laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Morris (täpsustus)

Morris võib tähendada mitmeid asju, inimesi ja nähtusi. morris, inglise rahvatants Morris (Manitoba) Linnad Morris (Alabama) Morris (Connecticut) Morris (Georgia) Morris (Illinois) Morris (Indiana) Morris (Minnesota) Morris (linn, New York) Morris (küla, New York) Morris (Oklahoma) Morris (Pennsylvania) Morris (West Virginia) Morris (Wisconsin) Maakonnad Morrise maakond (Kansas) Morrise maakond (New Jersey) Morrise maakond (Texas) Saar Morrise saar, Charleston Harbor, South Carolina Morris & Co., tarbekunstifirma Morrise kanal, kunagine söeveokanal New Jerseys USAs Morris (uss), üks esimesi internetis levinud arvutiusse  Pikemalt artiklis Morris (eesnimi) Morris (koomiksikunstnik), Belgia koomiksikunstniku Maurice De Bevere'i pseudonüüm Morris Bates (1864–1905), Inglise jalgpallur Morris Day (born 1957), Ameerika muusik, helilooja ja näitleja Morris Harvey (1877–1944), Briti näitleja Morris Louis (1912-1962), Morris Louis Bernstein, Ameerika kunstnik Morris Ouma (born 1982), Keenia kriketimängija Morris Stoloff (1898–1980), Ameerika helilooja Morris Swadesh (1909-1967), Ameerika lingvist Morris West (1916–1999), Ameerika kirjanik  Pikemalt artiklis Morris (perekonnanimi) Charles W. Morris (ca 1901 – 1973), Ameerika semiootik ja filosoof Desmond Morris (sündinud 1928), Briti etnoloog, semiootik ja zooloog Francis Orpen Morris (1810–1893), Iiri ornitoloog ja entomoloog Jody Morris, Inglise jalgpallur Lewis Morris (luuletaja) (1833–1907), Briti luuletaja Lewis Morris (1726–1798), Ameerika maaomanik, üks USA iseseisvusdeklaratsioonile allakirjutanuist Mark Morris, USA koreograaf Samuel Morris (1711–1782), Ameerika revolutsionäär William Morris, 1. vikont Nuffield (1877–1963), Briti tööstur ja filantroop Maurice Morrice Morriston Morristown Morrisville
August Wilhelm Boström

August Wilhelm Boström (26. oktoober/7. november 1809 Viljandi – 4/16. september 1882 Viljandi) oli Viljandi raehärra aastail 1850–1864 ja bürgermeister aastail 1858–1864. Tema vanemad olid Viljandi suurgildi oldermann August Wilhelm Boström (1778–1836) ja Anna Katharina Schönjan. Ta abiellus 20. juunil/2. juulil 1840 Agnes Louise Emmersiga (sündinud Tartus 14/26. märtsil 1822 – surnud ?), nende poeg oli Viljandi bürgermeister Peter Nikolaus Boström. Das Felliner Bürgerbuch (1728–1889). Lk. 65–66 (nr. 411) ja 93. Jahresbericht der Felliner litterarischen Gesellschaft. 1900 und 1901. Fellin 1902. Beilage 1.
Hermann Krause (1834–1909)

Hermann Krause (18/30. november 1834 Tallinn – 15/28. juuni 1909) oli Põlula, Inju ja Meriküla mõisnik. Tema vanemad olid Hermann Krause (1800–1834) ja Anna Sophie von Kügelgen (1815–1875). Vene teenistusaadli alusel kanti ta 13/25. märtsil 1877 Eestimaa kubermangu aadliraamatusse. 30. oktoobril/11. novembril 1869 abiellus ta Pandiveres Johanna von Rennenkapffiga (1851–1901). Nende poeg oli Põlula mõisnik Wilhelm von Krause (1872–1912), kes 4/16. veebruaril 1908 immatrikuleeriti Eestimaa rüütelkonda. https://www.geni.com/people/Anna-Sophie-Sonny-von-Krause/6000000031081855417 Geni Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft Geni
Landshut

Landshut on linn Saksamaal Baieri liidumaal, Alam-Baieri keskus. Asub Isari jõe ääres. Saksamaal on Landshut tuntud oma vapi järgi ka kui Dreihelmenstadt (Kolme kiivri linn). Landshut asutati 1204. aastal. 1255. aastal sai Landshutist Alam-Baieri pealinn. 14. sajandi lõpust oli Landshut Baieri tähtsamaid linnu, Baieri-Landshuti hertsogkonna pealinn, kuid seal elanud Wittelsbachide aadlisuguvõsa meesliini väljasuremisega 1503. aastal lõppes linna õitseaeg. Aastail 1800–1826 asus Landshutis hilisem Müncheni Ülikool. Landshutis on sündinud Roman Herzog ja Ludwig Feuerbach. Landshuti pärilussõda Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Landshuti koduleht
Copley medal

Copley medal on teadusauhind, mida annab välja Londoni Kuninglik Ühing. Auhinda antakse välja silmapaistvate saavutuste eest bioloogia ja füüsika teadussuundades. Copley medalit antakse välja igal aastal ning see on tõenäoliselt vanim ja siiani kõige kauem välja antud teadusauhind maailmas. Esimene medal anti välja 1731. aastal Stephen Grayle. Laureaat saab medali ja rahalise preemia 25 000 naelsterlingit.
Sargėnai

Sargėnai (poola keeles Sorgiany) on Kaunase linnaosa, mis asub linna põhjaosas Šilainiai valla territooriumil. Sargėnai asub Nerise kaldal, see piirneb lõunas Šilainiaiga. Linnaosa on nime saanud valvet tähendavast tüvest "sarg-" (sargus, sargyba). Haridust annab keskkool, seal asub Kaunase kindluse IX fordi muuseum. Rahvast teenindavad ostukeskus Šilas ning väiksemad kauplused Bistro ja Amerika, linnaosa lõunapiiril asub suurem ostukeskus Mega. Sargėnai tähtsamad tööandjad on sealne keraamikatehas ja uksevabrik Ryterna. Sargėnaist on avastatud kiviaegne matmispaik. Kuni Esimese maailmasõjani kuulusid sealsed alad Raudondvarise valda, seejärel aga Lapėse valda. Linnaosa hakkas kujunema Teise maailmasõja järel, mil sinna ehitati keraamikatehas. Sargėnai lõunaosa liideti Kaunasega aastal 1946, põhjapoolne osa aga aastal 1972, Kaunase rajooni kuulunud alad asusid toona Ražiai külanõukogus. Linnaosa lõunaosas Vytėnai tänava ümbruses asub Vytėnai asum. Vytėnai Vytėnai tänav Sargėnai
Najim

Najim Amari, ka Najim (araabia keeles نجيم‎‎), aga ka Cheb Najim (الشاب نجيم‎; sündinud 18. jaanuaril 1985 Suresnesis Hauts-de-Seine'i departemangus Prantsusmaal) on Alžeeria-Prantsusmaa raï-laulja. Tema plaadifirma on EMI/Virgin Music France. Najim sündis Prantsusmaal alžeerlasest isa ja prantslasest ema peres. Pärast vanemate lahkuminekut kolis kolmekuune Najim Alžeeriasse oma vanavanemate juurde Bordj Bou Arréridjisse Ida-Alžeerias. Ta hakkas muusikaga tegelema 6-aastaselt koos oma onudega, kes olid muusikud. Ta esines paljudel seltskondlikel üritustel, lauldes enamasti Sétifiani muusikat. 15-aastaselt lõi ta kampa oma onudega nende muusikaturneel, mis viis teda enamikku Alžeeria linnadest. Ta on esinenud ka Alžeeria televisioonisaadetes. Aastal 2001 kohtus 17-aastane Najim üle paljude aastate emaga. Aastal 2003 pärast õpingute lõpetamist kolis ta püsivalt Prantsusmaale, kus ta esines mitmel pool Pariisis ja selle ümbruses. Seal kohtas ta Salah Rahouid (araabia صالح رحوي), kes oli kirjutanud laule Khaledile, Cheba Zahouaniale, Cheb Sahraouile, Cheb Akilile ja Gipsy Kingsile. Tulemusena ilmus 2004. aastal Najimi esimene debüütalbum "Kount Enhawes", mis pälvis tunnustust ja mida müüdi 8000 eksemplari. Enamik materjalist ilmus ka tema esimesel ametlikul stuudioalbumil "Hsabtek ana". Aastal 2007, koostöös Virgin Music France plaadifirmaga, avaldas Najim oma teise ametliku stuudioalbumi "Saba", mille produtsent oli taas Salah Rahoui. Seda albumit iseloomustavad retro- ja nüüdismuusika ning suur abi raï-muusika tuntud nimedelt. Märkimisväärseks sai koostöö Albi Montana ja Larseniga. Suurt toetust sai ka lugu, kus raï-muusika diiva Cheikha Rimitti laulis temaga duetti stuudioalbumi teises laulus "N'rouhou N'zourou". Aastal 2009 tegi ta prantsuskeelse kaveri Rootsi-Iraani staari Arashi hittlaulust "Suddenly". Uus versioon "Près de toi (Suddenly)" on mitmekeelne laul – selles on esindatud prantsuse, inglise ja pärsia keel. Rebecca Zadig laulab inglise, Arash pärsia ja Najim prantsuse keeles. Selles laulus on kasutatud Alžeeria klassikateose "Abdel Kader" osi. "Kount Enhawes" (2004) "Hsabtek ana" (2006) "Saba" (2007) "Mkhabarni Galbi" (2010) "Raïvolution" (2015)
Vana-Hiina neli suurt leiutist

Vana-Hiina neli suurt leiutist (lihtsustatud hiina keeles 四大发明; traditsioonilises hiina keeles 四大發明; pinyin'is sì dà fā míng 'neli suurt leiutist') on Vana-Hiina neli leiutist, mida hinnatakse hiina kultuuris seetõttu, et need annavad tunnistust Vana-Hiina teaduse ja tehnika kõrgest tasemest. Need neli leiutist on kompass, püssirohi, paberitegemine ja trükikunst.
Roman Herzog

Roman Herzog (5. aprill 1934 Landshut – 10. jaanuar 2017 Jena) oli saksa jurist ja poliitik, ta oli Saksamaa president 1994–1999. 1958 sai ta Münchenis õigusteaduse doktoriks ja töötas Müncheni ülikoolis assistendina kuni 1964. Samal aastal sai ta oma teadustöö "Riikliku organisatsiooni iseloomustus juriidilisest ja ajaloolise arengu vaatekohast" (Die Wesensmerkmale der Staatsorganisation in rechtlicher und entwicklungsgeschichtlicher Sicht) professoriks. Professorina töötas ta Müncheni ülikoolis 1966. aastani, mil siirdus Berliini Vabasse Ülikooli õpetama avalikku õigust ja politoloogiat. 1969. aastal asus ta Berliini Vabas Ülikoolis administratiivsele tööle ja oli 1971–1972 ülikooli rektor. 1970 astus Roman Herzog Saksamaa Kristlik-Demokraatlikku Liitu. 1973 algas tema poliitikukarjäär Rheinland-Pfalzi liidumaa esindajana Bonnis föderaalvalitsuses. 1978 sai ta Baden-Württembergi liidumaa kultuuri- ja spordiministrika. 1980 valiti ta liidumaa parlamenti maapäeva ja sai liidumaa siseministriks. Alates 4. oktoobrist 1983 oli Roman Herzog Karlsruhes asuva Saksamaa Konstitutsioonikohtu asepresident ja 1987–1994 president. Siis valiti ta Johannes Rau järglasena Saksamaa presidendiks. Tema naine Christiane Herzog suri 19. juunil 2000. Roman Herzog abiellus hiljem vabaproua[küsitav] Alexandra von Berlichingeniga. 1997 – Karl Suure auhind 1999 – valiti Venemaa Teaduste Akadeemia välisliikmeks (ühiskonnateaduste osakond) 2000 – Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk
Solidaarsus (ametiühing)

Solidaarsus (poola keeles Solidarność, täieliku poolakeelse nimega Niezależny Samorządny Związek Zawodowy "Solidarność") on Poola ametiühing, mis sai tuntuks oma Nõukogude Liidu vastase tegevuse poolest. Ühingu eesotsas oli Lech Wałęsa. Ühing kujutas endast totalitarismi- ja kommunismivastast sotsiaalset massliikumist. Liikumisse kuulusid väga erinevaid poliitilised jõud: alates katoliiklikest konservatistidest kuni ultravasakpoolsete sotsialistide ja anarhistideni. Ühing loodi augustis-septembris 1980 Gdanski laevatehases. Ühing legaliseeriti 10. novembril 1980. Jaanuaris 1982 keelustasid Nõukogude võimuorganid ühingu tegevuse.[viide?] Detsembrist 1981 kuni 1986. aastani tegutses ühing põranda all. Ühing taaslegaliseeriti aprillis 1989. 1989–1990 oli Poola Rahvavabariigis tegutseva Poola Ühinenud Töölispartei ainuvõimu likvideerimise eestvedajaid. "Żeby Polska była Polską"
Luka Knjazev

Luka Serapionovitš Knjazev (venepäraselt Лука Серапионович Князев; sünniaeg ja -koht on teadmata – 23. aprill 1918 Novotšerkassk) oli Venemaa ehitusinsener ja valgekaardi ohvitser. Ta lõpetas 1909. aastal Peterburi tsiviilinseneride instituudi ehitusinsenerina. Tomski linnaarhitekt Tevje Fischel loobus aprillis 1911 ootamatult oma ametikohast. Vabale ametikohale kandideeris teiste hulgas ka noor ja kogemusteta Luka Knjazev, kes osutuski valituks. Tema peamine töö Tomskis oligi eelmise linnaarhitekti kavandatud tööde lõpetamine, kuni ta ise sai parema pakkumise ja tuli Tallinna Vene–Balti laevatehase ehitustöödele. Ta läks 1917. aastal tehase Tallinnast evakueerimisel kaasa ning osales tehase uuesti ülesehitamisel Taganrogis. Ta liitus Vene kodusõjas Doni kasakaarmeega ning teenis Krivjanskaja jalapolgu kuulipildujate komandos. Ta hukkus 23. aprillil 1918 Novotšerkasski vallutamisel. Tema projekteeritud ehitisi on põhiliselt Tallinnas, kuid üksikuid ehitisi on ka mujal Venemaal, peamiselt Tomskis ja Taganrogis. Teda võib pidada Vene–Balti laevatehase hoonete projekteerijatest ühe kõige järjekindlama uusklassitsismi viljelejana. 1911–1912 linna pandimaja. Praegu Tomski oblasti riikliku arhiivi hoone, Karl Marxi tänav 26 (улица Карла Маркса, дом № 26). Hoone on 1995. aastast Venemaa kultuurimälestis 1912–1917 Vene–Balti laevatehase hooneid, sealhulgas: 1915 tehaseasunduse kino, (hilisem kino "Edasi"). Lammutati 1960. aastate lõpul 1915 tehaseasunduse "pikk maja", mida erinevate projektivariantide järgi ehitati kokku 38 hoonet. Praegu on neist säilinud neli maja: Sepa 1, 3 ja 5 ning 1. liin 3 1917–1918 evakueeritud Vene–Balti laevatehase hooneid uues asukohas Oliver Orro. "Suure sõja laps. Tehase loomisest kuni 1917. aastani". // Oliver Orro, Robert Treufeldt, Maris Mändel. "Kopli sonaat. Vene–Balti laevatehas". Eesti Arhitektuurimuuseum. Tallinn 2017. Lk 26 Tomskimaa kodulooportaal. Vene keeles Eesti Rahvusarhiiv. EAA 33.3.3318, leht 4 "Kino "Edasi" Kopli tänaval", 1969. Ivar Vilde kogu. Eesti Ajaloomuuseum AM N 38980. Eesti muuseumide veebivärav Oliver Orro. "Suure sõja laps. Tehase loomisest kuni 1917. aastani". // Oliver Orro, Robert Treufeldt, Maris Mändel. "Kopli sonaat. Vene–Balti laevatehas". Eesti Arhitektuurimuuseum. Tallinn 2017. Lk 26–27 "Kino "Edasi" Kopli tänaval", 1969. Ivar Vilde kogu. Eesti Ajaloomuuseum, AM N 38980
Friedrich Ebert noorem

Friedrich Ebert noorem (tuntud ka kui Fritz Ebert; 12. september 1894 Bremen – 4. detsember 1979 Ida-Berliin) oli Saksa sotsiaaldemokraatlik poliitik ja Saksa DV riigitegelane. Friedrich Ebert noorema isa Friedrich Ebert (1871–1925) oli sotsiaaldemokraatlik poliitik, kes oli Saksamaa esimene riigipresident aastatel 1919–1925. Rahvakooli lõpetamise järel õppis Friedrich Ebert noorem aastatel 1909–1913 raamatutrükkaliks. 1913. aastal astus ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. 1913–1915 töötas Ebert Nürnbergis trükkali ja ajakirjanikuna. 1915. aasta detsembris mobiliseeriti ta sõjaväkke. Ebert osales Esimeses maailmasõjas, ta demobiliseeriti 1918. aasta detsembris. 1919. aastal asus ta Berliinis tööle ajalehe Vorwärts toimetajana. Alates 1925. aastast töötas Ebert Brandenburg an der Havelis ajalehe Brandenburger Zeitung toimetajana. 1928. aastal valiti ta sotsiaaldemokraatide nimekirjas Riigipäeva liikmeks. Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel kaotas Ebert esmalt töökoha ajalehetoimetejana ja seejärel Riigipäeva liikme koha. Gestapo vahistas ta 1. juulil 1933. Teda hoiti kuni 1933. aasta detsembrini kinni mitmetes koonduslaagrites. 28. augustil 1939 mobiliseeriti Ebert Wehrmachti. Ta osales Poola kampaanias ja teenis Läänerindel. 1940. aasta mais vabastati ta teenistusest. 30. novembrist 1948 kuni 5. juulini 1967 oli Friedrich Ebert noorem Ida-Berliini linnapea. Alates 1949. aasta jaanuarist kuni 1971. aasta juunini ja uuesti alates 1976. aasta maist oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liige. Ebert, Friedrich junior Stiftung Brandenburgische Gedenkstätten Germany. States after 1945 rulers.org SED-Führungsgremien : Übersicht über die Mitglieder und Kandidaten des Politbüros des ZK der SED (1949-1989) Bundesarchiv. SED- und FDGB-Archivgut
Šilainiai

Šilainiai on Kaunase asum, mis asub linna põhjaosas Šilainiai valla territooriumil. Šilainiai piirneb põhjas Sargėnaiga ning läänes Romainiai ja Linkuvaga. Asum on nime saanud selle aladel asunud Šilainė küla järgi. Šilainiai aladele jääb neli gümnaasiumi, kaks algkooli ja kaks keskkooli, seal asub ka puuetega lastele mõeldud Kaunase erikool. Sinna jääb Kaunase kindluse VIII fort ja IX fort. Asumi aladele jäävad osa Linkuva mõisa pargist ja Sargėnai mõisa hoonekompleksi säilinud osa. Piirkonda asuti hoonestama aastal 1980. Asumi edelaosas eristatakse Milikoniai linnaosa, selle kirdeosas aga Smėliai linnaosa. Linnaosad on praktiliselt ühte sulanud ja üldiselt kutsutakse kogu nende ala Šilainiaiks. Šilainiai ja Linkuva piiril asub veel Maironiškiai asum, mida samuti vahel Šilainiai alla arvatakse. Selle alad kuulusid aastani 1944 Raudondvarise valda. Seejärel liideti need Kaunase linnaga, kus kuulusid Linkuva külanõukogusse. Aastal 1954 liideti need Kaunase rajooni Užliedžiai külanõukoguga, taas hakkasid need Kaunase linnale kuuluma aastast 1972. Aastal 1989 püstitati asumisse Vilijampolė kihelkonna vaimuliku Lionginas Vaičiulionise eestvedamisel kabel, mis aastal 1994 sai kihelkonnakiriku staatuse. Aastal 1997 pandi vana kiriku kõrvale uue hoone nurgakivi, ehitamist alustati siiski alles järgmisel aastal. See hoone valmis aastal 2007, kaks aastat hiljem sai hoone põrandakütte ja aastal 2010 toimus uue Kaunase Püha Vaimu kiriku sisseõnnistamine. Vana kirikuhoone asub selle kõrval ja on kasutusel abikabelina. Tööd kirikaiaga jätkusid siiski ka pärast hoone valmimist. Aastal 2013 loodi Šilainiai valda ka teine kihelkond, mis jääb valla läänepoolsesse otsa. Selle kihelkonna kabel valmis aastal 2015 ja jääb samuti Šilainiai asumisse. Selle valmimiseni toimusid kihelkonna jumalateenistused katoliikliku Johannes Paulus II gümnaasiumi ruumides. Šilainiai Milikoniai Õndsa Johannes Paulus II kabel Smėliai Kaunase Püha Vaimu kirik Püha Vaimu kabel
Linkuva (Kaunas)

Linkuva (poola keeles Linkowo) on Kaunase linnaosa, mis asub linna põhjaosas Šilainiai valla territooriumil. Linkuva asub Via Baltica ääres, see piirneb läänes Romainiai ja idas Šilainiaiga. Linnaosa on nime saanud Linkuva mõisa järgi. Linnaossa jääb ka Kaunase kindluse IX fort. Linkuvas eristatakse osaliselt Šilainiaiga ühte sulanud Maironiškiai asumit, mille alad kuulusid aastani 1944 Raudondvarise valda. Seejärel liideti need Kaunase linnaga, kus kuulusid Linkuva külanõukogusse. Aastal 1954 liideti need Kaunase rajooni Užliedžiai külanõukoguga, taas hakkasid need Kaunase linnale kuuluma aastast 1972. Linkuvasse jääb Veršvase oja oru nõlvadel asuv Veršvase maastikukaitseala, mis moodustati sinna aastal 1995. Kaitseala loodi Veršvase oja vete ja selle oru reljeefi, samuti ka Linkuva mõisa pargi ja nahkhiirte elukohtade kaitseks. Selle pindala on 130 hektarit. Seal kasvavad balti sõrmkäpp ja kahkjaspunane sõrmkäpp, kaitsealal elavad pääsusaba, eremiitpõrnikas, pruun-suurkõrv, põhja-nahkhiir, tähnikvesilik, rohe-kärnkonn, kivisisalik, kaladest väike mudil, ogalik, viidikas ja koger. Veršvase oja org Linkuva kalmistu Maironiškiai Linkuva 2. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 416 lk.
Faustina vanem

Annia Galeria Faustina (ladina keeles tuntud nimega Faustina Major; 16. veebruar u 100 – oktoober/november 140), ka Faustina I, oli Vana-Rooma keiser Antoninus Piuse abikaasa. Ta oli konsuli ja prefekti Marcus Annius Veruse (keiser Marcus Aureliuse vanaisa) ja Rupilia Faustina ainuke tütar. Tema vennad olid konsul Marcus Annius Libo ja preetor Marcus Annius Verus. Faustina emapoolsed tädid olid keiser Hadrianuse abikaasa Vibia Sabina ja Mindia Matidia. Tema isapoolse vanaisa nimi oli samuti Marcus Annius Verus ning tema emapoolsed vanavanemad olid Salonia Matidia (Vana-Rooma keisri Traianuse nõbu) ja asenduskonsul Libo Rupilius Frugi. Faustina sündis ja kasvas Roomas. Ta abiellus Antoninus Piusega 110. ja 115. aasta vahel. Neil oli õnnelik abielu. Neil sündis kaks poega ja kaks tütart, kellest kolm surid enne 138. aastat, kui vanemad keisritroonile tõusid. Neljas laps Faustina noorem abiellus oma onupoja, keiser Marcus Aureliusega. Levick 2014, lk 137 tsiteerides Feriale Duranum 3.7't Levick 2014, lk 169 järgi aastal 97 Birley (2000), lk 243 Birley, R. Anthony (2000). Marcus Aurelius: A Biography. Routledge; 2 edition. ISBN 978-0415171250 Levick, Barbara (2014). Faustina I and II: Imperial Women of the Golden Age. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-537941-9.  Faustina vanem – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Johor Bahru

Johor Bahru (ka Johor Baharu ja JB) on linn Malaisias, Johori osariigi pealinn ja riigi suuruselt teine linn. Asub Malaka poolsaare lõunatipus ja on seega Aasia mandriosa lõunapoolseim linn. Linna haldusalas elab umbes 500 000 inimest, koos eeslinnadega on elanike arv umbes 1,5 miljonit. Linnas asub sultanipalee.
Wessel Harryen

Wessel Harryen oli Liivi ordu vasall Maasilinna foogtkonnas 15. sajandil. 25. augustil 1488 läänistas ordumeister Johann Freydack von dem Loringkhove talle seni Hans Häftenile kuulunud 3 adramaad Arju (Taggafer) mõisas ja külas, lisaks 2½ adramaad Imavere (Immafer) külas ja 1 adramaa Välja (Welja) külas, kõik Pöide kihelkonnas. Tema poeg oli Arju ja Imavere mõisnik Henrik Harrien (alias Heinrich Harryen) ja väimees Claus König. Tema poeg võib olla veel Saaremaa piiskopi vasall Kaarma kihelkonnas Wessel Harryen. Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft, lk. 504
Julius Bernhard Sewigh

Julius Bernhard Sewigh (20. jaanuar/1. veebruar 1804 Viljandi – 18/30. november 1879 Viljandi) oli Viljandi raehärra aastail 1841–1848. 1863. aastal valiti ta bürgermeistriks, kuid ta ei võtnud ametit vastu. Tema vanemad olid bürgermeister Berend Johann Sewigh (1752–1830) ja Louise Tallquist (1777–1831). 15/27. novembril 1829 abiellus ta Anna Elisabeth Boströmiga (1804–1875). Nende poeg oli raehärra Bernhard August Sewigh (1830–1899). Das Felliner Bürgerbuch (1728–1889). Lk. 65 (nr. 402) ja 93. Jahresbericht der Felliner litterarischen Gesellschaft. 1900 und 1901. Fellin 1902. Beilage 1. Geni
Natsivaba Eesti

Natsivaba Eesti (vene keeles Эстония без нацизма; endise ametliku nimega Ühiskondlik Liit Uusfašismi ja Rahvusliku Vaenu Vastu, mitteametlikult ka Eesti Antifašistlik Komitee) on 2005. aastal Eestis asutatud ja registreeritud mittetulundusühing (mittetulundusühingute ja sihtasutuste registrisse kantud 08.03.2011, reg nr 80216783, esmakande kuupäev 04.02.2005). Kuni surmani 2009. aastal oli selle esimees Arnold Meri, pärast teda on esimees Andrei Zarenkov[viide?]. Organisatsiooni tegevusaadress on 74116 Harjumaa, Maardu, Keemikute 26-2. "Эстония без нацизма" попросит таллинских депутатов оценить "Год страданий эстонского народа" Постимеэс, 1. märts 2012 Антифашистскому комитету Эстонии присвоили имя Арнольда Мери lenta.ru, 7. mai 2009 (vaadatud 10.07.2017) Natsivaba Eesti MTÜ Inforegistris "MTÜ Natsivaba Eesti nimepäring e-Äriregistris". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. juuni 2021. Vaadatud 9. juulil 2017.
Šoti terjer

Šoti terjer on Šotimaalt pärinev koeratõug. Esimest korda hinnati seda koera 1897. aastal Inglismaal toimunud näitusel. Šoti ja sealyhami terjeri ristandjärglasena aretati XX sajandi II poolel tšehhi terjer. President George W. Bushi perekonnale kuulunud šoti terjer Barney President Rooseveltile kuulunud šoti terjer Fala (all vasakul) Negus Stasi (koer) A. Essenson (koostaja). Koer. Tallinn: Valgus, 1985, lk 183. "Šoti terjer" (PDF). Eesti Kennelliit. Vaadatud 25.08.2017. "History". ceskyterrier.co.uk (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 2.07.2017. Vaadatud 27.08.2017.  Šoti terjer – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Šoti terjer koer.ee saidil
Tasmaania vombat

Tasmaania vombat (Vombatus ursinus) on loomaliik vombatlaste sugukonnast vombati perekonnast. Vombatit kirjeldas esimesena 1800. aastal George Shaw. On olemas kolm vombati alamliiki, kuigi nende eristatavus ei ole siiani päris selge. Täiskasvanud vombatid võivad olla 80 kuni 130 cm pikkused ja kaaluda 17 kuni 40 kg. Tasmaania ja Flinderdersi saare vombatid on sageli mandril elavatest vombatitest väiksemad. 1807. aasta illustratsioon nüüdseks juba väljasurnud King Islandi vombatitest Vombat Narawntapu rahvuspark, Tasmaania