laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Allfilm

Allfilm (OÜ Allfilm) on 1995. aastal loodud Eesti filmistuudio. See asub Pelgulinnas. Nüüdisajaks on Allfilmist kujunenud Eesti suurim filmistuudio[viide?], mille tegevus varieerub mängu- ja dokumentaalfilmide tootmisest telereklaamide, muusikavideote, promofilmide ja telesarjade tootmiseni. Allfilm on Eesti Filmitootjate Liidu ja IQ International Quorum of Motion Picture Producersi liige. Mängufilmid „Head käed“ (2001) „Veepomm paksule kõutsile“ (2004) „Ruudi“ (2006) „Nuga“ (2007) „Georg“ (2007) „Vasha“ (2009) „Rat King“ (2012) „Seenelkäik“ (2012) „Mandariinid“ (2013) „Risttuules“ (2014) "Maastik mitme kuuga" (2014) „Vehkleja“ (2015) „Luuraja ja luuletaja“ (2016) „Pihtimus“ (2017) „Portugal“ (2018) „Ohtlik ema“ (2018) „Võta või jäta“ (2018) “Tõde ja õigus” (2019) "Viimane vahipost" (2023) Lühifilmid „Kõrbekuu“ (1999) „Armas tuss 50 aastat hiljem“ (2000) „Ferdinand“ (2002) „Püha Mercedese päev“ (TTD) (2003) „Nimepanijad“ (TTD) (2003) „Sviit kahele“ (TTD) (2003) „Fender Bender“ (TTD) (2003) „Lovesick“ (TTD) (2003) „Kingapuu“ (2003) „Südameasjad“ (2007) „Teine tulemine“ (2008) „Pihv“ (2009) „Oleg“ (2010) „Külm on“ (2010) „Mai“ (2013) „Superbia“ (2014) „Ivanipäev“ (2014) „Kala“ (2018) Dokumentaalfilmid „Rock-Summer“ (1995) „Pommirühm“ (1997) „Laevad võidu“ (1997) „Autoportree emaga“ (2000) „Siberi õpetaja“ (2001) „Külalised“ (2002) „Teisel pool vett“ (2003) „Siiralt teie...“ (2005) „Tõrjutud mälestused“ (2005) „Laulev revolutsioon“ (2006) „BAM – raudtee eikuhugi“ (2008) „Surmaretk“ (2008) „Toomiku film“ (2008) „Soome lahe õed“ (2009) „Pärand“ (2012) „40+2 nädalat“ (2012) „Kaplinski süsteem“ (2012) „Saarte värvid“ (2012) "Kust tuleb tolm ja kuhu kaob raha" (2013) "Üheshingamine" (2013) "Otsides valgust" (2014) "Vaikuse kutse" (2015) "Sipelgapesa" (2015) "Fast Eddy vanad uudised" (2015 "Meeskond" (2016) "Naine pildil" (2017) "Enam kui elu" (2018) "Mäed, mida polnud" (2018) "Köögis: Klaus, Gloria, Farm, Põhjaka, Mekk" (2018) "Matusepäevikud" (2018) "Südamering" (2019) ETV sari "Eesti lood" „Franka“ (2003) „Tuleproov“ (2003) „Järelevalveinspektor“ (2003) „Hunt“ (2003) „Elluastujad“ (2004) „Sensatsiooniline Tartu Kevadbänd“ (2004) „Kaetajad“ (2004) „Dreamland Queens“ (2005) „Polaarrütmid“ (2005) „6 tundi“ (2005) „Rahvuslik sport“ (2005) „Koerte näitus“ (2006) „Tähelepanu, start!“ (2006) „Maja“ (2007) „Ars Longa“ (2008) „Sõjamäng“ (2008) „Doktor Kloun“ (2008) „MC Battle – Sõnasõjad“ (2008) „Beebilõust“ (2009) „Siim, Samuli ja Dolce Vita“ (2009) „Isa, Poeg ja Teatri Vaim“ (2009) „Pastacas“ (2009) Telesarjad „The Journey“ (2000) „Jürgensonid“ (2001) „Rolling Estonians“ (2002–2004) „St. Peterburi aarded“ (2003) „Laulurahvas“ (2004) „Ateena ja Olümpia aarded“ (2004) Kruus, Tiina (17. märts 2023). "Ivo Felt: Tammsaare ja „Tenet" olid „Viimase vahiposti" kõrval kui lapselalin". Eesti Päevaleht. Vaadatud 16. märtsil 2023. http://allfilm.ee/ Koduleht
Eesti Filmitootjate Liit

Eesti Filmitootjate Liit on Eesti filmitootjate ühendus. Liit asutati 2001. aastal. Organisatsiooni kuuluvad iseseisvad production house-tüüpi filmistuudiod, mis omavad pikaajalist kodumaise ja rahvusvahelise filmitootmise kogemust. Liidu liikmed toodavad mängu- ja dokumentaalfilme, lühi- ja animatsioonfilme, reklaam- ja korporatsioonifilme, telesaateid ja -sarju. Eesti Filmtootjate Liidu peamised ülesanded on professionaalsete filmide loomise, tootmise ja levitamise tingimuste korrastamine ning kaasajastamine, samuti Eesti filmipoliitika kujundamine koostöös teiste audiovisuaalsete organisatsioonide, fondide ja ametivõimudega. Organisatsiooni liikmeteks on: A Film Eesti Allfilm Eetriüksus Exitfilm Filmivabrik Pimedate Ööde Filmifestival MTÜ Rudolf Konimois Film Taska Productions Vesilind "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. jaanuar 2012. Vaadatud 24. jaanuaril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Liikmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. jaanuar 2012. Vaadatud 25. jaanuaril 2012.
A Film Eesti

A Film Eesti on 1994. aastal asutatud animatsioonistuudio. Stuudio suurejoonelisemate tööde hulka kuuluvad animafilmid "Suur maalritöö", 2013, "Sipsik", 2020, ja "Kaka, kevad ja teised" (2023). Koduleht A Film Eesti Eesti Filmi Andmebaas
Ludmilla Nurmand

Ludmilla Nurmand (aastani 1924 Ludmilla Golubova; 23. august (vkj 11. august) 1897 Jekaterinoslav (Dnipro) – 3. märts 1980 Tartu) oli Eesti arstiteadlane, dermatoloog ja veneroloog. Ludmilla Nurmand oli sõjaväearsti tütar, Leo Nurmandi ema. 1917. aastal lõpetas Nurmand Tartu Puškini-nimelise Gümnaasiumi, 1926 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1949, TÜ), väitekiri "Haigestumine veneroloogilistesse haigustesse ja võitlus nendega Eestis". Nurmand oli 1926–37 TÜ naha- ja suguhaiguste kateedri noorem- ja vanemassistent, 1937–40 Tallinna Ühishaigekassa arst, 1940–41 Tallinna Veneroloogiadispanseri naisteosakonna juhataja, 1941–44 Tallinna Naha- ja Suguhaiguste nõuandla (dispanseri) arst, 1944–47 peaarst, 1945–47 ka tervishoiuministeeriumi peaveneroloog, 1947–66 TRÜ dermatoveneroloogia kateedri juhataja, 1966–75 dotsent, ühtlasi TRÜ raviosakonna menetluspraktika üldjuhendaja. Tal on suuri teeneid dermatoveneroloogilise ravi korraldamisel ja arstide kaadri ettevalmistamisel. Oli pikka aega Vabariikliku Dermatoveneroloogide Seltsi esimees ja Üleliidulise Dermatoveneroloogide Seltsi juhatuse liige. Üle 40 teadustrükise ja aimeartikli. Sind Insekten als Lepraverbreiter zu betrachten? // Dermatol. Wochenschr. 86 (1928) 15 Histologische Veränderungen in Lepromen nach Einwirkung von Kohlensäureschnee. // Eesti Arst (1932) 7, lisa 147 Trihhomonaasi etiopatogeneesist, kliinikust, ravist ja profülaktikast. Tartu, 1960 Suguhaiguste leviku põhjused. // Nõukogude Eesti Tervishoid (1973) 5 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 106 Tartu Ülikooli Kliinikum 200. Trt, 2004, 224–226 In memoriam. Dotsent Ludmilla Nurmand. // Nõukogude Eesti Tervishoid (1980) 3, 222—223 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Ants Nurmekivi

Ants Nurmekivi (sündinud 25. juulil 1941 Tallinnas) on Eesti sporditeadlane ja endine kergejõustiklane. 1959. aastal lõpetas Nurmekivi Järva-Jaani Keskkooli, 1963 Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna; 1971–74 TÜ aspirant, pedagoogikakandidaat (1974, TÜ), väitekiri "Kestvus- ja mäkkejooksu kasutamisest kesk- ja pikamaajooksjate treeningus ettevalmistaval perioodil". Nurmekivi oli 1974–75 TÜ kergejõustiku kateedri õpetaja, 1975–81 vanemõpetaja ja 1981–92 dotsent, 1992–96 treeninguõpetuse instituudi juhataja, korraline professor, 1996–2002 treeninguõpetuse õppetooli dotsent, 2002– treeninguõpetuse õppetooli juhataja, korraline professor. Ants Nurmekivi on silmapaistev pikamaajooksja, NSV Liidu üliõpilasmeister (1962), 14-kordne Eesti meister, suurmeister (1968). Tema nimel on siiani 1970. aastal püstitatud Eesti tipptulemus 30 km maanteejooksus 1:36.26. Ants Nurmekivi on avaldanud uurimusi kesk- ja pikamaajooksu treeningumetoodika, treeninguvahendite toime hindamise ning treeningu teooria ja metodoloogia valdkonnast. Eesti Olümpiaakadeemia asutajaliige, olnud akadeemilise teadusnõukogu sekretär ning tippspordiuuringute toimkonna liige. Üle 190 teadustrükise, neist 50 rahvusvahelise levikuga ajakirjades, mitu raamatut (kaasautorina). 2006 Tartu Ülikooli aumärk 2009 Tartu Ülikooli medal 2022 Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi aastapreemia (staažikas sporditeadlane, töötanud Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonnas alates 1974. aastast ning avaldanud uurimusi kesk- ja pikamaajooksu treeningumetoodika, treeninguvahendite toime hindamise ning treeningu teooria ja metodoloogia valdkonnast. Eesti Olümpiaakadeemia asutajaliige ning akadeemilise teadusnõukogu sekretär ja tippspordiuuringute toimkonna liige. Tegelenud pikka aega treenerite koolitamisega ning on olnud tunnustatud teaduskonsultant mitme spordiala rahvusvõistkondade liikmetele.) Repeated assessment of aerobic work capacity of runners. // J. Sport Medicine and Physical Fitness 15 (1975) All about hill running. // Long Distances. Contemporary theory, technique and training. Los Altos, USA, 1980 Kesk- ja pikamaajooks (kaasautor Alfred Pisuke). Tallinn, 1985 Local muscular endurance in middle distance running. // Modern Athlete and Coach (Australia) 30 (1992) Blood lactate recovery and perceived readiness to start a new run in middle-distance runners during interval training. // Perceptual and Motor Skills 93 (2001) Perceived exertion and interval training in middle-distance runners. // J. Human Movement Studies 42 (2002). Laste ja noorte jooksutreening (2006) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24 ESBL "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Türn, O. Tuuled Toomelt. Tallinn, 1971, 159–161 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 328; II, 117 Eesti spordi biograafiline leksikon, 428 Ants Nurmekivi Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Rat King

"Rat King" on 2012. aastal esilinastunud Eesti-Soome põnevusfilm. Filmi režissöör ja stsenarist on Petri Kotwica. Peaosades mängivad Max Ovaska ja Julius Lavonen. Teistes osades astuvad üles Maarja Jakobson, Külliki Saldre ja Kene Vernik. 18-aastane Jury on lootusetult sõltuvuses arvutimängudest. Lähedaste survel on poiss viimaks nõus virtuaalmaailmast loobuma, kuid just siis ilmub välja Niki koos vastupandamatu arvutimänguga, mille eesmärgiks on missioonid täide viia reaalses elus. Vaatamata hoiatustele siseneb mängu ka Jury. Kiiremate tulemuste nimel võtab temaga äravahetamiseni sarnane Niki üle Jury argipäevase elu ning koos jõutakse uutele tasanditele nii virtuaalses kui ka reaalses elus. Piirid eri maailmade vahel kaovad ning mõistatuseks jääb, mis mängu Niki tegelikult mängib. Ja kas see ongi üldse enam mäng? "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. august 2012. Vaadatud 19. mail 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Roberto Di Matteo

Roberto Di Matteo (sündinud 29. mail 1970 Schaffhausenis Šveitsis) on Itaalia jalgpallitreener ja endine jalgpallur (poolkaitsja). Klubikarjääri jooksul mängis Di Matteo Šveitsi klubides Schaffhausen (1988–1991), FC Zürich (1991–1992) ja FC Aarau (1992–1993), Itaalia klubis Rooma Lazio (1993–1996) ning Inglismaa klubis Londoni Chelsea (1996–2002). Itaalia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1994–1998 kokku 34 korda ja lõi kaks väravat. Ta kuulus Itaalia koondisse 1996. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 1998. aasta maailmameistrivõistlustel. Aastatel 2008–2009 oli ta Milton Keynes Donsi ja 2009–2011 West Bromwich Albioni peatreener. 2011. aastal sai temast Chelsea abitreener ning peatreeneriks sai André Villas-Boas. 2012. aasta märtsis sai temast pärast Villas-Boasi lahkumist klubi peatreener kuni hooaja lõpuni. 13. juunil 2012 teatati Chelsea kodulehel, et Di Matteo jätkab tööd klubi peatreenerina. Leping sõlmiti kaheks aastaks, aga Di Matteo vallandati töölt 21. novembril 2013 pärast 3-0 kaotust Juventusele UEFA Meistrite Liiga raames. 2014–2015 Di Matteo töötas Saksamaa Bundesliga klubis Schalke 04 peatreenerina. 2016. aasta juunist kuni septembrini oli ta Inglismaa esiliiga klubi Aston Villa peatreener. FC Aarau Swiss Super League (1): 1993 Chelsea FC FA Cup (2): 1997, 2000 UEFA karikavõitjate karikas (1): 1998 Euroopa superkarikas (1): 1998 FA Charity Shield (1): 2000 Chelsea FC FA Cup (1): 2012 UEFA Meistrite Liiga (1): 2011–2012
Georg (film)

"Georg" on 2007. aastal esilinastunud Eesti film, mis käsitleb Georg Otsa elulugu. Filmi režissöör on Peeter Simm, stsenaariumi kirjutasid Mati Põldre ja Aleksander Borodjanski. Filmis mängivad Marko Matvere, Anastassia Makejeva, Renārs Kaupers, Tõnu Kark, Elle Kull, Mirtel Pohla, Arvo Kukumägi. 2007. aasta jooksul kogus film Eesti kinodes 49 423 vaatajat. "arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. märts 2014. Vaadatud 19. mai 2012.{{cite web}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 30. aprill 2013. Vaadatud 20. august 2012.{{cite web}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Georg Eesti filmi andmebaasis
Nuga (film)

"Nuga" on 2007. aasta veebruaris esilinastunud Eesti mängufilm. Filmi režissöör ja stsenarist on Marko Raat. Ekke – Mait Malmsten Tuule – Kersti Heinloo Karin – Britta Vahur Ulla – Kädi Metsoja Ekke ema – Elle Kull Politseinik – Gert Raudsep Intiimne ja valulik film puudutab kaasaegse suhetekolmnurga kõige tumedamaid pooli. Elupinge kaotanud kinnisvaramaakler Ekke (Mait Malmsten) provotseerib ja lõhub, kuni talle jääb nuga kätte kinni … http://allfilm.ee/filmid/nuga-2007/[alaline kõdulink]
Claire van der Boom

Claire van der Boom (sündinud 21. novembril 1983 Broome'is) on Logie auhinnaga pärjatud Austraalia filmi- ja televisiooninäitleja. Ta on hollandi juurtega. Ta õppis Perthis ja Sydneys draamakunsti instituudis.
Jolene Anderson

Jolene Anderson (sündinud 26. mail 1980 Uus-Lõuna-Walesis Kempseys) on Austraalia näitleja ja laulja. 2014. aastal hakkas ta mängima telesarjas "Kodus ja võõrsil".
Maire Nurmet

Maire Nurmet (sündinud 11. mail 1972 Tartus) on eesti majandusteadlane. Maire Nurmet on inseneri tütar. 1990. aastal lõpetas Nurmet Puhja Keskkooli, 1994 Eesti Põllumajandusülikooli (EMPÜ) raamatupidamise ja rahanduse erialal; majandusmagister (1996, EPMÜ), väitekiri "Investeeringud ja nende hindamise võimalused", oli 1997–2001 EPMÜ doktorant, majandusteaduse doktor (2001, EPMÜ), väitekiri "Kapitali struktuur ja efektiivsus: teooriaid ja rakendusi põllumajandussektorile". Täiendanud end Helsingi (1999–2000) ja Wageningeni ülikoolis (2000) ning Iisraelis, Lätis, Poolas ja Taanis. Nurmet oli 1993–1994 RAS Sangla raamatupidaja, 1994–1995 EPMÜ raamatupidamise ja rahanduse instituudi laborant, 1995–1997 assistent, 1997–2001 lektor, 2001– EPMÜ/EMÜ majandus- ja sotsiaalinstituudi dotsent. Maire Nurmeti uurimisvaldkonnad on põllumajanduspoliitika, ettevõtete investeeringud, finantsjuhtimine, -arvestus ja -võimendus. Euroopa Agraarökonomistide Assotsiatsiooni (EAAE) liige, Eesti Agraarökonomistide Assotsiatsiooni ja Akadeemilise Ühistegevuse Seltsi juhatuse liige. Üle 20 teadustrükise. Agricultural credit system in Estonia. Kaunas, 1999 Dept and outside equity. // Supplementary or opposite sources of financing. Jelgava, 2000 Evaluating economic conditions of the agricultural sector (kaasautor). Jelgava, 2001 Farm sector capital structure indicators in Estonia (kaasautorid J. Roots, R. Huirne). Wageningen, 2002 Ettevõtte tegevustulemuse hindamine omanike tulust lähtudes (kaasautor K. Lemsalu). // EPMÜ kogumik 217 (2003) Environmental issues and the common agricultural policy (kaasautor H. Soe). // EPMÜ teadustööde kogumik 218 (2003) Financial aspect of the firms sustainability in Estonian agriculture. // Economic Sci. for Rural Development. Jelgava, 2007 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti Põllumajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Trt, 1996, 99 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Boris Nurmiste

Boris Nurmiste (aastani 1931 Boris Neuhaus; 27. november (vkj 14. november) 1907 Pihkva – 13. mai 1996 Tallinn) oli eesti põllumajandusteadlane, viroloog. Boris Nurmiste oli teenistuja poeg. 1927. aastal lõpetas Nurmiste Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi, 1932 agronoomina Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna, põllumajanduskandidaat (1952, TÜ), väitekiri "Kartuli viirushaigused Jõgeva Riikliku Sordiaretusjaama kartulisortimendis ja ohtlikumate kartuliviiruste tõrjeküsimuste selgitamine". 1942–43 täiendas end Berliin-Dahlenis. Nurmiste oli 1934–39 Taimekaitse ja Seemnekontrolli Ameti laborant-kontrolör, 1939–41 TÜ taimehaiguste katsejaama assistent, 1942–48 Jõgeva Sordiaretusjaama vanemteadur; 1948–51 Eesti Teaduste Akadeemia Põllumajanduse Instituudi nooremteadur, 1951–57 vanemteadur, 1957–62 Eksperimentaalbioloogia Instituudi vanemteadur, 1962–83 viroloogiaosakonna juhataja. Boris Nurmiste oli Eesti taimeviroloogide koolkonna rajaja. Uuris peamiselt kartuliviirusi. Esitas päriliku nakkuse tekkimise, s.o viiruse ja taime genoomi liitumise idee ning lõi kartuli viirusresistentsete sortide aretuse põhialused. Leidis uue kartulit kahjustava viiruse. Üleliidulise Mikrobioloogia Seltsi, Üleliidulise Geneetikute ja Selektsionääride Seltsi liige, Eesti Taimekaitse Seltsi auliige. Eesti NSV teeneline teadlane (1976). Nõukogude Eesti preemia (1967, kollektiivis). Saanud mitmeid autasusid. Üle 70 teadustrükise, sh 1 monograafiat. Kartuli kidumishaigused ENSV-s ja nende tõrje. Tallinn, 1954 Sordi "Sulev" isetolmlemisest saadud seemikute visuaalne hinnang ja viirusesisaldus serodiagnoosi põhjal (kaasautor). // EMMI tead tööde kogumik 21 (1970) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. Tartu 1994, II, 487 Eesti entsüklopeedia, 14, 330 Agraarteadus 7 (1996) 3, 318–319 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
1937. aasta Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses

Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses 1937 peeti Prantsusmaal Pariisis. Eestit esindasid Kristjan Palusalu, August Neo, Voldemar Mägi, Edgar Puusepp, Voldemar Väli ja Evald Sikk.
1935. aasta Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses

Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses 1935 peeti Taanis Kopenhaagenis.
Līvāni piirkond

Līvāni piirkond (läti keeles Līvānu novads) on 1. järgu haldusüksus Lätis Latgales. Piirkond moodustati 1999. aastal ning 2009. aastal liideti sellega kolm valda: Jersika, Rudzātu ja Sutru vald. Reģionu, novadu, pilsētu un pagastu kopējā un sauszemes platība gada sākumā, vaadatud 30.07.2024. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Piirkonna koduleht
Sala piirkond

Sala piirkond (läti Salas novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirkonna keskus oli Sala küla, kus elab umbes 1600 inimest. Piirkond moodustati 2009. aastal Sēlpilsi ja Sala vallast. 2021. aastal liideti Sala piirkond Jēkabpilsi piirkonnaga. Läti statistika keskamet, vaadatud 15.06.2021.
Pasteuri efekt

Pasteuri efekt on glükolüüsi ja käärimise pärssumine õhuhapniku toimel. Nähtuse avastas 1861. aastal (teistel andmetel 1857[viide?]) Louis Pasteur. EE 7. köide, 1994.
Paleotsönoos

Paleotsönoos ehk paleobiotsönoos on taimede ja loomade kivististe kogum settekivimeis. Kuna kõik endisaegsed taimed ja loomad pole kivististena säilinud või pole mattunud setteisse oma elupaigas, siis ei vasta paleotsönoos täpselt omaaegsele biotsönoosile. Biotsönoos Tafotsönoos EE 7. köide, 1994. EE 7. köide, 1994.
Ignacy Hryniewiecki

Ignacy Hryniewiecki (august 1855 või sügis 1856 Babrujsk – 13. märts (vkj. 1. märts) Peterburi) 1881) oli poola revolutsionäär, salaühingu Narodnaja Volja liige, päritolult šlahtitš (väikeaadlik). 13. märtsil 1881 Peterburis tappis Ignacy Hryniewiecki Narodnaja Volja täidesaatva komitee otsusel nitroglütseriiniga täidetud pommi abil imperaator Aleksander II. Hryniewiecki, kes enese koos keisriga õhku oli lasknud, viidi õukonna ratsaväe hospidali, kus ta 8 tundi hiljem suri. Veidi enne surma tuli ta meelemärkusele ning kui temalt siis nime ja seisust küsiti, vastas ta: "Ei tea." Narodnaja Volja lootis selle atentaadi läbi "avada tee sotsiaalsele revolutsioonile", uskudes, et keisri surma järel puhkeb spontaanne rahvarevolutsioon. Tegelikult viis see aga tagurluse võidukäigule uue keisri Aleksander III ajal. Pjotr Kropotkin, "Anarhismi kõlbelised alused": "Perovskaja ja tema sõbrad tapsid keiser Aleksander II. Ja kuigi inimkond tunneb vaistlikult vastikust verevalamise vastu /---/, andis inimkond õiguse revolutsionääridele. Mispärast? Mitte sellepärast, et oleks pidanud seda kasulikuks: rõhuv enamik inimesi kahtles selle tapmise kasulikkuses, vaid sellepärast, et inimkond tunnetas: mitte mingite miljonite eest siin maailmas ei oleks Perovskaja ja tema sõbrad nõustunud tapetud keisri asemel ise hakkama isevalitsejateks ja türannideks. Isegi need, kes ei tea selle tapmise kogu draamat, tunnetasid siiski, et seda ei ajendanud nooruslik uljus, see polnud paleepööre ega võimu kukutamine selleks, et seda enda kätte haarata. Neid juhtis viha türannia vastu, see viha oli jõudnud eneseohverdamise ja surmapõlguseni. "Nendel inimestel oli tõesti õigus võtta talt elu," selline oli üldine kohtuotsus…"
Marko Marin

Marko Marin (serbia kirillitsas Марко Марин; sündinud 13. märtsil 1989 Gradiškas) on endine Saksamaa jalgpallur (ründav poolkaitsja või äärepoolkaitsja). Ta oli peamiselt tuntud oma tehniliste võimete, kiiruse ja väravasöötude poolest. 2012. aasta aprillis sõlmis ta lepingu Inglismaa Premier League'i klubiga Chelsea FC. Enne seda mängis ta Saksamaa klubides Borussia Mönchengladbach ja Bremeni Werder. Marin tegi debüüdi Saksamaa koondvõistkonnas 27. mail 2008 sõprusmängus Valgevene vastu. Esimesena ja ainsa värava lõi ta koondises 20. augustil 2008 mängus Belgia vastu. Ta esindas Saksamaad 2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel. Ta sekkus vahetusest teise poolaja lõpus esimeses alagrupimängus 13. juunil Austraalia ja teises alagrupimängus 18. juunil Serbia vastu. Borussia Mönchengladbach 2. Bundesliga: 2007–08 Chelsea UEFA Euroopa Liiga: 2012–13 Sevilla UEFA Euroopa Liiga: 2013–14 Olympiakós Super League: 2016–17 Belgradi Crvena zvezda Serbia SuperLiga: 2018–19 Ferencváros NB I: 2021–22 Magyar Kupa: 2021–22  Marko Marin – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ametlik koduleht
Helbe Nutt

Helbe Nutt (aastani 1966 Helbe Kolk; 28. märts 1940 Kooraste vald, Võrumaa – 26. november 1992 Tartu) oli eesti arstiteadlane, immunoloog. Helbe Nutt oli talupidaja-vallavanema tütar, Aili Kogermani õde. 1957. aastal lõpetas Nutt Tallinna Meditsiinikooli, 1968 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1981, TÜ), väitekiri "Значение гуморальных и клеточных иммунологических реакций при острой и хронической фазах панкреатита". Nutt oli 1968–90 ÜMPI vanemlaborant, nooremteadur ja teadur, aastast 1991 vanemteadur. Helbe Nutt uuris kõhunäärme ja maksa immunoloogiat. Üle 40 teadustrükise. Lymphocyte blast-transformation test in vitro in cases of chronic gastritis (kaasautorid V. Salupere, E. Järve). // Scand. J. Gastroenterol. 7 (1972) 3 Гликометакрилатные гели как носители для афинной хроматографии (kaasautor). // Изв. АН ЭССР. Химия (1978) I Клеточные иммунологические реакции при хроническом панкреатите. // TÜ Toimetised 485 (1979) Гуморальный и клеточный иммунитет при заболеваниях печени и поджелудочной железы (kaasautor V. Saarma). // TÜ Toimetised 602 (1982) Циркулирующие иммунные комплксы у больных с острыми и хроническими заболевниями печени (kaasautorid R. Uibo, T. Prükk). // Терапевтический aрхив (1989) 2 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 116 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.