laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Herman Persson Fleming

Herman Persson (ka Pedersson) Fleming; soome keeles Herman Pietarinpoika Fleming (u. 1520 – 25. märts 1583 Helsingfors, Soome hertsogkond Rootsi kuningriik) oli Rootsi sõjaväelane, admiral ja riigitegelane. Herman Fleming sündis Per Hermansson Flemingi (surn. 1519/1520) ja Elin Lydeke pojana. 1544. aastast õukonnajunkur, 1546-1549 foogt Põhja-Soomes, 1553-1556 Häme linnuse pealik. 1556 saateti ta kuningas (1523–1560) Gustav I Vasa Henrik Klasson Horniga Soome, kus Horn oli Soome hertsog Johani nõunikuks. Soome hertsog Johani ja Erik XIV vahelises konfliktis suvel 1563 läks koos Henrik Karlsson Horniga üle kuningas Erik XIV poolele. Horn määrati 1563 Eestimaal asuvate Rootsi vägede ülemjuhatajaks. Herman Fleming oli aastatel 1563 ja 1565 Eestimaal Paide linnusepealik, 1564–1565 (24/6–13/12) oli ta Eestimaa asehaldur (rootsi k. Underståthållare på Revals slott). Horn oli Eestimaa kuberner 1565–1568. 1570. aastal sai ta sõjaväe ülemjuhatajaks Soomes, tegutses Lõuna-Soome lagmanina ja oli Viiburi linnusepealik (1571) ning kogu Soome asehaldur, 1573. aastast Rootsi riiginõunik, sõjavägede juht Liivimaal (1573), Viiburi ja Olavinlinna kindluste ülemkomandör, ja 17/11 1582 Narva asehaldur. Talle kuulus isalt 1543 päritud Louhisaari mõis (rootsi keeles Villnäs, soome keeles Louhisaaren kartano) Askaises. Ta on maetud Askaineni, Soomes. Herman Fleming abiellus 1544 Gertrud Håkansdotter Handiga. Abielust sündisid: Lars Hermansson Fleming (surnud 1602), abiellus 1584 Henrik Horni tütre Annaga (surnud 1602), admiral Clas Larsson Flemingi (1592–1644) isa Erik Hermansson Fleming Klas Hermansson Fleming (u. 1550–1616), Rootsi riigitegelane, abiellus Henrik Horni tütre Eliniga (surnud 1609), Henrik Flemingi isa Magnus Hermansson Fleming (surnud 1580), Tallinna Toompea linnusepealik Elin Hermansdotter Fleming (1553–1603), abiellus 1579 hilisema Narva asehalduri Arvid Stålarmiga. Hiljem abiellus ta Dorotea von Rappega. Per Fleming (son av Herman), till Villnäs. Död troligen 1519 eller 1520, www.adelsvapen.com Skeppshövidsmän vid örlogsflottan under 1500-talet. BIOGRAFISKA ANTECKNINGAR AV Hjalmar Börjeson och Georg Hafström, UPPSALA 1949 ALMQVIST & WIKSELLS BOKTRYCKERI AB, lk 30 "FLEMING, HERMAN PERSSON, slottsloven på Wittensten 29.6 1563, underståthållare på Reval 24.6 1564, ånyo slottsloven på Wittensten 20.1 1565, slottsloven på Viborg 21.6 1571, amiral (sk Kalmar Björnen) över flottan på Narvas farvatten 14.5 1573, fältmarskalk i Livland 9.10 s. å., ståthållare i Narva 7.11 1582 s. å., död 25.3 1583 Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ...1 (1754) lk. 204-205 Magnus Fleming. Kammarjunkare. Slottsloven på Reval 1579-05-10. Död före 1580, www.adelsvapen.com Per-Olof Welin: Louhisaari = Villnäs / kuvaus Per-Olof Welin ; selosteet Riitta Pylkkänen ; ruotsinnos: Christina Cleve, Porvoo: Söderström, 1968 E-kataloog ESTER Kansallisbiografia: Fleming, Herman Pederinpoika (1520 - 1583) GeneaNet.org: Genealoogiline info (rootsi k.) Genealoogiline info (rootsi k.)
Värsiõpetus

Värsiõpetus on luule rütmilist ülesehitust uuriv kirjandusteaduse haru. Kirjandusteaduse mõisteid Jaak Põldmäe, "Eesti värsiõpetus", Eesti Raamat 1978 (Eesti Keele Sihtasutus 2002 ISBN 9985790006)
Norra põhiseadus

Norra põhiseadus (norra Kongeriket Norges Grunnlov) võeti vastu Eidsvolli asutava kogu (Riksforsamlingen) koosolekul 16. mail 1814. Selle allkirjastamise päev, 17. mai, on Norra rahvuspüha. Asutava kogu kutsus kokku Taani kroonprints Christian Frederik (tulevane Taani kuningas Christian VIII) pärast seda, kui Prantsusmaa liitlasena sõja kaotanud Taani oli sunnitud Norra Rootsile loovutama. Põhiseadus taheti vastu võtta enne Rootsi vägede oodatavat rünnakut. Eidsvollis 10. aprillist kuni 20. maini 1814 toimunud koosolekul osales 112 esindajat kogu Norrast, välja arvatud maa põhjaosast, kust ajapuuduse ja pikkade vahemaade tõttu esindajaid ei jõutud valida. 12. aprillil 1814 valiti 15-liikmeline põhiseaduskomitee, kellele anti ülesanne põhiseaduse eelnõu välja töötada. Põhiseaduse koostamisel olid inspiratsiooniallikaks valgustusideed. Eeskuju võeti nii 1776. aasta Ameerika Ühendriikide Iseseisvusdeklaratsioonist kui ka seejärel koostatud Ameerika Ühendriikide konstitutsioonist ning Prantsuse revolutsiooni järgsest Prantsusmaa põhiseadusest. Norra põhiseadust peeti tollal üheks maailma demokraatlikumaks põhiseaduseks. Hääleõiguse omamimiseks kehtestati tolle aja kohta suhteliselt madal varanduslik tsensus, mille tagajärjel umbes pooled norra mehed said hääleõiguse. Täidesaatva võimu pea oli kuningas. Siiani kehtib paragrahv, mille järgi peavad lisaks kuningale ka vähemalt pooled valitsuse liikmed kuuluma riigikirikusse. Põhiseaduse allkirjastamise päeval valis asutav kogu Christian Frederiki Norra kuningaks. Pärast suvel 1814 peetud lühikest sõda Rootsiga oli kuningas aga 10. oktoobril sunnitud troonist loobuma, kuid enne seda õnnestus tal Rootsi kuningaga saavutada kokkulepe, et Norra säilitab oma põhiseaduse. Sellesse tehti 4. novembril üksnes Rootsiga personaaluniooni sõlmimiseks vajalikud muudatused. (Need kaotati 1905. aastal, kui Norra iseseisvaks sai.) Ka Rootsi kuninga Karl XIII valisid seejärel Norra kuningaks (Karl II nime all) rahva esindajad. Et tollal kasutati Norras kirjakeelena taani keelt, on ka põhiseaduse tekst siiani enam-vähem tolleaegses taani keeles. Aastal 1903 kaasajastati veidi seaduse teksti, lähtudes vahepeal toimunud keeleuuendustest. Kõik hilisemad täiendused ja parandused on püütud teha samas keeles. Algselt põhiseaduses olnud paragrahv, mis keelas juutidel riiki siseneda, kaotati 1851. aastal. Aastal 1884 kehtestati parlamentaristlik kord, kuid põhiseaduse teksti ei muudetud. Aastal 1898 said hääleõiguse kõik mehed ning aastal 1913 ka naised. Suuremad muudatused põhiseaduse tekstis tehti alles 2007. aastal, kui ka parlamentarism sinna sisse kirjutati. Kaotati ka seaduste eraldi menetlemine alam- ja ülemkojas. Aeg-ajalt tehakse Norras juttu põhiseaduse kaasajastamisest, kuid enamik norralasi on selle suhtes võrdlemisi konservatiivselt meelestatud. Norra on tõenäoliselt ainuke võõrkeelse põhiseadusega riik maailmas. Kongeriget Norges Grundlov, given i Rigsforsamlingen paa Eidsvold den 17de Mai 1814 Reform av Grunnloven 2007 Riksforsamlingen, Store norske leksikon
Aristokassid

"Aristokassid" on 1970. aastal valminud Walt Disney animastuudio joonisfilm. Aristokassid andmekogus IMDb (inglise) Aristokassid saidil Disney.com
Vips ja Sulli (film)

"Vips ja Sulli" ("The Fox and the Hound") on 1981. aastal valminud Walt Disney animastuudio joonisfilm, mis põhineb Daniel P. Mannixi samanimelisel romaanil. Film räägib rebase Vipsi (Tod) ja koer Sulli (Copper) sõprusest. Film pälvis Golden Screen Awardi (saksa "Goldene Leinwand") 1982. Ta kandideeris ka Young Artist Awardile ja Saturn Awardile parima fantaasiafilmi kategoorias. Koduleht "Vips ja Sulli" andmekogus IMDb (inglise)
Kavalus

Kavalus on omadus, kus keegi omab ja kasutab varjatud tarkusi. Kavalusega eksitatakse teisi kellegi tegelike teadmiste, võimete, olukorra, kavatsuste jne. kohta. Liittsõnas kurikaval omandab mõiste tähendust vastase ebamoraalsel eesmärgil eksitaja või eksituses hoidja. Kavala sünonüümina kasutatakse ka keelendit velbas. "Kaval kui rebane." "Kaval kui kapsauss."
Meisterdetektiiv härra Hiir

"Meisterdetektiiv härra Hiir" (The Great Mouse Detective) on 1986. aastal valminud Walt Disney animastuudio joonisfilm. Loo detektiivi tegelaskuju põhineb Arthur Conan Doyle'i Sherlock Holmesil. Barrie Ingham – Meisterdetektiiv Basilius & Bartholome Val Bettin – Doktor Watman Susanne Pollatschek – Olivia Flaversham Vincent Price – Vana Rotson Candy Candido – Nahkhiir Kõhvits Alan Young – Härra Flaversham, Olivia isa Frank Welker – Toby & Felicia Charles Fleischer – Bill Diana Chesney – Judson Melissa Manchester – Miss Kitty Basil Rathbone – Sherlock Holmes Laurie Main – John Watson Koduleht Meisterdetektiiv härra Hiir andmekogus IMDb (inglise)
Lõvikuningas

"Lõvikuningas" on 1994. aastal valminud Walt Disney animastuudio joonisfilm, mille tegevustik leiab aset Aafrika inimeselaadses loomade kuningriigis. Tuues üle maailma sisse enam kui 783 miljonit dollarit, oli "Lõvikunigas" 2003. aastani, mil valmis "Kalapoeg Nemo," kõigi aegade suurima piletituluga joonisfilm. Tavapäraste joonistatud animafilmide seas on "Lõvikuningas" siiani suurima piletituluga joonisfilm. Oscar (1995) Parim filmimuusika: Hans Zimmer Parim filmilaul: "Can You Feel the Love Tonight" Kuldgloobus (1995) Parim komöödia- või muusikafilm Parim filmimuusika: Hans Zimmer Parim filmilaul: "Can You Feel the Love Tonight" "Animation Movies". Box Office Mojo (inglise). Vaadatud 31.03.2009. Koduleht Lõvikuningas andmekogus IMDb (inglise) Lõvikuningas andmekogus Filmiveeb
Päästesalk

"Päästesalk" on 1977. aastal valminud Walt Disney animastuudio joonisfilm, mis põhineb Margery Sharpi lastejuttudel. Film räägib rahvusvahelisest hiirte organisatsioonist, mille peakorter on New Yorgis ÜRO juures ning mille liikmed päästavad üle maailma abivajavaid inimrööviohvreid. Koduleht Päästesalk andmekogus IMDb (inglise)
Mõõk kivis

"Mõõk kivis" on 1963. aastal valminud Walt Disney joonisfilm, mis põhineb T. H. White'i raamatust "Kunagine ja tulevane kuningas" pärineval lool. Koduleht Mõõk kivis andmekogus IMDb (inglise)
Margery Sharp

Margery Sharp (25. jaanuar 1905 – 14. märts 1991) oli inglise kirjanik. Margery Sharp on kirjutanud mitmeid jutustusi ja lühijutte täiskasvanutele ja lastele ning neli näidendit. Tema lastejuttudel, kelle tegelaseks on hiir nimega preili Bianca, põhineb 1977. aastal valminud Walt Disney animastuudio joonisfilm "Päästesalk". Koduleht
Windows NT 3.1

Windows NT 3.1 oli esimene Microsoft Windows NT seeria operatsioonisüsteem, mille eesmärk oli rahuldada ettevõtete serveri ja töökohtade vajadusi. Windows NT 3.1 jõudis turule 27. juulil 1993. Versiooninumbriks sai valitud 3.1, et see sobiks Microsofti tolleks hetkeks välja lastud, ning ka sarnast kasutajaliidest omava opereerimis-keskkonnaga Windows 3.1. Windows NT 3.1-st anti välja kaks varianti – Windows NT 3.1 ja Windows NT Advanced Server 3.1. Windows NT 3.1-le järgnes 1994. aasta 21. septembril Windows NT 3.5, mille juures oli Microsoft erilist rõhku pannud kiirusele, millest ka koodnimi "Daytona" (vastavanimelise ringraja järgi USAs, Floridas).
Ratko Mladić

Ratko Mladić (serbia Ратко Младић; sündinud 12. märtsil 1942) on endine Serbia sõjaväelane. Ta oli pikka aega rahvusvaheliselt tagaotsitav süüdistatuna sõjakuritegudes. Mladić tabati 26. mail 2011 Serbia põhjaosas Vojvodinas, kus ta ennast väidetavalt Milorad Komadići nime all varjas. Mladići isa oli rahvusradikaal, kes hukkus Teise maailmasõja päevil, poja teisel sünnipäeval, rünnakus horvaatide külale (Ante Pavelići kodukülale). Mladić teenis Jugoslaavia Rahvaarmee tankivägedes. Nimetati Bosnia Serblaste Vabariigi armee peastaabi ülemaks 1992. aastal. Juhtis Bosnia sõja päevil Sarajevo piiramist (1992–1995) ja eri piirkondade etnilist puhastamist Bosnia muslimitest. Oli ägedalt vastu Bosnia konflikti rahumeelsele lahendamisele ja väga populaarne Bosnia serblaste seas. Mladićit peetakse vastutavaks 1995. aastal aset leidnud Srebrenica massimõrva eest. Srebrenica oli ÜRO "turvaala", kus serblased tapsid umbes 8300 muslimit. Vabastati ametist 1996. aasta novembris. Mladići ihukaitseülema sõnul elas mees 2002. aastani Belgradis ja liikus võimude kaitse all vabalt ringi. Mladić oli aastaid rahvusvaheliselt tagaotsitav. Ameerika Ühendriigid ja Serbia panid tema tabamiseni viivate vihjete eest välja rahalised autasud (vastavalt 5 miljonit dollarit ja miljon eurot). Mladić vahistati 2011. aasta 26. mail ja anti 31. mail Endise Jugoslaavia Rahvusvahelisele Kriminaaltribunalile välja. Rahvusvaheline tribunal esitas Mladićile süüdistuse Srebrenica muslimite ja mitmete teiste Bosnia piirkondade mitteserblastest elanike kallal toime pandud genotsiidis ning 1992. kuni 1995. aastani toime pandud mõrvades, deporteerimises, tagakiusamises ja terroriseerimises. 22. novembril 2017 mõisteti Mladić süüdi genotsiidis, sõja- ja inimsusvastastes kuritegudes (kokku kümnes süüdistuses) aastatel 1992–1995 kestnud Bosnia sõja ajal ja määras talle eluaegse vanglakaristuse. Mladić on abielus, tal sündis poeg ja tütar. Tütar suri 1994. aastal tema isale kuulunud püstolist tulistatud lasu tagajärjel. Tema surma peetakse enesetapuks. Serbias vahistati sõjaroimades kahtlustatav Ratko Mladić Postimees, 26.05.2011 Mladic’s security was in Topcider, Blic Online, 10.06.2009. Ratko Mladić convicted of war crimes and genocide at UN tribunal www.theguardian.com Mladići koduvideo: sõjakurjategija veedab pere keskel aega, EPOL 12. juuni 2009
Puiskarjamaa

Puiskarjamaa ehk metsakarjamaa on suhteliselt hõre puistu, kus pidevalt karjatatakse loomi. Puiskarjamaad olid Eestis kuni 1950. aastateni väga tavalised, hiljem on see maastikutüüp üsna haruldaseks muutunud. Puiskarjamaad kujunesid, kui külade-talude lähedal asuvaid metsi kasutati karjatamiseks. Puisniitudelt saadi püsivalt heina, tarbe- ja küttepuid, ravimtaimi, pähkleid, seeni ja muid igapäevaseks eluks tarvilikku midagi vastu andmata. Ainsaks väetiseks on puisniidul mahalangenud puulehed ja kõdunev kulu. Sügisel, pärast heinaniitmist karjatati puisniitudel loomi. Kui puisniitu kasutatakse kevadest sügiseni karjamaana, muutub rohustu liigiline koosseis, areneb tihedam põõsarinne, seetõttu nimetame selliseid kooslusi puiskarjamaadeks. Sada aastat tagasi oli 300–500 ha puisniidualad tavapärased, need vaheldusid lagedate loopealsete ja põldudega. Väljanägemise poolest meenutab puiskarjamaa tihti puisniitu. Ilusamad karjatatavad metsa-alad võivad olla lausa pargilaadsed, kariloomade pügatud “muru” ja põõsastega. Samuti on üsna tihti endisi puisniite kasutatud karjamaana. Ent kui puisniidul tavaliselt esines okaspuid vähe, siis puiskarjamaa võib olla ka männik, segamets või koguni kuusik. Rohustu liigirikkus on puiskarjamaal reeglina väiksem kui puisniidul. Mets- ja puisniitkarjamaade väärtus oleneb karjamaal kasvavast taimestikust ja metsa tihedusest. Enamasti kasvab metskarjamaadel jämedakõrreline ja jämedavarreline taimestik. Metskarjamaadel tuleb seega karjatada kevadel varakult. Karjatama hakatakse seal siis, kui taimed puude all kasvama hakkavad ja rohi pole saanud moodustada jämedaid kõrsi ja varsi. Väärtuslikumateks metskarjamaadeks peetakse metsavahelisi lagedaid ja kuivi nõmm- ja söötkarjamaid, millel kasvavad mitmekesised valgurikkad taimed.Puiskarjamaa karjatamiskoormus on tavaliselt 0,3-1 lü/ha. Hooldamisel harvendatakse puittaimestikku ning laasitakse tüvesid (eriti männikutes ja kuusikutes). Tänapäeval on puisniidud oma varasema majandusliku tähtsuse peaaegu täielikult minetanud- heina saadakse lagedatelt kultuurheinamaadelt ning metsa tehakse eelistatult lageraietena. On üksikuid talusid, kes hoiavad traditsioonilise maastiku püsimist. See on nii öelda klassikaline pärandkultuur. Niitmata-karjatamata puisniidud võsastuvad paraku kiiresti. Eriti märgatav on puisniitude kadumine Eesti saartel.Viitamistõrge: Algussilt <ref> on väärdunud või selle nimi on vigane. Praegu on Eestis vähe inimesi, kes järjepidevalt hooldavad puiskarjamaid. Need, kes sellega tegelevad, ei tee seda raha pärast, kuna toetusest saadav raha nagunii ei kata nende kulusid. Nad teevad seda, kuna nad tahavad taastada puisniitude maastiku ilu. Karjatades niitudel loomi või niites sealt heina, muutub maastikupilt oluliselt kaunimaks. Jaama, K. 1946. Lambakasvatus. Tartu: RK Teaduslik Kirjandus Puisniit Karjamaa Inimmõju "Puisniit on elu mälestis". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. juuli 2014. Vaadatud 13. juunil 2014. Jaama, K. 1946. Lambakasvatus Tartu: RK Teaduslik Kirjandus
Chiang Mai

Chiang Mai on linn Tai põhjaosas, 700 km kaugusel Bangkokist, Chiang Mai provintsi keskus. Linna hüütakse ka Põhja Roosiks. https://download.asa.or.th/03media/04law/cpa/mr56-cm.pdf https://www.bora.dopa.go.th/index.php/th/, https://www.macrotrends.net/cities/22618/chiang-mai/population
Gustav Vigeland

Gustav Vigeland (sünninimi Adolf Gustav Thorsen; 11. aprill 1869 – 12. märts 1943) oli norra skulptor. Gustav Vigeland sündis puusepa perekonnas Lõuna-Norra rannaäärses Mandali asulas. Juba noorpõlves armastas ta puidust nikerdada. Ta töötas aastatel 1884–1885 Oslos puusepa õpipoisina, kuid pidi pärast isa surma koju tagasi pöörduma, et perekonda elatada. Aastal 1888 läks ta uuesti Oslosse kindla sooviga skulptoriks saada. Temast sai skulptor Brynjulf Bergslieni õpipoiss. Ta töötas mõnda aega ka Mathias Skeibroki ateljees. Aastal 1889 esines ta esimest korda näitusel teosega "Hagar ja Ismael". Aastatel 1891–1896 reisis ning töötas ta muu hulgas Kopenhaagenis, Pariisis, Berliinis ja Firenzes. Pariisis külastas ta teiste hulgas ka Auguste Rodini ateljeed. Gustav Vigelandi esimene isikunäitus toimus aastal 1894; selle vastukajad olid vastuolulised. Vabakutseline töö ei võimaldanud tal aga ennast elatada ning aastal 1897 asus ta tööle Trondheimis Nidarosi toomkiriku restaureerimisel, kus töötas 1902. aastani. Aastatel 1900–1910 saavutas Vigeland tuntuse oma portreedega. Kui Norra 1905. aastal iseseisvus, tekkis suurem nõudlus isamaaliste skulptuuride järele ning temalt telliti paljude tuntud norralaste, sealhulgas Henrik Ibseni ja Niels Henrik Abeli monumendid. Kui Oslo linn Vigelandi maja aastal 1921 lammutas, õnnestus Vigelandil sõlmida linnaga kokkulepe, mille järgi talle lubati uus eluase ja ateljee. Samas pidi Vigeland loovutama linnale kõik oma senised ja tulevased teosed. Ta kolis uude ateljeesse Frogneri pargi lähedal 1924. aastal. Selle ümbrusse rajas ta oma kuulsad monumentaalsed skulptuurid, millest hiljem said Vigelandi pargi asukad. Pärast Vigelandi surma sai tema ateljeest muuseum. Tänapäeval tuntakse Vigelandi eeskätt tänu Vigelandi skulptuuripargile. Gustav Vigelandi vend oli maalikunstnik ja klaasikunstnik Emanuel Vigeland (1875–1948). Gustav Vigelandi muuseum ja park
Skjånes

Skjånes (põhjasaami keeles Skeavvonjárga) on küla Norra põhjaosas Troms og Finnmargi maakonnas Gamviki vallas Nordkinni poolsaare lõunakaldal Barentsi mere Tanafjordeni ääres. Elanike arv on umbes 60–70 (2007). Põhiline elatusallikas on kalandus. Internaatkooli ja vanadekodu sulgemine tõid kaasa töökohtade nappuse.[viide?] Valitsus keelas Tanafjordeni piirkonnas kalakasvatuse, mistõttu lõhekasvandus tuli sulgeda ning 2007. aasta suvest tegeldakse selle asemel kalapüügiturismiga.[viide?] Skjånesis asub Hopi kabel. Hop
Luterlik Maailmaliit

Luterlik Maailmaliit (lühend LML) (inglise keeles Lutheran World Federation (LWF)) on ülemaailmne luterlike kirikute osaduskond, mis asutati 1947. aastal Lundis (Rootsi). LML ühendab 142 kirikut 79 riigist umbes 70 miljoni liikmega. LML eelkäija oli 1923. aastal asutatud Luterlik Maailmakonverents. Vastavalt LML-i konstitutsioonile (§ 2) tunnistab Luterlik Maailmaliit “oma õpetuse, elu ja teenimise ainsate alustena Vana ja Uut Testamenti. Ta peab kolme oikumeenilist usutunnistust ja luterlikke usutunnistuskirju, iseäranis muutmata Augsburgi usutunnistust ja Martin Lutheri Väikest katekismust Jumala Sõna selgeks seletuseks”. LMLi peakorter asub Genfis (Šveitsis) Oikumeenilises Keskuses, kus on head võimalused tihedaks koostööks Kirikute Maailmanõukoguga ja teiste ülemaailmsete kristlike organisatsioonidega. LMLi kõrgeim seadusandlik organ on täiskogu, mis tuleb kokku iga seitsme aasta järel. Täiskogude vaheajal juhib tööd 49-liikmeline nõukogu ja selle täitevkomitee. Praegu on LMLi peasekretär õp. Martin Junge Tshiili Evangeelsest Luterlikust Kirikust ja president piiskop Dr Munib A. Younan Evangeelsest Luterlikust Kirikust Jordaanias ja Pühal Maal. 1947 Lundis Rootsis, "Luterlik kirik maailmas tänapäeval". 1952 Hannoveris Saksamaal, "Elav sõna vastutustundlikus kirikus". 1957 Minneapolises USA-s, "Kristus vabastab ja ühendab ". 1963 Helsingis Soomes, "Kristus täna". 1970 Evianis Prantsusmaal, "Saadetud maailma". 1977 Dar es Salaamis Tansaanias, "Kristuses – uus osadus". 1984 Budapestis Ungaris, "Kristuses – lootus maailmale". 1990 Curitibas Brasiilias, "Ma olen kuulnud oma rahva ahastust". 1997 Hongkongis Hiinas, "Kristuses – kutsutud tunnistajaks". 2003 Winnipegis Kanadas, "Maailma tervendamiseks". 2010 Stuttgardis Saksamaal, „Meie igapäevast leiba anna meile tänapäev”. 1947–1952 Anders Nygren (Rootsi) (1890–1978) 1952–1957 Hanns Lilje (Saksamaa, Hannover) (1899–1977) 1957–1963 Franklin Clark Fry (USA) (1900–1968) 1963–1970 Fredrik A. Schiotz (USA) (1901–1989) 1970–1977 Mikko E. Juva (Soome) 1977–1984 Josiah M. Kibira (Tansaania) (1925–1988) 1984–1987 Zoltán Káldy (Ungari) (1919–1987) 1987–1990 Johannes Hanselmann (Saksamaa, Baieri) (1927–1999) 1990–1997 Gottfried Brakemeier (Brasiilia) 1997–2003 Christian Krause (Saksamaa, Braunschweig) (1940) 2003–2010 Mark S. Hanson (USA) (1946) 2010–2017 Munib A. Younan (Jordaania ja Püha Maa) 2017– Musa Filibus (Nigeeria) Luterliku Maailmaliidu liikmeskirikute loetelu Koduleht
Regressiivne tulumaks

Regressiivne tulumaks on tulumaksu liik, mille puhul vastavalt sissetuleku suurenemisele tulumaksumäär brutosissetulekust väheneb. Regressiivne maks
Consilium

Consilium oli eesti ansambel, mis alustas tegevust 1974. aastal Polyphoni nime all. 1979. aastal muudeti nimi tollase EKP Keskkomitee kultuuriosakonna ideoloogiasektori survel ja pärast skandaalset Liepaja kontserti Consiliumiks[viide?]. Ansambel aga jätkas oma loomingurada Oleg Sõle omaloominguliste lugudega. Oleg Sõlg – vokaal, klahvpillid Rein Laaneorg – kitarr Mihkel Kasenõmm – ex-trummid Vitali Kotljar – trummid Sulev Hermaste – trummid Allan Ladvas – basskitarr Hillar Sutt – kitarr 2005. aasta suvel tegi ansambel uuesti kokkutulemise suveturnee, kus osalesid O. Sõlg, A. Ladvas, R. Laaneorg ja S. Hermaste. Kokku anti 10 kontserti üle Eesti. Neist esimene toimus 27. juulil Keilas ja viimane 7. augustil Kärdlas. 26.mail 2018 tuli ansambel Polyphon algkoosseisus taas kokku. Keilas toimus linna 80. juubeli kontsert “Keila tähed 2” ning Allan Ladvas, Rein Laaneorg ja Mihkel Kasenõmm esitasid kolm lugu ("Väike tüdruk", "Kodune valss" ja "Jane, Jane"). Klahvpille mängis Margus Kappel. Polyphon osales ka kontserdil “Keila tähed 1” 2003. aastal. Juunis 2023 Elvas peetud teisel nostalgiafestivalil osales samuti Polyphon. 2024 mais ning juunis andis Polyphon kaks 50. sünnipäeva kontserti. Keilas ja Käsmus esines ka Taavi Peterson. "Tore öö" kogumikul "Eesti kuld. 2" (OK Records, 1997, CD) "Kodune valss" kogumikul "Veerandsada" (Ülle Ladvas, 1999, CD) "Tore öö" (singel) (Theka, 1976, CD) "POLYPHON-CONSILIUM 20" (THEKA, 1994, MC) "Veerandsada" (Ülle Ladvas, 1999, 2CD) Polyphon (Consilium) andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles) http://www.dcc.ttu.ee/bands/get.asp?ident=892
Toiduvärvid

Toiduvärvid on värvained, mida kasutatakse toiduainele soovitud värvuse andmiseks või olemasoleva värvuse tugevdamiseks. Päritolu järgi eristatakse looduslikke ja sünteetilisi toiduvärve. Eraldi klassi moodustavad toiduvärvid, mis saadakse sünteetiliste päritoluga osistest, kuid mille koostis on looduslikega ühesugune ehk niinimetatud naturaalidentsed toiduvärvid. Värvuse järgi eristatakse kollaseid, punaseid, siniseid, rohelisi, pruune ja musti toiduvärve, lahustuvuse järgi vees lahustuvaid ja rasvas lahustavaid toiduvärve. Keemilise struktuuri järgi jaotuvad looduslikud toiduvärvid antotsüaanseiks, karotinoidseiks, klorofülseiks ja betalaiinseiks. Sünteetilised toiduvärvid jagunevad asopurasoloonseiks, mono-, di- ja triasovärvideks ning ksantiinse-, indigo- või triasüülmetaanse struktuuriga toiduvärvideks. Esimesed andmed toiduvärvide kasutamise kohta pärinevad Plinius Vanemalt, kes kirjeldas, kuidas Antiik-Roomas värviti looduslike värvainete ja värvimuldadega veini ja leiba. 1960. aastast on kiiresti arenenud sünteetiliste toiduvärvide tootmine, sest need tunduvalt odavamad kui looduslikud ning heade kasutus- ja säilimisomadustega. Kuid mitte kõik sünteetilised toiduvärvid ei ole inimese tervisele ohutud. Seetõttu hakati 1980. aastatel uuesti tähelepanu pöörama looduslikele toiduvärvidele. Paljudes riikides on toiduvärvide kasutamine allutatud kindlatele eeskirjadele. Maailma suurimad toiduvärve tootvad ettevõtted on Hoffmann ja Roche, mis toodab looduslikke toiduvärve Givaudian ja Dynapol. Toidulisaainete loend