laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lembit Tepp

Lembit Tepp (29. jaanuar 1930 – 9. august 2008) oli eesti statistik. 1949. aastal lõpetas ta Väike-Maarja Keskkooli. 1953. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna kaubanduse ökonoomika erialal kiitusega. Aastatel 1953–1961 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi raamatukogu juhataja. 1961. aastast töötas ta statistika valdkonnas. 1970.–1980. aastatel oli ta Eesti NSV Statistika Keskvalitsuse juhataja esimene asetäitja. 1990–2000. aastatel oli ta Statistikaameti rahvaloenduse teenistuse nõunik. Ta on korraldanud rahvaloenduste läbiviimist Eestis. Ta oli ka Eesti rahvastikuregistri üks alusepanijaid. Ta on maetud Liiva kalmistule. 1987 Eesti NSV teeneline ökonomist 2000 Valgetähe V klassi teenetemärk "Väike-Maarja Gümnaasiumi vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. aprill 2016. Vaadatud 15. septembril 2016. TTÜ lõpetajad 1918-2006. Tallinna Tehnikaülikooli raamatukogu digikogu Eesti raamatukogunduse biograafiline andmebaas. Tepp, Lembit[alaline kõdulink] Regina Hansen. Rahvaloendus nõukogude moodi. Eesti Päevaleht, 18. märts 2000 https://www.youtube.com/watch?v=TY1lF7HERro Ene-Margit Tiit. Riikliku statistika areng Eestis 1940–2000 rahvastikustatistika näitel. Eesti statistikasüsteemi 95. aastapäeva konverents „Riiklik statistika muutuvas maailmas” Kalmistute register Haudi
Vilpulka vald

Vilpulka vald (läti keeles Vilpulkas pagasts) on vald Lätis Valmiera piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Ipiku, Loodi, Jeri, Ramata, Sēļi ja Ķoņi vallaga ning Viljandimaa Mulgi vallaga (varasema Abja vallaga). Valla pindala on 88 km². 2010. aasta seisuga elas seal 670 inimest. Valla keskus on Vilpulka küla, vallavanem on Dagnija Pozņaka. Vallas asub Vilpulka algkool. Rūja rabas toodetakse turvast, samuti on seal puidutööstusettevõtteid ja mööblitootjaid. Vallas voolavad Ruhja jõgi, Sapraša jõgi ja Palmute. Vald jääb Tālava madalikule. Maastik on lainjas, kõrgeim koht ulatub 72 meetrit üle merepinna. Madalaim koht asub Ruhja jõe ääres (42 m). Maavaradest leidub lisaks turbale veel liiva ja kruusa. Vald asub kolme endise mõisa – Terneja, Jurata ja Eriņi – maadel.1945. aastal muudeti endine Terneja vald Vilpulka külanõukoguks. Aastal 1954 liideti sellega endine Virķēni külanõukogu. 1990. aastal moodustati külanõukogust Vilpulka vald. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Ruhja piirkonda. Kohalike vaatamisväärsuste hulka kuuluvad Vilpulka mägi, kus asub vabaõhulava, ja Šīvari rahn (pikkus 5,30 m, laius 2 m ja kõrgus 2 m). Looduskaitse all on Pīkoli tamm, Maziņķi tee männid, Iņķi paju, Vilpulka mäe kask, Leski tamm, Cieši haab, Virķēni vana kõrtsi tamm, Virķēni mõisa tamm, samuti ka üks Eesti piiri lähistel kasvav nimetu paju. Valla lõunaosa jääb Ruhja luha hoiualale. Regionaalse kaitse all olevad muinsusmälestised on Bērziņi keskeagne kalmistu ja Lejaszasase keskaegne kalmistu. Aastal 2011 elas vallas 460 lätlast, 27 venelast, 12 valgevenelast, 7 ukrainlast, 2 poolakat ja 3 leedulast. Valla külad on: Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. "Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās 01.07.2010" (PDF). Originaali arhiivikoopia (PDF) seisuga 3.10.2011. Vaadatud 3.10.2011. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. august 2016. Vaadatud 16. septembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2002. ISBN 9984-00-412-0. 624 lk. Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. august 2016. Vaadatud 16. septembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts, vaadatud 19.01 2024] Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Vilpulka vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Lendkala (tähtkuju)

Lendkala (ladina Volans, lühend Vol) on väike lõunataeva tähtkuju. Lendkala suurus on 141 ruutkraadi ja see on pindalalt 88 tähtkuju seas 76. kohal. Heledaim täht on Beta Volantis tähesuurusega 3,77. Heleduselt teine Gamma Volantis on kaksiktäht kaugusel 142 valgusaastat. Lendkala on üks 12 tähtkujust, mille moodustas hollandi astronoom Petrus Plancius meresõitjate Pieter Dirkszoon Keyseri ja Frederick de Houtmani lõunataeva vaatluste põhjal. Seda kujutati 1598 valminud taevagloobusel nimega Vliegendenvis (Lendkala). Esimest korda kujutati seda täheatlases 1603. aastal – Johann Bayeri "Uranometrias" nimega Piscis Volans. John Herschel tegi 1844. aastal lühendada nimi ühesõnaliseks ning edaspidi on kasutuses olnud ladinakeelne nimetus Volans. "Volans Constellation". Constellation Guide. Vaadatud 6. juuli 2018. "Star Constellation Facts: Volans". Astronomy Trek. Vaadatud 6. juuli 2018.
Kuldkala (tähtkuju)

Kuldkala (ladina Dorado, lühend Dor) on lõunataeva tähtkuju. Kuldkala suurus on 179 ruutkraadi ja see on pindalalt 88 tähtkuju seas 72. kohal. Heledaim objekt on kaksiktäht Alpha Doradus tähesuurusega 3,3. Kuldkalas asub osa Suurest Magalhãesi pilvest ja mitmeid galaktikaid. Kuldkala on üks 12 tähtkujust, mille moodustas hollandi astronoom Petrus Plancius meresõitjate Pieter Dirkszoon Keyseri ja Frederick de Houtmani lõunataeva vaatluste põhjal. Seda kujutati 1598 valminud taevagloobusel. Esimest korda kujutati seda täheatlases 1603. aastal – Johann Bayeri "Uranometrias". "Dorado Constellation". Constellation Guide. Vaadatud 6. juuli 2018. "The Dorado Constellation". Universe Today. Vaadatud 6. juuli 2018. "Star Constellation Facts: Dorado". Astronomy Trek. Vaadatud 6. juuli 2018.
Eesti NSV teeneline metsakasvataja

Eesti NSV teeneline metsakasvataja on Eesti NSVs välja antud aunimetus. Aunimetust andis Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidium. Aunimetus kehtestati 1966. aastal. 1966 Johannes Kolk, Herbert Raap, Hugo Rõõmusoks, Aleksander Teesalu 1967 Aleksander Ernits, Johannes Kogermaa, Jaan Limberg, Karl Peetsalu, Paul Pettai 1968 Aleksander Kokk, Jaan Raap, Karl Suviorg, Hans-Feliks Tullus 1969 Hugo Ploompuu, Heino Teder 1970 Eduard Maurer, Jaan Tiivoja 1972 Lauri Ruus, Elmar Sikkal, Maano Uibo 1973 Arnold Merihein, Karl Pärn 1974 Martin Loos, Olev Ott, Heino Rebane, Rein Vissak 1975 Vambola Klaassen, Valdek Kütt, Simo Nõmme, Herman Pahapill, Meeta Pärna 1976 Raimo Hallimäe, Endel Laas, Feliks Nõmmsalu, Salme Sajenko, Harald Vait 1977 Herbert Kõresaar, Hanno Kübard, Niilo Mei, Leonhard Polli, Einvald Sellik 1978 Lembit Ilves, Voldemar Jürjenberg 1979 Endel Mändma, Johannes Saul 1980 Alfred Heinpalu, Jüri Lükk, Liivia Mälton, Mart Rünk 1981 Elmar Lätt, Lembit Palu, Arno Sander 1982 Viktor Jakovlev, Eino Naan, Elmar Rehe 1983 Kalev Antsi, Ülo-Gustav Kull 1984 Ivar Etverk, Harald Hansberg, Ervin Silm 1985 Valdek Ilves, Helmut Maaste, Endel Tappo 1986 Herbert Karotamm, Väino Kukebal, Avo Soosalu 1987 Raivo Helm, Ülo Valts, Jaan Vigand 1988 Vello Aava, Aleksander Filippov, Arveld-Vellir Lehismaa 1989 Ülev Aruoja, Lembit Haabjärv, Lembit Kalvik, Ants Lensment, Enn Pastik Nõukogude Eesti. Tallinn: Valgus, 1978. Lk. 386, 393
Lõunakala

Lõunakala (ladina Piscis Austrinus, lühend PsA) on lõunataeva tähtkuju. Lõunakala suurus on 245 ruutkraadi ja see on pindalalt 88 tähtkuju seas 60. kohal. Heledaim täht on 25 valgusaasta kaugusel asuv Fomalhaut tähesuurusega 1,16. "Piscis Austrinus Constellation". Constellation Guide. Vaadatud 6. juuli 2018. "Star Constellation Facts: Piscis Austrinus". Astronomy Trek. Vaadatud 6. juuli 2018.
Repliik

Kunsti mõiste kohta vaata artiklit Repliik (kunst). Repliik on lühike ütlus või vastus. Pärast kohtukõnesid võib protsessiosaline vastata teise protsessiosalise kohtukõnele repliigiga. Repliigi kestus ei või olla üle kolme minuti. Viimase repliigi õigus on kostjal.
Richard Martinson

Richard Martinson (25. augustil 1930 Vaivere, Saaremaa – 25. oktoober 2016) oli eesti põllumajandustegelane. 1956. aastal lõpetas ta Olustvere Põllumajandustehnikumi agronoomia erialal kiitusega. Pärast tehnikumi lõpetamist töötas Keila sovhoosis osakonnajuhatajana. Keila sovhoosi ja Ranna sovhoosi ühendamise järel sai ta Ranna sovhoosi asedirektoriks. Aastatel 1981–1991 oli ta Ranna sovhoosi direktor. 1990 Eesti NSV teeneline põllumajandustöötaja Olustvere TMK vilistlased. Agronoomia ja põllumajandus "Olustvere Põllumajandustehnikumi 35. lend". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. september 2016. Vaadatud 16. septembril 2016. "Ülo Russak. Richard Martinson – mees, kelle ajal algas Tabasalu hoogne areng. Harku Valla teataja, 9.09.2010" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 17.09.2016. Vaadatud 16.09.2016. Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Harju rajooni Ranna sovhoosi direktor Richard Martinson, 1984
Kuressaare Linnavalitsus

Kuressaare Linnavalitsus oli Saare maakonna Kuressaare linna täidesaatev võimuorgan (linnavalitsus) enne 2017. aasta haldusreformi. Linnavalitsuse nimetas ametisse Kuressaare Linnavolikogu. Linnavalitsus asus enne teist maailmasõda hoones Tallinna tänav 1 ja pärast Eesti iseseisvuse taastamist Tallinna tänav 10. Täna asub Tallinna tänav 10 peale haldusreformi tekkinud Saaremaa valla täidesaatev võimuorgan, Saaremaa vallavalitsus. Kuressaare linnavalitsuse juht oli Kuressaare linnapea ning viimaseks selle ametikoha pidajaks oli Madis Kallas.  Pikemalt artiklis Kuressaare linnapea https://web.archive.org/web/20160916083311/http://www.kuressaare.ee/uus/linnavalitsuse-koosseis/?lang=&sub=14146 (vaadatud 15.09.2016) Kuressaare Linnavalitsus Kuressaare linna veebilehel Mõnda Kuressaare Linnavalitsuse ajaloost aastail 1879-1917, saaremaa.ee Kuressaare Linnavalitsuse liigete tõöiaotus., Meie Maa (1919-1944), 14 aprill 1934
Lavamägi (tähtkuju)

Lavamägi (ladina Mensa, lühend Men) on lõunataeva tähtkuju. Lavamäe suurus on 153 ruutkraadi ja see on pindalalt 88 tähtkuju seas 75. kohal. Tähtkujus ei ole heledaid tähti. Heledaim täht on 33 valgusaasta kaugusel asuv Alpha Mensae tähesuurusega 5,07m. See on tähtkujude heledaimatest tähtedest kõige väiksema heledusega. Tähtkuju autor on prantsuse astronoom Nicolas-Louis de Lacaille, kellele see meenutas Kaplinna lähedal asuvat mäge, mis oli sageli pilvega kaetud. Ta pani tähtkujule 1752. aastal nimeks Mons Mensae, mis John Herscheli 1844. aasta soovituse järgi lühendati Mensaks. "Mensa Constellation". Constellation Guide. Vaadatud 6. juuli 2018. "Star Constellation Facts: Mensa". Astronomy Trek. Vaadatud 6. juuli 2018.
Kose Haridusselts

Kose Haridusselts oli haridusselts Kosel. Selts moodustati Kose Muusikaseltsi ja Kose karskusseltsi "Aade" ühendamisel ning alustas tööd 5. augustil 1907. Seltsi esimeheks valiti Kose-Uuemõisa kooliõpetaja Jaan Jürgenson. Haridusseltsi raamatukogu, mis tänapäeval kannab nime Kose Raamatukogu, avati 1908. aastal.
Athena

Athena, Pallas Athena, (kreeka Αθηνη; rooma vaste Minerva) on vanakreeka mütoloogias tarkuse-, julguse-, õiguse- ja õiglusejumalanna. Ta on ka sõdalane ja kangelaslikkuse kaitsja. Athena on tuntud kui linnamüüride valvur. Talle on pühitsetud Ateena linn ja ta on selle kaitsejumalanna. Athenat kujutatakse kunstis sageli aigise (rinnakilbi) ja harjaga kiivriga. Legend räägib, et iidsetel aegadel, kui Ateena linna alles rajati, võistlesid kaks jumalat selle üle, kumb neist uut linna valvama hakkab. Need jumalad olid Athena ja merejumal Poseidon (Ateena linn asub teatavasti mere ääres). Otsustati, et linn antakse sellele jumalale, kes teeb linnarahvale kasulikuma kingituse. Poseidon lõi Ateena jaoks ilusa allika, aga selle vesi oli soolane ja ei kõlvanud juua. Athena aga kinkis linnale maailma esimese oliivipuu. See kingitus meeldis linnarahvale palju rohkem. Athena oli võistluse võitnud ja linn usaldati tarkusejumalanna hoole alla. Athena on ka kudumise patroon. Tema oli see, kes maailma esimesele naisele Pandorale kudumiskunsti õpetas. Ta kaitseb ühtlasi haridust, kunsti ja teadusi. Zeus hüüdis Athenat "öökullisilmseks" ning suhtus temasse kui lemmiklapsesse. Athena on isale eriti lähedane seetõttu, et ta sündis Zeusi peast: ühel päeval tundis Zeus kohutavat peavalu, ta kutsus sepp-jumal Hephaistose ja lasi tal oma pea lõhki lüüa. Sellest hüppas välja täisrelvis Athena. Athenal on ka prohvetlikud võimed, mida ta saab kinkida inimestele, kes talle meeldivad. Öökull on üks Athena sümbolitest ja seda lindu seostatakse tänapäevalgi tarkusega. Athena oli koos Artemise ja Hestiaga üks kolmest Olümpose jumalannast, keda peeti neitsiks. Athena Lemnia "ATHENA - Greek Goddess of Wisdom, War & Crafts". Theoi Greek Mythology (inglise). Vaadatud 1. augustil 2023. Ancient Greek Olives - Gifts from A Goddess, vaadatud 31. juulil 2023 "Athena | Goddess, Myths, Symbols, Facts, & Roman Name | Britannica". www.britannica.com (inglise). 3. juuli 2023. Vaadatud 31. juulil 2023.
Kurblu oja

Kurblu oja (ka Kurdlu oja) on oja Harjumaal Kuusalu vallas. Oja algab Kure allikast ja suubub Kolga lahte. Kurblu oja keskkonnaportaalis
Männiheinik

Männiheinik (Tricholoma matsutake, sünonüüm Tricholoma nauseosum) on heiniku perekonda kuuluv seeneliik. Eestis on männiheinik harv, leitud Lahemaalt ja Naissaarelt. Ta kasvab vanades kuivades männimetsades. Ta on maailma kalleim kübarseen. Tal on pruunikad kiud ja soomused. Kübara läbimõõt on 15-30 sentimeetrit. Männiheinik andmebaasis eElurikkus Kalam, Laura; Kelk, Oskar (9. september 2023). "1000 eurot kilo! Maailma kõige kallimat kübarseent leidub ka Eesti metsades". Eesti Ekspress. Vaadatud 9. septembril 2023.
Kurdla peakraav

Kurdla peakraav on peakraav Saare maakonnas Saaremaa vallas. Peakraav suubub paremalt Kuke peakraavi. Peakraavi pikkus on 7,2 km ja selle valgla suurus on 30,8 km². Kurdla peakraav Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 16.09.2016)
Kunila peakraav

Kunila peakraav on peakraav Harju ja Rapla maakonnas. Peakraav suubub vasakult Tuhala jõkke. Peakraavi pikkus on 7,1 km ja valgla pindala on 14,5 km². Kunila peakraav Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 16.09.2016)
Konvere mõis

Konvere mõis (saksa keeles Konfer; ka Kuundra mõis) oli mõis Ridala kihelkonnas Läänemaal. Mõis rajati ajavahemikul 1726-1733 Kirimäe mõisast eraldatud alast. Konvere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 16.09.2016) Konvere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Konstantin Thon

Konstantin Andrejevitš Thon (vene Константин Андреевич Тон; 6. november (vkj 26. oktoober) 1794 Peterburi – 6. veebruar (vkj 25. jaanuar) 1881 Peterburi) oli Venemaa arhitekt. Salanõunik (1864). Aastatel 1854–1871 oli ta Keiserliku Kunstiakadeemia rektor. Thon sündis Peterburis venestunud saksa juveliiri perekonnas. 1815. aastal lõpetas ta Keiserliku Kunstiakadeemia. Aastatel 1819–1828 stažeeris ta Itaalias. 1830. aastal sai ta Keiserliku Kunstiakadeemia akadeemikuks. Samal aastal pälvis ta 2. järgu ja 1840. aastate lõpus 1. järgu arhitektuuriprofessori nimetuse. Thon töötas mitmes arhitektuuristiilis. Klassitsistlikus stiilis rekonstrueeris ta Väikese Teatri Moskvas (1839–1840). Enamik tema töid on tehtud pseudovene stiilis, neist tuntumad on Lunastaja Kristuse katedraal ja Suur Kremli palee Moskvas. Lunastaja Kristuse katedraali projekteeris ta 1830. aastatel. Katedraali nurgakivi pandi 1837. aastal ja ehitamiseks kulus 44 aastat. Suure Kremli palee projekteeris grupp arhitekte Thoni juhtimisel. Hoone ehitati aastatel 1839–1849. 1843. aastal määras keiser Nikolai I Thoni rajatava Peterburi–Moskva raudtee lõppjaamade vaksalite projekteerijaks. Moskva vaksal Peterburis (1855. aastast Nikolai vaksal) valmis 1851. aastal. Kompositsioonilt sarnane Peterburi vaksal Moskvas valmis samuti 1851. aastal. Vaksalite hoonekompleksi kuulusid ka ringikujulise põhiplaaniga kuppelkatusega ringdepood. Thorni projektides oli kaastegev arhitekt Rudolf Żelaziewicz. Tagaplaanil Lunastaja Kristuse katedraal Moskvas. Lammutati 1931, taastati 1997 (postkaart 1900. aasta paiku) Moskva vaksal Peterburis (August Wilhelm Petzolti akvarell, 1851) Konstantin Thoni projekteeritud Suomenlinna kirik 1908. aastal enne ümberehitust 1868. aastal valiti aastal Briti Arhitektide Kuningliku Instituudi auliikmeks Tema vennad Aleksandr Thon ja Andrei Thon olid arhitektid. ТОН Константин Андреевич. funeral-spb.narod.ru Тон Константин Андреевич
Ramsi tehisjärv

Ramsi tehisjärv on tehisjärv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Ramsi alevikus ja Sinialliku külas. Järve pindala on 2,9 ha, kõrgus merepinnast 40 m ja kaldajoone pikkus 917 m. Järv asub suuremas osas Ramsi alevikus, vaid osa järve põhjatipust asub Sinialliku külas. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu. Ramsi tehisjärv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 25.10.2017) Ramsi tehisjärv keskkonnaportaalis (vaadatud 25.10.2017) Ramsi tehisjärv Eesti looduse infosüsteemis Ramsi tehisjärv keskkonnaportaalis
Kosilase järv

Kosilase järv (ka Kangrumatsi järv) on looduslik umbjärv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Mäeltküla külas. Järve pindala on 1,8 ha, pikkus 230 m, laius 150 m ja kõrgus merepinnast 70 m. Järv kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu. Kosilase järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 16.09.2016) Kosilase järv keskkonnaportaalis (vaadatud 16.09.2016) Kosilase järv Eesti looduse infosüsteemis Kosilase järv keskkonnaportaalis
Verilaske järv

Verilaske järv (ka Verilaske paisjärv) on paisjärv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Verilaske külas. Järve pindala on 0,8 ha, valgla suurus 27 km², kaldajoone pikkus 414 m ja kõrgus merepinnast 49,5 m. Järv on paisutatud Verilaske ojale. Järv kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu. Verilaske järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 16.09.2016) Verilaske järv keskkonnaportaalis (vaadatud 16.09.2016) Verilaske järv Eesti looduse infosüsteemis Verilaske järv keskkonnaportaalis
Koordi veskijärv

Koordi veskijärv on paisjärv Sakala kõrgustiku keskosas Viljandi maakonnas Viljandi vallas Kibekülas ja Mäeltkülas. Järve pindala on 1,1 ha, valgla suurus 13,92 km² ja kõrgus merepinnast 57,5 m. Järv on paisutatud Verilaske ojale ning kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu. Koordi veskijärv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 16.09.2016) Koordi veskijärv keskkonnaportaalis (vaadatud 16.09.2016) Koordi veskijärv Eesti looduse infosüsteemis Koordi veskijärv keskkonnaportaalis
Verilaske oja

Verilaske oja on oja Sakala kõrgustiku idaosas Viljandi maakonnas Viljandi vallas, Ärmä jõe vasakpoolne lisajõgi. Verilaske oja on 13,6 km pikk, selle valgla pindala on 26,2 km², langus 33,5 m ja lang 2,5 m/km. Oja saab alguse Holstre külast 75,5 m kõrgusel Holstre mägede jalamilt, ning suubub Verilaske külas 42 m kõrgusel vasakult poolt Ärmä jõkke 2,6 km kaugusel selle suudmest. Oja voolab läbi Holstre, Pirmastu, Rebase, Mäeltküla, Kibeküla ja Verilaske küla, samuti voolab oja Pirmastu ja Rebase, Rebase ja Mäeltküla, Mäeltküla ja Kibeküla ning Mäeltküla ja Verilaske küla vahelisel piiril. Oja voolab Pirmastu külas läbi Tilli järve ja Rõika järve. Kibeküla ja Mäeltküla küla piiril on ojale paisutatud Koordi veskijärv ning Verilaske külas Verilaske järv. Oja kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Varem oli Rebase külas ojale paisutatud Pätsi järv (Pätsi veskijärv). Holstre mäed Ärmä jõgi Tilli järv Koordi veskijärv Verilaske järv Verilaske oja Eesti looduse infosüsteemis Verilaske oja keskkonnaportaalis http://www.eki.ee/cgi-bin/mkn8.cgi?form=ee&lang=et&of=tb&f2v=Y&f3v=Y&f10v=Y&f14v=Y&kohanimi=p%C3%A4tsi%20j%C3%A4rv Verilaske oja Eesti looduse infosüsteemis Verilaske oja keskkonnaportaalis
Nemenka

Nemenka (ukraina keeles Неменка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Illintsi rajoonis. Elanike arv on 440. Pindala on 1,45 km².
Prõlutske (Kalõnivka rajoon)

Prõlutske (ukraina keeles Прилуцьке) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Kalõnivka rajoonis. Elanike arv on 171. Pindala on 0,025 km².
Juha Hernesniemi

Juha Antero Hernesniemi (18. oktoober 1947 Kannus – juuni 2023 Helsingi) oli soome arst, neurokirurg. Ta on olnud Helsingi Ülikooli professor neurokirurgia alal. 1973 – arst (MD) 1979 – meditsiinidoktor (PhD) 1998 – neurokirurgia professor Stephenson, Matthew (1. oktoober 2023). "Obituary for Juha Hernesniemi, M.D., 1947–2023". World Neurosurgery. 178: 123. DOI:10.1016/j.wneu.2023.07.082. ISSN 1878-8750. Juha Hernesniemi Helsingi Ülikooli Keskhaigla kodulehel (aastast 2015, inglise keeles) Intervjuu Soome tippkirurgiga, kes tõttas appi Michael Schumacherile ja Usbeki diktaatorile, EPL, 16. september 2016
Daldõkan

Daldõkan (vene keeles Далдыкан) on jõgi Norilski lähedal Krasnojarski krais. Norilski niklitehasest lähtunud reostuse tõttu on jõe vesi värvunud korduvalt punaseks.
Liina Pihlak

Liina Pihlak (aastani 1963 Liina Sang; 26. aprill 1937 Ruhja, Läti – 21. juuli 2019 Tartu, Eesti) oli eesti kunstnik, aastatel 1976–1982 Eesti Televisiooni peakunstnik. Ta lõpetas 1956. aastal Pärnu 2. Keskkooli, õppis aastatel 1956–1958 Tartu Kunstikoolis ning lõpetas 1964. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi lavakujunduse erialal. Aastatel 1964–1971 töötas ta Vanemuise teatri kunstnikuna. Aastatel 1971–1995 oli ta Eesti Televisiooni kunstnik, sealhulgas 1976–1982 ETV peakunstnik, ning 1993–1999 Eesti Kunstiakadeemia stsenograafia õppejõud. 1999. aastast tegutses ta vabakutselise kunstnikuna. Liina Pihlak töötas peamiselt teatri- ja televisioonikunstnikuna ning tegi kujundusi paljudele teatri- ja telelavastustele: "Pisuhänd" (1980), "Tabamata ime" (1983), "Musta katuse all" (1983), "Kahe kodu ballaad" (1986), "Päkapikula" (1981), "Väikevend ja Karlsson katuselt" (1988), "Pätu" (1990), "Härra Lapsti lasteteater" (1993–1996), "Kunksmoor" (1992) jpm. Tema looming on ka ETV telesarja "Miss Marple'i lood" (kuus osa, 1990, režissöörid Toomas Kirss ja Indrek Herman) kunstnikutöö. Lisaks tegi ta kaastööd filmistuudiole Tallinnfilm mängufilmide "Nukitsamees" (1981, režissöör Helle Murdmaa) ning "Savoy ball" (kaks jagu, 1985, režissöör Ago-Endrik Kerge) ja "Briljandid proletariaadi diktatuurile" (kaks jagu, 1975, režissöör Grigori Kromanov) kunstniku ja kostüümikunstnikuna. Ta on kirjutanud mälestusteraamatu "Elu puu : minu vanematest Kersti Merilaasist ja August Sangast ning minu elust teatris, filmis ja televisioonis" (Tänapäev, 2021). Eesti Kunstnike Liit Eesti Lavastuskunstnike Liidu auliige 1972 – Eesti NSV Teatriühingu kunstnikuauhind[viide?] 1988 – Eesti Teatriliidu kunstnikuauhind 1989 – Eesti NSV teeneline kunstnik 2005 – Eesti Kultuurkapitali näitekunsti aastapreemia (koos Mari-Liis Küla, Aime Undi, Liina Undi, Mari Tuulingu ja Andres Taliga (Eesti teatrikunstnike erinevate põlvkondade loomingu talletamise ja väärtustamise eest kaheköitelises "Kunstnikuraamatus") 2011 – Kaarel Saha preemia Tema vanemad olid kirjanikud August Sang ja Kersti Merilaas ning tema vend on luuletaja, kirjanduskriitik ja kirjastaja Joel Sang. Tema abikaasa oli tehnikateadlane Ilmar Pihlak. Tema õetütar on Kristina Pai. "Eesti Lavastuskunstnike Liit. Liina Pihlak – auliige". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. oktoober 2016. Vaadatud 16. septembril 2016.