laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
The Animatrix

"Animatrix" on üheksast lühifilmist koosnev animatsioonikogumik, mis on loodud filmisarja "The Matrix" põhjal. Kogumik avaldati 3. juunil 2003. Animatrixi projekti alustati siis, kui filmisarja stsenaristid ja režissöörid, vennad Wachowskid, olid Jaapanis esimest Matrixi filmi reklaamimas. Kuniks nad riigis olid, külastasid nad ka mitmeid animefilmide režissööre, kelle loomingul oli olnud tugev mõju nende tööle ning otsustasid nendega koostööd teha. Animatrixi üldidee ning projekti käiku jälgisid vennad Wachowskid, aga nad kirjutasid ainult neli üheksast lühifilmist ning ka nende puhul ei kontrollinud nende animeerimise poolt – sellega tegelesid nimekad tegelased Jaapani animemaailmast. Neli lühifilmi avaldati kõigepealt filmisarja ametlikul kodulehel; "Final Flight of the Osirist" näidati kinodes koos filmiga "Dreamcatcher"; ülejäänud ilmusid esimest korda VHS ja DVD peal ühise kogumikuna "Animatrix". DVD-l olid veel boonusena lisaks: lühike dokumentaalfilm Jaapani animatsioonist: "Scrolls to Screen: A Brief History of Anime" seitse lühifilmi režissööridest, intervjuudest ja kaadritagusest materjalidest iga animatsiooni kohta audiokommentaarid lühifilmidele "World Record", "Program" ja mõlemale "The Second Renaissance" osale arvutimängu "Enter the Matrix" treiler DVD avaldamisega samal ajal, 2003. aasta juunis näidati New Yorgis New York Tokyo Film Festivalil "Animatrixi" plakatit. http://archive.newyork-tokyo.com/nytff/index_flash.html. Esimest korda näidati kogumikku teles Adult Swimi kanalil 17. aprillil 2004 ja mõni kuu hiljem oli eetris Kanada kanalil Teletoon. Suurbritannias näidati Channel 5-lt "Final Flight of the Osirist" vahetult enne DVD väljaandmist ning hiljem ka "The Second Renaissance'i" mõlemat osa – "Kid's Storyt" ja "World Recordi". Mais 2006 lasti "Animatrix" eetrisse Ladina-Ameerika Cartoon Networki kanalil Toonami. Lisaks näidati seda lühikesel perioodil mitmes kinos üle maailma, et reklaamida tulevase filmisarja teist osa – "Matrix Reloaded". Seoses Blue-ray-plaadil välja antud kogumikuga "Ultimate Matrix Collection" avaldati ka "Animatrix" esimest korda HD-kvaliteedis. "Beyond", režissöör Koji Morimoto "A Detective Story", režissöör Shinichiro Watanabe "Kid's Story", režissöörid vennad Wachowskid "Matriculated", režissöör Peter Chung "Program", režissöör Yoshiaki Kawajiri "Second Reneissance", kaheosaline film, režissöör Mahiro Maeda "Final Flight of the Osiris", režissöörid vennad Wachowskid, stsenarist Andy Jones "World Record", režissöör Takeshi Koike, Yoshiaki Kawajiri stsenaariumi põhjal Official Matrix Website
Tõnis Liibek

Tõnis Liibek (sündinud 30. septembril 1976) on eesti ajaloolane, museoloog ja raamatukogujuht, alates 1. maist 2019 Tallinna Tehnikaülikooli raamatukogu direktor. Liibek on tegelenud peamiselt 18.–19. sajandi kultuuri- ja linnaajaloo ning fotograafiaajaloo uurimisega. Aastal 2000 lõpetas ta Tartu Ülikoolis bakalaureuseõppe. 2002. aastal sai ta Kesk-Euroopa ülikoolist magistrikraadi. 2011. aastal kaitses Tallinna Ülikoolis doktoritöö teemal "Fotograafiakultuur Eestis 19. sajandil". 2004–2010 Tallinna Ülikool, kultuuriajalugu PhD 2003–2004 Konstanzi Ülikool, täiendõpe 2001–2002 Kesk-Euroopa Ülikool, ajalugu MA 2000–2000 Kieli Ülikool, täiendõpe 1996–1997 Göttingeni Ülikool, täiendõpe 1994–2000 Tartu Ülikool, üldajalugu BA cum laude 1991–1994 Tallinna Pääsküla Keskkool 2019–... Tallinna Tehnikaülikooli raamatukogu direktor 2017–... Tallinna Tehnikaülikooli muuseumi juhataja 2017–2019 Tallinna Tehnikaülikooli raamatukogu peavarahoidja 2014–2017 Tallinna Tehnikaülikooli raamatukogu teadur 2009–2014 Eesti Ajaloomuuseumi teadusdirektor 2004–2008 Eesti Ajaloomuuseumi teadur-digitehnoloog 2002–2003 Eesti Filmiarhiivi spetsialist 2002–2004 Tallinna Sõle Gümnaasiumi ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetaja 2000–2001 Euroland OÜ veebidisainer 1998–2000 Eesti Rahva Muuseumi fotokogu hoidja Tõnis Liibek Eesti Teadusinfosüsteemis
Verbaalne notatsioon

Verbaalne notatsioon (inglise keeles verbal notation) on muusika noodikiri, milles muusika üleskirjutamiseks kasutatakse ainult sõnu. Graafiline notatsioon Noodikiri Numbernotatsioon Tabulatuur A verbal notation symposium. Bath Spa University. 21.9.2011
Graafiline notatsioon

Graafiline notatsioon on muusika noodikiri, milles muusika ülesmärkimiseks kasutatakse mittetraditsioonilisi sümboleid. Graafilist notatsiooni hakati kasutama 20. sajandi alguses, kui eksperimentaalset muusikat loovad heliloojaid leidsid, et tavapärane lääne muusikas kasutatav muusika üleskirjutamise viis ei ole piisav uute muusikaliste ideede väljendamiseks. Graafilises vormis esitab muusikat ka 1950. aastatel leiutatud mehaaniline transkribeerimisvahend melograaf. Graafilisel notatsioonil on mitu vormi: graafiline partituur, milles muusikat väljendatakse sümbolite ja illustratsioonide abil: Horisontaaltelg on ajatelg, partituuri lugeda vasakult paremale; suhtelist helikõrgust näitav noodijoonestik, kus tegelik helikõrgus selgub esituse jooksul; klaviatuur-notatsioon, mille algidee pärineb mehaanilistes klaverites kasutatud nn noodirullidest. Taoline notatsioon on populaarne arvutite abil MIDI-muusika loomisel. Tavapärasem graafilise notatsiooni eesmärk on sümbolite abil väljendada interpreedile informatsiooni selle kohta, kuidas muusikateost peaks esitama. Taolised sümbolid tulid esimestena esile avangardiheliloojate nagu Karlheinz Stockhausen ja Krzysztof Penderecki teostes, samuti eksperimentaalse muusika heliloojate nagu John Cage ja Earle Brown teostes 1950. ja 1960. aastatel. Kui need sümbolid on mõeldud konkreetse helitulemuse saavutamiseks, siis tõeline graafiline notatsioon on sageli tahtlikult mitmetähenduslik, võimaldades erinevaid interpretatsioone ühest ja samast partituurist. Järgmised sümbolid on nüüdismuusika partituurides tavalised: kuulamispartituur "Pictures of Music at Northwestern University". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. veebruar 2009. Vaadatud 18. detsember 2009.
Kärla vald

Kärla vald oli vald Saare maakonnas Saaremaa lääneosas. 2014. aastal ühines vald Kaarma ja Lümanda vallaga, mille käigus moodustati Lääne-Saare vald. 1. jaanuaril 2012 oli rahvastikuregistri järgi elanike arv 1691, neist 308 olid hooldekodu elanikud. Kärla vallavanem oli Tiina Luks. Kärla vallas asus Kärla alevik ja 22 küla. Külad: Anepesa, Arandi, Hirmuste, Jõempa, Kandla, Karida, Kirikuküla, Kogula, Kulli, Kuuse, Kõrkküla, Käesla, Mõnnuste, Mätasselja, Nõmpa, Paevere, Paiküla, Sauvere, Sõmera, Ulje, Vendise, Vennati Kärla Maarja Magdaleena kirik Agari kraav, Anepesa oja, Hooldekodu kraav, Jõempa järv, Kaalupi laht, Kaarmise-Jõempa karstiala, Kaarmise peakraav, Kalja oja, Kandla oja, Karida peakraav, Karujärv, Kessu oja (Ahioja), Kestri oja, Killikari allikas, Kogula peakraav, Kärla jõgi, Marisoo oja, Mullutu laht, Mullutu-Suurlaht, Mõnnuste kraav, Oriküla veski tiik, Pühajõgi, Tirtsi jõgi, Vägara laht Kärla vald moodustati 1992. aasta 12. märtsil. Kärla kihelkond Statistikaamet, vaadatud 30.08.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Kaarma valla, Kärla valla ja Lümanda valla haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 „Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine“ muutmine Ülevaade. Kärla vald, vaadatud 30.04.2013. Elanike arv kohalikes omavalitsustes seisuga 1.01.2012. Rahvastiku statistika, Siseministeerium, vaadatud 31.03.2015. Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga. Siseministeerium, vaadatud 17.10.2014. Harju maakonna Raasiku valla ning Saare maakonna Kihelkonna, Kuressaare, Kärla ja Pihtla valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta (vastu võetud 12.03.1992) Kuidas möödus punaste terror Kärlal. Meie Maa (Kuressaare: 1919-1944) nr.50, 30. aprill 1942, lk 6,7 Kärla valla koduleht
Everi Vähi

Everi Vähi (sündinud 14. augustil 1961 Tallinnas) on eesti kunstnik ja kujundaja. Everi Vähi on sündinud Tallinnas muusiku perekonnas. Ta lõpetas 1988. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi (praegune Eesti Kunstiakadeemia) graafika ja raamatukujunduse erialal. Pärast õpinguid tegutses vabakutselise kujundusgraafikuna. Ta on alates 1999. aastast Eesti Kujundusgraafikute Liidu liige. Suur osa loomingust on seotud muusikaga – ta on kujundanud mitme festivali plakateid (Ida Muusika Festival "Orient", Arvo Pärdi Festival), samuti plaadiümbriseid Eesti, Saksa, Soome, USA ja Vene plaadifirmadele ning teinud koostööd Eesti Muusika Infokeskusega. 2000. aastast töötab Eesti Kontserdis. Isikunäitused: „Mantra tee” – 1998 Tallinn, 2000 Pärnu, 2001 Helsingi. Ühisnäitused: Eesti lasteraamatute illustratsioonid 2000-2001, Prima Vista Eesti lasteraamatute illustratsioonid 2009 Jõulunäitus Kuressaares 2009
Criss Angel Mindfreak

"Criss Angel Mindfreak" oli Ameerika Ühendriikide A&E telekanali saatesari, mille autor ja põhiesineja oli mustkunstnik Criss Angel. Esimene saade oli eetris 20. juulil 2005. Saatesari kestis kuus hooaega aastatel 2005–2010. Kokku anti eetrisse 97 saadet. 1. ja 2. hooaeg filmiti Las Vegase hotellis The Aladdin ning 3. ja 4. hooaeg hotellis Luxor Hotel. Criss Angel on saadetes kõndinud vee peal, hõljunud Luxor Hoteli kohal, lennanud ühelt hoonelt teisele, kaotanud Lamborghini, lõiganud end pooleks, jäänud teerulli alla jne.
Leisi vald

Leisi vald oli Saare maakonna vald Hiiu- ja Saaremaa vahelise Soela väina ääres. Vald liitus 2017. aastal Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus kõigi Saaremaal asunud valdadega ühtseks Saaremaa vallaks. Leisi valla naabrid olid Mustjala (läänes), Kaarma (lõunas), Pihtla (lõunas), Orissaare (idas) ja Valjala vald (lõunas). Leisi oli maakonna põhjapoolseim vald. Leisi vald hõlmas endise Karja kihelkonna maad. Leisi viimane vallavanem oli Ludvik Mõtlep. Leisi vald moodustati 1990. aasta 20. detsembril. Leisi alevik Angla, Aru, Aruste, Asuka, Hiievälja, Jõiste, Kaisa, Karja, Koiduvälja, Koikla, Kopli, Külma, Laugu, Liiva, Linnaka, Linnuse, Luulupe, Lõpi, Meiuste, Metsaääre, Metsküla, Moosi, Mujaste, Murika, Mätja, Nava, Nihatu, Nurme, Nõmme, Oitme, Paaste, Pamma, Pammana, Parasmetsa, Peederga, Poka, Purtsa, Pärsama, Pöitse, Ratla, Roobaka, Räägi, Selja, Soela, Tareste, Tiitsuotsa, Triigi, Tutku, Tõre, Täätsi, Veske, Viira, Õeste Karja kirik, Leisi kirik, Metsküla õigeusu kirik, Pärsama kirik, Karja kalmistu, Karja vana kalmistu, Leisi kalmistu, Pärsama kalmistu Järveküla järved, Leisi jõgi, Lubjaoja, Oitme oja, Pikasoo oja, Punapea jõgi, Purtsa järv, Soela väin, Tuhkana järv, Virbi soo, Võlupe jõgi Pammana nina, Pammana poolsaar, Patimaja poolsaar, Triigi nina Pakulaid (Suurlaid), Pihlalaid, Raudrahu, Saaparahu, Suurkuiv, Võrkrahu, Väikekuiv Parasmetsa laht ehk Upsu laht, Triigi laht Angla tuulikud Angla Vilidu talu pukktuulik Hirved Angla külas Jõiste paadisild Karja kirik Karja kirik, detail Kuradikivi ehk Tondikivi Ratlas Metsküla õigeusu kirik Tika karjäär Triigi puude allee Triigi sadamahoone Tuhkana rand Maakatastri statistika, vaadatud 17.10.2018. Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Kihelkonna valla, Kuressaare linna, Laimjala valla, Leisi valla, Lääne-Saare valla, Mustjala valla, Orissaare valla, Pihtla valla, Pöide valla, Salme valla, Torgu valla ja Valjala valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 „Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine” muutmine Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014 Saare maakonna Leisi külanõukogu omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta
Tiit Hunt

Tiit Hunt (sündinud 30. mail 1961) on eesti zooloog ja loodusfotograaf, üks Vereta Jahi korraldajaid. Tiit Hunt sündis 30. mail 1961. Esimesed kaks ja pool eluaastat elas ta Laashoonel Pedja jõe ääres, pärast seda kolis pere Padisele. Esimese fotoaparaadi ostis Hunt 11-aastaselt Keila metskonnas teenitud rahaga ning on sestpeale järjepidevalt pildistamisega tegelenud. 1985. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal. Seejärel töötas kuni 1990. aastani Lahemaa rahvuspargis vanemteadurina. Kuni 1996. aastani töötas ajakirjas Horisont bioloogia ja meditsiini toimetajana. Seejärel oli zooloog Eesti Loodusmuuseumis. 1997. aastast on Tiit Hunt olnud üks Vereta Jahi korraldajaid (esimesel korral korraldas ta seda koos toonase loodusmuuseumi direktori Peeter Ernitsaga). Tiit Hunt on toimetanud zooloogiateemalisi raamatuid, neid ka ise kirjutanud ja tõlkinud. Hundi fotoloomingust on suuremat tähelepanu pälvinud kalapildid. Ta on jõudnud pildistada enamikku Eesti vetes elavatest kalaliikidest. Et Eesti tingimustes on kalade pildistamine nende loomulikus keskkonnas ja eriti veel neile omaste värvidega peaaegu võimatu nii vee halva läbipaistvuse kui ka teatud kalaliikide põhjalähedase eluviisi tõttu, siis on Hunt leidnud sobivaks abivahendiks akvaariumi, kuhu kalad pildistamise ajaks paigutada. Nõnda sündinud fotosid on avaldatud ajakirjanduses ja jõudnud raamatukaande vahele, neist on kokku pandud ka Eesti Loodusmuuseumis toimunud näitus. "Kalad = Рыбы", Tallinn: BIT 2003. ISBN 9985208714 "Eestimaa. Looduse teejuht", Tallinn: Kunst 2005. ISBN 9949407451 "Väike kalaraamat : Eesti 40 tuntud ja vähem tuntud kala", Tallinn: Maalehe Raamat 2007. ISBN 9789985643402 Pärnu jõe kiisk Vääna-Jõesuu rannikumere merivarblane Pirita jõe jõesilmud Vääna-Jõesuu rannikumere lest Kandidaat nr. 990 - TIIT HUNT Tiit Hunt: Loodusfotod Loodus, märts 1998 Tiit Hunt "Kuidas pildistada Eesti kalu: akvaariumis!" Loodusesõber, detsember 2009. lk 26–29 Ingmar Muusikus "Tiit Hunt "Eestimaa. Looduse teejuht."" Eesti Ekspress, 24. august 2005. Allar Viivik "Eestlased tungisid dzhunglisse" Õhtuleht, 17. aprill 2000.
Lümanda vald

Lümanda vald oli vald Saare maakonnas. 2014. aastal ühines vald Kaarma ja Kärla vallaga, mille käigus moodustati Lääne-Saare vald. Valla naabrid olid Kihelkonna, Kärla ja Salme vald. Lümanda vallas oli 2014. aasta alguses 786 elanikku. Valla rannajoon on tugevalt liigestatud ja koos arvukate laidudega vähemalt 75 km pikkune. Vald oli kogu Eesti kõige läänepoolsem. Seal olid riigi madalaima boniteediga põllumaad. Lümanda vallas Koovi külas on sündinud August Mälk, Kuusnõmme külas Aadu ja Johannes Hint. 1892. aastal ühendati kaheksa Kihelkonna kihelkonna kogukonda: Lümanda, Atla, Kotlandi, Karala, Kuusnõmme, Lahetaguse, Pilguse, ja Kulli, et moodustada Lümanda vald. Lümanda viimane vallavanem oli Jaanika Vakker. Vallas oli kokku 25 küla: Atla, Austla, Eeriksaare, Himmiste, Jõgela, Karala, Kipi, Koimla, Koki, Koovi, Kotlandi, Kulli, Kuusnõmme, Kärdu, Leedri, Lümanda, Metsapere, Mõisaküla, Põlluküla, Riksu, Taritu, Vahva, Vana-Lahetaguse, Varpe, Viidu. Lümanda Issanda Muutmise kirik Viidumägi Elda pank – Katri pank – Laidupank – Leonapank – Loonapank – Roopa pank – Soeginina pank – Uuskuiv Viidumäe looduskaitseala – Vilsandi rahvuspark Adriska järv – Kaabna järv – Katri luht – Lahuksi järv – Nigu laht – Nonni järv – Panga luht – Riksu laht – Roobimaa järv – Salujärv – Suursilm – Süllalaht – Tõri järv Atla laht – Katri lõugas – Kiirassaare laht – Koovi laht – Koplimaa lõugas – Kuusnõmme laht – Kööbe lõugas – Pilguse laht – Pussa laht – Roja abajas – Roopa laht – Süaja laht – Ülbaku laht Aherahu – Innarahu – Juksirahu – Kitselaid – Koerakuiv – Kolmekivirahud – Kurgurahu – Käkirahu – Käkisilm – Lambarahu – Laurisaar – Liivarahu – Loonalaid – Mihklirahu – Mõndelaid – Naistekivimaa – Nasvarahu – Nootamaa – Nosurahu – Ojurahu – Piskumadal – Punasekivirahu – Põtkemaa madalad – Püskeldi rahud – Rahuneem – Salava saar – Sepasitik – Sokulaid – Suurrahu – Suur-Urve – Umalakotid – Urverahu – Uus Nootamaa – Võrkrahu – Väike-Urve Eeriksaare poolsaar – Elda poolsaar – Kahrunukk – Kuusnõmme poolsaar – Linarahu neem – Meelaiu nukk – Muhanina – Pangarahu – Pikanina – Rahumaa poolsaar – Roopa nukk – Soeginina Maakatastri statistika, vaadatud 15.10.2018. Statistikaamet, vaadatud 30.08.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Kaarma valla, Kärla valla ja Lümanda valla haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 „Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine“ muutmine Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014
Sirje Kaasik

Sirje Kaasik (sündinud 21. novembril 1958) on eesti helilooja, muusikaõpetaja ja koorijuht. Töötab Cyrillus Kreegi nimelises Haapsalu Muusikakoolis õpetajana. Isamaaliste koorilaulude konkursi laste- ja poistekooride kategooria esimene preemia 2007 (laul "Tahan presidendiks") Läänemaa Kultuuripärli preemia 2008 Eesti luteri kiriku Tooma missa lauluvõistluse 2011 esimene auhind (laul "Armas Jumal, mind sa kuule") 2018 Haapsalu Püha Johannese koguduse teenetemärk "Sirje Kaasik võitis isamaaliste koorilaulude konkursi", 19. veebruar 2007 Sirje Kaasik võitis järjekordse laulukonkursi (Eesti Kirik 23. novembril 2011)
Anne Pääsuke

Anne Pääsuke (sündinud 1958) on eesti koorijuht. Ta juhatab Haapsalu laste laulustuudiot DO-RE-MI. 2001 Valgetähe medaliklassi teenetemärk 2013 Läänemaa kultuuripärl Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Riina Tobias, Läänemaa kultuuripärl on Anne Pääsuke, Lääne Elu, 20. jaanuar 2014 Anne Pääsuke
Avenida Paulista

Avenida Paulista on avenüü São Paulos. See avati 8. detsembril 1891, ning sellel asub hulk finants- ja kultuuriasutusi. Tänava pikkus on 2,8 kilomeetrit. Avenida Paulista
Merike Vaher

Merike Vaher (sündinud 5. juunil 1955) on eesti keemik, filosoofiadoktor. Aastatel 1973–1978 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis. 1999. aastal kaitses ta Tallinna Tehnikaülikoolis magistritöö[viide?] ja 2002. aastal samas doktoritöö.[viide?] 2007. aastal sai ta Eesti Vabariigi teaduspreemia.[viide?] Merike Vaher Eesti Teadusinfosüsteemis
Fédération Internationale Féline

Fédération Internationale Féline (lühend FIFe) on rahvusvaheline kassiregistrite liit. FIFe tegutseb 41 riigis üle maailma ja seda on nimetatud ka kasside ÜRO-ks. FIFe loomise idee algatas 1930. aastatel prantsuse kassisõber Marguérite Ravel. Eestist kuulub organisatsiooni Eesti Kassikasvatajate Liit Felix. Koduleht
Christoph Sumann

Christoph Sumann (sündinud 19. jaanuaril 1976 Judenburgis) on endine Austria laskesuusataja, kes võistles laskesuusatamise maailma karikasarjas aastatel 2000–2014. Sumann sai 2003. aasta MM-il Hantõ-Mansiiskis kaheksanda koha sprindis ning oli kümnes nii 20 km eraldistardiga sõidus, kui ka 12,5 km jälitussõidus. 2005. aasta maailmameistrivõistlustel Hochfilzenis suusatas ta viimast vahetust 4×7,5 km teatesõidus Austria meeskonnas, kes sai pronksmedali, kus peale tema osalesid veel Daniel Mesotitsch, Friedrich Pinter ja Wolfgang Rottmann. Austria kaotas võitjaks tulnud Norrale 43,3 sekundiga ja kasutas nelja lisa padrunit, Norra aga pidi samas kasutusele võtma seitse lisa padrunit. Hõbemedali saanud Venemaa kasutas viit lisalasku ja kaotas Norrale 26 sekundiga. 2006. aasta olümpiamängudel Torinos oli Sumann jälitussõidus seitsmes ja 15 km ühisstardiga sõidus üheksas. 2007. aasta MM-il Anterselvas jäi tema parimaks tulemuseks seitsmes koht ühisstardiga sõidus. 2009. aasta MM-il Pyeongchangis sai Sumann kaks hõbemedalit, olles teine nii 15 km ühisstardiga sõidus, kus ka kaotas kaasmaalasele Dominik Landertingerile 8,9 sekundiga, kui ka 4×7,5 km teatesõidus, kus ta sõitis viimast vahetust. Laskesuusatamise MK-sarjas võitis Sumann kuus etappi. Esimene MK-etapi võit tuli 2001. aastal Osbrlies sprindis. 2014 Sotšis pronksmedal 4×7,5 km teatesõidus 2005 Hochfilzenis pronksmedal 4×7,5 km teatesõidus 2009 Pyeongchangis hõbemedal 15 km ühisstardiga sõidus hõbemedal 4×7,5 km teatesõidus Christoph Sumann IBU kodulehel (inglise) Christoph Sumanni koduleht
Mudelprojekteerimine

Mudelprojekteerimine (inglise keeles building information modeling, lühend BIM) on ruumilise infomudeli loomise protsess, mis sisaldab mudeli(te)na ruumilist projekteerimist ning hõlmab tööde ajaplaneerimist, eelarvestust, ehitise ekspluatatsiooni, muutes ehitamise ja käitluse tõhusamaks ning tulusmaks. Mudelprojekteerimise kasutamine pakub uusi ja paremaid võimalusi alternatiivsete projektlahenduste võrdlemiseks ning erinevate valdkondade projektlahenduste omavaheliseks koordineerimiseks. Infomudelite andmete põhjal teostatavad hoonesimulatsioonid võimaldavad paremini hinnata projekteeritava hoone tulevast energiavajadust, halduskulusid ja kasutusmugavust. Mudelprojekteerimise osana automaatselt saadavatest mahuarvutustest tulenevad kergemini teostatavad ehitusmaksumuse hinnangud, mis võimaldavad hoonestajal modelleerimise käigus operatiivselt jälgida ja parandada finantseeringu ning kogu hoonestusprotsessi lõpuks tekkiva kvaliteedi suhet. Mitmesuguste tarkvaraliste vahenditega loodud protsessi tulemuseks peaks olema ühtselt käsitletav *.IFC (Industry Foundation Classes) laiendiga fail, mis sisaldab eri ehitusvaldkondade infot, tehnilisi omadusi ja parameetreid. Faile saab avada samaaegselt ühes programmis, millega saab mudeleid analüüsida koos ning eraldi. BIMi juhtivaks standardite organisatsiooniks maailmas on buildingSMART, mis on välja töötatud 12 suurfirma koostöös. 3D visualiseerimine aitab valida projekteerimise alternatiivide vahel, aga sobib ka projekti edukaks "müümiseks" kliendile või näiteks kohalikule elanikkonnale, kellel võib olla vetoõigus kogu projekti osas. Muudatuste haldamine, kus mudeli andmeid hoitakse tsentraalselt, kajastuvad muudatused hoone projektis automaatselt kõikides vaadetes (korruseplaanid, lõiked ja vaated). See võimaldab lisaks dokumentatsiooni kiiremale loomisele ka ranget kvaliteedi järgimist. Hoone simulatsioon, kus mudelid sisaldavad lisaks arhitektuursetele andmetele ka muud informatsiooni hoone kohta, näiteks insenerierialade andmeid - kandvad konstruktsioonid, ventilatsioon ja torud ning isegi energiasäästlikkus. Andmete haldamine sisaldab informatsiooni, mis pole visuaalselt nähtav. Näiteks ajakava selgitab vajalikku tööjõudu, koordineerimist ja kõike ülejäänut, mis võiks mõjutada projekti valmimise aega. Ka maksumus on BIM osa, mis võimaldab näha eelarvet või hinnatavat maksumust projekti mistahes faasis. Hoone kasutamine Eestis loodi 2015. aastal Digitaalehituse klaster [1], mis arendab kaasaegsete tehnoloogiliste vahendite abil ehitussektorit ning populariseerib ausate äritavade ja -mudelite kasutamist, eesmärgiga toetada klastri liikmete ärisid nii kodu- kui välismaal. "buildingSMART". Riigi Kinnisvara https://www.buildingsmart.org/ https://www.autodesk.com/solutions/bim
Saksi-Hildburghauseni hertsogiriik

Saksi-Hildburghauseni hertsogiriik (saksa Herzogtum Sachsen-Hildburghausen) oli hertsogiriik Saksamaal 1680–1826, üks ernestiinide hertsogkondadest. Riiki valitses Wettini dünastia ernestiinide haru. 1675. aastal suri Saksi-Gotha-Altenburgi hertsog Ernst I ja tema seitse poega asusid koos hertsogkonda valitsema. 1680. aastal jagasid vennad oma valdused; vanuselt kuues poeg Ernst sai omale Hildburghauseni, Eisfeldi ja Heldburgi linna ning Veilsdorfi ja Schalkau ametkonnad. Temast sai esimene Saksi-Hildburghauseni hertsog. 1684. aastal viidi hertsogkonna pealinn Heldburgist Hildburghausenisse. 1826. aastal suri Saksi-Gotha-Altenburgi hertsog Friedrich IV ning Saksi-Hildburghauseni hertsog Friedrich päris tema Altenburgi valdused. Tema enda valdused aga liideti Saksi-Meiningeniga. 1680–1715 Ernst (1675–1715) 1715–1724 Ernst Friedrich I 1724–1745 Ernst Friedrich II 1745–1780 Ernst Friedrich III 1780–1826 Friedrich Saksi-Hildburghauseni hertsog