laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Paul Voldemar Kuusik

Paul Voldemar Kuusik (28. mai 1890 Tartu – 16. juuli 1963 Gadebusch, Mecklenburg-Vorpommern, Saksa Demokraatlik Vabariik) oli eesti vaimulik. Paul Voldemar Kuusik õppis Tartu Aleksandri gümnaasiumis ja lõpetas selle aastal 1909. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1909–1914. Tema ülikooliaegne teaduslik töö "Steifragen über commudian" krooniti ülikooli juures hõbeaurahaga. Lõpetas ülikooli cand. theol. astmega. Oli prooviaastal Tarvastu (praost Mihkel Jürmanni) ja Valga Peetri koguduste (märterpastor Richard Alexander Georg Wühneri) juures. Ordineeriti õpetajaametisse 31. oktoobril 1916. Oli aastal 1916 Viljandi praostkonna vikaarõpetaja. 1917–1922 teenis ta Maarja-Magdaleena kogudust. Seejärel teenis ta aastatel 1922–1927 Türi Püha Martini kogudust. Seejärel asus ta õpetajaks Tallinna, asutades seal õhtukoguduse "Emmause", kus 1934–1937 oli abiõpetaja ja 1937–1939 õpetaja. Ta oli 1935–1939 Tallinna praostkonna abipraost ja aastal 1939 praosti kohusetäitja. Samuti oli ta aastatel 1935–1941 EELK Konsistooriumi assessor. Lahkus aastal 1941 Saksamaale (vabastati 28. veebruaril 1941 kõigist EELK-ga seotud ametitest seoses emigreerumisega Saksamaale). Pidas aastatel 1941–1942 Eestist ja Lätist pärit ümberasujatele Wernecki lossis jumalateenistusi (Baieri liidumaal, Alam-Frangimaa ringkonnas, Schweinfurti kreisis). Tema õe Adele Hilda abikaasa oli Keila Miikaeli koguduse õpetaja Ado Köögardal, teise õe Anna Marie abikaasa oli kolonel Johannes Soodla. Tema abikaasa Wendela isa oli Tartu Ülikooli slavistika professor Gotthilf Leonhard Masing, vanaisa Mustjala ja Peterburi Mihkli koguduse pastor Carl Johannes Masing. Tema kälimees Hermann Johannes Ederberg oli Hargla ja Koeru koguduse pastor. Türi kirik ja kogudus 690. Türi 2010. koostanud Andres Tšumakov Kristjan Luhamets, Koguduse lugu: Tallinna Emmause, Peetruse ja Kolmainu koguduste lood, https://e-kirik.eelk.ee/ Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Eesti Kirik nr.9 1963 Paul Voldemar Kuusik Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Kärdla Põhikool

Kärdla Põhikool on Hiiumaal Kärdlas aadressil Uus tn 4 tegutsev põhikool. Kärdla Põhikool on 2016. aasta septembrini tegutsenud Kärdla Ühisgümnaasiumi õigusjärglane. 1830. aastal hakati Kärdlas vabrikutöölistele õpetama emakeelt, rehkendamist, usuõpetust ja saksa keelt. Kool oli algul mõeldud nii poistele kui ka tüdrukutele. Samal aastal alustas tööd ka vabriku erakool, mida nimetati saksa kooliks. 1853. aastal asutati poistekool 1863. aastal asutati tütarlaste kool 1910. aastal avati Kärdla haridusseltsi erakool 1911. aastal liideti poiste- ja tütarlaste kool 3-klassiliseks Kärdla Ühendatud Vallakooliks 1916. aastal liideti kõik Kärdlas tegutsevad koolid 6-klassiliseks Kärdla Riigikooliks 1919. aastal muudeti Kärdla Algkool Kärdla Kõrgemaks Algkooliks 1930. aastal valmis uus koolimaja (praegune nn "vana maja"), Sadama tänav 11 1935. aastal loodi 9-klassiline reaalkool 1940. aastal avati Kärdlas keskkool 1975. aastal valmis nn "uus maja", kus paiknevad võimla ja söökla 1997. aastal avati teabemaja, kus paikneb kooli raamatukogu, kunsti- ja arvutiklass 2002. aastal sai kooli uueks nimeks Kärdla Ühisgümnaasium 2007. aastal renoveeriti "vana maja", mille ruumidesse kolis ka Rudolf Tobiase nimeline Kärdla Muusikakool 2008. aastal renoveeriti kooli teabemaja 2014. aastal sai senisest riigikoolist Kõpu Internaatkoolist Kärdla Ühisgümnaasiumi ja 2016. aastal selle õigusjärglase Kärdla Põhikooli Kõpu õppekoht 2016. aasta septembrist korraldati Kärdla Ühisgümnaasiumi töö ümber: alates sellest ajast pakub Kärdla Põhikool põhiharidust ja riigigümnaasium Hiiumaa Gümnaasium keskharidust. 2020. aastal otsustas Hiiumaa vallavoli­kogu muuta Kärdla põhikooli põhimäärust, mille tulemusena osutus võimalikuks Kõpu õppekoha sulgemine ja Kärdla Põhikooli ainsaks tegevuskohaks jääb Kärdla. Algselt oli kavas Kõpu õppekoht sulgeda pärast seda, kui 2022. aastal valmib Kärdla Põhikooli uus hoone, milles HEV-õpilastele on ette nähtud eraldi hooneosa. Vaino Väljas 23572 Kärdla vana koolimaja, Kultuurimälestiste register "Internet Archive. Kärdla Ühisgümnaasium". Internet Archive. 04.06.2013. Arhiveeritud 4. juuni 2013. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. juuni 2013. Vaadatud 14.01.2018. "Kärdla Põhikool". Hiiu Vallavalitsus. Originaali arhiivikoopia seisuga 19.01.2018. Vaadatud 14.01.2018. Roosna, Harda. Kõpu kooli sulgemise otsus võeti vastu nimelisel hääletusel. Hiiu Leht, 9. juuni 2020. Kooli koduleht
Ühisgümnaasium

Ühisgümnaasium on gümnaasium, milles rakendatakse ühishariduse põhimõtet. Eelkõige peetakse ühishariduse all silmas poeglaste ja tütarlaste ühist koolitust, võidakse silmas pidada aga ka eri rassist inimeste ühist koolitust. Eestis muutus ühisharidus valdavaks 1920. aastate alul, ja samast ajast on olemas ka ühisgümnaasiume. Ühigümnaasiumidest ja ühisharidusest.
Richard Alexander Georg Wühner

Richard Alexander Georg Wühner (28. september (vkj 16. september) 1872 Tarvastu – mõrvatud 4. mai 1919 Pihkva) oli eesti vaimulik. Õppis 1880–1882 Blumbergi koolis, 1883–1884 gümnaasiumis, 1884–1886 reaalkoolis ja 1886–1890 gümnaasiumis. Aastatel 1891–1895 õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Sangaste koguduses (Theodor Heinrich Renatus Hesse juures) ja Rõuge koguduses (Rudolf Kallase juures). Ordineeriti Tartus õpetajaks 28. septembril 1897. Oli 1897–1898 Valga Peetri koguduse vikaarõpetaja ja 1899–1919 õpetaja. 31. jaanuaril 1919 arreteeriti kommunistide poolt ja saadeti Riia kaudu Pihkvasse, kus ta hukati. Õpetaja Richard Wühner hukati Pihkvas 3. mail 1919 katoliku surnuaia taga, surnukeha maeti kuriteopaika. Kui Pihkva Eesti vägede kätte langes, toimetati surnukeha Peetri koguduse nõukogu hoolel Valka ja maeti austusavalduste saatel Peetri surnuaeda ja hiljem Valga Tartu tänava kalmistule. Tema isa Hans Wühner oli eesti rahvusliku liikumise tegelane. Vend Theodor Hans Wühner oli Karula koguduse õpetaja. Konrad Veem. Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon. EVR Stockholm 1988 Õpetaja Richard Wühner jäi ustavaks märtrisurmani, www.eestikirik.ee, 10.05.2019
Elektromagnetiline impulss

Elektromagnetiline impulss ehk elektromagnetimpulss (ingl electromagnetic pulse, lühend EMP) kujutab endast plahvatuslikku elektromagnetilise energia voogu. Energeetiliselt kõrg-ergastatud süsteem saadab välja võimsa laiaribalise elektromagnetimpulsi, mille madalsageduslik osa kutsub elektromagnetinduksiooni teel esile tugevaid voolutõukeid ja liigpingeid elektrijuhtides ja võib seega kahjustada iga liiki elektrirajatisi ja -seadmeid ning eriti elektroonikaaparatuuri. Liigpinged võivad seejuures levida elektri- ja sideliini juhtmete kaudu kauge maa taha. Elektromagnetimpulsi looduslik tekitaja on näiteks äike. Niisugune impulss tekib ka induktiivsust sisaldava vooluahela katkestamisel: induktiivpooli magnetvälja salvestunud energia vabaneb siis kõrgepingeimpulsina ja sellega kaasneva vooluna sädelahenduses. Tugev lahendusvool, mis tekib laetud kondensaatori lühistamisel, võib samuti elektromagnetimpulsi esile kutsuda. Mida suurem on induktiivsus või mahtuvus, seda tugevam impulss tekib. Näiteks katseseadmetes, milles uuritakse magnetvälja mõju materjalidele ja seadmetele, kasutatakse magnetpoole (elektromagneteid), mis võivad ilma purunemata tekitada kuni 100 tesla suuruse magnetinduktsiooni. Katseseadmete kondensaatorite lahendusvool võib ulatuda mõnesaja kiloamprini. Sõjalisel otstarbel saab võimsa elektromagnetimpulsi tekitada tuumapommi plahvatusega, mis pannakse toime atmosfääris 30–300 km kõrgusel, et selle mõju all oleks ulatuslik territoorium. Tuumaplahvatuse hetkel tõuseb impulsi võimsus väga järsult, saavutades juba 4 nanosekundi pärast 90% täisvõimsusest, mistõttu kiirguse spekter on väga laiaribaline. Seejuures vabanev tugev gammakiirgus eraldab atmosfääri aatomitest elektrone, kusjuures neile kandub suur osa gammakvantide liikumisenergiast. Atmosfääri tihedamatesse kihtidesse jõudes vabastavad need suure liikumisenergiaga primaarelektronid tõukeionisatsiooni teel rohkesti sekundaarelektrone. Vabade elektronide voog (elektrivool) vastastikmõjus Maa magnetväljaga kutsub Comptoni efekti alusel esile võimsa elektromagnetkiirguse impulsi. Välja on töötatud ka maapealseks kasutamiseks mõeldud elektromagnetkiirgusrelvi. Nende kiirgusallikaks võib olla näiteks kondensaatoreist toidetav magnetron, mis on võimeline välja saatma suunatud mikrolaine impulsi, mille tippvõimsust mõõdetakse teravattides. Elektri- ja sideliine, metallist torujuhtmeid ja muid laiaulatuslikke metalltarindeid on vaevalt võimalik võimsa elektromagnetimpulsi mõju eest kaitsta. Sidevõrkudes on eriti tõhus meede vasksoontega kaablite asendamine valguskaablitega. Üksikseadmete korral on võimalik kasutada elektrilist ja magnetilist varjestamist, galvaanilist eraldamist ja liigpingekaitset. Laborites, kus katsetatakse elektriseadmeid kiirguse eest kaitsvaid elektromagnetvarjeid, kasutatakse elektromagnetimpulsse elektrivälja tugevusega alates 50 kV/m ja magnetvälja tugevusega alates 133 A/m. Heigo Mõlder. Elektromagnetiline ühilduvus (lk 19–38)
Leonard Bloomfield

Leonard Bloomfield (1. aprill 1887 Chicago – 18. aprill 1949 New Haven) oli Ameerika Ühendriikide keeleteadlane. Ta tegeles strukturaallingvistikaga. Leonard Bloomfield valiti 1942. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Strukturaallingvistika

Strukturaallingvistika on keeleteaduse suund, millele on iseloomulik keele käsitamine range süsteemina ning täpselt määratletud analüüsi- ja kirjeldusmeetodite kasutamine. Tähelepanu keskmes on kaasaegse keele struktuur. Strukturaallingvistika üldnimetuse alla paigutatakse mitu 20. sajandi keeleteaduslikku suunda (Praha funktsionaalne lingvistika, Kopenhaageni glossemaatika, deskriptiivne lingvistika jt). Suund sai alguse Ferdinand de Saussure'i tööst. strukturalism
Tõenduspõhine meditsiin

Tõenduspõhine meditsiin (inglise keeles evidence-based medicine, lüh EBM) ka teaduslikult põhjendatud meditsiin on valdavalt humaanmeditsiinis rakendatav mudel, mille praktiseerijad peaksid meditsiinilisi otsuseid tegema parimate teaduslikult saadud tõendite alusel. Mõiste võeti kasutusele 1990. aastate algul. See oli seotud statistiliste meetodite kasutamisega meditsiiniliste otsuste tegemisel ning ravi kooskõlastamisel patsiendiga. Levinuimaks teaduslikult põhjendatud meditsiini definitsiooniks on David Lawrence Sacketti definitsioon: Tõenduspõhine meditsiin kasutab olemasolevat parimat tõendusmaterjali konkreetse patsiendi ravi üle otsustamisel kohusetundlikult, selgesõnaliselt ja kaalutult. Rinnanäärmevähi meditsiinilise tõenduspõhisuse ka tõenduspõhise standardravi all peetakse osades riikides silmas rinnavähi patsiendi ravi, nii meetodid kui raviained, moel mis on uuringutes ning praktikas selgelt kinnitust leidnud. Rinnavähi meditsiiniline tõenduspõhisus on vajalik rinnavähiravi rahastamiseks. Tõenduspõhisuse garantiiks on kliinilised uuringud ja nende kvaliteet, erinevad ravimiametid jt võivad koostada meditsiinilise tõenduspõhisuse hinnangu, kus kasutatakse tähistusi A, B, C ja D. A – kliinilise uuringu kvaliteet on tugevalt tõenduspõhine (põhineb süstemaatilisel ülevaatel kõigist asjakohastest randomiseeritud kliinilistest uuringutest ja/või metaanalüüsil); B – kliinilise uuringu kvaliteet on tõenduspõhine (põhineb vähemalt ühel korralikult disainitud randomiseeritud kliinilisel uuringul) C – kliinilise uuringu kvaliteet on kaheldav või nõrgalt tõenduspõhine (juhul, kui pole A ega B, aga tõenduspõhisus on kirjeldatud kirjanduse põhjal). Nii näiteks on Eesti Haigekassa lisanud rinnakasvajate kemoteraapiakuuri ravimi trastusumaabemtansiin, mille tõenduspõhisus on B ja senine praktika Eestis puudub. D. L. Sackett, W. M. Rosenberg, J. A. Gray, R. B. Haynes, and W. S. Richardson, Evidence based medicine: what it is and what it isn't, BMJ. 13. jaanuar 1996; 312(7023): 71–72. PMCID: PMC2349778, veebiversioon (vaadatud 26.06.2013)(inglise keeles) Evidence-Based Medicine Archive of All Online Issues
Memuaarid

Memuaarid on kirjandusžanr, mida viljelev autor kirjeldab tegelikult aset leidnud sündmusi osalise või pealtnägijana. Lähedane žanr on autobiograafia, kuid selles on kirjelduse keskmes autori enda elukäik, mitte niivõrd nähtud sündmused. Eesti memuaarižanri algeid on nähtud juba Kristjan Jaak Petersoni Päevaraamatus (ilmunud 1922). Esimene puhtakujuline memuaariraamat on Peeter Jakobsoni "Minu sõjamälestused" (1901) Vene-Türgi sõjast. Eesti kunstiväärtusliku memuaarikirjanduse algatajad on August Kitzberg ("Ühe vana "tuuletallaja" noorpõlve mälestused", I–II, 1924–1925) ja Anton Jürgenstein ("Minu mälestused", I–II, 1926–1927). Tuntumaid memuaarikirjanikke on Karl August Hindrey, Oskar Luts, Friedebert Tuglas, Johannes Semper, Artur Adson, Jaan Lattik, Johan Kõpp, Ilmar Talve, Jaan Kross, Madis Kõiv, Heino Kiik, Henn-Kaarel Hellat, Hellar Grabbi, Mihkel Mutt. Aastatel 2010–2011 ilmus raamatusari "Eesti mälu", mis sisaldab 50 teost eesti memuaristika paremikust. Autobiograafia August Palm, "Tähelepanekuid eesti memuaarkirjanduse arengust ja laadist" – Eesti Kirjandus 1938, nr 6, lk 296–306 ja nr 7, lk 319–333; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis Ivar Grünthal, "Eesti memuaar ja matkakirjeldus 1945–1965" – Mana 1966, nr 29, lk 36–48 Lehte Tavel, "Memuaarižanrist üldse ja eesti nõukogude memuaarist eriti" – Keel ja Kirjandus 1978, nr 4, lk 193–199; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis Rein Ruutsoo, "Eesti memuaarkirjandus 1944–1982" – Keel ja Kirjandus 1983, nr 11, lk 640–643; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis Harald Peep, "Väliseestlaste kultuuriloolised memuaarid" – Keel ja Kirjandus 1989, nr 4, lk 195–201 ja nr 5, lk 269–280; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis "Mälestusteraamatuid väliseestlastelt. Nimestik". Koostanud Anne Valmas, Tallinn 1990, 32 lk Ülo Tonts, Hilve Rebane, Eerik Teder, "Eesti pagulaskirjandus 1944–1992. Memuaristika. Tõlkekirjandus. Kordustrükid", Underi ja Tuglase Kirjanduskeskus, Tallinn 1996, lk 7–65 Kärt Hellerma, "Elulugude ajastu: kas vabaduse pohmelus või kujutlusvõime kriis" – Looming 2012, nr 5, lk 696–710; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis
Thon

Thon (varem ka Thonolan, Thonolan Bestia) on Eesti muusik. Muusikuna alustas tegevust 1996. aastal bändides Morbia, Ecclesiastics Indicted ja Crying Harmony. Tõsisemalt aastal 1998, kui moodustati black metal'i bänd Realm of Carnivora. On/oli seotud järgmiste bändide ja projektidega: Urt, Sõjaruun, ÜrgSiuG, Realm of Carnivora, Gas, Mass in Comatose, Bestia, Manatark, Wolfsschrei, Sorts, Hord, Morigan, Põhjast, Morbia, Damien, Mardus, Raudne Häll, Ecclesiastics Indicted, Crying Harmony, Hall Malev, Varthgulz, Tarm, Kirst, London 1888, Surrogoat. Realm of Carnivora, Vikati vari te palgel, saabub aeg ja teras langeb – Vengeance Shall Come (1999) Realm of Carnivora, Verised relvad (2003) Manatark, Chaos Engine (2004) Realm of Carnivora, Katk (2004) Gas, The Dawn of Genocide (2004) Urt, Pimedusesõdalased (2004) Urt, Varjuring (2005) Realm of Carnivora, III – Noblefilth Enigma (2005) Tarm, Veretasu maade poeg (2006) Urt, Püha sõda – Saatanhark I (2007) Tarm, Nad tulevad kääpaist (2008) Urt, Ussikuningas – Saatanhark II (2008) Kirst, Friday evening burial (2008) Realm of Carnivora, AEmon Sathania (2008) Sõjaruun, Sõjaruun (2008) Bestia, Ronkade parved (2009) Mass in Comatose, Sempiternal Nightmare Industry (2009) Sõjaruun, Org (2009) Urt, Ex mortuis – Saatanhark III (2009) Realm of Carnivora, Khonthaminion (2009) Sorts, Made in Nightonia (2010) Realm of Carnivora, Ancient Ire (2010) Sõjaruun, Talv (2010) Mardus, Viirastus valges (2010) Wolfsschrei, The Unknown Spectre of Evil (2010) Pime, Avanemine (2010) Realm of Carnivora, Realm of Carnivora (2010) Realm of Carnivora, Verd (2011) Ürgsiug, Orb (2011) Kirst, The Past Nausea 2001-2003 (2011) Põhjast, Der Turm (2012) Realm of Carnivora, Grotesk (2012) Vanad varjud, Apooriad (2014) Kirik, Kirik (2014) Urt, ᛞ (2014) Kirst, Parasomnia I-II (2014) Realm of Carnivora, A Estonian Tribute to Judas Priest, with song: Hell Patrol (2000) Damien, Hauatagused karjed vol. 1, with song: Ride the Dragon, Bring the Sword (2004) Hord, Hauatagused karjed vol. 1, with song: Sabbath ov Diabolik Prokreation (2004) London 1888, Surmaeelsed karjed vol. 2, with 2 songs: 1. Absinthe 2. Walking the passage of perdition (2005) Urt, split with Bestia, with songs: 1. Surmasõdalaste reekviem 2. Läbi halli udu (Bestia cover) (2007) Sõjaruun, split with Odal, with song: 1. Tumehall (2009) Sorts, Half a Person, with song: 1. Half a Person (The Smiths) cover (2011) Sorts, Sorts, with songs: 1. Gentes Aestorum 2. Both Hands, Middle Finger (2011) Sorts, split with Cales, with song: 1. Baptised in Fire and Ice (Bathory cover) (2012) Thoni ametlik veebileht Virko Pirrus. URT ja Lõuna-Eesti bändimootor Thon, metroo.eu, 2. oktoober 2009 Trash Can Dance: Filmiküsitlus – Thon. [1], http://trash-can-dance.blogspot.com, november 2010
Bærumi vald

Bærumi vald on vald Norras Akershusi maakonnas. Valla keskus on Sandvika. Vald asub Oslo külje all, lääneserval. Esimest korda mainiti valda umbes 1200. aastal Sverre saagas. Baerum oli viljakas põllumajandusmaa juba pronksiajal ja mitmed arheoloogilised leiud tulenevad rauaajast. Tartu on Bærumi sõpruslinn. 2010. aasta seisuga oli elanikke 110 000. Bærumis toimus 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus. Alders- og kjønnsfordeling i kommuner, fylker og hele landets befolkning (K) 1986 - 2023 07459: Alders- og kjønnsfordeling i kommuner, fylker og hele landets befolkning (K) 1986 - 2023 http://www.bokkilden.no/SamboWeb/produkt.do?produktId=3159078 http://www.tartu.ee/?pro_id=3&lang_id=1&menu_id=2&page_id=248 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. oktoober 2013. Vaadatud 24. mail 2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Salva Kiir Mayardit

Salva Kiir Mayardit (sündinud 13. septembril 1951) on Lõuna-Sudaani sõjaväelane ja poliitik, alates 2005. aastast Lõuna-Sudaani president. Salva Kiir Mayardit on päritolult dinka. 1960. aastate lõpul astus ta Lõuna-Sudaani iseseisvuse eest võitleva Anyanya armeesse. Teises kodusõjas osales ta Sudaani Rahva Vabastusarmee koosseisus. 9. jaanuaril 2005 sai temast Lõuna-Sudaani asepresident. Pärast president John Garangi hukkumist nimetati Salva Kiir 11. augustil 2005 presidendiks; ühtlasi sai temast Sudaani esimene asepresident. Aprillis 2010 toimunud presidendivalimistel valiti ta 93 protsendiga häältest ametisse tagasi. 2006. aastal sai Salva Kiir Mayardit USA presidendilt George W. Bushilt kingituseks kauboikaabu. Talle meeldis see väidetavalt nii väga, et ostis endale veel mitu sarnast kaabut. Pärast seda on ta avalikkusse ette astunud harva ilma kaabuta. Lynch, Colum. "Where did Kiir get his ten-gallon hat?". Foreign Policy. Vaadatud 11. juulil 2016. Lõuna-Sudaani president tahab oma ametiaega pikendada, ERR uudised, 14. veebruar 2015
Mihhail Kasjanov

Mihhail Kasjanov (vene keeles Михаил Михайлович Касьянов; sündinud 8. detsembril 1957 Solntsevos (tänapäeval Moskva)) on Venemaa poliitik, riigi peaminister aastatel 2000–2004. Aastatel 1974–1976 õppis Kasjanov Moskva auto- ja teedeinstituudis, 1976–1978 teenis Nõukogude armees. 1978–1981 töötas ta NSV Liidu Riikliku Ehituskomitee (Gosstroi) üleliidulises tööstustranspordi teadusliku uurimise ja projektinstituudis vanemtehniku ja pärast insenerina. 1981. aastal lõpetas ta Moskva auto- ja teedeinstituudi ehitusinsenerina. 1981–1990 töötas ta Vene NFSV Riigiplaani välismajandussuhete osakonnas inseneri, ökonomisti, peaspetsialisti ja osakonnajuhatajana. 1987 lõpetas ta NSV Liidu Riigiplaani juures kõrgemad majanduskursused. Aastatel 1990–1991 oli ta Vene NFSV riikliku majanduskomitee välismajandussuhete osakonna juhataja. 1991 oli ta Venemaa Föderatsiooni majandusministeeriumi välismajandustegevuse valitsuse osakonna juhataja asetäitja ja pärast juhataja. 1992–1993 oli ta majandusministeeriumi välismajandustegevuse osakonna raamatupidamisüksuse juhataja. 1993–1995 oli ta Venemaa rahandusministeeriumi kolleegiumi liige, algul välislaenude ja välisvõlgade osakonna juhataja kohusetäitja, hiljem juhataja. 1995–1999 oli ta Venemaa rahandusministri esimene asetäitja. 1999. aasta mais sai Kasjanov Venemaa rahandusministriks Sergei Stepašini valitsuses. Kui augustis asendas selle Vladimir Putini esimene valitsus, säilitas Kasjanov oma koha. 1999. aasta juunis sai ta Venemaa Föderatsiooni Julgeolekunõukogu liikmeks. 10. jaanuaril 2000 nimetati Kasjanov Venemaa peaministri esimeseks asetäitjaks. Kuna peaminister Putin täitis ühtlasi presidendi ülesandeid, siis oli Kasjanov sisuliselt peaministri kohusetäitja. 7. mail 2000, mil Putin vannutati Venemaa presidendiks, sai Kasjanov ametlikult Venemaa peaministri kohusetäitjaks ja 17. mail Venemaa peaministriks. Nõukogude Liidu lagunemise järgsetest peaministritest on Kasjanovist kauem sellel ametikohal olnud üksnes Viktor Tšernomõrdin. Peaministri kohalt lahkus Kasjanov 2004. aasta veebruaris 11. juulil 2005 kinnitas Venemaa peaprokuratuur ametlikult, et endise peaministri Kasjanovi suhtes on seoses tema kinnisvaratehingutega algatatud kriminaalasi. Alates 2006. aastast on ta Venemaa Rahvademokraatliku Liidu juht. Kasjanov osales opositsioonilises liikumises Teine Venemaa ja Mittenõustujate marssides. Kasanov soovis kandideerida Venemaa 2008. aasta presidendivalimistel, kuid keskvalimiskomisjon kuulutas kandidatuuri toetuseks kogutud 2 miljonist allkirjast 13,36% kehtetuteks ega registreerinud kandidatuuri. Seepeale kutsus Kasjanov rahvast üles valimisi boikoteerima. 2012. aasta Venemaa presidendivalimiste eel 2011. aasta mais esitasid Mihhail Kasjanov ja Boriss Nemtsov taotluse uue poliitilise liikumise PARNAS (ПАРНАС – Партия народной свободы) registreerimiseks, kuid Venemaa Justiitsministeerium keeldus erakonna registreerimisest. Mihhail Kasjanov on abielus, tal on kaks tütart. "Kes? Mis? Kus?" 2006, lk. 277 Teet Korsten. Mihhail Kasjanov: "Ei tohi sulgeda silmi Venemaal toimuva ees". Põhjarannik, 10. veebruar 2009
Dio

Dio tähendab itaalia keeles jumalat. Sellel on aga ka muid tähendusi. Dio on linn Burkina Fasos Dio-et-Valquières on vald Lõuna-Prantsusmaal Dio-Gare on linn ja vald Malis Cassius Dio oli Rooma ajaloolane 2. sajandil Johnny Dio (1914–1979) oli maffiategelane Ronnie James Dio (1942–2010) oli Ameerika Ühendriikide laulja (bändides Elf, Rainbow, Black Sabbath, Dio ja Heaven & Hell) Palmiro Di Dio (sündinud 1985) on Itaalia jalgpallur Dio Lequaglie (sündinud 1963) on Itaalia rannavõrkpallur Dio Kobayashi (sündinud 1972) on Jaapani tsirkuseartist Dio oli Ameerika Ühendriikide heavy metal'i bänd Dio - Distraught Overlord on Jaapani heavy metal'i bänd "Dio" on Tenacious D laul "Dio" on Jørn Lande album Diö on küla Lõuna-Rootsis Diu on linn ja piirkond Indias, mis on tuntud ka Dio nime all Dion Chrysostomos, ladinapäraselt ka Dio Chrysostomus, oli kreeka filosoof ja ajaloolane 1. sajandil Dion Aleksandriast, ladinapäraselt ka Dio, oli kreeka filosoof Egiptuses 1. sajandil eKr
Suhteline vanus

Kivimite suhtelist vanust võib määrata geoloogiliste, stratigraafiliste ja paleontoloogiliste meetoditega. Oma praktilises töös kasutavad geoloogid kõiki kolme. Stratigraafilist ja paleontoloogilist meetodit saab kasutada ainult kihiliste kivimite juures, kus iga järgnev kiht moodustus pärast eelmist kihti. Geoloogiline meetod võimaldab määrata ka magmakivimite ja teiste geoloogiliste protsesside suhtelise vanuse. Soonkivimite vanus määratakse selle järgi, kuidas nad üksteist lõikavad. Noorem soon lõikab alati vanema soone kaheks osaks. Kui erineva vanusega sooni on kümneid, siis saab nad paika panna suhtelises geoloogilises skaalas. Vahepeal võivad toimuda mitmesugused tektoonilised protsessid, näiteks kurrutus, mis võib olla ka korduv. On selge, et kurdu lõikav soon on noorem, aga koos teiste kivimitega kurdu surutud soonkivim on vanem, kui kurrutus. Eelkambriumi aladel ongi sageli kõige tähtsam koostada ala struktuuriline-ajaline skaala, kus kõik sündmused ja etapid leiaksid oma kindla koha. Kuna see skaala jääb ikkagi suhteliseks, siis selleks, et kindlaks teha kivimite ja protsesside tegeliku aja, tuleks isotoopmeetoditega määrata võimalikult suure arvu sündmuse vanus.