laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
High Line

High Line on 2,33 kilomeetrit pikk park, mis asub Manhattanil, New Yorgis, Ameerika Ühendriikides. Park on ehtitatud endise kõrgendatud raudtee peale. Park sai valmis 2009. aastal ja parki külastab aastas keskmiselt viis miljonit inimest.
Financial District

Lower Manhattani Financial District, tuntud ka kui FiDi, on naabruskond, mis asub Manhattani saare lõunatipus, New Yorgis, Ameerika Ühendriikides. Sealt sai alguse New Yorgi linn 1624. aastal. Financial Districtis asuvad New Yorgi peamised finantsasutused ja ettevõtted, sealhulgas New Yorgi börs ja Federal Reserve Bank of New York. 2018. aasta seisuga elab Financial Districtis 61 000 inimest. Broad Street Canyon of Heroes Gold Street Nassau Street Pearl Street State Street South Street Theatre Alley West Street Whitehall Street William Street Albany Street Ann Street Bridge Street Cortlandt Street Dey Street Fulton Street Maiden Lane Marketfield Street Liberty Street Stone Street Vesey Street Wall Street  Pikemalt artiklis New Yorgi metroo Chambers Street Station City Hall Station Park Place Station World Trade Center Station Cortlandt Street Station Fulton Street Station Broad Street Station Wall Street Station Bowling Street Station Whitehall Street Station South Ferry Station Battery Park City Tribeca Civic Center Two Bridges https://www1.nyc.gov/assets/doh/downloads/pdf/data/2015chp-mn1.pdf, vaadatud 2.10.2020.  Financial District – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
1895

◄ | 18. sajand | 19. sajand | 20. sajand | ► ◄ | 1860. aastad | 1870. aastad | 1880. aastad | 1890. aastad | 1900. aastad | 1910. aastad | 1920. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1891 | 1892 | 1893 | 1894 | 1895 | 1896 | 1897 | 1898 | 1899 | ► | ►► 1895. aasta (MDCCCXCV) oli 19. sajandi 95. aasta. 7. aprill – Norra maadeuurija Fridtjof Nanseni juhitud Arktika-ekspeditsioon jõudis põhjalaiuskraadile 86°13.6′N, mis oli kõige põhjapoolsem punkt, kuhu kunagi olid jõutud. 17. aprill – Shimonoseki rahu lõpetas Esimese Hiina-Jaapani sõja. 25. mai – Briti kirjanik Oscar Wilde mõisteti pederastias süüdistatuna kaheks aastaks sunnitööle. 22. oktoober – Pariisis Gare Montparnasse'i raudteejaamas ei suutnud suurel kiirusel liikunud rong pidama jääda ja sõitis läbi jaamahoone. 8. november – Saksa füüsik Wilhelm Conrad Röntgen avastas hiljem tema järgi nimetatud elektromagnetilised kiired. 27. november – Rootsi keemik ja tööstur Alfred Nobel allkirjastas oma testamendi, millega jättis suurema osa oma varast Nobeli auhinna loomiseks. 28. detsember – Vennad Lumière'id korraldasid Pariisis esimese filmiseansi. Leiutati müratu hammaskett.[viide?] 12. jaanuar (vkj 31. detsember) – preester Paul Kulbusch asutas Peterburis koguduse, mis ühendas umbes 4000 õigeusklikust eestlast. 13. jaanuar (vkj 1. jaanuar) – Pärnu Kõrgem Linna Tütarlastekool reorganiseeritakse tütarlastegümnaasiumiks. Mais algasid Valga–Ruhja–Pärnu kitsarööpmelise raudtee ehitustööd. 14. august (vkj 2. august) – Georg Lurich püstitas Władysław Krajewski raskejõustikuringis oma esimesed tõstmise maailmarekordid. Tallinna sadam sai esimese jäälõhkuja. 21. jaanuar – Cristóbal Balenciaga, Hispaania moelooja 6. veebruar – Babe Ruth, USA pesapallur 11. veebruar – Harald Oert, Eesti kohtunik 23. aprill – Ngaio Marsh, Uus-Meremaa teatrilavastaja ja kirjanik 6. mai – Rudolph Valentino, itaalia päritolu ameerika näitleja 26. mai – Dorothea Lange, USA fotodokumentalist 8. juuni – Oskar Öpik, Eesti diplomaat 21. august – Albert Ladva, Eesti politseinik 30. september – Lewis Milestone, USA filmilavastaja 8. oktoober – Juan Perón, Argentina president 25. november – Ludvík Svoboda, Tšehhoslovakkia poliitik 25. november – Anastass Mikojan, Nõukogude poliitik 9. detsember – Dolores Ibárruri, Hispaania ajakirjanik ja poliitik 14. detsember – George VI, Suurbritannia kuningas 14. detsember – Paul Éluard, prantsuse luuletaja 23. detsember – Hermann Kruus, Eesti politseinik 20. veebruar – Frederick Douglass, USA abolitsionist 17. juuni – Reinhold Winkler, Karja kirikuõpetaja, endine Saaremaa superintendent 2. august – Joseph Thomson, šoti maadeuurija ja geoloog 8. september – Adam Opel, saksa ettevõtja 2. november – Karl Frederik Aagaard, taani maalikunstnik 27. november – Alexandre Dumas noorem, prantsuse kirjanik ja näitekirjanik Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 157-158
Prototüüp

Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Prototüüp (täpsustus). Prototüüp on kontseptsiooni või protsessi testimiseks ehitatud esialgne proovtoode, mudel või versioon. Prototüüp võib funktsioneerida ka esemena, mida saab kopeerida või millest saab õppida. Prototüübi terminit kasutatakse erinevates kontekstides, sealhulgas semantikas, disainis, elektroonikas ja tarkvara programmeerimisel. Uue disaini hindamisel kasutatakse üldjuhul prototüüpi süsteemianalüütikute ja kasutajate täpsuse parandamiseks. Prototüüpide eesmärk on anda pigem tõeline, töötav süsteem, mitte teoreetiline lahendus. Mõnes disaini töövoo mudelites on prototüübi loomine (protsess, mida mõnikord nimetatakse materialiseerimiseks) idee vormikohastamise ja hindamise vaheline samm. Põhimõtteline prototüüp aitab kontrollida kavandatud disaini mõningaid võtmefunktsionaalseid aspekte, kuid tavaliselt ei oma see lõpptoote funktsionaalsust. Töötav prototüüp esindab kõiki või peaaegu kõiki lõpptoodangu funktsioone. Visuaalne prototüüp kujutab kavandatud disaini suurust ja välimust, kuid mitte funktsionaalsust. Vormi uuringu prototüüp on esialgne visuaalse prototüübi tüüp, milles rõhutatakse disaini geomeetrilisi tunnuseid, vähem värvide, tekstuuride või muude kujundite aspektidega. Kasutajakogemuse prototüüp kujutab endast piisava välimuse ja funktsionaalsusega toodet, mida saab kasutada kasutaja käitumise uurimisel. Funktsionaalne prototüüp kajastab kavandatud disaini funktsiooni ja välimust, kuigi see võib olla loodud erinevate tehnikatega ja isegi erineva ulatusega lõplikust disainist. Paberprototüüp on tarkvaratoote kasutajaliidese trükitud või käsitsi joonistatud kujundus. Selliseid prototüüpe kasutatakse tavaliselt tarkvara disaini varaseks testimiseks ning see võib olla osa tarkvara loomisel disainilahenduste otsuste kinnitamiseks enne kõige kulukamate projekteerimisetappide läbimist. Vähim elujõuline toode
Novoje Garkolovo

Novoje Garkolovo (vene keeles Новое Гарколово; soome keeles Uusi-Harkkola; isuri keeles Iljasta) on küla Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis Soikino poolsaarel. Küla on ajalooliselt asustanud isurid. Kihelkondlikult kuulus see Soikkola kihelkonda. Külas elab 5 inimest (2070). Küla on esimest korda mainitud 1834.
Ilješi

Ilješi (vene keeles Ильеши; soome keeles Iljussa) on küla Venemaal Leningradi oblastis Volossovo rajoonis. Ajalooliselt oli see ingerlaste küla. Külas elab 45 inimest (2017). Küla on esimest korda mainitud 1500. 1919 sai külast alguse ingerlaste mäss Nõukogude Venemaa võimude vastu.
Muhu valla vapp

Muhu valla vapp on Eesti haldusüksuse Muhu valla vapp. Vapi kujundas Herman Heinla. Valla vapi sinisel hõbedaste laineliste külgedega kilbil on hõbedane punasega ornamenteeritud n–ö muhu mänd — pügalristi rahvuslik erikuju. Vapipilt näitab Muhumaa, tema rahva ja kultuuri asendit kahe naabri - Saaremaa ja Eestimaa, vahel. Muhu mänd ehk kaheksakand on juba muinasaegadest tuntud õnne ja viljakuse sümbol. Muhu valla lipp Muhu valla sümboolika valla kodulehel Muhu valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Jalgelevo

Jalgelevo (vene keeles Яльгелево; soome keeles Jälkylä) on küla Venemaal Leningradi oblastis Lomonossovi rajoonis. Ajalooliselt oli see ingerlaste küla, mis kuulus Hietamäki kihelkonda. Külas elab 1876 inimest (2017). Küla on esimest korda mainitud 1500. Q127207496
Maloje Karlino

Maloje Karlino (vene keeles Малое Карлино; soome keeles Pieni-Karhila) on küla Venemaal Leningradi oblastis Lomonossovi rajoonis. Ajalooliselt oli see ingerlaste küla, mis kuulus Tuutari kihelkonda. Tänapäevane küla hõlmab suure osa ka endisest Bolšoje Karlino küla aladest. Külas elab 1870 inimest (2017). Küla on esimest korda mainitud 1817. Bolšoje Karlino Q127207496
Gorelovo

Gorelovo (vene keeles Горелово) on kohanimi: Gorelovo (Pihkva oblast) Gorelovo rajoon, endine rajoon Peterburis ...
Peski

Peski (vene keeles Пески) on kohanimi: Peski (Kingissepa rajoon), vadja keeles Liivtšülä ...
Peski (Kingissepa rajoon)

Peski (vene keeles Пески; soome keeles Liivakylä või Liiva; vadja keeles Liivtšülä) on küla Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis. Ajalooliselt oli see vadjalaste küla, mis kuulus Soikkola ja hiljem Kosemkina kihelkonda. 1848 elas külas 134 vadjalast.
Harburgi kreis

Harburg on kreis (Landkreis) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal. Kreisi pindala on 1245 km². 31. detsembril 2017 elas seal 251 511 inimest. See on nime saanud Harburg an der Elbe linna järgi, mis oli kunagi kreisi keskus, kuid nüüd on Hamburgi osa. Kreis külgneb (idast ja päripäeva) Lüneburgi, Heidekreisi, Rotenburgi ja Stade kreisiga, Hamburgi linna ning Schleswig-Holsteini liidumaaga (Lauenburgi kreis). 1885. aastal rajas Preisi valitsus piirkonnas kolm kreisi: Harburgi kreisi, Winseni kreisi ja kreisivaba linna Harburg an der Elbe. 1932. aastal Winseni ja Harburgi kreis ühendati; Harburg-Wilhelmsburgi linn (mis oli liidetud 1927. aastal) sai kreisi keskuseks, kuigi see jäi kreisivabaks ja seega ei olnud kreisi osa. 1937. aastal liidendati Harburg-Wilhelmsburgi linn Suur-Hamburgi seadusega Hamburgi linnaga. Harburgist ja Wilhelmsburgist said kaks Hamburgi linnaosa. Harburgi kreis jäi Preisimaale ja säilitas oma autonoomia. Winsen an der Luhe sai 1944. aastal uueks kreisikeskuseks. Kreis paikneb Hamburgist lõunas ja seal on mitu Hamburgi metropolipiirkonna eeslinna. Kreisi lõunaosas on osa Lüneburgi nõmmest (Lüneburger Heide). Linnad: Buchholz in der Nordheide Winsen (Luhe) Vabad vallad: Neu Wulmstorf Rosengarten Seevetal Stelle Samtgemeinden: Samtgemeinde Elbmarsch Drage Marschacht1 Tespe Samtgemeinde Hanstedt Asendorf Brackel Egestorf Hanstedt1 Marxen Undeloh Samtgemeinde Hollenstedt Appel Drestedt Halvesbostel Hollenstedt1 Moisburg Regesbostel Wenzendorf Samtgemeinde Jesteburg Bendestorf Harmstorf Jesteburg1 Samtgemeinde Salzhausen Eyendorf Garlstorf Garstedt Gödenstorf Salzhausen1 Toppenstedt Vierhöfen Wulfsen Samtgemeinde Tostedt Dohren Handeloh Heidenau Kakenstorf Königsmoor Otter Tostedt1 Welle Wistedt 1 Samtgemeinde keskus https://www.destatis.de/DE/Themen/Laender-Regionen/Regionales/Gemeindeverzeichnis/Administrativ/04-kreise.html landkreis-harburg.de
Tširkovitsõ

Tširkovitsõ (vene keeles Чирковицы; soome keeles Tirkkovitsa) on küla Venemaal Leningradi oblastis Volossovo rajoonis. Ajalooliselt oli see ingerlaste küla. Külas elab 48 inimest (2017). Küla on esimest korda mainitud 1500.
Płošča Lenina metroojaam

Płošča Lenina metroojaam (vene keeles Площадь Ленина (Ploštšad Lenina metroojaam), valgevene Плошча Леніна (transkribeerituna Ploštša Lenina metroojaam), tõlkes Lenini väljaku metroojaam) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Maskoŭski ja Kastryčnicki rajooni piiril. Jaam avati 26. juunil 1984; see oli üks Minski metroo algsetest jaamadest. Perroon on 100 meetri pikkune ja 10 meetri laiune. Tegemist on Minski metroo enimkasutatud jaamaga, 2013. aastal kasutas seda keskmiselt 85,6 tuhat inimest päevas, 2015. aastal oli kasutajaid 65,7 tuhat ja 2016. aastal 61 tuhat. Jaam on üks kolmest Minski metroo jaamadest, mille väljapääs on rajatud varem olemas olnud hoonesse – üks selle sissepääsudest asub Minski keskraudteejaamas. Aastal 2003 avati tunnel, mis ühendab metroojaama raudteejaama platvormidele viiva tunneliga. Raudteejaama juurde on rajatud ka Minski keskautobussijaam, mis aitab reisijate arvu veelgi kasvatada. Jaama kujundamisel võeti arvesse seda, et tegemist on tõenäoliselt ühe enamkasutatava metroojaamaga. Nõnda kujundati jaam lakooniliselt ja funktsionaalselt, välditi ohtraid dekoratiivseid elemente. Jaam on üldiselt kujundatud heledates toonides, erandiks on raudteede seinad, mis on kaetud tumeroosa marmoriga. Perrooni keskosa on kujundatud mustriliselt, seda kaunistab ka üksik sirbi ja vasaraga sammas. Aastail 1992–2003 kandis metroojaam nime Płošča Niezaležnasci (valgevene Плошча Незалежнасці, vene Площадь Независимости), seejärel taastati aga metroojaama algne nimetus. http://www.urbanrail.net/eu/by/minsk/minsk.htm  Płošča Lenina metroojaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Infot jaama kohta (vene keeles)
Harburg-Wilhelmsburg

Harburg-Wilhelmsburg oli aastatel 1927 kuni 1937 lühikest aega linn Preisimaa Hannoveri provintsis, kui ühendati Harburgi ja Wilhelmsburgi linnad. 1937. aasta Suur-Hamburgi seadusega annekteeriti Harburg-Wilhelmsburg koos Preisimaa Schleswig-Holsteini provintsi linnade Altona ja Wandsbekiga Hamburgi. Vaatamata Hamburgiga liitmisele jäi Harburg Hannoveri Harburgi kreisi keskuseks. 1944. aastal viidi kreis keskus Winsenisse. Täna hõlmab endine linn suurema osa Harburgi linnaosast.
Ēdole loss

Ēdole loss ehk Ēdole mõisa peahoone asub Lätis Kuldīga piirkonnas Ēdole külas. Lossi rajamist alustati 13. sajandil, kus see oli osa Ēdole piiskopilinnusest. Aastail 1835–1841 ehitati loss ümber uusgooti stiilis hooneks. Aastal 1905 sai loss tules kannatada, nii et aastail 1906 ja 1907 seda taastati. Vaatamata muudatustele fassaadis säilitati siiski endine arhitektuuristiil. Uued rekonstruktsioonitööd algasid lossis aastal 2014. Hoone on arvatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Juris Lipsnis. «Ēdoles pilī silti un omulīgi». Kurzemnieks, 2014. gada 21. oktobris Ēdoles pils ar nocietinājuma grāvjiem un parku
Instytut kultury metroojaam

Instytut kultury metroojaam (vene keeles Институт культуры (Institut kulturõ metroojaam), valgevene Інстытут культуры (transkribeerituna Instõtut Kulturõ metroojaam), tõlkes Kultuuriinstituudi metroojaam) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Maskoŭski rajoonis. Jaam avati 26. juunil 1984; see oli üks Minski metroo algsetest jaamadest. Kuni aastani 2012 oli tegemist metroo lõppjaamaga. Jaama perroon on 100 meetri pikkune ja 10 meetri laiune. Jaamast viib tee Orša suunas suunduvate elektrirongide ooteplatvormidele, üks väljapääs avaneb ka Valgevene Kultuuriülikooli juures. Projekti kohaselt pidi jaam kandma algselt nime Maskoŭskaja. Praeguse nime sai see pärast seda, kui algselt Vałhahradzkaja nime kandma pidanud metroojaam Maskoŭskajaks ümber nimetati. Jaam on kujundatud ühtse võlvikujulise monoliitraudbetoonkonstruktsioonina, Jaama kaunistavad kollasest, oranžist ja punasest klaasist bareljeefid, mis kujutavad Valgevene kultuuri saavutusi. Jaam ise on kujundatud lakooniliselt ja heledates toonides. Jaamast viib raudteeharu elektrirongide depoosse. Jaama sissepääs Üks bareljeefidest http://www.urbanrail.net/eu/by/minsk/minsk.htm  Instytut kultury metroojaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Infot jaama kohta (vene keeles)
Eesti piir

Eesti piir on Eesti riigipiir. Eestil on maismaapiir Venemaa (Eesti-Venemaa piir) ja Lätiga (Eesti-Läti piir) ning merepiir Soome (Eesti-Soome piir) ja Rootsiga (Eesti-Rootsi piir). 30. juunil 1994 võttis Riigikogu vastu Eesti riigipiiri seaduse, riigipiiri seadusesse oli lisatud klausel, et Eesti maismaapiir on määratud 1920. aasta 2. veebruari Tartu rahulepinguga ning teiste riikidevaheliste piirilepingutega. Riigipiiri seaduse jõustumisel muutusid kehtetuks Ülemnõukogus 22.10.1990 vastu võetud Eesti Vabariigi majanduspiiri seadus ja ka samal päeval heaks kiidetud Ülemnõukogu otsus majanduspiiri seaduse rakendamise kohta. Eesti Vabariigi ja Venemaa Föderatsiooni vaheline piir on ühtlasi Euroopa Liidu välispiir. Eesti piiri valvamisega tegeleb Siseministeeriumi haldusalas olev Politsei- ja Piirivalveameti piirivalveosakond. Eesti-Venemaa piirileping Eesti õhupiiri rikkumised Venemaa Föderatsiooni lennukite poolt Riigipiiri seadus, RT I 1994, 54, 902 Piirihaldus Siseministeerium Meedias Johannes Kert: "Idapiirist ei piisa, ka merepiir vajab väljaehitamist" Eesti Päevaleht, 10. aprill 2018 Vahur Koorits: "Valitsus kinnitas idapiiri väljaehitamise plaanid, see läheb maksma 190 miljonit" Delfi, 16. august 2018 "PPA kuulutas välja kagupiiri ehitushanke" ERR, 31. jaanuar 2019 L'Estonia completa (con un anno di anticipo) la recinzione elettrificata al confine con la Russia. [Eesti lõpetas (aasta varem) elektrifitseeritud tara piiril Venemaaga], Rai News, 17. juuni 2022
Suur-Hamburgi seadus

Suur-Hamburgi seadus (saksa keeles Groß-Hamburg-Gesetz), täisnimega Seadus Suur-Hamburgi ja Teiste Territoriaalsete Ümberkorralduste Kohta (saksa: Gesetz über Groß-Hamburg und andere Gebietsbereinigungen), võeti Natsi-Saksamaa valitsuse poolt vastu 26. jaanuaril 1937 ning volitas territooriumite vahetamist Hamburgi ja Preisimaa Vaba Riigi vahel. See jõustus 1. aprillil 1937. Hamburg kaotas enamuse oma eksklaavidest, sealhulgas Geesthacht ja Cuxhaven. Vastutasuks laiendati Hamburgi endiste Preisimaa linnade, nagu Altona, Wandsbek ja Wilhelmsburg, samuti mitme küla lisamisega. See kujutas endast nn. "nelja linna regiooni" ametlikku ühinemist. Sümboolne, kuid oluline muudatus oli Hamburgi "ümbernimetamine". "Freie und Hansestadt Hamburg" ("Vaba- ja Hansalinn Hamburg") asemel nimetati seda nüüd "Hansestadt Hamburg" ("Hansalinn Hamburg"). Viide vabadusele vanas nimes pärineb Saksa-Rooma riigist, mis sisaldas mitmeid rohkem või vähem suveräänseid vabu riigilinnu, sealhulgas Hamburg. Lisaks Hamburgi regulatsioonidele liitis seadus Vabalinn Lübecki Preisimaaga. Mõned väiksemad külad arvati Mecklenburgi. Lübeck oli olnud föderatsiooni sõltumatu liige, mis moodustas Reichi, enne kui Gleichschaltung 1933.–34. aastal hakkas neid kooskõlla viima. Adolf Hitler tundis Lübecki suhtes vastumeelsust, kuna linnavolikogu keelas tal seal 1932. aastal kampaaniat korraldada, kuigi oli ka vajadus hüvitada Preisimaale selle kaotused Hamburgile. Peale Lübecki, mis liidendati Preisimaa Schleswig-Holsteini provintsiga, pidi Hamburg loovutama Geesthachti, mis läks samuti Schleswig-Holsteinile, ja Ritzebütteli (sealhulgas Cuxhaveni), mis läks Preisimaa Hannoveri provintsile. Preisimaa loovutas Hamburgile Altona ja Wandsbeki, mis enne kuulusid Schleswig-Holsteinile, ning Harburg-Wilhelmsburgi, mis oli olnud Hannoveri osa. Nagu kogu Natsi-Saksamaa jagunes gaudeks, olid naaberpiirkondade Lübecki, Schleswig-Holsteini ja Mecklenburgi Gauleiterid võidelnud 1933. aastast kontrolli eest linna üle. Selle liitmine Preisimaaga näitas Schleswig-Holsteini Gauleiteri võitu. Hamburgi põhiseadus Suur-Berliini seadus Seaduse tekst Lübecki ajaloo veebileht
Vabaõpe

Vabaõpe (inglise keeles unschooling) on haridusmeetod ja -filosoofia, kus õppimine toimub eelkõige õppija valitud tegevuste kaudu. Vabaõppe õpilased õpivad oma loomuliku elukogemuse, sealhulgas mängu, majapidamiskohustuste, isiklike huvide ja uudishimu, praktika ja töökogemuse, reisimise, raamatute, valikkursuste, perekonna, mentorite ja sotsiaalse suhtluse kaudu. Vabaõpe julgustab laste enda algatatud tegevuste uurimist, uskudes, et mida isiklikum õppimine on, seda mõttekam, paremini mõistetavam ja seetõttu kasulikum see lapsele on. Kuigi kursusi võib aeg-ajalt valida, on vabaõpe seisukohtade järgi tavapäraste õppekavade, tavapäraste hindamismeetodite ja traditsioonilise hariduse muude tunnuste kasulikkus iga unikaalse lapse hariduses kaheldav. Vabaõppe kriitikud näevad seda äärmusliku haridusfilosoofiana. Põhiliseks mureks on, et lastel puudub nende koolis käivate eakaaslastele omased sotsiaalsed oskused, struktuur ja motivatsioon. Samas ütlevad vabaõppe poolehoidjad täpselt vastupidist: loomulikus keskkonnas omandatud enesejuhitud haridus valmistab lapsi paremini ette "reaalses maailmas" hakkama saamiseks. Koduõpe Vabakasvatus
Buchholz in der Nordheide

Buchholz in der Nordheide on suurim linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Harburgi kreisis. Linna pindala on 74,62 km². 31. detsembril 2017 elas seal 39 042 inimest. Linn asub umbes 25 km Hamburgist edelas. Buchholzis asub Brunsberg, 129 m kõrge mägi. See on Lüneburgi nõmme (Lüneburger Heide) põhjaservas. 1958. aastal sai Buchholz linnaõiguse. 1992. aastal tabas Buchholzi väike keeristorm, mis hävitas palju puid ja kahjustas arvukalt maju. 2002. aastal tõusis temperatuur Buchholzis üle 38 °C, tähistades kõigi aegade kõrgeimat piirkonnas. 2006. aastal püüdis Buchholz teha uut maailmarekordit, pannes 2000 inimest suure südame kujulisena kohaliku ujula juurde. Katse kukkus lõpuks läbi, kuna 39 inimest ei tulnud kohale. Buchholzil on kolm sõpruslinna: Canteleu Prantsusmaal, Wołów Poolas ja Järvenpää Soomes. Matthias Wolfes (1961-), protestantlik teoloog ja kirikuajaloolane Alexander Meier (1983-), jalgpallur Nikias Arndt (1991-), jalgrattur Dieter Kottysch (1943-), poksija (olümpiavõitja 1972) Christel Wegner (1947-), poliitik (DKP, Die Linke), Maapäeva saadik Wilhelm Leber (1947-), matemaatik, 2013. aastani Uusapostliku kiriku ülemapostel Matthias Stach (1969-), spordiajakirjanik ja -kommentaator Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.buchholz.de
Robert-François Damiens

Robert-François Damiens (9. jaanuar 1715 La Thieuloye, Prantsusmaa – 28. märts 1757 Pariis) oli Prantsuse teener, kes üritas 1757. aastal mõrvata Prantsusmaa kuningat Louis XV-t ning kelle avalik hukkamine tekitas laialdase ja kestva vastukaja. Temast sai viimane inimene, kes hukati Prantsusmaal neljakskiskumise läbi, mis oli traditsiooniline surmanuhtluse vorm kuningatapjatele. Atentaadi ajendid on tänini segased. Seda on põhjendatud vaimuhäiretega, kuid ülekuulamisel saadud vastuste kohaselt ärritas Damiensi ka Prantsuse katoliku vaimulikkonna keeldumine andmast armulauda jansenistidele. Samas ei tunnistanud ta piinamisele vaatamata, et keegi oleks teda atentaadi kavandamisel aidanud. 5. jaanuaril 1757 ründas Damiens kuninga tõlda, kui see hakkas sisenema Versailles' paleesse, kuid oli liiklusummiku tõttu seisma jäänud. Ihukaitsjatest mööda sööstnud Damiens pussitas kuningat sulenoaga rinda, kuid nuga jäi pidama kuninga paksudesse talverõivastesse ning haav oli vaid paari sentimeetri sügavune. Ründaja ei püüdnud põgeneda ning võeti kohapeal kinni. 28. märtsil 1757 hukati Damiens Pariisis Place de Grève'il. Teda piinati mitmes järgus, muuhulgas kuumade tangide, põleva väävli ning haavadesse valatud sulavaha, sulatina ja keeva õli abil. Kuna hobused ei olnud neljaksrebimise protseduuriga harjunud, tuli kasutada nelja asemel kuut hobust. Kõik liikmed ei tulnud keha küljest lahti, mistõttu tuli timukal osa kõõlustest ise katki lõigata. Pärast liikmete küljest rebimist publiku plaksutamise saatel põletati Damiensi torso tuleriidal; mõne pealtnägija väitel oli ta siis veel elus. Pärast Damiensi hukkamist põletati ta keha tuhaks ning tuhk puistati laiali. Tema õed-vennad olid sunnitud vahetama nime ning ta isa, naine ja tütar saadeti maalt välja. Damiensi atentaadi ajaks polnud Prantsusmaal olnud ühtki kuningatappu 1610. aastast saati. Damiensi kurikuulsus püsis veel kaua ning veel 40 aastat hiljem levitati Prantsuse revolutsiooni ühe käilakuju Maximilien Robespierre'i kohta kuuldusi, et too olevat Damiensi vennapoeg. Damiensi hukkamist kirjeldas pealtnägijana Giovanni Giacomo Casanova. Filosoof Cesare Beccaria tõi selle näiteks, mõistes piinamise ja surmanuhtluse hukka oma teoses "Kuritegudest ja karistustest" (1764), ning Thomas Paine nimetas Damiensi juhtumit despootlike valitsuste tüüpiliseks julmuseks ja üheks põhjuseks, miks rahvas revolutsiooni ajal samavõrd julm oli. Damiensile osaks langenud karistust käsitledes pidas Michel Foucault seda üheks ajendiks, mis viis järgnenud sajandi vältel radikaalse muutuseni Euroopa ühiskonna suhtumises riiklikesse karistustesse. Kirjanduses on Damiensi motiive kasutanud Charles Dickens "Loos kahest linnast", Peter Weiss näidendis "Marat/Sade" ning Mark Twain ulmeromaanis "Jänki kuningas Arthuri õukonnas". Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Damiens, Robert Francois". Encyclopædia Britannica. 7 (11th ed.). Cambridge University Press, lk 788 Reill, Peter Hanns; Wilson, Ellen Judy (2004). Encyclopedia of the Enlightenment. New York: Facts on File. Lk 138. ISBN 0-8160-5335-9. Vaadatud 7.02.2011. Boeglin, Edouard (6. jaanuar 1999). "On a voulu tuer le Bien-Aimé". Journal L'Alsace / Le Pays