laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Eduard Raska

Eduard Raska (28. november 1944 Mõisaküla – 22. aprill 2008) oli eesti õigusteadlane ja sotsioloog. Eduard Raska lõpetas 1970 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Kaitses 1974. aastal Tartu Ülikooli erialanõukogus õigusteaduste kandidaadi kraadi kriminalistika erialal ning 1988. aastal Nõukogude Liidu Teaduste Akadeemia riigi- ja õiguste instituudis õigusteaduste doktori kraadi kriminoloogia alal. Ta on õpetanud kriminoloogiat ja sotsioloogiat Tartu Ülikoolis, Tallinna Pedagoogikaülikoolis ja mitmes muus kõrgkoolis. Eduard Raska oli üks teerajajaist kriminoloogia, käitumishälvete, kuritegevuse sotsioloogia ja õiguse sotsioloogia uurimissuundade arendamisel Eestis. 2003. aastal autasustati teda Valgetähe V klassi teenetemärgiga. 28. novembril 2008 avati Sisekaitseakadeemias Eduard Raska nimeline auditoorium, mälestamaks kooli loojat ja esimest rektorit. 2003–2008 Audentese ülikooli professor 1999–2003 Tallinna Õigusinstituudi professor 1991–1998 Eesti Riigikaitse Akadeemia rektor 1989–1991 Eesti NSV Ülemnõukogu esimehe kantselei nõunik 1983–1989 käitumishälvete sotsioloogia labori juhataja Tartu Riiklikus Ülikoolis 1976–1983 TA (Teaduste Akadeemia) Ajalooinstituudi noorsoo sotsioloogia sektori vanemteadur 1970–1976 Tartu Riikliku Ülikooli kriminoloogialabori teadur ja vanemteadur 2010 "Olemise õigus" (postuumselt) 2004 "Õiguse apoloogia" 1998 "Socio-dynamics of crime" 1987 "Sotsiaalne programm: kuritegevuse ennetamine. Teooria ja praktika küsimusi" 1980 "Seadusega pahuksis: portreevisand noorest kurjategijast" Eesti Entsüklopeedia, nr 8, Tallinn 1995, (lk 37) Sisekaitseakadeemia 15 aastat: 1992–2007, Tallinn 2007, (lk 21) Erik Rand. ["Suri õigusteadlane Eduard Raska" epl.ee, 23. aprill 2008 "Eduard Raska", Õiguse sotsiaalsest olemusest ja toimest ühiskonnas, Tallinn 2009, (lk 6–8) Rein Veidemann. "Raska: õigus sõltub kultuurist" Postimees.ee, 17. september 2005 Silvia Kaugia. "Mis ja milleks on õigus?" Horisont.ee, nr 5, 2005
Hiie tänav

Hiie tänav on mitmes Eesti asulas: Hiie tänav Aespa alevikus Hiie tänav Allikmaa külas Lääne-Nigula vallas Hiie tänav Kudjape alevikus Hiie tänav Lihulas Hiie tänav Liikva külas Harku vallas Hiie tänav Luigu külas Lääne-Nigula vallas Hiie tänav Palivere alevikus Hiie tänav Paralepa alevikus Hiie tänav Pärnus Hiie tänav Tallinnas Pirita linnaosas Kose asumis Hiie tänav Tapal Hiie tänav Tartu linnas Tähtvere linnaosas Hiie tänav Valgas Hiie puiestee Hiie põik
Hiie tänav (Tartu)

Hiie tänav (Tartu linnavolikogu otsus 24. oktoobrist 1932) on tänav Tartus Tähtvere linnaosas. Tänav algab Kreutzwaldi tänavalt ja kulgeb edela suunas kuni Vaksali tänavani, ristudes Tõrviku tänava ja Taara puiesteega. Hiie tänav on umbes 570 meetrit pikk. Hiie tänava ääres asub Tartu Hiie Kool (Hiie 11). Aastail 1965–1989 oli tänava nimi Hans Pöögelmanni tänav.
Gary Cahill

Gary James Cahill (sündinud 19. detsembril 1985 Sheffieldis) on Inglismaa endine jalgpallur. Ta mängis keskkaitsjana. Aastatel 2012–2019 mängis ta Chelseas. Ta tuli Chelsea meeskonnas kahel korral Inglismaa meistriks, võitis kaks Inglismaa karikat ja ühe liiga karika. Lisaks võitis ta klubiga UEFA Meistrite Liiga ja UEFA Euroopa Liiga. Hooaegadel 2013–14, 2014–15 ja 2016–17 oli ta valitud Premier League'i hooaja sümboolsesse koosseisu. Pärast Londoni Chelseast lahkumist mängis ta Crystal Palace'is (2019–2021) ja AFC Bournemouthis (2021–2022). Debüüdi Inglismaa koondises tegi Cahill 3. septembril 2010 mängus Bulgaaria koondise vastu. Esimese värava Inglismaa koondises lõi ta 2. septembril 2011, kui mängiti samuti Bulgaariaga. Ta kuulus Inglismaa koondisse 2014. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Inglismaa meister (2): 2014–15, 2016–17 FA Cup (2): 2011–12, 2017–18 Football League Cup (1): 2014–15 UEFA Meistrite Liiga (1): 2011–2012 UEFA Euroopa Liiga (2): 2012–2013, 2018–19 PFA Aasta Meeskond (3): 2013–14, 2014–15, 2016–17 Bolton Wanderers FC mängijate poolt valitud aasta mängija: 2008–09  Gary Cahill – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Profiil Chelsea FC kodulehel
DeAndre Jordan

Hyland DeAndre Jordan (sündinud 21. juulil 1988 Houstonis) on Ameerika Ühendriikide elukutseline korvpallur, kes mängib 2019. aastast NBA klubis Brooklyn Nets. Jordan on USA koondisega tulnud 2016. aastal olümpiavõitjaks. 2008. aasta NBA draft'ist 35. valikuna Los Angeles Clippersisse värvatud Jordan mängis esimese koduklubi eest kümme aastat, tuues selle ajaga keskmiselt 9,4 punkti ja 10,7 lauapalli mängus. Jordan oli hooaegadel 2013/14 ja 2014/15 NBA parim lauavõitleja, kui noppis keskmiselt vastavalt 13,6 ja 15 lauapalli mängus. 2018. aasta suvel siirdus Jordan Dallas Mavericksi, kuid vahetati juba 2019. aasta jaanuaris edasi New York Knicksi. 2019. aasta suvel liitus Jordan oma praeguse koduklubi Brooklyn Netsiga. NBA tähtede mäng (2017) 1 kord valitud NBA sümboolsesse 1. viisikusse (2016) 2 korda valitud NBA sümboolsesse 3. viisikusse (2015, 2017) 2 korda valitud NBA sümboolsesse 1. kaitseviisikusse (2015, 2016) 2-kordne NBA hooaja parim lauavõitleja (2014, 2015) Jordan tuli USA korvpallikoondisega 2016. aastal olümpiavõitjaks. DeAndre Jordan – NBA.com DeAndre Jordan – Basketball-Reference.com
Eero Tari

Eero Tari (aastani 1937 Ervin Tölp; 14. oktoober 1914 Pärnu – 12. juuni 1984 Pärnu) oli eesti näitleja ja laulja (tenor). Ta sündis Pärnus töölisperekonnas. Aastal 1934 lõpetas ta Pärnu gümnaasiumi 3. klassi. Aastatel 1933–1946 õppis ta laulmist Tenno Vironi jt stuudiotes. Ta laulis 1932–1935 Endla teatri kooris ning 1937–1938, 1942–1944 ja 1946 Estonia teatri kooris. 1946–1961 oli ta Endla teatri näitleja ja 1961–1982 Vanemuise teatri näitleja. Tema poeg Villu Tari on endine eesti näitleja ja USA teletöötaja. Tema tütar Siiri Lauk oli raamatukogundustegelane ja terminoloog. Eesti teatri biograafiline leksikon Tallinn 2000 Eero Tari kirje portaalis Geni.com
Pavel Reifman

Pavel Reifman (29. jaanuar 1923 Uman, Ukraina – 15. jaanuar 2012 Tartu, Eesti) oli filoloogiadoktor, Tartu Ülikooli vene kirjanduse õppetooli emeriitprofessor. 1940. aastal lõpetas Reifman kiitusega keskkooli Leningradis ning alustas õpinguid Leningradi Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonnas. 1941. aasta suvel suundus vabatahtlikuna rindele, kus viibis kuni sõja lõpuni. Demobiliseeriti alles 1945. aastal. 1949. aastal lõpetas ülikooli. 1953. aastal kaitses Leningradi Riiklikus Ülikoolis kandidaadiväitekirja ""Отечественные записки“ 1840-х годов (период участия в журнале Белинского)". Alates 1963. aastast töötas Tartu Riikliku Ülikooli vene kirjanduse õppetooli dotsendina. 1973. aastal, pärast doktoriväitekirja kaitsmist, sai Pavel Reifmanist vene kirjanduse professor ja 1993. aastal filosoofiateaduskonna emeriitprofessor. Pavel Reifman on nelja raamatu ja mitmete artiklite autor, mis on toonud talle kuulsust nende slavistide hulgas, kes tegelevad 19. sajandi keskpaiga ja teise poole vene kirjanduse ajaloo ning vene ajakirjanduse ja kriitika ajaloo uurimisega. Peamised uurimissuunad: 19. sajandi teise poole vene kirjanduse ajalugu, vene kirjanduskriitika ajalugu, vene ajakirjanduse ajalugu, ühiskondlik-kirjanduslik liikumine vene ühiskonnas 1860. aastatel. Ta on õpetanud järgmisi loengukursusi: 19. sajandi teise poole vene kirjanduse ajalugu, vene ja nõukogude ajakirjanduse ajalugu, vene kirjanduskriitika ajalugu, vene ja nõukogude tsensuuri ajalugu. 1998 Tartu Ülikooli suur medal 2008 Tartu Ülikooli aumärk Tema abikaasa oli Larissa Volpert. "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 4.12.2022. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022.
Itaalia jalgpallistaadionite loend

Alltoodud tabelis on loetletud Itaalia jalgpallistaadionid (mahutavusega vähemalt 15 tuhat pealtvaatajat; mõned allosundatuist on kasutatavad veel ka teiste spordialade viljelemiseks). Siseministeeriumi sertifikaat Napoli Magazine Solobari.it "Club Calcio". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. jaanuar 2012. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. Ilcalcio.net "Ametlik koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. oktoober 2010. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. "Wlecce.it". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. juuni 2015. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. "Messinacalcio Network". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. detsember 2012. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. FC Bologna koduleht "Salernitana Calcio koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. veebruar 2009. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. "Biancoscudati.net". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. mai 2011. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. "A.C. Padova". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. jaanuar 2012. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. Unionetriestina.it Italia.it[alaline kõdulink] Siseministeeriumi sertifikaat Ultras Granata Centro Coordinamento Perugia Clubs TuttoJuve.com "Parma FC koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. juuli 2011. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. "Sito ufficiale Brescia Calcio". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. aprill 2010. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. UC AlbinoLeffe koduleht "Usfoggiagol.it". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. jaanuar 2012. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. "ForzaCampobasso.it". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. veebruar 2012. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. Siseministeeriumi sertifikaat Pisa Calcio koduleht Cosenza Calcio koduleht "A.C. Padova". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuli 2010. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. "AC Ancona koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. jaanuar 2008. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. "Cagliari Calcio koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. veebruar 2011. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. "MondoCatania.com". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. juuni 2009. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. "Club Calcio". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. jaanuar 2012. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. Ternana Calcio koduleht "Cremonesecalcio.it". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. veebruar 2012. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. "Empoli e le sue mura". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. juuli 2009. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. "SPAL Calcio". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. oktoober 2008. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. AC Monza koduleht "Sito ufficiale Novara Calcio". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. jaanuar 2012. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. "Vicenza Calcio koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. detsember 2009. Vaadatud 16. jaanuaril 2012. "Cavese.it". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. veebruar 2013. Vaadatud 16. jaanuaril 2012.
Gorodovikovsk

Gorodovikovsk on linn Venemaal Kalmõkkias, Gorodovikovski rajooni keskus. Linn asutati 1872. aastal ja kandis 1971. aastani nime Bašanta. 1938 sai aleviks. 1971 sai linnaks ja nimetati kalmõki päritolu väejuhi Oka Gorodovikovi järgi. Linnas asub 2008. aastal avatud tantristlik klooster. Q126947494
Pikk nädalavahetus

Termin Pikk nädalavahetus tähistab nädalavahetust, mis on vähemalt kolme päeva pikkune. Pikk nädalavahetus võib tähendada I ja II maailmasõja vahelist perioodi Euroopas (vaata Interbellum). Seda nime kannavad ka mitmed filmid: "Pikk nädalavahetus ("Long Weekend"; 1978), Austraalia õudusfilm "Pikk nädalavahetus" ("Long Weekend"; 2008), eelmise filmi remake "Pikk nädalavahetus ("The Long Weekend"; 2005), Kanada komöödiafilm, peaosades Chris Klein ja Brendan Fehr
Meelis Mälberg

Meelis Mälberg (sündinud 26. aprillil 1970 Räpinas) on Eesti poliitik, XII ja XIII Riigikogu liige. Meelis Mälberg on lõpetanud aastal 1988 Räpina Keskkooli ja aastal 1994 Eesti Põllumajandusülikooli ettevõtluse ökonoomika erialal. Kuulub Eesti Reformierakonda. Meelis Mälberg oli 1998–2002 Räpina linnapea ja 2008–2009 Otepää vallavanem. Ta oli enne Riigikogu liikmeks saamist Põlva linnavolikogu liige. Ta on Räpina paberivabriku omanik. Aastatel 2015–2019 oli ta Eesti Orienteerumisliidu president. "Meelis Mälberg loengust juhiks ei läinud" Äripäev, 15. september 2005 "Eesti Orienteerumisliit. Uudised 2015. Eesti Orienteerumisliit sai uue presidendi ja juhatuse, 16.11.2015". Originaali arhiivikoopia seisuga 29.08.2016. Vaadatud 19.11.2017. "Eesti Orienteerumisliit sai uued juhid ja tunnustas parimaid. Eesti Orienteerumisliidu uudised, 17.11.2019". Originaali arhiivikoopia seisuga 23.11.2019. Vaadatud 19.11.2019.
Portia Simpson-Miller

Portia Simpson-Miller (sündinud 12. detsembril 1945) on Jamaica poliitik, alates 3. märtsist 2016 Jamaica opositsiooniliider. Ta oli 5. jaanuarist 2012 kuni 3. märtsini 2016 Jamaica peaminister. Portia Simpson-Miller õppis Union Institute & Universitys avalikku haldust ning sai hiljem sama ülikooli audoktoriks. Ta valiti esimest korda parlamenti 1976. aastal. Alates 1989. aastast kuni peaministriks saamiseni oli ta mitmes ministriametis. Portia Simpson-Miller on alates 2006. aastast Rahva Rahvusliku Partei esimees. Ta oli peaminister ka 30. märtsist 2006 kuni 11. septembrini 2007. Aastatel 2007–2012 oli ta opositsiooniliider. Tutvustus valitsuse lehel
Kenny Anthony

Kenny Davis Anthony (sündinud 8. jaanuaril 1951) on Saint Lucia poliitik, kes oli 30. novembrist 2011 kuni 7. juunini 2016 Saint Lucia peaminister. Kenny Anthony on Saint Lucia Tööpartei esimees. Ta oli peaminister ka 24. maist 1997 kuni 15. detsembrini 2006. Kahe peaministri ametiaja vahel oli ta opositsiooniliider. Ta omandas kõigepealt õpetajakutse, seejärel õppis õigusteadust ning hiljem muu hulgas ajalugu ja avalikku haldust Lääne-India ülikoolis ja Birminghami ülikoolis. 1960. aastate lõpus ja 1970. aastatel töötas ta õpetajana. Aastatel 1980–1981 oli ta haridusminister. Elulugu valitsuse lehel
Baltimore Ravens

Baltimore Ravens on Ameerika Ühendriikide Ameerika jalgpalli liigas NFL osalev meeskond. Tema kodulinn on Baltimore Marylandis ja kodustaadion M&T Bank Stadium. Meeskond mängib konverentsi AFC Põhjadivisjonis koos Cincinnati Bengalsi, Pittsburghi Steelersi ja Clevelandi Brownsiga. Baltimore Ravens loodi 1995. aastal, kui tollane Cleveland Brownsi omanik otsustas meeskonna Baltimore'i kolida. Selle tagajärjel jagunes meeskond kaheks. Meeskonna värvid on lilla, must, kuldne ja valge. Ravens tuli liiga meistriks 2000. ja 2012. aastal alanud hooajal. Divisjoni meistriks on tuldud neli korda: aastatel 2003, 2006, 2011 ja 2012. Väljalangemismängudeni on meeskond jõudnud aastatel 2000, 2001, 2003, 2006, 2008, 2009, 2010, 2011 ja 2012. Konverentsi meistriks tuldi aastatel 2000 ja 2012. Meeskond on nime saanud Baltimore'is elanud Edgar Allan Poe luuletuse "Ravens" ('Rongad') järgi. Aastatel 1959–1984 oli Baltimore'i esindusmeeskond Baltimore Colts, mis seejärel kolis Indianapolisse. Koduleht
Kaspar Kolk

Kaspar Kolk (sündinud 24. aprillil 1971 Tartus) on eesti klassikaline filoloog, ajaloolane ja tõlkija. Ta on õppinud Tartu Ülikoolis ajalugu ja klassikalist filoloogiat, lõpetanud 1996. aastal klassikalise filoloogina. 1996–1999 oli magistriõppes. Ta on tegutsenud peamiselt vabakutselise tõlkijana ja täitnud õppeülesandeid Tartu Ülikoolis. Kaspar Kolk on ansambli Liinatśuraq liige. Tarkuse seitse sammast. Milleks on ja kust on pärit septem artes liberales. – Techne. Tallinn: Scripta Musicalia, 2002, 72–82. Estonian Collections of Medieval Manuscripts. – Berichtband der Konferenz des Netzwerks Rinascimento virtuale zur digitalen Palimpsestforschung, Bratislava, 28.–29. Juni 2002. Bratislava, 2002, 94–102. Tallinna dominikaanlase David Sliperi taskuraamatust. – Tuna 2002, 4, 132–137. Lüübeki Arnold. Liivimaa pööramisest. 1. – Tuna 2004, 1, 70–83. Lüübeki Arnold. Liivimaa pööramisest. 2. – Tuna 2004, 2, 37–57. Tartu Ülikooli Raamatukogu inkunaablite kollektsioon täienes. – Raamatukogu 2010, 5, 5–7. Traktaat nägemise moraalsest aspektist Tallinna Linnaarhiivis. – Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu aastaraamat 2010, 142–147. Kaspar Kolk on tõlkinud eri autorite tekste ladina ja vanakreeka keelest. Tema tõlkeid on ilmunud "Muinasaja seadusekogumike antoloogias" (Tallinn: Varrak, 2001), "Vanakreeka kirjanduse antoloogias" (Tallinn: Varrak, 2006) ning "Rooma kirjanduse antoloogias" (Tallinn: Varrak, 2009; ka koostaja). http://rahvusarhiiv.ra.ee/public/TUNA/Artiklid_Biblio/KolkKaspar_Lyybeki_arnold_TUNA2004_1.pdf[alaline kõdulink] Kaspar Kolk Eesti Teadusinfosüsteemis
Liinatśuraq

Liinatśuraq (eesti keeles Linnapoisid) on setu meestelaulukoor, mis tegutseb Tartus. Koor hakkas tihedamalt koos käima 2000. aasta sügisel ning esitab peamiselt Uusvada ja Meremäe piirkonnast pärit 19. sajandi lõpu ja 20. sajandi alguse setu rahvalaule. Koori liikmed on Paul Hagu, Andreas Kalkun, Pärtel Lippus, Urmas Kalla, Lauri Sommer, Paul Vahelaan, Kaspar Kolk, Peter Panov, Valdo Valper, Arvi Haak, Jüri Metssalu, Aado Lintrop, Neeme Kahusk, Tiit Sibul ja Urmas Oras. 2004. aastal ilmus kooril CD "Liinatśuraq". Ametlik koduleht, veebiarhiivi koopia Märt-Matis Lill, Pöörane ja psühhedeelne seto meestelaul. Ansamblist "Liinats’uraq" Teater. Muusika. Kino 2005, 11, 110–111.
Foneetiline transkriptsioon

Foneetiline transkriptsioon on süsteem suulise kõne häälduslikult võimalikult täpseks ülesmärkimiseks. Keeleteaduses on loodud mitmeid foneetilise transkriptsiooni süsteeme. Üks levinumaid on Rahvusvahelise Foneetikaassotsiatsiooni ehk IPA transkriptsioon (inglise keeles International Phonetic Alphabet), mis on enam-vähem universaalne. Fennougristikas kasutatakse soome-ugri transkriptsiooni, mis sobib paremini soome-ugri keelte fonoloogilise struktuuriga. Foneetilise transkriptsiooni eesmärk on kajastada keele hääldust, mitte fonemaatilist struktuuri: sama foneemi erinevat hääldust kirjutatakse üldjuhul erinevalt, isegi kui sellega ei kaasne tähenduse muutus ja erinev hääldus ei tähenda keele fonoloogia seisukohalt kaht vastanduvat foneemi. Fonemaatilist struktuuri kajastab fonoloogiline transkriptsioon.
Costa Crociere

Costa Crociere S.p.A. [itaalia hääldus: ˈkɔsta kroˈtʃɛːre] on üks Carnival Corporation & plci 12 kruiisifirmast ja suurim Itaalia laevakompanii. Ettevõtte peakorter asub Genovas. Ettevõtte laevad on vertikaalse kollase korstnaga, mille korstnamärk on suur sinine C. Reisiliiklust 1947. aastal alustades ehitas ettevõte selleks ümber oma varasemad kaubalaevad. Costa Crociere' kui Giacomo Costa fu Andrea' asutas 1854. aastal Itaalia ettevõtja Giacomo Costa. Nimekiri pole täielik Nimekiri ei ole täielik Andrea C (1948–1981) Anna C (1948–1971) Amerikanis (Chartered 1980–1984) Angelina Lauro (Chartered 1978–1979) Bianca C (1959–1961) Carla C / Carla Costa (1967–1985, 1986–1992) Columbus C (1981–1984) Costa Playa / Joy Wave (1995–1998, 1999–2000) Costa Tropicale (2001–2005) Costa Riviera (1981–2002) Danae (1979–1992) Daphne (1979–1997) Enrico C / Enrico Costa (1965–1994) (ex- Provence (1951)) Eugenio C / Eugenio Costa (1966–1996) Flavia (1968–1982) Frederico C (1958–1983) Franca C (1952–1977) Fulvia (1969–1970) Giovanna C (1947–1953) Italia (1974–1983 ) Luisa C (1947–1951) Maria C (1947–1953) Kruiisilaevade loend  Costa Concordia Collision (inglise keeles) 14. jaanuaril 2012 Fakta om fartyg (rootsi keeles) Fakta om fartyg (rootsi keeles) She is one of the most exciting ship in terms of design ... (inglise keeles) Fakta om fartyg (rootsi keeles) Geschichte eines großen Flaggschiffes (saksa keeles) 2012 Cruise Ship Ratings Report (inglise keeles) Fakta om fartyg (rootsi keeles) Fakta om fartyg (rootsi keeles) Fakta om fartyg (rootsi keeles) Fakta om fartyg (rootsi keeles) Costa Fortuna, Ship Facts[alaline kõdulink] (inglise keeles) Fakta om fartyg (rootsi keeles) Costa Magica (inglise keeles) Fakta om fartyg (rootsi keeles) Fakta om fartyg (rootsi keeles) Fakta om fartyg (rootsi keeles) Fakta om fartyg (rootsi keeles) Fakta om fartyg (rootsi keeles) Der Flottenausbau wird fortgesetzt ... (saksa keeles) Fakta om fartyg (rootsi keeles) Laeva kutsung, IMO-number, online-asukoht ja pildid saidil marinetraffic.com[alaline kõdulink] Fakta om fartyg (rootsi keeles) Costa Crociere'i koduleht
Valgevene kirjanike loend

Valgevene kirjanike loend koondab Valgevenes või valgevene keeles kirjutanud kirjanikke. Aless Adamovitš Słavamir Adamovič Felix Aksentsev Francišak Alachnovič Sviatłana Aleksijevič Natałla Arsiennieva Maksim Bahdanovič Francišak Bahuševič Siarhiej Bałachonaŭ Raisa Baravikova Jan Barščeŭski (Jan Barszczewski) Źmitrok Biadula Aliaksandr Bialiatski (Alaksandr Bialacki, Ales Bialiatski, Ales Bjaljazki) Petrus Brovka Janka Bryl Vasil Bykaŭ (Vasil Uładzimiravič Bykaŭ) Wasyl Ciapiński Jan Czeczot Cyril of Turaw Aleksandr Drakokhrust Siarhiej Dubaviec Vintsent Dunin-Martsinkyevich (Wincenty Dunin-Marcinkiewicz) Maksim Haretski Adam Hłobus Mikołaj Hussowczyk Mikoła Jermałovič Kastuś Kalinoŭski (Konstanty Kalinowski, Kanstanzin Wikenzi Kalinouski) Uładzimir Karatkievič Aljaksej Karpjuk (Aliaksei Karpiuk) Uładzimir Karyzny Hienadz Kliauko Mikhas Klimkovich Jakub Kołas Janka Kupała Leanid Marakou Valery Marakou Yanka Maur Ivan Melež Valžyna Mort (Valzhyna Mort) Alexander Nadson Uładzimir Nieklajeŭ Pimien Pančanka Ałaiza Paškievič Alexander S. Potupa Aless Prudnikaŭ Pavel Prudnikaŭ Rakitina Nika Ryhor Reles Carlos Sherman Francysk Skaryna Symeon Polotskist Władysław Syrokomla Ivan Shamiakin Solomon Efimovich Shulman Zmicier Žylunovich Uładzimir Žyłka Maxim Tank
Mate Parlov

Mate Parlov (16. november 1948 Split – 29. juuli 2008 Pula) oli Horvaatia ja Jugoslaavia poksija. Parlov osales harrastajana kokku 310 kohtumisel, millest ta võitis 297 ja kaotas 13 kohtumist. Ta oli kokku kaheksakordne Jugoslaavia meister – II keskkaalus (kuni 75 kg) aastatel 1967–1970 ning poolraskekaalus (kuni 81 kg) aastatel 1971–1974. Ta oli kaks korda Jugoslaavia aasta parim sportlane (1972 ja 1974). Parlov võitis poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1972. aasta Müncheni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Christopher Finneganile (Suurbritannia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Parlov võitis poolraskekaalus (kuni 81 kg) kuldmedali ja tuli maailmameistriks 1. maailmameistrivõistlustel (Havanna, 1974). Parlov võitis poolraskekaalus (kuni 81 kg) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 19. Euroopa meistrivõistlustel (Madrid, 1971) ja 20. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1973). Ta sai II keskkaalus (kuni 75 kg) 18. Euroopa meistrivõistlustel (Bukarest, 1969) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Vladimir Tarassenkovile (NSV Liit) Parlov poksis maist 1975 kuni märtsini 1980 elukutselisena ning pidas kokku 29 kohtumist. Ta võitis neist 24 (neist 12 nokaudiga) ja kaotas 3 (neist 1 nokaudiga) ning viigistas 2 kohtumist. Ta on olnud elukutseliste erinevate kaalukategooriate ja poksiorganisatsioonide Euroopa ja maailmameister. 20. suveolümpiamängude poksivõistlus. München 1972. Tulemused inglise keeles 19. suveolümpiamängude poksivõistlus. México 1968. Tulemused inglise keeles "1. maailmameistrivõistlused poksis. Havanna 1974. Tulemused inglise keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. august 2011. Vaadatud 17. jaanuaril 2012. 19. Euroopa meistrivõistlused poksis. Madrid 1971. Tulemused inglise keeles 20. Euroopa meistrivõistlused poksis. Belgrad 1973. Tulemused inglise keeles 18. Euroopa meistrivõistlused poksis. Bukarest 1969. Tulemused inglise keeles Mate Parlov veebisaidil Olympedia (inglise) Mate Parlov veebisaidil BoxRec (inglise)
Kevin Hogarth

Kevin John Hogarth (10. veebruar 1934 – 11. veebruar 2022) oli Austraalia poksija. Hogarth sai II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Frederick Tiedtile (Iirimaa). Hogarth oli esimene Austraalia poksija, kes on Austraalia esindajana võitnud olümpiamedali (Reginald Baker oli veel varasem, kuid tema võistles Australaasia esindajana). 16. suveolümpiamängude poksivõistlus. Melbourne 1956. Tulemused inglise keeles Kevin Hogarth veebisaidil Olympedia (inglise)
Alati on alati

"Alati on alati" on 2012. aasta Eesti dokumentaalfilm, mille on lavastanud Tõnis Lepik. Filmis portreteeritakse kunstnik Jaan Paavlet (1940–2010), jälgides tema tegevust viimase eluaasta jooksul. Margit Adorf "Üks Buddha seal üleval irvitab, et mida see Paavle jälle jahub". Eesti Päevaleht, 15. jaanuar 2012 Andres Laasik "Provokaator Jaan Paavle taassünnib filmis". Eesti Päevaleht, 16. jaanuar 2012 Tarmo Teder "Kinolinale püütud Paavle oma viimasel talvel ja kevadel". Sirp, 20. jaanuar 2012