laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Reinimaa

Reinimaa (saksa keeles Rheinland) on ajalooline piirkond Lääne-Euroopas, peamiselt Saksamaal Reini jõe kallastel. Uuemal ajal on sellest saanud üldisem nimi Saksamaa alade kohta Reini kesk- ja alamjooksul Bingeni linnast Hollandi piirini või Neckari jõest Kölnini. Läänes ulatub Reinimaa Luksemburgi, Belgia ja Madalmaade piirideni; idas hõlmab see vaid linnu, mis asuvad Reini ääres. Üldjoontes kattub see nime tänapäevase kasutusega, välja arvatud Saarimaa. Kahe maailmasõja vahel tähistas "Reinimaa" kogu okupeeritud ja demilitariseeritud tsooni lääne pool Reini, sealhulgas sillapäid jõe idakaldal. Pärast Prantsuse võimu aluse läänekalda kokkukukkumist 19. sajandi alguses annekteeris Preisi kuningriik saksa- ja hollandikeelsed (Jülich-Cleves-Berg) alad jõe kesk- ja alamjooksul. Preisi valitsus moodustas neist aladest Reini provintsi (tuntud ka Reini Preisimaa nime all); see nimi sisaldub tänapäeval Reinimaa-Palatinaadi ja Nordrhein-Westfaleni liidumaa nimedes. Pärast Esimest maailmasõda okupeeris Reinimaa lääneosa Antant, seejärel demilitariseeriti see Versailles' rahulepingu alusel. Saksa armee remilitariseeris Reinimaa 1936. aastal osana diplomaatilisest jõudemonstratsioonist, kolm aastat enne Teise maailmasõja algust. Piirkonna lõuna- ja idaosa on peamiselt künklikud (Westerwald, Hunsrück, Taunus ja Eifel) ning seda lõhestavad jõeorud, eelkõige Rein ja Mosel. Põhjaosa hõlmab Ruhri org. Reinimaa suuremate linnade hulka kuuluvad Aachen, Bonn, Köln, Duisburg, Düsseldorf, Koblenz, Krefeld, Leverkusen ja Trier. Dickinson, Robert E (1964). Germany: A regional and economic wild geography (2nd ed.). London: Methuen, p. 357 ff. Mall:ASIN. Marsden, Walter (1973). The Rhineland, Hastings House, New York. ISBN 978-0-8038-2070-8.
Reno Laidre

Reno Laidre (sündinud 26. juulil 1977) on Eesti poliitik, aastatel 2017–2021 ja uuesti alates 1. juulist 2024 Tartu abilinnapea, endine Tartu maavanem ja Elva linnapea. Ta lõpetas 1995 Valga Gümnaasiumi ja 1999 Tartu Ülikooli. Laidre oli 2000–2003 Karula abivallavanem, 2003–2005 Rõngu vallavanem ja 2005–2007 Elva abilinnapea. Alates 30. aprillist 2007 kuni 30. maini 2011 oli ta Elva linnapea. Ta oli viimane Tartu maavanem alates 1. juunist 2011 13. novembrini 2017. Alates 14. novembrist 2017 kuni 16. novembrini 2021 oli Laidre Tartu abilinnapea. 1. juulil 2024 sai temast taas Tartu abilinnapea. Alates 16. novembrist 2021 kuni 20. juunini 2024 oli ta Tartu Linnavolikogu aseesimees, 18. juulist 2022 kuni 15. septembril 2022 oli ta esimehe kohusetäitja. Laidre kuulub Eesti Reformierakonda alates 27. aprillist 2001. Aastal 2013 sai ta Eesti Maaülikoolist sotsiaalteaduste magistri kraadi ökonoomika ja ettevõtluse erialal. 17. novembril 2014 keskkonnaministri kohale asunud Mati Raidma asendusliikmeks oleks pidanud saama Tartu maavanema ametit pidanud Laidre, aga 18. novembril 2014 loobus ta oma mandaadist ja tema asemel sai 19. novembril 2014 Riigikogu liikmeks Kalmer Lain[viide?]. Ta kandideeris 2023. aasta Riigikogu valimistel, kus kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 443 häält ning ei osutunud valituks. Reno Laidre on Eesti Maaülikooli kuratooriumi liige. 2009 Lõuna Politseiprefektuuri teenetemärk Äriregistri päring. (Kasutatud 26. mail 2011.) Valimisringkond nr 10 valimised.ee (andmed seisuga 07.03.2023 19:45) "Eesti Maaülikooli kuratooriumi esimeheks valiti Madis Ajaots" Maaleht, 30. oktoober 2015 CV Tartu maavalitsuse lehel
Viimsi Kunstikool

Viimsi Kunstikool on kunstikool Viimsi vallas Harju maakonnas. Kool tegutseb 1977. aasta sügisest ja annab eelhariduse kunstialase elukutse õppimiseks. Õpetus toimub kunstikoolide üleriigilise õppekava kohaselt. Kool pakub traditsioonilist kunstiharidust, mis sisaldab algtõdesid joonistamisest, maalimisest, kompositsioonist, vormiõpetusest (skulptuurist) ja kunstiajaloost. Kooli esimene direktor oli Tõnis Soop. Viimsi Kunstikooli esimene nimi oli S. M. Kirovi nimelise Näidiskalurikolhoosi Lastekunstikool, vahepeal OÜ Esmar Kunstikool. Kaua aega töötati oma majas Rohuneeme mnt 5. Lapsi tuli juurde, maja jäi kitsaks ja kool kolis 1985. aastal Männi tee 2 hoone ühte tiiba. Alates 2007. aasta maist kuni 2021. aasta augustini asuti Miiduranna külas aadressil Madise tee 2. Kunstikooli direktor oli Elle Soop. Vahepealsel ajal õpiti Viimsi Äritares. Alates 2022. aasta sügisest asub kool Viimsi Artiumis. Direktor on Matti Vainio. Kooli koduleht
Suzanne McLeod

Suzanne McLeod on Suurbritannia õudusulmekirjanik. "Vere magus lõhn" – The Sweet Scent of Blood, 2008; eesti keeles: Varrak 2011 Suzanne McLeod.[alaline kõdulink] HeadRead 2011 Suzanne McLeodi blogi Suzanne McLeod. Good Reads
Katrina Kalda

Katrina Kalda (sündinud 1980 Tallinnas) on eesti päritolu prantsuse kirjanik. Ta õppis kirjandust Lyoni Kõrgemas Normaalkoolis (École Normale Supérieure de Lyon). "Eesti romaan" – Un Roman estonien, 2010; eesti keeles: Varrak, 2011 "Jumalate aritmeetika" – Arithmétique des dieux, 2013; eesti keeles: Varrak, 2013 "Maa, kus puudel pole varju" – Le pays où les arbres n'ont pas d'ombre, 2016; eesti keeles: Varrak, 2017 Florent Georgesco. RL 48. La rentrée littéraire. Entretien avec Katrina Kalda. Blog de La Revue littéraire, 16 août 2010 Joffrey Bollée. Katrina Kalda en quatre questions. LEXPRESS.fr, 09. september 2010 "Eesti romaan" Prantsusmaal. Varraku raamatublogi, 1. september, 2010 Heili Sibrits. Katrina Kalda, uus Sofi Oksanen? Postimees, 30. september 2010 Kaarel Kressa. Katrina Kalda: traumakirjandus pole minu tee, sest vastutus on suur. Eesti Päevaleht, 25. veebruar 2011 Un roman estonien de Katrina Kalda. Blogi Entre France,Estonie...telle est l'Europe, 7 september 2010 Suursaadiku kõne Katrina Kalda kirjandusõhtul Prantsuse Instituudis. Ambassade de France en Estonie, 22. veebruar 2011 Katrina Kalda. Triinu Tamm. Saade "Loos on asju". Vikerraadio, 15. mai 2011 Katrina Kalda. HeadRead 2011
Juri Tjulin

Juri Tjulin (vene keeles Юрий Николаевич Тюлин; 14. detsember / 26. detsember 1893 Tallinn – 8. mai 1978 Moskva) oli vene muusikateadlane, muusikapedagoog ja helilooja. Ta lõpetas 1910. aastal Tallinna Nikolai I Gümnaasiumi. 1917. aastal lõpetas ta Petrogradi Konservatooriumi kompositsiooni erialal ja Petrogradi Ülikooli. Aastatel 1925–1967 töötas ta õppejõuna Leningradi Konservatooriumis, 1935. aastast professorina. 1937. aastal kaitses ta kunstiteaduste doktori väitekirja. 1967. aastast elas Moskvas. Aastatel 1970–1975 töötas ta Gnessinite nimelises Muusikapedagoogika Instituudis professor-konsultandina, 1976. aastast oli Moskva Konservatooriumi professor. 1957 Vene NFSV teeneline kunstitegelane http://dic.academic.ru/dic.nsf/bse/142069/%D0%A2%D1%8E%D0%BB%D0%B8%D0%BD
Lodukannike

Lodukannike (Viola uliginosa) on kannikese perekonda kuuluv taimeliik. Lodukannike andmebaasis eElurikkus
Laanekannike

Laanekannike (Viola selkirkii) on kannikese perekonda kuuluv taimeliik. Laanekannike andmebaasis eElurikkus
Nõmmkannike

Nõmmkannike (Viola rupestris) on kannikese perekonda kuuluv taimeliik. Nõmmkannike andmebaasis eElurikkus
Võsakannike

Võsakannike (Viola riviniana) on kannikeseliste sugukonda kannikese perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaimeliik. Taime kõrgus sõltuvalt kasvukohast 2-20 cm, puhmiku laius kuni 15 cm. Helelillad või helesinised õied puhkevad varakevadel. Õied on umbes 2 cm pikad, enamasti valkja kannusega. Lehed pikarootsulised, munajassüdajad, pehmed. Abilehed süstjad, servadel pikalt narmastunud. Viljaks piklikmunajas kupar. Kasvukohaks segametsad ja puisniidud. Eestis sage. Võsakannike andmebaasis eElurikkus
Metskannike

Metskannike (Viola reichenbachiana) on kannikeseliste sugukonda kannikese perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaimeliik. Taime kõrgus sõltuvalt kasvukohast on 2–20 cm, puhmiku laius kuni 15 cm. Varakevadel puhkevad helelillad või helesinised õied. Lehed on südajad. Metskannike sarnaneb väga võsakannikesega, kuid õitseb varem. Metskannike andmebaasis eElurikkus
Pisikannike

Pisikannike (Viola pumila) on kannikese perekonda kuuluv taimeliik. Pisikannike andmebaasis eElurikkus
Linnamüür

Linnamüür on linna ümbritsev müür, mille eesmärk on kaitsta linna rünnakute eest. Euroopas on linnamüürid alates keskajast olnud pea eranditult kivist, samas on neid tehtud ka mullast, tellistest, puust jms. Vana- ja keskajal olid müürid linnade ümber üldlevinud. Massiivsete müüride ehitamine oli eriti hoos linnriikides. Kõige lihtsam linnamüür koosneb müürist ja väravast. Samas võib see olla ka täiustatud keerukate kaitserajatistega. Linnamüüri juurde võivad kuuluda tornid, väravatornid, vallikraavid, eelmüürid jne. Müüri kaitseomadusi võib parandada ka maastik, eelkõige looduslikud tõkked (järsakud, jõed jne). Komme ehitada linnade ümber müüre on väga vana. Üks vanemaid müüridega kaitstud linnu oli Uruk muistses Mesopotaamias. Ent juba ammu enne seda, hiljemalt 8. aastatuhandel eKr ehitati müür Jeeriku linna (või pigem protolinna) ümber Palestiinas. Ka Induse kultuuris 3500 eKr olid mõned linnad müüridega piiratud. Üks tuntumaid vanaaja linnamüüre ümbritses Babüloni, kus kuningas Nebukadnetsar II lasi müüri laiendada ning rajada maailmakuulsad Ištari väravad. Suurem jagu muistseid linnu Vahemere maades ja Lähis-Idas olid müüridega kaitstud. Väheste erandite hulka kuulusid Rooma ja Sparta, kus loodeti pigem sõjaväele. Ateenas seevastu ehitati linnamüüridele lisaks Pikad müürid, mis ulatusid Pireuse sadamani. Mükeene kultuuri ajal rajati Kreekas hiiglaslikest kividest koosnevaid kükloopilisi müüre, mille rajamise hilisemad põlved omistasid mütoloogilistele hiidudele kükloopidele. Kesk-Euroopas ehitasid keldid kindlustatud asulaid, mida nimetati oppidum. Hiinas rajati muldkindlustusi juba Shangi dünastia ajal (1600–1050 eKr). Muistse pealinna Ao ümber seisid tohutud muldmüürid. Ehkki Sõdivate Riikide ajastul (481–221 eKr) ehitati Hiinas ka kivimüüre, mindi kivist kaitserajatistele ulatuslikult üle alles Tangi dünastia ajal (618–907). Kuulsad müürid Keelatud linna ümber Pekingis rajas keiser Yongle 15. sajandi alguses. Keskaegses Euroopas oli kaitsemüüride ehitamine privileeg, mida ei saanud kaugeltki kõik asulad. Keskaegseid linnu ümbritsesid sageli väljapoole linnamüüre jäävad eeslinnad, millel võisid olla oma, väiksemad müürid. Kaitsetuid eeslinnu põletasid piiramiste eel ja ajal sageli aga linnaelanikud ise, et vastane ei saaks nende varjus linnamüürile ligineda. Venemaal tehti linnamüüre pikka aega puust, kuid sellistest vanematest kaitseehitistest on vähe säilinud. Ka uusajal rajati Euroopas linnamüüre, kuid nende eesmärk ei olnud enam pidada vastu piiramiste aegsele kahuritulele. Nii ümbritses Berliini 1730. aastaist 1860. aastateni puust linnamüür, mis takistas salakaubavedajaid linna tollimaksuta kaupa toomast ning linna garnisoni sõdureid deserteerumast. Tallinna linnamüür Milano linnamüür Berliini müür Hadrianuse vall Linnavärav Suur Hiina müür
Narva Noortekeskus

Narva Noortekeskus on Narva kohaliku omavalitsuse asutus, aadressil Vestervalli tänav 9, mis loodi 1998. aasta veebruaris eesmärgiga koordineerida ja arendada noorsootööd Narvas. Noortekeskuses on noorsootöö arenguteenistus, info- ja nõustamisteenistus, noorsootegevusteenistus, Põhjamaade Ministrite Nõukogu infopunkt, koolitusteenistus ning kohvikklubi "EXIT", mille töös kasutatakse avatud noorsootöö meetodit. Noortekeskus pakub Narva noortele, noorteühendustele ja noorsootöötajatele infot, kontakte, õppevisiite, võimalusi osaleda noorsoovahetustes ja seminarides jms. Samuti valmistab keskus ette ning algatab programme kohaliku omavalitsuse noorsootöö korraldamiseks ja arendamiseks, korraldab uuringuid ning analüüsib noorsootöö arengut linnas. Keskuse info- ja nõustamisteenistusel on infobaas õppimis- ja töövõimalustest, sotsiaalteenustest, vaba aja veetmise võimalustest jne. Teenistus nõustab ja abistab noorteühendusi ja noorte gruppe finantstoetuste, projektitaotluste ja programmide küsimustes. Narva Noortekeskuse ruumides toimuvad noorteüritused ja koolitused, samuti antakse neid kasutada noorteühendustele. Kohvikklubi EXIT on vaba aja veetmiseks, kus korraldatakse ka üritusi. Narva Noortekeskuse koduleht
Gunnar Emanuel Alfred Buhre

Gunnar Emanuel Alfred Buhre (30. jaanuar/11. veebruar 1889 Rakvere – 23. aprill 1965 Hamburg) oli Eesti ja saksa vaimulik. Ta lõpetas Pärnus gümnaasiumi. Aastatel 1907–1909 ja 1911–1916 õppis ta Tartu Ülikoolis usuteadust. Ordineeriti 20. augustil/2. septembril 1916 õpetajaks. Ta oli aastatel 1916–1918 Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja. Kolis aastal 1919 Saksamaale. Oli aastatel 1919–1925 õpetaja Herrenburgis Lübecki lähedal, 1925–1932 aga õpetaja Feldbergis Mecklenburgi lähedal. Aastail 1932–1945 oli ta pastor Berliini Ülestõusmise kirikus. Aastatel 1945–1948 oli ta Hamburg-Neuengammes laagrivaimulik. Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885-1919. Böhlau Verlag Köln Wien Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann
Claus Ankersen

Claus Ankersen (sündinud 1967) on taani kirjanik ja installatsioonikunstnik.
Fox Life Estonia

Fox Life on Eestis edastatav telekanal, mille omanik on Fox International Channels Estonia. Kanal on pühendatud eelkõige naistele. Fox International Channelsi (FIC) sõsarkanalid on Fox ja National Geographic Channel Estonia. Saatekava sisaldab peamiselt draama-, tõsielu- ja komöödiasarju. Kõik saated on välismaalt sisse ostetud. Kanal näitab muu hulgas järgmisi sarju: "Grey anatoomia" ("Grey's anatomy"), "Skandaal" ("Scandal"), "Kättemaks" ("Revenge"), "Castle" ("Castle"), "Keha kui asitõend" ("Body of proof"), "Meeleheitel koduperenaised" ("Desperate housewifes"), "Riukalikud koduabilised" ("Devious maids"), "Armukesed" ("Mistresses"). FOX Life Eesti veebileht FOX LIFE Facebookis FOX LIFE Twitteris Brodband TV News Fox International Channels Estonia OÜ, AmCham Estonia, American Chamber of Commerce FOX International Channels laieneb Eestisse, Elu24 Eesti telekavade saidi vasakus veerus lingile "Fox Life" klõpsates saab ülevaate kanalil näidatavatest saadetest.
Robert Service

Robert Service (sündinud 29. oktoobril 1947) on Suurbritannia ajaloolane ja ajalooõppejõud. Professor Service'i teadusuuringute huvid hõlmavad Venemaa ajalugu alates 19. sajandi lõpust kuni tänapäevani. Ta on osalenud Tallinna kirjandusfestivalil HeadRead 2011. aastal. Robert Service omandas bakalaureusekraadi King College'is (Cambridge), kus ta õppis vene ja klassikalist kreeka keelt. Ta on end täiendanud Essexi ja Leningradi ülikoolis. Ta on õpetanud Keele ülikoolis ja ülikoolis School of Slavonic and East European Studies (hilisem University College London). 2011. aasta seisuga on ta Oxfordi Ülikooli St. Antony's College'i professor. The Bolshevik Party in Revolution 1917-23: A Study in Organizational Change (1979) A History of Twentieth-Century Russia (1997) The Russian Revolution, 1900-27 (1999) A History of Modern Russia, from Nicholas II to Putin (1998, 2003) "Lenin" – Lenin: A Biography, 2000; eesti keeles: Sinisukk, 2002 Russia: Experiment with a People (2002) Stalin: A Biography (2004) "Seltsimehed. Maailma kommunismi ajalugu" – Comrades: A World History of Communism, 2007; eesti keeles: Varrak, 2010 "Trotski" – Trotsky: A Biography, 2009; eesti keeles: Varrak, 2011 The Penguin History of Modern Russia From Tsarism to the 21st Century (1997) Faculty Postholders. Professor Robert Service. University of Oxford History Faculty "Robert Service (historian)". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. märts 2016. Vaadatud 30. mail 2011. Robert Service'i koduleht Robert Service. HeadRead 2011
Ebeye

Ebeye on saar Marshalli Saartel Kwajaleini atollil. Saare pindala on 32 ha, elanike arv on 13 000, asustustihedus ligi 40 000 in/km². See on üks maailma kõige tihedamalt asustatud paiku. Ebeye on saareriigi ja maršalli kultuuri teine keskus Majuro atolli kõrval. 1905. aastast kuulus saar Saksa Uus-Guinea koosseisu, esimese maailmasõja alguses läks Jaapani valdusse.
Francesco Algarotti

Francesco Algarotti (11. detsember 1712, Veneetsia – 3. mai 1764) oli Itaalia filosoof, kunstikriitik ja graveerija. Krahv. Algarotti sündis Veneetsias rikka kaupmehe perekonnas. Ta õppis aasta aega Roomas ja seejärel Bolognas loodusteadusi ja matemaatikat. 20-aastaselt siirdus ta Pariisi, kus sõbrunes Voltaire'iga ning kirjutas optikaalase töö "Neutonianismo per le dame" ("Njutoniaanlus daamidele"). Voltaire hüüdis teda "cher cygne de Padoue" ('kallis Padova luik'). Kaks aastat hiljem oli ta Londonis, kus temast sai Londoni Kuningliku Seltsi liige ning ta sattus elavasse biseksuaalsesse armukolmnurka poliitik John Hervey ja leedi Mary Wortley Montaguga. Hiljem pühendas Algarotti kuus oma kirjadest raamatus "Viaggi di Russia" Herveyle. Naasnud reisilt Venemaale, kohtus Algarotti Friedrich Suurega, kes tegi temast 1740. aastal Preisimaa krahvi ja 1747. aastal õuekantsleri; öeldavasti oli neil armuafäär. Ka Poola kuningas Augustus III andis talle nõunikutiitli. 1754. aastal, pärast seitset aastat osalt Berliinis ja osalt Dresdenis, naasis ta Itaaliasse. Algul elas Algarotti Veneetsias ja hiljem Pisas, kus ka suri. Friedrich Suur püstitas tema mälestuseks monumendi Camposanto Monumentale surnuaiale Pisas. Algarotti oli "oma aja üks esimesi beaux esprits'sid", laiade teadmistega mees, asjatundja kunstis ja muusikas ning enamiku tollaste tähtsamate kirjanike sõber. Tema peamine kunstialane töö oli "Saggi sopra le belle arti" ("Esseed kaunitest kunstidest"). Teiste Algarotti raamatute sekka kuuluvad "Luuletused", "Reisid Venemaal", "Essee maalikunstist" ja "Kirjavahetus". Algarotti oli üks peamisi kunstikogujaid Augustus II kogu jaoks Dresdenis. Tema töödevalik peegeldab uusklassitsistliku ajastu entsüklopeedilisi huvisid: Algarottit ei huvitanud ühtse stiiliga kollektsiooni arendamine, vaid ta kujutles moodsat muuseumi, mis oleks eri aegade ja stiilide kataloog. Kaasaegsete tellimuste jaoks koostas ta nimekirja teostest, mida soovitas tellida. Selles olid ajaloomaalid Tiepololt, Pittonilt ja Piazzettalt, loomastseenid Castiglionelt ja veduudid varemetest Panninilt. Ta soovis ka "suggetti graziosi e leggeri" Balestralt, Boucherilt ja Donato Cretilt. Kirjavahetus Friedrich Suurega "Il newtonianismo per le dame", 1737. The International Centre for the History of Universities and Science (CIS), University of Bologna Haskell, Francis (1993). "Chapter 14". Patrons and Painters: Art and Society in Baroque Italy. 1980. Yale University Press. pp. 347–360. Laura Favero Carraro. "Francesco Algarotti". The Literary Encyclopedia. Ed. Robert Clark, Emory Elliott and Janet Todd. Francesco Algarotti raamatukogudes (kataloog WorldCat) Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Francesco Algarotti seisuga 27.05.2010.
Malta pistrik

See artikkel räägib kriminaalromaanist. Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Malta pistrik (täpsustus). "Malta pistrik" (inglise keeles "The Maltese Falcon") on Dashiell Hammetti 1930. aastal ilmunud kriminaalromaan, mille peategelane on detektiiv Sam Spade. Alates 1983. aastast annab Jaapani kriminaalromaanikirjanikke ühendav organisatsioon The Maltese Falcon Award Society in Japan samanimelist kirjandusauhinda (ファルコン賞, Farukon Shō). Romaani peategelane, küüniline San Francisco detektiiv Sam Spade peab lahendama mitut mõrvalugu. Sündmuste keskmes on kullast linnukuju "Malta pistrik". Samuel Spade (ka Sam Spade) Brigid O'Shaughnessy Iva Archer Dr. Joel Cairo Kasper Gutman politseileitnant Dundy politseiseersant Tom Polhaus Effie Perrine Miles Archer Wilmer Cook kapten Jacobi Väidetavalt on kullast "Malta pistriku" eeskuju 36,5 cm kõrgune pistrikukuju "Kniphauseni pistrik" ("The Kniphausen Hawk"), mille lasi 1697. aastal valmistada krahv Georg Wilhelm von Kniphausen. Punaste granaatide, ametüstide, smaragdide ja siniste safiiridega kaetud taies kuulub tänapäeval Devonshire'i hertsogi Chatsworth House'i kogusse. Eesti keeles ilmus teos Koolibri kirjastuselt 2010. aastal Olavi Teppani tõlkes. "Malta pistrik" (1931), peaosades Ricardo Cortez ja Bebe Daniels "Satan Met a Lady" (1936), komöödia, peaosas Bette Davis ja Warren William "Malta pistrik" (1941), osades Humphrey Bogart (Sam Spade), Mary Astor, Peter Lorre ja Sydney Greenstreet 1990. aastal avaldatud edetabelis "The Top 100 Crime Novels of All Time" (UK Crime Writers Association) on teos 10. kohal. Viis aastat hiljem ilmunud nimekirjas "The Top 100 Mystery Novels of All Time Selected" (Mystery Writers of America) on raamat teisel kohal. Nele Sillaots. Linnujaht valede rägastikus. Eesti Päevaleht, 3. detsember 2010 Dashiell Hammett – Malta pistrik (2010). Blogi Loterii, 18. detsember 2010 Jaan Martinson. Dashiell Hammett "Malta pistrik". Õhtuleht, 22. detsember 2010 The Falcon Award. Mystery Book Awards "The introduction to The Complete Maltese Falcon Flyer". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. november 2008. Vaadatud 27. mail 2011. The Kniphausen "Hawk". Artnet The Maltese Falcon by Dashiell Hammett.. Rtlibrary, lk 7 Chatsworth – The Kniphausen Hawk. Cherie's Place, 30. august 2010 Devonshire Emerald. Royal Magazin.de Malta pistrik. Raamatukoi raamatupood The Maltese Falcon (1931). IMDb Satan Met a Lady. IMDb The Maltese Falcon (1941). IMDb Book awards: Top 100 Crime Novels of All Time. UK Crime Writers' Association. LibraryThing Top 100 Mystery Novels of All Time Selected. Mystery Writers of America. LibraryThing Ajavaim. Malta pistrik. Dashiell Hammett. Kirjastus Koolibri The Maltese Falcon, Dashiell Hammett. Detnovel The Maltese Falcon Study Guide - Dashiell Hammett. eNotes.com
Hüdropoonika

Mitte segi ajada mõistega Akvakultuur ehk vesiviljelus Hüdropoonika (kreeka hydōr 'vesi' + ponos 'töö') ehk vesikultuur ehk vesiaiandus on meetod taimede kasvatamiseks ilma mullata, kasutades selle asemel mineraalsete toitainete lahuseid. Taimejuured võivad olla kas üksnes toitelahuses või inertses aines, näiteks kruusas, kivivillas vms. 18. sajandil avastati, et taimed omastavad vajalikke toitaineid anorgaaniliste ioonide kujul veest. Looduses asub mullas mineraalainete tagavara, kuid muld ise ei ole taime kasvamiseks hädavajalik. Kui mineraalsed toitained lahustuvad vees, suudavad taimejuured neid omastada. Kui vajalikud ained antakse taimele kunstlikult koos veevaruga, ei ole mulda tarvis. Peaaegu kõiki taimi saab kasvatada hüdropooniliselt. Hüdropoonika on ka standardtehnika bioloogia õpetamisel ja uuringutes.
Mülgaskannike

Mülgaskannike (Viola persicifolia) on kannikese perekonda kuuluv taimeliik. Mülgaskannike andmebaasis eElurikkus
Imekannike

Imekannike (Viola mirabilis) on kannikese perekonda kuuluv taimeliik. Imekannike andmebaasis eElurikkus
Turvaskannike

Turvaskannike (Viola epipsila) on kannikese perekonda kuuluv taimeliik. Turvaskannike andmebaasis eElurikkus
Raudnõges

Raudnõges (Urtica urens) on nõgeseliste sugukonna nõgese perekonda kuuluv üheaastane kahekojaline suvehaljas rohttaim. Raudnõges andmebaasis eElurikkus
Truvori rist

Truvori rist on Irboska kalmistul asuv keskaegne kivirist, mis pärineb 14.–16. sajandist. Varem asus samas paigas kuus sarnast massiivset kiviristi, mis olid paigutatud paeplaatide sees olevatesse aukudesse, kuid 19. sajandiks oli alles vaid üks, mida praegu nimetatakse Truvori ristiks. Legendaarse Truvoriga, kes Nestori kroonika väitel elas 9. sajandil, ristil tegelikku seost ei ole. Võib oletada, et tegemist on pigem Irboska ülikuperekonna hauaplatsiga. Ristile on kantud nii vanaslaavi kirjas teksti kui ka sümboleid. Viimaseid leidub ka risti ümbritsevatel paeplaatidel, neid sümboleid on peetud peremärkideks. Truvori rist Risti ümbritsevad paeplaadid Ühel paeplaadil olev sümbol
Nikolai Abramov (jalgpallur 1984–2011)

Nikolai Aleksandrovitš Abramov (Николай Александрович Абрамов; 5. jaanuar 1984 Kassimov – 1. jaanuar 2011) oli vene jalgpallur, kaitsja. Nekroloog Statistilised andmed
Kakamega

Kakamega on linn Keenia lääneosas, Kakamega maakonna halduskeskus. Linn asub umbes 30 km ekvaatorist põhjas. Varem oli Kakamega Lääneprovintsi halduskeskus. Linna nimi on pärit luhja keelest, milles akamekha tähendab 'hästi ehitatud'.