laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Nils Horner

Nils Georg Anthony Horner (25. detsember 1962 Borås – 11. märts 2014 Kabul) oli rootsi ajakirjanik. Ta oli 1990. aastatel Rootsi Raadio väliskorrespondent Londonis ja New Yorgis. Aastal 2001 läks ta korrespondendiks New Delhisse ning tegi reportaaže Aasias ja Lähis-Idas toimuvast. Ta oli Afganistanis teinud reportaaže aastast 2001 (siis, kui Ţālebān kukutati), aastal 2003 oli ta kohal, kui USA väed sisenesid Bagdadi. Aastal 2004 oli ta Tais kirjeldamas 2004. aasta India ookeani maavärinat ja aastal 2011 oli ta Jaapanis kirjeldamas Fukushima tuumajaama õnnetust. Nils Horner tapeti 11. märtsil 2014 Kabulis, tänaval Liibanoni restorani juures. Kabulis tapeti Rootsi Raadio ajakirjanik Kabulis tapeti tuntud Rootsi ajakirjanik
Niiluse krokodill

Niiluse krokodill (Crocodylus niloticus) on krokodilliliik. Niiluse krokodillidel klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid: Crocodylus niloticus africanus Laurenti, 1768 Crocodylus niloticus chamses Bory de Saint-Vincent, 1824 Crocodylus niloticus cowiei (Smith in Hewitt, 1937) Crocodylus niloticus madagascariensis Grandidier, 1872 Crocodylus niloticus niloticus Laurenti, 1768 Crocodylus niloticus pauciscutatus Deraniyagala, 1948 Crocodylus niloticus suchus GEOFFROY, 1807. Neid Aafrika suurimaid (isased kuni 5 m pikkused) krokodille võib kohata Aafrikas, sh Sambias, ja Madagaskaril. Niiluse krokodillid võivad elada 75–100 aasta vanuseks, seega kokkupuuteid inimestega tuleb ikka ette. Ründavad kokkupuuted võib jagada kaheks: inimesed võivad osadele neist saakloomadeks olla (keskmiselt kuni 200 krokodillirünnet aastas); nemad on inimestele jahiloomadeks (krokodillikütid, jahitrofeedeks ja ka naha pärast. 1980ndatel võis kütitud niiluse krokodillide arv olla 1000–2000 isendi vahel. Loomade elu 5:342. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Crocodylus niloticus Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 11.03.2014) (inglise keeles) John B. Thorbjarnarson, Harry Messel, F. Wayne King, James Perran Ross, Crocodiles: An Action Plan for Their Conservation, lk 32, 1992, IUCN, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 11.03.2014) (inglise keeles) Nile Crocodile Crocodylus niloticus, Veebiversioon (vaadatud 11.03.2014) (inglise keeles) Crocodile Hunting in Africa, veebiversioon (vaadatud 11.03.2014) (inglise keeles) Sissekanne CITES-is Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne Roomajate andmebaasis Sissekanne SITI-s Sissekanne veebisaidil Wikispecies Heiki Suurkask, Mis on vahet krokodillil ja alligaatoril, kaimanil ja gaavialil (vaadatud 11.03.2014) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Crocodile du Nil seisuga 11.03.2014.
Helmuth Johannes Ludwig von Moltke

Helmuth Johannes Ludwig von Moltke ehk Helmuth Moltke noorem (25. mai 1848 Biendorf – 18. juuni 1916) oli Saksamaa sõjaväelane ja Saksamaa keisririigi kindralstaabi ülem (1906–1914). Tema onu Helmuth Karl Bernhard von Moltke ehk Helmuth Moltke vanem oli Preisimaa ja Saksamaa kindralstaabi juhataja. Vennapoeg sai nime selle onu järgi. Prantsuse-Preisi sõjas teenis Helmuth Johannes Ludwig von Moltke 7. grenaderirügemendis ja tema vahvust märgiti ära. 1875–1878 õppis ta sõjaakadeemias. 1880. aastast töötas ta kindralstaabis. 1882. aastal sai ta oma onu, kindralstaabi ülema isiklikuks adjutandiks. 1891. aastal, pärast onu surma sai ta Saksamaa keisri Wilhelm II aide-de-camp'iks ja pääses nii keisri lähiringkonda. 1890. aastate lõpul oli ta brigaadiülem, seejärel diviisiülem ja 1902. aastal ülendati ta kindralleitnandiks. 1904. aastal sai temast kindralstaabi ülema asetäitja ja 1906. aastal pärast Alfred von Schlieffeni erruminekut kindralstaabi ülem. Moltke määramine kindralstaabi juhiks tekitas kuulujutte, nagu oleks ta selle koha saanud tänu oma kuulsa onu nimele ja sõprusele keisriga. Sellele kohale oli teisigi väärt kandidaate: Hans Hartwig von Beseler, Karl von Bülow ja vabahärra Wilhelm Leopold Colmar von der Goltz. Väidetavalt oli Beseler Schlieffenile liiga lähedane selleks, et tema ametikoht endale saada, aga Bülow ja von der Goltz olid Wilhelmi meelest liiga iseseisvad. Moltke pooldas Esimese maailmasõja alguses Schlieffeni plaani järgimist, mis tähendas Saksa vägede hiiglaslikku tiibmanöövrit Pariisile. Kuid esimestel sõjakäikudel saavutatud edust tiivustatuna hülgas ta selle ja püüdis Prantsusmaa pealinnani otserünnakuga jõuda. See tõi kaasa Esimese Marne'i lahingu, kus Saksamaa lüüa sai. Pärast seda Moltke tagandati kindralstaabi ülema kohalt ja ta elas üle närvivapustuse. Tema asemel hakkas Saksa kindralstaapi juhtima Erich von Falkenhayn. Kaks aastat hiljem ta suri. Surm saabus marssal von der Goltzi matustel, kes oli kaks kuud varem Bagdadis surnud.
Poola koridor (Tartu)

Poola koridoriks ristisid Tartu irvhambad ajaloolise Poola koridori eeskujul kitsa vahekäigu Marksu maja ja Poola restaureerijate ehitusplatsi piirava plankaia vahel Ülikooli tänaval. 1983. aasta 22. oktoobril põles Tartu vanalinna seitsmes kvartal, tules hävis ka Werneri kohvik. Kvartalit taastama kutsutud Poola restaureerimisfirma Budimex alustas töid Tartu vanalinnas 1988. aasta suvel. Tööd kestsid aastaid ja jäid Eesti iseseisvuse taastamise järel aastateks pooleli. Sellest kõnnitee laiusest nõelasilmast Ülikooli tänaval käisid järgnevatel aastatel läbi kõik, kellel oli asja ülikooli peahoonesse või ülikooli vanasse kohvikusse. Werneri kohvik avati taas alles 1998. aasta mais. Mikiver, Olev. Heites pilku tagasi. Katkend Andmebaas "Tartu ilukirjanduses" (vaadatud 10.04.2017) Gunnar Kuldvere. Võtmed anti üle: "Budimex" tuleb seitsmendasse kvartalisse. Edasi, 6. juuli 1988. Aare Pilv. "Servad". Katkend "Aeglaste" V osast kogumikus Mitte-Tartu: Mitte-Tartu. Koostanud Sven Vabar. Tartu: Topofon, 2012, lk 76-77.
Grigori Karassin

Grigori Karassin (Григорий Борисович Карасин; sündinud 23. augustil 1949) on Venemaa diplomaat, endine asevälisminister. 1971. aastal lõpetas ta Moskva Riikliku Ülikooli, pärast seda töötas ta mitmel diplomaatilisel ametikohal. Aastatel 2000–2005 oli Karassin Venemaa suursaadik Suurbritannias. 2005–2019 oli ta Vene Föderatsiooni asevälisminister. 2021. aastast on Karassin Venemaa Föderatsiooninõukogu väliskomisjoni esimees.
Stop-motion

Stop-motion on animatsiooniliik, kus vähehaaval liigutatakse objekte pildistatud kaadrite vahel, et luua liikumise efekti. See oli enne arvutianimatsiooni (CGI) tähtsal kohal filminduses. Näiteks terminaatori liikumine filmis "Terminaator". Tuntumaid näiteid Eestist on kõik operaator Kõpsu animafilmid ja kõik Eesti Laulu 2014 vaheklipid. Stop-motion animatsiooni päris näitlejatega kutsutakse piksilatsiooniks.
Dmõtro Jaroš

Dmõtro Jaroš (ukraina keeles Дмитро Ярош; sündinud 30. septembril 1971 Kamjanskes) on Ukraina poliitik ja omakaitseväelane. Ta oli rahvusradikaale ja äärmisi parempoolseid ühendava Ukraina organisatsiooni Paremsektor endine juht (2014-2015). Asutas 2014. aastal Paremsektori sõjalise tiiva Ukraina Vabatahtlike Korpus. 2014. aasta veebruaris võimule tulnud ajutine valitsus määras Jaroši Euromaidani võitlejate esindajana Ukraina julgeolekunõukogu asedirektoriks.[viide?] Jaroš kandideeris 2014. aastal riigi presidendiks, kogudes 0,7 % häältest. Aprillist 2014 kuni 2015. aasta varakevadeni võttis vabatahtlike seas osa sõjast Donbassis, saades 21. jaanuaril 2015 Donetski lähistel Gradi tabamusest kergelt haavata.[viide?] 3. märtsil 2014 esitas Venemaa prokuratuur Jarošile süüdistuse ebaseaduslikus relvaformeeringus osalemise pärast Esimeses Tšetšeenia sõjas ja avalikes üleskutsetes terroristlikule ja ekstremistlikule tegevusele. . 25. juulil 2014 kuulutas Interpol ta rahvusvaheliselt tagaotsitavaks. 2016. aasta jaanuaris kustutas Interpol Jaroši tagaotsitavate nimekirjast. Ukraina Vabatahtlike Korpus Daniel Odin Shaw & Huseyn Aliyev. The Frontlines Have Shifted:Explaining the Persistence of Pro-State Militias after Civil War. - Studies in Conflict & Terrorism, 2021. - Lk. 8. http://uudised.err.ee/v/valismaa/7f61ab06-f6cf-4a17-b061-f5116bf9bc1f
Anatoli Kuznetsov

Anatoli Kuznetsov oli mitme tuntud isiku nimi: Anatoli Kuznetsov (vene keeles Кузнецов, Анатолий Васильевич), (1929–1979), vene kirjanik Anatoli Kuznetsov (vene keeles Кузнецов, Анатолий Борисович), (1930–2014), vene teatri- ja filminäitleja Anatoli Kuznetsov (vene keeles Кузнецов, Анатолий Георгиевич), (1932–2000), maletaja Anatoli Kuznetsov (vene keeles Кузнецов, Анатолий Васильевич), (1928–2006), operaator
Luksemburgi veinid

Luksemburgi veine toodetakse peamiselt Luksemburgi kaguosas Moseli jõe ääres. Viinamägede all on Luksemburgis ligikaudu 300-400 meetri laiune ja 42 kilomeetri pikkune ala. 2006 aasta seisuga olid enim kasvatatud viinamarjad: Müller-Thurgau, mida Luksemburgis nimetatakse nimega Rivaner: 377,1 hektarit (29,0%) Auxerrois blanc: 184,2 hektarit (14,2%) Pinot gris: 177,5 hektarit (13,7%) Riesling: 165,8 hektarit (12,8%) Pinot blanc: 143,1 hektarit (11,0%) Elbling: 122,9 hektarit (9.5%) Pinot noir, ainuke punane viinamarjasort üle 1%: 88,2 hektarit (6,8%) Gewürztraminer: 18,8 hektarit (1,4%) Chardonnay: 14,8 hektarit (1,1%) Veinide kvaliteeti reglementeeriv seadus võeti vastu 2 juulil 1931. Vastavalt sellele seadusele võib kvaliteetvein langeda ühte kolmest kategooriast: Appellation Controlée, Premier Cru või Grand Premier Cru. Veinide kvaliteedi üle otsustab Ekspertide nõukogu ja seda tehakse igal aastal, st veinitootjad peavad kvaliteedimärgist taotlema oma veinidele igal aastal. Crémant de Luxembourg on Luksemburgi vahuvein, mida toodetakse traditsioonilisel meetodil ja seal tohib kasutada ainult Luksemburgis kasvatatud viinamarjasid. Sellised nõuded on defineeritud kohaliku kvaliteedistandardi Marque Nationale raames. Mõned Luksemburgi vahuveinid kannavad lihtsalt nime Crémant ja seal ei kuvata tiitlit Marque Nationale. Selliseid vahuveine on kas osaliselt või täielikult toodetud imporditud viinamarjadest. "Veinid Luksemburgi Suurhertsogiriigist" "Institut Viti-vinicole"
Sakõ merelennuväebaas

Sakõ merelennuväebaas (ka Novofedorivka merelennuväebaas; ukraina keeles Новофедорівка, vene keeles Новофёдоровка Novofjodorovka) on lennuväebaas Ukrainas Krimmi poolsaarel Sakõ linna lõunaserval, paarikümne kilomeetri kaugusel Simferopolist loodes, umbes kümne kilomeetri kaugusel Jevpatoriast kagus. Linnas asus üks Ukraina mereväe olulisemaid baase. Venemaa sõjavägi vallutas baasi 2014. aasta 22. märtsil. 2022. aasta sügisel ründas Ukraina Sakõ merelennuväebaasi. airportguide.com Ukrainian military bases targeted in Crimea BBC World News 22. märts 2014 17:24. Ukrainian missiles strike the Russian air bases in Crimea – General Staff of the Armed Forces of Ukraine (vaadatud: 06.01.2023) Info Wikimapia kaardil Ukraine war: Blasts rock Russian airbase in annexed Crimea. BBC News, 9. august 2022 Joshua Cheetham, Francesca Gillett & Erwan Rivault. Ukraine war: Crimea airbase badly damaged, satellite images show. BBC News, 11. august 2022
Müsavat

Müsavat on Aserbaidžaani partei. Partei juht on İsa Qəmbər. Partei rajati 1911. aastal salaorganisatsioonina. Aserbaidžaani Demokraatliku Vabariigi päevil (1918–1920) oli sel riigis juhtiv roll. Bolševike sissetungi järel läks partei uuesti põranda alla, 1923. aastal aga, pärast paljude parteiliikmete vahistamist, eksiili. Oma tegevuse Aserbaidžaanis taastas Müsavat 1989. aastal.
Juju

Juju või Ju-Ju on kas Lääne-Aafrika või Prantsuse päritolu sõna, mida kasutasid eurooplased, märkimaks Lääne-Aafrika põlisusundeid. Tänapäeval tähistab see mitmesuguseid ebausuga seotud asju, näiteks amuletti või loitsu, mida kasutatakse Lääne-Aafrika nõiduses. Nimetus juju ja sellega seostuvad tavad on saanud tuntuks Lõuna- ja Põhja-Ameerika riikides Lääne-Aafrikast pärit mustade orjade vahendusel. Juju on säilinud mõnedes kohtades Lõuna- ja Põhja-Ameerikas tänapäevani, iseäranis maroonide juures, kes on hoidnud alles oma Aafrika traditsioone. Erinevalt tavaarusaamast pole juju hoolimata lingvistilisest ja muudest sarnasustest seotud voodoo'ga (Lääne-Aafrikas teatud ka kui vodun). Juju on omandanud praegusajal ka sarnasusi karmaga. Head juju't võib põhjustada ükskõik milline heategu: päästes puu otsast kassi või tagastades kellegi kadunud raamatu. Halba juju't saab esile kutsuda umbes sama kergelt. Selline kontseptsioon on seotud juju objektide õnne ja vedamist toovate arvatavate omadustega. Juju'd on tavaliselt väiksed nõid-arstide tehtud amuletid või asjad, mida kantakse endaga kaasas. Juju at Dictionary.com. Vaadatud 12.03.2014. Augustus Ferryman Mockler-Ferryman, Imperial Africa: the rise, progress and future of the British possessions in Africa, Volume 1, 1898. Oxford English Dictionary. (1971). Oxford University Press.
Viktoria Korpan

Viktoria Korpan (vene Виктория Корпан; sündinud 19. augustil 1976 Žõtomõris Ukrainas) on endine Eesti ajakirjanik, venekeelse Postimehe vastutav toimetaja aastatel 2006–2014. Viktoria Korpan on sündinud ukrainlaste peres Ukrainas (vanemad tutvusid Tallinnas), kuid elanud kogu elu Eestis. Õppis Tallinna Pedagoogikaülikoolis ja töötas lühikest aega eesti keele õpetajana. Aastatel 1998–2003 töötas ajalehes Äripäev (algul veebispetsialisti ja siis ajakirjanikuna), 2003–2005 oli ajakirja Director tegevtoimetaja. 2005. aastal töötas ta pool aastat Rahandusministeeriumi avalike suhete osakonnas. 2006. aasta veebruarist kuni jaanuarini 2014 oli venekeelse Postimehe vastutav toimetaja. Alates 2014. aasta jaanuarist töötab Viktoria Korpan Politsei- ja Piirivalveameti kommunikatsiooniosakonnas. 2014 – Valgetähe teenetemärgi V klass ÄP: Sõbrad kiidavad kuulsat “itimeest” Samueli – Äripäev, 5. oktoober 2000 M-äri keskendub SMSile – Äripäev, 15. märts 2011 "Kuidas Buratinost mu isiklik põrgu sai" – Elu24.ee, 16. märts 2009 Viktoria Korpan: rahva tungival nõudmisel – Postimehe Tarbija24 portaal, 15. september 2011 Teenetemärkide kavalerid – Eesti Vabariigi Presidendi veebileht Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink] Viktoria Korpani tutvustus Arvamusfestivali kodulehel. Vaadatud 29.10.2020. Viktoria Korpan: teenetemärgi eest olen tänulik kõigile endistele kolleegidele – ERR.ee, 5. veebruar 2014
Nutipõõsas

Nutipõõsas (Cephalanthus) on taimeperekond madaraliste sugukonnast. Perekonda kuulub kuus liiki. Cephalanthus angustifolius – (kasvab Laoses ja Vietnamis) Cephalanthus glabratus – (Lõuna-Ameerikas) Cephalanthus natalensis – (Aafrika lõunaosas) Cephalanthus occidentalis – harilik nutipõõsas (Põhja-Ameerikas) Cephalanthus salicifolius – (Mehhikos, Texase osariigis USAs) Cephalanthus tetandra – (troopilises Aasias)
Elektrotehniline teras

Elektrotehniline teras on väikese (kuni 0,1%) süsinikusisaldusega teras, mis sisaldab kuni 5% räni ning vähesel määral mangaani ja muid lisandeid. Niisugust terast kasutatakse laialdaselt elektrotehnikatööstuses pehmemagnetmaterjalina, s.t magnetmaterjalina, millel on väike ümbermagneetimiskadu (kitsas hüstereesisilmus). Elektrotehnilist terast toodetakse peamiselt 0,35 mm ja 0,50 mm paksuse lehtmaterjalina, millest lõigatakse või stantsitakse trafoplekke elektrimasinate, trafode ja elektromagnetite magnetsüdamike koostamiseks. Ferromagnetism Transformaator http://entsyklopeedia.ee/meedia/elektrotehniline_teras/nene2_page_0256 Magnetmaterjalid
Ferriit

Terminit "ferriit" kasutatakse kahes tähenduses: ferriit, rauasüsinikusulamite koostisosa (vähese hulga süsiniku tahke lahus α-rauas) ferriit, metallkeraamiline magnetmaterjal ENE, 2. kd, 1987, lk 685
Ferriit (elektrotehnika)

Ferriit on metallkeraamiline magnetmaterjal (magnetilistelt omadustelt ferrimagneetik), mis koosneb raudoksiidist Fe2O3 ja teiste metallide (Ni, Mn, Zn jt) oksiididest. Sõltuvalt koostisest (raudoksiidile lisatud oksiididest) saadakse pehmed magnetmaterjalid (mangaantsinkferriit, nikkeltsinkferriit) või kõvad magnetmaterjalid (strontsiumferriit, baariumferriit, koobaltferriit). Jaotus pehmeteks ja kõvadeks magnetmaterjalieks põhineb sellel, kui suur on materjali magnetiline hüsterees. Pehmemagnetferriitidest valmistatakse induktiivpoolide, drosselite ja trafode magnetsüdamikke, kõvamagnetmaterjalidest peamiselt püsimagneteid, näiteks valjuhäälditele. Ferriitidel on suur eritakistus ja sellest tulevalt väike pöörisvoolukadu. Seetõttu saab pehmemagnetferriite kasutada induktiivkomponentide südamike valmistamiseks kõrgsagedusahelatele (kuni mikrolainete sagedusteni). Ferriitsüdamik
Ferriitsüdamik

Ferriitsüdamik on ferriidist magnetsüdamik, mida kasutatakse laialdaselt induktiivpoolide ja drosselite induktiivsuse suurendamiseks ning trafode magnetahela loomiseks kõrgetel sagedustel. Drosselite, trafode ja muude induktiivkomponentide jaoks moodustatakse elementidest (näiteks kahest C- või U-elemendist) suletud magnetahel. Pindmontaažiks kasutatakse spetsiaalseid SMD-ferriite, näiteks risttahukakujulisi mõõtmetega 1,0 × 0,5 × 0,5 mm kuni 4,5 × 3,2 × 1,5 mm. Ferriitsüdamike elemente Rõngassüdamik C-südamik U-südamik E-südamik ER-südamik EFD-südamik EP-südamik RM-südamik
Nelikliit (1815)

Nelikliit tähistab 1815. aasta 20. novembril Pariisis Suurbritannia, Austria, Preisimaa ja Venemaa poolt allkirjastatud lepingu osapooli. Leping uuendas esmakordselt aastal 1813 kokku lepitud allianssi ning sellega muudeti liidu eesmärk Napoleon I alistamisest Napoleoni sõdade järgse kokkuleppe säilitamisele. Kui aastal 1818 liitus seniste riikidega ka Prantsusmaa, siis muutus liit n-ö kontserdisüsteemiks. Ehkki Suurbritannia valitsuse vastumeelsus liitlaste reaktsioonilise poliitika suhtes tähendas seda, et 1820. aastate keskpaigas muutus nelikliit juba ebatõhusaks. Euroopa kontsert Püha Liit Inc Merriam-Webster. "Merriam-Webster's Collegiate Encyclopedia", p. 1332. Dictionary of American diplomatic history. Page 429. H. F. van Panhuys. "International law in the Netherlands", T.M.C. Asser. p. 52. Thomas Dwight Veve. "The Duke of Wellington and the British army of occupation in France, 1815-1818", Page 168.
Nitreerimine

Nitreerimine on keemiline protsess nitrorühma (-NO2) sisseviimiseks orgaanilise ühendi molekuli. 1. Orgaanilise ühendi nitreerimisel saadakse nitroühend, moodustub C–N side. Tüüpiline näide on aromaatne nitreerimine, see on elektrofiilne aromaatne asendusreaktsioon, milles elektrofiiliks on nitrooniumioon (+NO2): 2. Tihti nimetatakse nitreerimiseks ka nitraatide teket alkoholi ja lämmastikhappe reaktsioonis, s.t. saadakse lämmastikhappeestrid. Siin tekib O–N side (mitte C–N side nagu nitroühendite korral). Näiteks nimetatakse nitreerimiseks nitroglütseriini või nitrotselluloosi saamisprotsesse. ROH + HONO2 → RO–NO2 + H2O Nitreerimisel kasutatakse tavaliselt kontsentreeritud lämmastikhapet, millest genereeritakse nitrooniumioon, kusjuures tekkiv vesi seotakse kontsentreeritud väävelhappe (või ka jää-äädikhappe või äädikhappeanhüdriidi) poolt. Alkaanide ja areenide nitreerimisel toimub ühe või enama vesiniku aatomi asendumine nitrorühmaga, alifaatsete küllastumata ühendite korral toimub üldiselt liitumisreaktsioon, alkoholide nitreerimisel asendub hüdroksüülrühma vesiniku aatom ja tekib lämmastikhappeester. Nitrorühm
Kalevala päev

Kalevala päev (soome keeles Kalevalan päivä) on Soome riiklik tähtpäev, soome kultuuri päev, mida peetakse Soome rahvuseepose "Kalevala" auks 28. veebruaril. Soomes on see lipupäev. Helsingi ülikooli Savo-Karjala üliõpilasorganisatsioon (Savokarjalainen osakunta) hakkas tähistama Kalevala päeva iga-aastase üritusena 1860. aastail. "Kalevala" 50. ja 75. sünnipäeva tähistati suurelt. 1920. aastail hakati Kalevala päeva puhul ka lippe heiskama, ehkki ametlik lipupäev kehtestati alles 1978. Kalevala päeva tähistatakse 28. veebruaril, mil Elias Lönnrotil valmis "Kalevala" esimene versioon, nagu on öeldud "Vana Kalevala" sissejuhatuses 28. veebruaril 1835. Raamat ilmus trükist sama aasta lõpul. 1849. aastal avaldas Lönnrot teosest uue versiooni, nn "Uue Kalevala". Ehkki 2000. aastani lükkusid 24.–28. veebruaril tähistatud nimepäevad liigaastatel päeva võrra edasi, on Kalevala päeva ka liigaastatel tähistatud ikka 28. veebruaril. Oja, Heikki: Aikakirja 2007, s. 184. Helsinki: Helsingin yliopiston almanakkatoimisto, 2007. ISBN 952-10-3221-9. (vaadatud 23.04.2010). Kalevalan päivä Kalevalan ja suomalaisen kulttuurin päivä 28.2. Suomen pääkonsulaatti, Hampuri 25.2.2003. Yle oppiminen: Kalevalan päivä 28.2.
Galvaaniline sidestus

Galvaaniline sidestus vooluahelate vahel esineb siis, kui nendel ahelatel on ühine elektrijuht (joonisel takistusega Z). Siis voolu muutumisel ühes ahelas muutub ka pingelang sidestaval juhil ja seetõttu muutub vool ka teises ahelas, mis enamasti mõjub häirivalt. Sidestavaks juhiks on sageli elektroonikaseadmete ühenduskaablite tagasijuhe (varjestus) ja trükkplaadil ühiselt kasutatavad maandusjuhid. Niisugune ühine juhtmelõik tekib ka elektritoitevõrgu neutraaljuhtme (nulljuhtme) kaudu, kui koos töötavad seadmed on ühendatud erinevatesse pistikupesadesse. Soovimatut galvaanilist sidestust saab tõhusalt kõrvaldada galvaanilise eralduse vahenditega. Galvaaniline eraldus
Galvaaniline eraldus

Galvaaniline eraldus tähendab elektrotehnikas kahe elektriahela niisugust eraldust, mis katkestab nende ahelate vahel otsese vooluraja (nt juhtmeid mööda); seega pole võimalik elektrilaengute vahetu liikumine ühest ahelast teise. Samal ajal saab nende ahelate vahel toimuda elektrienergia ja informatsioonisignaalide edastamine induktiivse ning mahtuvusliku sidestuse kaudu ja elektromagnetvälja ning optilise kiirguse vahendusel. Kuna galvaaniliselt eraldatud ahelate potentsiaalid on samuti teineteisest eraldatud, kõneldakse näiteks mõõtetrafode puhul ka potentsiaalivabast ühendusest. Galvaaniliselt eraldamata ahelate vahel kulgeb vool, mille tugevus on määratud nende ahelate vahelise aktiivtakistusega. Samuti võib see vool põhjustada mitmesuguseid häireid signaaliahelates, kahjustada ahelate komponente ja ohustada neid puudutavaid inimesi. Kõige levinum galvaaniline eraldaja on trafo, elektroonikalülitustes ka optron, milles informatsiooni edastatakse infrapunakiirgusega. Galvaanilise eraldusega alalispingemuundur Galvaaniline sidestus