laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Melisbek Mõrzakmatov

Melisbek Mõrzakmatov (sündinud 18. aprillil 1969) on Oši linnapea alates 2009. aasta jaanuarist. Kuulub alates 2007. aastast parteisse Ak-Žol. Valiti selle partei nimekirjas parlamenti, mille liikmeks oli 2009. aasta veebruarini. 2010. aasta Kõrgõzstani revolutsiooni järel asus Mõrzakmatov küll Bakijevi poolele, kuid juba 15. aprillil organiseeris meeleavalduse Ajutise Valitsuse toetuseks. Juuniks, mil riigi lõunaosas puhkesid etnilised kokkupõrked, oli Mõrzakmatov Oši piirkonnas saavutanud sellise võimu, et kohalikud võimu- ja jõustruktuurid allusid tema, mitte Biškeki keskvalitsuse korraldustele. Pärast rahutusi protesteeris Mõrzakmatov ajutise valitsuse otsuse vastu lubada riigi lõunapiirkonda OSCE relvastamata vaatlejad. Augustis püüdis Kõrgõzstani ajutine valitsus Mõrzakmatovit ametist eemaldada, kuid ta jäi siiski linnapeaks. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. veebruar 2011. Vaadatud 1. mail 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Georg Christoph Fuhrmann

Georg Christoph Fuhrmann (13. aprill 1711 Saalfeld – 28. veebruar 1769 Ambla) oli Eesti vaimulik. Fuhrmann sündis Saalfeldis, Tüüringis, Saksamaal. Immatrikuleerus 4. augustil 1731 Jena Ülikooli. Töötas koduõpetajana Jõhvi kihelkonnas arvatavasti 1730. aastate keskpaigast. Ordineeriti õpetajaks 6. jaanuaril 1743. Teenis Ambla Maarja koguduses juba jaanuaris 1741, õpetajaks kutsuti 22. juulil 1742. Tõrjus kõrvale hernhuutlaste kandidaadi Ambla pastori ametikohale. Teenis Ambla kogudust aastatel 1743–1769. Eestimaa konsistooriumi assessoriks sai 27. jaanuaril 1763, Järva praostkonna praostiks 28. veebruaril 1768, ühtlasi sai ka ülemapellatsioonikohtu liikmeks. Tema äi Georg Friedrich Schultz oli Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetaja; naise vanaisa Georg Schultz oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja, naise teine vanaisa Daniel Vick oli Haapsalu Püha Johannese koguduse abiõpetaja. Väimees Georg Simon Everth oli Kodavere Mihkli koguduse ja Alatskivi koguduse õpetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Belutšid

Belutšid (belutši keeles بلوچ) on iraani rahvas, kelle peamine asuala on Belutšistani piirkond Iraani kiltmaa kaguosas. Belutšide arvu Pakistanis hinnatakse enam kui kuuele miljonile, Iraanis 1,5 miljonile, Afganistanis enam kui poolele miljonile, Omaanis ligi poolele miljonile. Belutšid kõnelevad enamasti belutši keelt.
Totipotentsus

Totipotentsus on rakkude arenguline täisvõimelisus, sügoodi, esimeste blastomeeride ja meristeemirakkude võime diferentseeruda mis tahes tüüpi organismiomasteks rakkudeks ja areneda tervikorganismiks. Sünonüümina kasutatakse ka pluripotentsus. Hans Driesch ja Karl Lashley on kasutanud terminit ekvipotentsiaalsus.
Maa-Lääne praostkond

Maa-Lääne praostkond oli luteri kiriku praostkond Eestis. Aastal 1921 ühines ta Ranna-Lääne praostkonnaga Lääne praostkonnaks. 1627. aastal nimetas Rootsi kuningas Gustav II Adolfi poolt Eestimaale kohalikku kirikuelu reformima saadetud Västeråsi piiskop Johannes Rudbeckius, Eestimaal ametisse Eestimaa Provintsiaalkonsistooriumile allunud maapiirkondade praostid: Harju praostkonda, Järva praostkonda, Viru praostkonda, Maa-Lääne praostkonda, Ranna-Lääne praostkonda. 18. sajandi viimasel veerandil, pärast asehalduskorra kehtestamist (1784–1796) moodustati eraldi praostkonnad Eesti- (Põhja-Eestis igas kreisis, sh: Haapsalu 1. praostkond (Haapsalu, Noarootsi, Ridala, Lääne-Nigula, Martna kihelkond); Haapsalu 2. praostkond (Lihula koos Kirbla abikirikuga, Karuse, Hanila koos Varbla abikirikuga, Mihkli, Vigala kihelkond); Haapsalu 3. praostkond (Käina, Reigi, Pühalepa, Vormsi kihelkond). 20. sajandi alguses olid Maa-Lääne praostkonna kirikukihelkonnad Haapsalu kreisis Läänemaal: Kullamaa kihelkond, Märjamaa kihelkond, Lihula kihelkond, Vigala kihelkond, Mihkli kihelkond. EELK Maa-Lääne praostkonnas Lääne maakonnas olid järgmised kogudused: Kirbla Püha Nikolause kogudus Kullamaa Püha Johannese kogudus Lihula Eliisabeti kogudus Mihkli Miikaeli kogudus Märjamaa Maarja kogudus Vigala Maarja kogudus 1692–1705, Andreas Knüpffer, Maa-Lääne praost ja Märjamaa Maarja koguduse pastor 1768–1774, Johann Ignatius, Maa-Lääne praost ja Märjamaa Maarja koguduse pastor 1775–1785, Joachim Heinrich Dahl, Maa-Lääne praost ja Kullamaa Püha Johannese koguduse pastor 1819–1824, Johann Friedrich Ignatius, Maa-Lääne praost ja Märjamaa Maarja koguduse pastor 1825–1844, Carl Gustav Schultz, Maa-Lääne praost ja Kullamaa Püha Johannese koguduse pastor 1844–1850, Theodor Friedrich Glanström, Maa-Lääne praost ja Mihkli Miikaeli koguduse pastor 1851–1858, Robert Heinrich Gottfried Ploschkus, Maa-Lääne praost ja Märjamaa Maarja koguduse pastor 1858–1878, Karl Harten, Maa-Lääne praost ja Vigala Maarja koguduse 1878–1886, Paul Eberhard vanem, Maa-Lääne praost ja Kullamaa Püha Johannese koguduse pastor Carl August Pezold, Maa-Lääne praost ja Märjamaa Maarja koguduse pastor 1902–1920, Wilhelm Dietrich Pezold, Maa-Lääne praost ja Lihula ja Kirbla koguduse pastor 1920–1921, Oskar Gerhard Guido Meder, Maa-Lääne praost ja Märjamaa Maarja koguduse pastor vt. Maa-Lääne praostid 8.2.3. Praostkonnad, Eesti Ajalooarhiiv Lindanisa Adress-kalender 1910 aasta peale, 1910, lk 76
Ranna-Lääne praostkond

Ranna-Lääne praostkond oli luteri kiriku praostkond Eestis. Aastal 1921 ühines ta Maa-Lääne praostkonnaga Lääne praostkonnaks. 1627. aastal nimetas Rootsi kuningas Gustav II Adolfi poolt Eestimaale kohalikku kirikuelu reformima saadetud Västeråsi piiskop Johannes Rudbeckius, Eestimaal ametisse Eestimaa Provintsiaalkonsistooriumile allunud maapiirkondade praostid: Harju praostkonda, Järva praostkonda, Viru praostkonda, Maa-Lääne praostkonda, Ranna-Lääne praostkonda. 18. sajandi viimasel veerandil, pärast asehalduskorra kehtestamist (1784–1796) moodustati eraldi praostkonnad Eesti- (Põhja-Eestis igas kreisis, sh: Haapsalu 1. praostkond (Haapsalu, Noarootsi, Ridala, Lääne-Nigula, Martna kihelkond); Haapsalu 2. praostkond (Lihula koos Kirbla abikirikuga, Karuse, Hanila koos Varbla abikirikuga, Mihkli, Vigala kihelkond); Haapsalu 3. praostkond (Käina, Reigi, Pühalepa, Vormsi kihelkond). 20. sajandi alguses olid Ranna-Lääne praostkonna kirikukihelkonnad Haapsalu kreisis Läänemaal: Karuse kihelkond, Hanila kihelkond, Haapsalu linna khk, Ridala kihelkond, Martna kihelkond, Nigula kihelkond. EELK Ranna-Lääne praostkonnas olid järgmised kogudused: Haapsalu Püha Johannese kogudus Hanila Pauluse kogudus Karuse Margareeta kogudus Lääne-Nigula Püha Nikolause kogudus Martna Püha Martini kogudus Ridala Püha Maarja Magdaleena kogudus Varbla Püha Urbanuse kogudus 1627–1638, Martin Martini Winter, Ranna-Lääne praost 1642–1647, Isaac Svenonis Hasselblatt, Ranna-Lääne praostkonna praost ja Noarootsi koguduse pastor 1692–1693, Justus Blanckenhagen, Ranna-Lääne praostkonna praost ja Johannese koguduse pastor Haapsalus 1706–1710, Georg Schultz, Ranna-Lääne praost ja Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse pastor 1737–1750, Christian Anton Kettler, Ranna-Lääne praost ja Varbla Püha Urbanuse koguduse pastor 1768–1773, Kaspar Anton Kettler, Ranna-Lääne praost ja Karuse Margareeta koguduse pastor 1774–1784, Jonas Laurentii Carlblom, Ranna-Lääne praost 1853–1866, Theodor Benedict Frese, Ranna-Lääne praost ja Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse pastor 1866–1871, Aleksander Ferdinand Leopold Hörschelmann, Ranna-Lääne praost ja Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse pastor 1871–1887, Leopold Bernhard Wilhelm Rinne, Ranna-Lääne praost ja Hanila ja Varbla koguduse pastor 1890–1914, Immanuel Rinne, Ranna-Lääne praost ja Karuse Margareeta koguduse pastor 1914–1921, Gustav Albert Haller, Ranna-Lääne praost ja Martna Püha Martini koguduse kirikuõpetaja Vt. Ranna-Lääne praostid 8.2.3. Praostkonnad, Eesti Ajalooarhiiv Lindanisa Adress-kalender 1910 aasta peale, 1910, lk 76
Rudolph Valentino

Rudolph Valentino (tegelikult Rodolfo Alfonzo Raffaelo Pierre Filibert Guglielmi di Valentina d'Antonguolla; 6. mai 1895 Castellaneta, Itaalia – 23. august 1926 New York) oli tummfilmiajastu jumaldatumaid filmitähti.
Lõuna-Buru regentkond

Lõuna-Buru regentkond (Kabupaten Buru Selatan) on regentkond (2. järgu haldusüksus) Indoneesias Maluku provintsis. Ta hõlmab Buru saare lõunaosa, Ambelau saare ja väiksemaid saari. Regentkonna pindala on 5060 km². Sellest 306 km² hõlmab Ambelau saar ning mõnikümmend kilomeetrit väiksemad saared. Regentkond loodi 2008. aasta seadusega nr 32 eraldamise teel 1999 moodustatud Buru regentkonnast. 2010. aasta seisuga oli võimuorganite moodustamine pooleli. Regendi kohusetäitja oli A. R. Uluputti. Regentkonna keskus on Namrole. Regentkond on jaotatud 5 allringkonnaks: Nampole allringkond (keskus Nampole) Kepalamadani allringkond (keskus Biloro) Leksula allringkond (keskus Leksula) Waesama allringkond (keskus Wamsisi) Ambelau allringkond (keskus Wailua)
Isamaa – Kogu Venemaa

Isamaa – Kogu Venemaa (Отечество — Вся Россия) oli Venemaa 1999. aasta Riigiduuma valimistel osalenud valimisliit, mille moodustasid viis liikumist ja parteid: Ühendus Isamaa; Venemaa Agraarpartei; Liikumine "Venemaa Regioonid"; Liikumine "Võrdõiguslikkuse ja Õigluse Eest" ("За равноправие и справедливость"); Venemaa Kristlike-Demokraatide Liit. Valimisliidu juhtkolmiku moodustasid Jevgeni Primakov, Juri Lužkov ja Vladimir Jakovlev. Valimisstaapi juhtis Georgi Boos. Valimisblokk esindas populistlikku suunda, oli mõnevõrra vasakpoolsem kui Ühtsus. Valimistel sai blokk 13,3% häältest. 2001. aastal moodustasid ühendus Isamaa ja Riigiduuma fraktsioon Ühtsus partei, mille nimeks sai Ühtne Venemaa.
Kristjan Haller

Kristjan Haller (sündinud 12. juulil 1949 Raplas) on eesti füüsik. Ta on lõpetanud 1967. aastal Tartu 5. Keskkooli ning 1973. aastal Tartu Ülikooli füüsika erialal. Üliõpilasselts Liivika vilistlane. Ta on töötanud TA Füüsika Instituudis, sealhulgas 1989–1994 selle instituudi teadusdirektorina ja 1994–2003 direktorina. 2003–2007 oli ta Haridus- ja Teadusministeeriumi asekantsler. 2007–2012 oli Haller Tartu Ülikooli teadusprorektor. 1997 Raepreemia 1998 Haridusministeeriumi aukiri 2008 Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia liige 2009 Haridus- ja Teadusministeeriumi teenete kuldmärk 2011 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2011 Rootsi Kuningliku Inseneriteaduste Akadeemia liige 2014 Tartu Ülikooli suur medal "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". Vaadatud 3.12.2022.
Dubăsari

Dubăsari on linn Moldovas. Asub Dnestri vasakkaldal. De facto kuulub Transnistria Vabariigile. Linnas asub hüdroelektrijaam. Dubăsari koduleht
Pîrîta

Pîrîta on küla ja vald Moldova Dubăsari rajoonis. Elanike arv on 3400. 2014 Moldovan census
Moirad

Moirad (kreeka keeles 'osa', 'saatus') olid vanakreeka mütoloogias saatusejumalannad, Zeusi ja õiglusejumalanna Themise tütred, keda harilikult kujutati vanade naistena: Klotho ('ketraja') ketras igale sündinud inimesele elulõnga. Tema sümbol oli koonal; Lachesis ('määraja') otsustas igaühe saatuse üle. Tema sümbol oli kirjarull, kuhu saatus kirja pandi; Atropos ('vältimatu', 'paratamatu') ei saanud end pöörata ja lõikas elulõnga oma kääridega katki. Tema sümbol oli käärid. Moirad määrasid igaühe, ka jumalate saatuse. See andis neile teatud võimu ja nad ei kartnud kedagi, vastupidi, isegi Zeus pelgas neid pisut. Kuigi nad teadsid laias laastus igaühe saatust, ei ennustanud nad üldjuhul tulevikku. "Iliases" ei olnud moirade arv ega nimed veel välja kujunenud. Varasemais allikais väidetakse ka, et moirad olevat sündinud ühest vanemast: kaosest (Chaos), ööst (Nyx) või saatusest (Ananke). Moirad esinevad müüditegelastena harva, ainult müütides Admetosest ja Meleagrosest. Naised austasid moirasid rohkem. Pruudid ohverdasid neile Ateenas lokke ning naised vandusid nende nimel. Kujutlus igaühe saatuse määramisest kuduvate jumalannade poolt oli indoeurooplaste seas üldine, näiteks roomlased nimetasid saatusejumalannasid parkadeks, skandinaavlased nornideks ja baltlastel oli selle jaoks jumal Laima.
Digifest

MTÜ digifest on Eesti arvutimängude kokkusaamisürituste, võrgupidude, korraldaja, mille asutasid neli noorukit Indrek Künnapuu, Cardo Uustal, Martin Veermäe ning Karol Karino. Esimene omanimeline kogunemine toimus 2009. aastal. Eesmärgiks on informatsiooni jagamine, omavahel suhtlemine ning uute tutvuste loomine. Senistel üritustel on olnud keskmiselt 250 osalejat. Lisaks kohalikele on üritusi külastanud Soome, Läti ja Leedu arvutimänguhuvilised. Eelmise kümnendi esimeses pooles hakkasid kuulsust koguma erinevad võrgumängud, mida on võimalik mängida sõprade ja tuttavatega üle kogu maailma. Mängijateks on peamiselt 14-25-aastased noored. Üldiselt jagatakse mängud kolme kategooriasse: reaalajas strateegia-, esimeses isikus tulistamisja spordimängud. Mänge on võimalik mängida nii soolo- kui ka meeskonnamängudena. Meelelahutusliku osa annavad juurde internetis vahendatavad reaalajas toimuvad turniirid ja liigad. Lisaks eeltoodule on aastast aastasse üha enam populaarsust maailmas kogunud võrgupeod. Võrgupidu tähendab teisisõnu kogunemist, kus ühendatakse mitu arvutit selle toimumise kestel suureks kohtvõrguks, mille raames viiakse läbi erinevaid võistlusi, seminare, loenguid ja muid tegevusi. Kõige populaarsem ning suurima külastajaskonnaga võrgupidu DreamHack toimub Rootsis kaks korda aastas. Suvel 2010 püstitati DreamHackil jälle külastaje arvu rekord – 14 000 inimest, mis on ka ühtlasi maailmarekord. Toimus 30. oktoobrist kuni 1. novembrini 2009 Tallinnas A. Le Coq Arenal. Baltimaades esmakordselt tehti frantsiisileping kvalifikatsiooni korraldamiseks maailma suurimale võrgupeole DreamHack. DreamHackile saadeti kokku 18 mängijat. Meelelahutusliku osana oli teisel päeval külastjatele tasuta jalgpallimatš Sillamäe Kalevi ja FC Flora vahel. Ametlike mängude kategoorias olid esindatud järgmised mängud: Counter-Strike 1.6 Counter-Strike Source TrackMania Defence of the Ancients Enemy Territory Quake Live Toimus 30. aprillist kuni 2. maini 2010 Tallinna Lauluväljakul, peasponsoriks oli F-Secure. Kohapeal oli võimalik osa saada infoseminaridest, jälgida kuidas forsseeritakse arvutit -196 kraadi juures. Proovida sai virtuaalgolfi. Tänu Sony Center ja Playstation koostööle oli võimalus osalejatel kolme päeva vältel mängida konsoolimänge hiiglaslikel ekraanidel. Infoboksides oli võimalik teha tutvust uute Apple'i toodetega ja uudse kaardimänguga Weplay! poolt. Suurimat tähelepanu pälvis digifesti enda loodud mängu kontseptsioon IRONMAN. Iga registreerunu võttis osa viiest, üksteisest täiesti erinevast arvuti- ja konsoolimängust, mis kuulutati välja ürituse alguses. Mängija, kes sai lõppkokkuvõttes kõige enam punkte võitis endale PlayStation 3. Ametlike mängude kategoorias olid esindatud järgmised mängud: Counter-Strike 1.6 Call of Duty 4 Heroes of Newerth TrackMania Ironman "digifest MTÜ tänusõnad korraldusmeeskonnale". digifest MTÜ koduleht Fotosid digifesti üritustelt
North York Moors

North York Moors (ka North Yorkshire Moors) on rahvuspark Suurbritannias Põhja-Inglismaal Põhja-Yorkshire'i krahvkonnas. See asutati 1952. aastal. Kaitseala pindala on 1436 km². Rabamaastiku vanus on umbes 25 000 aastat. North York Moorsi kõige kõrgemad temperatuurid on mõõdetud juulis (+34 °C) ja augustis (+33 °C). Absoluutsed maksimumid on kõige madalamad jaanuaris (+15 °C) ja detsembris (+16 °C). Kõige madalamad temperatuurid on mõõdetud jaanuaris (–16 °C) ja veebruaris (–14 °C). Absoluutsed miinimumid on kõige kõrgemad augustis (+5 °C) ja juulis (+4 °C). Sademeid on aastas keskmiselt 738 mm. Kõige rohkem sajab novembris (98 mm) ja detsembris (82 mm), kõige vähem aprillis (39 mm) ja mais (43 mm). Kõige rohkem lund sajab veebruaris (16 päeval) ja jaanuaris (13 päeva). Juunist septembrini lund ei saja. Päikest paistab aastas keskmiselt 1426 tundi, neist kõige rohkem juulis (185 tundi) ja mais (182 tundi), kõige vähem detsembris (42 tundi) ja jaanuaris (55 tundi). North York Moors National Park
Lachesis

Lachesis ('määraja') oli vanakreeka mütoloogias üks moiradest. Tema otsustas igaühe saatuse üle. Tema sümbol oli kirjarull, kuhu saatus kirja pandi.
Angiin

Tonsilliit (ladina keeles tonsillitis (palatina) acuta, inglise keeles acute tonsillitis) ehk äge suulae- ehk kurgumandlipõletik ehk angiin ehk krooniline kurgumandlite põletik ehk (äge) tonsiliit on koondnimetus mitmetel loomadel (sh inimestel) esineda võivate ülemiste hingamisteede haiguse kohta kurgumandlites, mida kõige sagedamini põhjustavad viirused või bakteriaalne infektsioon. Inimese neelus paikneb palju lümfoidset kude, mis moodustab kogumeid. Need kogumikud ümbritsevad neelu ja omavad kaitsefunktsiooni. Suurimad neist on paarilised kurgumandlid, kuulmetõrve mandlid ja adenoid ehk neelumandel ja keelemandel. Angiini puhul on põletikus just kurgumandlid, mis paiknevad mõlemal pool kurgukaarte vahel. Angiini võib esineda igas vanuses. Angiini põhjustab enamjaolt viirused, harvemini bakterid. Haiguse tekitajad levivad õhu kaudu ja satuvad sissehingamisel neelu limaskestale, põhjustades kurgumandlites põletiku. Põletiku tagajärjel kurgumandlid suurenevad, muutuvad punetavaks, mandlitele tekivad valkjad katud ja mädane eritis. Angiini sümptomite hulka kuuluvad kurguvalu, palavik, peavalu, lihasevalud, väsimus ja isutus. Iseloomulik on ka neelu valulikkus, mis süveneb neelamisel. Sageli esineb ka kõrvavalu, mis on tingitud valu kiirgumisest neelust kõrva, kuna neelu ja keskkõrva närvid on omavahel ühenduses. Valu tõttu on söömine sageli raskendatud. Kaela lümfisõlmed võivad olla suurenenud ja valulikud, mis on tingitud sellest, et inimese immuunsüsteem võitleb põletiku tekitajaga. Eestis diagnoosib angiini perearst või eriarst, kes vaatluse teel uurib neelu ja kurgumandleid, surudes spaatliga keelt kergelt alla. Arst võib uuringu jaoks võtta vatipulgaga proovi kurgumandlitelt, et teada saada, millised mikroobid kasvavad neelus. Viiruslik angiin paraneb ise.[viide?] Vajalik on piisav puhkamine ja palaviku alandamine (näiteks paratsetamooliga). Neelu valu leevendavad paikselt kasutatavad aerosoolid (heksetidiin, Hexoral 0,2% suuõõnepihus), taruvaigu-saialille õli aerosool) ning soojad joogid. Tablettravi antibiootikumidega on põhiline ravimeetod, mille eesmärgiks on bakteri hävitamine. Esmavaliku ravimiks on penitsilliin või amoksitsilliin. Ravikuuri kestuseks on 7–10 päeva. Kui angiin (äge tonsiliit) vaatamata adekvaatsele ravile sageli kordub, võib tagajärjeks olla kroonilise tonsilliidi teke, mille puhul võib osutuda vajalikuks kurgumandlid kirurgiliselt eemaldada. "Portaal inimene.ee. Angiin". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. aprill 2015. Vaadatud 4. mail 2015. "The Merck Veterinary Manual", Tonsillitis in Small Animals
Johann Elias Lorenz Schatz

Johann Elias Lorenz Schatz (24. aprill 1767 Arnstadt – 23. september 1847 Tirza) oli Läti ja Eesti vaimulik. Schatz sündis Arnstadtis Tüüringis. Lõpetas Arnstadtis gümnaasiumi. Õppis aastatel 1787–1790 (immatrikuleeriti 30. aprillil 1787) Jena Ülikoolis. Oli aastast 1793 Liivimaal koduõpetaja. Ordineeriti 14. juulil 1801 õpetajaks. Oli aastatel 1801–1812 (introdutseeriti 28. juulil 1801) Aloja koguduse õpetaja. Aastatel 1812–1839 oli Luke koguduse õpetaja, teenides aastast 1823 ka Valga Jaani kogudust. Jäi aastal 1839 emerituuri. Suri Tirzas (Gulbene lähedal). Tema äi Paul Pomian-Pesarovius oli Valmiera lähedal oleva Matīšu (Madise) koguduse õpetaja ja hiljem Valka lähedal asuva Trikāta koguduse õpetaja. Väimees Jakob Wilhelm Reinhold Everth oli Kodavere ja Alatskivi koguduse õpetaja. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Transjordaania emiraat

Transjordaania emiraat (inglise keeles Emirate of Transjordan, araabia keeles إمارة شرق الأردن Imārat Sharq al-Urdun sõnasõnalt "Ida-Jordaania emiraat") oli Briti protektoraat Lähis-Idas, aastatel 1921–1946. Transjordaania piirkond
Aivar Põldvee

Aivar Põldvee (sündinud 5. veebruaril 1962 Paldiskis) on eesti ajaloolane, alates 2010. aastast ajaloodoktor ja Tallinna Ülikooli teadur. Aivar Põldvee omandas põhi- ja keskhariduse Keila 1. Keskkoolis ja asus 1980. aastal õppima Tartu Riiklikku Ülikooli ajalugu. Ta lõpetas selle 1985. aastal ning töötas aastatel 1984–1989 Keila 1. Keskkoolis ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetajana. Sellele järgnes kolmeaastane aspirantuur Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis. 1993–1997 oli ta sealsamas nooremteadur. Aastatel 1989–2001 oli ta ka Harjumaa Muuseumi vanemteadur ning 1994–1995 direktori ajutine kohusetäitja. 1998–2001 oli Aivar Põldvee ka Keila Gümnaasiumi vanemõpetaja. 2001. aastal sai Põldveest Eesti Ajaloomuuseumi teadusdirektor, kellena ta töötas viis aastat. 2003. aastal alustas ta Tartu Ülikoolis magistriõpinguid ja sai aasta hiljem magistrikraadi. Seejärel astus ta samas doktoriõppesse. 23. septembril 2010 kaitses ta doktoriväitekirja teemal "Bengt Gottfried Forselius ja rahvahariduse lätted Eesti- ja Liivimaal". Töö juhendaja oli Mati Laur, oponent oli Kari Tarkiainen. Aivar Põldvee tütar on laulja Anna Pärnoja. 2000 Suur Ignatsi Jaagu medal 2006 Keila kultuuripreemia (teenete eest Keila linna kultuurielu pikaajalisel kujundamisel) 2008 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (artikliauhind: "Lihtsate eestlaste ebausukombed ja Johann Wolfgang Boecleri tagasitulek. Lisandusi kiriku, kirjanduse ja kommete ajaloole") 2014 Bengt Gottfried Forseliuse medal Aivar Põldvee Eesti Teadusinfosüsteemis Info Aivar Põldvee doktoritööst ja kaitsmise ajast
Jürgen von Ungern-Sternberg

Jürgen von Ungern-Sternberg (Jürgen Baron Ungern-Sternberg von Pürkel; sündinud 21. aprillil 1940 Piłas (Schneidemühlis)) on baltisaksa päritolu Saksa ajaloolane. Ungern-Sternberg tegeleb vanaaja ajaloo, teadusajaloo ja Baltikumi ajaloo uurimisega. Jürgen von Ungern-Sternberg lõpetas 1959. aastal Münchenis gümnaasiumi ning õppis seejärel ajalugu ja ladina keelt Müncheni ja Freiburgi ülikoolides. 1968. aastal kaitses ta Müncheni ülikoolis doktorikraadi Rooma Vabariigi lõpuaja õigusajaloo teemal. Ta on olnud õppejõud Berliini, Erlangen-Nürnbergi, Esseni ja Kieli ülikoolides. Kõige pikemat aega, aastatel 1978–2007, kuni emeriteerumiseni, oli ta aga vanaaja ajaloo korraline professor Baseli ülikoolis. Ungern-Sternberg on Université de Haute Alsace (2000), Läti Ülikooli (2002) ja Tartu Ülikooli (2005) audoktor. "Tartu Ülikooli audoktorid". Tartu Ülikool. Vaadatud 13. detsembril 2022. Jürgen von Ungern-Sternberg Baseli ülikooli lehel