laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mitme muutuja funktsioon

Mitme muutuja funktsioon on funktsiooni üldistus, mille puhul sõltuv muutuja sõltub korraga mitmest sõltumatust muutujast (teiste sõnadega, funktsiooni väärtus sõltub mitmest argumendist). Kui sõltumatute muutujate arv on n, nimetatakse seda n-aarseks funktsiooniks ehk n muutuja funktsiooniks. Asjaolu, et funktsioon ƒ on n muutuja funktsioon, kusjuures nende piirkonnad on   X 1 ,   X 2 ,   . . .   ,   X n   {\displaystyle \ X_{1},\ X_{2},\ ...\ ,\ X_{n}\ } , märgitakse nii: f ( x 1 ,   x 2 ,   . . .   ,   x n ) = z     ( x 1 ∈ X 1 x 2 ∈ X 2 . . . x n ∈ X n ) . {\displaystyle f(x_{1},\ x_{2},\ ...\ ,\ x_{n})=z\ \quad \ (x_{1}\in X_{1}\quad x_{2}\in X_{2}\quad ...\quad x_{n}\in X_{n}).} Sellist n muutuja funktsiooni tõlgendatakse tavaliselt (ja defineeritakse sageli) funktsioonina, mille määramispiirkond on hulkade   X 1 ,   X 2 ,   . . .   ,   X n   {\displaystyle \ X_{1},\ X_{2},\ ...\ ,\ X_{n}\ } otsekorrutise alamhulk. Olgu D {\displaystyle D} mingi piirkond n-mõõtmelises ruumis Rn: D ⊆ R n = { ( x 1 ,   x 2 ,   . . .   ,   x n )   |   x 1 ,   x 2 ,   . . .   ,   x n ∈ R } . {\displaystyle D\subseteq R^{n}=\{(x_{1},\ x_{2},\ ...\ ,\ x_{n})\ |\ x_{1},\ x_{2},\ ...\ ,\ x_{n}\in \mathbb {R} \}.} Hulgal D {\displaystyle D} on määratud n reaalmuutuja funktsioon, kui igale punktile P ( x 1 ,   x 2 ,   . . .   ,   x n )   {\displaystyle P(x_{1},\ x_{2},\ ...\ ,\ x_{n})\ } hulgast D {\displaystyle D} on mingi eeskirja ƒ abil seatud vastavusse täpselt üks reaalarv z. Kahe muutuja funktsioon Kompleksmuutuja funktsioon
Räpina vald (1991)

Räpina vald oli vald Põlva maakonnas. Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi 21. novembri 1991 seadlusega kinnitati Alaküla valla omavalitsuslik staatus, millega likvideeriti Alaküla külanõukogu. Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi 12. detsembri 1991 seadlusega nimetati Alaküla vald ümber Räpina vallaks. 28. detsembril 2016 kinnitasid Meeksi, Veriora ja Räpina valla volikogud ühinemislepingu. 17. oktoobril 2017 tekkis valdade ühinemisel uus omavalitsusüksus – Räpina vald, mis on ühinenud omavalitsusüksuste õigusjärglane. Räpina vallavanemad olid: Inge Hirmo 1993–2005 Teet Helm 2005–2016 Kaido Palu 2016–2017 Räpina vallas on Räpina linn, Võõpsu alevik ja 26 küla. Jaanikeste, Kassilaane, Kõnnu, Köstrimäe, Leevaku, Linte, Mägiotsa, Meelva, Naha, Nulga, Pindi, Pääsna, Raadama, Rahumäe, Raigla, Ristipalo, Ruusa, Saareküla, Sillapää, Sülgoja, Suure-Veerksu, Toolamaa, Tooste, Tsirksi, Võiardi, Võuküla. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Harju maakonna Harku valla, Põlva maakonna Alaküla valla ning Tartu maakonna Mehikoorma ja Peipsiääre valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta. RT 1991, 42, 506 Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus Põlva maakonna Alaküla valla ümbernimetamise kohta. RT 1991, 45, 561 Meeksi valla, Räpina valla ja Veriora valla ühinemisleping Koduleht
Kenotaaf

Kenotaaf (vanakreeka keelest κενοτάφιον kenotáfion 'tühi haud' < κενός kenós 'tühi' + τάφος táfos 'haud') on hauatähist imiteeriv mälestusmärk ühele või mitmele inimesele, kes on maetud mujale või kelle säilmed on kadunud. Neid esineb näiteks pühakodades ja kalmistutel. Kenotaafide püstitamine oli eriti levinud klassitsismis ja Suure Prantsuse Revolutsiooni aegses arhitektuuris. Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
Valgjärve vald

Valgjärve vald oli vald Põlva maakonnas. Valgjärve viimane vallavanem on Kaido Kõiv. Valgjärve vallas asus Ööbikujärv. Valgjärve vald moodustati 1991. aasta 19. detsembril. 2016. aastal sõlmisid Valgjärve, Kõlleste ja Kanepi vald ühinemislepingu. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustus nende kolme valla ühinemisel uus omavalitsusüksus – Kanepi vald. Vallas oli 16 küla: Abissaare, Aiaste, Hauka, Kooli, Krüüdneri, Maaritsa, Mügra, Pikajärve, Pikareinu, Puugi, Saverna, Sirvaste, Sulaoja, Tiido, Valgjärve, Vissi. Maakatastri statistika, vaadatud 26.03.2020. Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014 Ida-Viru maakonna Tudulinna valla, Järva maakonna Imavere ja Oisu valla, Lääne maakonna Linnamäe ja Vormsi valla, Põlva maakonna Räpina ja Põlva alevi ning Ahja, Kanepi ja Valgjärve valla, Pärnu maakonna Lavassaare alevi ning Kaisma, Tali, Tori ja Uulu valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta "Kanepi valla, Kõlleste valla ja Valgjärve valla ühinemisleping" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 7. november 2017. Vaadatud 4. novembril 2017.
Elementaarfunktsioon

Elementaarfunktsioonid on funktsioonid, mis saadakse põhielementaarfunktsioonidest lõpliku arvu aritmeetiliste tehete ja liitfunktsioonide moodustamise tulemusena. f ( x ) = C {\displaystyle \,f(x)=C} f ( x ) = x a {\displaystyle \,f(x)=x^{a}} f ( x ) = a x {\displaystyle \,f(x)=a^{x}} f ( x ) = log a ⁡ ( x ) {\displaystyle \,f(x)=\log _{a}(x)} f ( x ) = sin ⁡ ( x ) {\displaystyle \,f(x)=\sin(x)} f ( x ) = cos ⁡ ( x ) {\displaystyle \,f(x)=\cos(x)} f ( x ) = tan ⁡ ( x ) {\displaystyle \,f(x)=\tan(x)} f ( x ) = cot ⁡ ( x ) {\displaystyle \,f(x)=\cot(x)} f ( x ) = arcsin ⁡ ( x ) {\displaystyle \,f(x)=\arcsin(x)} f ( x ) = arccos ⁡ ( x ) {\displaystyle \,f(x)=\arccos(x)} f ( x ) = arctan ⁡ ( x ) {\displaystyle \,f(x)=\arctan(x)} f ( x ) = arccot ⁡ ( x ) {\displaystyle \,f(x)=\operatorname {arccot}(x)} Tuletis Erifunktsioon
Käbilind

Käbilind (Loxia) on linnuperekond vintlaste sugukonnast. Käbilindude nokk on ristamisi üksteisest üle ulatuvate otstega. Käbilinnud elavad põhjapoolkeral. Nad on hulgulinnud ja nende liikumised sõltuvad okaspuude seemnete saagikusest.[viide?] Nad alustavad pesitsemist kevadtalvel, vahel juba uusaasta paiku, sest seemnetoidulistena ei pea nad ootama pungade puhkemist ega ilmade soojenemist. Pesa on paksuseinaline kausike. Kurnas on 3–6 muna, mida haub emaslind. Poegade eest hoolitsevad mõlemad vanemad.[viide?] Liikide täpne arv pole teada. Käbilinnud on sarnased ning neid eristatakse pea kuju ja noka suuruse järgi.[viide?] Tavaliselt eristatakse nelja liiki: Kuuse-käbilind Loxia curvirostra, eelistab toituda kuusel, aga mõned asurkonnad männil või ebatsuugal Männi-käbilind Loxia pytyopsittacus, eelistab toituda harilikul männil Vööt-käbilind Loxia leucoptera, eelistab toituda lehisel ja tsuugal Šoti käbilind Loxia scotica, eelistab toituda harilikul männil ja euroopa lehisel.[viide?] Vahel eristatakse veel viiendat liiki, Loxia megaplaga, mida varem peeti vööt-käbilinnu alamliigiks.[viide?] Mitokondriaalse DNA analüüs näitas, et käbilinnud on väga lähedased vintidele: nad lahknesid 8 miljonit aastat tagasi miotseenis. DNA erinevuse põhjal peaksid nad kuuluma pigem ühte perekonda, mille nimeks peaks olema "käbilind". Siiski erinevad vindid käbilindudest mitte küll DNA, kuid ometi välimuse ja eluviisi poolest piisavalt, et nad eraldi perekonda eristada.[viide?] Kõige varasem käbilinnu fossiil 2 miljonit aastat vana. See on leitud Bulgaariast Varšecist ja see kuulus väljasurnud liiki Loxia patevi.[viide?] Tänapäeva käbilinnuliikide DNA erineb üksteisest nii vähe, et on oletatud, et käbilinnuliigid suudavad mingil määral üksteisega sigimisvõimelisi järglasi anda. Praktikas pole seda siiski täheldatud. Seda takistavad küll erinevused sigimiskäitumises ja sigimisperioodis.[viide?] Põhja-Ameerikas on kuuse-käbilinnul 8-9 asurkonda, mille liikmed omavahel ei ristu ja mis eelistavad toituda eri liiki puudel. On võimalik, et seal hakkab üks liik lahknema mitmeks. Teisalt on seda tõlgendatud ka nii, et Euroopa käbilinnuliike tuleb omavahel ühendama hakata, sest need ei erine üksteisest palju rohkem.[viide?]
Vastse-Kuuste vald

Vastse-Kuuste vald oli vald Põlva maakonnas. Vastse-Kuuste vald sai omavalitsusliku staatuse 23. oktoobril 1990 Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi otsusega. 22. oktoobrist 2017 ühines Vastse-Kuuste vald Ahja, Laheda, Põlva ja Mooste vallaga ning ühinemise teel moodustus uus omavalitsusüksus – Põlva vald. Vastse-Kuuste vallavanem aastatel 1990–1993 oli Hele Oidermaa, aastatel 1993–2017 Lennart Liba. Vallas oli Vastse-Kuuste alevik ja 10 küla: Karilatsi, Kiidjärve, Koorvere, Leevijõe, Logina, Lootvina, Padari, Popsiküla, Valgemetsa, Vooreküla. Valgesoo raba talvel Kiidjärve vesiveski Vastse-Kuuste raudteejaama perroon Tartu–Petseri raudtee ehitus 1930. aastal Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator "Vastse-Kuuste vald. Tutvustus ja asukoht". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2016. Vaadatud 20. novembril 2015. Põlva vald. Ühinemisleping  Vastse-Kuuste vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Jarl

Jarl oli varakeskajal selline kõrgülik, kes juhtis suurt piirkonda või oli kuninga lähim mees (”parem käsi”), asehaldur. Vahel kasutati tiitlit "riigijarl" (riksjarl), et eristada teda teistest jarlidest riigis. Kõige varem hakati kasutama tiitlit "jarl" Norras, näiteks Orkneyöarnas historia. Rootsis kasutati nimetust "svearnas jarl" laevastiku ülemjuhataja ledung. Jarli ametinimetus kaotati Rootsis 1308. Viimane ja kõige mõjuvõimsam jarl riigis oli Birger jarl. Viikingiajal oli tiitel "jarl" kasutusel kõrgeima usaldusmehe või kohtutäituri kohta. Jarli tiitliga koos kasutati haldusaluse piirkonna nimetust, näiteks jarl af Västergötland või jarl af Svitjod. Jarle võis riigis olla mitu, kuid vaid üks neist kandis tiitlit riksjarl, mida ladina keeles tõlgiti dux regni ('riigi vürst' või 'kuninga vürst'). Jarli tähtsaim ülesanne oli vastutada piirkonna eest, mis kuulus küll kuningale, kuid kus kuningas ise ei elanud, ja hooldada seda. Mitukümmend aastat enne viimast jarli olid kõik jarlid pärit Bjälbo suguvõsast, mida nimetatakse ka Folkunga suguvõsaks. Karl Sunesson Birger Brosa, riigijarl 1174–1202. Tema õepoeg Jon päris selle tiitli. (Tema kolm poega olid jarlid.) Folke Birgersson, Birger Brosa poeg, jarl 1202–1210 Sune Folkesson, Folke Birgerssoni poeg Johan Sverkersson, jarl 1210–1216, Rootsi kuningas 1216–1222 Karl Döve, jarl 1216–1220. Suri Eestisse tehtud "ristisõja" käigus 1220 Ulf Fase, riigijarl 1229–1247 Birger jarl, Rootsi viimane riigijarl 1248–1266. Tema pojad Valdemar Birgersson ja Magnus Aidalukk valiti Rootsi kuningaks. jarl Toste Skule Tostesson – tapeti talupoegade poolt Haverö kiriku juures 1100. aasta paiku Erling skakke – kuningas Magnus Erlingssoni isa Hakon galen Earl, Inglismaal Dictionary of Foreign words, www.eki.ee Lena Thunmark-Nylén. Jarl. Vikingatidens ABC 1995 "Lilla Uppslagsboken", Förlagshuset Norden, Förlagshuset Nordens Boktryckeri, Malmö 1974, 5. kd., lk. 328
Ants Üleoja

Ants Üleoja (sündinud 19. novembril 1936 Ida-Viru maakonnas Oonurme külas) on eesti koorijuht. Ta lõpetas 1956. aastal Tartu Muusikakooli koorijuhtimise erialal ja 1961. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi. Ta töötas muusikaõpetajana Sindi Gümnaasiumis ja Tallinna 16. Keskkoolis, 1964–1968 Tallinna Muusikakoolis. 1972. aastast on ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi õppejõud (1979. aastast dotsent), praegu Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia emeriitprofessor. Ta on juhatanud paljusid koore, sealhulgas Eesti Televisiooni ja Raadio Segakoori (peadirigendina), Vabariiklikku Koorijuhtide Segakoori, TPI Akadeemilist Meeskoori, Tallinna Kammerkoori ja Inseneride Meeskoori. Ta on olnud Eesti Rahvusmeeskoori peadirigent. Ta oli üks XIX ja XX üldlaulupeo ning 1972., 1977., 1982. ja 1987. aasta koolinoorte laulupeo üldjuhte. Ta on aastaid olnud Gaudeamuse üliõpilaslaulupidudel Eesti kooride üldjuht. Ta on koostanud koorilaulukogumikke. 1972 – Eesti NSV teeneline kunstitegelane 1980 – Eesti NSV rahvakunstnik 1996 – Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (Eesti kooriliikumise arendamine, austusavaldus 60. sünnipäevaks) 1998 – Gustav Ernesaksa koorimuusika preemia 2001 – Valgetähe III klassi teenetemärk 2006 – Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (sisuka töö ja segakooriliikumist suunava tegevuse eest Eesti Segakooride Liidu muusikatoimkonna esimehena) 2012 – Tudulinna valla aukodanik 2013 – Ida-Virumaa teenetemärk 2016 – Tallinna raemedal 2016 – Eesti Rahvuskultuuri Fondi eristipendium 2016 – Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali elutööpreemia (Eesti koorimuusika vanameistrile, pikaajalisele õppejõule ja laulipidude üldjuhile) Dirigendid Mikk Üleoja ja Elo Üleoja on Ants ja Ene Üleoja lapsed. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Koorijuht ja õppejõud Ants Üleoja saab Tallinna raemedali (vaadatud 21.11.2016) Kersti Inno, "Koorijuhiks sündinud. Ants Üleoja". Eesti Segakooride Liit, 2006 ISBN 9949138965
Kuuse-käbilind

Kuuse-käbilind (Loxia curvirostra) on linnuliik vintlaste sugukonnast käbilinnu perekonnast. Kuuse-käbilind on hulga alamliikidena levinud Põhja- ja Kesk-Ameerikas, Euraasias ja Loode-Aafrikas. Lõunapoolseimad levikupiirkonnad on Nicaraguas, Vietnamis ja Luzoni saarel Filipiinidel. Eestis on kuuse-käbilind sõltuvalt aastast harv kuni tavaline haudelind, tema pesitsusaegset arvukust on hinnatud 5000 – 75 000 paarile, ning talvist arvukust 1000 – 300 000 isendile. Kuuse-käbilinnu hulguränded pole seotud ühegi kindla aastaajaga ega ühegi kindla suunaga, vaid kulgevad peamiselt selle järgi, kus kohas ja kui suurel määral leidub toitu – okaspuude seemneid. Vana isaslind on põhiliselt punane, emaslind kollakasroheline ja noorlind tumedatriibuline. Tiivad ja saba on pruunid. Lennul on silmatorkav isaslinnu punane ja emaslinnu rohekaskollane päranipuala. Vanalinnu tiival võib olla kaks kitsast valkjat vööti ja noorlinnu tiival võib olla kaks ruuget vööti; selliseid linde võib kergesti ära segada vööt-käbilinnuga. Isaslinnu sulestik võib olla ka ülekaalukalt rohekaskollane, milles on vähesed oranžpunased suled. Iseloomulik häälitsus on metalse valju kõlaga kip-kip, ka tasasem tsök või tlüp. Kuuse-käbilinnu laul on kaunikõlaline ja seda võib kuulda igal aastaajal. Eestis on kuuse-käbilinnu eelistatud elupaigaks kuusikud ja kuuse-segametsad, millega ta pesitsusajal on tihedasti seotud. Väljaspool pesitsusaega ja invasioonide ajal ilmub ta ka teistsugustesse puistutesse, isegi parkidesse ja suuremaisse aedadesse. Paaride moodustumise aeg on hilistalv ja varakevad, kui isaslinnud teevad laulu saatel mängulende ja laulavad sageli ka puu ladvas. Emaslind ehitab tihti mitu pesa, enne kui ühte neist muneb. Pesamaterjali kogub ta üsna pesapuu juurest. Paksuseinaline ja sügav pesa koosneb peentest raagudest, rohukõrtest, samblast ja samblikust ning paikneb enamasti kuusel, harvem männil. Kurnas on 3–5 muna. Emaslind alustab haudumist kohe pärast esimese muna munemist. Teda toidab isaslind, keda hauduja iga kord kuklasse heidetud pea ja avatud nokaga tervitab. Pojad kooruvad umbes kahe nädalase haudumise järel. Emaslind soojendab ja toidab poegi isaslinnu vahendusel vähemalt nelja päeva jooksul pärast nende koorumist. Poegi toidetakse pooleldi seeditud kuuseseemnetega, mida vanalind oma pugust välja kugistab. Suvel antakse poegadele ka putukaid. Kuuse-käbilinnu peamiseks toiduks on kuuseseemned, mida ta hangib käbisid kuuskedelt lahti kangutades ja samal või mõnel naaberpuul lahates. Tihti pääseb käbi linnu käest lahti ja langeb pooleldi kasutamatult alla. Kuusekäbide ikaldusaastatel ja kevade poole, kui kuuseseemned on ära kasutatud, asub ta männikäbide kallale, millega toimib samal viisil. Alles väga suure toidunappuse korral tuleb ta otsima seemneid mahalangenud käbidest või asub lehtpuude seemnete kallale, Suurte ikalduste puhul lepib ta isegi maast hangitavate rohuseemnetega. Suvel sööb vähesel määral putukaid. Hirundo 1:2009 Rootsmäe, L., Veroman, H. Eesti laululinnud. Tallinn Valgus 1974 Kuuse-käbilind andmebaasis eElurikkus
Pooljaam

Pooljaam ehk teivasjaam on raudteejaam, kus rong peatub vaid nõudmisel. Teivasjaamast rongi sisenejad saavad osta sõidupileti piletimüüja/vagunisaatja käest, kuna teivasjaamas pileteid ei müüda. Tänapäeval pole Eestis ühtegi teivasjaama, kuna rongid peatuvad kõigis peatustes olenemata sellest, kas rongist väljuda või rongi peale minna soovijaid on. Samuti saab pileteid osta vaid mõnes üksikus jaamas (sh Balti jaamas, Keila raudteejaamas, Kohila raudteejaamas) ning piletimüük toimubki peamiselt rongides. Tootsi Koogiste Kolu Tammiste Sürgavere Kärevere Hagudi Lohu
Joseph Heller

Joseph Heller (1. mai 1923 Brooklyn, New York – 12. detsember 1999 Staten Island, New York) oli ameerika satiirikirjanik, näitekirjanik ja lühijuttude autor. Helleri peateos on satiiriline romaan "Catch-22" (tõlgitud kui "Nõks-22"), mis käsitleb Ameerika sõdurite käekäiku Teises maailmasõjas. Romaani pealkiri on saanud osaks ingliskeelsest fraseoloogiast, tähistades absurdset situatsiooni, millest ei ole võimalik võitjana välja tulla – kõik püüded olukorda muuta viivad paratamatult tagajärgedeni, mida üritatakse vältida. Romaanis on Catch-22 sõjaväereeglite osa, mis hõlmab mitut paradoksi. Näiteks ütleb üks säte, et lahinglendudest vabastatakse lendur, kes on hull, hulluks aga ei saa tunnistada kedagi, kes soovib lahingulendudest loobuda ning vabastamise aluseks peab olema lenduri sooviavaldus – mis kokkuvõttes muudab vabanemise võimatuks. Teos põhineb olulisel määral Helleri enda kogemustel pommituslennuki piloodina Teises maailmasõjas. "Me pommitasime New Havenit: näidend kahes vaatuses" Tõlkinud Paul-Eerik Rummo. Tallinn: Perioodika, 1973. "Nõks-22", tõlkinud Tiina Randus, Tallinn: Tänapäev, 2020 1977 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks 1985 – Prix Médicis étranger
Jan Zamoyski

Jan Zamoyski (19. märts 1542 Skokówka – 3. juuni 1605 Zamość) oli Poola-Leedu riigimees ja väejuht. Jan Zamoyski õppis Pariisi ja Padova ülikoolis, kus loobus kalvinismist ja hakkas katoliiklaseks. Pärast Poolasse naasmist määrati ta Zygmunt II Augusti sekretäriks. Pärast Jagelloonide dünastia lõppu 1572. aastal kasutas ta oma mõjukust ning surus Valimisseimis läbi põhimõtte, et iga aadlik peab saama valida kuningat, samuti enamushäälte põhimõtte. Ta oli Mikołaj Sienicki ja Hieronim Ossolinski sõber ning temast sai peagi tähtsaim kesk- ja alamaadli eestkõneleja. Ta oli poliitilise liikumise Ruch egzekucyjny juht. Liikumise eesmärgiks oli säilitada šlahta rolli Poola-Leedu poliitikas (Kuldne vabadus) ning lõpetada magnaatidepoolne võimu kuritarvitamine. Liikumise järgijaid hakati Zamoyski järgi kutsuma zamojczycy. Zamosyki oponeeris magnaatidele, kes soovisid Poola trooni pakkuda Habsburgidele. 1573. aasta kuningavalimistel toetas ta Prantsuse printsi Henri Valois'd ning 1575. aasta kuningavalimistel Stefan Batoryt. 1576 sai temast Krooni kantsler, 1578 Krooni suurkantsler ning 1581. aastal Krooni suurhetman. Batory valitsusajal sai temast üks võimsamaid ja rikkamaid magnaate riigis. Ta toetas kuninga poliitikat, mis vastandus Habsburgidele ja Osmanite riigile ning aitas tal suurendada kuninga võimu riigis. Zamoyski võttis osa ka Vene-Poola sõjast 1579–1581, vallutades Wielize ja Zavoloci. Pärast Batory surma 1586. aastal aitas Zamoyski troonile tõusta Rootsi printsil Sigismundil, kellest sai kuningas Zygmunt III Waza nime all. Suurhetman võitles ka 1587–1588 aastate Poola pärilussõjas, mis puhkes Sigismundi ja Austria ertshertsog Maximilian III vägede vahel. Zamoyski võitis Matthiase vägesid Bycyzna lahingus 1588. aastal ning võttis ertshertsogi vangi, misjärel viimane pidi loobuma kõikidest nõudmistest Poola-Leedu troonile. 1588 läänistati Jan Zamoyskile Tartu staarostkond. Enn Tarvel, Estica vanade aktide arhiivis Varssavis, Eesti NSV Teaduste Akadeemia toimetised IX köide. Ühiskonnateaduste seeria 1960 nr 3 "Archiwum Jana Zamoyskiego, kanclerza i hetmana wielkiego koronnego" (Tom I—III Wacław Sobieski; t. II—III Józef Siemieński), Warszawa 1904–13, 1.osa (1553–1579) Kazimierz Lepszy: "Archiwum Jana Zamoyskiego" Tom 4, Kraków 1948, 4.osa (1585–1588)
Kujutle mind ja sind

"Kujutle mind ja sind" on Suurbritannia romantiline komöödiafilm, mille tegevus toimub Londonis. Filmi keskmes on Racheli (Piper Perabo) ja Luce'i (Lena Headey) suhe. Luce töötab lillekaupluses ning on teinud lilleseaded Racheli ja Hectori (Matthew Goode) pulmadeks. Naised kohtuvad Racheli ja Hectori pulmapäeval ning armuvad teineteisesse esimesest silmapilgust. Püüdes säästa suhet mehega, proovib Rachel kasvavaid tundeid maha suruda, ent see ei õnnestu. Filmi pealkiri on esimene rida ansambli The Turtles laulust "Happy Together". Filmi pealkirjaks planeeriti algselt panna "Click", aga et see langes kokku Adam Sandleri planeeritava filmi pealkirjaga, otsustati sellest loobuda.
Enver Jääger

Enver Jääger (sündinud 28. oktoobril 1982 Kohilas) on endine eesti jalgpallur. Meistriliiga Viljandi Tuleviku parim väravakütt 2003 Tema vend Enar Jääger on samuti jalgpallur. Eesti jalgpallikoondislaste loend
Zubin Mehta

Zubin Mehta (sündinud 29. aprillil 1936 Mumbais) on India dirigent. Ta kuulub parside usurühma. Mitmekülgne ja rahvusvaheliselt tegev dirigent kasvas üles zoroastristidest muusikute perekonnas. Mehta lõpetas Viini muusikaakadeemias Hans Swarowsky dirigeerimisklassi. 1958. aastal võitis ta Liverpoolis rahvusvahelise dirigentide konkursi ja sai samas abidirgendi koha. 1962–1978 oli ta Los Angelese Filharmoonikute kunstiline juht ning on alates 2019 audirigent. 1978–1991 oli Mehta New Yorgi Filharmoonikute kunstiline juht ja peadirigent. Mehta on Viini Filharmoonikute, Müncheni Filharmooniaorkestri, Los Angelese Filharmoonikute, Teatro del Maggio Musicale Firenze ja Baieri Riigiorkestri audirigent. Viiel korral, aastatel 1990, 1995, 1998, 2007 ja 2015 on ta juhatanud Viini uusaastakontserti. 20. septembril 2014 esines ta koos Iisraeli Filharmoonikutega Tallinnas Estonia Kontserdisaalis. Ta dirigeeris Pjotr Tšaikovski 6. sümfooniat ja Richard Straussi Kangelaselu. Mehtal on USA ja India kodakondsus. Zubin Mehta on abielus endise näitleja ja saatejuhi Nancy Kovackiga. Tal on neli last. 2012 – valiti Venemaa Kunstide Akadeemia välisliikmeks Zubin Mehta koduleht Suur Mehta: maailma poleks muusikata, Postimees, 14. september 2014
Õhutulejuht

Õhutulejuht (Forward Air Controller – FAC) on lahingutegevuse piirkonnas tegutsev sõjaväelane, kes tellib ja koordineerib maismaaüksuste tegevuse toetuseks mõeldud militaarõhusõidukite ründetegevust. Maismaaüksuste toetuseks kasutatakse tavaliselt ründelennukeid, hävitus-pommituslennukeid, pommituslennukeid ja lahingukoptereid. Õhutulejuht asub sideühendusse kas õhutulejuhtimiskeskusega või õhusõiduki meeskonnaga ja edastab neile sihtmärgi ründamiseks vajalikud andmed.
Pierre de Fermat

Pierre de Fermat [pjɛːʀ dəfɛʀˈma] (17. august 1601, Beaumont-de-Lomagne – 12. jaanuar 1665, Castres) oli prantsuse matemaatik. Elukutse poolest oli Fermat jurist. Fermat oli üks arvuteooria, analüütilise geomeetria ja (koos Blaise Pascaliga) tõenäosusteooria rajajaid. Enamik tema töid avaldati postuumselt. Fermat sündis jõuka nahakaupmehe pojana, tema noorpõlvest pole palju teada. Hariduse sai ta Toulouse'i ja Orléansi ülikoolides. 1631. aastal ostis Fermat endale Toulouse'i parlamendi nõuniku ametikoha. Matemaatikaga tegeles Fermat juristitööst vabal ajal. Fermat ei ajanud taga kuulsust ning tema eluajal avaldati temalt vaid üks oluline käsikiri, seegi initsiaalide M.P.E.A.S., mitte Fermat' nime all. Fermat pidas kirjavahetust paljude silmapaistvate matemaatikutega. Tal oli tavaks esitada oma tulemusi tükkhaaval või tõestusteta, teatades näiteks, et tõestust ta ei saada, kuna see on liiga pikk. Fermat' kuulsaim selline avaldus, kritseldatud Diophantose teose äärele, puudutas nn Fermat' suurt teoreemi, mis suudeti tõestada alles kolm ja pool sajandit hiljem. Mitmed tulemused leiti alles pärast Fermat' surma juhuslikelt paberilehtedelt, enamasti tõestuseta. Fermat' väike teoreem Fermat' printsiip Fermat' arvud Pelli võrrand