laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Karuteene

Karuteene on teene, mis lõpptulemusena toob negatiivseid tagajärgi sellele, kellele püüti teha heategu. Eestikeelne sõna, nii nagu ka saksa Bärendienst ning norra ja taani bjørnetjeneste, on tulnud 17. sajandi prantsuse kirjaniku Jean de La Fontaine'i valmist "L’ours et l’amateur des jardins". Hjalmar Falki ja Alf Torpi andmeil on valmi päritolumaa India ning algselt oli karu asemel ahv.[viide?] Eesti lugejaile on motiiv tuttav ka Ivan Krõlovi venekeelse muganduse kaudu, mis omakorda on eesti keelde tõlgitud. Krõlovi valm on kirjutatud mitte hiljem kui 1807. aasta mai alguses, kuna 4. mail 1807. aastal luges seda A. Hvostovi õhtul Ivan Krõlov. Esimest korda avaldati see Dramaatilises Teatajas 1808. aastal. Valm räägib karust, kes enda sõbra eest kärbseid ära ajades tappis oma kohmakuse tõttu koos kärbsega ka sõbra. Krõlovi versioonis pole sõna "karuteene", kuid on lause "abivalmis loll on vaenlasest ohtlikum". La Fontaine'i ja Krõlovi valmide sündmustikuga on nähtud paralleele ka Vana-Kreeka müüdis Deianeirast, kes kuulas kentaur Nessose pahatahtlikku soovitust ning kinkis Heraklesele koletise Lerna hüdra veres immutatud särgi. Nessose väitel pidi see rõivas tegema Heraklese haavamatuks, kuid tegelikult tappis mürgine veri Heraklese.
Kaupo Karelson

Kaupo Karelson (sündinud 19. märtsil 1974 Tartus) on eesti teleprodutsent. Kaupo Karelson on lõpetanud Miina Härma Gümnaasiumi ja omandanud Liverpooli Ülikoolis ärijuhtimise magistrikraadi. Lisaks on ta õppinud Tartu Ülikoolis füüsikat. Alates 1996. aastast on Kaupo Karelson tootnud üle 50 telesaatesarja. Tuntumad neist on "Ma näen su häält", "Maskis laulja", "Eesti otsib superstaari", "Su nägu kõlab tuttavalt", "Laulud tähtedega", "Laulupealinn", "Tähed muusikas", "Vanad ja kobedad". Alates 2000. aastast on ta produtsent teletootmisettevõttes Ruut. Kaupo Karelson on valitud Eesti Päevalehe ja Delfi poolt Eesti mõjukate hulka aastatel 2017, 2020, 2021, 2022, 2023. Aastal 2017 pälvis Hispaania Kuningriigi ordeni Cruz de Oficial de la Orden del Mérito Civil. Tema vanemad on keemik ja akadeemik Mati Karelson ja galerist Tiia Karelson. Tema noorem vend on arst Karel Karelson. Kasutab Amazon Audible’i ja Tidali. "Eesti mõjukad (november 2017) by Eesti Päevalehe - Issuu". issuu.com (inglise). Vaadatud 20. jaanuaril 2023. "Eesti Mõjukad 2020". Eesti Päevaleht. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. detsember 2020. Vaadatud 20. jaanuaril 2023. "Eesti Päevaleht". Eesti Päevaleht. Vaadatud 20. jaanuaril 2023. "Eesti Päevaleht". Eesti Päevaleht. Originaali arhiivikoopia seisuga 30. november 2023. Vaadatud 27. novembril 2023. Laura-Marleene Jefimov (28. november 2022). "2 Quick Start, „Müstiline Venemaa" ja Kaupo Karelsoni jõululaulude playlist. Millist muusikat kuulavad mõjukad?". Laupäevaleht. Vaadatud 28.11.2022.
Mario Matt

Mario Matt (sündinud 9. aprillil 1979 Flirschis) on Austria mäesuusataja, olümpiavõitja (2014). 1998. aastal juunioride maailmameistrivõistlustel Chamonix's sai Matt hõbemedali slaalomis. 2001. aasta maailmameistrivõistlustel Sankt Antonis tuli ta slaalomis maailmameistriks ja sai hõbemedali Alpi kahevõistluses. Teist korda tuli ta slaalomis maailmameistriks 2007. aasta MM-il Åres. Ta sai nendelt võistlustelt veel ühe kuldmedali, mis tuli meeskonnavõistluses. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Schladmingis võitis ta slaalomis pronksmedali. 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis võitis ta samal ala 34-aastaselt kuldmedali ja tuli sellega vanimaks olümpiavõitjaks mäesuusatamises. Maailma karikasarjas osales Matt esimest korda Kranjska Goras 21. detsembril 1999 slaalomis, kus ta sai 62 startinu seas 17. koha. Esimese poodiumikoha MK-etapil ja kohe ka esimese esikoha sai ta Kitzbühelis 23. jaanuaril 2000 slaalomis. Mario Matti vend on vigursuusataja Andreas Matt. 2014 Sotšis olümpiavõitja slaalomis 2001 Sankt Antonis maailmameister slaalomis hõbemedal Alpi kahevõistluses 2007 Åres maailmameister slaalomis maailmameister meeskonnavõistluses 2013 Schladmingis pronksmedal slaalomis 1998 Megèves hõbemedal slaalomis 1999 Pra Loupis hõbemedal Alpi kahevõistlus Slaalomi karikas 2. koht: 2007 3. koht: 2001 Mario Matt on osalenud (seisuga 22. jaanuar 2015) 191 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 42 korral, neist 15 etappi on ta võitnud. Mario Matti koduleht Mario Matt FIS-i kodulehel (inglise) Mario Matt SKI-DB lehel
Strängnäsi vald

Strängnäsi vald (rootsi Strängnäs kommun) on vald (2. järgu haldusüksus) Rootsis Södermanlandi läänis, Mälareni järve kaldal. Valla keskuseks on Strängnäs. Teised suuremad asulad on Mariefred, Åkers Styckebruk ja Stallarholmen. Strängnäsi vald moodustati 1971. aastal, enne seda oli selles piirkonnas 15 erinevat haldusüksust. Q129406980
Kursiiv

Kursiiv tähendab üht järgmistest: kursiiv kui kirjavorm, mis kujunes kiiremal ja kergemal kirjutamisel (rooma majuskelkursiiv, rooma minuskelkursiiv, gooti kursiiv, humanistikursiiv), millele on leitud analooge ka Ida-Aasia kirjasüsteemides; kursiiviks nimetatakse ka humanistikursiivi baasil kujunenud kaldset trükikirja.
Märkaine

Märkaine ehk indikaator (inglise tracer või flow tracer) on veevoolu suuna ja kiiruse jälgimiseks väga väikeseses koguses lisatav aine. Märkainena kasutatakse laialdaselt fluorestseiini. Dispersioon (hüdrogeoloogia) Keskkonnasõnaraamat 2004 [1] (vaadatud 30.01.2012)
William Alexander Nordgren

William Alexander Nordgren (ka Wilhelm Alexander Nordgren; 8. september 1799 Turu – 22. märts/3. aprill 1858 Vormsi) oli Eesti vaimulik.[viide?] Ta õppis aastatel 1809–1817 (16. septembrist 1809, lõpueksamid sooritas 13. juunil 1817) Turu toomkoolis. Seejärel õppis Turu ülikoolis usuteadust (immatrikuleeriti 21. juunil 1817, väitles 12. mail 1821). Pastoritunnistuse sai 22. novembril 1825 ning oli seejärel koduõpetaja Virumaal. Ordineeriti õpetajaks 6. juulil/18. juulil 1830.[viide?] Ta oli aastatel 1830–1858 (kutsuti 17. aprillil/29. aprillil 1830) Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja. Tema poeg Julius Alexander Nordgren oli samuti Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007 Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852 (Vilhelm Alexander (myös William A.) Nordgren)
Lendav vaip

Lendav vaip on objekt mitmetes peamiselt araabia päritolu muinasjuttudes. See on vaip, millega inimene saab ühest kohast teise lennata.
Vaip

Vaip on tekstiilist ese, mida kasutatakse põranda, seina vm katteks. Traditsiooniliselt on vaip kangastelgedel kootud. Vaibaks on nimetatud ka tekki. seinavaip gobelään kaltsuvaip lendav vaip Pärsia vaip Bayeux' vaip kroonimisvaip ERMi vaibakollektsioon Ene Kõresaar, 1999. Vaip - tekki muodi asi: etnoloogiline esemeuurimus. Tartu: Tartu Ülikool.
Akvameetria

Akvameetria (inglise aquametry; kr sõnadest akva- + metreō 'mõõdan') on mingis proovis või preparaadis (aines, materjalis, biomassis) sisalduva vee massi, protsendilise sisalduse või kontsentratsiooni määramine. Akvameetrias kasutatakse laialdaselt mitmeid keemilisi meetodeid: nt destilleerimist, kromatograafiat. TEA entsüklopeedia 1. köide, 2009.
Poks 1932. aasta suveolümpiamängudel

10. suveolümpiamängude võistlused poksis peeti 9.–13. augustini USA-s Los Angeleses. Võistluspaik oli Olympic Auditorium (praegu Grand Olympic Auditorium), võisteldi kaheksas kaalukategoorias. Esimest korda olid kõik raundid kolmeminutilised, samuti olid need esimesed võistlused, kus kohtunik oli kohtumise ajal ringi sees. Võistlustel osales 85 võistlejat 18 riigist. Vanim osaleja oli Luigi Rovati (Itaalia; sündinud 24. novembril 1904) ning noorim osaleja oli John Callura (Kanada; sündinud 14. septembril 1914). Eestil sellel võistlusel osalejaid polnud. Kokku said medaleid 12 riigi võistlejad. Kokku sai olümpiasüsteemi punkte 17 riigi võistlejad. 12 võistlejat 10 võistlejat 10 võistlejat 13 võistlejat 16 võistlejat 10 võistlejat 8 võistlejat 6 võistlejat Poks 1932. aasta suveolümpiamängudel lehel Sports-Reference. Inglise keeles Poks 1932. aasta suveolümpiamängudel lehel Amateur Boxing Results. Inglise keeles
Põhjavee-elustik

Põhjavee-elustik on organismide kogum, mis asustab põhjavett ja koopaveekogusid. Põhjavee-elustik on liigivaene. See koosneb peamiselt bakteritest ja teistest ainuraksetest, keriloomadest, ümarussidest ja pisematest vähilaadsetest. Kõige liigirohkem on põhjavesi Lõuna-Euroopa karstikoobastes. Kesk-Euroopas on põhjavees reliktseid stügobionte ehk obligaatseid põhjaveeorganisme. Euroopas on põhjaveest leitud umbes 2000 liiki organisme, Saksamaal umbes 500. Vahel väljub põhjavee-elustik allikaisse. magevee-elustik
Percy John Heawood

Percy John Heawood (8. september 1861 Newport, Shropshire – 24. jaanuar 1955 Durham) oli Ühendkuningriigi matemaatik. Ta omandas hariduse Ipswichi Queen Elizabeth's Schoolis ja Exeter College'is Oxfordis. Kogu tema töine tegevus möödus Durhami ülikoolis, kuhu ta oli 1885. aastal õppejõuks määratud. Ta pidas ka mitmesuguseid muid ameteid. Teda autasustati panuse eest Durhami ajaloolise kindluse kaitsmisel. Heawood pühendas peaaegu kogu elu neljavärviprobleemi lahendamisele. 1890. aastal avastas vea selle 11 aastat kehtivaks peetud Alfred Kempe tõestuses. Sellega oli neljavärviprobleem uuesti avatud ning Heawood püstitas ka ühe lihtsama – viievärviprobleemi. Probleemi tõestuseni jõuti alles 1976. aastal. Kolleeg G. A. Dirac iseloomustab teda nii: "Välimuselt, käitumiselt ja mõttelaadilt oli Heawood ekstravagantselt ebatavaline inimene. Tal olid vägevad vuntsid, veidi küürus hoiak. Tavaliselt kandis ta iidselt kujundatud riietust ja käekotti. Tema kõnnak oli peen ja kiirustav, ja sageli saatis teda koer, kes oli lubatud ka tema loengutele. Tema läbinähtav siirus, vagadus ja heasüdamlikkus, ja tema ekstsentrilisus ning harukordne segu naiivsusest ja nutikusest tagasid tema vastu mitte ainult lummava huvi, vaid ka kolleegide austuse." Talle meeldis ka maatöid teha, tema huvideringi kuulus heebrea keel. Durhami ülikool tunnustab igal aastal üht edukat matemaatikatudengit Heawoodi preemiaga. Heawoodi graaf Journal of the London Mathematical Society No. 38 (1963), 263-277.
Tagaotsitav (film)

"Tagaotsitav" (inglise keeles "Wanted") on 2008. aasta triller, mis osaliselt põhineb Mark Millari ja J. G. Jonesi samanimelisel koomiksite miniseerial. Film keskendub frustreerunud raamatupidaja Wesley Gibsonile, kes avastab, et on elukutselise palgamõrvari poeg, ja otsustab liituda Vennaskonnaga, salajase gildiga, kelle heaks tema isa töötas. Film pälvis ka Oscari nominatsiooni helirežii ja helimiksimise kategoorias.
Roman (Rumeenia)

Roman (saksa Romesmarkt, ungari Románvásár) on linn Rumeenias Neamți maakonnas. Linn asub ajaloolises Moldova piirkonnas Moldova jõe kaldal. 2002. aastal oli seal 69 483 elanikku.[viide?] rumeenlasi 97,02 % mustlasi 2,30 % Terranova di Sibari, Itaalia Tielt – Belgia Cortona – Itaalia Grugliasco – Itaalia 2021 Romanian census  Roman (Rumeenia) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
UE

UE võib tähendada järgmist: Erakond Uus Eesti, endine erakond lennuettevõtte Transeuropean Airlines IATA-kood
Neurolepsia

Neurolepsia on seisund, mis tekib tavaliselt neuroleptikumidega ravi mõjul. Neurolepsia ehk vaimse pinge langus koos välisärritajale vastuse vähenemisega, emotsionaalsete reaktsioonide aktiivsuse langusega ja kõrgema närvitalitluse sedatiivse toimega.
Ruprecht (Saksa kuningas)

Ruprecht (1352–1410) oli Wittelsbachi dünastiast pärinev Saksa kuningas 1400–1410. Ta oli 1398–1410 Ruprecht III nime all Pfalzi kuurvürst, pärinedes Wittelsbachide vanemast liinist. Ruprecht sai Saksa kuningaks pärast kuningas Wenzeli troonilt tõukamist, kuid temast ei saanud kunagi Saksa-Rooma keisrit. Ta abiellus 27. juunil 1374 Ambergis Elisabeth von Hohenzollern-Nürnbergiga, Nürnbergi linnakrahvi Friedrich V ja Elisabeth von Meißeni tütrega. Nad said järgmised lapsed: Ruprecht Pipan (20. veebruart 1375, Amberg – 25. jaanuar 1397, Amberg) Margarete von der Pfalz (1376 – 27. august 1434, Nancy) Friedrich (u. 1377, Amberg – 7. märts 1401, Amberg) Ludwig III (23. jaanuar 1378 – 30. detsember 1436, Heidelberg) Agnes (1379 – 1401, Heidelberg) Elisabeth (27. oktoober 1381 – 31. detsember 1408, Innsbruck) Neumarkti pfaltskrahv Johann (1383, Neunburg vorm Wald – 13.–14. märts 1443) Simmern-Zweibrückeni pfaltskrahv Stefan von Pfalz-Simmern-Zweibrücken (23. juuni 1385 – 14. veebruar 1459, Simmern) Mosbachi pfaltskrahv Otto I (24. august 1390, Mosbach – 5. juuli 1461)
Naaberrühma osalemine

Naaberrühma osalemine on orgaaniliste reaktsioonidega seonduv nähtus, kui esineb reaktsiooni intermediaadi täiendav molekulisisene stabilisatsioon reaktsioonitsentrist kaugemal asuva elektronpaari doonori osalusel, kusjuures ei ole tegu konjugeeritud sidemetega. Enamasti on tegemist karbokatioonse reaktsioonitsentri sisemolekulaarse stabilisatsiooniga läbi tsükli moodustumise, milles osaleb sobivas asendis (sobivas kauguses) asuv ja vaba elektronpaari omav naaberrühm. See intermediaadi stabilisatsioon põhjustab oodatust (oluliselt) suurema reaktsiooni kiiruse. Paremal on skeemidel toodud mõned klassikalised naaberrühma osaluse näited, mille korral esineb intermediaadi stabilisatsioon üle 3- (4-) lüliliste tsükliliste süsteemide. Naaberrühma osalemine võib põhjustada reaktsiooniproduktide mitteoodatava isomeerse koostise. Mitmetel juhtudel on näidatud reaktsioonitsentrist kaugemal asetseva hapniku aatomi (OH, OR, C=O jmt rühmad) mõju reaktsiooni kiirusele ja produktide isomeersele koostisele üle 5- või 6-lülilise tsüklilise süsteemi. Näiteks allüülse Z-konfiguratsiooniga karbokatiooni stabilisatsioon 5-metoksürühma osalusel suurendab cis-isomeeri sisaldust termodünaamilise kontrolli tingimustes (Tetrahedron Letters 1993, 34 (29), 4717). Karbokatioon Intramolekulaarne efekt
OP!

"OP!" on Eesti Televisiooni kultuurisaade, mis kajastab loometegevuse eri valdkondi. "OP!"-i idee autorid on toimetaja Gerda Kordemets, saatejuht Piret Tanilov-Jõemägi ja režissöör René Vilbre, kes mõtles välja ka saate pealkirja. Piret Tanilov oli "OP!"-i esimene saatejuht. Alates teisest hooajast juhtis "OP!"-i Ilmar Raag ning Vilbre kõrvale asus teise režissöörina Helen Valkna. Pärast Ilmar Raagi loobumist juhtis kuni 2010. aastani saadet Karl Martin Sinijärv, tema järel sai saatejuhiks Jim Ashilevi. Septembrist 2015 hakkas saadet juhtima Margit Kilumets. Septembrist 2018 sai teiseks saatejuhiks Margus Tabor. Septembrist 2022 on saatejuhiks Owe Petersell. "OP!" idee väljatöötamise aluseks oli vajadus luua utilitaarne kultuurisaade, vaataja kompass rohkearvulistes kultuuriüritustes orienteerumiseks. Esimene hooaeg näitas, et olulisim vaataja jaoks on valiku usaldusväärsus, seetõttu kutsuti uueks saatejuhiks Ilmar Raag ning pärast teda Karl Martin Sinijärv, kes omakorda lisas kirjanduslikud ja isikupärased saatejuhitekstid. "OP!"-i režii aluseks sarja algaastatel oli luua omaette kunstiteos – "OP!" rääkis kunstikultuuris ning nägi välja nagu kunstiteos. Alates 2012. aasta septembrist hakkas iga kuu viimane "OP!" kandma nime "Kirjandusministeerium" ning saade kogus kirjandustemaatika kokku ühte saatesse. "Kirjandusministeeriumi" saatejuht on Mart Juur. 2014. aasta 7. jaanuaril jõudis eetrisse kultuurisaate 500. juubelisaade ning sel puhul tehtud tagasivaatava statistika põhjal oli selleks ajaks saates kõnelemas käinud 2241 loomeinimest nii Eestist kui mujalt maailmast. Pärast pidulikku saadet kasvas "OP!" kolmeks uueks teemasaateks, et pakkuda kultuurihuvilisele vaatajale uudisformaadist põhjalikumat ja süvitsi minevamat vaatenurka. Juba mõnda aega eetris olnud "Kirjandusministeeriumi" kõrval asusid teisipäevaõhtusesse tele-eetrisse üksteise järel saated "OP! kunst", "OP! film" ja "OP! teater" kolme uue saatejuhi eestvedamisel (vastavalt Kaido Ole, Ilmar Raag ja Andrus Vaarik). https://etv.err.ee/op "Karl-Martin Sinijärv kolib "OP!" saatest ära"[alaline kõdulink] Delfi.ee, 26. august 2010 "Margit Kilumets: ma ei tee saadet Sirbi toimetusele - ma teen saadet inimestele". ERR.ee 14.09.2015 ""OP!" paljuneb kolmeks uueks kultuurisaateks uute saatejuhtidega". 07.01.2014. Vaadatud 09.02.2014.
Jüri Üdi klubi

"Jüri Üdi klubi" on Eesti Televisiooni 2. programmis (ETV2) 15. novembrist 2010 kuni 2014. aastani eetris käinud kultuuriteemaline vestlussaade. Selle saatejuhid on Karl Martin Sinijärv ja Rein Pakk, algselt olid saatejuhid Sinijärv ja Jürgen Rooste. 2011. aasta lõpus oli Rein Paki asemel lühikest aega saatejuht ka Kaarel Tarand. Klubi muusik on Siim Aimla, baari peab Erki Laur. Saatele pandi pealkiri luuletaja Juhan Viidingu pseudonüümi Jüri Üdi järgi. Lokaali meenutava stuudiokujunduse lõi Hardi Volmer. "Plekktrumm" Ardo Kaljuvee "ETV2-s alustab iganädalane Jüri Üdi klubi" EPL, 15.11.2010 ETV2 toob uue kultuurisaate "Plekktrumm", sügis toob teisigi muutusi telemaastikule. ERR Uudised, 25.08.2014 "Karl-Martin Sinijärv kolib "OP!" saatest ära"[alaline kõdulink] Delfi.ee, 26.08.2010 "Kaarel Tarandist sai "Jüri Üdi klubi" saatejuht" Postimees, 05.09.2011 ""Jüri Üdi klubi" alustab tegevust"[alaline kõdulink] Delfi, 12.11.2010 Heili Sibrits, Karilin Engelbrecht "Sinijärv ja Rooste avavad Jüri Üdi nimelise klubi" Postimees, 15.11.2010 "Jüri Üdi klubi" Saate Facebooki-leht Heili Sibrits, Karilin Engelbrecht "Sinijärv ja Rooste avavad Jüri Üdi nimelise klubi" Postimees, 15. november 2010 Ardo Kaljuvee "ETV2-s alustab iganädalane Jüri Üdi klubi" EPL, 15. november 2010
Seek

Seek (saksa keeles Siechenhaus 'põdurate maja') on asutus, kus inimesed saavad tasuta toitu ja peavarju. Tallinnas asunud seegid: Püha Johannese seek (asutatud 1237). Algselt tegutses leprosooriumina, 14. sajandist ka seegina Püha Vaimu seek (esmamainitud 1319). Tegutses Püha Vaimu kiriku juures. Tallinna Uus seek. Rajati 16. sajandi alguses, oli Tallinna Suurgildi ülalpidamisel Pärnu vanim hoone on sealse seegi maja, mis rajati 1658. aastal. Jaani Seegi paviljon Ljudmilla Atškasov. Vaestehoolekanne keskajal Tallinnas. Referaat. Põltsamaa Kodu- ja Põllutöökool Sotsiaalhoolduse eriala. Põltsamaa, 2004 Kadri Ratt, Oliver Õunmaa. Kui hooldekodud teenisid panga kombel kasumit. Pealinn, 7. aprill 2008 Kui vaene elas haigega koos ja toetus tuli tagasi maksta. Pealinn, 8. detsember 2008
Efervestsents

Efervestsents (inglise effervescence; ladina sõnadest ex- + fervere 'keema') on gaasi(mullide) eraldumine vesilahusest, tekitades selles lahuses kihisemise (inglise fizzing) ja vahutamise (inglise foaming). Efervestsents toimub nt loksutatud karastusjookide avamisel, kui süsihappegaas energiliselt, vahtu moodustades eraldub. Gaasiärastus [1] (vaadatud 31.01.2012)
Liivimaa Kroonika

Liivimaa Kroonika oli Eesti nädalaleht, mis ilmus Tartus 1991–1996. Leht sai nime Läti Henriku Liivimaa kroonika järgi. Liivimaa Kroonika sai alguse Postimehe vahelehena, kuid hakkas 1991. aasta juulist ilmuma iseseisva nädalalehena. Leht kujundas olulisel määral Eesti tabloidajakirjanduse palet. Toimetuses töötasid mitmed hilisemad tuntud ajakirjanikud ja kirjanikud, teiste seas Valdo Jahilo, Väino Koorberg, Tiina Kuuler, Esta Kübarsepp, Kalle Müller, Siim Nestor (pseudonüüm Indrek Teip), Karl Martin Sinijärv (1993–95, pseudonüüm Endel Buk), Piret Tali, Ingrid Tähismaa (Ingrid Veidenberg, 1992–1995), Inno Tähismaa, Olaf Suuder jt. 1993. aastal lõi osa ajakirjanikke lahkhelide tõttu omanikega uue ajalehe Liivimaa Kuller, kuid 1995. aastal omandas Postimehe kontsern ka tolle. 10. jaanuaril 1996 hakkas Liivimaa Kroonika asemel Maire Aunaste juhtimisel ilmuma nädalakiri Kroonika. Eesti Meedia: Ajalugu "Lahkus astroloog Ilmari Karro – mees, kelle elu päästis kunagi kummituspoiss" Õhtuleht, 11. august 2011 Tarmo Vahter: "Sanitari surm" Eesti Ekspress, 1998 "Kuulsustejaht pole minu jaoks" Põhjarannik, 27. november 2005 Meelis Kapstas: "PUHAS KULD: 1997 november. Kui staatusesümboliks sai mullivann"[alaline kõdulink] Kroonika, 2010 Krister Kivi: "Päev Ingrid Tähismaa elus"[alaline kõdulink] Eesti Naine, 2001 (lehel NaisteMaailm) Siim Nestor Raadio 2 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. november 2011. Vaadatud 31. jaanuaril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.epl.ee/news/kultuur/karl-martin-sinijarv-37-tohus-ja-vaimukas.d?id=51131559 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. november 2005. Vaadatud 31. jaanuaril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2016. Vaadatud 31. jaanuaril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. jaanuar 2012. Vaadatud 31. jaanuaril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.elu24.ee/7021/ingrid-tahismaa-lahkub-kroonika-peatoimetaja-kohalt/ http://leht.aripaev.ee/?PublicationId=464dc490-fb94-4024-9b75-258ddc8543a9&articleid=52259&paperid=F1F6EF9B-28DA-485D-8F1C-1D9FFD097728[alaline kõdulink] http://www.eestikirik.ee/node/8781
Atlandi künnis

Atlandi künnis on Gröönimaalt Islandini ning sealt edasi üle Fääri saarte Šotimaale ulatuv veealuste kõrgendike ahel. Atlandi künnis moodustab Gröönimaast kuni Shetlandi saarteni Põhja-Jäämere ja Atlandi ookeani piiri. Selle Gröönimaa ja Islandi vahelist osa nimetatakse Grööni–Islandi kerkeks ning Islandi ja Fääri saarte vahelist osa Fääri–Islandi künniseks. ENE nimetab Fääri ja Shetlandi saarte vahelist oas Wyville Thomsoni künniseks, mis on aga väär. Wyville Thomsoni künnis on suhteliselt väike ning jääb Fääri ja Shetlandi saarte vahelisest joonest märgatavalt edelasse. Fääri ja Shetlandi saarte vahele ei jäägi õigupoolest mingit künnist peale Fääri saartest lõunasse ulatuva Munkagrunnuri aheliku. Atlandi künnis takistab Põhja-Jäämere külma süvavee valgumist Atlandi ookeani. Suur maailma atlas, lk. 158
Vatslav Vorovski (laev)

Vatslav Vorovski (vene keeles: Вацлав Воровский, poola keeles: Wacław Worowski) on viies Mihhail Kalinini klassi reisilaev, mis on ehitatud VEB Mathias-Thesen-Werft Wismari laevatehases Wismaris Saksa Demokraatlikus Vabariigis Nõukogude Liidu tellimusel 1959. aastal reisideks ja kruiisideks Murmanskist. Mihhail Kalinini klassi, projekt 101, (saksa nimi Seefa 340; Seefahrgastschiff 340 – eesti keeles merereisilaev 340 reisijale) reisilaev Vatslav Vorovski oli üks 19 sõsarlaevast, mis ehitati aastail 1958–1964 Musta Mere Merelaevanduse (ЧМП), Balti Merelaevanduse (БМП), Kaug-Ida Merelaevanduse (ДВМП-FESCO), Murmanski Merelaevanduse (ММП-MSCO) ja Kamtšatka Merelaevanduse (KМП) jaoks. Vatslav Vorovski oli esimene reisilaev maailmas, mis sooritas alates 5. septembrist 1966 transarktilise reisi liinil Murmansk – Hayesi saar – Dikson – Dudinka – Norilsk – Vaigatš – Solovetsi saared – Arhangelsk – Murmansk ja avas Arktikat turistidele. Murmanskist sõitis laev ka Kuubasse üle Atlandi ookeani. Aastail 1960–1985 oli Vatslav Vorovski kapten Mihhail Kask (NSV Liidu passi järgi Mihhail Gansovitš Kask). Vatslav Vorovski viimasel reisil oli kapten G. Semjonov. Kruiisilaevade loend Vatslav Vorovski vrakk(vene keeles) Регистровая книга морских судов СССР 1964-1965 - Register Book of Sea-going Ships of the USSR PDF, lk. 178 (vene keeles) Vatslav Vorovski Technical Data (inglise keeles) Vatslav Vorovski avas Arktikat turistidele (vene keeles) Estonija Mihail Kalinin" class(vene ja inglise keeles) DDR Schiffbau - Seefahrgastschiff 340(saksa keeles) Вацлав Воровский, registry andmed (vene keeles) т.х.Вацлав Воровский-любимец подводников Гремихи[alaline kõdulink] (vene keeles) Fakta om fartyg (rootsi keeles) Mihail Kalinin class, tabel(inglise keeles) Laeva ajalugu, pildid ja Arktika posti ümbrikud(vene keeles)
Vatslav Vorovski

Vatslav Vatslavovitš Vorovski (vene Вацлав Вацлавович Воровский, poola Wacław Worowski; kasutas ka varjunimesid P. Orlovski, Švarts, Žozefina, Favn) 27. oktoober (vkj 15. oktoober) 1871 Moskva, Venemaa Keisririik – 10. mai 1923 Lausanne, Šveits) oli Nõukogude Venemaa diplomaat (täievoliline esindaja).