laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
1954. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused

1954. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused toimusid Itaalias Torinos 31. augustist kuni 5. septembrini. 8. Euroopa ujumise meistrivõistlusi Itaalia võõrustas teist korda, kakskümmend seitse aastat pärast Bologna võistlusi. Võistlused korraldati 50-meetrises välibasseinis: vettehüppajad kasutasid külgnevat basseini ja 33-meetrises sisebasseinis toimusid veepalli võistlused. Programmi laiendati kaheksateistkümnele alale, kus uue alana ujuti liblikujumises, ning mehed ujusid 200 m ja naised 100 m. Riikide arvestuses oli paremusjärjestuses parim Ungari. Esmakordselt osalesid meistrivõistlustel NSV Liit ja Ida-Saksamaa, kes domineerisid järgnevatel aastatel Euroopa meistrivõistlustel. Maailmarekord: 54,8 (1954) Dick Cleveland,  USA Euroopa meister 1950: 57,7 Alexandre Jany,  Prantsusmaa Maailmarekord: 4.26,7 (1954) Ford Konno,  USA Euroopa meister 1950: 4.48,0 Alexandre Jany,  Prantsusmaa Maailmarekord: 18.19,0 (1949) Hironoshin Furuhashi,  Jaapan Euroopa meister 1950: 19.48,2 Hans-Günther Lehmann,  Saksamaa LV Maailmarekord: 1.02,8 (1954) Yoshinobu Oyakawa,  USA Euroopa meister 1950: 1.09,4 Göran Larsson,  Rootsi Maailmarekord: 2.35,4 (1954) Masaru Furukawa,  Jaapan Euroopa meister 1950: 2.38,6 Herbert Klein,  Saksamaa LV Maailmarekord: 8.29,4 (1952)  USA Wayne Moore, Jimmy McLane, Don Sheff, Dick Thoman Euroopa meister 1950: 9.06,5  Rootsi Tore Sjunnerholm, Per-Olof Östrand, Olle Johansson, Göran Larsson Maailmarekord: 1.04,6 (1936) Willy den Ouden,  Holland Euroopa meister 1950: 1.06,4 Irma Heijting-Schuhmacher,  Holland Maailmarekord: 5.00,1 (1940) Ragnhild Hveger,  Taani Euroopa meister 1950: 5.30,9 Greta Andersen,  Taani Maailmarekord: 1.10,9 (1939) Cor Kint,  Holland Euroopa meister 1950: 1.17,1 Ria van der Horst,  Holland Maailmarekord: 2.48,5 (1951) Eva Novak, Ungari Euroopa meister 1950: 3.00,1 Raymonde Vergauwen,  Belgia Maailmarekord: 4.24,4 (1952) Ungari Ilona Novák (1.07,8), Judit Temes (1.05,8), Éva Novák (1.05,1), Katalin Szőke (1.05,7) Euroopa meister 1950: 4.33,9  Holland Ans Massaar, Hannie Termeulen, Marie-Louise Linssen-Vaessen, Irma Heijting-Schuhmacher Euroopa meister 1950: Hans Aderhold,  Saksamaa LV Euroopa meister 1950: Günther Haase,  Saksamaa LV Euroopa meister 1950: Madeleine Moreau,  Prantsusmaa Euroopa meister 1950: Nicole Pellissard,  Prantsusmaa Euroopa meister 1950:  Holland Gerrit Bijlsma, Cor Braasem, Gaston Finee, Joop Gabout, Max Gabout, Henny Keetelaar, Nijs Korevaar, Nico Luchs, Frits Smol, Rudy van Feggelen, Max van Gelder   *   Korraldajariik
Mark Zahharov

Mark Anatoljevitš Zahharov (vene keeles Марк Анатольевич Захаров; 13. oktoober 1933 Moskva – 28. september 2019 Moskva) oli vene teatri- ja filmilavastaja, näitleja, stsenarist, pedagoog ja literaat. Ta oli aastatel 1973–2019 Moskva teatri Lenkom kunstiline juht ja pealavastaja. 1955. aastal lõpetas ta näitleja erialal Moskva Riikliku Teatrikunsti Instituudi (GITIS, ГИТИС) ning sama aasta sügisel sai temast Permi Draamateatri näitleja. Esimese näidendi lavastas ta Permi Riikliku Ülikooli üliõpilastega 1956. aastal. Alates 1959. aastast surmani töötas ta Moskvas, esmalt Gogoli-nimelises draamateatris ja seejärel (1960–1964) miniatuuride teatris Ermitaaž. 1965. aastal sai Zahharovist Moskva Satiiriteatri lavastaja ning 1973. aastal Lenkomi-teatri pealavastaja. Vene NFSV teeneline kunstitegelane (1977) Rahvaste Sõpruse orden (1980) NSV Liidu riiklik preemia (1987) Vene NFSV rahvakunstnik (1988) NSV Liidu rahvakunstnik (1991) kolm Venemaa Föderatsiooni riiklikku preemiat (1992, 1997, 2002) Rahvusvaheline Stanislavski preemia (1995 ja 2010) ordeni Teenete eest Isamaa ees kõik neli järku (1997, 2003, 2008 ja 2013) Venemaa Televisiooniakadeemia akadeemik (1997) Venemaa Teatriinstituudi auprofessor (2002) Georgi Tovstonogovi preemia (2003) Rolan Bõkovi preemia (2006) rahvuslik preemia „Aasta venemaalane” («Россиянин года») (2007) Aleksander Nevski orden (2008) Vene Kunstide Akadeemia auliige (2009) rahvusvaheline preemia „Aasta persoon” («Персона года») (2009) Kuldse Maski eripreemia "väljapaistva panuse eest teatrikunsti arengusse" (2014) Vene Föderatsiooni töökangelane (2018) Zahharov on olnud Venemaa Teatritegelaste Liidu sekretär. 1989 valiti ta NSV Liidu rahvasaadikuks. 21. aprillil 1989 teatas esimesena Nõukogude Liidu Kesktelevisioonis, et Lenin tuleks „kristlikult” maha matta, ja põletas avalikult oma NLKP liikmepileti. 2009. aasta juunis teatas intervjuus ВВС-le, et peab Leninit riiklikuks kurjategijaks ja ta tuleks postuumselt surma mõista, nagu tehti Hitleriga. Märtsis 2014 kirjutas väidetavalt koos teiste kultuuritegelastega alla pöördumisele, milles mõisteti hukka Putini poliitika Ukraina suhtes, kuid hiljem eitas seda. 2018. aastal toetas Putini tagasivalimist Venemaa presidendiks. Zahharov suri 28. augustil 2019 ja maeti 1. oktoobril Novodevitšje kalmistule näitlejate Leonid Bronevoi ja Oleg Tabakovi kõrvale.
Teymur Rəcəbov

Teymur Rəcəbov (sündinud 12. märtsil 1987 Bakuus) on aserbaidžaani maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2001). Rəcəbov sai suurmeistriks 14-aastaselt 2001. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta võitis 2004. aastal Tripolis FIDE maailmameistrivõistlustel (128 osavõtjat, nokautsüsteem) pronksmedali (maailmameistriks tuli Rustam Qosimjonov). 2005. aastal Zegrzes võitis ta Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali. Ta on võitnud Aserbaidžaani võistkonna koosseisus kolm kuldmedalit Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel (2009, 2013, 2017). Ta tuli FIDE Grand Prix 2008–2010 sarjas teiseks ja pääses 2012. aastal MM-i pretendentide matšturniirile, kus kaotas veerandfinaalis eksmaailmameister Vladimir Kramnikule. Ta pääses 2013. aastal turniirikorraldaja nominatsiooni kaudu Londonis peetud pretendentide turniirile, kus jäi kaheksa osavõtja seas viimaseks. 2017. aastal tuli ta FIDE Grand Prix 2017 sarjas kolmandaks ja ei kvalifitseerunud 2018. aastal MM-i pretendentide turniirile (edasi sai kaks paremat). Oktoobris 2019 võitis Rəcəbov Hantõ-Mansiiskis maailma karikavõistlused ja pääses aprillis 2020 Jekaterinburgis peetavale MM-i pretendentide turniirile. Kuid ta loobus seal mängimast koroonapandeemia tõttu. FIDE andis talle edasipääsu 2022. aasta pretendentide turniirile. Juunis-juulis 2022 Madridis peetud pretendentide turniiril jäi Rəcəbov kolmandaks (võitis Jan Nepomnjaštši).  Teymur Rəcəbov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Teymur Rəcəbov FIDE andmebaasis
Dobitschen

Dobitschen on vald Saksamaal Tüüringi isaosas Altenburgi maakreisis. See jaguneb osadeks (Ortsteile) Dobitschen, Meucha, Pontewitz ja Rolika. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Göpfersdorf

Göpfersdorf on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Altenburgi maakreisis. Göpfersdorf koosneb kahest ringkonnast (Garbisdorf, Göpfersdorf). Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Priidik Prooso

Priidik Prooso (3. veebruar 1877 – 9. november 1952) oli eesti baptisti vaimulik, Kohila baptistikoguduse üks asutajaid. Raplamaa taluperemees Prooso jõudis usulisele ärkamisele mõjutatuna 1905. aasta revolutsiooni ajal toimunud talupoegade karistamise mõjul. Ta lõi sidemed Tallinna baptistidega ja hakkas läbi viima palvekoosolekuid. Esmalt toimusid need Kurtna külas Kopli talus, hiljem Kohila lähistel Siimu talus. Esimesed täiskasvanute ristimised toimetati piirkonnas Prooso ja tema kaaslaste kuulutustöö tulemusena nelipühade perioodil 1906. aastal. Samal aastal loodi Kohila baptistikogudus ja Priidik Proosost sai selle esimene kogudusevanem. Kogudus registreeriti ametlikult 1909. aastal, misjärel sai Proosost selle esimene pastor. Tema ametiajal avati koguduse juures 1920. aastal pühapäevakool ja 1923. aastal rajati Kohila raudteejaama lähistele palvemaja. Prooso teenis koguduses kuni 1941. aastani, mil tema ametijärglaseks sai Kaljo Raid. Priidik Prooso oli abielus Anna-Maria Proosoga (1879–1958). Perekonnas oli kokku 6 last. Prooso tütretütrepoeg Viljar Liht on samuti baptisti vaimulik ja teenis aastatel 1993–2017 oma vanavanaisa asutatud Kohila kogudust. Ka tema teine lapselapselaps Erki Tamm on pastor, aastast 2016 Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liidu president. Priidik Prooso Geni (vaadatud 4.10.2019). Koguduse eellugu Kohila Baptistikogudus (vaadatud 4.10.2019). Koguduse registreerimine Kohila Baptistikogudus (vaadatud 4.10.2019). Koguduse hoone valmimine Kohila Baptistikogudus (vaadatud 4.10.2019). Pastor Viljar Liht Kohila Baptistikogudus (vaadatud 4.10.2019).
Klaus Bodinger

Klaus Bodinger (14. mai 1932 Wrocław, Poola – 6. aprill 1994 Strasbourg, Prantsusmaa) oli saksa ujuja, kes oli spetsialiseerunud 200 m rinnuliujumisele. Sellel alal tuli ta aastatel 1952–1953 kaks korda riigi meistriks ja aitas Ida-Saksamaal 1954. aastal Euroopa meistriks tulla. Seejärel kolis ta Lääne-Saksamaale, kus tuli aastatel 1955, 1957 ja 1958 kolm korda riigi meistriks. Samuti aitas ta Lääne-Saksamaal võita 1958. aastal Euroopa meistrivõistlustel pronksmedali. Bodingeri treenis Herbert Neweklowsky, kes oli enne teist maailmasõda Spandau linnas veepalli mänginud. 1952. aastal tuli Bodinger BSG Steel North Leipzigi klubi koosseisus esimest korda Saksa DV meistriks 200 meetri rinnuliujumises. Järgmisel aastal liitus ta BSG Motor Gohlis-Nordiga. Ta tuli taas Saksa DV meistriks 200 meetri rinnuliujumises ning võitis 100 meetri rinnuliujumises ja 4 x 200 meetri teateujumises teise koha. Pärast seda, kui ta oli 1954. aastal parandanud Saksa DV rekordi 200 meetri rinnuliujumises 2.40,0 minutini, ujus ta 1954. aastal Torinos toimunud Euroopa ujumise meistrivõistlustel 200 meetrit 2.40,9 minutiga ja tuli sellega meistriks. Juba Euroopa meistrivõistluste ajal olid Neweklowsky ja Bodinger ühendust võtnud Lääne-Saksamaa ametnikega, 1955. aasta alguses lahkusid nad koos Saksa DV-st ja liitusid Karlsruhe ujumisklubiga Neptune 1899. Lääne-Saksamaa meistrivõistlustel 1955. aastal tuli Bodinger 200 meetri rinnuliujumises esimest korda Lääne-Saksamaa meistriks. 1957. ja 1958. aastal ta kordas seda. Lisaks tuli Bodinger Karlsruhes lühirajaujumise meistriks ja võitis ka kaks teatevõistlust. 1958. aastal Budapestis toimunud Euroopa ujumise meistrivõistlustel võitis ta ajaga 2.41,4 pronksmedali Nõukogude Liidu ujuja Leonid Kolesnikovi ja itaallase Roberto Lazzari järel. Bodinger lõpetas oma sportlaskarjääri 1950. aastate lõpus ja otsis tööd kontoritöötajana. Lihavõtte pühapäeval 1994 suri Bodinger Strasbourgis hotellitoas.
IPhone 11

iPhone 11 on Apple Inc. poolt disainitud, arendatud ja turustatud nutitelefon. See on kolmeteistkümnes põlvkond madalama hinnaga iPhone, mis järgneb iPhone XR-le. Nutitelefon avalikustati 10. septembril 2019 Apple'i tegevjuhi Tim Cooki poolt Apple Parkis Steve Jobsi teatris Cupertinos kõrgema klassi iPhone 11 Pro lipulaevaga. Eeltellimused algasid 13. septembril 2019, ametlik jaemüük 20. septembril 2019, üks päev pärast iOS 13 kavandatud lanseerimist. Silmapaistvamateks muudatusteks võrreldes iPhone XR-ga on Apple A13 Bionic kiip ja kahekordne lainurk kaamerasüsteem. Kui iPhone 11 Pro-l on kaasas 18W Lightning-USB-C kiirlaadija, siis iPhone 11-l on sama 5W-laadija, mis on eelmistel iPhone'idel, ehkki mõlemad mudelid saavad kiiret laadimist kasutada.
Heyersdorf

Heyersdorf on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Altenburgi maakreisis. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Ühtlane sirgjooneline liikumine

Ühtlane sirgjooneline liikumine ehk ühtlane liikumine on keha või masspunkti sirgjooneline liikumine, mille puhul keha massikese või masspunkt läbib liikumise kestel mis tahes võrdsete ajavahemike jooksul võrdsed teepikkused. Liikumine on ühtlane sirgjooneline parajasti siis, kui kiirusvektor ei muutu. Inertsiseaduse järgi säilitab keha või masspunkt oma ühtlase sirgjoonelise liikumise, kui talle mõjuvate jõudude resultant on null (jõuvektor, mille moodul on 0 (njuutonit)). Mitteühtlane liikumine Ühtlane ringliikumine Mehaaniline liikumine
Sügav ja terviklik vabakaubanduspiirkond

Sügav ja terviklik vabakaubanduspiirkond (DCFTA) on kolm Euroopa Liidu ning Gruusia, Moldova ja Ukraina vahel loodud vabakaubanduspiirkonda. DCFTA-lepingud on osa iga riigi EL-i assotsiatsioonilepingust. Need võimaldavad Gruusial, Moldoval ja Ukrainal pääseda valitud sektorites Euroopa ühtsele turule ja võimaldavad nendes sektorites tegutsevatele ELi investoritele assotsieerunud riigis sama regulatiivse keskkonna kui ELis. Moldova ja Gruusiaga sõlmitud lepingud on ratifitseeritud ja need jõustusid ametlikult 2016. aasta juulis, ehkki osa neist kohaldati juba ajutiselt. Ukrainaga sõlmitud lepingut kohaldati ajutiselt alates 1. jaanuarist 2016 ja see jõustus ametlikult 1. septembril 2017. Erinevalt tavalistest vabakaubandus piirkondadest on DCFTA eesmärk pakkuda assotsieerunud riigile ELi ühtse turu "nelja vabadust": kaupade, teenuste, kapitali ja inimeste vaba liikumist. Inimeste liikumine toimub aga viisavabaduse vormis lühiajaliseks reisimiseks, samas kui töötajate liikumine jääb ELi liikmesriikide pädevusse. DCFTA on "näide EMP-väliste riikide integreerumisest ELi ühtsele turule". Euroopa Parlament võttis 2014. aastal vastu resolutsiooni, milles öeldakse, et "vastavalt Euroopa Liidu lepingu artiklile 49 on Gruusial, Moldoval ja Ukrainal, aga ka kõigil muudel Euroopa riikidel Euroopa perspektiiv ja nad saavad taotleda EL-i liikmeks saamist vastavalt demokraatia põhimõtteid, põhivabaduste ja inimõiguste austamist, vähemuste õigusi ning õigusriigi põhimõtte tagamist ", tunnistades ametlikult kolme riigi tulevase ELiga ühinemise võimalust.
1958. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused

1958. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused toimusid Ungaris Budapestis 31. augustist kuni 6. septembeini. IX. ujumise Euroopa meistrivõistlused toimusid teist korda Ungaris. Võistlused toimusid Margiti saarel Alfréd Hajósi ujumistaadionil. Võistluste programm kasvas kahekümne võistluseni tänu 4x100 m kombineeritud teatevõistluse lisamisega. Kasvas ka osalenud sportlaste arv, mis oli üle 400. Nõukogude Liidu meeskond võitis üldarvestuses. Hollandi oli kolmandat korda parim maa naiste arvestuses. Enim medaleid saanud sportlane oli 17-aastane šotlane Ian Black, kes suutis muu hulgas võita poole tunniga 400 m vabaujumise ja 200 m liblikujumise. Maailmarekord: 54,6 (1957) John Devitt,  Austraalia Euroopa meister 1954: 57,8 Imre Nyéki, Ungari Maailmarekord: 4.25,9 (1958) John Konrads,  Austraalia Euroopa meister 1954: 4.38,8 György Csordás, Ungari Maailmarekord: 17.28,7 (1958) John Konrads,  Austraalia Euroopa meister 1954: 18.57,8 György Csordás, Ungari Maailmarekord: 1.01,5 (1958) John Monckton,  Austraalia Euroopa meister 1950: 1.05,1 Gilbert Bozon,  Prantsusmaa Maailmarekord: 2.36,5 (1958) Terence Gathercole,  Austraalia Euroopa meister 1954: 2.40,9 Klaus Bodinger, Saksa DV Euroopa meister 1954: 2.32,2 György Tumpek, Ungari Maailmarekord: 8.23,6 (1956)  Austraalia Kevin O'Halloran, John Devitt, Murray Rose, Jon Henricks Euroopa meister 1954: 8.47,8 Ungari Laszlo Till, Zoltán Dömötör, Géza Kádas, Imre Nyéki Maailmarekord: 4.10,4 (1958)  Austraalia John Monckton, Terry Gathercole, Brian Wilkinson, John Devitt Maailmarekord: 1.01,2 (1958) Dawn Fraser,  Austraalia Euroopa meister 1954: 1.05,8 Katalin Szőke Ungari Maailmarekord: 4:47.2 (1956) Lorraine Crapp,  Austraalia Euroopa meister 1954: 5.14,4 Agata Sebö Ungari Maailmarekord: 1.11,9 (1958) Judy Grinham,  Suurbritannia Euroopa meister 1954: 1.13,2 Geertje Wielema,  Holland Maailmarekord: 2.51,3 (1957) Ada den Haan,  Holland Euroopa meister 1954: 2.54,9 Ursula Happe Saksamaa LV || Maailmarekord: 1.09,6 (1958) Nancy Ramey,  USA Euroopa meister 1954: 1.16,6 Jutta Langenau Saksa DV Maailmarekord: 4.17,1 (1956)  Austraalia Dawn Fraser, Faith Leech, Sandra Morgan, Lorraine Crapp Euroopa meister 1954: 4.30,6 Ungari Valéria Gyenge, Agata Sebö, Judit Temes, Katalin Szőke Maailmarekord: 4.54,0 (1958)  Suurbritannia Judy Grinham (1.10,9), Anita Lonsbrough (1.23,3), Christine Gosden (1.14,2), Diana Wilkinson (1.04,6) Euroopa meister 1954: Roman Brener,  NSVL Euroopa meister 1954: Roman Brener,  NSVL Euroopa meister 1954: Valentina Tšumitševa,  NSVL Euroopa meister 1954: Tatjana Karakašjants,  NSVL Euroopa meister 1954: Ungari Antal Bolvári, Ottó Boros, Dezső Gyarmati, István Hevesi, László Jeney, György Kárpáti, Kálmán Markovits, Miklós Martin, Aladár Szabó, István Szívós, György Vízvári   *   Korraldajariik
Muusikuterõdu

Muusikuterõdu on rõdu või rinnatisega nišš, mis asus lossi, raekoja, gildihoone või mõne muu esindusehitise saalis ja oli ette nähtud kutselistele muusikutele pidustuste saatemuusika mängimiseks. Tuntud 14. sajandist pärit muusikuterõdu asub Durhami lossi hallis ja algselt mängisid seal menestrelid vürstpiiskopi pidusöökidel ja vastuvõttudel, praegusel ajal kasutatakse seda samuti muusikuterõduna musitseerimiseks Durhami ülikooli pidustustel. Üks huvitav rõdu, erandlikult sakraalhoones, asub Exeteri katedraalis. Selle kasutus muusikuterõduna on siiski vaieldav, sest keskajal olid instrumentaalmuusikud alati ilmalikud meelelahutajad ja seetõttu on alust oletada, et nende osalemine liturgias oli pigem keelatud. Oletada võib rõdu vajalikkust kantorikoori või väikese oreli asukohana. Tallinna Suurgildi hoones asub hiliskeskaegne muusikuterõdu, mis avastati alles 2011. aastal remondi käigus, kui eemaldati seina ja selle nišše katnud hilisemad krohvikihid. 2004. aastal Viljandi metsakalmistu kabeli arhitektuurikonkursi võitnud töös on projekteeritud puitkabelisse ka kellatornis asuv ja saali avanev muusikute rõdu Exeteri katedraali löövi avanev rõdu musitseerivate inglitega Muusikuterõdu Stirlingi lossi peasaalis Renessansiaegne muusikuterõdu Fontainebleau lossi tantsusaalis (Salle de Bal) Suur sammastele toetuv muusikuterõdu Louvre'is https://alchetron.com/Minstrels%27-gallery https://www.durhamworldheritagesite.com/architecture/castle/intro/west-range/great-hall https://www.exeter-cathedral.org.uk/history-heritage/explore-the-building/minstrels-gallery/ https://www.aripaev.ee/uudised/2011/05/30/avanenud-aeg-suurgildi-hoone-kingitus https://sirp.ee/s1-artiklid/c9-sotsiaalia/suurgildi-hoone-avab-uksed-ja-keldrid/ Väärikas maja väärikast materjalist: Viljandi metsakalmistu kabel. – Puuinfo, 2, 2005 Fotod Suurgildi hoonest pärast remonti, sh muusikuterõdust suures saalis
Negidali keel

Negidali keel on Venemaal Kaug-Idas Amuuri alamjooksul ja selle lisajõe Amguni ääres negidalide räägitud tunguusi keel. Kuulub koos evengi ja eveeni keelega tunguusi keelte põhjarühma. Negidali keel on väljasurev keel. Seda räägivad veel vaid üksikud vanainimesed, kes elavad Habarovski krai Polina Ossipenko nimelises rajoonis. 2010. aasta Venemaa rahvaloenduse andmeil pidas Venemaal negidali keelt emakeeleks 74 inimest. Negidale oli kokku 510 inimest. Erineval tasemel valdas negidali keelt 2017. aastal 7 inimest vanuses 62 kuni 100 aastat. 2016. aastal ilmus negidalikeelne aabits. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. oktoober 2021. Vaadatud 4. oktoobril 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Pakendorf, Brigitte and Natalia Aralova "The endangered state of Negidal: a field report", Language Documentation and Conservation 12/2018: 1–14. http://nazaccent.ru/content/22780-pervyj-negidalskij-bukvar-izdali-v-habarovskom.html http://lingsib.iea.ras.ru/ru/languages/negidal.shtml https://minlang.iling-ran.ru/lang/negidalskiy https://glottolog.org/resource/languoid/id/negi1245 http://endangeredlanguages.com/lang/2891
Radziejów

Radziejów (saksa keeles Rädichau) on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas, Radziejówi maakonna halduskeskus. Radziejów asub Toruńi kesklinnast umbes 43 km lõunas. Radziejów sai linnaõigused 1298. aastal. Teise Poola jagamise tagajärjel läks linn 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Alates 1807. aastast oli Varssavi hertsogiriigi koosseisus. Neljanda Poola jagamise tulemusel läks linn 1815. aastal Venemaa Keisririigiga reaalunioonis olnud Poola Kuningriigi (nn. Kongressi-Poola) koosseisu. 1870. aastal kaotas Radziejów linnaõigused, kuid sai need tagasi 1919. aastal. Raudteeühenduse sai Radziejów 1908. aastal. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/040410811011-0986060?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 3.10.2022. Radziejów Encyklopedia PWN
Więcbork

Więcbork (saksa keeles Vandsburg) on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Sępólno maakonnas, Więcborki valla halduskeskus. Więcbork asub Bydgoszczi kesklinnast umbes 43 km loodes. Więcbork on asutatud 1348. aastal, linnaõigused sai 1383. aastal. Esimese Poola jagamise tulemusel läks 1772. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/040416813044-0929820?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022. Więcbork Encyklopedia PWN
Soome rahvusparkide loend

Soomes on 41 rahvusparki ja need katavad 9992 ruutkilomeetrit, moodustades Soome pindalast 2,95%. Kõigi rahvusparkide korrashoiu eest vastutab Metsähallitus. 2018. aastal külastas Soome rahvusparke üle 3,1 miljoni inimese. "Käyntimäärät kansallispuistoittain 2018". Metsähallitus. Originaali arhiivikoopia seisuga 29. mai 2019. Vaadatud 5. oktoober 2019.
Phan Thị Minh Khai

Minh-Khai Phan-Thi (sündinud 19. veebruaril 1974 in Darmstadtis) on vietnami päritolu Saksamaa näitlejanna, telesaatejuht, režissöör ja stsenarist. Kümneaastaselt kolis ta koos perekonnaga sünnilinnast Münchenisse. 1995. aastal tegi ta oma debüüdi filmis Tatort: Frau Bu lacht. Ta on abielus Ansgar Niggemanniga, kes töötab korvpalliklubis "Alba Berlin." 1995: Tatort: Frau Bu lacht 2001: Tatort: Lastrumer Mischung Minh-Khai Phan-Thi hat heimlich geheiratet T-Online.de, 26. April 2017 Geschäftsstelle GmbH (Profiteam) - Knesebeckstraße 56-58, 10719 Berlin Ametlik koduleht Phan Thị Minh Khai andmekogus IMDb (inglise)
Pakość

Pakość (saksa keeles Pakosch) on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Inowrocławi maakonnas, Pakośći valla halduskeskus. Pakość asub Inowrocławist umbes 12 km läänes. Pakośćit on esmamainitud 1243. aastal, linnaõigused sai 1359. aastal. Esimese Poola jagamise tulemusel läks linn 1772. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. 1919. aastal läks linn Poola koosseisu tagasi. Raudteeühenduse sai linn 1889. aastal. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/040416707074-0929517?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 3.10.2022. Pakość Encyklopedia PWN
Kesu (Märjamaa)

Kesu küla asub Märjamaa valla lõunaosas Rapla maakonnas Kesu raba ja Velise jõe vahel. Küla läbib Kivi-Vigala - Avaste kohalik maantee. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vigala valda. Kesu ajaloolised nimed on veel Kosso, Kesso ja Kessu. Aastatel 1977–1996 oli Kesu liidetud Ojapere külaga. Kesu on tüüpiline hajaküla, kus on suhteliselt palju üksikuid talusid eraldavad lagedad põllud. Kesu küla asub suurtel Vigala savitasandikel. Küla suurim vaatamisväärsus on looduskaitsealune Ilmandu-Sepa pärn. Kesu raba Kesu sookaitseala Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 7.01.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Strzelno

Strzelno (saksa keeles Strelno) on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Mogilno maakonnas, Strzelno valla halduskeskus. Strzelno asub Inowrocławist umbes 20 km lõunaedelas. Strzelno on asutatud 11. sajandil, linnaõigused sai enne 1356. aastat. Esimese Poola jagamise tulemusel läks linn 1772. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. 1919. aastal läks linn Poola koosseisu tagasi. Raudteeühenduse sai Strzelno 1892. aastal. Püha Prokopiuse ümarkirik 12. sajandist Strzelno turuplats Üks tänavaist https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/040416709044-0929598?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 3.10.2022. Strzelno Encyklopedia PWN