laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Oomäe memoriaal

Oomäe memoriaal on Pühalepa ja Kõrgessaare valla piiril Ristimäe läheduses Oomäe talukoha naabruses asuv mälestusmärk. 20. juunil 2014 avati Hiiumaa Muinsuskaitse Seltsi algatusel Pühalepa ja Kõrgessaare valla piiril Ristimäe läheduses Oomäe talukoha naabruses mälestusmärk, mälestuskivi tahvliga ja metallrist kohas, kus 1941. aasta sügisel hukati ning maeti Nõukogude terrori ohvrid. Kui algas sõda Nõukogude Liidu ja Saksamaa vahel, siis edenesid Saksa väed kiirelt ja lõikasid läbi Nõukogude vägede taganemistee maismaa kaudu, saartel püsis Nõukogude võim kauem, Hiiumaal veel oktoobriski. Sellel ajal läks Hiiumaal inimesi jäljetult kaduma. Pärast Hiiumaa vallutamist sakslaste poolt hakkasid pereliikmed nende jälgi otsima. Oli selge, et neid siit ära ei saadud viia. 1941. aasta oktoobris kaevati Oomäel lahti esimese üheksa inimese hauad, neist kaheksa tunti omaste poolt ära ja maeti kodukalmistutele. Viimased hauad leiti 1943. aastal. Poolesajast hukatust on nimeliselt teada vaid kolmteist: Leopold Ellerberg, Feliks Jakobson, Martin-Karl Leivalt, Julius Liiva, Robert Liiva, Harald Mammuspuu, Eduard Nõmm, Hugo Puusemp, Leida Pähel, Anton Tammekivi, Kustav Tilk, Edgar Tänava ja Joosep Õispuu. Lisaks kohalikele elanikele oli hukatute hulgas ka Nõukogude sõjaväelasi ja madruseid, baaside töölisi, mandrilt evakueerunuid ja kolm Saksa sõjavangi. Punamadrused olevat kavatsenud sakslastele alla anda, kuid üks neist reetis kaaslased ja teised lasti maha. Tundmatuks jäänud ohvrid ja sõjaväelased maeti ilmselt kohe seejärel Malvaste kalmistule, kuid nende matmise täpne asukoht ei ole tänaseks teada. Oomäele püstitati Hiiumaa Muinsuskaitse Seltsi algatusel mälestusrist juba 2. novembril 1988. 2014. aastal asendati veerand sajandi eest paigaldatud rist suurema ja tugevama tammepuust ristiga. Sealsamas on ka mälestuskivi, millel tahvel selgitava tekstiga. Hiiumaa Muinsuskaitse Selts jätkab Oomäe sündmuste saladuste uurimist. 1988 maantee äärde püstitatud puurist oli pühendatud samale traagilisele sündmusele ühes võimalikus hukkamiskohas. "Oomäe memoriaal Risti külas". Hiiu Valla Teataja, nr. 9. 28. juuli 2014. Harda Roosna (4.07.2014). "Oomäel avati mälestusmärk". Hiiu Leht. Originaali arhiivikoopia seisuga 28.06.2018. http://www.vanameister.pri.ee/gallery/var/albums/Eesti/Hiiumaa/HK68609.jpg?m=1449609134
Leo von Klenze

Leo von Klenze ehk Franz Karl Leopold von Klenze (29. veebruar 1784 Buchladen (Bockelah/Bocla) Schladeni lähedal – 26. jaanuar 1864 München) oli tunnustatud saksa uusklassitsistlik arhitekt, maalikunstnik ja kirjanik. Ta oli Baieri kuninga Ludwig I õukonna arhitekt. Ta oli üks kuulsamaid taaselavnenud hellasstiili esindajaid. Glyptothek (1816–1830) Alte Pinakothek (1826–1836) Residenz – Königsbau, Festsaalbau ja Allerheiligen-Hofkirche (1826–1842) Englischer Garteni monopteertempel (1836) Propyläeni linnavärav (1846–1862) Ruhmeshalle (1850) Nymphenburgi lossi monopteertempel Ludwigstrasse, Odeonsplatz ja Wittelsbacherplatz Wilhelmshöhe kindluse pargi ballimaja (Kassel) (1809–1810) Ismaningi kindlus (1816), mis ehitati Napoleoni kasupojale Eugène de Beauharnaisele ja tema abikaasale. Walhalla tempel (Regensburgi lähistel) (1816–1842) Neues Schloss (Pappenheim) (1819–1820) Uus Ermitaaž (Peterburi) (1839–1852) Püha Dionysios Areopagite katoliku kirik (Ateena) (1853–1865) Befreiungshalle (Kelheim) (1863) Uusklassitsism
Reynaert

Joseph Reynaerts (24. juulil 1955 – 5. november 2020) oli Belgia laulja. 1988. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Belgiat lauluga "Laissez briller le soleil".
Philippe Lafontaine

Philippe Lafontaine (sündinud 1955) on Belgia laulja. 1990. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Belgiat lauluga "Macédomienne", mis kogus 46 punkti ja saavutas 12. koha.
Mélanie Cohl

Mélanie Cohl (sündinud 4. jaanuaril 1982) on Belgia laulja. 1998. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Belgiat lauluga "Dis Oui".
Nathalie Sorce

Nathalie Sorce (sündinud 1979) on Belgia laulja. 2000. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Belgiat lauluga "Envie De Vivre" ning sai 2 punktiga viimase koha.
Patrick Ouchène

Patrick Ouchène (sündinud 5. detsembril 1966) on Belgia laulja. 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Belgiat lauluga "Copycat".
Tom Dice

Tom Dice (kodanikunimi Tom Eeckhout; sündinud 25. novembril 1989) on Belgia laulja. 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Belgiat lauluga "Me and My Guitar", mis kogus finaalis 143 punkti ja saavutas 6. koha.
Iris (laulja)

Laura van den Bruel, esinejanimega Iris või Airis (sündinud 1995) on Belgia laulja. 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Belgiat lauluga "Would You?".
Axel Hirsoux

Axel Hirsoux (sündinud 26. septembril 1982) on Belgia laulja. 2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Belgiat lauluga "Mother".
Loïc Nottet

Loïc Nottet (sündinud 10. aprillil 1996) on Belgia laulja. 2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Belgiat lauluga "Rhythm Inside".
Nuki oja

Nuki oja (ka Koguli peakraav) on peakraav Sakala kõrgustikul, Viljandi maakonnas Viljandi vallas ja Valga maakonnas Tõrva vallas, Tarvastu jõe vasakpoolne lisajõgi. Kraavi pikkus on 8,9 km, valgla 11,8 km², langus 20 m ja lang 2,25 m/km. Kraav saab alguse 65 m kõrgusel Roosilla külas ning suubub Pikru külas 45 m kõrgusel paremalt poolt Tarvastu jõkke 10 km kaugusel selle suudmest. Kraav kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Nuki oja Eesti looduse infosüsteemis Nuki oja keskkonnaportaalis Nuki oja Eesti looduse infosüsteemis Nuki oja keskkonnaportaalis
Kollane pass

Kollane pass oli prostituudi isikutunnistus, tegevusluba ja arstliku läbivaatuse tõend Tsaari-Venemaal.
Monopteer

Monopteer (vanakreeka keeles ὁ μονόπτερος < μόνος 'ainuke, üksik' + τὸ πτερόν 'tiib') on ilma tugiseinteta ringikujuline kolonnaad, mis toetab katust. Paviljonehitisena meenutab see üksnes sammastikuga rotundi. Väike tempel (itaalia keeles tempietto) Kauni väljavaatega belvedere Varjualune puhke- ja lustikoht Gloriette Lehtla
Sabbe

Sabbe on eesti perekonnanimi. Perekonnanime Sabbe (Sabe) on pandud Pindi mõisas Rõuge kihelkonnas Võrumaal. 1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5. August Sabbe (1909–1978), Eesti metsavend Rudolf Sabbe (1894–1934), Eesti sõjaväelane
Christian Coleman

Christian Coleman (sündinud 6. märtsil 1996 Atlantas Georgias) on USA kergejõustiklane (sprinter). 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis võitis ta hõbemedali 100 meetri jooksus ja 4×100 meetri teatejooksus. 20. jaanuaril 2018 jooksis ta 60 meetrit 6,37-ga, kärpides 1999. aastast Maurice Greene'ile kuulunud maailmarekordit kahe sajandikuga, kuid maailmarekordina see kirja ei läinud, sest võistlustel puudusid elektroonilised stardipakud, mis oleksid tuvastanud võimaliku valestardi. Sellest hoolimata ületas ta selle tulemuse kuu aega hiljem, 18. veebruaril New Mexico osariigis Albuquerques toimunud USA sisemeistrivõistlustel, joostes 60 meetrit 7,34-ga. See tulemus läks kirja maailmarekordina. 2018. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Birminghamis võitis ta 60 meetri jooksus kuldmedali, püstitades sisemaailmameistrivõistluste rekordi 6,37. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas tuli Coleman 100 m jooksus maailmameistriks ajaga 9,76. 2020. aastal määrati Colemanile kaheaastane võitluskeeld 2019. aasta detsembris dopinguproovi andmata jätmise eest. Hiljem lühendati karistust 18 kuule. 2020. aasta suveolümpiamängudel Coleman võistluskeelu tõttu ei osalenud. 2022. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis oli Coleman 60 meetri jooksus Marcell Jacobsi järel teine. Maailmameistrivõistlustel Eugene'is oli ta 100 meetri jooksus kuues ning võitis 4×100 meetri teatejooksus hõbemedali. 2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis sai Coleman 100 meetri jooksus 5. koha. 4×100 meetri teatejooksus tuli ta USA meeskonna koosseisus maailmameistriks. Ta õppis Tennessee Ülikoolis. 2017. aastal pälvis ta USA parima ülikoolis õppiva kergejõustiklase The Bowermani auhinna. Välisrekordid Siserekordid "IAAF: FLASH: Coleman breaks world indoor 60m record at US Indoor Championships in Albuquerque". iaaf.org. 18.2.2018. Vaadatud 5.3.2018 Christian Coleman Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Lehtla

Lehtla (vanemas keeles lehtmaja ja ka laube) on väike sõrestikehitis varjualuse puhke- ja lustkohana enamasti aias või pargis. Need suvepaviljonid võivad olla ronitaimedest kaetud külgede ja laega. Lehtlad asuvad enamasti looduskaunites paikades, kust avaneb hea vaade. Sellepärast on nad olemuselt belvedered. Paviljon Vaatetorn
Uuskross

Uuskross (Neugroschen, lühend Ngr.) oli aastail 1841–1873 vermitud Saksi ja Saksi-Altenburgi peenrahaühik ja väike hõbemünt. Uuskross oli üks kolmekümnendik taalrit ja jagunes kümneks penniks. 1. juunil 1876 kaotas uuskross kehtivuse ja asendati niklist Saksa kümnepennisega.
Su Bingtian

Su Bingtian (hiina keeles 苏炳添, pinyin'is Sū Bǐngtiān; sündinud 29. augustil 1989 Zhongshanis) on Hiina kergejõustiklane (sprinter). 2015. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta Hiina teatemeeskonnaga 4×100 meetri teatejooksus hõbemedali. 2018. aasta sisemaailmameistrivõistlutsel Birminghamis võitis ta 60 meetri jooksus hõbemedali Aasia rekordit tähistava 6,42-ga. Kõigi aegade edetabelis paigutub 6,42 kuuendale kohale. Talle kuulub Hiina rekord 100 meetri jooksus – 9,83, mis on püstitatud 1. augustil 2021 Tokyos. Välisrekordid Siserekordid Su Bingtian Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Paviljon

Paviljon on mitmesuguse kuju (ennekõike ümmargune ja mitmekandiline) ja otstarbega (ennekõike aia- ja pargimaja, lusthoone, ooteruum või kiosk) kergema konstruktsiooniga ehitis. See võib olla suurema hoone ettepoole ning kõrgusse ulatuv iseseisva katusega kesk- või nurgaosa. Paviljone kasutatakse ka näituste väljapanekute ja ka filmivõtete tegemise jaoks. Modernismi järgsed erikujundustega paviljonid on teatud EXPO maailmanäitustelt. Sõna pärineb prantsuskeelsest sõnast pavillon, mis omakorda tuletub ladinakeelsest sõnast papilio. Gloriette Galerii Belvedere Lehtla Monopteer Villa
Elaiza

Elaiza on Saksamaa ansambel. 2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Saksamaad lauluga "Is It Right"
Mandó (laulja)

Adamantía Stamatopoúlou (Αδαμαντία Σταματοπούλου; esinejanimega Mandó (Μαντώ); sündinud 13. aprillil 1966) on Kreeka laulja. 2003. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Kreekat lauluga "Never Let You Go".
Moldaavia murre

Moldova murre (subdialectul / graiul moldovean / moldovenesc) on üks paljudest rumeenia keele murretest. Seda räägitakse Põhja-Rumeenias, Moldova vabariigis ja vähe ka Ukrainas. moldova keel
Nodiko Tatišvili

Nodiko Tatišvili (gruusia keeles ნოდიკო ტატიშვილი; sündinud 5. novembril 1986 Thbilisis) on Gruusia laulja. 2013. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta koos Sopho Gelovaniga Gruusiat lauluga "Waterfall".
Gloriette

Gloriette on belvedere-entiteediga kõrgema klassi hoone aias või pargis, mis on ehitatud enamasti õukonna tarbeks ümbruskonna nauditavaks vaatlemiseks kõrgemale asukohale. Selle struktuuriline teostus ja dekoreeritud kuju võivad oluliselt erineda, esinedes sageli paviljoni või tempietto kujul, jäädes külgedel enam-vähem lahtiseks. Sõna pärineb 12. sajandi prantsuskeelsest sõnast gloire, mis tähendab tillukest tuba. Seejärel rõhus kohandatud sõna pigem sõnale gloria ehk kristlusest tuntud "Jumala aule". Sõna gloriette võib viidata ka suurele linnupuurile, mis on valmistatud sepistatud rauast või harvemini puidust. Need vabaõhulinnupuurid, nagu lehtladki, võivad olla kaetud ronitaimedega. Várkert Bazár (Budapest) Belvedere (Potsdam) Belvedere (Radebeuler) Monopteros (München) The Gloriette (Portmeirion) Аскольдова могила (Kiiev) Ekotemplet (Solna) Susana al bany (Barcelona) Эолова арфа (Pjatigorsk) Павильон Островский (Kostroma) Glorietta (Końskie‎) Glorietta (Łańcut) Gloriëtte (Putte) Gloriëtte (Meerssen) Kiosque de l'Impératrice (Pariis) Kiosque de l'Empereur (Pariis) Belvédère (Pariis) Gloriette de Buffon (Pariis) Pavillon Chinois (L'Isle-Adam) Temple de l'Amour (Versailles) Gloriet (Děčín‎) Die Gloriette (Eisenstadt) Hohe Gloriette (Pörtschach am Wörthersee) Gloriette (Viin) Gloriette (Schönbrunni lossipark) Belvedere Paviljon Galerii
Linnuraba (Lääne maakond)

Linnuraba on rabamassiiv Läänemaa Suursoos Lääne maakonnas. Soo jääb Suursoo maastikukaitsealale. Linnuraba on suur lageraba ja väga hästi oma algse struktuuri säilitanud rabamassiiv. Raba nõlval kasvab vaid üksikuid puid ja puudegruppe, seal pole toimunud kuivenduse mõjul metsastumist. Rabas kasvab kohati kaitsealust külma purusamblikku. Rabamassiivi ümbritseb kuivenduse mõjuta või nõrga kuivenduse mõjuga liigirikas madalsoo. Raba keskosas on väike laugastik väheste mändidega. Need laukad on veelindude meelispuhkepaigaks ja osad neist lindude väljaheidetest tugevalt eutrofeerunud.
Gloriette (Schönbrunni lossipark)

Gloriette on suurim ja tuntuim gloriette, mis valmis 1775. aastal "renomeetemplina" keiserliku arhitekti Johann Ferdinand Hetzendorf von Hohenbergi kavandite järgi Schönbrunni palee lossipargis Viinis. Paviljon asub Doonau jõe paremalt kaldalt algava Alpide jalami laugjal nõlvakul lossi Prantsuse stiilis pargis. Olles pargi keskne dominant, kasutati seda keiser Franz Joseph I peo- ja einestussaalina. Teises maailmasõjas hävitas liitlasvägede pommirünnak galerii idatiiva, kuid see taastati juba kahe aasta pärast 1947. aastal Austria okupatsiooni ajal. Tänapäeval asub 1995. aastal renoveeritud ehitises kohvik. Gloriette on sõjaõiguse monumendina pühendatud rahule. Selle fassaadil on kiri: "Püstitatud keiser Joseph II ja keisrinna Maria Theresia valitsemise ajal 1775." „IOSEFO II. AVGVSTO ET MARIA THERESIA AVGVSTA IMPERANTIB. ERECT. CIƆIƆCCLXXV.“ Aasta kirjutamise viis kasutab kujundlikult kreeka tähte Φ (phi), tähistamaks ladina numbrites arvu 1000. Vana-Roomas oli samuti tavaline, et Φ asendab M-i. Tähise vastuoluline osa on AVGVSTO ja AVGVSTA lisamine, mida kasutati Rooma esimese keisri Augustuse ja tema pärijate märgistamiseks. Seega näitas tähis Habsburge Saksa Rahvuse Püha Rooma keisrite järeltulijatena. Schönbrunni loss Gloriette Paviljon Galerii
David Ogden Stiers

David Allen Ogden Stiers (31. oktoober 1942 Peoria, Illinois – 3. märts 2018 Newport, Oregon) oli USA filminäitleja.
Aksel Niilop

Aksel Niilop (10. aprill 1933 – 30. september 2017 Uhtna) oli eesti agronoom. Ta oli Rakvere rajooni Uhtna kolhoosi peaagronoom. 1983 Eesti NSV teeneline agronoom Eesti NSV Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja, nr 35, 7. oktoober 1983
Heino Uus (agronoom)

Heino Uus (13. mai 1937 Käru – 26. september 2016) oli eesti põllumajandustegelane. 1957. aastal lõpetas ta Olustvere Põllumajandustehnikumi agronoomia eriala kiitusega. 1962. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomina. 1962. aastast oli ta Kingissepa rajooni Kalevi kolhoosi agronoom, 1964. aastast sama kolhoosi esimees, hiljem Kaarma kolhoosi esimees. 1983 Eesti NSV teeneline agronoom Heino Uus (nekroloog). Saarte Hääl, 29. september 2016 Olustvere TMK vilistlased "Vilma Rauniste. Meenutab Heino Uus – maakonna suurima põllumajandusliku kolhoosi esimees. Meie Maa, 13. september 2007". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2018. Vaadatud 5. märtsil 2018. Eesti NSV Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja, nr 35, 7. oktoober 1983
Tempietto

Tempietto (itaalia keeles 'pisitempel') on templit meenutav ehitis, mis asub enamasti planeeringuga iluaias või -pargis, hoonetekompleksi taga- või esiõuel. Gloriette Monopteer
Gazebo (täpsustus)

Gazebo on paviljoni laadne aia- või pargimaja, varjualune puhkekoht ehk lehtla. Väljendi järgi on nime saanud: Gazebo (muusik)
Kuusalu Vabadussõja mälestussammas

Kuusalu Vabadussõja mälestussammas on Harju maakonnas Kuusalu vallas Kuusalu asulas Kuusalu kalmistul asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk. Mälestussammas avati 16. mail 1921. See oli esimene mälestussammas Eestis, mis püstitati Vabadussõjas langenutele. Esimese Nõukogude okupatsiooni ajal lõhuti mälestussammas 2. juulil 1941 osaliselt, tükid maeti maha. Saksa okupatsiooni ajal mälestussammas taastati ja avati 10. augustil 1942. Teise Nõukogude okupatsiooni ajal eemaldati 1945. aastal Vabadussõjale viitavad kirjad koos langenute nimedega, sammas ise aga säilis oma paigas. Kolmandat korda pühitseti mälestussammas 26. novembril 1988. Ain Krillo, Jaak Pihlak, Mati Strauss ja René Viljat. Vabadussõja mälestusmärgid. 1. kd. Keila, 2002. Lk 17 8299 Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris Kuusalu Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris
Vändra Vabadussõja mälestussammas

Vändra Vabadussõja mälestussammas on Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Vändra asulas asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk. Mälestussammas avati 24. juunil 1922. 1941 sammas lõhuti. Saksa okupatsiooni ajal sammas osaliselt taastati. 1945 oli sammas teadmata kohta ära viidud. 1980. aastate lõpus leiti sammas endise Pärivere sovhoosi maadelt. Sammas taasavati 24. juunil 1989. Ain Krillo, Jaak Pihlak, Mati Strauss ja René Viljat. Vabadussõja mälestusmärgid. 1. kd. Keila, 2002. Lk 21-23
Maarja-Magdaleena Vabadussõja mälestussammas

Maarja-Magdaleena Vabadussõja mälestussammas on Tartu maakonnas Tartu vallas Maarja-Magdaleena külas asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk. Mälestussammas avati 20. augustil 1920. 1945 võeti sammas maha ja maeti sinnasamasse. 22. juunil 1988 kaevati sammas välja ja 31. juulil 1988 see taasavati. Ain Krillo, Jaak Pihlak, Mati Strauss ja René Viljat. Vabadussõja mälestusmärgid. 1. kd. Keila, 2002. Lk 27 Maarja-Magdaleena Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris
Pärnu-Jaagupi Vabadussõja mälestussammas

Pärnu-Jaagupi Vabadussõja mälestussammas on Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Pärnu-Jaagupi asulas asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk. Mälestussammas avati 24. septembril 1922. 1945 sammas õhiti. Samas kohas avati 18. juunil 1989 uus sammas, mis on endise täpne koopia. Ain Krillo, Jaak Pihlak, Mati Strauss ja René Viljat. Vabadussõja mälestusmärgid. 1. kd. Keila, 2002. Lk 28 Pärnu-Jaagupi Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris
Euroopa Nüüdiskeelte Keskus

Euroopa Nüüdiskeelte Keskus (ka Euroopa Nõukogu Euroopa Nüüdiskeelte Keskus, inglise keeles European Centre for Modern Languages of the Council of Europe, lühend ECML) edendab innovatsiooni keeleõppes ja õpetamises ning soodustab tulemusliku keelepoliitika rakendamist. Keskus arendab materjale, pakub koolitusi, seminare ja nõustamist. Keskus loodi 1994. aastal Euroopa Nõukogu ja keskuse liikmesriikide kokkuleppe alusel. Keskuse töös osaleb 33 liikmesriiki, nende hulgas alates 1995. aastast ka Eesti. Keskus asub Grazi linnas Austrias. Keskuse tegevused põhinevad nelja-aastastel programmidel ning hõlmavad rahvusvahelisi projekte, koolituspakkumisi ja nõustamist. 2016.–2019. aasta programm "Languages at the Heart of Learning" keskendub sellistele teemadele nagu digioskused keelte õpetamises ja õppimises, keeleteadlikkuse tõstmine ainetundides, viipekeele õpetamine ja tasemekirjeldused, Euroopa keeleõppe raamdokumendi rakendamine, koolide toetamine õppekeelte edendamisel. Keskuse arendustegevuste ja projektide tulemuseks on materjalid, mida saavad oma töös kasutada poliitikakujundajad, õpetajate koolitajad, õpetajad ja teised keelehuvilised. Materjalidest annab ülevaate trükiste kataloog. 2017. aastal tõlgiti eesti keelde viipekeele tasemekirjeldused. Euroopa Liidu riigid: Austria, Bulgaaria, Eesti, Holland, Horvaatia, Iirimaa, Kreeka, Küpros, Leedu, Luksemburg, Läti, Malta, Poola, Prantsusmaa, Rootsi, Rumeenia, Saksamaa, Slovakkia, Sloveenia, Soome, Taani, Tšehhi. Mitte-ELi riigid: Albaania, Andorra, Armeenia, Bosnia ja Hertsegoviina, Island, Liechtenstein, Montenegro, Norra, Serbia, Šveits, endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik. Euroopa Liidu riigid, kes ei kuulu keskusse, kuid osalevad üksikutes tegevustes: Belgia, Itaalia, Suurbritannia, Portugal, Hispaania, Ungari. Lisaks tehakse koostööd Brasiilia, Kosovo, Türgi, Ukraina, Ameerika Ühendriikide, Venemaa ja Kanadaga. Alates 2001. aastast tähistatakse 26. septembril Euroopa keeltepäeva. Euroopa Nüüdiskeelte Keskus toetab Euroopa keeltepäeva tähistamist. "Euroopa Nüüdiskeelte Keskuse koduleht". Vaadatud 05.03.2018. "Keskuse asutamine ja ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 7.03.2018. Vaadatud 05.03.2018. "Keskuse liikmesriigid". Originaali arhiivikoopia seisuga 7.03.2018. Vaadatud 05.03.2018. "2016.-2019. aasta programm". Vaadatud 05.03.2018. "Euroopa keeleõppe raamdokument" (PDF). Originaali arhiivikoopia seisuga 15.04.2018. Vaadatud 05.03.2018. "Euroopa Nüüdiskeelte Keskuse trükised". Vaadatud 05.03.2018. "Viipekeeled ja Euroopa keeleõppe raamdokument. Ühtsete keeleoskustasemete kirjeldused" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6.03.2018. Vaadatud 05.03.2018. "Euroopa keeltepäeva koduleht". Vaadatud 06.03.2018. Euroopa Nüüdiskeelte Keskuse koduleht Euroopa Nüüdiskeelte Keskuse uudiskiri European Language Gazette Euroopa Nüüdiskeelte Keskuse Facebooki lehekülg Euroopa Nüüdiskeelte Keskuse Youtube'i kanal Euroopa keeltepäeva koduleht
Viru-Jaagupi Vabadussõja mälestussammas

Viru-Jaagupi Vabadussõja mälestussammas on Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Viru-Jaagupi asulas asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk. Mälestussammas avati 24. juunil 1923. Sügisel 1940 peitsid kohalikud elanikud samba ära. Suvel 1941 viidi sammas vanale kohale tagasi. 1945 sammas õhiti. Samas kohas avati 24. juunil 1990 uus sammas, mis on endise täpne koopia. Vana samba säilinud elemendid asuvad samal kalmistul. Ain Krillo, Jaak Pihlak, Mati Strauss ja René Viljat. Vabadussõja mälestusmärgid. 1. kd. Keila, 2002. Lk 33-35 Viru-Jaagupi Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris
Tori Vabadussõja mälestussammas

Tori Vabadussõja mälestussammas on Pärnu maakonnas Tori vallas Tori asulas asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk. Mälestussammas avati 24. juunil 1923. 1945 sammas õhiti. Ühel kohalikul õnnestus päästa samba bareljeef. Uus sammas avati sealsamas 30. septembril 1989. Ain Krillo, Jaak Pihlak, Mati Strauss ja René Viljat. Vabadussõja mälestusmärgid. 1. kd. Keila, 2002. Lk 31 Tori Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris
Tudulinna Vabadussõja mälestussammas

Tudulinna Vabadussõja mälestussammas on Tudulinna kalmistul Iisaku kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tudulinna külas Alutaguse vallas Ida-Viru maakonnas asuv Vabadussõjas langenute auks püstitatud mälestusmärk. Samba autor on kujur Voldemar Melnik. Mälestussammas avati 16. septembril 1923. Sammas lõhuti 14. oktoobril 1940. Samas kohas avati 6. oktoobril 1990 uus sammas, mis on endise ligilähedane koopia. Ain Krillo, Jaak Pihlak, Mati Strauss ja René Viljat. Vabadussõja mälestusmärgid. 1. kd. Keila 2002. Lk 36-37 Kultuurimälestis nr 27103 "Vabadussõja mälestussammas"
Palamuse Vabadussõja mälestussammas

Palamuse Vabadussõja mälestussammas on Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Palamuse asulas asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk. Mälestussammas avati 29. mail 1924. 1952 sammas lõhuti. Samas kohas avati 29. mail 1994 uus sammas, mis on endise täpne koopia. Ain Krillo, Jaak Pihlak, Mati Strauss ja René Viljat. Vabadussõja mälestusmärgid. 1. kd. Keila 2002. Lk 39-41 Palamuse Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris
Ratsarügemendi mälestussammas

Ratsarügemendi mälestussammas oli Tartus asuv Ratsarügemendi koosseisus Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk. Mälestussammas avati 12. aprillil 1926. Sammas hävitati arvatavasti juba enne Teist maailmasõda. Ain Krillo, Jaak Pihlak, Mati Strauss ja René Viljat. Vabadussõja mälestusmärgid. 1. kd. Keila, 2002. Lk 43