laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tuskulėnai

Tuskulėnai (poola keeles Tuskulany) on Vilniuse asum, mis asub linna keskosas Žirmūnai vallas Žirmūnai linnaosas. Asum on kujunenud Tuskulėnai mõisa ümbruskonda. Mõisa on esmamainitud XVI sajandi keskpaiku. 1905. aastal oli seal 33 elanikku, 1933. aastal oli mõisas ja sealses asulas 41 elanikku. 1944. aastal mõis natsionaliseeriti. Sinnakanti maeti NKVD ohvreid. Hiljem rajati mõisakompleksi ümbrusse korterelamuid. Ka rajati sinna Siseministeeriumi kultuuri- ja spordihoone. Sealsed massihauad leiti 1994. aastal. 2002. aastal rajati asumisse Tuskulėnai park. Muinsuskaitse all on Tuskulėnai mõisa hoonetekompleks koos NKVD ohvrite memoriaaliga ning Siseministeeriumi kultuuri- ja spordihoone. Šiaurės miestelis Гошкевич И.И. Виленская губерния: Полный список населенных мест со статистическими данными о каждом поселении, составленный по официальным сведениям. Вильна, 1905. Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938. Tuskulėnų drama: klausimai be atsakymų. Istorija, „Veidas“, 2008. 62-63 lk. Vilnijos vartai "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 22. augustil 2021.
Šiaurės miestelis

Šiaurės miestelis (tõlkes Põhjalinnak) on Vilniuse asum, mis asub linna keskosas Žirmūnai vallas Žirmūnai linnaosas. Asum on kujunenud endisest sõjaväelinnakust. Omal ajal paiknesid seal Napoleon I väed. Piirkonna kaitseks rajati toona reduutide ja kaevikute liin. Seal paiknes ka Napoleoni vägede sõjaväekalmistu, sinna maetud sõdurid maeti aastal 2003 ümber Antakalnise kalmistule. XIX sajandil ja XX sajandi alguses paiknes seal tsaariarmee garnison. Aastail 1820–1939 paiknes seal Poola sõjavägi. Hiljem paiknesid seal Nõukogude armee tankiväeosa ja 16. Leedu laskurdiviis. Linnakusse rajati ka sõjaväe kultuurikeskus ja kino. Osa linnakust oli ka väljak, kus peeti paraade. Aastail 1998–2005 lammutati suurem osa vanadest hoonetest ja kujundati sealne tänavavõrk. Aastal 2006 avati seal mälestusmärk Afganistanis sõdinud leedulastele. Asumisse on valdavalt rajatud elumaju, ent seal on ka ärirajoone. Tuskulėnai Vilnijos vartai
Laadoga vaksal

Laadoga vaksal (vene keeles Ладожский вокзал) on Peterburi uusim raudteejaam, mis avati Krasnogvardeiski rajoonis 2003. aastal. See teenindab liine, mis suunduvad põhja, kirdesse ja itta. Seda kasutavad ka mõned rongid, mis tulevad Moskvast ja sõidavad Peterburi kaudu teistesse linnadesse. Raudteejaama teenindab omakorda Ladožskaja metroojaam.  Laadoga vaksal – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Soome vaksal

Soome vaksal (vene keeles Финляндский вокзал) on Peterburi raudteejaam, mis teenindab läände, sealhulgas Viiburisse ja Helsingisse suunduvaid liine. Kalinini rajoonis asuvat raudteejaama teenindab omakorda Lenini väljaku metroojaam.  Soome vaksal – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Belmontas

Belmontas (poola keeles Belmont) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna idaosas Rasose valla territooriumil. Belmontas piirneb idas Leoniškėsega, kirdes Lyglaukiaiga, põhjas Antakalnisega, läänes Užupisega, lõunas üle Vilnia Markučiaiga. Linnaossa jääb Belmontase parkmets. Belmontas jääb osaliselt Pavilniai regionaalparki, Belmontase botaanilis-zooloogilisele kaitsealale ja Lyglaukiai geomorfoloogilisele kaitsealale. XIX sajandi alguses kujunesid sealsed nõlvad villade ja elumajade piirkonnaks, kuhu rajati ka restoran. Sealsed aadlikest asukad andsid kohale ladinakeelse nime Bellus mons, mis tähendas ilusat mäge. Piirkond oli ka üliõpilaste väljasõidupaigaks, seal kogunesid filaretid ja filomatid. Novembriülestõusu ajal kogunesid seal metsa ülestõusnud. Esimese maailmasõja ajal liideti paikkond Vilniusega, kuigi kuni teise maailmasõjani jäi piirkond Leoniškėse mõisa valdusse. Muinsuskaitse all on osaliselt Belmontasesse jääv vana Vilniuse juudi kalmistu ja Leoniškėse mõisa Prantsuse vesiveski ehk Belmontas. Kärestik Vilnia jõel Belmontas Belmontase veski https://www.geoportal.lt/map/ Balčiūnienė, Nijolė. Belmontas. Abipus Neries. – Vilnius, 2008. – Lk. 57-58. Vilnijos vartai "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 23. augustil 2021.
Vitebski vaksal

Vitebski vaksal (vene keeles Витебский вокзал) on Peterburi ja kogu Venemaa vanim raudteejaam, mis teenindas juba algset Tsarskoje Selo raudteed. Hiljem nimetati see Valgevene linna Vitsebski järgi ümber. Tänapäeval teenindab see lõunasse suunduvaid liine, sealhulgas rahvusvaheliselt. Admiraliteedi rajoonis asuvat raudteejaama teenindavad omakorda Puškinskaja metroojaam ja Zvenigorodskaja metroojaam. Vitebski vaksal avati 30. oktoobril (uue kalendri järgi 11. novembril) 1837. Esimene jaamahoone oli puidust ja selle projekteeris Konstantin Thon. 1837. aastal püstitatud hoone jäi peagi väikseks ja lammutati 12 aastat pärast käikuandmist. Thoni käe all püstitati uus jaamahoone 1849–1852, mida laiendati 1870. aastatel. Sajandi lõpuks oli seegi amortiseerunud. Jaamahoone kõrvale rajati uus ajutine puidust hoonestus, mille järel vana jaamahoone lammutati. Uus esinduslikum juugendstiilis hoone valmis aastal 1904. Jaama on kasutatud võttekohana mitmetes vene filmides (näiteks "Jaam kahele" ja "Vend"). Venemaa raudtee 170. aastapäeval 2007. aasta 30. oktoobril avati seal monument insener Franz Anton von Gerstnerile, kes rajas Venemaa esimese (Tsarskoje Selo) raudteeliini. 2014. aastal avati jaama sissepääsu juures monument esimeses maailmasõjas (1914–1918) võidelnutele.  Vitebski vaksal – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Rullpall

Rullpall ehk rulluisupall on võistkondlik pallimäng, mida mängitakse saalis inline-rulluiskude, hokikepi ja palliga kahe võistkonna vahel. Rulluisuhoki Rullhoki Rahvusvaheline Rullpalliliit (IISHF)
Riia Jaani kirik

Riia Jaani kirik (läti keeles Svētā Jāņa Evaņģēliski luteriskā baznīca) on luteri kirik Lätis Riias aadressil Skārņu tänav 24. See on Läti Evangeelse Luterliku Kiriku kihelkonnakirik. See asub Riia piiskop Alberti piiskopipalee kohal. 1234. aastal võtsid dominiiklased tollal veel väikse kabeli üle ja pühitsesid selle Ristija Johannesele. Hoonet laiendati 1330. ja 1587. aastal. See põles 31. mail 1677 Riia linna suures tulekahjus sarnaselt Riia Püha Peetri kirikuga, kuid taastati ja hoonele ehitati uus kirikutorn. Kirik sai taas kannatada oktoobris 1944, kuid taastati. Kirikus peetakse jumalateenistusi pühapäevahommikuti ja kolmapäevaõhtuti.  Riia Jaani kirik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kirchhoffi kiirgusseadus

Kirchhoffi kiirgusseadus kirjeldab termilises tasakaalus olevas kehas neelduva ja sellest kiirguva energia vahelist seost. Keha kiirgusvõime antud sagedusel ja temperatuuril on võrdeline neelamisvõimega: keha, mis kiirgust hästi absorbeerib (neelab), on ka hea kiirgusvõimega. Kiirgusseaduse sõnastas Saksa füüsik Gustav Kirchhoff 1859. aastal, kui tegeles spektroskoopia-alaste uuringutega. Kui elektromagnetkiirgus langeb mingile kehale, siis osa sellest peegeldub ja osa neeldub. Antud sagedusel ja temperatuuril neelduvat kiirguse osa iseloomustab keha [[neelamisvõimet a ( ω , T ) {\displaystyle a(\omega ,T)} . Iga keha kiirgab sõltuvalt oma absoluutsest temperatuurist energiat (peamiselt soojuskiirgusena) kindla seaduspärasuse järgi; seda nimetatakse keha kiirgusvõimeks r ( ω , T ) {\displaystyle r(\omega ,T)} . Suurused r ( ω , T ) {\displaystyle r(\omega ,T)} ja a ( ω , T ) {\displaystyle a(\omega ,T)} võivad eri kehadel olla väga erisugused, aga kiirgusvõime ja neeldumisvõime suhe on Kirchhoffi kiirgusseaduse kohaselt keha olemusest (materjalist, kujust, pinna omasustest) sõltumatu ning esitatav universaalse funktsioonina sagedusest ω {\displaystyle \omega } ja absoluutsest temperatuurist T {\displaystyle T} : r ( ω , T ) a ( ω , T ) = f ( ω , T ) {\displaystyle {\frac {r(\omega ,T)}{a(\omega ,T)}}=f(\omega ,T)} . Absoluutselt must keha neelab vastavalt definitsioonile kogu talle langeva kiirguse. Sel juhul a ( ω , T ) = 1 {\displaystyle a(\omega ,T)=1} ja funktsioon f ( ω , T ) {\displaystyle f(\omega ,T)} väljendab keha kiirgusvõimet, mida kirjeldab Plancki kiirgusseadus. Reaalsete kehade neelamisvõime on väiksem kui 1 ja vastavalt on väiksem ka kiirgusvõime. Tume pind on hea absorbeerija ja kiirgaja. Kui sama pind näiteks hõbetada, väheneb nii neelamis- kui ka kiirgamisvõime järsult. Absoluutselt musta ja ka ideaalselt halli pinna neeldumis- ja kiirgamisvõime ei sõltu sagedusest, Wärmestrahlungsphysik[alaline kõdulink]
Steven-Hristo Evestus

Steven-Hristo Evestus (sündinud 7. jaanuaril 1978) on eesti jurist. Ta on lõpetanud Tallinna Arte Gümnaasiumi. 2018. aastaks oli ta prokuratuuris töötanud üle 16 aasta ja ta lahkus aasta lõppedes prokuratuuri töölt. Aprillist 2019 kuni septembrini 2019 tegutses ta SA Vaba Lava juhatuse liikme ja tegevjuhi kohal. Pärast seda töötab ta küberturvaettevõttes CybExer Academy. Evestuse eestvedamisel hakatakse välja töötama ja arendama ettevõtte kõige uuemaid digilahendusi – innovaatilisi e-õppe platvorme, mis aitavad võidelda korruptsiooni ja rahapesuga ning kursis olla andmekaitse regulatsioonidega. Ta on tegev ka MTÜ-s Korruptsioonivaba Eesti (liige alates 2019. aastast ja juhatuse esimees 2020. aastast). 2017 Aasta prokurör Steven-Hristo Evestus paneb prokuröriameti maha, Delfi, 3. detsember 2018 Vaba Lava juht Steven-Hristo Evestus lahkub ametist, ERR, 25. september 2019 Marii Karell, Endine juhtiv prokurör räägib esimest korda eksklusiivselt Geeniusele Savisaare protsessist, Geenius.ee, 11. veebruar 2019
Kertu Birgit Anton

Kertu Birgit Anton (sündinud 11. märtsil 2003) on eesti kodanikuaktivist. Ta on noorteliikumise Fridays For Future Eesti aktivist ja SISU Koti kaasasutaja. Ta on üks Eesti esimese kliimakohtuasja eestvedajatest, milles Fridays for Future Eesti (MTÜ Loodusvõlu) vaidlustas Eesti Energia põlevkiviõlitehasele väljastatud ehitusloa. Ta on lõpetanud 2021. aastal Tallinna Reaalkooli kuldmedaliga. Samal aastal alustas õigusteaduse õppimist Tartu Ülikoolis. 2023 – 68. koht Eesti Päevalehe edetabelis "Eesti mõjukad 2023" 2021 – kuldmedal gümnaasiumi lõpetamisel 2021 – Õpilaste teadustööde riiklik konkurss, II preemia 2020 – Presidendi kõnevõistluse võitja kõnega "Kiri Eestile" 2019 – Wise 20 Under 20, Class of 2019 2019 – Noore looduskaitsja märk "Kliimamuutuste pidurdamine ei lõpe COP26-ga" – Eesti Päevaleht 12.11.2021. "Elame nii, nagu oleks meil varuks kolm Maad" – ERR 16.05.2021. "EL-i kliimaeesmärgid pole piisavad, et olla turvalised" – ERR 17.12.2020. "Mis saab homme? Meil pole aega oodata, kuni kliimastreikijatest saavad kliimateadlased" – Eesti Päevaleht 20.11.2019. kodanikuaktiivsus kliima soojenemine Henri Holtsmeier. "100. kliimastreik Eestis". Fridays For Future Eesti. Vaadatud 24.08.2021. Anna Silvia Seemel (21. aprill 2020). "TEGUTSEN IGAPÄEVASELT NII PALJU, KUI MA VÄHEGI SAAN JA ON MINU VÕIMUSES. KERTU BIRGIT ANTON". Koosloodus. Vaadatud 23.08.2021. "Kertu Birgit Anton 33 kõnet". Paide teater. Vaadatud 23.08.2021. "SISU Kott. Meist". Originaali arhiivikoopia seisuga 7.09.2021. Vaadatud 07.09.2021. Laast, Joanna (15. november 2023). "Õlitehase ehituse peatanud 20-aastane keskkonnakaitsja: sürreaalne! Aga me ei läinudki kohtusse kaotama". Eesti Päevaleht. Vaadatud 4. veebruaril 2024. "Tallinna Reaalkooli kuld- ja hõbemedaliga lõpetanud läbi aegade". Tallinna Reaalkool. Vaadatud 02.09.2021. Hannes Rumm (1.12.2021). "Kliimaaktivist protestib juba 150 nädalat tänaval: inimesed ei tunneta, et kliimamuutuste leevendamine on midagi tõeliselt tähtsat". Eesti Eksrpess. Vaadatud 1.12.2021. "Eesti mõjukad 2023". Eesti Päevaleht. Originaali arhiivikoopia seisuga 30. november 2023. Vaadatud 4. veebruaril 2024. "Õpilaste teadustööde riiklik konkurss 2021. Kõik tulemused" (PDF). Eesti Teadusagentuur. Vaadatud 02.09.2021. "Presidendi kõnevõistluse võitis Kertu Birgit Anton Tallinna Reaalkoolist". Presidendi kantselei kommunikatsiooniosakond. 19.02.2020. Vaadatud 23.08.2021. "Wise 20 Under 20, Class of 2019". Wise. Vaadatud 02.09.2021. "Noore looduskaitsja märk". Keskkonnaministeerium. Vaadatud 02.09.2021. Fridays For Future Eesti. https://fridaysforfuture.ee SISU Kott. https://sisukott.voog.com/et
Annemarii Bendi

Annemarii Bendi (sündinud 29. märtsil 2001) on eesti suusahüppaja ja kahevõistleja. Ta on mitmekordne Eesti meister ning esindanud Eestit noorte olümpiamängudel. Sportima hakkas Bendi 2009. aastal Olev Rootsu juhendamisel, hiljem on olnud tema treenerid ka Tambet Pikkor, Andrus Ilves, Karl-August Tiirmaa ja Silver Eljand. Annemarii parimateks tulemusteks on juunioride maailmameistrivõistlustelt kahevõistluses 13.koht, Otepää kontinentaalkarikasarja 11.koht ning kaks esikohta Põhjamaade meistrivõistlustelt 2019. https://sport.delfi.ee/artikkel/120124046/delfi-otepaal-bendi-pani-kahevoistluse-pausile-pean-motlema-tulevikule, Delfi, 05. jaanuar 2023 Reelika Lepp, Annemarii Bendi – tüdruk, kellele meeldib lennata, Ajakiri Sport, detsember 2017 Jaan Martinson, DELFI OTEPÄÄL | Annemarii Bendi: üksinda oli raske sõita ja koostööd teinud gruppi kätte saada, Delfi, 5. jaanuar 2021 Maarius Suviste, Eesti parim naiskahevõistleja vaevleb põletiku küüsis, Lõuna-Eesti Postimees, 20. jaanuar 2021 https://sport.err.ee/1608843586/annemarii-bendi-vaga-vaga-tahan-kodus-voistelda, ERR, 09. jaanuar 2023 https://sport.delfi.ee/artikkel/85135521/annemarii-bendi-tuli-nii-kahevoistluses-kui-suusahupetes-pohjamaade-noorte-meistriks, Delfi, 26. jaanuar 2019
Madis Tiik

Madis Tiik (sündinud 5. novembril 1967) on perearst ja Eesti terviseteenuste arendaja. Pärast Tallinna 2. Keskkooli (aastal 1986) lõpetamist läks Tiik Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonda ning sai magistrikraadi. 2012. aastal sai doktorikraadi Tallinna Tehnikaülikoolis. Tiik töötab Tallinna Tehnikaülikooli e-meditsiini keskuses ja tervisetehnoloogiate instituudis vanemlektorina. Madis Tiik on Eesti pikamaajooksu meister, lisaks tegeleb orienteerumise ja suusatamisega. Tema isa Heino Tiik (1933–2019) oli kergejõustiklane ja spordiarst, ema Reet Tiik (sündinud 1938) on iluvõimlemistreener ja -kohtunik. Keit Paju (28. august 2019). "Poeg Madis mälestab nõelraviarst Heino Tiiki: isa õppetunnid kujundasid mu elu, filosoofiat ja erialavalikut". Õhtuleht. Vaadatud 23.08.2021. "madis tiik, md, phd". madistiik.com. Vaadatud 23.08.2021. Heidi-Ingrid Maaroos (2019). "Ajalooline ülevaade peremeditsiini õppetooli teadustööst aastatel 1991–2016". Eesti Arst. Vaadatud 23.08.2021. "Madis Tiik". Tallinna Tehnikaülikool. Vaadatud 23.08.2021. Marii Karell (11.12.2004). "Madis Tiik ja tema seitse ametit, hobid lisaks". Eesti Päevaleht. Vaadatud 23.08.2021. http://www.esbl.ee/biograafia/Heino_Tiik
Enn Jaama

Enn Jaama (25. juuni 1934 Koruste küla, Rõngu vald – 13. august 2021) oli eesti põllumajandusteadlane, põllumajanduskandidaat (1968). Ta lõpetas 1958 Eesti Põllumajanduse Akadeemia ning töötas samas aastast 1956, muuhulgas on ta olnud 1971–1978 EPA kaugõppeteaduskonna prodekaan ja 1978–1984 dekaan. 1983–1988 ja 1990–1993 oli ta EPMÜ taimekasvatuskateedri dotsent ja juhataja, 1993–1994 taimekasvatuse õppetooli professor ja juhataja, 1994–1995 taimekasvatusinstituudi juhataja ja dotsent, 1995–1999 juhataja ja professor, aastast 1999 emeriitprofessor. Enn Jaama on õpetanud taimekasvatust, söödatootmist ja rohumaaviljelust ning avaldanud kirjutisi kartuli, õli- ja eeterliku õli kultuuride, rapsi ja rüpsi, söödakapsa ja teraviljakasvatuse (sh tritikale kasvatuse) alalt. Taimekasvatuse laboratoorne praktikum (1965, autoreid) Põllukultuurid ja nende hindamine (1976, autoreid) Taimekasvatus (1986, autoreid) Talirapsi seemnekasvatuslikke uurimistulemusi. – Agraarteadus, 1990, 2 Eesti Maaülikooli teenetemedal (1999) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 1. köide, Tallinn, 2000
Anette Parksepp

Anette Parksepp (sündinud 2. augustil 1992) on eesti ajakirjanik. Alates 2018. aastast töötab Ekspress Grupis. Keskhariduse omandas Haljala koolis. 2014. aastal lõpetas Parksepp Tartu ülikooli ühiskonnateaduste instituudis ajakirjandust ja kommunikatsiooni eriala, seejärel asus õppima Tartu ülikoolis Euroopa Liidu ja Venemaa uuringute magistriprogrammis ning 2017. aastal kaitses töö teemal "Venekeelsete koolinoorte käitumine eesti kodanikena". Parksepp, Anette "Describing Russian-speaking youngsters as Estonian citizens", Tartu 2017 "Anette Parksepp". Eesti Päevaleht. Originaali arhiivikoopia seisuga 23.08.2021. Vaadatud 23.08.2021. Anette Parksepp. "Anette Parksepp". Ekspress Grupp. Vaadatud 23.08.2021. "Medalistid". Haljala kool. Vaadatud 23.08.2021. Merilyn Säde (november 2014). "Interaktiivsus murrab ülikooli sisse ja viib tudengid põllule". Universitas Tartuensis. Vaadatud 23.08.2021. "Describing Russian-speaking youngsters as Estonian citizens". ETIS. Vaadatud 23.08.2021.
Monika Rogenbaum

Monika Rogenbaum (sündinud 30. aprillil 1980) on Eesti poliitik ja omavalitsustegelane. Monika Rogenbaum on lõpetanud Valgamaa Kutseõppekeskuse kahel erialal: tegevusjuhendaja ja lapsehoidjana. Samuti on ta omandanud sekretäri ja raamatupidaja kutsealad. Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi oli Monka Rogenbaum 14 aastat Taheva vallavanem. Seejärel oli ta Valga vallavolikogu liige. Ta on üks Taheva Valla Külade Seltsi asutajaid ning juhatuse liige. Alates 26. aprillist 2021 on ta Valga vallavanem. Monika Rogenbaum on Paju Pansionaadid MTÜ arendusjuht. Ta on Isamaa Erakonna liige. 2017 – Valgamaa aasta õppija (Eesti Täiskasvanute Koolitajate Assotsiatsioon) 2016 – Valgamaa aasta terviseedendaja 2015 – Valgamaalase pressisõber (väljaanne Valgamaalane) Monika Rogenbaum on Hargla koguduse liige. "Valga vallavanemaks sai Monika Rogenbaum". Valga vald. 26.04.2021. Vaadatud 23.08.2021. "Monika Rogenbaum". Eesti Täiskasvanute Koolitajata Assotsiatsioon. Vaadatud 23.08.2021. Rita Puidet (28.04.2021). "Lootusega paremasse tulevikku". Eesti Kirik. Vaadatud 23.08.2021. "Meie liikmesorganisatsioonid". Eesti Külaliikumine Kodukant. Vaadatud 23.08.2021. Tiit Loim (1. aprill 2020). "Hoolekodusse tungiti keelust hoolimata". Lõuna-Eesti Postimees. Vaadatud 23.08.2021. "Kontakt". Paju pansionaadid. Vaadatud 23.08.2021. "Valgamaa piirkond". Isamaa ja Res Publica liit. Vaadatud 23.08.2021. Sirje Lemmik (26. oktoober 2017). "Aasta õppija saavutus: seitsme aastaga neli eriala". Valgamaalane. Vaadatud 23.08.2021. Sirje Lemmik (13. jaanuar 2015). "Pressisõbrale tuli tiitel üllatusena". Lõuna-Eesti Postimees. Vaadatud 23.08.2021.
August Luur (ajakirjanik)

August Luur (15. mai 1934 Are vald – 21. oktoober 1990 Tallinn) oli eesti ajakirjanik ja kirjastustöötaja. Ta õppis ajakirjandust Tartu Riiklikus Ülikoolis, mille lõpetas 1957. aastal. 1956–1970 ajalehe Edasi toimetuses 1970–1975 kirjastuse Kunst peatoimetaja 1975 kirjastuse Kunst direktor Tartu Üliõpilasmeeskoor 1912–1957. (1958, toimetajad Lembit Järv, August Luur, Olev Maimets, Edgar Mattisen ja Karl Siilivask) Tartu Üliõpilasmeeskoor 1912–1962. (1962, toimetaja) Tartu. Fotoalbum (1969, Eesti Raamat, August Luur ja Evald Tooms) Tartu Akadeemiline Meeskoor. 1912–1972 (1972, toimetaja) Juhan Simm sõnas ja pildis. (1975, Eesti Raamat, koostaja) Richard Ritsing. (1983, Eesti Raamat, Tartu Riiklik Ülikool, koostaja) XX laulupeo album Läänemere paeselt kaldalt. (1987, Eesti Raamat, teksti autor, koostajad August Luur ja Aarne Mesikäpp) Arvo Ratassepp meie meeltes. (1994, Eesti Meestelaulu Selts, koostajad August Luur ja Mall Johanson) August Luur oli pühendunud koorilaulja, viimane koor oli Teaduste Akadeemia Meeskoor. Tema abikaasa oli keraamik ja portselanimaalija Ene-Mai Luur. Haud Tallinna Metsakalmistul
Aago Rääts

Aago Rääts (20. august 1961 – 31. märts 2018) oli eesti flötist ja muusikapedagoog. Aago Rääts lõpetas Tallinna 21. keskkooli inglise keele eriklassi, kooli ajal võttis eratunde Kaljo Westilt ja osales Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli flöödiansamblis. Pärast keskkooli hakkas ta õppima Tallinna konservatooriumis Samuel Sauluse flöödiklassis. Juba oma konservatooriumis õppimise ajal 1980. aastate alguses mängis ta plokkflööte ja barokkflööti vanamuusikaansamblis Consortium ning tegutses varase muusika propageerijana. Ta oli pärast diplomi saamist õppejõud Tallinna Konservatooriumis ja salvestas Eesti Televisioonis 24 saatest koosneva plokkflöödi telekool-saatesarja "Flautissimo". 1988. aastal emigreerus Aago Rääts Kanadasse. Kanadas töötas Aago Rääts IT-spetsialisti ja süsteemianalüütikuna. Hiljem oli ta seotud Toronto ülikooliga ja uuris keskaja kultuuri, olles ladina keele lühendite ekspert. Taavi-Mats Utt. Armastus ja austus muusika vastu kumas läbi igast noodist. Aago Räätsa lühike, ent särav muusikukarjäär. Muusika, november 2017 https://kultuur.err.ee/693984/suri-aago-raats Taavi-Mats Utt. Armastus ja austus muusika vastu kumas läbi igast noodist. Aago Räätsa lühike, ent särav muusikukarjäär. – Muusika, november 2017 Aago Rääts ERR arhiivis
Klooramfenikool

Klooramfenikool (inglise keeles chloramphenicol) on antibiootikum, mida kasutatakse bakteriaalsete infektsioonide raviks. "Chloramphenicol: antibiotic to treat bacterial infections". Vaadatud 23.08.2021.
Lyglaukiai

Lyglaukiai (poola keeles Równe Pole Zarzeckie) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna idaosas Antakalnise ja Rasose valla territooriumil. Lyglaukiai piirneb lõunas Leoniškėsega, edelas Belmontasega, loodes Antakalnisega, põhjas Sapieginėga, idas aga Kučkuriškėsega. Linnaossa jääb Antakalnise männiku parkmets. Lyglaukiai jääb osaliselt Pavilniai regionaalparki, samuti Antakalnise maastikukaitsealale ja Lyglaukiai geomorfoloogilisele kaitsealale. Aastal 1905 oli Lyglaukiai ehk Rovnoje Pole asulas 117 elanikku. Aastal 1931 oli seal elanikke 208. Muinsuskaitse all on maja aadressil Mildos g. 42/Filaretų g. 101. https://www.geoportal.lt/map/ Гошкевич И.И. Виленская губерния: Полный список населенных мест со статистическими данными о каждом поселении, составленный по официальным сведениям. Вильна, 1905. Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938. "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 23. augustil 2021.
Joseph Murray

Joseph Edward Murray (1. aprill 1919 – 26. november 2012) oli Ameerika Ühendriikide ilukirurg, kes sooritas esimese eduka neerusiirdamise. Murray lõpetas 1940. aastal Holy Crossi Kolledži. Hiljem lõpetas ta meditsiini erialal Harvardi Ülikooli. II maailmasõja ajal teenis ta maaväe meditsiinikorpuses. Sõjaväes teenides määrati ta Valley Forge'i üldhaiglasse, mis ravis põletuste ja moondunud jäsemetega sõdureid. Pärast sõda jätkas Murray tööd ilukirurgina ning sai hinnatud teadlaseks organisiirdamise bioloogia uurimises. 23. detsembril 1954 siirdas ta Ronald Herrickilt saadud neeru tema kaksikvennale Richardile, kel oli diagnoositud neerupuudulikkus. Richard Herrick elas pärast operatsiooni veel kaheksa aastat. 1990. aastal sai Murray panuse eest organisiirdamisse Nobeli meditsiiniauhinna, mida jagas Edward Donnall Thomasega. 1994 – valiti USA Meditsiiniakadeemia liikmeks "Joseph E. Murray" (PDF). Harvard University Faculty of Medicine. Vaadatud 24. august 2021. "Joseph Murray (1919–2012): First transplant surgeon". NCBI. Vaadatud 24. august 2021. "Richard J. Herrick". Find A Grave. Vaadatud 24. august 2021. "The Nobel Prize in Physiology or Medicine 1990". The Nobel Prize. Vaadatud 24. august 2021.
Härjanurme

Härjanurme on küla Tartu maakonnas Elva vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puhja valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 5.02.2018.