laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mehitatud missioon Marsile

Missioon Marsile on olnud juba teemaks alates 20. sajandist. Marss on võetud järgmiseks sihtkohaks oma sobiva asukoha tõttu, see pole liiga kaugel ega liiga lähedal Päikesele. Marsi kaugus Maast võib varieeruda 55–400 miljoni kilomeetrini. Reisimiseks Marsile tuleb oodata kuni Marss on võimalikult lähedal Maale. See juhtub iga 26 kuu (2 aasta ja 2 kuu) tagant. Seetõttu planeeritakse missioone Marsile just nende lennuakende ajaks. Iga 15 aasta tagant on lennuaknad, mis on kõige väiksema energiakuluga. Lühemad missioonid Marsile ja tagasi võtavad aega 400–450 päeva, kuid on suure energiakuluga. Kõige väiksema energiakuluga teekond Marsile kestaks 9 kuud, 500 päeva ootamist Marsil ja 9 kuud tagasilendu. Marsi orbiidile saamiseks on vaja pidurdada. On kaks võimalust, kuidas oribiidini pidurdada: raketid või aerodünaamiline pidurdamine. 93-st uuritud Marsi missioonist 24 kasutasid Marsile või Maale jõudmiseks aerodünaamilist pidurdamist. Aerodünaamilisel pidurdamisel võivad tekkida suured gravitatsioonijõud, mis teeksid selle variandi ebasobivaks mehitatud missioonidele. Inimestel on lubatud kogeda maksimaalselt 5-kordset gravitatsioonijõudu. Turvalise maandumise jaoks on vaja piisavaid teadmisi atmosfäärist ja uuringuid Marsist, et leida sobilikud maandumispaigad. Hiljutised uuringud on tuvastanud kõige tõenäolisemad asukohad, kus leidub vett, mis on tähtsaim ressurss Marsil. Kõige suuremaks piiravaks teguriks inimeste saatmisel Marsile on rahastamine. Selle missiooni eeldatav maksumus on ligikaudu 500 miljardit dollarit, tõenäoliselt isegi rohkem. Vaieldakse, et kasud, mida saavutataks inimeste Marsile saatmisega, ei kaaluks üles selle missiooni hiiglaslikku maksumust, seda raha saaks suunata kasulikumatele programmidele. Samuti väidetakse, et investeeringud kosmoselendudesse on vajalikud inimese kui liigi ellujäämiseks. David S. F. Portree, Humans to Mars: Fifty Years of Mission Planning, 1950–2000, NASA Monographs in Aerospace History Series, Number 21, February 2001. Available as NASA SP-2001-4521. Werner von Braun, "Popular Science". google.com. Bonnier Corporation. March 1964 (Vaadatud 19 mail 2020) "Homann Transfers". https://web.archive.org/web/20200522121241/http://jwilson.coe.uga.edu/EMAT6680Fa05/Bacon/hohmanntransfers.html (Vaadatud 19. mail 2020) Diane Vaughan; Bonnie F. James; Michelle M. Murk. "A Comparative Study of Aerocapture Missions with a Mars Destination" (PDF). Ntrs.nasa.gov (Vaadatud 19. mail 2020) Taylor, Fredric (2010). The Scientific Exploration of Mars. Cambridge: Cambridge University Press. p. 306. ISBN 978-0-521-82956-4 (Vaadatud 19. mail 2020) https://www.lpi.usra.edu/lunar/strategies/HumanstoMars.pdf
Kiiajärv

Kiiajärv (ka Kiia järv) on looduslik järv Harju maakonnas Jõelähtme vallas Aruaru külas. 2006. aasta teatmikus "Eesti järvede nimestik" on järv kirjas kui "nimetu". Talviti ja kevaditi veeti Kiiajärvest Haljava mõisa jääkeldrisse jääd. Suviti kasutati seda jääd Tallinnas müüdava piima jahutamiseks. Legendi järgi viinud Haljava mõisast otse järveni kraav, mida mööda parun paadiga järvele kalastama sõitnud. Kõrvalasuvast Parasmäe külast on teada legend järve sünni kohta. Järv ei olevat mitte alati oma praeguses kohas asunud, vaid "olnud koguni Järve sauna juures". Külanaised käinud järves "muste lõngu" ja pesu pesemas, mistõttu järv vihastanud ja "tõusnud suure halli kitsena õhku". Kits hakanud seejärel ida suunas minema ning jõudnud "Kiia võhma kohta, kus heinalised heina tegid, käinud hirmus pauk ja järv läinud pooleks". Üks pool järvest langenud heinalistele kaela, teine osa jõkke ("jõgi on selle koha pealt eriti lai"). Keskkonnaregister. Vaadatud 19.05.2020. Ruta Tamre. "Eesti järvede nimestik". Tallinn, 2006. Lk 30. Jõelähtme. Teejuht rändajale ja koduloohuvilisele. 2010. Lk 114. Rehepapp ehk rahvausundi ja muistendite andmebaas. ERA II 165, 247 (2) < Jõelähtme khk., Jõelähtme v., Parasmäe k., Loovälja t. - Uno Mardim, Jõelähtme algkool < M. Mardim, 81 a. (1937). Vaadatud 19.05.2020.
Mária Kolíková

Mária Kolíková (sündinud 29. augustil 1974 Dunajská Stredas) on Slovakkia poliitik ja jurist. Ta on Slovakkia justiitsminister alates 21. märtsist 2020.
Hart Island

Hart Island on Pelhami saarestiku saar Long Islandi väina lääneosas, mis jääb City Islandist vahetult itta. New Yorgi põhjapoolseimas Bronxi linnaosas asuvat saart on kasutatud nii treeninguväljana, vangilaagrina, psühhiaatriahaiglana, tuberkuloosisanatooriumina kui ka ühishauana. Ühe miili pikkusele ja kolmandiku miili laiusele saarele on maetud üle miljoni inimese säilmed.
Horodnja

Horodnja (ukraina Городня, vene Городня) on linn Ukrainas Tšernihivi oblastis Tšernihivi rajoonis. Gorodnja asub Tšernigivist ligi 50 km põhjakirdes. Asulat on esmamainitud 1552. aastal. Rajoonikeskuseks sai Horodnja 1923. aastal, linnaõigused omandas 1957. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Horodnja elanikest ukrainlasi 93,84%, venelasi 4,47%, valgevenelased 1,13%, juute 0,10% ja mustlasi 0,08%. Городня Точка-на-Карте Національний склад міст Datatowel.in.ua
Natalia Morari

Natalia Morari (rumeenia keeles Natalia Morari, sündinud 12. jaanuaril 1984 Kotovskis Moldovas) on Moldova uuriv ajakirjanik. Ta kolis Moldovast Venemaale 2002, et õppida Moskva Riiklikus Ülikoolis sotsioloogiat. Ta lõpetas ülikooli 2007. Ta oli Venemaa alaline elanik kuni väljasaatmiseni 2007 väidetava korruptsiooni avalikustamise eest.
Élisabeth Depardieu

Élisabeth Depardieu (neiupõlvenimega Élisabeth Guignot; sündinud 5. augustil 1941 Pariisi XIV linnaosas) on prantsuse näitleja ja laulusõnade kirjutaja. Ta abiellus 11. aprillil 1970 Gérard Depardieuga. Paar läks lahku 1990. aastate alguses, kuid lahutus jõustus alles 2006. aastal. Tema poeg oli Guillaume (1971–2008) ja tütar on Julie Depardieu (1973).
Fatih Dönmez

Fatih Dönmez (sündinud aastal 1965 Bilecikis) on Türgi insener ja poliitik. Ta on 9. juulist 2018 Türgi energeetika- ja loodusressursside minister. Ta sündis aastal 1965 Bilecikis Bileciki provintsis. Ta käis koolis (nii alg-, põhi kui ka keskkoolis) İstanbulis. Seejärel lõpetas ta İstanbulis asuvas Yıldızi Tehnikaülikoolis aastal 1987 elektri- ja elektroonikateaduskonna elektrotehnika osakonna. 24. detsembril 2015 määrati ta Türgi energeetika- ja loodusressursside ministeeriumi asekantsleriks. 9. juulist 2018 on ta Türgi energeetika- ja loodusressursside minister. Ta on abielus ja tal on kolm last.
City Island

City Island on Pelhami saarestiku saar Long Islandi väina lääneosas, mis jääb Hart Islandist vahetult itta.
Chimney Sweeps Islands

Chimney Sweeps Islands on Pelhami saarestiku kaksiksaared Long Islandi väina lääneosas. Saared kuuluvad New Yorgi haldusalasse Bronxi linnaossa. Saared on asustamata.
The Blauzes

The Blauzes on Pelhami saarestiku kaks pisikest saart Long Islandi väina lääneosas, kuuluvad New Yorgi haldusalasse. Saarte nimi pärineb hollandi keelest ning tähendab 'väikesed sinised'.
Green Flats

Green Flats on Pelhami saarestiku riff Long Islandi väina lääneosas City Islandi ja Rat Islandi vahel. Halduslikult asub New Yorgi Bronxi linnaosas. Tõusu ajal on see täielikult vee all ning ohuks veesõidukitele, mõõna ajal nähtav.
Baškortostan Kõzõ

Baškortostan Kõzõ (baškiiri keeles Башҡортостан ҡыҙы – 'Baškortostani tütar') on Baškortostanis Ufas kord kuus ilmuv naistele ja peredele suunatud baškiirikeelne ühiskondlik-poliitiline ja kirjanduslik ajakiri. Ajakiri ilmub alates 1968. aastast. Ajakirja trükiarv oli 2011. aastal 12 000. http://rus.bashenc.ru/index.php/component/content/article/2-statya/182-bashkortostan-kyzy-zhurnal[alaline kõdulink] Ajakirja koduleht
Beloretsk

Beloretsk (baškiiri Белорет) on linn Venemaal Baškortostani Vabariigis, Beloretski rajooni keskus. Linn asub Belaja jõe ääres, 245 km Ufast kagu pool. Beloretsk on asutatud 1762. aastal, linnaõigused sai 1923. aastal. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Beloretskis 68 806 elanikku, neist venelasi 69,6%, baškiire 18,9%, tatarlasi 8,6% ja muudest rahvustest inimesi 2,9%. Q126722828
Haagi konventsioon

Haagi konventsioon on kokkulepped, mis hõlmavad aastatel 1899 ja 1907 Haagis toimunud diplomaatilistel konverentsidel vastu võetud rahvusvahelisi lepinguid. Esimese konverentsi kutsus 1899. aastal kokku Venemaa keisri Nikolai II välisminister Mihhail Muravjov. Oma 1899. aasta 11. jaanuari ringkirjaga pani krahv Muravjov ette aruteluks järgmised teemad: sõjaväe ja relvastuse koguste piiramine; esimese Genfi konventsiooni (1864) põhimõtete kohaldamine meresõjale; jõustumata jäänud Brüsseli 1874. aasta maasõja seaduste ja tavade deklaratsiooni ümbervaatamine. Konverents kohtus 18. maist 29. juulini 1899 ja sellest võttis osa 26 riiki. Kuigi relvastuse piiramise eesmärki ei saavutatud, võttis konverents vastu sõja tavasid määratleva konventsiooni ja kolm deklaratsiooni: lämmatavate gaaside, laienevate kuulide ehk dumdumkuulide ja õhupallidelt laske- või lõhkerelvade kasutuse keelustamiseks. Samuti võeti vastu rahvusvaheliste vaidluste rahumeelse lahendamise konventsioon, millega loodi Alaline Vahekohus. Briti delegatsiooni kuulus 11. lord Reay (Donald James Mackay), Sir Ernest Satow ja Eyre Crowe. Haagi konventsiooni eesistuja oli Eestimaa päritolu baltisaksa päritolu Venemaa Keisririigi diplomaat Georg Friedrich Karl von Staal. Venemaa delegatsiooni juhtis eesti päritolu õigusteadlane Friedrich Martens. Martensi seisukohavõtu alusel sõnastati sõja tavade konventsioonis Martensi klausel, mille kohaselt jäävad täpsemate sõjapidamise eeskirjade puudumisel nii elanikkond kui ka sõdijad rahvusvahelise õiguse printsiipide kaitse ja valitsemise alla, nii nagu need tulenevad tsiviliseeritud rahvaste vahel juurdunud tavadest, inimlikkuse seadustest ning avaliku südametunnistuse nõudmistest. Kuigi teise konverentsi idee pakkus välja USA president Theodore Roosevelt, kutsus selle ametlikult kokku tsaar Nikolai II. Konverents käis koos 15. juunist 18. oktoobrini 1907 ja seal oli esindatud 44 riiki. Konverentsil relvastuse piiramises kokku leppida ei õnnestunud. Vastu võeti konventsioonid, mis reguleerisid võlgade väljanõudmiseks sõjalise jõu kasutamist; neutraalsete riikide ja isikute õigusi ja kohustusi maa- ja meresõjas; veealuste automaatsete kontaktmiinide paigaldamist; vaenlase kaubalaevade staatust; merevägede poolt pommitamist; rahvusvahelise priisikohtu rajamist (ei jõustunud). Konverents kordas õhupallidelt relvade kasutamise deklaratsiooni, kuid mitte teisi deklaratsioone. Konverentsi lõppaktid olid ühehäälne nõustumine kohustusliku arbitraažiga ja rida resolutsioone, muuhulgas kaheksa aasta pärast veel ühe konverentsi kokkukutsumiseks. Kuigi järgmist Haagi rahukonverentsi Esimese maailmasõja tõttu kokku ei kutsutud, oli nendel konverentsidel mõju Rahvasteliidu rajamisele. Stackelberg, Otto Magnus von, Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften; Teil Estland,2, seite 193
Zastavna

Zastavna (ukraina Заставна) on linn Ukrainas Tšernivtsi oblastis, Zastavna rajooni halduskeskus. Zastavna asub Tšernivtsist umbes 27 km põhjas. Zastavna on rajatud 1589. aastal. Linnaõigused sai 1940. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Zastavna elanikest ukrainlasi 98,33%, venelasi 1,04%, poolakaid 0,25% ja moldaavlasi 0,15%. Заставна Точка-на-Карте Національний склад міст Datatowel.in.ua
Predella

Predella on altariretaabli alumine osa, mis toetub otse altarilauale ehk mensale ja on aluseks retaabli põhikorpusele. Reeglina on predella maalitud või skulptuuridega kaunistatud, see võib olla ka avatava kapi kujuline, milles on skulptuurid või reliikviad. Predella laius ületab enamasti kõrguse väga mitmekordselt ja predellamaaligute kompositsioon on selle formaadiga kohandatud. Näiteks on tänapäeval Baseli kunstimuuseumis asuv Hans Holbein noorema "Kristuse surnukeha hauas" (1521/1522) loodud predellamaalinguks, kuigi pildirüüste tõttu seda kunagi altarisse ei paigutatud. tiibaltar Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001 Predella. – Art History Glossary (inglise keeles, illustratsioon)
Vendôme'i hertsog

Vendôme'i hertsog on Prantsuse aadlitiitel. Hertsogi tiitlit on kandnud järgmised isikud: 1514–1537 Charles IV de Bourbon (varem Vendôme'i krahv) 1537–1562 Antoine de Bourbon (eelmise poeg, Navarra kuningas) 1562–1589 Henri IV (eelmise poeg, alates 1589 Prantsusmaa kuningas) 1598–1665 César de Vendôme (eelmise poeg) 1665–1669 Louis II de Vendôme (eelmise poeg, kardinal) 1669–1712 Louis-Joseph de Vendôme (eelmise poeg) 1712–1727 Philippe de Vendôme (eelmise vend) 1872–1931 Emmanuel d'Orléans 1987– Jean (Pariisi krahv) (alates 2019 Prantsusmaa kuningliku perekonna pea, Pariisi krahv)
Drobeta-Turnu Severin

Drobeta-Turnu Severin (kuni 1972. aastani Turnu Severin; ungari keeles Szörényvár, Szörénytornya, saksa keeles Turm Severin) on linn Rumeenias, Mehedinți maakonna halduskeskus. Drobeta-Turnu Severin asub ajaloolises Olteenia piirkonnas, Doonau jõe ääres. Linna lähedal asub Doonaul Raudvärav. Veetorn Teatrihoone Muuseumihoone
Marju Aolaid

Marju Aolaid (sündinud 19. märtsil 1970 Paides) on Eesti haridustegelane. 1988. aastal lõpetas ta Paide 3. Keskkooli, mõni aasta hiljem sai Tallinna Ülikoolist pedagoogika ja algõpetuse metoodika eriala diplomi ning omab Tallinna Tehnikaülikooli magistrikraadi ärikorralduses. Aolaid on töötanud 6 aastat koolis õpetajana, seejärel ligi 15 aastat panganduses inimeste arendaja, koolitaja ja juhina. 2015–2020 oli ta Sihtasutus Innove õpetaja ja koolijuhi täienduskoolituskeskuse juhataja ning lisaks on ta olnud alates 2013. aastast Harku vallavalitsuse liige. Alates 1. juunist 2020 on ta Viimsi valla abivallavanem. Marju Aolaid kuulub aastast 2005 erakonda Isamaa. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 72 häält ning ei osutunud valituks.
Mirjam Weichselbraun

Mirjam Weichselbraun (sündinud 27. septembril 1981 Innsbruckis) on Austria televisiooni saatejuht ja näitleja. Väljaspool Austriat on ta tuntud 2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse saatejuhina.
Stolac

Stolac on linn ja omavalitsus Bosnia ja Hertsegoviinas, Bosnia ja Hertsegoviina Föderatsiooni kuuluvas Herzegovina-Neretva kantonis. Stolac asub ajaloolises Hertsegoviina piirkonnas. Stolaci kindlus Kõigi Pühakute Kirik Stolacis
Baštanka

Baštanka (ukraina Баштанка, vene Баштанка) on linn Ukrainas Mõkolajivi oblastis, Baštanka rajooni halduskeskus. Baštanka asub Mõkolajivist umbes 60 km põhjakirdes. Küla asutati 1806. aastal ja kandis kuni 1928. aastani Poltavka nime. Alevi staatuse sai Baštanka 1963. aastal ja linnaõigused 1987. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Baštanka elanikest ukrainlasi 93,67%, venelasi 4,30%, valgevenelasi 0,86%, moldaavlasi 0,40%, armeenlasi 0,27% ja bulgaarlasi 0,10%. 2022. aasta märtsis toimus lahing kohaliku territoriaalkaitse üksuse ja Venemaa Relvajõudude üksuste vahel, mille käigus viimased kaotasid kolm õhutõrjekompleksi Pantsir. Üks kompleks hävitati, aga teised kaks võeti trofeedeks. Баштанка Точка-на-Карте Національний склад міст Datatowel.in.ua Тероборона Баштанки отбила у оккупантов три ЗРПК "Панцирь-С1" (видео) - UNIAN, 22.03.2022 (vaadatud: 22.03.2022)
Dolõnska

Dolõnska (ukraina Долинська, vene Долинская) on linn Ukrainas Kirovogradi oblastis, Dolõnska rajooni halduskeskus. Dolõnska asub Kropõvnõtskõist umbes 58 km kagus. Asula sai alguse 1873. aastal seoses raudteejaama rajamisega, kuni 1919. aastani kandis nime Kefalivka ja kuni 1944. aastani Ševtšenkovo. Linnaõigused sai Dolõnska 1957. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Dolõnska elanikest ukrainlasi 91,96%, venelasi 5,83%, valgevenelasi 0,78%, armeenlasi 0,40%, moldaavlasi 0,17% ja asereid 0,09%. Долинская Точка-на-Карте Національний склад міст Datatowel.in.ua
Liivi Plumer

Liivi Plumer (sündinud 10. septembril 1989) on eesti bioloog. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli magistrikraadiga 2017. aastal. Ta on spetsialist Eesti rebaste ja huntide alal. Plumer, Liivi; Saarma, Urmas 2015. Linnarebased. Eesti Loodus 1: 8–17. Plumer, Liivi; Saarma, Urmas 2015. Linnarebased 2: Kuidas me neisse suhtume? Eesti Loodus 9: 16–21. CV ETISes.
Jevgeni Šeljakin

Jevgeni Vladimirovitš Šeljakin (vene keeles Евгений Владимирович Шелякин; sündinud 18. septembril 1976 Krasnodaris) on vene filmirežissöör ja stsenarist. Šeljakin töötas pärast 1998. aastal Venemaa Föderatsiooni Siseministeeriumi Krasnodari Juriidilise Instituudi lõpetamist neli aastat uurijana. Tööst vabal ajal osales KVN-is. Jõudis oma meeskonnaga 1999. aastal KVN-i kõrgliigas poolfinaali. 2008. aastal lõpetas Šeljakin Ülevenemaalise Riikliku Kinematograafia Ülikooli mängufilmi režii alal. Töötas televisioonis meelelahutussaadete režissööri ja stsenaristina. 2014. aastal oli mängufilmi "T/B" ja 2016. aastal "Pjatnitsa" ('reede') režissöör ja üks stsenaristidest. 2019. aastal mängis kolmes filmis episoodilistes rollides kehastades telerežissööri. 2009 – Venemaa Televisiooniakadeemia auhind TEFI (kategoorias "Parim telesaate stsenarist") 2010 – Venemaa Televisiooniakadeemia auhind TEFI (kategoorias "Parim telesaate stsenarist") Jevgeni Šeljakin andmekogus IMDb (inglise) Евгений Шелякин. kinopoisk.ru Евгений Шелякин. kino-teatr.ru
Hrebinka

Hrebinka (ukraina Гребінка, vene Гребёнка) on linn Ukrainas Poltava oblastis, Hrebinka rajooni halduskeskus. Hrebinka asub Poltavast umbes 163 km lääneloodes. Asula sai alguse 1895. aastal seoses raudteejaama rajamisega ja kandis kuni 1901. aastani nime Ten. Linnaõigused sai Hrebinka 1959. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hrebinka elanikest ukrainlasi 93,84%, venelasi 5,12%, valgevenelasi 0,28%, armeenlasi 0,10% ja moldaavlasi 0,10%. Історична довідка hrebinka.org.ua Національний склад міст Datatowel.in.ua
Sõru sadam

Sõru sadam on väikesadam Hiiumaal Pärna külas. Asub Soela väina ääres. Sadama nimi tuleneb naaberküla nimest. Sadama koordinaadid on 58° 41′ 0″ N, 22° 31′ 0″ E. Sõru sadamast viib laevatee Saaremaale Triigi sadamasse. Regulaarreise alustati 19. mail 1999. Sõru sadam on Hiiumaal 1939 ehitatud kolmemastilise purjelaeva Alar kodusadam. Ühendus Hoia Eesti Merd tunnistas Sõru sadama 1999. aasta parimaks väikesadamaks.[viide?] 2006. aastal lõppesid sadamas mitu aastat kestnud ehitustööd, mille käigus sadamat süvendati, rajati uus kai parvlaevale koos rambiga, rekonstrueeriti kaitsemuulid, ehitati välja uus sadamahoone, rajati parkimisplats, lõpetati sadamaala väljaehitus, korrastati elektrivarustus ja välisvalgustus ning valmis mahasõidu olemasolevalt riigi maanteelt sadamani. Sadamas toimub džässmuusikafestival Sõru Jazz, mis on laienenud ka teistesse tegevuspaikadesse Hiiumaal. Seal asub Sõru muuseum. Lisaks paikneb sadama kõrval Sõru kabeliaed, mis on kultuurimälestisena kaitse alla võetud. Sõru sadama tuulepark "Hiiumaal Sõrul valmis Eesti kõige tänapäevasem väikesadam" arileht.delfi.ee, 29. september 2006 "Sõru Jazz tähistab kümnendat sünnipäeva nii mürgli kui mahedusega" kultuur.err.ee, 13. juuni 2017 Sõru sadam kultuurimälestiste riiklikus registris Sõru 360° aeropanoraam / aerofoto Hiiumaa.ee Sõru sadamast Lühitutvustus, pilt Saaremaa Laevakompanii Sõru sadamast Mootorpurjekas Alar Kaart (Mapquest)
Lohvõtsja

Lohvõtsja (ukraina Лохвиця, vene Лохвица) on linn Ukrainas Poltava oblastis, Lohvõtsja rajooni halduskeskus. Lohvõtsja asub Poltavast umbes 125 km loodes. Lohvõtsjat on esmamainitud 1320. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1644. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Lohvõtsja elanikest ukrainlasi 95,74%, venelasi 3,59%, valgevenelasi 0,22%, armeenlasi 0,15% ja juute 0,10%. Історична довідка Лохвицького району Лохвицьа районна рада Національний склад міст Datatowel.in.ua
Kobeljakõ

Kobeljakõ (ukraina Кобеляки, vene Кобеляки) on linn Poltava oblastis, Kobeljakõ rajooni halduskeskus. Kobeljakõ asub Poltavast umbes 55 km edelas. Kobeljakõ on asutatud 1620. aastal, linnaõigused sai 1648. aastal. Rajoonikeskus alates 1923. aastast. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kobeljakõ elanikest ukrainlasi 94,57%, venelasi 4,37%, armeenlasi 0,28%, valgevenelasi 0,21% ja asereid 0,12%. Кобеляки Точка-на-Карте Національний склад міст Datatowel.in.ua
High Island

High Island on Pelhami saarestiku saar Long Islandi väina lääneosas, mis jääb City Islandist vahetult kirdesse.
Rat Island

Rat Island on Pelhami saarestiku saar Long Islandi väina lääneosas City Islandi ja Hart Islandi vahel.
Hlobõne

Hlobõne (ukraina Глобине, vene Глобино) on linn Ukrainas Poltava oblastis, Hlobõne rajooni halduskeskus. Hlobõne asub Poltavast umbes 96 km läänes ja Krementšukist ligikaudu 38 km põhjaloodes. Asulat on esmamainitud 1725. aastal. Alevi staatuse sai Hlobõne 1957. aastal, linnaõigused 1976. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hlobõne elanikest ukrainlasi 94,54%, venelasi 4,43%, valgevenelasi 0,40%, armeenlasi 0,20% ja moldaavlasi 0,15%. Глобино Точка-на-Карте Національний склад міст Datatowel.in.ua
Eesti jalgpalli 1938. aasta karikavõistlused

Eesti jalgpalli 1938. aasta karikavõistlused oli Eesti karikavõistluste esimene hooaeg. Võistlusest võttis osa 11 võistkonda. Esimese karika võitis Tallinna VS Sport. Tallinna VS Sport v Tallinna Jalgpalli Klubi Tallinna VS Sport v Tallinna Jalgpalli Klubi Estonia 1938 Eesti karikas kui sild kahe vutiajastu vahel
Horol

Horol (ukraina Хорол, vene Хорол) on linn Ukrainas Poltava oblastis, Horoli rajooni halduskeskus. Asulat on esmamainitud 1083. aastal. Linnaõigused sai Horol 1781. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Horoli elanikest ukrainlasi 96,43%, venelasi 2,98%, valgevenelasi 0,20%, armeenlasi 0,08% ja moldaavlasi 0,07%. Хорол Точка-на-Карте Національний склад міст Datatowel.in.ua
Bilopillja

Bilopillja (ukraina keeles Білопілля, vene keeles Белополье) on linn Ukrainas Sumõ oblastis, Bilopillja rajooni halduskeskus. Bilopillja asub Venemaa piirist umbes 10 km kaugusel, Sumõst ligikaudu 33 km loodes. Bilopillja on asutatud 1672. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bilopillja elanikest ukrainlasi 92,60, venelasi 5,81%, mustlasi 0,81%, valgevenelasi 0,30%, armeenlasi 0,12% ja asereid 0,12%. Національний склад міст Datatowel.in.ua
Mart Laidmets

Mart Laidmets (sündinud 8. juulil 1975) on Eesti riigiametnik. Mart Laidmets lõpetas 1993. aastal Noarootsi Gümnaasiumi 1. lennu. 2000. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli ajaloo erialal. Aastatel 2001–2002 täiendas ta end stipendiaadina Uppsala Ülikoolis. Ta oli Koonderakonna juhatuse liige ja noorteühenduse esimees, ajavahemikul 1994–1995, 1996–1997, 1999–2001 töötas erakonna Riigikogu fraktsiooni nõunikuna, aastatel 1997–1999 peaminister Mart Siimanni abina. Aastatel 2002–2009 töötas ta Rektorite Nõukogu tegevsekretärina. 2009. aastal sai temast Haridus- ja Teadusministeeriumis kõrghariduse osakonna juhataja. Aastatel 2013–2018 töötas ta Haridus- ja Teadusministeeriumi üld- ja kutsehariduse ning noortevaldkonna ja koolivõrgu asekantslerina. 2018. aasta augustist oli ta Sihtasutus Innove juhatuse liige. Alates 25. jaanuarist 2019 kuni 8. augustini 2021 oli Mart Laidmets Haridus- ja Teadusministeeriumi kantsler. Alates 9. augustist 2021 oli ta Haridus- ja Noorteameti peadirektori asetäitja peadirektori ülesannetes, olles vahetanud selles ametis välja ametit esimesel tegutsemisaastal juhtinud Ulla Ilissoni. Haridus- ja teadusministeerium vabastas ta sama aasta 1. detsembrist ametist, heites talle ette volituste ületamist. Tartu halduskohus tunnistas 20. juulil 2022 haridus- ja teadusminister Liina Kersna vastava käskkirja õigusvastaseks ning muutis ka teenistusest vabastamise aluse vabastamiseks avaliku teenistuse seaduse paragrahvi alusel, mis puudutab teenistustähtaja möödumist. Kohtuotsus on jõustunud. Raigla, Malle-Liisa. Haridusministeeriumi kantsleriks saab Mart Laidmets. Lääne Elu, 24. jaanuar 2019. Haridusministeeriumi asekantsler Mart Laidmets lahkub ametist. ERR, 26. juuli 2018. Augustist juhita olnud haridus- ja noorteamet saab konkursiga uue peadirektori. Postimees, 4. oktoober 2021. Haridusministeerium vallandab HARNO juhi kohusetäitja Laidmetsa. ERR, 17. november 2021. "Mart Laidmets võitis kohtus ministeeriumi". ERR. 20. juuli 2022. Vaadatud 06.10.2022. "Ministeerium loobus Laidmetsaga edasi vaidlemisest". ERR. 23. august 2022. Vaadatud 06.10.2022.