laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Iren Rožnova

Iren Rožnova (aastani 1955 Iren Koppel; sündinud 26. novembril 1931 Moskvas) on Eesti tehnikateadlane. Iren Rožnova on rahandustöötaja tütar. Lõpetas 1952 Tallinna 19. Keskkooli ja 1957 Tallinna Polütehnilise Instituudi silikaatide tehnoloogia alal; tehnikakandidaat (1969, TTÜ). Töötanud aastast 1960 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudis (1960 nooremteadur, 1960–2008 teadussekretär). Uurimisvaldkonnad: portlandtsement – klinkri põlevkivi põletamise sularäbust saamise probleemid; teadusliku töö organisatsiooniliste küsimuste uurimised. 20 teaduspublikatsiooni. Применение петрографического анализа шлака для определения некоторых параметров процессов жидкого шлакоудаления. // Сб. АН СССР "Экспериментальное исследование минералообразования". М., 1971 Диаграмма равновесия портландцементных расплавов. // VI междун. конгресс по химии цемента. ТI. Химия цементного клинкера. М., 1976 Анализ научной и хозяйственной деятельности Научно-исследовательского института строительства. // Сб. НИИС. "Исследование по строительству. Планирование и управление. Экономика строительства. Таллинн, 1980 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi arengulugu (kaasautor). // Tehnilise mõtte ja tehnikahariduse ajaloo probleeme Eestis. 2. Teadusuuringud. Tallinn, 1985. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Eduard Johannes Rubel

Eduard Johannes Rubel (perekonnanime rööpkuju: Ruubel;, 26. mai 1907 Vana-Kariste vald Pärnumaal – 1997), oli Eesti põllumajandusteadlane. Eduard Johannes Rubel on talupidaja poeg. Lõpetas 1926 Pärnu Linna Ühisgümnaasiumi ja 1931 TÜ põllumajandusteaduskonna; agronoomiadoktor (1947, Hohenheimi Ülikool, väitekiri "Milchviehhaltung und Leistung der bäuerlichen Betriebe in Mecklenburg". Töötas Vana-Antsla ja Audru riigimõisates, oli Karja Keskühisuse ja Aedvilja Keskühisuse direktor, 1939–1940 Põllutöökoja seakasvatuse eriteadlane Tartu-, Võru- ja Viljandimaal, 1941–1943 Viljandi maavalitsuse agronoom ja talupidaja Rimmu vallas, 1943–1944 Põllumajanduse Keskvalitsuse stipendiaat Rostockis. Töötas 1946–1950 Göttingeni Georg Augusti Ülikoolis assistendina. Asus 1950 USA-sse, kus oli ehitusettevõtja. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Masinatarvitajate ühisuste tööst. // Põllum kirjastusühisuse kalender-käsiraamat: 1938. aastaks. Viljandi, 1938 Järva Majanduse Ühisuse kalender (kaasautor). Paide, 1939. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Emulsioon

Emulsioon (ladina k. emulsus väljalüpstud) on keemias dispersne süsteem, mille puhul vedel aine või ained on pihustunud või segatud teise vedela ainega, kusjuures mikroskoopiliselt vedelikud omavahel ei segune. Emulsiooni moodustumisele ja püsimisele aitavad kaasa emulgaatorid, emulsiooni lagunemisele aga de-emulgaatorid. Emulsiooni tekitamist nimetatakse emulgeerimiseks (inglise emulsification), emulsiooni lõhkumist aga de-emulgeerimiseks. Looduslik emulsioon on näiteks piim. Sünteetiline on näiteks margariin. Mikroemulsioon
Peter Rubel

Peter Rubel (ka Peter Heinrich Rubel, Peeter Heinrich Rubel; 8. jaanuar 1905 Suure-Kõpu vald, Viljandimaa – 20. august 1941 Tartu lähedal) oli eesti põllumajandusteadlane. Lõpetas 1922. aastal Viljandi Maakonna Reaalgümnaasiumi ja 1927. aastal Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna agronoomina. Õppis aastatel 1927–1931 TÜ õigusteaduskonnas. Põllumajandusmagister (1928, TÜ) väitekirjaga "Põllutööliste palgaolud Eestis". Täiendas end TÜ stipendiaadina 1928–1930 Taanis, Hollandis ja Berliini Ülikoolis. Oli 1926–1927 Tartu maavalitsuse ja Asunike Liidu nõuandja väikemajapidamiste alal, 1927–1928 Asunike Liidu töötaja, ajakirja Uus Talu toimetaja, 1930–1934 Põllutööministeeriumi põllumajandusosakonna majandusnõuandja, 1934–1938 maatulunduse nõunik, 1938–1941 TÜ agraarpoliitika ja ühistegevuse õppejõud, aastast 1940 professor ning agraarökonoomika ja plaanimajanduse kateedri juhataja. Oli 1941 NLKP liikmekandidaat, hävituspataljonis, langes 16. juulil vangi ja hukati.Tema süüasja neljaleheküljelise toimiku, mis on alustatud ja lõpetatud 16. juulil, on koostanud arreteerija ja ülekuulaja Aksel Luitsalu. Die Agrarpolitik Eestis 1934–1937. Tallinn 1938 Meie riigimõisade saamislugu ja nende praegune majanduslik seisukord. // Agraarpoliitika ja ühistegevuse õppetooli teated 6. Tartu 1939 Andmeid põllumajanduse kollektiviseerimisest ja mehhaniseerimisest NSVL-s ja järeldusi neist meie oludes. 1940 Kolhoosi kord Nõukogude Liidu põllumajanduses. 1941 Peter Rubel oli kooliõpetaja poeg ning tema vend oli keemik ja agronoom Nikolai Ruubel. Tema endine abikaasa oli entomoloog Salme Rubel ning lapsed olid Mall Reeben ja Madis Rubel. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944, 2. köide. Tartu 1994. Lk 249 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Pavel Rubin

Pavel Rubin (sündinud 20. juulil 1960 Verhnaja Saldas Sverdlovski oblastis Venemaal) on Eesti füüsik. Pavel Rubin on juut ja inseneride poeg. Lõpetas 1977 Verhnaja Salda keskkooli ja 1982 Tomski Ülikooli; Ph.D. (füüsika, 1994, TÜ) " Локальные дефектные состояния в CuO2 плоскостях высокотемпературных сверхпроводников". Aastast 1994 Eesti NSV TA Füüsika Instituudi teadur. Töötas 1980ndel aastatel Elva 1. keskkooli füüsika õpetajana. Uurimisvaldkond: tahke keha teooria, tugevalt korreleeritud süsteemid, kõrgtemperatuurne ülijuhtivus, tahkise elektronstruktuur. Umbes 40 teadustrükist. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Electron structure and optical properties of Ni-Al (kaasautor). // Solid State Comm. 57 (1986) Calculation of F+ centre in the CuO2 plane of HTSC (kaasautor N. Kristoffel). // Solid State Comm. 87 (1993) 12 Bound hole states and ferrons in La2CuO4+delta (kaasautor). // Phys. Rev. B57 (1998) 17 Cuprate superconductivity interband model with a doping-formed spectrum (kaasautor N. Kristoffel). // Eur. Phys. J. B, 30 (2002) 4 Superconducting gaps and pseudogaps in a composite model of two-component cuprate (kaasautor N. Kristoffel). // Physica C, 402 (2004) 3 Time-dependent Gutzwiller theory of magnetic excitations in the Hubbard model (kasasautor). // Phys. Rev. B69 (2004) 15 Magnetic properties of the two-dimensional Heisenberg model on a triangular lattice (kaasautor A. Sherman). // Physics Lett. A, 334 (2005) 4. http://eeter.fi.tartu.ee/Rubin.htm Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Hermann Rubinstein

Hermann Rubinstein (eesnime rööpkuju: Hirš, 10. november 1871 Radziviliškis – 4. jaanuar 1955 Moskva) oli Eesti arstiteadlane. Hermann Rubinstein oli juut. Ta oli linnakodaniku poeg. Lõpetas 1890 Tallinna Aleksandri Gümnaasiumi ja 1896 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna; meditsiinidoktor (1899, TÜ), väitekiri "Материалы к экспериментальной разработки взаймной связи между маткой и ее придатками". 1896–1900 Tartu Ülikooli patoloogilise instituudi prosektori abi, 1900–1901 hospitaalkirurgia kliiniku assistent, 1901–1902 üldpatoloogilise ja patoloogilise anatoomia kateedri eradotsent. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Левицкий II, 111. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Ivan Rubtsov

Ivan Rubtsov (1902–1993) oli vene entomoloog. Ivan Rubtsov on oli pikka aega NSVL Teaduste Akadeemia Zooloogia Instituudi (Leningrad) teadur ja vanemteadur. Uuris verd imevaid kahetiivalisi (eriti kihulasi), samuti kiuduslaste sugukonda (Mermithidae). Oli tihedas koostöös Eesti hüdrobioloogidega, uuris ka nende poolt peamiselt järvedest kogutud kiudusse, avaldades neist raamatu ja artiklite seeria. Viimases käsitletakse koos Venemaalt jm leitud materjalidega 120 liigitaseme taksonit, sh Eestist leitud 96 liigist ja alamliigist on Rubtsov teadusele uutena kirjeldanud 90. Eestis Zooloogia ja Botaanika Instituudi väljaandel ilmunud raamatut (1973) täiendas Rubtsov uute andmetega, see tõlgiti inglise keelde ja avaldati Indias. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide http://library.syktsu.ru/index.php?option=com_content&view=article&id=108&Itemid=110 Пресноводные мермитиды Эстонии. Tallinn, 1973 Мермитиды. Происхождение. Распространение. Биология. Л, 1977 Новые виды мермитид (Mermithidae, Nematoda) из Эстонии и сопредельных стран I–XI. // Teaduste Akadeemia Toim. Biol (1978–1982) Fresh-water mermithids of Estonia. // Oxonian Press Pvt. Ltd, New Delhi, Calcutta, 1988. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Ülo Rudi

Ülo Rudi (sündinud 31. oktoobril 1940 Märjamaal) on eesti tehnikateadlane. Lõpetas 1959 Märjamaa Keskkooli, 1964 Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonna ja 1970 Eesti Teaduste Akadeemia sihtaspirantuuri; tehnikakandidaat (1970, Moskva Teraste ja Sulamite Instituut), väitekiri "Турбулентное струйное течение в ограниченном пространстве". Oli 1964–67 Moskva G. M. Kržižanovski nimelise Energeetikainstituudi insener, 1970–2003 Eesti NSV TA Energeetika Instituudis (aastani 1993 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituut, aastani 2002 EEI, aastani 2004 TTÜ EEI): 1970–72 nooremteadur, 1972–86 aeromehaanika sektori vanemteadur, 1986–91 juhtivteadur, 1991–93 sama sektori juhataja, 1993–97 instituudi teadusdirektor ja energoprotsesside diagnostika labori juhataja, 1999–2003 direktor, 2004– TTÜ mitmefaasiliste keskkondade füüsika teaduslabori vanemteadur, juhataja. Uurimisvaldkonnad: disperssete vooluste mehaanika, energeetiliste seadmete aerodünaamika ja põlemisprotsessid, energeetika arengusuunad ja energiapoliitika analüüs. Aastast 2006 Maailma Energeetikanõukogu (WEC) Eesti Rahvuskomitee peasekretär, Eesti Teaduste Akadeemia energeetikanõukogu liige, [[Eesti Mehaanika Rahvusliku Komitee]] liige, ajakirja Oil Shale nõustajate kolleegiumi liige, Rahvusvahelise Keskkonna-ja Energiapoliitika Keskuse (International Center for Energy and Enviromental Policy) liige. Avaldanud 100 teadusartiklit. Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon, 3. köide Actual economic and energetic problems of Baltic countries (kaasautor). // Latvian J. of Phys. and Technical Sci. (2000) 2 Estonian Energy Sector and its Potentials for Developing Clean Energy Production. // Latvian J. of Phys. and Technical Sci. Riga (2000) 2 Experimental investigation of the effect of coarse particles on decaying grid-generated turbulence in a two-phase flow. // J. Fluid Dynamics, 35 (2000) 6 Particle motion in the vortices generated by a localized force (kaasautorid F. Kaplanski, S. Tisler). // Chemical and Process Engineering, Polish. Acad. Sci. 26 (2005) 3 An experimental study of effects of the velocity slip and the mass loading on modification of the grid-generated turbulence in a gas-solid particles flow (kaasautor). // Proc Est. Acad. Sci.Eng., 11 (2005) 2. Ühe instituudi lugu, 52, 55, 106–107, 113, 128, 134, 234, 248, 252. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Daniil Rudnev

Daniil Rudnev (aastani 1945 Daniil Gurevitš, 12. detsember 1911 Vitebsk – 2008) oli Eestis tegutsenud ajakirjanik ja ajaloolane. Daniil Rudnev oli juut ja teenistuja poeg. Lõpetas 1927 Saratovis keskkooli ja 1951 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo osakonnas; ajalookandidaat (1967, Kommunistliku Partei Keskkomitee Partei Ajaloo Instituut), väitekiri "Из истории эстонской большевисткой организации – коммунистической партии Эстонии". 1930–1938 ajakirjanik Leningradis Leninskije Iskrõ toimetuses, 1938–1941 Pravda Leningradi korrespondent. 1941–1944 osales Teises maailmasõjas Pravda rindekorrespondendina. 1941. aasta augustist kuni 6.veebruarini 1950 oli Sovetskaja Estonija peatoimetaja, 1950–1951 Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi teadur, 1951–1952 Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee Vabariikliku Parteikooli vanemõpetaja, 1952–1953 ajalehe Morjak Estonii toimetaja, 1953–1959 Eesti Raadio venekeelsete saadete toimetaja, 1959–1975 ajakirjade Kommunist Estonii (Коммунист Эстонии) ja Eesti Kommunist nõukogude ehitustöö osakonna juhatajana-toimetajana. Uurimisvaldkond: Eestimaa Kommunistliku Partei ja Eesti revolutsioonilise liikumise ajalugu, revolutsiooniliste tegelaste Viktor Kingissepa, M. Kalinini jt elu ja tegevus. 1971 Eesti NSV teeneline ajakirjanik Dmitri Iljitš Uljanov Tartus. Tallinn 1958 Ivan Rabtšinski: elu ja tegevus. Tallinn 1960 Johannes Lauristin. Tallinn 1962 Lenin ja Eesti: kroonika. Tallinn 1970 Kõrgema tribunali uurija: Viktor Kingissepa tegevusest Moskvas 1918. a. Tallinn 1971 Viktor Kingissepa elu: elulooline jutustus. Tallinn 1988 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide RINDEKORRESPONDENDI MEENUTUSI «PRAVDA» SÜNNIPÄEVA PUHUL, Eesti Kommunist, 1972 nr 5 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Lucien Charles Rudrauf

Lucien Charles Rudrauf (8. jaanuar 1890 Belfort – 2. veebruar 1968 Praha) oli Eesti kirjandus- ja kunstiteadlane. Lucien Charles Rudrauf oli prantslane. Lõpetas 1909 Strasbourgis Gümnaasiumi, õppis 1909–1911 Strasbourgi Ülikoolis, 1911–1914 Pariisis Pariisi Ülikoolis ja École du Louvre'is ning 1919–1922 taas Pariisis; kirjanduse-litsentsiaat (1919, Strasbourg). Osales 1914–1918 I maailmasõjas Prantsuse armee ohvitserina. 1922–1934 TÜ erakorralise prantsuse keele, kirjanduse ja kultuuri (1925–1933 ka kunstiajaloo) lektor, 1934–1939 professor. Aastal 1939 siirdus Prantsusmaale, osales ohvitserina II maailmasõjas. Rime et sexe : une nouvelle théorie de l'alternance des rimes masculines et féminines dans la poésie française. Tartu, 1936 L'annonciation, etude d'un thème plastique et de ses variations en peinture et en sculpture. Paris, 1943. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti biograafiline leksikon. Täiendusköide. Tartu, Tallinn, 1940, 230 Eller, M. Tartu ülikooli osast eesti kunstiteaduses 1920–1930-ndail aastail. // Kunstiteadus. Kunstikriitika, 6. Tallinn, 1986, 164. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Sven Helmuth Ruetman

Sven Helmuth Ruetman (aastani 1949 Rütman; 14. juunil 1927 Rakvere – 12. veebruar 2022 California) oli eesti keemik. Sven Helmuth Ruetman on ametniku poeg. Ta õppis Tallinna Reaalkoolis, asus aastal 1944 Saksamaale ja lõpetas 1948 Geislingeni Eesti Gümnaasiumi. Aastast 1949 elab USA-s, lõpetas 1953 Millikini Ülikooli Illinoisi osariigis; Ph.D. (orgaaniline keemia, 1957, Utah' Ülikool, Salt Lake City), väitekiri "Linear Phenol-Formaldehyde Polymers from o- and p-Chlorophenol". 1957–1961 Shelli kontsernis Emeryville'is (California) keemik-teadur, 1961–1963 San Diegos NARMCO R&D vanemteadur ja 1963–1993 Dow Chemical Company Walnut Creekis teadusjuht. Uurimisvaldkond: orgaaniline süntees. American Chemical Society liige. 8 teadustrükist, 20 USA patenti. Synthesis of Perchlorinated Vinyl Compounds. // Synthesis, (1973) Synthesis of Perchlorinated Indene and 5H-1-pyrindine. // Synthesis, (1975) A New Synthesis of Perchlorinated Aromatic Nitriles. // Synthesis 716 (1977). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Lembit Ruga

Lembit Ruga (16. juuni 1927 Sangaste vald, Valgamaa – 22. juuli 2001 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane. Lembit Ruga oli talupidaja poeg. Lõpetas 1948 Tallinna Industriaaltehnikumi ehitustehnikuna ja 1956 Tallinna Polütehnilise Instituudi tööstus- ja tsiviilehitusinsenerina; tehnikakandidaat (1977, TTÜ), väitekiri "Исследование закономерностей формирования качества воды в водотоках". Oli 1948–50 Põllumajandusministeeriumis tehnik-projekteerija, 1950–57 TTÜ ehitusmehaanika ja -konstruktsioonide kateedri laborant ja vanemlaborant, 1957–62 Tallinna polütehnikumi ja ehitusmeh-tehnikumi õpetaja, 1962 TTÜ sanitaartehnika kateedri vaneminsener, 1962–65 ehitusmehaanika kateedri assistent, 1965–83 vanemõpetaja, 1983–90 dotsent, 1990–93 mehaanikainstituudi deformeeruva keha õppetooli dotsent, 1993–2001 mehaanikainstituudi direktori abi. Uurimisvaldkond: reovee segunemise seaduspärasused veevoolus, hüdrodünaamiliste protsesside füüsika ja elektriline modelleerimine; materjalide tugevusomaduste füüsikalised alused. 19 teadustrükist. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Электрическое моделирование процесса турбулентной диффузии вещества загрязнениния в водотоках. // TPI Toimetised. А 309 (1971) О результатах исследования влияния смешения вещества загрязнения в вертикальном направлении в прямолинейных каналах. // Материалы IV Всес. симп. по совремменым пробл. самоочищения качества воды. Тлн, 1972 Исследование влияния ледяного покрова на процесс диффузии. // Материалы IV Всесою. симп. по совремменым пробл. самоочищения качества воды. Тлн, 1979 Прогнозирование качества воды рек с применением вероятностных характеристик (kaasautor). // TPI Toimetised 544 (1983). Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 239 Tallinna Polütehnikum 80. Tallinn, 1995, 88 Lembit Ruga: in memoriam. // TTÜ aastaraamat 2001 (2003), 357–358. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Reet Ruga

Reet Ruga (aastani 1957 Kolk, 6. juunil 1933 Tallinn – 28. juuli 2014) oli eesti matemaatik ja pedagoog. Reet Ruga oli sõjaväelase ja õpetaja tütar. Lõpetas 1952 Tallinna 9. Täiskasvanute Keskkooli ja 1956 TPedI matemaatika-füüsika-teaduskonna; pedagoogikakandidaat (1976, TÜ), väitekiri "Об использовании логических игр при преподавании математики в экспериментальном классе шестилетних детей". Oli 1956–64 õpetaja. 1964–69 Tallinna Polütehnilise Instituudi matemaatika kateedri assistent, 1969–81 TPedI algõpetuse kateedri vanemõpetaja, 1981–94 dotsent, 1995–99 lektor. Uurimisvaldkond: koolimatemaatika uuendusliikumine; Eestis matemaatika õpetamise reformi esimeste tulemuste hindamine ja matemaatika õpetamine 6-aastastele lastele; mõned nooremate koolilaste õpetamise aspektid; aritmeetika õpetamine Eesti koolis 19. sajandi ja 20. sajandi I poolel. 28 teadustrükist. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Uuendussuundadest matemaatika algõpetuses. // Koolimatemaatika kaasaegseid probleeme. Vabariikliku tead-metoodilise konverentsi teesid. Tartu, 1977 Matemaatiliste mõistete kujundamine algõpetuses struktuurse materjali baasil. // Algõpetuse aktuaalseid probleeme. Tallinn, 1973 Mõtlemisoskuse ja arvutamisoskuse vahekorrast algklassides. // Tartu Ülikool ja koolimatemaatika areng. Tartu, 1972 Matemaatika kui vahend ümbritseva elumiljöö tunnetamiseks. Tallinn, 1986. Uusi teaduste kandidaate. Reet Ruga. // Nõukogude Õpetaja (1975) 13. XII. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Aleksander Rulkov

Aleksander Rulkov (sündinud 1. aprillil 1947 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane. Aleksander Rulkov on inseneri ja kooliõpetaja poeg. Lõpetas 1965 Tallinna Kaugõppekeskkooli, 1973 Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanika erialal ja 1976 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi aspirantuuri; tehnikakandidaat (1977, TTÜ), väitekirjas käsitles betooni tugevuse määramist betoon- ja raudbetoonkonstruktsioonides ja ehitistes skleromeetrilise magnetelastse meetodiga. Aastast 1976 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudis: 1976–1977 nooremteadur, 1978–1992 betooni tugevuse laboratooriumi juhataja. 1983–1989 TTÜ ehitusmehaanika kateedri õppejõud. Uurimisvaldkond: ehitiste ja ehitustarindide katsetamine, adestruktiivsete (mittepurustavate) meetodite väljatöötamine ja rakendamine betooni ja raudbetooni ning kivimite tugevusomaduste uurimisel, betooni tugevuse määramine raudbetoonkonstruktsioonides veealustes tingimustes, kivimite tugevusomaduste ekspressdiagnostika nii laboratoorsetes kui välitingimustes. Avaldanud 60 teadustrükist. Eesti NSV riiklik preemia (1985) (kollektiivis). Anri Rulkovi preemia Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Proximate method for diagnosting rock strength. // Oil Shale 8 (1991) 4 Microprocessor device for diagnosting building construction strength characteristics. // Materialele schimbului de experienta. Rumanie, BACAU, September, 1. 1990 Testing old and carbonated concrete employing the impact pulse method. // XXIII International Symposium "Concrete and Reinforcedconcrete". M, 1991. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Viive Rumberg

Viive Rumberg (27. aprill 1935 Lohusuu vald, Tartumaa – 16. jaanuar 1997 Tallinn) oli eesti bioloog. Lõpetas 1954 Tartu 2. Keskkooli ja 1959 TÜ bioloogiateaduskonna; bioloogiakandidaat (1972, Teaduste Akadeemia), väitekiri "Eesti NSV-s kultiveeritavate roosisortide haiguskindlus". 1959–60 Sillaotsa 8-klassilise kooli õpetaja, 1960–62 EPA taimefüsioloogia ja fütopatoloogilise kateedri vanemteadur, 1962–81 ja 1996–97 Tallinna Botaanikaaia vanemteadur, 1981–96 iluaianduse sektori juhataja. Uurimisvaldkond: roosihaigused ja roosisortide haiguskindlus. Eesti Roosiklubi asutajaliige ja esimene president (1987–90). Ligi 90 teadustrükist. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Jahukasteseened dekoratiivtaimedel (kaasautor H. Karis). Tallinn, 1966 Iluaiandus: aiandus- ja haljastusalaseid uurimusi (koost). Tallinn, 1986 Rosaarium (kaasautorid J. Elliku, E. Liventaal). Tallinn, 1995. Eesti aianduse biograafiline leksikon. Tallinn, 1998, 121. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.