laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lebesby kirik

Lebesby kirik on kirik Lebesby vallas Norras. Kirik valmis 1962 aastal ja selle arhitektuurse projekti tegi Odd Borgrud Pedersen. Kirik valmistatud puidust ja selles on 170 istekohta. Varasem Lebesby kirik oli klassikalise kiriku kujuga ja kivist. Kiriku uks. Mälestuskivi Anton Johansenile. Mälestuskivi Anton Johansenile. Vaade altari suunas. Altarimaal. Rist altarimaali kohal. Vaade vasakule tiiba. Kantsel. Ristimisvaagen. Vaade välisukse suunas. Puhkeruum. Puhkeruum. Esik. Esik. Paremal pool on varasema kivikiriku mudel. Seina peal kaks parempoolset fotot on kirikust aastast 1944. Laud esikus külalisraamatu ja annetuskarbiga.
Robert Watson-Watt

Sir Robert Alexander Watson-Watt (13. aprill 1892 Brechin, Angus, Šotimaa – 5. detsember 1973 Inverness, Scottish Highlands, Šotimaa) oli šoti insener, radari leiutaja.
Arnold Talvet

Arnold Talvet (kuni 1936. aastani Arnold Tallenhof, 25. veebruar 1907 Riia – 5. märts 1996 Tallinn?) oli Eesti sõjaväelane (leitnant, 1937). Teenis Soomusrongirügemendis, alates 1. detsembrist 1935 Auto-Tankirügemendis, lõpetas Sõjakooli. http://prosopos.esm.ee/index.aspx?type=1&id=25282 https://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=klLgpl3MmgPq
Ristik

Ristik (Trifolium L.) on liblikõieliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Ristiku rahvapärane nimetus on härjapea. Ristiku perekonda kuulub umbes 300 liiki. Suur osa liikidest kasvab põhjapoolkeral, kuid on kaLõuna-Ameerikas ja Aafrikas kasvavaid liike. Trifolium alpestre L. – alpi ristik, harva Trifolium arvense L. – kassiristik, tavaline Trifolium aureum Pollich – kuldristik, hajusalt Trifolium campestre Schreb. – lamav ristik, läänesaarte rannaniitudel, mandriosas harva tulnukana Trifolium dubium Sibth. – väike ristik, haruldane tulnuktaim, läänesaartel harva arheofüüdina Trifolium fragiferum L. – randristik, paiguti Trifolium hybridum L. – roosa ristik (rootsi ristik), hajusalt Trifolium medium L. – keskmine ristik, tavaline Trifolium montanum L. – mägiristik, hajusalt Trifolium pratense L. – aasristik (punane ristik), tavaline Trifolium repens L. – valge ristik, sage Trifolium spadiceum L. – pruun ristik, hajusalt Trifolium alexandrinum L. – aleksandria ristik Trifolium alpinum L. – alpiinne ristik Trifolium angustifolium L. – kitsalehine ristik Trifolium incarnatum L. – kahkjaspunane ristik Trifolium lupinaster L. – lupiin-ristik Trifolium noricum Wulfen – doonau ristik Trifolium pannonicum Jacq. – ungari ristik Trifolium resupinatum L. – pärsia ristik Trifolium rubens L. – purpurristik Trifolium scabrum L. – kare ristik Trifolium stellatum L. – tähtristik Trifolium subterraneum L. – maaristik Trifolium trichocephalum Bieb. – kollane ristik Eesti taimede määraja, (1999) Eesti Loodusfoto, Tartu, lk173
Anton Saluste

Anton Saluste (kuni 1935. aastani Anton Schäfer, 31. jaanuar 1904 Tallinn – 19. juuli 1969 Kingston, New Yorgi osariik) oli Eesti sõjaväelane (kapten). Anton Schäfer teenis Pioneerpataljonis, õppis Sõjakoolis, mille lõpetas 1926. aasta ja Kõrgemas Sõjakoolis Teise maailmasõja ajal teenis Anton Saluste Kindralinspektuuris osakonnajuhatajana ning hiljem 1942. aastal määrati Petseri-Irboska prefektiks, kus teenis kuni 1943. aastani. 1944. aastal põgenes Eestist, hiljem kolis Ameerika Ühendriikidesse, kus ka 1969. aastal Kingstonis New Yorgi osariigis suri. Sissekanne Väliseesti isikuloolises andmebaasis (VEPER)
Artur Normak

Artur Bernhard Normak (24. august (vkj)/ 5. september 1895 Püssi vald, Lüganuse kihelkond, Virumaa – 27. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel) ja diplomaat. Ta õppis Tallinna Nikolai Gümnaasiumis, mille lõpetas 1913. aastal kevadel hõbemedaliga ja samal aastal siirdus Kiievisse, et jätkata õpinguid sealses polütehnikumis ehituse alal. 1914. aastal alanud Esimese maailmasõja tõttu välja kuulutatud üldmobilisatsiooniga kutsuti ta 1915. aasta kevadel sõjaväeteenistusse ja saadeti Petrogradi Nikolai inseneriväekooli, mille lühendatud kursuse ta lõpetas 1916. aastal. Nikolai inseneriväekooli, järel lõpetas ta Petrogradis asuva ohvitseride õhusõidu (lennu-) kooli ja mereõhusõidu kooli Tallinnas. Võttis osa Esimese maailmasõja lahingutest aerostaatide roodu ülemana. 1917. aastal laskis ta end üle tuua Eesti rahvusvägedesse ja oli 1. Eesti diviisi Eesti Inseneriroodu ülem alamkapteni auastmes. 1917. aasta lõpul lahkus ta Eesti sõjaväeteenistusest, et jätkata poolelijäänud õpinguid Kiievi Polütehnikumis. Kiievis olles võttis ta osa Ukraina Eestlaste Keskkomitee ja Kiievi Eesti Seltsi tegevusest. Alates 1918. aasta jaanuarist võttis osa võitlustest Kiievi kommunistide vastu kuni sakslaste tungimiseni Ukrainasse. Aastatel 1929–1934 oli Normak Eesti sõjaväeline esindaja Prantsusmaal ja Belgias. Normak täiendas end aastatel 1930–1932 Prantsuse Kõrgemas Sõjakoolis. 20. veebruaril 1939 lähetati Normak ja Välisministeeriumi atašee H. Malvet Hispaaniasse Franco valitsuse juurde. 1935. aasta 1. mail avaldas kolonel Normak (M. Minise trükk Narvas) 115-leheküljelise raamatu "Šifri käsiraamat". Tsitaat eessõnast: "Käesolev töö on kohandatud Kõrgema Sõjakooli I õppeaasta ning Sideülemate kursuste kavadele šifrite alal." Käsiraamatut sai tellida Sidepataljoni staabist. Tõenäoliselt on tegemist esimese omakeelse krüptograafiateemalise raamatuga. Alates 8. novembrist 1939 Inseneriväe Inspektuuri inspektor. Arreteeriti NKVD poolt 21. septembril 1940 ja hukati. 1929 Läti Kolme Tähe orden, ohvitseri rist, IV klass 1929 Poola Polonia Restituta ohvitseri rist, IV klass 1931 Soome Valge Roosi ordeni I klassi rüütli rist 1938 Ungari Kuningriigi I klassi Teeneteordeni 3. klass Eesti esinedaja Franco walitsuse juure. Päewaleht nr 50, 19. jaanuaril 1939. Eesti ohvitserid 1918–1940 Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Koldrohi

Koldrohi (Anthyllis) on liblikõieliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Anthyllis coccinea (L.) Beck (veripunane koldrohi), paiguti Anthyllis x colorata Juz. (värvunud koldrohi), hajusalt Anthyllis vulneraria L. s.str. (harilik koldrohi), paiguti Anthyllis x baltica Juz. ex Miniaev et (balti koldrohi), hajusalt Anthyllis maritima Schweigg. (meri-koldrohi), harva Anthyllis arenaria (Rupr.) Juz. (liiv-koldrohi), harva Anthyllis x polyphylloides Juz. (palu-koldrohi), harva Anthyllis macrocephala Wend (paljulehine koldrohi), harva
Vello Muruma

Vello Muruma (kuni 1935. aastani Vladimir Munner, 4. jaanuar 1903 Kuigatsi vald, Valgamaa – 6. oktoober 1942 Norilsk, Krasnojarski krai, Venemaa) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1935). Arreteeriti NKVD poolt 26. juunil 1941. Surmaotsus, lasti maha. Ohvitseride andmekogu
Jooksjarohi

Jooksjarohi (Ononis) on oalaadsete seltsi liblikõieliste sugukonda kuuluv mitmeaastaste rohttaimede ja põõsaste perekond. Jooksjarohud sisaldavad eeterlikke õlisid, flavonoide, glükosiide ja tanniine. Rahvameditsiinis kasutatakse jooksjarohtusid neeru- ja põiehaiguste raviks. Ononis arvensis – haisev jooksjarohi, paiguti Ononis repens – roomav jooksjarohi, harva Ononis spinosa – astel-jooksjarohi Jooksjarohi andmebaasis eElurikkus.
Mihkel Kattai

Mihkel Kattai (12. juuli 1893 Põlva vald, Võrumaa – 5. oktoober 1950 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel). Vabadussõja Ajaloo Komitee töökomisjoni juht. Kotkaristi III klassi teenetemärk, 1936 http://www.ra.ee/dgs/browser.php?tid=68&iid=110700242455&img=era0031_005_0000370_00055_t.jpg&tbn=1&pgn=3&prc=30&ctr=0&dgr=0&lst=2&hash=a989e214c24432b1952656d64021615b http://prosopos.esm.ee/index.aspx?type=1&id=20026
Nõiahammas

Nõiahammas (Lotus) on liblikõieliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Lotus uliginosus Schkuhr (soo-nõiahammas), väga haruldane Lotus ambiguus Besser ex Spreng (kaheldav nõiahammas), paiguti Lotus balticus Miniaev (balti nõiahammas), harva Lotus ruprechtii Miniaev (Ruprechti nõiahammas), haruldane Lotus corniculatus L. s. str. (harilik nõiahammas), tavaline Lotus callunetorum (Üksip) Miniaev (nõmm-nõiahammas), haruldane Lotus arvensis Pers. (aru-nõiahammas), harva
Hundihammas

Hundihammas (Astragalus) on liblikõieliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Astragalus glycyphyllos L. magus hundihammas – hajusalt Astragalus arenarius L. liiv-hundihammas – väga haruldane Astragalus danicus Retz. aas-hundihammas – paiguti
Lipphernes

Lipphernes (Oxytropis) on liblikõieliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Oxytropis sordida (Wild.) Pers põhja-lipphernes - väga haruldane Oxytropis pilosa (L.) DC. karvane lipphernes - harva
CMYK

CMYK on subtraktiivne (valguse neeldumisel põhinev) värvimudel, mida kasutatakse neljavärvitrükis ning trükiettevalmistuse kirjeldamiseks. CMYK on akronüüm, mis viitab kolmele põhivärvile (primaarvärvile): Cyan (tsüaansinine ehk taevasinine); Magenta (fuksiinpunane ehk violettpunane); Yellow (kollane) ja kontrastset trükijoonist kandvale mustale – Key (võti). Neeldumisel põhineva värvimudeli tööpõhimõte on järgmine. Valge paberileht on inimsilmale nähtav tänu väliselt valgusallikalt lähtuva kiirguse peegeldumisele paberilehelt. Sealjuures neeldub valguskiirgusest valikuta umbes 40%. Mustal lehel neelduks valikuta üle 90% algsest kiirgusest. Värvilisel paberilehel on neeldumine valikuline, näiteks punasena näiv paber neelab sinise, rohelise ja kollase spektriga kiiri ning peegeldab punase spektri kiirgust. CMYK-trükiseadmed reeglina ei sega põhivärve omavahel. Trükiprotsessis kantakse alusmaterjalile eraldi (muaree-efekti vältimiseks üksteise suhtes pööratult) põhivärvide rastrid ja kontrastsust korrigeeriv must joonis või raster. Kontrastsete mustade objektide trükkimisel on oluline kvalitatiivne vahe, kas musta pinna saamiseks kasutatakse põhivärvide liitmist (tulemus porimust), ainult musta (tavaliselt tekstid) või põhivärvi ja musta liitmist (tulemus sügav- või säravmust). Raster võimaldab kasutada pooltoonimist (halftoning), mis lubab segada põhitooni küllastamata kombinatsioone kasutades alusmaterjali loomulikku tooni. Näiteks roosa kujutise trükkimiseks valgel paberil kasutatakse violettpunase tindi 20% pooltoonimist, milles tillukeste purpurvioletsete täppide vahele jääv valge pind vähendab purpuri küllastatust ja muudab kujutise heledamaks. Kuvaseadmed (kuvarid, projektorid, kaamerad, skannerid) töötavad RGB-värvimudeli põhimõttel. Subtraktiivne värvisüsteem Värvimudel RGB CMYK värvimudel
Aeduba

Aeduba (Phaseolus) on liblikõieliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Eestis võib kohata peamiselt ilutaimena kasvatatavat õisuba (Phaseolus coccineus) ja levinud aedvilja harilikku aeduba (Phaseolus vulgaris). Phaseolus acutifolius – teravalehine aeduba (seeme: tepariuba) Phaseolus coccineus – õisuba Phaseolus lunatus– liima aeduba (seeme: liimauba) Phaseolus mungo – india aeduba Phaseolus vulgaris – harilik aeduba (türgi uba) Phaseolus vulgaris subsp. vulgaris var. communis – lattuba Phaseolus vulgaris subsp. vulgaris var. nanus– põõsasuba Põlduba
Esparsett

Esparsett (Onobrychis) on liblikõieliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Perekonda kuulub umbes 130 liiki. Nad kasvavad Euroopas, Põhja-Aafrikas, Väike-Aasias ja Kesk-Aasias. Euroopas 23 liiki. Eestis võib harva kohata kahte liiki: harilik esparsett Onobrychis viciifolia Scop. liiv-esparsett Onobrychis arenaria (Kit.) DC. Need kaks liiki on võrdlemisi sarnased. Harilik esparsett on veidi suurem, heledamate õite ja tihedama õisikuga. Harilikul esparsetil on õietupe hambad tupe putkest 2–3 korda pikemad, liiv-esparsetil tupe putke pikkused või veidi pikemad. Harilikul esparsetil on kauna serval hambaid 6–8, liiv-esparsetil 4–6. Liiv-esparsett. Lk. 28.
Sarikas

Sarikad on katuse kandekonstruktsiooni detailid, mis moodustavad viilu või viilud ja kannavad katusekatet. Sarikad valmistatakse tänapäeval peamiselt prussidest, varem aga ümarpuidust. Sarikad toetuvad enamasti välisseintele, mõnikord ka laetaladele. Sarikate ülemised otsad seotakse omavahel paarideks. Suurema sildeavaga ja kõrge harjaga katuse ehitamise korral seotakse sarikapaarid omavahel tavaliselt penniga ja/või toestatakse postidega. Sageli kasutatakse ka pärlinit, rõhttala sarikate all ja postide peal, mis ühendab ühe katuse külje sarikad ja postid. Naabersarikad võidakse katuse pikisuunalise jäikuse suurendamiseks ühendada diagonaalidega. Sarikatele kinnitatakse roovlatid ja nendele omakorda kinnitatakse laudis ja/või katusekattematerjal. Eestis kasutatakse sarikate valmistamiseks kõige rohkem 5×15 cm ristlõikega okaspuidust saematerjali. Sarikapidu
Pyongyangi metroo

Pyongyangi metroo (korea 평양 지하철) on Põhja-Korea pealinnas Pyongyangis alates 1973. aastast töötav metroo. Pyongyangi metrool on 2 liini ja 17 jaama. Metroo kogupikkus on 22 km.
Niels Järverand

Niels Järverand (kuni 1939. aastani Niels Jürgenson, 17. november 1915 – 13. september 1941 Beglovo lähistel) oli Eesti sõjaväelane (lipnik, 9. juulist 1940 nooremleitnant). Ta lõpetas 1936. aastal Tallinna Reaalkooli. Tallinna Aadressbüroo fondi aadresslehed. "Jürgenson, Niels, Theodor". Rahvusarhiiv. Vaadatud 17.11.2021.
Elias Kasak

Elias Kasak (4. juuni 1896 Ilmjärve – 17. märts 1985 Chicago) oli Eesti sõjaväelane (kolonel). 1934 Eesti Punase Risti II järgu I astme teenetemärk 1935 Kotkaristi III klassi teenetemärk 1938 Valgetähe III klassi teenetemärk Toomas Hiio. Eesti Mälu: Elias Kasak „Mälestusi (1939–1950)” Eesti Päevaleht, 7. jaanuar 2011 Tartu Ülikooli üliõpilased http://prosopos.esm.ee/index.aspx?type=1&id=19958
Subtraktiivne värvisüntees

Subtraktiivne värvisüntees on värvuseaistingu tekkimise kirjeldamise viis, mis põhineb valguse neeldumisel. Soovitud värvus saadakse siis kolme põhivärvuse lahutava segustamise teel (ladina keeles subtractio ’äraviimine, lahutamine’). Pindade värvusi tajume peegelduva valgusena. Värvilisele pinnale langevast valgest valgusest neeldub osa värvispektrist värvikihis ja peegelduv osa tekitab värviaistingu. Subtraktiivse sünteesi primaarvärvusteks on sinine, punane ja kollane, standardiseeritud värvitrükis kasutatakse protsessvärve tsüaansinist, magentapunast ja kollast (toone, mis võimaldavad ühtlustaval segamisel luua kõige rohkem erinevaid värvivarjundeid). Kolme primaarvärvuse segunemisel peaks nende koostoimel tekkima must pind, mis neelab kogu talle langeva valguse, kuid et reaalselt pole võimalik kasutada värve või tinte, mis neelaks 100% vastava lainepikkusega kiirgust, jääb tulemus mudane pruunikas tumehall (seetõttu lisatakse trükitehnikas - neljavärvitrükis - neljas värv K - inglise keele sõnast key või black 'must') ja subtraktiivse sünteesi printsiip kirjeldab segunemise ideaaljuhtu. Traditsioonilises maalikunstis segatakse värvaineid ja värvipigmente reaalselt lasuurides või omavahel segades. Valguse peegeldumist ja neeldumist neilt mõjutavad pigmendiosakeste omadused. Sel puhul esineb sageli metamerisminähtus, see tähendab, et sama värviaisting võib tekkida ka erinevate pigmentide segude korral, kuigi neilt peegelduva valguse reflektsioonikõverad on erinevad. Samas iga sinine pigment annab koos kollasega rohelise, olgugi et rohelised värvitoonid võivad lähtevärvidest sõltuvalt erineda. Subtraktiivne süntees toimub ka värvilise valguse segunemine värvilise pinnaga. Värvilise valguse puhul on juba teatud spektriosa valgest valgusest eraldatud. Pinnale kiirguv värviline valgus "korrutatakse" sellelt peegelduva valgusega, niisiis muutub helesinine objekt kollases valguses (aditiivselt punane + roheline valgus) silmale roheliseks. Digitaalsel maalimisel jäljendatakse värvuste subtraktiivset segunemist faili kihtide omaduste ühendamisel režiimis, mis "korrutab" pealmise kihi RGB-väärtused alumise kihi RGB-väärtusega. Põhivärvused trükitehnikas (CMY-mudel) on: C (cyan 'tsüaansinine', 'taevasinine') M (magenta 'fuksiinpunane', 'violettpunane') Y (yellow 'kollane') ja nende segamisel saadavad sekundaarvärvused on C + M = violettsinine C + Y = roheline M + Y = punane Põhivärvused maalikunstis ja varases standardimata värvitrükis (RYB-mudel) on R (red 'punane') Y (yellow 'kollane') B (blue 'sinine') ja nende sekundaarvärvused on R + Y = oranž Y + B = roheline B + R = lilla Aditiivne värvisüntees Värvimudel Värviruum Värvisüsteem CMYK RGB-mudel M. Tammert. Värviteooria. Tallinn, 2017 http://opiobjektid.tptlive.ee/Varviop/VT_Varvikorrastus_Varvisegamine.htm http://opiobjektid.tptlive.ee/Varviop/VT_Varvikorrastus_Varvisegamine.htm
Kiievi metroo

Kiievi metroo (ukraina Київський метрополітен, vene Киевское метро) on Kiievis alates 1960. aastast töötav metroo. Kiievi metrool on 3 liini ja 52 jaama. Metroo kogupikkus on 67,56 kilomeetrit. Päevas kasutab metrood üle 1,32 miljoni reisija, mis on 42,5% Kiievi 3,25 miljonist inimesest. Kiievi metroosüsteemis asuv peatus Arsenalna on maailma kõige sügavamal asuv metroopeatus, asudes 105,5 meetri sügavusel allpool maapinda. Kiievi metroo 52 jaamast 47 on ehitatud pidades silmas võimalikku külma sõja aegset vajadust pommivarjendite järele tuumasõja puhkedes.[en] 2. märtsil 2022 leidis Kiievi linnapea sõnul Venemaa kallaletungi ajal (Kiievi lahing) metroost pommivarju kuni 150 000 kiievlast. Kramer, Andrew E., and Lynsey Addario. “15,000 Are Sheltering in Kyiv's Subway.” The New York Times. The New York Times, March 2, 2022. Link Arhiiviversioon.  Kiievi metroo – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Офіційний сайт КП «Київський метрополітен».
Sõlmevahe

Sõlmevahe ehk varrelüli on varre kahe sõlme vaheline osa.
Kukehari

Kukehari (Sedum L.) on kivirikulaadsete seltsi paksuleheliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Kukeharjad on mitmeaastased, harvem üheaastased taimed, mis on levinud peamiselt põhjapoolkera parasvöötmes. Perekonda kuulub 400 liiki. Perekonnas on nii ronitaimi kui põõsaid. Lehed on lihakad, lamedad või ruljad ja munajad. Perekonnas on ka sukulente, mis säilitavad oma lehtedes vett. Õied on enamasti 5, harvem 4 või 6 kroonlehega. Tolmukaid on tüüpiliselt poole rohkem kui kroonlehti. Õied on tavaliselt kollased, harvem valged või punased. Kukeharjade vili on kukkur, seemned on väikesed. Mitmed liigid sisaldavad mürgiseid alkaloide. Mõne lehti kõlbab jällegi salatina süüa. Kukeharjad on levinud ilutaimed kiviktaimlates. Kukeharjad on üldiselt vastupidavad, aga leidub nii külma- kui kuumaõrnaid liike. Mitu kukeharjaliiki on liblikate tähtsad toidutaimed. Esimesena kirjeldas kukeharja teaduslikult Carl von Linné 1753. Sedum acre – harilik kukehari (sage) Sedum album – valge kukehari (paiguti) Sedum hispanicum – hispaania kukehari (neofüüt, harva) Sedum maximum – suur kukehari (kohati) Sedum ruprechtii – ruprechti kukehari (väga haruldane) Sedum telephium – verev kukehari (hajusalt)
Kivirik

Kivirik (Saxifraga L.) on kivirikuliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Kivirik on kivirikuliste sugukonna suurim perekond, kuhu kuulub umbes 440 liiki. Kiviriku perekonna esindajad kasvavad arktilis-alpiinsetes ökosüsteemides põhjapoolkeral. Enamuse liikide levilaks on lähisarktiline kliimavööde. Saxifraga hirculus – kollane kivirik, haruldane Saxifraga granulata – harilik kivirik, paiguti Saxifraga tridactylites – väike kivirik, paiguti Saxifraga adscendens – püstkivirik, haruldane Kultuurtaimedena kasvatatakse Eesti aedades: Saxifraga hypnoides – sammalkivirik Saxifraga umbrosa – varjukivirik Saxifraga x arendsii – Arendsi kivirik Saxifraga x haagii – Haagi kivirik Saxifraga nathorstii (kasvab üksnes Gröönimaal)
Kukerpuu (perekond)

Kukerpuu (Berberis L.) on kukerpuuliste sugukonda kuuluv heitlehiste ja igihaljaste mitmeaastaste põõsaste perekond. Eestis on pärismaisena levinud ainult harilik kukerpuu (Berberis vulgaris L.). Ilupuuna on levinud Thunbergi kukerpuu (Berberis thunbergii DC.) sordid.
Atlas (mütoloogia)

Atlas on vanakreeka mütoloogias üks titaanidest. Algselt oli Atlas tuntud taevast toetavate sammaste valvurina, kuid hiljem seostati teda taeva enda hoidmisega. Ta etendas olulist osa Titanomahhias – kümneaastases sõjas titaanide ja olümposlaste vahel. Atlasest sai titaanide juht, kui Kronos lahingutest väsis. Kuigi Atlase püüdis titaanide jõude koondada, said Zeusi juhitud olümposlased lõpuks oma paremate relvade ja koletu jõuga vanadest jumalatest võitu. Atlase venda Menoitist tabas lahingus välgunool ja ta langes Tartarosse. Enamik ellujäänud titaanidest heideti Tartarose sügavikku, kus neid valvasid sajakäelised koletised hekatonheirid. Titaanide väejuhile Atlasele määrati karmim karistus: ta pidi igavesti oma õlgadel taevavõlvi kandma. See müüt seletas, miks taevas maale ei lange. Ühe legendi järgi tekkisid tema järgi nime saanud Atlase mäed Põhja-Aafrikas, kui Perseus näitas Atlasele gorgo Medusa pead ning Atlas muutus kiviks. Pärast seda jaksas Atlas taevast toetada. Üheteistkümnenda vägitööna käskis kuningas Eurystheus Heraklesel tuua kolm õuna Hera kuldselt õunapuult, mis kasvas aias Atlase mäe nõlvadel. Puu eest hoolitsemine oli usaldatud Atlase kolmele tütrele, hesperiididele. Kui Hera avastas, et näitsikud olid seda usaldust reetnud ja õunu varastasid, pani ta puu eest hoolitsema valvsa draakoni Ladoni. Heraklesele anti nõu ise mitte õunu noppida, vaid paluda seda teha Atlasel. Olles imelise puuvilja leidnud, lasi Herakles Ladoni noolega maha ja pakkus, et hoiab taevast, kuni titaan õunu korjab. Atlas rõõmustas, et vabaneb oma koormast tunniks ajaks, ning anus Heraklest, et see lubaks tal endal õunad Eurystheuse kätte toimetada. Herakles nõustus, kuid tüssas Atlast, paludes tal korraks koormat kanda, kuni tema midagi pehmenduseks pea peale paneb. Kui kergeusklik Atlas koorma võttis, võttis Herakles õunad ja kõndis minema.
Leeder

Leeder (Sambucus L.) on kuslapuuliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Pärit Euraasia ja Põhja-Ameerika parasvöötmest, kuid osaliselt ka Põhja-Aafrikast. Leedri perekonda kuuluvad kõrged põõsad, madalad puud või rohttaimed, millel on paaritusulgjad vastakuti liitlehed. Leedri võrsetel ja okstel on lai ning pehme säsi. Õied on väikesed, kolmetised, neljatised või viietised. Õied asetsevad rohkeõielistes ebasarikates või pööristes. Vilju kuulub luuviljade klassi. kanada leeder (Sambucus canadensis) sinine leeder (Sambucus cerulea) väike leeder (Sambucus ebulus) korea leeder (Sambucus coreana) Leedri perekonda kuulub umbes 40 liiki. Eestis kasvatatakse ilupõõsana kaht liiki, mis on juba 17. sajandist metsistunud ja naturaliseerunud: Sambucus racemosa – punane leeder, hajusalt; Sambucus nigra – must leeder, peamiselt Lääne-Eestis. Leedrit saab paljundada seemnetega või vegetatiivselt - puitunud pistikutega ja haljaspistikutega. Robert Piir (2008). Vähetuntud marjad aias. Tallinn: Maalehe Raamat. Endel Laas (1987). Dendroloogia. Tallinn: Valgus. Eesti taimede määraja, 1999. Tartu: Eesti Loodusfoto, lk. 259.
Gryllefjord

Gryllefjord on kaluriküla Norras Troms og Finnmargi maakonnas Senja saarel, endise Torskeni valla halduskeskus. Küla paikneb Gryllefjordeni fjordi lõunakaldal. 2009. aastal elab külas 379 inimest. Ühendus mandriga on meritsi ja mööda 86. maanteed. Maantee on järskude tõusude-langustega ja mägiteedele omaste järskude kurvidega ning kohati nii kitsas, et ainult üks auto saab sel korraga liikuda, mistõttu talviti võib liiklus sellel teel olla oluliselt raskendatud. Vaade idast Vaade umbes küla keskelt lääne suunas Vaade umbes küla keskelt ida suunas Vaade ida suunas küla servalt