laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Väike-Pungerja postijaam

Väike-Pungerja postijaam oli postijaam Eestimaa kubermangus Peterburi–Riia postimaanteel Väike-Pungerja külas Iisaku kihelkonnas, tänapäeva Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas. 1735. aastal paigutati Peterburi–Narva–Tartu–Riia postimaantee Kauksi postijaam ümber kolme versta kaugusele Rannapungerja jõe äärde ja edaspidi hakati senist Pungerja postijaama nimetama Väike-Pungerja postijaamaks (saksa keeles Klein-Pungern). Endine Kauksi postijaam sai nimeks Rannapungerja postijaam (Rannapungern). Postijaama kivist 5-kaarelise ulualusega ühekorruseline hoone ehitati 1831. aastal varasema, 18. sajandist pärinenud puithoone asemele. Ruume on ligikaudu 20, keskel eeskoda ja hoonet risti läbiv vahekoda. Kõrget pilbaskattega kelpkatust kaunistavad külgrisaliitide kolmnurksed ehisviilud, viiluväljades suured segmentaknad. Hoonel on püstised kuue ruuduga aknad ning klassitsistlik kahe tiiva ja madalakaarelise valgmikuga, tahveldiste ja nikerdustega välisuks. Postijaama juurest üle tee asub 19. sajandi keskpaigast pärinev kahe talliga ja ulualusega kõrts. Eluosa seinad on rõhtpalkidest, tallidel planktäitega kivipostide vahel. Eluossa pääseb hoone keskelt, tallidesse ulualuse otstest läbi viltu paiknevate väravate. Eerik Selli, Postijaamade võrgu rajamine ja areng Eestis XVIII ja XIX sajandil. Eesti NSV ajaloo küsimusi VIII. Tartu Riikliku Ülikooli Toimetised, Tartu 1974, lk 67 Väike-Pungerja postijaam lehel Eestigiid Vaadatud: 3. mai 2014 Väike-Pungerja postijaam kultuurimälestiste riiklikus registris
Georgi Gurdžijev

Georgi Ivanovitš Gurdžijev (vene keeles Гео́ргий Ива́нович Гурджи́ев, kreeka keeles Γεώργιος Γεωργιάδης, armeenia keeles Գեորգի Գյուրջիև; ingliskeelses kirjanduses ka George Ivanovich Gurdjieff; 13. jaanuar 1866/1872? Aleksandropol – 29. oktoober 1949 Neuilly-sur-Seine) oli Armeenia päritolu müstik ja 20. sajandi esimese poole üks mõjukamaid vaimseid õpetajaid. Ta isa oli kreeklane (Georgios või Ivan Georgiades) ja ema armeenlane, kes oli pärit Armeenia linnast Alexandropolisest (praegu Gjumri), mis kuulus sel ajal Venemaa Keisririigi alla. Tema rajatud on "Neljanda Tee" vaimne kool. "The Herald of Coming Good" (1933, 1971, 1988) "All and Everything" triloogia: "Beelzebub's Tales to His Grandson" (1950) "Meetings with Remarkable Men" (1963) "Life is Real Only Then, When 'I Am" (1974) Tema sünniaeg ei ole täpselt teada; sünniaastana on nimetatud 1866, 1872 ja 1877 Taylor, Paul Beekman (1969). Gurdjieff and Orage. York Beach, ME: Weiser Books. Lk x. ISBN 1-57863-128-9. Challenger, Anna T. (2002). Philosophy and Art in Gurdjieff's Beelzebub: A Modern Sufi Odyssey. Amsterdam: Rodopi. Lk 1. ISBN 9789042014893. Shirley, John (2004). Gurdjieff: An Introduction to His Life and Ideas. New York: J.P. Tarcher/Penguin. Lk 44. ISBN 9781585422876. Skeptic's Dictionary: Gurdjieff The Gurdjieff Foundation of New York The UK Gurdjieff Society The Paris Gurdjieff Foundation Karatas-Seura, Finland (Karatas Society) Gurdjieff.fi, Finland Neljäs tie Suomessa
Hingetu

"Hingetu" (prantsuse keeles À bout de souffle) on 1960. aastal valminud prantsuse mängufilm, mille režissöör oli Jean-Luc Godard. See oli tema esimene täispikk mängufilm ning üks varasemaid Prantsusmaa uue laine (nouvelle vague) filme. Filmi peategelast, noort kurjategijat Michel Poiccard'i kehastab Jean-Paul Belmondo. Naisprotagonisti, USAst pärit Patricia Franchini osas on Jean Seberg. Episoodilises osas mängib ka Jean-Luc Godard ise. 1960 Jean Vigo auhind 1960 10. Berliini filmifestivali parima lavastaja Hõbekaru Hingetu andmekogus IMDb (inglise) Filmi analüüs leidub Olev Remsu "Filmidraamatehnikas".
Ehitaja tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Ehitaja tänav on tänav Tartus Tammelinnas. Tänav suundub Nikolai Lunini tänavalt edelasse, ristub Ravila ja Vapramäe tänavaga ning lõpeb Sanatooriumi tänaval. Tänava pikkus on umbes 760 m.
Põltsamaa Ametikool

Põltsamaa Ametikool oli kutsekool Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Õppeasutus liideti 2015. aastal Järvamaa Kutsehariduskeskusega. Põltsamaa Ametikooli eelkäijaks oli Eesti Aleksandrikool, mis avati 20. augustil 1888. Kool oli tüüpiline linnakool. Aleksandrikoolis õppisid ainult poisid, suurem osa õpilastest oli Põltsamaa, Pilistvere, Kolga-Jaani, Koeru, Peetri ja Laiuse kihelkonnast. 1906. aastal Aleksandrikool suleti. Järgmistel aastatel kasutati koolihoonet mitmel otstarbel, aga mitte koolina. Eesti Vabariigi loomise järel tekkis vajadus haritud kutsetööliste järele. Esimeste sel ajal asutatud ametikoolide hulka kuulus Kaarlimõisa kool, mis alustas tegevust 7. novembril 1921 Põltsamaa Tööstuskoolina, Alul teotses kool täieuduskooli nime all ühtluskoolina, järgmisel aastal nimetati kool ümber töökooliks ja hiljemini tööstuskooliks. Kooli tegutses hoones, kus varematel aegadel tegutses Eesti Aleksandrikool. Kool kujunes hea mainega õppeasutuseks, kus oli võimalik õppida puu-, mehhaanika- ja rauatööd. Esimeseks koolijuhatajaks oli Hendrik Hendrikson ja pärast teda üle kümne aasta Mart Liiva. Poole ülalpidamiskuludest teenis kool ise. Hinnatud olid rauatöö osakonnas valmistatud jahipüssid ning puutöö osakonnas tehtud mööbliesemed. Kool oli vaba õppemaksust, korter, küte ja valgustus oli kooli juures tasuta. Teise maailmasõja järel hakati koolis ette valmistama tööliskaadrit nõukogude tööstusele. 1949. aastal alanud sundkollektiviseerimine tõi kaasa suure traktoristide vajaduse ning kool kujuneski pikkadeks aastateks mehhanisaatorite taimelavaks. Kool nimetati 1965. aastal ümber Hans Pöögelmanni nimeliseks Kutsekooliks nr 28. Aastatel 1950–1991 anti kutsekoolis traktoristi-masinisti kutse 4550 lõpetajale. 1972. aastal kooli laiendati ja see nimetati ümber Hans Pöögelmanni nimeliseks Kutsekeskkooliks nr 28.  Pikemalt artiklis Põltsamaa Aleksandrikooli Muuseumituba 2012. aasta sügisel sai koolis õppida järgmistel erialadel: Põhihariduse baasil autotehnik ehitus (puit- ja kiviehitiste restauraator) kokk müüja kodumajandus põllumajandus Keskhariduse baasil ehitus (puit- ja kiviehitiste restauraator) hooldustöötaja kelner + baarmen müügikorraldus Põltsamaa Ametikooli infoteavik. Põltsamaa 2010, lk 45 Põltsamaa tööstuskool 10-aastane, Sakala (1878-1940), nr. 129, 7 november 1931 "Põltsamaa ametikool teelahkmel" Õpetajate Leht, 12. detsember 2014 "Põltsamaa ametikool liidetakse Järvamaa kutsehariduskeskusega" Järva Teataja, 5. veebruar 2015 "Põltsamaa ametikool tõmbab otsi koomale" Vooremaa, 12. september 2015 Eili Arula: "Ajalooline koolimaja on müügis ühetoalise korteri hinnaga" Tartu Postimees, 9. märts 2017 Eili Arula: "3,3 miljoni eest tühjust. Riik rajas eurorahaga uhke tondilossi" Tartu Postimees, 29. märts 2018
Vooremaa Teed AS

Aktsiaselts Vooremaa Teed tegeleb teehoiutöödega 1100 km Jõgeva maakonna riigiteedel. AS Vooremaa Teed registreeriti äriühinguna 18. mail 2001. aastal. Aktsiate eest tasuti mitterahalise sissemaksena Jõgeva Teedevalitsuse kasutusest üleantava riigivaraga. Aktsiate omanik oli 100% ulatuses Eesti Vabariik. Alates 08.12.2009 aastast on aktsiate omanik Tallinna Teede AS. Teehoiutööde tegemine on ära jaotatud kolme jaoskonna vahel: Jõgeva, Põltsamaa ja Mustvee. AS-is Vooremaa Teed töötab aastas keskmiselt 76 töötajat, sealhulgas 16 insener-tehnilist töötajat. Talvine hoole: lumelükkamine libedusetõrje soolaga, liivaga, peenkillustikuga teede, parklate ja platside lumest puhastamine kuusehekkide pügamine Suvine hoole: kruusateede profileerimine tolmutõrje tegemine teeäärte niitmine umbrohust ja võsast liiklusmärkide paigaldus ja hooldus sildade puhastamine ja hoole mustkattega teedel löökaukude remont teede, kõnniteede ja platside ehitus truupide ehitus ja remont Vooremaa teed AS koduleht. Vaadatud 1. veebruaril 2013
Meestepäev

Rahvusvaheline meestepäev on iga-aastane rahvusvaheline tähtpäev, mida tähistatakse 19. novembril. See keskendub meeste ja poiste tervisele, sugudevahelise suhtluse ja võrdõiguslikkuse edendamisele ja positiivsete eeskujude esiletoomisele. Seda hakati tähistama 1999. aastal Trinidadis ja Tobagos, praeguseks on see levinud üle kogu maailma. Maailmas on meestepäevana tuntud 19. november. Veebilehe internationalmensday.com sõnul tõusis järjest suurenev huvi meestepäeva vastu esile 1960. aastatel. Üha enam kerkis küsimus, miks ei ole meestele pühendatud naistepäevaga võrdväärset tähtpäeva. 1999. aastal levis Trinidadist ja Tobagost alguse saanud tava edasi enamasti ingliskeelsetesse riikidesse ning praegu tähistavad seda päeva näiteks Jamaica, Austraalia, India, USA, Singapur, Suurbritannia, Malta, Lõuna-Aafrika Vabariik ja teised. Meestepäeva põhieesmärk on juhtida tähelepanu poiste ja meeste tervisele. Teiste eesmärkidena on välja toodud tunnustada positiivseid meeseeskujusid, mitte ainult filmistaare ja sportlasi, vaid tavalisi mehi, kes elavad ausalt ja eeskujulikult; tunnustada meeste panust ühiskonda, abiellu, pereellu, laste kasvatamisse ja keskkonda; keskenduda meeste sotsiaalsele, emotsionaalsele, füüsilisele ja vaimsele tervisele ja heaolule; välja tuua meeste diskrimineerimist seadustes, sotsiaalkäitumises ja -ootustes; luua turvalisem, parem maailm, kus inimestel oleks hea üles kasvada. ""Positive Male Role Models"". ""International Men's Day"". ""Rahvusvaheline meestepäev on 19. novembril "". Internationalmensday.com International mens day Timeanddate.com
Kuningamäe kardirada

Kuningamäe kardirada asub Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Kuningamäe külas, Põltsamaa linnasüdamest linnulennult 1,5 km läänes. Rada valmis 25. mail 1962. Tegemist on võistluskardirajaga, kus võistlustest vabal ajal on võimalik sõita ka hobikardiga. 2003. aastal renoveeritud rajal võivad sõita ka jalgratturid ja rulluisutajad. Mootorrattad ja autod ei ole seal lubatud. Raja sõidusuund on vastupäeva. Sõit toimub vormelirada meenutaval rajal, mitte nagu enamikul kardiradadel, mis on kummivallide vahel. Ohutuse tagamiseks on mõnes kohas kummivallid, sealgi rajast eemal. Rada on küllaltki kiire, hobikartide keskmine kiirus küünib üle 60 km/h. Rada on 860 meetrit pikk, rajal on kaks pikka sirget, kiireid kurve ja tehniliselt keerukaid S-kurve. ESBL. Päev spordiajaloos. Vaadatud 21. mail 2017 http://www.kuningamae.ee http://www.motomaailm.ee/auto/eesti-ringradade-ajalugu
Aristin Grupp OÜ Kördiööbiku pagar

Aristin Grupp OÜ on kaubamärki Kördiööbiku pagar (ka Kördi-Ööbiku pagar) kasutav pagarifirma Jõgeva maakonnas Põltsamaal, üks maakonna suuremaid kondiitriettevõtteid. Firma on asutatud 1993. aasta suvel, nime sai see Põltsamaal asuva Kördiööbiku pargi järgi. Ettevõtte tegevdirektor on asutamisest saati Raul Kirsel. 2012. aasta aprillist on Kirsel ka juhatuse ainus liige, varem on juhatusse kuulunud Arne Kokk ja Ilmar Kokk. Algselt oli Aristin Grupp aktsiaselts, kuid aktsionäride koosoleku otsuse alusel reorganiseeriti see 2005. aastal osaühinguks, äriregistris on esmasissekanne 22. septembrist 1997. 2012. aasta detsembris oli firma osakapital 12 780 eurot. Algusaegadega võrreldes on Aristin Grupp tootmist oluliselt laiendanud. Töötatakse kahes vahetuses, valmistades päeval kondiitritooteid ja öösel leiba-saia. Toodete nimekirjas oli 2009. aastal umbes 100 nimetust, tootmismaht oli algusega võrreldes kasvanud kümnekordseks. Kördiööbiku pagari kaubamärgiga tooted on müügil Jõgeva-, Järva-, Tartu- ja Viljandimaal. Ettevõttele kuuluvad ka mõned kauplused. Ettevõtte aadress on Jõe 1, Põltsamaa. Toomas Reinpõld "Kördi-Ööbiku tooted koguvad maakonnas tuntust"[alaline kõdulink] Vooremaa, 08.01.2009 (vaadatud 13. detsembril 2012) Äriregistri päring (vaadatud 13. detsembril 2012) Raivo Sihver "Kondiitritooteid ja väikesaiu ostetakse rohkem pühade ajal" Vooremaa, 29. november 2001 (vaadatud 13. detsembril 2012) Toomas Reinpõld "Kördi-Ööbiku tooted koguvad maakonnas tuntust" Vooremaa, 08.01.2009
Ürgmonoteism

Ürgmonoteism on usundilooline algupärateooria, mille järgi inimkonna vanimaks usundiks oli usk monoteistlikku ainujumalasse. Monoteism Ürgusund Kulmar, T., 2006. Üldine usundilugu: religiooniteaduse põhimõisted. Tartu ülikooli kirjastus. Lk 112
Bareljeef

Bareljeef ehk madalreljeef (prantsuse bas-relief 'madal reljeef') on reljeef, mille skulpturaalne kujutis või ornament on töödeldud pinnalähedase kõrgendina. Kõrgreljeef Kunstileksikon, Eesti Klassikakirjastus, Tallinn, 2001
Eckhart Tolle

Eckhart Tolle (sünninimi Ulrich Leonard Tölle; sündinud 16. veebruaril 1948 Lünenis Nordrhein-Westfalenis) on tänapäeva populaarsemaid eneseabikirjanikke. Tema lihtsad ja kergelt loetavad kirjutised paigutatakse vahel New Age'i kategooriasse. Peamiselt selgitab ta oma raamatutes hetkes oleku kasu. Tolle sündis ja elas kuni 13-aastaseks saamiseni Saksamaal. Seejärel elas ta koos isaga Hispaanias, kuni 19-aastaselt kolis Inglismaale. 13-aastaselt keeldus ta formaalse haridustee jätkamisest, kuid sellest hoolimata lõpetas Londoni Ülikooli parimate hinnetega. Praegu elab ta Kanadas Briti Columbias Vancouveris. Eluaeg teda vaevanud depressioonid tipnesid siis, kui ta oli 29-aastane, umbes samal ajal, kui ta sai Cambridge'i ülikooli uurimisstipendiumi, müstilise kogemusega. Õndsusseisundis veetis ta kaks aastat hulkurina, misjärel ta otsustas oma kogemuse kirja panna. Eckhart Tolle on kirjanik ja lektor vaimsetel teemadel. Viimastel aastatel on ta oma esinemiste sagedust vanuse tõttu piiranud. Tolle esimene raamat, "The Power of Now", ilmus 1997. aastal (väljaandja Namaste Publishing) tiraažiga 3000 eksemplari. Ta viis seda ise koos sõpradega müügile Vancouveri piirkonna raamatupoodidesse. Raamatu andis 1999 uuesti välja New World Library ning see muutus bestselleriks 2000. aastal, kui seda soovitas Oprah Winfrey oma ajakirjas "O". Kuigi Tolle ei ole olnud ühegi vaimse liikumise järgija, on talle lähedased olnud Bo Yin Ra, Jiddu Krishnamurti ja Ramana Maharshi teosed. Oma loengutes ja kirjutistes rõhutab ta väge, mis tuleneb käesolevale hetkele tähelepanu pööramisest (raamatu "The Power of Now" kogu sisu ongi sellest), ning seda, kui väeti on muretseda möödaniku pärast või karta tulevikku. Eckhart Tolle selgitab, et praegune on kõik, mis meil tegelikult on, ning teadlikult siinses kohalolek on parim viis tuleviku potentsiaali realiseerida. Ta toob välja, et praeguses olek viib ka teadvuse mõistusest kaugemale. Selline teadlikkus võimaldab vabaneda "valukehast", mis on tekkinud teadvuse identifitseerumisel mõistuse, keha ja egoga. "Siin ja praegu: kohaloleku jõud". Tallinn: Pilgrim Group 2004. ISBN 9985-9532-0-7 "Meelerahu hääl". Tallinn: Pilgrim 2005 ISBN 9985-9569-1-5 "Practicing the Power of Now: Essential Teachings, Meditations, and Exercises from The Power of Now".2001 ISBN 1-57731-195-7 Eesti keeles: "Siin ja praegu: kohaloleku harjutused", Tallinn: Pilgrim 2006, tõlkinud Kadre Vaik, ISBN 9985-9651-3-2 "A New Earth: Awakening to Your Life's Purpose" 2005 ISBN 0-525-94802-3 Eckhart Tolle ametlik koduleht Eckart Tolle fännileht intervjuude, tsitaatide, katkendite, artiklite ja fotodega The Power of Now and A New Earth - Eckhart Tolle
Reljeef (kunst)

Reljeef on skulptuuri alaliik, mille puhul kõik kujundid on seotud tasapinnalise põhjaga, olles sellesse süvendatud või sellest eenduvad. Reljeef oli tuntud juba paljudes vanaaja kultuurides ning seega üks vanimaid skulptuurivorme. Reljeefe eristatakse vastavalt teostusviisile: kõrgreljeef madalreljeef lamereljeef poolreljeef kontrareljeef Kunstileksikon, Tallinna Klassikakirjastus, Tallinn, 2001
Ülijumal

Ülijumal ehk taevane üliolend on panteistlik taevajumal, kes toimib ilmastikunähtustes; usundilooliselt oletatavasti vanim jumalakujutelm – taevas on ise jumal. Mõned uurijad väidavad, et ülijumal oli ürgse loodususundi ja polüteismi oletatav vaheaste. Dema-jumalus Henoteism Jumal Jumalus Kulmar, T., 2006. Üldine usundilugu: religiooniteaduse põhimõisted. Tartu ülikooli kirjastus. Lk 110
Tonalism

Tonalism (asteegi sõnast tonalli 'saatus, hing') on traditsionaalkultuurides esinev uskumus inimese ühisest saatusest isikliku tootemloomaga. nahualism totemism Kulmar, T., 2006. Üldine usundilugu: religiooniteaduse põhimõisted. Tartu ülikooli kirjastus. Lk 109
Transtsendentne üleloomulik olend

Transtsendentne üleloomulik olend on inimkogemuse väline üleloomulik olend, kelle olemus ja nähtumus on tundmatu ja hoomamatu ning keda seetõttu ei ole võimalik vahetult kogeda. Üleloomulik olend Kulmar, T., 2006. Üldine usundilugu: religiooniteaduse põhimõisted. Tartu ülikooli kirjastus. Lk 108
Teofaania

Teofaania (kreeka keeles Θεοφανεια theophaneia 'jumala ilmumine') on jumala või jumaluse ilmumine inimesele tunnustähe, sõnumi või ilmutusena. Teofaania on epifaania erikuju. Seda sõna on kasutatud jumalate ilmumise tähenduses Vana-Kreeka ja Lähis-Ida usundites. Juba "Iliases" ja Kreeka mütoloogias on kirjeldatud teofaaniaid. Tõenäoliselt kõige varasem teofaania kirjeldus leidub siiski Gilgameši eeposes. Tänu Piiblile on see sõna leidnud erilist kasutamist kristlaste ja juutide juures. Neile tähendab see Jumala ilmumist inimesele või sõnumit Jumalalt või märki (tunnustähte), mille kaudu ilmutatakse Jumala kohalolekut. Epifaania Kristofaania Hierofaania Ilmutus Kulmar, T., 2006. Üldine usundilugu: religiooniteaduse põhimõisted. Tartu Ülikooli Kirjastus. Lk 106
Daniel Kablan Duncan

Daniel Kablan Duncan (sündinud 30. juunil 1943 Ouellés) on Elevandiluuranniku poliitik, kes on olnud aastatel 1993–1999 ja 2012–2017 Elevandiluuranniku peaminister. Duncan on Elevandiluuranniku Demokraatliku Partei liige. Peaminister Alassane Ouattara valitsuses oli ta 1990. aastate alguses rahandusminister. Pärast president Félix Houphouët-Boigny' surma ja peaminister Ouattara tagasiastumist sai temast uus peaminister. Sellel ametikohal oli ta 11. detsembrist 1993 kuni 24. detsembrini 1999. Oma valitsuses säilitas ta ka rahandusministri portfelli ning jätkas Ouattara valitsuse erastamis- ja kärpimispoliitikat. Valitsusjuhi kohalt oli ta sunnitud lahkuma riigipöörde tõttu. 1. juunil 2011 sai Duncanist välisminister peaminister Jeannot Ahoussou-Kouadio valitsuskabinetis. 21. novembril 2012 nimetas president Alassane Ouattara ta uueks peaministriks ja järgmisel päeval tegi Duncan teatavaks oma valitsuskabineti koosseisu, kus võttis endale lisaks peaministri ametile ka majandus- ja rahandusministri portfellid. 9. jaanuaril 2017 astus Duncan ametist tagasi, kuid jäi veel järgmise päevani valitsusjuhi kohusetäitjaks. 10. jaanuaril 2017 nimetas president Ouattara ta Elevandiluuranniku asepresidendiks ja 16. jaanuaril vannutati ta ametisse. Vastav ametikoht oli loodud 2016. aasta põhiseadusreformiga ja Duncanist sai esimene inimene selles ametis.
Teodiike

Teodiike on teoloogiline õpetus Jumala õiglusest, heldusest, armulisusest ja õigeksmõistust. Sõna "theodikía" tuleneb vanakreeka sõnas θεός (theós) 'Jumal' ja δίκη (díkē) 'õiglus' ja tähendab "Jumala õiglus" või "Jumala õigustamine". Enamasti käsitleb teodiike kurjuse probleemi ja selle võimalikke lahendusi. Juba Epikuros väitis, et kurjuse ilmne olemasolu maailmas olevat vastuolus väidetava kõikvõimsa, kõiketeadva ja läbini heatahtliku olendi olemasolu teesiga. Hiljem on paljud teoloogid ja filosoofid püüdnud põhjendada, miks siiski on võimalik kurjus maailmas ja samas sellise jumala olemasolu. Kulmar, T., 2006. Üldine usundilugu: religiooniteaduse põhimõisted. Tartu Ülikooli Kirjastus. Lk 106
Teispoolsus

Teispoolsus on kõikides usundites ettekujutused surmajärgsest olemisest, kuhu satub surnu hing. Religioonides võib teispoolsus asuda nt taevas (paradiis), allilmas (manala, põrgu), kusagil maailmas (nt Egiptuse usundis läänekaares) või kuskil teadmata kohas. Kulmar, T., 2006. Üldine usundilugu: religiooniteaduse põhimõisted. Tartu ülikooli kirjastus. Lk ??
Zoomorfism

Zoomorfism on üleloomulike olendite kujutlemine väliselt või olemuslikult loomataolistena. Animalism Antropomorfism Zoolaatria Totemism Kulmar, T., 2006. Üldine usundilugu: religiooniteaduse põhimõisted. Tartu ülikooli kirjastus. Lk 104
Moolimurd

Keemias näitab moolimurd (varem nimetatud ka moolosa) ühe komponendi suhtelist ainehulka lahuses. See on lahustunud aine moolide ja kõigi lahuses olevate moolide (lahustunud aine(d) + lahusti moolide) arvu suhe (dimensioonita suurus; mõõtühikud mol/mol). Komponendi i suhteline moolide hulk lahuses - moolimurd on xi: xi = ni/ntot kus ni on ühe komponendi moolide hulk (ainehulk) ja ntot on kõikide komponentide summaarne moolide hulk. Kontsentratsioon Moolisuhe Massimurd
Ants Laikmaa ateljeekool

Ants Laikmaa ateljeekool oli kunstnik Ants Laikmaa juhitud kunstikool, mis tegutses aastatel 1902–1932 Tallinnas. Ateljeekool alustas tegutsemist 2. septembril 1902 Pikal tänaval Nottbecki majas. Laikmaa kasutuses olid teisel korrusel asuvad nelja suure aknaga avar võlvlaega saal, mis sobis hästi ateljeeks, ja samas kõrval asuvad söögi- ja magamistuba. Tööd alustati sügisel 17 õpilasega, pärast aastavahetusel toimunud edukat õpilastööde näitust lisandus veel viis õpilast. 1904. aasta sügisel üüriti suurem korter Niine tänava alguses Kotke majas, kus oli õppetöö jaoks kolm ruumi, sellele lisaks oma toad. 1904. aasta sügisest eestlastest õpilaste osatähtsus kasvas ja sedamööda pääses ikka selgemini maksvusele ka rahvuslik meelsus. Samas jätkas ateljeekool kolimist ja jõudis paikneda majas Falkpargi 1 ja Vladimiri 2b, enne kui 1914. aastal peatuti Tatari tänav 21b, mis oli August Buschile kuulunud maja, kus Laikmaal oli neljatoaline korter nr 13. Nendes ruumides tegutseti 1932. aastani. Ainsaks õpetajaks oli Ants Laikmaa ise ja kogu õppetegevus seisnes praktilises töös, harjutamise ja juhendamise, tulemuste ühise arutlemise ning vestluse vormis. Iga õpilast püüdis kunstnik juhendada vastavalt selle võimetele ja arengutasemele, ergutada temas iseseisvat loomingulist alget ja kõigepealt kasvatada kunstientusiasmi. Diplomit polnud ateljeekooli lõpetamisel ette nähtud. Laikmaa pidas väga oluliseks, et tehtav töö ei jääks üksnes väikese grupi omaette harrastuseks, vaid et selle tulemused jõuaksid ka laiema avalikkuse ette. Nii korraldaski ta juba 1903.–1904. aasta vahetusel Eestimaa Provintsiaalmuuseumi ruumides oma ateljeekooli esimese näituse, kus välja pandud rohkem kui kahesaja töö hulgas olid ka tema enese uuemad teosed. Mõlemal järgneval aastal korraldas kunstnik õpilastööde näituse oma ateljees ja korteris. Laikmaa võttis elavalt osa oma õpilaste kunstiliste võimete arendamisest ning silmaringi laiendamisest, 1905, 1906, 1914 ja 1920 korraldas ta õppereisi Soome, 1913 Peterburi ja Moskvasse, 1921 Stockholmi. Ateljeekoolis õppimine oli tasuline, kuid reale majanduslikult vähekindlustatud kunstnikele võimaldas kunstnik tasuta õpet ning mõningaid neist toetas ise aineliselt. 1917 võttis ta ette ohtliku reisi läbi revolutsioonilise Venemaa, et viia Jaltasse paranema oma tiisikust põdev noor õpilane Oskar Kallis. Ligi 20 aasta jooksul sai Laikmaa ateljeekoolis kunstiõpet ligi 800 inimest, kelle hulgast võrsus rida tuntud kunstnikke. Laikmaa varasemate õpilaste seas olid Johannes Greenberg ja Ludvig Oskar, seejärel Paul Burman, Otto Krusten, Välko Tuul, Aleksander Uurits ja Oskar Kallis. Ka Nikolai Triik ja Aleksander Tassa võtsid lühemat aega ateljeekooli tööst osa. Kristjan Raua õppestuudio Eesti ajalugu: kronoloogia. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion 2007. Lk 163. Robert Nerman. "Tatari 21b – erandliku kultuurilooga maja Tallinna haritlaste linnaosas, II osa" Eesti Päevaleht, 5. detsember 2002 Alfred Vaga, Hans Laipman. Tema kahekümneaastase tegevuse puhul kunstiõpetajana. Agu nr 19, 1932 Ateljeekool
Merike Hanni

Merike Hanni (sündinud 7. novembril 1949 Tartus) on eesti kirjanik. Ta õppis Tartu 11. 7-klassilises koolis, Voldi algkoolis, Tallinna 20. Keskkoolis, Kõrveküla 8-klassilises koolis, Tartu 1. Keskkoolis, Räpina Aiandustehnikumis, Tallinna 10. Töölisnoorte keskkoolis, Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonnas, Tallinna Pedagoogilise Instituudi filoloogia-teaduskonnas ja Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas. Kirjutanud luulet ja proosat. Tema esimene raamat oli lühiproosa kogumik "Tori hobune". Ivar Sild, "Vihkan ja tahan siit ära", Sirp, 19.08.2005 (arvustus: Merike Hanni luulekogu "Relvarahu". Kentaur, 2005)