laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Klimavičy rajoon

Klimavičy rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1543 km². 2016. aasta seisuga elas seal 25 280 inimest. Rajoon piirneb põhjas Venemaa Smolenski oblastiga. Rajoon moodustati 1924. aastal. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Cimanava, Damamieryčy, Haličy, Husarka, Kisialova Buda, Łobža, Miłasłavičy ja Rodnia külanõukogu. Halduskeskus on Klimavičy linn. Orša-Unetša raudtee Klimavičy vennaskalmistu Sudziły Suurimaks jõeks on Sož rajooni läänepiiril, teised tähtsamad jõed on selle jõgikonda kuuluvad Ipuć, Łabžanka, Ascior, Žaduńka ja Suraŭ. Rajooni territoorium asub Orša-Mogiljovi orundis, keskmiselt 195–210 meetri kõrgusel. Kõrgeim koht asub Haličy küla lähistel (214 m). Looduskaitse all on 345 hektarit maad. Maavaradest leidub seal turvast, kriiti, merglit, savi, liiva. 2009. aasta seisuga olid elanikest 94,25% valgevenelased, 4,34% venelased ja 1,41% oli teistest rahvustest. 64,19% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 34,81% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 29,25% elanikke, vene keelt aga 69,59%. Tšornobõli katastroofi tagajärjel saastus osa rajooni territooriumist ning sealsed elanikud asustati ümber. Piirkonnas jäi elaniketa 29 asulat, oma kodu kaotas 3376 inimest. "Численность населения на 1 января 2016 г. и среднегодовая численность населения за 2015 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов, городов и поселков городского тип". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuli 2017. Vaadatud 11. veebruaril 2017. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. oktoober 2016. Vaadatud 11. veebruaril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) ПОД ЧЕРНОБЫЛЬСКИМ ПЕПЛОМ  Klimavičy rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Infot rajooni kohta (valgevene keeles) Rajooni kaart
Soojusvarustus

Soojusvarustus on laiemas mõttes majapidamises ja tootmises tarbijate varustamine soojusenergiaga, kitsamas mõttes tarbijate keskne varustamine soojusega kuuma vee või auru vahendusel. Soojusallikaks võib olla soojuselektrijaam, keskkatlamaja, koostootmisjaam jm. Soojusvarustus, Eesti entsüklopeedia EE 8. kd, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1995. 576 lk.
Karlova päevad

Karlova päevad on alates 2006. aastast Tartus Karlova linnaosas toimuv üritus, mida korraldab Karlova Selts. Esimesed Karlova päevad aastal 2006 toimusid Tartu Salemi baptistikoguduse eestvõttel. Kord aastas Karlova päevade ajal ilmub Karlova Seltsi kirjastusel ajaleht Kirev Karlova. http://www.teek.ee/index.php/teemad/36-uhiskond/1103-kalamaja-ja-karlova-kogudused-arendavad-kogukonda (vaadatud 11.02.2017) http://www.karlova.ee/karlova/karlova-ajaleht-kirev-karlova (vaadatud 11.02.2017) Karlova päevad 2017 Karlova Seltsi kodulehel
Kehra lahingu mälestussammas

Keha lahingu mälestussammas on püstitatud Kehra lahingus hukkunute mälestuseks. Mälestussammas asub Harju maakonnas Anija vallas Vikipalu külas Arudevahe talu krundil 80 meetrit raudteest. 1933. aasta märtsis avaldas Vabaduse Risti Vendade Ühenduse volinike koosolekul kindral Johan Laidoner: „Ei ole veel ära märgitud sündmust, kus pärast minu käsku „Jääda seisma!” toimus esimene soomusrongi rünnak. Oleks soovitav, et ka see leiaks äramärkimist.” Kehra mälestusmärgi kavandite võistluse võitis arhitekt Karl Lüüsi kavand, mälestussamba bareljeefi valmistamine usaldati kujur Ernst Jõesaarele. Mälestussamba kirjeldus: „Mälestusmärk on mõeldud jämedalt raiutud punasest kodumaa graniidist 1,2 m kõrgusele täiendile. Mälestusmärk toetub kolmele alumisele baasisele, millede vahel asub samast kivist tahvel vastava tekstiga. Selle tähed on reljeefselt pääle raiutud ja lihvitud. Kolme alumise baasisele toetuvad kuus kiviplokki; ühel neil asetsev reljefne sõduri pääkujutus ja ülalnimetatud tahvel kujutaks sümboolselt suurt mõõka, mis väljendaks möödaminejaile Kehra lahinguvälja mälestust, võidu- ja murrangulahingut. Mälestusmärgi kujundamisel on arvestatud selle asukoha ja ümbrusega, eriti raudteelt vaadatuna.”“ Mälestussammas taheti pidulikult avada 23. juunil 1940, kuid kuna enne toimus 1940. aasta juunipööre, siis jäigi mälestusmärk ametlikult avamata. Ühe versiooni järgi hävitati sammas juba 1940. aastal. Levinuma versiooni järgi jäi sam­mas esial­gu al­les, sel­lelt raiu­ti väl­ja üks­nes tekst ning ase­me­le kir­ju­ta­ti 21 lahingus lan­ge­nud pu­na­väe­la­se ni­med. Mälestussammas õhiti ikkagi 1944. aastal. 1997. aas­ta sü­gi­sel võeti nõuks taas­ta­da Ani­ja val­la vii­ma­ne Va­ba­dus­sõ­ja mur­de­la­hin­gu­te mä­les­tus­märk Ees­ti Va­ba­rii­gi 80. aas­ta­päe­vaks 1998. aas­ta veeb­rua­ris. 23. juunil 2000 avati samba asukohas mälestuskivi, mis pandi kokku samba originaaltükkidest ja millel oli sa­ma tekst, mis oli ava­ma­ta jää­nud sam­bal. 2015. aastal avati raudteepeatuse kõrval teabetahvel Kehra lahingust. 2018. aastal alustati uue graniitsamba valmistamist, mis on algse samba koopia. 6,5-meetrine mälestusmärk avati 6. jaanuaril 2019 president Kersti Kaljulaidi osavõtul. "Kes hävitas Kehra lahingu ausamba?" Harju Elu, 12. mai 2017 Külli Koppelmaa. "Lahin­gu­väl­ja mä­les­tus­sam­mas on plaan ava­da 4. jaa­nua­ril 2018". Sõnumitooja, 29. märts 2017 Külli Koppelmaa. "Lahinguväljal on Kehra lahingut meenutav infotahvel". Sõnumitooja, 13. jaanuar 2015 Pärandkultuuri objekt: EVS Kehra lahingu mälestuskivi (140:KIV:003)
Valga Vabadussõja mälestussammas

Valga Vabadussõja mälestussammas on Vabadussõjas langenud sõduritele pühendatud mälestusmärk Valgas. Mälestussammas avati 27. septembril 1925 ja selle autor oli Amandus Adamson. Nõukogude okupatsiooni ajal 21. septembril 1940 lõhkusid Nõukogude aktivistid selle. Mälestussammas taastati ja avati 16. augustil 2013 endises asukohas Valga linnapargis. Leitnant Julius Kuperjanovi pronksist kuju sambal taastas skulptor Jaak Soans.  http://www.valgamaalane.ee/1351134/vabadussamba-pronkskuju-sai-paika http://www.valgamaalane.ee/1351938/valgas-avati-vabadussammas
Bernd Riexinger

Bernd Riexinger (sündinud 30. oktoobril 1955 Leonbergis) on Saksa poliitik ja ametiühingutegelane. Alates 2. juunist 2012 kuni 27. veebruarini 2021 oli Bernd Riexinger koos Katja Kippingiga üks Vasakpartei (Die Linke) kaasesimeestest. Federal Republic of Germany. Ministries, political parties, etc. rulers.org
Brzegi maakond

Brzegi maakond (poola powiat brzeski) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Opole vojevoodkonnas. Brzegi raekoda Brzegi loss Grodkówi raekoda Lewin Brzeski raekoda http://www.polskawliczbach.pl/powiat_brzeski_opolskie Maakonna koduleht
Głubczyce maakond

Głubczyce maakond (poola powiat Głubczycki) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Opole vojevoodkonna edelaosas. Głubczyce raatus Kietrzi kirik Baborówi kirik http://www.powiatglubczycki.pl/748/strona-glowna.html http://www.polskawliczbach.pl/powiat_glubczycki#podstawowe-informacje
Lalsi Vabadussõja mälestussammas

Lalsi Vabadussõja mälestussammas on Vabadussõja mälestusmärk Kolga-Jaani kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Viljandi maakonnas Viljandi vallas Lalsi külas. Mälestussammas Lalsi kiriku juures avati 19. septembril 1926. See oli pühendatud Kolga-Jaani õigeusu kihelkonna langenud liikmetele (kokku 13 inimest), kuna kihelkonnakeskuses Kolga-Jaanis olev mälestusmärk oli pühendatud luteri kihelkonna langenud liikmetele. Nõukogude okupatsiooni ajal lükati mälestusmärk 23. juunil 1941 ümber. See taastati ning avati uuesti pidulikult 19. juulil 1942. Nõukogude teise okupatsiooni ajal oktoobris 1944 lükati mälestusmärk taas pikali. Kuna see jäi esiküljega maa poole, ei lõhutud mälestusmärki rohkem ning ümberlükatud mälestusmärk säilis kogu Nõukogude aja. 1988. aastal taastati mälestussammas uuesti ning avati pidulikult 19. juunil 1988. See oli esimene Nõukogude võimu lõpuajal avalikult ja pidulikult taasavatud Vabadussõja mälestusmärk Eesti NSV-s. Lalsi Vabadussõja mälestussammas tunnistati 1997. aastal kultuurimälestiseks. Kultuurimälestis nr 8424 "Vabadussõja mälestussammas" Ain Krillo, Jaak Pihlak, Mati Strauss, René Viljat. "Vabadussõja mälestusmärgid". 1. kd. Keila 2002. Lk 92 Ain Krillo, Jaak Pihlak, Mati Strauss, René Viljat. "Vabadussõja mälestusmärgid". 1. kd. Keila 2002. Lk 91–92 Lalsi Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris
Theodor Albert Sprengel

Theodor Albert Sprengel (30. september 1832 Harz[küsitav], Wollershausen – 4. juuli 1900 Tallinn) oli baltisaksa kunstnik. 1856–1866 oli ta Behmi internaatkoolis Viiburis, seejärel Tallinna kubermangugümnaasiumis ja 1872–1877 Tallinna toomkoolis joonistusõpetaja. Ta sai Peterburi kunstiakadeemialt vabakunstniku nimetuse. Ta on joonistanud muu hulgas ajaloomaale. Tema 1889 valminud altarimaal "Kristus ristil", mis asub Jõelähtme kirikus, on arvele võetud kultuurimälestisena. EKABL, lk 488–489 Theodor Albert Sprengel kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 11.02.2017)
Tondi liivik

Tondi liivik on liivik Tallinnas Ülemiste järve lähedal, ulatudes Rahumäeni ja Sütiste teeni. Liivik on tänapäeval suuresti hoonestatud. Liivikul kasvab mitu kaitsealust taime, sh nõmmenelk. Tallinna entsüklopeedia. II köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 247
Võidu puiestik

"Võidu park" suunab siia. Pärnu pargi kohta vaata artiklit Võidu park (Pärnu). Narva tänava kohta vaata artiklit Võidu park (Narva). Peterburi pargi kohta vaata artiklit Võidu park (Peterburi). Riia pargi kohta vaata artiklit Võidu park (Riia). Võidu puiestik (ka Võidu park) on parkmets Tallinnas Nõmme linnaosas. Parkmetsa pindala on 8 ha. Pargi ühes servas asub Männiku staadion. Parkmetsas on valdav nõmmemännik. Tallinna entsüklopeedia. II köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 338
Kadaka tööstuspiirkond

Kadaka tööstuspiirkond (ka Kadaka tööstusrajoon) on tööstuspiirkond Tallinnas Mustamäe linnaosas Kadaka asumis. Tööstuspiirkond rajati 1960.–1970. aastatel Mustamäe tee keskossa Laki tänava ja Kadaka tee äärde. Peamiselt kolisid sinna Tallinna südalinna ettevõtted: V. Klementi nim. Tallinna Õmblustootmiskoondis, Norma, Ilmarine ja tootmiskoondis Talleks. Hiljem lisandusid veel karastusjookide tehas, Leibur, Flora, Kommunaar jpt. Peale nende paiknesid seal Autobussipark, Volga Autotehase Tallinna Autokeskus, mitu ehitusorganisatsiooni ja kaubabaasi. Tallinn : lühientsüklopeedia. 1979, lk. 201 Tallinn : lühientsüklopeedia. 1979, lk. 244
Lilleküla tööstuspiirkond

Lilleküla tööstuspiirkond on tööstuspiirkond Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Tallinna–Keila raudtee ja Tulika tänava vahel. Nõukogude ajal oli piirkonnas palju tööstusettevõtteid, näiteks: valutehas Pioneer, Kommunaari kroomnahavabrik, Talleks, Kunstsarvetehased, kummivabrik Tegur, Liimivabrik, Flora, Standard. Tänapäeval on enamik nõukogudeaegseid tööstushooneid kasutuseta või tegutsevad seal teised ettevõtted. Talleksi hoonetes tegutses Euroülikool 2016. aastani.. Tööstuspiirkonda jääb Kristiine keskus. Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 291
Kędzierzyn-Koźle maakond

Kędzierzyn-Koźle maakond (poola powiat kędzierzyńsko-kozielski) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Opole vojevoodkonnas. Kędzierzyn-Koźle raatus Reńska Wieśi kirik Pawłowiczki kirik Bierawa teerist Ciseki kirik Polska Cerekiewi loss http://powiat.kedzierzyn-kozle.pl/3730/aktualnosci.html http://www.polskawliczbach.pl/powiat_kedzierzynsko_kozielski#podstawowe-informacje
Kluczborki maakond

Kluczborki maakond (poola powiat kluczborski) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Opole vojevoodkonnas. Kluczborki raatus Wołczyni kirik Byczyna linnakeskus Lasowice Wielkie kirik http://www.powiatkluczborski.pl/ http://www.polskawliczbach.pl/powiat_kluczborski
Keila Jõepargi Orjakivi

Keila Jõepargi Orjakivi on rändrahn ja kultusekivi Harju maakonnas Keila Jõepargis. Kivi on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Keila Jõepargi Orjakivi kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 11.02.2017) Keila Jõepargi Orjakivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Krapkowice maakond

Krapkowice maakond (poola powiat krapkowicki) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Opole vojevoodkonnas. Krapkowice lossi hoovis Krapkowice linnamüüre Zdzieszowice kirik Gogolini linn http://powiatkrapkowicki.pl/ http://www.polskawliczbach.pl/powiat_krapkowicki#podstawowe-informacje
Namysłówi maakond

Namysłowi maakond (poola powiat namysłowski) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Opole vojevoodkonnas. Namysłówi linnakeskus Pokóji protestantlik kirik Wojciechówi kirik asub Wilkówi kogukond Domaszowice kirik http://www.namyslow.pl/1/strona-glowna.html http://www.polskawliczbach.pl/powiat_namyslowski#podstawowe-informacje
Nysa maakond

Nysa maakond (poola powiat nyski) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Opole vojevoodkonna edelaosas. Nysa linnakeskus Głuchołazy torn Otmuchówi raatus Paczkówi raatus Korfantówi kirik http://www.powiat.nysa.pl/ http://www.polskawliczbach.pl/powiat_nyski
Olesno maakond

Olesno maakond (poola powiat oleski) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Opole vojevoodkonnas. Olesno raekoda Praszka kirik Dobrodzieńi linnakeskus Gorzów Śląski kirik http://powiatoleski.pl/9/strona-glowna.html http://www.polskawliczbach.pl/powiat_oleski
Opole maakond

Opole maakond (poola Powiat Opolski) on maakond Poolas Opole vojevoodkonna edelaosas. Maakonna halduskeskus on Opole linn, mis halduslikult maakonna koosseisu ei kuulu. Maakond jaguneb 13 vallaks (gmina) Ozimeki kirik Niemodlini kesklinn Prószkówi loss ja linnamüür http://powiatopolski.pl/503/strona-glowna.html http://www.polskawliczbach.pl/powiat_opolski_opolskie#podstawowe-informacje Koduleht
Łyntupy mõis

Łyntupy mõis (маёнтак Лынтупы) on mõis Valgevenes Viciebski oblastis Pastavy rajoonis Łyntupy külanõukogus Łyntupy alevis. Łyntupy mõisa esimesed omanikud olid Hülzenid, seejärel aga Buczyńskid. Aastal 1591 oli selle inventaris lisaks vanale peahoonele veel kuus põllumajanduslikku tootmishoonet. Aastal 1854 läks see Biszewskite valdusse, jäädes nende omandisse aastani 1939. Aastal 1884 kuulus mõisale 412 morgenit maad. Sealse mõisakompleksi rajas Józef Biszewski. Ehitustööd algasid XIX sajandi lõpus, peahoone valmis aastal 1907. Mõisa peahoone esindab uusrenessanssi. Hoone projekteeris arhitekt Tadeusz Rostworowski. Hoone on kahekorruseline. Selle esiküljel asub lai sammastega portikus, mis avaneb palkonile. Hoone on asümmeetriline. Selle vasakul tiival asub nelinurkne torn, paremal aga pilastritega risaliit. Paraadsissekäigu juurest laskub alla Lyntupka jõe graniitsillutisega kaldapealsele treppide kaskaad. Aastal 1919 põles hoone, Józef Biszewski lasi selle küll taastada, ent asus elama hoopis oma kontorisse. Hoone oli kasutusel kohaliku keskkoolina. Tänapäeval on see eraomanduses. Mõisakompleks jaguneb kaheks tsooniks. Peahoone juures asub paraadkompleks, kus asuvad lisaks peahoonele veel parter, teenritele mõeldud tiibhoone, pruulikoda ja kabel. Peahoone taga asuvad tootmishooned ja park (nende seas on ka veski). Tootmishoonete vahel asub ka laskeavadega vaatetorn. Regulaarse planeeringuga pargi pindala on kuus hektarit. Sinna on rajatud neli kanalit, mis lähtuvad Lyntupka jõest ja viivad nelja tiigini. Pargis kasvavad hõbevaher, torkav kuusk, euroopa lehis, siberi nulg ja hall pähklipuu. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, Tom V (Kutowa Wola – Malczyce) Białoruś: dworki Radziwiłłów, Potockich, Reytanów czekają na kupców Ziemia lidzka  Łyntupy mõis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Mõis portaalis Radzima.org Fotod mõisakompleksist
Prudniki maakond

Prudniki maakond (poola Powiat Prudnicki) on maakond Poolas Opole vojevoodkonna edelaosas. Maakonna halduskeskus on Prudnik. Maakond jaguneb neljaks vallaks (gmina). Prudniki raekoda Głogówek Keskaegne torn Białas http://www.powiatprudnicki.pl/ http://www.polskawliczbach.pl/powiat_prudnicki#podstawowe-informacje Koduleht
Strzelce Opolskie maakond

Strzelce Opolskie maakond (poola Powiat Strzelecki) on maakond Poolas Opole vojevoodkonna kaguosas. Maakonna halduskeskus on Strzelce Opolskie linn. Maakond jaguneb seitsmeks vallaks (gmina). Strzelce Opolskie raekoda Zawadzkie kirik Kolonowskie kirik Leśnica kesklinn Ujazdi barokkstiilis kirik http://powiatstrzelecki.pl/172/strona-glowna.html http://www.polskawliczbach.pl/powiat_strzelecki#podstawowe-informacje Koduleht
Salm-Kyrburg

Salm-Kyrburg oli Saksa-Rooma riigi osastisriik, mis paiknes tänapäeva Rheinland-Pfalzis Saksamaal, olles üks Salmi arvukatest jaotustest. See loodi kahel korral: esimesel korral metsa- ja reinkrahvkonnana (eraldatud Ülem-Salmist) ning teisel korral vürstkonnana (tekkis varasemast Salm-Leuze vürstkonnast). Esimesest Salm-Kyrburgi riigist eraldusid 1607. aastal Salm-Mörchingen ja Salm-Tronecken ning selle päris 1681. aastal Salm-Neuweiler, kui liin hääbus. 1742. aastal ülendati Salm-Kyrburg vürstkonnaks; see jagas oma häält Riigipäeval Salm-Salmiga. Salm-Kyrburgi annekteeris 1798. aastal Prantsusmaa; Saksa-Rooma riik tunnistas seda Lunéville'i rahuga 1801. aastal. Kompensatsiooniks anti vürstile 1802. aastal uus territoorium, mis varem kuulus Münsteri piiskopile; sellest moodustus uus Salmi vürstkond. Johann VII (1499–1531) Johann VIII (1531–1548) Otto I (1548–1607) Johann Kasimir (1607–1651) Georg Friedrich (1651–1681) Philipp Joseph (Salm-Leuze metsa- ja reinkrahv) (1743–1779) Friedrich III (1779–1794) Friedrich IV (1794–1813)
Leonardo Argüello Barreto

Leonardo Argüello Barreto (29. august 1875 León – 15. detsember 1947 México) oli Nicaragua arst ja poliitik, Nicaragua president mais 1947. Leonardo Argüello Barreto sündis Leónis. Liberaalsesse parteisse astus ta aastal 1912. Parlamendiliikmena töötas ta haridusministeeriumis, välisministeeriumis ja siseministeeriumis. Juan Bautista Sacasa võimuloleku ajal pidas ta koos José María Moncadaga Augusto César Sandinoga läbirääkimisi riigis relvarahu kehtestamiseks, ent läbirääkimistele tegi lõpu Anastasio Somoza García sekkumine, kes lasi Sandino ja mitmed teised ülestõusnute juhid tappa. Aastal 1936 kandideeris ta Somoza kõrval Nicaragua presidendiks, ent edutult. Aastal 1947 otsustas Somoza olukorda riigis veidi liberaliseerida, korraldas riigis valimised ja ei osalenud neil ise, seades liberaalide parteile tingimuseks, et jääb rahvuskaardi juhiks. Barreto keeldus aga olemast Somoza marionett, ta avalikustas rahvuskaardi kuriteod ja Somoza poolt võimul olles omandatud varad. Ta alustas ka kõnelusi Somoza diktatuuriga mitte leppinud sõjaväelastega. Nii korraldas Somoza riigipöörde, süüdistades Barretot suutmatuses riiki juhtida ja sõjaväelaste moraali õõnestamises. Barreto pages pärast neljanädalast võimulolekut, mille vältel ta jõudis anda Managua ülikoolile autonoomia, Mehhiko saatkonda ja parlament valis presidendi kohusetäitjaks Somoza kontrolli all oleva Benjamín Lacayo Sacasa. Temaga koostööd teinud sõjaväelased pagesid Panama saatkonda. Barreto ametlikult ametit maha ei pannud, kuus kuud hiljem suundus ta Mehhikosse, kus ta ka suri. Nicaragua worldstatesmen.org Time, juuni. 09, 1947 Fat Dolly Time, November 15, 1948 "I’m the Champ" Shelley Klein, Najgroźniejsi dyktatorzy w historii, wyd. MUZA SA, Warszawa, 2008, ISBN 978-83-7495-323-8, lk. 99 Time, Detsember. 29, 1947 Exile’s Rest
Uuno Top 25

Uuno Top 25 oli edetabel, mida koostas endine raadiojaam Raadio Uuno. Edetabeli laule esitati igal pühapäeval toimuvas saates "Uuno Top 25".
Errioxa Arabarra maakond

Errioxa Arabarra maakond ehk Rioja Alavesa maakond on 3. järgu haldusüksus (maakond) Hispaanias Araba provintsis. Maakonna ametlik nimi on baski keeles Biasteri-Arabako Errioxako Kuadrilla ja hispaania keeles Cuadrilla de Laguardia-Rioja Alavesa. Maakonnas on 15 valda: Bastida (Labastida) Biasteri (Laguardia) Bilar (Elvillar) Ekora (Yécora) Eltziego (Elciego) Kripan (Cripán) Lantziego (Lanciego) La Puebla de Labarka (Lapuebla de Labarca) Leza Mainueta (Banos de Ebro) Moreta (Moreda de Álava) Nabaridas (Navaridas) Oion (Oyón) Samaniego Uriona (Villabuena de Álava)
Salm-Reifferscheid-Dyck

Salm-Reifferscheid-Dyck oli väike Saksa-Rooma riigi krahvkond. See paiknes ümber Dycki (Mönchengladbachist kagus) tänapäeva Nordrhein-Westfalenis Saksamaal. Salm-Reifferscheid-Dyck eraldus Salm-Reifferscheidist ja annekteeriti Prantsuse esimese keisririigi poolt aastal 1811. Krahvkond mediatiseeriti Preisi kuningriigile aastal 1813, mille eest Salm-Reifferscheid-Dyck sai kolm aastat hiljem vürstitiitli. Kui krahviliin aastal 1888 välja suri, omandasid tiitli Salm-Reifferscheid-Krautheimi vürstid. Ernst Salentin (1621–1684) Franz Ernst (1659-1727) August Eugen Bernard (1706–1767) Johann Franz Wilhelm (1714–1775) Joseph Franz (1773–1861) Franz Joseph August (1775-1826) Alfred Joseph Klemens (1811-1888)
Salm-Reifferscheid-Krautheim

Salm-Reifferscheid-Krautheim oli Saksa riigike, mis loodi aastal 1803 Salm-Reifferscheid-Bedburgi järglasena. See ülendati aastal 1804 vürstkonnaks ning mediatiseeriti aastal 1806 Austria keisririigile ja Badeni suurhertsogiriigile. Franz Wilhelm II, Salm-Reifferscheid-Bedburgi krahv 1798-1803, Salm-Reifferscheid-Krautheimi krahv 1803–1804, vürst 1804-1831 (1772-1831), mediatiseeriti 1806
Benjamín Lacayo Sacasa

Benjamín Lacayo Sacasa (27. juuni 1893 Granada – 4. aprill 1959) oli Nicaragua jurist ja poliitik, Nicaragua presidendi kohusetäitja 9. maist 1947 15. augustini 1947. Benjamín Lacayo Sacasa sündis Granadas. Tema ema oli Encarnación Sacasa Cuadra, isa aga Daniel Lacayo Bermúdez. Tal oli ka üks õde, Angela Sacasa Cuadra. Aastal 1947 otsustas Anastasio Somoza García olukorda riigis veidi liberaliseerida, korraldas riigis valimised ja ei osalenud neil ise, seades liberaalide parteile tingimuseks, et jääb rahvuskaardi juhiks. Presidendiks saanud Leonardo Argüello Barreto keeldus aga olemast Somoza marionett, ta avalikustas rahvuskaardi kuriteod ja Somoza poolt võimul olles omandatud varad. Ta alustas ka kõnelusi Somoza diktatuuriga mitte leppinud sõjaväelastega. Nii korraldas Somoza riigipöörde, süüdistades Barretot suutmatuses riiki juhtida ja sõjaväelaste moraali õõnestamises. Barreto pages pärast neljanädalast võimulolekut Mehhiko saatkonda ja parlament valis presidendi kohusetäitjaks Somoza kontrolli all oleva Benjamín Lacayo Sacasa. Uue presidendi kohusetäitja võimu ei tunnistanud aga ei USA, Ameerika Riikide Organisatsioon ega ükski Kesk-Ameerika riik. 5. juulil saatis vastne presidendi kohusetäitja sotsialistide partei juhid Somoza nõudmisel Ometepe saarele asumisele. Augustis toimunud valimistel, milles osales alla 10% riigi valimisõiguslikust elanikkonnast, kaotas ta oma vastaskandidaadile, Somoza sugulasele Víctor Manuel Román y Reyesile, kelle moodustatud valitsuses ta hakkas täitma avalike tööde ministri ja arenguministri rolli. Nicaragua worldstatesmen.org Time, juuni. 09, 1947 Fat Dolly Time, November 15, 1948 "I’m the Champ" Shelley Klein, Najgroźniejsi dyktatorzy w historii, wyd. MUZA SA, Warszawa, 2008, ISBN 978-83-7495-323-8, lk. 99 (DECRETO SOBRE LA LEY DE DIFUSIÓN DEL PENSAMIENTO)
Kolga-Jaani Vabadussõja mälestussammas

Kolga-Jaani Vabadussõja mälestussammas on Vabadussõja mälestusmärk Kolga-Jaani kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Viljandi maakonnas Viljandi vallas Kolga-Jaani alevikus. Mälestussammas Kolga-Jaani kiriku juures avati pidulikult 19. septembril 1925. See oli pühendatud Kolga-Jaani luteri kihelkonna langenud liikmetele (17 inimest), kuna Lalsis olev mälestusmärk oli pühendatud õigeusu kihelkonna langenud liikmetele. Kolga-Jaani ning Lalsi sammas on välimuselt ligilähedased. Nõukogude esimese okupatsiooni ajal lõhuti mälestusmärk 19. juunil 1941. Selle asukohas avati 29. mail 1988 Villem Reimani pronksbüst. Vabadussõjas langenute mälestussammas taastati ning täpselt aasta pärast 28. mail 1989 taasavati kirikuaia lõunaosas. Sammas on algse mälestusmärgi koopia, kuid on pisut väiksem. Aluskivi esiküljele on lisatud graniittahvel selgitava tekstiga: "Püstitatud 16. VIII 1925/ Purustatud 19. VI 1941/ Taastatud 28. V 1989". Uue samba jalamile sobitati ka vana samba tükid. Kolga-Jaani Vabadussõja mälestussammas tunnistati 2003. aastal kultuurimälestiseks. Kultuurimälestis nr 27178 "Vabadussõja mälestussammas" Ain Krillo, Jaak Pihlak, Mati Strauss, René Viljat. "Vabadussõja mälestusmärgid". 1. kd. Keila 2002 Kolga-Jaani Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris