laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ülemaailmne Postiliit

Ülemaailmne Postiliit (inglise Universal Postal Union, lühend UPU; prantsuse: Union postale universelle) on ÜRO haldusalas tegutsev rahvusvaheline organisatsioon. Organisatsioon asutati 1874. aasta 9. oktoobril, liideti ÜROga 1. juulil 1948. Eesti astus sellesse organisatsiooni 7. juulil 1922, liikmesus taastati 30. aprillil 1992, pärast Nõukogude okupatsiooni lõppu. Valdav osa üllitistest on saadaval ÜRO ametlikes keeltes (prantsuse, inglise, vene, mandariini, hispaania ja araabia keeles) "About UN Specialized Agency". www.upu.int (inglise). UPU. Vaadatud 11.04.2016.[alaline kõdulink] Codding, G.A. (1964). The Universal Postal Union : coordinator of the international mails. New York: New York University Press. "General Postal Union; October 9, 1874". The Avalon Project at Yale Law School. The Lillian Goldman Law Library in Memory of Sol Goldman. Vaadatud 5.04.2008.  Ülemaailmne Postiliit – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht
Ostře sledované vlaky

"Ostře sledované vlaky" ("Pingsalt valvatud rongid") on Bohumil Hrabali jutustus, mille esmatrükk ilmus 1965. aastal. Eesti keeles pole see ilmunud. 1966. aastal lavastas tšehhi filmilavastaja Jiří Menzel teose põhjal filmi "Tähelepanelikult jälgitavad rongid", mis võitis 1968. aastal parima võõrkeelse filmi Oscari.
Venta Vīgante

Venta Vīgante (sünninimi Venta Brūvere, kodanikunimi abielus olles Venta Bērziņa; 9. oktoober 1913 Jelgava – 22. märts 1994 Riia) oli läti õpetaja ja näitekirjanik. Venta Vīgante sündis Jelgavas töölisperekonnas. Ta lõpetas 1932. aastal Jelgava Klassikalise Gümnaasiumi ja 1935. aastal Jelgava Õpetajate Seminari. 1946–1948 õppis ta Läti Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonnas läti keelt ja kirjandust, kuid ülikool jäi lõpetamata. Töötas aastatel 1935–1944 õpetajana mitmel pool Lätis. Alates 1944. aastast töötas ta õpetaja ja õppealajuhatajana Dzērve 7-klassilises Koolis, 1948–1952 oli sama kooli direktor. 1953–1961 oli Venta Vīgante Irlava Keskkooli direktor. 1961–1989 töötas ta õpetajana Pļavniekkalni 8-klassilises Koolis, Riia 14. Õhtukeskkoolis ja Riia 9. Õhtukeskkoolis. Venta Vīgante esimene näidend "Kad ūdeņi palo" ("Kui veed tulvavad") ilmus almanahhis "Jauno vārds" 1959. aastal. Tema kõige populaarsem näidend on 1959. aastal lavastatud "Palmas zaļo vienmēr" ("Igavesti haljad palmid"). Kõik Venta Vīgante näidendid on avaldatud 1973. aastal ilmunud näidendikogumikus "Cilvēks sākas ar atbildību" ("Inimene algab vastutusest"). Venta Vīgante kirjutas ka laule ja kolme opereti libretod. Venta Vīgante näidendeid on lavastatud ka Eesti teatrites. https://nekropole.info/lv/Venta-Vigante http://vardnica.aizpute.lv/32-personas-v/696-vigante-venta
Neobaltia hoone

Neobaltia hoone on Tartu ülikooli üliõpilaskorporatsioonile Neobaltia ehitatud konvendihoone aadressil Kastani 1, mis on üks varasemaid juugendstiili näiteid Tartus. Ehitis valmis aastatel 1902–1904 arhitekt Rudolf von Engelhardt koostatud projekti järgi. Ehitustöid juhtis tolleaegne tuntud Tartu ehitusmeister Wilhelm Sternfeldt, aiakujunduse autor oli arhitekti vend Walter von Engelhardt. Praegu asub hoones Tartu Saksa Kultuuri Instituut. Hoone on arvatud kultuurimälestiseks. Vastavalt hoone tellijaks olnud baltisaksa korporatsioon Neobaltia maitsele on kujunduses lähtutud sajandivahetuse saksa villaarhitektuurist. Heimat-stiilile omane on krohvitud seinu kaunistav saksapärane puitsõrestik- ehk vahvärkdekoratsioon. Kõrge sokkel on laotud maakivist. Maja peafassaadil asub puust sammastele toetuva varikatusega peaportaal, milleni viib kõrge trepp. Nii välisuks kui ka ehitise arvukad rikkaliku puulõikeornamendiga kaunistatud aknad on juugendlikult ümarkaarsed. Arhitektuurilahendus on rõhutatult ebasümmeetriline. Ehitise kõrge poolkelpkatus on liigendatud paljudeks tasapindadeks ning hoonet ilmestavad ülespoole kaarduvad katuseservad. Maja loodenurgas paikneb püramiidja kiivriga, kaarakende ja konsoolidele toetuva räästaga loodetorn. Väliskujunduses ilmneva saksa rahvusromantilise traditsiooniga on plaanilahenduses ühendatud inglise elamu ratsionaalne ülesehitus. Peasissekäik avaneb avarasse vestibüüli, kust pääses konvendiruumidesse. Hoone keskseks ruumiks on avar läbi kahe korruse ulatuv suure kaaraknaga saal. Selle kõrval olid lükandseina abil eraldatav söögituba ning seltskondlikeks ruumideks mõeldud puhvet ja väike kaminasaal. Teisel korrusel asusid raamatukogu ja oldermanni ruum, tornis aga väike galeriiruum vaatega Toomemäele. Hoone idaküljel eendub pilastrite ja puitkaartega kaunistatud veranda, mis jätkus terrassiga, moodustades sujuva ülemineku aeda. Juugendile omaselt kujutasid maja ja aed endast lahutamatut tervikut ning pargikujunduses peegeldus maja konfiguratsioonist lähtuvaid elemente: näiteks järgiti muruparteri kujundamisel veranda kumerust. Pärast teist maailmasõda muudeti endise konvendihoone siseruumide jaotust. Korporatsioon Neobaltia Tartu Saksa Kultuuri Instituut Siilivask, Mart. Tartu arhitektuur 1830–1918. Historitsism ja juugend. Tartu: Rahvusarhiiv, 2006, lk 249. Siilivask, Mart. Tartu arhitektuur 1830–1918. Historitsism ja juugend. Tartu: Rahvusarhiiv, 2006, lk 251. Hallas-Murula, Karin. 101 Eesti arhitektuuriteost. Tallinn: Varrak, 2012, lk 87. korp. "Neobaltia" konvendihoone Tartus Kastani 1 kultuurimälestiste riiklikus registris Siilivask, Mart. Tartu arhitektuur 1830–1918. Historitsism ja juugend. Tartu: Rahvusarhiiv, 2006, lk 254. Siilivask, Mart. Tartu arhitektuur 1830–1918. Historitsism ja juugend. Tartu: Rahvusarhiiv, 2006, lk 252–253. Siilivask, Mart. Tartu arhitektuur 1830–1918. Historitsism ja juugend. Tartu: Rahvusarhiiv, 2006, lk 253. Tartu Saksa Kultuuri Instituut Neobaltia hoone kultuurimälestiste riiklikus registris
Ted

"Ted" on aastal 2012 valminud USA komöödiafilm Johnist (Mark Wahlberg) ja tema sõbrast rääkivast karust, kes elavad Bostonis. Filmi režissöör on Seth MacFarlane. Filmi eelarve oli 50 miljonit USA dollarit ning see teenis kinodes 549,4 miljonit USA dollarit. 2015. aastal ilmus filmi järg "Ted 2".
Haddock Lobo

Roberto Jorge Haddock Lobo (19. veebruar 1817, Cascais, Cascaisi rajoon, Portugal – 30. detsember 1869, Rio de Janeiro, Brasiilia) oli Briti päritolu Brasiilia arst ja poliitik. Haddock Lobo immigreerus Brasiilia Keisririiki ja astus Rio de Janeiro Ülikooli meditsiiniteaduskonda 1834. aastal. Pärast lõpetamist tegeles ta mitte üksnes arstitöö, vaid ka rahvatervise ja tervishoiupoliitika küsimustega. Ta töötas haridusinspektorina, oli rahukohtunik ning Brasiilia Keiserliku Meditsiiniakadeemia ja Rahvusliku Tööstuse Abistamise Seltsi liige. 20. mail 1847. aastal tegi ta Brasiilia esimese katselise anesteesia meditsiinitudeng Paes Leme'le. 1849. aastal korraldas ta nüüdse Rio de Janeiro (tollal Município Neutro) esimese rahvaloenduse. Haddock Lobo tegutses Konservatiivse Partei poliitikuna mitmes valitud ametis. Tema eestvedamisel tehti Rio de Janeiro linnas mitmeid uuendusi, sealhulgas alustati tänavasillutamisega. Linnaelu edendamise eest pälvis ta Kristuse ordeni ja Roosi ordeni. 1864. aastal avaldas Haddock Lobo teose "Tombo das Terras Municipais". Ta oli meditsiiniajakirja Anais Brasilienses de Medicina toimetaja ning Arquivo Médico Brasileiro kaastööline, tutvustades mõlemas väljaandes tollaseid meditsiinilisi uuendusi. "Dissertação acerca do Tumor e Fístula Lacrimais" ("Dissertatsioon pisarakanali kasvajaist") "Necrologia da Cidade do Rio de Janeiro" ("Järelehüüe Rio de Janeiro linnale") MEIRA, D. G.. Contribuição à História da Anestesia no Brasil: Crônicas. Rio de Janeiro: Guanabara, 1968. p. 92-94. Haddock Lobo e o recenseamento do Rio de Janeiro de 1849 ("Haddock Lobo ja Rio de Janeiro rahvaloendus 1849. aastal")
Budakoda

Budakoda (varasema nimega Tallinna budismikeskus) on budistlik hariduskeskus Tallinnas ja Tartus. Budakoda kuulub Triratna budistliku kogukonna (varasema nimega Lääne budistliku vennaskonna sõbrad (FWBO)) ülemaailmsesse võrgustikku. Tallinna Budakoda asub aadressil Luha 1, Tartu Budakoda asub aadressil Kastani 42. Koduleht Lauri Liiders. Triratna Budistlik Kogukond: juhtumiuuring budistlikust kogudusest Eestis. – Ajakiri "Mäetagused" nr 53, 2013, lk 91-110.
Eduard Bagritski

Eduard Bagritski (vene Эдуард Георгиевич Багрицкий; kodanikunimi Eduard Dzjubin Эдуард Годелевич Дзюбин; 3. november (vkj 22. oktoober) 1895 Odessa – 16. veebruar 1934 Moskva) oli juudi rahvusest Vene luuletaja. Eduard Bagritski sündis Odessas juudi perekonnas, tema isa oli äriteenija, ema oli koduperenaine. Eduard Bagritski õppis tehnikumis maamõõtjaks, 1917. aastal teenis ta lühemat aega miilitsas. Punaarmee koosseisus võttis ta osa Vene kodusõjast. Bagritski esimesed luuletused ilmusid ajakirjanduses 1913. aastal. 1915–1917 avaldas ta oma loomingut mitmetes Odessa kirjanduslikes väljaannetes. Oma loometee algperioodil oli ta mõjutatud akmeismist ja futurismist, kodusõja ajal kirjutas agitatsioonilisi värsse. 1925. aastal asus ta elama Moskvasse. Bagritski üks tuntumaid teoseid on 1926. aastal ilmunud poeem "Дума про Опанаса" ("Duuma Opanassist"), mis kujutab kodusõjasündmusi Ukrainas. Alates 1926. aastast kuulus ta loomingulisesse rühmitusse "Pereval" ja hiljem Konstruktivistide Kirjanduslikku Tsentrisse. 1928. aastal ilmus luulekogu "Юго-Запад" ("Edel"), mis kujunes väga populaarseks. Kriitikud nimetasid selle luulekogu põhjal Bagritskit nõukogude luule romantilise suuna kõige väljapaistvamaks esindajaks. Luulekogud "Победители" ("Võitjad") ja "Последняя ночь" ("Viimne öö") ilmusid mõlemad 1932. aastal. Eesti keeles on 1963. aastal ilmunud Eduard Bagritski luule valikkogu "Linnupüüdja" Debora Vaarandi tõlkes. http://www.britannica.com/biography/Eduard-Georgiyevich-Bagritsky http://hrono.ru/biograf/bio_b/bagricki_eg.php "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. aprill 2016. Vaadatud 10. aprillil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.litra.ru/biography/get/wrid/00014001184773068240/ https://www.raamatukoi.ee/cgi-bin/raamat?129415
Aarla mõis

Aarla mõis (saksa keeles Arla) oli Ulvi mõisa karjamõis Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal. Aarla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 10.04.2016) Aarla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Holguín

Holguín on linn Kuubal, Holguíni provintsi keskus, Havanna, Santiago de Cuba ja Camagüey järel riigi suuruselt neljas linn. Linna asutas Hispaania ohvitser kapten García Holguín 1545. aastal. Nimeks oli esialgu San Isidoro de Holguín. Enne aastat 1976 asus Holguín Oriente provintsis. Septembris 2015 külastas Rooma paavst Franciscus oma Kuuba visiidi käigus ka Holguíni piiskopkonda, mälestamaks kohta, kus Christopher Columbus maabus. Linnas on palju väikseid parke, sealhulgas Infantili, San Jose, San Isidoro ja Marti park; kõige suurem on Calixto Garcia park all-linnas. Linnas asub raamatukogu, kunstigalerii, kino, teater, teadus- ja ajaloomuuseum. Linnalähedaselt Loma de la Cruzi mäelt on nähtav kogu linn. Holguíni rahvusvaheline lennujaam on regulaarlendudega ühendatud Havanna ja teiste piirkonna suuremate linnadega. Linnas asub Holguíni Ülikool. http://www.guije.com/pueblo/aoriente/holguin/index.htm
Pera muuseum

Pera muuseum (türgi keeles Pera Müzesi‎) on kunstimuuseum Türgis İstanbulis. Kunstikogus on peatähelepanu pööratud 19. sajandi orientalismile maalikunstis.  Pera muuseum – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht
Kristiina Alliksaar

Kristiina Alliksaar (sündinud 7. mail 1980 Viljandis ) on eesti teatrijuht ja kultuurikorraldaja, 2023. aastast kultuuriministeeriumi kantsler. Ta on pärit Viljandimaalt Olustverest ning lõpetanud 1998. aastal Viljandi C. R. Jakobsoni nimelise Gümnaasiumi (majanduse eriklassi). 2001. aastal sai Alliksaar Tallinna Tehnikaülikoolist bakalaureusekraadi ärijuhtimise erialal, 2007. aastal lõpetas Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia kultuurikorralduse erialal cum laude ning aastal 2010 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia magistriõppe kultuurikorralduses. 2022. aastal lõpetas õpinguid Tartu Ülikoolis magistriõppes õppekaval “Muutuste juhtimine ühiskonnas” cum laude. Alliksaar on töötanud Paide Linnavalitsuses ettevõtlusosakonna assistendina (1999–2000), BDG Kontsert OÜ-s juhiabina (2001–2002), MTÜ-s Eesti Pärimusmuusika Keskus projektijuhina (2004–2006) ja turundusjuhina (2006–2007) . Aastail 2008–2010 oli Alliksaar OÜ Eesti Loomeagentuur juhataja, 2009–2011 Viljandimaa Omavalitsuste Liidu kultuuri ja noorsootöö spetsialist. 2007–2017 oli Alliksaar ka kultuurikorralduse lektor Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias. Aastatel 1999–2004 oli Alliksaar üliõpilasorganisatsiooni AIESEC Eesti liige, pärast alumni. 2003. aastal tegutses ta AIESECi kaudu pool aastat vabatahtlikuna Sri Lankal. Alliksaar on osalenud festivalide, näiteks Tallinn Music Week, Rabarock, Viljandi Pärimusmuusika Festival, "Puude taga on inimene", korraldamisel. Alates 25. jaanuarist 2014 kuni 30. juunini 2019 töötas ta Viljandi teatri Ugala juhina, 1. augustist 2019 oli ta Vanemuise teatrijuht. 1. augustist 2023 töötab Kristiina Alliksaar kultuuriministeeriumi kantslerina. 2023 – Tartu linna aukiri (Vanemuisele pühendatud aastate ja koostöö eest) Teatrijuht Kristiina Alliksaar annab juhusele võimaluse, Tartu Postimees, 20. detsember 2019 CV ETISe lehel Vanemuislased võtsid uue teatrijuhi vastu magusalt ja värviliselt, Tartu Postimees, 1. august 2019. Kultuuriministeeriumi kantslerina alustab Kristiina Alliksaar Kultuuriministeeriumi koduleht. 01.08.2023. Teater Vanemuine juht Kristiina Alliksaar: vaid taevas on piiriks, selles majas on võimalik teha kõike!, Elu24, 6. september 2019 Vanemuine eeldab piletitulu kukkumist poole võrra, ERR, 12. mai 2020 Vanemuise teatri juht Kristiina Alliksaar: „Kriisis jäävad ellu need, kes suudavad kohaneda.“, Õhtuleht, 13. juuni 2020
Christine Buchholz

Christine Buchholz (sündinud 2. aprillil 1971 Hamburgis) on Saksa vasakpoolne poliitik. Christine Buchholz lõpetas gümnaasiumi 1990. aastal. Ta õppis aastatel 1991–1998 Hamburgi Ülikoolis poliitikateadusi, kasvatusteadusi, religiooni ja sotsiaalteadusi. Aastatel 1995–2005 töötas ta puuetega inimeste abistajana, 2002–2005 ja 2007–2009 tegi kaastööd ajakirjandusväljaannetele. 2005–2006 oli ta Vasakfraktsiooni teaduslik kaastöötaja. 2009. aastast on ta Saksamaa Liidupäeva liige. Aastatel 1994–1999 oli Christine Buchholz Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei liige. 2004. aastal astus ta Töö ja Sotsiaalse Õigluse Parteisse (WASG), mis 2007. aastal ühines Demokraatliku Sotsialismi Parteiga Vasakparteiks (Die Linke). Christine Buchholz kuulub partei vasakpoolsesse tiiba. Christine Buchholz, Die Linke. Freiberufliche Redakteurin, wissenschaftliche Mitarbeiterin Deutscher Bundestag Christine Buchholz Die Linke im Bundestag Linken-Abgeordnete fordert Solidarität ohne Luftschläge Spiegel Online, 11. oktoober 2014 Christine Buchholzi koduleht
Jumalik komöödia

"Jumalik komöödia" (itaalia "Divina Commedia", algselt "Comedia") on Dante Alighieri poeem minategelase külaskäigust põrgusse, purgatooriumi ja paradiisi. Dante alustas selle kirjutamist 1307. aasta paiku ja lõpetas 1321. See koosneb kolmest osast: "Põrgu", "Purgatoorium" ja "Paradiis". Kunstis on "Jumaliku komöödia" teemasid kasutanud näiteks Eugène Delacroix, William Blake, Gustave Doré ja Salvador Dalí.
Virastuoja

Virastuoja (ka Varastu oja ja Viiraste oja) on oja Sakala kõrgustiku idaosas Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Oja pikkus on 13,8 km, valgla pindala 30,9 km², langus 25 m ja lang 1,8 m/km. Oja saab alguse 80,5 m kõrgusel Aidu ja Tömbi küla piiril ning suubub Metsla külas Hansuveske järves 55,5 m kõrgusel vasakult poolt Ärmä jõkke 23 km kaugusel selle suudmest. Ojale on paisutatud Sumbaku järv ja Uue-Olde järv. Oja kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Ojas elab lõhelisi. Virastuoja Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 28.09.2016) Virastuoja keskkonnaportaalis https://web.archive.org/web/20160410150329/https://www.riigiteataja.ee/akt/22598 (vaadatud 10.04.2016) Virastuoja Eesti looduse infosüsteemis Virastuoja keskkonnaportaalis
Urmo Kööbi

Urmo Kööbi (14. august 1939 Tartu – 7. aprill 2016) oli eesti arst ja tervishoiujuht. Urmo Kööbi lõpetas 1957. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Ta töötas Rõuge jaoskonnahaiglas juhatajana kuni 1967. aastani, seejärel Võru rajoonihaigla anestesioloogina. 1975. aastal siirdus ta Tartusse, kus asus tööle Maarjamõisa haigla reanimatsiooniosakonna juhatajana. Aastatel 1988–2000 oli ta Maarjamõisa haigla peaarst. Aastatel 2000–2003 oli ta Tartu Ülikooli Kliinikumis kirurgiadivisjoni juht. 1991 "Reanimatoloogia". Kaasautor // Scripta Medicorum 1989–2000 Tartu Linnavolikogu liige (sealhulgas fraktsiooni Tartu 2000 esimees) 2003–2007 kuulus erakonna Res Publica esindajana Riigikogu X koosseisu Eesti Anestesioloogide Selts Eesti-Soome-Ungari Arstide Selts 2007 Eesti Punase Risti kongressi president 2010 – Tartu Ülikooli Kliinikumi elutööpreemia
Neli

Neli on täisarv ja number (4), mis järgneb kolmele ja eelneb viiele. Neli on väikseim kordarv. Nelipühad Neljapäev Nelijärve Nelinurk Neli aastaaega Neli elementi Neli temperamenditüüpi Neli kuningat
Liidumaa (Austria)

Liidumaa (Bundesland, mitmuses Bundesländer) on Austria kui liitriigi liikmesriikide nimetus. Austria liidumaad on: Burgenland Kärnten Alam-Austria Ülem-Austria Salzburg Steiermark Tirool Vorarlberg Viin
Prints Albert (peeniseehe)

Prints Albert on kehaaugustamise viis, mille puhul suguti läbistatakse eesnaha kida (frenulum) ja kusiti vahel.
Moos

Moos on marjadest või puuviljadest konserveerimise eesmärgil suhkruga keedetud hoidis. Erinevalt povidlost või džemmist pole moos keedetud ühtlaseks massiks. džemm kompott marmelaad povidlo
Jeremias Gotthelf

Jeremias Gotthelf (kodanikunimega Albert Bitzius, 4. oktoober 1797 Murten, Fribourgi kanton – 22. oktoober 1854 Lützelflüh, Berni kanton) oli šveitsi kirjanik ja pastor. Ta on kirjutanud 16 romaani ja palju novelle ning lühijutte. Ta kirjutas saksa keeles, tegelased räägivad aeg-ajalt kohalikus murdes. Ta sündis pastori pojana ja õppis ka ise Bernis pastoriks. Õpingud lõppesid 1820, misjärel ta astus Göttingeni ülikooli, ent naasis 1822 Utzenstorfi isa abiliseks. 1824 pidi ta sealt pärast isa surma lahkuma. 1829 asus ta Berni ja 1831 Lützelflüh'sse pastori abiliseks. Pärast tolle surma 1832 valiti ta tema järglaseks, abiellus 1833 tema lapselapsega ja oli surmani Lützelflüh' pastor. Tal oli kolm last: poeg, kellest sai pastor, ja kaks tütart, kes abiellusid pastoritega. "Talupojapeegel ehk Jeremias Gotthelfi elulugu" ("Der Bauern-Spiegel oder Lebensgeschichte des Jeremias Gotthelf, von ihm selbst beschrieben", 1837) oli tema esimene raamat. See sai tuntuks oma realistliku, ilustamata külaelu käsitluse poolest. Formaalselt on see raamat Jeremias Gotthelfi autobiograafia; selgus, et Gotthelf on Bitziuse varjunimi ja kuigi autobiograafiline ta ka polnud. Bitzius avaldas Gotthelfi nime all ka oma ülejäänud teosed. "Must ämblik" ("Die schwarze Spinne", 1843; eesti keeles 2006) on õudusjutt külaelanikest, kes sõlmivad kuradiga lepingu ja keelduvad talle tasu maksmast. Arvustused jutule
Lepitusnõukogu

Lepitusnõukogu (pärsia keeles مجمع تشخیص مصلحت نظام‎‎ Majma' Tašxis Maṣlahat Nezâm) on Iraani kõrgeima juhi nimetatud nõuandev kogu. Lepitusnõukogu loodi Iraani Islamivabariigi põhiseaduse muudatusega 6. veebruaril 1988. Lepitusnõukogu ülesanne on lepitada eriarvamusi parlamendi (medžlise) ja põhiseaduse järelevalvenõukogu (شورای نگهبان قانون اساسی‎‎, Shora-ye Negahban-e Qanun-e Assassi) vahel, lisaks sellele annab Lepitusnõukogu nõu Iraani kõrgeimale juhile. Lepitusnõukogu liikmed nimetab ametisse viieks aastaks Iraani kõrgeim juht. Lepitusnõukogu esimees on Akbar Hāshemī Rafsanjānī.
Ohvitseride Kogu (täpsustus)

Ohvitseride (Kesk)kogu on mitme Eesti või väliseesti organisatsiooni nimi või nime osa: Eesti Ohvitseride Keskkogu Eesti Piirivalve Ohvitseride Kogu Eesti Ohvitseride Kogu Rootsis Eesti Ohvitseride Keskkogu Ameerika Ühendriikides
Vostotšnõi kosmodroom

Vostotšnõi kosmodroom (vene keeles Космодром "Восточный") on Venemaal Amuuri oblastis Tsiolkovski linna lähedal asuv kosmodroom. President Vladimir Putin allkirjastas määruse kosmodroomi rajamise kohta novembris 2007. Kosmodroomi hakati ehitama juulis 2012. Esimene raketistart oli planeeritud 25. detsembriks 2015, kuid see lükati edasi kevadesse 2016. Sojuz-2.1a kanderakett startis Vostotšnõi kosmodroomilt 28. aprillil 2016. Tulevikus peaks Vostotšnõi kosmodroom asendama praegu Kasahstanilt renditavat Bajkongõri kosmodroomi. Putin Signs Off on New Cosmodrome, Space.com Venemaa uue kosmodroomi valmimine lükkub edasi, Novaator, 22.10.2015 https://lenta.ru/news/2016/04/28/start/ Asukohakaart
Smylie Kaufman

Carter Smylie Kaufman (sündinud 30. novembril 1991) on Ameerika profigolfimängija, kes mängib PGA turniiril. Kaufman sündis Birminghamis Alabama osariigis. Ta käis Vestavia Hillsi keskkoolis. Tema teine eesnimi on lugupidamisavaldus oma vanaema nõole Smylie Gebhartile, kes oli 1971. aastal Georgia tehnikaülikooli jalgpallivõistkonna Ameerika parim keskkaitsja. Tema vanaisa Alan Kaufman oli Birminghamis Alabama ülikooli meeste golfivõistkonna peatreener. Alan Kaufmani mängijate seas olid Graeme McDowell, Garrett Osborn ja Zach Sucher.  Smylie Kaufman mängis üliõpilasena golfi Louisiana Riiklikus Ülikoolis. Pärast lõpetamist 2014. aastal sai temast elukutseline golfimängija. 2014. aasta detsembris jõudis ta 67. kohale Web.com-i turniiri kvalifikatsiooni lõppetapis. 2015. aastal mängis Kaufman Web.com-i turniiril. Pärast esimesel kolmel turniiril välja langemist lõpetas ta järgmisel kahel T-4-ga ja võitis kolmandad, United Leasing meistrivõistlused, pretendeerimaks oma esimesele elukutselise tiitlile. Selle aasta lõpetas ta golfiga rahateeninute nimekirjas kuuendana, võites õiguse osaleda 2016. aasta PGA turniirihooajal. 25. oktoobril 2015 sai Kaufman esimese võidu PGA turniiril, võites Shrinersi lastehaiglate avatud meistrivõistlused (Shriners Hospitals for Children Open), olles kuuest mängijast ühe löögi võrra parem. Lõppraundis sai ta võidu tulemusega 61, olles muu hulgas löönud kaheksa "birdiet" ja ühe "eagle'i". Sellega tagas ta koha 2016. aasta meistrite turniiril ja 2016. aasta PGA turniiril. 2016. aastal mängis Kaufman lõppraundis viimases grupis, kuid lõpetas 29. kohaga. Alabama 2011 2015. aasta Web.com turniiril finalistid Smylie Kaufman ametlikul PGA turniiri lehel Iinglise keeles) Smylie Kaufman ametlikul maailma golfi edetabeli lehel (inglise keeles)
Salme kultuurimaja (Salme vald)

Salme kultuurimaja (ka Salme rahvamaja) on kultuurimaja Saare maakonnas Saaremaa vallas Salme alevikus aadressil Sõrve maantee 5. Kultuurimajas tegutseb Salme Vallateater. Kultuurimaja juhataja[küsitav] on Maire Sillavee. https://web.archive.org/web/20160411154103/http://www.salmevald.ee/index.php?sisu=kultuur&teema=selts&id=2 (vaadatud 11.04.2016) Kultuurimajast Salme valla kodulehel
Juhkentali tänav (Narva)

Juhkentali tänav on tänav Narvas Joaoru linnaosas. Algab Aleksander Puškini tänavast jätkuna, ristub 1. Mai tänavaga ja lõpeb tupiktänavaga. Tänava pikkus on umbes 455 m. 1912. aasta linnaplaanil on tänava nimi Juhkentali uulits. 1927. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi Joaoru tänav. 1952.–1995. aastal kandis tänav nime Oktoobri tänav (vene keeles улица Октообри). 27. detsembril 1952 nimetati Narva linna RSN TK otsusega nr 482 tänav ümber Oktoobri tänavaks oletatavasti Oktoobrirevolutsiooni auks. 27. septembril 1995 ennistati Narva Linnavolikogu määrusega nr 70/30 tänavale Juhkentali tänava nimi. Tänav on saanud nime Narva lõunaosas asuva linnaosa Juhkentali ehk Joaoru järgi. Svetlana Andrejeva. Narva tänavad 17.-21. sajandi linnakaartidel.–Narva Muuseumi Toimetised, nr. 7, 2007, lk. 108-127. 27.09.95 Narva Linnavolikogu määrus nr 70/30
Emil Loteanu

Emil Loteanu (6. november 1936 Clocușna – 18. aprill 2003 Moskva) oli Moldova filmilavastaja ja kirjanik.  Emil Loteanu – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Emil Loteanu andmekogus IMDb (inglise)