laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Pipi Pikksukk (raamat)

"Pipi Pikksukk" on rootsi lastekirjaniku Astrid Lindgreni lasteraamatu sari. Sari koosneb kolmest raamatust: "Pipi Pikksukk" (Pippi Långstrump, 1945), "Pipi Pikksukk läheb laevale" (Pippi Långstrump går ombord, 1946) ja "Pipi Pikksukk Lõunamerel" (Pippi Långstrump i Söderhavet, 1948). Raamatusari kirjeldab ühe iseäraliku tütarlapse, Pipi Pikksuka, seiklusi. Pipi, kelle täispikk nimi on Pipilota Viktuaalia Rullkardiina Piparmünta Eefraimi tütar Pikksukk, on raamatusarja alguses üheksa aastat vana ning kolib koos oma pärdiku, keda hüütakse Härra Nilssoniks, ja hobusega Pipi isale kuuluvasse Segasumma suvilasse. Üsna pea saab ta sõbraks naabrite laste, Tommy ja Annikaga. Pipi juuksed on porgandi värvi ning punutud kahte patsi. Ta kannab punaste lappidega sisseõmmeldud sinist kleiti. Pipi pikki peenikesi jalgu katsid pikad sukad, üks pruun ja teine must. Jalas olid tal mustad kingad, täpselt kaks korda nii suured kui vaja. Pipi ema on surnud ning tema isa, Eefraim Pikksukk, on Kurrunurruvutisaare neegrikuningas. Kuna Pipi on veetnud kogu oma nooruse koos oma isa meeskonnaga laeval, on ta väga iseseisev, ent ei oska teiste laste moodi käituda ning ei käi ka koolis. Lisaks on Pipile kombeks lugusid välja mõelda. Pipit iseloomustab ka ebainimlik jõud (näiteks suudab ta üles tõsta oma hobuse), lahke süda ning tugev õiglustunne. "Pipi Pikksukk". Eesti Raamat, 1968. 1. trükk. "Pipi Pikksukk". Eesti Raamat, 1972. 2. trükk. "Pipi Pikksukk". Eesti Raamat, 1988. 3. trükk. "Pipi Pikksuka lood". Eesti Raamat, 1999. ISBN 9985652339 "Pipi peab sünnipäeva". Eesti Raamat, 2000. ISBN 998565269X "Pipi Pikksukk Lõunamerel". Sinisukk, 2004. ISBN 998573775X "Pipi Pikksukk läheb laevale". Sinisukk, 2004. ISBN 9985737768 "Pipi Pikksukk". Pippi Långstrump. Sinisukk, 2004. ISBN 9985737741 "Pipi Pikksukk". Sinisukk, 2008. 4. trükk. ISBN 9789949144969 Pipi-lugude kirjeldus Astrid Lindgreni kodulehel
Vesuuvi observatoorium

Vesuuvi observatoorium (itaalia keeles Osservatorio Vesuviano) on maailma vanim vulkanoloogiaobservatoorium. Observatoorium asutamisaastaks loetakse 1841. aastat, ametlik avamisaasta on 1845. Tänapäeval kuulub observatooriumi ülesannete hulka Vesuuvi ja Ischia vulkaani ning Campi Flegrei kaldeera jälgimine. Paiknes algul Vesuuvi nõlval, praegu Napolis. Observatooriumi juhina on töötanud muuhulgas Giuseppe Mercalli, kes töötas välja maavärina tekitatud purustuste visuaalsel hindamisel põhineva skaala ja vulkaanipursete klassifikatsiooni. Vesuuvi observatoorium. "The History of the Vesuvius Observatory" (inglise keeles).{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Vesuuvi observatooriumi koduleht
Côte d'Azur

Côte d'Azur [kot-daz'üür] ehk Prantsuse Riviera on piirkond Lõuna-Prantsusmaal Vahemere rannikul, mis ühendab kaht departemangu – Alpes-Maritimesi 6. ja Vari 83. rannikuala. Piirkond kuulub PACA (Provence Alps Côte d'Azur) regiooni. Côte d'Azur on aasta läbi pehme lähistroopilise vahemerelise kliimaga hinnatud kuurort. Suuremate linnade hulka kuuluvad Menton, Nice, Antibes, Cannes ning iseseisev Monaco vürstiriik. Piirkond on olnud kuulus suvituskoht juba alates 18. sajandi lõpust. Tollal väisasid Côte d'Azuri eelkõige inglise aristokraadid, kes sinna terveks hooajaks tervist parandama läksid. Koht kogus populaarsust 19. sajandil, kui sinna ehitati raudtee. See võimaldas lihtsamat ja kiiremat ligipääsu ning turismitööstus ja suvituskeskused hakkasid kiiresti kasvama. Avati kasiinosid, kohvikuid, ballisaale, ehitati mereäärseid promenaade ja uhkeid villasid. Nice'i (Nizza) populaarsust võis võrrelda Bathiga Inglismaal – kõik mainekad ja auväärsed inimesed kolisid sinna igal suvehooajal ümber. Nice'is korraldati olulisi seltskonnaüritusi, mis varem olid aset leidnud Pariisis ja Londonis. Monacos asub kuulus Monte Carlo kasiino. Côte d'Azur on oma võluva looduse ja värvikirevusega olnud üks kunstnike lemmikpaiku. Tänu imeheale kliimale kasvab seal palju lillesorte, apelsinisalusid ja päevalillepõlde, lavendlit ja mimoosi, mägesid ja merd. Côte d'Azuri on külastanud mitmed suured kunstnikud, teiste hulgas Pierre Bonnard, Georges Braque, Paul Cézanne, André Derain, Henri Matisse, Claude Monet, Pablo Picasso, Auguste Renoir ja Paul Signac. Suuremal osal neist on kunagistes elukohtades praegu oma muuseumid. Siiani on tegu populaarse suvituskohaga, kuhu nii prantslased kui ka välismaalased eelkõige juulikuus massiliselt rannapuhkust veetma sõidavad. Riviera Austria Riviera Sloveenia Riviera Türgi Riviera
Giuseppe Mercalli

Giuseppe Mercalli (21. mai 1850 – 19. märts 1914) oli itaalia geoloog. Mercalli tegeles eelkõige endogeensete geoloogiliste protsesside uurimisega. Tema tuntuim töö on 1883. aastal loodud Mercalli skaala, mida seniajani kasutatakse maavärina tekitatud purustuste visuaalseks hindamiseks. Mercalli lõi ka vulkaanipursete klassifikatsiooni, mis põhineb tuntud vulkaanidele iseloomulikul käitumisel.
August Kook

August Kook on olnud mitme tuntud inimese nimi: August Kook, eesti ettevõtja (1878–1958) August Kook, eesti arst (1890–1941) August Kook, eesti politseinik (1907–1941)
BMW 3. seeria (E90)

BMW E90 platvorm on viies generatsioon BMW 3. seeriast, kus E90 tähistab sedaani, E91 universaalkeret, E92 kupeed ja E93 kabrioletti. Saadaval on ka sportversioon BMW M3. E90 põlvkond on järeltulijaks E46-le ning selle tootmine algas 2004. aasta lõpus. BMW jaoks on tegu eduka mudeliga.[viide?] Nelikveoliste variantide tähistamiseks kasutatakse mudelinime lõpus märget x. 318i - N46B20 1995 cm3, R4, 129 hj 320i - N46B20 1995 cm3, R4, 150 hj 323i - N52B25 2497 cm3, R6, 177 hj (mitte Euroopas) 325i - N52B25 2497 cm3, R6, 218 hj 330i - N52B30 2996 cm3, R6, 258 hj 318d - M47D20 1995 cm3, R4, 122 hj 320d - M47D20 1995 cm3, R4, 163 hj 330d - M57D30 2993 cm3, R6, 231 hj Hinnad Eestis uuena (6. aprill 2005): 320i 423800, 320d 467200, 325i 496300, 330i 559700 krooni. 316i - N45B16 1599 cm3, R4, 122 hj (ainult valitud turgudel) 318i - N43B20 1995 cm3, R4, 143 hj 320i - N43B20 1995 cm3, R4, 170 hj 320si - N45B20S 1995 cm3, R4, 173 hj (2600 eksemplaris erimudel, 2006-2007) 323i - N52B25 2497 cm3, R6, 203 hj (mitte Euroopas) 325i - N53B30 2996 cm3, R6, 218 hj 328i - N52B30 2996 cm3, R6, 233 hj (mitte Euroopas) 330i - N53B30 2996 cm3, R6, 272 hj 335i - N54B30 2979 cm3, R6, 306 hj (topeltturbo) M3 - S65B40 3999 cm3, V8, 420 hj 318d - N47D20 1995 cm3, R4, 143 hj 320d - N47D20 1995 cm3, R4, 177 hj 325d - M57D30 2993 cm3, R6, 197 hj 330d - M57D30 2993 cm3, R6, 231 hj (2007-2008) 330d - N57D30 2993 cm3, R6, 245 hj (2008-2010) 335d - M57D30 2993 cm3, R6, 286 hj (topeltturbo, ainult automaatkäigukastiga) 316i - N45B16 1599 cm3, R4, 122 hj (ainult valitud turgudel) 318i - N43B20 1995 cm3, R4, 143 hj 320i - N43B20 1995 cm3, R4, 170 hj 325i - N53B30 2996 cm3, R6, 218 hj 328i - N52B30 2996 cm3, R6, 233 hj (mitte Euroopas) 330i - N53B30 2996 cm3, R6, 272 hj 335i - N55B30 2979 cm3, R6, 306 hj (topeltturbo) M3 - S65B40 3999 cm3, V8, 420 hj 316d - N47D20 1995 cm3, R4, 116 hj 318d - N47D20 1995 cm3, R4, 143 hj 320d - N47D20 1995 cm3, R4, 184 hj 325d - N57D30 2993 cm3, R6, 204 hj 330d - N57D30 2993 cm3, R6, 245 hj 335d - M57D30 2993 cm3, R6, 286 hj (topeltturbo, ainult automaatkäigukastiga) Kõikidel keretüüpidel pole kõiki mootoreid kasutatud. pikkus: 4 520 mm (E90/E91) 4 580 mm (E92/E93) laius: 1 817 mm (E90/E91) 1 782 mm (E92/E93) kõrgus: 1 421 mm (E90/E91) 1 395 mm (E92/E93) tühimass: alates 1 340 kg (E90 316i) "BMW.ee | hinnakiri". web.archive.org. 6. aprill 2005. Originaali arhiivikoopia seisuga 6. aprill 2005. Vaadatud 4. märtsil 2024.{{netiviide}}: CS1 hooldus: robot: algse URL-i olek teadmata (link)
Barbie

See artikkel räägib nukust. Filmi kohta vaata artiklit Barbie (film). Barbie (['barbi]) on 9. märtsil 1959 Ameerikas müügile tulnud nukk, mis saavutas kiiresti edu, vallutas turud ja sai moeetaloniks. Nukku tootva ettevõtte Mattel kasumist suure osa moodustab just Barbiede müük. Barbie loojaks peetakse Ameerika ettevõtjat Ruth Handlerit (1916–2002). Nuku kujundus on inspireeritud aastatel 1955–1964 Saksamaal ilmunud samanimelisest koomiksisarjast ja toodetud nukust Bild Lilli. Nukk Barbie sai nime Ruth Handleri tütre Barbara järgi. Alates 1959. aastast on Barbiesid müüdud enam kui 150 riigis ja kokku üle miljardi. Väidetavalt müüakse igas sekundis kolm sellist nukku. 26. septembril 2006 müüdi Londoni oksjonimajas Christie's Barbie senise rekordhinnaga – 9000 naelsterlingiga. Matteli hinnangul on maailmas üle 100 000 Barbie-kollektsionääri, kellest 90% on keskmiselt 40-aastased naised. Sellised kollektsionäärid ostavad aastas 20 või enam nukku, kulutades hobi peale üle 1000 dollari aastas. Reinhard Beuthien lõi Lääne-Saksamaa tabloidi Bild tarvis koomiksitegelase Lilli (ka Bild-Lilli), kes ilmus väljaandes aastatel 1952–1961. Beuthien joonistas kõigepealt segadust tekitava tite, aga kuna toimetajale see ei meeldinud, asendas autor tite seksika hobusesabasoenguga blondiiniga. Koomiks kujunes kohe väga menukaks. Lilli oli ninakas, ambitsioonikas, ekshibistsionistlik ja liiderlik. Näiteks kui politseinik ütleb talle, et kaheosalise ujumisrõivaga ei tohi tänaval käia, siis küsib Lilli: "Oih. Aga millisest osast ma siis loobuma pean, alumisest või ülemisest?" Lillist ilmus 1958. aastal Saksamaal film "Lilli – tüdruk suurlinnast" (sks k Lilli – ein Mädchen aus der Grossstadt). 1953. aastal tellis Bild Lilli nuku prototüübi Max Weissbrodtilt mänguasjaettevõttes O&M Hausser, nukku toodeti ligikaudu 130 000 eksemplari. Samanimelist nukku tootis Greiner & Hausser Gmbh alates 1955. aastast. Mattel omandas Lilli õigused 1964. aastal, mille järel lõpetati kõikide selle karakteriga seotud toodete valmistamine ning hakati Barbiet tootma. feminism Lord, M. G. (1995). Forever Barbie: The Unauthorized Biography of a Real Doll. Avon. Lk 25–28. ISBN 0-8027-7694-9. menuExpand, CountryExpand child (28. juuni 2023). "Bild Lilli Doll History German". Doll Reference. Vaadatud 29. juulil 2023. "Meet Lilli, the High-end German Call Girl Who Became Barbie". Messy Nessy Chic. 29. jaanuar 2016. Vaadatud 29. juulil 2023. Trede, Broder-Jürgen; Klee, Ralf (4. märts 2009). "Die erste Barbie". DER SPIEGEL (saksa). Vaadatud 29. juulil 2023. "Lilli – Ein Mädchen aus der Großstadt (1958)". cinema.de (saksa). Vaadatud 18. juulil 2017. "Lilli – ein Mädchen aus der Großstadt". Filmlexikon (saksa). Zweitausendeins. Vaadatud 18. juulil 2017. Clark, Eric (2007). The Real Toy Story: Inside the Ruthless Battle for America's Youngest Consumers. New York: Free Press. Lk 123. ISBN 9780743247658. Barbie sai 50aastaseks (video) Delfi, 5. veebruar 2009
Emajõe ääres kasvanud

"Emajõe ääres kasvanud" on raamat Eesti jäätisemeistri Evald Rooma elust. Evald Rooma lindile loetud mälestuste põhjal kirjutas raamatu Edakai Simmermann 2007. aasta septembrist 2008. aasta novembrini. Raamatu esitlus toimus 8. jaanuaril 2009 Tartus Dorpati konverentsikeskuses. Esitlust juhtis ajakirjanik Ago Pärtelpoeg, teiste seas võtsid sõna Tartu abilinnapea Jüri Sasi, AS Estiko nõukogu esimees Neinar Seli, ajaloolane Hillar Palamets jpt. 2009. aasta kolmandal nädalal oli raamat Apollo raamatupoe müügiedetabelis kaheksandal kohal. Evald Rooma "2009. aasta 3. nädala edetabel". Apollo Raamatud. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. veebruar 2009. Vaadatud 1.02.2009.
Ago Pärtelpoeg

Ago Pärtelpoeg (sündinud 12. aprillil 1969 Tartus) on eesti ajakirjanik, raamatukogutöötaja, biograaf ja kirjastaja. 1987–1993 Tartu Ülikooli Raamatukogu, raamatukoguhoidja 1993–1994 AS Tartu Televisioon, reporter, toimetaja 1994–1995 AS Tartu Raadio, uudistetoimetaja 1995–1996 Q-raadio, uudistetoimetaja 1996–1997 Tartu linnavalitsus, pressiesindaja 1997–1999 Eesti Raadio Tartu stuudio, uudistetoimetaja 1999–2004 Kuku raadio, uudistetoimetaja 2004–2009 Tartumaa Raadio / Tartu FM / Sun FM, uudistetoimetaja 2009– Tartu Linnaraamatukogu, ametnik 2018– MTÜ Mõttesild juhataja Ta on teinud kaastööd Eesti Televisioonile (regionaalsaade Lõunakanal), Reklaamitelevisioonile (Äriuudised), BNS-ile ning Õhtulehe, Eesti Päevalehe ja Postimehe veebitoimetustele. Ta on olnud saatejuht raadios Elmar[viide?] ja hommikuprogrammijuht Tartu Pereraadios[viide?]. 2003 – Kuku Raadio aukiri "Aasta saavutus 2003" tunniajalise intervjuu eest president Arnold Rüütli ja Ingrid Rüütliga. 2011 – Eesti Rahvuskultuuri Fondi Ivi Tingre nimelise stipendiumi esimene laureaat. 2010. aastal andis välja enda koostatud raamatu oma vanaonust – anatoomist ja mükoloogist Valter Pärtelpojast – "Üks ja ainus härra "Manna"". 2016. aastal ilmus tema raamat "Laine Peep: direktriss" (kirjastus Hea Lugu). 2018. aastal andis ta välja enda koostatud raamatu "Elamise pikad varjud" doktor Heino Noorest. 2022. aastal andis välja raamatu “Tiina Talvik: armastusega läbi elu” (kirjastus Mõttesild). Facebook Martin Pau. Malbe raadiohääl vahetab käo pesa. Tartu Postimees, 1. märts 2001 Kaie Päike. Hommikust õhtuni meediatööl. Maaleht, 7. august 2003 Raimu Hanson. Kuulus ja kummaline härra «Manna» jõudis kõvade kaante vahele. Tartu Postimees, 8. oktoober 2010 Aime Jõgi. Värvikas Laine Peep sai raamatusse. Tartu Postimees, 19. detsember 2016 Aime Jõgi. Jüri Kuke mälestuskonverentsil jutustas Ago Pärtelpoeg doktor Heino Noore loo. Tartu Postimees, 31. märts 2018
Tovuz

Tovuz (varasem venepärane nimekuju oli Tauz) on linn Aserbaidžaani loodeosas, Tovuzi rajooni keskus. Linna rajasid 1912. aastal saksa asunikud ja selle nimi oli alguses Traubenfeld. Linnas on sündinud muusik Hussein Bozalganli. Tovuzi läbib Thbilisi-Bakuu raudtee.
Viis isamaalist laulu

Viis isamaalist laulu (originaalpealkiri "Viis ärkamisaegset laulu") on 1988. aastal loodud Alo Mattiiseni laulutsükkel, mis oli inspireeritud 19. sajandi nn esimese ärkamisaja lauludest. "Kaunimad laulud" 1988 (Friedrich August Saebelmann / Peeter Ruubel / Alo Mattiisen / Jüri Leesment) "Mingem üles mägedele" 1988 (Karl August Hermann / Mihkel Veske / Alo Mattiisen / Henno Käo) "Sind surmani" 1988 (Aleksander Kunileid / Lydia Koidula / Alo Mattiisen / Jüri Leesment) "Isamaa ilu hoieldes" 1988 (Karl August Hermann / Alo Mattiisen / Friedrich Reinhold Kreutzwald / Jüri Leesment ) "Eestlane olen ja eestlaseks jään" 1988 (Alo Mattiisen / Jüri Leesment) Tsükli esimene avalik esitus toimus Tartu kümnendatel muusikapäevadel 14. mail 1988. "Eesti Muusika Infokeskus". Täna 20 aastat tagasi – mai 1988. elukiri.ee. 2008 Eesti Vabariik 1979–1988. Õhtuleht 28. veebruar 2008
Listeeriabakter

Listeeriabakter ehk listerioosibakter (Listeria monocytogenes) on Listeriaceae sugukonda kuuluv bakteriliik. Listerioosibakter on looduses laialt levinud: seda leidub pinnases, vees, taimedel, selgroogsete loomade (sh inimese) normaalses soole flooras. Listerioosibakter on paljude selgroogsete fakultatiivanaeroobne rakusisene grampositiivne bakter. Bakter paljuneb suurepäraselt 37c° juures ning on selleks ka võimeline 0c°, ning sureb 70-75c° juures.  Pikemalt artiklis Grampositiivsed bakterid läbimõõt 0,4–0,5 µm, pikkus 1–2 µm optimaalseks paljunemiseks sobilik temperatuur on 37 °C, aga bakter on paljunemisvalmis ka 0 °C juures Listeeriabakterite 13 serotüüpi võivad listerioosi põhjustada. Erinevad serotüübid põhjustavad loomade ja lindude organismides erineva raskusastmega haiguslikke seisundeid. Inimesed nakatuvad peamiselt toiduainetega, kas nakatunud lindude, kalade, loomade, lihatoodete või kanamunade ja lehmapiima kaudu ning nakatunud inimestega kokku puutudes, aga ka taimsete toiduainete ja koduloomade ning kodus peetavate lemmikloomade kaudu. Listeeriabakterit kirjeldas esimesena aastal 1926 E. G. D. Murray kuue noore jänese äkksurmaga seotut ning pani organismile nime Bacterium monocytogenes. Pirie muutis 1940. aastal perekonna nimeks Listeria. "Meditsiinisõnastik" 432:2004. Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Listeria_monocytogenes seisuga 29.12.2013. Howard Goldfine, Hao Shen, Listeria Monocytogenes: Pathogenesis and Host Response, Springer Science, 2007, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 29.12.2013) (inglise keeles) Dongyou Liu, Handbook of Listeria Monocytogenes, CRC Press, 2008, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 29.12.2013) (inglise keeles) Listerioosist Terviseameti veebilehel (vaadatud 04.11.2013) Silva Männik "Eluohtlik listeeriabakter takistab sealiha importi", 11. mai 2000 Listeeriabakterist toitudes, veebiversioon (vaadatud 29.12.2013)
Kinnistäht

Kinnistäht (ladina keeles stella fixa) on taevakeha, mis näib Maalt vaadates teiste öötaeva tähtede suhtes liikumatuna. Kinnistähed paistavad liikumatutena sellepärast, et nad paiknevad kaugel väljaspool Päikesesüsteemi, mistõttu nende omaliikumine on aeglane (suurima omaliikumisega kinnistähel Barnardi Kiirjooksjal on see alla 10 kaaresekundi aastas). Kinnistähtede omaliikumise avastas James Bradley 1728. Enamiku tähtede omaliikumine on nii väike, et tähistaevas näeb tänapäeval välja enam-vähem samamoodi nagu antiikajal. Kinnistähtede aastaparallaks on nii väike, et seda märgati alles uusajal. Kinnistähed on seega kõik tähed peale Päikese. Nimetus "kinnistähed" pärineb ajast, kui planeetide ("rändtähtede") ja tähtede loomuse erinevus ei olnud teada. Kinnistähtedest sai moodustada tähtkujusid, rändtähed aga (mille hulka arvati ka Päike ja Kuu) muutsid oma asendit tähtkujude suhtes. Täht (astronoomia)
Narew

Narew (poola keeles Narew, leedu keeles Naura, valgevene keeles Нараў) on jõgi Poola kirdeosas ja Valgevene lääneosas, Wisła parempoolne lisajõgi (mõnes allikas loetakse Bug Narewi vasakpoolseks lisajõeks). Jõe pikkus on 484 km, sellest 448 km Poolas ja 36 km Valgevenes. Jõe lähe asub Białowieża laanes. Narew on tasane jõgi, mille valgla pindala on 75 175 km² (sellest 53 873 km² Poolas). Sel on mitmed lisajõgesid, teiste hulgas vasakul poolt Orzyc.  Narew – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Johann Philipp von Roth

Johann Philipp von Roth (13. november / 24. november 1754 Pärnu – 13. juuni / 25. juuni 1818 Kanepi) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik. Johann Philipp von Roth sai keskhariduse 1766–1773 Collegium Fridericianumis (Friedrichi koolis (die Schule des Friedrichskollegiums)) Königsbergis. 30. septembril 1773 immatrikuleeriti ta Königsbergi Ülikooli õigusteaduskonna üliõpilaseks. Alates 1774 (immatrikuleeriti 20. juunil) õppis ta Halle Ülikoolis õigus- ja usuteadust. Aastatel 1777–1780 oli koduõpetaja Tartus. Ordineeriti Riias 9. aprillil 1780 õpetajaks. 1780. aastast surmani oli ta (introdutseeriti ametisse 17. mail) Kanepi Jaani koguduse õpetaja, aastatel 1798–1800 hooldas ta ühtlasi Võru kogudust. Aastatel 1798–1818 oli ta Võru praostkonna praost ja alates 11. septembrist 1803 konsistooriumi assessor. Johann Philipp von Roth oli Tarto maa rahva Näddali-Lehe asutaja (andis seda välja koos Gustav Adolph Oldekopiga). 18. septembril 1792 tõsteti ta aadliseisusse. Pastor J. Ph. von Rothi algatusel asutati Kanepisse aastal 1804 Liivimaa kubermangu esimene kihelkonnakool (poistele), mis oli ühtlasi Eestimaa vanim kihelkonnakool. 1811. aastal asutati vaeste ja töönduskool tütarlastele. 1810. aastal on surmameetrikasse hakatud talupoegi märkima perekonnanimedega. Kanepi kihelkond on Eestis esimene, kus hakati perekonnanimesid andma, enne seda olid perekonnanimed vaid linna pagenuil või soldatiks võetuil. Mõnikord kinkis mõisnik pärisorjale eriliste teenete eest vabaduse ja saksapärase perekonnanime – selliseid oli 700 000 eestlasest enne nimereformi vähem kui 5%.. Ta abiellus 18. septembril 1780 Anna Katharina Seefelsiga (Kursi koguduse pastori Georg Eberhard Seefelsi tütrega). Tema õde Dorothea oli abielus Põlva koguduse õpetaja Gustav Adolph Oldekopiga. Tema väimees Carl Gottfried Gustav Masing oli Vastseliina Katariina koguduse õpetaja. Vastseliina Katariina koguduse õpetaja oli ka tema tütrepoeg Gustav Alexander Hermann Masing. Teine tütrepoeg Friedrich Gustav Heinrich Wilhelm Masing oli Räpina ja Mehikoorma koguduse õpetaja. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977 Eesti Biograafiline Leksikon K./Ü. Loodus, Tartus, 1926-1929 Mismoodi me perekonnanimed saime[alaline kõdulink], Tõnu Hagelberg, Maaleht, 22. veebruar 2001 Malle Salupere, "Meie esimene matsileht, esimene kutseõppeasutus ning nende asutaja pastor J. Ph. von Roth" – Keel ja Kirjandus 1996, nr 8, lk 514–520 ja nr 9, lk 590–600 Milvi Hirvlaane Rothid ja Kanepi kihelkond Väljavõte Liivimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Mabon

Mabon on kõmri kirjanduses ja mütoloogias emajumalanna Modroni poeg ja kuningas Arthuri kaaskonna liige. Tuntud ka Valguse Poja nime all.
Ronitaim

Ronitaim ehk liaan (laiemas mõttes) on taimede kasvuvorm, mida iseloomustavad rohtsed, poolpuitunud või puitunud, enamasti suhteliselt pikad väänlevad varred, mis vajavad toetumiseks teisi taimi. Kitsamas mõttes nimetatakse liaanideks poolpuitunud või puitunud varrega taimi, aga mitte rohtse varrega ronitaimi. Ronitaimed on tüüpilised troopiliste vihmametsade taimed. Nad kinnituvad mulda ja kasvavad puid või muid objekte toeks kasutades vertikaalsihis kõrgemale, valguse poole. Troopikas kasvav ronitaim on näiteks rotangpalm, mida peetakse maailma pikimaks taimeks (varre pikkus kuni 200 m, diameeter aga ainult 1–5 cm). Et ronitaimed moodustavad metsavõrastikus sageli nii-öelda sildu, on nad loomadele (arborikoolidele) oluline liikumis- ja elupaik. Ronitaimi leidub ka parasvöötme metsades, näiteks harilik luuderohi . Ronitaimede seas eristatakse horkronitaimi, juurronitaimi, köitronitaimi ja vään(roni)taimi. Köitronitaimed haarduvad toest köitrao ehk väänlaga, samas kui väänronitaim väändub ise ümber toe. Eesti taimedest on ronitaim näiteks humal. Ronitaimena võib kasvada ka harilik maavits. Eestis haruldane harilik luuderohi ei kasva siin enamasti ronitaimena, vaid roomab maapinnal. EE 5. köide, 1990. Loodusaed: ronitaimed