Ameerika Ühendriikide riikliku julgeoleku nõunik

Ameerika Ühendriikide riikliku julgeoleku nõunik (inglise keeles Assistant to the President for National Security Affairs ehk APNSA, sageli tuntud kui National Security Advisor ehk NSA) on vanemnõunik Ameerika Ühendriikide presidendi kantseleis (ingl k Executive Office of the President), mis asub Valge Maja läänetiivas. Riikliku julgeoleku nõunik on presidendile kõige kõrgem nõunik riikliku julgeoleku küsimustes. Riikliku julgeoleku nõunik ehk APNSA osaleb Riikliku Julgeolekunõukogu (ingl k National Security Council ehk NSC) koosolekutel ja on tavaliselt eesistuja direktorite komitee koosolekutel koos riigisekretäri ja kaitseministriga (nendel, milles president ei osale). APNSA istub ka Sisejulgeolekuministeeriumi nõukogus. APNSA-d toetab NSC personal, kes komplekteerib salastatud uurimistöid ja infominuteid nõunikule läbi vaatamiseks ning tema poolt esitamiseks kas NSC-le või presidendile. APNSA nimetab ametisse president ning ametikoht ei nõua Senati poolt kinnitamist. Kui APNSA-ks nimetatakse kolme- või neljatäheline kindral, on Senati kinnitus vajalik selleks, et säilitada auaste uuel ametikohal. Riikliku julgeoleku nõuniku roll ja mõjuvõim on erinev ühest valitsusest teise ning ei seisne ainult ametisse määratud isiku omadustest, vaid ka ametisoleva presidendi juhtimisstiilist ja juhtimisfilosoofiast. Ideaalis on riikliku julgeoleku nõunik presidendile aus vahendaja riikliku julgeoleku küsimustes, tehes oma tööd ilma, et ta toetaks omaenda isiklikke huvisid ja vaatekohti. Riikliku julgeoleku nõunik on presidendi kantseleis personalikoht, millel pole suunavat ega eelarvelist voli Riigidepartemangu või Kaitseministeeriumi üle, erinevalt riigisekretärist ja kaitseministrist, kes on Senati poolt kinnitatud ametnikud, ning seeläbi on neil seadusega ettenähtud voli oma ametkondade üle. APNSA on võimeline presidendile oma läheduse tõttu pakkuda argipäevast nõu, mis on iseseisev nende kahe ametkonna suurte bürokraatiate ja ametnike huvidest. Kriiside ajal teeb riikliku julgeoleku nõunik oma tööd tõenäoliselt Valge Maja kriisikeskusest (ingl k Situation Room) või presidendi hädaolukorralisest operatsioonide keskusest Valge Maja idatiiva alt (nagu see oli 11. septembril 2001), teavitades presidenti kriisiolukorras hetkeseisust. 1953–1955 Robert Cutler 1955–1956 Dillon Anderson 1956–1957 (kohusetäitja) William Jackson 1957–1958 Robert Cutler 1958–1961 Gordon Gray 1961–1966 Mac Bundy 1966–1969 Walt Rostow 1969–1975 Henry Kissinger 1975–1977 Brent Scowcroft 1977–1981 Zbigniew Brzezinski 1981–1982 Richard Allen 1981–1982 (kohusetäitja) James Nance 1982–1983 William Clark 1983–1985 Bud McFarlane 1985–1986 John Poindexter 1986 (kohusetäitja) Alton Keel 1987 Frank Carlucci 1987–1989 Colin Powell 1989–1993 Brent Scowcroft 1993–1997 Tony Lake 1997–2001 Sandy Berger 2001–2005 Condoleezza Rice 2005–2009 Stephen Hadley 2009–2010 James Jones 2010–2013 Tom Donilon 2013–2017 Susan Rice 2017 Mike Flynn 2017 (kohusetäitja) Keith Kellogg 2017–2018 H. R. McMaster 2018–2019 John R. Bolton 2019 (kohusetäitja) Charlie Kupperman 2019–2021 Robert O'Brien alates 2021 Jake Sullivan The National Security Advisor and Staff: p. 1. "History of the National Security Council, 1947-1997". Valge Maja. August 1997. Originaali arhiivikoopia seisuga 22. veebruar 2010. Vaadatud 5. septembril 2008 – cit. via National Archives. Portnoy, Steven (21. veebruar 2017). "McMaster will need Senate confirmation to serve as national security adviser". CBS News. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. märts 2017. Vaadatud 12. märtsil 2017. The National Security Advisor and Staff: pp. 17-21. The National Security Advisor and Staff: pp. 10-14. "22 U.S. Code § 2651 - Establishment of Department". LII / Legal Information Institute (inglise). Vaadatud 21. jaanuaril 2024. "10 U.S. Code § 113 - Secretary of Defense". LII / Legal Information Institute (inglise). Vaadatud 21. jaanuaril 2024. Clarke, Richard A. (2004). Against All Enemies. New York: Free Press. Lk 18. ISBN 0-7432-6024-4. Burke, John P. (2009). Honest Broker?: The National Security Advisor and Presidential Decision Making. Texas A&M University Press. Lk 26. ISBN 9781603441025. "Foreign Relations of the United States, 1955–1957, National Security Policy, Volume XIX". Department of State, Office of the Historian. Vaadatud 12. juulil 2020. Weisman, Steven R. (2. jaanuar 1982). "Reagan Replacing Security Advisor, Officials Report". The New York Times (Ameerika inglise). ISSN 0362-4331. Vaadatud 25. novembril 2020. https://www.presidency.ucsb.edu/documents/nomination-alton-g-keel-jr-be-the-permanent-united-states-representative-the-council-the https://www.upi.com/Archives/1986/12/09/Newly-appointed-national-security-adviser-Frank-Carlucci-is-planning/6843534488400/ The National Security Advisor and Staff: p. 33. "Key Members of Obama-Biden National Security Team Announced". The Office of the President-Elect. 1. detsember 2008. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. detsember 2008. Vaadatud 1. detsembril 2008. "Donilon to Replace Jones as National Security Adviser". CNN. Oktoober 2010. Originaali arhiivikoopia seisuga 8. november 2012. Vaadatud 8. oktoobril 2010. Wilson, Scott; Lynch, Colum (5. juuni 2013). "National Security Team Shuffle May Signal More Activist Stance at White House". Washington Post. Originaali arhiivikoopia seisuga 25. oktoober 2017. "Biden to Appoint Jake Sullivan as National Security Adviser". CBS News.