laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Adolf Friedenthal

Adolf Friedenthal, ka Adolf David Ernst Friedenthal (22. oktoober vkj 1874 Jelgava – 12. mai 1941 Posen), oli baltisaksa arst ja harrastusajaloolane. Alustas 1894. aastal Tartu Ülikoolis meditsiiniõpinguid, jätkas neid 1895–1899 Königsbergi ülikoolis. Lõpetas 1901. Töötas 1906–1939 Tallinnas Seewaldi haiglas arstina. Tegutses Eestimaa Kirjanduse Ühingus. 1918. aastast aseesimees, 1936. aastast esimees ning auliige. Ta on uurinud peamiselt Põhja-Eesti kivikalmeid (Lüganusel, Kurnal, Ojaveskil). Avaldanud uurimusi arheoloogia, numismaatika, antropoloogia ja tsunftikäsitöö alalt. Põhjaliku töö tulemusena avaldas leksikonilaadse teose "Die Goldschmiede Revals" (1931) ning kokkuvõtliku artikli "Meisterwerke der Revaler Goldschmiedekunst" (1939). 1939. aastal repatrieerus Saksamaale. Saksamaale asunud Tallinnast 50 arsti., Uus Eesti, nr. 309, 12 november 1939 "Dr. med. Adolph David Ernst Friedenthal". "Friedenthal, Adolf David Ernst – arst ja harrastusajaloolane". virumaa.ee. Vaadatud 26.03.2018.
Vabriku tänav (Viljandi)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Vabriku tänav on tänav Viljandis. Tänav saab alguse Vaksali tänavalt, ristub Terase, Vase ja Malmi tänavaga ning lõppeb Reinu teel. Tänava pikkus on 415 m. Tänav on varem kandnud Inglise tänava nime. "Viljandi linna kohalike teede nimekiri" (PDF). Riigi Teataja. Viljandi Linnavolikogu. 5. märts 2018. Lisa Viljandi Linnavolikogu 22.02.2018 määrusele nr 12. Vaadatud 21.08.2018. "Kohanimenõukogu e-koosoleku PROTOKOLL NR 81" (PDF).
Družba

Družba (vene keeles дружба 'sõprus') võib tähendada järgmist: Družba, mootorsaag Družba, naftajuhe Družba, linn Ukrainas ...
Tänapäeva Venemaa Instituut

Tänapäeva Venemaa Instituut, lühend IMR, (inglise keeles The Institute of Modern Russia; vene keeles Институт современной России) on ühiskondlik heategevuslik organisatsioon Ameerika Ühendriikides. IMR on avalikule poliitikale spetsialiseerunud eksperdikeskus, mille eesmärk on luua intellektuaalne alus demokraatia ja õigusriigi rajamiseks Venemaal. Instituudi asutas 2010. aastal New Yorgis Pavel Hodorkovski, kes on ka instituudi president. Hodorkovski asutas instituudi, et jätkata oma isa Mihhail Hodorkovski tööd, kes 2001. aastal asutas fondi Avatud Venemaa. Tänapäeva Venemaa Instituut edendab kodanikuühiskonna ideid, toetab õigusriigi põhimõtet ja tugevdab suhteid Venemaa ja teiste riikide vahel. Instituudi viieliikmelise hoolekogu liikmete seas oli tuntud inimõiguslane Ljudmila Aleksejeva. 27. veebruaril 2018 avaldas instituut oma kaastöölise Vladimir Kara-Murza filmi "Nemtsov" ingliskeelse versiooni. Институт современной России. imrussia.org Попечители. imrussia.org ИСР публикует фильм «Немцов» с английскими субтитрами. imrussia.org Instituudi koduleht. imrussia.org
Pavel Hodorkovski

Pavel Hodorkovski, inglispäraselt Pavel Khodorkovskiy, (vene keeles Павел Михайлович Ходорковский; sündinud 14. juunil 1985 Moskvas NSV Liidus) on Venemaa päritolu USA ühiskonnategelane ja ettevõtja. Ta on 2010. aastal New Yorgis asutatud ühiskondliku heategevusliku organisatsiooni Tänapäeva Venemaa Instituudi rajaja ja juht (president). Pavel Hodorkovski asutas instituudi, et jätkata oma isa Mihhail Hodorkovski tööd, kes 2001. aastal asutas fondi Avatud Venemaa. Alates isa vahistamisest 2003. aastal ei omanud Pavel Hodorkovski võimalust Venemaale tagasi pöörduda, sest kartis poliitilist tagakiusamist ja tema kaudu surve avaldamist vangistuses olevale Mihhail Hodorkovskile. Kui tema 2003. aastast vangis istuvale isale määrati 2013. aastal Lech Wałęsa auhind kutsuti Pavel Gdańskisse auhinda isa eest vastu võtma. Pärast eliitkooli lõpetamist Šveitsis 2003. aastal õppis Hodorkovski USA-s, kus ta lõpetas Wellesleys Massachusettsis asuva Babson College'i bakalaureusekraadiga ärijuhtimises (infosüsteemide mänedžment). Ta juhtis firmas New Media Internet IT-projekte ja arendas tarkvara. 2011. aastal asutas ta koos Connell McGilliga firma Enertiv, mis tegeleb energiasäästlike seadmete väljatöötamise ja tootmisega. Ta on seal juhatuse liige ja tehnikadirektor. Pavel Hodorkovski on abielus. Elab perega New Yorgis. Peres kasvab tütar Diana (sündinud 2009). Ta huvitub lingvistikast. Ilukirjandusest eelistab lugeda ulmet (Stanisław Lem, vennad Strugatskid, Ray Bradbury) Павел Ходорковский. snob.ru Институт современной России. imrussia.org М.Ходорковский получил премию Леха Валенсы. rbc.ru, 26. september 2013 Павел Ходорковский: "Очень хочется в Россию". svoboda.org, 12. aprill 2012 About Enertiv/Leadership. enertiv.com Ksenija Sobtšaki intervjuu Pavel Hodorkovskiga. youtube.com, 28. märts 2013
Front Range

Front Range on mäeahelik Põhja-Ameerikas Kaljumäestiku lõunaosas. Kõrgeim tipp on Grays Peak (4352 m). Mäeahelik paikneb Colorado osariigi keskosast ja Wyomingi osariigi lõunaosani. Indian Peak Pike's Peak Grays Peak "Colorado's Front Range––Much More Than Big Cities". Uncover Colorado. Vaadatud 31. detsembril 2022. Grays Peak – Climbing, Hiking & Mountaineering
Terase tänav (Viljandi)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Terase tänav on tänav Viljandis. Tänava pikkus on 323 m. Tänav saab alguse Riia maanteel, ristub Tehnika tänavaga ning lõppeb Vabriku tänaval. Tänav on varem kandnud Belgia tänava nime. Elamu Tehnika tänav 10, Terase ja Tehnika tänava nurgal Elamu Terase tänav 8, Terase ja Tehnika tänava nurgal "Viljandi linna kohalike teede nimekiri" (PDF). Riigi Teataja. Viljandi Linnavolikogu. 5. märts 2018. Lisa Viljandi Linnavolikogu 22.02.2018 määrusele nr 12. Vaadatud 21.08.2018. "Kohanimenõukogu e-koosoleku PROTOKOLL NR 81" (PDF). Foto: Terase tn piirkond 1978. aastal
Mühlbachl

Mühlbachl oli vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald asus 995 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala oli 28,8 km². 1. jaanuaril 2016 elas seal 1373 inimest. Vald paiknes 15 km Innsbruckist lõunas. Mühlbachli endine ala ulatub Schönbergi lõunanõlvalt piki Matreiwaldi Steinachini (Navistali avausse). Silli jõgi voolab läbi selle. Kuulsasse palverännu paika Maria Waldrast jõuab ronides Serlesi mäkke läänes. Serles on 2718 m kõrge. 2022. aastal liideti Mühlbachl Matrei am Brenneri vallaga. Ellbögen, Fulpmes, Matrei am Brenner, Mieders, Navis, Neustift im Stubaital, Pfons, Schönberg im Stubaital, Steinach am Brenner, Trins, Telfes im Stubai. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Tehnika tänav (Viljandi)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Tehnika tänav on tänav Viljandis. Tänav saab alguse Vaksali tänaval ja ristub Terase tänavaga. Tänava pikkus on 199 m. Tänav on varem kandnud Prantsuse tänava nime. Elamu Tehnika ja Terase tänava nurgal Elamu Tehnika tänav 10 "Viljandi linna kohalike teede nimekiri" (PDF). Riigi Teataja. Viljandi Linnavolikogu. 5. märts 2018. Lisa Viljandi Linnavolikogu 22.02.2018 määrusele nr 12. Vaadatud 21.08.2018. "Kohanimenõukogu e-koosoleku PROTOKOLL NR 81" (PDF).
Mutters

Mutters on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald asub 830 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 19,0 km². 1. jaanuaril 2016 elas seal 2077 inimest. Vald paikneb 4,70 km Innsbruckist lõunas. Küla on esmamainitud 1100. aastal, kuid asustus tekkis ligikaudu 3000 aastat tagasi. Mutters sai ühenduse Innsbruckiga tänu Stubaitalbahnile 1904. aastal Muttereralmbahn on köisraudtee süsteem, mis pärineb Muttersist. https://www.statistik.at/blickgem/blick1/g70331.pdf www.mutters.tirol.gv.at
Hahni trepp

Hahni trepp on trepp Narvas, mis on pühendatud Narva linnapea Adolf Theodor Hahnile. 1875. aastal ehitati Narvas Pimeaia lõunaossa trepp, mis nimetati Hahni järgi Hahni trepiks. Algsest kuuest astmestikust on alles viis, sest üks jäi uue Sõpruse silla rajamisel maa alla. Pärast Eesti-Venemaa piiri piiritsooni rajamist suleti trepi alumine osa, mistõttu jäi see aastateks kasutuseta. Narva jõeäärse promenaadi rajamisel aastatel 2012–2015 ehitati neljanda-viienda astmestiku vahelt lisanduv trepp Narva jõe äärsele promenaadile. Promenaadi avati pidulikult 5. veebruaril 2014. "A. Hahni trepp". Puhka Eestis. Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2019. Ilja Smirnov (30.10.2010). "Narva promenaad teeb piirivalvuritele muret" (PDF). Põhjarannik. Vaadatud 06.03.2019. "Narva kaldapealse promenaadi ehitamine 2.4.0201.12-0031". Euroopa Liidu Struktuuritoetus. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.03.2019. Vaadatud 06.03.2019. "FOTOD: Kahel pool Narva jõge avati jõepromenaadid". Maaleht. 06.02.2014. Vaadatud 06.03.2019. A. Hahni trepp A. Hahni trepp Ajapaik. Hahni trepp 1910 Promenaadi arenduse projektikirjeldus, 2014
Oisu rahvamaja

Oisu rahvamaja on rahvamaja Järva maakonnas Türi vallas Oisu asulas. Rahvamaja haldab Türi kultuurikeskus. Maja ehitati 1851. 1960-1980 ehitati maja ümber nii kolhoosikontori, rahvamaja kui ka muuseumi tarbeks. https://web.archive.org/web/20180326202419/http://kultuurikeskus.tyri.ee/oisu/ (vaadatud 26.03.2018) Rahvamajast Türi kultuurikeskuse kodulehel
Veriora rahvamaja

Veriora rahvamaja on rahvamaja Põlva maakonnas Räpina vallas Viluste külas. Rahvamaja on Veriora Valla Kultuuri allasutus. Rahvamaja juhataja on Anu Luiga. https://web.archive.org/web/20171216143856/http://veriora.ee/kultuur/ (vaadatud 26.03.2018) Rahvamajast Veriora valla kodulehel
Maardu rahvamaja

Maardu rahvamaja on rahvamaja Harju maakonnas Maardus aadressil Karjääri tänav 4. Rahvamaja on Maardu kultuuri- ja infokeskuse alluvuses. Tänapäeval tegutseb rahvamajas 18 huviringi, kus käib kokku umbes 400 inimest. https://maardu.kovtp.ee/et/kultuuri-ja-infokeskus (vaadatud 26.03.2018) Rahvamajast Maardu kodulehel
Iru raamatukogu

Iru raamatukogu oli raamatukogu Harjumaal Iru asulas. Raamatukogu suleti 1958. Raamatukogu teavikud läksid Randvere raamatukogule. http://maaleht.delfi.ee/news/eestielu/arhiiv/viimsi-raamatukogu-90-aastat?id=43896573 (vaadatud 26.03.2018)
Andres G. Adamson

Andres Adamson (kunstnikunimega Andres G. Adamson) (4. detsember 1963, Tartu) on eesti kunstnik, karikaturist, fotograaf ja joogaõpetaja.[viide?] Andres Adamson sündis Tartus, kuid kuni kuuenda eluaastani elas Valgas, misjärel kolis pere Pärnusse. Pärast keskkooli lõpetamist astus EPAsse agronoomiat õppima, kuid pettus valitud erialas juba esimesel semestril ning proovis mitu korda saada Eesti NSV Riiklikku Kunstiinstituuti. 1992. aastal lõpetas hoopis Tallinna Pedagoogilise Instituudi ning suunati Pärnu 6. Keskkooli joonistamisõpetajaks. Karikatuure joonistab Pärnu Postimehele. Illustreerinud mitu raamatut ja korraldanud paar fotonäitust. 2016 – Pärnu Kunstnike Maja galerii – fotonäitus "MAALAINE" 2017 – Pärnu Muuseum – fotonäitus "Pärnu 100 kodukonda" Materjal kuueaastaste laste koolivalmiduse tasemega tutvumiseks, (koostanud Hilve Kivipõld-Verbitskas, illustratsioonid: Andres Adamson, kujundus: Velle Taraste), Pärnu Väikelastekool, 2015 Nastja suur maagiaraama, (tekstid: Kristiina Genno, toimetaja: Kai Väärtnõu, illustratsioonid: Andres Adamson, kujundaja: Siim Saidla, esikaane foto: Stanislav Moškov), Fookus Meedia, 2015 Dagmar Lamp – Kirjad tütrele ehk Kuidas ma emaks kasvasin ja oma last kogemata maha ei tapnud (toimetaja Egle Heinsar, kujundaja Kalle Müller, kaanefotod Andres Adamson, autori foto Liis Treimann], Post Factum, 2017, ISBN 9789949603022 Andres Adamson – Pärnu 100 kodukonda (tõlked inglise keelde: Anna Rinaldo, Danel Rinaldo), 2017 Elmar R. Gruber – Tiibeti südamest : Drikung Tšetsang Rinpotše elulugu (tõlge: Leene Korp ; toimetajad: Malle Kiirend, Julika Laulik ; eessõnad: dalai-laama, Gjalwang Drukpa, Kjabdže Gartšen Triptül Rinpotše, kujundus: Andres Adamson], Kõikehõlmava Heaolu Kirjastus, 2017 Leslie Kaminoff ja Amy Matthews – Jooga anatoomia, illustreerija Sharon Ellis, (tõlge: Kristiina Kõrvas, anatoomia valdkonna sisutoimetaja Meeli Roosalu, jooga valdkonna sisutoimetaja Andres Adamson), Helios Kirjastus, 2013, (kordustrükk : Print Best 2018) ISBN 9789949948833 Andri Arula - Pärnakas nimega Andres. Pärnu Postimees, 30. juuli 2017
Père-Lachaise

Père-Lachaise'i kalmistu on Pariisi suurim kalmistu Père-Lachaise'i kvartal on piirkond Pariisi XX linnaosas Père-Lachaise'i avenüü on tänav selles piirkonnas Père-Lachaise'i metroojaam on metroojaam Pariisi XI ja XX linnaosa piiril
Aleksei German noorem

Aleksei German noorem (sündinud 4. septembril 1976 Leningradis) on vene filmilavastaja ja stsenarist. Aleksei German noorem sündis filmilavastaja Aleksei Germani ja stsenarist Svetlana Karmalita peres. Tema vanaisa on kirjanik Juri German. 2001. aastal lõpetas ta S. Gerassimovi nimelise ülevenemaalise riikliku kinematograafiaülikooli lavastusteaduskonna, kus õppis Sergei Solovjovi ja Valerija Rubintšiku käe all, ning asus tööle filmistuudios Lenfilm. Aleksei German vanem on teleintervjuus kinnitanud, et German noorem on enne oma esimest teadaolevat filmi "Viimane rong" (2003) lavastanud ka teise, avalikkusele tundmatu filmi.. German noorema filmid on saanud korduvalt kodu- ja välismaiseid auhindu. Veneetsia filmifestivalil on Kuldlõvi pälvinud German noorema filmid "Garpastum" (2005) ja "Pabersõdur" (2008), Hõbelõvi lavastajatöö eest "Pabersõdur", äramärkimise "Viimane rong" (2003). 2015. aastal osales German noorema film "Elektriliste pilvede all" Berliini filmifestivalil. Film pälvis Hõbekaru (operaatorid Jevgeni Privin ja Aleksandr Mihhaltšuk). 2018. aastal pälvis Hõbekaru ka Germani elulooline draamafilm "Dovlatov". 2003 – "Viimane rong") 2005 – "Garpastum" 2008 – "Pabersõdur" 2009 – "Lühis" (novelli "Kim" ainetel) 2011 – "Tokyost" (lühifilm) 2015 – "Elektriliste pilvede all" 2018 – "Dovlatov" "Алексей Герман. Временно доступен". Vaadatud 28. veebruar 2014.
Henri Zibo

Henri Zibo (sündinud 20. juulil 1996 Keilas) on eesti akordionist. Ta saavutas 2. koha Eesti Televisiooni klassikalise muusika konkursisaates "Klassikatähed 2014". Henri Zibo on teinud koostööd järgmiste eesti muusikute ja heliloojatega: Mihkel Poll, Meelis Vind, Johan Randvere, Marcel Johannes ja Katariina Maria Kits, Marten Kuningas, Marek Sadam, Artjom Savitski, Tauno Aints ja Arvo Pärt. Akordioniõpinguid alustas 10-aastaselt Haapsalu Muusikakoolis (õpetaja Sirje Roogla). Aastatel 2012–2015 õppis Tallinna Muusikakeskkoolis (õpetaja Aivi Tilk). 2015. aastast õpib Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias (õpetaja Tiina Välja) Loode-Eesti regiooni akordionistide konkursil 3. koht (2008, 2010) ja 1. koht (2012) VII ja VIII vabariiklikul noorte akordionistide konkursil 1. koht Lätis Daugavpilsis konkursil "Naujene 2016" 2. koht Akordionistide loend Klassikatähed: Henri Zibo oli žürii lemmik, Lääne Elu, 13. aprill 2014 "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2019. Vaadatud 27. märtsil 2018. Henri Zibo, artsplmf.ee, vaadatud 27.03.2018 Otsingutulemused Klassikatähed 2014 ERR arhiiv
Daniel Janzen

Daniel Hunt Janzen (sündinud 18. jaanuaril 1939 Milwaukees) on ameerika entomoloog ja ökoloog. Ta on Pennsylvania Ülikooli bioloogiaprofessor. Ta on troopiliste ökosüsteemide uurija. Ta on tegelenud koosluste taastamise projektidega Costa Ricas. Ta on tõendanud, et ökoloogiline sobitumine on koosluste kujunemisel suurema tähtsusega kui koevolutsioon. Tema kümneosaline artiklite seeria "Dan Janzen's thoughts from the tropics": Janzen, Daniel H. 1985. On ecological fitting. (1.) Oikos 45(3): 308–310. Janzen, Daniel H. 1986. Seeds as products. (2.) Oikos 46(1): 1–2. Janzen, Daniel H. 1986. Lost plants. (3.) Oikos 46(2): 129–131. Janzen, Daniel H. 1986. Science is forever. (4.) Oikos 46(3): 281–283. Janzen, Daniel H. 1986. Blurry catastrophes. (5.) Oikos 47(1): 1–2. Janzen, Daniel H. 1986. Habitat sharpening. (6.) Oikos 48(1): 3–4. Janzen, Daniel H. 1986. Oh, I forgot about zoos. (7.) Oikos 48(3): 241–242. Janzen, Daniel H. 1987. When, and when not to leave. (8.) Oikos 49(3): 241–243. Janzen, Daniel H. 1988. There are differences between tropical and extra-tropical national parks. (9.) Oikos 51(2): 121–123. Janzen, Daniel H. 1988. Buy Costa Rican beef. (10.) Oikos 51(3): 257–258. Janzen, Daniel 2018 [1980]. Millal on tegemist koevolutsiooniga? (Rattasepp, Silver, tõlk.) Schola Biotheoretica 44: 49–51. (Vt.) Janzen, Daniel 2018 [1985]. Ökoloogilisest sobitumisest. (Rattasepp, Silver, tõlk.) Schola Biotheoretica 44: 53–61. Janzeni-Connelli efekt Kull, Kalevi 2018. Semiootilised protsessid ökosüsteemis: Daniel Janzen ja ökoloogiline sobitumine. Schola Biotheoretica 44: 37–47. Kull, Kalevi 2018. Kõnelus Dan Janzeniga. Schola Biotheoretica 44: 63–76. [Intervjuu Daniel Janzeniga.]
Frau Luna

"Frau Luna" ("Proua Luna") on Paul Lincke ühes vaatuses nelja stseeniga fantaasiaburleskoperett, Heinz Bolten-Baeckersi libreto Jane Furchi ideekavandi järgi. Berliini operetikoolkonna üks edukamaid operette. Esmaettekanne toimus 2. mail 1899 Berliini Apollo-Theateris. Oli väljatulekul tohutult edukas. Esitati samal aastal Budapestis, Viinis, Pariisis ja Londonis. 1922. aastal esitati Berliini Apollo-Theateris muudetud ja lisalugudega täiendatud 2-vaatuseline 11 stseeniga kaks tundi kestev redaktsioon. Sellesse versiooni koopteeriti selleks ajaks kultuslauluks ja Berliini tunnusmeloodiaks kujunenud Lincke marsilaul "Berliner Luft" ('Berliini õhk') tema 1904. aastal esietendunud samanimelisest operetist. Seda versiooni esitatakse tänapäeval regulaarselt saksakeelsetes maades. Rollide esmaesitajad: Willy Walden (proua Luna), Robert Steidl (Fritz), Arnold Rieck (Lämmermeier), Emmy Krochert (Leontine), Harry Bender (Theophil), Siegmund Lieban (Sternschnuppe). 1975 valmis režissöör Eugen Yorkil telefilm muudetud libretoga "Frau Luna" ainetel Lincke muusikaga. Peamised osad: proua Luna, Kuu valitseja (sopran), prints Sternschnuppe (tenor), Veenus (subrett), Marss (subrett), Stella, Kuu teenijanna (subrett), Theophil, majordoomus (bariton bufo), Leontine Pusebach, lesk (metsosopran), Marie Pusebach, tuntud kui kallike (sopran), Pannecke, maksuametnik (bass-bariton), Lämmermeister, rätsep (tenor), Fritz Steppke, mehaanik (tenor). Režissöör Theo Lingen tegi 1941. aastal Berliini UFA stuudios samanimelise filmi. Peaosades Lizzi Waldmüller, Fita Benkhoff, Irene von Meyendorff ja Theo Lingen. Eesti teatrid pole seda operetti lavastanud. Sündmused toimuvad 19. sajandi viimastel aastatel ja 20. sajandi alguses Berliinis ja kujuteldavalt Kuul. Fritz Steppke on ehitanud õhupalli, millega tahab lennata Kuule. Tema ettevõtmist toetavad sõbrad. Kuid majaproua Leontine Pusebach peab ideed kentsakaks. Ta keelab mehe otsingul oleval nõol Mariel mehaanik Fritziga abielluda. Idee lennata õhupalliga Kuule meeldib ka kergete elukommetega Panneckele ja rätsep Lämmermeierile. Lõpuks kõik kolm, samuti proua Pusebach ja Marie stardivad lennuväljalt pikale reisile. Kuul kulgeb elu kuninganna proua Luna juhtimisel. Õhupall Maalt ajab kohalikud segadusse. Kuupolitsei vahistab tulnukad. Nad antakse rahu rikkumise pärast kohtu alla. Proua Luna koos oma alaliste saatjate Veenuse ja Marsiga on berliinlaste suhtes armulikud. Nad huvituvad Steppke tegevusest. Proua Luna korraldab pärast värvikaid seiklusi külaliste auks vastuvõtu ning loovutab neile Maale naasmiseks oma kosmoseauto. Pusebachi laul "Es war an einem schönen Frühlingsabend" Steppke, Lämmermeisteri ja Pannecke tertsett "Geschwind, es ist die höchste Zeit" Stella ja Theophili duett kooriga "Es kommt oft vor" Proua Luna laul "Man spricht wohl oft in Märchen" Koor "Wenn der Abend niedersinkt" Proua Luna ja Sternschnuppe duett "Ein Prinzeßchen" Ansambel "Das macht die Berliner Luft"
Sidney Jones

James Sidney Jones (17. juuni 1861 London – 29. jaanuar 1946 London) oli inglise helilooja ja dirigent. 12 opereti ja muusikalise komöödia autor, millest rahvusvaheliselt tuntuim on muusikal "The Geisha". Sõjaväe kapellmeistri James Sidney Jones seeniori ja Ann Jonesi (neiuna Eycott) vanem poeg. Isa oli Suffolki sõjaväeorkestri juht ning töötas samuti Harrogate'i munitsipaalorkestri ja Leedsi Grand Theatre dirigendina. Õppis noorukina Leedsis mängima klarnetit ja klaverit. Põhjaliku muusikahariduse sai Dublini Trinity kolledžis Sir Robert Stewarti juures. Mängis esialgu Leedsi teatris isa orkestris klarnetit. Neli aastat oli Henry Leslie rändopereti dirigent. Trupp esitas nendel aastatel kõikjal Inglismaal ja Iirimaal Alfred Cellier' koomilisi oopereid "Dorothy", "Doris" ja "The Red Hussar" ("Punane husaar"). 1882–1893 töötas Gaiety Theatre'i muusikajuhina ja käis selle teatri trupiga ringreisidel Ameerikas ja Austraalias. 1893. aastal kirjutas ta burleskile "Don Juan" laulu „Linger longer, Loo”, mis sai üsna populaarseks. 1893. aastal oli ta lühikest aega Prince of Wales Theatre'i dirigent ning komponeeris selle teatri jaoks ka mõne balleti muusika. Kui inglise mainekas impressaario George Edwardes avas 1993. aasta suvel Londonis uue teatri Daly's Theatre, kutsus ta Jonesi selle muusikajuhiks ning innustas kirjutama operette. Kohe esimene oopus "A Gaiety Girl" ("Lõbus tüdruk") pälvis tähelepanu. Kolm aastat hiljem esietendus Jonesi meistritööks nimetatud "The Geisha". Selles sisalduv laul "The Amorous Goldfish" ("Armunud kuldkala") kujunes 19. sajandi lõpus üle Briti impeeriumi lõputult esitatavaks lööklauluks. Loobus seejärel dirigendiametist ja keskendus operettide komponeerimisele. Kuid Esimese maailmasõja eelõhtul publiku maitse muutus ja Jonesi operettidele ei leidunud enam turgu. Tõmbus seejärel avalikust elust tagasi ning lõpetas ka heliloominguga tegelemise. Oli abielus endast kuus aastat vanema Londonist pärit näitleja Hannah Kate Linleyga. Neil oli viis last. Komponeeris hulgaliselt lööklaule ja muusikapalu varieteeprogrammidele. "The Geisha" ("Geiša") kuulub inglise teatrite mängukava raudvara hulka tänapäevani. Aeg-ajalt on olnud Londonis ja New Yorgis etendamisel ka "A Gaiety Girl". Järgis oma teostes Arthur Sullivani ja saksa heliloojate stiili. Tema vähenõudlik ja lahe iseloom väljendub ka tema teostes. Aastatel 1908–1928 esitasid Eesti teatrid "Geišat" kaheksas lavastuses neljas teatris: Estonias 1908, 1913, 1918, 1928; Vanemuises 1920; Ugalas 1924, 1926 ja Endlas 1924. "A Gaiety Girl" (1893) "An Artist's Model" (1895) "The Geisha" (1896) "A Greek Slave" (1898) "San Toy" (1899) "My Lady Molly" (1903) "The Medal and the Maid" (1903) "See, See" (koomiline ooper, koos F.E. Toursiga, 1906) "King of Cadonia" (koos Frederick Rossega, 1908) "A Persian Princess" (1909) "The Girl from Utah" (koos Paul Rubensiga, 1913) "The Happy Day" (koos Paul Rubensiga, 1916)
Ökoloogiline sobitumine

Ökoloogiline sobitumine (inglise keeles ecological fitting) on koosluse moodustumise protsess, kus organismid paigutuvad kooslusse lähtuvalt sobivusest seal olevate teiste liikide ja tingimustega. Ökoloogiline sobitumine eristub evolutsioonilisest kohastumisest, mille kohaselt koosluse moodustavad koevolutsioneerunud liigid. Mõiste võttis kasutusele Daniel Janzen 1985. aastal. Varem on sarnast mõistet kasutanud Jakob von Uexküll (saksa keeles Einpassung, eristades seda evolutsioonilisest kohastumisest – Anpassung). kohanemine võimaldus Agosta, Salvatore J.; Jeffrey A. Klemens 2008. Ecological fitting by phenotypically flexible genotypes: implications for species associations, community assembly and evolution. Ecology Letters 11(11): 1123–1134. Janzen, Daniel H. 1980. When is it coevolution? Evolution 34(3): 611–612. Janzen, Daniel H. 1985. On ecological fitting. Oikos 45(3): 308–310. Uexküll, Jakob von 2012. Omailmad. Tartu: Ilmamaa. (Lk. 308.)
Janzeni-Connelli efekt

Janzeni-Connelli efekt on nähtus, mille kohaselt liigi noorjärke söövate liikide (parasiitide, herbivooride vm) koondumine paika, kus nende noorjärkude tihedus on suur, toob kaasa dominantsi allasurumise. See on üks liikide kooseksisteerimise mehhanisme. Selle efektiga seletasid Daniel Janzen ja Joseph Connell 1970. aastal puude suurt liigitihedust troopilistes metsades. Veidi üldistatult tähendab see efekt, et liigi looduslike "vaenlaste" toime on liigi populatsioonitihedusest tugevasti sõltuv (enam kui proportsionaalne).
EstYES

MTÜ Noortevahetuse Arengu Ühing EstYES on Eesti mittetulundusühing, mis tegeleb kultuuri- ja noortevahetusega. Ühing loodi 1991. Ühing koordineerib mitmeid rahvusvahelisi projekte, mille kaudu saavad noored alates 14. eluaastast ja kõik täiskasvanud osaleda vabatahtlikkudena rahvusvahelistes tegevustes. Ühingu edukaim aasta oli 2003, kui välismaa töölaagrites käis 260 noort. http://www.estyes.ee/estyes/organisatsioon/ (vaadatud 26.03.2018) Ühingu koduleht