laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
LaSpa

LaSpa (endise nimega Laulasmaa Spa) on spaahotell Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Laulasmaa külas. Kompleks avati 7. augustil 2003.[viide?]. Hotelli operaator oli mitmeid aastaid Hestia Hotel Groupi tütarettevõte Baltic Beach Holding, alates 2020. aastast osutab teenuseid hotelli kinnistu omanike Anna Catarina Elami ja Lars Peter Elam Håkanssoniga seotud LaSpa Group. Kompleksi kuuluvas hotellis on kokku 147 numbrituba. Hotelli restoran Wicca kuulub Guide Michelini 2023 ja 2024. aastal soovitatud Eesti restoranide hulka, selle peakokk on Angelica Udeküll. LaSpa Group OÜ Äriregister (vaadatud 17.08.2023) https://web.archive.org/web/20180128105121/https://www.laulasmaa.ee/majutus/ (vaadatud 28.01.2018) Restoran Wicca LaSpa (vaadatud 17.08.2023) LaSpa ametlik veebileht
Aleksei Kossõgin

Aleksei Kossõgin (vene Алексей Николаевич Косыгин; 21. veebruar (vkj 8. veebruar) 1904 Peterburi – 18. detsember 1980 Moskva) oli Nõukogude Liidu riigitegelane. Aleksei Kossõgin oli pärit töölisperekonnast. 15-aastaselt astus ta vabatahtlikult Punaarmeesse ja osales Vene kodusõjas. Aastatel 1921–1924 õppis ta Peterburi Kooperatsioonitehnikumis. 1924–1930 töötas ta kooperatsioonisüsteemis Siberis. 1930–1935 õppis Kossõgin Kirovi-nimelises Leningradi Tekstiiliinstituudis. Pärast instituudi lõpetamist töötas Leningradis tekstiilivabrikus meistri ja tsehhijuhatajana. 1937. aastal sai ta ketrus- ja kudumisvabriku Oktjabrskaja direktoriks. 1938. aastal töötas ta ÜK(b)P Leningradi Oblastikomitee tööstuse ja transpordi osakonna juhatajana ja Leningradi Linna Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimehena. 1939. aasta jaanuaris määrati ta NSV Liidu tekstiilitööstuse rahvakomissariks. 1940. aasta aprillist kuni 1946. aasta märtsini oli Kossõgin NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu aseesimees (1943–1946 ühtlasi Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu esimees). 19. märtsil 1946 määrati Aleksei Kossõgin NSV Liidu Ministrite Nõukogu esimeheks, sellele ametikohale jäi ta kuni 1960. aastani. Lisaks oli ta 1948. aasta veebruarist kuni juulini Nõukogude Liidu rahandusminister ja 1948–1953 Nõukogude Liidu kergetööstuse minister. 1953–1955 oli ta Nõukogude Liidu laiatarbekaupade tööstuse minister. 1957. aastal määrati ta Nõukogude Liidu Riikliku Plaanikomitee esimehe esimeseks asetäitjaks. 1959–1960 oli ta Nõukogude Liidu Riikliku Plaanikomitee esimees. Alates 4. maist 1960 oli Aleksei Kossõgin Nõukogude Liidu Ministrite Nõukogu esimehe esimene asetäitja ja 15. oktoobrist 1964 kuni 23. oktoobrini 1980 Nõukogude Liidu Ministrite Nõukogu esimees. Kossõgin algatas 1965. aasta majandusreformi, mis on tuntud ka kui "Kossõgini reform". Esialgu edenes nõukogude majandus suhteliselt hästi. Kaheksas viisaastak (1966–1970) osutus kõige edukamaks Nõukogude Liidu ajaloos ja mõned isikud kutsusid seda "kuldseks". Kuid pika Brežnevi aja jooksul kõik need reformid – kuigi neid keegi ametlikult ei tühistanud – kaotasid tähtsuse ja lõpuks lakkasid avaldamast nõukogude elule üldse mingisugust mõju. Ta oli alates 1939. aastast Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee liige. Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee Poliitbüroo (1952–1966 kandis presiidiumi nimetust) liikmekandidaat oli ta 1946–1948, 1952–1953 ja 1957–1960, liige 1948–1952 ja 1960–1980. Külastas suvel 1978 mitteametliku visiidiga toonast Eesti NSV-d. "Косыгина сломил не Брежнев, его сломила болезнь" kommersant.ru Алексей Николаевич Косыгин deduhova.ru Косыгин Алексей Николаевич : 20.02.1904 — 18.12.1980 pomnipro.ru Алексей Косыгин nekropole.info Прямые инвестиции / № 9 (89) 2009. А. Милюков. О причинах кризиса. Ajaloolane Andrei Nikolajevitš Sahharov dokumentaalfilmis Исторические Хроники с Николаем Сванидзе 1965 Алексей Косыгин
Sotsialistlik Internatsionaal

Sotsialistlik Internatsionaal (SI) on rahvusvaheline organisatsioon, mis ühendab sotsiaaldemokraatlikke ja sotsialistlikke parteisid ja organisatsioone. Alates novembrist 2022 on SI president Pedro Sánchez Hispaaniast. Enne teda oli 2006. aastast president Geórgios Papandréou Kreekast. Talle eelnes António Guterres Portugalist, kes oli SI president alates 1999. aastast.
Maisie Sly

Maisie Rose Sly (sündinud 19. märtsil 2011 Plymouthis) on Briti näitleja. Maisie sai tuntuks osatäitmisega 2017. aastal linastunud Briti lühifilmis „The Silent Child“. Olles ise kurt, mängis ta nelja-aastase kurdi tüdruku Libby osa, kellele sotsiaaltöötaja õpetab viipekeelt. Ta võitis osatäitmise eest mitu auhinda. Maisie Sly (IMDb) [Maisie Sly "The Silent Child starring Maisie Sly has won an Oscar"] (inglise). BBC. 5. märts 2018. Vaadatud 23. märtsil 2018. {{cite web}}: kontrolli parameetri |url= väärtust (juhend) Sian Griffith (28. jaanuar 2018). "Maisie Sly ready for Oscar close-up for The Silent Child | The star of The Silent Child is unfazed by her trip to LA. She really wants to be a drummer" (inglise). The Sunday Times. Vaadatud 28. jaanuaril 2018.
Aare Koppel

Aare Koppel (7. juuli 1934 Tartu – 8. veebruar 1991 Tartu) oli eesti füüsik, füüsika-matemaatikakandidaat (1967). Koppel lõpetas 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli, oli aastatel 1957–1991 sealsamas õppejõud (aastast 1970 dotsent). Ta on avaldanud uurimusi gravitatsiooniteooria ja füüsika metodoloogia alalt. Loonud msg gravitatsiooniväljade füüsikalise tõlgendamise meetodi, mis põhineb mitterelativistliku piirjuhu kontseptsioonil. "Füüsika, mis, kuidas, miks" (1972)
Jacksepticeye

Seán William McLoughlin (sündinud 7. veebruaril 1990), esinejanimega Jacksepticeye (või lihtsalt Jack), on Iiri juutuuber, kes on peamiselt tuntud oma "Let's Play" videote ja videoblogide poolest. McLoughlin alustas oma YouTube'i karjääri aastal 2012. 2013. aastal hakkas ta populaarsus kasvama, kui juutuuber PewDiePie teda ühes oma videos mainis. Ta on dublaažinäitlejana lugenud 2017. aastal ilmunud videomängu "Bendy and the Ink Machine" tegelase Shawn Flynni teksti. 2017. aasta seisuga oli ta YouTube'i kanalil 17 miljonit tellijat ja ta videotel kokku 8,6 miljardit vaatamist.
Landeck

Landeck on linn Austria Tirooli liidumaal, Landecki ringkonna keskus, 816 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 15,9 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 7773 inimest. Landeck paikneb Tirooli ülamaal liidumaa lääneosas kõrgusel umbes 820 m. Linn asub Inni jõe orus Sanna lisajõe suubumise kohas, Lechtali Alpide (mis on osa Põhja-Lubjakivi Alpidest) põhjas ning Ötztali Alpide ja Samnauni Alpide (mäestikud Kesk-Ida-Alpides) lõunas vahel. Inni org on tähtis transporditrass Tiroolist läände üle Arlbergi massiivi. Lõunas viib Rescheni kuru üle Alpide peaaheliku Itaalia Lõuna-Tirooli Vinschgau piirkonda. Iidsetel aegadel jooksis Via Claudia Augusta üle Rescheni kuru ja Inni oru kaudu Landecki, ühendades Rooma Italia poolsaare aastal 15 eKr. vallutatud Raetia provintsiga. Keskajal jäi org tähtsaks kaubateede ristumiskohaks, mis viisid Ferni kuru kaudu Augsburgi ja üle Arlbergi lääne suunas. 13. sajandi lõpust alates hoidsid piirkonda enda kontrolli all Meinhardiinidest Tirooli krahvid Landecki lossist. 1867. aastani moodustas Landeck (siis Landek) osa Habsburgide monarhiast (1804. aastast Austria keisririik), välja arvatud lühike periood Napoleoni sõdade ajal (1806–1814), kui see oli koos ülejäänud Tirooliga Baieri kuningriigile loovutatud. 1867. aastast (pärast Austria-Ungari kompromissi) moodustas see osa Austria-Ungari Tsisleitaania (Austria) osast; sel aastal sai ka kirjapildiks Landeck. Pärast 1893. aastat muudeti nime ametlikult taas (Landeck in Tirol). Kogu selle aja oli see samanimelise ringkonna keskus, üks 21 Bezirkshauptmannschaften'ist Tirooli provintsis. 1782. aastast ehitati keiser Joseph II käsul esimene kurutee üle Arlbergi; seda laiendati märkimisväärselt aastani 1824. Landeck sai ligipääsu Arlbergi raudteele 1883. aastal. 1904. aastal ülendati see aleviks ja sai aastal 1923 lõpuks linnaõigused. Landeckit kasutati enne Teist maailmasõda ka Austria mägivägede sõjaväebaasina, hiljem sai sellest Saksa Wehrmachti üksus. Austria anšlussiga Natsi-Saksamaasse liideti Landeck 1939. aastal Zamsiga; kuid mõlemad vallad eraldati taas pärast Teist maailmasõda. Landeck oli ka UNRRA ümberasustatud isikute laagri asukoht liitlasvägede okupeeritud Austria Prantsuse sektoris. Raoul Schrott (sündinud 1964. aastal), kirjanik Landeck-Zamsi raudteejaam on tähtis liiklussõlm piirkondlikele bussiliinidele, samuti märkimisväärne peatus rahvusvahelistele rongidele Arlbergi raudteel Tirooli pealinnast Innsbruckist Arlbergi raudteetunneli kaudu Bludenzisse Vorarlbergis. Landeck on ka lõppjaam paralleelsele Inni oru kiirteele, mis jätkub kui S 16 Schnellstraße Arlbergi maanteetunnelisse läänes. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019. www.landeck.tirol.gv.at
Uuskeel

Uuskeel (inglise keeles Newspeak) on tehiskeel George Orwelli teoses "1984", kus seda kasutatakse väljamõeldud totalitaarse Oceania riigikeelena. Uuskeele eesmärk on muuta riigis räägitav keel alluvaks valitsevale ideoloogiale – Inglise sotsialismile (Ingsoc). Uuskeel on kontrollitud keel, mille ülesandeks on piiratud sõnavara ja grammatikaga kontrollida mõtte- ja väljendusvabadust, seejuures välistada mõisted nagu vaba tahe, isikusamasus ja eneseväljendus, mida peetakse Suure Venna ja Partei režiimile ohtlikuks. Raamatus nimetatakse inglise keelt "vanakeeleks" (inglise keeles Oldspeak). Uuskeel erineb vanakeelest mitmete sõnade puudumise poolest. Kui uuskeeles tahetakse sõna tähendus vastupidiseks muuta, siis pannakse sõnade algusse eesliide "eba-" (un). Näiteks kasutatakse uuskeeles sõna "halb" asemel sõna "ebahea" (ungood). Topeltmõtlemine McArthur, Tom (1992). The Oxford Companion to the English Language. Oxford University Press. ISBN 978-0192141835. lk 693.
Faggen

Faggen on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Landecki ringkonnas. Vald asub 900 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 3,63 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 373 inimest. Vald paikneb 10,5 km Landeckist lõunas Kauneri oru suudme juures, mis on kõrvalorg Inni jõe ülemjooksul. Vallas on kuus asundust, valla struktuur on väga nõrk. Peamiseks sissetulekuallikaks on mahepõllumajandus, kuid paljud elanikud on pendeldajad, kuna Faggenis on raske tööd leida. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. https://www.statistik.at/blickgem/blick1/g70601.pdf
Fendels

Fendels on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Landecki ringkonnas. Vald asub 1352 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 13,48 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 247 inimest. Vald paikneb 13 km Landeckist lõunas Inni jõe ülemjooksul. Küla on kirjalikult esmamainitud 1297. aastal. 1959. aastani pääses sinna vaid köisraudteed pidi. Tänava ehitamine aitas külal ühendust saada. Peamine sissetulekuallikas on mahe taliturism. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019. www.fendels.tirol.gv.at
Interslaavi keel

Interslaavi keel on kõikide slaavi keelte baasil loodud tehiskeel, mille eesmärgiks on slaavlaste omavahelise suhtluse lihtsustamine. Interslaavi keel on üles ehitatud nii, et seda oleks lihtne õppida ka inimestel, kes ei oska ühtegi slaavi keelt. Interslaavit on esimest korda maininud aastatel 1659–1666 Horvaatia preester Juraj Križanić. Praegusel kujul loodi interslaavi keel 2006. aastal slovianski keelena. Slovianski nimi muudeti 2011. aastal Interslaavikuks. Interslaavi nimetuse mõtles välja Ignac Hošek 1908. aastal. Interslaavi keele loojad on Ondrej Rečnik, Gabriel Svoboda, Jan van Steenbergen, Igor Polyakov, Vojtěch Merunka ja Steeven Radzikowski. Interslaavi keelt saab kirjutada nii ladina kui ka kirillitsa tähestikus. Kirikuslaavi keel Interslaavi keele grammatika ja sõnaraamat Keeleõpikud Mitmekeelne sõnastik
Kolovere-Kalju haridusselts "Edu"

Kolovere-Kalju haridusselts "Edu" oli aastatel 1924–1940 tegutsenud haridusselts Maidla külas, Kolovere-Kalju vallas Läänemaal. Seltsi tegevuse eesmärk oli igakülgne hariduselu levitamine ümbruskonnas. Selts asutati 30. märtsil 1924. aastal Kolovere vallamajas peetud seltsi asutamise koosolekul ja likvideeriti 1940. aasta sügisel ENSV Rahvakomissaride Nõukogu määrusega poliitharidustöö korraldamisest. Seltsi asutamisel määrati liikmemaksu alammääraks 50 marka. Seltsi liikmeteks sai 21 inimest. Seltsi viieliikmelisse juhatusse valiti Ilmar Leital, Marie Uustalu, Mihail Grenzstein, Gustav Peekmann ja Gustav Rüütmann. Asutamisaastal oli seltsil 24 liiget (8 naist ja 16 meest). 1924. aastal korraldas selts Maidla koolimajas kahenädalased naiste käsitöö kursused, kus lektoriks oli Alice (Aline?) Kullerkann, kes oli Tallinna 1. linna naiskutsekooli õpilane-lõpetaja (lektori töö eest tasus Haridusministeerium). Kursustest võttis osa 11 inimest. Samal aastal korraldas selts kaks pidu, millest üks toimus Kullamaa Põllumeeste Seltsi seltsimajas. Mõlema peo tulud olid määratud seltsi asutamise kulude katmiseks ja raamatukogu asutamiseks. 1933. aasta lõpus või 1934. aasta alguses asutasid Kalju küla agaramad noored seltsile osakonna, kus korraldati liikmetele kirjandusõhtuid. 1924 – 26 1925 – 28 1926 – 19 1927 – 30 1928 – 30 1929 – 41 1930 – 40 1931 – 34 1932 – 64 1933 – 78 1934 – 77 1935 – 90 1936 – 96 1937 – 50 1938 – 47 1939 – 42 1940 – 52 Teateleht Riigi Statistika Keskbüroole seltsi tegevusest 1929. aastal, ERA.2800.1.215, lk 34 ERA.2800.1.240, lk 129 Kolovere-Kalju haridusselts "Edu" protokoll nr 1, 30.03.1924, ERA.2800.1.215, lk 24 Kolovere-Kalju haridusselts "Edu" 1924. aasta aruanne, ERA.2800.1.215, lk 1 "Kaljulane" (03.02.1934). "Isevalitseja noortejuht Kalju osakonnas". Lääne Teataja. Vaadatud 22.06.2018. Kurepalu, K. "Kullamaa kogumik. 1, Kullamaa kihelkonna haridusseltsid aastatel 1918-1940" 2007, lk 59 Foto: Kolovere-Kalju haridusseltsi Edu juhatus 1930ndate teisel poolel Lääne Teataja, nr. 9, 3 veebruar 1934. Kullamaa haridusseltsid teevad vastastikke külaskäike. Kolovere-Kalju haridusselts "Edu" esines Silla koolimajas.
Fiss

Fiss on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Landecki ringkonnas. Vald asub 1438 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 37,7 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1007 inimest. Vald paikneb 10,5 km Landeckist lõunas Inni jõe ülemjooksul. Peamiseks sissetulekuallikaks on turism. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. https://www.statistik.at/blickgem/blick1/g70603.pdf www.fiss.tirol.gv.at
Fließ

Fließ on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Landecki ringkonnas. Vald asub 1073 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 47,56 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 2993 inimest. Vald paikneb 5 km Landeckist lõunas Inni jõe ülemjooksul. Vallas on 9 asundust ja see oli asustatud juba Rooma ajal; küla ise asutati umbes 6. sajandil. Pärast tulekahju 1933. aastal taastati Fließ avaramalt. Peamiseks sissetulekuallikaks on turism (eriti suusatamine). Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019. www.fliess.tirol.gv.at
Flirsch

Flirsch on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Landecki ringkonnas. Vald asub 1154 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 31,05 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 961 inimest. Vald paikneb 11 km Landeckist läänes ja 10 km Sankt Anton am Arlbergist idas. Kuigi ala oli juba varem asustatud, on küla kirjalikult esmamainitud 1275. aastal. Nime päritolu tuleb retoromaani keeltest. Flirsch sai autonoomseks kogukonnaks 1813. aastal. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019. www.flirsch.tirol.gv.at
Lomé

Lomé on Togo pealinn ja Rannikupiirkonna keskus. 2010. aasta rahvaloenduse andmed
Avinurme kalmistu

Avinurme kalmistu on kalmistu Avinurme kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Avinurme asulas. Kalmistu vanem ja keskmine osa kuulub EELK Avinurme kogudusele ning kalmistu uuem osa Avinurme vallale. Sulev Tamm https://www.kalmistud.ee/Kalmistu-koduleht (vaadatud 28.01.2018) Kalmistust Avinurme valla kodulehel Kalmistu Haudi andmebaasis
Haljala kalmistu

Haljala kalmistu on kalmistu Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Haljala asulas. Kalmistu rajati 1786. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks. Kalmistu kabeli vastas asub Haljala Vabadussõja mälestussammas. Haljala kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 16.01.2018) Haljala kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Hanila kalmistu

Hanila kalmistu on kalmistu Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Hanila külas. Kalmistu asub Hanila kirikust 400 m Kõmsi suunas, selle pindala on 2,85 hektarit ja seda ümbritseb mets. Hanila kalmistu tekkis peale Katariina II ukaasi seoses kirikuaedadesse matmise keelustamisega. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks. Hanila kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 16.01.2018) Hanila kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Rodeesia ridgeback

Rodeesia ridgeback on Lõuna-Aafrikast pärinev koeratõug. Sarnaselt Tai ridgeback'iga kasvavad ka Rodeesia ridgeback '​i karvad seljal vastupidises suunas, mistõttu on tõunimetuses kasutatud sõna ridgeback. Tõustandardis on koera kasutuse kohta kirjas: "Rodeesia ridgeback '​i kasutatakse küll paljudes maailma paikades endiselt jahikoerana, ent ta on eriti hinnatud valvekoerana ning lemmikloomana." Sama allikas lisab koera käitumise/iseloomu kohta järgmist: "Väärikas, arukas, võõraste suhtes reserveeritud, ent mitte agressiivne ega arg." "Rhodesian Ridgeback" (pdf) (inglise). FCI. Vaadatud 25. jaanuaril 2018. "Rodeesia ridgeback" (pdf). EKL. Vaadatud 28. jaanuaril 2018. Inglise keeles: ridgeback = ridge (hari) + back (selg). "Definition of Rhodesian ridgeback in English by Oxford Dictionaries" (inglise). Oxford Living Dictionaries. Originaali arhiivikoopia seisuga 29.01.2018. Vaadatud 25.01.2018. Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, ISBN 978-1-57076-410-3 Fox, Sue (2003). Rhodesian Ridgebacks. Hauppauge, N.Y.: Barron's. ISBN 978-0-7641-2376-4. Rodeesia ridgeback saidil koer.ee
Karjalasma metskond

Karjalasma metskond loodi 1920. aastal endise Kuressaare riigimetskonna ja mõisate (eramõisad, rüütelkonnamõisad, Valjala ja Karja kirikumõisad) maadel. Kantselei asus Kuressaare linnas. Theodor Ermus 1918–1919, 1920–1927 Voldemar Tilk 1927–1934 Aadu Kaselaid 1934–1937 Vassili Boguslavski 1940–1940 Boris Kuldvere 1940–1944 Heino Villem. Eesti Vabariigi metskonnad ja metsaülemad 1918–1944. Eesti Metsaselts, lk. 17. Jõgeva, 1998, ISBN 9985605144
Karksi metskond

Karksi metskond loodi 1920. aastal Karksi, Kaubi ja Vana-Pornuse mõisa maadel. Kantselei asus Karksi mõisas. Arnold Nockur 1920–1928 Eduard Okas 1928–1934 Johannes Kääni 1934–1944 Heino Villem. Eesti Vabariigi metskonnad ja metsaülemad 1918–1944. Eesti Metsaselts, lk. 17. Jõgeva, 1998, ISBN 9985605144
Häädemeeste luteri kalmistu

Häädemeeste luteri kalmistu on kalmistu Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas Häädemeeste asulas. Kalmistu pindala on 2,62 hektarit. Kalmistu rajati 1846. aastal. Häädemeeste luteri kalmistu plaan Häädemeeste luteri kalmistu sissepääs Häädemeeste luteri kalmistu Häädemeeste luteri kalmistu kiviaed https://www.kalmistud.ee/Haademeeste-kalmistu (vaadatud 28.01.2018) Kalmistu Haudi andmebaasis
Karula metskond

Karula metskond loodi 1920. aastal Karula, Taheva, Kaagjärve, Laanemetsa, Koikküla mõisa; Karula ja Hargla kirikumõisa maadel. Kantselei asus Koobassaares. Julius Bernakoff 1920–1937 Endel Arpo 1937–1940 Karl Aasa 1940–1944 Heino Villem. Eesti Vabariigi metskonnad ja metsaülemad 1918-1944. Eesti Metsaselts, lk. 17. Jõgeva, 1998, ISBN 9985605144
Jaani-Peebu kalmistu

Jaani-Peebu kalmistu on kalmistu Võru maakonnas Rõuge vallas Jaanipeebu külas. Ajalooliselt jäi kalmistu Rõuge kihelkonda, kalmistu rajati 1850. aastatel. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks. Kalmistu ääres asub mälestuskivi Friedrich Vreemannile. Rõuge vana kalmistu Jaani-Peebu kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 16.01.2018) Jaani-Peebu kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Juminda kalmistu

Juminda kalmistu on kalmistu Harju maakonnas Kuusalu vallas Juminda külas. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks. Kalmistu rajati mitte hiljem kui 17. sajandil. Juminda kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 16.01.2018) Juminda kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Kastre metskond

Kastre metskond loodi 1920. aastal Kastre, Mäksa, Sarakuste, Poka, Kurista, Kaagvere, Kriimani mõisa ja Võnnu kirikumõisa maadel. Kantselei asus Kastre mõisas. Heinrich Karu 1920–1925 Viktor Sihle 1925–1926 Aleksander Vilimaa 1926–1932 Oskar Uustalu 1932–1934 Johannes Kuuse 1934–1941 Paul Erik 1941–1944 Heino Villem. Eesti Vabariigi metskonnad ja metsaülemad 1918–1944. Eesti Metsaselts, lk. 18. Jõgeva, 1998, ISBN 9985605144
Kivinõmme metskond

Kivinõmme metskond loodi 1925. aastal Pagari metskonna Kivinõmme metsandiku maadel. Aleksei Pavlov, revidentmetsaülem 1925–1934 Rudolf Nogur, revidentmetsaülem 1934–1944 Heino Villem. Eesti Vabariigi metskonnad ja metsaülemad 1918–1944. Eesti Metsaselts, lk. 18. Jõgeva, 1998, ISBN 9985605144
Järva-Madise vana kalmistu

Järva-Madise vana kalmistu on kalmistu Järva-Madise kihelkonnas Järvamaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Järva-Madise külas Järva vallas Järva maakonnas. See on kihelkonnakeskuse üks kolmest kalmistust (teised on Järva-Madise kirikaed ja Järva-Madise uus kalmistu). Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks. Aga sellele vaatamata oli see hävitatud aastal 2003. Järva-Madise vana kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 16.01.2018) Erkki Erilaid (12. august 2003). "Ekskavaator tegi ajaloolise Järva-Madise kalmistu maatasa". Järva-Madise vana kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Pärandkultuuri objekt: Maraka vaestemaja ja kalmistu (129:VAM:001) https://jarvateataja.postimees.ee/3138545/jarva-madise-kogudus-hakkab-korrastama-ajaloolist-matmispaika
Kilingi metskond

Kilingi metskond oli metskond Pärnumaal. Kilingi metskond loodi 1918. aastal endise Kilingi riigimetskonna maadel. Kantselei asus Kilingi-Lähkmal. Karl Eduard Aun 1918–1925 Artur Rühl 1925–1928 Heinrich Aun 1929–1940 Konstantin Vannari 1940–1944 Kilingi metsandik Heino Villem. Eesti Vabariigi metskonnad ja metsaülemad 1918–1944. Eesti Metsaselts, lk. 18. Jõgeva, 1998, ISBN 9985605144
Kaarma-Liiva kalmistu

Kaarma-Liiva kalmistu on kalmistu Saare maakonnas Saaremaa vallas Liivanõmme külas. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks. Kaarma-Liiva kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 16.01.2018) Kalmistu Haudi andmebaasis Kaarma-Liiva kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Kalli kalmistu

Kalli kalmistu on õigeusu kalmistu Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Kalli külas. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks. Kalmistu pindala on 0,96 ha. Kalmistu rajas ajavahemikul 1860-1870 Kalli Püha Johannese kogudus. Kalli kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 16.01.2018) Kalli kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Keava metskond

Keava metskond loodi 1920. aastal Kuusiku, Kabala, Riidaku, Raikküla, Järvakandi, Lellapere, Kelba, Alu, Rapla, Sikeldi, Pühatu, Valtu, Kehtna, Keava, Ohekatsu, Juuru, Maidla, Hõreda, Rumba, Ingliste, Purila mõisa; Kaiu ja Kuimetsa mõisa ning Juuru kirikumõisa maadel. Kantselei asus Keava mõisas. 1925. aastal metskond likvideeriti (liideti Käru ja Väätsa metskondadega). Franz Tomson 1920–1923 Hugo Rolland 1923–1925 Heino Villem. Eesti Vabariigi metskonnad ja metsaülemad 1918–1944. Eesti Metsaselts, lk. 18. Jõgeva, 1998, ISBN 9985605144
Kastna kalmistu

Kastna kalmistu on kalmistu Pärnu maakonnas Pärnu linnas Kastna külas. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks. Kalmistu pindala on 1,36 ha. Kalmistu rajati 1896. Kastna kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 16.01.2018) Kastna kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris