laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Pilistvere kalmistu

Pilistvere kalmistu on kalmistu Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Arjassaare külas Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Kalmistul võib olla 18. sajandist varasem kihistus – on arvatud, et seal oli muinasaegne matusepaik või 17. sajandi külakalmistu. Pilistvere kirikuaeda lõpetati matmine üldiselt 1773. aastal, siis maeti edaspidi sinna enamik kihelkonna surnuid. Kuni 1855. aastani (õigeusu kalmistu rajamiseni) maeti sinna ka kihelkonna õigeusklikke. Kalmistut on laiendatud korduvalt. Uus osa (üle Imavere tee kagus) võeti kasutusele 20. sajandil. Vanas osas avati 24. juunil 1932 pidulikult Vabadussõja mälestusmärk. See on üks väheseid Vabadussõja mälestusmärke Eestis, mis säilis tervena nii Nõukogude teise kui ka kolmanda okupatsiooniaja jooksul. Pilistvere kalmistu on alates 1997. aastast riiklik ajaloomälestis. Kalmistu on praegu kasutusel ning on üldiselt hästi hooldatud, selle pindala on 4,53 ha. Kalmistu vanas osas paikneb matusekabel ja kalmistuvahi talu, mille juures on ka kalmistu abivärav. Kalmistu vana ja uue osa vahelt läbiviiva praeguse Imavere tee ääres (vana osa pool) on kolmeosalise kiviehitisega kalmistu peavärav. 1900 – Jaan Jung (1835–1900), ärkamisaja tegelane ja koduloolane 1919 – Albert Peters VR II/3 (1893-1919), kitsarööpmeliste soomusrongide ülem Vabadussõjas 1920 – Jüri Vilms VR III/1 (1889–1918), advokaat ja riigitegelane 1952 – Reinhold Kamsen (1871–1952), ühistegelane ja kirjamees 2000 – Karl Jaanus VR II/3 (1899–2000), Vabadussõja veteran ja talunik Pilistvere kirikuaed Pilistvere vana õigeusu kalmistu Pilistvere kalmistu Vabadussõja mälestusmärk Maire Sala. "Viljandimaa kalmistute lugu". Viljandi 2007. Lk 61 Kultuurimälestis nr 8429 "Pilistvere kalmistu" Maire Sala. "Viljandimaa kalmistute lugu". Viljandi 2007. Lk 61–63 ja 99 Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002 Pilistvere kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Kultuurimälestis nr 8428 "Vabadussõja mälestusmärk" Kultuurimälestis nr 8426 "Jaan Jungi (1835–1900) haud" Kultuurimälestis nr 8427 "Jüri Vilmsi (1889–1918) haud" Pilistvere kalmistu. Viljandimaa kalmistute bibliograafia
Göttingeni Hiis

Göttingeni Hiis (saksa keeles Göttinger Hainbund) oli 1772. aastal Göttingenis asutatud saksa noorte luuletajate ühendus, mis vastustas prantsuse klassikalise kirjanduse suunda ja taotles saksapärase luule elustamist. Heinrich Christian Boie Ernst Brückner Carl Christian Clauswitz Carl August Wilhelm von Closen Carl Friedrich Cramer Christian Hieronymus Esmarch Schack Hermann Ewald Johann Friedrich Hahn Ludwig Christoph Heinrich Hölty Johann Anton Leisewitz Johann Martin Miller Gottlieb Dieterich von Miller Christian zu Stolberg-Stolberg Friedrich Leopold zu Stolberg-Stolberg Johann Heinrich Voß Johann Thomas Ludwig Wehrs Torm ja tung
Lauskrand

Lauskrand on madal, enamasti liivane rand. Lauskrannale on iseloomulikud väikesed suhteliste kõrguste vahed, settematerjal on tavaliselt rannal ühtlaselt laiali jaotunud ja on tuntav lainete mõju. Lauskrannal esineb nii kuhje- kui ka kulutusvorme. Kulutuslik lauskrand on moreenrand. Kuhjelised lauskrannad on liiva-, mölli- ja kruusa-veeristiku ehk kliburand. Lauskrand on tüüpiline Lääne- ja Edela-Eesti rand.
Nag Hammadi kirjad

Nag Hammadi käsikirjad avastati 1945. aastal Egiptusest Nag Hammadi lähedalt. Mitte kõik leitud teosed ei pärine hilis-antiikaja religioossest gnostikute liikumisest, vaid varase kristluse erinevatest suundadest. Pole teada, kuidas ja mis asjaoludel need teosed oma leiupaika sattusid ning kellele nad kuulusid, kuid praegu kõige levinuma hüpoteesi järgi pärinevad need teosed leiupaiga läheduses asunud kloostri raamatukogust, kust need olid kõrvaldatud kui hereetilised teosed. See hüpotees sobib hästi kokku ka Egiptuse kirikuloo kronoloogiaga. Enamik Nag Hammadi «raamatukogu» teostest pärineb 2. ja 3. sajandist, see tähendab Egiptuse kirikuloo kõige varasemast perioodist (ristiusu olemasolu Egiptuses on dokumentaalselt tõestatud alates 2. sajandist), kuid teoseid sisaldavad käsikirjad (papüüruskoodeksid) pärinevad 4. sajandist. Suurem osa Nag Hammadi teostest pärineb inimestelt, kes pidasid ennast kristlasteks. Kristlasteks pidas end ka suurem osa nendest Egiptuse kristlastest, keda tänapäeval gnostikuteks nimetatakse. Nimetatud käsikirjad peideti u a 390 paiku lähedalasuva Pachomiuse kloostri munkade poolt. Savinõusse pitseeritud kogu sisaldas kolmteist kaunist papüüruskoodeksit kokku 52 tekstiga. Tegemist on algkristlike tekstidega, mis kajastasid eelkõige ühe varakristliku suuna, gnostikute, vaateid. Gnostikute järgi andis Jeesus lisaks laiemale publikule mõeldud õpetusetele veel salaõpetusi väljavalituile, kes teda mõista suutsid. Nag Hammadi tekste on rühmitatud erinevalt. Üks võimalus on jagada need vastavalt tekstide suhtele gnoosise ja kristlusega järgmistesse gruppidesse. 1. Tekstid, mis on ühteaegu nii kristlikud kui ka gnostilised. Need jagunevad omakorda kahte alarühma. Tekstid, mis on olemuslikult kristlik-gnostilised. Kristlik-gnostilised tekstid, milles kristlik osa on kõrvaline. 2. Mittekristlikud tekstid. Jagunevad omakorda kahte alarühma. Gnostilised tekstid, milles kristlik aines puudub. Mittegnostilised tekstid. Järgnevas ülevaates on Nag Hammadi koodeksite (NHC) rahvusvahelised tähistused. Rooma number tähistab sarnase rühmituse käsikirju. Eestikeelsed pealkirjad ja lühendid vajavad täpsustamist. * Nag Hammadi kirjade loendis on VI,7 vaid üks tekst (Palve). Inter Wikis on jaotus a ja b. Gnostikud Tooma evangeelium Jaan Lahe. Kui gnostiline on Tooma Evangeelium? Usuteaduslik Ajakiri, 2 (59), 2009:93 - 113. Jaan Lahe. Nag Hammadi "raamatukogu" varase kristluse kontekstis. kjt.ee, 6. november 2015.
Kergu Püha Suurkannataja Sinaiida kirik

Kergu Püha Suurkannataja Sinaiida kirik on õigeusu kirik, mis asub Kergu külas Põhja-Pärnumaa vallas Pärnu maakonnas. Kirik on arvele võetud ehitismälestisena. Kirikut kasutab Kergu Püha Suurkannataja Sinaiida Kogudus. Esimene õigeusu kirik valmis aastal 1861 kohalikule surnuaiale. Juba järgmisel aastal annetas Kergu mõisa omanik Sinaida Keiserling uue kiriku, mis oli kasutusel aastani 1878. Praegune kirik on ehitatud aastatel 1875–1877 ning selle projekteeris Gardenack. Aastal 1941 sai kiriku katus lahingutes kannatada, ent aastal 1980 lasi kohalik kolhoos kirikule uue plekist katuse panna ja hävinud kuplid taastada. Kergu Püha Suurkannataja Sinaiida kirik kultuurimälestiste riiklikus registris http://www.eoc.ee/kogudus/kergu-puha-suurkannataja-sinaiida-kogudus/ Kergu Püha Suurkannataja Sinaiida kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
Lihv

Lihv võib olenevalt valdkonnast tähendada erinevaid asju. Juveliirikunstis on lihv vääriskivi teatud kujusse töötlemise viis. Geoloogias ja mineraloogias tähendab lihv petrograafiliseks uurimiseks lihvitud ja poleeritud pinnaga kivimi-, maagi-, mineraali- või kivistisepala. Keemialaboratooriumi klaasaparatuuris on lihv standardselt lihvitud pinnaga ühenduskoht. Tehnikas tähendab lihv poleeritud pinnaga katsekeha, mille põhjal hinnatakse metalli struktuuri ja defekte. Lihv on üks murdelisi nimetusi liistiku kohta.
Marje Viirmann

Marje Viirmann (sündinud 12. septembril 1960 Kehras; aastatel 1983–1995 Marje Idavain) on eesti orienteeruja, rogainija ja suusataja. Lõpetas 1978. aastal Kehra Keskkooli. Töötab 2006. aastast OÜ Fere müügihaldurina. Harrastab orienteerumist 1971. aastast, tema treenerid on olnud Maire Lahtmets ja Tõnu Raid. Noorte ja juunioride klassides võitis Eesti meistrivõistlustel orienteerumises kokku 11 medalit (6 kulda, 3 hõbedat, 2 pronksi). Aastatel 1977–2008 võitis Eesti meistrivõistlustel orienteerumises 19 kulda (neist 9 orienteerumisjooksus ja 10 suusaorienteerumises), 20 hõbedat ja 13 pronksi. Aastatel 1982–1991 võitis NSV Liidu meistrivõistlustel orienteerumisjooksus 2 kulda (1986 tavarajal ja 1990 teates Eesti naiskonna koosseisus), 4 hõbedat ja 3 pronksi. 1991. aastal võistles NSV Liidu koondises orienteerumisjooksu MMil ning sai lühirajal 36. koha ja tavarajal 40. koha. Veteranide MMil võitnud suusaorienteerumises 2 kulda (2003, 2006) ja pronksi (2014) ning orienteerumisjooksus 2 kulda (2016), 5 hõbedat (1997, 2006, 2007, 2011, 2013) ja 5 pronksi (2003, 2008, 2010, 2012, 2015). Murdmaasuusatamises võitnud Eesti meistrivõistlustelt 2 pronksi, 1991. aastal 20 km distantsil ja 1992. aastal teatesõidus Lääne-Virumaa „Jõud“ naiskonnas. Rogaini Euroopa meistrivõistlustel võitis ta 2007. aastal koos Eduard Pukkoneni ja Mati Preitofiga segavõistkondade arvestuses pronksi ning 2020. aastal koos Airi Alnekiga naisvõistkondade arvestuses pronksi. Veteranide segavõistkondade arvestuses võitnud rogaini maailmameistrivõistlustel 2008 kulla (koos Eduard Pukkoneni ja Mati Preitofiga) ja 2013 hõbeda (koos Eduard Pukkoneniga), rogaini EMil koos Eduard Pukkoneni ja Mati Preitofiga 2 kulda (2007, 2009) ning koos Eduard Pukkoneniga hõbeda (2011) ja 2 pronksi (2005, 2012). "ESBL sporditulemused. Marje Viirmann". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 6. jaanuaril 2015. Eesti spordi biograafiline leksikon. Idavain, Marje Eesti spordi biograafiline leksikon. Idavain, Marje ESBL sporditulemused. Marje Viirmann WMOC2008. Who is who. Marje Viirmann. Interview by Manuel Dias
Free State'i provints

Free State [frii steit] on Lõuna-Aafrika Vabariigi provints. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid Free State'i provintsi elanikkonnast mustanahalised aafriklased 87,6%, valged 8,7%, värvilised 3,1%, India ja Aasia päritolu inimesed ja teised 0,2%. Sotho keelt pidas emakeeleks 64,2% rahvastikust, afrikaani keelt 12,7%, koosa keelt 7,5%, tsvana keelt 5,2%, suulu keelt 4,4% ja inglise keelt 2,9%. Oranje Vaba Riik Free State'i Ülikool Census 2022 Statistical Release Census in brief : Census 2011. - Pretoria: Statistics South Africa. 2012, lk. 21-25
Svisłač (Minski oblast)

Svisłač (transkribeerituna Svislatš) on alev Valgevenes Minski oblastis Puchavičy rajoonis, Svisłači külanõukogu halduskeskus. Alev asub Minskist 37 kilomeetri kaugusel Svisłači jõe kaldal, merepinnast 169 meetri kõrgusel. Alev tekkis 1960. aastatel alevikuna osokeriiti töötleva vabriku juurde. 1980. aastatel alevikku laiendati, ühtlasi sai Svisłačist alev. Plaanis oli selle juurde ehitada uus tuumaelektrijaam, aga Tšornobõli katastroofi tõttu ehitati selle asemele hoopis soojuselektrijaam.
Družny

Družny, (transkribeerituna Družnõ) on alevik Valgevenes Minski oblastis Puchavičy rajoonis Svisłači külanõukogus. Alevik asub Minskist 40 kilomeetri kaugusel. Alevik tekkis 1980. aastatel. Plaanis oli selle juurde ehitada uus tuumaelektrijaam, aga Tšornobõlis toimunud katastroofi tõttu ehitati selle asemele hoopis soojuselektrijaam. Ehitust alustati aastal 1985. Pinnas oli soine, aleviku ehitamisel eemaldati miljon tonni turvast, kohale veeti hulgaliselt täitematerjali. Aastal 1987 valmisid esimesed majad. Aleviku elanikest on 55% kõrgharidusega. http://pravo.by/document/?guid=12551&p0=D918n0090114
Praŭdzinski

Praŭdzinski (transkribeerituna Pravdzinski) on alev Valgevenes Minski oblastis Puchavičy rajoonis. Alevit läbib Rudzienskit Praŭdzinski turbaväljadega ühendav kitsarööpmeline raudtee. Praŭdzinski asub Pciči jõe kaldal. Alevis on kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Haridust annavad keskkool ja muusikakool. Alev tekkis 1960. aastatel alevikuna turbatööstuse ehitamisel vabriku juurde. 1977. aastal sai Praŭdzinskist alev.
Vehmer

Vehmer on põline härjarakendi veopuu, mis on tagaosas hargikujuline. Vehmri eesotsas paiknes risti vehmripulk, mille külge kinnitati paarishärgade ike tugeva nahkrihma ehk rahke abil. Vehmri asemel kasutati mõnel pool ka eesotas kokku seotud või tugeva pulgaga ühendatud aisu. Aisad Tiisel Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 345
Rõuk

Rõuk oli vilja, heina, põhu vm koresööda järelkuivatamiseks tehtud puidust sisetoestikuga kuhilas. Põhjaeesti murretes nimetati rõuku ka aun, Saaremaal reigas. Neid võis olla mitmesuguse kujuga: koonusjast rõuku nimetati ka kärbis, kaarjast aun, katusjast rõuguredel ning seinakujuga rõuku sard. Rõukude toestikuks olid oksatüügastega teibad, latid, neli- või kolmnurksed rõuguredelid, aga ka maasse löödud vaiad, mille vahele pingutati traat. Samuti tähendas rõuk mõnel pool Eestis nimetatud ehitisele pandud heina- või viljakuhilat.. 19. sajandi II poolest alates olid enim kasutatusel vastamisi seatud rõuguredelid, mille otspuudes paiknesid tapitud rõhtlatid. Lõuna-Eestis nimetati rõuguks veel vankrikorvi külgtugesid, mis olid poolviltu kaldu väljapoole. Rõugud oli äravõetavad või püsikinnitusega. Kärbis Aun Sard Rõuguredel Saad Naber Hakk Eesti etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn. 1995. lk 183 Eesti rahvakultuuri leksikon. Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 261
Rudziensk

Rudziensk (transkribeerituna Rudzensk) on alev Valgevenes Minski oblastis Puchavičy rajoonis, Rudzienski külanõukogu halduskeskus. Alevit läbib Minski ja Asipovičy vaheline raudtee (osa Liibavi–Romno raudteest). Alevist algab ka Praŭdzinski turbaväljadele viiv kitsarööpmeline raudtee. Rudziensk asub Minskist 41 kilomeetri kaugusel. Alevis on kultuurimaja ja kolm raamatukogu. Haridust annavad keskkool, internaatkool ja muusikakool. Rudzienskis on keemiatööstus ja toiduainetetööstus. Alev tekkis XIX sajandil. Raudtee avamisel 1873. aastal rajati sinna raudteejaam. 1897. aastal asus piirkonnas neli Rudzienski-nimelist kohta, neist külas oli 167 elanikku, karjamõisas 67, mõisas 40, raudteejaamas 44. Rudzienski jaam oli koos Babrujskis asuva jaamaga 1880. aastatel Liibavi–Romno raudteel kõige suurema kaubakäibega raudteejaam. 1938. aastal sai Rudzienskist alev. Kitsarööpmeline raudtee Rudzienski raudteejaam Michaś Čarot – Valgevene luuletaja ja proosakirjanik Taisa Bondar – Valgevene kirjanik Valeryj Dajneka – Valgevene laulja Michaił Zialonkin – Valgevene kunstnik Chviados Šynkler – Valgevene kirjanik  Rudziensk – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ülari Ollik

Ülari Ollik (4. juuni 1965 – 14. november 1996) oli eesti akordionist ja punkar. Ta oli punkansambli Verine Pühapäev solist. Bändi lagunemise järel laulis ta ansamblites Osakond 79 ja PRO. Peamiselt kogus ta tuntust Vennaskonna liikmena. Tema pseudonüüm punkarina oli Mätas. Ta hukkus Tallinna–Pärnu maanteel Jõgisoo lähedal autoõnnetuses. Ta osales merepiirivalvurite kursusel 1992. aasta suvel Remnikul.
Airi Alnek

Airi Alnek (sündinud 29. detsembril 1963) on eesti orienteeruja. Ta on töötanud AS Ilves-Extra müügijuhina. 2016. aastast on ta Paletti Eesti AS hooldemüüja. Eesti meistrivõistlustel orienteerumisjooksus on ta võitnud teatevõistlusel OK Ilves naiskonna koosseisus 2 pronksmedalit (1994 ja 1997). 2014. aasta veteranide MMil orienteerumisjooksus võitis tavarajal N50 klassis pronksmedali. 2016. aasta veteranide MMil orienteerumisjooksus tuli sprindis N50 klassis maailmameistriks. Osales 2006. aastal laskeorienteerumise MMil, parim tulemus tavarajal 19. koht. 2005. aasta rogaini Euroopa meistrivõistlustel Nõval võitis naiskondade arvestuses koos Riina Laevaga hõbemedali. 2014. aasta rogaini EMil Oraval võitis naisveteranide klassis koos Lea Leppikuga hõbeda (naiskondade arvestuses 5. koht). 2017. aasta rogaini maailmameistrivõistlustel Raunas võitis ta naisveteranide klassis koos Lea Leppikuga pronksi. 2020. aasta rogaini EMil Tukumsis võitis ta naisvõistkondade arvestuses koos Marje Viirmanniga pronksmedali. Võrumaa parim veteransportlane 2012, 2013, 2014 Elva parim veteransportlane 2009 ja 2012 "ISC. Kontakt". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. jaanuar 2015. Vaadatud 6. jaanuaril 2015. Paletti. Meist "Teatejooksu ajalugu" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 6. jaanuaril 2015. "Eesti Orienteerumisliit. Uudised. Eestlastele veteranide MM-ilt 7 medalit! 09.11.2014". Originaali arhiivikoopia seisuga 12.02.2015. Vaadatud 6.01.2015. "Eesti Orienteerumisliit. Uudised. Eestile veteranide MM-i sprindist 3 kulda! 09.08.2016". Originaali arhiivikoopia seisuga 18.08.2016. Vaadatud 11.08.2016. "ESBL sporditulemused, Airi Alnek". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2016. Vaadatud 6. jaanuaril 2015. Võrumaa spordiliit. Võrumaa spordiaasta lõpetamine 2012[alaline kõdulink] Võrumaa spordiliit. Võrumaa spordiaasta lõpetamine 2013[alaline kõdulink] Männilinn pärgas parimad sportlased 29.01.2010 Elva tunnustas eelmise aasta parimaid sportlasi. Tartu Postimees. 24.01.2013
Helsingi Malmi lennujaam

Helsingi Malmi lennujaam (soome keeles Helsinki-Malmin lentoasema, rootsi keeles Helsingfors-Malm flygplats) (IATA: HEM; ICAO: EFHF) on lennujaam Soomes Helsingis Malmi linnaosas. Aastani 1952, mil avati Vantaa lennujaam, oli see Soome põhiline lennujaam. Praegu on see kasutuses õppelendude ning muu lennunduse jaoks ja on seetõttu kasutussageduselt Soome teine lennujaam. Helsingi linnal on plaan lennujaam sulgeda, et rajada sinna elamurajoon. Seda teemat on arutatud, kuid otsustamist on juba aastaid edasi lükatud. "EFHF Helsinki-Malmi" (PDF). AIP Suomi / Finland. Finavia. 25. august 2011. Lk EFHF AD 2.1, 1–10. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 28. september 2015. Vaadatud 25. august 2011. "Finavia's Air Traffic Statistics 2010" (PDF). Vantaa: Finavia. Lk 7, 9. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 15. aprill 2012. Vaadatud 5. august 2011. Sipilä; Haikarainen; Wahl (2008). Malmi – Helsingin lentoasema (soome). Minerva Publishing Ltd. ISBN 978-952-492-145-9. Finavia – Helsingi-Malmi Lennujaam, ametlik veebileht AIP Finland – Helsinki-Malmi Airport The Friends of Malmi Airport Society
Vabaduse torn (täpsustus)

Vabaduse torn on New Yorgis asuva One World Trade Centeri esialgne nimetus. Ehitise valmimise järel sai sellest järjekorras neljas kõrgeim ehitis maailmas, kõrgusega 1776 jalga. Nimetust Vabaduse torn kannavad ka teised kõrghooned: Vabaduse torn, kõrghoone Miamis Floridas Azadi Tower (pärsia keeles برج آزادی - Borj e Āzādi, ehk‎ Vabaduse torn), kõrghoone Teheranis Iraanis Vabaduse torn, 372-meetrine torn Al-Kuwaydis Kuveidis, mis rajati aastatel 1990–1993 ja mis sümboliseerib Kuveidi vabastamist Iraagi vallutajatest
Alistekund

Alistekund (Alistegunde, Aliste) on Henriku Liivimaa kroonikas mainitud piirkond (provincia), arvatavasti muinaskihelkond, Sakala lõunaosas. See hõlmas tõenäoliselt hilisemate Halliste ja Karksi kihelkonna ala ja Ruhja ümbruse. Väga hõredalt asustatud hilisema Saarde kihelkonna ala võis olla Alistekunde tagamaa. Muinaskihelkonna piiridesse jäi arvatavasti ka kroonikas mainitud Purke linnus. Alistekundet nimetatakse kroonikas seoses Liivimaa ristisõja aegse, 1211. aastal toimunud Beverini latgalite rüüsteretkega sinna, mille tagajärjel sakalased alistusid Riia piiskopile ja andsid lubaduse end edaspidi ristida lasta. Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982. Peatükk XV 7, lk 127 Eesti Entsüklopeedia, 12, 2003. Alistekund Lembit Jaanits, Silvia Laul, Vello Lõugas ja Evald Tõnisson. Eesti esiajalugu, 1982. Lk 408
Purke linnus

Purke linnus on Henriku Liivimaa kroonikas mainitud linnus Sakala lõunaosas. Linnuse täpne asukoht pole kindlalt teada, Enn Tarvel ja Ēvalds Mugurēvičs on kõige tõenäolisemaks pidanud Naukšēni Kābele linnamäge Ruhja jõe lõunakaldal tänapäeva Lätis, tolleaegses Alistekunde kihelkonnas. Kroonika järgi süütas 1211. aastal Sakalas sõjaretkel olev Kaupo juhitud vägi Purke ja Owele linnused põlema. Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982. Peatükk XV 2, kommentaar 4, lk 119 Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993. XV, kommentaar 5
Owele linnus

Owele linnus on Henriku Liivimaa kroonikas mainitud linnus Sakala lõunaosas. Linnuse täpne asukoht pole kindlalt teada. Christian Eduard Pabst on oletanud, et see võis asuda kas praeguses Oleri külas Burtnieki järvest kirdes Ruhja piirkonnas või Omuļi külas Valka piirkonnas, kuid neist kohtadest pole muistseid kindlustusi avastatud. Ēvalds Mugurēvičs peab tõenäolisemaks hüpoteesi, et Owele on seotud 17. sajandi adrarevisjonis mainitud Howwala külaga, mis arvatakse olevat paiknenud praeguse Eesti alal ja mille lähedal asus Karl von Löwis of Menari järgi linnamägi. Liivimaa kroonika järgi süütas 1211. aastal Sakalas sõjaretkel olev Kaupo juhitud vägi Owele ja Purke linnused põlema. Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993. XV, kommentaar 4 Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982. Peatükk XV 2, kommentaar 4, lk 119
Lähiristumissurutis

Lähiristumissurutis on indiviidide kohasuse ja elujõulisuse langus inbriidingu tagajärjel populatsioonis, kus normaalselt toimub panmiktiline (vaba) ristumine.
Kergu kirik

Kergu kirik tähendab mitut Kergus olevat/olnud kirikut: Kergu Sinaiida kirik Kergus asuv õigeusu kirik Kergu Andrease kirik Kergus asunud ja aastal 1941 hävituspataljoni poolt hävitatud (Pärnu-Jaagupi kiriku abikirik)
Kalev (perekonnanimi)

Kalev on perekonnanimi. Selle kandjaid: André Kalev, tõlkija Ants Kalev, politseiametnik Ingrid Kalev, geneetik Karmeli Kalev Leif Kalev, üliõpilasaktivist Raul Kalev, ajakirjanik Saima Kalev, põllumajandusteadlane Siiri Kalev, tõlkija ...
Kallaste (perekonnanimi)

Kallaste on eesti perekonnanimi. 2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kallaste 615 inimesel: 298 mehel ja 343 naisel. Perekonnanimede levikult on Kallaste meeste seas 148. kohal ja naiste seas 139. kohal. Nimi on levinuim Rapla maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 16,57. Nime kandjaid: Aivar Kallaste, balletiartist Andres Kallaste, hobusekasvataja Peep Kallaste, rallisõitja Kairi Kallaste, tõlkija Eve Kallaste, matemaatikaõpetaja "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. detsember 2019. Vaadatud 8. detsembril 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Ida-Kapimaa provints

Ida-Kapimaa provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Lõuna-Aafrika Vabariigis. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ida-Kapimaa provintsi elanikkonnast mustanahalisi aafriklasi 86,3%, värvilisi 8,3%, valgeid 4,7%, India või Aasia päritolu inimesi 0,4% ja teisi 0,3%. Koosa keelt pidas emakeeleks 78,8% rahvastikust, afrikaani keelt 10,6%, inglise keelt 5,6% ja sotho keelt 2,5%. Kapimaa Census 2022 Statistical Release Census in brief : Census 2011. - Pretoria: Statistics South Africa. 2012, lk. 21-25 Provintsivalitsus
Kontpuu

Kontpuu (Cornus) on kontpuulaadsete seltsi kontpuuliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Perekonda kuuluvad peamiselt põõsastaimed. Cornus sanguinea – verev kontpuu Cornus suecica – rootsi kukits Cornus mas – kirss-kontpuu Cornus alba – siberi kontpuu Cornus stolonifera – võsund-kontpuu
Cornus

Cornus on mitmetähenduslik sõna: Cornus on kontpuu perekonna teaduslik nimetus Cornus on vald Aveyroni departemangus
Läte (täpsustus)

Läte ehk allikas on koht, kus põhjavesi voolab maapinnale. Läte on mitme kollektiivi ja asutuse nimi: Läte, Keilas tegutsev Eesti haridus- ja kultuuriselts Waldorfkool Läte, kool Keilas Läte, Kambjas tegutsev segakoor Slaavi Ühing Läte "Läte" on mõne teose pealkiri: "Läte", Ingmar Bergmani film 1960. aastast