laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Eduard Kägi

Eduard Kägi (23. märts 1899 Mahu küla Viru-Nigula kihelkond – 4. aprill 1997) oli eesti meremees, matemaatik, meteoroloog, merenduspedagoog ja vaimulik. Hariduse sai Eduard Kägi külakoolis, kihelkonnakoolis ja kõrgemas algkoolis. Tal oli ka igatsus keskkooli minna, kuid kehvade majandusolude tõttu astus ta Narva merekooli, hiljem Peterburi merekooli. Peterburi merekadettide koolis õiendas ta kapteni eksamid. Tagasi kodumaal olles lõpetas ta Tartu õhtugümnaasiumi ja asus õppima Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonda, kus ta õppis matemaatikat, füüsikat ja astronoomiat. Ülikooli lõpetas ta aastal 1927. Seejärel siirdus ta Tallinna Merekooli õpetajaks.[viide?] Ta töötas aastaid Tallinna Merekoolis õpetajana ja kolm aastat oli selle direktor. Ta kirjutas ka kaks õpikut. Veendunud ulatusliku hariduse väärtuses merejuhtkonna väljaõpetamiseks, astus ta Hamburgi Ülikooli, õppides seal meteoroloogiat, okeanograafiat ja füüsikat. Hamburgis kaitses ta 25. juulil 1939 dr. rer. nat. doktoriväitekirja teemal "Õhurõhu ja tuulte mõju veeseisule Eesti rannikul".[viide?] Rootsis töötas dr. Kägi Göteborgi aeroloogiajaama juhatajana ja hiljem Göteborgi merekooli korralise õppejõuna kuni erruminekuni aastal 1968. Koolivaheaegadel sõitis ta Rootsi laevade juhtkonnas ookeanidel ja ümbermaailmareisidel. Oli ka innukas koorilaulja, alustades juba aastal 1913 segakooris. Hiljem osales üliõpilas- ja meeskoorides. Osales 1994. Tallinnas üldlaulupeol, kus andis ka intervjuu Mati Talvikule.[viide?] Lapsepõlves unistas ta kirikuõpetajaks saamisest. Küpse mehena hakkas ta usuteadust õppima. Ta õppis usuteadust aastatel 1966–1969 Lundi Ülikoolis ja Göteborgi Svenska Religions-Vetenskapliga Institutis. Prooviaastal oli ta E.E.L.K. Stockholmi koguduses. Õpetajaks ordineeriti ta 22. märtsil 1970. Oli aastatel 1970–1985 Põhja-Saksamaa koguduse õpetaja, 1970–1987 Niedersachseni koguduse õpetaja. Aastatel 1974–1987 oli ta Saksamaa praostkonna abipraost. Aastatel 1982–1987 oli ta Lõuna-Baieri- ja Baden-Württembergi koguduse hooldajaõpetaja. 1987. aastal läks ta kirikutöölt emerituuri. Eesti Kirik nr. 2, 1984 Konrad Veem, Eesti Vaba Rahvakirik: Dokumentatsioon ja leksikon, Stockholm: EVR, 1988 Meteoroloogia ja okeanograaafia: merekoolidele / Eduard Kägi. Tallinn: Tallinna Merekool, 1933. Astronoomia merekoolidele / Eduard Kägi. Tallinn: Tallinna Merekool, 1934. Eluraamat: [mälestused] / Eduard Kägi. Kållered: [s.n., 1992] (Rootsi).
Adolf Kaarme

Adolf Kaarme (ka Adolf Helmut Kaarme; 9. september 1914 Tallinn – 23. juuli 1986 Rådmansö) oli eesti vaimulik. Ta lõpetas 1933. aastal Gustav Adolfi Gümnaasiumi. 1936. aastal alustas õpinguid Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, kuid usuteaduskonna likvideerimise tõttu 1940. aastal jäi tal stuudium pooleli. Ent 1941. aastal avanes usuteaduskonna viimase kursuse üliõpilastel võimalus ülikool siiski lõpetada ja ka Adolf Kaarme lõpetas ülikooli 1942. aastal. Prooviaastal oli ta Kullamaa Püha Johannese koguduses õpetaja Henn Unti juures. Õpetajaks ordineeris ta piiskop Johan Kõpp 13. detsembril 1942. Kuna Adolf Kaarme avaldas soovi teenida Saaremaa kogudusi, määrati ta detsembris 1942 Valjala Martini koguduse vikaarõpetajaks. Valjala Martini koguduse hingekarjane oli ta aastatel 1942–1944. Saaremaal olles hooldas ta aastatel 1942–1943 ka Püha Jakobi kogudust. 1944. aastal põgenes ta Rootsi. Peatselt sai ta Stockholmi Katarina koguduse kantseleis töökoha, mille kõrvalt pidas vajaduse korral jumalateenistusi ja ametitalitusi kaasmaalastele. 1947. aastal pakkus talle Rootsi kirikus tööd tolleaegne Luleå piiskop Bengt Jonzon, ilmselt Sven Danelli soovitusel. Adolf Kaarme teenis siis Rootsi kogudusi abiõpetajana Nederkalixis, Jörnis, Vilhelminas, Stödes, Gotlandil, Roslagenis ja Rådmansöl ning koguduseõpetajana Frötuna-Rådmansö koguduses. Rootsi kirikust emeriteerus ta 1979. aastal. Siis hakkas ta teenima eesti kogudusi, algul vikaarõpetajana. Aastatel 1982–1986 oli ta Eskilstuna koguduse õpetaja ja Västeråsi pihtkonna õpetaja. Ühtlasi oli ta aastatel 1982–1986 Norrköpingi koguduse hooldajaõpetaja ja 1984–1986 Rootsi praostkonna abipraost. Põhjatähe orden Patriotiska Sällskapeti kuldmedal Svenska Pastoratsförbundeti kuldmedal Eesti Kirik nr 3 / 1984 Eesti Kirik nr 3 / 1986 Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988.
Piiritaja

Piiritaja ehk piirpääsuke (Apus apus) on piiritajaliste sugukonda piiritaja perekonda kuuluv lind. Piirpääsuke on piiritaja vananenud nimi. Seda kasutati siis, kui piiritaja välise sarnasuse põhjal arvati pääsukeste sugulaseks. Kuid nad kuuluvad isegi eri seltsidesse: piiritaja piiritajaliste seltsi, pääsukesed värvuliste seltsi. Piiritajat kirjeldas esimesena teaduslikult Carl Linné aastal 1758. Linnu teaduslik nimi Apus tuleb kreeka keelest, kus α tähendab eitust ja πούς jalga, niisiis απούς tähendab 'jalgadeta'. Piiritaja jalad on väga lühikesed. Piiritaja kasutab neid ainult mööda vertikaalseid pindu ronimiseks. Vabatahtlikult ta maapinnale ei lasku. Piiritajad veedavad suurema osa elust lennates. Nad toituvad putukatest, mida nad lennu pealt nokaga püüavad. Nad suudavad lendamise ajal juua, paarituda ja isegi magada. Kestvate vihmaste ilmade korral, kui õhus pole toitu, võivad linnud langeda mõneks päevaks tardumusunne. Piiritaja on Eestis tavaline rändlind, kes saabub harilikult mai keskel. Tema pesitsusaegset arvukust Eestis hinnatakse 70 000–150 000 paarile. "Loomade elu", 6. kd., lk. 6 "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2003–2008" (PDF). Hirundo. Eesti Ornitoloogiaühing. 2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2011. Vaadatud 27. oktoobril 2011. Piiritaja andmebaasis eElurikkus
Saksa DV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi Esimene peavalitsus

Saksa DV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi Esimene peavalitsus (saksa keeles Hauptverwaltung Aufklärung, lühend HVA) oli Saksa DV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi (tuntud kui Stasi) välisluurega tegelenud keskasutus. 1. Peavalitsuse ülemad Markus Wolf, Werner Grossman, kindralmajor Hans Fruck (de), ülema I asetäitja, 1956–1977 I Valitsus: SLV riigiaparaat 1. liidupresidendi amet/liidukantsleri amet/liidu ajakirjandusamet 2. Saksamaa LV Välisministeerium (juhtimine, side allikatega) 3. Saksa LV Välisministeerium (sisseimbumisagentide värbamine/väljaõpe) 4. Saksamaa LV Siseministeerium 5. Poliitilis-ideoloogilised diversioonid, saksa sisesuhete ministeerium 6. Rahandus-, majandus- ja majandusliku koostöö ministeerium 7. Saksa DV legaalsed residentuurid ja alaline esindus Berliinis 8. Operatiivne väligrupp (hiljem järelkasv) 9. Uurimis- ja infogrupp II osakond: SLV parteid ja ühiskondlikud organisatsioonid 1. CDU/CSU/Junge Union/Konrad Adenaueri ja Hanns Seideli fondid, kirikud 2. FDP/NPD 3. Kaasmaalaskonnad/ümberasustatute liidud 4. SPD/Friedrich Eberti fond/Sotsialistlik Internatsionaal 5. Ametiühingud/DGB 6. KPD/ML-maoistid/vasakäärmuslikud kaasajooksikud roheliste juures/AL 7. Järelkasvu hankimine ja väljaõpe III osakond:legaalse kattega residentuurid välismaal 1.-16. IV osakond: SLV sõjaline luure (MAD) 1. Saksamaa LV Kaitseministeerium/riigiaparaat/parteid 2. Kaitseministeerium/sõjatehnika ja varustuse föderaalamet (BWB) 3. Maaväeamet 4. BWB põhitegevus 5. Šifriteenistuse luure/psühholoogiline sõjapidamine 6. Operatiivne välisgrupp 7. Relvastusala 8. Töötlus/arhiveerimine VI osakond: ümberasumised/operatiivne reisiliiklus valdkond A:ümberasumised operatsioonialale valdkond B:operatiivsete objektide töötlemine valdkond C:operatiivse reisiliikluse analüüs/reisinõustamine valdkond D:"võltsimiskindlad" dokumendid valdkond E:töö legaalse kattega residentuuride kaudu TEADUSE JA TEHNIKA SEKTOR (SWT) ehk teadus-tehniline luure V osakond: info kokkuvõtmine ja edastus/koordinatsioon 1.? 2.elektroonika/elektrotehnika 3.keemiatööstus/põllumajandus, mikrobioloogia 4.metalli-, raske-, relvatööstus 5.dokumentatsioon/kirjandus/depersonifikatsioon 6.operatiivne väligrupp (kaastöötajate valik, väljaõpe ja kontroll) XIII osakond: aatomiteaduse, bioloogia, keemia ja arstiteaduse luure 1. tuumatehnoloogia 2. keemia 3. põllumajandus 4. USA erijaoskond (1.,2.,3.,ja 5. jsk temaatika) 5. bioloogia/geenitehnoloogia XIV osakond: mikroelektronika, elektrotehnika, teadusliku aparaadiehituse luure 1. elektrooniline sõjapidamine/mikroelektroonika/optiline elektroonika/luuretehnika 3. haruosakond Jena: koostöös Carl Zeiss Jenaga 6. embargoaluse tehnika hankimine ?. teadusliku aparaadiehitus/peenmehhaanika/optika/lasertehnika ?. andmetöötlus/tarkvara/mikroelektroonika sõjaline kasutlus NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Esimene peavalitsus
Piiritaja (perekond)

Piiritaja (Apus) on pikatiivaliste seltsi kuuluv lindude perekond. Piiritajad on ühed kõige suurema lennukiirusega linnud maailmas. Perekonda kuulub 15 liiki. Apus apus – piiritaja tavaline, eriti asulates pesitsev rändlind Apus melba – suurpiiritaja, väga harva Eestisse eksikülalisena sattuv liik
Pikatiivalised

Pikatiivalised ehk piiritajalised (Apodiformes) on lindude klassi kuuluv selts. Apodidae – piiritajalased Hemiprocnidae – puispiiritajalased Trochilidae – koolibrilased
Graždanskaja Oborona

Graždanskaja Oborona (vene keeles Гражданская оборона ) oli vene punk-rock-ansambel, mis tegutses aastatel 1984–2008. Kultusfiguurina on tuntud Grazdanskaja Oborona laulja Jegor Letov. Jegor Letov – vokaal Natalia Chumakova – bass Alexander Chesnakov – kitarr Pavel Peretolchin – trummid Поганая молодёжь 1985 Оптимизм 1985 Мышеловка 1987 Хорошо!! 1987 Тоталитаризм 1987 Некрофилия 1987 Красный альбом 1987 Всё идёт по плану 1988 Так закалялась сталь 1988 Боевой стимул 1988 Тошнота 1989 Песни радости и счастья 1989 Война 1989 Здорово и вечно 1989 Армагеддон-Попс 1989 Русское поле экспериментов 1989 Инструкция по выживанию 1990 Солнцеворот 1997 Невыносимая лёгкость бытия 1997 Звездопад 2000 Долгая счастливая жизнь 2004 Реанимация 2005 Лунный переворот 2005 Сносная тяжесть небытия 2005 Зачем снятся сны? 2007 Graždanskaja Oborona
S2 (Berliin)

S2 on Berliini linnaraudtee liin, mis liikleb Bernau ja Blankenfelde vahel. Liinil on 28 peatust. Liin sõidab tipptunnil 10-minutilise intervalliga, muul ajal 20-minutilisega.
Heinrich Richard Hoffmann

Heinrich Richard Hoffmann (16. juuli 1868 Koeru – 11. juuni 1935 Rakvere) oli Eesti vaimulik ja India misjonär. Õppis Paide erakoolis ja Tallinna toomkoolis, mille lõpetas aastal 1887. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis aastatel 1887–1892. Prooviaastal oli ta Nissi Maarja koguduses Emil Johann Heinrich Bruhnsi juures. Ordineeriti õpetajaks 4. märtsil 1894 Tallinna toomkirikus. Oli aastal 1895 Kodavere Mihkli koguduse abiõpetaja. 1896–1900 oli ta Tallinna Toompea Kaarli koguduse abiõpetaja. Seejärel läks Indiasse misjonäriks: 1901–1906 oli ta Coimbatores, Tamil Nadu osariigis, lõi aastal 1905 uue misjonijaama Udamalpetti; 1908–1909 töötas Mayaverami misjonijaamas (juhatades samaaegselt tütarlaste vaestemaja). 1909–1911 oli puhkusel kodumaal, mida sisustas misjonijutlustega Eesti- ja Liivimaa kirikutes, aga ka misjonireisidega Venemaale. 1911–1919 töötas ta Tanjore (praegu Thanjavur) misjonijaamas, olles samas poeglaste kooli juhataja. Oli aastal 1919 Vaivara koguduse vikaarõpetaja, aastatel 1920–1934 oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja. 1. aprillil 1934 jäi emerituuri, asudes elama Rakverre. Rakveres ta ka suri. Tema isa Heinrich Ferdinand Hoffmann oli Koeru koguduse õpetaja, emapoolne vanaisa Dietrich Georg Mickwitz oli Koeru koguduse õpetaja. Tema äi Alexander Immanuel Voss oli Kodavere Mihkli koguduse õpetaja. Kaks tema õde (Anna Wilhelmine ja Selma Emilie) olid abielus Tallinna Toompea Kaarli koguduse õpetaja Johann Heinrich Braschega, õde Anna Louise oli abielus Kadrina- ja Kuressaare Laurentiuse koguduse õpetaja, õde Margarethe Helene Elisabeth oli abielus Jõelähtme koguduse õpetaja Oskar Ernst Emil Tombergiga. Vend Arthur Friedrich Wilhelm Hoffmann oli Ridala- ja Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, vend Otto Konrad Ernst Hoffmann oli arhitekt. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 HEINRICH RICHARD HOFFMANN
Petr Nečas

Petr Nečas (sündinud 19. novembril 1964 Uherské Hradištěs Zlíni maakonnas) on Tšehhi poliitik Aastatel 2006–2009 oli ta asepeaminister ja sotsiaalminister. Alates 20. juunist 2010 (kohusetäitjana 13. märtsist 2010) kuni 17. juunini 2013 oli ta Kodanike Demokraatliku Partei esimees. 28. juunist 2010 kuni 10. juulini 2013 oli ta Tšehhi peaminister. Koduleht
Harilik kitseenelas

Harilik kitseenelas (Aruncus dioicus) on roosõieliste sugukonda kitseenela perekonda kuuluv rohttaim. Harilik kitseenelas kasvab Euroopas, Aasias ja Põhja-Ameerikas. Ta eelistab niisket rammusat pinnast; kasvab hästi nii varjus kui ka päikese käes. Sageli kasvab mägedes. Kitseenelas on mitmeaastane taim, mis kasvab välja lühikesest tugevast risoomist. Ta kasvab 1½–2 meetri kõrguseks. Tal on kõhn jäik püstine vars, mis vahel puitub alumises otsas. Sellel kasvavad vahelduvad sulgjad liitlehed. Lehed võivad olla kuni meetripikkused. Taim õitseb juunis-juulis. Väikesed kreemjad õied moodustavad pika sulgja püramiidja õisiku. Õisik on 2–3 dm pikk ja tavaliselt kergelt kaardus. Üksikõis on 3 mm läbimõõdus ja lühikese õierao otsas. Kitseenelas on kahekojaline taim. Emasõied on puhasvalged, isasõied pigem kreemikad. Taim on kiire kasvuga, õitseb rikkalikult, talub hästi külma ning võib aastakümneid samal kohal kasvada. Seetõttu on kitseenelas väga levinud ilutaim. Harilik kitse-enelas andmebaasis eElurikkus
Genialistid

Genialistid oli Eesti ansambel, mis aktiivselt tegutses aastatel 1993–2006. Aastatel 1993–1995 tegutseti nime Lõbusad Trajektoorid all. 2007. aastal teatas ansambel, et nad lähevad teadmata pikkusega pausile. Oktoobris 2023 anti teada, et Genialistid lähevad siiski laiali ning viimane kontsert toimus 5. juulil 2024 Tartu lauluväljakul. Genialistide kuulsamad ja tuntumad laulud on "Leekiv armastus", "Helena Wanje", "Anna mulle end", "Täna ma ei skoori", "Maapealne paradiis on rock'n'roll", "Joomalaul" jt. Ansambel on teinud muusika filmile "Vanad ja kobedad saavad jalad alla" ning osalenud omaloodud muusikalis "Hea Lugu" (Endla 2001). Genialistide koosseisu on kuulunud: Ivar Põllu (laul) Feliks Kütt (basskitarr, laul) Karl Laanekask (soolokitarr, laul) Allan Aint (kitarrid, löökriistad) Tauno Aints (klahvpillid) Raido Kurri (trummid) 2000 "Genialistid" CD MC, Hyper Elwood 2001 "Hea lugu" Endla 2001 "Armastus" CD MC, Elwood 2003 "Vanad ja kobedad saavad jalad alla" CD MC, Hitivabrik 2004 "Gentel-Dentel" CD MC, Elwood 2004 "Genialistid olid siin" Elwood 2016 "Genialistid 1" 2LP 12", Elwood 2003 "Kogutud noorus" („Genialistid" + „Armastus" + voldik) Elwood 2006 "Genialistid" A. Le Coq Music Box 2004 "Gentel-Dentel" CD+DVD, Elwood Genialistide klubi "Genialistid". 2001. Originaali arhiivikoopia seisuga 3. juuni 2002. Vaadatud 6. märts 2023.{{netiviide}}: CS1 hooldus: robot: algse URL-i olek teadmata (link) Genialistid lähevad laiali: legendaarne bänd annab oma viimase kontserdi ... kroonika.delfi.ee, 3. oktoober 2023. Ansambel Genialistid tuleb viimast korda lavale. menu.err.ee, 3. oktoober 2023. Genialistid - Leekiv Armastus. Genialistid (arhiveeritult). Genialistid andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles) Eesti ansamblite andmebaas "Genialistid? Kes need veel olid?" Õhtuleht, 28. mai 2011
Linda Ruud

Linda Ruud (7. detsember 1932 Lehtse – 23. juuni 2010 Tallinn) oli eesti luuletaja, tõlkija ja prosaist. Ta oli raudteelase ja õpetaja tütar. 1936. aastal kolis pere Tapale, kus Linda lõpetas 1951. aastal Tapa Keskkooli. Ta asus õppima Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonda loogika ja psühholoogia erialal, kuid lõpetas 1956. aastal eesti filoloogia erialal. Ta töötas Tapa rajoonilehtede juures, Tallinnas Õhtulehe toimetuses tõlkijana ja kirjastuses Eesti Raamat toimetajana. Tema debüütluulekogu ilmus 1962. aastal debüteerinud noorte luuletajate esimeses kassetis. Kokku on ta avaldanud kolm luulekogu ja ühe proosaraamatu. Ta tõlkis eesti keelde näiteks Sergei Jessenini luuletusi, samuti paljudes teiste tõlkijate tõlgitud proosaraamatutes sisalduvaid värsse inglise, vene, poola jt keeltest. "Mu südames on pühapäev" (1962) "Naera, Kassandra" (1973) "Naine vabast ajast" (romaan, 1979) "Mõte Tulemaast" (1989) LINDA RUUD - 80 Orissaare raamatukogu (vaadatud 24. jaanuaril 2015) Esimene raamat. Linda Ruud (raadiosaade, autor loeb oma luuletusi). Eesti Raadio, 1962 "Linda Ruud 7. XII 1932 – 23. VI 2010 In memoriam". Looming 2010/8
S2

S2 võib olla: S2, Berliini linnaraudtee liin. Samanimelised liinid on ka paljudel teistel Saksamaa linnaraudteedel (Dresdeni, Hamburgi, Hannoveri, Müncheni jne). S2, täht. S2 võib märkida luureohvitseri või luureosakonda. Sarnase nimetusega võivad olla tähistatud: Audi S2, Audi mudel. Focke-Wulf S 2, Saksamaal kasutatud treeninglennuki tüüp. S/2007 S 2, Saturni looduslik kaaslane. S-2, Nõukogude Liidu allveelaev. Väävel moodustab S2 molekule 800 °C ületaval temperatuuril.
Suitsupääsuke (perekond)

Suitsupääsuke (Hirundo) on perekond pääsulaste sugukonnas. Eestis elab neist suitsupääsuke. Paljudel selle sugukonna liikidel on sinakas seljaosa. Nende peaosas on punakat tooni ja alaosas sageli valgeid või roostekarva osi. Kõiki suitsupääsukese perekonna liike leidub Vanas Maailmas. Ameerikas leidub neist üksnes suitsupääsukest. Aafrika suitsupääsuke Hirundo lucida Austraalia suitsupääsuke Hirundo neoxena Bantu suitsupääsuke Hirundo angolensis Lõkapääsuke Hirundo nigrita Niitsaba-pääsuke Hirundo smithii Rand-suitsupääsuke Hirundo tahitica Ruske-sinipääsuke Hirundo nigrorufa Sarapääsuke Hirundo dimidiata Sinipääsuke Hirundo atrocaerulea Sudaani suitsupääsuke Hirundo aethiopica Suitsupääsuke Hirundo rustica Valgekurk-suitsupääsuke Hirundo albigularis Valgesaba-pääsuke Hirundo megaensis Valgetiib-pääsuke Hirundo leucosoma
Deglatsiatsioon

Deglatsiatsioon on protsess, mille käigus maa vabaneb liustike alt. Deglatsiatsioon toimub jäävaheajal, mil ablatsioon ületab akumulatsiooni. Eesti alal toimus viimane deglatsiatsioon ligikaudu 11 000 aastat tagasi. Glatsiatsioon Jäävaheaeg EE 2. köide, 1987.
Hügroskoopsusvesi

Hügroskoopsusvesi ehk adsorptsioonivesi on mulla või kivimiosakeste pinnale tugevasti kinnitunud (adsorbeerunud) vesi. Adsorbeerumine osakestele toimub molekulaar- ja elektrostaatiliste jõudude toimel. Taimed hügroskoopsusvett omastada ei suuda. Kilevesi EE 3. köide, 1988. Keskkonnasõnaraamat 2004. Tartu: Mats, Tallinn: Tallinna Raamatutrükikoda
Aju- ja pagunähtus

Aju- ja pagunähtus on mingis veekogus (nt meres) tuule mõjul tekkiv veemasside selline ümberpaigutumine, kus tuulealuses küljes vee tase langeb (paguvesi) ja tuulepealses tõuseb (ajuvesi). Eesti rannikuvetes (Soome lahes) on aju- ja pagunähtustena veetase tõusnud kuni 2,9 m . Ajuvesi Looded Paguvesi EE 1. köide, 1985.
Joastik

Joastik ehk kaskaad on mitu üksteisele järgnevat juga ehk mitmeastmeline juga. Ka Eestis asub joastikke, näiteks Treppoja joastik ja Aluoja joastik. Jugade loend Eesti jugade loend Õigekeelsussõnaraamat, 2006. EE 4. köide, 1989.
Jääjärv

Jääjärv (ka liustikujärv[viide?]) on jahe seisuveekogu, mis on tekkinud mandrijää või mäeliustiku sulamisest. Jääjärvedes settivad mitmesugused purdsetted. Eesti alal olnud jääjärvedes on settinud sageli näiteks viirsavi. Jääpaisjärv EE 2. köide, 1989.
Jääpaisjärv

Jääpaisjärv on jääjärv, mis on tekkinud liustiku ette[viide?]. Jääpaisjärved liigitatakse: a) lühiajalisteks kohalikeks väikesteks jääpaisjärvedeks ja b) pikemaajalisteks (sajandeid püsivateks) suurteks jääpaisjärvedeks. Pikemaajalisetest jääpaisjärvedest on üks tuntumaid Balti jääpaisjärv, mida nimetatakse ka Läänemere arengu esimeseks staadiumiks. Balti jääpaisjärv Jääjärv EE 4. köide, 1989.
Olvi Pint

Olvi Pint (sünninimi Olvi Walter; 25. juuni 1914 Voka – 2. oktoober 1997 Thunder Bay) oli esimene Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku naisvaimulik. Ta õppis Voka algkoolis Virumaal, keskhariduse sai ta Tallinnas. Omandas aseõe kutse, töötas Tallinna Keskhaigla juures, õppis Tallinna Konservatooriumi Riiklikus Lavakunstikoolis ja töötas ka Konsistooriumi juures. Põgenes 1944. aastal Saksamaale Baierisse, kus leidis tööd kudumisvabrikus. Pärast Saksamaa kapituleerumist töötas halastajaõena UNRRA põgenikehaiglais Wiesbadenis ja Hanaus. Kanada pealinna jõudis ta märtsis 1948, töötades algul majaabilisena, hiljem kassiirina toidukaupluses, pühendades vaba aja eesti kogudusele ja Eesti Seltsile. Pärast abiellumist 1958. aastal asus Põhja-Ontariosse Thunder Bay linna, kus lõpetas 1967. aastal Lakeheadi Ülikoolis (Lakehead University) "Drama and Arts" kursuse ja kuulus Thunder Bay linnateatri koosseisu. Pärast abikaasa surma 1977. aastal õppis ta Uut ja Vana Testamenti Confederation College'i juures. 1978. aastal registreerus äsjaasutatud E.E.L.K. Usuteadusliku Instituudi üliõpilaseks Torontos, mille kursuse lõpetas 1981. aastal, misjärel teenis Thunder Bay kogudust praost Andres Tauli juhendamisel. Olvi Pint ordineeriti esimese väliseesti naisena õpetajaametisse 11. novembril 1984. Olvi Pint teenis Thunder Bay kogudust aastatel 1984–1997. Esimene Eesti naisvaimulik on ka [[1]] Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Eesti Kirik nr. 4. 1984 Olvi Pint TLÜAR väliseesti isikud
Puy de Sancy

Puy de Sancy on kustunud kihtvulkaan Puy-de-Dôme'i departemangus, Keskmassiivi Monts Dore'i mäestiku kõrgeim mägi. Puy de Sancy kõrgus on 1885 meetrit. Mäe põhja- ja lõunanõlval saab harrastada mäesuusatamist.
Lumivalgeke

"Lumivalgeke" (ATU 709) on rahvusvaheliselt levinud muinasjutt, mida tuntakse eeskätt vendade Grimmide kirjandusliku töötluse kaudu. Eestist on muinasjutust üles kirjutatud 58 varianti, millest pooled pärinevad Setumaalt. Muinasjutu põhjal tegi Walt Disney 1937. aastal joonisfilmi "Lumivalgeke ja seitse pöialpoissi". Eesti muinasjutud I:2. Imemuinasjutud. Koostanud Risto Järv, Mairi Kaasik, Kärri Toomeos-Orglaan. Tartu: Eesti Kirjandusmuuseumi Teaduskirjastus 2014, lk 691.