laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Repnin

Repnin (vene keeles Репнин) oli Venemaa aadlisuguvõsa. Repninid olid Tšernigovi vürstide järeltulijad. Suguvõsa rajas bojaar vürst Ivan Mihhailovitš Obolenski (suri 1523), kelle lisanimi oli Repnja; ta oli Rjuriku 18. põlve järeltulija. XVI ja XVII sajandil teenisid Repninid bojaaride ja vojevoodidena. XVIII sajandil võrsus suguvõsast kaks kindralfeldmarssalit. Vürst Nikolai Vassiljevitš Repnini surmaga 1801. aastal kustus suguvõsa meesliinis. Keiser Aleksander I 1801. aasta 1. juuli ukaasiga sai vürst Nikolai Repnini tütrepoeg vürst Nikolai Grigorjevitš Volkonski (1778–1845) õiguse kasutada perekonnanime Repnin-Volkonski. Vürst Anikita Repnini ebaseaduslikest järeltulijatest põlvnes Repninski aadlisuguvõsa. Vürst Nikolai Repninist pärinesid Lessovski ja Pnini suguvõsad. Jelena Vassiljevna Repnina, Venemaa tsaari Vassili Šuiski abikaasa Andrei Vassiljevitš Repnin (suri pärast 1574), Pärnu vojevood Anikita Ivanovitš Repnin (1668−1726), kindralfeldmarssal, Sõjakolleegiumi president Vassili Anikititš Repnin (1696−1748), kindralfeldzeugmeister, Pihtla mõisnik Juri Anikititš Repnin (1701−1744), kindralporutšik, Viiburi kuberner Pjotr Ivanovitš Repnin (u 1718−1778), kindral en chef Sergei Ivanovitš Repnin (1718−1761), riiginõunik Nikolai Vassiljevitš Repnin (1734−1801), kindralfeldmarssal Lessovski Obolenski Pnin Repninski Volkonski Дворянские роды Российской Империи. Том первый. Кназья. Санкт-Петербург, 1993. Долгоруков, Пётр Владимирович. Российская родословная книга. Частъ первая. С. Петербургь: Печатано вь типографии Эдуарда Веймара, 1854. Lk 270-274 [1]. Repnini suguvõsa ajalugu Repnini suguvõsa genealoogia
ABLV Bank

ABLV Bank on Läti kommertspank. Pank asutati 17. septembril 1993 Aizkraukles, Läti Panga kohaliku osakonna baasil, panga nimeks sai "Aizkraukles banka". Aastal 1995 tulid panga aktsionärideks Ernests Bernis ja Oļegs Fiļs; samal aastal avati panga filiaal Riias. Aastal 2002 sai panga nimeks "AB.LV". Aastal 2012 sai panga nimeks "ABLV Bank". LIKVIDEERITUD
160 eKr

Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 3. sajand eKr | 2. sajand eKr | 1. sajand eKr | ► ◄ | 180. aastad eKr | 170. aastad eKr | 160. aastad eKr | 150. aastad eKr | 140. aastad eKr | ► ◄◄ | ◄ | 163 eKr | 162 eKr | 161 eKr | 160 eKr | 159 eKr | 158 eKr | 157 eKr | ► | ►► 160. aasta eKr ehk ab urbe condita DXCIV (594). Vana-Rooma konsuliteks olid Lucius Anicius Gallus ja Marcus Cornelius Cethegus. ... ... Juudas Makkabi, juudi vabadusvõitleja
Arthur von Ekesparre

Arthur Carl Johann von Ekesparre (26. detsember 1912 (ukj 8. jaanuar 1913) Eikla − jäi teadmata kadunuks 12. veebruaril 1945) oli Saaremaalt pärit Saksamaa sõjaväelane (ooberstleitnant). Ta sündis Eikla mõisniku Armin Oscar Reinhold Leopold von Ekesparre (1869−1919) ja Meta Charlotte Dorothee von Wardenburgi (1883−1949) kolmanda pojana. Teises maailmasõjas teenis Saksa armees. 1940. aastal oli ta kompaniiülem. 1942. aastal teenis 12. tankidiviisis, kus oli pataljoniülem, kapteni auastmes. 1945. aastaks oli ta ülendatud ooberstleitnandiks ja saanud 13. tankidiviisi staabiülemaks. Raudristi II klass Raudristi I klass (4. juuli 1940, lahingute eest Prantsusmaal) Saksa Rist Kullas (28. veebruar 1942, lahingute eest Minski ja Smolenski vallutamisel) Rüütlirist (15. jaanuar 1945, Budapesti kaitselahingute eest) Arthur von Ekesparre sõjaväelised autasud
Pommtsüklon

Pommtsüklon ehk pahvaktsüklon on uus ja viimastel aastatel eeskätt ajakirjanduses kasutusele võetud ilmatermin. Niimoodi on hakatud Põhja-Ameerikas kutsuma selliseid atmosfääris esinevaid madalrõhkkondi ehk tsükloneid, mille korral õhurõhk langeb tsüklonis väga kiiresti. Pahvaktsükloni definitsioonis on antud isegi täpne määratlus – õhurõhu langus vähemalt 24 millibaari / hektopaskalit 24 tunni jooksul. Sellist väga kiiret tsükloni arengut nimetataksegi inglise keeles bombogenesis'eks, mida võiks eesti keelde tõlkida kui plahvatuslikku arengut (viimasest ka rööptermin pahvaktsüklon). Selle tagajärjel kujuneb tsükloni keskme ja äärealade vahel välja väga suur õhurõhu gradient, põhjustades purustava toimega tormituuli. Pahvaktsükloniga kaasnevad sageli äärmussademed. Kui selline tsüklon liigub kiiresti suurematele laiustele, siis kaasneb sellega näiteks Arktikas kiire ilma soojenemine ning mõnel juhul võib temperatuur tõusta isegi talvel üle 0 °C. Pahvaktsüklon (või selle servas külm õhumass) võib liikuda ka kaugele lõunasse, põhjustades ebatavaliselt külma ilma ja lumesadu. Kõige iseloomulikum on selline olukord Põhja-Ameerikas, kus selliseid nähtusi soodustab pinnamood. Reeglina tekivad need tsüklonid ookeani kohal aktiivsel frondil, kui kokku puutuvad väga erinevate omadustega õhumassid, mis loob suure barokliinse labiilsuse. Suured lumetormid satuvad valdavalt jõuludele, kuna pööripäeva ajal toimuvad atmosfääris muutused, mis selliseid kliimaekstreemsusi võivad soosida. Sellele perioodile langemise tõttu on ka inimohvrite kaasnemise oht suurem, kuna sel ajal reisitakse rohkem. Pommtsüklon iseenesest ei plaksata (implosioon on mõeldav), kuid see on selline tsüklon, mis toob inimeste elutegevuse jaoks kaasa tõsiseid tagajärgi. Tugevast tuulest tekkinud purustused, sademetest põhjustatud üleujutused ja lumesadudest või lumetormist tingitud transpordikatkestused tekitavad suurt materiaalset kahju. Mingil määral võib parasvöötmes esinevaid pommtsükloneid võrrelda isegi troopikatsüklonitega ehk orkaanide ja taifuunidega, kuigi pommtsüklonite hävitav toime pole samavõrd suur kui troopikas ning nende tekkemehhanism on täiesti teistsugune. Jaak Jaagus. Mis on pommtsüklon? – Horisont, 2/2018, lk 8 Ocean facts. What is bombogenesis? National Ocean Service, vaadatud 22.19.2019. Lindpere, Elle Isabel (27. detsember 2022). "Ilmateadlane selgitab: kuidas tekkis Põhja-Ameerikas kaost külvav talvine pommtsüklon?". Forte. Vaadatud 28. detsembril 2022. Jüri Kamenik. "Suur troopikatsüklonite ülevaade". Ilm ja inimesed.
Artroloogia

Artroloogia (arthron liiges + logos õpetus) on liigeste anatoomiat, funktsioone, liigeshaigusi ja nende ravi käsitlev arstiteaduse haru.
Tuuleveski (teater)

Tuuleveski teater on kutseline lasteteater Jõhvis, Ida-Viru maakonnas. Hetkel tegutseb teater Tuuleveski Jõhvi Kontserdimajas.Teater on Rahvusvahelise Laste- ja Noorteteatrite Assotsiatsiooni (ASSITEJ) liige, UNIMA liige. Samuti on teater Tuuleveski on ka Eesti Teatriliidu kollektiivliige. Teater töötab Jõhvi vallavalitsuse ja kultuuriministeeriumi toetusel. Teater Tuuleveski etendusi külastavad mitte ainult Jõhvi valla elanikud, vaatajaskonda jätkub kogu Ida-Virumaal. Samuti esineb teater külalisetendustega Eesti suuremates ja väiksemates linnades, on esinetud ka Saksamaal, Venemaal, Lätis, Taanis, Indoneesias, Tais, Serbias, Bosnia ja Hertsegoviinas, Kasahstanis ja Poolas. Teater Tuuleveski on loodud 1988. aasta kevadel Kohtla-Järve Noorteteatrina, 1993. aastast kannab nime Tuuleveski. Aastal 1996 loodi teatri baasil mittetulundusühing Teater Tuuleveski, mille asutajateks olid teatri enda töötajad. Esialgse teatri koosseisu moodustasid professionaalsed näitlejad Eestist, Peterburist, Riiast, Arhangelskist ja mitmest teisest linnast. Paljud neist moodustavad ka täna trupi loomingulise tuuma. Hiljem liitusid kollektiiviga teiste teatritruppide andekad näitlejad. Alates 2000 aastast on teatrijuhiks Valentina Fursova. Tuuleveski teatris on 2022. aastal järgmised koosseisulised näitlejad: Sofiya Bulanova Liubov Bogdanova Vassili Alfjorov Boriss Vatin Alexander Semenov Teater Tuuleveski Eesti Teatri Agentuuri andmebaasis (vaadatud 01.05.2023)
Augustiinlased

Augustiinlased on katoliku kiriku nunna- ja mungaordu liikmed. Nad elavad Augustinuse teostest tulenevate ja paavsti 1244. aastal kinnitatud reeglite järgi. Augustiinlased jagunevad paljasjalgseteks, rekollektoriteks (mõlemad 16. saj), assumptsionistideks (19. saj) ja eremiitideks.
Demokraatlik Ühendus "Vaba Eesti"

Demokraatlik Ühendus "Vaba Eesti" (VE) oli nn rahvuskommunistide asutatud poliitiline ühendus, mis tegutses aastatel 1990–1993. Ühenduse peamine tegutsemispiirkond oli Eesti NSV / EV XII Ülemnõukogu (1990–1992). Ühenduse esimees oli Indrek Toome. Vaba Eesti asutamine oli ühenduses EKP võimu autoriteedi kokkuvarisemise ja partei lagunemisega. EKP-l ei nähtud enam olevat ühist ideoloogiat, platvormi või poliitilist eesmärki, mille pärast sooviti koguda eestimeelsete kommunistide Indrek Toome ja Mikk Titma juhatusel kokku kõiki demokraatiat toetavad ja rahvuslikult meelestatud piirkonnad laiapõhiliseks ühenduseks. Peamiselt oli küsimus juba väljakujunenud EKP juhitud Eesti NSV ühiskonnategelastega, kellest kõik polnud siiski EKP liikmeid. Sekka sooviti ka rahva seas populaarseid või hästi tuntud ajakirjanikke, kultuuritegelasi ja ettevõtjaid. Demokraatlik Ühendus "Vaba Eesti" loodi 26. jaanuaril 1990 Tallinnas. Asutajate hulgas olid Toomas Alatalu, Jaak Allik, Siim Kallas, Rein Otsason, Mart Siimann, Arvo Sirendi, Mikk Titma, Ülo Vooglaid, Igor Gräzin, Kaljo Kiisk, Jaak Kangilaski jpt. Ühenduse liikmeid oli ligi 100. Oma koostöövalmidust Vaba Eestiga väljendasid Eesti NSV Töökollektiivide Liidu poolt Ülo Nugis ja Endel Lippmaa, Maaliidust Arvo Sirendi ja Juhan Telgmaa, Rahvuslike Kultuuriseltside Assotsiatsioonist Enn Leisson ja Hagi Šein. Ka Edgar Savisaar oli Ühenduse liige, aga ta hakkas varsti nägema selles endale ebameeldivat konkurenti ning hakkas nimetama Vaba Eestit EKP variorganisatsiooniks. Eesti NSV XII Ülemnõukogu valimistel 18. märtsil 1990 valituks osutunud 15 Vaba Eesti esindajat moodustasid Sõltumatu Demokraadide fraktsiooni, mida hakkas juhtima Ülo Uluots. Lisaks Uluotsale olid fraktsiooni liikmed Jaak Allik, Hillar Eller, Ants Järvesaar, Toomas Kork, Ahti Kõo, Ants Käärma, Alar Maarend, Mart Madissoon, Aavo Mölder, Juhan Telgmaa, Mikk Titma. Ülemnõukogus oli Vaba Eesti opositsioonis Rahvarindega. Impeeriumimeelsed organiseerusid Lembit Annuse juhatusel kommunistiseks fraktsiooniks (NLKP platvormil). See kaheks jagamine kinnitati ametlikult EKP viimasel parteikongressil 23.–25. märtsil 1990. Aasta 1992. riigikogu valimistel said Vaba Eesti tegelastest valituks Jaak Allik, Ants Käärma, Aavo Mölder, Juhan Telgmaa, aga ühendus oli tegelikult oma tegevuse lõpetanud juba enne Riigikogu valimisi. AIS Infosüsteem: ERA.4981, Demokraatlik Ühendus Vaba Eesti 1990-1993 Vundamendi taastamine iseseisvale riigile. Dokumente, materjale ja meenutusi Eesti Vabariigi Ülemnõukogu tegevusest aastatel 1990–1992. Täiendatud väljaanne. 2. trükk. Heino Kostabi, Tartu 2012, 136, 185.
José Núñez

José Núñez (1800 Solentiname saarestik – 5. märts 1880 León) oli Nicaragua arst ja poliitik, mitmekordne Nicaragua riigipea ja aastail 1838–1839 Nicaragua ülemdirektor. Oma esimesed eluaastad veetis ta Solentiname saarestikus, tema esivanemad kuulusid guatusode suguharru. Vaimulik Ramón Rojas finantseeris tema õpinguid Leónis, seejärel suundus ta Tšiilisse, kus ta Santiagos omandas kõrgema meditsiinilise hariduse ja kirurgi elukutse. Õpingute lõpetamisel suundus ta tagasi Leóni, kus lisaks tööle tegeles ta ka noorte meedikute väljaõpetamisega. Poliitilistelt vaadetelt oli ta konservatiiv. Aastal 1834 sai temast Kesk-Ameerika Liitvabariiki kuuluva Nicaragua kuberner (sisuliselt riigipea). Tema ametiajal hakkas purskama Cosigüina vulkaan, mis tekitas rahvas paanikat. José Zepeda ametiajal oli ta tolle asetäitjaks ja nii sai temast pärast seda, kui Zepedale korraldati 25. jaanuaril atentaat, riigipea kohusetäitja. Oma asetäitjaks määras ta Pablo Buitrago y Benavente. Kuna valimised olid lähenemas ja Núñez soovis uueks riigipeaks kandideerida, andis ta veidi enne valimisi võimu riigis üle. Kuna Kesk-Ameerika Liitvabariik oli aastaks 1838 kaosesse sattunud, kuulutas Nicaragua end 30. aprillil liitvabariigist lahku löönuks (eraldumine kuulutati ametlikult välja siiski alles 2. mail). Tol perioodil oli riigipeaks José Núñez. 20. detsembril 1838 sõlmis Núñez Costa Ricaga sõpruse- ja koostöö lepingu (tratado Oreamuno-Buitrago). Ta kutsus ka kokku konstitutsioonilise kogu, mis kehtestas Nicaragua konstitutsiooni. Kuigi vastavalt konstitutsioonile kestis ülemdirektori ametiaeg kaks aastat, andis Núñez viiendal jaanuaril 1839 võimu Joaquín del Cossíole üle, muutes tolle ülemdirektori kohusetäitjaks, sisuliselt pidi sellesse ametisse astuma aga Evaristo Rocha. On teadmata, millal del Cossío reaalselt ametisse asuda sai. Ehkki José Núñezit loetakse esimeseks Nicaragua ülemdirektoriks, ta ise seda tiitlit ei kasutanud ja ka konstitutsioonis oli riigipea lihtsalt direktori tiitliga. Ülemdirektori nimetus tuli kasutusele alles 1839. aasta kevadel, mil Núñez oli juba ametist lahkunud. Nicaragua parlament andis José Núñezile teenete eest tiitli Salvador de la Patria (Isamaa päästja). Nicaragua worldstatesmen.org El Nuevo Diario 9. November 1999,SOLENTINAME Hubert Howe Bancroft: HISTORY OF CENTRAL AMERICA. VOL. III. 1801-1887, THE HISTORY COMPANY, PUBLISHERS SAN FRANCISCO, 1887 Andrés Vega Bolaños (1944). «Gobernantes de Nicaragua» lk. 79
Lennujuhtimistorn

Lennujuhtimistorn (inglise keeles air traffic control tower) on lennuvälja lähedal asuv tornikujuline rajatis, kust on hea vaade lennuväljale ja kust juhitakse lennuliiklust. Lennujuhtimistorni eesmärk on teha maandumisrada ja lennuvälja lähiümbrus lähilennujuhtide jaoks hästi nähtavaks. Lähilennujuhid on lennujuhid, kes juhivad lende lennuväljade vahetus läheduses ning stardi-, maandumisrajal ja ruleerimisteedel. Tänu lennujuhtimistornile näevad lähilennujuhid maanduvaid ja õhkutõusvaid õhusõidukeid ning saavad tänu sellele õhusõidukeid ohutult juhendada. Esimene lennujuhtimistorn ehitati 1920. aastatel Londoni Croydoni lennuväljale. Torni ehitamiseks anti käsk 25. veebruaril 1920 ja see valmis sama aasta kesksuveks. Torn oli umbes 4,5 m kõrge ja selle igal küljel olid aknad. Torn ehitati uuesti üles 1928. aastal ja 2000. aastal tehti sellest muuseum, mis tegutseb tänapäevani. 1930. aastal, 10 aastat pärast esimese torni ehitamist, ehitati ka Clevelandi lennujaama lennujuhtimistorn. Järgmise viie aasta jooksul ehitati tornid veel umbes kahekümnesse linna. Kuni 1941. aastani korraldasid lennujuhtide tööd ja tornide ehitamist lennuväljad, kuid 1941. aastal alustas lennujuhtide töö korraldamise ülevõtmist tsiviillennundusamet CAA (Civil Aviation Authority). Irdtorn (ingl Remote TWR) on kontseptsioon, kus lennujuhtidele kuvatakse kogu vajaminev visuaalne informatsioon videosüsteemi vahendusel. Irdtorn võimaldab lennujuhtidel töötada mujal kui lennujuhtimistornis. Lennuvälja lähedale paigaldatakse kaamerad nii, et lennujuhtidele saaks kuvada videosüsteemi abil lennuväljast 360° vaade. Irdtorn võimaldab kuluefektiivsemalt pakkuda lennujuhi teenust mitmel lennuväljal korraga. Esimene irdtorn hakkas tööle Rootsis 2015. aasta aprillis. Paljudes teistes EASA (European Union Aviation Safety Agency) liikmesriikides käivad katsetused, et võtta kasutusele esimesed irdtornid. Esimene täielikult irdtorniga juhitav lennujaam avati 2019. aasta detsembris Rootsis. USA kaitseministeerium katsetab USA esimest irdtorni Colorado osariigis. "lennujuhtimistorn". Sõnaveeb. 3. mai 2024. Vaadatud 12. mail 2024.[alaline kõdulink] EANS. "Lennujuhtimine". EANS. Originaali arhiivikoopia seisuga 30.04.2021. Vaadatud 29.04.2021. Historyc Croydon Airport. "Air travel - The revolution". Historic Croydon Airport. Vaadatud 29.04.2021. FAA (18.07.2019). "FAA Historical Chronology, 1926-1996" (PDF). FAA. Vaadatud 24.03.2021. Bailey, Joanna (30.12.2019). "The World's First Airport With Completely Remote ATC Just Opened". Simple Flying. Vaadatud 24.03.2021. Frequentis USA Inc (14.01.2021). "First Military Remote Digital Tower in the United States Completes Systems Operation and Verification Test". Aviationpros. Vaadatud 23.04.2021.  Eesti lennujuhtimistornid – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
X-riba

X-sagedusriba on osa elektromagnetlainete spektrist vahemikus 8–12 GHz. Mõningatel juhtudel, näiteks telekommunikatsioonis, on sagedusalaks määratud 7 kuni 11,2 GHz. X-riba kasutatakse peamiselt satelliitsides, lennunduses, merenduses, sõjaväes ja ilmaradarites. ESA: Satellite Frequency Bands
Anton Kanepi

Anton Kanepi (kuni 10. juulini 1935 Anton Konopinski; 3. august 1919 Tallinn – 28. veebruar 1990 Haugesundi vald, Rogaland, Norra) oli eesti poksija. Kanepi poksis Tallinna Spordis. Ta oli sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1942. aastal Eesti meister. Ta põgenes Eestist 1944. aastal ning asus lõpuks elama Norrasse. Ta on maetud Päästja koguduse kalmistule Haugesundi vallas Rogalandi maakonnas. Anton Kanepi üks vend oli poksija Harald Kanepi ja teine vend oli lauatennisist Albert Kanepi, kelle pojatütar on tennisist Kaia Kanepi. Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 422 Anton Kanepi sporditulemused Anton Kanepi haud Päästja koguduse kalmistul Haugesundi vallas Rogalandi maakonnas Norras
24. oktoober

24. oktoober on Gregoriuse kalendri 297. (liigaastal 298.) päev. Juliuse kalendri järgi 11. oktoober (1901–2099). 1917 – Eesti Maanõukogu võttis vastu otsuse Eesti välisesinduste loomise kohta. 1933 – Jüri Uluots andis nõusoleku asuda Vabariigi Valitsuse kujundamisele. 1933 – Laimjala vallas tabati kommunist Aleksander Ellam. 1933 – vapsid korraldasid tänujumalateenistuse Tallinna Issanda Muutmise Peakirikus. 1968 – Svetlana Tširkova, kes elas Eestis, sai Mexico olümpiamängudel vehklemise naiskonnavõistluses floretis esikoha. 1991 – Eesti ja Venemaa seadsid sisse diplomaatilised suhted. 1260 – pühitseti sisse Chartresi katedraal. 1360 – Brétigny rahu, Saja-aastase sõja esimese järgu lõpp. 1648 – sõlmiti Westfaali rahu, millega lõppes Kolmekümneaastane sõda. 1681 – Louis XIV liidendas Strasbourgi. 1793 – Konvent kehtestas Prantsusmaal vabariikliku kalendri. 1795 – Kolmas Poola jagamine. 1882 – Robert Koch tuvastas tuberkuloosi põhjustava bakteri. 1929 – New Yorgis leidis aset börsikrahh (must neljapäev). 1930 – Brasiilias tuli riigipöördega võimule Getulio Vargas. 1935 – Itaalia tungis Etioopiasse. 1946 – Ameerika Ühendriikidest üles lennutatud raketi V2 abil filmiti esimest korda Maad kosmosest. 1960 – Baikonuri kosmodroomil toimus Nedelini katastroof. 2003 – Concorde tegi oma viimase kommertslennu. Sellega lõppes ülehelikiirusega reisilennunduse ajastu.  Pikemalt artiklis Sündinud 24. oktoobril 1632 – Antoni van Leeuwenhoek, hollandi mikrobioloog 1668 – Petr Brandl, tšehhi maalikunstnik 1873 – Jules Rimet, prantsuse sporditegelane, FIFA president 1882 – Imre Kálmán, ungari helilooja 1921 – Jüri Saarma, eesti psühhiaater 1924 – Piet Roozenburg, hollandi kabetaja 1936 – Bill Wyman, inglise rokkmuusik (Rolling Stones) 1936 – Jüri Arrak, eesti kunstnik 1938 – Venedikt Jerofejev, vene kirjanik 1947 – Kevin Kline, ameerika filminäitleja 1966 – Roman Abramovitš, vene ettevõtja ja poliitik 1985 – Wayne Rooney, inglise jalgpallur 1990 – Mart Seim, eesti tõstja  Pikemalt artiklis Surnud 24. oktoobril 1601 – Tycho Brahe, taani astronoom 1725 – Alessandro Scarlatti, itaalia helilooja 1945 – Vidkun Quisling, Norra diplomaat, sõjaväelane ja poliitik 1948 – Ferenc Lehár, ungari helilooja 1957 – Christian Dior, prantsuse moekunstnik 1958 – George Edward Moore, inglise filosoof 1994 – Aleksandr Šelepin, Nõukogude Liidu poliitik 2004 – Maaja Ranniku, eesti maletaja 2011 – Ilmar Kimm, eesti maalikunstnik 2013 – Adolf Käis, Eesti lavastaja ja näitleja 2017 – Fats Domino, USA laulja ja pianist Sambia iseseisvuspäev Isiksuseks olemise päev (Global Oneness Day) [1] .. Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 185 J. Uluots teeb katset. Vaba Maa, 25. oktoober 1932, nr. 251, lk. 3. Saaremaa kommunistide juhi surm. Vaba Maa, 26. oktoober 1933, nr. 251, lk. 1. "Tund on tulnud, üles vennad!" Sõnumed, 26. oktoober 1933, nr. 208, lk. 1. Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Edgar Savisaar. Peaminister : Eesti lähiajalugu 1990-1992. Tartu, 2004, lk. 979
ASSITEJ Eesti Keskus

ASSITEJ Eesti Keskus on Rahvusvahelise Laste- ja Noorteteatrite Assotsiatsiooni (Association Internationale du Theatre pour l\’Enfance et la Jeunesse, ASSITEJ) kohalik, Eestis tegutsev üksus, õiguslikult MTÜ. MTÜ asutati 24. juulil 1997. Põhikirja järgi on MTÜ eesmärkide seas "koostöö organiseerimine Eestis lastele ja noortele mängivate teatrite vahel, nende töö uurimine, arendamine, saavutuste jäädvustamine ja tutvustamine Eestis, samuti info kogumine ja suhete arendamine rahvusvahelisel tasandil ning osalemine ASSITEJ raames tehtavas rahvusvahelises koostöös". https://drive.google.com/file/d/0B8ASBxVmggzLZ25ZbER3eC0yck0/view (vaadatud 14.03.2018) MTÜ koduleht
Ilmarine (teater)

Ilmarine (ametliku nimega MTÜ Stuudioteater Ilmarine) on Narvas aadressil Vabaduse tänav 20 tegutsev kutseline teater. Teatri nimi "Ilmarine" on inspireeritud Narvas 1874–1940 tegutsenud Narva Eesti Seltsist Ilmarine. Teater asutati 1989 Juri Mihhaljovi ja Irina Mihhaljova eestvõttel. Aastast 2010 on teatril oma maja. https://web.archive.org/web/20180315220710/http://www.teater.ee/teater_eestis/teatrid/Ilmarine.theatre_id-47 (vaadatud 14.03.2018) Juri Mihhaljov lavastab Narvas Eesti muinasjutte Irina Tokareva, Postimees, 22.05.2010 Teatri koduleht
Ri Yong-ho (poliitik)

Ri Yong-ho (hangulis 리용호; 10. juuli 1956 – 5. jaanuar 2023) oli Põhja-Korea poliitik ja diplomaat. Ta oli 13. maist 2016 18. jaanuarini 2020 Põhja-Korea välisminister. Ta lõpetas 1973. aastal Pyongyangis keskkooli, seejärel lõpetas ta Pyongyangi Võõrkeelte Ülikooli inglise keele erialal. Ta on töötanud aastast 1978 Põhja-Korea välisministeeriumis. Aastatel 1979–1983 töötas ta Põhja-Korea saatkonna sekretärina Zimbabwes, aastatel 1985–1988 Põhja-Korea saatkonna sekretärina Rootsis.
Arcadia

Arcadia võib tähendada järgmist: Arcadia oli Eesti filmistuudio Arcadia (laev, 1958) Arcadia (laev, 2005) Arcadia (ansambel) kohanimena Arcadia (California) Arcadia (Los Angeles) ... Arkaadia
Häire (ajaleht)

Häire oli 1934. aastal Tartus ilmunud rahvuslikku poliitikat ja majanduslikku iseseisvust taotlev ajaleht. 24. veebruarist kuni 10. märtsini 1934 ilmus kord nädalas laupäeviti kolm numbrit. Vastutav toimetaja oli A. Eber ja väljaandja E. Lill, ajalehte trükiti K. Mattieseni trükikojas. Ajaleht oli juudivastane ("Lugedes käesolevat lehte Sa märkad, et meie nädalalehe suund on puhtrahvuslik, kusjuures terav ots rahvusliku võitluses on sihitud juutide vastu. Teeme seda täie teadvusega, saades aru, et juutlus on meil teguriks, mis pidurdab Vaba-Eesti majanduslikku kui ka kultuurilist arengut; killustab meie rahvuslikku terviklikkust, pidurdades sellega ka rahvusliku kultuuri arenemist ja oma (s. o.) mittejuudi kapitali täie koormatusega tööle rakendamist."). Avaldati uudiseid kogu maailmast, paljastades juute ja nende väidetavaid käsilasi, sh. Jaan Tõnisson ("Kui juutide tublim tugi Jaan Tõnisson oma tsensuri ja kaitseseisukorraga ei suutnud rahvahääletust juutidele soovitavas suunas läbisuruda, siis on see nüüd juba lootusetu katse neil kindral J. Laidoneriga välja tulla."), Johan Laidoner ("juut Scheeli panga teenistuses olev vabamüürlane kindral J. Laidoner" ) ja Ants Piip. "Lõpuks peab veel ära märkima, et vabamüürlased ässitasid rahvast üles ristiusu, peamiselt kreeka-veneusu vastu. Eriti agarad olid selles tegevuses baptistid ja metodistid, kes suuri toetussummasid juudi vabamüürlaste loožidelt seks otstarbeks olid saanud." Ajalehe karikatuuridel olid kujutatud "mürgine madu maailma haaramas", Johan Laidoner, Jaan Tõnisson, August Kerem ja Eesti erakondade personifikatsioonid. Kõigi vaenlastega võitlemine käis nii väikesele lehele üle jõu ja pärast kolmanda numbri ilmumist ta suleti ametivõimude poolt. Lugeja – rahvuslane! Häire, 24. veebruar 1934, nr. 1, lk. 1. Juutide "Sionistide protokollid...", Häire, 10. märts 1934, nr. 3, lk. 5. Juutide "Sionistide protokollid" ja kindral J. Laidoner, Häire, 3. märts 1934, nr. 2, lk. 3. Juutide "Sionistide protokollid" ja kindral J. Laidoner, Häire, 24. veebruar 1934, nr. 1, lk. 3. Kõige paremad maad – juutidele. Häire, 24. veebruar 1934, nr. 1, lk. 4.