laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Puhas mõistus

Puhas mõistus on Immanuel Kanti järgi meelelisusest sõltumatu mõistus. Puhas mõistus on meelelisusest sõltumatu, kuid ta on meelelisusega siiski seotud, kuivõrd ta on meeltes antud kogemusega seotud mõistusmõistete immanentse tarvituse kaudu. Puhas mõistus on see, mis sisaldab printsiipe millegi absoluutselt aprioorseks tunnetamiseks ("Puhta mõistuse kriitika", Sissejuhatus VII, B24). Puhas mõistus on printsiipide järgi tunnetamise võime, aprioorsete printsiipide järgi otsustuste tegemise võime, mõistus oma teoreetilises tarvituses. Puhas mõistus on "nii isoleeritud, iseendas nii lausaliselt seotud sfäär, et ühtki osa sellest ei saa puudutada, puudutamata kõiki ülejäänuid, ja midagi ei saa korda saata, olemata eelnevalt määratlenud igaühele neist oma koha ja oma mõju teisele" "Prolegomena", Eessõna (III 11)). Puhtas mõistuses endas kätkevad tema puhta tarvituse elemendid ja seadused ("Prolegomena", § 4 (III 24, 25); § 31 (III 74, 75)). Puhta mõistuse kriitika (üldmõiste) Eisler Sissekanne Rudolf Eisleri Kanti-leksikonis
Friedrich II (Švaabimaa)

Friedrich II (1090–1147) oli Švaabimaa hertsog alates 1105. aastast. Ta oli Friedrich Barbarossa isa ja Konrad III vend. Ta toetas oma venna kuningaks saamist ning võitles Lothar von Supplinburgiga. Ise ta kuningaaust loobus, ehkki abiellus Welfide suguvõsa esindaja Judithiga, mistõttu tema valitsejaks saamine oleks võinud Welfid ja Hohenstaufenid lepitada.
Arnold Laur

Arnold Laur (21. juuli/2. august 1880 Tori kihelkond – 19. detsember 1922 Tartu) oli eesti vaimulik. Ta kaotas varakult vanemad ja ta kasvatati üles sugulaste poolt. Aastal 1902 lõpetas ta Pärnu Ühisgümnaasiumi. Aastatel 1902–1910 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ta oli korporatsiooni Fraternitas Estica asutajaliige ja esimene esimees. Ordineeriti 9. juulil 1911 õpetajaks. Ta oli aastatel 1911–1912 Tartu Peetri koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1912–1922 oli ta Tartu Peetri koguduse II pihtkonna õpetaja. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977 http://www.cfe.ee/album-esticum?show=1906#A979
Kaugõpe

Kaugõpe on õppetöö vorm, mille kaudu omandatakse haridus (kesk-, kutse-, kõrg-) iseseisvalt (õppides enamasti töö kõrvalt). Mõnes ülikoolis (nt Tartu ülikool) on kaugõpe samastatud avatud ülikooliga.[viide?] Kaugõppes sooritab/esitab õpilane kontrolltööd, arvestused, eksamid ja muud nõutavad tööd, õppeasutus aga korraldab konsultatsioone, loenguid, praktikume, seminare ja eksameid. Kaugõppes ei õpetata erialasid, mis eeldavad pidevat juhendamist, praktikat ja õppebaasi. Kaugõpe kui omaette õppevorm tekkis 19. sajandi lõpus USA-s. Distantsõpe Avatud õpe Avatud ülikool e-õpe Väike entsüklopeedia veebis [1] (vaadatud 04.09.2012)
Friedrich I (Švaabimaa)

Friedrich I von Staufen (u. 1050 – 1105) oli esimene Hohenstaufenite soost Švaabimaa hertsog. Ta valitses alates 1079. aastast. Ta abiellus keiser Heinrich IV tütre Agnesega ning seeläbi said tema järglased tulevikus võimaluse Saksa-Rooma troonile tõusta.
Pits

Pits on üks tekstiili liike, mustriline ažuurne võrkjas kudum, mis võib esineda ääristava kaunistava ribana või kaunistava detailina, kuid ka kangana. Pitsi on võimalik valmistada õmmeldes (punto in aria, tohtpits, hardangertikand, Battenburgi pits jm), põimides (niplispits), sõlmides (makramee), heegeldades või varrastel kududes. Pitse tarvitatakse tanude, käiste, kraede, põllede ja teiste riideesemete, samuti käterättide, kardinate, päevatekkide, voodipesu jms kaunistamiseks. Tehniliselt on pits tekkinud kangaääre kinnistamisest ja arenenud sealt iseseisvaks riideääre kaunistuseks. Pits kinnitatakse kanga külge kas palistuse külge õmmeldes või heegeldades või vabalt rippuvate lõimelõngade sõlmimise abil. Pitse võib jaotada rühmadesse valmistamisviisi järgi: Niplispitsi valmistatakse pitsipadjal, kuhu pits pn nööpnõelte abil kinnitatud, ja pitsipulkadega, millele on keritud niit; põimitud pitsiline pind valmib niitide ristamise ja keerutamise tulemusena. Niplispitsid on näiteks Chantilly pits, Cluny pits, Mechlini pits, Valenciennes'i pits, Brüsseli pits. Ka gipüürpits on algselt üks niplispitsi liike, tänapäeval toodetakse seda ka masinaga. Schiffli pitsi valmistatakse masinaga: muster tikitakse aluskangale, mis hiljem keemiliselt lahustatakse, nii et jääb ainult masinaga tikitud ažuurne muster. Muster koosneb korduvatest seotud motiividest, nii et masintikkimisel niiti ei katkestata. Schiffli masin leiutati 19. sajandi lõpus ja sellega tehakse nii suuri pitskangaid kui ka ääriseid ja ribasid. Heegelpitsi valmistatakse peene heegelnõelaga heegeldades, nende hulka kuuluvad iiri pits ja fileeheegeldus. Ažuurtikand on pitsi liik, mille puhul tekitatakse kangapinda augud ja täidetakse need nõela ja niidi abil läbi tikkides. Ažuurtikandite hulka kuulub pilutikand, mille puhul augud tekitatakse tõmmatakse kangast lõngu välja tõmmates. Rišeljöötikandi ja hardangertikandi puhul lõigatakse kangasse augud, need ääristatakse ja täidetakse nõela ja niidiga tikitud võrguga. Broderiitikandi puhul torgatakse ümarad augud mustrina peenesse kangasse ja ääristatakse nõela ja niidiga tihedalt. Battenburgi pits kujundatakse valmiskootud erilisest paelast, mis kinnitatakse mustrina paigale tikkimispistetega õmmeldes. Kootud pits luuakse varrastel kududes erisugustest kudumissilmustest. Kootud pitsid on Shetlandi pits ja Haapsalu salli pitskude. Sõlmitud pitsi tehakse niite omavahel sõlmides. Sõlmpitsi liigid on makramee ja süstikpits, mida sõlmitakse pitsisüstiku ja nüri nõela abil. Ka fileepitsi alusvõrk luuakse sõlmides. Nõelapits on pits, mida tehaks niidi ja nõela abil (punto in aria -'tikand õhus'), raamistuse niidid tõmmatakse mingile tugevamale alusel, nagu pärgament, tugev paber või kasetoht. Nõelapitsid on Veneetsia pits (gros point), Alençoni pits, Carrickmacrossi pits, Milano pits. Materjali järgi saab pitsi jagada tekstiilist pitsiks ja metallpitsiks. https://www.eki.ee/dict/ekss/index.cgi?Q=pits&F=M Niplispits Sõlmpits Puitpits Haapsalu sall
Niplispits

Niplispits ehk niplis on tekstiilitehnika, mille tulemus (pitsiline pind) saadakse pulkadele poolitud niitide keeramisel ja ristamisel. Eesti keelde on sõna "niplispits" tulnud rootsikeelsest sõnast knyppling. Kasutatakse ka klöppelpitsi nimetust. Niplist nimetatakse ka "pulkadega kootud pitsiks" ehk pulgapitsiks. Niplispitsi valmistamist nimetatakse niplamiseks. Niplistehnikat tunti juba 14. sajandi Itaalias, kust see jõudis 16. sajandil Sileesiasse, Baierisse ja Böömimaale ning sajandi lõpuks Hollandisse. Pitsi niplamise õitseaeg oli 17.-18. sajandil Belgias. Sellest ajast on säilinud pitse, mille 1 cm laiune pind on niblatud 80 pulgaga, 8 cm vastavalt siis 640 pulgaga ning nii peenest niidist, et niidi rebenemise vältimiseks tuli töötada ainult niiskes keldris. Mustri autoriks oli reeglina kunstnik, teostajateks käsitöölistest niplajad. Selles tehnikas valmistati peakatteid, õlarätte, kraesid, käiseid, voodipesu vahepitse jne. Niplipitsi hiilgeaeg kestis kuni 1815. aastani, mil alustati pitsi valmistamist masinatel. Eestis valmistati niplispitsi omakedratud linasest lõngast ning seda on kasutatud mitmel pool rahvariiete kaunistamiseks. Niplispitsi valmistamiseks kasutatakse niplamispatja, niplamispulki (nuiad) ja niplamisnõelu (pinnud). Eestis on olnud erinevaid niplispitsipatjade tüüpe: kerakujulised, mis asetati vakkadesse või korvidesse piklikud kotid, mis olid täidetud liiva, tuha, takkude, sõkalde või heinapepredega silindrikujulised pikkade õlgedega täidetud kotid, mis võisid olla kinnitatud laud-alusele rõngakujulised, puukoorest seesmise kerega, mille peal asetses samblast või takkudest polsterdus. ERM-i kogudes on Ruhnus ja Mustjalas kasutusel olnud ümmargused keerleva telje ja jalgadega padjad. Esines ka kiilutaolist patja, mille pind oli ettepoole längus. Pitsipadjad on kaetud jämeda linase riidega, mis on reeglina tume, et kergendada valgete niitidega niplamist Niplamispulki on kahte liiki – pulgad ja nuiad. Pulgad lõigati enamasti kooritud kadaka või kuuseokstest, hiljem ka sirelist või koorimata kaseokstest. Pulgad olid reeglina kaunistusteta. Niplamisnuiade materjal oli reeglina sama, kuid need olid rohkem kaunistatud. Nõelad ehk pinnud olid 4–5 cm pikkused kasest või kadakast pinnukesed, millega pits padjale kinnitati. Rannikul ja saartel kasutati kala oimuluud, hiljem olid kasutusel omatehtud vasknõelad või poenõelad. Das Klöppeln, Gertrud Zschorsch, Berlin 1923 "Eesti pitsid" ERM aastaraamat IV, Tartu, 1931
August Leyst

Hans August Leyst (30. juuni/12. juuli 1860 Tallinn – 17. jaanuar 1937 Tartu) oli eesti vaimulik. Ta sündis Tallinnas tisleri perekonnas. Ta õppis elementaar- ja kreiskoolis ning aastatel 1877–1883 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1883–1888 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas ja sai 1887. aastal hõbeauraha. Prooviaastal oli ta Tartu Peetri koguduses Wilhelm Gottfried Eisenschmidti juures. Ordineeriti 2. oktoobril 1888 õpetajaks. Ta oli aastatel 1888–1890 Tartu Peetri koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1890–1891 teenis ta luterlikku kogudust Gnadenfluris Novouzenski kreisis (praegu Pervomaiskoje asula Fjodorovka rajoonis Saratovi oblastis). Aastatel 1892–1893 oli ta Viljandi Jaani koguduses vikaarõpetaja, olles samaaegselt Viljandi Maagümnaasiumis usuõpetaja. Aastal 1893 oli ta maist augustini luterlik vikaarvaimulik Saraatovis ja augustist oktoobrini vikaarvaimulik Moskva Peeter-Pauli koguduses. Aastatel 1893–1921 oli ta luterlik vaimulik Simbirskis; peale selle oli ta veel usuõpetaja kadetikorpuses, Klassikalises ja Maria gümnaasiumis; teenis vaimulikult eestlasi ja sakslasi Simbirski, Ufa ja Vjatka kubermangus. Aastal 1921 ta vahistati Moskvas, kuid aastaks 1922 oli ta Tartus. Aastatel 1922–1926 oli ta Tartu Jaani koguduse abiõpetaja. Aastal 1926 jäi ta emerituuri. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977 Schüler-Verzeichnis des Revalschen Gouvernements-Gymnasiums 1805-1890. bearbeitet von Heinrich Hradetzky. Reval, 1931 Kluge&Ström Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998
An Essay Concerning Human Understanding

"An Essay Concerning Human Understanding" ("Essee inimarust" või "Essee inimmõistusest") on inglise filosoofi John Locke'i filosoofiaalane teos, mis ilmus aastal 1689 (kuigi trükitud aastaarvuks on 1690). "Kirjas lugejale" ütleb Locke, et "Essee" idee sai ta vaidlusest sõpradega ühe hoopis teise teema üle. Neil tekkis arutlustes nii palju raskusi, et Locke jõudis järeldusele, et kõigepealt tuleb selgust saada inimarus. Tuli "uurida meie endi võimeid ja vaadata, milliste objektidega meie aru on kõlblik tegelema, millistega mitte". Locke taipas, et enne kui mõelda maailmast ja meie ligipääsust sellele, tuleb teada saada, kuidas me omandame teadmise, millised uurimisvaldkondade jaoks me oleme sobivad ja millistes valdkondades on teadmine meie jaoks võimatu ning milles teadmine seisneb. Ta ütleb, et tema eesmärk on "uurida inimteadmise päritolu, kindlust ja ulatust koos uskumise, arvaise ja nõustumise aluste ja astmetega" (1.1.2). Selleks et maailma uurimist kohaselt suunata, on meil Locke'i järgi tarvis saada aru oma tunnetusvõimetest. I raamatus välistab Locke selle, et meie teadmine on kaasasündinud. II raamatus väidab ta, et kõik meie ideed, sealhulgas Jumala, lõpmatuse ja ruumi idee, tulevad kogemusest, ning näitab, kuidas see on võimalik. III raamat räägib keelest ja selle rollist teoretiseerimisel. Locke peab keelt arusaamise takistuseks ja annab soovitusi segaduste vältimiseks. IV raamat käsitleb teadmist, uskumist ja arvamist. Teadmised on Locke'i järgi teatud laadi suhted ideede vahel. Patrick J. Connolly. John Locke (1632—1704), Interneti filosoofiaentsüklopeedia. M. Ayers. Locke: Epistemology and Ontology, New York: Routledge 1993. Roomet Jakapi "Moraalirelativism Locke'i "Essees"?" Akadeemia 3/2005, lk 598–620 L. Newman (toim). The Cambridge Companion to Locke's Essay Concerning Human Understanding, Cambridge: Cambridge University Press 2007. M. Stuart. Locke's Metaphysics, Oxford: Oxford University Press 2013. Patrick J. Connolly. John Locke (1632—1704), Interneti filosoofiaentsüklopeedia
Sündimuskontroll

Sündimuskontrolli, ka sünnikontrolli (inglise birth control) ehk kontratseptsiooni all mõistetakse meetodeid ja vahendeid (rasestumisvastaseid vahendeid), millega piiratakse rasedaks jäämist ehk rasestumist. "Definition of Birth control". MedicineNet. Originaali arhiivikoopia seisuga 6. august 2012. Vaadatud 9. august 2012.
Antwerpeni provints

Antwerpeni provints on provints Belgia põhjaosas. Ta on Flandria piirkonna ja Belgia kõige põhjapoolsem provints. Ta piirneb põhjas Hollandiga ning idas Limburgi, lõunas Flaami Brabandi ja läänes Ida-Flandria provintsiga. Provintsi pealinn on Antwerpen. Elanike arvu poolest on provints Belgia kõige rahvarikkam. 1846 – 406 354 1856 – 434 485 1866 – 456 607 1880 – 577 232 1890 – 700 019 1900 – 819 159 1910 – 968 677 1920 – 1 016 963 1930 – 1 173 363 1947 – 1 281 333 2008 – 1 715 707 2011 – 1 764 773 Antwerpeni provints jaguneb kolmeks haldusringkonnaks (arrondissementen). Antwerpen Mechelen Turnhout Märkus: numbrid vastavad parempoolsel kaardil toodutele. Aartselaar Antwerpen (linn) Arendonk Baarle-Hertog Balen Beerse Berlaar Boechout Bonheiden Boom Bornem Borsbeek Brasschaat Brecht Dessel Duffel Edegem Essen Geel (linn) Grobbendonk Heist-op-den-Berg Hemiksem Herentals (linn) Herenthout Herselt Hoogstraten (linn) Hove Hulshout Kalmthout Kapellen Kasterlee Kontich Laakdal Lier (linn) Lille Lint Malle Mechelen (linn) Meerhout Merksplas Mol Mortsel (linn) Niel Nijlen Olen Oud-Turnhout Putte Puurs Ranst Ravels Retie Rijkevorsel Rumst Schelle Schilde Schoten Sint-Amands Sint-Katelijne-Waver Stabroek Turnhout (linn) Vorselaar Vosselaar Westerlo Wijnegem Willebroek Wommelgem Wuustwezel Zandhoven Zoersel Zwijndrecht Bossensteini loss http://statbel.fgov.be/fr/statistiques/chiffres/environnement/geo/occupation_sol_cadastre/ Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.  Antwerpeni provints – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (hollandi keeles)
Täht (kiri)

Täht, ka kirjatäht, aabe, pookstav, on keeles häälikkirja hääliku või silpkirja silbi ülesmärkimiseks kasutatav märk. Kitsamas tähenduses mõistetakse tähe all ainult häälikkirja märki. Tähed moodustavad tähestiku. Tähed on grafeemid. Häälikkirjas kirja pandud sõna koosneb tähtedest. Tüüpjuhul märgib häälikkirja täht ühte häälikut või foneemi. Mitmes häälikkirjas (näiteks ladina kirjas, kreeka kirjas, kirillitsas, armeenia kirjas) on tähel kaks varianti – suurtäht ja väiketäht. Need on tähe kui grafeemi allograafid. foneem grafeem häälik IPA märk tähestik
Tiiu Hermat

Tiiu Hermat (neiuna Tiiu Tenson; sündinud 31. juulil 1956) on eesti vaimulik ja ühiskonnategelane. Ta lõpetas aastal 1974 Tallinna 1. Keskkooli ja aastal 1979 Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna masinaehituse ökonoomika erialal. Ta ordineeriti 31. märtsil 1996 diakoniks ja 9. septembril 1997 õpetajaks. Ta tegutseb Tallinna Püha Vaimu koguduses abiõpetajana; ta peab kord kuus pühapäeviti Tallinna Püha Vaimu koguduse Sakariase filiaalis viipekeelseid jumalateenistusi. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. detsember 2013. Vaadatud 12. septembril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Eesti Kurtide Liidu aseesimees Tiiu Hermat: Oli idee kutsuda haridusminister loengusse, panna talle kõrvaklapid pähe ja paluda pärast öelda, kui palju ta siis loengust aru sai
Ökokaardistamine

Ökokaardistamine (inglise eco-mapping) on visuaalne ja lihtne keskkonnajuhtimisvahend, mis aitab ettevõttel selgitada oma tegevusest tulenevaid keskkonnaprobleeme ja hinnata nende olulisust. Keskkonnategevuse tulemuslikkus Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 04.09.2012)
Halberstadti vürstkond

Halberstadti vürstkond (saksa keeles Fürstentum Halberstadt) oli Saksa-Rooma riigi osariik, mida valitses Brandenburg-Preisimaa. See asendas Halberstadti piiskopkonda pärast ilmalikustamist aastal 1648. Selle pealinn oli Halberstadt. Aastal 1807 tehti vürstkonnast Vestfaali kuningriigi osariik või piirkondlik keskus. Aastal 1815 taastati Preisimaa kuningriigile kõik suveräänsed õigused vürstkonna üle. Vastavalt Vestfaali rahule aastal 1648 ilmalikustati endine piiskopkond Halberstadti vürstkonnaks ning anti üheskoos Magdeburgi, Mindeni ja Camminiga Brandenburgi kuurvürstile Friedrich Wilhelmile kompensatsiooniks Ees-Pommeri eest, mis Brandenburgi-Pommeri konflikti järelkajana tuli loovutada Rootsile. Lepingu üle pidas läbirääkimisi Friedrich Wilhelmi esindaja Joachim Friedrich von Blumenthal, kes nimetati selle eest Halberstadti esimeseks ilmalikuks kuberneriks. Äsjaloodud Halberstadti vürstkond koosnes territooriumist ümber ajalooliste Osterwiecki ja Halberstadti linnade, endisest Anhalt-Ascherslebeni vürstkonnast, endisest Regensteini krahvkonnast, sealhulgas Heimburgi loss ja Falkensteini krahvkond. Derenburgi isandkond liideti aastal 1701, Hasserode omandati Stolberg-Wernigerodelt aastal 1714 ning pärast Viini kongressi aastal 1815 omandas Halberstadti vürstkond Schaueni parunkonna ja Hessenrode isandkonna. Kaotatud territooriumid olid Weferlingen, mille kuningas Friedrich I loovutas aastal 1703 oma nõole Christian Heinrichile, Hohensteini krahvkonna alljaotus umbes samal ajal ja aastal 1727 Stolberg-Wernigerodele jäetud Stapelburg. Halberstadti vürstkond lõpetati vastavalt 1807. aasta Tilsiti rahule, mis järgnes Preisimaa kaotusele Neljanda koalitsiooni sõjas. Selle territoorium muutus Napoleoni nukuriigi Vestfaali kuningriigi osaks tema noorema venna Jérôme alluvuses. Pärast prantslaste lõplikku kaotust Waterloo all taastati vürstkond aastal 1815 Preisimaa alluvusse ja liidendati aastal 1817 uude Saksimaa provintsi. Preisimaa Hohenzollerni monarhid jätkasid enda Halberstadti vürstideks kutsumist aastani 1918.
Väärtushinnangute muutumine

Väärtushinnangute muutumine (inglise values shift) on ühiskondlike ja individuaalsete normide ja väärtuste (väärtushinnangute) muutumine[viide?]. Mõistest räägitakse eriti jätkusuutliku arengu kontekstis, sest väärtushinnangute muutumine on inimeste keskkonnateadvuse ja käitumise muutumise oluline eeldus. Väärtushinnangute muutumist on käsitlenud Ronald Inglehardt. Tema teooria (Inglehardti teooria) kohaselt peavad inimesed saavutama teatud turvatunde (milles on olulisel kohal seni valdavalt looduse utilitaarse ekspluateerimisega seostunud materiaalne heaolu ehk jõukus), et tähtsustada nn postmaterialistlikke väärtusi, mille hulka kuulub ka vajadus säästa ja säilitada looduskeskkonda. Siinkohal on vajaliku materiaalse heaolu taseme täpne määratlemine vaieldav. Väärtushinnangute muutumine väljendub varem ebatavalistena tundunud ideede (nagu orjatööjõu kaotamine, naistele hääleõiguse andmine, loomadele õiguste omistamine) tunnustamises enesestmõistetavate reeglitena. Säästev areng eeldaks õiglase kaubanduse, eetilise investeerimise, keskkonnahoidliku eluviisi, põlvkonnasisese ja põlvkondadevahelise õigluse jms väärtuste juurdumist ühiskondlike normidena. Inimvajaduste hierarhia Tarbimisharjumuste muutmine Enesetähtsustamise sajand Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 04.09.2012)
Kirjatäht

"Kirjatäht" on mitmetähenduslik sõna. Kirjatäht ehk täht on tähtkirja (häälikkirja või silpkirja) tähestiku märk. Kirjatäht on kirjutuskirjas kirja pandud täht.
Jõe tänav (Tartu)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Jõe tänav (saksa keeles Flußstraße, varem ka Bachstrasse) on tänav Tartus Karlovas. Ta algab Kalevi tänavalt, suundub siis Emajõe poole ning lõpeb Turu tänaval. Tänav on umbes 390 meetrit pikk.
Mikroenergeetika

Mikroenergeetika (inglise microenergetics) on väikese võimsusega (mõnesajast vatist kuni mõnesaja kilovatini) elektri- ja soojustootmisseadmete rakendamine hajaenergeetikaks. Mikronergeetikas kasutatakse näiteks mikroturbiine, välispõlemismootoreid (heeliumil töötavad stirlingmootorid ja termoakustilised jõuallikad), päikesepatareisid. Mikroenergeetika võimaldab vähendada energia ülekandekulusid ning lihtsustada energiasüsteemi sünkroonimist ja juhtimist. Mikroenergeetika areng on seotud lihttehnoloogilise (inglise low-tech) energiamuundamise arenguga. Näiteks termoakustiliste muundurite elektritootmise kasutegur ulatub 40–45%-ni ja nende prognoositav maksumus masstootmises on 0,3–0,6 USD/W. Majanduslik tasuvus on peamisi põhjusi, miks mikroenergeetika süsteeme peetakse paljutõotavaks nii arenenud kui ka arengumaade jaoks. Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 04.09.2012)
Koidu tänav (Tartu)

Koidu tänav (kuni 1936. aastani Katariina tänav; Katharinenstraße) on umbtänav Tartus, Karlovas ja mille pikkus on umbes 220 meetrit. Ta algab Tähe tänavalt, millest teisel pool jätkub Päeva tänavana. Koidu tänavalt saab alguse Kesk tänav. Praegune nimi on tänavale antud Tartu linnavolikogu otsusega 14. maist 1936. Koidu tänaval tegutseb MTÜ Tartu Koidu Keskus, mis korraldab lastehoidu, huviringe ja koolitusi.
Lovendegem

Lovendegem on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. Valla halduspiirides paiknevad Lovendegemi ja Vinderhoute asulad. Esimene ülestähendus Lovendegemist (Lovendenghiem) pärineb aastast 1150, esimesed jäljed inimasustusest on pärit rauaajast. Lovendegem jääb valda läbivast Genti-Brugge kanalist põhja poole, Vinderhoute lõuna poole. Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.  Lovendegem – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (hollandi keeles)
Lina tänav

See artikkel räägib Tartu tänavast. Samanimeliste tänavate kohta vaata artiklit Lina tänav (täpsustus). Lina tänav (Flachsstraße) on tänav Tartus Karlova linnajaos. Lina tänav algab Kalevi tänavalt, ristub Aleksandri tänavaga ja lõpeb seejärel tupikus. Tänava pikkus on umbes 270 meetrit. Lina tänava ja Kalevi tänava ristis asub Tartu Karlova Kooli Lina tänava õppehoone. Lina tänav 6 asus vana Tartu Kliinilise Nakkushaigla suur peahoone, mille aadress pärast ümberkorraldusi oli Aleksandri tänav 32. Nakkushaigla hoonetekompleks asetses hoonetes Lina tn. 4, 6, 8, 9, 11. Vana haigla võib ametlikult muutuda kivist aja jäljeks, Postimees, 4. oktoober 2019 Tartu uus nakkushaigla projektis, Postimees (1886-1944), nr. 13, 14 jaanuar 1939 Nakkushaigla hoonetekompleks, register.muinas.ee
Nazarethi vald

Nazareth on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis Genti haldusringkonnas. Valla halduspiirides paiknevad Nazarethi ja Eke asulad. Nazareth jaguneb järgmisteks osavaldadeks ja piirkondadeks: Sint-Antonius Sint-Antoniuse interjöör Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.  Nazarethi vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (hollandi keeles)
Jälitatav (film 1993)

"Jälitatav" on Ameerika Ühendriikides 1993. aastal valminud triller, mis tugineb samanimelisele teleseriaalile (vaata The Fugitive (seriaal)). Filmi režissöör on Andrew Davis ning peaosi mängivad Harrison Ford ja Tommy Lee Jones. Filmi võtsid hästi vastu nii publik kui ka kriitikud. Film kogus 44 miljoni dollarilise eelarve juures piletitulu ligi 370 miljonit dollarit ning pälvis ka 7 Oscari nominatsiooni. 1998. aastal valmis filmile järg "U.S. Marshals" (algse tööpealkirjaga "The Fugitive Part II"; eestikeelse pealkirjaga "Jälitajad").
Looduse rüpes

"Looduse rüpes" ("The Great Outdoors") on USA 1988. aasta komöödiafilm. Filmi režissöör oli Howard Deutch ning stsenarist ja produtsent John Hughes. Filmi peaosi mängivad Dan Aykroyd ja John Candy. Kandvates osades on veel Annette Bening, Stephanie Faracy, Robert Prosky, Lucy Deakins, Lewis Arquette jt.
Rappe

Rappe (ka Rapp või Rappen) oli Preisimaa ja Kuramaa aadlisuguvõsa. Suguvõsa jõudis Baltikumi koos Saksa ordu siialiikumisega. Dokumenteeritud põlvnemisrida (saksa Stammreihe) algab 1543, kui mainitakse Heinrich Rappe't. 1620 kanti suguvõsa Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse.