laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Reußi noorem liin

Reuß-Gera vürstkond (saksa: Fürstentum Reuß-Gera), pärast 1848. aastat ka Reußi noorema liini vürstkond (saksa: Fürstentum Reuß jüngerer Linie), oli suveräänne riik Saksamaal, mida valitsesid Reußi dünastia liikmed. Reuß-Gera, Reuß-Schleizi, Reuß-Lobensteini, Reuß-Köstritzi ja Reuß-Ebersdorfi krahvid said vürstideks aastal 1806 ning nad ja nende valitsevad järglased kandsid tiitlit Reuß-Gera vürst. Neile võidi viidata ka harunimesid kasutades (näiteks: Reuß-Köstrizi vürst). Noorema liini nelja eraldi haru territooriumid sulasid kokku 1824. ja 1848. aasta vahel. 1905. aastal oli Reußi noorema liini vürstkonna pindala 827km² ja rahvaarv 145 000, selle pealinn oli Gera. Linnad olid Gera, Köstritz, Ebersdorf, Schleiz, Lobenstein, Saalburg, Tanna ja Hirschberg Pärast Esimest maailmasõda liideti noorema liini territoorium aastal 1919 vanema liini territooriumiga, moodustus Reußi Rahvariik, mis sai 1. mail 1920 omakorda uue Tüüringi osariigi osaks. Reußi dünastia kasutas perekonna meessoost liikmete nimede ja nummerdamise ebaharilikku süsteemi, läbi sajandite said nad kõik nimeks "Heinrich". Kui enamuses kuninglikes ja aadlidünastiates said numbri vaid perekonna valitsev liige, kasutas Reußi noorem liin nummerdamist kõigil meessoost liikmetel, mis algas ja lõppes laias laastus siis, kui sajandid algasid ja lõppesid. Seoses sellise nimesüsteemiga oli teatud Reußi noorema liini peadel suurem number nime järel, kui mistahes Euroopa aadlikul. Tähele tuleb panna ka, et meessoost lapsed ühes tuumikperekonnas ei kandnud järjestikuseid numbreid, kuna kõik suurema pere liikmed kasutasid ühist numbrisüsteemi. Näiteks Reuß-Schleizi vürsti Heinrich LXVII pojad kasutasid oma sündimise järjekorras nimesid Heinrich V, Heinrich VIII, Heinrich XI, Heinrich XIV ja Heinrich XVI. Selle perekonna tähelepanuväärne liige oli Auguste Reuß zu Ebersdorf (1757–1831), kellest sai Ühendkuningriigi kuninganna Victoria emapoolne vanaema. Nimetus "noorem liin" kaotas tähtsuse aastal 1930; "vanem liin" hääbus, kui selle viimane liige, Heinrich XXIV aastal 1918 troonist loobus ja aastal 1927 vallalisena suri. Heinrich I, Reuß-Schleizi isand 1666-1673, Reuß-Schleizi krahv 1673-1692 (1639-1692) Heinrich XI, Reuß-Schleizi krahv 1692-1726 (1669-1726) Heinrich I, Reuß-Schleizi krahv 1726-1744 (1695-1744) Heinrich XII, Reuß-Schleizi krahv 1744-1784 (1716-1784) Heinrich XLII, Reuß-Schleizi krahv aastast 1784, 1. vürst 1806-1818 (1752-1818) Heinrich LXII, 2. vürst 1818-1854 (1785-1854) Heinrich LXVII, 3. vürst 1854-1867 (1789-1867) Heinrich XIV, 4. vürst 1867-1913 (1832-1913) Heinrich XXVII, 5. vürst 1913-1918 (1858-1928) Heinrich XXIV, Reuß-Schleiz-Köstritzi krahv 1692-1748 (1681-1748), kõik elavad järglased põlvnevad temast Monarhia kaotati aastal 1918. Auguste Reuß zu Köstritz (1822–1862) Heinrich XXIV Reuß zu Köstritz (1855–1910), helilooja Eleonore Reuß zu Köstritz (1860–1917), Bulgaaria tsaaritar Heinrich XXXII Reuß zu Köstritz, Hollandi Wilhelmina pärija aastani 1909. Magdalena Reuß zu Köstritz, Hubertus von Preußeni naine
Viktor Akinfijev

Viktor Akinfijev (vene Виктор Павлович Акинфиев; 1916–1962) oli vene näitleja ja lavastaja. Aastatel 1940–1941 oli ta Šuja draamateatri näitleja, 1941. aastal rindebrigaadi näitleja Kinešmas, 1944–1949 Ivanovo draamateatri näitleja. Aastatel 1949–1962 oli ta Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri näitleja ja lavastaja. 1962. aastal oli Sevastopoli teatri peanäitejuht. 1953. aastal oli ta Eesti NSV Kultuuriministeeriumi Kunstide Peavalitsuse juhataja kohusetäitja. 1954 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukiri 1957 Eesti NSV teeneline kunstnik Кино-Театр.Ру Виктор Акинфиев. Биография Toomas Karjahärm. Kultuurigenotsiid Eestis: kirjanikud (1940-1953). Acta Historica Tallinnensa 2006, 10, lk 161
Aleksandr Gomelski

Aleksandr Gomelski (hüüdnimi Papa Gomelski; 18. jaanuar 1928 Kroonlinn – 16. august 2005 Moskva) oli Venemaa korvpallitreener, NSV Liidu teeneline treener ja Leedu teeneline treener. Gomelski oli NSV Liidu korvpallikoondise treener aastail 1961–1970, 1977–1983 ja 1987–1988. Tema käe all võideti olümpiakuld 1988. aastal Seoulis ning maailmameistritiitel 1967 ja 1982.
Asta Tagel

Asta Tagel (sündinud 20. oktoobril 1930) on eesti õpetaja ja käsitöömeister. Ta on töötanud Põlva Keskkooli tütarlaste käsitöö õpetajana. Aastatel 1956–1979 oli ta Põlva Keskkooli vanempioneerijuht. Ta on olnud Põlva Käsitööklubi juhataja ning korraldanud Põlvas käsitööpäevi, näitusi ja laatu. 1977 Eesti NSV Haridusministeeriumi ja Haridusala, Kõrgkoolide ja Teadusasutuste Töötajate Ametiühingu Eesti Vabariikliku Komitee aukiri 1984 Rinnamärk „Haridustöö eesrindlane“ 2000 Põlva linna kultuuripreemia 2005 Jakob Hurda rahvuskultuuri auhind 2008 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (XIII käsitööpäevade korraldamine Põlvas) 2008 Põlva linna aasta tegija 2010 Pärandihoidja (Põlva käsitööklubi kauaaegne juht. Elutööpreemia eesti rahvuslike käsitöötraditsioonide hoidmise ja edasiarendamise eest. Tema panuseks on pikaajaline käsitöövaldkonna edendamine Põlvamaal, Põlva käsitööklubi juhtimine, kohalike käsitöölaatade- ja messide korraldamine.) 2010 Põlva maakonna kultuuri elutööpreemia 2011 Põlvamaa Vapimärk Heli Raidla, Asta Tagel. Käsitööilu kestab aastasadu...: Põlva Käsitööklubi 15. Põlva: Põlva Käsitööklubi, 2008 "Põlva Keskkooli 65. aastapäeval" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2016. Vaadatud 7. novembril 2016. "Põlva Ühisgümnaasiumi ajalugu. I periood". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. november 2016. Vaadatud 7. novembril 2016.
Uko Nõulik

Uko Nõulik (sündinud 2. juulil 1974) on eesti alpinist. Ta on tõusnud üle 7500 m kõrguse mäe tippu ja üle 8000 m kõrguse mäe tipuplatoole. Ta on teedeinsener ja töötab aktsiaseltsis Tallinna Teed projektijuhina. 3. augustil 2011 tõusis ta koos Anu Nõulikuga Pamiiris asuva Muztagata (7509 m) tippu (jääb Hiina alale). 13. mail 2013 üritas Uko Nõulik koos Anu Nõulikuga tõusta kaheksatuhandelise Cho Oyu tippu (8188 m), kuid järsult halvenenud ilmaolud ei võimaldanud neil tipuplatoolt edasi minna (nad olid tõusnud umbkaudu tipuplatoo platoo algusesse). The Himalayan Database'i andmebaasis on Cho Oyu tipputõusude nimistus Uko Nõulik mainitud, kuid märkega "vaidlustatud". Ka tema abikaasa Anu Nõulik ja poeg Uko Nõulik juunior on alpinistid. 07.06.2016 ANTUD KUTSED TEEDEINSENERIDELE. ehitusinsener.ee Tallinna Teede AS-i kontaktandmed. cms.artmedia.ee Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee Ajalugu. ajaveeb.alpinism.ee Ascents – Spring 2013 – Cho Oyu. himalayandatabase.com Muztagh-Ata 2011 Expedition report. ajaveeb.alpinism.ee Uko ja Anu Nõulik lennujaamas pärast Himaalajast naasmist. tv.delfi.ee. 25.05.2013
Astri Keskus

Astri Keskus Narvas Tallinna maantee 41 on Euroopa ja Venemaa piiril asuv esimene, suurim ja moodsaim kaubandus- ja meelelahutuskeskus Ida-Virumaal. Astri Keskus kuulub Astri Gruppi, mis on Eesti suurim kaubanduskinnisvara arendaja. Astri Keskuses on enam kui 90 kauplust ja teenuseletti. Keskuse pindala on 40 000 ruutmeetrit, keskust külastab 3,5 miljonit külastajat aastas. Astri Keskuse koduleht
2009. aasta Euroopa meistrivõistlused sõudmises

2009. aasta Euroopa meistrivõistlused sõudmises toimusid 18.–20. septembril Brestis Valgevenes. Järjekorralt olid need 69. Euroopa meistrivõistlused sõudmises. Võistlustel osales 457 sõudjat 32-st riigist. Eestit esindas 18 võistlejat. Edukaim riik oli nelja kuld- ja ühe hõbemedaliga Kreeka. Eesti võitis võistlustelt 1 medali: paarisaerulisel kahepaadil võitsid Allar Raja ja Kaspar Taimsoo kuldmedali.
2010. aasta Euroopa meistrivõistlused sõudmises

2010. aasta Euroopa meistrivõistlused sõudmises toimusid 10.–12. septembril Montemor-o-Velhos Portugalis. Järjekorralt olid need 70. Euroopa meistrivõistlused sõudmises. Võistlustel osales 603 sõudjat 34 riigist. Eestit esindas 17 võistlejat. Edukaim riik oli Saksamaa, kes võitis 6 kuld-, 2 hõbe- ja 3 pronksmedalit. Eesti võitis võistlustelt 1 medali: paarisaerulisel kahepaadil võitsid Allar Raja ja Kaspar Taimsoo hõbemedali.
Ömer Çelik

Ömer Çelik (sündinud 15. juunil 1968 Adanas) on Türgi poliitik, ta on Õigluse ja Arengu Partei liige. Ta oli 24. maist 2016 kuni 9. juulini 2018 Türgi Euroopa Liidu suhete minister. Ta on lõpetanud Gazi Ülikooli majandus- ja haldusteaduskonna, seejärel sai ta samast ülikoolist magistrikraadi politoloogia alalt. Ta on töötanud ajakirjaniku ja politoloogina. Hiljem astus Õigluse ja Arengu Parteisse. Ta valiti 2002. aasta Türgi parlamendivalimistel, 2007. aasta Türgi parlamendivalimistel, 2011. aasta Türgi parlamendivalimistel ja 2015. aasta Türgi erakorralistel parlamendivalimistel Türgi Suure Rahvuskogu liikmeks. Ta oli 24. jaanuarist 2013 kuni 28. augustini 2015 Türgi kultuuri- ja turismiminister. 24. maist 2016 kuni 9. juulini 2018 oli ta Türgi Euroopa Liidu suhete minister.
Laine Lõvi

Laine Lõvi (sündinud 6. oktoobril 1954) on setu rahvamuusik ja muuseumitöötaja. Laine Lõvi on Setu leelopäevade algataja 1977. aastal ning Värska leelokoori Kuldatsäuk juhendaja ja eestvedaja. Nõukogude perioodil oli ta Värska kultuurimaja direktor. Ta on Seto talumuuseumi ja Seto tsäimaja rajaja, aastatel 1998–2013 Seto talumuuseumi direktor, nüüd muuseumi kuraator-müügijuht. 1994 Jakob Hurda rahvuskultuuri auhind 1995 Anne Vabarna nimeline omakultuuripreemia 1997 Anne Vabarna nimeline omakultuuripreemia 2000 Pärimuskultuuri auhind 2005 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2015 Põlvamaa Vapimärk "Põlvamaa kõrgeima autasu pälvis Laine Lõvi". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. november 2016. Vaadatud 7. novembril 2016. Seto Talumuuseum Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Eesti Muuseumide Veebivärav. Seto Talumuuseumi fotokogu. II leelopäev. Paul Mäeste, Värska külanõukogu esimees ja Laine Lõvi, Värska Kultuurimaja direktor Veera Pähnapuud, Põrste koori eeslauljat tänamas (1980) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Setu Talumuuseumi direktor Laine Lõvi ja varahoidja Tiiu Kunst talumuuseumi õuel (2000)
Põhja suusaalad 1992. aasta taliolümpiamängudel

Põhja suusaalade võistlused 1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is peeti 9.–22. veebruarini. Kuupäev: 13. veebruar Osavõtjaid: 110 Lõpetajaid: 105 Ametlikud tulemused Kuupäev: 15. veebruar Osavõtjaid: 102 Ametlikud tulemused 15 km vabadistantsile starditi viitstardist kaks päeva varem sõidetud 10 km klassikadistantsi alusel. Kuupäev: 10. veebruar Osavõtjaid: 87 Ametlikud tulemused Kuupäev: 22. veebruar Osavõtjaid: 73 Lõpetajaid: 63 Ametlikud tulemused 18. veebruar 16 meeskonda 13. veebruar 62 võistlejat 15. veebruar 62 võistlejat 9. veebruar 53 võistlejat 21. veebruar 57 võistlejat 17. veebruar 13 naiskonda 9. veebruar 58 võistlejat 16. veebruar 59 võistlejat 14. veebruar 14 meeskonda
Ramin Djawadi

Ramin Djawadi (sündinud 19. juulil 1974 Duisburgis) on saksa-iraani päritolu helilooja ja muusikaprodutsent. Ramin on olnud Grammy ja Emmy auhinna nominent. Eelkõige on Djawadi tuntud filmiheliloojana: ta on muusikat kirjutanud sellistele filmidele nagu "Blade: Trinity" (2004)","Raudmees" ("Iron Man"; 2008), "Vaikse ookeani võitlus" ("Pacific Rim"; 2013) ja "Warcraft" (2016). Lisaks on talle tuntust toonud teleseriaalidele "Põgenemine" ("Prison Break"), "Troonide mäng" ("Game of Thrones") ja "Läänemaailm" ("Westworld") kirjutatud muusika. Djawadi on loonud muusikat ka arvutimängudele "Thief II", "Medal of Honor" ja "Gears of War 4" jms. Ramin Djawadi auhinnad (IMDB) Kuulsad heliloojad - Ramin Djawadi (vaadatud 07.11.2016) Ramin Djawadi andmebaasis IMDb (inglise keeles) Ramin Djawadi koduleht
Tempo Mööblimaja

Tempo Mööblimaja kuulus Astri Gruppi, mis on Eesti suurim kaubanduskinnisvara arendaja. Tempo Kaubanduskeskus aadressil Tallinna maantee 52 Narvas on tegutsenud kaubandushoonena alates 1995. aastast. Astri Grupp ostis hoone 2000. aastal ning keskus sai nimeks TEMPO Keskus. 2016. aasta märtsis muudeti keskus TEMPO Mööblimajaks ning sellest sai Ida-Virumaa suurim mööbli- ja sisustuskaubamaja. Tempo Mööblimaja asub Narvas, mööblimaja kaubanduspinda kokku 3500 m2 ning ümber hoone on kokku 100 parkimiskohta. Koduleht
Givi Thargamadze

Givi Thargamadze (gruusia keeles გივი თარგამაძე; sündinud 23. juulil 1968 Thbilisis) on Gruusia poliitik, ta kuulub parteisse Ühinenud Rahvuslik Liikumine. Ta oli aastatel 2004–2012 Guusia kaitse- ja julgeolekupoliitika parlamendikomisjoni esimees. Ta on lõpetanud Thbilisi Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonna.[viide?]
Karl Eduard Söödi trükikoda

Karl Eduard Söödi trükikoda oli trükikoda Tartus, mis tegutses 1895-1914. Trükikoja juures tegutses ka raamatukauplus. Trükikoja asutas 1895 Karl Eduard Sööt. Algul asus trükikoda aadressil Suurturg 17. Sajandi vahetuse paiku ostis Sööt krundi Promenaadi tänaval ja 1911 alustati seal uue trükikoja ja raamatupoe ehitamist. Trükikojas trükiti ja kirjastati peamiselt ilukirjandust, seejuures enamikus luulekogud ja lasteraamatud. Kui 1904 asutati Noor-Eesti Kirjastus, siis trükikojana kasutas see Karl Eduard Söödi oma. 1914 müüs Sööt trükikoja Gustav Rohule. 1940 ühendati Gustav Rohu trükikoda Noor-Eesti trükikojaga. Karl Eduard Söödi trükikoda ja raamatukauplus Tartus Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 07.11.2016) Karl Eduard Söödi trükikoda ja raamatukauplus Tartus Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis
Tiiu Kiudorv

Tiiu Kiudorv (7. september 1935 Kirmsi – 26. jaanuar 2020) oli õpetaja ja rahvatantsujuht. Aastatel 1965–2011 oli ta Põlva Ühisgümnaasiumi matemaatikaõpetaja ning 1978–1990 direktori asetäitja õppe- ja kasvatustöö alal. Ta töötas ka Põlva rajooni haridusosakonna metoodikuna. 1954. aastast tegutses ta ka rahvatantsupedagoogina. Ta oli paljude Põlvamaa laulu- ja tantsupidude üldjuht, Lõuna-Eesti memme-taadi rahvapidude algataja,1992–2014 rahvatantsurühma Põlva Memmed juhendaja. Põlvamaa rahvatantsujuhtide leksikoni koostaja. 1973 Eesti NSV teeneline õpetaja 1988 Johannes Käisi preemia 1991 Gerhard Rägo nimeline mälestusmedal 1997 Jakob Hurda rahvuskultuuri auhind 2004 Põlvamaa elutöö preemia 2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2012 Põlva linna aumärk Tähtpäevi septembris. Koit, 29. august 2015 "Põlva linna aumärgi pälvis Tiiu Kiudorv. Põlva Linna Teataja, 29. august 2012". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. november 2016. Vaadatud 7. novembril 2016. "Põlvamaa tantsujuhid". Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Eesti Muuseumide Veebivärav. Põlva Talurahvamuuseumi fotokogu. Tiiu Kiudorv (1970) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Jakob Hurda rahvakultuuriauhinna laureaadid Eesti Rahvaluule Arhiivi vanemteadur Mall Hiiemäe ja Põlvamaa rahvatantsujuht Tiiu Kiudorv (1997)
McLaren

See artikkel räägib McLaren meeskonnast. Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge McLaren (täpsustus). МcLaren (ametlik nimi McLaren Racing Limited) on eelkõige tuntud kui Vormel 1 meeskond, samas lööb meeskond kaasa ka Indianapolise 500 miili sõidus ja Le Mansi 24 tunni võidusõidus. Aastast 2018 kannab tiim nime McLaren-Renault. McLareni peakontor asub Suurbritannias Wokingis. Alates 2016. aastast on meeskonnajuhiks on Zak Brown. McLareni meeskonna asutas 1963. aastal Bruce McLaren. Mercedes-Benz oli partneriks aastatel 1995–2014 ning Honda 2015–2017. 2006. aasta hooajal kasutas McLareni meeskond Mercedes FO 108S 2.4 V8 mootorit ja Michelini rehve. McLaren on aastast 1966 (debüüt Monaco Grand Prix'il) Vormel 1 karikasarjas tulnud 12 korda maailmameistriks sõitjate arvestuses: Emerson Fittipaldi (1974), James Hunt (1976), Niki Lauda (1984), Alain Prost (1985, 1986, 1989), Ayrton Senna (1988, 1990, 1991), Mika Häkkinen (1998, 1999) ja Lewis Hamilton (2008). Konstruktorite karikas on võidetud kaheksa korda: aastatel 1974, 1984, 1985, 1988–1991 ja 1998.  Bruce McLaren (1966–1970)  Dan Gurney (1968, 1970)  Denny Hulme (1968–1974)  Jacky Ickx (1968, 1973)  Jo Bonnier (1968, 1970–1971)  Basil van Rooyen (1969)  Derek Bell (1969)  Jack Brabham (1969)  Vic Elford (1969)  Andrea de Adamich (1970)  John Surtees (1970–1971)  Nanni Galli (1970)  Peter Gethin (1970–1971)  David Hobbs (1971, 1974)  Helmut Marko (1971)  Jackie Oliver (1971)  Mark Donohue (1971)  Brian Redman (1972)  Jody Scheckter (1972–1973)  Peter Revson (1972–1973)  Dave Charlton (1974–1975)  Emerson Fittipaldi (1974–1975)  Jochen Mass (1974–1977)  Mike Hailwood (1974)  James Hunt (1976–1978)  Brett Lunger (1977–1978)  Bruno Giacomelli (1977–1978)  Emilio de Villota (1977–1978)  Gilles Villeneuve (1977)  Nelson Piquet (1978)  Patrick Tambay (1978–1979)  Tony Trimmer (1978)  John Watson (1979–1983, 1985)  Alain Prost (1980, 1984–1989)  Stephen South (1980)  Andrea de Cesaris (1981)  Niki Lauda (1982–1985)  Keke Rosberg (1986)  Stefan Johansson (1987)  Ayrton Senna (1988–1993)  Gerhard Berger (1990–1992)  Michael Andretti (1993)  Mika Häkkinen (1993–2001)  Martin Brundle (1994)  Philippe Alliot (1994)  Jan Magnussen (1995)  Mark Blundell (1995)  Nigel Mansell (1995)  David Coulthard (1996–2004)  Kimi Räikkönen (2002–2006)  Alexander Wurz (2005)  Pedro de la Rosa (2005, 2006)  Juan Pablo Montoya (2005–2006)  Fernando Alonso (2007, 2015–2018)  Heikki Kovalainen (2008–2009)  Lewis Hamilton (2007–2012)  Jenson Button (2010–2017)  Sergio Pérez (2013)  Kevin Magnussen (2014)  Stoffel Vandoorne (2016-2018) Ametlik koduleht McLaren esitles uut autot Postimees, 16. jaanuar 2009 Ron Dennis astub McLareni juhi kohalt tagasi Postimees, 16. jaanuar 2009 Igipõlisetest rivaalidest Ferrarist ja McLarenist said südamesõbrad Postimees, 30. jaanuar 2009
Eşfahān

Eşfahān on linn Iraanis, Eşfahāni provintsi keskus. See asub Iraani pealinnast Teheranist 335 kilomeetrit lõuna pool. 1598. aastal sai Eşfahānist Pärsia pealinn kuni 1736. aastani. Traditsionaalne käsitöö Eşfahānis: tekstiilitrükk ... ja vasknõude valmistamine
Maano Kivilo

Maano Kivilo (22. detsember 1935 – 4. detsember 1991) oli eesti arst ja arstiteadlane. Aastatel 1942–1948 õppis ta Kaarepere Algkoolis. 1954. aastal lõpetas Otepää Keskkooli kuldmedaliga. 1960. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. 1970. aastal sai meditsiinikandidaadiks väitekirjaga "Erinevat tüüpi skeletilihaste vee- ja elektrolüütidesisalduse muutused narkoosi ning lihasrelaksatsiooni ajal onkoloogilistel haigetel". 1956. aastast töötas ta Tartu Linna Kliinilise Haigla röntgeniosakonna laborandina. 1960–1962 töötas kirurgina Lihula haiglas. Aastatel 1962–1978 töötas ta Vabariiklikus Tallinna Onkoloogia Dispanseris algul anestesioloogina, hiljem operatsiooniploki juhatajana. 1978. aastast oli ta Vabariikliku Sanitaarhariduse Maja peaarst. Aastatel 1973–1987 oli ta Eesti Raadio saatesarja "Perekond ja kodu" saatejuht. Ta asutas populaarteadusliku ajakirja Kodutohter ja oli selle peatoimetaja aastatel 1988–1991. Ta oli üks Eesti Tervishoiu Muuseumi taasavamise ettevalmistajaid. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. Maano Kivilo. Etüüdid südamekirurgiast. Tallinn: Valgus, 1971 Maano Kivilo. Kolm minutit pärast surma. Tallinn: Valgus, 1972 1986 Eesti NSV Ministrite Nõukogu ja Eesti NSV Ametiühingute Nõukogu aukiri Valgamaa kodulooline andmebaas. Kivilo, Maano E-kataloog ESTER. Kivilo, Maano. Erinevat tüüpi skeletilihaste vee- ja elektrolüütidesisalduse muutused narkoosi ning lihasrelaksatsiooni ajal onkoloogilistel haigetel: dissertatsioon meditsiinikandidaadi kraadi taotlemiseks. Tallinn: Eesti NSV Tervishoiu Ministeerium, 1970 Nõukogude Kool 1988/9 "Eesti Tervishoiu Muuseum. Dr. Maano Kivilo 80". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. november 2016. Vaadatud 7. novembril 2016. Kalmistute register HAUDI Eesti Muuseumide Veebivärav. Eesti Tervishoiu Muuseumi fotokogu. Eesti Onkoloogia Keskus, Dr. Maano Kivilo (1978) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Vabariikliku Sanitaarhariduse Maja peaarst Maano Kivilo (1985)
Faruk Çelik

Faruk Çelik (sündinud 17. jaanuaril 1976 Yusufelis) on Türgi poliitik, ta on Õigluse ja Arengu Partei liige. Ta oli 24. novembrist 2015 kuni 19. juulini 2017 Türgi toitlustuse, põllumajanduse ja loomakasvatuse minister. Ta sündis aastal 1976 Yusufelis Artvini provintsis. Ta on lõpetanud Bursas Uludaği Ülikooli. Lisaks on ta lõpetanud Yıldızi Tehnikaülikoolis kaheaastastel ärijuhtimise kursustel. Ta on olnud õpetaja ja ärimees. Ta on kuulunud islamistlikku erakonda Fazilet Partisi. Aastast 2001 kuulub ta Õigluse ja Arengu Parteisse. Ta valiti 1999. aasta Türgi parlamendivalimistel, 2002. aasta Türgi parlamendivalimistel, 2007. aasta Türgi parlamendivalimistel, 2011. aasta Türgi parlamendivalimistel ja 2015. aasta Türgi erakorralistel parlamendivalimistel Türgi Suure Rahvuskogu liikmeks. Ta oli 29. augustis 2007 kuni 1. maini 2009 Türgi töö- ja sotsiaalkaitseminister. Seejärel oli ta 1. maist 2009 kuni 6. juulini 2011 Türgi Riigiminister. Teist korda oli ta Türgi töö- ja sotsiaalkaitseministri ametis 6. juulist 2011 kuni 28. augustini 2015. 24. novembrist 2015 kuni 19. juulini 2017 oli ta Türgi toitlustuse, põllumajanduse ja loomakasvatuse minister. Faruk Çelik on abielus ja tal on neli last. Faruk Çeliki koduleht (türgi keeles)
Anne Vabarna nimeline omakultuuripreemia

Anne Vabarna nimeline omakultuuripreemia on auhind, mida antakse seto pärimuskultuuri edasikandmisel tehtud silmapaistva töö eest. Aastatel 1995–2016 andis preemiat välja Värska vald, 2017. aastast annab preemiat välja Setomaa vald. Preemia laureaadid kuulutatakse välja ja preemia antakse üle Anne Vabarna sünniaastapäeva (21. detsembri) nädalal. Igal aastal antakse välja kaks preemiat, neist üks inimesele või kollektiivile Setomaa vallast (varem Värska vallast) ja teine inimesele või kollektiivile väljastpoolt Setomaa valda. Iga nelja aasta tagant antakse välja elutööpreemiad. Elutööpreemiaid on antud aastatel 2007, 2011, 2015 ja 2019. "Värska vald. Anne Vabarna nimeline omakultuuripreemia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. november 2020. Vaadatud 8. novembril 2016. Anne Vabarna nimelise omakultuuripreemia väljaandmise kord. RT IV, 29.11.2013, 40
Erastvere külanõukogu

Erastvere külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954. Külanõukogu halduskeskus asus Erastvere asunduses. Erastvere külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Võrumaa Kanepi valla koosseisus. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Kanepi vald likvideeriti ja Erastvere külanõukogu territoorium arvati Põlva rajooni koosseisu. Külanõukokku kuulusid Ala, Erastvere, Koigera, Kuuba, Magari, Mäe, Närapää ja Seegemi küla. Erastvere külanõukogu likvideeriti Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlusega ja selle alad liideti Kanepi külanõukoguga. Erastvere külanõukogu hõlmas osa praeguse Kanepi valla alast. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Võru maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 33, 520 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114 "Rahvusarhiiv. Haldusüksused. Erastvere külanõukogu (1945–1954)". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. november 2016. Vaadatud 8. novembril 2016.
Karaski külanõukogu

Karaski külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSVs aastatel 1945–1954. Külanõukogu halduskeskus asus Karaski külas. Karaski külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Võrumaa Kõlleste valla koosseisus. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Kõlleste vald likvideeriti ja Karaski külanõukogu territoorium arvati Põlva rajooni koosseisu. Külanõukokku kuulusid Heisri, Hurmi, Karaski, Tille ja Varbuse küla ning Hurmi, Karaski ja Valge asundus. Karaski külanõukogu likvideeriti 1954. aastal ja selle alad jagati Häätare ja Kanepi külanõukogu vahel. Karaski külanõukogu hõlmas osa praeguse Kanepi valla aladest. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Võru maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 33, 520 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114 "Rahvusarhiiv. Haldusüksused. Erastvere külanõukogu (1945–1954)". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. november 2016. Vaadatud 8. novembril 2016.