või meestele. Pildid Mehelikkus Toksiline maskuliinsus Naine Euroopa Komisjon. "Sotsiaalne sugu". Vaadatud 20. augustil 2024. Meesteportaal mees.eu
Nauding (ajakiri 1931)

Nauding oli erootika sugemetega ajakiri, mis ilmus 1931. aastal Nõmmel. Ajakirja andis välja mitmekülgne Hendrik Saar (kirjanikunimega Kivilombi Ints), kes oli samas ka ajakirja ametlik toimetaja, koos skandaalse Ned de Baggoga. Toimetus asus Tallinnas Koidu tänav 72, kuid kuulutusi võttis Ned de Baggo vastu Nõmmel, Metsa tänav 25. Ajakirja trükiti Elmar Antov trükikojas Nõmmel, mille hinnaks oli 50 senti ja seda ilmus vaid üks number. "Nauding 1931". Digar.
Kivinukk

Kivinukk on eesti perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kivinukk 61 inimesel: 28 mehel ja 33 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kivinukk meeste puhul 4227. kohal ja naiste puhul 3868. kohal. Kivinukk oli levinuim nimi vanuserühmas 70–74 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,08. Selle nime kandja oli keskmiselt 39 aasta vanune. Perekonnanimi Kivinukk oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 5,87 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Järva maakonna Türi kihelkonna Lokuta mõisavallas talupojale perenimeks Kiwwinuk. 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kivinukk uueks nimeks ühel korral, kui loobuti nimedest Grünthal. Andi Kivinukk, eesti matemaatik (1948–) August Kivinukk, eesti kunstnik (1904–1984) Erki Kivinukk, eesti korvpallur (1973–) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 26.05.2022) Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Kivinukk. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine:(uus nimekuju): Kivinukk. Kivinukk statistikaameti andmebaasis
2022. aasta meeste võrkpalli Euroopa liiga

2022. aasta võrkpalli Euroopa Liiga oli 18. korda toimunud meeste võrkpalli Euroopa Liiga, kus osales 17 Euroopa meeste võrkpallikoondist. Euroopa Liiga on jagatud kahte tugevusgruppi: Euroopa Kuldliiga ja Euroopa Hõbeliiga. Turniir toimus 24. maist 19. juunini 2022. Alagrupid jagati vastavalt Euroopa koondiste edetabelile 2022. aasta jaanuari seisuga. Edasipääseja selgitamine: Võidetud mängud (mängud võidetud/mängud kaotatud) Kui võistkonnad jäävad viiki, siis arvestatakse võidetud punkte: 3 punkti: mäng võidetud 3:0 või 3:1 2 punkti: mäng võidetud 3:2 1 punkt: mäng kaotatud 2:3 0 punkti: mäng kaotatud 0:3 või 1:3 Kui võistkonnad on viigis ka selles arvestuses, siis FIVB selgitab võitja alljärgnevas järjekorras: Geimide jagatis: järjestus selgitatakse kõigi võidetud geimide jagamisel kõigi kaotatud geimidega. Punktide jagatis: kui geimide jagatise põhjal viik püsib, selgitatakse järjestus kõigi saadud punktide jagamisel kõigi kaotatud punktidega. Kui viik püsib ka punktide jagatise arvestuses, selgitatakse võitja võrdsete meeskondade omavaheliste mängude põhjal. Kui võrdsed on kolm või rohkem meeskonda, siis arvestatakse ainult nende meeskondade omavahelisi mänge. A-alagrupp Allikas: CEV arhiiv B-alagrupp Allikas: CEV arhiiv C-alagrupp Allikas: CEV arhiiv Asukoht: Varaždin, Horvaatia Allikas: CEV arhiiv A-alagrupp Allikas: CEV arhiiv B-alagrupp Allikas: arhiiv Asukoht: Tüskecsarnoki spordihall, Ungari Allikas: CEV arhiiv Kõige väärtuslikum mängija (MVP): Jan Galabov Czechia lift the Golden #EuroLeagueM trophy after 18 years CEV News, 19.06.2022. 2022. aasta võrkpalli Euroopa Liiga (naised) Euroopa Kuldliiga 2022 CEV arhiiv Euroopa Hõbeliiga 2022 CEV arhiiv
2022. aasta naiste võrkpalli Euroopa liiga

2022. aasta võrkpalli Euroopa Liiga oli 13. korda toimunud naiste võrkpalli Euroopa Liiga, kus osales 14 Euroopa naiste võrkpallikoondist. Võistlusi korraldas Euroopa võrkpalliliit CEV. Euroopa Liiga on jagatud kahte tugevusgruppi: Euroopa Kuldliiga ja Euroopa Hõbeliiga. Alagrupid jagati vastavalt Euroopa koondiste edetabelile 2022. aasta jaanuari seisuga. Edasipääseja selgitamine: Võidetud mängud (mängud võidetud/mängud kaotatud) Kui võistkonnad jäävad viiki, siis arvestatakse võidetud punkte: 3 punkti: mäng võidetud 3:0 või 3:1 2 punkti: mäng võidetud 3:2 1 punkt: mäng kaotatud 2:3 0 punkti: mäng kaotatud 0:3 või 1:3 Kui võistkonnad on viigis ka selles arvestuses, siis FIVB selgitab võitja alljärgnevas järjekorras: Geimide jagatis: järjestus selgitatakse kõigi võidetud geimide jagamisel kõigi kaotatud geimidega. Punktide jagatis: kui geimide jagatise põhjal viik püsib, selgitatakse järjestus kõigi saadud punktide jagamisel kõigi kaotatud punktidega. Kui viik püsib ka punktide jagatise arvestuses, selgitatakse võitja võrdsete naiskondade omavaheliste mängude põhjal. Kui võrdsed on kolm või rohkem naiskonda, siis arvestatakse ainult nende naiskondade omavahelisi mänge. A-alagrupp B-alagrupp C-alagrupp Parim teine koht Asukoht: Prostejovi spordikeskus, Tšehhi & Palais Des Sports, Orleans A-alagrupp Asukoht: Lundi Idrottshallen, Rootsi Kõige väärtuslikum mängija (MVP): Lucille Gicquel 2022. aasta võrkpalli Euroopa Liiga (mehed) Euroopa Kuldliiga 2022 CEV arhiiv Euroopa Hõbeliiga 2022 CEV arhiiv
Kastna peitleid

Kastna peitleid on peitleid, mis avastati 2012. aastal Kastna külast Tõstamaa vallas Pärnumaal. Leid sisaldas 17 Rooma keiser Marcus Aureliuse (161–180 pKr) ja tema abikaasa Faustina noorema ajal 2. sajandil vermitud pronksist sestertsi. Kompleks kujutab arheoloogi ja numismaatiku Mauri Kiudsoo sõnul endast suurimat omataolist peitleidu Eestis. Rooma rauaajast (aastatel 50–450) pärit arheoloogilisi leide on Eesti aladel suhteliselt vähe. Kastna mündileiu esmaesitlus, Sirp, 26. mai 2012 Kastna mündileiu esmaesitlus, Sirp, 26. mai 2012
Desiree Mumm

Desiree Mumm (sündinud 19. veebruaril 1999) on eesti laulja, sisulooja ja näitleja. Ta on tuntud TV3 seriaalist "Armastus" ning osales aastal 2018 Eesti Laulul looga "On My Mind" ning 2022 looga "Siiani". 2024 aastal osales TV3 meelelahutussaates "Maskis laulja" kus saavutas 5. koha. Ta on TV3 veebiportaalis reporter-toimetaja. Juunis 2022 lõpetas Mumm Tallinna Ülikooli riigiteaduste bakalaureuse erialal ning jätkas õpinguid Tartu Ülikoolis Euroopa õpingute magistriõppes, mille lõpetas 2024 juunis. 10. veebruaril 2018 võistles ta Eesti Laul 2018 1. poolfinaalis Amiran Gorgazjani looga "On My Mind" ning sai 4. koha. 13. juulil 2018 tuli välja singlina tema pala "Burn Like the Sun" eestikeelne versioon, mis kõlab Taani-Rootsi populaarse telepõneviku Sild Venemaal valminud uusversiooni avatiitrites. Tema loo autorid on Isaac Heath Carpenter ja Lindsay Marcus ansamblist The Moon Chambers, master ja salvestus Marco Margna. 5. veebruaril 2021 avaldas tiktokker ja laulja singli "Seisma enda eest", mille esmaesitlus toimus raadiojaamas Sky Plus. Lugu räägib purunenud suhtest, kuid seda julgustavas võtmes. 28. novembril 2021 esitles ta Eesti Laul 2021 veerandfinaalis kõlanud lugu "Siiani" koos Henrik Normanni lavastatud muusikavideoga. Muusika: Hannes Agur Vellend, Desiree Mumm. Sõnad: Desiree Mumm, Kretel Kopra, Hannes Agur Vellend. 3. veebruaril 2022 ilmus loost remiks, mille tegi Hømi ehk klubimuusikat viljelev ansambel, mille liikmed Alvar Antson ja Frank Karjus. 11. veebruaril 2022 tuli välja Henrik Normanni lavastatud muusikavideo TV3 sarja "Armastus" nimilooga "Armastuse laul". Muusika: Michel Legrand; eestikeelsed sõnad: Heldur Karmo / Henrik Normann. Sarjas mängimine oli tema näitlejadebüüt. 25. aprillil 2022 ilmus videosingel "Vii mind kaasa", mille produtsent on Hannes Agur Vellend ja video autor Alvar Antson. Laulu autorid: James Flannigan, Steve Garrigan, Vincent May, Mark Prendergast; eestikeelsed sõnad: Kersti Kuusk. Ta avaldas 16. jaanuaril 2023 uue singli "Ei tea ma veel", mis on TV3 "Armastus 2" 5. osas kõlav laul. Singli muusikaline kujundaja on Henrik Normann, produtsent Hannes Agur Vellend ja eestikeelsete sõnade autor Kersti Kuusk. Muusika: Alexis Kesselman, Castle, Riley McDonough, Connor McDonough. "KOKKUVÕTE | Lõpuks ometi! „Maskis laulja" Flamingo maski all peitus näitleja ja laulja Desiree Mumm". Kroonika. 28. aprill 2024. "Desiree Mumm naistevahelisest konkureerimisest: olen vaeva näinud, et keegi ei tunneks mu puhul ohtu ega end halvasti". Kroonika. Vaadatud 24. detsembril 2023.
Kodakondsuse seaduse muutmise ja täiendamise seadus (1957)

Kodakondsuse seaduse muutmise ja täiendamise seadus anti Peaministri Vabariigi Presidendi ülesandeis August Rei poolt dekreedina 26. mail 1957. Seaduse algtekstile on alla kirjutanud August Rei, peaministri asetäitja Johannes Sikkar ja välisminister kohtuministri ülesannete täitjana Aleksander Warma (tegelikult kuulusid kodakondsusasjad siseministri, kelleks oli Johannes Sikkar, kompetentsi, nii et Aleksander Warma allkiri seadusel on ülearune). Selle seaduse sisuks oli Eesti Vabariigi kodakondsuse säilitamine kodanikele, kes olid pärast Eesti okupeerimist astunud mõne teise riigi kodakondsusse või mõne teise riigi sõjaväeteenistusse. 1957. aasta kodakondsuse seaduse muutmise ja täiendamise seadus võimaldas säilitada Eesti Vabariigi kodanikkonna vaatamata okupatsioonile. Kuni kodakondsusest vabastamiseni või väljaheitmiseni Vabariigi Valitsuse poolt säilis Eesti Vabariigi kodakondsus ka isikutel, kes seaduse järgi pidid kaotama Eesti kodakondsuse (Artur Mägi, Eesti riiklik korraldus, 1954, lk. 42). Seaduse algteksti faksiimile
Buxheimer Orgelbuch

Buxheimer Orgelbuch ('Buxheimi oreliraamat') on umbes 1460.–1470. aastatel Buxheimis Unterallgäu ringkonnas kirja pandud käsikirjaline koodeks, milles on 256 mitmehäälset originaalkompositsiooni või seadet klahvpillile. Käsikirjas leiduvad teosed on valdavalt anonüümsed, üksikud palad on omistatud toonastele tuntud heliloojatele nagu John Dunstable, Guillaume Dufay, Gilles Binchois, Walter Frye ja Conrad Paumann. Ilmalike kantsoonide, tantsulugude ja laulude kõrval on käsikirjas ka umbes viiskümmend vaimulikku-liturgilist muusikapala ja umbes kolmkümmend prelüüdi, milles figuratiivse ülahäälega osad vahelduvad puhtalt akordiliste osadega. Teosed on kas kahe- või kolmehäälsed, üksikud ka neljahäälsed. Buxheimer Orgelbuch (BSB Mus.ms. 3725) (Digiteeritud originaal kultuuriportaalis bavarikon) Buxheimer Orgelbuch andmebaasis International Music Score Library Project
Ray Liotta

Raymond Allen Liotta (itaalia hääldus: liˈɔtta; 18. detsember 1954 Newark – 26. mai 2022 Santo Domingo) oli Ameerika Ühendriikide näitleja ja produtsent. Tema tuntuimad rollid olid filmides "Unistuste väli" (1989) ja "Omad poisid" (1990), samuti kehastas ta tegelaskuju Tommy Vercettit videomängus "Grand Theft Auto: Vice City" (2002). 1986. aasta filmis "Something Wild" kehastas ta karakterit Ray Sinclair, selle rolli eest tunnustati teda Kuldgloobuse nominatsiooniga. Samuti mängis ta filmides "Sissemurdmine" (1992), "Võmmipesa" (1997), "Hannibal" (2001), "Kokaiin" (2001), "John Q" (2002), "Identiteet" (2003), "Jälgi ja kanna ette" (2009), "Räpane amet" (2012), "New Yorgi varjus" (2012), "Ühe abielu lugu" (2019) ja "The Many Saints of Newark" (2021). Ta mängis 1998. aasta telefilmis "The Rat Pack" Frank Sinatrat. Telesarjadest on tuntuim "Shades of Blue" (2016–2018). 2005. aastal pälvis ta sarjas "Kiirabihaigla" tehtud episoodilise rolli eest ka parima draamasarja külalisnäitleja Emmy auhinna. Liotta suri 67-aastaselt 26. mail 2022, olles filmi "Dangerous Waters" võtetel Dominikaani Vabariigis. Enne surma oli ta kihlatud Jacy Nittologa. Mike Fleming Jr. (26. mai 2022). "Goodfellas star Ray Liotta dies aged 67". BBC News (inglise). Vaadatud 26. mai 2022. Mike Fleming Jr. (26. mai 2022). "Ray Liotta Dies: 'Goodfellas' Star & 'Field Of Dreams' Actor Was 67". Deadline (inglise). Vaadatud 26. mai 2022. Ray Liotta andmekogus IMDb (inglise) Ray Liotta andmekogus Internet Broadway Database "Suri näitleja Ray Liotta" ERR, 26. mai 2022
Suurtükiväekool

Suurtükiväekool (saksa keeles Artillerieschule) on Saksamaa maaväe kaudtule valdkonnale spetsialiseerunud sõjaline õppeasutus Saksamaal. Kooli mälestusmärk Idar-Obersteinis Kooli embleem