laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kose pastoraat

Kose pastoraat asub Kose kirikuaiast vahetult põhjas. Kirikla ehitati 18. sajandil. Hoone võõrandati 1940. aastal nõukogude võimu poolt koos kõigi koguduse maade ja varadega ning pärast 1941. aastat elasid seal lühikest aega lahingutes elukoha kaotanud kohalikud. Saksa okupatsiooni ajal sai kogudus hoone tagasi ja 1942. aastal pandi pastoraati elekter. Seoses taas alanud Nõukoguse okupatsiooniga võeti 1944 kiriku varad taas riigi omandisse. Pastoraadis asusid rahvamaja, raamatukogu (1949–1959), spordiseltsi Jõud klubiruumid, miilitsa ülema korter ja kooliõpetaja korter ning 1950. aastal nimetati see ümber rajooni kultuurimajaks. Alates 1951. aastast tehti mitu ümberehitust. 1980. aastatel lasti hoonel laguneda. Kultuurimaja lõpetas hoones tegevuse ning kui pärast taasiseseisvumist kirikla kogudusele tagastati, oli hoone väga halvas seisukorras. Inventar oli laiali kantud või rüüstatud ning maja konstruktsioonid lagunesid. Pastoraat õnnestus osaliselt tänu välisrahastusele taastada ja pühitseti taas sisse 1997. aasta lõikustänupühal. Sama aasta kevadel võeti see arvele ehitismälestisena kui näide pastoraadi peahoonest. Kirikumõisa juurde kuulusid varem ka saun ja mitu majandushoonet (rehi, karjalaut, sealaut, hobusetall, vankrikuur, ait). Neist esimese sai 1940. aastatel oma valdusse varasem kirikumaade rentnik ja ülejäänud anti 1949. aastal kolhoosi Kose Edu kätte. Kose pastoraat kultuurimälestiste riiklikus registris Kose pastoraat kultuurimälestiste riiklikus registris
Sirptiiva tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Sirptiiva tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. Sirptiiva tänav kulgeb Kloostrimetsa tee ja Lepiku tee vahel. 2017. aasta alguse seisuga on tänava Lepiku tee poolne ots välja ehitamata. Tänava Kloostrimetsa teelt algav osa on umbes 280 meetrit pikk ning lõpeb umbtänavana. Sirptiiva tänava kõrvaltänavateks on Udeselja tänav ja Kannustiiva tänav. Sirptiiva tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste nimede sarja. Sirptiib on perekond sirptiiblaste sugukonnas. Sirptiiva tänav on rajatud endise Lepiku küla Kaasiku ja Metsa talu maadele. Tallinna linnavalitsuse 27. juuni 2001 määrus nr 86 "Tänavanimede määramine Pirita linnaosas" Sirptiiva tänav Lepiku asumi skeemil
Villkäpa tänav

Villkäpa tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. Villkäpa tänav kulgeb Kloostrimetsa tee ja Udeselja tänava vahel. Tänav on umbes 100 meetrit pikk. Villkäpa tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste tänavanimede sarja. Villkäpp on perekond sugukonnast Erebidae. Villkäpa tänav on rajatud endise Lepiku küla Kaasiku talu maadele. Tallinna linnavalitsuse 27. juuni 2001 määrus nr 86 "Tänavanimede määramine Pirita linnaosas"
Uneliblika tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Uneliblika tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. Uneliblika tänav kulgeb Pärnamäe tee ja Leediku tänava vahel. 2015. aasta alguse seisuga on Leediku tänav välja ehitamata ning Uneliblika tänav on Pärnamäe teelt algav umbes 250 meetrit pikk umbtänav. Uneliblika tänava kõrvaltänavaks on Suru tänav. Uneliblika tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste tänavanimede sarja. Uneliblikas kuulub punnpealaste sugukonda. Uneliblika tänav on rajatud endise Lepiku küla Trummi talu maadele. Tallinna linnavalitsuse 27. juuni 2001 määrus nr 86 "Tänavanimede määramine Pirita linnaosas" Uneliblika tänav Lepiku asumi skeemil
Suru tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Suru tänav on planeeritud tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. Suru tänav algab Uneliblika tänavalt ja on planeeritud umbes 100 meetri pikkuse kaheharulise umbtänavana, kuid ei ole 2015. aasta seisuga välja ehitatud. Suru tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste tänavanimede sarja. Surulased on liblikaliste sugukond. Suru tänav on planeeritud endise Lepiku küla Trummi talu maadele. Tallinna linnavalitsuse 27. juuni 2001 määrus nr 86 "Tänavanimede määramine Pirita linnaosas" Suru tänav Lepiku asumi skeemil
Suurekivi tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Suurekivi tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. Suurekivi tänav algab Kõlviku teelt ja on umbes 160 meetrit pikk umbtänav. Suurekivi tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänav on nime saanud naabruses (Lepiku tee 58 kinnistul) asuva Suurekivi rahnu järgi. Tänav on rajatud endise Lepiku küla Kilingi (Klingi) talu maadele. Tallinna linnavalitsuse 27. juuni 2001 määrus nr 86 "Tänavanimede määramine Pirita linnaosas" Suurekivi tänav Lepiku asumi skeemil
2015. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

2015. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 43. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises. Võistlused toimusid USA-s Vails ja Beaver Creekis 2.–15. veebruaril 2015. Samas paigas olid varem toimunud ka 1989. aasta ja 1999. aasta maailmameistrivõistlused. Võistluste korraldaja valiti välja 3. juunil 2010 Antalyas Türgis. Võistlusi soovisid korralda ka Cortina d'Ampezzo (Itaalia) ja Sankt Moritz (Šveits). 7. veebruar Osavõtjaid: 46 Maailmameister 2013: Aksel Lund Svindal, Norra Ametlikud tulemused 15. veebruar Osavõtjaid: 100 Maailmameister 2013: Marcel Hirscher, Austria Kvalifikatsiooni tulemused 13. veebruar Osavõtjaid: Maailmameister 2013: Ted Ligety, USA 5. veebruar Osavõtjaid: 66 Maailmameister 2013: Ted Ligety, USA Ametlikud tulemused 8. veebruar Osavõtjaid: 47 Maailmameister 2013: Ted Ligety, USA Ametlikud tulemused 6. veebruar Osavõtjaid: 39 Maailmameister 2013: Marion Rolland, Prantsusmaa Ametlikud tulemused 14. veebruar Osavõtjaid: 118 Maailmameister 2013: Mikaela Shiffrin, USA Ametlikud tulemused 12. veebruar Osavõtjaid: 116 Maailmameister 2013: Tessa Worley, Prantsusmaa Ametlikud tulemused 3. veebruar Osavõtjaid: 46 Maailmameister 2013: Tina Maze, Sloveenia Ametlikud tulemused 9. veebruar Osavõtjaid: 32 Maailmameister 2013: Maria Höfl-Riesch, Saksamaa Finaal: 10. veebruar Osavõtjaid: 16 võistkonda Maailmameister 2013: Austria Ametlikud tulemused Ametlik koduleht
Päevakoera tänav

Päevakoera tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. Päevakoera tänav kulgeb Sompa tee ja Kõlviku tee vahel. Tänava kogupikkus on umbes 830 meetrit, kuid ei ole kogu ulatuses liikluseks avatud. Sisuliselt on tegemist mitmeosalise umbtänavaga. Päevakoera tänav sai nime 28. novembril 1997. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste tänavanimede sarja. Päevakoer on liblikate perekond sugukonnast Erebidae. Päevakoera tänav on rajatud endise Lepiku küla Varsaallika, Muuga, Tindi, Andrekse, Varreta ja Vohhi talu maadele. Tallinna linnavalitsuse 28.11.1997 määrus nr 89 Tänavanimede määramine Pirita linnaosas Päevakoera tänav Lepiku asumi skeemil Päevakoera tänava lõik Lepiku tee 45a detailplaneeringu joonisel
Betmanove

Betmanove (kuni 2016 Krasnõi Partizan) on küla Ukrainas Donetski oblastis Jassõnuvata rajoonis. Betmanove kõrgus merepinnast on 153 meetrit. 2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 913 inimest, asustustihedus 2767 inimest ruutkilomeetri kohta. Donbassi sõja ajal oli Krasnõi Partizan "neutraalne territoorium" kuni 2015. aasta 24. jaanuarini, mil valitsusvastased relvajõud asula oma kontrolli alla võtsid. Alates 14. oktoobrist 2021 on küla valitsusvastaste relvajõudude kontrolli all. "Офіційна сторінка Всеукраїнського перепису населення | Банк даних" [Ukraina üleriigilise rahvaloenduse ametlik lehekülg | Andmepank]. ukrcensus.gov.ua (ukraina). Vaadatud 1. augustil 2023. 24. jaanuar 2015. Infovastupanu. Сводка ИС: боевики заняли н.п.Красный Партизан, на участке Крымское – Славяносербск идут бои (vene keeles) Селище Червоний Партизан відійшло під контроль терористів
Udeselja tänav

Udeselja tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. Udeselja tänav koosneb kahest osast, millest üks kulgeb Esku tänava ja Sirptiiva tänava vahel ja teine osa Sirptiiva tänava ja Villkäpa tänava vahel. Udeselja tänava kõrvaltänavateks on Kuldtiiva tänav ja Sinitiiva tänav. Tänava kogupikkus on umbes 660 meetrit. Udeselja tänav sai nime 28. novembril 1997. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemalise tänavanimede sarja. Sirptiiblaste sugukonnas on ahhaat-udeselg, hall-udeselg, kase-udeselg, kevad-udeselg, silmik-udeselg, tumevööt-udeselg ja vaarika-udeselg. Udeselja tänav on rajatud endise Lepiku küla Tammiku ja Kaasiku talu maadele. Tallinna linnavalitsuse 28.11.1997 määrus nr 89 Tänavanimede määramine Pirita linnaosas Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013 Udeselja tänav Kloostrimetsa tee 57a ja Lepiku tee 2a detailplaneeringu joonisel Udeselja tänav Lepiku asumi skeemil
Maria Jotuni

Maria Gustaava Jotuni (aastani 1906 Haggrén, aastast 1911 Maria Jotuni-Tarkiainen; 9. aprill 1880 Kuopio – 30. september 1943 Helsingi) oli soome kirjanik. Ta sündis Kuopios, kus ta lõpetas Kuopio soome tütarlastekooli. Aastatel 1900–1904 õppis ta Helsingi Ülikoolis kirjandust, kunstiajalugu ja esteetikat. Jotuni on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule. 1938 Aleksis Kivi auhind "Argielu" (Arkielämää; jutustus). Tõlkinud Friedebert Tuglas. Noor-Eesti Kirjastus, Tartu 1931, 158 lk "Mehe küljeluu. Naljamäng kolmes vaatuses" (Miehen külkiluu). Tõlkinud V. Metsart = Voldemar Metsamärt. Autorikaitse Ühing, Tallinn 1936, 172 lk "Kuldvasikas" (Kultainen vasikka; näidendi tõlke käsikiri). Tõlkinud Linda Viiding; Taisto-Bertil Orsmaa töötluses. Lydia Koidula nimeline Pärnu Draamateater, Pärnu 1979, 75 lehte; tõlke käsikiri asub Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias "Kõik õige on vastupidav" (aforisme; tõlgitud väljaandest: Maria Jotunin aforismit; Avonainen lipas; Vaeltaja; Jäähyväiset). Valinud, tõlkinud ja järelsõna: Piret Pääsuke. Tallinn: Kultuurileht, Loomingu Raamatukogu 2014, nr 39, 88 lk; ISBN 9789949514779 "Armastus" (Rakkautta; novellid). Koostanud Piret Saluri; tõlkinud Evelin Banhard, Kätlin Kaldmaa, Hille Lagerspetz, Ave Leek, Mihkel Mõisnik, Asta Põldmäe, Arvi Sepp ja Eva Velsker. Tallinn: Kultuurileht, Loomingu Raamatukogu 2015, nr 34, 44 lk; ISBN 9789949563111
Religioonilooline koolkond

Religioonilooline koolkond oli 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses Saksamaal, Göttingeni ülikooli juures, tegutsenud teoloogide rühma nimetus. Koolkonna esindajad pooldasid valgustusajastu (valgustusfilosoofia) arusaamu ja kasutasid ajaloolis-kriitilist meetodit (teaduslike meetodeid) religioonide tekstide tõlgendamisel. Nad hakkasid nii Vana Testamendi kui Uue Testamendi teoste seletamisel kasutama religiooniloolise võrdlusmaterjali abi, teadmisi mis pärinesid vanade Lähis-Ida ja antiikmaailma ühiskondade uurimistulemustest. Koolkonda kuulusid: Bernhard Duhm (1873), Albert Eichhorn (1886), Hermann Gunkel (1888), Johannes Wess (1888; pani aluse vormiajaloole), Wilhelm Bousset (1890; koolkonna peamine põhjendaja), Alfred Rahlfs (1891), Ernst Troeltsch (1891; kultuurifilosoof), William Wrede (1891), Heinrich Hackmann (1893). Hiljem liitusid Rudolf Otto (1898; religiooniteaduse edendaja), Hugo Gressmann (1902) ja Wilhelm Heitmüller (1902). Nad jätkasid Albrecht Ritschli ja tema koolkonna kasutatud (18. sajandil alanud ja 19. sajandil edasi arendatud) ajaloolis-kriitilise tõlgenduse (meetodi) kasutamist Piibli tekstidele, milles ei tehta vahet pühade ja ilmalike tekstide vahel. Näiteks Uue Testamendi kreekakeelset teksti tõlgendatakse samadel alustel nagu kõiki antiiktekste. Kõiki teoloogilisi väiteid (ja usudogmasid) hakati aja jooksul käsitlema oletustena (hüpoteesidena). Religiooniloolise koolkonna traditsioone jätkas 20. sajandil Rudolf Bultmann, kes sai 20. sajandi ühe mõjukama tõlgendusviisi, piiblihermeneutika (Piibli eksistentsiaalse interpretatsiooni) rajajaks. Koolkonna uurimistulemuste alusel on võimalik, et Jeesuse kujutlus Uues Testamendis pärineb hellenistlike müsteeriumite ja gnostitsismi mütoloogilisest maailmapildist. Religiooniloolise koolkonna autorid (Gunkel, Bousset, Heitmüller, Troeltsch jt) väitsid, et Jeesuse pidamine Jumalaks, Issandaks ja Jumala Pojaks on tulnud algkoguduse usku hellenistlike müsteeriumide maailmast. Noor kristlus segunes hellenismiga, tekkis nähtus mille nimeks on "sünkretism". Koolkonna kirjanikud nägi Uues Testamendis esineva kirjelduse taga, kus Kristust kujutatakse taevast laskuva ja inimeseks saava, ristil sureva ning surnuist ülestõusva Lunastajana, juudi ilmutuskirjanduse mõju kõrval ka oletatavast eelkristlikust gnostitsismist pärit mütoloogiat. Ajaloolise Jeesuse kohta järeldub sellest kõigest, et Jeesus ei olnud kristlane, vaid juut. William Wrede pidas Paulust "kristluse rajajaks", sest sellest, mis oli Paulusele (ja hiljem kogu kristlusele) kõige tähtsam, ei teadnud Jeesus mitte midagi. Seepärast ei saanud ka see Jeesuse-pilt, mis oli Paulusel, tekkida Jeesuse isiku mõjust. Järelikult Paulus uskus jumalikku taevaolevusse "Kristusesse" juba enne, kui ta hakkas uskuma Jeesusesse. Jaan Lahe. Võitlus õige piiblitõlgenduse pärast. Kristlike piiblitõlgenduste ajalugu, 3. osa: uusaeg. 31.03.2013. [1] Aarne Hiob. Kes oli Jeesus? Küsimus autentsest Jeesuse-pärimustikust. Vikerkaar nr 1-2/2008. [2][alaline kõdulink]
Esapekka Lappi

Esapekka Lappi (sündinud 17. jaanuaril 1991) on Soome rallisõitja. Tema kaardilugeja on Janne Ferm. Aastatel 2013–2016 sõitis ta Škoda tiimis ja 2017–2018 Toyota tiimis. Alates 2019. aastal sõidab Esapekka Lappi Citroënis. WRC sarjas on ta seni saavutanud ühe rallivõidu. See oli 2017. aasta Soome ralli. http://www.m-sport.co.uk/ "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. veebruar 2018. Vaadatud 16. veebruaril 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.skoda-motorsport.com/en/ "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. september 2020. Vaadatud 29. septembril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.ewrc-results.com/profile.php?p=9371 EWRC.
Kaltinėnai

Kaltinėnai on alev Leedus Šilalė rajoonis, Kaltinėnai valla halduskeskus. Vaatamisväärsuseks on XIX sajandil ehitatud sünagoog ja kalmistul asuv XVIII sajandist pärinev kabel. Haridust annab kohalik gümnaasium. Alevis on ka kultuurimaja ja raamatukogu. Kaltinėnaid mainiti esimest korda aastal 1365. Alevi ümbruses paikneb kaks žemaitide linnamäge, nii on seda paika ristisõdade kroonikais korduvalt mainitud. Kaltinėnaisse ehitati kirik aastal 1416, see oli üks esimesi kirikuid Žemaitijas. Aastal 1511 mainitakse sealset mõisa. Asulast sai alev aastal 1524. Aastal 1777 sai Kaltinėnaist kohaliku kihelkonna keskus. XIX sajandil ehitati sinna sünagoog. Tsaari ajal oli alevi venekeelne nimi Колтыняны. Peale Teist maailmasõda tegutsesid alevi ümber Leedu metsavennad. Aastal 1983 põles Kaltinėnai kirik maha. Aastal 1990 püstitas Juozas Rupšys kohaliku vaimuliku Petras Linkevičiuse ettevõtmisel alevisse 20 meetri kõrguse risti. praegune kirik valmis aastal 1993. Kalmistu ja sealne kabel Kaltinėnai rist Kaltinėnai Kaltinėnai kirik Kepaluškalnis - üks alevi ümbruse linnamägedest Kaltinėnai Колтыняны. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 2 (Дабанъ — Кяхтинское Градоначальство). СПб, 1865, 697 lk.  Kaltinėnai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Alev portaalis vietoves.Lt
Pajūris

Pajūris on alev Leedus Šilalė rajoonis, Pajūrise valla halduskeskus. Alev asub Jūra jõe kaldal. Alevis on gümnaasium ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on 1833. aastal ehitatud kirik, endine frantsisklaste klooster ja selle juurde XIX sajandil rajatud park. Alevis kasvab looduskaitsealune hõbepappel (Populus alba L.). Puu ümbermõõt oli 2006. aastal 655 cm, kõrgus 40 meetrit. Pajūrises kaevandatakse kivisoola. Pajūrist on esmamainitud 1498. aastal. 1526. aastal läks see Vapovskite valdusse, XVI sajandi lõpus aga Wojnadele. Asula on kuulunud veel Szemiotidele, Wolmeritele, Wołłowiczidele, 1854. aastast aga Czapskitele. Asulasse ehitati esimene kirik aastail 1777–1780. Aastaks 1852 oli Pajūrisest saanud oma turuplatsiga alev, kus peeti kolm korda aastas laata. Aastail 1853–1863 tegutses alevis kihelkonnakool, 1867. aastast ka venekeelne kool. Alevi tsaariaegsed nimed olid Поюры ja Поюрже. 1912. aastal sai alevist kohaliku kihelkonna keskus. Nõukogude ajal oli alev algul kohaliku kolhoosi, 1975. aastast aga kohaliku sovhoosi keskuseks. Pajūrise klooster Pajūrise kirik Pajūris Pajūrise pappel http://dir.icm.edu.pl/pl/Slownik_geograficzny/Tom_VIII/537 Поюрже. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 24А (48) : Полярные сияния — Прая. С.-Петербургъ, 1898., 844lk.  Pajūris – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Alev portaalis vietoves.Lt Infot alevi kohta
Põrk

Põrgad ehk trabeekulid (ladina keeles trabecula, mitmus trabeculae) on mõnede loomade harilikult kehasisestes elundites paiknevad anatoomilised struktuurid. Põrgad on: trabeculae carneae ehk lihaspõrgad - südameõõne sisepinnal üksteisega ristuvad lihaspõrgad; trabeculae corporis spongiosi - kavernidevahelised elastsest sidekoest ja silelihaskoest koosnevad põrgad; trabecuale corporum cavernosum - korgaskehapõrgad; trabecuale splenicae - põrnapõrgad jpt. "Meditsiinisõnastik", 631:2004.
Kanepi vana kalmistu

Kanepi vana kalmistu (ka Kanepi-Mäe kalmistu) on kalmistu Kanepi kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kanepi alevikus Kanepi vallas Põlva maakonnas. Kalmistu jääb Kanepi kirikust linnulennult 150 m kaugusele idakagusse. Kanepi kirikuaeda lõpetati matmine üldiselt 1773. aastal, arvatavasti pühitseti siis ka uus kalmistu, kuhu edaspidi maeti sinna enamik kihelkonna surnuid. Kalmistut laiendati 1820. aastal. Kalmistu on praegu kasutusel ning on üldiselt hästi hooldatud. Kanepi Mäe kalmistu keskmes asub vanem Ungern-Sternbergide perekonnakalmistu, teine Ungern-Sternbergide perekonnakalmistu asub Erastvere mõisapargis. 1818 – Johann Philipp von Roth (1754–1818), kirikuõpetaja 1968 – Gustav Raud (1902–1968), maalikunstnik 1977 – Juhan Weizenberg (1838–1877), kooliõpetaja ja luuletaja (ümber maetud Narva Siivertsi kalmistult) 1977 – Lembit Esko (1921–1977), hüdroloog 1984 – Liis Raud (1903–1984), kirjandusteadlane 1990 – Alfred Kongo (1906–1990), maalikunstnik 1991 – Helle Abel (1907–1990), õpetaja ja karskustegelane 2001 – Emil Kuhi (1910–2000), insener 2014 – Aksel Mark (1913–2014), agronoom, ajakirjanik, Eesti siseminister eksiilis Alfred Kongo haud Liis ja Gustav Raud Kanepi vana kalmistu on 1997. aastast riiklik ajaloomälestis. Selle alal asub mälestisena veel Johann Philipp von Rothi haud, August Weizenbergi vanemate haua tähis ja üks malmist hauarist. Kanepi kirik Kanepi kirikuaed Kanepi uus kalmistu "Kanepi". - Võrumaa. Maateaduslik, tulunduslik ja ajalooline kirjeldus. Eesti II. Tartu 1926. Lk 194 Kultuurimälestis nr 4185 "Kanepi-Mäe kalmistu" Kultuurimälestis nr 4184 "Johann Philipp von Rothi (1754-1818) haud" Kultuurimälestis nr 5076 "Hauamonument "Lootus", A.Weizenberg, 1897 (pronks, graniit)" Kultuurimälestis nr 5105 "Rist Gusta Kasuka perekonna haual, Riia? töö, 19.saj. (malm)" "Kanepi". - Võrumaa. Maateaduslik, tulunduslik ja ajalooline kirjeldus. Eesti II. Tartu 1926. Lk 194 Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002 Enn Esko. "Varbuse, Kanepi, Valgjärve". Maalehe Raamat. Tallinn 2005. Lk 64-65 Kanepi vana kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Kultuurimälestis nr 4184 "Johann Philipp von Rothi (1754-1818) haud" Kultuurimälestis nr 5076 "Hauamonument "Lootus", A. Weizenberg, 1897 (pronks, graniit)" Kultuurimälestis nr 5105 "Rist Gusta Kasuka perekonna haual, Riia? töö, 19.saj. (malm)" Kultuuriloolised kalmud Kanepi vanal kalmistul Kanepi valla kalmistute kasutamise eeskiri
Tüümuse parenhüüm

Tüümuse parenhüüm on tüümuselundi parenhüüm, mille all peetakse silmas selgroogsete loomade tüümuselundi talitlevat osa. Tüümuse parenhüümi ümbritseb tüümuse kihn, põrkad ja tüümuse perivaskulaarsed ruumid. Tüümuse parenhüümi välimise osa moodustab tüümuse koor. Parenhüüm koosneb tüümuse epiteelkoest (tüümuse epiteelirakkudest) ja teatud kindlate põhifunktsioonidega lümfirakkudest, nagu arenevatest tümotsüütidest. Tüümuse parenhüümi olemasolu, areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi, kui ka arenguastmeti (nii näiteks asendub paljudel inimestel tüümuse parenhüüm vanemas eas rasvkoega). Mori T, Nomori H, Ikeda K, Kobayashi H, Iwatani K, Kobayashi T., The distribution of parenchyma, follicles, and lymphocyte subsets in thymus of patients with myasthenia gravis, with special reference to remission after thymectomy. Lühikokkuvõte., J Thorac Cardiovasc Surg. veebruar 2007 ;133(2):364-8., veebiversioon (vaadatud 24.01.2015.a.)(inglise keeles) Galil-Ogly GA, Ingberman IaKh, Bershchanskaia AM., Comparative ultrastructural characteristics of epithelial cells of the parenchyma of the thymus gland and thymoma. Lühikokkuvõte., Arkh Patol. 1988;50(9):51-60., veebiversioon (vaadatud 24.01.2015.a.)(inglise keeles) HARRY M. MARGOLIS, M.D., TUMORS OF THE THYMUS: PATHOLOGY, CLASSIFICATION AND REPORT OF CASES, 1931, veebiversioon (vaadatud 24.01.2015.a.)(inglise keeles)
Laukuva

Laukuva on alev Leedus Šilalė rajoonis, Laukuva valla halduskeskus. Alevi põhiplaan pärineb XVII sajandist. Vaatamisväärsusteks on 1856. aastal ehitatud kirik ja XVIII sajandil ehitatud kabel Laukuva kalmistul. Alevis on raamatukogu ja kultuurimaja, haridust annavad gümnaasium ja spordikool. Laukuvas asub ka meteoroloogiajaam, mille mõõtmiste põhjal on Laukuvas Leedu kõige madalam juuli keskmine temperatuur (16,4 °C). 1931. aastal registreeriti seal Leedu kõigi aegade kõige paksem lumikate (94 cm). 2002. aastal registreeriti seal Leedu põuarekord (kuu jooksul oli seal sademete hulk 0,0 mm). Laukuvat on esmamainitud 1253. aastal Mindaugase lepingus ristirüütlitega. 1254. aastal on esimest korda mainitud sealset Treigiai linnamäge. Samal aastal andis Mindaugas poole Laukuvast piiskop Kristijonasele. 1594. aastal on esmamainitud sealset mõisa. 1624. aastal püstitati sinna esimene kirik. 1655. aastal sai Laukuvast alev. 1667. aastal põles Laukuva maha, tulekahjud laastasid alevit veel aastail 1701, 1829, 1858, 1911 ja 1928. 1778. aastal sai Laukuva õiguse igal nädalal turgu pidada, ka võis seal pidada kaks korda aastas laata. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimi Лавковъ. Pärast Leedu iseseisvumist oli alevis kaks meiereid, kaks tuulikut, 11 poodi. 1941. aastal viidi Laukuva juudid Telšiaisse, kus nad hukati. Pärast Teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli alevis kohaliku kolhoosi keskus. 2010. aastal püstitati alevisse Leedu esimene meteoroloogiline radar. Laukuva radar Laukuva kirik Laukuva Antanas Rubšys – Leedu vaimulik Oro temperatūra. Enciklopedija „Lietuva“, I t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008, 69 psl. Лавковъ. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 3 (Лаарсъ — Оятъ). СПб, 1867, 3 lk.  Laukuva – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Alev portaalis vietoves.Lt Monograafia alevi kohta (leedu keeles)
Coronation Street

"Coronation Street" on Suurbritannia telesari, mida toodab Granada Television. Sarja esimene osa jõudis ITV eetrisse 9. detsembril 1960 ja jookseb seal tänini. See on Ühendkuningriigis üks pikemaealisi telesarju. Seda sarja parodeerisid Briti ansambli Queen liikmed laulu "I Want to Break Free" muusikavideos. Nad riietusid naisteks. Coronation Street andmekogus IMDb (inglise)
Anne Kirkbride

Anne Kirkbride (21. juuni 1954 Oldham – 19. jaanuar 2015 Manchester) oli inglise seriaalinäitleja. Ta oli üle 40 aasta (1972–2014) Deirdre Barlow' osatäitja Suurbritannia teleseriaalis "Coronation Street". Ta oli abielus inglise näitleja David Beckettiga, kellega tutvus seriaali "Coronation Street" võtetel. Anne Kirkbride suri 60-aastaselt rinnavähki. Anne Kirkbride andmekogus IMDb (inglise)
Kõlviku tee

Kõlviku tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. Kõlviku tee kulgeb Pärnamäe tee ja Kupra tee vahel ja on ligikaudu 870 meetrit pikk. Kõlviku tee ristub Lepiku teega, kõrvaltänavateks on Suurekivi tänav, Põldma tänav, Päevakoera tänav, Valguta tänav ja Kõlviku põik. Kõlviku tee on hoonestatud eramute, paarismajade, ridaelamute ja 3-korruseliste kortermajadega. Kõlviku tee on rajatud endise Lepiku küla Põldma, Valguta ja Lillepi (Lilupi) talu maadele. Kõlviku tee on saanud nime 19. septembril 1958. Kohanimeandmebaas. Eesti kohanimed Kõlviku tee Lepiku asumi skeemil