laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Foggia

Foggia on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (comune) Itaalias Apuulia maakonnas, Foggia provintsi keskus. Foggia sai linnaõigused vabariigi presidendi 2001. aasta 17. septembri dekreediga. Foggia kõrgus merepinnast on 76 meetrit, asustustihedus keskmiselt 290 inimest ruutkilomeetri kohta. Foggia on elanike arvult Apuulia maakonnas kolmandal kohal ning territooriumi pindalalt Itaalias kaheksandal kohal. Foggia piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Ascoli Satriano, Carapelle, Castelluccio dei Sauri, Lucera, Manfredonia, Ordona, Orta Nova, Rignano Garganico, San Giovanni Rotondo, San Severo, Troia. Foggia halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Arpinova, Cervaro, Duanera La Rocca, Borgo Eridania, Incoronata, Segezia, Tavernola.  Saksamaa – Göppingen, alates 1971  Itaalia – Pescasseroli, alates 1971  Poola – Wałbrzych, alates 1998  Itaalia – Forlì, alates 2009  Itaalia – L'Aquila, alates 2009  Suurbritannia – Peterborough, alates 2009  Prantsusmaa – Quimper, alates 2011 Carmine Vecchio kirik Dominicuse kirik Villa comunale Foggia lennujaam "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2018. Vaadatud 14. juuli 2013. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Compact, Enciclopedia della geografia, DeAgostini [1990]. ISBN 88-402-0075-4 Vincenzo Salvato, Foggia città territorio e genti, Claudio Grenzi Editore [2005]. ISBN 88-8431-155-1  Foggia – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Marko Radulović

Marko Radulović (15. detsember 1866 Montenegro, Pazici küla – 2. november 1932) oli Montenegro kohtunik ja riigimees. Ta lõpetas põhikooli Zdrebaoniki kloostris, kolm klassi keskkooli Belgradis, kolm klassi Zajecaris (Serbia) ja õigusteaduskonna Belgradis 1892. Ta oli Montenegro justiitsministri assistent ning vastutas suhete eest kohtuorganite ja justiitsadministratsiooniga 1893–1896, Danilovgradi piirkonnakohtu president 1896–1903, Podgorica regionaalkohtu president 1903–1905, Podgorica parlamendi liige 1905–1906, pea- ja välisminister 11. novembrist 1906 19. jaanuarini 1907. Ta avas Cetinjes 1910 õigusbüroo, oli ülemkohtu liige alates 1913, justiitsminister ja haridusministri esindaja 20. detsembrist 1915 29. aprillini 1916. 1916 interneeriti ta Ungarisse ja Alam-Austriasse, kust naasis 1918. 1919–1924 oli ta advokaat ja Radikaalse Partei liige, alates 14. oktoobrist 1924 Podgorica Ülemkohtu president. Ta valiti senaatoriks 3. jaanuaril 1932 ja 3. veebruaril 1935.
José Eduardo dos Santos

José Eduardo dos Santos (28. august 1942 Luanda, Angola – 8. juuli 2022) oli Angola poliitik, Angola president aastatel 1979–2017. Ta astus ametisse Angola esimese presidendi Agostinho Neto järel. Mitmeparteilistel valimistel 1992 sai ta suure osa häältest, kuigi mitte enamust. Et UNITA juht Jonas Savimbi loobus konkureerimisest, sai dos Santosest formaalselt presidendi kohusetäitja. 2001. aastal ta teatas, et kui järgmiste presidendivalimiste ajaks on saavutatud rahu, astub ta kõrvale. Ent detsembris 2003 valiti ta tagasi MPLA juhiks ning arvatakse, et ta kandideerib järgmistel presidendivalimistel. 2006. aastal teatas ta, et need toimuvad 2010. aastal. José Eduardo dos Santos on olnud kolm korda abielus ja neist abieludest on sündinud kuus last. Tema esimene naine oli pärit Aserbaidžaanist. Tütar esimesest abielust Isabel dos Santos on suurinvestor, kes investeerib tänu soodsatele tehingutele riigiga kogutud varandust.
Alexander Julius Klünder

Alexander Julius Klünder (vene Александр Иванович Клюндер (Клиндер); 20. veebruar (vkj 8. veebruar) 1802 Tallinn – 8. jaanuar 1875 (vkj 27. detsember 1874) Tallinn) oli baltisaksa päritolu Vene kunstnik. Klünder sündis Johann Joachim Klünderi ja Sophia Elisabeth Ripke pojana. Ta õppis Tartu Kubermangugümnaasiumis (1818–1823) ja majandusteadust Tartu Ülikoolis (1823–1826), kuid käis ka C. A. Senffi joonistuskooli tundides. Tol ajal valmis tema portree Friedrich Robert Faehlmannist. Pärast lõpetamist tegutses Klünder Tallinnas kunstniku ja joonistusõpetajana. Aastatel 1827–1829 valmis tal Tartu ülikooli taasavamise 25. aastapäeva puhul Tartu professorite portreede sari (16 lehte). Arvatavasti siirdus ta juba 1829. aastal Peterburi, kus tegutses portretistina. 1834. aastal sai ta vabakunstniku nimetuse ja 1841. aastal võeti Peterburi Kunstiakadeemia liikmeks. 1839. aastal sai ta preemia Husaarirügemendi 6 ohvitseri portree eest. Ta maalis nii tsaariperekonna liikmeid kui ka tuntud seltskonnategelasi ja kunstnikke, teiste seas ka Mihhail Lermontovi (neljal korral) ja Karl Brüllowit. Klünder oli tuttav ka Aleksandr Puškiniga. Elu viimased aastad veetis Klünder Tallinnas. Tema teoseid leidub kõigis Venemaa tähtsamates muuseumides (Vene Muuseum, Tretjakovi galerii, Puškini Muuseum jne). Erik-Amburger-Datenbank: Alexander Julius Klünder[alaline kõdulink] Arnold Hasselblatt: "Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat", Dorpat: C. Mattiesen, 1889, Lk. 124 (Matrikkel Nr. 1766))  Alexander Julius Klünder – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Roger Walsh

Roger N. Walsh (sündinud 1946) on transpersonaalse psühholoogia ja müstitsismi alaste teoste autor. Tal on California Ülikoolis Irvine'is kaks professuuri: psühhiaatria alal ning filosoofia ja antropoloogia alal. "Vaimsuse põhitõed" (orig. Essentials of Spirituality) (eessõna 14. dalai-laamalt, Tallinn:Pilgrim 2006) ISBN 9985-9651-2-4 "Egost kõrgemale" (kogumikteos, orig. Paths beyond Ego) (Tartu: Väike Vanker 2007) ISBN 978-9985-9757-7-0 Biograafia Irvine'i ülikooli lehel
Kommensalism

Kommensalism on eri liiki organismide kooselu vorm, liikidevaheline suhe ökosüsteemis, milles üks osapool saab kasu ning teisele osapoolele on see kooselu kahjutu, erilist kasu toomata (näiteks samblik ja puu). Näiteks elab mardikas sipelgapesas ja saab sealt kaitset ja toitu, aga sipelgad ei saa sellest midagi, kui mardikas nende pesas elab. amensalism sümbioos
Kisklus

Kisklus ehk röövlus ehk episitism ehk predatsioon on röövlooma ja saaklooma vaheline toitumissuhe. Kiskjad ehk röövloomad peavad jahti teistele loomadele (saakloomadele), surmavad nad ning söövad ära. Samas võib kiskja olla mõne teist liiki kiskja toiduobjekt (mõni kiskja võib üheaegselt olla nii kiskja kui ka saakloom, kui ta ise langeb saagiks). Sel viisil moodustub kiskahel, mille viimaseks lüliks on tippkiskja. Kisklus hõlmab ka putuktoiduliste ja lihasööjataimede toitumissuhteid. jahipidamine kiskahel parasitism M. Allaby, "A Dictionary of Ecology (Oxford)", lk 306, 2003, ISBN 0-19-925469-9 Michael Allaby, A Dictionary of Plant Sciences,lk 508, 2012, Oxford University Press, ISBN 978 0 19 960057 1, Veebiversioon (vaadatud 09.11.2013) (inglise keeles) Rebecca L. Johnson, Carnivorous Plants, lk 6, 2007, ISBN 978 0 8225 6563 5, Veebiversioon (vaadatud 09.11.2013) (inglise keeles) Michael Allaby, "A Dictionary of Ecology (Oxford)", lk 306, 2003, ISBN 0-19-925469-9 Michael Allaby, A Dictionary of Plant Sciences, lk 508, 2012, Oxford University Press, ISBN 978 0 19 960057 1, Veebiversioon (vaadatud 09.11.2013)
Harilik juudapuu

Harilik juudapuu (ka euroopa juudapuu; Cercis siliquastrum) on juudapuu perekonna esindaja Vahemere maadest. See on kerakujulise võraga 7–15 meetri kõrgune puu peaaegu musta puukoorega. Euroopa juudapuu kasvab põhiliselt kivistel mäenõlvadel ja tihnikutes. Ta on reliktne taim. Legendi järgi poos Juudas Iskariot end selle puu otsa. Harilik juudapuu andmebaasis eElurikkus
Herbivooria

Herbivooria ehk taimtoidulisus on herbivoori ehk taimtoidulise looma liigi ja taimeliigi vaheline toitumissuhe.
Pierce Brosnan

Pierce Brendan Brosnan (sündinud 16. mail 1953) on iiri näitleja, filmiprodutsent ja keskkonnakaitsja. Tema ema oli meditsiiniõde ja isa puusepp, kuid isa lahkus pere juurest, kui Brosnan oli väike poiss. Brosnanil on nii Iirimaa kui ka Ameerika Ühendriikide kodakondsus. Lahkus koolist 16-aastaselt. Näitekunsti õppis Londonis Drama Centre'i koolis. Esimese telefilmirolli tegi 1980. aastal 27-aastaselt. Tema läbimurderolliks sai kriminaalsari "Remington Steele" (1982–1987). 1993. aastal kehastas ta filmis "Mrs. Doubtfire" Stuart Dunmeyerit. 1997. aastal mängis ta filmis "Dante's Peak", kehastades vulkanoloogi. Aastatel 1995–2002 kehastas ta James Bondi filmides "Agent 007: Kuldsilm" (1995), "Agent 007: Igavene homne" (1997), "Agent 007: Liiga kitsas maailm" (1999) ja "Agent 007: Surra veel üks päev" (2002). Aastatel 1977–1991 (kuni naise surmani) oli ta abielus Austraaliast pärit näitleja Cassandra Harrisega. 2001. aastast on ta abielus Keely Shaye Smithiga. Brosnanil on viis last.  Pierce Brosnan – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Pierce Brosnan andmekogus IMDb (inglise)
Loona mõis

Loona mõis (saksa keeles Kadvel) oli rüütlimõis Saaremaal Kihelkonna kihelkonnas. Nüüdisajal asub kunagine mõisasüda Saaremaa vallas Loona külas. Mõisa varaklassitsistliku peahoone põhiosa on ehitatud 19. sajandi alguses, mantelkorsten ja köögiosa aga varem. 1980. aastal rekonstrueeriti hoone puhkebaasiks, praegu on seal külalistemaja ja Vilsandi rahvuspargi keskus. Loona mõisa koduleht Loona mõis. Ajalooline õiend kultuurimälestiste registris Loona mõis Eesti mõisaportaalis
Rudolf Buchheim

Rudolf Richard Buchheim (1. märts 1820 Bautzen – 25. detsember 1879 Gießen) oli saksa arst ja farmakoloog. 1845. aastal sai ta doktorikraadi Leipzigi Ülikoolis, peatselt pärast seda võttis ta aga vastu professorikoha Tartu Ülikoolis. Juba esimesel Tartu-aastal lõi ta maailma esimese eksperimentaalfarmakoloogialabori ja aastal 1860 Eksperimentaalfarmakoloogia Instituudi. Oma laboris rajas ta aluse täpsete teaduslike uurimuste meetoditele ja võttis kasutusele keemiliselt puhtad aktiivsed ained. Ta võttis farmakoloogias kasutusele biotestid ja lõi meetodeid keemiliste ainete koostisosade ja meditsiiniliste mõjude määramiseks. Ta võttis kasutusele tänaseni kasutatava ravimainete klassifikatsiooni keemilise toime järgi. 1867. aastal lahkus ta Tartust ning sai farmakoloogia- ja toksikoloogiaprofessoriks Gießeni Ülikoolis. Õppides veel Leipzigis, tõlkis Buchheim Jonathan Pereira (1804–1853) farmakoloogia käsiraamatu inglise keelest saksa keelde. Ta ka toimetas selle ise, eemaldades vananenud ja väheefektiivsed ravimid ja meetodid, samal ajal uuendades informatsiooni ja lisades terve peatüki – "Art der Wirkung" ("Farmakoloogiline mõju"). Üks tema tuntumaid õpilasi oli Oswald Schmiedeberg (1838–1921), keda peetakse moodsa farmakoloogia loojaks. Tänapäevalgi on Gießeni ülikoolis Rudolf Buchheimi nimeline farmakoloogiainstituut. Maie Toomsalu, "Tartu Ülikooli Vana Anatoomikumi professorid". – Tartu, 2002, lk 121–127. (Sisaldab ka bibliograafiat.) Biografische Notiz auf den Seiten der Uni Graz Biografische Würdigung der Uni Gießen
Tšehhi kirjandus

Tšehhi kirjandus on tšehhi keeles kirjutatud kirjandus. Hana Andronikova Ludvik Aškenazy Jan Balabán Anna Bolavá Otokar Březina Karel Čapek Karel Matěj Čapek-Chod Svatopluk Čech Václav Čtvrtek Jakub Deml Jan Drda Viktor Dyk Jiří Gruša Vítězslav Hálek Václav Havel Jaroslav Hašek Karel Houba Bohumil Hrabal Petra Hůlová Václav Jamek Alois Jirásek Zdeněk Jirotka Jiří Karásek ze Lvovic Ivan Klíma Jan Křesadlo Milan Kundera František Langer Arnošt Lustig Vladimír Macura Jiří Mahen Božena Němcová Jan Neruda Vítězslav Nezval Jan Otčenášek Patrik Ouředník Vladimír Páral Ferdinand Peroutka Zdeněk Pluhař Bohumil Říha Jaroslav Rudiš Jaroslav Seifert Miloslav Stingl Marek Šindelka Jáchym Topol Jan Trefulka Kateřina Tučková Hermann Ungar Ludvík Vaculík Leopold Silberstein, Kolm viimast aastat tšehhoslovakkia kirjanduses, Looming nr 2 / 1938
2007. aasta Euroopa Parlamendi valimised Bulgaarias

2007. aasta Euroopa Parlamendi valimised toimusid Bulgaarias 20. mail. Ühtlasi oli see Bulgaaria esimene kord valida Euroopa Parlamenti. Valimiskünnis: 1/18 kehtivatest häältest Kinnised nimekirjad Meetod: Hare/Niemeyer Valimisaktiivsus oli 28,6%.
Henry Rider Haggard

Sir Henry Rider Haggard (22. juuni 1856 Norfolk, Inglismaa – 14. mai 1925 London) oli inglise kirjanik. Tema seiklusromaanide tegevustik toimub tolle aja lugejate jaoks eksootilistel maadel. Sai tuntuks romaaniga "Kuningas Saalomoni kaevandused" (1885, eesti keeles ilmunud 1960. aastal sarjas "Seiklusjutte maalt ja merelt" koos "Seeba kuninganna sõrmusega"), millega pani aluse nn "kadunud maailma" kirjandusžanrile, mis inspireeris muuhulgas Edgar Rice Burroughsi, Arthur Conan Doyle'i,Edgar Wallace'i ja Rudyard Kiplingi loomingut. A Winter Pilgrimage
2007. aasta Euroopa Parlamendi valimised

2007. aastal toimusid Euroopa Parlamendi valimised kahes sama aasta alguses Euroopa Liiduga liitunud riigis: 2007. aasta Euroopa Parlamendi valimised Bulgaarias 2007. aasta Euroopa Parlamendi valimised Rumeenias
Seeba kuninganna sõrmus

"Seeba kuninganna sõrmus" on Henry Rider Haggardi 1910. aastal ilmunud seiklusromaan, milles kesksel kohal on Seeba kuningannale kuulunud sõrmus. Esimene eestikeelne tõlge (Lidia Miller'ilt) ilmus 1924. aastal, sarjas "Seiklusjutte maalt ja merelt" ilmus 1960. aastal Lia Rajandi tõlkes.
Vana anatoomikum

Vana anatoomikum on klassitsistlik hoone Tartus Toomemäel aadressil Uppsala 10 (2018. aastani Lossi 38). See on ehitatud Tartu Ülikooli arstiteaduskonna õppehooneks. Pärast uue anatoomikumi valmimist 1888. aastal on hoone tuntud vana anatoomikumina. Algehitiseks oli madala kupliga klassitsistlik rotund, mis toetus nelinurksele rustikapindadega soklikorrusele. Hoone on ehitatud ülikooli arhitekti Johann Wilhelm Krause projekti järgi aastatel 1803–1805. Rotundi ja sokliehitise seovad ühtseks tervikuks neli Toscana pilastrite ja kolmnurkviiludega risaliiti. Rotundil on kõrged kitsad aknad, mille alaosas on balustrid, ülal aga väiksemad mezzanino-aknad. Peakorrusel asus amfiteatrina ehitatud ringauditoorium. Selle lagi toetus kaheksale sambale (need kõrvaldati aastal 1856). Auditooriumi seintel olid Karl August Senffi grisaille-maalingud. Anatoomikumi kompleksi kuulusid ka luukamber ja surnukuur. Aastatel 1825–1827 ehitati J. W. Krause projekti järgi rotundile külge kahekorruselised poolkaarjad tiibhooned. Ehitise kujundus lähtub palladionistliku ringhoovi motiivist. Aastail 1856–1860 pikendati (arhitekt Carl Rathhausi projekti järgi) anatoomikumi tiibehitisi veel ühe järgu võrra. Ühele tiivale ehitati puust juurdeehitis 1911. aastal. Selles hoones on töötanud Karl Friedrich Burdach, Carl Wilhelm von Kupffer, August Rauber, Friedrich Bidder, Rudolf Buchheim, Oswald Schmiedeberg, Nikolai Pirogov, Carl Wilhelm von Kupffer, Martin Heinrich Rathke, Jakob Ernst Arthur Böttcher, Martin Ernst Styx, Johann Friedrich von Erdmann, Bernhard Körber, Rudolf Albert Martin Boehm, Eduard Rudolf Kobert, Nikolai Burdenko, Walter Siegfried Loewe, Georg Kingisepp, Siegfried Talvik, Gerhard Rooks, Lembit Allikmets jt. Vanas anatoomikumis toimus õppetöö kuni 1999. aastani, mil valmis Biomeedikum. 2002. aasta kevadel-suvel tegutses vanas anatoomikumis ajutiselt Eesti Üliõpilaste Selts, sest EÜSi ajalooline seltsimaja aadressil Jaan Tõnissoni 1 oli renoveerimisel. Aastal 2014 valmis vana anatoomikumi ühes tiivas Tartu Ülikooli haridusuuenduskeskus. Selles toimuvad õpetajakoolituse seminarid ja praktikumid, täiendusõpe ning kohalikud ja rahvusvahelised seminarid. Aastast 2024 pärast pōhjalikku renoveerimist, asus majas tööle Tartu Ülikooli infotehnoloogia osakond. Vana anatoomikum enne 1825. aastat August Matthias Hageni graafiline leht "Tartu anatoomikum" (1827–1828), esimene laiendus Pärast esimest laiendust Anatoomikum. Louis Höflinger. 1860, teine laiendus Umbes 1995 2014 Auditoorium Vaade anatoomikumile toomkiriku kohalt Uus anatoomikum Biomedicum Maret Eimre, Vana anatoomikum Toomemäel. "Ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. oktoober 2015. Vaadatud 30. novembril 2015. Toomsalu, M., "Tartu Ülikooli Vana Anatoomikumi professorid", 2002 Pärtelpoeg, A., "Üks ja ainus härra "Manna", 2010 Maiste, J., "Johann Wilhelm Krause 1757-1828. Linnaehitajana Tartus (3. osa)", Eesti Keele Sihtasutus 2011 Siilivask, K., "Tartu Ülikooli ajalugu 1632-1982", Tallinn : Perioodika, 1985 Vana Anatoomikum kultuurimälestiste riiklikus registris
Divergents (bioloogia)

Divergents on liikide ja muude taksonite evolutsiooniline lahknemine ühest eellasvormist, organismide mitmekesistumine evolutsioonis. Divergentsi vastand on konvergents. Ökoloogiline divergents Konvergents
Geenivool

Mitte segi ajada mõistega Geenitriiv Geenivool ehk geenisiire (inglise gene flow) on geneetilise materjali vahetus populatsioonide või populatsiooni allosade vahel isendite migratsiooni ja ristumise teel. Geenitriiv
Mao Zedong

Mao Zedong [mau tsõtung] (26. detsember 1893 Shaoshan – 9. september 1976 Peking) oli Hiina Kommunistliku Partei juht alates 1935. aastast kuni oma surmani 1976. aastal. Tema juhtimisel sai Hiina kodusõja järel kommunistlik partei võimu suurema osa Hiina üle, samuti aga kritiseeritakse tema poliitikat, sealhulgas majanduspoliitikat. Mao kuulutas Hiina Rahvavabariigi välja 1.oktoobril 1949 Pekingis. Vaatamata kriitikale on Mao Hiinas siiani väga populaarne. Tema saavutuste hulka arvatakse tasuta haridus ja arstiabi ning tagatud töö. Samas oli Mao eksperimentaalsete programmide ("Suur hüpe" ja kultuurirevolutsioon) ebaõnnestumisel suur kahju kultuurile, ühiskonnale ja majandusele ning näljahädade tõttu hukkus palju inimesi. Alates sellest, kui pärast Mao surma 1976. aastal sai Hiina Rahvavabariigi juhiks Deng Xiaoping, on enamik Mao reforme hukka mõistetud. Tema sotsiaalpoliitiline suund on hüljatud liberaalsemate ja pragmaatilisemate majandusreformide kasuks. Mao oli radikaal ja dogmaatik ning romantik ja suur unistaja. Tema sotsiaal-poliitilised otsused põhinesid moraalsetel ja ideoloogilistel kavatsustel, mitte tegelikel tulemustel. Mao hoolis vähe inimeste heaolust, kuid oli paljude silmis karismaatiline liider. Hiina kodusõja võitmise ja Hiina Rahvavabariigi rajamise tõttu sai Hiina Kommunistlikust Parteist tema võimu ajal Mandri-Hiina juhtiv partei. Mandri-Hiinas peetakse Mao suurimaks teeneks välismaise mõjuta ühendatud Hiina riigi rajamist esimest korda pärast oopiumisõdu. Kritiseeritakse aga tema majandust laostavat poliitikat pärast võimu kindlustamist. "Mao Zedong" on pinyin'i nimekuju (toonimärkidega Máo Zédōng). Traditsioonilises hiina kirjas on see 毛澤東, lihtsustatud hiina kirjas 毛泽东 ning Wade-Gilesi transliteratsioonis Mao Tse-tung. Tema viisakusnimi oli Runzhi (Rùnzhī; 润芝). Mõnikord kasutatakse Mao kohta nime Neli Suurt: Suur Õpetaja, Suur Juht, Suur Ülemjuhataja, Suur Tüürimees (伟大导师，伟大领袖，伟大统帅，伟大舵手), sest paljud hiinlased austasid ja austavad teda praegugi jumalasarnase tegelasena, paljuski nagu dünastiate rajajaid minevikus. Läänes on nime kasutatud tiitliga esimees Mao. Mao Zedong sündis 1893. aastal Hunani provintsis praeguse Xiangtan Shi alal Shaoshanis mõõdukalt jõuka talupoja perekonnas. Tema emakeel oli xiang'i hiina keel. Noore Mao Zedongi ausammas "Meresõit sõltub tüürimehest" Punane on ida (Dōngfāng hóng, tàiyáng shēng) Shaun Breslin, "Mao". Inglise keelest tõlkinud Avo Reinvald. Olion, Tallinn 2001, 244 lk. Jung Chang, Jon Halliday "Esimees Mao. Rääkimata lugu." Inglise keelest tõlkinud Rein Turu. Varrak 2009, ISBN 9789985319321 "Mao Zedong kuulutas välja Hiina Rahvavabariigi kommunistide võimuhaaramise järel". Communist Crimes. Originaali arhiivikoopia seisuga 24.10.2020. Vaadatud 24.11.2020. Andres Laasik. Kominterni monstrum esimees Mao, EPL.ee, 27. november 2009
Genofond

Genofond ehk geenifond on populatsiooni või liigi kõigi geenide ja nende alleelide ning muude geneetiliste elementide kogum. mikroevolutsioon
Herbivoor

Rohusööja ehk herbivoor on loom, kes on anatoomiliselt ja psühholoogiliselt kohandunud toituma taimsest materjalist, näiteks lehtedest või rohust. Herbivoori vastand on karnivoor. Mõnikord eristatakse herbivooride seas füko- ehk algofaage, kes toituvad vetikatest. Rohusööjad võivad olla sama väiksed kui mõned putukad, aga ka suuruselt võrreldavad elevantidega. Herbivoorid on primaartootjad ja nad on esimesed tarbijad toiduahelas. Erinevad organismid on jaotatud toiduahelas erinevatele troofilistele tasemetele. Rohusööjad kuuluvad teise troofilisele tasemele ning nad toituvad autotroofidest. Herbivooride organism on sageli kohastunud seedima või läbi töötlema kiudainerikast toitu. Näiteks hobustel ja teistel herbivooridel on laiad hambad ja tänu sellele saavad nad süüa ka kõvemaid materjale, näiteks puukoort. Mäletsejate magu on kaheosaline, kus esimeses osas aitavad taimset materjali lagundada spetsiaalsed bakterid. Bakterite poolt poolseeditud toit suunatakse uuesti mäletseja suhu teistkordseks mälumiseks. Herbivoorid kulutavad sageli suure osa oma ajast söömisele. Näiteks elevandid söövad päevas 130 kg toitu ning selle koguse söömiseks võib neil kuluda kuni 18 tundi ööpäevas. Mõned herbivoorid toituvad ainult surnud taime- ja loomajäänustest ning neid kutsutakse detrivoorideks. Herbivooria Fükofaag Karnivoor Omnivoor "National Geographic Encyclopedic entry, herbivore". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. märts 2016. Vaadatud 22. märtsil 2016.
Röövloom

Kiskja ehk röövloom ehk predaator on kiskeluviisiga loom, kes peab jahti saakloomadele. Üldkeeles peetakse röövloomadeks sageli kiskjalisi (Carnivora) röövimetajaid, kuid kiskeluviisiga loomi on ka lindude (röövlinnud), kalade (röövkalad) ja putukate (röövputukad) seas. Bioloogias peetakse sageli röövloomadeks ka teisi heterotroofseid organisme, kes süstemaatiliselt ei kuulu loomade (Animalia) hulka, nt paljud protistid. Kannibalism Kiskjalised Karnivoor Kisklus Suurkiskjad
Kohanemine

Kohanemine (ehk ontogeneetiline adapteerumine) on isendi fenotüübi otstarbekas muutumine genotüübi raames. See toimub enamasti vastusena keskkonnatingimuste toimele, ning on potentsiaalselt pöörduv, s.t. sellega ei kaasne geneetilisi muutusi. Kohanemine esineb isendi tunnuste geneetiliselt mittepärilikes (modifikatsioonilistes) muutustes tema geneetiliselt määratud reaktsiooninormi piires. Kohanemise tulemust võib nimetada kohanemuseks. adaptatsioon kohastumine ökoloogiline sobitumine
Aigar Vahemetsa

Aigar Vahemetsa (pseudonüüm Lembit Kivisaar; 7. märts 1936 Tallinn – 8. mai 2007) oli eesti ajaloolane, sotsioloog ja kirjanik. Hariduse omandas Aigar Vahemetsa aastatel 1943–1954 Tallinnas (lõpetas aastal 1954 Tallinna 2. Keskkooli). Õpingud jätkusid seejärel Tartu Riiklikus Ülikoolis, mille ta lõpetas 1959. aastal ajaloo erialal. Aastatel 1959–1962 töötas Vahemetsa Tartu Riikliku Ülikooli NLKP ajaloo kateedri assistendina ja jätkas siis õpinguid aspirantuuris Moskvas. Tema töökohaks sai NSV Liidu Teaduste Akadeemia, kus ta oli tegev algul filosoofia instituudi nooremteadurina ja hiljem sotsioloogia instituudi vanemteadurina. 1970. aastate alguses taandus ta süveneva stagnatsiooni tõttu teadusest ja alustas 1974. aastal tööd Eesti Televisiooni lepingulise stsenaristina. Näitekirjaniku ja stsenaristina pakkus talle huvi Eesti ajalugu, eriti periood 1917–1924. 1980. aastate lõpust sidus teda koostöö filmilavastaja Olav Neulandiga ja ta oli tegev mitmete dokumentaalfilmide valmistamise juures ("Hitler ja Stalin", "XX sajandi dokumentaalmüsteerium. Kristuse dilemma", jpm). Tema tuntumad filmistsenaariumid on kirjutatud filmile "Romantikud" (lavastaja Virve Aruoja) ja teleseriaalile "Poliitilised kired" (1979, lavastaja Tõnis Kask). 1980. aastate lõpus avaldas ta mitmeid nõukogude ideoloogiast kantud brošüüre Eesti Vabariigi tekke ja algusaastate kohta: "Sügis 1917 Tallinnas" (Tallinn: Perioodika, 1987) "114 küsimust Viktor Kingissepale: olematu intervjuu" (Tallinn: Perioodika, 1988) "24. veebruar 1918" (Tallinn: Eesti Raamat, 1988) "Surmamõistetud noormehe päevaraamat: ühe revolutsioonieelse kriisi lugu" (Tallinn: Eesti Raamat, 1989) Aastal 1988 ilmusid kirjastuselt Eesti Raamat Vahemetsa poolt koostatud Viktor Kingissepa "Teosed" kahes osas. Lembit Kivisaare nime all on ta avaldanud 1974. aastal romaani "Paradiisi Illu" noore teadlase vahekorrast võimuga ja 1977. aastal romaani "Vana diivan", mis kajastas eestlase elu Moskvas. Vahemetsa novell "Peetud positiivseks kangelaseks" võitis 1960. aasta Loomingu novellivõistlusel kolmanda preemia. Ta on ka näidendite "Maailmareis" ning "Martin Luther ja Leo Medici" autor. Nekroloog ajalehes Sirp Aigar Vahemetsa Eesti biograafilises andmebaasis ISIK