Daniel Ricciardo

Daniel Joseph Ricciardo [rikardo] (sündinud 1. juulil 1989 Perthis) on Austraalia vormelisõitja. Ricciardo alustas kardispordiga 9-aastaselt. 2005 osales ta Lääne-Austraalia Vormel Ford sarja meistrivõistluste 3 etapil, ei võitnud küll ühtegi kvalifikatsiooni ega etappi, kuid tuli sellegipoolest sarjas 74 punktiga 8. kohale. 2006 sõitis Ricciardo Aasia Vormel BMW sarjas. Ta võitis 19 etapist 2, lisaks 3 kvalifikatsiooni ja 3 kiireimat ringi. Kokku andis see 231 punktiga 3. koha. Hooaja lõpul kutsuti Vormel BMW kõigi piirkondade parimad kokku ülemaailmsesse Vormel BMW finaali, kus Ricciardo sai 5. koha. Lisaks sõitis Ricciardo kaasa kaks Suurbritannia Vormel BMW etappi ja sai hooaja kokkuvõttes 2 punktiga 20. koha. 2007 sõitis Ricciardo Itaalia Vormel Renault 2.0 sarjas kaasa kõik 14 etappi, tulemata kordagi esikolmikusse. Kuid punktikohalt välja jäi ta ainult 2 etapil ja 5 neljandat kohta andsid hooaja kokkuvõttes 6. koha 196 punktiga. Jaime Alguersuari oli sarjas 2. Veel osales Ricciardo sel aastal Euroopa Vormel Renault sarja 4 etapil, kuid parimaks jäi 15. koht ja ka meeskondlikult jäädi punktita. 2008 tegi Ricciardo kaasa kahes sarjas, mõlemas väga edukalt. Euroopa Vormel Renault 2.0 sarjas saavutas ta 14 etapil 6 etapivõitu, 5 kiireimat ringi ja 5 kvalifikatsioonivõitu. See andis 136 punktiga teise koha, võitis soomlane Valtteri Bottas. Kuna Ricciardo meeskonnakaaslane Andrea Caldarelli tuli 123 punktiga kolmandaks, tähendas see ka meeskondlikku võitu. Samal aastal toimunud WEC Vormel Renault sarjas saavutas Ricciardo 9 kvalifikatsiooni- ja 8 etapivõidu ning 7 kiireima ringiga kindla võidu (102 punkti). Caldarelli oli taas 129 punktiga kolmas ja tagas meeskondliku võidu. Veel osales Ricciardo Euroopa Vormel 3 sarja 2 etapil, saavutades neil 6. ja 15. koha. Ning veel osales Ricciardo sel aastal Vormel 3 meistrite sõidul, kus ta kvalifikatsioonis jäi tagumiste sekka ja põhisõidul oli nende 5 sportlase seas, kes esimesel ringil katkestasid. 2009 võitis Ricciardo kindlalt Suurbritannia Vormel 3 sarja meeskonnas Carlin Motosport. 20 etapilt saavutas ta 6 etapi- ja 6 kvalifikatsioonivõitu ning 4 kiireimat ringi. Ta kogus 275 punkti, teise koha andis 188 punkti. 171 punktiga neljandaks tulnud Max Chilton tagas Carlinile ka meeskondliku võidu. Ta sõitis 2 etappi ka Vormel Renault 3.5 sarjas, kus parimaks jäi 15. koht. Vormel 3 meistrite sõidul jõudis ta kvalifikatsioonis juba esimesse poolde, aga põhisõidus katkestas avaringil nagu eelmiselgi aastal (sõit lõppes soomlaste kaksikvõiduga). Ning veel kutsuti ta Macao Grand Prix'le, kus ta kvalifikatsioonis sai 6. koha, aga põhisõidul toimus taas avaringil suur avarii, mistõttu 10 sportlast, sealhulgas Ricciardo, ei lõpetanud avaringi. 2010 osales Ricciardo peamiselt Vormel Renault 3.5 sarjas meeskonnas Tech 1 Racing. Ta võitis 8 kvalifikatsiooni, aga ei suutnud seda potentsiaali realiseerida, võites üksnes 4 etappi ja sõites 4 kiireimat ringi (katkestas siiski ainult korra). Ta jäi 136 punktiga teiseks. Võitis Mihhail Aljošin 138 punktiga, sealjuures võitis Aljošin üksnes 3 etappi ja 1 kvalifikatsiooni. Sten Pentus saavutas 78 punktiga neljanda koha, nende vahele jäi 123 punktiga 6 etappi võitnud Argentina sportlane Estéban Guerrieri. Ricciardo meeskonnakaaslane vahetus poolel hooajal (neile 10. ja 8. koht), kuid kokkuvõttes sai Tech 1 Racing 239 punktiga kindla meeskondliku võidu. 2011 sõitis Ricciardo taas Vormel Renault 3.5 sarjas, seekord meeskonnas ISR, mis ei kuulunud paremate hulka. Ricciardo võitis 2 kvalifikatsiooni ja 1 etapi ning sõitis 3 kiireimat ringi. Ta sai 144 punktiga 5. koha (Kevin Korjus oli 120 punktiga 6. ja Sten Pentus 11 punktiga 24.). Meeskondlikult oli ISR 3. 2010. aastal sai Ricciardo Red Bulli ja selle duubelmeeskonna Toro Rosso testisõitjaks koos oma kaasmaalase Brendon Hartley ja David Coulthardiga. Red Bulli põhisõitjad olid sakslane Sebastian Vettel, kes tuli maailmameistriks, ja kolmas austraallane Mark Webber, kes tuli Fernando Alonso järel kolmandaks. Red Bull võitis ka meeskondlikult. Toro Rosso eest sõitsid šveitslane Sébastien Buemi, kes saavutas 16. koha, ja Jaime Algersuari, kes saavutas 19. koha. Meeskondlikult oli Toro Rosso 12 meeskonna seas 9. 2011. aastal jätkasid Red Bull ja Toro Rosso samas koosseisus, vaid testisõitjaid oli vähem, Ricciardo kõrval üksnes Prantsusmaa sõitja Jean-Éric Vergne. Vettel oli taas maailmameister, Webber Jenson Buttoni järel kolmas ja Red Bull meeskondlik maailmameister. Algersuari sai 14. ja Buemi 15. koha, Toro Rosso oli 8. Kuid pärast 8. etappi tagandati Hispania Racingus sõitnud India sportlane Narain Karthikeyan põhisõitjast testisõitjaks, sest ta polnud veel ühelgi etapil saanud paremat kohta kui 17. Kuna meeskonnal polnud testisõitjat, keda tema asemele edutada, kaubeldi sellele kohale Ricciardo. Kuid Ricciardo tulemused jäid veelgi halvemaks: tema parimaks jäi 18. koht. India Grand Prix'l lasti kodupubliku rõõmuks ka Karthikeyanil korra sõita ja Ricciardo kaotas Karthikeyanile ka vahetus võistluses. Hooaja kokkuvõttes oli Ricciardo 27., Karthikeyan 26. ja nende meeskonnakaaslane Vitantonio Liuzzi 23. Liuzzi, kelle parimaks kohaks etapil jäi 13., päästis Hispania Racingu meeskondlikust viimasest kohast. Hoolimata Toro Rosso meeskonna arengust eelmise hooajaga võrreldes, palgati 2012. aastaks meeskonda senised testisõitjad Ricciardo ja Vergne. Buemist sai meeskonna testisõitja. Karthikeyan sai oma koha Hispania Racingus tagasi. Alates 2014. aasta hooajast sõidab ta Red Bulli võistkonnas. Legend: (paksus kirjas on toodud kvalifikatsioonivõidud; kursiivis kiireim ring)