laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kulgliikumine

Kulgliikumine ehk translatoorne liikumine on absoluutselt jäiga keha mehaaniline liikumine, mille korral keha kõikide punktide trajektoorid on igal hetkel samasihilised ja tervikuna ühesuguse kujuga. Üldjuhul on kulgliikumine täielikult kirjeldatud, kui on antud keha kohavektori (ehk koordinaatide) sõltuvus ajast. Kulgliikumise lihtsamad erijuhud on järgmised: ühtlane sirgjooneline liikumine (kui kehale mõjuvate jõudude resultant on null); ühtlaselt kiirenev sirgjooneline liikumine (muutumatu jõu toimel); ühtlane ringliikumine; lihtne harmooniline liikumine. Kulgemine
Taurupe

Taurupe on küla (vidējciems) Lätis Ogre piirkonnas Taurupe vallas. Asula asub Taurupe jõe ääres ja jõe järgi on asula ka nime saanud. Asulas on vallavalitsus, keskkool, rahvamaja, raamatukogu, koduloomuuseum ja postkontor. Sinna jääb Taurupe bussipeatus. Nüüdisaegne asula asub umbes endisaegse Taurupe mõisa (Taurup) keskuse alal. Taurupe mõisa hoonetekompleks (sealhulgas häärber, ait, park, teenijate maja ja Valge Maja nimeline mõisavalitseja maja) on muinsusmälestistena regionaalse kaitse all. Küla järgi on nime saanud Uhaku lademe Taurupe kihistu. Looduskaitse all on tammed ümbermõõtudega 4,07 meetrit ja 5,82 meetrit, hõberemmelgas ümbermõõduga 4,54 meetrit, paju ümbermõõduga 4,05 meetrit, ja jalakas ümbermõõduga 4,27 meetrit. Aastal 2008 oli külas 300 elanikku, aastal 2022 oli elanikke 236. Autotransporta direcija Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts Taurupe kihistu Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis (vaadatud 17.08.2019) Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Vietvārdu datubāze
Turna

Turna on küla (mazciems) Lätis Valka piirkonnas Ērģeme vallas. Asula alal asus Turna mõis (Turneshof). Külas on raamatukogu. Seal asub ka Turna bussipeatus. Külas asub Teises maailmasõjas hukkunud Nõukogude sõdurite vennaskalmistu. https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/valkas-novada-ergemes-pagasta-turnas-biblioteka Autotransporta direcija Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики Vietvārdu datubāze
Upmale

Upmale (ladina keeles Terra Opemele) oli semgalite muinasmaakond Lielupe jõgikonna alal. Ala keskus oli Mežotne muinaslinnus, maakonna aladele jäi ka Babīte linnamägi. Upmale eksisteeris 10. sajandist kuni 1220. (või 1254.) aastani. Mežotne linnust on esmamainitud 1219. aastal. 1225. aastal kujunes see Sēlija piiskopkonna keskuseks, selle likvideerimisel aga Zemgale piiskopkonna keskuseks. 1231. aastal hakkasid need alad alluma Riia piiskopkonnale, ent järgmisel aastal tühistas Gregorius IX selle liidendamise ja taastas Zemgale piiskoppide õigused. 1251. aastal likvideeriti Zemgale piiskopkond lõplikult. 1254. aastal sõlmisid ristisõdijad Leeduga rahulepingu, mille järgi läks Upmale maakond jagamisele. Selle lõunapoolsemad alad läksid osalt Leedule, põhjapoolsemad alad aga Liivi ordu valdusse. Maakonda on viimast korda mainitud 1272. aastal kui Liivi ordule kuuluvat territooriumi. Muinasmaakonna alad jäävad tänapäeval Läti Baldone, Bauska, Iecava, Jelgava, Ozolnieki, Rundāle ja Vecumnieki piirkonna aladele; osalt ka Leedu Pasvalysi rajooni aladele. Tērvete Silene Dobele Dobene Spārnene Žagare Indriķis Šterns. Latvijas vēsture: 1180-1290 Krusta kari, Rīga, 2002, 459 lk.
Vaidava

Vaidava (endise nimega Veļķi) on küla (lielciems) Lätis Valmiera piirkonnas Vaidava vallas. Nüüdisaegne asula on endisaegse Veļķi mõisa (Welkenhof) keskus (Vaidava mõis jäi loodesse Vaidavas muiža külla). Nõukogude perioodil asus seal Baltija kolhoosi (algselt Vaidava kolhoosi) keskasula. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda. Asulas asuvad vallavalitsus, kultuurimaja, raamatukogu, Vaidava internaatkool, postkontor. Külas on Vaidava bussipeatus. Vaidava jääb Gauja rahvusparki. Veļķi tamm ümbermõõduga 4,96 meetrit on looduskaitse all. Külas asub mälestusmärk Teises maailmasõjas hukkunud valla elanikele. Aastal 2007 oli seal 520 elanikku.Aastal 2016 oli külas 403 elanikku, aastal 2021 oli elanikke 372. Vaidava linnamägi (Vaidava linnus) Vaidva jõgi Vaidava järv Vietvārdu datubāze Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/publiska-biblioteka/pasvaldibu Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики
Aloja vald

Aloja vald (läti keeles Alojas pagasts) on vald Lätis Limbaži piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Aloja linna, Braslava, Brīvzemnieki, Staicele, Pāle ja Salatsi vallaga ning Valmiera piirkonna Skaņkalne vallaga. Valla pindala on 179 km². 2010. aasta seisuga elas seal 1010 inimest. Valla keskus on Aloja linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Aloja valla aladel asus varem Ungurpilsi vald. Aastal 1925 nimetati see ümber Aloja vallaks. Aastal 1935 oli valla pindala 164,2 km² ja seal elas 2976 inimest. Aastal 1945 jagati vald Aloja, Ezeri ja Īģe külanõukoguks, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1950 sai Alojast linnaline asula, ülejäänud Aloja külanõukogu alad liideti aga aastal 1954 Ezeri külanõukoguga. Aastal 1957 allutati Ezeri külanõukogu Aloja linnale. Aastal 1958 liideti linnale alluva alaga osa Vīķi külanõukogu maid. Aastal 1977 liideti osa Aloja linnale alluvatest aladest Staicele linnale alluvate aladega, Aloja sai aga maad juurde Braslava ja Brīvzemnieki külanõukogult. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Aloja piirkonda. 2010. aastal eraldus Aloja linn vallast. Kaitsealustest kultuurimälestistest asuvad vallas regionaalse kaitse all olevad Laura linnamägi, Ungurpilsi muinaskalme ehk Ussiküngas ja Ungurpilsi keskaegne linnus. Kohaliku kaitse all on hiiepaigana kasutusel olnud Jaungarandžase Kirikumägi. Riikliku kaitse all on Ezerkalni muinaskalmed ehk Kuradisüli. Looduskaitse all on Jaunjurķini haavad, Migla haab, Īģe tamm, Jaunjurķini kivi, Aloja õigeusu kiriku kask, Aloja õigeusu kalmistu lehis, Stābeģi pärn, Stābeģi saar, Stākenberģi uus tamm, Pavāri lõhenenud kask, Ungurpilsi pargi lehis, Pavāri pärn, Vilkkani türnpuu, Kaķīši tamm, Mazbrieži lõhenenud kask, Veclauri tamm ja Porzase paju. Valla põhjaosa jääb Dzērve soo hoiualale. Aastal 2011 elas vallas 682 lätlast, 49 venelast, 24 valgevenelast, 13 ukrainlast, 6 poolakat ja 4 leedulast. Valla külad on: Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Zaķi soo Ungurpilsi vesiveski Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. "Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās 01.07.2010" (PDF). Originaali arhiivikoopia (PDF) seisuga 3.10.2011. Vaadatud 3.10.2011. Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts, vaadatud 9.08 2023 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Aloja vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Laidze

Laidze on küla (lielciems) Lätis Talsi piirkonnas, Laidze valla halduskeskus. Küla asub Laidze järve kaldal merepinnast 66 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Talsist 8 ja Riiast 124 kilomeetri kaugusel. Laidzet on kirjalikes allikates mainitud esimest korda 1428. aastal. 2006. aastal oli külas 735 elanikku. Nüüdisaegne asula on endisaegse Laidze mõisa (Laidsen) keskus. Küla oli jõukas, 1930. aastatel käisid seal sulaseks nii poolakad kui ka Latgale elanikud. 1921. aastal rajati sinna Laidze Põllumajanduskool, millest kujunes Nõukogude aastatel Laidze Põllumajandustehnikum, seejärel aga Laidze kutsekeskkool. Laidzes on veel põhikool ja raamatukogu. Külas asub Tehnikumsi bussipeatus. Asulas (Laidze mõisa alal) on sündinud baltisaksa arstiteadlane Oswald Schmiedeberg. Talsu novads. Laidzes pagasts https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/publiska-biblioteka/pasvaldibu "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 17. mail 2020.
Vilzēni

Vilzēni on küla (vidējciems) Lätis Limbaži piirkonnas, Braslava valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 85 meetri kõrgusel, Riiast 130 ja endisest piirkonna keskusest Alojast 10,5 kilomeetri kaugusel. Külas on lisaks vallavalitsusele ka lasteaed, rahvamaja, raamatukogu ja Blankaskrogsi postkontor. Seal asuvad Vilzēni bussipeatused. Küla kohal asusid Vilzēni vallamaja ja vallakool. Nõukogude ajal ehitati küla välja kohaliku kolhoosi «Ļeņina ceļš» keskasulana. Külas kasvav Plikši saar on looduskaitse all. Aastal 2015 oli külas 140 elanikku. Vietvārdu datubāze[alaline kõdulink] Autotransporta direcija Latvijas pagasti. Enciklopēdija. 2. kd. Rīga : A/S Preses nams. 2002. 224. lk. ISBN 9984-00-436-8. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Lenči

Lenči on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Raiskumsi vallas. Asula alal asus Lenči mõis (Lenzenhof). 17. sajandil hakkas Lenčit läbima Peterburi–Riia postimaantee, seal oli ka hobupostijaam. Lenčit läbis ka Pihkva–Riia raudtee Tartu–Valga-Riia raudteelõik. Külas oli Lenči valla halduskeskus. Aastani 2021 kuulus küla Pārgauja piirkonda. Lenčis on Lenči bussipeatus. Lenči jääb osaliselt Gauja rahvusparki. Aastal 2018 oli külas 43 elanikku, aastal 2021 oli elanikke 38. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Sissekanne Läti Georuumiinfo Agentuuri andmebaasis
Lociki

Lociki on küla (lielciems) Lätis Augšdaugava piirkonnas Naujene vallas. Aastatel 2009–2021 jäi asula Daugavpilsi piirkonda. Külas asub Daugavpilsi lennujaam.
Madliena

Madliena on küla (lielciems) Lätis Ogre piirkonnas Madliena vallas. Asulat on esimest korda mainitud 1250. aastatel. Madliena on kujunenud Väina liivlaste alale. Aastal 1452 rajati sinna Maarja Magdaleenale pühendaud kirik, mille järgi asula ka oma lätikeelse nime saanud on. Asulas asuvad vallavalitsus, keskkool, muusika- ja kunstikool, kultuurimaja, raamatukogu, luteri kirik, koduloomuuseum. Sinna jääb Madliena bussipeatus. Madliena luteri kirik ja Madliena kiriku keskaegne kalmistu on kultuurimälestistena regionaalse kaitse all. Karl Huhn – baltisaksa maalikunstnik Antons Benjamiņš – Läti ajakirjanik Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts Madliena kihelkond
Braslava vald

Braslava vald (läti keeles Braslavas pagasts) on vald Lätis Limbaži piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Aloja ja Brīvzemnieki ning Valmiera piirkonna Skaņkalne, Matīši ja Vecate vallaga. Valla pindala on 83 km². 2010. aasta seisuga elas seal 727 inimest. Valla keskus on Vilzēni küla. Üheksa uksekomplekti Vilzēni mõisas (üks elumajas, ülejääänud mõisavalitseja majas) on kunstimälestistena riikliku kaitse all. Aastal 1935 oli Braslava valla pindala 36,2 km² ja seal elas 661 inimest. Aastal 1945 moodustati Braslava külanõukogu, aastal 1949 vald aga likvideeriti. Aastal 1954 liideti Braslava külanõukoguga Vilzēni külanõukogu. Aastal 1977 liideti osa külanõukogu aladest Aloja linnaga, külanõukogu sai aga maad juurde Skaņkalne külanõukogult. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Aloja piirkonda. 2010. aastal eraldus Aloja linn vallast. Vald asub Iģe jõe kaldal. Selle aladel asusid Vilzēni, Urga ja Braslava mõisad. Valda jäävad kaks järve - Urgas veskijärv ja Ķirumezers. Endise Vilzēni mõisa pargis kasvab Läti suurim Euroopa lehis, mille ümbermõõt on 4,6 ja kõrgus 33 meetrit. Looduskaitse all on veel teinegi Vilzēni mõisa pargi lehis, samuti ka sealsed tammed ja pähklipuu, Lielsanči jalakas, Lielsanči tammed, Lielsanči põllu tamm, Lielkarīte tamm, Iģe kalda tamm, Zaļauskase tamm, Braslava kooli mänd, Jaunskultese elupuu, Jaunsanči paju, Zaļauskase paju, Vinteri nulg, Ķuķi saar, Ķuķi tamm, Braslava allee tamm, Braslava pargi lehis, Braslava pargi pärn, Vinteri elupuu, Stalbe maja paju, Mazkaibenieki elupuu, Dzirnavnieki tammed, Urga nulg, Plikši saar, Ķīļi paju, Vilzēni pärn, Purmalīši saar, Murķeļi tammed, Blankaskrogsi pärn, Annasmuiža tamm ja Urga paju. Aastal 2011 elas vallas 569 lätlast, 35 venelast, 9 valgevenelast, 7 ukrainlast, 3 poolakat ja 2 leedulast. Valla külad on: Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. "Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās 01.07.2010" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 3.10.2011. Vaadatud 3.10.2011. "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. august 2021. Vaadatud 5. veebruaril 2019. Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Latvijas dabas pieminekļi Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Braslava vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Lipuški

Lipuški (lätikeelne rööpnimi Mākoņkalns) on küla (vidējciems) Lätis Rēzekne piirkonnas Mākoņkalnsi vallas. Valkenberga ordulinnus
Ozolmuiža

Ozolmuiža on küla (vidējciems) Lätis Limbaži piirkonnas Brīvzemnieki vallas. Küla asub merepinnast 83 meetri kõrgusel. Külas asub Ozolmuiža mõisa hoonetekompleks. Külas filmiti 1941. aastal mängufilmi "Kaugurieši" Mujāni mõisas toimunud stseenid. 2008. aastast asub mõisa härrastemajas Ozoli põllumajanduskool. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Aloja piirkonda. Külas on Ozolmuiža ja Ozolu skola bussipeatus. Külas kasvavad kaksteist Ozolmuiža allee pärna, kakskümmend Ozolmuiža tamme, Ozolmuiža saared, Ozolmuiža künnapuu, Ozolmuiža lehis, Ozolmuiža mänd ja Jaanitule aseme lehis on looduskaitse all. Ozolmuiža mõisa park ja häärber on riikliku kaitse all olevad muinsusmälestised. Kunstimälestistena on riikliku kaitse all veel viis selle mõisa ahju, kaks lage ja ühe saali interjöör. 2015. aastal oli külas 205 elanikku. Vietvārdu datubāze[alaline kõdulink] Autotransporta direcija Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts, vaadatud 9.08 2023
Snoopy

Snoopy on koomiksitegelase Charlie Browni lemmikloom koomiksis "Peanuts". Schulz, Charles M. (1994). Around the world in 50 years: Charlie Brown's anniversary celebration. Andrews McMeel Publishing. p. 11. ISBN 978-0-8362-1766-7. Koomiksi koduleht
Garfield

"Garfield" on Jim Davise loodud USA koomiks, mida hakati välja andma 1978. aastal. See räägib kass Garfieldist, tema omanikust Johnist ja Johni koerast Odiest. 2002. aasta seisuga ilmus see koomiks umbes 2570 ajalehes ja ajakirjas ning "Garfield" hoidis sellega Guinnessi rekordit kui kõige laiemalt avaldatud koomiksiriba. Kuigi seda on väljaannetes harva mainitud, siis vastavalt televisiooni erisaatele "Palju õnne, Garfield!" toimub koomiksi tegevustik Jim Davise kodulinnas Muncies USA Indiana osariigis. Koomiksi läbivateks teemadeks on Garfieldi laiskus, tema söömiskirg, kohv ning põlgus esmaspäevade ja dieetide vastu. Koomiks keskendub enamasti Garfieldi, Johni (tema omaniku) ja Odie (Johni koera) omavahelistele suhetele, kuid väljaandes esineb ka väiksemaid korduvaid tegelasi. Algselt loodi Garfield kavatsusega, et sellest saaks hea, lihtsasti müüdav tegelaskuju. Koomiksi nimitegelane on laialt levinud ka kaubanduses. Garfieldi-teemaliste kaupade aastane läbimüük on 750 miljonit kuni 1 miljard dollarit. Lisaks temateemalistele kaupadele ja reklaamidele on koomiksitegelane esinenud ka multifilmides, kahes animeeritud sarjas ning kahes täispikas animeeritud filmis, lisaks kolmel DVD-l. On arvatud, et osa koomiksi popkultuurilisest edust tuleneb ka tundlike sotsiaalpoliitiliste teemade vältimisest. See on koomiksi algusest peale olnud Davidi kindel põhimõte, mida kommenteerides on ta tunnistanud sedagi, et tema teadmised poliitika vallas pole kiita. Garfield (2004) Garfield 2 (2006) Garfield (2024) "Garfield Named World's Most Syndicated Comic Strip."[alaline kõdulink]. Business Wire, 22. jaanuar 2002 Chris Suellentrop. "Garfield. Why we hate the Mouse but not the cartoon copycat". Slate, 11. juuni 2004 Beth Johnson. "'Garfield' 20 years later". Entertainment Weekly, 19. juuni 1998 Koduleht
Gloria Palace

Gloria Palace oli kino Tallinnas aadressil Vabaduse väljak 5. Hoone ehitati aktsiaseltsi Royal Films tellimusel 1925.–1926. aastal, selle projekteeris lätlane Frīdrihs Skujiņš. Kino avati 5. oktoobril 1926 Friedrich Wilhelm Murnau filmiga "Faust". Hoone esimesel korrusel avati 1930. aasta veebruaris tantsulokaal Dancing-Palace Gloria. Kino tegutses 1940. aastani. 1940. aastal asus hotelli ruumides NSV Liidu mereväe Balti laevastiku staap. 1944. aasta märtsipommitamise järel kolis hoonesse paariks aastaks teater Estonia. 1948. aastast tegutseb seal Vene Draamateater. Kinoteater Gloria Palace, 1928 Kino Gloria Palace orkester Hotell Palace Täna 75 aastat tagasi avati Tallinnas Gloria Palace, Ärileht, 5. oktoober 2001 "Uus luksuslokaal pealinnas. 'Dancing-Palace Gloria' – noobleim restoran Balti riikides". Uudisleht. 05.02.1930. Leho Lõhmus, Omavalitsuse ja kohaliku garnisoni suhetest 1940–1941. Eesti Sõjamuuseumi – kindral Laidoneri Muuseumi Aastaraamat 6/2006, 2007, lk 29 Gloria Palace kultuurimälestiste riiklikus registris
Vijciems

Vijciems on küla (vidējciems) Lätis Valka piirkonnas Vijciemsi vallas. Asula asub Vija jõe kaldal 55 meetri kõrgusel merepinnast. Jõgi on paigale ka nime andnud. Asulas on vallavalitsus, põhikool, rahvamaja, raamatukogu, postkontor, kirik. Kirik ja selle altar on riikliku kaitse all olevad muinsusmälestised. Külas asuvad Vijciemsi ja Vijciema pagrieziensi bussipeatus. Asulat on esimest korda mainitud 1224. aasta Tālava jagamise lepingus (läti keeles Tālavas dalīšanas līgums). Toona kuulus see Talibaldi pojale Ramekole. Nüüdisaegne asula on endisaegse Vījciemsi mõisa (saksa keeles Wiezemhof) keskus. 1898 asutati asulas esimene Baltikumi metsamajanduskool. Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2002. ISBN 9984-00-412-0. 617-618 lk. Vijciema luterāņu baznīca Altāris http://www.atd.lv/lv/pieturvietas Autotransporta direcija] Vietvārdu datubāze
Vidriži

Vidriži on küla (vidējciems) Lätis Limbaži piirkonnas Vidriži vallas. Küla asub merepinnast 60 meetri kõrgusel, valla keskusest Gravasest 2, piirkonna keskusest Limbažist 20 ja Riiast 66 kilomeetri kaugusel. Külas on spordi- ja kultuurikeskus, postkontor, põhikool, võõrastemaja ja raamatukogu. Vidrižis on Vidriži, Šveicese ja Alejase bussipeatus. Vidrižit mainiti kirjalikes allikates esimest korda aastal 1277 (Vidersele), mil Riia peapiiskop Johannes I von Lune läänistas selle koos Mukurmuiža (Morikas) ja Kaugažiga oma sugulasele Joann de Lunele. Nüüdisaegne asula on endisaegse Vidriži mõisa (Widdrisch) keskus, ka koolimaja asub endises mõisa häärberis. Küla lähistel asub Kaniņi linnamägi. Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Vidriži mõisa kabel ja selle väravad ning kaks vapireljeefi kabelis. Vidriži mõisa häärberi fassaadi vapireljeef on regionaalse kaitse all. Looduskaitse all on Vidriži pargis kasvav mänd ümbermõõduga 2,5 meetrit ja sealsamas kasvav kuusk ümbermõõduga 3,44 meetrit, Vidriži Topeltjalakas, Vidriži viirpuu, pärnad ümbermõõduga 3,74, 3,55 ja 4,23 meetrit, mänd ümbermõõduga 2,74 meetrit, lehis ümbermõõduga 4,02 meetrit ning tammed ümbermõõtudega 4 meetrit ja 4,44 meetrit. 2015. aastal oli külas 313 elanikku, 2022. aastal 272. https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/publiska-biblioteka/pasvaldibu Autotransporta direcija Autotransporta direcija Autotransporta direcija Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Vietvārdu datubāze
Kohtulingvistika

Kohtulingvistika on rakenduslingvistika haru, mis käsitleb õigusvaldkonna keelekasutuse ja lingvistiliste tõendusmaterjalidega seotud küsimusi. Kohtulingvistikal on kolm peamist valdkonda: seaduste keel kohtukeel keelelised asitõendid kohtus Täpsemalt kuuluvad kohtulingvistika käsitlusalasse nii kirjapandud seadused, suuline keel õigusvaldkonnas, eriti kohtumenetlused ja ülekuulamised. Samuti autori tuvastamise ja identifitseerimisega seotud asitõendid kohtus, kirjaliku ja suulise õiguskeele õpetamine ning kirjalik ja suuline õigustõlge. Seaduste keele uurimise alla kuulub suur hulk väga erinevaid tekste. Igast kirjalikust või suulisest tekstist võib saada kohtulingvistika objekt, kui seda kasutatakse seaduste või kohtuga seotud kontekstis. Gibbons, John M ja Turell, Teresa 2008. Dimensions of Forensic Linguistics. Olsson, John 2004. An Introduction to Language Crime and the Law. Germanic Society for Forensic Linguistics [1] Aston University Centre for Forensic Linguistics [2] International Association of Forensic Linguistics [3]
Eriphyle

Eriphyle (vanakreeka keeles Ἐριφύλη) oli vanakreeka mütoloogias Argose printsess, Argose kuninga Talaose tütar ja Adrastose õde. Väidetavalt oli neil veel viis venda Aristomachos, Hippomedon, Mekistos, Parthenopaios ja Pronax ning kaks õde Astynome ja Metidike. Eriphyle oli Amphiaraose naine ning Alkmaioni ja Amphilochose ema. Amphiaraosel oli võime tulevikku ennustada. Nõnda nägi ta ette, et sõjakäik Seitse Teeba vastu lõpeb täieliku lüüasaamisega. Seepärast keeldus ta, kui ta naisevend kuningas Adrastos teda sõtta kutsus. See polnud tal esimene kord Adrastosega riidu minna. Esimesel korral oli Eriphyle nad lepitanud, ja pärast seda vandusid mõlemad, et kui nad veel kunagi omavahel tülitsema peaksid, siis otsustab Eriphyle, kummal on õigus. Sõjakäigu organiseerija, Teeba õigusjärgne kuningas Polyneikes võitis Eriphyle soosingu sellega, et kinkis talle oma esiema Harmonia kaelakee, ning naine saatis Amphiaraose sõtta. Amphiaraos pidi minema, ent palus poegi, et kui ta peaks surma saama, maksaksid nad emale kätte. Zeus rebestas välgunoolega maa, mis neelas Amphiaraose koos kaarikuga hetkel, mil Periklymenos teda surmata tahtis. Sõjas said surma ka Eriphyle vennad Hippomedon ja Parthenopaios. Alkmaion tappis oma ema, nagu oli isale tõotanud. Enne surma needis ema ta ära, soovides, et Alkmaion mitte ühelgi olemasoleval maal rahu ei saaks. See soov täitus, aga mitte kohe. Alkmaion asus elama Arkaadiasse, mille kuningas Phegeos andis talle naiseks oma tütre. Siis saabusid erinnüsed, kes Alkmaionit lakkamatult jälitasid ega lasknud tal elada. Alkmaion küsis nõu Delfi oraaklilt, kes ütles, et erinnüsed on karistuseks ematapmise eest ja et Alkmaion peab elama asuma mõnele sellisele maale, mida needmise ajal veel olemas ei olnud. Alkmaion leidis Aitoolia ja Akarnaania piirijõe Acheloosi jõe deltast äsjamoodustunud saare ja kolis sinna. Seni, kuni ta saarel asus, ei tülitanud erinnüsed teda, ent tema abielu niisugune pealesunnitud elustiil hävitas ja põhjustas kaudselt ka Alkmaioni surma.