laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ana Valdmann

Ana Valdmann (sündinud 25. märtsil 1964) on eesti haridusteadlane. Ta lõpetas 1987. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogina ning kaitses 2018. aastal Tartu Ülikoolis doktoritöö "Loodusteaduste õpetajate enesetõhususe kategooriate ja omanikutunde tasemete määramine lähtudes õpetajate koolitusvajadustest". Ta on Tartu Ülikooli ökoloogia ja maateaduste instituut, loodusteadusliku hariduse teadur, samuti Teaduskooli direktor. Tema teadustöö põhisuund on õpetajakoolitus. 2009 aasta õpetaja 2020 Eesti Bioloogiaõpetajate Ühingu kolleegi preemia "Ana Valdmann". ETIS. Vaadatud 26.08.2021. Asso Ladva (14. mai 2021). "Suvised õpilaagrid: ema-isa kaela pealt ära mõistliku tegevuse juurde". Õhtuleht. Vaadatud 27.08.2021.
Moodulsüntesaator

Moodulsüntesaator ehk modulaarsüntesaator ehk modulaarne süntesaator on elektrooniline muusikainstrument, mis koosneb moodulitena paigaldatud helisünteesi elektroonikalülitustest. Kasutajal on võimalik mooduleid eemaldada, lisada ja ümber korraldada, muutes nende omavahelist paigutust ja suunates signaalide liikumist moodulite vahel, kujundades nii erikõlalilisi kooslusi. Ainulaadse kõla ja paindlike helikujundusvõimaluste tõttu on moodulsüntesaatorid hinnatud elektroonilise heliga töötavate heliloojate ja muusikute hulgas. Arvutimuusikas on kasutuses ka tarkvaralised ehk arvutitarkvarana programmeeritud virtuaalsed moodulsüntesaatorid. Eestis on moodulsüntesaatoried kasutanud mitmed muusikud, nii stuudios kui elavas esituses, näiteks: Aleksei "Darkside" Brjantsev, Roland Karlson, Raul Keller, Taavi Kerikmäe, Kiwa, Jako Krull, Maarja Nuut, Toomas Savi, Mihkel Tomberg, Ekke Västrik, jt. Moodulsüntesaatoreid tutvustab oma tegevuses ka Eesti Elektroonilise Muusika Selts. Eestis toodetakse moodulsüntesaatoreid Liivatera, samuti on Eesti muusikute jaoks oluline Riias asuv lõunanaabrite pikema ajalooga moodulsüntesaatorite tootja Erica Synths, mis muuhulgas korraldab Riias elektroonilise muusika festivali Kontaktor. Jyoti Mishra (2009). The SOS Guide To Choosing A Modular Synth. Sound on Sound, April 2009 (ingl.k) Mariliis Mõttus (2015). Abstraktne audiofiil Ekke Västrik. Müürileht 19.11.2015 Stalker Festival: Ekke Västrik, Mihkel Tomberg, Roland Karlson, Taavi Kerikmäe ja Toomas Savi “Pasta Modulare Süntesatoorium". Postimees.ee Taavi Kerikmäe elektroakustilised kõnelused (2016). Jazzkaar.ee Asutati Eesti elektroonilise muusika selts. Ajakiri Muusika 1.02.2018 Kirke Ert (2021). Maarja Nuut: Elektroonilises muusikas kulub oma heli ja meetodi leidmiseks väga palju aega. Ajakiri Muusika Elu, 16.09.2021 ModularGrid is a database and planner for modular synthesizers (ingl.k) Liivatera Erica Synths Live Electronic Music Festival Kontaktor
Lillepärjasuutra

Lillepärjasuutra ehk Põimiksuutra (sanskriti keeles Gaṇḍavyūha-sūtra; tiibeti keeles sdong pos brgyan pa’i mdo või sdong po bskod pa’i mdo; hiina keeles ⼊法界品 ru fajie pin; jaapani keeles nyū hokkai hin) on üsna mahukas mahajaana suutra. Hiina ja Tiibeti budismis on see Vanikusuutra osa. Indias ja Nepalis see tuntud iseseisva teosena ja kuulub Nepali mahajaana traditsioonis üheksa seadmuseõpetuse hulka. Traditsiooniliselt tõlgitakse Gaṇḍavyūha-sūtrat Läänes "Lillepärjasuutraks", nagu ka Avataṃsaka-sūtra’t, kuigi sõna-sõnalt tähendab see lihtsalt ‘korrastatud ehk reastatud (sanskriti keeles vyūha) koostisosi (sanskriti keeles gaṇḍa)’. Hoopis erinev on suutra hiinakeelne pealkiri, mis tähendab "Sisenemine seadmusevalda". Lillepärjasuutra on loodud 1.–2. sajandil Indias, võimalik, et Lõuna-Indias, millele viitavad paljud kohanimed tekstis. Praegu arvatakse, et mahajaana suutrad olidki juba algusest peale teatud gruppide loodud tekstid, mida ühe ja sama grupi liikmed põlvkondade vältel edasi andsid ja täiendasid. Lillepärjasuutra vormiline ülesehitus erineb traditsioonilisest suutra-vormist. See on raamjutustusena esitatud lugu kaupmehepoeg Sudhanast, kes rändab mööda Indiat, otsides õpetusi, mis aitaksid tal saada bodhisattvaks. Esimesed juhatused saab ta Mandžušrīlt, seejärel külastab järgemööda 52 õpetajat ehk hüvesõpra (sanskriti keeles kalyāṇamitra), kellest igaüks annab talle juhatusi selle kohta, kuidas bodhisattval tuleb erinevates olukordades ja eluvaldkondades tegutseda. Hüvesõprade seas on erakuid, bhikšusid, õpetlasi, kaupmehi ja kuningaid, poisse ja tüdrukuid, rikkaid emandaid ning isegi üks prostituut, samuti mütoloogilisi tegelasi – bodhisattvaid ja jumalannasid. Kujustanud kõiki hüvesõprade õpetusi, jõuab Sudhana lõpuks bodhisattvate Maitreja ja Samantabhadra juurde, kelle abil süveneb keskendumisse, milles kujustab kogu maailmatervikut kui seadmusevalda (sanskriti keeles dharmadhātu), kus kõik on kõigega seotud, tervik sõltub igast üksikasjast ning iga üksikasi on lõimunud tervikusse. Kõike valgustab ja korrastab buda mõistmine ja kaastunne, mida olendite seas teostavad bodhisattvad. Lillepärjasuutras on kirjanduslikult väga rikkas ja kujundlikus vormis esitatud budismi põhiseisukohad, rõhuasetusega seadmusevalla kontseptsioonil, bodhisattvate tüpoloogiatel ning budade paljususel. Eesti keeles katkendid Märt Läänemetsa tõlkes (2006, 2008, 2009). Maailm ei saa paremaks teisiti kui muutustega inimeses. Intervjuu Märt Läänemetsaga. – Sirp 15.07.2022.[1] Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.
Johan Meimer

Johan Meimer (eesnimi ka Juhan ja Johann; sünniperekonnanimi Luberg; 6. juuni (vkj)/ 19. juuni 1904 Kehtna vald, Rapla kihelkond, Harjumaa – 10. detsember 1944 Piirsalu vald, Läänemaa) oli Eesti kergejõustiklane ja sporditegelane. Lõpetas 1925. aastal Pärnus gümnaasiumi ja 1928. aastal kergejõustiku erialal Berliini Kehalise Kasvatuse Ülikooli, 1929. aastal lipnikuna ka Sõjaväe Ühendatud Õppeasutused. Tuli aastatel 1925 ja 1926 odaviskes ning 1929 ja 1930 kümnevõistluses Eesti meistriks. Püstitas 1928. aastal viievõistluses (3648,515) ja 1930. aastal 200 m tõkkejooksus Eesti rekordi (29,8). Kuulus 7 korda Eesti koondisse. Ta sai 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude kergejõustikuvõistlusel odaviskes 8. ja kümnevõistluses 13. koha. Töötas alates 1930. aastast Pärnu Poeglaste Gümnaasiumis ja Pärnumaa kaubanduskeskkoolis kehalise kasvatuse õpetajana. Oli aastatel 1932–1933 Pärnu Tervise kergejõustikuosakonna esimees, alates 1933. aastast Pärnu Spordiklubi asutaja ja esimees ning 1933–1940 Pärnu Kalevi abiesimees ja spordijuht. Oli Kaitseliidu Pärnu maleva spordipealik ja 1936. aastal Berliini olümpiamängudel Eesti koolinoorte delegatsiooni juht. Töötas alates 1941. aastast Tallinna Polütehnilise Instituudi/ Tallinna Tehnikaülikooli kehalise kasvatuse õpetajana. Osales Saksa sõjaväkke mobiliseerituna Teises maailmasõjas, oli 3. Eesti Piirikaitserügemendi pioneerikompanii ülem. Nõukogude okupatsiooni ajal oli ta metsavend, arreteeriti sügisel 1944 ja lasti põgenemiskatsel maha. Tema kenotaaf asub Pärnu Alevi kalmistul. Ta lapsendati oma onu poolt ning sai uueks perekonnanimeks onu perekonnanime Luberg. Biograafia ESBL-is (vaadatud 27. augustil 2021) Biograafia ESBL-is Olympedia Pärnumaa tegelaste biograafiad 1937. Lk 150, kaader 157 "Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste Sõjakooli I aspirantide kompanii aspirant Johann Meimer". 1929. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiiv, EFA.73.A.343.50 Eesti ohvitserid 1918-1940 Eesti kommunismiohvrid 1940–1991 Kenotaaf Pärnu Alevi kalmistul
Vanikusuutra

Vanikusuutra (sanskriti keeles Avataṃsaka-sūtra; tiibeti keeles phal chen; hiina keeles 華嚴 經 huayan jing; jaapani keeles kegon kyō) on üks mahukamaid ja mõjukamaid mahajaana suutraid, tegelikult enam kui 30 tekstist koosnev suutrate kogumik. Pealkiri "Vanikusuutra" tähendab ‘lillepärga, vanikut, põimikut’, mis viitab nii teksti vormile (suutrate vanik) kui ka sisule, mille rõhuasetus on üksteisega läbi põimunud lugematute maailmade ja maailmasüsteemide (nagu lilled vanikus), mikro- ja makrokosmose ideel. Vanikusuutra loodi arvatavasti ajavahemikus 1.–4. saj algupäraselt sanskritikeelsena Indias, võimalik, et osaliselt ka Sise-Aasias, kuid tervikuna on kogumik säilinud ainult hiina- ja tiibetikeelses tõlkes. Sanskriti keeles on säilinud vaid Vanikusuutra kaks kõige mahukamat ja arvatavasti ka kõige vanemat osa, Lillepärjasuutra ja Kümne taseme suutra, mis Indias ja Nepalis on tuntud omaette suutratena ning kuuluvad Nepali traditsioonis üheksa seadmuseõpetuse hulka. Kogumikuna pandi Vanikusuutra kokku tõenäoliselt 4. saj Sise-Aasias, kust levis Hiinasse. Hiina keeles on kaks Vanikusuutra täielikku tõlget, lisaks veel eraldi Lillepärjasuutra tõlge. Varasem, 5. saj algusest pärit tõlge sisaldab 34 ja hilisem, 7. saj lõpust pärit tõlge 39 suutrat. 9. saj keskpaigast pärit tiibetikeelses versioonis on 45 suutrat. Eriti populaarseks sai Vanikusuutra Hiinas, kus selle põhjal tekkis 6.–9. saj õitsenud huayan’i koolkond, mis paistis silma filosoofilise analüüsi sügavuse poolest. Vanikusuutras leidub suhteliselt vähe filosoofilist arutelu, rohkem kasutatakse seal kujundirohket poeetilist keelt, et kirjeldada budade ja bodhisattvate keskendumisseisundites kujustatud kosmilist tervikut. Vanikusuutra tekstides on õpetajaks sageli bodhisattvad, kuna budat esitatakse ebaisikulise alati kohalviibiva teadvuse kõrgeima seisundina. Vanikusuutra keskne mõiste on seadmusevald (sanskriti keeles dharmadhātu), mille kaudu esitatakse maailmade ühtsuse idee nende paljususes. See ei tähenda mitte niivõrd füüsilist universumit, tavateadvusele avanevat nn reaalset maailmavalda (lokadhātu), kuivõrd virgunud meeles avanevat ideaalset harmooniliselt toimivat universumit, kus kõik on kõigega läbi põimunud. Osa sisaldub tervikus ja samal ajal ka tervik igas selle osas. Ülimas mõttes ei ole erinevate vaadete vahel mingit vastuolu. Vanikusuutra mõnes osas, eriti Kümne taseme suutras, käsitletakse põhjalikult bodhisattva tasemete ja isiksusetüüpide klassifitseerimise küsimusi. Lillepärjasuutra keskendub bodhisattva vaimse arengu ja haridustee kirjeldamisele mahajaana mütoloogilis-religioosses kontekstis. Vanikusuutras esineb hulk mütoloogilisi bodhisattvaid, kellest olulisemad on Samantabhadra, Mandžušrī, Maitreja ja Avalokitešvara. Samuti räägitakse seal budade paljususest, keda ühtse printsiibina ühendab Vairotšana. Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.
Ridaküla (Elva)

Ridaküla on küla Tartu maakonnas Elva vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 5.02.2018.
Vimalakirti suutra

Vimalakirti suutra (sanskriti keeles Vimalakīrtinirdeśa-sūtra; tiibeti keeles dri ma med par grangs pas bstan pa’i mdo; hiina keeles 維摩經 weimo jing; jaapani keeles yuima gyō) on üks populaarsemaid mahajaana suutraid, loodud arvatavasti 2. saj Indias. Sanskritikeelne originaaltekst arvati pikka aega olevat jäädavalt kadunud, kuni 1999 Jaapani teadlased avastasid selle Potala raamatukogust ja 2004 ka publitseerisid. Vimalakirti suutrat peetakse kirjandusliku stiili ja vormi poolest üheks täiuslikumaks ja terviklikuma kompositsiooniga mahajaana suutraks. Suutra tegevus toimub Buddha-aegses suurlinnas Vaišalis. Selle keskne tegelane on upāsaka Vimalakīrti (‘määrimatu kuulsusega’), kes on jõukas kaupmees ja kuulutab seadmust kõikide rahvakihtide seas alates joodikutest ja prostituutidest kuni munkade ja nunnadeni. Kui Buddha tahab saata oma õpilased haigestunud Vimalakīrtit vaatama, ei julge keegi neist minna, sest teavad, et jäävad vaidluses temale alla. Lõpuks nõustub tarkusebodhisattva Mandžušrī minema ja kõik teised järgnevad talle, et kahe targa vestlust pealt kuulata. Mahajaana suutratele tüüpiliselt on teksti pikitud hulk imeväärseid budaväljade, Vimalakīrti ning teiste bodhisattvate üleloomulike vägede ja võimete kirjeldusi. Sisuliselt keskendub tekst aga ületava mõistmise ja sellega seotud mõistete selgitamisele ning jõuab lõpuks arusaamiseni sõnalise väljenduse piiratusest, kirjeldades Vimalakīrti kuulsat “kõuehäälset vaikimist”. Just seda on korduvalt rõhutatud ja rakendatud hiina chan’is ja jaapani zen’is. Ida mõtteloo leksikon: Vimalakīrtinirdeśa-sūtra.[1] Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.
Kirves, haamer, kühvel ja saag

"Kirves, haamer, kühvel ja saag" on J.M.K.E. 2012. aastal salvestatud ja 2016. aastal helikassetil avaldatud album. Nägija 02:31 Täna ja homme 02:29 Pehmelt öeldes 02:29 Kõik või mitte midagi 01:33 Viplala 02:56 Sarapuusalu 02:34 Hea usu ilm 02:53 Näki pealetulek 01:57 Kuuse all 02:00 Reede õhtul kl 9 03:48 Liiv mu külje all on punane 02:03 Neile, kes kannatavad 02:10 Koolivend 02:17 Kirves, haamer, kühvel ja saag 02:04 Taevalift 04:11
Nõndasus

Nõndasus (sanskriti ja paali keeles tathatā või tathatva; tiibeti keeles de bzhin nyid; hiina keeles 真如 zhenru; jaapani keeles shinnyo) on mõiste, millega budismis, eriti mahajaanas, tähistatakse reaalsust ehk kõikide seadmuste tõelist olemust, vastandades seda näivusele ehk meelepettele (sanskriti keeles māyā). Nõndasus on teadvuse kõrgeimat seisundit iseloomustav mõiste ja tühjuse sünonüüm. Nõndasus viitab sellele, et seadmusi ei saa püsivalt ja üheselt määratleda ega nimetada. Ainus võimalik väljendus on ‘nõnda’. Vahel kasutatakse selles tähenduses ka mõistet ‘tõeline nõndasus’ (sanskriti keeles bhūtatathatā). Nõndasust, nagu ka virgumist ei saa tahta või soovida ega selle poole kippuda või püüelda. Igasugune soovimine või tahtmine on rahulolematus ehk kannatamine. Buddha on korduvalt ütelnud, et ta õpetab ainult üht asja: rahulolematuse lõpetamist (dukkha nirodha). Nõndaläinu Ida mõtteloo leksikon: Nõndasus.[1] Buddhadasa Bhikkhu, translated by Santikaro Bhikkhu (1997) The Natural Cure for Spiritual Disease: A Guide into Buddhist Science. Evolution/Liberation, Published by The Dhammadana Foundation. Alagaddūpama Sutta MN 22:37, Cūḷa Māluṅkyovāda Sutta MN 63, Anurādha Sutta SN 22:86, Siṁsapā Sutta SN 56:31 jm.
Ozerne lennuväli

Ozerne lennuväli (ukraina keeles аеродром Озерне) on sõjaväelennuväli Ukraina Žõtomõri oblastis.
Ridaküla

Ridaküla on ühel pool teed tihedas reas asetsevate õuedega küla. Taluõued paiknevad ridakülas külgepidi koos, ehk ühe taluõue aia tagant hakkab teise talu õu. Kuna iga talu õu järgib oma sisemist planeeringut ja hoonete paigutust, siis taluhooned külatänava suhtes teatud tänavkülale iseloomulikku korrapära ei moodusta. Väiksemates külades olid õued tihedalt üksteise vastas, suuremates külades paiknes õuede vahel ka aiamaalappe, mis muutis hoonestuse hõredamaks. Ridakülad paiknesid põhiliselt Kesk-Eestis voorte nõlvadel, kusjuures kõrgemal asusid põllumaad, madalamal voortevahelisel alal aga karja- ja heinamaad ning koplid. Mõni üksik õu võis paikneda ka taluderea vastas üle tee, üksikutes külades olid talud vaheldumisi kahel pool teed. Taolisi korrapäratu ilmega ridakülasid asus enam Eesti lääne- ja lõunapoolses mandriosas. Eesti külatüübid tänavküla Eesti keele seletav sõnaraamat [1] vaadatud 08.04.2020 Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 179
Sapieginė

Sapieginė on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Sapieginė piirneb lõunas Lyglaukiaiga, läänes Antakalnisega, põhjas Mileišiškėsega, idas aga Rokantiškėsega. Linnaosa jääb Sapieginė ja Šveicarija parkmetsade vahele. Sapieginė jääb Pavilniai regionaalparki, samuti Antakalnise maastikukaitsealale ja Iškartose maastikukaitsealale. Sapieginės on mitu puhkekodu. Seal asub spordiseltsi Žalgiris baas. Linnaosa idapoolsemat osa kutsutakse ka Iškartoseks. Piirkond kuulus XVI sajandist Sapiehaele. Aastal 1905 oli Sapieginė Mickūnai valda jääv asula, kus oli 348 elanikku. Asula venekeelne nimekuju oli tsaariajal Сапежинскiе Рвы. Muinsuskaitse all on endised Poola sõjaväe Vilniuse kindlustatud vööndi Antakalnise laskemoonalaod. Sealsed maa-alused punkrid on üks tähtsamaid Leedu kaguosa nahkhiirte talvitamispaiku. Laskemoonalao sissepääs Iškartos https://www.geoportal.lt/map/ Гошкевич И.И. Виленская губерния: Полный список населенных мест со статистическими данными о каждом поселении, составленный по официальным сведениям. Вильна, 1905. "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 27. augustil 2021. Sapieginė. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
Mileišiškės

Mileišiškės on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Mileišiškės piirneb lõunas Sapieginėga, läänes Antakalnisega, kagus Rokantiškėsega, kirdes Kalnaiga, põhjas aga Saulėtekise ja Pylimėliaiga. Linnaosa jääb Piliakalnise, Rokantiškėse ja Šveicarija parkmetsade vahele. Mileišiškėse lõunapoolsem osa jääb Pavilniai regionaalparki, samuti Iškartose maastikukaitsealale. Linnaosa on valdavalt aianduskooperatiivide piirkond, ent seal asub ka individuaalelamuid. Aastal 1931 oli tegemist Mickūnai valda jääva asulaga, mis kandis nime Mileišiškėse koloonia, Toona oli seal 50 elanikku. https://www.geoportal.lt/map/ Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938.
Saulėtekis

Saulėtekis on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Saulėtekis piirneb lõunas Mileišiškėsega, läänes Antakalnisega, loodes Valakampiaiga, põhjas Aukštagirisega ja kagus Pylimėliaiga. Saulėtekise lõunapoolsem osa jääb Pavilniai regionaalparki. Linnaosa koosneb Niujorkase ja Kamčiatka üliõpilaslinnakust. Seal asub Gediminase-nimeline Vilniuse Tehnikaülikool, ka on seal mitmed Vilniuse ülikooli teaduskonnad ja üliõpilastele mõeldud spordirajatised. https://www.geoportal.lt/map/
Pylimėliai

Pylimėliai (poola keeles Pilimiele) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Pylimėliai piirneb lõunas Mileišiškėsega, loodes Saulėtekisega, põhjas Aukštagirisega, idas aga Kalnaiga. Linnaossa jäävad Aukštagirise ja Piliakalnise parkmetsad. Pylimėliai lähistele jääb Plytinė kartodroom. Linnaosas on valdavalt uuselamud ja ridaelamud. Pylimėliai on kujunenud samanimelise küla aladele. Aastal 1905 oli tegemist Mickūnai valda jääva asulaga, toona oli seal 70 elanikku. Tsaariajal kasutati küla kohta venekeelseid nimekujusid Пелемели ja Пилимеле. Aastal 1931 oli Pylimėliais 126 elanikku. https://www.geoportal.lt/map/ Гошкевич И.И. Виленская губерния: Полный список населенных мест со статистическими данными о каждом поселении, составленный по официальным сведениям. Вильна, 1905. Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938.
Rämsi

Rämsi on küla Tartu maakonnas Elva vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda. Uula raamatukogu Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 5.02.2018.
Hjalmar Collin

Hjalmar Collin (1891–1987) oli Taani diplomaat. Ta teenis Taani täievolilise ministrina Hiina Vabariigi juures. Kuigi ta oli alguses akrediteeritud rahvuslaste Kuomintangi valitsuse juurde, mida juhtis Chiang Kai-shek ja mis asus siis Chongqingis, sundisid Taanit okupeerinud Saksa võimud teda 1941. aasta augustis tunnustama Nanjingis asunud Jaapani-meelset nukuvalitsust Hiina Reorganiseeritud Rahvuslik Valitsus. Seega töötas Collin Taani esindajana Wang Jingwei režiimi juures Nanjingis kuni Teise maailmasõja lõpuni septembris 1945. Lidegaard, Bo (2003). Jens Otto Krag: 1914–1961, Volume 1 (taani keeles). p. 732 Bramsen, Christopher Bo (2000). Peace and Friendship: Denmark's Official Relations with China, 1674–2000, pp. 90–91 Carsten Boyer Thøgersen, Su Qin, Nis Høyrup Christensen, Hans Jørgen Hinrup (2017). List of Danish and Chinese Scholars and Professionals. Copenhagen Business Conficuius Institute. p. 77
Isokyrö vald

Isokyrö (rootsi keeles Storkyro) on vald Lääne-Soomes Lõuna-Pohjanmaa maakonnas. Vald piirneb Vaasa ja Seinäjoki linnaga. Vallas elab 4475 inimest (2021). Umbes 98,3% inimestest on soome keelt rääkivad, 0,8% on soomerootslased ja 0,9% kõnelevad muud keelt. Väestörakenteen ennakkotiedot alueittain. Tilastokeskus, 30.06.2021. Isokyrö valla koduleht
Kesksaksa keel

Kesksaksa keel (saksa keeles Mitteldeutsch, mitteldeutsche Dialekte või mitteldeutsche Mundarten) on rühm kõrgsaksa murdeid, mida räägitakse Reinimaalt läänes kuni Saksamaa endiste idapiirkondadeni. Kesksaksa keel jaguneb kaheks alarühmaks: läänekesksaksa ja idakesksaksa murreteks. Idakesksaksa murded on kõrgsaksa keelele (peamiselt kirjakeelele) lähedasimad, tänapäevane k'rgsaksa keel arenes välja peamiselt idakesksaksa (eriti saksi) murretest tänu Martin Lutheri, Johann Christoph Gottschedi ja Johann Christoph Adelungi tegevusele Saksimaa kuurvürstiriigis.
Saare (Elva)

Saare on küla Tartu maakonnas Elva vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 5.02.2018.
Saksamaa endised idapiirkonnad

Saksamaa endised idapiirkonnad (saksa keeles Ehemalige deutsche Ostgebiete) viitavad kunagistele Saksamaa piirkondadele, mis asusid tänastest piiridest (vt Oder–Neisse'i joon) idas. Need piirkonnad, mis asuvad suuresti tänastes Poola piirides, kaotati pärast Teise maailmasõja lõppu.
Nõndaläinu

Nõndaläinu (sanskriti ja paali keeles tathāgata; tiibeti keeles de bzhin gshegs pa; hiina keeles 如來 rulai; jaapani keeles nyorai) on Buddha Šākjamuni ja teiste budade epiteet, mis viitab pöördumatule virgumisele ja on seotud nõndasuse mõistega. Paali kaanoni tekstides kasutab Buddha seda sõna enda kohta. Sõna tathāgata võib interpreteerida kaheti: tathā-gata ‘nõnda läinu’ ja tathā-āgata ‘nõnda tulnu’. Mõiste tiibetikeelne tõlge põhineb esimesel, hiinakeelne teisel tõlgendusel. Nõndasus Ida mõtteloo leksikon: Nõndaläinu.[1]
Teilma (Elva)

Teilma on küla Tartu maakonnas Elva vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 5.02.2018.
Teilma

Teilma on mitme Eesti küla nimi: Teilma, küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Teilma, küla Tartu maakonnas Elva vallas
Kohtla-Järve Politseiprefektuur

Kohtla-Järve Politseiprefektuur oli 1990–1991 tegutsenud politseiprefektuur. Prefektuur asus Kohtla-Järve linnas. Kohtla-Järve rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1965–1989. Kohtla-Järve rajoon moodustati 15. detsembri 1964 otsusega alates 1. jaanuarist 1965. Seoses maakondade taastamisega nimetati Kohtla-Järve rajoon Kohtla-Järve maakonnaks ja seoses ajaloolise nime taastamisega 26. märtsil 1990 nimetati Kohtla-Järve maakond Ida-Viru maakonnaks. Novembris 1990 loodi 19 Eesti Politsei politseiprefektuuri, aga juba 1991. aastal kaotati Kohtla-Järve Politseiprefektuur ja Sillamäe Politseiprefektuur, asemele loodi Ida-Viru Politseiprefektuur. Ida-Viru Politseiprefektuuri tööpiirkond oli Ida-Viru maakond, välja arvatud Narva linn, Narva-Jõesuu linn, Sillamäe linn ja Vaivara vald. Kohtla-Järve Rajooni TSN Täitevkomitee Siseasjade osakond 23 aastat tagasi, Radar 2015 lk 40 "Ma pole politseiprefekt vaid hullumaja direktor, Maaleht, 9. jaanuar 1992 Eesti Vabariigi Valitsuse 12. mai 1992 määrus nr 149, Politseiprefektuuri põhimäärus, RT 1992, 22, 314 Eesti Vabariigi Valitsuse 23. novembri 1990. a. määruse nr. 244 osalise muutmise kohta, RT 1992, 2, 13
Tännassilma (Elva)

Tännassilma on küla Tartu maakonnas Elva vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 5.02.2018.