laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Päev, kui maailm jäi seisma

"Päev, kui maailm jäi seisma" on USA 2008. aasta ulmefilm Keanu Reevesiga peaosas. See on uusversioon 1951. aastal ilmunud samanimelisest filmist, mis omakorda põhines Harry Batesi 1940. aastal ilmunud ulmejutul "Farewell to the Master". Tuntud teadlane dr. Helen Benson (Jennifer Connelly) leiab end vastamisi maavälise külalisega, kel nimeks Klaatu (Keanu Reeves). Viimane on rännanud läbi universumi, et hoiatada inimkonda läheneva globaalse kriisi eest. Helenist kõrgemalseisvad jõud kohtlevad aga Klaatut kui vaenulikku sissetungijat ning talle ei anta võimalust kohtuda maailma riigipeadega. Naine ning tema kasupoeg Jacob (Jaden Smith) saavad õige pea aru, millise hirmutava alatooniga on Klaatu väide, et ta on “Maa sõber”. Nüüd peab Helen leidma viisi, kuidas veenda külalist, kes saadeti inimkonda hävitama, et inimkond on tegelikult päästmist väärt. Ent selleks võib olla liiga hilja, sest protsess on juba alanud… Päev, kui maailm jäi seisma andmekogus IMDb (inglise)
V nagu veritasu

"V nagu veritasu" on 2006. aastal valminud düstoopiline põnevusfilm. Film põhineb Alan Moore'i graafilisel romaanil "V For Vendetta". Evey (Natalie Portman) on totalitaarse režiimi all vaevleval Inglismaal elav noor töölisnaine. Ühel õhtul satub ta öise liikumiskeelu ajal koduteel olles kokku salapolitseinikega, kes teda vägistada üritavad. Evey päästab Guy Fawkesi maskis mees, keda tuntakse nimega V (Hugo Weaving). V on haritud ja kaastundlik ning pühendunud sellele, et vabastada oma kaaskodanikud jõu ja hirmu toel riiki juhtivatest võimudest, lähtudes põhimõttest "Rahvas ei peaks kartma oma valitsust. Valitsus peaks kartma oma rahvast.". Samas on ta ka kibestunud, kättemaksuhimuline, üksildane ja vägivaldne, ajendatuna isiklikust tasumisjanust. Diktatuuri küüsis piinleva rahva ainus lootus kavatseb lõpule viia selle, mis 1605. aastal Guy Fawkesil ebaõnnestus: ta kavatseb Inglismaa parlamendi õhku lasta. V-d hakkab jälitama Scotland Yardi inspektor Finch, kes peab V-d alguses terroristiks, aga hakkab aja möödudes mõistma mehe motiive.
Heinz Schulz

Heinz Schulz (sündinud 5. jaanuaril 1935 Bernburgis Saksi-Anhalti liidumaal) on Saksamaa ühendvõistkonna ja Ida-Saksamaa endine poksija. Schulz oli kokku neljakordne Ida-Saksamaa meister sulgkaalus (kuni 57 kg) aastatel 1957, 1959 ja 1962 ning kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1960. aastal. Schulz sai Saksamaa ühendvõistkonna eest võisteldes sulgkaalus (kuni 57 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Stanislav Stepaškinile (NSV Liit) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ida-Saksamaa meistrivõistlused poksis 1949-1989. Tulemused inglise keeles 18. suveolümpiamängude poksivõistlus. Tōkyō 1964. Tulemused inglise keeles Heinz Schulz veebisaidil Olympedia (inglise)
Vedran Đipalo

Vedran Đipalo (sündinud 22. septembril 1977 Sinjis Spliti-Dalmaatsia maakonnas) on Horvaatia endine poksija. Đipalo oli Horvaatia meister raskekaalus (kuni 91 kg) vähemalt 2005. aastal. Ta sai Horvaatia meistrivõistlustel raskekaalus (kuni 91 kg) 2. koha 2002. aastal. Đipalo osales raskekaalus (kuni 91 kg) 2004. aasta Ateena olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Đipalo sai raskekaalus (kuni 91 kg) 35. Euroopa meistrivõistlustel (Pula, 2004) pronksmedali. 15. Horvaatia meistrivõistlused poksis. Vukovar 2005. Tulemused inglise keeles 12. Horvaatia meistrivõistlused poksis. Slavonski Brod 2002. Tulemused inglise keeles 28. suveolümpiamängude poksivõistlus. Ateena 2004. Tulemused inglise keeles 35. Euroopa meistrivõistlused poksis. Pula 2004. Tulemused inglise keeles Vedran Đipalo veebisaidil Olympedia (inglise)
Kodukäija

Kodukäija (saksa Wiedergänger; Saaremaal külmking, Hiiumaal nook, läänemurdes kääbas, kääp) on rahvausus surnu, kes mingi süüteo pärast või muul põhjusel peab deemonliku surnuna ringi käima. Enamasti käib või kummitab ta oma endises kodupaigas. Kummitus Petzholdt, L. & R. Hiiemäe, 2010. Väike deemonite ja vaimuolendite leksikon. Tartu, Eesti Kirjandusmuuseumi folkloristika osakond, Eesti Folkloori Instituut. Lk 111
Tartu Püha Vaimu kirik

Tartu Püha Vaimu kirik (kasutatud ka nimekuju Tartu Pühavaimu kirik) oli Tartus Laial tänaval linnamüüri ääres Vene värava juures paiknenud keskaegne Rooma-katolik kirik. Pühavaimu kirik oli tõenäoliselt ühelööviline, võlvitud, ilma koorita, väikese nurgatorniga. Kirik kuulus Püha Vaimu vennaskonna hospidalile, Pühavaimu kiriku juures tegutses Tartus juba keskajast alates (esmamainimine 1364) hospidal. 16. juunil 1514 andis Rooma paavst Leo X selle tsistertslaste Püha Klaara kloostrile. Alates 16. sajandi teisest poolest kasutati kirikut aidana (oli ümber ehitatud kahekorruseliseks), seal asus Poola ajal kuninglik kroonumagasin. 1889. aastal müüs linn selle aidahoone koos krundiga Tartus Tervisevõimlemise Asutuse Loomise seltsile ja samal aastal ait lammutati ja 1892. aastal valmis seal punastest tellistest Tartu Ülikooli võimlahoone (arhitekt Reinhold Guleke). Praegu asub umbes samal kohal praeguse Tartu Uue teatri punastest tellistest hoone (Lai tänav 37). Kaur Alttoa, Kloostritest keskaegses Tartus, Ajalooline Ajakiri, 2008, 4 (126), lk 295–316 500 aastane ürik. Salapärane Püha Klaara klooster Tartus, Tallinna Linnaarhiiv, 6. juuni, 2018 Kaur Alttoa, Kloostritest keskaegses Tartus, Ajalooline Ajakiri, 2008, 4 (126), lk 295–316 Richard Otto. Ueber die Dorpater Klöster und ihre Kirchen. Dorpat 1910. Pühavaimu kiriku asukoht
Edgars Eriņš

Edgars Eriņš (sündinud 18. juunil 1986 Varakļānis) on Läti kümnevõistleja. Tema isiklik rekord kümnevõistluses on 4. juunil 2011 Valmieras saavutatud 8312, mis on ühtlasi ka Läti rekord. Talle kuulub ka Läti rekord seitsmevõistluses, 2008. aastal saavutatud 5787 punkti. Ta on 191 cm pikk ja kaalub 87 kg. Edgars Eriņš Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Edgars Eriņš Londoni olümpiamängude kodulehel
Ropaži vald

Ropaži vald on teise järgu haldusüksus (vald) Lätis Ropaži piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Garkalne ja Stopiņi vallaga, Sigulda piirkonna Allaži, Inčukalnsi ja Mālpilsi vallaga, Salaspilsi piirkonna Salaspilsi vallaga ning Ogre piirkonna Suntaži ja Tīnūži vallaga. Valla keskus on Ropaži küla. Ropaži vald moodustati 1819. aastal haldusreformi käigus. 1935. aastal oli Ropaži valla pindala 340 km² ja see oli Riia maakonna suurim vald. 1945. aastal moodustati valla aladele Ropaži, Augšciemsi, Kākciemsi ja Zaķi külanõukogu, vald ise aga likvideeriti 1949. aastal. 1954. aastal liideti Ropaži külanõukoguga likvideeritav Augšciemsi külanõukogu, 1962. aastal aga Kākciemsi külanõukogu maad. 1990. aastal moodustati külanõukogust Ropaži vald, mis kuulus Riia rajooni. Vallaga samades piirides moodustati 2005. aastal Ropaži piirkond. 2009. aastal sai piirkonnast esimese järgu haldusüksus. 2021. aastal liideti senise Ropaži piirkonnaga Garkalne piirkond (Garkalne vald), Stopiņi piirkond (Stopiņi vald) ning Vangaži linn Inčukalnsi piirkonnast. Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Ropaži ordulinnus ja sealne kalmistu. Regionaalse kaitse all on Jaunmežplēpji muinaskalmed, Kapi muinaskalmed ja Nagli muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Ropaži kirikuõpetaja maja ja Sniedžese söepõletamisala muldkuhjatised. Vald asub Kesk-Läti madalikul. Selle maadele jääb Läti suurim oos Lielie Kangari, mille pikkus on 26 kilomeetrit. 60% vallast on metsamaa. Suuremad jõed on Lielā Jugla ning selle lisajõed Krievupe jõgi ja Tumšupe jõgi. Soodest on suurim Lielais Kangari soo (832 ha). Looduskaitse all on Lūkinozolsi tamm ja 27 nimeta põlispuud. Valla kaguosa jääb Lielie Kangari hoiualale. Läti Rahvastikuregistri andmetel oli 1. juulil 2016 Ropaži valla elanikest lätlasi 72,6%, venelasi 17,3%, valgevenelasi 2,1%, poolakaid 1,3%, ukrainlasi 2,1% ja teistest rahvustest inimesi 3,2%. Rahvus oli märkimata 1,5% inimestest. Vallas on järgmised külad. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts, vaadatud 27.07 2023. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS, vaadatud 29.07 2020. Iedzīvotāju skaits Latvijas pašvaldībās pēc nacionālā sastāva 01.07.2016. Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde. Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Ropaži vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
György Gedó

György Gedó (sündinud 23. aprill 1949 Újpestis Budapestis) on Ungari endine poksija, rahvuselt juut. Gedó oli helveskaalus (kuni 48 kg) kokku kaheksakordne Ungari meister aastatel 1968–1973, 1975 ja 1980. Ta sai helveskaalus (kuni 48 kg) Ungari meistrivõistlustel 3. koha 1974. aastal. Gedó võitis helveskaalus (kuni 48 kg) 1972. aasta Müncheni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta osales helveskaalus (kuni 48 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja, 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Payao Poontaratile (Tai) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Hipólito Ramosile (Kuuba) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Gedó osales helveskaalus (kuni 48 kg) 1. maailmameistrivõistlustel (Havanna, 1974), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Jorge Hernándezele (Kuuba) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Gedó võitis helveskaalus (kuni 48 kg) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 18. Euroopa meistrivõistlustel (Bukarest, 1969) ning 19. Euroopa meistrivõistlustel (Madrid, 1971). Ta sai helveskaalus (kuni 48 kg) 21. Euroopa meistrivõistlustel (Katowice, 1975) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Oleksandr Tkatšenkole (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 20. suveolümpiamängude poksivõistlus. München 1972. Tulemused inglise keeles 19. suveolümpiamängude poksivõistlus. México 1968. Tulemused inglise keeles 21. suveolümpiamängude poksivõistlus. Montréal 1976. Tulemused inglise keeles 22. suveolümpiamängude poksivõistlus. Moskva 1980. Tulemused inglise keeles "1. maailmameistrivõistlused poksis. Havanna 1974. Tulemused inglise keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. august 2011. Vaadatud 9. august 2012. 18. Euroopa meistrivõistlused poksis. Bukarest 1969. Tulemused inglise keeles 19. Euroopa meistrivõistlused poksis. Madrid 1971. Tulemused inglise keeles 21. Euroopa meistrivõistlused poksis. Katowice 1975. Tulemused inglise keeles György Gedó veebisaidil Olympedia (inglise)
Zaķumuiža

Zaķumuiža on küla (lielciems) Lätis Vidzemes, Ropaži piirkonna Ropaži vallas. Asub Riiast 25 km ida pool Lielā Jugla vasakul kaldal. 2009. aastal oli seal 1043 elanikku. Küla varasem saksakeelne nimi oli Waldenrode. Waldenrode mõis kuulus von Wolffide suguvõsale. Nõukogude perioodil asus seal Zaķumuiža linnukasvatusmajand. Külas on algkool, raamatukogu ja kiirabipunkt. Sinna jäävad Skola, Upeskrasti, Dzelzāmursi, Līčupese, Zaķi, Zaķumuiža ja Silmači bussipeatus. 2015. aastal oli külas 1037 elanikku, 2020. aastal 973. Vietvārdu datubāze https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/publiska-biblioteka/pasvaldibu Autotransporta direcija Autotransporta direcija Autotransporta direcija Autotransporta direcija Autotransporta direcija Autotransporta direcija Autotransporta direcija
Johann Karl Wilhelm Friedrich von Hezel

Johann Karl Wilhelm Friedrich von Hezel (9. august 1786, Giessen – 1831, Tartu) oli Saksamaalt pärit Tartu advokaat, sündik ja õigusteadlane. Ta oli Tartu Ülikooli eksegeetika ja idamaiste keelte professori Johann Wilhelm Friedrich von Hezeli ja Charlotte Henriette von Hezeli (neiupõlvenimega Schwabe) poeg. Enne ülikooli astumist sai Hezel koduõpetust. Ta õppis 1802–1806 Tartu ülikoolis ja kaitses 1808. aastal filosoofiadoktori kraadi. Aastast 1806 töötas ta Tartus maakohtu- ja raeadvokaadina, linnasündikuna ning konsistooriumi liikmena (1810) ja ülikooli sündikuna (1812–1819). Ta pidas ka loenguid ja avaldas käsitlusi Liivimaa õigusest. Aastast 1819 ei olnud tal muid ameteid peale advokaadiameti. "Ius famulitii in Livonia obtinensdelineavit Guilielmus de Hezel" Dorpati, 1807. Typis et impensis Mich. Gerhardi Grenzii, typographi academici.. - Dorpat : M. G. Grenzius, 1807, pärisorjusest Vana-Liivimaa õiguses "Dissertatio de peculatu, stricte sic dicto, ejusque poena" Dorpati Livonorum, typis Mich. Gerh. Grenzii, Academiae Caesareae typographi. MDCCCX.. - Dorpat, 1810 "Grundlinien des ordentlichen livländischen Civilprocesses" Riga, 1812, gedruckt bei Wilhelm Ferdinand Häcker und zu haben bei M. G. Grenzius in Dorpat.. - Dorpat : M. G. Grenzius, 1812 "Diatribe historico-juridica de remedii appellationis contra amplissimi Senatus Dorpatensis decreta olim interponendi indole ac forma" Edidit Dr. Guil. de Hezel, Univ. Caes. Dorp. Syndicus. Dorpati Livonorum, typis J. Ch. Schünmanni. MDCCCXIV.. - Dorpat, 1814 Johann Wilhelm Friedrich von Hezel TLÜAR rahvusbibliograafia isikuandmebaasis ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" "Ius famulitii in Livonia obtinensdelineavit Guilielmus de Hezel" Tartu Ülikooli Raamatukogu kodulehel (PDF, 9,967 Mb) "Grundlinien des ordentlichen livländischen Civilprocesses" Tartu Ülikooli Raamatukogu kodulehel (PDF, 46,35 Mb)
Bernhard Kaehlbrandt

August Bernhard Karl Kaehlbrandt (2. märts/14. märts 1840 Riia – 4. september/16. september 1883 Audru) oli Eesti vaimulik. Algõpetuse sai ta aastatel 1848–1855 Jaunpiebalga pastoraadis. Aastatel 1855–1858 õppis ta Riia Kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1859–1863 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, aastal 1863 täiendas ta end veel Erlangeni ülikoolis. Aastatel 1864–1866 oli ta Audrus koduõpetaja. Prooviaastal oli ta Vändra Martini koguduses Ernst Sokolowsky juures. Ordineeriti 8. septembril / 20. septembril 1868 Riias õpetajaks. Ta oli aastatel 1868–1883 (introdutseeriti 29. septembril / 11. oktoobril 1868) Audru Püha Risti koguduse õpetaja. Lisaks oli ta aastatel 1877–1883 Pärnu praostkonna praost ja aastast 1881 Konsistooriumi assessor. Tema onu Carl Ludwig Kaehlbrandt oli Jaunpiebalga koguduse õpetaja. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Alex Morgan

Alexandra Patricia Morgan-Carrasco (tuntud kui Alex Morgan; sündinud 2. juulil 1989 San Dimases) on USA eksnaisjalgpallur. Ta viimane klubi kus ta mängis oli jalgpalliklubi Orlando Pride. Aastast 2010 mängib Alex Morgan USA naiste jalgpallikoondises. Alex Morgan lõi otsustava värava 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiri poolfinaalis - lisaaja viimastel sekunditel suunas ta palli peaga Kanada väravasse. USA võitis mängu 4:3. USA koondisega on ta tulnud kaks koda maailmameistriks. Ta lõpetab enda jalgpalli karjääri aastal 2024.
Theodor Lutsu filmipäevad

Theodor Lutsu filmipäevad on Palamusel 1996. aastast toimuv filmifestival, millega tähistatakse eesti filmioperaatori ja Eesti esimese täispika mängufilmi autori Theodor Lutsu sünniaastapäeva 14. augustil. 2012. aasta 11.-12.augustil toimuvad filmipäevad 17. korda, nende raames korraldatav lahtine lühifilmide konkurss 14. korda. Konkursifilmid liigitatakse žanride järgi: animafilm (arvutianimatsioon, nuku- või joonisfilm), eksperimentaalfilm (pikkus kuni 15 minutit), tõsielufilm ehk dokumentaalfilm (kuni 30 minutit) ning lühimängufilm (kuni 30 minutit). Palamuse filmipäevadelt on esile kerkinud tuntud filmitegijaid nagu Asko Kase ja Kullar Viimne ning Tartu politoloogiatudengite rühmitus Õ-Fraktsioon, mille liikmed on muuhulgas teinud ka täispika mängufilmi "Malev". "Theodor Lutsu filmipäevade koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. veebruar 2013. Vaadatud 9. augustil 2012. Sulev Teinemaa "Kümme aastat Theodor Lutsu filmipäevi Palamusel" Sirp, 19.08.2005 Theodor Lutsu filmipäevade koduleht Tarmo Teder "Theodor Lutsu filmipäevad Palamusel: Vol. 3" Sirp, 11.08.2000 Sulev Teinemaa "Kümme aastat Theodor Lutsu filmipäevi Palamusel" Sirp, 19.08.2005 "Palamusel algavad taas Theodor Lutsu filmipäevad" Postimees, 09.08.2012
Marijo Šivolija-Jelica

Marijo Šivolija-Jelica (sündinud 29. juunil 1981 Rijekas Primorje-Gora maakonnas) on Horvaatia endine poksija. Šivolija-Jelica oli vähemalt kahekordne Horvaatia meister poolraskekaalus (kuni 81 kg) aastatel 2002 ja 2005. aastal. Šivolija-Jelica osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 2004. aasta Ateena olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Šivolija-Jelica sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang, 2005) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Erdos Janabergenovile (Kasahstan) ning osales 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Abbos Atoevile (Usbekistan) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Šivolija-Jelica sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 35. Euroopa meistrivõistlustel (Pula, 2004) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Jevgeni Makarenkole (Venemaa) ning osales 36. Euroopa meistrivõistlustel (Plovdiv, 2006), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 12. Horvaatia meistrivõistlused poksis. Slavonski Brod 2002. Tulemused inglise keeles 15. Horvaatia meistrivõistlused poksis. Vukovar 2005. Tulemused inglise keeles 28. suveolümpiamängude poksivõistlus. Ateena 2004. Tulemused inglise keeles 29. suveolümpiamängude poksivõistlus. Peking 2008. Tulemused inglise keeles 13. maailmameistrivõistlused poksis. Mianyang 2005. Tulemused inglise keeles 14. maailmameistrivõistlused poksis. Chicago 2007. Tulemused inglise keeles 35. Euroopa meistrivõistlused poksis. Pula 2004. Tulemused inglise keeles 36. Euroopa meistrivõistlused poksis. Plovdiv 2006. Tulemused inglise keeles Marijo Šivolija-Jelica veebisaidil Olympedia (inglise)
Hans Torim

Hans Torim (sündinud 25. veebruaril 1930 Tallinnas) on eesti kergejõustiklane, treener ja spordipedagoog. Ta lõpetas aastal 1948 Tallinna 2. Keskkooli, 1950 Tallinna Kehakultuuritehnikumi, 1952 Leningradis Lesgafti-nimelise KKI treenerite kooli ja 1957 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Harjutas kuni 1946. aastal 300 m jooksus Eesti NSV noortemeistriks tulekuni iseseisvalt, aastatel 1948–1950 treenis Dünamos Johannes Talmre juhendamisel, tulles 1948. aastal tõkkejooksus NSV Liidu koolinoorte meistriks. Kuulus aastatel 1946–1957 Dünamosse (1952–1957 oli seal kergejõustikutreener), alates 1957. aastast Kalevisse. Ta oli seitsmekordne Eesti NSV meister: 110 m tõkkejooksus (1950, 1952, 1953) ja 400 m tõkkejooksus (1949, 1950, 1952, 1953). Aastatel 1952–1958 tuli 5 korda Eesti NSV meistriks teatejooksus. Aastatel 1957–1972 oli ta TRÜ kehakultuuriteaduskonna õpetaja ja vanemõpetaja, 1972–1977 Tallinna Spordiinternaatkooli ja KSMK treener, 1977–1997 TPedI/Tallinna Pedagoogikaülikooli kehakultuuriteaduskonna dotsent, 1979–1983 treenerite nõukogu esimees, 1990–1992 Kergejõustikuliidu aseesimees (1997. aastast auliige) ja 1996–2000 Eesti Spordigümnaasiumi sporditeooria õpetaja. Torim on kirjutanud õpikuid, koostanud õppefilme ja õppevahendeid, avaldanud ajakirjanduses, sh Soome ja USA spordiväljaannetes, üle 100 publikatsiooni. Tema õpilaste seas on Kalju Jurkatamm, Charles Vallmann, Margus Kasearu, Toomas Merila, Peeter Laane, Kalju Kikamägi, Ennu Laasner, Milvi Torim, Aili Paju, Tiina Torop, Silva Oja, Holger Peel ja Rein Aule. 1968 – Eesti NSV teeneline treener Kalevi auliige 1997 Eesti Kergejõustikuliidu auliige 2012 – Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemia (pikaajalise ja tulemusliku pedagoogilise ning spordialase tegevuse eest) Tema abikaasa Milvi Torim (snd 29.11.1936) on kergejõustiklane ja treener, vend Edgar Torim (1929–1999) oli 1970.–1980. aastatel Eesti NSV Siseministeeriumi spordivaldkonna koordinaator. "Kiir- ja tõkkejooksust". 2002. ISBN 9789985785980 "Torim, Hans - Eesti Entsüklopeedia". etbl.teatriliit.ee. Vaadatud 30. juulil 2023. Biograafia ESBL-is
Kano osariik

Kano osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Nigeerias. Asub riigi põhjaosas. Osariik moodustati 1967. aastal. 1991. aastal eraldati osariigist Jigawa osariik. Kano osariik jaguneb 44 kohaliku omavalitsuse üksuseks. Suurem osa elanikest on hausad. Valdavalt on nad sunniidid.
Tuileries' palee

Tuileries' palee ehk Tuileries' loss (prantsuse keeles Palais des Tuileries; IPA: [palɛ de tɥilʁi]) oli prantsuse kuningate residentsloss Pariisis Seine'i jõe paremal kaldal. Hoone sulges läänepoolsest küljest Louvre'i hoovi. Selle peasissekäigu vastas kerkis triumfikaar Arc de Triomphe du Carrousel Napoléon I Bonaparte'i võidukate sõjakäikude ülistuseks. Lossi ehitamist alustati 1564. aastal Caterina de' Medici algatusel. 17. sajandil toimunud laiendamise käigus ühendati lossi kagunurk Louvre'iga. Hoone hävis tules Pariisi kommuuni mahasurumise päevil 1871. aasta mais ning lammutati maatasa 1882. aastal. Louvre'iga ühendatud 266-meetrise fassaadiga lossi asukaiks on olnud kuningad Henri IV, Louis XIV, Louis XV, Louis XVI ja Louis XVIII ning keisrid Napoléon I ja Napoléon III. Praegu asub sellel kohal Tuileries' aed (Jardin des Tuileries). Ball (1573). Päikeseloojang, Tuileries' aia purskkaev ja bassein. Tuileries' aed - tagaplaanil Luxori obelisk ja Triumfikaar. Louvre'i ja Tuileries' aia kaart. Tuileries' lossi taastamise riiklik komitee (prantsuse keeles). Vaadatud 2012-08-09 Tuileries' taastamine. Charles T. Downey (Ionarts, 17 August 2006). Vaadatud 2012-08-09 Pour avoir une idée de l'aspect des façades du Palais des Tuileries. Prantsuskeelne video YouTube'is. Vaadatud 2012-08-09
Billancourt

Billancourt (prantsuse hääldus: [bi.jɑ̃.kuʁ]) on 181 elanikuga (2009) asula ja vald Prantsusmaal Hauts-de-France'i piirkonnas Somme'i departemangus. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021 INSEE popolazione legale totale 2009
Michel Thomas

Michel Thomas (sünninimi Moniek Kroskof; 3. veebruar 1914 Łódź – 8. jaanuar 2005 New York) oli juudi päritolu lingvist, keeleõpetaja ja polüglott. Pärast teist maailmasõda töötas ta välja erilise keeleõppimismeetodi, mis sai tema järgi nimeks Michel Thomas' meetod.
Valéry Giscard d'Estaing

Valéry Marie René Georges Giscard d'Estaing (prantsuse [valeʁi maʁi ʁəne ʒɔʁʒ ʒiskaʁ dɛstɛ̃]; 2. veebruar 1926 Koblenz prantslaste okupeeritud Saksamaal – 2. detsember 2020 Authon Prantsusmaal) oli prantsuse riigitegelane, 1974–1981 Prantsusmaa president. 2001. aastast oli ta Euroopa Tulevikukonvendi president. 1962 Püha Olafi orden (Norra) 1979 Nanseni auhind (ÜRO) 2003 Karl Suure auhind  Valéry Giscard d'Estaing – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Sophie Hitchon

Sophie Hitchon (sündinud 11. juulil 1991 Burnleys) on Suurbritannia vasaraheitja. 2010. aastal tuli ta vasaraheites juunioride maailmameistriks. 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis heitis ta Suurbritannia rekordiks 71.58 m. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis saavutas ta neljanda koha, heites rahvusrekordiks 73.86 m. 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis jäi ta 71.74-ga samuti neljandaks. 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros võitis ta rahvusrekordiga 74.54 pronksmedali, tulles oma riigi esimeseks olümpiamedalistiks vasaraheites. Sophie Hitchon Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)