laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kurt Diemberger

Kurt Diemberger (sündinud 16. märtsil 1932 Villachis Kärntenis) on Austria alpinist. Ta on Hermann Buhli järel teine alpinist, kes on teinud kaks esmatõusu kaheksatuhandelistele. Ta on tegutsenud dokumentaalfilmirežissööri ja fotograafina ning kirjutanud raamatuid. Ta osales 1957. aastal Austria Karakorami mägiekspeditsioonis Broad Peakile (8051 m) ja sooritas 9. juunil esmatõusu koos kolme kaaslasega selle tippu. Tõusul lisahapniku ei kasutatud. Ta võttis osa 1960. aastal Austria Himaalaja ekspeditsioonist Dhaulagirile (8167 m) ja 13. mail esmavallutas koos kaaslastega selle tipu. Hermann Buhl, Kurt Diemberger. "Achttausend drüber und drunter. Gedächtnisausgabe mit einem Nachtrag". 1960 [1] Kurt Diemberger. "Gipfel und Geheimnisse. Nur die Geister der Luft wissen, was mir begegnet". 1980 [2] Kurt Diemberger. "K2 - Traum und Schicksal Berg der Berge". Bruckmann, München. 1989 [3] Kurt Diemberger. "Omnibus: Summits & Secrets, the Endless Knot, Spirits of the Air". 1999 [4] Kurt Diemberger. "Unterwegs zwischen Null und Achttausend: Bilder aus meinem Leben". Bruckmann, München. 2001 [5] Roberto Mantovani, Kurt Diemberger. "Mount Everest" 2001 [6] Kurt Diemberger. "Aufbruch ins Ungewisse: Abenteuer zwischen K2, Sinkiang und Amazonas". Malik, München. 2004 [7] Kurt Diemberger. "Der siebte Sinn (Berg abenteuer)". AS Verlag, Zürich. 2004 [8] Roberto Mantovani, Kurt Diemberger. "K2 - Himalaja: Die große Herausforderung". 2004 [9] Kurt Diemberger. "Seiltanz: Die Geschichten meines Lebens". Malik, München. 2007 [10] Catherine Destivelle, Kurt Diemberger. "Solo durch große Wände". 2011 [11] 2013 – Kuldne Alpikirka kategoorias "Elutööauhind" The Lifetime Achievement Award. pioletsdor.net Books by Kurt Diemberger. goodreads.com
Nawang Gombu Sherpa

Nawang Gombu Sherpa (1. mai 1936 Minzu, Tiibet – 24. aprill 2011, Darjeeling, India) oli Nepali šerpa alpinist. Nawang Gombu oli Tenzing Norgay õepoeg. 1953. aastal võttis ta noore mehena osa Briti ekspeditsioonist Džomolungma (8848 m) tippu, kus kõrgkandjana viis mitmel korral varustust Lõunasadulale. 1. mail 1963 tõusis ta ameerika ekspeditsiooni koosseisus koos Jim Whittakeriga Džomolungma tippu. Enne neid oli selles tipus käinud vaid üheksa mägironijat. 1964. aastal tõusis ta kolmanda alpinistina maailmas ja esimese India kodanikuna India kõrguselt teise mäe Nanda Devi (7816 m) tippu. 1965. aastal sai temast esimene mägironija maailmas, kes oli roninud Everesti tippu kaks korda. Teistkordne tipputõus toimus India ekspeditsiooni koosseisus. 1963 – Hubbardi medal (Džomolungma tipputõusu eest Ameerika Ühendriikide meeskonna koosseisus) 1986 – Tenzing Norgay Award Lifetime Achievement Award EverestHistory.com: Everest Summits in the 1960's. everesthistory.com Nawang Gombu passes away. thehindu.com Nawang Gombu. imagingeverest.rgs.org
Mir Iskusstva

Mir Iskusstva (vene keeles Мир искусства, 'kunstimaailm') oli aastatel 1899–1927 tegutsenud vene modernistide ühendus (liikumine) ja nende samanimeline ajakiri. Mir Iskusstva motoks oli puhas kunst ehk “kunst kunsti pärast”, millega nad vastandasid ennast nii ametlikule akadeemilisele kunstile kui ka peredvižnikute moraliseerivale realismile.  Rühmituse asutasid 1898. aastal üliõpilased Aleksandr Benois, Konstantin Somov, Dmitri Filosofov, Léon Bakst ja Jevgeni Lansere. Ühenduse alguseks sai vene ja soome kunstnike näituse korraldamine Stieglitzi muuseumis Peterburis samal aastal. Ajakiri hakkas ilmuma 1899. aastal. Selle asutasid Aleksandr Benois, Léon Bakst ja Sergei Djagilev (peatoimetaja). Ühendus korraldas Peterburis ja Moskvas arvukalt kunstinäitusi, viimane näitus oli 1927. aastal Pariisis. Peterburi vs Moskva. I osa – Peterburi kadriorumuuseum.ekm.ee Alla Gussarova. Mir Iskusstva. Tallinn : Kunst, 1984. 103 lk.
Nature

Nature on briti ingliskeelne multidistsiplinaarne teadusajakiri ja üks vanemaid teadusajakirju üldse. Ajakiri ilmub korra nädalas. Ajakirja esimese numbri kirjastas 4. novembril 1869 inglise teadlane ja astronoom Norman Lockyer. Tänapäeval annab ajakirja välja kirjastus Nature Publishing Group (Springer Nature) . Ajakirja mõjutegur (inglise impact factor) 2019. aastal oli 42.8. Ajakirja koduleht
Fama Keskus

Fama Keskus kuulub Astri Gruppi, mis on Eesti suurim kaubanduskinnisvara arendaja. Keskus asub Narvas aadressil Fama tänav 10. Fama nime kannab Narvas asuv Fama bastion. Fama Keskuses on enam kui 80 kauplust ja teenuseosutajat. Keskuse pindala on 30 000 ruutmeetrit, keskust külastab aastas üle 3,8 miljoni inimese. www.astri.ee/fama/
Chupiquiña

Chupiquiña on vulkaan Lõuna-Ameerikas Andides Tšiili ja Peruu piiril. Selle kõrgus on 5805 meetrit.
Sinikka Kuula

Sinikka Kuula-Marttinen (4. aprill 1917 Helsingi – 18. august 1981) oli soome pianist. Ta oli Pro Finlandia teenetemärgi kavaler. Ta lõpetas 1943. aastal Sibeliuse Akadeemia, tema õpetajad olid Elli Rängman-Björlin, France Ellegaard ja Timo Mikkilä. Tema isa oli helilooja Toivo Kuula, ema laulja Alma Kuula, tädi (ema õde) oli laulja Oili Siikaniemi. Ta oli 1942. aastast abielus Lassi Marttineniga (1913–1999), nende tütar on pianist Marja Väisänen (s. 1944), poeg Markku Marttinen (s. 1954) on bioloog. 1968 Pro Finlandia teenetemärk
Helene Fischer

Helene Fischer (kodanikunimi Helene Seitel-Fischer, venepäraselt Елена Петровна Фишер; sündinud 5. augustil 1984 Krasnojarskis) on saksa laulja, tantsija ja meelelahutaja. Tema vanavanemad olid volgasakslased, kes küüditati 1941. aastal Siberisse. 1988. aastal kolis ta koos vanemate ja vanema õega Saksamaale Wöllsteini. Helene Fischer on plaatide läbimüügilt üks edukamaid saksa lauljannasid[viide?]; ta on pälvinud arvukalt auhindu.[viide?] 2006 "Von hier bis unendlich" 2007 "So nah wie du" 2008 "Zaubermond" 2009 "So wie ich bin" 2011 "Für einen Tag" 2013 "Farbenspiel" 2015 "Weihnachten" Helene Fischeri koduleht
Johannes von Diest

Johannes von Diest (surnud 21. septembril 1259 Essenis) oli aastatel 1251–1254 Samlandi piiskop (Johannes I) ja 1254–1259 Lübecki piiskop (Johannes II). Johannes von Diest pärines Brabandist Liege'i diötseesist, ta kuulus frantsisklaste ordusse. 1249. aastast jutlustas ta paavst Innocentius IV ülesandel ristisõda keiser Friedrich II ja tema poja Konrad IV vastu. Alates 1251. aasta algusest oli Diest Hollandi krahvi ning Saksa vastukuninga Willemi kaplan ja nõunik ning tänu tema soosingule sai Diestist samal aastal Samlandi piiskop; seda vastu Preisi-, Liivi- ja Eestimaa peapiiskopi (hiljem Riia peapiiskop) Albert Suerbeeri soovi, kes oli Samlandi piiskopiks nimetanud Thetwardi. 1252. aastaks suutis Diest end Samlandi piiskopina lõplikult kehtestada. Kuna Samlandi piiskopkonna ala oli toona Saksa Ordu poolt veel vallutamata, siis ei viibinud Diest tegelikult mitte kunagi Preisimaal ning ta tegutses selle asemel Utrechti piiskopi kohusetäitjana; 1258–1259 oli ta sarnaselt Trieri peapiiskopi kohusetäitja vaimulikes asjades (sisuliselt tema vikaarpiiskop). Tänu Hollandi krahvist Saksa kuninga ja paavsti soosingule sai Diest 1254. aastal ka Lübecki piiskopiks, sundides Albert Suerbeeri sellest kohast loobuma. Ta viibis sageli aga Lübeckist eemal, kuna täitis nii Willem II kui ka hiljem Saksa kuningaks valitud Cornwalli Richardi nimel diplomaatilisi ülesandeid. 1258. aastal vandus ta Richardile riigivürstina truudust. Tänu võimsatele toetajatele õnnestus Diestil Lübecki piiskopivõimu oluliselt tugevdada. Ta sõlmis lepituse Holsteini krahviga ning saavutas piiskopi ilmalike valduste (stifti) sõltumatuse temast. 1257. aastal andis ta oma residentsile Eutinile ka Lübecki linnaõiguse. Johannes von Diest suri 1259. aastal Essenis, ta maeti Neussi. Mario Glauert, Wolfgang Prange, "Johannes von Diest", Die Bischöfe von Heiligen Römischen Reiches 1198–1448, 2001.
Sitsiilia lipp

Sitsiilia lipp on Itaalia haldusüksuse (maakonna) Sitsiilia lipp. Lipukangas on jagatud diagonaalselt (vardapoolsest ülanurgast lehvipoolsesse alanurka) kaheks väljaks. Vardapoolne, alumine väli on kollane ning lehvipoolne, ülemine punane. Lipu keskel on kujutatud antiikne sümbol, triskele, kolme mehe jalast moodustatud niinimetatud kolmjalg. Sarnast sümbolit (kolmjalga) on kasutatud ka Mani lipul. Sitsiilia vapp Sitsiilia lipp andmebaasis FOTW
Igor Taro

Igor Taro (sündinud 1. augustil 1981) on Eesti ajakirjanik ja poliitik, XV Riigikogu liige. 1999. aastal lõpetas ta Võru Kreutzwaldi Gümnaasiumi. Ta on lõpetanud Lomonossovi nimelise Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal, tema lõputöö teema oli "Eesti ja Venemaa: üksteise mõistmise teabefaktor"[viide?]. Ajakirjanikuna on ta töötanud SL Õhtulehe Moskva korrespondendi, ajalehe Postimees välisuudiste toimetaja ja ajalehe Setomaa toimetajana. 2010. aastast töötas ta Eesti Rahvusringhäälingu Võru- ja Põlvamaa korrespondendina. 2015. aasta jaanuaris lahkus ta töölt Eesti Rahvusringhäälingus ja kandideeris IRL-i nimekirjas Riigikokku. Valimisringkonnas nr 11 (Võru-, Valga- ja Põlvamaa) kandideerides kogus ta 1202 häält, kuid ei osutunud valituks. 2015. aastast töötas ta Võrumaa Arenguagentuuri turismikoordinaatorina ja AS-i Värska Sanatoorium turundus- ja kommunikatsioonijuhina. 1. juulist 2016 kuni 25. oktoobrini 2017 oli ta Põlva maavanem. 2017. aasta oktoobris valiti ta Põlva vallavolikogu liikmeks. Seoses maavalitsuste tegevuse lõpetamisega astus ta maavanema ametist tagasi. Taro kandideeris 2023. aasta Riigikogu valimistel Eesti 200 nimekirjas ning osutus valituks. Ta kandideeris 2024. aasta Euroopa Parlamendi valimistel, kogus 403 häält ning ei osutunud valituks. 2014 Anne Vabarna nimeline omakultuuripreemia 2021 Valgetähe V klassi teenetemärk 2022 Tartu Ülikooli aumärk ERR-i Võru- ja Põlvamaa korrespondendiks saab Igor Taro. Lõunaleht, 31.10.2015 Igor Taro lahkub ERR-ist ja kandideerib riigikokku. ERR uudised, 8. jaanuar 2015 Vabariigi Valimiskomisjon. Valimiste arhiiv Igor Taro asus maavanemana ametisse. Koit, 2.juuli 2016 "Põlva maavanem Igor Taro lahkub ametist. Võrumaa Teataja, 25. oktoober 2017". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. oktoober 2017. Vaadatud 31. oktoobril 2017. "Eesti 200 avalikustas täna valimiskongressil valimisringkondade esikolmikud ja üleriigilise nimekirja 20 esimest nime". Eesti 200. 15. jaanuar 2023. Originaali arhiivikoopia seisuga 21. jaanuar 2023. Vaadatud 21. jaanuaril 2023. Euroopa Parlamendi valimiste detailne hääletamistulemus (11.06.2024). Valimised.ee. Kasutatud 12.06.2024, https://ep2024.valimised.ee/et/detailed-voting-result/index.html "Värska vald. Anne Vabarna nimeline omakultuuripreemia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. november 2020. Vaadatud 7. novembril 2016. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022.
Catholic Encyclopedia

Catholic Encyclopedia on katoliikluse-alane entsüklopeedia, mis ilmus aastatel 1907–1912 USA-s. Entsüklopeediat andis välja Robert Appleton Company ja see koosneb 15 köitest. 1914. aastal ilmus lisaköide märksõnaregistriga. Catholic Encyclopedia on 1995. aastast kättesaadav New Advent veebiaadressilt. Catholic Encyclopedia New Advent aadressil. Entsüklopeedia digitaliseering ingliskeelsetes Vikitekstides
Daily Mail

Daily Mail on Suurbritannia ajaleht (tabloid), mille esimene number ilmus 4. mail 1896. Ajalehte annab välja Associated Newspapers. Aastast 1984 ilmub ajalehe pühapäevaväljaanne The Mail on Sunday. Aastast 2006 ilmub ajalehe Iirimaa väljaanne Irish Daily Mail. Ajalehe koduleht
Tabloidajakirjandus

Tabloidajakirjandus on ajakirjandusväljaannete stiil, mille puhul väljaande sisu on mõnevõrra meelelahutuslikumat laadi kui kvaliteetajakirjandusel ning pöörakse tähelepanu kõmule ning kuulujuttudele. Mõiste on kasutusel peamiselt Suurbritannias, samas kui USA kontekstis räägitakse kollasest ajakirjandusest. Suur osa tabloidajalehtedest ilmub tabloidformaadis, kuid formaat ise ei veel tähenda, et tegu oleks tabloidajakirjandusega. Tabloidid on nt Eestis ilmuv Õhtuleht ja varem ilmunud Sõnumileht. Välismaa lehtedest on tabloidid näiteks Suurbritannias ilmuvad Daily Mail, Daily Express, Daily Mirror, The Sun, USA-s ilmuvad National Enquirer, National Examiner, Globe ja Saksamaa ilmuv Bild. Eesti kõmumeedia sünniks peetakse 1922. aastat, kui hakkas ilmuma ajaleht Esmaspäev. "Eesti kõmumeedia tähistab juba 100. sünnipäeva" ERR menu, 7. detsember 2022
Komsomolskaja Pravda

Komsomolskaja Pravda (vene keeles Комсомольская правда 'komsomoli tõde') on 1925. aastal VK(b)P 13. kongressi otsusega asutatud venekeelne ajaleht (tabloid), mis tiraažilt (üle 600 000 eksemplari) on suurim Venemaa ajaleht. Ajalehte annab praegu välja sama nimega kirjastaja Komsomolskaja Pravda. Ajalehe peatoimetaja on 2022. aastast Olesja Nossova. Ajalehe omanik on Grigori Berjozkin. Nõukogude Liidu ajal oli ajaleht kommunistliku noorsooühingu häälekandja. 1990. aastate alguses ületas ajalehe tiraaž 22 miljonit eksemplari, see tiraažirekord on kantud ka Guinnessi rekordiraamatusse. "Ukraina ja Vene uurijad: Kremlit toitvad ärimehed pääsevad üksteise järel sanktsioonidest". Eesti Päevaleht. Vaadatud 25. detsembril 2023.
Leedu Teaduste Akadeemia

Leedu Teaduste Akadeemia (leedu keeles Lietuvos mokslų akademija, lühendatult LMA) on Leedu riiklik teadusasutus. Akadeemia asub Vilniuses. Akadeemia asutati 16. jaanuaril 1941 Vincas Krėvė-Mickevičiuse eestvõttel. Krėvė-Mickevičius oli ka akadeemia esimene president. Akadeemia on Euroopa akadeemiate ühendus ALLEA liige.
Ogonjok

Ogonjok (vene keeles Огонёк) on Venemaa ajakiri (nädalakiri), mille esimene number ilmus 1899. aastal. Ajakirja toimetus asub Moskvas. Ajakirja annab aastast 2009 välja Kommersant Publishing Group (vene keeles АО "Коммерсантъ"). Ajakirja esimene number ilmus 21. detsembril 1899 (ukj). 1918. aastal lõpetas ajakiri ilmumise. 1923. aastal asutas Mihhail Koltsov ajakirja uuesti. Ajakirja veebisait
Leida Ulp

Leida Ulp (kuni 1954 Leida Mand; 10. veebruar 1916 Raasna küla (praegu Pisisaare küla), Pajusi vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 27. oktoober 2010) oli Eesti õpetaja. Ta lõpetas 1936. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi. Ta töötas aastatel 1944–1971 Põltsamaa Keskkoolis õpetajana. Ta oli segarahvatantsurühma Kaljaani asutajaliige 1939. aastal. 2001 Põltsamaa linna aukodanik "Gümnaasiumide ja kutsekoolide lõpetajad Wiljandis ja Põltsamaal". Sakala nr 65, 12. juuni 1936 Ülle Lätte. "Leida Ulp: Elu on andnud mulle võimaluse teha meeldivaid asju.". Vali Uudised, 10. veebruar 2006. Lk 5
Ljubomir Peevski

Ljubomir Peevski (bulgaaria keeles Любомир Стаменов Пеевски; sündinud 7. septembril 1943 Vratsa piirkonnas Bulgaarias) on bulgaaria kirjanik. Ta on nii näitekirjanik, satiirik kui ka humorist. Ta on kirjutanud peamiselt ulme- ja fantaasialugusid noortele. Ljubomir Peevski sündis 1943. aastal Fureni külas Vratsa piirkonnas Bulgaarias. Ta lõpetas 1970. aastal Sofia Tehnikaülikooli. Elukutselt on ta elektriinsener. Eesti keeles on tema loomingust ilmunud aastal 1988 ulmelugu "Professor Sambergi silmad" kirjastuse Eesti Raamat väljaandel (koos Dmitõr Peevi kriminaallooga "Seitsmes karikas"; mõlemad lood tõlkis bulgaaria keelest Katrin Kurmiste).
Theatrum orbis terrarum

"Theatrum orbis terrarum" (tõlkes 'Maailmateater') oli esimene kogu maailma hõlmav kaasaegne atlas. Atlase koostaja ja kirjastaja oli kartograaf Abraham Ortelius ja see avaldati 20. mail 1570 Antwerpenis. Atlase esimene trükk koosneb 70 kaardist. Järgmistes trükkides on toodud üha uusi kaartide variante ja näiteks 1612. aasta 31. trükis on juba 167 kaarti.
The Sun (ajaleht)

The Sun on Suurbritannia ajaleht (tabloid). See on maailma suurima tiraažiga ingliskeelne tabloid, mida näiteks 2004. aasta keskel ilmus 3,4 miljonit eksemplari. Ajalehte annab tänapäeval välja News Group Newspapers. Ajaleht The Sun on ajalehe Daily Herald järglane. Ajalehe The Sun esimene number ilmus 1964. aastal Londonis.
Kim Leine

Kim Leine Rasmussen (sündinud 28. augustil 1961 Norras Telemargi maakonnas Bø vallas) on norra ja taani kirjanik. Ta sündis 1961. aastal Jehoova tunnistajate ja kuulutajate perekonnas. 1976. aastal kolis ta Taani. Hiljem elas ta 15 aastat Gröönimaal. Aastal 2004 naasis Taani. 2007. aastal ilmus tema esikromaan "Kalak". 2012. aastal ilmus romaan "Profeterne vid Evidhedsfjorden", mis 2016. aastal ilmus sarjas "Põhjamaade romaan" pealkirja "Igaviku fjordi prohvetid" (taani keelest tõlkinud Ene Mäe). "Profeterne vid Evidhedsfjorden" sai 2013. aastal Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna. 2013 Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhind Esmaspäev, 10 Veebruar 2020, Eestit külastab hinnatud Taani-Norra kirjanik Kim Leine
Õngitsemine

Õngitsemine on kalapüük õnge abil. Lihtsaim õng koosneb õngeridvast, õngenöörist, ujukist (õngekorgist), raskusest ja õngekonksust. Konksu külge pannakse sööt. Õngitsemine on levinud vaba aja veetmise viisina ja kalapüügi kui spordi harrastamisena. Käsiõng
Species plantarum

"Species Plantarum" (ladina keelest 'taimeliigid') on Carl von Linné teos, mis avaldati 1753. aastal. Teoses on Linné toonud ära kõik tollal teadaolevad taimeliigid ja klassifitseerinud need perekondade järgi. Ühtlasi on see esimene töö, kus süstemaatiliselt on iga taimeliik nimetatud kahe ladinakeelse sõnaga (binomiaalne nomenklatuur). Kuna "Species plantarum" on esimene teos, kus binomiaalset nomenklatuuri läbivalt ja järjekindlalt kasutati, siis loetakse seda enamiku taimede nomenklatuuri nullpunktiks. Mõne soonteta taimede rühma ja seente nomenklatuuri nullpunkt on hilisem. Teose teise, täiendatud trüki avaldas 1763 taas Linné nagu kolmandagi trüki 1764, mis kolmandast üsna vähe erines. Neljanda trüki avaldas 1778 Carl Ludwig von Willdenow (1797–1830) ja neljaköitelise viienda trüki aastal 1800 Albert Gottfried Dietrich (1831–1833). Esimeses trükis oli kirjeldatud 5940 liiki. Need olid jagatud tuhatkonda perekonda, mis olid ühendatud 24 klassi. Linné ise pidas oma taksonoomilist süsteemi kunstlikuks, mitte selliseks, mis liikide ühist päritolu adekvaatselt esindab. Siiski sai see väga populaarseks, sest lähtus sellistest kergesti määratletavatest tunnustest nagu emakasuuete ja tolmukate arv ning see võimaldas võhikutelgi kerge vaevaga õige klassi määrata. Hiljem osutus Linné taksonoomia ka taimede ühist päritolu üsna hästi kirjeldavaks. Sissejuhatuses hindas Linné, et maailmas on ligi 10 tuhat taimeliiki. Tänapäeval hinnatakse ainuüksi õistaimi olevat 400 tuhat liiki.
Poola Teaduste Akadeemia

Poola Teaduste Akadeemia (poola keeles Polska Akademia Nauk, lühendatult PAN) on Poola riiklik teadusasutus. Akadeemia asub Varssavis. Akadeemia asutati 1951. aastal. Akadeemia on Euroopa akadeemiate ühendus ALLEA liige. Polska Akademia Umiejętności ('Poola teadmiste akadeemia') Poola Teaduste Akadeemia koduleht
Carlo Collodi

Carlo Collodi (kodanikunimi Carlo Lorenzini; 24. november 1826 Firenze – 26. oktoober 1890 Firenze) oli itaalia kirjanik ja ajakirjanik. Carlo Collodi isa oli kokk ja ema majateenija. Carlo saadeti pärast põhikooli lõpetamist katoliku seminari preestriks õppima. Kuid seminari lõpetamise järel asus ta tööle raamatukaupmehena. 1848. aastal asutas ta satiiriajakirja Il Lampione, mille võimud 1849. aastal sulgesid. Seejärel asutas ta ajakirja La Scaramuccia. 1860. aastal õnnestus tal ajakirja Il Lampione avaldamine taastada. Lisaks kirjutas ta komöödiaid ja toimetas ajalehti. Carlo Collodi esikromaan "Un romanzo in vapore. Da Firenze a Livorno" ('aururomaan. Firenzest Livornosse') ilmus 1856. aastal. Lastekirjandusega hakkas ta tegelema 1876. aastal, mil avaldas prantsuse muinasjuttude tõlkeraamatu "Racconti delle fate" ('muinasjutud'). Carlo Collodi kõige tähtsam teos on 1883. aastal ilmunud jutustus "Pinocchio seiklused" (itaalia keeles "Le avventure di Pinocchio"). Raamat on tõlgitud rohkem kui 260 keelde ja murdesse. Aleksei Tolstoi kirjutas selle motiividel lasteraamatu "Kuldvõtmeke ehk Buratino seiklused" (1936). http://www.fantasybookreview.co.uk/Carlo-Collodi/The-Adventures-of-Pinocchio.html "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. november 2016. Vaadatud 5. novembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. november 2016. Vaadatud 5. novembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.yourwaytoflorence.com/db/pinocchio/pinocchio.htm "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. november 2016. Vaadatud 5. novembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Aleksander Laar

Aleksander Laar (17. detsember 1915 Kaagvere, Mäksa vald, Tartumaa – 18. november 1988 Tartu) oli eesti näitleja. 1937. aastal lõpetas ta Tartu Tööstus‑ ja Majanduskooli. Aastatel 1938–1939 laulis ta Vanemuise teatri ooperikooris. Aastatel 1941–1945 oli ta Kuressaare Teatri, 1945–1950 Ugala ja 1950. aastast surmani Vanemuise teatri näitleja. 1951 – Eesti NSV teeneline kunstnik Aleksander Laar (nekroloog). Sirp ja Vasar, 2. detsember 1988 Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Riikliku preemia laureaat, teatri Vanemuine näitleja Laar, Aleksander Augusti poeg (1952)
Brita Melts

Brita Melts (sündinud 7. oktoobril 1984) on eesti kirjandusteadlane ja toimetaja. Ta lõpetas 2000. aastal põhikooli Kose Keskkoolis ja 2003. aastal kuldmedaliga Noarootsi Gümnaasiumi. 2007. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe kirjanduse ja rahvaluule alal ja 2010. aastal magistriõppe cum laude eesti kirjanduse erialal. 18. novembril 2016 kaitses ta Tartu Ülikooli kultuuriteaduste ja kunstide instituudis doktoriväitekirja teemal "Kirjanduslikud omailmad ja nende autobiograafilised lätted" (juhendajad Leena Kurvet-Käosaar, Arne Merilai). Ta oli aastail 2004–2008 OÜ Zephyr Design rootsi meedia monitooringu assistent, aastail 2008–2010 Tartu Ülikooli raamatupoe müüja-konsultant ja 2010. aastal Karl Ristikivi Seltsi majandusasjur. 1. oktoobrist 2014 kuni 30. oktoobrini 2015 oli ta ajakirja Keel ja Kirjandus toimetaja kirjandusteooria ja -kriitika alal, 1. veebruarist 2016 on ta sama ajakirja toimetaja kirjandusajaloo ja folkloristika alal ning 2017. aasta märtsist Keele ja Kirjanduse kirjandusteaduse valdkonna toimetaja. Brita Melts on Eesti Kirjanduse Seltsi, EYS Veljesto, Karl Ristikivi Seltsi, Eesti Võrdleva Kirjandusteaduse Assotsiatsiooni ja Õpetatud Eesti Seltsi liige. Ta on avaldanud artikleid Andrus Kasemaa, Tõnu Õnnepalu, Karl Ristikivi, Lauri Pilteri loomingust. 2016 Värske Rõhu aastaauhind Brita Melts Eesti Teadusinfosüsteemis Brita Melts, "Kirjanduslikud omailmad ja nende autobiograafilised lätted", doktoritöö elektrooniline versioon Tartu Ülikooli raamatukogu repositooriumis. Brita Melts Eesti Teadusinfosüsteemis
Aime Leis

Aime Leis (aastast 1969 Aime Garancis; sündinud 16. augustil 1936) on eesti baleriin ja balletiõpetaja. 1953. aastal lõpetas ta Tallinna Koreograafiakooli kiitusega. Aastatel 1953–1972 oli ta Estonia balletisolist. 1973. aastast töötas Estonias balleti repetiitorina. Aastatel 1961–1969 oli ta Tallinna Koreograafiakooli õppejõud. Ta on õpetanud ka Helsingi ja Vaasa balletikoolis. 1968, 1969 Eesti NSV Teatriühingu preemia 1964 Eesti NSV teeneline kunstnik 2023 Rahel Olbrei nimeline auhind (Estonia teatri balletisolist ja kauaaegne pedagoog-repetiitor, kes on hea seisnud Eesti balleti eetiliste ja esteetiliste väärtuste järjepideva edasiandmise eest järgmistele põlvkondadele) Tiit Tuumalu. Aime Leis tähistab 80. sünnipäeva. Postimees, 16. august 2016 Aime Leis, Ülle Ulla. Ballett sajandivanuses "Estonias". Tallinn: Eesti Teatriliit, 2006 Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Baleriin Aime Leis nimiosas Glazunovi balletis Raimonda RAT Estonias (1957) ERR arhiiv. Aime Leis meenutas "Prillitoosis" oma karjääri algust (2016) ERR arhiiv. Aime Leis (1981)