laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ramón Estévez

Ramón Estévez (sündinud 7. august 1963) on USA näitleja. Ta on Martin Sheeni poeg ning Emilio Estévezi, Charlie Sheeni ja Renée Estévezi vend.
Nikolai Pirogovi monument

Nikolai Pirogovi monument on püstitatud Tartu Ülikooli vilistlase ja õppejõu Nikolai Pirogovi mälestuseks Tartusse, Raekoja taha Lossi tänava ja Ülikooli tänava nurgale haljasalale, mis monumendi järgi on tuntud kui Pirogovi plats. Monument rajati 1952. aastal, selle autorid on Juhan Raudsepp, Arseni Mölder, Peeter Tarvas ja August Volberg. Boris Veizenen, "Nikolai Pirogov (1810 – 1881)", EEVA: Eesti vanema kirjanduse digitaalne tekstikogu (vaadatud 02.08.2024) "Nikolai Pirogovi monument Tartus (1952)", EEVA: Eesti vanema kirjanduse digitaalne tekstikogu (vaadatud 02.08.2024)
Harald Aasa

Harald Aasa (30. november 1922 Silmsi, Koigi vald, Järvamaa – 25. detsember 2014) oli eesti viiuldaja ja pedagoog. Ta õppis viiulimängu Tartu Kõrgemas Muusikakoolis 1937–1941 Evald Turgani viiuliklassis, 1947–1952 Tartu Riiklikus Muusikakoolis Eduard Poolakese viiuliklassis ning 1952–1957 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis professor Vladimir Alumäe viiuliklassis. Aastal 1941 mobiliseeriti ta Punaarmeesse, kus ta oli 1942–1945 Eesti Laskurkorpuse orkestri viiuldaja. Ta töötas viiuldajana Vanemuise teatris 1947–1950, Eesti Raadio Sümfooniaorkestris 1952–1954, Eesti Filharmoonia keelpillikvartetis (koosseisus Endel Lippus, Harald Aasa, Herbert Laan, Toomas Tummeleht) 1962–1965. Töötas pedagoogina Tallinna Lastemuusikakoolis (1956–1961), Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (1961–1974), Tallinna Muusikakeskkoolis (direktorina 1974–1977, pedagoogina 1986–1997), Nõmme Lastemuusikakoolis (1978–1982) Õpilasi: Mati Kärmas, Mare Teearu, Imbi Kuus, Tiiu Peäske, Mart Traksmann, Mati Kuulberg, Niina Murdvee, Toomas Veenre, Feliks Herman, Jaak Sepp, Mikk Murdvee jt. Ta oli mitmete regionaalsete viiuldajate konkursside žürii liige (Minskis, Vilniuses). Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Nikolai Reegi bareljeef

Nikolai Reegi bareljeef avati kindralleitnant Nikolai Reegi mälestuse jäädvustamiseks Tartus Barclay hotellis 23. veebruaril 2004. Bareljeefi autor on Airike Taniloo. Nikolai Reegi bareljeef
Kansk

Kansk on linn Venemaal Krasnojarski krais. Asub Kani jõe ääres, jõe mõlemal kaldal. Kansk asutati 1682. aastal, linnaõigused sai 1782. Linna läbib Siberi raudtee. Kanski lennuväebaas Kanski koduleht
Mati Kuulberg

Mati Kuulberg (9. juuli 1947 Tallinn – 14. juuni 2001 Tallinn) oli eesti viiuldaja, helilooja ja pedagoog. Oli Eesti Kongressi liige. Mati Kuulberg on maetud Metsakalmistule. Tema vend on Priit Kuulberg. Tallinna Muusikakeskkool – Harald Aasa viiuliklass, lõpetas 1966 Tallinna Riiklik Konservatoorium – Anatoli Garšneki kompositsiooniklass, lõpetas 1971 ERSO – viiuldaja (1966–1974) Tallinna Muusikakool (1970–1973) Tallinna Muusikakeskkool – muusikateooria ja kompositsiooni õpetaja (1975–1998) 5 sümfooniat (1971, 1977, 1978, 1983, 1986) 3 balletti "Pöördlava" (1973) "Mont Valérien" (1971) Kompositsioon viiele (1971) instrumentaalkontserte CV orelile (2001) 4 sonaati sooloviiulile (1971/1974, 1976, 1977, 1983) Mirjam Tally Timo Steiner Mihkel Kerem Eres Edition Antes Edition Edition 49 SP Muusikaprojekt http://www.kalmistud.ee/g327/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=86558[alaline kõdulink] Eesti muusika biograafiline leksikon. 1. köide: A–M. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007, lk. 341. Eesti muusika biograafiline leksikon. 1. köide: A–M. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007, lk. 341–342. Elulugu EMICi lehel Teoste nimekiri EMICi lehel
Mihkel Kerem

Mihkel Kerem (sündinud 23. jaanuaril 1981 Tallinnas) on eesti viiuldaja ja helilooja. Eesti Heliloojate Liidu liige aastast 2007. Kerem õppis 1987–1999 Tallinna Muusikakeskkoolis Mirjam Keremi viiuliklassis ja Mati Kuulbergi kompositsiooniklassis. 1999–2003 jätkas ta EMTAs Mirjam Keremi viiuliklassis ja Jaan Räätsa kompositsiooniklassis. 2002–2004 täiendas ta end Royal College of Musicus Londonis Levon Chilingiriani ja William Mivali juhendamise all ning sai 2006. aastal samast magistrikraadi. 8 sümfooniat 3 sonaati viiulile ja klaverile 10 keelpillikvartetti orkestrimuusikat kammermuusikat Mihkel Kerem kappiyhing.ee Mihkel Kerem EMIK Kalle Kurg. "1984". Maailma vaevane helin. - Teater. Muusika. Kino 4, 2022. [1]
Pápa

Pápa on linn Ungaris Veszprémi komitaadis, Pápa kreisi halduskeskus. Asub Bakonyi põhjaserval Tapolca oja orus. Esmamainitud 1061. aastal. Peamiselt 18. sajandil saabus linna palju saksa asunikke, kelle järeltulijad moodustavad suure osa linnaelanikest. Linnas oli ka suur juudi kogukond, kuid see hävis holokaustis. Linnas on sündinud Ferenc Gyurcsány. Pápa Lombard Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. Pápa koduleht
Orav

Orav ehk harilik orav ehk punaorav (Sciurus vulgaris) on oravlaste sugukonda kuuluv näriline. See on ainus Eestis pärismaisena elav orava perekonna liik. Orava karvastiku värvus varieerub ka Eesti ulatuses: Saaremaal on see valdavalt hallikam, mandril punakam. Sügisel hakkab orav talveks toiduvarusid koguma. Ta matab need peidikutesse 20–30 cm sügavusele mulla alla, varud leiab hiljem üles tänu suurepärasele haistmisele. Ta on pidevalt valvel, ronides väledalt mööda puutüvesid või hüpates oksalt oksale. Orava nägemine ja kuulmine on väga hea ning ta põgeneb väikseimagi harjumatu müra puhul. Harilik orav Orava jäljed lumel Orava näritud käbid Kõrvemaal (2015) Paarituvad oravad Orav andmebaasis eElurikkus Heiki Suurkask. Punaoravad on hädas halloravate topeltohuga, Eesti Päevaleht 20. oktoober 2008
Maasuslik

Maasuslikud (perekond Xerus) moodustavad Xerinae alamsugukonnas oravlaste taksoni. Neid leidub ainult Aafrikas. Maasuslikuid on nelja liiki, mis jagunevad kolme alamperekonda. Perekond Xerus Alamperekond Euxerus Xerus erythropus (Edela-Marokos, Lõuna-Mauritaanias ja Senegalis) Alamperekond Geosciurus Xerus inauris (Namiibias, Botswanas, Zimbabwes, Lõuna-Aafrikas) Xerus princeps (Angola edelaosas, Namiibias) Alamperekond Xerus Xerus rutilus (Sudaani kirdeosast kuni Tansaania kirdeosani) Maasuslikud elavad avaratel metsa- ja rohualadel või kivisel maastikul. Nad on päevase eluviisiga ning elavad urgudes. Toituvad taimejuurtest, seemnetest, puu- ja kaunviljadest, teraviljasaadustest, putukatest, väikestest selgroogsetest ja linnumunadest. Nad elavad sarnaselt Põhja-Ameerika rohtlahaukuritele kolooniates ning omavad samalaadseid käitumismustrid. Lemmikloomana jookseb maasuslik kodus vabalt ringi, kuid põllumehed peavad seda looma pigem kahjuriks. Lõuna-Aafrika maasuslikute sigimine on asünkroonne, neil puudub konkreetne sigimisperiood, kuigi juulist oktoobrini on maapinnal näha väga vähe pesakondi. Tiinus kestab 48 päeva ja 52. päevaks pärast sündi on pojad emast võõrutatud. Ühes pesakonnas on korraga üks kuni kolm järglast. Emane saab suguliselt küpseks kümnekuuselt, isane kaheksakuuselt. Kuigi emane on võimeline sigima aasta läbi, suudab vähem kui 10% maasuslikutest üle ühe korra aastas paljuneda. Lõuna-Aafrika maasuslikud ei maga talveund. Nad on väga sotsiaalsed loomad ning elavad rühmades, mis koosnevad tavaliselt 1–3 emasest ja 2-3 isasest. Mõnikord võib isasloomade arv küündida üheksani. Maasuslikute puhul on huvitav see, et täiskasvanud isastele meeldib koguneda 19-20 isendist koosnevatesse salkadesse. Oma pesitsemispiirkonda jagavad nad teiste salkadega, mis on üsna üllatav, sest üldiselt on isaste imetajate vahel karm konkurents emaslooma saamiseks. Maasuslikute instinkt elada rühmades võimaldab neil röövloomade ees ellu jääda, mis kaalub üles suurest konkurentsist tulenevad kehvad sigimisvõimalused. Nowak, Ronald M. 1991. pp. 577–8 Walker's Mammals of the World Fifth Edition, vol. I. Johns Hopkins University Press, Baltimore. Thorington, R. W. Jr. and R. S. Hoffman. 2005. Family Sciuridae. pp. 754–818 inMammal Species of the World a Taxonomic and Geographic Reference. D. E. Wilson and D. M. Reeder eds. Johns Hopkins University Press, Baltimore
Ajka

Ajka on linn Ungaris Veszprémi komitaadis, Ajka kreisi halduskeskus. Asub Bakonyi keskosas. Ajkat on esmamainitud 1214. aastal. 1836. aastal hakati kaevandama kivisütt, 1930. aastatel hakati kaevandama ka boksiiti. Linn loodi 1960. aastal mitme küla liitmise teel. 4. oktoobril 2010 purunes Ajkas asuva alumiiniumitehase mudahoidla kaitsetamm, ujutades mürgise mudaga üle 40-ruutkilomeetrise ala, sealhulgas Kolontári ja Devecseri küla. Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. Ajka koduleht
Metsümiseja

Metsümiseja (Marmota monax) on Põhja-Ameerika suurim oravlane. Täiskasvanud isend on tavaliselt 40–65 cm pikk (sealhulgas 15 cm saba) ja kaalub 2–4 kg. Metsümiseja päev
Železnogorsk (Krasnojarsk)

Železnogorsk on kinnine linn Venemaal Krasnojarski krais. Asub Kantati ja Baikali jõe ääres, 64 km kaugusel Krasnojarskist. Železnogorsk tekkis 1950. aastal rajama hakatud plutooniumitehase juurde, linnaõigused sai 1954. Nõukogude ajal kandis koodnime Krasnojarsk-26. 1958. aastal hakkas 20 m sügavusel maa all tööle mäekeemiatehase esimene reaktor, mis tootis plutooniumi. Linnas on ka tuumajäätmete hoidla. Народная энциклопедия «Мой город». Железногорск (Красноярский край) http://www.adm.k26.ru/
Harilik heinmuda

Harilik heinmuda (Ruppia maritima) on üheiduleheline konnarohulaadsete seltsi ja heinmudaliste sugukonda kuuluv taim. Ta on riimveele iseloomulik taim. Ta kasvab liivasel ja mudasel merepõhjal, enamasti lainetuse eest kaitstud kohtades. Teda võib leida jõgede lehtersuudmetes (estuaarides), rannikulõugastes (laguunides) ning laiades madalates abajates ja lahtedes. Heinmuda õitseb juulis. Harilik heinmuda andmebaasis eElurikkus Heinmuda ingliskeelne kirjeldus Artikkel vee soolsuse mõjust harilikule heinmudale
Peter Tägtgren

Peter Tägtgren (sündinud 3. juunil 1970) on Rootsi muusik, produtsent ning mitme metal-bändi looja[viide?] ja seal kaasalööja. Tal on Rootsi kuulsaim[viide?] ja maailma üks kvaliteetsemaid[viide?] metal-muusika jaoks sisse seatud stuudio – The Abyss stuudio. Tägtgren on eestvedaja bändides Hypocrisy, Pain jt.[viide?]
Pieter van der Aa

Pieter (ka: Pierre, Petrus) van der Aa (ka: vander Aa) [p'iiter fan der 'aa] (umbes 1659 Leiden – august 1733) oli hollandi kirjastaja, raamatukaupmees, raamatutrükkija ja geograafiliste kaartide valmistaja. Üheksa-aastaselt asus ta tööle raamatukaupmehe õpipoisina. Aastal 1680 või 1682 asutas Pieter van der Aa Leidenis kirjastuse, mis sai varsti maailmakuulsaks. Viiekümne aasta jooksul andis ta välja tohutu hulga materjali, sealhulgas igasuguse kujuga atlaseid ja illustreeritud teoseid. Kaks neist koosnevad vastavalt 27 ja 28 köitest, sisaldades üle 3000 kaardi ja tahvli. Pieter van der Aa maa- ja merekaardid ei ole enamasti esmaklassilised ja kindlasti ei ole nad originaalkaardid, kuid nad on sageli väga stiilsed ja dekoratiivsed, mistõttu neid kollektsioneeritakse. Paljud atlased tegi ta tellimustööna, kasutades teiste kaarditrükkijate vanu trükivorme. Peale selle andis ta välja Gronovi jt koostatud töö vanaajast ning palju anatoomia- ja matemaatikaraamatuid, Christiaan Huygensi kuulsa teose "Traité de la lumière" (Traktaat valgusest), antiikklassikuid ja antiikkeelte grammatikaid, 12-köitelise luksusteose "Thesaurus antiquitatum romanarum" (Rooma muististe aardekamber) jmt. Tähtsad on ka H. Boerhaave ja W. J. 's-Gravesande teoste väljaanded ja Rotterdami Erasmuse kogutud teosed (Opera omnia). ‘T LANDSCHAP CUMANA, Tussen GOLFO DE VENEZUELA en RIO DE PARIA Gelegen. Cumana, Pays situé entre le Golfe de Venezuela et Rio de Paria, dans l’ Amerique Meridionale, dressé sur les Rélations du second Voyage de Ferdinandus Cortes, et sur plusieurs autres plus recentes, nouvellement donné au Public par Pierre vander Aa. (Cumana, maa Venezuela lahe ja Paria jõe vahel Lõuna-Ameerikas, koostatud Ferdinandus Cortese teise reisi teadete ja paljude uuemate teadete järgi, uuesti välja antud Pierre van der Aa poolt.) Vasegravüür, käsitsi koloreeritud, 22×33,5 cm, 1715. Nouvelle carte de l’Amerique, avec tous ses Royaumes, Etats, Iles, Ports, Bayes et Rivieres, dressée suivant les plux nouvelles decouvertes par les plus habiles Géographes, et tout nouvellement mise en lumiere par Pierre vander Aa. (Uus Ameerika kaart koos kõigi selle kuningriikide, saarte, sadamate, lahtede ja jõgedega, koostatud kõige osavamate geograafide poolt ning täiesti uuesti avaldatud Pierre vander Aa poolt.) Käsitsi koloreeritud, 43×53,5 cm. Maailma kaart Antonio de Herrera. Ammiraal C. Kolumbes ... scheeps-togt ... na de West Indien, in’t jaar 1498. (Admiral C. Kolumbuse ... laevareis ... Lääne-Indiasse aastal 1498). 1706. De Wijd-boroemde voyagien na oost-en West-Indiën. (Kuulsad reisid Ida- ja Lääne-Indiasse.) Kaks köidet.
Soo-kastehein

Soo-kastehein (Agrostis canina) on kõrreliste sugukonda ja kasteheina perekonda kuuluv üheiduleheline taim. Ta kasvab märgadel ja soostunud aladel: niisketel soomuldadel, luhtadel ja veekogude kallastel. Soostunud niitudel moodustab ta eriti sügisepoole tiheda ja pehme rohukamara, mis on kariloomadele heaks söödaks. Ta on Eestis sage. Soo-kasteheina kõrs on 20-60 cm kõrge, püstine või põlvjalt tõusev suhteliselt jäme. Tal on rohkesti pehmeid õrnjaid peeneid juurmisi lehti. Pööriseharud on karedad, 3-6 kaupa männases. Pähikud on tumelillad, harvem pruunikad või rohelised. Libled on 2-2,5 mm pikad. Tolmukapead on 1-1,5 mm pikad, purpurpunakad või harva kollased. Teris on 1 mm pikk, kahvatu kollakaspruun ovaalne. Soo-kastehein õitseb juunis ja juulis. Soo-kastehein andmebaasis eElurikkus
Produtsent

Produtsent on mitmetähenduslik sõna: Produtsent on tootmises tootja või valmistaja. Produtsent on loomevaldkonnas tehnilise ametikoha ametinimetus: filmiprodutsent on filmi tootmise juht; teleprodutsent on televisioonisaate tootmise juht; muusikaprodutsent on fonogrammi ehk helisalvestise ehk heliülesvõtte tootmise ehk muusikaproduktsiooni juht. Produtsent on bioloogias ja ökoloogias tootev organism. Produtsendid
Valge kastehein

Valge kastehein (Agrostis stolonifera) on üheiduleheline taimeliik kõrreliste sugukonna kasteheina perekonnast. Alamliik on kollakas kastehein. Valge kastehein andmebaasis eElurikkus
Harilik kastehein

Harilik kastehein (Agrostis capillaris) on üheiduleheline taimeliik kõrreliste sugukonna kasteheina perekonnast. Harilik kastehein andmebaasis eElurikkus
Kärt Johanson

Kärt Johanson (sündinud 8. novembril 1971 Tallinnas) on eesti laulja ja näitleja. Ta on Theatrumi asutajaliige. "Seitse une nägu" (2004) "Unistadt" (2007) Tema vennad on Jaak, Ants ja Mart Johanson. Kärt Johanson abiellus 2001. aastal Tõnis Mäega. 1999. aastal sündis neil tütar Liidia. 2003. aastal sündis neil teine tütar Mirt. "Tilises-tilises pulmakell"[alaline kõdulink] Kroonika, 8. jaanuar 2002 " Tõnis Mägi ja Kärt Johanson said tütre" Õhtuleht, 24. november 1999 Kärt Johansoni lahtilükkamine – aga kes olen siis mina? / Piret Kooli, Eesti Naine, oktoober 2021
Produtsendid

"Produtsendid" on mitmuse vorm sõnast "produtsent". "Produtsendid" on Mel Brooksi 1968. aasta komöödiafilm (backstage-muusikal), mille peaosades olid Zero Mostel ja Gene Wilder. "Produtsendid" on sellel filmil põhinev muusikal 2001. aastast "Produtsendid" on sellel muusikalil põhinev Susan Stromani film, milles peaosi mängisid Nathan Lane, Matthew Broderick ja Uma Thurman. Produtsent
Suur kastehein

Suur kastehein (Agrostis gigantea) on kõrreliste sugukonda kuuluv taimeliik. Taime kõrgus on 40–120 cm, erandjuhtudel kuni 150 cm. Suur kastehein andmebaasis eElurikkus
The Producers

"The Producers" ("Produtsendid") on mitme teose pealkiri: "Produtsendid" on Mel Brooksi 1968. aasta komöödiafilm, mille peaosades olid Zero Mostel ja Gene Wilder. "Produtsendid" on sellel filmil põhinev muusikal 2001. aastast "Produtsendid" on sellel muusikalil põhinev Susan Stromani film, milles peaosi mängisid Nathan Lane, Matthew Broderick ja Uma Thurman. "The Producers" on ka mitme ansambli nimi: "The Producers" oli 1980. aastate USA new wave'i ja power pop'i ansambel. "The Producers" on 2006. aastal Londonis loodud ansambel.
Železnogorsk

Železnogorsk on kahe linna nimi: Železnogorsk, linn Krasnojarski krais Železnogorsk, linn Kurski oblastis
181

181. aasta Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand Aastakümned: 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad - 180. aastad - 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad Aastad: 176 177 178 179 180 - 181 - 182 183 184 185 186 ... ... ...
Benita Otti

Benita Otti (sündinud Kobbin, 27. august 1922 Tallinn – 4. aprill 1984 Tallinn) oli Eesti draamanäitleja. Pärast Tallinna III Progümnaasiumi lõpetamist alustas 1942 õpinguid Tallinna Teatrikoolis, mille lõpetas 15. juulil 1946, siis juba Eesti NSV Riikliku Draamateatri juures asuva Draamastuudio eriklassi nime all. Töötas Tallinna Riiklikus Draamateatris alates 1. novembrist 1944 (alus: Riikliku Draamateatri direktori käskkiri nr 52, novembrist 1944) kuni 1. märtsini 1945 draamanäitlejana. Alates 15. märtsist 1945 töötas Riiklikus Akadeemilises Ooperi- ja Balletiteatris Estonia draamanäitlejana (käskkiri nr 65, 30.03.1945) kuni 1. septembrini 1946. Vabastati töölt seoses üleviimisega Vanemuise teatri koosseisu Eesti NSV Kunstide Valitsuse käskkirja nr 128, 26. juulist 1946 alusel. Alustas 1955 tööd Eesti Televisioonis lavastaja assistendina. Osales ka telelavastustes "Hõissa, näärid!" ja "Vahimajake nr. 27". "AASTAL 1905", K. Aluoja dramatiseering A. H. Tammsaare romaani "Tõde ja õigus" III osa järgi. "Libahunt", August Kitzberg (Tiina) "Tartuffe", K. Aluoja seatud läbilõige Moliere'i komöödiast (Elmire, Orgoni naine) "Pärast tarku palju", Aleksandr Ostrovski komöödia.
Žabalj

Žabalj serbia keeles Жабаљ/Žabalj, ungari keeles Zsablya, saksa keeles Josefsdorf) on linn Serbias Vojvodina autonoomses piirkonnas Lõuna-Bačka ringkonnas, Žabalji valla keskus. Elanike arv oli 2000. aasta Serbia rahvaloenduse andmetel 9598.
Lehterämbliklased

Lehterämbliklased (Agelenidae) on ämblikuliste seltsi kuuluv sugukond, kuhu kuulub üle 40 ämblike perekonna kogu maailmast. Nimetuse on nad saanud võrgu järgi, mis meenutab tunnelit ja on otsast lehtrikujuline. "Tunnel" on kahe avaga ning tavaliselt istub ka ämblik ise selle tagumises otsas ja ootab, kuni saak võrku jookseb või lendab. Lehterämbliklased ei uuenda oma võrku iga päev, nagu seda teevad näiteks võrkurlased (Araneidae). Lehterämbliklased on karvase keha ja karvaste jalgadega. Nende kaheksa silma asetsevad ristuvate ja üksteist katvate kahe reana. Mõned liigid sellest sugukonnast on huvitavad oma sotsiaalse eluviisi poolest, kus võrke tehakse ja kasutatakse erinevate ämblike vahel. On liike, kes hoolitsevad ühiselt järglaste eest, kuigi siiski puuduvad neil oma töölised ja sõdurid nagu sipelgatel või mesilastel. Samuti on kõigi nende emasloomade eesmärk sigida. Agelena labyrinthica – harilik lehterämblik. Lääne-Eestis ja saartel elavad lehterämblikud koovad lehterjaid võrke. Need asuvad madalal rohustus, mis on efektiivsed maad ligi liikuvate saakloomade püüdmiseks. Ainus lehterämbliklase liik Eesti looduses. Tegenaria domestica – harilik majaämblik. Kuni 10 millimeetri pikkune pikkade karvaste jalgade ja kehaga loom. Tema vaibakujulisi, lehtriga lõppevaid võrke kohtab sageli toanurkades. Tegenaria atrica – keskeuroopa majaämblik. Väga suur. Eestis märgatud alates 1990. aastate teisest poolest. Agelena – labürintämblik (Aasia, Aafrika, Euroopa) Agelenella Agelenopsis Agelescape (Vahemere maad) Ahua Azerithonica Barronopsis Benoitia Calilena Hadites (Balkan) Histopona (Kesk-Euroopa) Hololena Huangyuania Huka Kidugua Lycosoides Mahura Maimuna (Lõuna-Euroopa, Kesk-Aasia) Malthonica Melpomene Mistaria Neoramia Neorepukia Neotegenaria Novalena Olorunia Oramia Oramiella Orepukia Paramyro Porotaka Pseudotegenaria (Balkan) Rualena Tararua Tegenaria – majaämblik Textrix (Lõuna-Euroopa, Aafrika) Tikaderia Tortolena Tuapoka Maailma ämblike kataloog (inglise keeles)
Halldór Laxness

Halldór Kiljan Laxness (sünninimi Halldór Guðjónsson; 23. aprill 1902 Reykjavík – 8. veebruar 1998 Reykjavík) oli islandi kirjanik, 1955. aasta Nobeli kirjandusauhinna laureaat. "Hea preili ja Härrasmaja" (jutustus). Islandi keelest tõlkinud Henrik Sepamaa. Tallinn, Loomingu Raamatukogu 1957, nr 17, 56 lk "Jutustus heeringast" (lühijutt). Tõlkinud Hendrik Sepamaa – valimikus "Merejutte", Loomingu Raamatukogu 1959, nr 2, lk 3–9 "Iseseisvad inimesed: kangelassaaga" (romaan). Tõlkinud ja järelsõna: Henrik Sepamaa. Sari "Suuri sõnameistreid", Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn 1960, 576 lk "Napoleon Bonaparte" (novellivalimik). Tõlkinud Hendrik Sepamaa. Loomingu Raamatukogu 1962, nr 15, 48 lk "Salka Valka" (romaan). Tõlkinud ja järelsõna: Henrik Sepamaa. Sari "XX sajandi raamat", Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn 1963, 440 lk; 2. trükk: Eesti Raamat, Tallinn 1979 "Aatomijaam" (romaan). Tõlkinud Henrik Sepamaa. Eesti Raamat, Tallinn 1970, 176 lk "Napoleon Bonaparte" (novell). Tõlkinud Henrik Sepamaa – valimikus "Islandi novell", Eesti Raamat, Tallinn 1979, lk 29–46 "Islandi kell" (romaan). Tõlkinud Arvo Alas ja Askur Alas. Sari "20. sajandi klassika", Varrak, Tallinn 2008, 492 lk; ISBN 9789985317020 Helgi Pukk, "Island tule ja jää maa" (Põhjamaade kirjandus II). Greif, Tartu 1998, 76 lk; Laxnessist lk 48–73 Islandi kirjanik ülendas alandatuid: katked Halldór Laxnessi Nobel-loengust (1955). Lisa : H. Laxnessi eluloost ja teoste bibliograafia – Eesti Päevaleht/Arkaadia 25. märts 2000, lk 8
Råsunda

Råsunda on Rootsis Stockholmi läänis asuva Solna linnaosa. Nimi on saadud kahe vana talunime (Råsta ja Frösunda) liitmisel. Rahvastik hakkas kasvama 1900. aasta paiku Råsunda Förstads AB algatusel Stockholmi ja Sundbybergi vahelise raudtee ääres. 10. novembril 1911 sai Råsundast munitsipaalkogukond Solna kihelkonnas. Munitsipaalkogukond kaotati 1943, kui Solna sai linnaks. Linnaosa on tuntud eelkõige endise Rootsi rahvuskoondise jalgpallistaadioni Råsunda staadioni järgi.
Järv-lahnarohi

Järv-lahnarohi (Isoëtes lacustris) on lahnarohuliste sugukonda lahnarohu perekonda kuuluv koldtaim. Taime leidub Atlandi ookeani mõlemal kaldal. Euroopas elab ta Skandinaavias, Poolas, Põhja-Saksamaal, Madalmaades, Põhja-Prantsusmaal, Briti ja Fääri saartel ning Islandil. Põhja-Ameerikas kohtab teda Ameerika Ühendriikide Maine'i, Vermonti, New Hampshire'i ja Massachusettsi osariigis ning Kanadas New Brunswicki ja Nova Scotia provintsis. Taim on Eestis haruldane, kuulub II kaitsekategooria liigina looduskaitse alla (Eestis kasvab ka muda-lahnarohi, mis on aga veel haruldasem ja kuulub esimesse kaitsekategooriasse). Järv-lahnarohi kasvab Eestis oligotroofsetes ja semidüstroofsetes liivase või kivise põhjaga järvedes. Eelistab nõrgalt happelist vett. Kasvab 5–460 cm, välismaal vahel kuni 8 m sügavuses vees. Tema lehed on 8–25, harva kuni 40 cm pikad ja 2–3 mm laiad, alusel kuni 5 mm laiused. Iga lehe alusel on eoskott, kus asuvad eosed. Lehti juurtega ühendav vars on väga lühike. Aastas kasvab varre otsa kaks täiendavat lehekogumit, kevadel ja sügisel. Taime kõrgus on 3–15 cm. Paljunemine toimub tavaliselt hilissuvel või varasügisel. Eoskottides kasvab kahesuguseid eoseid: emased ehk megaspoorid, mille läbimõõt on 530–700 μm, ja isased ehk mikrospoorid, mille läbimõõt on mõni mikromeeter. Need eosed vabanevad eoskottidest ja alustavad uut elutsüklit. Järv-lahnarohi on dekaploidne taim (10 komplekti kromosoome).  Järv-lahnarohi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Järv-lahnarohi andmebaasis eElurikkus