laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Orissaare staadioni tamm

Orissaare staadioni tamm on keset Orissaare staadioni jalgpalliväljakut kasvav tamm. Esialgu kasvas tamm küll staadioni kõrval, kuid 1951. aastal staadionit laiendati, tamme ei õnnestunud välja juurida ning tamm jäi staadioni keskele. 2012. aastal valisid Eesti Päevalehe lugejad staadioni Eesti ime konkursi seitsme finalisti hulka. 2015. aastal nimetati tamm Euroopa aasta puuks. "Oak on Orissaare stadium - European Tree of the Year 2015". Vacation in Estonia. Vaadatud 29.08.2021. "Orissaare tamm valiti Euroopa aasta puuks" ERR, 4. märts 2015 "Orissaare tamm pürgib Euroopa puu tiitlile" Maaleht, 20. jaanuar 2015 "Orissaare tammel on suured võiduvõimalused" Saarte Hääl, 27. jaanuar 2015 "Orissaare tamm pärjati Brüsselis Euroopa aasta puu tiitliga" EER, 21. aprill 2015
Filipe Luís

Filipe Luís Kasmirski (sündinud 9. augustil 1985 Jaraguá do Sulis, Santa Catarina osariigis) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Flamengo ja Brasiilia jalgpallikoondises. Aastatel 2010–2014 ja 2015–2019 mängis ta Hispaania kõrgliiga klubis Madridi Atlético, kellega tuli hooajal 2013–14 Hispaania meistriks. Hooajal 2014–2015 mängis ta Inglismaa kõrgliiga klubis Chelsea, kellega tuli samal hooajal Inglismaa meistriks. Filipe Luís esindas Brasiiliat alla 20-aastaste koondises 2005. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel. Ta mängis kahes mängus, alagrupimängus Lõuna-Koreaga ja pronksimängus Marokoga, kus Brasiilia võitis pronksmedali. Brasiilia A-koondise peatreener Dunga valis ta esimest korda rahvusmeeskonna koosseisu 12. augustil 2009 toimuvaks sõprusmänguks Eestiga. Rahvuskoondises tegi ta debüüdi sama aasta 14. oktoobril maailmameistrivõistluste valikturniiri mängus Venezuelaga. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 17. novembril 2015 MM-i valikmängus Peruu vastu. Deportivo La Coruña UEFA Intertoto Cup: 2008 Madridi Atlético La Liga: 2013–14 Copa del Rey: 2012–13 UEFA Euroopa Liiga: 2011–12, 2017–2018 UEFA Superkarikas: 2012, 2018 Chelsea Premier League: 2014–15 Football League Cup: 2014–15 Flamengo Campeonato Brasileiro Série A: 2019 Copa Libertadores: 2019 Brasiilia Konföderatsioonide karikas: 2013 "FIFA Player Statistics". FIFA. Originaali arhiivikoopia seisuga 8. november 2012. Vaadatud 4. veebruar 2015. "Filipe, do La Coruña, é convocado para o amistoso contra Estônia". ESPN.com.br. 7. august 2009. Vaadatud 4. veebruar 2015. ""Player Ratings: Brazil 0–0 Venezuela"". Goal.com. 15. oktoober 2009. Vaadatud 4. veebruar 2015. Profiil Madridi Atlético kodulehel Statistika BDFutboli saidil
Eestlased Lätis

Eestlased Lätis on Lätis elanud või elavad eestlased. Eestlased on Lätis vähemusrahvas, keda 2014. aasta alguse seisuga oli 2270 inimest (umbes 0,1% kogu Läti elanikest) . 19. sajandi lõpus oli eestlaste arv Lätis 10 000 ringis[viide?]. Eesti Vabariigi algusaastail, 1925. aastal oli Lätis eestlasi 7832.Nüüdisajal elab enamik eestlasi Riias või Eesti-Läti piiri lähedal Lätis. Varem oli palju eestlasi ka Ludza (Lutsi) piirkonnas (Lutsi maarahvas). 1. juulil 2019 elas Lätis 2111 eestlast, kellest 1209 olid Läti kodanikud. "Распределение населения Латвии по национальности и государственной принадлежности, 01.01.2014" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27.02.2014. Vaadatud 4.02.2015. Läti eestlased lätistuwad., Postimees (1886-1946), nr. 268, 3 oktoober 1927 Межс И. Национальные меньшинства в Латвии Институт Латвии, 2010 "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 25. juuli 2019. Vaadatud 27. detsembril 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Maarja evangeelium

Maarja evangeelium (EvMar) on 2. sajandist pärinev koptikeelne tekst, milles on Jeesuse kõnelused õpilastega ja õpilaste kõnelused omavahel. Sarnane on näiteks Jaakobuse kiri (NHC I,2). EvMar on võrdsel määral nii kristlik kui ka gnostiline tekst. Maarja evangeeliumi tekstis puuduvad viited tekkeajale ja tekkekohale. Jeesuse ja tema õpilaste tegevus toimub Iisraelis, kuid nagu kanooniliste evangeeliumide puhulgi ei tähenda see, et teos oleks seal ka kirjutatud. Säilinud osa Maarja evangeeliumist võib jagada kaheks põhiosaks: esimene, mille algus pole säilinud, sisaldab õpilaste filosoofilisi ja teoloogilisi küsimusi Jeesusele ning Jeesuse vastuseid, teine aga Maarja kõnelusi kaasõpilastega. EvMar-i peategelane ei ole Jeesus, vaid tema kaaslanna Maarja Magdalast, olles Jeesuse asendaja rollis. Ta vahendab õpilastele varjatud ilmutusi, mida Jeesus on usaldanud vaid talle. Jeesuse õpilased on samad kes Uue Testamendi evangeeliumites: Maarja Magdaleena, Peetrus, Andreas ja Leevi. Jeesust nimepidi ei nimetata, vaid kasutatakse tiitleid "Päästja", "Isand" või "Õnnis", mida UT-s Jeesuse kohta ei kasutata. EvMar 8,2-le leidub täpne paralleel Tooma evangeeliumis (EvThom 113). Peetruse ja Maarja konfliktile leidub paralleele nii Tooma evangeeliumis kui ka Pistis Sophias. EvMar 10,1–43 väljendab Peetrus Maarja Magdalast erilisust sõnadega: "Õde, me teame, et Päästja armastas sind rohkem kui ülejäänud naisi." EvMar 10,4–6 järgi teadis ta Päästja sõnu, mida teised õpilased ei teadnud, ning EvMar 10,10 jj jutustab ta kaasjüngritele oma visioonist, milles ta nägi Isandat. Jutustus sellest nägemusest põhjustab õpilaste hulgas arutluse Maarja Magdalast jutustuse tõepärasuse üle, mille Peetrus seab kahtluse alla (EvMar 17,15 jj). Maarja kaitseb end Peetruse kahtlustuste eest (EvMar 18,1 jj). Maarja kaitseks astub välja ka Leevi (EvMar 18,6 jj), kes küsib Peetruselt: "Kui aga Päästja tegi temast väärilise, kes aga oled sina, et kõrvale ta heidad?" (EvMar 18,10–12). EvMar 19,1–2 põhjal näib, et Leevi suutis kaasjüngreid veenda, sest need lõpetasid vaidluse ja siirdusid kuulutama evangeeliumi. 1896. aastal Kairost pärit papüüruskoodeks (Papyrus Berolinensis) on Berliini Muuseumi Egiptuse osakonnas. Tekstist on säilinud vaid pool. Säilinud on osa teose algusest ja osa lõpust (lk 7,1–10,23 ja lk 15,1–19,5). 18-st leheküljest puuduvad lk 1–6 ja 11–14. Lisaks koptikeelsele on Maarja evangeeliumist veel kaks, 3. sajandist pärinevat, kreekakeelset papüüruse osa (PapOxy 3525 ja PapRyl 463). Koptikeelne tekst on tõlge kreekakeelsest originaalist. Sest suur osa koptikeelsest teoloogia ja filosoofia sõnadest on kreeka päritoluga, ka koptikeelses tõlkes leidub rohkesti kreeka päritoluga laensõnu. Koptikeelne ja kreekakeelne tekst erinevad ainult mõnes lõigus. Kreekakeelne tekst ei täida koptikeelses tekstis olevaid lünki. Jaan Lahe, Siim Haltsonen. Maarja evangeelium. https://web.archive.org/web/20150211100902/http://usuteadus.ee/wordpress/wp-content/uploads/2013%20%2865%29/Lahe-Haltsonen.pdf
Räpina järv

Räpina järv (ka Räpina paisjärv) on Põlva maakonnas Räpina linnаs Võhandu jõel paisutatud järv. Järve pindala on 19,1 ha. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Sõmerpalu järv

Sõmerpalu järv (ka Sõmerpalu veehoidla, Sõmerpalu veskijärv, Sõmerpalu paisjärv) on Võru maakonnas Võru vallas Sõmerpalu külas asuv paisjärv. Järve pindala on 7 ha. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Soodla veehoidla

Soodla veehoidla on veehoidla Harjumaal Anija vallas. Selle pindala on 261,7 ha (saartega 271,7 ha). Asub Soodla jõel. Veehoidla kujunes välja 1981. aasta suveks. Veehoidla paisutab Soodla jõge mitme kilomeetri ulatuses. Veekogu on tammipoolses otsas kuni 13 meetrit sügav. Soodla veehoidla rajati Tallinna veevarustusobjektina seetõttu, et Soodla jõe vesi oli väga puhas. 1970. aastate keskel, enne veehoidla rajamist, leidus jões Tõrrepõhja kohal isegi ebapärlikarpi. See on osa Tallinna pinnaveehaardesüsteemist. 2008. aasta lõpust töötab Soodla veehoidla tammil hüdroelektrijaam, mida opereerib OÜ Uus Energia. 2009. aastal Soodla veehoidla veevarusid ei kasutatud. Soodla hüdroelektrijaam Soodla veehoidla keskkonnaportaalis. Vaadatud 28.03.2015. Aare Mäemets. Uus kaunis veehoidla Soodla jõel. Eesti Loodus, juuli, 1983, lk 468. "AS Tallinna Vesi Keskkonnaaruanne 2009" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2015. Vaadatud 4. veebruaril 2015. Ametlikud teadaanded Soodla hüdroelektrijaam Ülle Tamm, Võimsamate lahingumasinate jaoks on vaja keskpolügooni kõrvale harjutusala, Sõnumitooja, 25. märts, 2015 Kaitseväe rajatav harjutusala ohustab loodust ja kodusid, 27. juuli 2015 Video Soodlasse tuleb kaitseväe harjutusala, 9.07.2015
Jevgeni Kaljundi

Jevgeni Kaljundi (kuni 1936 Jevgeni Grigorjev; 13. juuni 1931 Tartu – 18. august 2011 Tallinn) oli eesti arhitektuuriajaloolane, muinsuskaitsja, maletreener ja sporditegelane. Ta sündis arsti peres. Ta lõpetas 1952. aastal Tallinna Elektromehaanika Tehnikumi. Aastatel 1952–1955 õppis ta Leningradi Sideinstituudis ja 1960–1965 I. Repini nimelises Kunstiinstituudis. Ta töötas Tallinna Telefonivõrgus side alal ning 1963–1993 ajaloolasena Eesti Ehitusmälestistes, aastast 1993 AS-is Restauraator. Ta töötas Tallinna Malekoolis 26 aastat maletreenerina. Tema õpilastest on tuntumad Tuulikki Laesson, Olav Sepp, Vallo Maidla, Priit Leito ja Margit Brokko-Olde. Uurinud Eesti linnuseid ja kindlustussüsteemide ajalugu, eriti Narva vanalinna ja kindlustisi. Oli Viiburi kindlustiste uurimisele aluselepanijaid. Olnud kunstiajaloolasena tegev Narva generaalplaani koostamisel. Viiburi lossi ajaloost. // Ehitus ja Arhitektuur (1970) 3. Narva ajaloolised kindlustused linna arengu tunnistajatena. // Ehitus ja Arhitektuur (1985) 1, 2. Linn piirijõel. // Horisont (1988) 7, 8; (1989) 1, 3, 6. Kreenholmi haiglalinnak. // Eesti Arst (1990) 5. Maja Toompeal. // Maja (1994) 2. Tallinna Issanda Muutmise kiriku ikonostaas. // Usk ja Elu (1994) 4. 660 aastat Tallinna veeäri. Tallinn 1997. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 1. köide 1996 – Silja Konsa. "Kaljundi, Jevgeni". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 153-154 2000 – Rein Loodus. "Kaljundi, Jevgeni". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. I kd, A–Ki. Tallinn 2000. Lk 534 Biograafia ESBL-is "Jevgeni Kaljundi 13. VI 1931 – 18. VIII 2011". Nekroloog. Sirp, 26. august 2011 Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Leevaku paisjärv

Leevaku paisjärv on Põlva maakonnas Räpina vallas asuv paisjärv. Selle pindala on 26,6 ha. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Seto külävüü

Seto külävüü on Setumaa olulisi kultuuriobjekte, vaatamisväärsusi ja asutusi ühendav turismimarsruut. Seto külävüü kulgeb Võõpsust Luhamaani ja on umbes 100 kilomeetrit pikk. Turismimarsruut on suunatud eeskätt autoturistidele ja rattamatkajatele. Marsruut on tähistatud 130 viida, 12 välikaardi ja 3 infotulbaga. Marsruudi äärde on rajatud 8 puhkekohta. Vaatamisväärsusi tutvustav informatsioon on eesti, setu, inglise ja vene keeles. Marsruut tutvustab 37 Setumaa vaatamisväärsust ja asutust, millest 33 asub Eestis ja 4 Venemaal: Võõpsu tsässon Laossina tsässon Mikitamäe tsässon Värska Sanatoorium Värska kirik Seto tsäimaja Värska talumuuseum Värska Vesi AS Treski tsässon Saatse saabas Saatse kirik Saatse muuseum Mustoja maastikukaitseala Lõunalaagri matkarada Petseri linna ajaloomuuseum Petseri klooster Petseri Varvara kirik Tailovo kirik Piusa koopad Mardimäe talu Hilanas Obinitsa kirik Seto seltsimaja Obinitsas Lauluema kuju Obinitsas Seto ateljee-galerii Obinitsas Obinitsa muuseum Härma müür Tobrova tsässon Luikjärve kindlustalu Setomaa turismitalu Kalatsovas Miikse kirik Vana-Vastseliina linnus Kirikumäe matkarada Tsiistre külakoda Tsiistre linamuuseum Nopri Talumeierei Hino maastikukaitseala Luhamaa kirik Seto külävüü marsruudi tähistamise eestvedaja oli MTÜ Setomaa Turism. Taristu väljaehitamist rahastasid Setomaa arengu programm, Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfond Leader meetme raames, MTÜ Setomaa Turism ja Setomaa Valdade Liidu neli valda – Mikitamäe, Värska, Meremäe ja Misso vald. Turismimarsruut Seto Külävüü on nüüd korralikult tähistatud. Maaleht, 29.04.2014 Seto Külävüü kaart ja vaatamisväärsuste tutvustus
Lara Gut-Behrami

Lara Gut-Behrami (sündinud 27. aprillil 1991 Sorengos) on Šveitsi mäesuusataja, kes on spetsialiseerunud kiirlaskumisele ja ülisuurslaalomile, kuid on saavutanud häid tulemusi ka suurslaalomis. 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis tuli ta ülisuurslaalomis olümpiavõitjaks. 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis võitis ta kiirlaskumises pronksmedali ja 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis suurslaalomis samuti pronksmedali. Hooajal 2015–2016 tuli ta maailma karikasarja üldvõitjaks. 2021. aastal tuli ta maailmameistriks suurslaalomis ja ülisuurslaalomis. Maailmameistrivõistlustelt on ta võitnud veel kolm hõbemedalit ja kolm pronksmedalit. 2016. aastal valiti ta Šveitsi aasta naissportlaseks. 2018. aastal abiellus ta jalgpallur Valon Behramiga. 2014 Sotšis pronksmedal kiirlaskumises 2022 Pekingis olümpiavõitja ülisuurslaalomis pronksmedal kiirlaskumises 2009 Val-d'Isère'is hõbemedal kiirlaskumises hõbemedal Alpi kahevõistluses 2013 Schladmingis hõbemedal ülisuurslaalomis 2015 Beaver Creekis pronksmedal kiirlaskumises 2017 Sankt Moritzis pronksmedal ülisuurslaalomis 2021 Cortina d'Ampezzos maailmameister suurslaalomis maailmameister ülisuurslaalomis pronksmedal kiirlaskumises Üldkarikas 1. koht: 2016 2. koht: 2021 3. koht: 2014 Kiirlaskumise karikas 3. koht: 2017, 2021 Suurslaalomi karikas 3. koht: 2016 Ülisuurslaalomi karikas 1. koht: 2014, 2016, 2021 2. koht: 2018 3. koht: 2017 Alpi kahevõistluse karikas 2. koht: 2016 Lara Gut-Behrami on osalenud (seisuga 7. veebruar 2022) 310 maailma karikasarja etapil ja jõudnud esikolmikusse 64 korral, neist 34 etappi on ta võitnud. Lara Gut und Valon Behrami haben gereitet!. tele1.ch. 12.7.2018. Vaadatud 1.12.2018 Koduleht Lara Gut-Behrami FIS-i kodulehel
Euroopa aasta puu

Euroopa aasta puu on võistlus, mis sai alguse 2011. aastal. See kasvas välja Tšehhi aasta puu võistlusest. Euroopa finaali pääsevad riiklike voorude võitjad. Euroopa aasta puu mõte on juhtida tähelepanu huvitavatele vanadele puudele kui olulisele looduslikule ja kultuurilisele rikkusele, mida inimesed peaksid hindama ja kaitsma. Erinevalt teistest võistlustest ei ole Euroopa aasta puu puhul oluline ilu, suurus ega vanus, vaid lugu ja seotus inimestega. Võistluse eesmärk on otsida puid, millest on saanud laiema kogukonna lahutamatu osa. Kui 2011 oli osalevaid riike 5, siis 2015. aastal oli nende arv kasvanud 14ni. 2015. aastal oli kandidaatide hulgas Orissaare staadioni tamm, mis valitigi aasta puuks. 2016. aastal osalenud Tamme-Lauri tamm sai 7. koha. 2017. aastal osalenud Russalka tamm sai 11. koha. 2022. aastal osalenud Järvselja kuningamänd sai 13. koha. 2024. aastal osaleb Viiralti tamm Tamm jalgpalliväljakul, Orissaare, Saaremaa, Estonia European Tree of the Year (vaadatud 4. veebruaril 2015) "Orissaare tamm valiti Euroopa aasta puuks" ERR, 4. märts 2015. "Tamme-Lauri tamm jäi Euroopa aasta puu konkursil seitsmendaks" ERR menu, 20. aprill 2016 Russalka tamm. Euroopa aasta puu veebisait. Kuningamänd. Euroopa aasta puu veebisait. Selgus Eesti 2024. aasta puu Õhtuleht, 22.12.2023 (vaadatud 02.01.2024) "500 year old lime tree in Leliceni Romania named Europe's tree of the year, awarded at Brussels". Vaadatud 6. aprillil 2022. "Hungarian Plane Tree wins European Tree of the Year award". Vaadatud 6. aprillil 2022. "Thousand-year-old city tree is named European Tree of the Year". Vaadatud 6. aprillil 2022. "Oak on Orissaare stadium - European Tree of the Year 2015". Vaadatud 6. aprillil 2022. "Oldest tree of Bátaszék is the European tree of the year". Vaadatud 6. aprillil 2022.[alaline kõdulink] "Oak Józef wins the european contest". Vaadatud 6. aprillil 2022. "Two century old Portuguese cork tree named European Tree of Year in online poll". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. juuni 2021. Vaadatud 6. aprillil 2022. "The Almond Tree of the Snowy Hill in Pécs". European Tree of the Year. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. jaanuar 2022. Vaadatud 2. aprillil 2019. "European Tree of the Year". www.treeoftheyear.org. Vaadatud 12. mail 2020. Watch Tree of the Year 2021 results announcement Euroopa aasta puu veebisait (15 keeles)
Põhja-Balti Kommunistlik Noorsoo Liit

Põhja-Balti Kommunistlik Noorsoo Liit (lühend PBKNL) oli Eestimaa kubermangu revolutsiooniliste töölisnoorte üle-eestiline ühing. PBKNL tekkis 1918. aastal Sotsiaaldemokraatliku Noorte Ühenduse (SDNÜ) ühest eraldunud harust. PBKNLi tegevuse lõpetas Saksa okupatsioon.
Lilyhammer

"Lilyhammer" on Norra draamakomöödia sari, mille peaosas on Steven Van Zandt. Sari räägib väljamõeldud New Yorgi gängsterist Frank "The Fixer" Taglianost, kes üritab uut elu alustada Lillehammeris Norras. Esimene hooaeg esilinastus Norra telekanalil NRK1 25. jaanuaril 2012 rekordvaatajatearvuga 998 000, mis on üks viiendik Norra rahvastikust. Sarja pealkiri vihjab Tagliano koerale Lilyle, kes tapeti sarja esimeses osas Franki mõrvamise katsel, ning viisile, kuidas inglise keelt rääkivad inimesed linna nime hääldavad. Eestis jooksis "Lilyhammer" Eesti Televisioonis aastast 2013.
Briti-Eesti Kaubanduskoda

Briti-Eesti Kaubanduskoda (British Estonian Chamber of Commerce, BECC) on 1996. aastal asutatud MTÜ, mille eesmärk on ühendada Briti ja Eesti ärikogukondi Eestis. BECCi kontor asub Tallinnas. BECC on Briti Euroopa Kaubanduskoja Nõukogu (Council of British Chambers of Commerce in Europe, COBCOE) ning Eesti Välisinvestorite Nõukogu liige (Foreign Investors Council in Estonia, FICE). BECC korraldab igakuiseid äri- ja kontaktiseminare ning konverentse. BECCi koduleht Briti-Eesti Kaubanduskoda kuulutab välja heategevuskonkursi Eesti Kaubandus-Tööstuskoja kodulehel, 26.02.2014
Väo elektrijaam

Väo elektrijaam (tuntud ka kui Tallinna elektrijaam, Väo koostootmisjaam) on Tallinna idaservas Väo paekarjääri tühjaks ammutatud osas asuv biokütusel ja turbal töötav koostootmisjaam. Jaam varustab soojusega Lasnamäe ning Tallinna kesklinna piirkondi. Jaama ehitus algas 2007. aastal ning oli planeeritud valmima 2009. aastaks. Esialgu oli projekti algatajaks Eesti ettevõtja Urmas Sõõrumaa, kes müüs oma osaluse hiljem Dalkiale. Alates 2011. aastast omab ettevõttes enamusosalust Eesti ärimees Kristjan Rahu. Marge Tubalkain-Trell (12.03.2009). "Sõõrumaa sold his holding in Väo Elektrijaam". Baltic Business News. Originaali arhiivikoopia seisuga 23.09.2015. Vaadatud 05.02.2015. Juhan Tere (22.10.2012). "Estonian businessman Rahu buys two central heating firms from Dalkia". The Baltic Course. Vaadatud 05.02.2015.
Gunnar Neeme

Gunnar Neeme (sünninimi Johannes Näkk; 19. mai 1918 Tartu – 3. veebruar 2005 Melbourne) oli eesti päritolu Austraalia kunstnik ja kirjanik. Ta sai üldhariduse Tartu Poeglaste Gümnaasiumis. 1937. aastal astus Kõrgemasse Kunstikooli Pallas, kus õppis muu hulgas Villem Ormissoni maaliklassis. Olnud vahepeal aasta sõjaväes, jätkas ta 1940. aastal õpinguid Aleksander Vardi ateljee, peale juunipööret.asus tegutsema komnoorte ideede propageerijana koolis. Aastatel 1941–1942 oli ta rindel ja jätkas õpinguid Pallase kunstikoolis 1943. aastani. 1944. aastal põgenes ta Saksamaale ning võttis uueks nimeks Gunnar Neeme. Ta oli võidelnud Nõukogude võimu vastu ning nimemuutus andis tema Eestisse jäävale perekonnale rohkem turvalisust. 1947. aastal sai ta Eesti peakonsulaadist New Yorgis juba Gunnar Neeme nime all Eesti Vabariigi passi. Saksamaal olles asus ta andma joonistuskursusi ning osales 1946. aastal eesti kunstinäituse korraldamisel. Ta töötas laagrites joonistus- ja nahkehistööõpetajana. Jätkas loomingulist tegevust, osaledes näitustel ning maalides Eesti klubi seinamaalid ja kolm altarimaali armee kirikule Fürthis. 1949. aastal emigreerus ta Austraaliasse. Jätkas seal näitustel esinemist nii kujutava kui ka rakenduskunstnikuna. Ta astus Melbourne'i kunstnike organisatsiooni Victorian Artist Society. Selle kuukirjas ilmusid Neeme kunstikriitilised ja filosoofilised kirjutised, korraldatud näitustel esitati ka tema teoseid. Austraalias päris harva esineva vabakutselise seisundi saavutas ta tänu rahvusvahelisele tuntusele. Näitused toimusid Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Jaapanis, Inglismaal, Saksamaal. Melbourne'i Rotary Klubi hindas tema tööd Austraalia rakenduskunsti I preemiaga (1971 ja 1979), järgnesid John Heardi kunstiauhind (1963), Spoleto rahvusvahelise skulptuurinäituse preemia (1986) ja Norman Kaye mälestusauhind (1991). 2005. aastal anti talle Valgetähe IV klassi teenetemärk. Ta töötas Eesti Kultuurfilm Austraalias kunstilise toimetajana. Oli Austraalias ilmunud ajakirja Olion kaastööline, kirjutades kunstiartikleid ajakirjadesse Olion, Mana ning ajalehtedesse Võitleja ja Meie Kodu. Temalt ilmus viis luulekogu eesti ja inglise keeles, mis olid ta enda illustreeritud. 1984. aastal ilmus tema kujundatud "Kalevipoeg". 1990. aastail töötas ta koos luuletaja Triinu Kartusega, valmistades ette uut "Kalevipoja" tõlget inglise keelde. 1993. aastal toimus tema esimene näitus Eestis Tartu Ülikooli raamatukogus, 2004. aastal tutvustati seal "Kalevipoja"-ainelisi teoseid suurema sarjana. 1996. aastal jõudis tema seeria "Tartu 1930–1940" Tartu Linnamuuseumi kogusse. Lisaks on ta illustreerinud proosa- ja luulekogusid, avaldanud kunstimappe ja kirjutanud mitu näidendit, mille aine on võetud Eesti vanemast või muinasajast. Tema poeg on Austraalia teatrilavastaja Aarne Neeme. In Memoriam: Gunnar Neeme 1918—2005 "Gunnar Neeme. Lõunaristi all – eesti kunstnik Austraalias". Koostajad Sirje Helme, Kersti Koll, Marin Laak. Eesti Kunstimuuseum. Tallinn 2018. 168 lk TLÜAR väliseesti isikud Kersti Koll. "Gunnar Neeme – eesti kunstnik Austraalias". Kultuur ja Elu 3/ 2018
Eesti kuritegevus

Eesti kuritegevus hõlmab nii Eesti era- kui ka avaliku ja kolmanda sektori kuritegevust. 2011. aastal nimetas EUROPOLi[küsitav] salakaubanduse ekspert dr Gilly McKenzie[viide?] Balti riike ja Kaliningradi Venemaa narkokaubanduse transiidikeskuseks. Vastavalt 2008. aastal Suurbritannias avaldatud statistikale (perioodi 1991–2001 kohta) on kuritegude arv suurenenud 84%. Avastatud narkokuritegude arv on perioodil 1997–2001 tõusnud 21kuriteo/% võrra[küsitav].  Pikemalt artiklis Organiseeritud kuritegevus Eestis Europol Assesses Baltic Organized Crime Hub, May 24, 2011 "EU Organized Crime Threat Assessment 2011" (PDF). Europol (Briti inglise). 28. aprill 2011. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 22. mai 2011. Vaadatud 10. augustil 2024. Archer, Clive. New Security Issues in Northern Europe: The Nordic and Baltic States and the ESDP. London: Routledge, 2008. ISBN 0-415-39340-X, ISBN 978-0-415-39340-9. P. 25.
Alexander Gerd Krauß

Alexander Gerd Krauß (sündinud 8. detsembril 1979 Erlabrunnis) on saksa poliitik, Kristlik-Demokraatliku Liidu (CDU) liige. Aastatel 2004–2017 oli ta Saksimaa parlamendi liige. Alates 2017. aastast on ta Saksamaa Liidupäeva liige. 1982. aastal läks Krauß kooli Erlabrunnis ning 1990. aastal Schwarzenbergi gümnaasiumisse, mille lõpetas 1994. aastal. Pärast ajateenistust Saksa Bundeswehris ning politoloogia, kommunikatsiooni, meediauuringute ja evangeelse teoloogia õpinguid Leipzigis ja Prahas, töötas ta vabakutselise ajakirjanikuna. Alates 2002. aastast töötas avalike suhete spetsialistina Zwickau Linnamisjonis. 19. septembril 2004 valiti ta Aue-Schwarzenberg valimisringkonnast Saksimaa parlamenti. Kogu 4. valimisperioodi jooksul (2004-2009) oli Krauß sotsiaal-, tervishoiu-, perekonna-, naiste- ja noortekomisjoni ning ka keskkonna- ja põllumajanduskomisjoni liige. Ta oli ka CDU fraktsiooni juhatuse liige ja noortepoliitika eestkõneleja ning sotsiaal-, tervishoiu-, perede-, naiste ja noorte töörühma aseesimees. Saksimaa parlamendi valimistel 2009. aastal sai Krauß uuesti otsemandaadi. Viiendal valimisperioodil on ta majandus-, töö- ja transpordikomisjoni, samuti sotsiaal- ja tarbijakaitse komisjoni liige. Ta on CDU fraktsiooni sotsiaal- ja tarbijakaitse töörühma esimees kui ka perepoliitika eestkõneleja. 2009. aastast alates on Krauß noorte abistamise piirkondliku komisjoni esimees ja Dresdeni Kodanikefondi nõukoja liige. Ta on ka "Töövõtjate Euroopa Keskuse" esimees Saksimaal. Aastal 2008 valiti ta Kristlik-Demokraatliku Töövõtjate Liidu Saksimaa piirkondlikuks esimeheks ja alates 2011. aastast on ta ka üleriigilise CDA aseesimees. Ta on ka CDU Saksimaa juhatuse liige. Krauß on abielus. Tal on poeg ja tütar.