laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Colin Howson

Colin Howson (1945 – 5. jaanuar 2020) oli Briti filosoof. 1960. aastate lõpus oli ta London School of Economicsis Imre Lakatosi assistent. 1981. aastal kaitses ta tõenäosuse filosoofia alal väitekirja ja sai doktorikraadi. Ta töötas London School of Economicsi loogikaprofessorina ja 2008. aastast Toronto Ülikooli filosoofiaprofessorina. Howsoni uurimisvaldkonnad olid teadusfilosoofia, loogika ja tõenäosuse alused. Ta oli bayesiaan. Aastatel 2003–2005 oli ta Briti Teadusfilosoofia Seltsi president. Colin Howson, Peter Urbach. Scientific Reasoning: the Bayesian Approach, Open Court Publishing Company 1989; 2. trükk 1993; 3. trükk 2005, ISBN 978-0-8126-9578-6. Logic With Trees: An Introduction to Symbolic Logic, Routledge 1997. Google'i raamat Hume's Problem: Induction and the Justification of Belief, Oxford University Press, 2000, ISBN 978-0-19-825038-8. Google'i raamat Evidence and Confirmation; Induction and the Uniformity of Nature. – William Newton-Smith (toim). A Companion to the Philosophy of Science, Blackwell 2000. The Logic of Personal Probability. – D. Corfield, J. Williamson. – The Foundations of Bayesianism, Dordrecht: Kluwer, 2001, lk 137–161. Bayesianism in Statistics. – Richard Swinburne (toim). Bayes’s Theorem, The British Academy, Oxford: Oxford University Press, 2002, lk 39–71. Bayesian Evidence. – M. Galavotti (toim). Observation and Experiment in the Natural and Social Sciences, Boston Studies in the Philosophy of Science, Dordrecht: Kluwer 2003, lk 301–321. Probability and Logic. – Journal of Applied Logic, 2003, 1, lk 151–165. Why Are We Here? – Short Letters to The Times, Times Books, London: Harpercollins, 167, 2003. Ramsey's Big Idea. – M. J. Frapolli (toim). Festschrift for Frank Ramsey, Rodopi Objecting to God, Cambridge University Press, 2011, ISBN 978-0-521-18665-0. Google'i raamat Exhuming the No-Miracles Argument. – Analysis, 2013, 73 (2), lk 205–211. Colin Howson on abielus Kanada teadusfilosoofi Margaret Morrisoniga. Department of Philosophy, University of Toronto "LSE". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. aprill 2009. Vaadatud 15. juunil 2013.
Šoorid

Šoorid (varem ka šorid, šoori keeles шор-кижи, тадар-кижи) on turgi rahvas Venemaal Lääne-Siberis Kemerovo oblastis ja naaberaladel. Šooride põhilised asualad paiknevad Kuznetski Alatau eelmäestikus. Kõnelevad vene keelt ja turgi keelte uiguuri-oguusi rühma kuuluvat šoori keelt. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 12 888 šoori, neist Kemerovo oblastis 10 672. Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 1 šoor. Šooride päritolu kohta on erinevaid teooriaid. Oletatakse, et šooride esivanemad olid obiugri ja keti hõimud, kes läksid 6.–13. sajandil naaberrahvaste mõjul üle turgi keelele. 17.–18. sajandil kutsuti šoorisid Kuznetski tatarlasteks, kuna suur osa šooridest tegeles rauasulatamise ja sepatööga (vene keeles "кузнечество"). Venelased saabusid šooride asualadele 1618. aastal. Vene võimud allutasid endale vähehaaval šooride majanduselu ja 18. sajandi lõpuks oli šooride rauatöö praktiliselt hääbunud. Šooride olulisteks tegevusaladeks olid ka karusloomajaht ja kalapüük, maaviljelusega hakati tegelema alles 19. sajandi lõpus. Formaalselt olid šoorid 19. sajandi keskpaigast alates õigeusklikud, kuid šamanismi elemente säilis kuni 20. sajandi alguseni. Tänapäeval on šoorid venestumas. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel valdas Venemaal šoori keelt ainult 2839 inimest. 1926. aastal loodud šoori kirjakeelt praegusel ajal enam ei kasutata. Kirjakeelena kasutavad šoorid vene keelt ja vähesel määral hakassi keelt. "Arhiivikoopia". Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6. september 2018. Vaadatud 15. juunil 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 15. juunil 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Pärnig Statistikaameti andmebaasist "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27. jaanuar 2021. Vaadatud 15. juunil 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Šoorid Vene Impeeriumi rahvaste punases raamatus (inglise keeles)
Heimtali muuseum

Heimtali muuseum on Eesti Rahva Muuseumi koosseisu kuuluv muuseum Viljandi vallas Heimtali külas. Heimtali koduloomuuseum avati 1987. aastal Johannes Koka eestvedamisel. Aastal 1991 rajas tekstiilikunstnik Anu Raud oma isa (Mart Raud) tallu muuseumitoa, kus eksponeeris tekstiilesemeid. 1992. aastal ostis Anu Raud laguneva muuseumihoone. Oma praeguse ilme ongi muuseum saavutanud kunstniku ideede ja kogude abil. 2009. aastal kinkis Anu Raud muuseumi koos kogudega Eesti Rahva Muuseumile (ERM) ja 1. juunist 2010 on Heimtali muuseum ERM-i struktuuriüksus – ERM-i Heimtali muuseum. ERMi Heimtali muuseum on praktikabaasiks pea kõigile Eestis käsitööd õpetavatele kõrg- ja kutsekoolidele. Muuseum korraldab käsitöökoolitusi. Püsinäitus „Põlvest põlve elutarkus“ põimib kokku 200 aastat kohalikku kooliajalugu, ajaloolised tööriistad ning rikkaliku tekstiilikogu. Vahetuvad näitused keskenduvad mitmesugustele käsitöötehnikatele ja -esemetele, ajaloole, palju on kunstnike isikunäitusi. Võimalik ringkäik ette võtta ka giidiga. Esemeid lubatakse lähedalt uurida (nt kindaid kätte tõmmata). Muuseumi kogusse kuulub palju esemeid, mis on pärit Mulgimaalt. Muuseumis on kokku 1800 eset, 1500 arhiiviallikat ja 700 fotot. Muuseum korraldab nii ise üritusi kui pakub ruume väljarentimiseks. Toimuvad haridusprogrammid ja töötoad. Töötab muuseumi pood, pakkudes kohalikku käsitööd ja trükiseid. | Eesti Rahva Muuseum (erm.ee) [www.erm.ee "Eesti Rahva Muuseum"]. {{netiviide}}: kontrolli parameetri |url= väärtust (juhend) Muuseumist ERM-i kodulehel
Lyckholmi muuseum

Lyckholmi muuseum on aastal 1997 avatud muuseum, mis asub Lääne-Nigula vallas Lyckholmi ehk Saare külas. Muuseum asub 18. sajandist pärinevas Saare mõisa hobusetallis, mis restaureeriti 1995. ja 1996. aastal. https://web.archive.org/web/20130422090659/http://www.saaremois.ee/muuseum/ (vaadatud 15.06.2013) Muuseumi koduleht (vaadatud 19.06.2024, sisuks "Siia tuleb siis tekst.")
Mihkli talumuuseum (Hiiumaa)

Mihkli talumuuseum (ka Mihkli talukompleks-muuseum) on Hiiumaa Muuseumi filiaal Hiiumaa vallas Malvaste külas Mihkli talus. Muuseum rajati 1988. aastal, kui Hiiumaa Muuseum ostis talu pärijate käest. Muuseum avati külastajatele 1998. aastal pärast taluhoonete renoveerimist. Talus on säilinud rohkelt kõrvalhooneid: aidad, kelder, tall, laudad ja saun-paargu. Kõik muuseumis eksponeeritavad hooned on ehitatud ühe perekonna poolt umbes 100 aasta jooksul. Valdavalt 19. sajandist pärit hoonetes saab tutvuda Hiiumaa taluarhitektuuri ja talust pärit tarbevaraga. Muuseumi territooriumil asuvad hooned on riikliku kaitse all.[viide?] Mihkli talu elamu valmis kahes järgus: rehealune, rehetuba ja kamber 1843. aastal, uued kambrid 1897. aastal. Hoones on võimalik tutvuda talust pärit tööriistade ja tarbevaraga. Uued kambrid on kujundatud 1950. aastate kasinas stiilis.[viide?] Mihkli talumuuseum on eriti rikas kõrvalhoonete poolest. Talus on säilinud 3 aita: toiduait (1860), riide- ja viljaait (1871) ning pöördusega ait (1836–1849). Viimane on ka muuseumi vanim hoone. Pöördusega ait koosneb kolmest osast: ait (1836), vankrikuur (1849) ja küün (1849). Kuna hoone on ehitatud mitmes järgus, ei ole hoone sirge, vaid natukene pöördus. Mitme aida ja muude kõrvalhoonete üksteise otsa ehitamine on Hiiumaale tüüpiline.[viide?] Talus on jälgi kolmest laudast, kuid säilinud on vaid lehmalaut (1880). Lehmalauda otsa ehitati aasta hiljem lambalaut (1881). 1980. aastate lõpus, kui muuseum talukompleksi omandas, ei olnud hoone restaureerimine enam võimalik. Kolmas laut asus teiste lautade kõrval. Tänapäeval on viimasest laudast alles vaid kivihunnik.[viide?] Suhteliselt uued hooned on kelder (ehitatud 20. sajandi alguses) ja tall (1920). Tüübilt koobaskelder on ehitatud sidumata raudkividest, mille vahele on pandud sammalt. Tallis eksponeeritakse Hiiumaa eri paikadest pärit sõiduvahendeid: vankreid, saane, kelke. Talli taga asub Kootsaare kivilabürindi koopia.[viide?] Õue kaugemas osas paiknev saun-paargu. Hoone koosneb kahest osast: paargu ehk suveköök ning suitsusaun. Paargu on muldpõrandaga ning ilma laeta ruum, kus keedeti lahtisel tulel suvel inimestele ja loomadele süüa ning soojendati sauna vett. Haruldaselt suur suitsusaun töötab tänini. Arvatavasti ehitati paargu osa 1910. aastal. Suitsusauna kohta täpsemad andmed puuduvad, aga tegemist on paargust vanema hoonega.[viide?] Mihkli talu puhasõu Mihkli talu toiduait. Vasakul hoiti kala ja liha, paremal jahu ja korve Pöördusega aida heinaküüni osa Suitsusauna leiliruum Mihkli suitsusaun-paargu Muuseum Hiiumaa Muuseumi kodulehel Mihkli talu. Ajalooline õiend. Muinsuskaitseameti digiteeritud arhivaalid. Muinsuskaitseameti koduleht.
Soera Talumuuseum

Soera Talumuuseum asub Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Palade külas. Talu esialgne nimi oli Sooääre ning tema ajalugu ulatub vähemalt 200 aasta taha. Praeguseni säilinud rehielamu vanim osa on 19. sajandi esimesest poolest pärit muldpõrandaga rehetuba, kus elati ja sügiseti vilja kuivatati. 19. sajandi teisel poolel ehitati talus elutuba koos kambritega. Talumuuseumi kompleksi kuuluvad veel suitsusaun, paargu ehk suveköök, ait, kelder, tõllakuur ja söögimaja (endine laut). Kõigis nendes hoonetes eksponeeritakse tööriistu ja endisaegses majapidamises kasutatud tarbeesemeid. Säilinud on ka vana salvkaev. Soera oli 19. sajandi tüüpiline Hiiu saare majapidamine. Soera Talumuuseum moodustab 2016. aastast alates Palade loodushariduskeskusega ühtse loodusõpet korraldava keskuse. Samas on talumuuseum säilitanud oma tegevuse endisel kujul. Soera talu suitsusaun, 2014 Soera talu paargu-sepikoda, 2014 Soera talu ait, 2014 Puhka Eestis vaadatud 9.06.2020 Soera talumuuseum Soera talumuuseumi tulevik. Hiiu Leht 13.05.2016
Sõru muuseum

Sõru muuseum on aastal 1999 asutatud muuseum, mis asub Hiiumaal Pärna külas Sõru sadamas. Muuseum kuulub Sõru Merekeskuse kompleksi. Muuseum loodi Milvi Vanatoa eestvõttel, et koguda ja säilitada paikkonna omapärast merekultuuri pärandit ja traditsioone. http://www.muuseum.ee/et/muuseumid/eesti_muuseumid/by_alphabet?action=details&museum_id=556 (vaadatud 15.06.2013) Sõru muuseumi veebisait. Sõru muuseumi veebisait "Sõru muuseum sai 15aastaseks" Hiiu Leht, 3. juuni 2014
Aserbaidžaani kirjanike loend

Siin on loetletud Aserbaidžaanis või aserbaidžaani keeles kirjutavaid või kirjutanud kirjanikke. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Çingiz Abdullayev Mirzə Fətəli Axundov Süleyman Sani Axundov Banine Cəfər Cabbarlı Əhməd Cavad Hüseyn Cavid Füzuli Mirzə İbrahimov Hamlet İsaxanlı Cəlil Məmmədquluzadə Mikayıl Müşfiq Xurşidbanu Natəvan Nəriman Nərimanov Məmməd Səid Ordubadi Rəsul Rza Anar Rzayev Süleyman Rüstəm Mirzə Ələkbər Sabir Abbas Səhhət Seyid Əzim Şirvani Bəxtiyar Vahabzadə Əliağa Vahid Molla Pənah Vaqif Mirzə Şəfi Vazeh Molla Vəli Vidadi Səməd Vurğun Nəcəf bəy Vəzirov Elçin Əfəndiyev Aşıq Ələsgər
Cəlil Məmmədquluzadə

Cəlil Məmmədquluzadə (eesti transkriptsioonis ka Džälil Mämmädguluzadä; 22. veebruar 1866 Naxçıvan – 4. jaanuar 1932 Bakuu) oli aserbaidžaani kirjanik ja satiirik. Ta õppis Gori vene linnakoolis ja õpetajate seminaris ning töötas pikka aega külakooliõpetajana, seejärel ajakirjanikuna Jerevanis ja Thbilisis. Petetud tähed. Aserbaidžaani jutustusi ja novelle. Tallinn: Eesti Raamat, 1968, lk. 51.
Feliks Jürgens

Feliks Jürgens (23. oktoober 1917 Petrograd – 23. märts 1999 Tallinn) oli eesti tootmisjuht ja Eesti NSV riigitegelane. Ta lõpetas aastal 1941 Tallinna Tehnikaülikooli. Ta oli Üliõpilasseltsi Liivika vilistlane. Teise maailmasõja ajal aastatel 1941–1945 töötas ta Nõukogude tagalas Sverdlovski ettevõtetes. 1946–1959 töötas ta Tallinna Masinatehases mitmetel ametikohtadel, sealhulgas 1952–1959 peainsenerina. 1959–1965 töötas ta Eesti NSV Rahvamajandusnõukogu Masinaehituse Valitsuses ülema asetäitja ja ülema I asetäitja ning 1962–1965 ülemana. 1965–1975 töötas ta Eesti NSV kohaliku tööstuse ministri asetäitjana, 1975–1980 ministrina. 1980–1993 töötas ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu Asjadevalitsuses, Eesti NSV ja Eesti Vabariigi Tööstus- ja Energeetikaministeeriumis ning Majandusministeeriumis juhtiva spetsialistina. Ta oli aastatel 1949–1991 NLKP liige. Tema hobid olid liblikate kollektsioneerimine ning käsitöö (puit ja metall). Feliks Jürgens suri 23. märtsil 1999 Tallinnas ja ta maeti 24. aprillil 1999 Pärnamäe kalmistule. http://www.kalmistud.ee/haudi?filter_maetud_eesnimi=Feliks&filter_maetud_perenimi=J%C3%BCrgens&action=maetud&popup=0&yldotsing=1&filter_maetud_kalmistu=[alaline kõdulink] Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951*2000 AS Kirjastus Ilo, 2003
Valter Eks

Valter Eks (21. juuli 1930 Ida-Kasahstani oblast – 14. mai 2011) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane. Ta lõpetas aastal 1959 Tallinna Polütehnilise Instituudi. Ta töötas aastatel 1951–1953 vanemkümnikuna Volga-Doni kanali ehitusel, aastatel 1953–1954 töötas ta Võru Metsatööstuskeskuse elamu-kommunaalosakonna juhatajana. Aastatel 1959–1961 töötas ta Tallinna Ehitustrustis meistri ja töödejuhatajana. Aastatel 1961–1979 töötas ta EKP Keskkomitees ehitus- ja ehitusmaterjalide osakonnas instruktorina ja osakonnajuhataja asetäitjana ning ehituse ja linnamajanduse osakonna juhataja asetäitjana ja 1967. aastast osak. juhatajana. Aastatel 1979–1989 oli ta Eesti NSV kommunaalmajanduse minister. Ta oli aastast 1958 NLKP liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu IX, X ja XI koosseisu saadik, EKP Keskkomitee liikmekandidaat. Valter Eks suri 14. mai 2011 ja ta maeti 2. juunil 2011 Rahumäe kalmistule. Valter Peetri p. Eks, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 25 "Haudi - Valter Eks". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2018. Vaadatud 15. juunil 2013. Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951*2000 AS Kirjastus Ilo, 2003 "Valitud ja valitsenud..." koostanud Jaan Toomla. Tallinn 1999.
Aserbaidžaani kirjandus

Aserbaidžaani kirjandus on aserbaidžaani keeles kirjutatud ilukirjandus. Aserbaidžaani kirjanike loend Aserbaidžaani lasteluuletuste bibliograafia Arkaadia, lasteluule andmebaas
Trashi Chhoe Dzong

Trashi Chhoe Dzong ('hiilgava religiooni kindlus') on Bhutani pealinnas Thimphus asuv kindlusklooster (dzong). Tegemist on kivist ja puust ehitisega, millel on paksud valge lubivärviga värvitud seinad, seitse punase katusega torni, mitu siseõue ja rikkalikult kaunistusi nii sees kui ka väljas. Kompleksis on üle saja ruumi. Klooster oli selle koha peal hiljemalt 1216. aastal (rajati algselt arvatavasti 12. sajandil) ning ehitati Shabdungi korraldusel ümber 1640. või 1650. aastatel. Aastatel 1962–1969, pärast Thimphu saamist riigi pealinnaks, rekonstrueeriti ja laiendati kuninga käsul kogu kompleks, mis on kannatada saanud kolmes tulekahjus ja ühes maavärinas (ning iga kord taastatud). Rekonstrueerimisel ei kasutatud naelu ega jooniseid. Dzong on Bhutani usujuhi jhe khenpo suveresidents. Kloostris elab alaliselt 10 munka. Samuti viibib kloostris külalismunkasid. Riigimungad (dratshang) viibivad seal suviti. Dzongi ühes tiivas asub troonisaal ja kuninga kabinet ning sise- ja rahandusministeerium. Alates 1952. aastast asub seal riigi valitsus. Kuni 1993. aastani oli seal ka Rahvuskogu residents. Suve lõpus on Trashi Chhoe Dzongis maskitantsufestival (Thimphu festival, tsechhu), mis on turistide seas populaarne. Foto: mungad kloostri õuel Foto: nikerdatud piilar Foto: palvelipud kloostri juures Fotod Trashi Chhoe Dzong' on ka üks Bhutani traditsioonilistest maakondadest.
Paul Kalkbrenner

Paul Kalkbrenner (sündinud 11. juunil 1977 Leipzigis) on Berliini DJ, muusik ja näitleja. Ta mängis 2008. esilinastunud filmis "Berlin Calling" DJ Ickarust. Filmile kirjutas ta ka muusika.
Jaakko Wallenius

Jaakko J. Wallenius (30. jaanuar 1958 Hämeenlinna – 11. juuni 2013) oli soome kirjanik ja ajakirjanik.
José Froilán González

José Froilán González (5. oktoober 1922 – 15. juuni 2013) oli Argentina autovõidusõitja. Ta osales Vormel 1 sarjas 26 Grand Prix'l aastatel 1950–1957 ja 1960 Maserati, Talbot-Lago, Ferrari ja Vanwalli meeskonnas. José Froilán González tõi 1951. aastal Suurbritannias Ferrari meeskonnale tema esimese võidu. Ta võitis karjääri jooksul kaks etappi, sai 15 poodiumikohta ja kolm parimat stardikohta ning sõitis kuus kiireimat ringi. 1954. aastal võitis ta koos Maurice Trintignantiga Le Mansi 24 tunni sõidu.
Jerome Karle

Jerome Karle (sünninimi Jerome Karfunkle; 18. juuni 1918 – 6. juuni 2013) oli Ameerika Ühendriikide keemik, Nobeli auhinna laureaat. Jerome Karle pälvis 1985. aastal koos Herbert A. Hauptmaniga Nobeli keemiaauhinna kristallstruktuuride uurimismeetodite arendamise eest. 1976 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks 1990 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks
Sulgjas rodgersia

Sulgjas rodgersia (Rodgersia pinnata) on kivirikuliste sugukonda rodgersia perekonda kuuluv rohttaimeliik. Ta kasvab looduslikult Hiinas Sichuani, Guizhou ja Yunnani provintsis 2000–3800 meetri kõrgusel merepinnast. Taim on mitmeaastane. Ta kasvab kuni 120 cm kõrguseks. Suure sõrmja lehe läbimõõt on kuni üks meeter. Lehed koosnevad 5–9 umbes 20 cm pikkusest äraspidimunajast lehekesest. Õisik on kuni 60 cm pikkune pööris, mis paikneb püstise varre otsas. Õied on väikesed (umbes 5 mm) ja valgete, kahvaturoosade või punakate tupplehtedega. Kroonlehed puuduvad. Igal õiel on kümme tolmukat ja kaks emakat. Vili on umbes 7 mm pikkune kupar. "Rodgersia pinnata". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. jaanuar 2013. Vaadatud 16. juunil 2013.
Ametüst-kuldnokk

Ametüst-kuldnokk (Cinnyricinclus leucogaster) on kuldnoklaste sugukonda perekonda Cinnyricinclus kuuluv linnuliik. Liik on levinud Aafrika mandril lõuna pool Saharat. Linnu pikkus on umbes 19 cm. Butchart, S. & Symes, A. (BirdLife International) (2012). Cinnyricinclus leucogaster. IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN 2012.2. Cinnyricinclus leucogaster Plumcoloured Starling
Burkina Faso vapp

Burkina Faso vapp on Burkina Faso riigivapp. Vapp on kasutusel aastast 1997. Lipuvärvides vapikilpi hoiavad kaks hõbedast täkku, kes sümboliseerivad rahva õilsat sugu. Vapikilbi taga on kaks ristatud oda, mis sümboliseerivad rahva kaitsetahet. Kilbi all on avatud raamat, mis tähistab haridust. Ülaservas on riigi nimi ja allservas prantsuskeelne rahvuslik deviis "Unité, Progrès, Justice" ('ühtsus, progress, õiglus'). Lint ühendab kaht hirsitaime, mis sümboliseerivad küllust. Ülem-Volta vapp 1959-1984 Burkina Faso vapp1984-1997 Burkina Faso lipp
Le Ditanyè

"Le Ditanyè" (ka "L'Hymne de la victoire"; "Une seule nuit") on Burkina Faso hümn. Hümn on kasutusel aastast 1984. Contre la férule humiliante il y a déjà mille ans, La rapacité venue de loin les asservir il y a cent ans. Contre la cynique malice métamorphosée En néocolonialisme et ses petits servants locaux Beaucoup flanchèrent et certains résistèrent. Mais les échecs, les succès, la sueur, le sang Ont fortifié notre peuple courageux et fertilisé sa lutte héroïque. Et une seule nuit a rassemblée en elle L'histoire de tout un peuple. Et une seule nuit a déclenché sa marche triomphale Vers l'horizon du bonheur. Une seule nuit a réconcilié notre peuple Avec tous les peuples du monde, A la conquête de la liberté et du progrès La Patrie ou la mort, nous vaincrons ! Nourris à la source vive de la Révolution. Les engagés volontaires de la liberté et de la paix Dans l'énergie nocturne et salutaire du 4 août N'avaient pas que les armes à la main, mais aussi et surtout La flamme au coeur pour légitimement libérer Le Faso à jamais des fers de tous ceux qui Çà et, là en poluaient l'âme sacrée de l'indépendance, de la souveraineté. Et séant désormais en sa dignité recouvrée L'amour et l'honneur en partage avec l'humanité, Le peuple du Burkina chante un hymne à la victoire, A la gloire du travail libérateur, émancipateur. A bas l'exploitation de l'homme par l'homme ! Hé en avant pour le bonheur de tout homme, Par tous les hommes aujourd'hui et demain, par tous les hommes ici et pour toujours ! Révolution populaire notre sève nourricière. Maternité immortelle du progrès à visage d'homme. Foyer éternel de démocratie consensuelle, Où enfin l'identité nationale a droit de cité, Où pour toujours l'injustice perd ses quartiers, Et où, des mains des bâtisseurs d'un monde radieux Mûrissent partout les moissons de vœux patriotiques, brillent les soleils infinis de joie. Une Seule Nuit
Tamsalu muuseum

Tamsalu muuseum on aastal 2001 avatud koduloomuuseum, mis asub Tapa vallas Tamsalu asulas. Muuseumi põhitegevus on koguda ja säilitada paikkonnaga seotud vanavara, kirjalikke mälestisi ja dokumente. Muuseumi kogudes on u 2000 objekti, mille seas on kirjatöid, esemeid, fotosid, väliobjekte. http://www.tamsalu.ee/est/?part=html&id=600[alaline kõdulink] (vaadatud 15.06.2013) Muuseumi koduleht (vaadatud 15.06.2013)
Tapa muuseum

Tapa muuseum on aastal 1994 asutatud muuseum, mis asub Tapa linnas. Muuseumi põhitegevus on koguda, talletada ja eksponeerida Tapa linnaga seotud esemeid. Muuseum asub 1934. aastal ehitatud elumajas. http://www.muuseum.ee/et/muuseumid/eesti_muuseumid/by_alphabet?action=details&museum_id=119 (vaadatud 15.06.2013). Koduleht
Väike-Maarja muuseum

Väike-Maarja muuseum on aastal 1986 asutatud muuseum, mis asub Väike-Maarja vallas Väike-Maarja asulas, Pikk 3. Muuseum tutvustab paikkonna ajalugu ja kultuuri. https://web.archive.org/web/20160630000744/https://sites.google.com/site/vaikemaarjamuuseum/muuseumist (vaadatud 15.06.2013) Muuseumi koduleht (vaadatud 15.06.2013)
Kursi kihelkonnamuuseum

Kursi kihelkonnamuuseum on aastal 1995 asutatud muuseum, mis asub Põltsamaa vallas. Muuseumi moodustab endise Kursi kirikumõisa kui Kursi kihelkonnakeskuse säilinud hoonete kompleks, mille esinduslikemaks komponentideks on pastoraat koos kõrvalhoonetega. http://www.muuseum.ee/et/muuseumid/eesti_muuseumid/by_alphabet?action=details&museum_id=86 (vaadatud 15.06.2013)
Hõljukrong

Hõljukrong on ratasteta rong, mis liigub monorelssteele moodustataval madalal õhkpadjal. Hõljukrongide kiirus on 350–400 km/h. Tehnikaleksikon. Valgus. 1981. Lk 141.
Cameroni maakond

Cameroni maakond (Cameron County) on maakond USA-s Texase osariigis Mehhikost põhjas. Maakonna halduskeskus on Brownsville. Maakonna pindala on 3305 km², millest 961 km² moodustab veepindala. Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 406 220. Aastal 2000 oli elanike arv 335 227. Willacy maakond (põhjas) Hidalgo maakond (läänes) Matamorose vald (lõunas) Cameroni maakond moodustati 1848. aastal Nuecese maakonna osast. Maakond on saanud nime sõjaväelase Ewen Cameroni järgi. Laguna Atascosa National Wildlife Refuge (osa) Lower Rio Grande Valley National Wildlife Refuge (osa) 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. 2020 United States Census, vaadatud 1.04.2022. Cameroni maakonna koduleht (inglise keeles)
Cameroni maakond (Pennsylvania)

Cameroni maakond (Cameron County) on maakond USA-s Pennsylvania osariigis. Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Emporium. Maakonna pindala on 1033 km², millest 3 km² moodustab veepindala. Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 5085. Aastal 2000 oli elanike arv 5974. McKeani maakond (põhjas) Potteri maakond (kirdes) Clintoni maakond (idas) Clearfieldi maakond (lõunas) Elki maakond (läänes) Cameroni maakond moodustati 29. märtsil 1860. aastal. Maakond on saanud nime senaator Simon Cameroni järgi. 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. Cameroni maakonna koduleht (inglise keeles)
Sargvere mõisa muuseum

Sargvere mõisa muuseum on aastal 2006 avatud muuseum, mis asub Paide linnas Sargvere mõisa härrastemajas. Muuseumis on neli ajalootuba, kus on informatsiooni mõisa, kooli ja lähipiirkonna külade ajaloo kohta. http://www.muuseum.ee/et/muuseumid/eesti_muuseumid/by_alphabet?action=details&museum_id=531 (vaadatud 15.06.2013) http://sargveremes.ee/?c=muuseum&l=et (vaadatud 15.06.2013) Muuseumi koduleht