laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
François-Auguste Mignet

François-Auguste-Marie Mignet (8. mai 1796 Aix-en-Provence – 24. märts 1884 Pariis) oli Prantsuse ajakirjanik ja ajaloolane. 1836. aastast oli ta Prantsuse Akadeemia liige.
Urbain Le Verrier

Urbain Jean Joseph Le Verrier (11. märts 1811 Saint-Lô – 23. september 1877 Pariis) oli Prantsuse astronoom ja matemaatik. Le Verrier arvutas häirete järgi tollal tuntud planeetide orbiitides 1846. aastal välja Neptuuni asukoha, mis leidis hiljem kinnitust vaatlustes. 1854 – valiti Baieri Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks
Hermann Kopp

Hermann Franz Moritz Kopp (30. oktoober 1817 Hanau – 20. veebruar 1892 Heidelberg) oli saksa keemik ja teadusajaloolane.
Everard Ferdinand im Thurn

Sir Everard Ferdinand im Thurn (9. mai 1852 – 9. oktoober 1932) oli Ühendkuningriigi koloniaalametnik, maadeuurija ja antropoloog. 1903. aastal oli ta lühikest aega Tseiloni kuberneri kohusetäitja ning aastail 1904–1911 oli ta Fidži kuberner.
François Guizot

François Pierre Guillaume Guizot (4. oktoober 1787 Nîmes – 12. september 1874 Saint-Ouen-le-Pin) oli Prantsusmaa ajaloolane ja riigitegelane. 1840–1848 juhtis ta riigi sise- ja välispoliitikat, kaotas võimu 1848. aasta veebruarirevolutsioonis. Guizot oli 1836. aastast Prantsuse Akadeemia liige. 1840. aastal valiti ta Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks.
Karl Grün

Karl Theodor Ferdinand Grün (30. september 1817 Lüdenscheid – 18. veebruar 1887 Viin) oli Saksa publitsist, filosoof ja sotsialistlik poliitik. Grün osales 1848.-49. aasta revolutsioonis ja oli Preisi Rahvuskogu liige. 1874. aastal avaldas ta Ludwig Feuerbachi kirjavahetuse ja kirjanduslikud käsikirjad.
Johann Gottfried Galle

Johann Gottfried Galle (9. juuni 1812 Radis – 10. juuli 1910 Potsdam) oli Saksa astronoom. Lõpetas Berliini Humboldti Ülikooli ja 1835 alustas tööd Berliini observatooriumis. Aastail 1851–1897 oli ta Berliini observatooriumi direktor. Aastal 1846 avastas ta Urbain Jean Joseph Le Verrier' arvutuste põhjal vaatlusi tehes Neptuuni.
Joseph Dietzgen

Peter Joseph Dietzgen (9. detsember 1828 – 15. aprill 1888) oli Saksa sotsialistlik ja marksistlik poliitik ning materialistlik filosoof. Elukutselt nahatöölisena oli Dietzgen filosoofias iseõppija. 1884. aastal emigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse.
Ludwig Büchner

Ludwig Friedrich Büchner (29. märts 1824 Darmstadt – 1. mai 1899 Darmstadt) oli Saksa füsioloog ja materialistlik filosoof.
Louis Blanc

Louis Blanc (29. oktoober 1811 – 6. detsember 1882) oli Prantsuse sotsialistlik poliitik ja ajaloolane. 1848. aasta revolutsiooni ajal oli Blanc ajutise valitsuse liige ja Luxembourgi komisjoni esimees. Sama aasta augustis emigreerus Inglismaale, oli aktiivne Prantsuse emigrantide ringkondades Londonis.
Marcellin Berthelot

Pierre Eugène Marcellin Berthelot (25. oktoober 1827 – 18. märts 1907) oli Prantsuse keemik, teadusajaloolane ja poliitik. Berthelot' põhilised uurimisvaldkonnad olid orgaaniline keemia, termokeemia, agrokeemia ja keemia ajalugu. Tema järgi sai nime Berthelot' sool. 1900. aastast oli ta Prantsuse Akadeemia liige. La Révolution chimique, 1890
Appianos

Appianos Aleksandriast (kreeka keeles Ἀππιανὸς Ἀλεξανδρεύς Appianòs Alexandréus, ladina keeles Appianus Alexandrinus; u 95 Aleksandria – u 165 Rooma) oli kreeka päritolu vanarooma ajaloolane. Ta läks Rooma 120. aasta paiku. Tema peateos on osaliselt säilinud kreekakeelne "Rooma ajalugu" (kreeka keeles Ῥωμαικά Rhomaiká, ladina keeles Historia Romana). "Rooma ajalugu" (lõike eesti keeles)
Bruno Bauer

Bruno Bauer (6. september 1809 – 13. aprill 1882) oli Saksa noorhegellik filosoof ja liberaalne poliitik. Bauer kirjutas ka mitu raamatut kristluse ajaloost.
Richie Havens

Richard Pierce Havens (21. jaanuar 1941 Brooklyn, New York – 22. aprill 2013 Jersey City, New Jersey) oli Ameerika Ühendriikide laulja, laulutegija ja kitarrist. Richie Havensi karjäär sai hoo sisse 1969. aastal Woodstocki festivaliga, kus ta oli esimene esineja ja teiste lauljate hilinemise tõttu laulis kolm tundi järjest.  Richie Havens – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht Woodstock icon Richie Havens dies at 72. bbc.co.uk.
Jean-Michel Damase

Jean-Michel Damase (27. jaanuar 1928 Bordeaux – 21. aprill 2013) oli prantsuse pianist, dirigent ja helilooja. Jean-Michel Damase õppis viieaastaselt Marcel Samuel-Rousseau juures. Üheksa-aastaselt lõi ta juba heliteoseid. Aastal 1940 asus ta Pariisi konservatooriumis Alfred Cortot' käe all klaverit õppima ning hiljem õppis komponeerimist Henri Büsseri, Marcel Dupré ja Claude Delvincourti juures. 1947. aastal pälvis ta Grand Prix de Rome. Gabriel Fauré loomingu salvestiste eest pälvis Damase Grand Prix du Disque. Ta lõi nii orkestrimuusikat, kammermuusikat kui ka oopereid. Chez Damase
William L. Guy

William Lewis Guy (30. september 1919 – 26. aprill 2013) oli Ameerika Ühendriikide poliitik. Ta oli Demokraatliku Partei liige. Aastatel 1961–1973 oli ta Põhja-Dakota osariigi kuberner. Ta kandideeris 1974. aastal senatisse, kui kaotas valimised. Former Gov. Bill Guy dies
Tartu Loodusmaja

Tartu loodusmaja on osa Tartu Keskkonnahariduse Keskusest. Loodusmaja asub Tartus aadressil Lille 10. Tartu loodusmajas tegutsevad laste ja noorte huvikool, lasteaedadele ja koolidele suunatud õppeprogrammid, täiskasvanute koolituskeskus ning keskkonnainfopunkt. Loodusmaja korraldab nii lastele kui ka täiskasvanutele õpitube ning tähtpäevade keskkonnasõbralikus võtmes tähistamise võimalust. Lisaks saab loodusmaja ruume rentida konverentside, firmaürituste ja pidude korraldamiseks. Majas asub külastuskeskus. Maja süda on viie tasapinnaga talveaed, kus kasvavad toidu- ja tarbetaimed ning asub bassein punakõrv- ja kollakõrv-ilukilpkonnadega. Külastajatele on tutvumiseks avatud püsinäitus "Läbipaistev loodusmaja", mis annab ühe keskkonna-, tervise- ja inimesesõbraliku maja olemusest täpsema ülevaate. Lisaks on Tartu loodusmajas alati üleval mõni uus ja huvitav loodusteemaline näitus. Loodusmaja loodi 1953. aastal kui Tartu Linna Noorte Naturalistide Jaam. 1968. aastast oli see Tartu Noorte Loodusesõprade Maja, 1988. aastast Tartu Noorte Loodusmaja ning 2002. aastast Tartu Loodusmaja. Viimane nimemuutus toimus koos Tartu Keskkonnahariduse Keskuse loomisega, mille osa Loodusmaja on. 2013. aastal valmis loodusmaja uus hoone. Uue hoone projekti ja sisekujunduse tegi Karisma arhitektid OÜ. Tartu loodusmaja andis välja ajalehte Kuldkinga Teataja. Pärast väikest vahet anti 2015.–2018. aastal välja ajalehte Kännuseened. 2018. aasta oktoobrist detsembrini – fotonäitus "Eesti kalad" (loodusfotograaf Tiit Hundi fotod ligi 60 kalaliigi kohta). 2019. ja 2020. aastal toimus mitu MAFF-i filmiõhtut. 2019. aasta 8. november Rohelise Kooli programmi tutvustusüritus. 2019. aasta 23. november meisterdamishommik "Kas oravad lendavad? Kas lennukid söövad pähkleid?". 2019. aasta 12.–26. november pabergraafika töötoad. 2019. aasta 27. november üleminekuõhtu "Tartu, elurikas linn". 2019. aasta oktoobris ja novembris – Liia Lüdig-Algvere akvarellinäitus "Hiiutriibulised aastaring" 2019. aasta 3. detsember Rohelise Tee Õhtu "Ringmajandus". 2019. aasta 7. detsember heategevuslik jõululaat. 2019. aasta 19. november ja 10. detsember vaikuseminutite baaskursus huvikooli töötajatele. 2019. aasta 13. detsember Rohelise Tee Õhtu "Mida teha, kui sinult oodatakse kingitust?" 2019. aasta 16. detsember üleminekuõhtu jätkusuutlikud kogukonnad. 2019. aasta novembris ja detsembris – Läänemere veebiviktoriin õpilastele. 2020. aasta 18. jaanuaril lumeteemaline perepäev. "Tiit Hundi fotonäitus "Eesti kalad" 22.10 – 1.12.2018". Tartu loodusmaja. Tartu Keskkonnahariduse Keskus. 22. oktoober 2018. Originaali arhiivikoopia seisuga 25. detsember 2018. Tartu loodusmaja koduleht "Tartu loodusmaja kuulutati parimaks roheliseks kontoriks". Tartu Postimees, 5. detsember 2019 Heleri All. "Tartu lapsed õppisid käepärastest vahenditest lund tegema". err.ee, 18. jaanuar 2020
Pangamäe karst

Pangamäe karst on karstiala Pärnu maakonnas Lääneranna vallas. Karstiala asub paese kõrgendiku – Pangamäe – põhja- ja kirdenõlval, kus leidub mitmeid karstivorme. Seal on ka 0,6 m kõrgune koobas, mille jälgitav pikkus on 2,0 m. . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 89 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Uduvere lookarstiala

Uduvere lookarstiala on karstiala Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Uduvere asula piiril. Karstiala on loometsas, kus u 1 ha suurusel alal paljanduvad lubjakivid. Alal on mitmeid avalõhesid ja karre. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 28.04.2013) . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 89 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Kibura karstiala

Kibura karstiala on karstiala Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Kibura külas. Karstiala asub paekõviku nõlval, kus on mitmeid karstivorme. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 28.04.2013) . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 89 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Kaspre karstiala

Kaspre karstiala (ka: Kaspre karst) on karstiala Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Ura külas. Karstiala asub loopealsel, kus on 1–2 m laiuseid paelõhesid, milles on karstilohke. Suuremate karstilohkude mõõtmed on kuni 10 x 15 m. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 28.04.2013) . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 89 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Kõima karstiala

Kõima karstiala (ka: Kõima lookarstiala) on karstiala Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Kõima asula lähedal. Karstiala paikneb loopealsel, kus paljanduvad lubjakivid. Alal esineb mitmeid karstinähtuseid. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 28.04.2013) . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 90 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Enrique Regüeiferos

Enrique Regüeiferos Blanco (15. juuli 1948; Havanna – 20. juuni 2002; Santiago de Cuba, Santiago de Cuba provints) oli Kuuba poksija. Regüeiferos oli kokku viiekordne Kuuba meister – sulgkaalus (kuni 57 kg) 1964. aastal, kergekaalus (kuni 60 kg) aastatel 1965–1967 ja I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1972. aastal. Regüeiferos sai I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Jerzy Kulej'le (Poola). Ta osales kergekaalus (kuni 60 kg) 1972. aasta Müncheni olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Regüeiferos osales I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1. maailmameistrivõistlustel (Havanna, 1974), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Regüeiferos on koos Rolando Garbey'ga esimesed Kuuba poksijad, kes on võitnud olümpiamedali. 19. suveolümpiamängude poksivõistlus. México 1968. Tulemused inglise keeles 20. suveolümpiamängude poksivõistlus. München 1972. Tulemused inglise keeles 1. maailmameistrivõistlused poksis. Havanna 1974. Tulemused inglise keeles Enrique Regüeiferos veebisaidil Olympedia (inglise)
Enge karstiala

Enge karstiala (ka: Enge lookarstiala) on karstiala Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Enge külas. Karstiala asub Panga tammikus, kus paljanduvad riffdolomiidid. Alal esineb karstinähtusi. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 28.04.2013) . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 90 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Tuzi järv

Tuzi järv (türgi Tuz Gölü 'soolajärv') on järv Väike-Aasias. Järve pindala on umbes 1500 km². Sügavus on alla 2 meetri. Äravool puudub, vesi on väga soolane.
Hickmani maakond (Tennessee)

Hickmani maakond (Hickman County) on maakond USA-s Tennessee osariigis. Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Centerville. Maakonna pindala on 1587 km². Veepindala on 0 km². Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 24 690. Aastal 2000 oli elanike arv 22 295. Dicksoni maakond (põhjas) Williamsoni maakond (idas) Maury maakond (kagus) Lewise maakond (lõunas) Perry maakond (läänes) Humphreysi maakond (kirdes) Hickmani maakond moodustati 3. detsembril 1807. aastal Dicksoni maakonna osast. Maakond on saanud nime maadeavastaja Edwin Hickmani järgi, kelle tapsid indiaanlased 1791. aastal. 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. Hickmani maakonna koduleht (inglise keeles)
Linnamaa karstiala

Linnamaa karstiala on karstiala Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas. Karstiala on riffdolomiidist astangul, kus esineb karstinähtusi. Karstialal neelduv vesi avaneb karstiala lähedal allikatena (Linnamaa allikad). . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 90 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Tsiistre karstinõod

Tsiistre karstinõod (ka: Tsiistre vetevaotus) on karstinõod Võru maakonnas Setomaa vallas Tsiistre asulas. Karstinõod asuvad ülemdevoni lubjakividest paelaval. Suurvee ajal moodustuvad nõgudesse u 20 ajutist järvikut. Nõgude laius on kuni 40 m ja pikkus kuni 100 m. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 28.04.2013) . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 109 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Keerba karstiorg

Keerba karstiorg (ka: Kerba karstiorg) on karstorg Võru maakonnas Setomaa vallas Meremäe asula lähedal. Karstiorg paikneb ülemdevoni lubjakividest paelaval. Orus on ahelana 9 kurisut, mille läbimõõt on 12 m ja sügavus 1–4 m. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 28.04.2013) . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 109 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Agalega

Agalega (prantsuse; inglise Agalega Islands) on saarestik India ookeanis. Sellesse kuulub kaks madalat korallsaart (Põhjasaar ja Lõunasaar), mille kogupindala on 70 km². Saared kuuluvad Mauritiusele.
Poksa kurisud

Poksa kurisud on kaks kurisut Võru maakonnas Setomaa vallas Poksa külas. Need kaks kurisut on Süvahaud (ka: Süvahavva) ja Tubakahaud (ka: Tubaguhaud). Süvahaud on 30 m laiune, 50 m pikkune ja 8 m sügavune. Tubakahaua mõõtmed on 10 x 8 m ja sügavus 3 m. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 28.04.2013) . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 110 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Kurekivi karstiala

Kurekivi karstiala on karstiala Võru maakonnas Võru vallas Illi küla lähedal. Karstiala asub paelaval, kus asub järskude veergudega nõgu (Liisa lohk, ka: Liisalohk), mille laius on 50 m ja sügavus 5 m. Paarkümmend meetrit kaugemal paikneb 1 ha suurune Kurekivi Mudajärv. Nõos neelduv vesi avaneb Kurekivi allikatena. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 28.04.2013) . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 110 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Kastomarra kurisu

Kastomarra kurisu on kurisu Võru maakonnas Setomaa vallas. Kurisu on 30 m pikk, 20 m lai ja 5 m sügav. Kurisus paikneb neli karstilehtrit, mille sügavus on 0,5 m. . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 110 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Palosland

Palosland on karstijärvik Võru maakonnas Rõuge vallas Nogu külas. Järvik tekib suurvee ajal. Järviku nõgu on laugete nõlvadega ja nõo laius on 50 m ja sügavus 2–3 m. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 28.04.2013) . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 110 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Pärima kurisud

Pärima kurisud (ka: Arba kurisud) on kurisud Saare maakonnas Saaremaa vallas. Kurisutest 400 m kaugusel asuvad Küdema kurisud. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 28.04.2013) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Tuiu kurisud

Tuiu kurisud (ka: Nõmme kurisud) on kurisud Saare maakonnas Saaremaa vallas. Tuiu kurisud koos Poka kurisuga võeti 1973. aastal kaitse alla (Tuiu-Paka kurisute kaitseala; 10 ha). Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Tuiu-Paka kurisud (4) (KLO1000082) Eesti looduse infosüsteemis
Poka kurisu

Poka kurisu (ka: Paka kurisu) on kurisu Saare maakonnas Saaremaa vallas. Tuiu kurisud koos Poka kurisuga võeti 1973. aastal kaitse alla (Tuiu-Poka kurisute kaitseala; 10 ha). Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Lualaba

Lualaba on Kongo jõe peaharu Boyoma kosest ülesvoolu.
Aino Lepik von Wirén

Aino Lepik von Wirén (sündinud 28. oktoobril 1961 Stockholmis) on Eesti jurist ja diplomaat. Aino Lepik on Kalju Lepiku tütar. Ta lõpetas 1987. aastal Stockholmi ülikooli õigusteaduskonna. Hiljem õppis ta Inglismaal Surrey ülikoolis. Lepik oli aastatel 1987–1990 Örebro halduskohtus jurist ja 1990–1992 Stockholmi prokuratuuris prokurör. Ta oli kohtuminister viimases Eesti Vabariigi valitsuses eksiilis. Aastatel 1993–1994 oli ta Eesti valitsuse õigusnõunik, seejärel välisministeeriumi juriidilise osakonna inimõiguste büroo juhataja ja 1997–1999 osakonna peadirektor. 25. märtsist 1999 kuni 8. augustini 2003 oli ta riigisekretär. Aastatel 1994–1999 oli Aino Lepik von Wirén Eesti esindaja Euroopa Nõukogu rassismi ja sallimatuse vastu võitlemise komisjonis. Aastatel 2003–2006 oli ta Eesti suursaadik Portugalis, 2007–2010 suursaadik Iisraelis ja 2010–2014 suursaadik Suurbritannias. 2010. aastal töötas Aino Lepik von Wirén välisministeeriumi juriidiliste ja konsulaarküsimuste asekantslerina. 2014-2018 oli ta välisministeeriumis Euroopa ja Atlandi-ülese koostöö osakonna peadirektor. Aastatel 2018–2022 oli ta Eesti suursaadik Iirimaal. 8. jaanuaril 2024 nimetas president Alar Karis Aino Leppik von Wiréni Eesti Vabariigi erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks, alaliseks esindajaks Euroopa Nõukogu juures, asukohaga Strasbourgis. Aastatel 1995–2020 oli ta erakonna Isamaa (varem Isamaaliit) liige. Tema poeg on Illimar Lepik von Wirén ja tütar Mari Lepik von Wirén. 2004 Riigivapi III klassi teenetemärk Varasemad riigisekretärid. Riigikantselei. Eesti suursaadik Ühendkuningriigis andis üle volikirja. Välisministeerium, 12. november 2010. Eesti ja ÜK suhted. Eesti Suursaatkond Londonis, vaadatud 20.08.2015. https://vm.ee/et/uudised/eesti-suursaadik-iirimaal-aino-lepik-von-wiren-andis-ule-volikirja "Isamaast astus välja mitu tuntud diplomaati" ERR, 30. detsember 2020 Teenetemärkide kavalerid[alaline kõdulink]  Aino Lepik von Wirén – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Riigisekretär Aino Lepik von Wiren elu ette ei planeeri
Vani järv

Van (türgi Van Gölü, armeenia Վանա լիճ (Vana litš), kurdi Wan) on järv Armeenia mägismaal Türgis. Pindala on 3713 km², sügavus 145 meetrit. Äravool puudub. Järv on riimveeline. Seal on lahustunud umbes 19 promilli tahkeid aineid, peamiselt soodat. Van asus Urartu riigi keskel ja selle kaldal asus Urartu pealinn Tushpa. Umbes samas asub tänapäeva Vani linn. Van asus ka Urartu järglase Vana-Armeenia keskel, olles koos Sevani (mis praegu asub Armeenias) ja Urmia järvega (mis praegu asub Iraanis) üks Vana-Armeenia kolmest suurest järvest, mida on ka Armeenia meredeks kutsutud. Vani järve saartele rajati hulgaliselt kirikuid ja kloostreid, millest osa on säilinud, ent osa türklaste ja kurdide võimu all hävitatud. Vani järv Toros University
Lustivere karstiala

Lustivere karstiala on karstiala Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Lustivere küla lähedal. . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 133 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Lahavere karstiala

Lahavere karstiala on karstiala Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Lahavere küla lähedal. Karstialal on kolm märkimistväärt kurisut, mille mõõtmed on 10×25 m ja sügavus kuni 1,0 m. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 28.04.2013) . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 133 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Sulustvere kurisud

Sulustvere kurisud on kurisud Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Sulustvere küla ümbruses. Kurisutest suurim on 20 m pikk, 10 m lai ja 1,5 m sügav. Kurisusse neeldunud vesi avaneb Sulustvere oja kaldal allikatena (Sulustvere allikad). Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 28.04.2013) . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 133 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Neanurme kurisu

Neanurme kurisu on kurisu Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Neanurme külas. See kurisu on ümbruskonna suurim. Suurvee ajal ajab kurisu üle ja moodustub karstijärvik mille läbimõõt on 100 m. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 28.04.2013) . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 133 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Kalana karstiala

Kalana karstiala on karstiala Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Karstialal on Kesk-Eesti karstivaldkonna ühed suurimad karstivormid. Mitme kurisu laius on 15 m ja sügavus kuni 2 m. Karstiala tuntumaid allikad on Kalana allikas. . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 134 Kalana karstiala Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 23.06.2018) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Saduküla karstiala

Saduküla karstiala on karstiala Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas. Karstialal asus minevikus endise suurfarmi lähedal kurisu, mille mõõtmed olid 1 x 15 x 26 m. Kurisust 600 m kaugusel moodustub suurvee ajal nõkku karstijärvik. . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 134 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Põhjakotka märk

Põhjakotka märk on kõrgeim Noorte Kotkaste tunnustus, mis antakse eriliste tunnustust väärivate teenete eest Noorte Kotkaste organisatsiooni ja eestimaalaste kasuks. Märki kantakse lindil kaelas. Põhjakotka märk koosneb 20 mm läbimõõduga kollasel kiirelisel emailringil asetsevast noore kotka märgist; kiirelist ringi ümbritseb 5 mm laiune sõõr, mille ülemisel poolel pealkiri "EESTI NOORED KOTKAD". Sõõri alumist poolt kaunistavad kaks tammelehtedest pärga, mille varred all keskel ristuvad. Ringi ja sõõri ümbritseb eestilaadne ornament. Ornament kujutab nelja lahtipuhkevat õiekujutust, kuue kattelehega. Õiekujutuse sisemised motiivid on kiirelised ja ülemisel äärel on kolme lainega ümarsakk. Õiekujutusi ühendab kolmeastmeliselt murtud lint, mille keskmine osa on kaunistatud geomeetrilise ornamendiga. Märgi üldine läbimõõt on 50 mm ja ta on valmistatud oksüdeeritud metallist. Märki kantakse 40 mm laiuse lindiga, mille keskosas on 10 mm laiune eesti-vöökirjaline riba. Riba põhivärviks on hall ja kiri on tumesinise- ja kollase-värviline. Ribast mõlemal pool on piki linti järjestikku 12,5 mm laiune valge riba, 0,5 mm laiune hall triip ja 2 mm laiune kollane triip. Konstantin Päts (vabariigi president ja organisatsiooni patroon) - ? Lennart Meri (vabariigi president ja organisatsiooni patroon) - 27.05.2000 Toomas Hendrik Ilves (Noorte Kotkaste patroon)- 10.07.2007 Ruuben Lambur (kunagine noorkotkas, endine metsavend ja riikliku teenetemärgi kavaler) - 16.11.2023 Noored Kotkad Kaitseliit https://epl.delfi.ee/artikkel/50852810