laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Arkadi Perventsev

Arkadi Perventsev (vene Аркадий Алексеевич Первенцев; 26. jaanuar (vkj 13. jaanuar) 1905 Naguti küla, Stavropoli kubermang – 30. oktoober 1981 Moskva) oli vene kirjanik. Arkadi Perventsevi isa oli õigeusu vaimulik, ema õpetaja. Arkadi Perventsevi ema ja Vladimir Majakovski ema olid täditütred. Arkadi Perventsev osales teismelisena Punaarmee koosseisus Venemaa kodusõjas. Pärast sõda töötas ta staniitsa täitevkomitee osakonnajuhatajana, kirjaoskamatuse likvideerimise inspektorina, ajalehe kirjasaatjana ja kohaliku ajalehe toimetajana. Armeeteenistuse järel asus ta 1929. aastal õppima Baumani-nimelises Moskva Mehaanika-Masinaehituse Instituudis. Kõrgkooli lõpetamise järel töötas ta õpitud erialal. Kirjandusse tuli Arkadi Perventsev 1930. aastate lõpul. Tema esikromaan, 1937. aastal ilmunud kaheköiteline "Kotšubei", kujutas kodusõja sündmusi. Teise maailmasõja ajal oli Perventsev ajalehe Izvestija korrespondent. Eesti keeles on 1951. aastal ilmunud Arkadi Perventsevi romaanid "Au noorest east" ja "Leegitsev maa". Stalini preemia (1949) Аркадий Первенцев : Прозаик (1905-1981)[alaline kõdulink] litcenter26.ru Первенцев Аркадий Алексеевич hrono.ru
John Orr

John Orr (4. juuni 1885 Egremont, Cumberland, Inglismaa – 10. august 1966 Edinburgh) oli Austraalia ja inglise keeleteadlane. Tema vanemad, kel oli kokku viis last, kolisid John Orri sünni aastal Austraaliasse, kus elasid algul Lääne-Austraalias Albanys ja hiljem Tasmaanias Launcestonis. 1902. aastal astus Orr Tasmaania Ülikooli ning pärast Rhodesi stipendiumi võitmist 1905. aasta aprillis Oxfordi ülikooli Ballioli kolledžisse, kus omandas 1910. aastal bakalaureusekraadi vabades kunstides ja 1913. aastal kirjanduses. Veetes 1909. aasta talve kehva tervise tõttu Prantsusmaal, tutvus ta Peterburis elavate prantslaste tütre Augusta Berthe Brisaciga (suri 1961), kellega abiellus 5. märtsil 1910. 1911. aastal sai Orr Sorbonne'i ülikoolis kirjanduslitsentsiaadi kraadi. 1913. aastast töötas ta prantsuse keele abilektorina Victoria ülikoolis Manchesteris ning 1915. aastast Londoni ülikooli Ida-Londoni kolledžis. 1916–1918 tegutses ta Briti armee teise leitnandi aukraadis Briti Admiraliteedis ja Prantsusmaal luuretöötajana. 1919. aastal naasis Orr Manchesteri ülikooli prantsuse keele õppetooli, kus püsis 1933. aastani, mil temast sai Edinburghi ülikooli prantsuse keele professor. Edinburghist emeriteerus ta 1955. aastal. Eelkõige on John Orr tuntud keelegeograafia, ajaloolise foneetika ja etümoloogia uurijana. Tema erilist huvi pälvis homonüümide kollisioon ning ta kirjutas mitu tööd pejoratiivsõnade ühtelangemisest homonüümidega ja selle tagajärgedest. Orri lähenemine oli humanistlik, stiil tagasihoidlik ja humoorikas. Tema teoste seas tõusevad esile "Old French and Modern English Idiom" (Oxford, 1962) ning kaks artiklikogumikku: "Words and Sounds in English and French" (Oxford, 1953) ja "Essais d'Etymologie et de Philologie Françaises" (Pariis, 1963). Orr pälvis Auleegioni ordeni, valiti 1952. aastal Briti Teaduste Akadeemia liikmeks ning talle andsid audoktori kraadi Manchesteri (1938), Caeni (1945) ja Saint Andrewsi ülikool (1955). Ta valiti Tänapäevaste Humanitaaruuringute Assotsiatsiooni (Modern Humanities Research Association, 1954), Tänapäeva Keelte ja Kirjanduste Rahvusvahelise Föderatsiooni, 1963–1966), Prantsuse Uuringute Rahvusvahelise Assotsiatsiooni (Association Internationale des Études Françaises, 1955–1957) ning Romaani Lingvistika Seltsi (Société de Linguistique Romane, 1965) presidendiks. Orr oli sportlane ja kunstikoguja. Tasmaaniasse naasis ta vaid korra 1928. aastal. Tema ainus laps oli poeg, kes sai Briti õhujõududes teenides 1944. aasta juunis surma. John Orr teatmikus Australian Dictionary of Biography
Jalgpall sõpruseks

Jalgpall sõpruseks (Футбол для дружбы) on Gazpromi korraldatav noorte spordiüritus. 1989. aastal NSV Liidu lagunemise järel nafta- ja gaasiministeeriumi ühendamisel moodustatud ettevõtte, mille peamiseks tegevusalaks on maagaasi kaevandamine, töötlemine ja tarnimine. Ettevõtte tarnitavast gaasist sõltuvad valdava osa Ida-Euroopa ja Kesk-Euroopa riikide energiasüsteemid. "Football for Friendship" (inglise). Euronews. Vaadatud 17. aprillil 2019.
Svala Björgvinsdóttir

Svala Björgvinsdóttir (esinejanimi Svala; sündinud 8. veebruaril 1977 Reykjavíkis) on Islandi laulja. Ta esindas Islandit 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kiievis lauluga "Paper". Laul sai esimeses poolfinaalis 15. koha ega pääsenud finaali.
Omar Naber

Omar Kareem Naber (sündinud 7. juulil 1981 Ljubljanas) on sloveeni laulja. Ta esindas Sloveeniat 2005. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Stop" ja 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "On My Way", kummalgi korral finaali ei pääsenud. Ametlik koduleht
Jacques Houdek

Jacques Houdek (sünninimi Željko Houdek; sündinud 14. aprill 1981 Velika Goricas) on Horvaatia laulja. Ta esindas Horvaatiat 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "My Friend". Finaalkontserdil saavutas ta 128 punktiga 13. koha. Laulja koduleht
Tijana Bogićević

Tijana Bogićević (serbia keeles Тијана Богићевић; sündinud 1. novembril 1981 Novi Sadis) on Serbia laulja. Ta oli 2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Düsseldorfis Serbia esindaja Nina Radojčići taustalaulja. Bogićević esindas Serbiat 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kiievis lauluga "In Too Deep". Teises poolfinaalis sai ta 98 punktiga 11. koha, jäädes esimesena finaalist välja.
Kärdla sadam

Kärdla sadam (Sadamakood EE KDL) on sadam Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas vallasiseses Kärdla linnas, aadressil Sadama tänav 28/30, Kärdla linn, Hiiumaa vald, Hiiu maakond. Kärdla sadam rajati 19. sajandi keskpaigas Kärdla kalevivabriku kaubaveoks. 20. sajandi alguses alustati sõite reisiliinil Kärdla-Tallinn, mis toimusid kuni teise maailmasõjani. Sadam hävis pommitamise tagajärjel 1944. aastal. Sadam ehitati uuesti üles 2012.–2013. aastal Euroopa Regionaalarengu fondi abiga ning sellest sai jahisadam. Sadama esimene hooaeg avati 24. mail 2014. Sadama pidajaks on sihtasutus Kärdla sadam. Sadamas on 6 ujuvkaid ja statsionaarsed Lõunakai ja Põhjakai. Kärdla sadamaalal asuvad ka 1849 aastal ehitatud ajalooline sadama ait (Monopol), Sadama tänav 28b ja ajalooline Villaladu, Sadama tänav 33. 19.–20. sajand ja Kärdla sadam "Sadamaregister". Vaadatud 30.12.2018.[alaline kõdulink] 23570 Sadama laohoone 2, Kultuurimälestiste register 23571 Sadama laohoone 1, Kultuurimälestiste register
Sandra Schleret

Sandra Carola Schleret (sündinud 26. juunil 1976 Innsbruckis) on Liechtensteini laulja. Ta on ansambli Siegfried esilaulja.
Taupo järv

Taupo järv on Uus-Meremaa suurim järv. Asub Põhjasaare keskosas. Pindala on 616 km² ja suurim sügavus 816 m.
Eestikeelsed liiginimed

Eestikeelsed liiginimed on elusolendite liikidele pandud eestikeelsed nimetused. Need on kahte tüüpi – rahvapärased ja teaduslikud. Rahvapärased nimetused on argikeeles kasutatavad nimetused, mille puhul täpne vastavus teaduslikule taksonoomiale pole oluline. Eestikeelsed teaduslikud nimetused on need, mille puhul on kokku lepitud vastavus ladinakeelsete teaduslike nimedega. Nende fikseerimisega tegelevad nimekomisjonid. Eestikeelsete taimenimede komisjoni poolt kokku lepitud nimed on kättesaadavad eestikeelsete taimenimede andmebaasist. Eestikeelsete linnunimede komisjoni poolt kokku lepitud nimed on kättesaadavad linnunimetuste andmebaasist. Eestikeelste imetajanimede komisjoni poolt kokku lepitud nimed on kättesaadavad imetajanimetuste andmebaasist. Kui liigil eestikeelne teaduslik nimi puudub, siis võib kasutada liigist kõrgema taksoni nime, millel teaduslik eestikeelne nimetus on olemas (lisades sulgudes ladinakeelse liiginime). Näiteks liigil Lamium tomentosum pole eestikeelset teaduslikku nime, on aga perekonnal Lamium – iminõges – millesse see liik kuulub. Nii võib temast eestikeelses tekstis kõnelda kui iminõgesest (Lamium tomentosum). Eestikeelsed liiginimed kirjutatakse reeglina väikese algustähega. Isikunime sisaldavate liiginimede puhul kirjutatakse isikunimi muutmata kujul ja suure algustähega, neid on üsna palju taimenimedes, vähem imetajanimedes. Geograafilised ehk kohanimed kirjutatakse liiginimes väikese algustähega ja sageli mugandatult. taksonoomia Kull, Kalevi; Koppel, Andres 1989. Elusolendite rahvuskeelsest nimetamisest. Eesti Looduseuurijate Seltsi aastaraamat 71: 184–193.
Nathan Trent

Nathanaele Koll (tuntud nimega Nathan Trent; sündinud 4. aprillil 1992 Innsbruckis) on Austria laulja. Ta sündis aastal 1992 Innsbruckis itaalia- ja saksakeelses segaperekonnas. Ta esindas Austriat 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kiievis lauluga "Running on Air". Ta sai finaalis 93 punktiga 16. koha. Nathan Trenti koduleht
Madis Järvi

Madis Järvi (sündinud 6. aprillil 1988) on eesti vioolamängija, helilooja ja dirigent. Madis Järvi alustas viiuliõpingud Eestis 1994. aastal Ivi Tiviku klassis, 1995. aastast õppis Soomes Pertti Sutineni juhendamisel. 2008. aastast õppis vioolamängu Lahti Konservatooriumis. Madis Järvi kirjutab ka heliloomingut ja dirigeerib. Dirigeerimist hakkas ta õppima 11-aastaselt Jüri-Ruut Kanguri juhendamisel. Heliloomingu õpetajateks on tal olnud Kari Karjalainen (orkestratsioon), Harri Ahmas ja Toivo Tulev. 2008. aastal asutas ta oma orkestri Lahden Nuori Kamariorkesteri. Tema teoseid on esitatud nii Eestis, Soomes kui ka näiteks Saksamaal. Madis Järvi on osalenud mitmetel meistrikursustel. Teda on õpetanud näiteks Klaus Christa, Juhani Palola, Pertti Sutinen, Mikhail Zemtsov, Tatjan Liberova, Atso Almila, Neeme Järvi, Paavo Järvi, Leonid Grinn. 2011. aastal esitas ta Soomes oma esimese vioolakontserdi koos Lahti kõrgkooli sümfooniaorkestriga Esa Heikkilä dirigeerimisel. 2012. aasta kevadel võitis ta Lahti Kõrgkooli heliloomingukonkursi teosega "White Dwarf" sümfooniaorkestrile. 2013. aastal lõpetas ta Soomes kõrgkooli vioola erialal. Aastal 2022. juunis kandis ette Neeme Järvi oma juubeli kontserdil, koos Eesti Riikliku sümfooniaorkesteriga Madis Järvi teose "Morbiidne Sümfoonia". Tegu on kaheosalise sümfooniaga. Novembris 2013 asus ta tööle Rahvusooper Estonia vioolarühma (2014. aastast vioola 3. kontsertmeister). Madis Järvi on ka ansambli Järvi Instrumentalists ja Härrasmeeste Ansambli liige. Madis Järvi on kirjutanud lisaks 6. keelpillkvartetti, 2 flöödikvartetti, klaverikvintett, klaveri trio, Pühenduslaul Narvale(2017), Kontsert oboele ja orkestrile (2022), Kontsert tromboonile ja orkestrile (2019), Morbiidne Sümfoonia (2021) ja suurel hulgal muid suuremaid ja väiksemaid heliteoseid. Tema vanaisa oli Järvide dünastia alusepanija dirigent Vallo Järvi, isa on tšellist Teet Järvi, vanaonu on dirigent Neeme Järvi ning ema on pianist Mari Järvi. Madis Järvil on kolm tütart. Pilt Madis Järvist Madis Järvi, Pärnu Linnaorkester, Youtube, 27. august 2010 Madis Järvi, "White Dwarf", Youtube, 22. aprill 2013 Madis Järvi, Klaveri trio, Youtube, 5. mai 2017 Madis Järvi "Morbiidne sümfoonia" 9. juuni 2022 Madis Järvi "On the brightside" 27. juuli 2022 Madis Järvi „Morbiidne sümfoonia“ Neeme Järvi jõulises tõlgenduses 17. juuni 2022 madisjarvi.ee
Miina Järvi

Miina Järvi (sündinud 1983) on eesti viiuldaja. Ta on õppinud viiulit Tallinna Muusikakeskkoolis Ivi Tiviku klassis ja 1995. aastast Soomes Lahtis Pertti Sutineni käe all. 2010. aastal lõpetas ta Sibeliuse Akadeemia (kus oli õppinud Erkki Kantola, hiljem Mari Tampere-Bezrodny klassis). 2000. aastal saavutas ta II koha kammermuusika konkursil „Juvenalia“ ning III koha ja eripreemia Erkki Melartini kammermuusika konkursil Soomes. Miina Järvi on esinenud solisti, orkestrisolisti ja kammermuusikuna mitmel pool Euroopas ja Venemaal. Näiteks 2013. aastal oli ta Hulencourti solistide kammerorkestri solist Brüsselis, 2012. aastal ERSO ja Järvi Festivaliorkestri solist. Ta kuulub ansamblisse Järvi Instrumentalists. 2009. aastast korraldab Miina Järvi kammermuusika festivali Lihula Muusikapäevad ja 2013. aastast FIMM-festivali Fääri saartel. Tema vanaisa oli Järvide dünastia alusepanija ja dirigent Vallo Järvi, isa on tšellist Teet Järvi, vanaonu on dirigent Neeme Järvi ning ema on pianist Mari Järvi. Pilt Miina Järvist Järvid sõidavad hiinlaste kõrvu rõõmustama, Postimees, 12. mai 2017 Miina Järvi Brahmsi scherzo, Youtube, 30. detsember 2010
Mari Järvi

Mari Järvi (sündinud 21. juunil 1959) on eesti pianist ning organist Õppis TMKK-s klaverit Virve Lippuse käe all ja heliloomingut Eino Tambergi juhendamisel ning lõpetas Tallinna konservatooriumi klaveri erialal 1982. aastal. 1979–1995 töötas ta TMKK-s pedagoogi ja kontsertmeistrina. Alates 1995. aastast elab ta Soomes Lahtis ja töötab kontsertmeistrina ja klaveripedagoogina Lahti konservatooriumis. Ta on ka Lahti ooperikoori kontsertmeister ja esinenud koos Soome nimekate ooperisolistidega. Mari Järvi on esinenud paljudes Euroopa maades: Rootsis, Venemaal, Lätis, Leedus, Poolas, Saksamaal, Tšehhis, Sloveenias, Austrias, Hispaanias, Itaalias, Portugalis jne. Ta on osalenud kontsertmeistrina rahvusvahelistel konkurssidel ja olnud kontsertmeister paljude nimekate pedagoogide meistrikursustel (F. Helmerson, P. Vernikov, H. Shaham, P. Enoksson, B. Kotmel, Ana Chumachenco, P. Sutinen, J. Palola, M. Frischenschlager, P. Meller, H. Fister, A. Melnikov, M. Maurer, I. Kosmala, M. Jachvili, A. Fischer, T. Liberova, Y. Gitlis jne). Ta on mänginud orkestrites ja tegutsenud kontsertmeistrina Bledi, Vysoke myto, Jalasjärve, Levi, Haapsalu ja Pärnu keelpillikursustel ning Lihula muusikapäevadel. Ta on esitanud palju kammermuusikat ning mänginud lisaks klaverile klavessiini ja orelit (sh esinenud organistina Roomas Püha Peetruse basiilikas). Mari Järvi esineb palju koos oma pere, ehk "Järvide dünastia" muusikutega. Tema abikaasa on tšellist Teet Järvi. Mari Järvil on viis muusikust last: Marius Järvi tšellist Miina Järvi viiuldaja Mihkel Järvi pianist, Madis Järvi vioolamängija/helilooja Martin Järvi viiuldaja Lapsed moodustavad ühtlasi ka instrumentaalansambli Järvi Instrumentalists.
Andrus Järvi

Andrus Järvi (sündinud 11. veebruaril 1953 Tallinnas) on eesti vioolamängija Õppis aastatel 1961–1970 Tallinna Muusikakeskkoolis viiulit ning lõpetas 1973 Tallinna Muusikakoolis Paul Purga ja 1978 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis professor Herbert Laane vioolaklassi. Ta on mänginud 1972–1974 Estonia orkestris ja 1975. aastast ERSO-s, kus oli 1985–1990 vioolarühma kontsertmeister. Alates 1990. aastast töötab Soomes, aastatel 1995–2003 oli Oulu Sinfonia vioolarühma kontsertmeister. Esinenud solistina ja kaasa teinud mitmes kammeransamblis nii Eestis kui ka välismaal. Andrus Järvi oli Tallinna Keelpillikvarteti asutajaliige. Tema isa oli Järvide dünastia alusepanija ja dirigent Vallo Järvi, onu on dirigent Neeme Järvi ning noorem vend on tšellist Teet Järvi. Pilt Andrus Järvist.
Martin Järvi

Martin Järvi (sündinud 15. jaanuaril 1994) on eesti viiuldaja. Ta on ansambli Järvi Instrumentalists liige ja ettevõtte Vertigo Music asutaja. Martin Järvi vanaisa oli Järvide dünastia alusepanija ja dirigent Vallo Järvi, vanaonu on dirigent Neeme Järvi, isa on tšellist Teet Järvi, ning ema on pianist Mari Järvi. Pilt Martin Järvist Tšellist Teet Järvi sünnipäevakontserdil musitseeris seitse Järvide dünastia muusikut
Mann Loper

Mann Loper (sündinud 1985) on eesti ulmekirjanik. Erialalt on ta ajalooõpetaja. Ulmesse tuli jutuga "Meister ja õpipoiss", mis võitis Eesti Ulmeühingu ja kirjastuse Fantaasia korraldatud ulmejutuvõistluse. Tema lood on ladusa keelekasutusega ja haaravate süžeedega. Žanrisiseselt ta ennast ei piira, vaid kirjutab eri ulmežanrides. Eesti Lastekirjanduse Keskuse ja kirjastuse Tänapäev 2014. aasta noorsooromaanide võistlusel III koha pälvinud töö viib meid kaugesse tulevikku, kus hiiglasliku kosmoselaeva piiratuses Rhea argipäevad rusuva ühetaolisusega kulgevad. Seda hetkeni, mil Fenriri-nimeline kummaline põgenik tema elu segi lööb. Ja mitte ainult tema oma. Maailmas, kus kõik paistis reeglipärase ja selgena, ei ole korraga enam miski reeglipärane ega selge. Rhea ja Fenriri ees seisab ohtlik teekond, et leida tõde mineviku kohta ja lootus tulevikuks. Fantaasiaromaan "Kellest luuakse laule" jõudis Eesti Kirjanike Liidu 2015. aasta romaanivõistlusel äramärgitute hulka. Ajatus loos aimub eeposlikke eeskujusid, selle fantaasiaohtrates keerdkäikudes kohtuvad nii germaani kui ka vanapõhja mütoloogia, samuraide filosoofia, keldi maagia kui ka erinevatest kangelaslauludest tuttavad motiivid. Nelja peategelase arengulood hargnevad nende riiki tabanud vapustuste taustal. Mägist saareriiki haarab kaos, kui vana keiser troonipärijat määramata sureb. Olukorda raskendab sissetung ülemere asuvast sõjakast impeeriumist. Neli peategelast, neli maagiliste võimetega noorukit, asuvad teele, et leida kuningriiki ähvardava vaenlase vastu salarelv. Tegu on 2014. aastal ilmunud lühiloo "Meister ja õpipoiss" eellooga. "Meister ja õpipoiss" (2014) - ilmunud antoloogias "Täheaeg 13: Meister ja õpipoiss" "Teel tähtede poole" (2014) - ilmunud veebiajakirjas Reaktor, 300-sõnaliste juttude võistlusel "Maielaul" (2015) - ilmunud antoloogias "Pikad varjud" "Jahiretk" (2015) - ilmunud veebiajakirjas Reaktor "Saabaste küsimus" (2015) - Estconi jutukirjutamise töötoas sündinud lugu. Ilmunud veebiajakirjas Reaktor. "Lugu Kordost" (2015) - ilmunud antoloogias "Pikad varjud". "1905" (2016) - ilmunud antoloogias "Täheaeg 15: Ajavärav". "See linn on meile kalliks maksma läinud" (2017) - ilmunud antoloogias "Eestid, mida ei olnud". "Väljarändajad" (2018) - ilmunud antoloogias "Saladuslik tsaar 5: Droonide mäng". "Tänulik Olevipoeg" (2018) - ilmunud antoloogias "Vinguv jalaluu". 2014 – kirjastuse Fantaasia ulmejutuvõistluse võitja ("Meister ja õpipoiss") 2014 – Eesti Lastekirjanduse Keskuse ja kirjastuse Tänapäev korraldatud algupärase noorteromaani võistluse III koht ("Algus pärast lõppu") 2015 – Eesti Kirjanike Liidu romaanivõistluse äramärgitud töö ("Kellest luuakse laule") Algus pärast lõppu (2015). Tänapäev. 304lk. Kellest luuakse laule (2016). Fantaasia. 336 lk. Intervjuu veebiajakirjas Reaktor Arvustused Ulmekirjanduse Baasis Arvustused Goodreadsis
Koppel

Koppel (saksa sõnast Koppel) on talu lähedal olev aiaga piiratud karjamaa. Koplis karjatati eelkõige hobuseid ja vasikaid. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007. Lk 97
Kõristi

Kõristi on asi (sageli mänguasi), mis liigutamisel teeb katkelist, ent mitte väga teravat tärisevat heli (kõriseb). 19. sajandi eesti rahvakultuuris oli mänguasjana kasutatav kõristi täispuhutud seapõis, mille sisse oli pandud herneterad. Kõristi riputati hälli kohale, kus laps sai seda käega lüüa. käristi Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007. Lk 109 Pilt Eesti Muuseumide Infosüsteemis
Seade

Seade on omavahel ühendatud seadiste või plokkide kogum, näiteks elektriseade, kliimaseade (konditsioneer), kütteseade, laboriseade, lüpsiseade, mäluseade, teimiseade, külmutusseade, juhtseade, automaatikaseade, mõõteseade, tõsteseade. Seadmeid liigitatakse tööpõhimõtte, talitlusviisi, kasutusviisi, konstruktsiooni ja muude tunnuste järgi. Tööpõhimõtte järgi eristatakse mehaanilisi, elektrilisi, optilisi, termilisi ja muid seadmeid. aparaat masin seadis
Halil İnalcık

Halil İnalcık (26. mai 1916 İstanbul – 25. juuli 2016 Ankara) oli krimmitatari päritolu Türgi ajaloolane (osmanist). 1992. aastast elu lõpuni töötas ta Bilkenti Ülikoolis. Tema peamine uurimisvaldkond oli Osmanite riigi ajalugu. Ta oli Euraasia Akadeemia asutajaid. Ta lõpetas 1940. aastal Ankara Ülikooli ajaloo erialal. 1942. aastal sai ta samas doktorikraadi ajaloos. Tema dissertatsioon käsitles bulgaarlaste olukorda Osmanite riigis, peamiselt Tanzimâti perioodil. See oli Türgi historiograafias esimene töö, milles teemat käsitleti sotsiaalmajanduslikust aspektist lähtuvalt. Aastatel 1949–1951 külastas ta Suurbritanniat (kohtus Osmanite riigi ajaloo uurijate Paul Witteki ja Bernard Lewisega) ning Prantsusmaad (kohtus Annaalide koolkonna tuntud esindaja Fernand Braudeliga). 1952. aastal asus ta professorina tööle Ankara Ülikooli. 1950. aastatel töötas ta külalisprofessorina USA ülikoolides: Columbia Ülikoolis New Yorgis (1953–1954) ja Harvardi Ülikoolis (1956–1957). 1972. aastal võttis ta vastu Chicago Ülikooli pakkumise tulla alaliseks õppejõuks ja kuni 1986. aastani luges ta seal Osmanite riigi ajaloo kursust. Aastatel 1990–1992 töötas ta külalisprofessorina Harvardi Ülikoolis ja Princetoni Ülikoolis. 1992. aastal naasis ta Türgisse ja asus tööle Bilkenti Ülikooli, kus töötas elu lõpuni (suri 2016). 1983 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks 1991 – valiti Serbia Teaduste ja Kunstide Akadeemia välisliikmeks 1993 – valiti Briti Akadeemia välisliikmeks Ta oli valitud ka Albaania Teaduste Akadeemia välisliikmeks. 1973 History of the Ottoman Empire Classical Age / 1300–1600 1978 The Ottoman Empire: Conquest, Organization and Economy 1985 Studies in Ottoman Social and Economic History 1993 The Middle East and the Balkans under the Ottoman Empire: Essays on Economy and Society 1994 An Economic and Social History of the Ottoman Empire, 1300–1914 (kaasautor Donald Quataert) 1995 From Empire to Republic: Essays on Ottoman and Turkish Social History 1995 Sources and Studies on the Ottoman Black Sea: The Customs Register of Caffa 1487–1490 1998 Essays in Ottoman History Halil Inalcık (1916–2016). eurasia-academy.org Koduleht. inalcik.com
Templetoni fond

John Templetoni Fond on USA heategevusorganisatsioon , mille asutas ettevõtja ja filantroop John Templeton (1912–2008), kes suure osa oma mitme miljardi dollari suurusest varast on annetanud teaduse ja religiooni vajadusteks. Fondi president on 2015. aastast John Templetoni lapselaps Heather Templeton Dill. 1973. aastal asutas fond Templetoni auhinna. Koduleht. templeton.org
Templetoni auhind

Templetoni auhind on iga-aastane Templetoni fondi auhind. Auhind asutati 1973. aastal, esialgse nimega (kehtis kuni 2001. aastani) "Templetoni auhind progressi eest religioonis". Auhinda määrati mitte ainult vaimulikele ja teoloogidele, vaid ja füüsikutele, filosoofidele, filantroopidele ja teistele vaimse sfääri esindajatele. Laureaatideks võisid saada ükskõik millise usutunnistusega isikud, ka ateistid, sest kohtunikke (žürii liikmeid) huvitas eelkõige isiku panus teaduse, kultuuri ja muudes sfäärides. Aastatel 2002–2008 kandis auhind nime "Templetoni auhind edu eest uurimistöös või avastuste eest vaimse elu sfääris". Auhinnatseremooniad peetakse prints Philipi osavõtul Buckinghami palees. Auhinna rahaline väärtus oli 2015. aastal 1 200 000 Inglise naela. Kui Templetoni fondi asutaja John Templeton 1973. aastal auhinna asutas, kehtestas ta reegli, mida tänaseni pole rikutud: auhinna rahaline väärtus ei peaks Nobeli auhinna summast väiksem olema, sest metseeni veendumuse kohaselt pole teened vaimses sfääris vähem olulised kui saavutused teistes inimtegevuse valdkondades. Põhiallikas: David Brooks, USA koluminist Sherman A. Jackson, USA religiooniprofessor, tegeleb islamiuuringutega M. Zuhdi Jasser, USA meditsiinidoktor, American Islamic Forum for Democracy asutaja Ursula King, Briti religiooniprofessor Albert Lincoln, kauaaegne Bahá'í International Community peasekretär Márcio Matta, Association of Evangelical Theological Education in Latin America president Jonathan Sacks, kauaaegne Briti pearabi Eleonore Stump, USA filosoofiaprofessor Jennifer Wiseman, USA astronoom, AAAS Dialogue on Science, Ethics, and Religion direktor Auhinna kontseptsioon, mis üritab teadust ja religiooni lepitada, tundub skeptikutele absurdsena. Üks tuntumaid religiooni kriitikuid Richard Dawkins kirjutas, et Templetoni auhind on soliidne rahahunnik, mis "tavaliselt määratakse teadlasele, kes on valmis ütlema midagi meeldivat religiooni kohta". California Tehnoloogiainstituudi füüsikaprofessor Sean M. Carroll heitis ette oma kolleegidele, et nad on vastu võtnud Templetoni fondi uurimistoetusi, kuigi ei jaga fondi asutaja usulisi tõekspidamisi. Nobeli füüsikaauhinna laureaat Martinus Veltman on salvavalt märkinud, et auhind "teenib sillana terve mõistuse ja mõttetuse vahel." Темплтоновская премия: мост между верой и наукой. miloserdie.ru Judges. templetonprize.org Martinus Veltman. Facts and Mysteries in Elementary Particle Physics. lk 286. books.google.ee Templeton Prize. templetonprize.org