laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Harilik maavits

Harilik maavits (Solanum dulcamara) on maavitsaliste sugukonda maavitsa perekonda kuuluv mitmeaastane poolpõõsas. Rahvapärased nimetused: jooksvapuu, kuisavits, viinapuu, soolikarohi. Hariliku maavitsa oksad on kuni 3 meetrit pikad. Taime lehed on piklikmunajad, ülemised sageli odajad kuni südajad. Maavitsa vars on maapinna lähedal puitunud. Taime maapealse varre kõrgus on 30–300 cm. Õite ülesehitus sarnaneb hariliku kartuli õite omaga, õied on lillad (rippuvates ebasarikates) ja kroonlehed on longus. Õitseaeg juunist juulini. Vili on piklik punane mari. Õied Viljad Varred lehtedega Kasvab Euroopas, Aasias ja Põhja-Ameerikas soistes metsades (ka lodumetsades) ja kaldavõsastikes . Maavitsa võib leida ka veekogudeäärsetest võsastikest, soodest ja lodudest. Eestis tavaline. Alates 16. sajandist on harilikku maavitsa kasutatud ravimtaimena, tema roheliste kuivatatud vartega raviti kuni 20. sajandini bronhiiti ja astmat. Marjad sisaldavad mürgiseid alkaloide soladultsiini, tomatidenooli ja solasodiini. Ka oksad ja lehed sisaldavad neid alkaloide. Mürgistusnähtudena esinevad iiveldus, oksendamine, valulik kõhulahtisus, kiire pulss ja hingamishäired, peapööritus, palavik, rasketel juhtudel krambid ja kõnehäired. Suurem osa mürgist väljub oksendamisel. Esmaabiks anda sütt. Nielsen, H., 1990, Mürktaimed, Tallinn "Valgus", lk 124 Eesti taimede määraja (toim. M. Leht). 2007. EMÜ, Eesti Loodusfoto, Tartu, lk 242 Harilik maavits andmebaasis eElurikkus
Stella Pahapill

Stella Pahapill (sündinud Stella Kiivet; 12. november 1920 Tallinn – 18. september 2007 Toronto) oli eesti klaveriõppejõud. Stella Pahapillile kuulus osa Rõngu Lossimäe pargist ja Rõngu linnuse alune maa. Tema surma järel kinkis ta abikaasa Johannes Pahapill vastavalt kadunu soovile selle valduse Rõngu vallale. Tänutäheks avas vald 2009. aastal Lossimäel Stella Pahapillile mälestuskivi. 2002 – Valgetähe V klassi teenetemärk Linnuse varemed kõrguvad katuse all. Tartu Postimees, 10. august 2009 Stella Pahapillile avati Lõuna-Eestis tänukivi. Estonian World Review, 14. september 2009 Koduleht (inglise keeles)
Vesimünt

Vesimünt (Mentha aquatica) on huulõieliste sugukonna mündi perekonda kuuluv mitmeaastaste kahekojaliste rohttaimede liik. Vars 20–70 cm kõrge, püstine või tõusev, enamasti harunenud, karvastunud, sageli punakas. Lehed munajad, ebareeglipäraselt saagja servaga, karvased. Õisik lühike, õied punakasroosad või helelillad. Tema levila hõlmab Euroopa (välja arvatud polaaralad), samuti kasvab teda Aafrika loodeosas ja Aasia edelaosas. Eestis paiguti. Vesimünt on helofüüt, ehk ta kasvab veekogude kaldavees, mõnikord ka kallastel. Kultuurtaimena kasvatatakse vesimündi käharalehist teisendit Mentha aquatica var. crispa, mis sisaldab rohkem eeterlikke õlisid. Vesimünt on suurepärane pärismaine teetaim. Eesti taimede määraja (toim. M. Leht). 2007. EMÜ, Eesti Loodusfoto, Tartu, lk 240 Vesimünt andmebaasis eElurikkus
Antwerpeni raekoda

Antwerpeni raekoda asub Antwerpeni Grote Markti väljaku ääres. See valmis renessanss-stiilis 1561 ja 1565 vahel arhitekt Cornelis Floris de Vriendti projekti järgi. Hispaanlased põletasid selle 1576. aastal maha, kuid 1579 hoone taastati. Raekoda kasutatakse siiani linnavalitsuse hoonena.
Konstantin Zõrjanov

Konstantin Georgijevitš Zõrjanov (vene keeles Константин Георгиевич Зырянов; sündinud 5. oktoobril 1977 Permis) on Venemaa endine jalgpallur, poolkaitsja. Zõrjanov oli jalgpalliklubi Permi Zvezda juunioride kooli kasvandik. Ta mängis algul ründajana, kuid hakkas hiljem poolkaitsjaks. Ta suutis mängida ka keskväljakul või vasakul äärel ründavas stiilis. Zõrjanov esindas pikka aega Permi Amkari, mis tõusis kolmandast liigast põhiliigasse, ja Moskva Torpeedot. 2000. aastal sai ta Torpeedo ridades Venemaa meistrivõistlustel kolmanda koha. Torpeedo väljalangemisel kõrgliigast siirdus ta praegusesse klubisse Peterburi Zenit. Kohe esimesel hooajal Zenitis tuli Zõrjanov Venemaa meistriks, mis oli klubi ajaloos esimene. Zõrjanov esines edukalt meeskonnas keskväljakul ja oli ka resultatiivne väravalööja üheksa tabamusega. Torpeedos oli tema parim tulemus seitsme löödud väravaga. Venemaa suurim spordileht Sport-Ekspress valis Zõrjanovi 2007. aasta parimaks jalgpalluriks. Tema edu Zenitis jätkus ka 2008. aastal, kui klubi võitis kevadel UEFA karika. Zõrjanov oli meeskonna koosseisus kõigis 17 mängus ja lõi värava nii valikmängus Müncheni Bayerni kui ka finaalmängus Rangersi vastu. Venemaa rahvuskoondises debüteeris Zõrjanov 27. mail 2006 mängus Hispaania vastu. Ta tõusis lõpuks põhimängijaks Guus Hiddinki juhendavas meeskonnas 2008. aasta Euroopa meistrivõistluste valikmängudes ja oli põhirivistuses seitsmes Venemaa koondise mängus viimasest kaheksast mängust. Ta valiti meeskonna koosseisu ka 2008. aasta EM-i finaalturniirile. Alagrupimängus Kreeka vastu lõi ta võiduvärava, mis sulges valitseva Euroopa meistri tee veerandfinaali. Venemaa meister 2007, 2010, 2012 UEFA karika võitja 2008 Venemaa superkarika võitja 2008, 2011 UEFA Superkarikas 2008 [1][alaline kõdulink] "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. juuni 2017. Vaadatud 21. juunil 2008.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) [2] [3] Konstantin Zõrjanov Peterburi Zeniti kodulehel Konstantin Zõrjanov Venemaa koondise kodulehel
Bukoba

Bukoba on linn Tansaanias, Kagera piirkonna keskus. Asub Victoria järve läänekaldal tasases nõos, mis on ümbritsetud madalate mägedega. Linnas on lennuväli ja sadam, millel on parvlaevaühendus Mwanzaga. Bukoba on tuntud valge liivaranna, suure turu ja tenniseväljakutega. Linna jalgpalliklubi Kagera Sugar mängib Tansaania esiliigas. http://www.kagera.org
Harilik soosõnajalg

Harilik soosõnajalg (Thelypteris palustris) on soosõnajalaliste sugukonda kuuluv sõnajalgtaim. Varem on soosõnajalga käsitletud sugukonnas sõnajalalised (Dryopteridaceae), kandes siis liiginime Dryopteris thelypteris. Soosõnajalga võib leida (liig)niisketelt kasvukohtadelt, näiteks lodudest, soodest ja järvekallastelt. Eestis tavaline. Hariliku soosõnajala lehelaba on oma põhikujult süstjas (samasse sugukonda kuuluval liigil harilikul metssõnajalal aga kolmnurkse põhiplaaniga ning teritunud tipuga). Soosõnajala leherootsul puuduvad sõkalsoomused. Eesti taimede määraja (toim. M. Leht). 2007. EMÜ, Eesti Loodusfoto, Tartu, lk 67 Harilik soosõnajalg andmebaasis eElurikkus
Mwanza

Mwanza on linn Tansaanias, Mwanza piirkonna keskus. Asub Victoria järve lõunakaldal. Mwanza on elanike arvult Dar es Salaami järel riigi teine linn. Mwanza üheks tähtsaimaks majandusharus on kalandus. Linnas on lennuväli ja sadam, millel on parvlaevaühendus Bukobaga. Linna jalgpalliklubi Toto African mängib Tansaania esiliigas. Linna kalatööstuse ja relvakaubanduse suhetest valmis 2004. aastal dokumentaalfilm "Darwin's Nightmare". Mwanza kesklinn Tansaania Augustinuse Ülikooli raamatukogu Elamud mäenõlval  Mwanza – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Pärnu–Rakvere–Sõmeru tee

Pärnu–Rakvere–Sõmeru tee (põhimaantee nr 5) on üks Eesti põhimaanteid. See saab alguse Pärnu linnas Tallinna–Pärnu–Ikla tee 131. kilomeetril Uuesilla liiklussõlmes. Tee pikkus on 184,6 km, sh 1,7 km pikkune lõik Pärnu linnas. Tee lõpeb Tallinna–Narva tee 101. kilomeetril Sõmeru alevikus. Sildade nimistu pärineb Teeregistri andmebaasist. Pärnu linn, Tammiste küla, Kiisa küla, Vainu küla, Pulli küla, Urge küla, Rütavere küla, Kuiaru küla, Selja küla, Muti küla, Mannare küla, Sikana küla, Ünnaste küla, Aluste küla, Pärnjõe küla, Massu küla, Luuri küla, Vaki küla, Allikõnnu küla, Kobra küla, Vändra alev, Kalmaru küla, Rõusa küla, Kadjaste küla, Mädara küla, Kurgja küla, Rae küla, Samliku küla, Jändja küla, Laupa küla, Vilita küla, Särevere alevik, Türi linn, Türi-Alliku küla, Kirna küla, Reopalu küla, Ülejõe küla, Röa küla, Paide linn, Sillaotsa küla, Mäo küla, Tarbja küla, Viisu küla, Kirisaare küla, Allikjärve küla, Kaaruka küla, Roosna-Alliku alevik, Oeti küla, Kihme küla, Kaalepi küla, Seidla küla, Ahula küla, Kurisoo küla, Märjandi küla, Raka küla, Ambla alevik, Räsna küla, Jootme küla, Kuru küla, Tapa linn, Moe küla, Imastu küla, Loksu küla, Udriku küla, Kiku küla, Võduvere küla, Undla küla, Kadrina alevik, Kadapiku küla, Lante küla, Härjadi küla, Tirbiku küla, Hulja alevik, Karivärava küla, Kullaaru küla, Tõrremäe küla, Rakvere linn, Taaravainu küla, Tõrma küla, Mäetaguse küla, Piira küla, Ussimäe küla, Näpi alevik, Sõmeru alevik, Aluvere küla. Teeregistri andmed seisuga 27. mai 2021.
Tallinna–Lagedi tee

Tallinna–Lagedi tee (registrinumbriga 11290) on kõrvalmaantee Tallinna linnas ja Rae vallas. Tee pikkus on 8,5 km, kaasaarvatud 4,9 km pikkune lõik Tallinna linnas (Suur-Sõjamäe tänav). Tee saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee kolmandal kilomeetril Tallinna linna Ülemiste liiklussõlmes ning lõpeb Tallinna ringtee viiendal kilomeetril Soodevahe küla ja Lagedi aleviku piiril. Tee kulgeb läbi nimetatud asulate. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 4 truupi. Teele jäävad järgmised Suur-Sõjamäe tänava bussipeatused: Järvevana, Ülemiste jaam, Dvigatel, Kaubajaama, Kesk-Sõjamäe, Orto, Tubaka, Suur-Sõjamäe, Ruunaoja, Raudbetooni, Sõjamäe. Väljaspool Tallinna piiri asub veel Lennuradari bussipeatus. Teega ristub kaheksandal kilomeetril Lagedi liiklussõlme ühendustee. Linnatänava kohta vt artiklit "Suur-Sõjamäe tänav". Alates linna piirist kuni tee lõpuni on tee asfaltkattega, tee klass on III. Samas on liiklussagedus 1000–3000 autot ööpäevas. Lagedi liiklussõlmes on kiiruspiirangud (50 ja 70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Lagedi–Aruküla–Peningi tee

Lagedi–Aruküla–Peningi tee (registrinumbriga 11300) on kõrvalmaantee Rae ja Raasiku vallas. Tee pikkus on 16,4 km. Tee saab alguse Tallinna ringtee neljandal kilomeetril Soodevahe ja Ülejõe küla piiril (Rae vald) ning lõpeb Aruvalla–Jägala tee seitsmeteistkümnendal kilomeeril Tõhelgi ja Peningi küla piiril (Raasiku vald). Tee kulgeb läbi Soodevahe, Ülejõe, Kopli, Kadaka, Kulli, Järsi, Igavere, Kalesi, Tõhelgi ja Peningi küla ning Lagedi ja Aruküla aleviku. Tee ületab ühe silla (Kepsu sild üle Pirita jõe tee teisel kilomeetril) ja 11 truupi. Teele jääb 13 bussipeatust: Ülejõe, Lagedi, Kooli, Keskküla, Tuulevälja, Arumäe, Jüri tee, Kangla, Harju, Igavere, Ata, Kalesi ja Tõhelgi tee. Teega ristuvad teisel kilomeetril Lagedi tee ja Lagedi–Kostivere tee, üheksandal kilomeetril Jüri–Aruküla tee, kaheteistkümnendal kilomeetril Aruküla–Kostivere tee, viieteistkümnendal kilomeetril Kalesi–Tõhelgi teega. Kuni Lagedi teeni on tee asfaltkattega, Lagedi alevikus on tee mustkattega, kuni Rae valla piirini on tee põlevkivituhkbetoonkattega. Raasiku vallas on tee kuni Jüri–Aruküla teeni asfaltkattega, edasi kuni Aruküla–Kostivere teeni mustkattega ning tee lõpuosa on põlevkivituhkbetoonkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni Lagedi–Kostivere teeni 3000–6000 autot ööpäevas, edasi kuni Jüri–Aruküla teeni 1000–3000 autot ööpäevas, edasi kuni Kalesi–Tõhelgi teeni 3000–6000 autot ööpäevas ning tee lõpuosas 1000–3000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Lagedi alevikus (70 ja 50 km/h) ning Aruküla alevikus (70 km/h), tee 13. kilomeetril (70 km/h) ning tee lõpus (70 ja 50 km/h). Tee on valgustatud Lagedi alevikus.
Lagedi tee

Lagedi tee (registrinumbriga 11301) on kõrvalmaantee Rae vallas Lagedi alevikus. Tee pikkus on 0,7 km. Tee saab alguse Lagedi–Aruküla–Peningi tee teisel kilomeetril Ülejõe küla ja Lagedi aleviku piiril ning lõpeb raudtee ääres. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 2 truupi. Bussipeatusi teele ei jää. Tee on asfaltkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 500–1000 autot ööpäevas. Teel on kiiruspiirang 30 km/h. Tee on osaliselt valgustatud.
Lagedi–Kostivere tee

Lagedi–Kostivere tee (registrinumbriga 11302) on kõrvalmaantee Rae ja Jõelähtme vallas. Tee pikkus on 9,6 km. Tee saab alguse Lagedi–Aruküla–Peningi tee teisel kilomeetril Lagedi aleviku ja Kopli küla piirilt (Rae vallas) ning lõpeb Aruküla–Kostivere tee üheksandal kilomeeril Vandjala külas (Jõelähtme vallas). Tee kulgeb läbi Kopli, Saha, Maardu ja Vandjala küla ning Lagedi ja Loo aleviku. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 12 truupi. Teele jääb 3 bussipeatust: Lohu, Saha ja Maardu mõis. Teega ristub teisel kilomeetril Nehatu–Loo–Lagedi tee ja seitsmendal kilomeetril Maardu mõisa tee. Tee alguses teekatte kohta andmed puuduvad, alates Maardu mõisa teest on tee põlevkivituhkbetoonkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus on kuni Nehatu–Loo–Lagedi teeni 1000–3000 autot ööpäevas, edasi kuni 4,5 kilomeetrini 200–500 autot ööpäevas, edasi kuni Maardu mõisa teeni 500–1000 autot ööpäevas ning kuni tee lõpuni 1000–3000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on enne Nehatu–Loo–Lagedi teed (50 ja 70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Jüri–Aruküla tee

Jüri–Aruküla tee (registrinumbriga 11303) on kõrvalmaantee Rae ja Raasiku vallas. Tee pikkus on 8,3 km. Tee saab alguse Tallinna ringtee üheteistkümnendal kilomeetril Pildiküla küla ja Jüri aleviku piiril (Rae vallas) ning lõpeb Lagedi–Aruküla–Peningi tee üheksandal kilomeeril Kulli külas (Raasiku vallas). Tee kulgeb läbi Pildiküla, Vaskjala, Pajupea ja Kulli küla ning Jüri aleviku. Tee ületab kolm silda (nimetu sild üle Vaskjala–Ülemiste kanali tee neljandal kilomeetril, Vaskjala sild üle Pirita jõe tee neljandal kilomeetril, Leivajõe sild üle Leivajõe tee kaheksandal kilomeetril) ja kolm truupi. Teele jääb seitse bussipeatust: Tuule, Jüri, Karba, Rae, Vaskjala, Pajupea ja Leivajõe. Teega ristub esimesel kilomeetril Jüri–Vaida tee, kolmandal kilomeetril Assaku–Jüri tee ja kuuendal kilomeetril Vaida–Pajupea tee. Tee on täies ulatuses asfaltkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni Assaku–Jüri teeni üle 6000 auto ööpäevas, edasi 3000–6000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Jüri alevikus (50 km/h) ja kuni Vaskjala sillani (70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Aruküla–Kostivere tee

Aruküla–Kostivere tee (registrinumbriga 11304) on kõrvalmaantee Raasiku ja Jõelähtme vallas (Aruküla alevikus tänavana Tallinna maantee). Tee pikkus on 9,2 km. Tee saab alguse Lagedi–Aruküla–Peningi tee kaheteistkümnendal kilomeetril Aruküla aleviku ja Igavere küla piiril (Raasiku vallas) ning lõpeb Maardu–Raasiku tee kolmandal kilomeeril Vandjala külas (Jõelähtme vallas). Tee kulgeb läbi Igavere, Kurgla ja Vandjala küla ning Aruküla aleviku. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 15 truupi. Teele jääb 2 bussipeatust: Aruküla kool, Aruküla. Teega ristub kaheksandal kilomeetril Kostivere tee ja üheksandal kilomeetril Lagedi–Kostivere tee. Aruküla alevikus on tee asfaltkattega ja mustkattega, edasi jätkub pinnatud kruusatee, alates 7. kilomeetrist on tee mustkattega. Tee klass on V. Liiklussagedus teel on 200-500 autot ööpäevas. Kiiruspiirang on Aruküla alevikus (50 km/h). Samas on ka tee valgustatud.
Kalesi–Tõhelgi tee

Kalesi–Tõhelgi tee (registrinumbriga 11306) on kõrvalmaantee Raasiku vallas. Tee pikkus on 1,8 km. Tee saab alguse Lagedi–Aruküla–Peningi tee viietestkümnendal kilomeetril Kalesi külas ning lõpeb Aruvalla–Jägala tee üheksateistkümnendal kilomeeril Tõhelgi külas. Tee kulgeb läbi eelnimetatud külade. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 2 truupi. Bussipeatusi teele ei jää. Tee on pinnatud kruusatee. Tee klass on V. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Kostivere tee

Kostivere tee (registrinumbriga 11307) on kõrvalmaantee Jõelähtme vallas. Tee pikkus on 1,3 km. Tee saab alguse Aruküla–Kostivere tee kaheksandal kilomeetril Vandjala külas ja lõpeb Maardu–Raasiku tee neljandal kilomeeril Kostivere alevikus. Tee kulgeb läbi nimetatud asulate. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 1 truubi. Teele ei jää bussipeatusi. Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kostivere aleviku piirkonnas on kiiruspiirangud 70, 50, 30 km/h. Kostivere aleviku tiheasustusega alal on tee valgustatud.
К

К (к) on kirillitsa täht, mis hääldub /k/. Täht tuleneb kreeka tähest kapa (Κ, κ). Kirillitsa к erineb vastavast ladina tähest selle poolest, et tähe diagonaalsed osad kirjutatakse tavaiselt loogeliste, mitte sirgetena. К tähistab vene keeles nii palataliseeritud kui palataliseerimata häälikut. Palataliseeritult hääldatakse, kui järgneb ь, е, ё, и, ю või я. K
Л

Л (л) on kirillitsa täht, mis hääldub l. Vene ja valgevene tähestikus on see 13. täht. Л on loodud kreeka lambda eeskujul.
Argonaudid

Argonaudid olid vanakreeka mütoloogias meresõitjad, keda kutsuti nõnda nende Argo-nimelise laeva järgi. Neid võib pidada maadeavastajateks; arvatavasti olid nad esimesed kreeka rändurid, kes sõitsid Mustale merele. Nad sõitsid välja Tessaaliast, kus nende juht Iason oli Iolkose õigusjärgne kuningas. Müüdi järgi olevat Iasoni isa Aisoni võimult kõrvaldatud tema poolvenna Peliase poolt. Peliast hoiatati kord, et tema tõukab troonilt ühte sandaali kandev mees. Aison saatis oma poja salaja Cheironi juurde õppima, et teda Peliase eest kaitsta. Täiskasvanuks saades otsustas Iason Iolkosesse naasta ning trooni tagasi võtta. Rännakul oma sünnilinna pani teda proovile jumalanna Hera, kes oli ennast vanaks naiseks maskeerinud. Ta palus Iasonil kanda end teisele poole jõge, mis oli üle kallaste paisunud. Iason sai sellega hakkama, kuid kaotas ühe oma sandaalidest. Nii läkski hiljem täide ennustus, et Peliase tõukab troonilt ühe sandaaliga mees. Et Iasoni tagasitulek Iolkosesse kattus religioosse pidustuse ajaga, ei julgenud Pelias teda tappa, sest ta kartis jumalate viha alla sattuda. Kuningas Pelias ütles Iasonile, et too saab trooni, kui suudab hankida imepärase kuldvillaku. See villak kuulus jäärale, kes oli lennanud Kolchisesse (tänapäeva Gruusia ala Kolhethi). Villak rippus seal ühe puu otsas ning seda valvas madu, kes kunagi ei maganud. Iason võttis koos rühma Tessaalia sõduritega ette ekspeditsiooni kuldvillakut tooma ning temast sai argonautide (kokkukutsutud kangelaste) juht. Argonautide hulgas olid Kastor ja Polydeukes, poeet ja laulik Orpheus, Borease pojad Kalais ja Zetes ning kangelane Herakles. Koos Iasoniga ületasid nad imedest tulvil mere ning külastaid veidraid paiku.
М

М (м) on kirillitsa täht, mis hääldub /m/. Täht pärineb kreeka tähest müü (Μ, μ). Valgevene, bulgaaria ja vene keeles tähistab see nii palataliseeritud kui ka palataliseerimata häälikut, makedoonia, serbohorvaadi ja ukraina keeles vaid palataliseerimata häälikut. M
Н

Н (н) on kirillitsa täht, mis enamasti tähistab alveolaarset nasaali /n/. Tähe hääldus ja asukoht tähestikus varieeruvad keeleti. See võib tähistada ka dentaalset või palataalset nasaali. H (ladina tähestiku täht) N
Aruvalla–Jägala tee

Aruvalla–Jägala tee (registrinumbriga 11310) on kõrvalmaantee Rae, Raasiku, Anija ja Jõelähtme vallas. Tee pikkus on 28,3 km. Tee saab alguse Vaida–Urge tee kolmandal kilomeetril Vaidasoo ja Aruvalla küla piiril (Rae vald) ning lõpeb Jägala–Käravete maantee neljandal kilomeeril Jägala külas (Jõelähtme vald). Tee kulgeb läbi Vaidasoo, Aruvalla, Salu, Urvaste, Mallavere, Pikavere, Härma, Perila, Peningi, Tõhelgi, Linnakse, Salumäe, Haljava, Sambu ja Jägala küla ning Raasiku aleviku. Tee ületab kaks silda (Kanali sild üle kanali tee kolmeteistkümnendal kilomeetril, Raasiku sild üle Raasiku jõe tee kahekümnendal kilomeetril) ja 21 truupi. Teele jääb 15 bussipeatust: Piimapuki, Salu, Urvaste, Pikavere, Perila, Tasuja, Rätla, Retimäe, Peningi, Töhelgi, Puukool, Raasiku, Võidu, Villavabrik ja Sambu. Teega ristub kaheksandal kilomeetril Viskla–Pikavere tee, kümnendal kilomeetril Perila tee, kaheteistkümnendal kilomeetril Perila–Jäneda tee, seitsmeteistkümnendal kilomeetril Lagedi–Aruküla–Peningi tee, üheksateistkümnendal kilomeetril Kalesi–Tõhelgi tee, kahekümne esimesel kilomeetril Raasiku kaubajaama tee, kahekümne teisel kilomeetril Raasiku–Kehra tee ja Raasiku haigla tee, kahekümne kolmandal kilomeetril Raasiku–Anija tee ja Raasiku jaama teega. Tee alguses teekatte kohta andmed puuduvad. Alates 5,5 kilomeetrist on tee mustkattega, 8. ja 9. kilomeetri vahel on teelõik põlevkivituhkbetoonkatttega. Pärast Raasiku alevikku on tee asfaltkattega. Tee klass on V. Liiklussagedus teel on kuni Perila–Jäneda teeni 200–500 autot ööpäevas, edasi 500–1000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Viskla–Pikavere teeristil (50 ja 70 km/h), tee 13. kilomeetril (70 km/h), Lagedi–Aruküla–Peningi teeristil (50 ja 70 km/h) ja Raasiku aleviku piirkonnas (50 ja 70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Perila tee

Perila tee (registrinumbriga 11311) on 2,2 km pikkune kõrvalmaantee Raasiku vallas Härma külas. Tee saab alguse Aruvalla–Jägala tee kümnendal kilomeetril ning lõpeb Perila–Jäneda tee kolmandal kilomeetril. Nii algus kui ka lõpp asuvad Härma ja Perila küla piiril. Tee on kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Soo-nõianõges

Soo-nõianõges (Stachys palustris) on huulõieliste sugukonda nõianõgese perekonda kuuluv taimeliik. Soo-nõianõges kasvab kogu Euroopas ja Türgis ning Iraani, Siberi ja Hiina mõõduka kliimaga aladel. Eestis on soo-nõianõges tavaline. Soo-nõianõgest võib leida veekogude kallastelt ja märgadelt niitudelt. Soo-nõianõgese vars on püstine. Taime maapealse varre kõrgus on 30–120 cm. Vars on neljakandiline, kare ja tihedalt kaetud lühikeste allapoole suunatud karvakestega. Lehed on süstjad, lühikese rootsuga või päris rootsuta. Alumised lehed on 8–12 cm pikad ja 1½–3½ cm laiad. Taim õitseb juunist juulini (harva ka juulist augustini). Teistel andmetel kohtab taime juunist septembrini. Õisik on lillakaspunane, õied on 1–1½ cm pikad. Õisikuks on tähk. Iga männas koosneb 6–10 õiest. Kandelehed on lineaalsed ja sama pikad kui õieraod või pikemadki. Õietupp on selgelt kahehõlmaline. Õiekroon on õietupest poole suurem. Vili valmib augustis-septembris. Viljaks on tumepruun ovaalne paljas pähklike. Soo-nõianõgese maapealne osa sisaldab betaiini ehk trimetüülglütsiini, parkaineid, orgaanilisi happeid, eeterlikke õlisid ja 0,132% askorbiinhapet. Seemned sisaldavad 38–44% taimerasva. Taime maapealsest osast saab valmistada kangaste jaks rohelist värvi, aga taimeõlist saab kvalitseetset värnitsat. Kuigi mõnel pool on taime juuremügaraid söödud aedviljana, on parem seda mitte teha, sest taim sisaldab mürgiseid aineid. Soo-nõianõges on hea meetaim. Ta võib anda mett 203 kg/ha. Ta eritab hästi nektarit isegi vihmase ilmaga. 100 taime eritavad 70 mg õietolmu. Mesi on väga magus: suhkrud moodustavad sellest 50–66%. Eesti taimede määraja (toim. M. Leht). 2007. EMÜ, Eesti Loodusfoto, Tartu, lk 238 Soo-nõianõges Elurkkuse saidil. Vaadatud 21. augustil 2024 Soo-nõianõges andmebaasis eElurikkus
Harilik tihashein

Harilik tihashein (Scutellaria galericulata) on huulõieliste sugukonda kuuluv taimeliik. Harilik tihashein eelistab kasvada niisketel kasvukohtadel, näiteks puisniitudel ja veekogude kaldaaladel. Eestis tavaline. Tihasheina lehed on üldkujult piklikmunajad. Õietuppe võivad palistada karvad. Õiekroon on lillakas. Taime maapealse varre kõrgus on 10–50(75) cm. Õitseaeg juunist augustini (harva kuni septembrini). Eesti taimede määraja (toim. M. Leht). 2007. EMÜ, Eesti Loodusfoto, Tartu, lk 236 Harilik tihashein andmebaasis eElurikkus