laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jakub Brabec

Jakub Brabec (sündinud 6. augustil 1992 Prahas) on Tšehhi jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Kreeka kõrgliiga klubis Aris ja Tšehhi jalgpallikoondises. Klubikarjääri jooksul on Brabec mänginud Tšehhi klubides Žižkovi Viktoria, Praha Sparta, Brno Zbrojovka ja Plzeňi Viktoria, Belgia kõrgliiga klubis Genk, Türgi kõrgliiga klubis Çaykur Rizespor ning alates 2021. aastast Kreeka kõrgliiga klubis Aris. Hooajal 2013–14 tuli ta Praha Spartaga Tšehhi meistriks ja võitis samal hooajal klubiga ka Tšehhi karikavõistlused. 2011. aastal saavutas Brabec Tšehhi kuni 19-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistrivõistlustel teise koha. Tšehhi jalgpallikoondises debüteeris ta 29. märtsil 2016 sõprusmängus Rootsi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 13. oktoobril 2019 EM-i valikmängus Inglismaa vastu. Ta kuulus Tšehhi koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel. https://www.transfermarkt.com/jakub-brabec/nationalmannschaft/spieler/112948 (vaadatud 16.11.2021)
Michal Sadílek

Michal Sadílek (sündinud 31. mail 1999 Uherské Hradištěs) on Tšehhi jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Hollandi kõrgliiga klubis FC Twente ja Hollandi jalgpallikoondises. 2015. aastal liitus ta Hollandi klubiga PSV Eindhoven. Hooajal 2016–17 debüteeris ta klubi reservmeeskonnas Hollandi esiliigas. Hollandi kõrgliigas tegi ta PSV põhimeeskonnas debüüdi 2018. aasta detsembris. Esimese värava lõi ta Hollandi kõrgliigas oma teises mängus 22. detsembril 2018 AZ Alkmaari vastu. Hooajal 2020–21 oli ta PSV Eindhovenist laenul Tšehhi kõrgliiga klubis Libereci Slovan. 2021. aasta augustis läks ta laenule Twentesse. Tšehhi jalgpallikoondises tegi Sadílek debüüdi 4. juunil 2021 sõprusmängus Itaalia vastu. Samal aastal kuulus ta Tšehhi koondisse Euroop meistrivõistlustel. https://int.soccerway.com/players/michal-sadilek/377539/ (vaadatud 16.11.2021)
Antonín Barák

Antonín Barák (sündinud 3. detsembril 1994 Příbramis) on Tšehhi jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Fiorentina ja Tšehhi jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis 1. FK Příbram, debüteerides Tšehhi kõrgliigas hooajal 2012–13. Aastatel 2016–2017 mängis ta Tšehhi kõrgliigas Praha Slavia ridades ning tuli hooajal 2016–17 klubiga Tšehhi meistriks. 2017. aastal liitus ta Itaalia kõrgliigaklubiga Udinese. Hooaja 2019–20 teises pooles oli ta Udinesest laenul Itaalia kõrgliigaklubis Lecce. 2020. aasta septembris läks ta laenule Verona Hellasesse, sõlmides klubiga aasta hiljem püsiva lepingu. 2022. aasta augustis läks ta sealt laenule Fiorentinasse. Tšehhi jalgpallikoondises tegi Barák debüüdi 15. novembril 2016 sõprusmängus Taani vastu ja lõi selles mängus ka värava. Ta kuulus Tšehhi koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Porte-Maillot' plats

Porte-Maillot' plats (prantsuse keeles Place de la Porte-Maillot) on väljak Prantsusmaa pealinna Pariisi XVI ja XVII linnaringkonnas. See asub ajaloolise telje Étoile-la Défense keskel. Samal kohal asus varem Maillot' värav. Väljaku lähedal asub Hôtel Hyatt Regency Paris Étoile. Porte Maillot' metroojaam Neuilly-Porte Maillot' raudteejaam  Porte-Maillot' plats – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kuningunde Schotelmund

Kuningunde Schotelmund (surnud 27. aprillil 1381) oli Tallinna bürgermeistri Godescalcus Schotelmundi abikaasa. Ta maeti Tallinna Püha Katariina kirikusse. Hauakivi on säilinud, muinsuskaitse all ja asub praegu Katariina käigus. 2001 Kuningunde Schotelmundi hauaplaat, 14. saj. (paas), register.muinas.ee
Paaduotsa

Paaduotsa on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 12.01.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Nikolai Troitski

Nikolai Aleksejevitš Troitski (vene keeles Николай Алексеевич Троицкий; 19. detsember 1934 Novorepnoje, Nižne-Volžski krai – 28. mai 2014 Saratov) oli vene ajaloolane, Venemaa sõjateaduste akadeemia tegevliige (1996). Nikolai Troitski lõpetas 1954. aastal Tšernõševski-nimelise Saratovi Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna. 1971. aastal sai ajaloodoktori kraadi (väitekiri "Политические процессы в России (1871–1891 гг.)"). Aastatel 1975–2001 oli ta Saratovi ülikooli ajalookateedri juhataja. Professorikutse sai 1972. aastal. Troitski peamine uurimisteema oli Venemaa 19. sajandi ajalugu, sealhulgas 1812. aasta isamaasõda. Avaldas 37 monograafiat ja üle 400 artikli. 1812. Великий год России. (1988) Александр I и Наполеон. (1994) Фельдмаршал Кутузов: мифы и факты. (2003) Александр I против Наполеона. (2007) Троицкий Николай Алексеевич). sgu.ru
Sergei Švedov

Sergei Vjatšeslavovitš Švedov (vene keeles Сергей Вячеславович Шведов) on vene sõjaajaloolane, ajalookandidaat. Sergei Švedov on töötanud vanemteadurina Venemaa Riiklikus Sõjaajalooarhiivis ja Moskva Ajaloo Linnamuuseumis. 2005. aastal kaitses ta Tšernõševski-nimelises Saratovi Riiklikus Ülikoolis väitekirja "Комплектование, численность и потери Российской Армии в Отечественной войне 1812 года" (juhendaja Nikolai Troitski) ja sai ajalookandidaadi kraadi. Arhiiviandemete põhjal on Švedovil ilmunud rohkesti publikatsioone Napoleoni 1812. aasta sõjakäigust Venemaale. Allikas: Действия М.И. Кутузова в Березинской операции О плане отступления русской армии вглубь страны в 1812 году (1992) Численность и потери русской армии в Бородинском сражении (1994) Сражение при Бородино и планы изгнания Наполеона (1997) О численности и потерях русской армии в сражении при Малоярославце 12 октября 1812 года (2002) Комплектование, численность и потери русской армии в 1812 году (2005) Состояние корпусов 1-й Западной армии в октябре-ноябре 1812 года: новые факты (2007) К вопросу о роли геополитических факторов в ходе Отечественной войны 1812 года (2009) Комплектование, численность и потери Российской Армии в Отечественной войне 1812 года. dissercat.com Действия М.И. Кутузова в Березинской операции. reenactor.ru О противоречиях русского менталитета в Отечественной войне 1812 года. museum.ru Комплектование, численность и потери Российской Армии в Отечественной войне 1812 года. new-disser.ru Шведов Сергей Вячеславович. Работы автора. 1812db.simvolika.org
Aleksandr Mihhailovski-Danilevski

Aleksandr Ivanovitš Mihhailovski-Danilevski (vene keeles Александр Иванович Михайловский-Данилевский; 6. september (vkj 26. august) 1789 – 21. september (vkj 9. september) 1848 Peterburi) oli Venemaa Keisririigi riigitegelane (senaator), sõjaväelane (kindralleitnant) ja sõjaajaloolane. Aleksandr Mihhailovski-Danilevski on 1812. aasta isamaasõja esimese ametliku ajaloo autor. Ta kirjutas selle keiser Nikolai I ülesandel. Teos ilmus neljas köites 1839. aastal. Aleksandr sündis arstiteadlase Ivan Mihhailovski-Danilevski (1751–1807) perekonnas. Aastatel 1808–1811 õppis ta Göttingeni ülikoolis. Pärast naasmist Peterburi töötas rahandusministri kantseleis. Ta võttis osa 1812. aasta isamaasõjast, kus osales Borodino lahingus, mille eest teda autasustati Püha Anna IV järgu ordeniga. 1813. aastal võeti Mihhailovski-Danilevski vabamüürlaste looži liikmeks. 1815. aastal, Viini kongressi ajal, kuulus Mihhailovski-Danilevski keiser Aleksander I kaaskonda. 1816. aastal sai ta tiibadjudandiks. 1818. aastal osales Aacheni kongressil. 1823. aastal ülendati ta kindralmajorks. Vene-Türgi sõjas (1828–1829) juhatas ta brigaadi (jalaväediviisi allüksus). Viimast korda osales Mihhailovski-Danilevski sõjategevuses 1831. aastal, kui Poola kampaania ajal oli ülemjuhataja käsutuses. Seejärel naasis Peterburi, kus hakkas tegelema sõjaajalooga. Veel samal aastal nimetati ta Venemaa Akadeemia tegevliikmeks. 1835. aastal anti talle kindralleitnandi auaste ja määrati Valitseva senati liikmeks. Mihhailovski-Danilevski suri septembris 1848 Peterburis puhkenud kooleraepideemia ajal. Mihhailovski-Danilevski pidas 1812. aasta isamaasõjas keiser Aleksandrit Venemaa võidu Napoleoni üle strateegiks ja feldmarssal Mihhail Kutuzovit Akeksandri plaanide elluviijaks. Mihhailovski-Danilevski võimendas Kutuzovi rolli ja pisendas Barclay de Tolly rolli selles sõjas. 1812 – Püha Anna IV järgu orden 1836 – Demidovi täisauhind (ajaloo alal) 1841 – valiti Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia akadeemikuks Pour le Mérite (Preisimaa Kuningriik) Punase Kotka I järgu orden (Preisimaa Kuningriik) Описание Отечественной войны в 1812 году (neljas köites, 1839) [1]  Aleksandr Mihhailovski-Danilevski – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Modest Bogdanovitš

Modest Ivanovitš Bogdanovitš (vene keeles Модест Иванович Богданович; 7. september (vkj 26. august) 1805 Sumõ, Harkovi kubermang – 6. august (vkj 26. juuli) 1882 Oranienbaum) oli Venemaa Keisririigi sõjaväelane (kindralleitnant) ja sõjaajaloolane. Aadlisoost pärit Modest Bogdanovitš võttis 1831. aastal osa Poola kampaaniast, kus ülesnäidatud vapruse eest teda autasustati Püha Anna IV järgu ordeniga. Aastatel 1833–1835 õppis ta Keiserlikus Sõjaväeakadeemias. Seejärel jätkas sõjaväeteenistust akadeemias õppejõuna. Sai seal 1838. aastal adjunktprofessoriks. 1841. aastal anti talle alampolkovniku auaste. 1843. aastal sai akadeemia sõjaajaloo ja –strateegia kateedri professoriks. 1855. aastal ülendati kindralmajoriks, 1863. aastal määrati sõjaministri käsutusse, sai ametlikuks sõjahistoriograafiks. Aprillis 1863 anti talle kindralleitnandi auaste. Tema poeg Nikolai Bogdanovitš oli Venemaa keisririigi riigitegelane. История Отечественной войны 1812 года (kolmes köites, 1859–1860) [1]  Modest Bogdanovitš – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Lestima

Lestima on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas. Ubasalu kraav Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 9.01.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Operatsioon Trikora

Operatsioon Trikora oli Indoneesia relvajõudude operatsioon aastatel 1961–1962, mille eesmärgiks oli annekteerida Madalmaade mereülene Hollandi Uus-Guinea territoorium. Läbirääkimiste tulemusel sündis 15. augustil 1962 Hollandi ja Indoneesia vahel New Yorgi leping, millega Lääne-Uus-Guinea läks ÜRO kontrolli alla. "Nederland stuurt militairen naar Nieuw-Guinea". IsGeschiedenis. 27. aprill 2016. "25 tahun Trikora". Google Play Books (indoneesia). Lk 192. Vaadatud 1. november 2021.
Agathon Jean François Fain

Agathon Jean François Fain (11. jaanuar 1778 Pariis – 16. september 1836 Pariis) oli keiser Napoleon I lähikondlane, hilisem Prantsusmaa poliitik ja memuarist. Fain töötas Konsulaadi ajal riigisekretär Hugues-Bernard Maret alluvuses arhivistina. 1806. aastal nimetati keiser Napoleoni kabineti sekretäriks ja arhivistiks. Keisri kaaskonna koosseisus võttis osa sõjakäikudest. 1809. aastal sai Fain keisrilt paruni tiitli (baron de l'Empire). 1813. aastal nimetati Fain Claude François de Ménevali asemel Napoleoni isiklikuks sekretäriks. Selles ametis oli kuni Napoleoni troonist loobumiseni aprillis 1814. Saja päeva ajal oli taas Napoleoni teenistuses. Juulimonarhia ajal valiti Fain Loiret' departemangu esindajana Saadikutekotta. Poliitikukarjäär jäi lühikeseks. Septembris 1936 Fain suri 58 aasta vanuses. Auleegioni ohvitseri klassi orden (1813) Manuscrit de l’an 1814, trouvé dans les voitures impériales prises à Waterloo. Paris 1823. Manuscrit de l’an 1813. Paris 1824–1825. Manuscrit de l’an 1812. Paris 1827. Manuscrit de l’an III (1794–95). Paris 1828.  Agathon Jean François Fain – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Jean-François Fain. gw.geneanet.org
Alaküla (Märjamaa)

Alaküla on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 6.01.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Avaloni poolsaar

Avaloni poolsaar asub Newfoundlandi saare kaguosas. Selle pindala on 9220 km². 2011. aasta Kanada rahvaloenduse järgi elas poolsaarel 262 411 inimest, mida oli ligi 51% Newfoundlandi ja Labradori provintsi rahvastikust. Poolsaarel asub Saint John's, mis on provintsi keskus ja suurim linn. Poolsaar on nime andnud ürgsele kontinendile Avaloonia, mille osa see kunagi oli.
Henry Stimson

Henry Lewis Stimson (21. september 1867 New York – 20. oktoober 1950 New York) oli Ameerika Ühendriikide poliitik, ta oli Vabariikliku Partei liige. Ta on olnud Ameerika Ühendriikide riigisekretär, sõjaminister ja Filipiinide kindralkuberner. Tema järgi on nime saanud Stimsoni doktriin, mis oli aluseks Eesti, Läti ja Leedu iseseisvuse taastamisele 1991. aastal.
Fjodor Golubtsov

Fjodor Aleksandrovitš Golubtsov (3. jaanuar 1759 (23. detsember 1758 vkj) – 13. märts (1. märts vkj) 1829 Volgovo, Peterhofi maakond, Peterburi kubermang) oli Venemaa riigitegelane. Aastatel 1807−1810 oli ta Venemaa keisririigi rahandusminister. Põlvnes vanast aadlisuguvõsast. Tema isa oli tõeline riiginõunik Aleksandr Fjodorovitš Golubtsov (1735−1796). Ema Anna Ivanovna Vassiljeva (1741−1816) oli hilisema Venemaa keisririigi esimese rahandusministri krahv Aleksei Ivanovitš Vassiljevi (1742−1807) õde. Astus 1770. aastal aadli suurtükiväe- ja insenerikorpusse, kus õppis 1775. aastani. Alates 1775. aastast teenis ta suurtükiväes. 1778. aastal viidi ta üle bombardiiripolku ja hiljem 2. kanoniiripolku. Teenis sõjaväes välja porutšiku aukraadi. 1782. aastast alates teenis ta senati peaprokuröri vürst Aleksandr Vjazemski käsutuses. Kolm aastat hiljem nimetati ta viimase kantselei sekretäriks. 1790. aastal sai temast nõunik 3. ekspeditsioonis. 1796. aastal sai 2. ekspeditsiooni direktoriks. Keiser Aleksander I valitsemisaja algul 1802. aastal nimetati riigivarahoidja kohusetäitjaks ja senaatoriks. Alates 1803. aastast oli ta ministrite komitee liige. 1807. aastal sai temast pärast onu krahv Vassiljevi surma rahandusminister. Järgmisel aastal nimetas keiser ta Alalise nõukogu liikmeks. Ministri ja riigivarahoidjana oli ta ametis 1810. aastani, mil ta läks neist ametitest erru ja nimetati Riiginõukogu liikmeks. Fjodor Golubtsov suri 70-aastaselt ja maeti Aleksander Nevski suurkloostris Püha Vaimu kirikusse. Püha Vladimiri ordeni IV klass (22. september 1786) Püha Anna ordeni I klass (13. märts 1799) Püha Aleksander Nevski orden (1805) Püha Vladimiri ordeni I klass (1806) Preisimaa Musta Kotka orden Preisimaa Punase Kotka ordeni I klass Шилов, Денис Николаевич. Государственные деятели Российской империи. Главы высших и центральных учреждений, 1802-1917. Биобиблиографический справочнк. С.-Петербург: Буланин, 2001. Lk 179-180.
Aruküla (Märjamaa)

Aruküla on küla Raplamaal Märjamaa vallas. Aruküla oja Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 6.01.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Eesti Munaeksport

Linnusaaduste Tootjate ja Müügiühingute Keskliit "Eesti Munaeksport" oli linnukasvatuse arendamiseks, linnuliha ja munade kokkuostu ning ekspordi korraldamiseks asutatud organisatsioon. Linnusaaduste Tootjate ja Munaühingute Keskliit “Eesti Munaeksport”, alustas tegevust 1937. aastal ja sai valitsuselt munade väljaveo ainuõiguse. Kõik seni sellel alal tegutsenud organisatsioonid lõpetasid oma tegevuse. Vabariigi Valitsuse otsusega 20. veebruarist 1937 määrati "Eesti Munaekspordi" esimeheks põllutööministri abi Rudolf Allmann, juhatuse liikmeiks Andres Joasalu Uus Eesti toimetusest ja advokaat Nikolai Rõuk Tartust. "Eesti Munaekspordi" esimees R. Allmann jäi edasi põllutööministri abi kohale ja töötas munaekspordis vaid osalise tööjõuga. Tegelikuks asjaajajaks-direktoriks sai A. Joasalu. Täie tööjõuga asus munaekspordi teenistusse ka N. Rõuk. „Eesti Munaekspordi" nõukogu liikmeteks määrati kanakasvataja Alma Ristikivi Pääskülast, Harjumaalt Kuusalu põllumeeste konvendi esimees ja Kolga vallavanem Jakob Kalle, taluomanik Aleksander Kaar Saaremaalt, taluomanik Paul Tammela Lellest, taluomanik Leopold Antik Ulilast ja Põllutöökoja täiskogu liige Hans Kunstal Viljandimaalt. 1938. aasta lõpul oli keskliidul 31 liiget-munaühistut 1200 üksikliikmega, 1940. aastal tegutses 60 munaühistut 21 287 liikmega. Eesti Munaeksport organiseeris 62 punkti munade sortimiseks ja kogumiseks. 1938. aastal munade eksport andis riigile valuutat 2,7 miljonit krooni, mis on suurem summa, kui kunagi varem Eestis kanamunadest saadud. 1938. aastal koguti kokku 53,7 miljonit muna 1937. aasta 49 miljoni muna vastu. Eksportmunade hind aasta keskmisena oli 79,1 senti ja siseturumunade hind 66,5 senti. "Eesti Munaeksport" tegeles ka eluslindude kokkuostuga, vastu võeti vanu kanu ja kukkesid, kalkuneid, hanesid ja parte. Eesti Linnukasvatajate Selts Põllumajanduslik Keskühistu "Estonia" https://www.ra.ee/dgs/_purl.php?shc=ERA.31.2.443:19 Liha- ja munaekspordile määrati uued juhid., Maa Hääl : maarahva ajaleht, nr. 21, 22 veebruar 1937 "Eesti munaekspordi' tegevus on täies hoos, Uus Eesti, nr. 120, 4 mai 1937 "Eesti Munaekspordi" esinduskogu oli koos, Postimees (1886-1944), nr. 95, 6 aprill 1939 "Eesti Munaekspordi" tegewus laieneb, Postimees (1886-1944), nr. 89, 31 märts 1939 „Eesti Munaeksport" eksporteerib linnuliha, Postimees (1886-1944), nr. 310, 16 november 1939 "Eesti Munaeksport" tööl, Postimees (1886–1944), nr. 119, 4. mai 1937 Eesti Munaeksport, Linnusaaduste Tootjate ja Müügiühingute Keskliit, 1937-1944, The National Archives of Estonia, ERA.R-288
Pervis Estupiñán

Pervis Josué Estupiñán Tenorio (sündinud 21. jaanuaril 1998 Esmeraldases) on Ecuadori jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Brighton & Hove Albion ja Ecuadori jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Ecuadori klubis LDU Quito, debüteerides Ecuadori kõrgliigas 2015. aastal. Ta murdis kohe esimesel hooajal klubi põhikoosseisu. 2016. aasta juulis sõlmis ta lepingu Inglismaa klubiga Watford. Watfordi põhimeeskonnas ei mänginud ta üheski ametlikus mängus kordagi ning oli aastatel 2016–2020 laenul Hispaania klubides: 2016–2017 Granadas (mängis põhiliselt Granada reservmeeskonnas), 2017–2018 Almerías, 2018–2019 Mallorcas ja 2019–2020 Osasunas. 2020. aasta septembris sõlmis ta seitsmeaastase lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga Villarreal. 2022. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Brighton & Hove Albioniga. Ecuadori jalgpallikoondises debüteeris Estupiñán 13. oktoobril 2019 sõprusmängus Argentina vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 17. novembril 2020 MM-i valikmängus Colombia vastu. Ta kuulus Ecuadori koondisse 2021. aasta Copa Américal, kus valiti turniiri sümboolsesse koosseisu. Villarreal UEFA Euroopa Liiga: 2020–21 Hanson, Charlie (16. august 2022). "Pervis Estupinan joins from Villarreal". www.brightonandhovealbion.com. Vaadatud 16. augustil 2022.
DFK Dainava

Dzūkijos Futbolo Klubas Dainava (ka Dainava) on Leedu jalgpalliklubi, mis tegutseb Alytus. Klubi loodi 2016. Pirma lyga Võitja (1): 2022 http://www.rsssf.com/tablesl/lito2016.html#1lyga http://www.rsssf.com/tablesl/lito2017.html#1lyga http://www.rsssf.com/tablesl/lito2018.html#1lyga http://www.rsssf.com/tablesl/lito2019.html#1lyga http://www.rsssf.com/tablesl/lito2020.html#1lyga http://www.rsssf.com/tablesl/lito2021.html#alyga http://www.rsssf.com/tablesl/lito2022.html#1lyga http://www.rsssf.com/tablesl/lito2023.html#alyga http://www.rsssf.com/tablesl/lito2024.html#alyga DFK DAINAVA Soccerway alyga.lt Globalsportsarchive
Tjumeni oblast

Tjumeni oblast on 1. järgu haldusüksus (oblast) Venemaal Uurali föderaalringkonnas. Tjumeni oblastisse kuuluvad ka Handi-Mansi Jugra autonoomne ringkond ja Jamali Neenetsi autonoomne ringkond, mis on samas omaette Venemaa föderatsiooni subjektid (seda aastast 1993). Koos nendega on oblasti pindala 1 464 200 km² ja rahvaarv 3 453 686 (2012). Suuremad linnad on Tjumen, Tobolsk ja Išim. https://72.rosstat.gov.ru/storage/mediabank/%D0%A7%D0%B8%D1%81%D0%BB%D0%B5%D0%BD%D0%BD%D0%BE%D1%81%D1%82%D1%8C%20%D0%BD%D0%B0%D1%81%D0%B5%D0%BB%D0%B5%D0%BD%D0%B8%D1%8F_2024.htm  Tjumeni oblast – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Tjumeni oblasti koduleht
Lahta Keskus 2

Lahta Keskus 2 (vene keeles Лахта Центр 2) on 2021. aasta mais esitletud arhitektuurne kontseptsioon Peterburi kõrgeima kõrghoone ehitamiseks. Hoone on prognooside kohaselt 703 meetrit kõrge, mis teeb sellest Burj Khalīfah' järel maailmas kõrguselt teise pilvelõhkuja. Lahta Keskus  Lahta Keskus 2 – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Weebly

Weebly tasuta veebiveebisaidi looja kasutab lihtsat vidinapõhist saidi koostajat, mis töötab veebibrauseris. Kõik saidi elemendid on lohistatavad ja see loob igast veebisaidist automaatselt mobiiliversiooni. Salvestusruum on piiramatu, kuid teenus piirab üksikute failide suurust. Tarbijatele antakse võimalus kasutada mis tahes URL-i, mis lõpeb laienditega .weebly.com, .com, .net, .org, .co, .info või .us. (example.weebly.com) Review-The Website Builder that makes Web Design Fun Veebileht
Tiit Merenäkk

Fail:Tiit Merenäkk.jpg Tiit Merenäkk (sündinud 6. veebruaril 1948) on Eesti filosoof, kirjanik, poliitik ja ühiskonnategelane. 1965 – lõpetas Häädemeeste Keskkooli 1966–1969 õppis Eesti Põllumajanduse Akadeemia (EPA; kaugõppes) agronoomia erialal 1969–1974 EPA agronoomia (päevases õppes), mille lõpetas agronoomina ehisaianduse-haljastuse lisaerialaga 2000. aastast filosoofiamagister, magistritöö käsitles Eesti loodusfilosoofiat ja rahvuslikku mõtlemist[viide?] 1974–1975 Pärnu linna haljastusala juhataja 1976–1988 agronoom Rapla ja Pärnu rajoonis 1989–1991 Pärnu maakonna talukonsulent 1991–1993 Pärnu maakonna Sõpruse sovhoosi likvideerimiskomisjoni sekretär 1994–1996 Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas AS Orientaal esimees 1996–2001 Eesti Põllumajandusülikooli filosoofia ja maasotsioloogia instituudi lektor ja ajalehe Põllumajandusülikool toimetaja 2002–2003 Tartu Vaba Waldorfkooli filosoofiaõpetaja 2003–2006 töövõimetuspensionär 2007–2010 Tartu koolide ja Tartu Kristlik Noortekodu maleõpetaja 2011– vanaduspensionär 1971–1975 EPA luuleteatri Radajad üks stsenarist, lavastaja ja juht (koos Olev Kirilingi ja Ülo Ansbergiga) 1972 ja 1990 EPA almanahhide "Kõrsumise aastad I" ja "Kõrsumise aastad II" kaaskoostaja ja toimetaja 1971–1973 Noorte Autorite Koondise (NAK) Tartu aseesimees 1988–2014 avaldanud 8 luulekogu ja tõlkinud idamaade luulet 1999 kogumiku "Kaarel Liidak 110" üks koostaja ja toimetaja 2005 filosoofiaõpik gümnaasiumide lõpetajatele ja kõrgkoolide avakursuste üliõpilastele "Eurofilosoofia I" 2007–2009 ajalehe Roheline Häädemeeste toimetaja 2016 ajalooteos "Läänemaa Vabatahtlike Jäägerkompanii", koos Jaak Mosinaga 2018 ajalooteos "Läänemaa Vabatahtlike Jäägerkompanii 25", koos Jaak Mosinaga "Luuletaja räägib ajast". Looming 12/1996 "Maakultuurist, haridusest ja õnnest". // kogumik "Maarahva elujõud". 1996 "Juurtest ja juurtetusest". // kogumik "Maarahva elujõud II". 1998 "Kaarel Liidaku elu ja tema mõtete kaasaegsus". // kogumik "Kaarel Liidak 110". 1999 "Mõtteid Eesti biofilosoofiast". // kogumik "Kaasaegse ökoloogia probleemid". 2000 "Saabuv sajand ja Eesti biofilosoofia". // kogumik "Tekst ja loodus". Eesti Kirjanduse Selts. 2000 1971–1979 EKP liige 1988–1990 Rahvarinde liige 1990–1992 Eesti Kongressi saadik 1990–1992 Eesti Komitee 2. koosseisu liige, valiti Eesti Kongressi 3. istungjärgul 1991–1992 Eesti Komitee juhatuse liige. Vastutas Eesti Kongressi Majanduskogu koostatud majandusprogrammi "Eesti tee" toimkondade töö ja majandusprogrammi vormistamise ning väljaandmise eest (koos Eesti Komitee juhatuse nõuniku Vello Leitoga) 1990–1995 Eesti Maarahva Keskerakond 2020 – Põliseestlaste Rahvaerakonna (PERE) asutaja, juhatuse ja vanematekogu liige 2018 Eesti Rahva Seltsi reformimisel valiti juhtkonna liikmeks 2006 Riigivapi V klassi teenetemärk (teenete eest Eesti taasiseseisvumisel) Kasvas Pärnus aiandusagronoomi pojana. On olnud kaks korda abielus. Esimesest abielust on kaks poega. Teisest abielust on tütar. Läänemaa Vabatahtlike Jäägerkompanii 25. Tiit Merenäkk ja Jaak Mosin. 2018 [1] DIGAR
Mississauga

Mississauga on linn Kanadas Ontario provintsis. See paikneb Ontario järve ääres ning piirneb kirdes Torontoga ja põhjas Bramptoniga. See on riigi suuruselt kuues linn. Canada 2021 Census  Mississauga – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Mandarones

Mandarones on Eesti eksperimentaalne rokkbänd, mis on tegutsenud alates 2012. aastast. "Mandaronese koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. november 2021. Vaadatud 18. novembril 2021.