laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Praslin

Praslin on saar India ookeanis, Seišellide suuruselt teine saar. Saar kuulub Graniidisaarte hulka. Praslini geograafilised koordinaadid on 4° 19′ S, 55° 44′ E. Saar paikneb 44 km Mahé saarest kirdes. Teised suuremad naabrid on põhjas Curieuse'i saar umbes 2,5 km kaugusel ning idas La Digue'i saar umbes 6 km kaugusel. 10 km kaugusel Praslinist loodes asub Seišellide põhjapoolseim graniitsaar Aride. Praslin hõlmab kaks Seišellide ringkonda, Baie Sainte Anne'i ja Grand'Anse'i. Suuremad asulad on Baie Sainte Anne, Anse Volbert ja Grand'Anse. Praslini pindala on 38 km². Saarel elab umbes 6500 inimest. Kõige tihedamini asustatud on edelarannik. Saarel on mitmeid endeemseid taime- ja loomaliike. Seišellipalmi ja viie muu endeemse palmiliigi kaitseks loodud Vallée de Mai loodusreservaat kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse. Lindudest elab saarel muu hulgas bülbüllane Hypsipetes crassirostris ja papagoi Coracopsis nigra. Praslinil kasvab mitmesuguseid käpalisi. Aastal 1744 nimetas maadeuurija Lazare Picault saare Palmisaareks ning see oli tuntud piraatide pelgupaigana. Aastal 1768 sai saar Prantsuse diplomaadi, Praslini hertsogi César Gabriel de Choiseuli auks oma praeguse nime. Praslin on populaarne turismi sihtkoht. Saare lääneosas asub Praslini lennujaam. Fotosid
Tõeväärtustabel

Tõeväärtustabel on lauseloogikas tabel, milles on kirjas mingi loogilise tehte tulemi tõeväärtused sõltuvalt argumentide tõeväärtustest. Tõeväärtustabeli meetodi abil on võimalik kontrollida lauseloogika abil väljendatavate arutluste kehtivust.
Aleksei Kurgvel

Aleksei Kurgvel (eestistatult Aleks Kurgvel; 13. september 1904 Kuressaare – 16. juuli 1982 New York, Ameerika Ühendriigid) oli Eesti, Soome ja Saksamaa sõjaväelane. Aleksei Kurgvel lõpetas 1923. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi ja 1926. aastal Sõjaväe Tehnikakooli. Teenis Sidepataljonis ning jätkas seejärel õpinguid Sõjakooli tehnikaväe erialal, mille lõpetas 1931. aastal. Ta oli Sõjavägede Staabi II osakonna A-jaoskonna ülem kuni 1940. aastani. Ta vabastati teenistusest 3. juulil 1940 kui "sobimatu koostööks venelastega". Ta lahkus Eestist, oli Saksamaal ja Soomes. Aleks Kurgvel osales luuregrupi Erna ettevalmistamisel Soomes enne Eestisse saatmist 1941. aasta suvel . Alates 16. augustist 1944 oli ta Eesti Omakaitse ja Eesti SS-leegioni Kindralinspektuuri kindralinspektori sideohvitser operatiivgrupi Narva ülemjuhataja juures. Aleksei Kurgvel lahkus Tallinnast 22. septembril 1944 ja sõitis laevaga Liibavisse (Liepāja). Sõja lõppedes oli ta Saksamaal Saksa mereväeluures ja pärast seda USA-s. Viimane aadress Ameerikas oli Mr. Aleks Kurgvel. 3602 16th Street, N.W.. Washington, D.C. 20010. . (Teine isiklik aadress 1970. aastate keskpaigast: 4605 90th Street, Elmhurst, NY 11373) Aleksei Kurgvel suri Ameerika Ühendriikides 16. juulil 1982. Ta oli "Auraamatu" idee levitaja ja materjalide koguja (sõjas langenud, küüditatud, mõrvatud). Andmed ilmusid Võitlejas ja eraldi "Auraamatu andmete koguna" New Yorgis aastal 1978. Pro Patria. Auraamat Teises maailmasõjas langenud Eesti vabadusvõitlejaile. Aleks Kurgvel ja Herbert Lindmäe. Tartu, 1998. 1939 – Kotkaristi IV klassi teenetemärk 1938 - Itaalia Krooniordu aumärgi 5. klass. 1937 - Rumeenia Tähe ohvitseri orden. Vilistlased. Kuressaare Hariduse Kooli veebisait. Mihkel Theodor Simmo. Telegrafisti päevik 1941 Eena dessantgrupis Eestisse. Kodumaa eest. Kirjutamata menuaare. Helmut Luiga, "Kirjutamata memuaare", 27.01.1991 http://www.nysdta.org/STC/Personal/1976/h_z0052.pdf Mehed, kes vaikisid surmani Eesti Ekspress, 8. märts 2007 Kes kirjutaks soomepoiste ajalugu edasi?, Kultuur ja Elu Salajane, täiesti salajane.., Kultuur ja Elu Kapten Kurgveli autentne informatsioon sõjalisest olukorrast Eestis 08.02.1944 ärakiri
August Keng

August Keng VR III/3 (24. jaanuar 1905 Abja vald – sügis 1975 Abja-Paluoja lähedal Alliku talus) oli Eesti sõjaväelane (reamees). Keng läks sõjaväkke jaanuaris 1924 ning ta määrati 6. jalaväerügementi. Ta viidi augustis 1924 üle Sõjaministeeriumi komandantuuri vahirühma. Keng oli 1. detsembri varahommikul postil ministeeriumi peasissepääsul, kui mässulised ründasid seda 1. detsembri riigipöördekatse ajal. Ta säilitas külma vere ja lõi sissetungijad tagasi. Vapruse eest autasustati teda 10. detsembril 1924 Vabadusristi III liigi 3. järguga. Keng abiellus pärast sõjaväeteenistusest lahkumist ja asus elama Abja valda. Ta kuulus Saksa okupatsiooni ajal Omakaitse Pärnumaa maleva Abja kompaniisse. Ta sai Saksa II klassi Sõjateenete Risti. Keng varjas end alates 1944. aasta sügisest Abja kandi metsades. Ta elas 1959. aastast alates Abja-Paluoja lähedal Alliku talus, kus ta sügisel 1975 suri. Ta maeti salaja talu aeda. Kengi hauda hakati otsima suvel 2008. See leiti 11. septembril 2008 ning Keng maeti 2. oktoobril 2008 ümber Halliste kalmistule. Peeter Ernits "Sammas kerkib, kangelase haud jäägu tare taha võpsikusse" Maaleht 31.07.2008 Peeter Ernits "Vabadusristi kavaler August Keng maetakse ümber juba septembris". Maaleht 06.08.2008 Peeter Ernits "August Kengi põrm viimaks leitud ". Maaleht 12.09.2008 Kangelase säilmed jõudsid kalmistu pühitsetud mulda - Sakala, 3. oktoober 2008 Ülevaade ja pildimaterjal August Kengi haua leidmisest
Äke

Äke on mulla pindamise, harimise ja hooldamise riist. Äkkega mullaharimist nimetatakse äestamiseks. Äke on adra järel tähtsuselt teine mullaharimisriist. Paljude pulkadega (piidega) tööriista kasutati mulla kobestamiseks pärast kündi, külvijärgseks seemendamiseks ning vilja pealtharimiseks kasvuajal. 19. sajandi lõpus kasutusele tulnud täismetalläkete kõrval püsisid varasemad puidust äkketüübid veel vähesel määral kasutuses aastatel 1930–1940 peamiselt kartuliäketena. Otstarbe järgi – mullaharimisäke, hooldusäke Kasutuskoha ja -ala järgi – põlluäke, niiduäke, karjamaaäke, uudismaaäke, oraseäke Kuju ja ehituse järgi – kuuselatväke, karuäke, raamäke, pakkäke, siksakäke, võrkäke, rootoräke Äestatavate osade ehituse ja tüübi järgi – pulkäke, käppäke, piiäke, nugaäke, küünisäke, piikäke, tähtäke, vedruäke, ketasäke (randaal), lüliäke Töötamisviisi järgi – passiivne äke, aktiivne äke Ader Eesti rahvakultuur. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2008. lk 85
Jerzy Kapliński

Jerzy Bonifacy Edward Kapliński (24. september 1901 Varssavi – 1943 Vjatlag) oli poola keeleteadlane. Arreteeriti NKVD poolt 23. juunil 1941 Tartus. 1930. aastate lõpus tutvus ta Nora Raudsepaga. Nad abiellusid 1938. aasta märtsis. Peres kasvas poeg Jaan Kaplinski. Poola kultuurilise arengu pale enne ja nüüd, Varamu nr. 9/1938 Jerzy Kapliński a Estonia, Eesti.pl, 25 grudnia 2005 okupatsioon.ee[alaline kõdulink] Jaan Kaplinski veeb[alaline kõdulink]
Endel Kareda

Endel Kareda (kuni aastani 1937 Endel Klauson, 14/27. august 1914 Jõgeva – 22. aprill 1968 Toronto) oli eesti majandusteadlane. "Majandusgeograafia", Tartu Eesti Kirjastus 1943 "Technique of Economic Sovietisation", Boreas 1947 "Estonia in The Soviet Grip", Boreas 1949 Endel Kareda Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Mihkel Kask

Mihkel Kask (3. november (vkj) / 16. november 1903 Kabli küla (tänapäeval Tammuru küla), Kilingi vald, Saarde kihelkond, Pärnumaa – 21. märts 1968 Tartu) oli eesti arstiteadlane, Tartu ülikooli professor ja hügieenikateedri juhataja. Ta õppis 1923. aastast Tartu ülikooli arstiteaduskonnas hügieeni erialal, lõpetas 1929. 1933. aastal kaitses ta doktoriväitekirja "Sugemeid Tartumaa tervishoiulistest oludest". Aastatel 1935–1936 täiendas end Rockefelleri Fondi stipendiaadina Harvardi ülikoolis. 23. veebruarist 1937 tegi ta raadiosaadet "Viis minutit tervisele".[viide?] Teda tituleeriti raadiotohtriks[viide?]. Alates 1938. aastast oli ta Tartu Ülikooli Kehalise Kasvatuse Instituudi juhataja. Kask vahistati 29. juunil 1941 ja oli vangis kuni 24. novembrini 1948. Ta vahistati uuesti 4. jaanuaril 1951, vangistusejärgselt asumiselt vabanes 29. märtsil 1956. Naasmise järel oli ta Tartu ülikooli hügieenikateedri juures esialgu assistent. Seejärel ennistati tema meditsiinidoktori kraad ning 1958. aastast oli ta kateedri juhataja ja 1962. aastast professor. Ta on maetud Kalamaja talu kalmistule. 2003. aastal avati Mihkel Kase sünnikohas Tammurus mälestuskivi. "Talupidaja pojast teadlaseks". Pärnu Postimees, 15. september 2003. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Eesti kommunismiohvrid 1940–1991 Astrid Saava. "Mihkel Kask - 100" Prof. M. Kask. Tartu Riiklik Ülikool, 29. märts 1968, nr. 10, lk. 4.
Osvald Kiisk

Osvald Kiisk (15./28. november 1903 Kroonlinn – 20. august 1944) oli eesti keemik. Ta sündis postiametniku peres. 1923. aastal lõpetas ta Võru gümnaasiumi ja 1931. aastal Tartu Ülikooli keemiaosakonna. Kaitses samas 1939. aastal magistritöö. Kiisk töötas aastatel 1932–1936 õlikivide laboratooriumis ja kuni 1944. aastani assistendina orgaanilise keemia kateedris. Ta oli ka sõjakeemia ja keemiatehnoloogia õppejõud. VE: Kiisk, Osvald – keemik Virumaa Entsüklopeedia (vaadatud 18. märts 2012)
Ernst Kilkson

Ernst Kilkson (3/15. juuli 1890 Vao vald, Virumaa – 10. juuli 1973 New York) oli eesti füüsik. Tema abikaasa oli Salme, ning pojad Are Kilkson (1924-2002), Rein Kilkson (biofüüsik, 1927–2011) ja Henn Kilkson (keemik, 1930–2019).
Georg Kingisepp

Georg Kingisepp (18/30. mai 1898 Kurla, Kabala vald, Viljandimaa – 19. august 1974 Tartu) oli eesti farmakoloog. Tema haridustee algas Retla algkoolis ja jätkus Rakvere õpetajate seminaris, mille lõpetas aastal 1917. Võttis osa Vabadussõjast ja 1920. aastal lõpetas sõjakooli. 1921. aastal lõpetas Põltsamaa Ühisgümnaasiumi. Samal aastal astus Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, kuid siirdus Tartust õpinguid jätkama Heidelbergi ülikoolis. Majandusraskused sundisid teda vahepeal õpinguid katkestama ning ta töötas sel ajal Väike-Maarja Gümnaasiumis ja Türi Aiamajandusgümnaasiumis loodusteaduslike ainete õpetajana. 1927. aastal lõpetas ta Heidelbergi ülikooli doctor medicinae kraadiga. Ta jäi tööle Heidelbergi, praktiseerides sise- ja nahahaiguste kliinikus, lühemat aega ka lastearstina. Aastal 1930 asus ta püsivamalt elama Tartusse, lõpetas Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ja asus tööle farmakoloogia instituudi assistendina. Aastatel 1934–1935 täiendas ta end Edinburghi ülikoolis. Aastal 1936 kaitses ta Tartu Ülikoolis arstiteaduse doktori väitekirja "Lisatis küsimusele maksatoimest eksperimentaalsete loomakehvveresuste puhul ja sääraste kehvveresuste iseloom". Aastal 1937 töötas stipendiaadina Münsteri Ülikoolis Saksamaal. Aastatel 1938–1972 töötas Tartu Ülikooli farmakoloogia kateedri juhatajana. Aastal 1938 sai ta professoriks, ta oli Tartu Ülikooli esimene eestlasest farmakoloogiaprofessor. Ta on uurinud peamiselt uusi ravimeid ning südameglükosiidide ja valuvaigistite toimet. Tema abikaasa oli füsioloogiaprofessor Elise Käer-Kingisepp, nende poeg Henn-Peet Kingisepp oli füsioloogiakateedri dotsent. http://www.poltsamaa.edu.ee/?sm=107 Georg Kingisepp arstiteaduse doktor. Postimees, 12 detsember 1936 Heiki Raudla. Pilistvere kihelkond - Eestimaa Taani. Viljandi muuseum 2012. EE 14. köide lk. 160
Aksel Kipper

Aksel Kipper (23. oktoober/5. november 1907 Viljandi – 25. september 1984 Tartu) oli eesti astrofüüsik. Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (alates 1946). Ta sündis agronoomi peres. Lõpetas 1926 Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumi ja 1930 magistrikraadiga Tartu Ülikooli, väitekiri "Tihedusest lahtises täheparves Massier 39 ühes meetodiga selle arvutamiseks". Oli aastatel 1930–1944 Tartu Tähetorni assistent. alates 1941 Tartu Riikliku Ülikooli professor ja prorektori asetäitja. Aastatel 1944–1945 oli TRÜ üldfüüsika kateedri juhataja ning 1945–1949 TRÜ teoreetilise füüsika kateedri juhataja. 1946. aastal valiti ea Eesti NSV Teaduste akadeemia liikmeks astrofüüsika alal, oli 1946–1950 asepresident. Aastatel 1950–1973 juhtis Eesti TA Füüsika, Matemaatika ja Mehaanika Instituuti (FMMI) ja Füüsika ja Astronoomia Instituuti (FAI). 1974–1984 Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudi vanemteadur-konsultant. 1939. aastal kaitses Tartu Ülikoolis füüsika-matemaatikadoktori väitekirja "Gaasi liikumisest pulseeriva tähe atmosfääris". Uurimisalad: Kirjeldas kvantelektrodünaamika raames atomaarnähtusi ja seletas hõredate kosmiliste udukogude pideva kiirguse päritolu footoni lõhestumisega, mis tõi talle rahvusvahelise tuntuse Uuris tähtede atmosfäärides toimuvaid hüdrodünaamilisi protsesse Esitas teooria, mille järgi planetaarudude pidev spekter tekib elektroni kahefootonilisel üleminekul vesinikuaatomis Seletas kiirgusjoonte tekkimist pulseerivate tähtede spektreis Tema uurimused panid aluse turbulentse magnetvälja termodünaamikale Uuris kosmoloogilise ruumi elektromagnetilisi omadusi ja rakendas uuringute tulemusi kosmoloogiliste punanihete iseärasuste seletamiseks Oli Tõravere observatooriumi rajamise algataja ja organiseerija. Juhendas 7 kandidaadiväitekirja koostamist. Avaldanud üle 100 teadustrükise. "Aksel Kipper = Аксель Киппер. Personaalnimestik". Koostanud G. Osman. Eesti NSV Teaduste Akadeemia, Tallinn 1981, 58 lk Aksel Kipperi trükis avaldatud tööd – Tartu Tähetorni kalender 1986. aastaks, Valgus, Tallinn 1985, lk 34–38 (76 nimetust) Rahvusvahelise Astronoomiauniooni liige 1955 Eesti NSV teeneline teadlane 1957 Eesti Looduseuurijate Seltsi auliige 1967 Nõukogude Eesti preemia 1967 Karl Ernst von Baeri medal 1976 Eesti Teaduste Akadeemia medal 1982 https://web.archive.org/web/20131005192841/http://www.ajaloomuuseum.ut.ee/vveraamat/pages/4_14.html Ajaloomuuseum - Tartu Tähetorn Eesti teaduse biograafiline leksikon, 1. köide https://web.archive.org/web/20140225075024/http://www.fi.ut.ee/et/ajalugu Tartu Ülikooli Füüsika Instituudi ajalugu Undo Uus. Aksel Kipper (nekroloog). Eesti Loodus, detsember 1984 Arved Sapar ja Undo Uus. "Akadeemik Aksel Kipper (1907–84)" – Tartu Tähetorni kalender 1986. aastaks, Valgus, Tallinn 1985, lk 29–34 Jaan Einasto. "Aksel Kipper 100 – Grigori Kuzmin 90" – Tartu Tähetorni kalender 2007. aastaks, Tõravere 2006, lk 46–52 Laurits Leedjärv. "Aksel Kipper ja Tõravere" – Horisont 2007/november, nr 6, lk 38–39 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Kaarel Kirde

Kaarel Kirde (1935. aastani Karl-August Frisch; 1/13. november 1892 Halinga vald, Pärnumaa – 25. mai 1953 Northfield, USA) oli eesti geofüüsik ja meteoroloog. Kirde õppis aastatel 1913–1918 Tartu ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas, ülikooli lõpetas kandidaadikraadiga. Tema kandidaadiväitekiri kannab pealkirja "Algebraliste võrrandite lahendamine". 1921. aastal kaitses ta Hamburgi ülikoolis doktoriväitekirja "Inversioonikihid vabas atmosfääris". 1923. aastast oli ta Tartu ülikoolis eradotsent, hiljem meteoroloogia ja geofüüsika dotsent (1925–1930), erakorraline professor (1930–1933) ja korraline professor (1933–1944). Ühtlasi oli ta aastatel 1926–1944 Tartu Ülikooli Meteoroloogia Observatooriumi juhataja. Seejuures oli ta Eestit hõlmava meteoroloogia- ja merevaatlusjaamade võrgu rajajaid. Pärast emigreerumist 1944. aastal töötas ta Balti ülikooli professorina (1945–1949) ja enne surma 1952. aastast õppejõuna ka Ameerika Ühendriikides St. Olaf College'is. Kaarel Kirde maeti Göttingeni. 1998. aastal sängitati ta ühes naisega ümber Tartusse nende kunagisse koduaeda aadressil Hurda 4 ja sealt Tartu Vana-Jaani kalmistule. Pärast ülikooli lõpetamist tegeles ta peamiselt veekogude uurimise ning sünoptilise ja agrometeoroloogiaga. 1930. aastatel sai Kirde peamiseks uurimisvaldkonnaks klimatoloogia. Ta alustas Eestis kiirguskliima uuringuid. 1939. aastal valmis tal mahukas ülevaade Eesti kliimast. 1943. aastal koostas ta Eesti klimaatilise liigestuse, milles jagas Eesti mandriliseks ja mereliseks kliimavaldkonnaks ning eraldas ülejäänud Eestist kevadise jahedama Soome lahe rannikupiirkonda ja Virumaa lääneosas sügisese jahtumise lähteala. Füüsik Kalju Kirde oli Kaarel Kirde poeg. Kaarel Kirde väliseesti isikuloolises andmebaasis. Vaadatud 4.07.2012. Postimees, 1998. Professor Kaarel Kirde põrm sai kodumulda[alaline kõdulink]. 9. september 1998. Vaadatud 4.07.2012. Kaarel Kilde Tartu observatooriumi kodulehel. Vaadatud 4.07.2012. Kirde, K., 1939. Andmeid Eesti kliimast. Tartu Ülikooli toimetused, 34.8. Tartu. Kirde, K., 1943. Kliima-valdkonnad Eestis. Tartu Ülikooli toimetused, 38.8. Tartu.
Elmar Kohh

Elmar Kohh (ka Elmar Koch; 23. juuni / 6. juuli 1907 Räpina vald, Võrumaa – 1. september 2003 Stockholm) oli eesti metsateadlane. Ta sündis Räpina vallas Jaanikeste talus ja õppis Räpina Põllumajanduslikus Ühisgümnaasiumis. Ta astus 1926. aastal Tartu ülikooli, õppis põllumajandusteaduskonnas metsanduse erialal ja lõpetas ülikooli 1931. aastal cum laude. 1934. aastal kaitses ta magistritöö ("Raiumisaja ja halu mõõtude mõjust kase-küttepuule") ja 1943 doktoritöö ("Lisandeid kooreüraskite kahjustuste ja tõrje üle Eesti kuusemetsades"). Aastatel 1936–1941 oli ta Tartu Ülikooli metsandusliku uurimisinstituudi juhataja. 1944. aastal siirdus Kohh Saksamaale ning 1947. aastal Rootsi. Seal oli ta aastatel 1964–1972 riigimaade ja metsade valitsuse büroo direktor. Elmar Kohhi sulest ilmus üle 70 teadusartikli ja muu kirjutise. Ta oli Rootsis tegutsenud Eesti Metsateadlaste Ühingu esimees aastatel 1949–1975. TLÜAR väliseesti isikud
Boris Koljo

Boris Oskar Valter Koljo (16. märts (3. märts vkj) 1901 Tallinn – 18. aprill 1963 Stockholm) oli eesti metsateadlane. Ta õppis Tartu Ülikooli metsateaduskonnas. 1938. aastal sai ta samas magistrikraadi. Ta töötas metsaametniku ja Tartu Ülikooli metsakasvatuse kabinetis assistendina. 1942–1944 oli ta Saksamaal Eberswalde Metsaülikoolis assistent ning 1945. aastast kuni surmani Rootsi Puiduuurimise Instituudis teadur. 1951. aastal sai ta Hamburgi Ülikoolis doktorikraadi. Ta oli Rootsi Eesti Metsateadlaste Ühingu ja Rootsi Eesti Teadusliku Seltsi liige. TLÜAR väliseesti isikud
Alfred Koort

Alfred Koort (16. mai (vkj)/ 29. mai 1901 Viljandi – 28. september 1956 Tartu) oli eesti filosoof. Aastatel 1944–1951 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli rektor. Oli EYS Veljesto liige. Maetud Tartu Ülikooli kalmistule. Sissejuhatus filosoofiasse. Tartu: Akadeemiline Kooperatiiv, 1938 Kaasaegset filosoofiat I. Tartu : Akadeemiline Kooperatiiv, 1938 Beiträge zur Logik des Typusbegriffs. Tartu: [s.n.], 1938 Inimese meetod. Koostanud Hando Runnel. Tartu: Ilmamaa, 1996 Peeter Olesk. "Ajaloo kättesaadavus ja mõtlemise kasvatamine". // Alfred Koort. Inimese meetod. Tartu: Ilmamaa, 1996. Lk 521–524 Rein Ruutsoo. "Katkestatud mõte, hävitatud elu" (raamatu "Inimese meetod" retsensioon). Eesti Ekspress, 24. jaanuar 1997, lk B5 Meie rahvuspoliitika kõlbeline ideaal, Mõtteid valmivast intelligentsist 1923 Ajaloolisest teadvusest., Ajalooline Ajakiri nr. 4 1929 Goethe — filosoof ja loodusuurija, Looming nr. 3 1932 Eksistentsifilosoofia Saksas – K. Jaspers, Looming nr. 7 1933 Eksistentsifilosoofia Saksas – Heidegger, Looming nr. 8 1933 Max Weberi sotsioloogia küsimuseseadest., Ajalooline Ajakiri nr. 1 1934 "Teaduse kriitika" prantsuse filosoofias – L. Brunschvicg, Looming nr. 4 1934 "Teaduse kriitika" prantsuse filosoofias – E. Meyerson, Looming nr. 6 1934 Inimene — animal historicum, Looming nr. 9 1934 John Dewey pedagoogika aluseid, Eesti Kool nr. 6 1935 Teadvuse ekstsentrilisus ja "vaim", Looming nr. 7 1935 Nietzsche nihilismi ületamas, Looming nr. 1 1936 A. N. Whiteheadi organismi filosoofia, Looming nr. 5 1936 René Descartes’i filosoofiast, Akadeemia nr. 1 1937 Samuel Alexanderi metafüüsika, Looming nr. 5 1937 Filosoofid omavahel, Looming nr. 6 1937 Henri Bergsoni loova evolutsiooni filosoofia, Akadeemia nr. 3 1938 Rahvahariduse probleem seoses ühiskonna struktuuri muutustega, Akadeemia nr. 6-7 1938 Fenomenoloogiline filosoofia, Looming nr. 6 1938 Hegeli dialektika, Akadeemia nr. 5-6 1939 1939 – Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk Tema vend oli loomaarst Georg Koort. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Haud Tartu Ülikooli kalmistul
Harald Korro

Edgar Harald Korro (30. aprill/12. mai 1897 Peri vald, Võrumaa – 16. jaanuar1941 Sillamäe) oli eesti keemik. 1930. aastatel oli ta Tartu Ülikooli keemiaosakonnas assistent.
Edgar Krahn

Edgar Krahn (1. oktoober (19. september vkj) 1894 Laiuse vald, Tartumaa – 6. märts 1961 Kensington, USA) oli baltisaksa päritolu eesti matemaatik. Ta õppis Tartu ja Göttingeni ülikoolis. 1926. aastal kaitses ta Göttingenis doktoriväitekirja, misjärel sai tast Hermann Jaaksoni järel teine eestlasest matemaatikadoktor. Ta on läinud graafiteooria ajalukku kui neljavärviprobleemi lahendamise tõenäosuse üks esimesi kindlaksmäärajaid. Samuti on ta Faberi-Krahni võrratuse kaasautor. Lumiste, Ü., Peetre, J. (Eds.), 1994. Edgar Krahn 1894–1961. IOS Press. N. L. Biggs, E. K. Lloyd, R. J. Wilson, Graph Theory 1736-1936. Caledron Press, 1986. E. Krahn, Der Wahrscheinlichkeit der Richtigkeit des Veirfarben-satzes. Acta Comment. Univ. Tartu (A) 22 No 2 (1932), 1-7. Album Academicum Universitatis Tartuensis. III köide. Tartu 1994. Lk. 134. Lumiste, Ülo; Peetre, Jaak (eds.), Edgar Krahn 1894–1961: A Centenary Volume. Amsterdam: IOS Press.
Teodor Krigul

Teodor Krigul (kuni 1936 Theodor Emil Krigul, 29. mai/11. juuni 1907 Räpina vald, Võrumaa – 29. mai 1983 Tartu) oli eesti metsateadlane. Ta õppis 1929–1930 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas, 1930–1936 (lõpetas 1938) põllumajandusteaduskonna metsaosakonnas. 1962 kaitses kandidaadiväitekirja teemal "Looduslik laasumine männi- ja kuusepuistutes ja puude laasimine kõrgekvaliteedilise tarbetüve kasvatamise eesmärgil Eesti NSV tingimustes". Ta oli 1932–1937 Tartu Ülikooli õppe- ja katsemetskonna metsahindaja, 1937–1940 metsakasvatuse kateedri assistent. 1940-1941 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi informatsiooni- ja statistikaosakonna juhataja, 1941–1944 Nõukogude Liidus, 1942–1944 Eesti NSV Riiklikes Kunstiansamblites. 1944–1951 Tartu Ülikooli õppejõud (1946–1947 puidutehnoloogia, 1947–1951 metsatakseerimise kateedri juhataja. 1951–1973 Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppejõud (1951–1955 metsatakseerimise kateedri juhataja, 1955–1973 metsakorralduse ja metsamajanduse ökonoomika kateedris, 1963 dotsent. 1950–1951 Tartu Riikliku Ülikooli ja 1951–1954 Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsandusteaduskonna dekaan. Teodor Krigul Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
August Kriisa

August Kriisa (30. aprill / 13. mai 1908 Tähtvere vald, Tartumaa, Eesti – 5. detsember 1975 Karlstad, Rootsi) oli eesti loomaarstiteadlane.
Pamjat Azova

Pamjat Azova (vene keeles "Память Азова") oli Venemaa Keisririigi mereväkke kuulunud sõjalaev. Veeväljasurve — 6734 tonni, relvastus — 2 203-mm, 13 152-mm ja 15 väiksemat kahurit, meeskond 570 mereväelast. See oli kolmas seda nime kandev laev Vene laevastikus. Laeva ehitamist alustati 1886. aastal ja see valmis 1890. aastal. 1906. aastal 20. juulil (vkj), kui laev seisis koos kahe teise sõjalaevaga Hara lahes ankrus, õnnestus sotsiaaldemokraatide (VSDTP Tallinna komitee) agitaatoril pardale pääseda ja organiseerida mäss, mille käigus tapeti osa ohvitsere ja mõned jõudsid aurupaadiga põgeneda. Seejärel valiti komitee, hiivati ankur ja sõideti Tallinna reidile. Meeskonna meeleolu hakkas aga langema ja lõpuks võeti seaduslik võim laeval taas üle. 18 mässu organisaatorit hukati hiljem Tallinnas. Mitmed meeskonnaliikmed said lisaks karme karistusi. 1907 – pärast lippude ja relvastuse mahavõtmist degradeeriti laev õppelaevaks ja nimetati ümber Dvinaks. 1917 – pärast Veebruarirevolutsiooni nimetati tagasi Pamjat Azovaks 18. augustil 1919 – uputas Briti torpeedokaater laeva Kroonlinna 1923 – tõsteti üles; 1925 – võeti kasutusele laolaevana, kuid siis võeti üldse arvelt maha; 1927–1929 – lammutati vanarauaks. Броненосный крейсер «Память Азова» 1888 - 1919.