laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Matti Heikkinen

Matti Topias Heikkinen (sündinud 19. detsembril 1983 Kajaanis) on endine Soome murdmaasuusataja. Ta kuulus klubisse Vantaan Hiihtoseura ja tema treener oli Toni Roponen. Heikkinen alustas suusatreeninguid 9-aastaselt ja kuni 13-aastaseni mängis ka pesapalli. Juunioride MM-võistlustel jäi tema parimaks tulemuseks seitsmes koht 10 km klassikasõidus 2003. aastal Sollefteås. 2009. aastal võitis ta Libereci maailmameistrivõistlustel 15 km klassikasõidus pronksmedali. Samadel võistlustel sai ta pronksmedali ka Soome teatevõistkonna koosseisus, kus ta sõitis avavahetust. 2011. aasta MM-il Oslos tuli ta 15 km klassikasõidus maailmameistriks. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta 50 km vabatehnikasõidus pronksmedali. Heikkinen jõudis maailma karikasarjas esimest korda esikümnesse märtsis 2008. aastal Lahti etapil, kus ta oli üheksas 15 km klassikasõidus. Sama aasta detsembris sai ta La Clusaz's jälle üheksanda koha 30 km vabasõidus ja oli kuues Davosis 15 km klassikasõidus. Esimese poodiumikoha sai ta 2009. aasta novembris Beitostølenis MK-sarja avaetapil, kus oli kolmas 15 km vabasõidus. Poodiumi kõrgeimale astmele jõudis ta Davosi MK-etapil sama aasta 12. detsembril, kui võitis 15 km vabasõidu. Heikkinen on Soome meistrivõistlustel saanud 2009. aastal Jämijärvel hõbemedali 15 km klassikasõidus ning pronksmedali paarissprindis 2008. aastal Kuusamos ja 2009. aastal Kontiolahtis. Sportlaskarjääri lõpetamisest teatas ta 2019. aasta märtsis. 2009 Liberecis pronksmedal 15 km klassikasõidus pronksmedal 4x10 km teatesõidus 2011 Oslos maailmameister 15 km klassikasõidus 2017 Lahtis pronksmedal 50 km vabatehnikasõidus Tavadistantside karikas 3. koht: 2017 Matti Heikkinen osales 203 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile 15 korral, millest neli korda kõige kõrgemale astmele. Jauhojärvi hallitsi SM-taistoa Jämillä YLE.fi Urheilu 10.1.2009 Jylhä ja Jauhojärvi odotetun vahvoja mestareita YLE.fi Urheilu 27.3.2009 Matti Heikkinen FIS-i kodulehel (inglise) Matti Heikkinen Soome Suusaliidu kodulehel Matti Heikkineni koduleht
Lubikas

Lubikas (Sesleria) on kõrreliste sugukonda kuuluv püsikute perekond. Eestis kasvab üks liik – harilik lubikas (Sesleria caerulea)
Kaire Nõmm

Kaire Nõmm (sündinud 20. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti arhitekt. Põhihariduse omandas Kaire Nõmm Tallinna 24. Keskkoolis aastatel 1978–1986 ning keskhariduse Tallinna 13. Keskkoolis aastatel 1986–1989. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas Kaire Nõmm aastatel 1992–1997 Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuriosakonnas. 1997–1998 töötas ta sisearhitektuuribüroos Studio-R arhitektina. Aastatel 1999–2002 töötas ta arhitektuuribüroos COO Arhitektid OÜ. Alates 2002. aastast töötab Kaire Nõmm arhitektuuribüroos Kavakava. Kaire Nõmme tuntumad tööd on Pärnu kontserdimaja ning Pärnu kesklinna koolide võimla. Pärnu kontserdimaja, 2002 (kaasautorid Katrin Koov ja Hanno Grossschmidt) Pärnu kesklinna koolide võimla, 2005 (kaasautorid Siiri Valner, Katrin Koov ja Heidi Urb) Pärnu uue keskuse tänavakujundus, 2009 (kaasautor Katrin Koov) Pärnu kontserdimaja, 2001; 1. preemia (kaasautorid Katrin Koov ja Hanno Grossschmidt) Aaviku elurajooni tänavate kujundus, 2002; 2. preemia (kaasautorid Katrin Koov ja Üla Koppel) Pärnu kesklinna koolide võimla, 2003; 1. preemia (kaasautorid Katrin Koov ja Siiri Vallner) Eesti Sisekaitseakadeemia õppelinnaku arhitektuurivõistlus, 2003; 1.–2. preemia (kaasautorid Siiri Vallner, Veronika Valk ja Katrin Koov) Tallinna WTC kvartali kujundus, 2004; 1. preemia (kaasautorid Siiri Vallner, Heidi Urb, Maarja Kask ja Ralf Lõoke) Kihnu sadama ja rannaküla planeering, 2005; 1. preemia (Siiri Vallner, Kaire Nõmm, Helina Lass ja Anna-Liisa Unt) Arhitektide matmispaik Metsakalmistul, 2005; 3. preemia (kaasautorid Katrin Koov, Heidi Urb, Siiri Vallner, Sabrina Gilet ja Violette Decaux) Pärnu uue keskuse tänavakujundus, 2007; 1. preemia (kaasautor Katrin Koov) 2002 Pärnu linna preemia Aasta Tegu Pärnu Kontserdimaja eest 2003 Eesti Ekspressi Areeni aastapreemia arhitektuuri ja linnaplaneerimise alase diskussioon elavdamise eest 2005 Eesti Muinsuskaitseameti preemia Pärnu kesklinna koolide võimla eest 2005 Pärnu linna preemia Aasta Tegu Pärnu kesklinna koolide võimla eest 2005 The Baltic Brick and Roof Award (parim ühiskondlik hoone, Pärnu kesklinna koolide võimla eest) 2017 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia (koos Kadri Klementi, Hannes Praksi ja Toomas Tammisega) Katrin Koov: "Pärnu kontserdimaja" MAJA, 2-2003 "Kelle taktikepi all kerkib linna südamesse Tallinna kaasaegne city?" epl.delfi.ee, 28. november 2003 Jaak Huimerind: "Pärnu kesklinna koolide võimla arhitektuurivõistlus" MAJA, 3-2004 Anu Jürisson: "Kihnu uus sadamaküla pandi paberile" Pärnu Postimees, 25. oktoober 2005 Pille Epner: "Arhitektide kalmeala ideeprojekti avalik arhitektuurivõistlus" MAJA, 3-2005 Siram: "Pärnu laste uus võimla" Eesti Ekspress, 5. jaanuar 2006 Karri Tiigisoon: "Jalakäijad ja palgiparvetajad – uus jalakäijate tänav Pärnusse" MAJA, 2-2008 Arhitektuuribüroo Kavakava OÜ
Rogla

Rogla on 1517 meetri kõrgune mägi Põhja-Sloveenias Pohorje mäestikus. See on populaarne puhkekoht. Roglasse ehitati esimene vaatetorn juba 1934. aastal, kuid suurem osa puhkekeskusest hävis Teises maailmasõjas. Rogla on Sloveenia tuntuim suusakeskus. Rogla suusakeskuse koduleht
Hikari

Hikari on linn Jaapanis Yamaguchi prefektuuris. Asub Iwakunist lõuna pool Seto ääres. Hikari on linnaõigused saanud 1943, 1965 ja kolmandat korda 2004. aastal, kui Hikariga liideti Yamato linn. 1940. aastani oli linna nimi Shūnan. 山口県/統計分析課/人口・人口移動統計調査(令和3年3月1日現在), vaadatud 25.03.2021. Hikari koduleht (jaapani keeles)
Gifu

Gifu (jaapani 岐阜; haldusüksusena 岐阜市 (Gifu-shi)) on linn Jaapanis, Gifu prefektuuri keskus. Asub Nagara jõe ääres. Gifu asub Jaapani keskosas ja tal on olnud tähtis roll Jaapani ajaloos. Linnas on 1949. aastal asutatud Gifu ülikool. 1891 hävis suur osa linnast maavärina tagajärjel. Linna läbivad Tōkaidō raudtee põhiliin ja Takayama põhiliin. Kinka mäel asub Gifu loss, mis taastati 1950. aastatel. Gifu tuntuimad pühamud on Inaba pühamu, Kogane pühamu ja Kashimori pühamu. 人口・世帯数 - 岐阜県公式ホームページ（統計課）, vaadatud 10.11.2020. Gifu koduleht
Kadi Uibo

Kadi Uibo (sündinud 27. mail 1978) on eesti laulja, instrumentalist ja helilooja. Ta on alates 1995. aastast tegutsenud bändides Dreamphish, Ragatmika, Cloudspeak ja Kirtana Rasa. Ta on osalenud ka muusikaprojektides Venemaal, Norras ja Indias. Oma ansamblitega on Kadi välja andnud 4 albumit, lisaks on lugusid ilmunud CD-kogumikel. Ta oli Uno Naissoo nimelise loominguvõistluse 1995. aasta laureaat. Uno Naissoo nimelise loominguvõistluse kroonika[alaline kõdulink]
Takayama põhiliin

Takayama põhiliin (jaapani 高山本線, Takayama-honsen) on raudtee Jaapanis mis ühendab Gifut Gifu prefektuuris Toyamaga Toyama prefektuuris. Raudtee pikkus on 225,8 km ja rööpalaius 1067 mm. Raudteel on 46 jaama. Esimene lõik valmis 1920 ja kogu raudtee 1934. aastal. Liinil opereerivad Kesk-Jaapani Raudteekompanii (JR Tōkai) ja Lääne-Jaapani Raudteekompanii (JR Nishi-Nihon) .
Imre Erik

Imre Erik (sündinud 17. märtsil 1976) on Tallinna Käsipallikooli mängija ja treener. Tal on Käsipallitreener III kutsekvalifikatsioon. "Imre Erik laseb sõimu kõrvust mööda" Eesti Päevaleht, 11. veebruar 1997
Ararauna

Ararauna (Ara ararauna) ehk lasuuraara on linnuliik aara perekonnast papagoilaste sugukonnast papagoiliste seltsist. Aarad elavad 80 aastaseks hea elu juures. Nad söövad pähkleid, puuvilju jms.
Ahmed Porkveli

Ahmed Porkveli (sündinud 29. jaanuaril 1962 Tapal) on eesti käsipallur ja käsipallitreener. Ta on lõpetanud 1980. aastal Tapa 1. Keskkooli ja 1987. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (kehakultuuriteaduskonnas). 2008. aastast on ta Viimsi Kooli kehalise kasvatuse õpetaja. 2014. aastast Spordiklubi Viimsi HC juhatuse liige. Hakkas käsipalli mängima Tapal Alo Relli ja Lembit Nelke juhendamisel. Tulnud kuuel korral Eesti NSV ja Eesti meistriks: 1983, 1985 ja 1987–1989 Kooperaatori ning 1999 HC Kehra meeskonnas. Võitnud Eesti NSV ja Eesti meistrivõistlustel lisaks neli hõbe- (1984, 1986, 1998, 2000) ja kaks pronksmedalit (2001–2002). Valitud sümboolsesse Eesti 20. sajandi käsipallikoondisse. Saanud Soome meistrivõistlustel Grankulla IFK meeskonnas 1992. aastal hõbe- ja 1993. aastal pronksmedali, mänginud Soomes ka Vantaa Atlases ja Helsingi Arsenalis. Tegutsenud treenerina 1997–2002 HC Kehras, 2002–2008 ja 2010 Reval-Spordis, 2008–2009 Tallinna Käsipallikoolis ning hiljem HC Viimsi Käsipallikoolis ja Spordiklubis HC Tallas (6. kutsetase, 2005). Olnud Eesti noortekoondiste juhendajaid, Tallinna Käsipallikooli peatreener. Õpilasi: Sten Toomla. Biograafia ESBL-is
Jan Skolimowski

Jan Skolimowski (sündinud 12. jaanuaril 1977 Tallinnas) on eesti arhitekt. Jan Skolimowski õppis Tallinna 21. Keskkoolis aastatel 1984–1992 ja Jakob Westholmi Keskkoolis 1992–1995. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas Tallinna Kõrgemas Tehnikakoolis 1995–1999 ning arhitektuurimagistri kraadi Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuriosakonnas 1999–2001. Aastatel 1994–1997 töötas ta arhitektina aktsiaseltsis ASE ja 1997–2005 Arhitektuuribüroos Siim&Kreis. Aastatel 2003–2005 töötas ta arhitektuuribüroos SKAD Arhitektid OÜ ning alates aastast 2005 arhitektuuribüroos KAMP Arhitektid OÜ. Jan Skolimowski tuntumad tööd on TreTimber büroo sisekujundus, Tartu Ülikooli ühiselamud ja Elioni büroode sisekujundused. Jan Skolimowski on autorikollektiivide koosseisus osalenud edukalt mitmel arhitektuurivõistlusel. Esile võib tõsta Eesti Maaülikooli Metsamaja juurdeehituse konkursi esikohta ning Eesti Vabariigi Pekingi saatkonnahoone arhitektuurikonkursi ostupreemiat. 2016 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia Lindal büroo- ja tootmishoone Naantalis Soomes, 2004 (kaasautor Sten Ader) Kohila spordihall, 2004 Väike-Maarja spordihall, 2005 (kaasautor Peeter Loo) Piirivalvekordonid Luhamaal, Alajõel, Mustajõel, 2005 (kaasautor Andres Siim) Lennuliiklusteeninduse ASi lennujuhtimiskeskus Tallinnas, 2008 (kaasautor Peeter Loo) TreTimber büroo sisekujundus, 2004 Elion büroode sisekujundused, 2007–2008 Rakvere Põhjakeskuse sisekujundus, 2008 (kaasautorid Peeter Loo ja Kaspar Kruuse) Pärnu Rüütli väljaku konkurss linna 750. aastapäeva tähistamiseks, 2000 (kaasautor Andrus Mark); 1. preemia Pärnu kesklinna koolide võimla arhitektuurikonkurss, 2003 (kaasautor Sten Ader); 2. preemia Pärnu jõeäärse keskuse ideeplaneeringu arhitektuurikonkurss, 2006 (kaasautorid Peeter Loo, Risto Parve ja Kai Süda); 2. preemia Eesti Vabariigi saatkonnahoone Pekingis, 2007 (kaasautorid Peeter Loo ja Kaspar Kruuse); ostupreemia Eesti Maaülikooli Metsamaja juurdeehitus, 2008 (kaasautorid Peeter Loo ja Kaspar Kruuse); 1. preemia Eesti Arhitektide Liit, volitatud arhitektid, Jan Skolimowski Monica Raud. "Hea atmosfäär loob mõnusa tööpaiga" Äripäev, 19. oktoober 2005 Regina Viljasaar. "Tartu Ülikooli ühiselamu. Tartu, Raatuse tn. 22" MAJA, 3-2003 Jaak Huimerind. "Pärnu kesklinna koolide võimla arhitektuurivõistlus" MAJA, 3-2004 Tõnis Kimmel. "Eesti Maaülikooli Metsamaja (Kreutzwaldi 5) juurdeehituse arhitektuurikonkurss" Tartu linna koduleht, november 2009 Inga-Gretel Linkgreim. "Maaülikooli arhitektuurivõistluse võitsid KAMP Arhitektid" ERR Uudised, 30. juuni 2008 "Aia ja külakiigega büroo" Eesti Ekspress, 10. mai 2007 KAMP Arhitektid OÜ
Indrek Saarepera

Indrek Saarepera (sündinud 16. aprillil 1968 Tallinnas) on eesti arhitekt. Keskhariduse omandas ta Tallinna 1. Keskkoolis aastatel 1974–1986 ning arhitektuurialase kõrghariduse Tallinna Kunstiülikooli arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1989–1994. Aastatel 1994–1996 töötas ta Jõelähtme valla arhitektina ning 1996–1998 arhitektuuribüroos R-Projekt OÜ. 1998–2006 tegutses Indrek Saarepera vabakutselise arhitektina. Alates 2006. aastast töötab ta arhitektuuribüroos Visuaal OÜ. Indrek Saarepera tuntumad tööd on Järve Selver, Järve Keskus, büroohoone Nõmmel ning Riigi Kinnisvara büroohoone Lasnamäel. Ühiskondlikele hoonetele lisaks on Indrek Saarepera projekteerinud mitmeid kortermaju ja eramuid. 2009. aastal andis Eesti Arhitektide Liit Indrek Saareperale “volitatud arhitekt V” kutse. Linnahotell Kuressaares, 1999 (sisearhitektuur Pia Ira) Järve Selver, 2000 (kaasautor Jaak Huimerind, sisearhitektuur Mari Kurismaa) Järve Keskus, 2002 (kaasautor Jaak Huimerind, sisearhitektuur Mari Kurismaa) AS Matkar laohoone, 2004 AS Napal büroohoone Nõmme teel, 2004 Orissaare spordihoone, 2004 Korterelamu Sõpruse puiesteel, 2007 Riigi Kinnisvara AS büroohoone Lasnamäel, 2009 Eesti Maaülikooli spordihoone arhitektuurikonkurss, 2007; 2. preemia "Eesti Arhitektide Liit, volitatud arhitektid, Indrek Saarepera". Oja, Urmas (6. jaanuar 2005). "Pull puitbüroo". Eesti Ekspress. Huimerind, Jaak; Saarepera, Indrek. "Järve Keskus". MAJA 2-2003.{{netiviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) "Eesti Maaülikooli spordihoone arhitektuurivõistluse võitja on selgunud". "Eesti Kunstiakadeemia, vilistlased".
Ürglind

Ürglind (Archaeopteryx litographica) on roomajale iseloomulike tunnustega väljasurnud lind. Saksamaalt Solnhofenist 1860. aastal leitud ürglinnu kivistis on tõenäolisemalt maailma kuulsaim fossiil. Sakslasest paleontoloog Hermann von Meyer uuris jäänuseid ning andis leiule selle praegu kasutusel oleva nime. Kaua aega peeti teda kahejalgseks dinosauruseks, kuni 1973. aastal avastati sulgede jäljendid. Ürglind rabas paleontolooge sellega, et peale roomajatele iseloomuliku skeleti olid tal ka suled. See leid pani aluse arvamusele, et linnud on arenenud roomajaist, ühtlasi tõendab see lindude ja dinosauruste vahelist sugulust. Sellel enam-vähem tuvisuurusel olendil oli veel mitmeid roomajale iseloomulikke tunnuseid: suurte silmakoobastega kolju, hammastega lõualuud, küünistega varbad keset tiibu ning paarikümnest lülist koosnev luulune saba. Lindudele omaselt olid tal tiivad, kerged luud ning kogu keha kattev sulestik. Tagajalgadel, mida kattis soomiseline nahk, oli juba üks tahapoole suunatud varvas, et paremini puuokstest kinni haarata. Ta lihased ei olnud veel piisavalt arenenud, et suuta tiibu liigutades pikki vahemaid läbida ning lindude kombel õhku tõusta ja maanduda. Ta oli vilets liugleja, kes kasutas tiibu ja lehvikutaolist saba pigem selleks, et maandumist pehmendada. Viimasel ajal on palju arutletud teemal, kas see olevus elas maa peal või puu otsas ning kas ta suutis üldse lennata. Ta ronis puudel, haarates jalgade ja tiibade tugevate küünistega okstest ning lendas lühikesi vahemaid, et kiiremini saagi kallale hüpata või end loomtoiduliste dinosauruste eest säästa. Osa teadlasi arvab, et varese suurune Archaeopteryx oli kehv lendaja, teiste meelest aga vastupidi.
Shandong Luneng Taishan

Shandong Luneng Taishan (hiina 山东鲁能泰山足球俱乐部) on 1988 asutatud Hiina jalgpalliklubi, mille kodulinn on Jinan ja -väljak Shandongi staadion. Tulnud kolm korda (1999, 2006, 2008) Hiina meistriks. http://www.lnts.com.cn/
Banani linnarajoon

Banan on linnarajoon Hiinas Chongqing Shis. Asub Chongqingi kesklinnast lõuna pool. Jaguneb 2 linnaosaks ja 19 asulaks.
Maksim Võlegžanin

Maksim Mihhailovitš Võlegžanin (Максим Михайлович Вылегжанин; sündinud 18. oktoobril 1982 Šarkanis Udmurtias) on endine Venemaa murdmaasuusataja. Võlegžanin võistles täiskasvanute suurvõistlusel esimest korda 2009. aastal Liberecis maailmameistrivõistlustel ja sai 50 km distantsil ühisstardiga vabasõidus hõbemedali 0,7-sekundilise kaotusega Petter Northugile. Maailma karikasarjas osales Võlegžanin esimest korda 2005. aasta jaanuaris Pragelatos. Esimest korda tuli ta esikümnesse samal aastal Holmenkollenis, kus sai kuuenda koha 50 km klassikasõidus. Kaks aastat hiljem oli ta Holmenkolleni samal distantsil seitsmes. Need olid tema ainsad kohad esikümnes enne Libereci MM-hõbedat. Võlegžanin on tulnud Venemaa meistriks suusavahetusega sõidus 2007. aastal ja 50 km ühisstardiga sõidus nii 2007. kui ka 2008. aastal. 2007. aasta taliuniversiaadil Torinos võitis ta kuldmedali 30 km vabasõidus ja pronksmedali 15 km jälitussõidus. 25. märtsil 2012 tuli Võlegžanin neljandat korda 30 km suusavahetusega sõidus Venemaa meistriks. 2015 tuli ta Falunis 30 km suusavahetusega sõidus maailmameistriks, edestades Dario Colognat 0,4 sekundiga. 2014 Sotšis hõbemedal 4x10 km teatesõidus hõbemedal sprinditeates hõbemedal 50 km vabastiilis 2009 Liberecis hõbemedal 50 km vabatehnikas ühisstardiga sõidus 2011 Oslos hõbemedal 50 km ühisstardiga vabatehnika sõidus hõbemedal 30 km suusavahetusega sõidus 2013 Val di Fiemmes pronksmedal teatesõidus 2015 Falunis maailmameister suusavahetusega sõidus 2007 Torinos kuldmedal 30 km vabasõidus pronksmedal 15 km jälitussõidus Maksim Võlegžanin osales 208 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile 24 korral, millest kuuel korral kõige kõrgemale astmele. Maksim Võlegžanin FIS-i kodulehel (inglise)
Uva

Uva [uv'aa] on alev Venemaal Udmurtias, Uva rajooni keskus. Asub Uva jõe ääres Iževskist 60 km lääne pool. Uva asutati 1922. aastal, aleviks sai 1938. Uva on puidutööstuse keskus. Alevit läbib raudtee. http://www.uvainfo.ru/
Kirsi raudteepeatus

Kirsi raudteepeatus on raudteepeatus Tartu–Koidula raudteeliinil Tartumaal Tartus. Peatus asub Aardla raudteepeatuse (Tartu-Valga raudteeliin) kõrval Pauluse kalmistu taga. Piletihinnalt kuulub peatus Tartu piirkonda. Kirsi peatuses asub üks pikk perroon. http://elron.ee/wp-content/uploads/2016/01 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)
Ülenurme raudteepeatus

Ülenurme raudteepeatus on raudteepeatus Tartu–Koidula raudteeliinil Tartumaal Kambja vallas Ülenurmel. Peatuse vana asukoht oli Tartust 5,9 kilomeetri kaugusel. Avamise ajal jäi peatus Tähtvere valda. Seoses raudtee renoveerimisega muudeti peatuse asukohta. Uus peatus asub Tartust 7,2 kilomeetri kaugusel. Peatuses asub lühike perroon, mille tõttu toimub väljumine ja sisenemine rongi ainult läbi C-ala. Piletihinnalt kuulub peatus Tartu piirkonda. Ülenurme raudteepeatus rajati koos Tartu–Petseri raudteega 1931. aastal. 1930. aastatel valmis ka Hendrik Otlooti projekti järgi ehitatud kahekorruseline funktsionalistlikus stiilis silikaattellistest jaamahoone, mis sarnaneb Piilsi jaamahoonega. Hoone on säilinud ja praegu kasutusel elamuna. Seoses uute perroonide kasutuselevõtmisega rajati aastal 2011 uus Ülenurme peatuskoht vanast umbes 1,5 km Põlva poole. http://elron.ee/wp-content/uploads/2016/01 FOTO: Ülenurme endine jaamahoone aastal 2004; Baltic Trains Picture Gallery Infot vana peatuse kohta; fotod (vene keeles) Infot uue peatuse kohta; fotod (vene keeles)
Uhti raudteepeatus

Uhti raudteepeatus on raudteepeatus Tartu–Koidula raudteeliinil Tartumaal Kambja vallas Uhtil. Avamisel jäi peatus Vana-Kuuste valda. Peatuses asub lühike perroon ning seetõttu saab rongist väljuda ja sinna siseneda vaid läbi rongi C-ala. Piletihinnalt kuulub peatus Tartu piirkonda, peatusest edasi Koidula suunas kehtivad peatusepõhised piletihinnad. http://elron.ee/wp-content/uploads/2016/01 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)
Reola raudteejaam

Reola raudteejaam on raudteejaam Tartu–Koidula raudteelõigul Tartumaal Kastre vallas Tõõraste külas. Jaamas asub üks raudteedevaheline lühike (35 m) perroon, kus peatuvad Elroni reisirongid liinil Tartu–Koidula (suveperiooditi Tartu–Piusa). Siseneda ja väljuda saab vaid läbi rongi C-ala. Jaamas võib toimuda kaupade rongidele ja neilt mahalaadimine, lisaks suundub jaamast kaks haruteed eri tööstusterritooriumitele. Reola raudteejaam avati 1. juunil 1931 Tõõraste küla juures, olles vahejaam Tartu–Petseri raudteel. Jaamahoone oli sama aasta lõpul veel ehitamata ja valmis 1933. aastal. Avamisel jäi jaam Vana-Kuuste valda. Kuna esimene jaamahoone hävis teises maailmasõjas, ehitati 1960. aastate alguseks raudtee juurde uus kergete modernismi sugemetega ristkülikukujulise põhiplaaniga ühekorruseline ülimadala kelpkatusega jaamahoone, mis sarnaneb Mustjõe, Piusa ja Veriora jaamahoonega. Hoone anti ehitajatelt jaamatöötajatele üle 1961. aasta maiks. 2020. aasta oktoobris teatas reisirongide operaatorfirma Elron, et väikese kasutajaskonna tõttu reisirongid Reola peatuses 13. detsembrist 2020 enam ei peatu. Reola peatuse sulgemise plaan jäi ära. TARTU - PETSERI; Eesti Raudteeajaloo Selts Reola raudteejaam 90-aastane; Kastre Valla Infoleht, 12 august 2021 (DIGAR) Arved Duvin. Lugusid raudteedest Eestimaal. Lk 100 Hoida kõrgel kättevõidetud nimetust; Eesti Raudteelane : Eesti Raudtee Valitsuse ja Ametiühingu Vabariikliku Komitee häälekandja, nr. 97, 17. august 1961 (DIGAR) "Nagu välk selgest taevast: rong Reola peatuses enam ei peatu"; Tartu Postimees, 26.10.2020 Reola Eesti Raudtee Infot jaama kohta; fotod (vene keeles) Elron Reola peatust sulgema ei kiirusta; Tartu Postimees, 29.10.2020
Vana-Kuuste raudteepeatus

Vana-Kuuste raudteepeatus on raudteepeatus Tartu–Koidula raudteeliinil Tartumaal Kambja vallas Vana-Kuustel. Peatuse vana asukoht oli Tartust 15,9 kilomeetri kaugusel. Avamisel jäi see Vana-Kuuste valda. Seoses raudtee renoveerimisega muudeti peatuse asukohta. Uus peatus asub Tartust 15,5 kilomeetri kaugusel. Peatuses on lühike perroon, mille tõttu toimub väljumine ja sisenemine ainult rongi C-ala kaudu. Infot vana peatuse kohta; fotod (vene keeles) Infot uue peatuse kohta; fotod (vene keeles)
Rebase raudteepeatus

Rebase raudteepeatus on raudteepeatus Tartumaal Tartu–Koidula raudteeliinil Kambja vallas Rebasel. Avamisel jäi peatus Vana-Kuuste valda. Aastani 2001 järgnes Rebasele Laane raudteepeatus. Peatuses asub lühike perroon, mille tõttu toimub väljumine ja sisenemine rongi ainult läbi C-ala. Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)
Vastse-Kuuste raudteejaam

Vastse-Kuuste raudteejaam on raudteejaam Tartu–Koidula raudteelõigul Põlvamaal Põlva vallas Vastse-Kuustes. Jaamas peatuvad Elroni reisirongid liinil Tartu–Koidula (suveperioodil Tartu–Piusa). Peatuses asub üks lühike (35 m) perroon, mistõttu rongist väljumine ja rongi sisenemine toimub ainult rongi C-ala kaudu. Jaamas asub lisaks peateele kaks kõrvalteed ja võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine. Vastse-Kuuste raudteejaam rajati koos laiarööpmelise Tartu–Petseri raudteega 1931. aastal. Avamisel jäi jaam Vastse-Kuuste valda. Vastse-Kuuste jaamahoone oli algselt kahekorruseline funktsionalistlikus stiilis kivihoone, mis valmis 1934. aasta sügisel tõenäoliselt Hendrik Otlooti projekti järgi. Jaamahoonet iseloomustab ülimadal lamekatus ning asümmeetriline pikifassaad, mille tekitas osaline teine korrus. Hoone hävis II maailmasõjas. Sõjajärgsel perioodil jaamahoonena kasutatud kahekorruseline vertikaalse laudisega puithoone oli ehitatud raudteetööliste elamuks ja koosnes toona neljast ühetoalisest korterist. Tänu kahele eraldi sissepääsule oli hoone I korrus kergesti kohandatav ootesaaliks ja ametiruumideks, mida tõenäoliselt kasutati selleks ka 1930. aastate alguses, kui kivist jaamahoone ei olnud veel valminud. Praegu seisab Tartu-Koidula raudtee idaküljel asuv endine raudteetööliste elamu tühjalt ja laguneb, hoonest kagusuunas jääb ka endine jaama kaubaait, laadimisplatvorm ja käimla. 2001. aastani eelnes Vastse-Kuustele Tartu suunalt Laane raudteepeatus. Vastse-Kuuste jaamahoone valmib sügiseks. Postimees, 17.08.1934. "Põlva talurahvamuuseum. Tartu-Petseri raudtee ehitus. Jaamahoone Vastse-Kuustes". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 29. märtsil 2015. "Modernism murrab läbi. Eesti raudteearhitektuur. Estonica – entsüklopeedia Eestist". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 29. märtsil 2015. "Vastse-Kuuste valla üldplaneeringu seletuskiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 29. märtsil 2015. Välja, Leele (2012). 20. sajandi Eesti raudteejaamad. Alusuuring (PDF). Tallinn: Kultuurimälestiste riiklik register. Lk 93-95. Vaadatud 25.09.2022. FOTO: Vastse-Kuuste jaam umbes 1935; Baltic Trains Picture Gallery Infot jaama kohta; fotod (vene keeles)
Valgemetsa raudteepeatus

Valgemetsa raudteepeatus on raudteepeatus Põlvamaal Põlva vallas Valgemetsas. Avamisel jäi peatus Vastse-Kuuste valda. Valgemetsas peatuvad Elroni reisirongid liinil Tartu–Koidula. Peatuses asub üks lühike (35 m) perroon, mille tõttu toimub rongi sisenemine ja rongist väljumine ainult C-ala kaudu. MTÜ Valgemetsa Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)