laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tartu Maarja Kool

Tartu Maarja Kool on munitsipaalkool Tartus, kus õpivad mõõduka, raske ja sügava vaimse alaarenguga õpilased. Koolis rakendatakse toimetuleku riiklikku õppekava ja Waldorfi kooli õpetamise põhimõtteid hariduslike erivajadustega lastele ehk ravipedagoogikat ja sotsiaalteraapiat. Kool asub Tartus aadressil Puiestee tänav 126. Kooli juures töötab lasteaiarühm. Kool asub endises Posti mõisa[küsitav] ehk Jaama mõisa hoones. Tartu Maarja Kool asutati aastal 1993 Tartu Puuetega Laste Kool-kodu nime all. Aastast 1994 kannab kool praegust nime. 2002. aastal asutati MTÜ Tartu Maarja Tugikeskus, mis tegeleb päevakeskuse ja õpilaskodu pidamisega. 7. aprillil 2001 asutasid Tartu Maarja Kooli lapsevanemad, õpetajad ja Tartu Toome Rotary Klubi koos hulga toetajatega sihtasutuse Maarja Küla. Maarja Küla peaeesmärgiks seati Eesti intellektipuudega noortele kodu – Maarja Küla – rajamine. Pool aastat hiljem vormistati Haavassaare kinnistu SA Maarja Küla omandiks. Kuid praeguseks on lapsi lõpetanud juba nii palju, et oleks vaja teistki sarnast küla. Kooli õpetajad ja lapsevanemad löövad kaasa sihtasutuses Maarja Päikesekodu. 2003. aastal avati koolis nn käsitöökool, kus 10.–12. klassi õpilased saavad omandada käsitööoskusi. Anne Daniel-Karlsen (1993–1997) Kaia Oper (1997–1998) Jaanus Rooba (1998–...) Martin Kaasik (2001). Eesti koolid 2000. Tallinn: Inreko Press. Tartu Maarja Kool Maarja Küla Pilt
Nabla (sümbol)

∇ Nabla on sümbol ∇. Nimetus tuleb kreeka keelest, kus see tähendab naablit (heebrea harfi), mille kuju sarnaneb nabla sümboliga. Selle tähendusega seotud sõnad on ka aramea ja heebrea keeles. Nablat kasutatakse matemaatikas nabla-operaatori tähistamiseks. Esimesena tegi seda William Rowan Hamilton sellisel kujul: ⊲. Nabla kujutab endast tagurpidi kreeka tähte delta. Kreeka keeles on sümboli nimetus ανάδελτα (anádelta), mis tähendab 'tagurpidi delta'.
Relatiivsus

Relatiivsus (ladina sõnast relativus) ehk suhtelisus ehk suhtes olemine on filosoofias omadus, mida vastandatakse absoluutsusele. See seisneb sõltuvuses suhetest või kehtivuses ainult millegi suhtes. Väljaspool filosoofiat võidakse relatiivsuse all mõista ebatäiuslikkust või piiratust. Relatiivsed omadused on need, mis asjal on ainult teiste asjade (sealhulgas tunnetuse subjekti) suhtes. Tunnetuse relatiivsus tähendab, et tunnetussisud sõltuvad subjektist. Selles mõttes on igasugune tõde välismaailma kohta relatiivne tõde. Loodusteaduslik tunnetus on relatiivne (ka selle sõnastus on pidevalt muutuv). Absoluutne tõde ei tohiks sel juhul olla välismaailmast sõltuv (see käiks näiteks loogika kohta). Relativismi järgi on igasugune tunnetus ainult relatiivne, sest ta sõltub teatud vaatekohast. Kõik lõplikud asjad on relatiivsed, sest erinevalt absoluudist on nad olemas suhetes. Suhtes olev (suhe) on üks Aristotelese kategooriatest: "Suhtes olevateks nimetatakse asju, millest kõik olev koosneb, kuivõrd neid öeldakse sõltuvat teistest asjadest või olevat teise asjaga mingis seoses." (Kategooriad, 7) William Hamiltoni järgi on "absoluutne" ainult negatiivne idee – mitterelatiivne. Absoluut on meie jaoks "kõikide asjade küllaldane alus. Charles Bernard Renouvier ütleb: "Absoluudi idee on ainult selle propositsiooni lausumine, et eksisteerib midagi mitterelatiivset." Hermann Ulrici: "Me saame relatiivset relatiivsena, lõpliku lõplikuna, ajaliku ajalikuna ettekujutada ja ettekijutuseni sellest jõuda ainult selle eristamise kaudu absoluutsest, lõpmatust, igavesest." (Gott und die Natur) Gerard Heymans nimetab midagi relatiivseks, "kui selle kujutluses on paratamatult kaasa haaratud (inbegriffen) kujutlus mõnest muust tegelikust". Absoluutse mõiste on piirmõiste. "Ta tähendab antu edenevate elementideks lagundamiste rea mõisteliselt nõutavat, tegelikult aga alati ainult esialgselt täideviidavat lõpetust. Me omistame oma teadmise igas arengustaadiumis tegelikule absoluutsete omadustena need, mille kohta meil pole alust oletada, et nad esinevad ainult tänu suhtele teise tegelikuga." (Die Gesetze und Elemente des wissenschaftlichen Denkens). Richard Avenarius mõistab relatiivse vaatepunkti all tunnetava indiviidi ümbruse suhet (süsteemisse C) arvestavat vaatepunkti, absoluutse vaatepunkti all aga vaatepunkti, mis abstraheerub sellest ümbruse koostisosade sõltuvusest. Suhtes olev Suhteline kõrgus ehk relatiivne kõrgus Suhteline niiskus ehk relatiivne niiskus Suhteline suurus Suhteline õhuniiskus Suhteline tihedus Suhteline viga Relatiivne kuulmine Relatiivne liikumine Relatiivpronoomen ehk relatiivne pronoomen Relatiivsusteooria
Victor Fleming

Victor Fleming (23. veebruar 1883 La Canada, California – 6. jaanuar 1949 Cottonwood, Arizona) oli USA filmirežissöör. "The Virginian" (1929) "Red Dust" (1932) "Bombshell" (1933) "Treasure Island" (1934) "Tuulest viidud" (1939) "The Wizard of Oz" (1939) "Dr Jekyll ja Mr Hyde" (1941) "Joan of Arc" (1948)
Kristina (Holstein-Gottorpi printsess)

Kristina (ka Christine; 13. aprill 1573 Kiel – 8. detsember 1625 Gripsholmi linnus) oli Holstein-Gottorpi printsess ja Rootsi kuninganna. Ta oli Karl IX teine abikaasa. Kristina sündis Holstein-Gottorpi hertsogi Adolfi ja Hesseni printsessi Christine tütrena. 1586. aastal plaaniti tema ja Rootsi printsi Sigismundi (hilisem Poola ja Rootsi kuningas) abielu, kuid plaanidest kaugemale ei jõutud. 8. juulil 1592 abiellus ta Sigismundi lelle, Södermanlandi hertsogi Karliga. Karl sai 1599. aastal Rootsi regendiks ja 1604. aastal Rootsi kuningaks. Karl ja Kristina krooniti 1607. aastal Uppsala toomkirikus. Kristina saatis oma abikaasat sageli tema reisidel, viibides muuhulgas 1600–1601 Soomes ja Eestis. Kristina võttis osa ka poliitikast. 1605. aastal valitses ta oma abikaasa äraolekul regendina. Samuti takistas ta oma noorema poja Karl Filipi valimist Moskva tsaariks. 1611. aastal suri Karl ning kuni Gustav Adolfi tunnustamiseni ja regentnõukogu määramiseni valitses regendina Kristina. Gustav II Adolfi esimestel valitsusaastatel peeti Kristinat sageli riigi tegelikuks valitsejaks. Kristina valitses Karl Filipi alaealisuse tõttu ka Södermanlandi hertsogkonda. Leskkuningannana keelas ta Gustav Adolfil abielluda oma armastatu Ebba Brahega. 1622. aastal asus ta elama Nyköpingi linnusesse. 1592. aastal abiellus ta Södermanlandi hertsog Karliga. Abielust sündisid: Kristina (1593–1594) Gustav II Adolf (1594–1632), Rootsi kuningas 1611–1632 Maria Elisabet (1596–1618), abiellus oma nõo, Östergötlandi hertsogi Johaniga Karl Filip (1601–1622), Södermanlandi, Värmlandi ja Närke hertsog
Marshall McLuhan

Herbert Marshall McLuhan (21. juuli 1911 Edmonton – 31. detsember 1980 Toronto) oli Kanada filosoof, kelle töid peetakse üheks meediauuringute alustalaks. McLuhan võttis kasutusele väljendid meedium on sõnum ja globaalne küla. Ta õppis Manitoba Ülikoolis ja Cambridge'i Ülikoolis ning töötas valdava osa oma karjäärist Toronto Ülikoolis. The Mechanical Bride: Folklore of Industrial Man (1951). ISBN 1-58423-050-9 The Gutenberg Galaxy: The Making of Typographic Man (1962). ISBN 0-7100-1818-5 Understandig Media: The Extension of Man (1964). ISBN 1-58423-073-8 The Medium is the Massage: An Inventory of Effects (1967). ISBN 1-58423-070-3 War and Peace in the Global Village (1968). ISBN 1-58423-074-6 From Cliché to Archetype (1970). ISBN 0-670-33093-0
Tallinna tänav (Paide)

Tallinna tänav on tänav Paides. Tänav ühendab linna sissesõitu ning Paide keskväljakut. Tänav on 800 meetrit pikk, üsna sirge ja kulgeb lõunast põhja. Ta algab linna keskväljakul Pärnu tänavaga ühisest punktist ning lõpeb ringristmikul, millest itta kulgeb Järve tee ja läände Pärnu–Rakvere maantee. Tänav ristub Vee tänavaga (paremalt), Posti tänavaga (paremalt), Laia tänavaga (vasakult) ja Veski tänavaga (paremalt). Tallinna tänavat ääristavad 18.–19. sajandil valminud puitmajad (vt. Paide vanalinna muinsuskaitseala). Suurim majanumber on 64[küsitav]. Paide Muusikakool, Tallinna tänav 8 Tallinna tn. 9, 11, 13, 15, 17 hoonete taga asuvad, sissepääsuga Veski tänavalt Paide ordulossi varemed Tallinna tänav 13 vanas hoones asus Järva maakonna politseivalitsus Pärnu Maakohtu Paide kohtumaja, Tallinna tänav 18 Paide magasiait, Tallinna tänav 25 Madal ühekorruseline kõrge kivist poolkelpkatusega elamu, Tallinna tänav 31. Ehitatud 19. sajandil. Järvamaa Kutsehariduskeskus, Tallinna tänav 46. Tallinna 1 Elamu Tallinna 24 Tallinna 25, Kunagine Paide magasiait, praegune ööklubi "Ekvaator" Elamu Tallinna 31 Tallinna 32 Elamu Paides Tallinna t. 31 kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 09.10.2021) Paide tänavate loend
Tallinna tänav

Tallinna tänav on mitme tänava nimi Eestis: Tallinna tänav Kuressaares Tallinna tänav Loksal Tallinna tänav Paides Tallinna tänav Rakveres Tallinna tänav Suure-Jaanis Tallinna tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Tallinna tänav, praegu Staadioni tänav Tartus Tallinna tänav Türil Tallinna tänav Viljandis Tallinna tänav Võhmas Tallinna tänava nime kandis varem Saarepuu tänav Tallinnas Pärnus nimetati varasem Tallinna tänav ümber Vana-Tallinna tänavaks, kui senisest Jänesselja tänavast sai Tallinna maantee. Tallinas iela Tallinna maantee Tallinska tänav Tallinskaja tänav http://www.parnupostimees.ee/769936/parnust-leiab-kaks-tallinna-nimelist-tanavat
Värska vald

Värska vald oli vald Põlva maakonnas enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal. Haldusreformiga sai Värska vallast Setomaa valla osa koos Meremäe valla, Mikitamäe valla ja Misso valla Luhamaa nulgaga. Kui Värska vald kuulus Põlva maakonda, siis Setomaa vald kuulub Võru maakonda. Maakondliku kuuluvuse määramise eel korraldati liidetavates valdades ja Luhamaa nulgas rahvaküsitlus, millest osavõtnute enamus pooldas Setomaa valla kuulumist Võru maakonda. Viimane Värska vallavanem oli Raul Kudre. Värska vallas oli üks alevik (Värska) ja 34 küla. Külad: Koidula, Kolodavitsa, Kolossova, Korela, Kostkova, Kremessova, Kundruse, Litvina, Lobotka, Lutepää, Matsuri, Määsovitsa, Nedsaja, Pattina, Perdaku, Podmotsa, Popovitsa, Rääptsova, Saabolda, Saatse, Samarina, Sesniki, Säpina, Tonja, Treski, Ulitina, Vaartsi, Vedernika, Velna, Verhulitsa, Voropi, Võpolsova, Väike-Rõsna, Õrsava. Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014 Arved Breidaks: Värskasse rajatakse Peipsi järvistu sadamate lõppjaam. Lõunaeestlane.ee 19. aprill 2017
Tsutomu Yamaguchi

Tsutomu Yamaguchi (jaapani 山口彊 Yamaguchi Tsutomu; 16. märts 1916 Nagasaki prefektuur – 4. jaanuar 2010 Nagasaki) oli jaapanlane, kes elas üle nii Hiroshima kui Nagasaki tuumaplahvatuse 1945. aasta augustis. Jaapani valitsus tunnistas ta 23. märtsil 2009 ametlikult kahekordseks hibakusha'ks ehk tuumaplahvatuse üleelanuks. Yamaguchi, kes oli Mitsubishi Heavy Industriesi insenerina Hiroshimas ärireisil, astus 6. augustil 1945 välja trammist just siis, kui tuumapomm Little Boy plahvatas linna kohal temast 3 kilomeetri kaugusel 580 m kõrgusel õhus. Plahvatus purustas mehe vasaku kõrva trummikile ja põhjustas talle tõsiseid põletushaavu keha ülemises vasakus osas. Ta jäi ka ajutiselt pimedaks ning veetis öö sidemetesse seotuna pommivarjendis. Ta juuksed langesid välja. Järgmisel päeval saadeti ta rongiga tagasi oma kodulinna Nagasakisse. Ta saabus sinna 8. augustil. 9. augustil kell 11.02 oli Yamaguchi jällegi vaid 3 kilomeetri kaugusel kohast, kus plahvatas teine tuumapomm, Fat Man. Ta oli oma töökohal ja rääkis parasjagu oma ülemusele Hiroshimas kogetust. Yamaguchi sai taas vigastada, kuid jäi ellu. Oma sugulasi otsides sattus ta 13. augustil plahvatuse hüpotsentri lähedusse ja sai veel tugevasti kiiritada. Hiljem tegutses ta rahuaktivistina ja võttis osa tuumarelvade vastasest võitlusest. 1980. aastatel kirjutas ta läbielatust raamatu ja osales 2006. aastal dokumentaalfilmis "Nijuuhibaku" (Twice Bombed, Twice Survived), mis käsitles inimesi, kes olid üle elanud mõlemad Jaapani tuumaplahvatused. 90-aastaselt reisis ta USAsse, kus osales New Yorgis ÜRO peahoones toimunud filmi "Nijuuhibaku" esilinastusel. 50-aastaselt lõpetas ta suitsetamise ja alkoholi tarbimise. Ta põdes leukeemiat ja vähki, mille põhjustas plahvatustes saadud kiiritus. Yamaguchi suri 93-aastaselt Nagasaki haiglas maovähki. Yamaguchil olid tütred Toshiko ja Naoko ning poeg Katsutoshi, kes suri 2005. aastal 59-aastaselt vähki. Ta naine suri 2008. aastal. Ka tema oli saanud tuumaplahvatuse tõttu radioaktiivse mürgistuse. Teada on 165 inimest, kes on elanud üle nii Hiroshima kui Nagasaki tuumaplahvatuse; neist 9 oli mõlema plahvatuse hüpotsentri läheduses. To hell and back, Times Online, 6. august 2005 How I survived Hiroshima – and then Nagasaki, The Independent, 26. märts 2009 Survivor of both Nagasaki and Hiroshima atomic bombings passes away at 93
Veriora vald

Veriora vald oli vald Põlva maakonnas. Vald paiknes endiste Räpina, Põlva ja Rõuge kihelkonna maa-alal. Nõukogude perioodil tegutses hilisema valla alal Veriora külanõukogu. Veriora valla omavalitsuslik staatus kehtestati 4. juunist 1992. 28. detsembril 2016 kinnitasid Meeksi, Veriora ja Räpina valla volikogu ühinemislepingu. 17. oktoobril 2017 tekkis valdade ühinemisel uus omavalitsusüksus – Räpina vald, mis on ühinenud omavalitsusüksuste õigusjärglane. 1993–2005 Peeter Sibul 2005–2017 Enel Liin Veriora vallas oli 1 alevik (Veriora) ja 29 küla. Haavapää, Himmiste, Jõevaara, Jõeveere, Kikka, Kirmsi, Koolma, Koolmajärve, Kullamäe, Kunksilla, Laho, Leevi, Lihtensteini, Mõtsavaara, Männisalu, Nohipalo, Pahtpää, Sarvemäe, Soohara, Süvahavva, Timo, Vareste, Verioramõisa, Viira, Viluste, Vinso, Võika, Väike-Veerksu, Vändra. Ilumetsa raudteepeatus Leevi kalmistu Nohipalu Valgjärv Meenikunno raba Veriora mõisavalitseja maja Maakatastri statistika, vaadatud 26.03.2020. Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Eesti Vabariigi Ülmenõukogu Presiidiumi seadlus Põlva maakonna Mikitamäe, Veriora ja Värska valla ning Valga maakonna Palupera valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta  Veriora vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Simon Fourcade

Simon Fourcade (sündinud 25. aprillil 1984 Perpignanis) on Prantsusmaa laskesuusataja. Fourcade võitis juunioride maailmameistrivõistlustel kaheksa medalit, millest pooled olid kuldsed ja pooled hõbedased. Ta debüteeris täiskasvanute tippvõistlusel 2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos ja tuli 20 km eraldistardiga sõidus 31. kohale. 2007. aasta MM-il Anterselvas sai Fourcade nii 20 km eraldistardiga kui ka 15 km ühisstardiga sõidus kaheksanda koha ja teatesõidus oli kümnes. 2008. aasta MM-il Östersundis oli ta 20 km distantsil neljas, jälitussõidus kuues ja teatesõidus viies. 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Pyeongchangis sai ta 20 km eraldistardiga sõidus neljanda, sprindis kuuenda, 15 km ühisstardiga sõidus üheksanda ja jälitussõidus kümnenda koha. Segateatesõidus tõi ta Prantsusmaa koondise võitjana finišisse 6,2-sekundise eduga Rootsi ees. Meeste 4x7,5 km teatesõidus tõi ta ankrumehena oma meeskonna neljandana finišisse. Maailma karikasarjas osales Fourcade esimest korda 11. märtsil 2004 Holmenkollenis 10 km sprindis ja sai 54. koha. Esimest korda jõudis ta poodiumile 1. märtsil 2007 Lahtis 20 km eraldistardiga sõidus, kui oli teine koondisekaaslase Raphael Poiree järel. Kokku on ta (seisuga 6. jaanuar 2010) jõudnud MK-etappidel poodiumile kolm korda, millest viimane oli 17. detsembril 2009. aasta MK-etapil Pokljukas 20 km eraldistardiga sõidus, kus ta sai teise koha. Maailma karikasarja võistlustel on tema parim koht üldkarika arvestuses olnud seni 2008-2009 hooajal saadud 15. koht. Ka tema vend Martin Fourcade on laskesuusataja. 2009 Pyeongchangis maailmameister 2x6+2x7,5 km segateatesõidus 2002 Ridnaun-Val Ridannas hõbemedal 7,5 km sprindis 2003 Koscieliskos juunioride maailmameister 12,5 km eraldistardiga sõidus 2004 Haute Mauriennes juunioride maailmameister 10 km sprindis juunioride maailmameister 12,5 km jälitussõidus hõbemedal 12,5 km eraldistardiga sõidus 2005 Kontiolahtis juunioride maailmameister 12,5 km jälitussõidus hõbemedal 10 km sprindis hõbemedal 4x7,5 km teatesõidus Simon Fourcade IBU kodulehel (inglise) Simon Fourcade koduleht
Männi-käbilind

Männi-käbilind (Loxia pytyopsittacus) on linnuliik vintlaste sugukonnast käbilinnu perekonnast. Männi-käbilinnu areaal piirdub Euroopa ja Lääne-Siberiga, kus ta on levinud Skandinaavia poolsaarel, Soomes, Eestis, Lätis ja Venemaal kuni Uuralini. Väike asurkond on Šotimaal. Eestis on männi-käbilind hajusalt levinud väikesearvuline haudelind, tema pesitsusaegseks arvukuseks hinnatakse 1000–3000 paari, talviseks arvukuseks 2000 – 15 000 isendit. Sarnaselt teiste käbilindudega sooritab ta toiduikalduse aastatel invasioone. Männi-käbilinnu üldpikkus on 18 cm. Sulestiku poolest sarnaneb ta väga kuuse-käbilinnuga, aga tal on tolle omast suurem pea, tugevam ja ühtlasemalt jäme nokk ning alanoka tipp pole külgvaates enamasti nähtav. Ka häälitsused ja käitumine on sarnased. Sellepärast on neid liike raske eristada. Parim eristamisalus on häälitsus, mis männi-käbilinnul on sügav ja vali "tšuup" või "tjuup". Isaslinnud kipuvad olema punakad või oranžid, emaslinnud kollakad või rohekad, aga väljakujunenud värvuskombinatsiooni männi-käbilinnul ei ole. Männi-käbilind elab okasmetsas, eelistades männikuid. Ta pesitseb suhteliselt hõredalt ja tema arvukus on aastati kõikuv. Pesa võib ta ehitada nii männi kui ka kuuse otsa. Pesa paikneb enamasti kõrgel, oksa tipus, tüvest eemal. Kurnas on 2–5 muna. Pesa on paksu seinaga ning koosneb raagudest, kõrtest, samblast ja samblikest. Pesalohk on vooderdatud karvade ja sulgedega. Pesa ja munad on samasugused kui kuuse-käbilinnul. Männi-käbilind sööb kuuse- ja männiseemneid, harva ka marju, näiteks mustikaid, millest nokib välja ainult seemned. "Loomade elu", 6. kd., lk. 412 "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2003–2008" (PDF). Hirundo. Eesti Ornitoloogiaühing. 2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2011. Vaadatud 27. oktoobril 2011. L. Jonsson, "Euroopa linnud". Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2000, lk. 521 O. Renno. "Eesti linnuatlas". Tallinn, Valgus 1993 L. Rootsmäe, H. Veroman. "Eesti laululinnud". Tallinn, Valgus 1974 Männi-käbilind andmebaasis eElurikkus
Tatjana Zrjanina

Tatjana Zrjanina (vene Зрянина Татьяна Сергеевна) (6. jaanuar 1910 (vkj 26 detsember 1909), Maikop – 6. september 1998, Narva) oli vene päritoluga Eesti luuletaja. Tatjana Farforovskaja elas algselt Maikopis. Kolisid Venemaalt (Jaanilinn) Eestisse (Narva) aastal 1962. Töötas Narvas lektori ja õpetajana, juhendas linna kirjandusühendust. Kirjutas luuletusi ja tegi koostööd Tallinna, Leningradi ja Narva perioodiliste trükkidega. Tatjana Zrjanina looming oli tihedalt seotud Narva ja selle ajalooga. Ta oli Narva kohta värsikogude ("Narvalased Narvast" ("Нарвитяне о Нарве", 1981), "Sa oled narvalane" "Ты – нарвитянин", 1984), "Meie Narva" ("Наша Нарва", 1989)) koostamise innustaja ja algataja. 1989. aastal on ta avaldanud Narva luuletajate almanahhi. Aastast 1985 tõlgis Eesti luuletajate Aira Kaali ja Viivi Luigu luuletusi vene keelde. Aastast 1982 oli Tatjana Zrjanina Eesti Kirjanike Liidu liige. Temale oli pühendatud 2009. aastal ilmunud Narva luuletajate värsikogu "Ars longa". 1972 Стихи 1983 Где дом мой? 1987 Прикосновение к огню Зодчий Васильки Перейму Вариации с жемчугом У белой ночи светлые глаза... Пойду подслушивать весну... Старые крепости Ратуша Прикосновение к огню Мерикюлаский десант Tal oli poeg Sergei ja tütar Olga. Татьяна Зрянина: "Игрою огненных цветов озарены дороги Нарвы". Виру проспект, 6.01.2010 livejournal.com Narvas on vaikne[alaline kõdulink] Sirp, 19.05.2006, nr 19 В среду состоится вечер памяти нарвской поэтессы Postimees, 6.01.2010 "Ars longa, vita brevis – kunst on pikk, elu lühike". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. jaanuar 2010. Vaadatud 6. jaanuaril 2010. Luuletus "Зодчий"
Ekvivalentdoos

Ekvivalentdoos ehk ekvivalentne kiirgusdoos väljendab ioniseeriva kiirguse põhjustatud kiirgusdoosi ja selle bioloogilist mõju. Füüsikalist kiirgusdoosi kirjeldab neeldumisdoos (kiirgusenergia) kiiritatava objekti massi kohta (neeldumisdoosi ühik grei). Ekvivalentdoosi saab arvutada neeldumisdoosist, kasutades kiirguse laadist sõltuvaid kiirgusfaktoreid (kaalutegureid). Ekvivalentdoosi SI-süsteemi mõõtühik on siivert. Kui kaalutegur on 1, vastab üks sievert ühele greile. Kehas neeldunud ekvivalentdoos H {\displaystyle H} saadakse kiirgustüübist R {\displaystyle R} põhjustatud neeldumisdoosi D R {\displaystyle D_{R}} korrutamisel kiirgusliigi ohtlikkust väljendava kaaluteguriga w R {\displaystyle w_{R}} : H = w R D R {\displaystyle H=w_{R}D_{R}} . Kaaluteguril w R {\displaystyle w_{R}} on eri tüüpi kiirguse korral järgmised väärtused: wR = 1 : footonid, näiteks röntgeni- ja gammakiirgus wR = 1 : elektronid, näiteks beetakiirgus ja müüonid wR = 5 : neutronid energiaga alla 10 keV või üle 20 MeV ja prootonid, välja arvatud tagasilöögiprootonid wR = 10 : neutronid energiaga 10–100 keV või 2–20 MeV wR = 20 : neutronid energiaga üle 100 keV ja kuni 2 MeV, samuti alfakiirgus ja tuumad, mis tekivad tuumalõhustumisel. Kiirgusfaktori ja koefaktori suuruste kinnitamine (Riigi Teataja)
Kanepi vald (1991)

Kanepi vald oli vald Põlva maakonnas. Kanepi viimane vallavanem oli Urmas Hallap. Kanepi vald moodustati 1991. aasta 19. detsembril. 2016. aastal sõlmisid Valgjärve, Kõlleste ja Kanepi vald ühinemislepingu. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustus nende kolme valla ühinemisel uus omavalitsusüksus – Kanepi vald. Vallas on üks alevik (Kanepi) ja 21 küla. Erastvere, Heisri, Hino, Hurmi, Jõgehara, Jõksi, Kaagna, Kaagvere, Karste, Koigera, Kooraste, Lauri, Magari, Närapää, Peetrimõisa, Piigandi, Põlgaste, Rebaste, Soodoma, Sõreste, Varbuse. Maakatastri statistika, vaadatud 27.03.2020. Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014 Ida-Viru maakonna Tudulinna valla, Järva maakonna Imavere ja Oisu valla, Lääne maakonna Linnamäe ja Vormsi valla, Põlva maakonna Räpina ja Põlva alevi ning Ahja, Kanepi ja Valgjärve valla, Pärnu maakonna Lavassaare alevi ning Kaisma, Tali, Tori ja Uulu valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta "Kanepi valla, Kõlleste valla ja Valgjärve valla ühinemisleping" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 7. november 2017. Vaadatud 1. detsembril 2017.
Efektiivdoos

Efektiivdoos on kiiritusedoosi suurus, mis arvutatakse ekvivalentdooside kaalutud liitmisel. See väljendab kogu inimkeha saadavat kiiritust. Efektiivdoosi mõõtühikuks on siivert (tähis Sv), sagedamini millisiivert (mSv). Efektiivdoosi mõiste kirjeldas aastal 1977 Wolfgang Jacobi.