laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kisuvere

Kisuvere on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas. Külas asuvad kaitse alla võetud Kisuvere allikad. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kõldu

Kõldu on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kärmu

Kärmu on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas. Kärmu külas asub kunagise Kärmu mõisa keskus. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. EKI KNAB (vaadatud 27.05.2016)
Lihulõpe

Lihulõpe on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Liiguste

Liiguste on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas. Liiguste küla kuulus sajandeid Võle mõisale. 1798. aastal ostis küla Aaspere mõisnik Dellinghausen. Vana Liiguste suurküla keskus asus Tallinna–Narva maantee läheduses, aga sellest mõni kilomeeter Kavastu ja Metsiku pool asus eraldi metsatalude rühm ning seda tunti Tölliku nime all. Raisma küla, mis on nüüdseks kaardilt kadunud, moodustab suurelt jaolt tänapäeva Liiguste elavama osa. Raisma küla asus maanteest põhjas Viitna pool. Raisma oli osa Aasperele kuulunud Kärmu karjamõisast, vabaküla, kus elasid taludeta pered, kes pidid tegema tööd Kärmu karjamõisale. Seega olid need kaks küla olemuselt väga erinevad: ühes olid jõukad suurtalud, mille peremehed olid haritud ja kultuurile pühendunud, teises aga vaesem elanikkond, keda sageli kõrgilt vaadati. 1885. aasta 14. oktoobril loodi külas kaheklassiline kool. Liiguste elanike suurimaks saavutuseks peetakse ministeeriumikooli, mille endist asukohta Liiguste küla servas täna meenutab mälestuskivi. Mälestuskivi avati 1. septembril 1994. Koolis valmistati ette vallakooli õpetajaid. Kool suleti 1932. aastal ja kolhoosiajal kasutati seda pikka aega noorkarjalaudana. Kooli eestvedaja oli Jakob Länts (1843–1928). Tema asutas ka Liiguste rahvamaja. Jakob Länts edendas Liigustes näitekunsti. Lisaks koolile oli Liigustel tegutsenud alates 1905. aastast ka tuletõrjeselts, mille hoone valmis aasta hiljem ning oli seltsielu keskuseks. Seal toimusid laulukoori proovid, majas oli klaver, korraldati põllumajanduskursusi ja etendati näidendeid. Seltsimaja hävis Teise maailmasõja ajal ja 1945. aastal suleti ka tuletõrjeselts. Tänapäevane Liiguste on tekkinud Liiguste ja Raisma küla kokkukasvamisel. Kokku elab seal 31 inimest. Küla asub Tallinna–Narva maantee läheduses. Maantee kõrval asub ka Liiguste Toitlustus OÜ, mis avati 2020. aastal. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Mets, Egon (3. märts 2011). "Külavahelood: Liiguste". Maaleht. Lk 1. Vaadatud 23. mail 2024. Talving, Hanno (1. mai 2023). "Pudrusõda Saaremaal: maarahvas tsaarivalitsuse ministeeriumikoolide vastu – Imeline Ajalugu". Imeline Ajalugu. Vaadatud 14. juulil 2023. Koov, Heiki (2005). "Eesti monumentide e-kataloog - Liiguste ministeeriumikool". www.monument.ee. Lk 1. Vaadatud 26. mail 2024. Koov, Heiki (2005). "Eesti monumentide e-kataloog - Liiguste ministeeriumikool". www.monument.ee. Lk 1. Vaadatud 23. mail 2024. Haljala valla koduleht (2019). "Elanikud külades ja kantides - Haljala vald". www.haljala.ee. Lk 1. Vaadatud 23. mail 2024.
Pehka

Pehka on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Põdruse

Põdruse on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas. 1977. aastal see liideti Põdruse külaga Kommi. Põdruse postijaam Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marit Alas: artikkel "Põdruse" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Sauste

Sauste on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Tatruse

Tatruse on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas. Idavere alamlademe laiendatud stratotüübiks on Tatruse 612 puurauk. Tatruse kõvik Tatruse mõis Tatruse paljand Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. http://stratigraafia.info/glossary.php?keyword=Idavere%20alamlade
Vanamõisa (Haljala)

Vanamõisa on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas. Vanamõisa suurim vaatamisväärsus on Vanamõisa mõis. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Edward Gibbon

Edward Gibbon (8. mai 1737 Putney, Surrey, Inglismaa – 16. jaanuar 1794 London, Inglismaa) oli inglise ajaloolane, keda tuntakse põhiliselt tema raamatu "Rooma impeeriumi allakäigu ja languse ajalugu" järgi ("The History of the Decline and Fall of the Roman Empire"), mis ilmus kuues köites aastatel 1776–1788. Tõuke oma peateose kirjutamiseks sai ta aastal 1764 Roomas. Gibbon õppis lühikest aega Oxfordi Ülikoolis, kus 1753. aastal pöördus katoliiklusse, misjärel isa käskis tal sealt ära tulla ning jättis ta pärandusest ilma; 1754. aastal sai temast taas protestant. 1774–1784 kuulus Gibbon Viigide Partei esindajana Suurbritannia parlamenti. Karl Ristikivi romaanis "Rooma päevik" kohtub Kaspar von Schmerzburg 14. mail (Lundi väljaandes lk 117–124) nimetu inglasega, kes tõenäoliselt on Edward Gibbon. Inglane ütleb, et tal on ahvi nimi (vrd gibon) ning räägib, et samal päeval sai ta ilmutuse, kus ta tuli Rooma riigi languse põhjustele. Languse põhjuseks olla olnud just kirik, õigemini kristlus, ning sellest ta kavatses kirjutada raamatu. "Et see on suur töö ja nõuab palju aega, seda ma tean. Sest ma ei mõtle kirjutada mingit filosoofilist targutust. Pean kokku otsima ja läbi lugema kõik, mis on varem kirjutatud. Ma mõtlen kroonikaid ja muud sellesarnast. Kõik peab põhjenema faktidele ja ainult faktidele." (lk 119.) 1788 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks Gibbon, Edward 2016. Rooma impeeriumi allakäigu ja languse ajalugu. 2 köidet. (Tõlkinud Triinu Pakk.) Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus.
Võle

Võle on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas. Aavidu Võle–Vainupea–Kunda tee Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kavastu

Kavastu on mitme koha nimi: Kavastu, küla Haljala vallas Lääne-Viru maakonnas Kavastu, küla Luunja vallas Tartu maakonnas Kavastu asundus Tartumaal Kavastu asundus Virumaal Kavastu mõis (Kawast, Saleskyhof), mõis Tartu-Maarja kihelkonnas Kavastu mõis (Kawast, Kaaps, Kappes, Unnas), mõis Haljala kihelkonnas Kavastu vald, vald Tartumaal 1922–1950
Rooma päevik

"Rooma päevik" on Karl Ristikivi romaan, mis lõpetab Ristikivi ajalooliste romaanide sarja. Raamat ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1976. Raamatu tiitellehel märgitakse täispealkirjaks "Kaspar von Schmerzburgi Rooma päevik", mille on "trükki toimetanud Karl Ristikivi". Müstifikatsiooni järgi on tegu 9. veebruaril 1718 Tuivere mõisas sündinud Johann Friedrich Kaspar von Revingeni "Tagebuch der Träume" ("Unistuste päeviku" või "Unenägude päeviku") ühe köitega, mis polevat varem saksa keeles trükis ilmunud. 1746. aastal alustatud "Unistuste päevik" hõlmab kakskümmend mahukat köidet, esimene valik ilmus trükist aastal 1817. "Rooma päeviku" pani autor trükitoimetaja arvates kirja, "nagu mitmesuguste asjaolude varal võib otsustada" (lk 231), aastal 1765, märkides traditsiooniliselt aastaarvuks 17**. Päevik hõlmab sissekandeid 30. aprillist 17** kuni 31. maini ning jääb katki poolelt sõnalt. 2001. aastal ilmus raamatust uus ja kodumaine trükk kirjastuselt Kupar. Jaak Tomberg. Tuleviku ja mineviku analoogiad postmodernistlikus kirjanduses. Romaanide "All Tomorrow's Parties" ja "Rooma päevik" põhjal. (Bakalaureusetöö käsikirjas) Tartu: Eesti kirjanduse õppetool, 2002. Rutt Hinrikus. Rooma päevik as a Synthesis of Karl Ristikivi's European Novels. InterLitteraria 10, 2005. Jumalate tagasituleku stseen inglise keeles, (Estonian Literary Magazine) Tanel Veenre. Karl Ristikivi "Rooma päevik", Eesti Ekspress.
Lõuna-Jüütimaa maakond

Lõuna-Jüütimaa oli aastatel 1970–2006 maakond Taanis Jüütimaal. Lõunas piirnes see Saksa liidumaa Schleswig-Holsteiniga, põhjas Ribe ja Vejle maakonnaga. Maakond moodustati 1970 Haderslevi, Tønderi, Åbenrå ja Sønderborgi maakonna ühendamisel. Aastal 2007 läks maakonna ala Lõuna-Taani piirkonna koosseisu. Rahvastiku tihedus on 64,2 in/km². Maavanem (amtsborgmester) oli viimati Carl Holst. Maakonnas oli 23 valda. Maakond koosnes järgmistest valdadest: Augustenborgi vald Bredebro vald Broageri vald Bovi vald Christiansfeldi vald Grami vald Gråsteni vald Haderslevi vald Højeri vald Lundtofti vald Løgumklosteri vald Nordborgi vald Nørre-Rangstrupi vald Røddingi vald Rødekro vald Skærbæki vald Sundevedi vald Sønderborgi vald Sydalsi vald Tinglev' vald Tønderi vald Vojensi kommuun Åbenrå vald Lõuna-Jüütimaal elab saksa vähemus. Suuremad linnad on Sønderborg, Padborg, Tønder, Åbenrå ja Haderslev. Elanike arv on (1. jaanuari seisuga) olnud: 1980: 249 949 1985: 249 665 1990: 250 612 1995: 251 992 1999: 253 771 2000: 253 482 2003: 253 013 Lõuna-Jüütimaa moodustab ajaloolise Schleswigi põhjaosa, mistõttu seda nimetatakse ka (eriti kohaliku saksa vähemuse poolt) Põhja-Schleswigiks (Nordschleswig). Taanlased väldivad seda nimetust, küll aga nimetavad taani vähemusega Saksamaa piirkonda Lõuna-Schleswigiks (Sydslesvig). Pärast Teist Schleswigi sõda liideti piirkond 1864. aastal Preisimaaga, ning sellest sai Schleswig-Holsteini provintsi osa. Taanlased kipuvad kogu Schleswig-Holsteini nimetama Lõuna-Jüütimaaks. Pärast Esimest maailmasõda läks see piirkond 1920 rahvahääletusega tagasi Taanile, mis oli sõjas olnud neutraalne, kuid oli säilitanud territoriaalsed pretensioonid 1864. aastast. Piirkonnas asus ka 14. sajandil Taani kuninganna Margarete poolt Gerhardile hertsogitiitli andmisega moodustunud Lõuna-Jüütimaa hertsogkond. Møgltønderis on kuningliku perekonna loss. Padborgis (saksa keeles Pattburg) on raudtee piirijaam. Maakonna koduleht
Kambarka

Kambarka on linn Venemaal Udmurdi Vabariigis, Kambarka rajooni keskus. Asub Kambarka jõe ääres. Asula tekkis rauasulatustehase juurde 1767. aastal, 1945 sai linnaõigused. Linnas on masinaehitus-, metalli- ja kergetööstust. Seal asub üks Venemaa suurematest kitsarööpmelisi raudteevedureid ja veeremit tootvatest tehastest. Kambarka elanikkonnast moodustavad venelased 84,7%, tatarlased 8,0% ja udmurdid 2,9%.
Volžsk

Volžsk (niidumari: Юлсер-Ола) on linn Venemaal Mari Eli Vabariigis. Linn asub Volga (Kuibõševi veehoidla) kaldal. Linna kohal asus Lopatino küla, mis nimetati Volžskiks ja sai linnaõigused 1940. aastal. Linnas on paberi- ja tselluloosivabrik, sadam ja raudteejaam (ühendus Zeljonõi Doliga). Q127240828
Zvenigovo

Zvenigovo on linn Venemaal Mari Eli Vabariigis, Zvenigovo rajooni keskus. Linn asub Volga kaldal. Zvenigovo sai linnaõigused 1974. aastal. Linnas on laevaremonditehas ja metsakombinaat. 1989. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanike arv 14 229. Venelased moodustasid 53,7% elanikest, marid 28,9%, tšuvašid 13,7% ja tatarlased 1,6%.
Vammala linn

Vammala on endine linnaks nimetatud omavalitsusüksus Soomes Pirkanmaa maakonnas. 2007. aastal liitus linnaga Suodenniemi vald. 1. jaanuaril 2009 moodustati Vammala linna ning Äetsä ja Mouhijärvi valla liitmise teel Sastamala linn. Vammala on tuntud kui raamatute linn. Seal asub palju raamatuantikvariaate. Vammala oli Kuressaare sõpruslinn. Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot, vaadatud 15.02.2019.
Alfred Roman

Liechtensteini prints Alfred Roman (Alfred Roman Prinz von und zu Liechtenstein, 6. aprill 1875 Viin – 25. oktoober 1930 Waldstein Peggau lähistel) oli Liechtensteini poliitik, 15. juunist 4. augustini 1928 Liechtensteini valitsusjuhi kohusetäitja. Ta oli vürst Johann I pojapoeg ja vürst Alois II vennapoeg. Tema abikaasa oli 1912. aastast Oettingen-Oettingeni ja Oettingen-Wallersteini printsess Theresia Maria (1887–1971), kellega neil oli kokku neli last: printsess Maria (1913–1992) prints Hans-Moritz (1914–2004) prints Heinrich (1916–1991) printsess Eleonore (1920–2008)
Kuhmo linn

Kuhmo on linnaks nimetatav omavalitsusüksus Soomes Kainuu maakonnas. Piirneb idas Venemaa Karjala Vabariigiga. Keskasula on Kuhmo. Kuhmo naabervallad on Hyrynsalmi vald, Lieksa, Nurmes, Ristijärvi vald, Sotkamo vald ja Suomussalmi vald. Kuhmoniemi vald asutati 1865. aastal, 1935 lühendati nimi Kuhmoks. 1986 nimetati linnaks. Kuhmos asub Vartiuse piiripunkt. Kuhmo on 2023. aastal Soome-ugri kultuuripealinn. Paavo Puurunen, laskesuusataja Janne Pesonen, hokimängija Population growth biggest in nearly 70 years Kuhmo koduleht
Ikaalineni linn

Ikaalinen on linnaks nimetatav kohaliku omavalitsuse üksus Soomes Pirkanmaa maakonnas. Linna keskus Ikaalinen asub Kyrösjärvi läänekaldal. Linna geograafilised koordinaadid on 61° 46' põhjalaiust ja 23° 4' idapikkust. Ikaalinen sai omavalitsusüksuseks 1641. 1858 eraldati Ikaalineni vallast Ikaalineni alev. 1972 alev ja vald liitusid ning uue haldusüksuse nimeks sai Ikaalineni alev. 1977 nimetati kõik Soome alevid linnadeks. Linn on tuntud 1884. asutatud Põhjamaade suurima veekeskuse Ikaalisten Kylpylä järgi. 55% omavalitsuse elanikest töötab teenindussfääris ja 15% põllumajanduses. Haapimaa, Heinistö, Heittola, Helle, Höytölä, Isoröyhiö, Jauhokuononmaa, Juhtimäki, Jyllinmaa, Kallionkieli, Kalmaankylä, Karhoinen, Karttu, Kiiala, Kilvakkala, Kolkko, Kovelahti, Kurkela, Leutola, Luhalahti, Läykkälä, Miettinen, Niemi, Pukara, Riitiala, Sammi, Sarkkila, Saukko, Sisättö, Sikuri, Sipsiö, Tevaniemi, Varessalmi, Vatsiainen, Vatula, Vehuvarpe, Viljala, Vähäröyhiö, Välikylä. Seitsemise rahvuspark jääb osaliselt Ikaalineni linna maa-alale. Ikaalinenis ilmub ajaleht Pohjois-Satakunta ja töötab kohalik raadiojaam Sun FM. Ikaalinenis asub spordiklubi Ikaalisten Urheilijat, mis tegeleb jalgpalli, jäähoki, kergejõustiku, korvpalli ja suusatamisega. Kohalik orienteerumisklubi on Ikaalisten Nouseva Voima. Ikaalineni sõprusvallad on Gagra (Gruusia), Ljusdal (Rootsi), Palamuse vald (Eesti), Stade (Saksamaa) ja Tynset (Norra). Population growth biggest in nearly 70 years Linna koduleht (soome ja inglise keeles)
Põlev lipp

"Põlev lipp" on Karl Ristikivi romaan, millega algab tema ajalooliste romaanide sari ja kroonikate triloogia. Raamat ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1961. "Põleva lipu" sündmused leiavad aset Lõuna-Saksamaal ja Itaalias aastatel 1266–1268. Lugu jälgib Švaabi hertsogi ja Staufenite koja viimase võsu, Konradini luhtaläinud katset ühendada Saksamaa ja Itaalia ühise kuninga võimu alla. Konradin on sündmuste alguses 16-aastane ja Ristikivi kujutab teda ausa ja õilsana, ta on pühendunud oma ülesandele võita tagasi Sitsiilia kuningriik, mis tema vanaisa Friedrich II sohipoja Manfredi käest on langenud Anjou Charlesi kätte. Tema sõjakäiku üle Alpide ja läbi Pavia, Pisa, Siena ja Rooma saadab edu, kuid Tagliacozzo lahingus Charlesi vastu saab Konradini sõjavägi lüüa ning ta ise langeb vangi ja hukatakse Napolis. Romaan koosneb 16 peatükist, millest igaüks kannab heraldilise sümboli nime. Sitsiilia kuningas Konradin Austria hertsog Friedrich vana rüütel von Schmerzburg Rupert Schmerzburg von Schwalbenhöh Baieri hertsog Ludwig (kuninganna Elisabethi ja hertsog Heinrichi vend) Saksamaa kuninganna Elisabeth von Wittelsbach (Konradini ema, kuningas Konrad IV endine abikaasa, Tirooli ja Görzi krahvi Meinhardi abikaasa) Tirooli krahv Meinhard II Nürnbergi linnusekrahv Friedrich krahv Rudolf von Habsburg Benvenuto Tordini saratseen Hassan Nuri paavst Clemens IV rüütel Guillaume de Montepervier Anjou hertsog Charles marssal Kroff von Flüglingen Karl Ristikivi. L'étendard en flammes. Traduit de l'estonien par Jean Pascal Ollivry. Paris: Alvik, 2005 Hasso Krull. Surm, teisik, peegel. Ristikivi sümmeetriad. // Hasso Krull. Katkestuse kultuur. Vagabund, 1996, lk 116–121. Eva Lepik. Karl Ristikivi "Põleva lipu" leitmotiividest. Acta Semiotica Estica IV, Tartu, 2007, lk 175–194.
Viimne linn

"Viimne linn" on Karl Ristikivi romaan, tema ajalooliste romaanide sarja kroonikate triloogia teine teos. Raamat ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1962. Sarja teine romaan "Viimne linn" manab lugeja silma ette apokalüptilise nägemuse Püha Maa viimase ristisõdijate linna Akko langemist moslemitele aastal 1291. Kroonika jutustaja on Ateena hertsogi valdustes sündinud hospitaliit Roger Blondel de Tressalin, kes räägib oma elu lugu. Põgenemine viib Rogeri Küprosele ja Akkosse, kus ta liitub Templiorduga. Pärast aastatepikkust ausat teenistust heidetakse ta ordust reeturliku valesüüdistuse peale välja, misjärel ta võetakse Hospidaliordusse. Romaani kolm viimast peatükki kirjeldavad dramaatiliselt Akko langust ning viimaseid lahinguid selle eel. Roger kirjutab oma loo vanas eas, kui teda vendade hulgas Roger Lihtsameelsena tuntakse.
Surma ratsanikud

"Surma ratsanikud" on Karl Ristikivi romaan, mis ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1963. Romaan lõpetab Ristikivi ajalooliste romaanide sarja kroonikate triloogia. Kroonikate triloogiasse kuuluv "Surma ratsanikud" meenutab alažanrilt kelmiromaani. Romaanis käsitletakse Roger de Flori juhitud ajaloolise palgasõdurite kompanii Kataloonia Suure Kompanii seiklusi 14. sajandi alguses Vahemere piirkonnas. "Surma ratsanike" tegevus algab Mallorcal, jätkub Sitsiilias, Bütsantsis ja Väike-Aasias. Romaani minategelane Pedro on kasvanud Mallorca saarel, tema õpetaja on romaanis Ramon Llull. Pedro võtab Kataloonia Suurde Kompaniisse astudes Casarmana nime, tema järeltulijaid esineb Ristikivi ajalooliste romaanide sarja järgmisteski osades. "Imede saare" kirjapanija Niccolo Casarmana on Pedro poeg. "Mõrsjalinikus" kohtame samuti Casarmanasid ja "Rooma päevikus" on parun Casarmana Rooma politseiülem. Roger de Flor
Sompa

Sompa on küla Jõhvi vallas Sompa linnaosa on Kohtla-Järve linnaosa Sompa mõis Sompa külas Sompa tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Sompa tänav Jõhvis
Sønderborg

Sønderborg (saksa keeles Sonderburg) on linn Taanis Lõuna-Taani piirkonnas Flensburgi lahe ääres Saksamaa piiri lähedal, Sønderborgi valla keskus. Vanalinn ja suur osa muust linnast asub Alsi saarel (saksa keeles Alsen), lääneosa asub Jüütimaal. Nende vahel on 250 meetri laiune Alsi väin (Als Sund, saksa keeles Alsensund), mis lõuna pool suubub Sønderborgi lahte (Sønderborg Bugt, saksa keeles Sonderburgbucht, mis on osa Flensburgi lahest (saksa keeles Flensburger Förde). Sønderborgist põhja pool ulatub sügavale Alsi saare sisse Augustenborg Fjord. 29. juunil 1864 vallutas linna Taanilt Preisimaa ja linn jäi Preisimaale (1871. aastast Saksamaale). Halduslikult kuulus ta sel ajal Schleswig-Holsteini provintsi. 1890. aastal oli Sonderburgis 5120 elanikku, neist 145 katoliiklast ja 7 juuti. 1920. aastal läks Sønderborg Põhja-Schleswigi koosseisus rahvahääletusega Taanile tagasi. Praegugi on linnas märkimisväärsel hulgal sakslasi, kes on ühinenud saksa põhjaschleswiglaste liitu. Raudteeühenduse sai Sonderburg 15. juulil 1901. Elanike arv on muutunud järgmiselt (alates 1980. aastast, 1. jaanuari seis): 1890: 5120 1980: 27 790 1985: 27 583 1990: 28 291 1995: 29 388 1999: 30 037 2000: 30 011 2003: 30 122 Holstein-Sonderburgi suguvõsa kohta vaata Oldenburg (suguvõsa) Vanalinnas on loss (asutatud 1170) ja sadamapromenaad. Selle läheduses on taanlaste Dybbøl Banke memoriaal ja muuseum. Dybbøl (saksa keeles Düppel) on ka Sønderborgi linnaosa Jüütimaal. Sadamalinnas Sønderborgis ühendavad Alsi saart Jüütimaaga kaks maanteesilda üle Alsi väina. Põhjapoolne sild on viadukt, mida mööda kulgeb maantee nr 8, mis ühendab Tønderit Nyborgiga (Alsi ja Fyni saare vahel on parvlaevaühendus. Lõunapoolne, vanem sild on lahtikäiv sild Kong Christian X. Bro, mis on nimetatud Taani kuninga Christian X järgi. See on ka ainus sild üle Alsi väina, millele lubatakse jalakäijaid ja jalgrattureid. Jüütimaa poole peal on Taani Riigiraudtee väike lõppjaam, mille kaudu linnal on ühendus Tinglev'ga. Alates 1997. aastast on see raudteelõik elektrifitseeritud. Intercity-rongid Kopenhaagenisse väljuvad iga kahe tunni tagant. Sõiduaeg on 3 tundi 48 minutit (2004). Sønderborgist põhja pool on Sønderborgi lennujaam. See asub neemel, millest ida poole jääb Augustenborg Fjord ja lääne poole Alsi väin. Sealtkaudu on linnal lennuühendus Kopenhaageniga. Parvlaevaühendus on Åbenrå, Dampi, Flensburgi ja Geltingiga. Linnas on masinaehitus-, tekstiilitööstus- ja toiduainetetööstuse ettevõtteid. Turism on elav. Linnas sündis 1749. aastal kunstnik Christian August Lorentzen. http://www.statbank.dk/BY1 Kommuuni koduleht taani keeles
Imede saar

"Imede saar" on Karl Ristikivi romaan, mis ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1964. 1966. aastal järgnes kodumaine trükk Loomingu Raamatukogus. "Imede saar" kuulub Ristikivi ajalooliste romaanide sarja, paigutudes vahemänguna kroonikate triloogia ja elulugude triloogia vahele. Žanrilt on "Imede saar" antiutoopia ning järgib Platoni "Politeia" ja hilisema utoopiakirjanduse traditsiooni. Autor on nimetanud võimaliku eeskujuna ka Marco Polo reisikirju. Raamat on müstifikatsiooni järgi tõlge Niccolo Casarmana avaldatud raamatust "Tema Hiilguse, Spalato ja Ragusa vürsti Lorenzo di Sciarra merereis Allotriasse ehk Imede saarele, aga peamiselt selle senitundmatu saare ja sealse rahva elu-olu kirjeldus, mille oma Kõrge Isanda ja Heategija armulikul loal ja õhutusel on üles tähendanud Niccolo Casarmana Genovast". Väljaandja kahtleb reisi väidetava toimumisaja ja seega väidetava üleskirjutamise aja – aasta 1348 – tõepärasuses. Herbert Salu nimetab oma 1972. aasta teises "Utoopia ja futuroloogia" Ristikivi "Imede saart" kõrvuti Albert Kivikase teosega "Kodukäija" väljapaistvateks utoopiažanri esindajateks eesti kirjanduses. Herbert Salu. Utoopia ja futuroloogia, Lund: 1972. Lk 23. Jaan Kross. Niccolo Casarmana peeglimänguraamat. Raamatus: Vahelugemised, Tallinn: Eesti Raamat, 1968, lk 198–204 "Imede saare" arvutused Ulmekirjanduse BAASis "Imede saarega" seotud utoopiakirjandust
Mõrsjalinik

"Mõrsjalinik" on Karl Ristikivi romaan, mis jutustab Siena Katariina elulugu ja alustab Ristikivi ajalooliste romaanide sarja elulugude triloogiat. Raamat ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1965. Eva Lepik. Kangelane ja autor: Karl Ristikivi "Mõrsjalinik" Mihhail Bahtini uurimuse "Autor ja kangelane esteetilises tegevuses" taustal. Hortus Semioticus, 1 (2006).
Rõõmulaul

"Rõõmulaul" on Karl Ristikivi romaan, tema ajalooliste romaanide sarja elulugude triloogia teine teos. Raamat ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1966. Romaan jutustab kõmri päritolu muusiku Davidi elulugu.
Nõiduse õpilane

"Nõiduse õpilane" on Karl Ristikivi romaan, mis ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1967. Romaan lõpetab Ristikivi ajalooliste romaanide sarja elulugude triloogia.
Lohe hambad

"Lohe hambad" on Karl Ristikivi romaan, mis ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1970. Romaan on Ristikivi ajalooliste romaanide sarja kahel ajapinnal romaanide triloogia teine osa. Romaani venekeelne tõlge "Zubõ drakona" ilmus 1997. aastal. Katalaanikeelne tõlge ''Les dents del drac'' esitleti 2018. aastal Barcelonas. "Ilmunud on Karl Ristikivi romaani «Lohe hambad» katalaanikeelne tõlge". Kultuur. 2. jaanuar 2019. Vaadatud 30. jaanuaril 2024.
Õilsad südamed

"Õilsad südamed ehk Kaks sõpra Firenzes" on Karl Ristikivi romaan, mis ilmus Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastusel aastal 1970. Romaan on Ristikivi ajaloolise sarja kahel ajapinnal romaanide triloogia avateos.
Kahekordne mäng

"Kahekordne mäng" on Karl Ristikivi romaan, mis ilmus Rootsis Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi kirjastuse kaudu 1972. aastal. Romaan lõpetab Ristikivi ajaloolise sarja kahel ajapinnal romaanide triloogia. Žanrilt on "Kahekordne mäng" kriminaalromaan.