laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
KülaTee

"KülaTee" oli Eesti Riigikantselei finantseeritud maapiirkondade andmesideteenuste arendusprogramm, mis viidi ellu 1999–2000. Teostamist koordineeris Eesti Informaatikakeskus. Programmi juht oli Jüri Liiv. Programmi üks olulisi eesmärke oli kõik Eesti kohalikud omavalitsused kindlustada andmesideühendustega. Programmi jätkuks oli "KülaTee II", mille raames varustati rahvaraamatukogud püsiühendustega ja ühtlasi avati neis avalikke internetipunkte. PeaTee KülaTee II http://valitsus.ee/et/uudised/kabinetinoupidamised/3074/tanatakse-kulatee-programmi-labiviijaid[alaline kõdulink] (vaadatud 10.03.2013) EE 12. köide, 2003: 273.
PeaTee

"PeaTee" oli Eesti Riigikantselei finantseeritud arendusprogramm, mille 1997–1998 viis ellu Eesti Informaatikakeskuse andmeside osakond. Programmi peaeesmärk oli luua Eesti riigiasutuste ja omavalitsuste andmeside magistraalvõrk. Programmi elluviimine võimaldas luua andmesideühendused ka kohalike omavalitsuse vahel (arendusprogramm "KülaTee"). KülaTee EE 12. köide, 2003: 404.
Peeter Suure orden

Peeter Suure orden (vene keeles орден Петра Великого) oli Venemaa ühiskondlik teenetemärk, mida andis välja aastatel 2000–2008 tegutsenud Julgeoleku, Riigikaitse ja Õiguskaitse Probleemide Akadeemia. Ordenil oli kolm järku. Ordeniga võidi autasustada kodanikke "ennastsalgava teo, mehisuse, julguse ja kangelaslikkuse eest sõjaväe-, teenistus- või kodanikukohuse täitmisel; riikliku, tööstuse, teadus-, sotsiaal-, kultuuri-, ühiskondliku tegevuse või heategevuse valdkonna silmapaistvate saavutuste eest, mille eesmärk on Venemaa riigi tugevdamine". Peeter Suure ordeniga autasustati ka mitmeid Venemaa linnu, näiteks on selle autasu pälvinud Podolsk ja Tjumen. Julgeoleku, Riigikaitse ja Õiguskaitse Probleemide Akadeemia andis välja ka mitmeid teisi Venemaa ajalooliste suurkujude nimedega ordeneid. Akadeemia sundlikvideerimisel 2008. aastal heideti neile ette riiklikele autasudele sarnaste teenetemärkide jagamist, samuti riiklikele tunnistustele sarnaste diplomite ja tunnistuste väljastamist ning riiklikele aunimetustele sarnaste tiitlite jagamist. Akadeemia jagatud autasud tunnistati tagantjärele kehtetuks. Описание ордена Петра Великого Академия проблем безопасности, обороны и правопорядка. Vaadatud 10. märtsil 2013. Львов, Андрей. Лже-генералы навешали всему миру орденов Комсомольская правда, 6.12.2008. Vaadatud 10. märtsil 2013. Орден Петра Великого Академик.ru. Vaadatud 10. märtsil 2013.
Energia avastuskeskus

Energia avastuskeskus (aastani 2009 ka Energiakeskus; juriidilise nimega Tallinna Tehnika- ja Teaduskeskus) on aastal 1999 Tallinnas asutatud tehnika- ja teaduskeskus; õiguslikult sihtasutus. Energia avastuskeskus tegutseb Tallinna elektrijaama masinahoones aadressil Põhja puiestee 29. Keskuse eelkäija selles hoones oli Energeetikamuuseum, mis avati 17. detsembril 1993 ja tegutses 5 aastat. Keskuse rajamiseks asutasid Eesti Energia AS, Tallinna linn, Tallinna Tehnikaülikool ja AS Tallinna Soojus 1999. aastal SA Tallinna Tehnika- ja Teaduskeskuse. 2009. aastal muudeti nimi Energia avastuskeskuseks. Keskuse renoveerimise projekt algas 2012. aastal, seda toetas EAS. Uuenenud Energia avastuskeskus avati külastajatele 13. juunil 2014. Sihtasutuse juhtorganid on juhatus ja nõukogu. Energia avastuskeskuse juhataja on Martin Sõmer. Nõukogus on seitse liiget. Energia avastuskeskus on ühtlasi Põhjamaade Teaduskeskuste Ühingu NSCF ja Euroopa Teaduskeskuste ja -muuseumide võrgustiku ECSITE liige. Teaduskeskuse eesmärk on innustada lapsi loodus- ja reaalteaduste õppimisel. Selleks on keskuses rohkem kui sada eksponaati, mis võimaldavad füüsikanähtusi turvaliselt ise uurida ja katsetada. Energia avastuskeskuses saavad külastajad ise neid ümbritsevat keskkonda avastada. Peale selle on koolidel võimalus teha loodus- ja reaalainete õpet vaheldusrikkamaks – avastuskeskuse programmis on palju õpitube, mis aitavad klassiruumis õpitut täiendada ja kinnistada. Vana elektrijaama masinamaja keskkond aitab kaasa elektri toimimise ja selle tootmise selgitamiseks. Koostöös OÜ KAOS Arhitektidega valmis lisaks hoone renoveerimise projektile ka täielikult uue disainiga näituste projekt. Külastajatele on avatud: elektrieksponaatide kollektsioon – näha võib kuni kolmemeetrist välku energia ja elektritoomise mineviku ja tuleviku näitus heli ja optika eksponaadid muutuvad näitused täiskuppel planetaarium teadusteatrid füüsikaklassid seminariruumid Vigala Roheline Energiakeskus https://web.archive.org/web/20130408030332/http://www.energiakeskus.ee/energiakeskuses/energiakeskusest (vaadatud 10.03.2013) EE 12. köide. Tallinn 2003. Lk 563 Keskuse koduleht "Eesti vanemaid elektrijaamu tähistab 100. sünnipäeva". arileht.delfi.ee, 24. märts 2013
Chaffee maakond

Chaffee maakond (Chaffee County) on maakond USA-s Colorado osariigis. Geograafilised koordinaadid on 38°74' N, 106°18' W. Maakonna halduskeskus on Salida. Maakonna pindala on 2629 km². Veepindala on 4 km². Maakond asub Kaljumäestikus. Suurimad mäeahelikud on Sawatchi mäeahelik ja Mosquito mäeahelik. Elanike arv on 2015. aasta seisuga arvestuslikult 18 658. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt oli elanikke 17 809. Asustustihendus on 7,1 in/km². Lake'i maakond (põhjas) Parki maakond (idas) Fremonti maakond (kagus) Saguache'i maakond (lõunas) Gunnisoni maakond (edelas) Pitkini maakond (läänes) Maakond moodustati 10. veebruaril 1879. Maakond on saanud nime esimese Coloradost pärit senaatori Jerome B. Chaffee järgi. Americus Belleview Browns Canon Buena Vista Centerville (Colorado) Cleora Futurity Garfield Granite Hamilton Johnson Village Maysville Newett Poncha Springs Princeton Riverside Rockdale St. Elmo (kummituslinn) Salida Smeltertown Stonewall Turret Vicksburg Winfield Chaffee maakonnas oli 16 242 inimest, 6854 leibkonda ja 4365 perekonda. Rahvastiku tihedus oli 6 in/km². Elamuühikuid (housing units) oli 8392 (keskmine tihedus 3/km²). Rassiline koosseis oli järgmine: valgeid 90,94% mustanahalisi 1,58% põlisameeriklasi 1,09% aasialasi 0,44% Vaikse ookeani saarte rassist 0,05% teistest rassidest 4,21% Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 8,58%. 6854 leibkonna seas oli 25,20% neid, kus oli alla 18-aastasi lapsi; 56,70% koos elavaid abielupaare; 6,80% neid, kus oli ilma abikaasata naine; 33,70% neid, mis ei olnud perekonnad. 28,40% kõigist leibkondadest koosnes üksikutest ja 11,20% leibkondadest oli mõni üksi elav vähemalt 65-aastane inimene. Leibkonnas oli keskmiselt 2,26 inimest ja perekonnas keskmiselt 2,77 inimest. Elanikud jagunesid ealiselt nii: 19,70% alla 18-aastasi; 7,70% 18–24-aastasi; 28,00% 25–44-aastasi; 27,50% 45–64-aastasi; 17,00% üle 65-aastasi. Ea mediaan oli 42 aastat. Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 113,60 meessoost inimest. Iga vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 116,20 meest. Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 34 368 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 42 043 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 30 770 dollarit, naistel 22 219 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 19 430 dollarit. 11,70% elanikkonnast ja 7,40% perekondadest elas allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 17,30% alla 18-aastasi ja 10,20% üle 65-aastasi. San Isabeli metsakaitseala Buffalo Peaksi ürgloodusala Collegiate Peaksi ürgloodusala Browns Canyon National Monument USA Ajalooliste Paikade Riikliku Registrisse on kantud Chaffee maakonnas 36 objekti. 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. Chaffee maakonna koduleht (inglise keeles)
Kohtumõistja (film)

"Kohtumõistja" (inglise keeles "The Arbiter") on Eesti lavastaja Kadri Kõusaare draamafilm, mis esilinastus 2013. aastal. Tegemist on Kõusaare teise täispika filmiga. Filmi peaosatäitja on Suurbritannia näitleja Lee Ingleby ja film kandis tööpealkirja "Euroopa psühho". Kõusaare sõnul on "Kohtumõistja" esimene Eesti autori ingliskeelne film. 2013. aastal käis Eesti kinodes filmi vaatamas 4276 inimest. Tuuli Koch "Kadri Kõusaar, ideede vang". Postimees, 10. märts 2013 (vaadatud 10. märtsil 2013) "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 23. märts 2014. Vaadatud 21. märtsil 2014.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Tuuli Koch "Kadri Kõusaar, ideede vang". Postimees, 10. märts 2013 Mart Niineste "Kadri Kõusaar: natsid pole kadunud" . Eesti Päevaleht, 16. märts 2013 Tiit Tuumalu "Robin Hood, Euroopa psühho". Postimees, 18. märts 2013 Jaan Ruus "Dostojevski-maitseline Kõusaar". Eesti Ekspress, 26. märts 2013 Margit Adorf "Ma justkui magasin ja nägin undki". Sirp, 27. märts 2013
Pärimuskultuuri fond

Pärimuskultuuri fond on Eesti Rahvuskultuuri Fondi üks paljudest allfondidest. Fondi asutas 2000. aastal Eesti Rahvuslik Folkloorinõukogu. Fond loodi eesmärgiga toetada kultuuripärandi järjepidevuse hoidmist ja edasikandmist ning juhtimaks avalikkuse tähelepanu pärimuskultuuri kaitse vajadusele. Sellest lähtudes asutas nõukogu pärimuskultuuri auhinna, mis antakse isikutele või isikute grupile sihipärase ja tulemusliku loomingulise, pedagoogilise, teaduslik-populariseeriva või organisatoorse tegevuse eest folklooripärandi järjepidevuse hoidmisel ja edasikandmisel. Fondi vajaliku 100 000 krooni suuruse kapitali kokkusaamine võttis aega ja seetõttu sõltus auhinna rahastamine toetajate olemasolust. Esimestel aastatel toetasid auhindade väljaandmist Eesti Kultuuriministeerium, Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapital ja Eesti Rahvuskultuuri Fond. Kuni 2011. aastani anti pärimuskultuuri auhinda välja igal aastal. Seejärel otsustati teha seda vaid igal kolmandal aastal – mil kolme Balti riigi ühist suurimat pärimuspidu Baltica peetakse Eestis. Järgmine pärimuskultuuriauhind antakse välja Baltica Eesti pärimuspeol 2022. aastal. Tänavune pärimuskultuuriauhind. Sirp, 22. november 2002. Folkloorinõukogu annab välja esimesed pärimuskultuuri auhinnad. Eesti Päevaleht, 14. november 2000. Teotugi ja pärimuskultuuri preemia. Eesti Folkloorinõukogu. Fondist Eesti Rahvusliku Folkloorinõukogu kodulehel (vaadatud 10.03.2013) Pärimuskultuuri auhinna laureaadid 2008 on selgunud 2008 Folkloorinõukogu andis teada pärimuskultuuri auhinna saajad 2016
Salida

Salida on linn Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis, Chaffee maakonna halduskeskus. Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 5236. Aastal 2000 oli elanike arv 5504. Rahvastiku tihedus oli 965,6 in/km². Läbi linna voolab Arkansase jõgi. Linn asutati aastal 1880 raudtee äärde ja see oli Denveri ja Rio Grande Lääne Raudteekompanii tähtis sõlmpunkt. Tänapäeval on olulisemaks tööstusharuks turism. Salida koduleht
Fernando Pessoa

Fernando Pessoa (kodanikunimega Fernando António Nogueira de Seabra Pessoa; 13. juuni 1888 – 30. november 1935) oli Portugali luuletaja, proosakirjanik, kirjanduskriitik, tõlkija, kirjastaja ning filosoof. Pessoad on nimetatud 20. sajandi üheks tähtsamaks kirjanikuks ning üheks suurimaist portugalikeelsetest poeetidest. Ta kirjutas ja tõlkis ka inglise ja prantsuse keelest. Pessoa oli tuntud kirjanduslike müstifikatsioonide poolest: ta avaldas oma teoseis mitme pseudonüümi (nn heteronüümi) all, mis kajastasid erinevaid fiktiivseid isiksusi, kes olid varustatud täiemahuliste elulugude ja taustadega. Kriitik Rein Veidemanni sõnul on Pessoa luule "puhas olemasoluluule, milles pöördumatu mööduvuse taju määrab tegelikkusesuhte. Tõeline on üksnes hajumine ajas ja ruumis. Inimese ülevus ja traagika on selles, et talle on antud võimalus läbi elada ja jälgida seda teed olematusse." Eesti keeles on ilmunud Pessoa luulevalimikud "Autopsühhograafia" Ain Kaalepi tõlkes (Tallinn: Perioodika, 1973; Loomingu Raamatukogu), Tõnu Õnnepalu tõlkes "Tubakapood" (Tallinn: Pilgrim, 2009) ning "Sõnum" (Tartu: Tartu Ülikooli kirjastus, 2010; tõlkinud Ain Kaalep, Maarja Kaplinski, Jüri Talvet ja Anneli Tuulik) ning tema tähtsaim proosateos "Rahutuse raamat" (Tallinn: Salv 2022; tõlkinud Leenu Nigu). Rein Veidemann "Fernando Pessoa mõtleva südame hääl" Postimees, 13.06.2010 (vaadatud 10. märtsil 2013) Mart Kuldkepp "Fernando Pessoa (1888-1935)" kultuuriveebis "Kreutzwaldi sajand" Rein Veidemann "Fernando Pessoa mõtleva südame hääl" Postimees, 13.06.2010
Olavi Paavolainen

Olavi Paavolainen (pseudonüüm Olavi Lauri; 17. september 1903 Kivennapa – 19. juuli 1964 Helsingi) oli soome esseist, ajakirjanik, reisiraamatute autor ja luuletaja. Paavolainen oli kirjandusrühmituse Tulenkantajat ("Tulekandjad") keskne kuju ning sõdadevahelise Soome kirjanduselu üks mõjukamaid arvamusliidreid. Tema vaated olid liberaalsed ja orienteeritud Euroopale ning ta huvitus uutest ideedest. 1920. aastate lõpul ülistas Paavolainen oma modernistlikes teostes linnaelu, tehnikat ja möirgavaid autosid. 1930.–40. aastatel kritiseeris ta nii Natsi-Saksamaa valitsusliikmeid kui ka Talvesõda Soome ja Nõukogude Liidu vahel Eesti keeles on Paavolaise raamatuist ilmunud Piret Saluri tõlkes "Külalisena Kolmandas Reich'is" (Tallinn: Kultuurileht, 2009), "Sünge monoloog" (Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2013) ja "Volga voolab nüüd Moskvasse: kirjutisi Nõukogude Liidust" (EKSA, 2018). Soomes Turu linnas tegutseb Olavi Paavolaise Selts, mis annab 2003. aastast välja ka Olavi Paavolaise medalit. Paavolainen on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Nemi järv

Nemi järv (itaalia keeles Lago di Nemi; ladinakeelne nimi Nemorensis Lacus) on vulkaanilist päritolu järv Kesk-Itaalias Lazio maakonnas città metropolitana di Roma Capitales. Umbes kilomeetri kaugusel loodes asub Albano järv, umbes 30 km kaugusel põhjas asub Rooma linn. 316 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 167 hektarit, suurim sügavus 33 meetrit. Järve kallastel asuvad Nemi ja Genzano di Roma. 1929. aastal leiti järve põhjast kaks umbes 75 meetri pikkust ujuvpaleedena kasutatud laevavrakki.  Nemi järv – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Jones, Alexander (2017). A portable cosmos: revealing the Antikythera mechanism, scientific wonder of the ancient world. New York: Oxford university press. ISBN 978-0-19-973934-9.
Segrino järv

Segrino järv (itaalia keeles Lago del Segrino) on liustikujärv Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas Como provintsis. Järv on tuntud oma puhta vee poolest. 374 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 38 hektarit, valgla suurus 3,38 km², suurim sügavus 8,6 meetrit. Järve kallastel asuvad Canzo, Longone al Segrino ja Eupilio. Bianchi, M., L. Garibaldi, I. Biffi, S. Stella e H. Muntau. 2003. Nutrienti, metalli pesanti e microinquinanti organici nei sedimenti del lago del Segrino in relazione allo stato trofico passato ed al contesto geologico. EUR 20976 IT. 166 pp. Gianni Tartari, Aldo Marchetto, Diego Copetti Qualità delle acque lacustri della Lombardia alle soglie del 2000, Fondazione Lombardia per l’Ambiente,(2000) Alessio, G.& P. Bronzi. Indagini ittiologiche preliminari sul lago del Segrino (CO), per fini gestionali. Riv. Idrobiol., 29: 69-85. (1990) Berbenni, P. I laghi della Brianza.2. Studio chimico-fisico sul Lago del Segrino. Acqua Ind., 1: 31-34. (1969) Garibaldi L. & A. Varallo. Lago del Segrino: verifica dello stato di trofia. Anni 1991-1992-1995. Parco del Segrino. 170 pp. (1995) Garibaldi, L., A. Melzi & A. Varallo. Il lago del Segrino: studio sulla trofia delle acque. Acqua & Aria: 739-742.(1995) Michelangeli, M., V. Parisi & A. Zullini. Osservazioni malacologiche sul Lago del Segrino. Natura, 60: 227-228. (1969) Parisi, V.& M. Michelangeli. Osservazioni e considerazioni sui Gasteropodi del Lago di Segrino. Quad. Civ. Staz. Idrobiol. Milano, 3-4: 44-52. (1971) Parisi, V., G. Bianucci& E. Ribaldone Bianucci. L'inquinamento dei laghi briantei. 2. I laghi di Pusiano, di Alserio e del Segrino. Ecologia, 9: 9-14. (1973) Andmed LIMNO andmebaasis (itaalia keeles) Reportage sul lago del Segrino (itaalia keeles)
Narvskaja Gazeta

Narvskaja Gazeta (vene keeles Нарвская Газета) on 1991. aastast (kui arvestada eelkäijaid, siis 1940. aastast) Narvas ilmuv venekeelne ajaleht. Narvskaja Gazeta on Narvas ilmuva eestikeelse ajalehe Narva Postiljon emaleht[viide?]. 2003. aastast oli selle ajalehe omanik ärimees Miroslav Penkovski. 2016. aastast on Narvskaja Gazeta väljaandja OÜ Prospekt-Media. 2005. aastast on ajalehe peatoimetaja Sergei Stepanov. Ajalehe eelkäijad olid aastatel 1940–1941 ilmunud Nõukogude Küla ja 1945–1990 ilmunud Narvski Rabotši. 26. juulil 1940 ilmus endise Narva ajalehe Narvski Listok (Нарвский листок) põhjal ajalehe Nõukogude Küla (Советская деревня) esimene number. Pärast Teist maailmasõda jätkas väljaanne nime Narvski Rabotši (Нарвский рабочий) nime all. Narvskaja Gazeta Eesti entsüklopeedia veebiversioonis (vaadatud 10.03.2013) Jevgeni Kapov "Нарвская газета": показывать жизнь такой, какова она есть, Delfi, 27.07.2010 Газета "Виру Проспект" прекратила существование, ERR, 04.01.2021 (vaadatud 15.07.2021) Ajalehe veebiväljaanne (vaadatud 10.03.2013) Narva vanim ajaleht Narvskaja Gazeta vahetas omanikku, ERR, 29. oktoober 2016
Lisa Limone ja Maroc Orange: tormakas armulugu

"Lisa Limone ja Maroc Orange: tormakas armulugu" on 2013. aastal esilinastunud Eesti muusikaline 3D-nukufilm. See on Eesti esimene 3D-film, mida on nimetatud ka maailma esimeseks täispikaks nukuooperiks. Peategelane on Aafrika apelsinipoiss Maroc Orange, kes sõidab paadiga Sitsiiliasse, et pääseda vaesusest. Euroopas aga pannakse ta raskele tööle tomatiistandusse. Siis aga hakkab tema vastu huvi tundma ketšupimõisniku tütar, sidrunitüdruk Lisa Limone. Filmi režissöör on Mait Laas, stsenaristid Kati Kovács ja Peep Pedmanson, operaator Ragnar Neljandi ja helilooja Ülo Krigul. Filmis kõneldakse itaalia, prantsuse, inglise ja eesti keelt ning sel on eesti subtiitrid. "Lisa Limone ja Maroc Orange'i" pikkus on 72 minutit. Filmi helindanud näitlejate seas on Iiris Vesik, Peeter Volkonski, Omar Nõmm, Risto Joost ja Hardi Volmer. "Lisa Limone ja Maroc Orange: tormakas armulugu" Tartu elektriteatri kodulehel (vaadatud 8. märtsil 2013) Filmi tutvustus portaalis kino.ee (vaadatud 8. märtsil 2013)
Masina-traktorijaam

Masina-traktorijaam (ka masina- ja traktorijaam, lühend MTJ) oli Nõukogude Liidus, sealhulgas Eesti NSV-s, aastatel 1928–1958 tegutsenud majandusüksus. Masina-traktorijaamad haldasid traktoreid, põllutöömasinaid ja transpordivahendeid, teenindades nendega kolhoose. Eestis loodi esimesed masina-traktorijaamad 1941. aastal. Enne seda tegutsesid Eesti vabariigis 1920. ja 1930. aastatel samalaadsed traktorijaamad, mis võisid kuuluda riigile, ühistutele või olid eraomandis. Eesti NSV-s taastati masina-traktorijaamad ja hobu-masinariistade laenutuspunktide võrk masina-traktorijaamade juures 1944. aastal. Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu ja Eestimaa K(b)P Keskkomitee 14. detsembri 1944. aasta määrusega nr 380, kohustati Eesti NSV Põllutöö Rahvakomissariaati, partei maakonnakomiteesid ning valla ja maakonna täitevkomiteesid üle andma tasuta võõrandatud ja ostetud põllumajandusmasinad, inventar, kariloomad, ehitised ja vara eeskätt masinatraktorijaamadele ja hobu-masinnatate laenutuspunktidele. Pärast MTJ-de ja hobu-masinriistade laenutuspunktide vajaduste täielikku rahuldamist ülejääv osa masinaist, inventarist, kariloomadest ja varast üle anda maatameeste ja kehviktalunike majapidamistele, hiljemalt 1. veebruariks 1945. aastal ning taastada Eesti NSV territooriumil 23 masina-traktorijaama vähemalt 10 traktoriga igaühes ja vähemalt 250 hobumasinriistade laenutuspunkti vähemalt 15 hobusega igaühes, võttes aluseks 1941. a. esimesel poolel kehtinud MTJ-de ja hobumasinriistade laenutuspunktide võrgu;. Tallinna MTJ, Harju maakond Lagedi mõisas Rapla MTJ, Harju maakond Rapla Alu mõis Vasalemma MTJ, Harju maakond Munalaskme mõis Järva-Jaani MTJ, Järva maakond Järva-Jaani, osa Orina mõisas ja Võhmuta vallas ja Orina põllumajanduskoolis Paide MTJ, Järva maakond Mäo mõisas Taebla MTJ, Lääne maakond Taebla mõisas Sipa MTJ, Lääne maakond, Sipa Pärnu-Jaagupi MTJ, Pärnu maakond Halinga mõisas Vändra MTJ, Pärnu maakond Vändra mõisas Kilingi-Nõmme MTJ, Pärnu maakond Kiriku mõisas Saarde Viljandi MTJ, Viljandi maakond Viljandi Soome tänav 3, Vaksali tänav 17 Põltsamaa MTJ, Viljandi maakond Põltsamaa Kuuse tänav 5 Palamuse MTJ, Tartu maakond Palamuse kiriku mõis Alatskivi MTJ, Tartu maakond, Alatskivi Tartu MTJ, Tartu maakond Raja talu Rannu MTJ, Tartu maakond Arbi talu Elva vallas Keeni MTJ, Valga maakond Keeni mõis Võru MTJ, Võru maakond Parksepa talu nr. 31 Võru vald Pikajärve MTJ, Võru maakond, Koidu talu Urvaste v. 27 Saare MTJ, Saare maakond Kaarma-Suuremõisa vald Kuressaare Jõhvi MTJ, Viru maakond Edise mõis Vihula MTJ, Viru maakond Vanamõisa mõis mtk. A-25, A-27 ja A-29 Rakvere MTJ, Viru maakond Voore mõis 1958. aastal muudeti Nõukogude Liidus masina-traktorijaamad remondi-tehnikajaamadeks. masina- ja maaparandusjaam (MMJ) Eesti NSV Riiklik Põllumajanduse Tootmistehnika Komitee Kolhooside ehituskontor (KEK) Teede Remondi ja Ehituse Valitsus (TREV) EE 12. köide, 2003: 329. Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu ja EK(b)P Keskkomitee määrus nr. 380, Töörahva Elu: EKP Võru Rajoonikomitee ja Võru Rajooni Rahvasaadikute Nõukogu häälekandja, nr. 32, 19 detsember 1944 Kui traktorijaamadel olid oma ajalehed Pärnu Postimees, 10. jaanuar 2010
MTJ

MTJ võib tähendada: masina-traktorijaam, nõukogudeaegne majanduslik üksus MTJ, Eesti ansambel
Haapsalu Rahvaülikool

Haapsalu Rahvaülikool on aastal 1993 Eestirootslaste Kultuuri Seltsi asutatud õppeasutus. Kooli eelkäija oli 1920–1943 Noarootsis töötanud Pürksi Põllutöö- ja Rahvaülikool. Aastal 1993 asutas Eestirootslaste Kultuuri Selts Haapsallu Paslepa Rahvaülikooli, mis aastatel 2002–2009 kandis nime Rootsi Rahvaülikool Eestis. Pärast seda nimetati kool ümber Haapsalu Rahvaülikooliks. http://hru.ee/koolist/ajalugu/ (vaadatud 10.03.2013) EE 12. köide, 2003: 97.
Aktivism

Aktivismi saab üldiselt kirjeldada kui osavõttu mingist tegevusest, mis on suunatud muutuse saavutamisele[viide?]. See muutus võib olla nii sotsiaalsfääris, poliitiline, keskkonnaküsimustega seotud vms[viide?]. Aktivism toetab opositsiooni[viide?]. Aktivismiga seotud inimest nimetatakse aktivistiks.