laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Alexander Frick

Alexander Frick (18. veebruar 1910 Schaan – 31. oktoober 1991 Schaan) oli Liechtensteini poliitik, aastatel 1945–1962 Liechtensteini valitsusjuht ja aastatel 1966–1970 Liechtensteini Maapäeva president (parlamendi esimees). Ta kandis vürstliku nõuniku tiitlit. Aastast 1929 töötas ta Liechtensteini maksuametis ja nimetati 1936. aastal selle ametkonna juhiks. Maksuameti juhatajaks jäi ta oma peaministriks nimetamiseni sügisel 1945. Lisaks teenistusele riigiametis oli Frick aktiivne ka ühiskondlikus elus. 1931. aastal asutas ta Liechtensteini esimese skaudiühingu, millest kujunes hiljem välja kohalik skaudi- ja gaidiorganisatsioon Pfadfinder und Pfadfinderinner Liechtensteins. Aastatel 1935–1937 oli ta ühtlasi Liechtensteini rahvusliku olümpiakomitee liige. Pärast doktor Josef Hoopi valitsuse tagasiastumist 3. septembril 1945 valiti samuti Progressiivsesse Kodanikeparteisse kuuluv Frick Maapäeva poolt riigi uueks valitsusjuhiks. Välispoliitikas toetas Frick peaministrina senisest veelgi tihedamat koostööd Šveitsiga, sisepoliitikas pööras suurt tähelepanu natsionaalsotsialistlikult meelestatud jõudude kõrvaldamisele aktiivsest poliitikast ja arendas riigi sotsiaalsüsteemi. Tema valitsuse ajal kehtestati 1952. aastal riiklik vanadus- ja pensionikindlustus. 1957. aastal hakati maksma lastetoetusi ja 1958. aastal kodutoetusi. Aastal 1959 seati sisse invaliidsuskindlustuse süsteem. Aastal 1961 sai ta Fribourgi Ülikooli audoktori kraadi rakendusliku geograafia alal. Pärast valitsusjuhi ametist lahkumist 16. juulil 1962 jätkas Frick tegutsemist poliitikas. Aastatel 1966–1970 oli ta Liechtensteini Maapäeva president ja 1970–1974 asepresident. Alexander Fricki ja tema abikaasa Hildegardi poeg Hansjörg Frick on samuti olnud poliitikas tegev, kuuludes aastatel 2001–2005 Liechtensteini valitsusse.
Pudisoo jõgi

Pärlijõgi ehk Pudisoo jõgi (ka Tõlde jõgi, keskjooksul ka Pärlioja) on jõgi Harju maakonnas. Jões leidub jõeforelli. Pärlijões on teadaolevalt Eestis ainsana säilinud ebapärlikarbi asurkond. Jõgi voolab ürgorus (Pärlijõe org), mis on arvele võetud ürglooduse objektina. Pudisoo jõgi Kalme küla kohal Mida vaadata? Pudisoo küla (vaadatud 14. aprill 2015) Nikolai Laanetu. "Ebapärlikarp". Eesti Loodus, 1/ 2004 Marek Vahula. "Pudisoo jõestiku hüdroloogiast, hüdrokeemiast ja ebapärlikarbi (Margaritifera margaritifera) populatsiooni seisundist". Bakalaureusetöö. Tartu 1995 Arvi Järvekülg. "Eesti jõed". Tartu 2001 Pärlijõgi keskkonnaportaalis
Urmas Podnek

Urmas Podnek (sündinud 8. juulil 1966) on eesti laulja. Urmas Podnek laulis ansamblis Metallist aastatel 1982–1985 ja 1987–1990. Laulnud ka ansamblis Vanemõde. 1989. aastal emigreerus ta ansambliga Metallist USA-sse. Eestisse naasnult moodustas koos Raimond Vahteri, Danel Pandre ja Artur Skrõpnikuga ansambli Nice Try.[viide?] Laulis Juuda osa rokkooperi "Jeesus Kristus superstaar" kontsertettekandes. 1992. aastal valiti lauljate poolt parimaks meeslauljaks.[viide?]
Gerard Batliner

Gerard Batliner (9. detsember 1928 – 25. juuni 2008) oli Liechtensteini jurist ja poliitik. Aastatel 1962–1970 oli ta Liechtensteini valitsusjuht ja 1974–1977 Liechtensteini Maapäeva president ehk parlamendi esimees. 1956. aastal lõpetas Batliner litsentsiaadina õigusteaduse õpingud Šveitsis Fribourgi Ülikoolis. Ühtlasi oli ta samas ülikoolis õppinud filosoofiat. Läbinud praktika Liechtensteini ülemkohtus, asus ta samal aastal tööle iseseisva advokaadina. 1957. aastal kaitses ta Fribourgi Ülikoolis doktoriväitekirja ja sai õigusteaduse doktori kraadi. Tema väitekiri käsitles eeltõkendi kasutamist Liechtensteini õigussüsteemis. Poliitikas alustas Gerard Batliner tegevust Progressiivse Kodanikepartei liikmena, aastatel 1958–1962 oli erakonna aseesimees. Ühtlasi töötas ta aastatel 1960–1962 Escheni abilinnapeana. Pärast Alexander Fricki ametist lahkumist valis Maapäev Batlineri 16. juulil 1962 riigi uueks valitsusjuhiks. Sellele ametikohale jäi Batliner kaheksaks aastaks kuni Progressiivse Kodanikepartei valimiskaotuseni 1970. aastal. Tema lahkumisega peaministriametist 18. märtsil 1970 lõppes Kodanikepartei 42 aastat kestnud võim Liechtensteinis. Pärast Progressiivse Kodanikepartei valimisvõitu 1974. aastal valiti Gerard Batliner Maapäeva presidendiks ehk Liechtensteini parlamendi esimeheks. Sel ametikohal töötas ta kolm aastat. Seejärel oli ta 1978–1981 Maapäeva asepresident ja Liechtensteini parlamendidelegatsiooni esimees Euroopa Nõukogu juures. Aastatel 1981–1982 oli ta Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee asepresident ja 1983–1990 Euroopa Inimõiguste Komisjoni liige. Hiljem töötas ta ka advokaadi ja õigusteaduste eksperdina, 2002. aastast oli Batliner advokaadibüroo Batliner Wanger Batliner partner. 1987. aastast oli ta Liechtensteini Instituudi teadusnõukogu liige, aastatel 1987–1997 ühtlasi selle nõukogu esimees. Aastast 1991 oli ta niinimetatud Veneetsia Komisjoni liige ja aastast 1995 arbiiter Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni kohtus. Ta oli ka Baseli Ülikooli ja Innsbrucki Ülikooli audoktor.
Energia (skulptuur)

"Energia" (nimetatud ka "Energeetika") on Balti soojuselektrijaama ees paiknev skulptuur, mille autor on Riho Kuld. Skulptuur peaks kujutama inimest, kes on end Maa külgetõmbejõust lahti rebinud ning kosmosesse sööstnud ning sellega näitama, et inimene on võimeline oma tööga kõike saavutama. 1978. aastal tekkis idee kaunistada Balti Soojuselektrijaama esist ja esitati ka vastav tellimus kunstikombinaadile. Skulptuur kavatseti avada 1980. aasta olümpiamängudeks, kuid mitmete takistuste tõttu õnnestus see alles 1982. aastal. Skulptuur läks maksma 20 000 rubla. "PEIDUS PÄRAND ⟩ «Energia» monument kujutab endast tiibadega üliinimest, kes on end Maa külgetõmbejõust lahti rebinud" Postimees Kodu, 26. veebruar 2022 Riho Kulla skulptuur «Energia» Monument „Energia” Näitus "Peidus pärand" "Sel pole väärtust? ⟩ Energiafirma ei taha hooldada nõukaaegset Narva monumenti" Põhjarannik, 27. august 2024
Anneli Tõevere

Anneli Tõevere-Kaur (sündinud 20. aprillil 1970) on poplaulja, turundusspetsialist ja luuletaja. Anneli Tõevere on õppinud Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis. Oli 1994. aastal koolikaaslastest kokku pandud trio Duubel+ (Tõevere, Evelin Samuel ja Tõnis Kiis) liige. Helilooja Heini Vaikmaa kirjutatud lood "Sel tänaval" ja "On läinud aastad" kogusid edetabelites mõningast populaarsust. 1995. aastal laulis Tõevere Psyche osa Heini Vaikmaa rokkooperis "Hing ja iha". Eesti Raadio avaldas salvestisega plaadi. 1997. aastal lõid rootsi stilistid vahepeal varjusurmas olnud ja duetiks vähenenud Duubel+ (Tõevere ja Kiis) uue lavaimidži, kuid projekti ei saatnud loodetud edu. Sellest perioodist kõlasid raadiote eetris enim singlilood "Numbri valin" ja "Sind ei püüa". Pärast Duubel+ lagunemist 1998. aastal jätkas Tõevere mõnda aega popmuusika salvestamist lavanime Thadeé all koostöös helilooja ja produtsendi Ivar Männikuga. Projekt seiskus pärast edutuid singleid "Keegi teab", "Kõik on hea", "Jagatud südamed", "Veatu". Anneli Tõevere osales 1999. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Iisraelis, olles kunagise bändikaaslase Evelin Samueli üks taustalauljaid. Aastatel 2001 ja 2002 oli Anneli Tõevere taustalaulja Eesti eurolaulu eelvoorus. Tõevere taandus muusikast ja lavategevusest varsti pärast 1999. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel osalemist. Pärast sajandivahetust töötas ta Eesti Televisiooni turundusosakonnas, kust läks 2006. aastal tööle Hansapanka, kuid naasis Eesti Rahvusringhäälingusse, kus ta oli avalike suhete juht. Hiljem jätkas ta tööd turundusosakonnas. Tõevere on kirjutanud laulusõnu. Temalt on laulusõnu tellinud näiteks Koit Toome, sageli kirjutas Tõevere sõnad ka omaenda lugudele. Ta on avaldanud luulekogusid.[viide?] Anneli Tõevere-Kaur oli lesk, abiellus uuesti 2021. aastal. Ta elab Tallinnas. "Mesiniku tütar" (luuletused). Hea Lugu, [Tallinn], c2015; ISBN 9789949538775 "Heade aegade lõpp" (novellid). Hea Lugu, [Tallinn], 2016; ISBN 9789949561698 "Poolkuuöö" (luuletused). Hea Lugu, [Tallinn], c2018; ISBN 9789949634781 "Georg Otsa nim. Tallinna Muusikakool". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. aprill 2023. Vaadatud 13. aprillil 2023. Heini Vaikmaa rokkooper "Hing ja iha" ERR-i arhiivis
Sobral

Sobral on linn Brasiilias Ceará osariigis, Sobrali valla halduskeskus. Sobral rajati 17. sajandil, linnaõigused sai 1841.
Saale Kivimaker

Saale Kivimaker (sündinud 5. mail 1978 Tallinnas) on eesti harfist. Ta lõpetas aastal 1997 Tallinna Muusikakeskkooli ja aastal 2001 Eesti Muusikaakadeemia (mõlemas Eda Peäske klassi), õppis samas ka magistriõppes. Ta töötab aastast 2001 Rahvusooperis Estonia harfistina. Tema ema oli harfist Leelet Reimann. Eesti muusika biograafiline leksikon. 2. köide: N–Y. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2008, lk. 220. Margo Pajuste, "Saale Kivimaker-Rull: harfi juures teevad suurimat muret pilli kogukus ja vedu", Õhtuleht, 22. veebruar 2008
Numerianus

Numerianus (Imperator Caesar Divi Cari Marcus Aurelius Numerius Numerianus Augustus; sünninimi Marcus Aurelius Numerius Numerianus; 254 – november 284) oli Vana-Rooma keiser august 283 kuni 284. Lisanimed: Germanicus maximus (283), Persicus maximus (283), Britannicus maximus (284).[viide?] Numerianus oli keiser Caruse poeg, kes võttis Pärsia Sassaniididega peetud sõja ajal 283. aastal pärast isa surma võimu üle, kuid suri järgmisel aastal. Enne surma põdes ta silmahaigust, kuid tema tappis tõenäoliselt ise keisriks saada soovinud pretoriaanide prefekt Aper, kes suutis esialgu kuritegu varjata, kuid haisema hakanud laip tõi selle päevavalgele. Armee ohvitserid keeldusid teda toetamast ning valisid keisriks hoopis ratsanikuseisusesse kuulunud Diocletianuse (Caius Valerius Diocles), kes võis esialgu osaleda koos Aperiga vandenõus, kuid tappis ta kohe pärast ametisse astumist 20. novembril 284. aastal. Goldsworthy, Adrian. How Rome Fell: Death of a Superpower. New Haven, London, 2009. Lk. 134.
Proliferatiivne glomerulonefriit

Proliferatiivne glomerulonefriit on glomerulonefriidi vorm, mille korral toimub mesangiotsüütide või endoteelirakkude proliferatsioon. Haigust on kirjeldatud inimesel ja koeral.
Itapipoca

Itapipoca on linn Brasiilias Ceará osariigis, Itapipoca valla halduskeskus.
2007. aasta Bremeni liidumaa valimised

2007. aasta Bremeni liidumaa valimised toimusid 13. mail. Valiti liidumaa parlamenti (Bremenische Bürgerschaft). Bremerhaveni valimisringkonnas Freizeittreff Eckernfeldis korraldati 2007. aasta 6. juulil järelvalimised. Valimiste jaoks moodustati 2 valimisringkonda: Bremeni linnaks (68 mandaati) ja Bremerhaveni linnaks (15 mandaati). Mandaadid jagatakse igas ringkonnas eraldi. Bremeni liidumaal kasutatakse Bürgerschafti valimiseks proportsionaalset valimissüsteemi. Nimekiri on suletud; see tähendab, et valija saab valida ainult parteinimekirja kui tervikut. Valimiskünnis on 5% kehtivatest häältest, seda rakendati iga ringkonna kohta eraldi. Künnise ületanud erakondade vahel jagati mandaadid kasutades Sainte-Laguë meetodit. Valimisõigusega inimesi: 486 086 Valimisaktiivsus: 279 686 ehk 57,54% Kehtivaid hääli: 275 851 ehk 98,63% Kehtetuid hääli: 3 835 ehk 1,37% Pärast valimisi muutus liidumaa valitsuse koosseis. Sotside ja konservatiivide valitsusliit lagunes, selle asemel moodustasid sotsiaaldemokraadid koalitsiooni rohelistega. Vasakparteile oli see esimene kord saada kohti endise Lääne-Saksamaa liidumaade parlamentides. Bremeni Statistikaameti kodulehe valimistulemusi kajastav PDF-dokument (
LK I

LK I (Leichter Kampfwagen I) oli Saksamaa Esimese maailmasõja lõpus valminud kergetank. LK I konstruktoriks oli Joseph Vollmer ning selle eeskujuks oli võetud Suurbritannia tank Mark A Whippet. Masin ehitati Daimleri auto šassiile, mootor paiknes madalamas esiosas ning taga oli kõrgem juhtimisruum. See oli esimene Saksa tank, millel oli pöörlev torn, mis paiknes juhtimisruumi kohal. Relvastuseks oli pöördtornis paiknev 7,92 mm kuulipilduja Maxim 08/15. Masina jõuseadmeks oli Daimler-Benzi 4-silindriline ottomootori 1910. aasta mudel, mille tarbeks mahutasid kütusepaagid 140 liitrit bensiini. 1918. aasta keskel valmis masinast kaks protoüüpi. Osade allikate kohaselt esitati tellimus 800 masinale, kuid ühtegi ei jõutud toota enne Esimese maailmasõja lõppu. Teistel andmetel oli LK I eksperimentaaltank ja tootmisse pidid minema sellele põhjal loodud LK II ja LK III. Chant, Christopher (2002). World Encyclopedia of the Tank. Second edition. Inglismaa: Sutton Publishing. Lk 46. ISBN 0750931477. Õun, Mati (1998). Wermachti tankid. Väike tankiõpik vana sõjatehnika huvilisele. Tallinn: Tammiskilp. Lk 5. "Achtung Panzer: First Panzers 1917-1918" (Inglise k.). Originaali arhiivikoopia seisuga 10. jaanuar 2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Achtung Panzer! Esimesed tankid 1917–1918 (inglise keeles) The Leichte Kampfwagen (LK) Series of German Tanks by Rainer Strasheim (inglise keeles)
Thomsoni valem

Thomson valem määrab kindlaks võnkeringi omavõnkesageduse sõltuvuse mahtuvusest ja induktiivsusest: f 0 = 1 2 π L C , {\displaystyle f_{0}={\frac {1}{2\pi {\sqrt {LC}}}},} kus f 0 {\displaystyle f_{0}} on omavõnkesagedus hertsides (Hz); L {\displaystyle L} on induktiivsus henrides (H); C {\displaystyle C} on mahtuvus faradites (F). Nurksageduse ω = 2 π f {\displaystyle \omega =2\pi f} jaoks saab Thomsoni valemi kirjutada kujul ω 0 = 1 L C . {\displaystyle \omega _{0}={\frac {1}{\sqrt {LC}}}.} Selle valemi tuletas inglise füüsik William Thomson (aastast 1892 lord Kelvin).
Kihtpilved

Kihtpilved (ladina keeles Stratus, St) on madal, sageli kogu taevast kattev ühtlane, laineline või rebenenud ilmega pilvekiht, mis tekib aluspinnale lähedal (madalamal kui 2 km), kuuludes seetõttu alumiste pilvede klassi. Väga õhukese kihi puhul võib päike (või kõrgemal asuvad pilvekihid) olla nähtav, paksema kihi puhul ei saa päikese asukohta üldse määrata. Kihtpilved koosnevad enamasti veepiisakestest, ainult väga madala õhutemperatuuri juures (−10 °C ja madalam) võivad osaliselt koosneda ka jääkristallidest. Selle põhjuseks on kapillaarvee ja väikeste veepiisakeste omadus jääda vedelaks 0 °C-st madalamal temperatuuril. Kihtpilved ei ole tüüpilised sajupilved, kuid sealt võib tulla talvel nõrka lund või lumeteri, suvel uduvihma.. Eesti tingimustes kuulub udu kihtpilvede hulka. Udu võib vaadelda kui pilvede erijuhtu, mis algab vahetult aluspinna lähedalt, vähendades nähtavust alla 1000 m.. Kihtpilvedega on seotud sageli inversioon, st õhutemperatuur tõuseb kõrguse suurenedes. Kihtpilved tekivad inversiooni alla. Ühtlasi kaitsevad kihtpilved maapinnal liigselt jahtumast, kaitstes näiteks niiviisi taimi öökülma eest 8. Kihtpilved ja udu – Stratus[alaline kõdulink] : Jüri Kamenik, https://web.archive.org/web/20120905051136/http://lepo.it.da.ut.ee/~cbarcus/ M.Jürissaar. Kihtpilved ja hall talveilm, Eesti Loodus, 1998, nr 1 J.Haby. WHAT IS DIFFERENCE BETWEEN ICE FOG AND FREEZING FOG?, theweatherprediction.com III klass: alumised pilved. Stratus – kihtpilved : Jüri Kamenik, Ilm.ee, 18.9.2009
Friedrich V (Pfalzi kuurvürst)

Friedrich V (26. august 1596 – 29. november 1632 Mainz) oli Saksa-Rooma riigi Pfalzi kuurvürstkonna kuurvürst 1610–1623 ja Böömimaa kuningas Friedrich I nime all 1619–1620. Friedrich V valiti Böömimaa kuningaks pärast Saksa-Rooma keisri Matthiase surma 1619. aastal, ta krooniti Böömimaa kuningaks Prahas 4. novembril 1619. Et ta oli Böömimaa kuningas ainult ühe aasta, sai ta hüüdnimeks Talvekuningas. 1619. aastal suri Saksa-Rooma keiser ja Austria valitseja Matthias lastetuna, ent ta oli valinud pärijaks oma nõo Steiermargi hertsogi Ferdinandi, kes sai Böömimaa kuningaks ja keisriks Ferdinand II nime all. Ferdinand oli vaga katoliiklane, ning ta tahtis kõigis oma valdustes läbi viia vastureformatsiooni, mistõttu ta oli Böömimaal, kus olid enamuses protestandid (luterlased, kalvinistid ja utrakvistid ehk mõõdukad hussiidid), ebapopulaarne. Böömimaa kuningas oli valitav ning Böömimaa mässulised valisid 1619. aastal enda valitsejaks Pfalzi kuurvürsti Friedrich V, 1610. aastal surnud Friedrich IV poja. Samal ajal valisid lojalistid Böömimaa kuningaks Ferdinand II ning ta kinnitati ka Saksa-Rooma keisriks. Ferdinand luges seejärel Friedrich V mässuliseks ning nendevaheline konflikt muutis sõja Habsburgide valduste sisesõjast üleriigiliseks konfliktiks. Kolmekümneaastane sõda jagatakse neljaks perioodiks: Böömi-Pfalzi periood (1618–1623, Taani periood (1625–1629), Rootsi periood (1630–1635) ja Prantsuse-Rootsi periood (1635–1648). Otsustav Valgemäe lahing toimus 8. novembril 1620 Praha juures. Böömi 30 000-meheline sõjavägi oli kirju koosseisuga. Pfalzi ja Böömi sõjavägi ületas oma suuruselt liigalaste oma, kelle väejuhataja oli andekas kindral, madalmaalane krahv Johann T'Serclaes von Tilly. Friedrich V, saanud teada, et lahing on alanud, sõitis oma vägede juurde, kuid jõudis kohale liiga hilja, sest lahing oli tema saabumise ajaks juba kaotatud. Kuigi Praha ja teiste Böömi linnade kaitsmiseks olid Friedrichil head väljavaated, pages ta Böömimaalt ja raskendas sellega oma olukorda veelgi. Friedrich V oli olulisim protestandist monarh Kolmekümneaastase sõja algul, kuid ta võideti 1623. aastal lõplikult oma sugulase, Wittelsbachi dünastiast Baieri katoliiklasest hertsogi Maximilian I poolt, kes asus valitsema ka Pfalzi üle. Friedrich säilitas Haagis eksiilis oma tiitli, kuid reaalselt tal Pfalzi troonile enam tõusta ei õnnestunud. Friedrich V pojal Karl I Ludwigil õnnestus võim Pfalzi kuurvürstkonna üle taastada alles 1648. aastal. Friedrich V abiellus 1613. aastal Inglismaa ja Iirimaa kuninga ning Šotimaa kuninga James I ning Taani ja Norra kuninga (1559–1588) Frederik II tütre Anne tütre Elizabeth Stuartiga (1596–1662). Kolmekümneaastane sõda Böömimaa Elisabeth
ABB

ABB Ltd. (varem ABB Asea Brown Boveri) on rahvusvaheline tööstuskontsern, mille peakorter asub Šveitsi linnas Zürichis. Ettevõte toodab peamiselt energeetikaseadmeid elektrijaamadele, energiaülekandesüsteeme, automaattehnikat ja robotisüsteeme. ABB tegutseb üle 100 riigis ja neil on umbes 112 000 töötajat (2008). Käive oli 2007. aastal umbes 30 miljardit USA dollarit. ABB on börsil Šveitsis, Stockholmis ja New Yorgis. Aastal 2007 oli suurim osanik (umbes 7%) Rootsi ettevõte Investor AB, mida kontrollivad Wallenbergid. Septembrist 2008 juhib kontserni ameeriklane Joseph M. Hogan. ABB loodi 1988. aastal ABB Asea Brown Boveri, kui Rootsi firma ASEA (Allmänna Svenska Elektriska AB; asutatud 1883) ja Šveitsi firma BBC Brown Boveri (Brown, Boveri & Cie; asutatud 1891) liitusid. Osalus jagunes pooleks. Ettevõttel oli 160 000 töötajat. Seda juhtis rootslane Percy Barnevik. Algaastatel osteti üles hulk ettevõtteid, sealhulgas Ida-Euroopas ja Aasias. Aastal 1996 liitis ta oma tegevuse rongide ja raudteesüsteemide tootmise alal Daimler-Benziga (nüüd DaimlerChrysler). Aastal 1999 sai nimeks ABB Ltd. Pärast 2000. aastat sattus ABB majanduslikesse raskustesse ning müüs oma energiatootmise haru Prantsusmaa ettevõttele Alstom, tuumaenergiaharu Suurbritannia ettevõttele BNFL, Adtranzi Kanada ettevõttele Bombardier, samuti oma nafta- gaasi- ja keemiatööstusharu. Eestis on ABB-l tehased Keilas ja Jüris. Kohapeal tegutseb ettevõte ABB AS. Rajamisel on regionaalne äriteeninduskeskus. Pärast selle valmimist pakub kontsern Eestis tööd kokku 1600 inimesele. ABB AS (Eesti) ABB AS (Norra) "Tallinnas avatud ABB äriteeninduskeskus pakub tööd kuni 400 inimesele" ERR, 11. oktoober 2016 ABB koduleht ABB Eesti koduleht Henrik Ilves: Eesti parimaks ettevõtteks krooniti ABB, Ärileht, 19. september 2008 ABB sai oma ajaloo suurima lepingu 700 miljoni dollari väärtuses, Delfi, 19. juuli 2010
Akmenė

Akmenė (leedu) on linn Leedus Šiauliai maakonnas Akmenė rajoonis. Akmenė valla halduskeskus. Linn asub Dabikinė jõe kaldal. Akmenėst 12 km edelas asub Naujoji Akmenė ('Uus Akmenė') linn, vallas asuvad külad Akmenė I, Akmenė II ja Akmenė III. Linnas on raamatukogu ja gümnaasium. Vaatamisväärsuseks on sealne uusgooti stiilis katoliku kirik (valmis aastal 1912). 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Akmenė elanikest leedulasi 96,91%, venelasi 1,04%, mustlasi 0,85%, lätlasi 0,46% ja teiste rahvaste esindajaid 0,73%. Kęsgailadele kuuluvat mõisa on esmamainitud 1511. aastal. Asula sai reaalselt alguse aastal 1531, mil kuningas Zygmunt I selle juurde Dabikinė nime kandva alevi rajas. Aastast 1561 on teada, et selle juurees asus ka kirik. Linnaõigused sai aastal 1592. Aastal 1596 sai asulast kohaliku kihelkonna keskus. Hakati koguma raha uue kiriku rajamiseks, linn sai ka kihelkonnakooli. Linn kandis Dabikinė nime kuni XVII sajandini. Aastal 1705 rüüstasid linna rootsi väed, aastail 1710–1711 laastas linna katk. Aastal 1754 oli linnal õigus pidada neli korda aastas laata. Aastal 1941 sai Akmenėst Leedu esimese kolhoosi keskus. Aastast 2012 kuulub Akmenė vabamajanduspiirkonda. Liudvikas Jakavičius – Leedu teatritegelane ja raamatusmugeldaja Ona Šimaitė – Leedu raamatukoguhoidja Juozas Miltinis – Leedu teatritegelane Romas Jarockis – Leedu arheoloog Saulius Stripeika – Leedu poliitik Aidas Preikšaitis – Leedu jalgpallur Nerijus Radžius – Leedu jalgpallur Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 14. aprillil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)  Akmenė – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Linn Poola geograafilises sõnastikus (poola keeles) Linn portaalis vietoves.Lt
Naujoji Akmenė

Naujoji Akmenė (leedu) ('uus Akmenė', läti Jaunakmene) on linn Leedus Šiauliai maakonnas, Akmenė rajooni ja Naujoji Akmenė valla halduskeskus. Asub 12 km Akmenė linnast kirdes, merepinnast 89 meetri kõrgusel. Naujoji Akmenė tekkis aastal 1952 valminud tsemenditehase juurde. Tehas toodab üle 700 000 tonni tsementi aastas. Aastal 1962 sai asulast Akmenė asemel rajooni halduskeskus. Linnaõigused sai aastal 1965. 11 600 (2006) 11 300 (2009) 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Naujoji Akmenė elanikest leedulasi 92,57%, venelasi 4,46%, ukrainlasi 0,74%, valgevenelasi 0,62%, lätlasi 0,46%, poolakaid 0,52%, sakslasi 0,14% ja teiste rahvaste esindajaid 0,4%. Naujoji Akmenė Kultuurimaja Eterniidivabrik Tsemendivabrik Allee Darius Valys – Leedu jurist Edita Pučinskaitė – Leedu jalgrattur Uładzimir Karpiak – Valgevene poliitik Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 14. aprillil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)  Naujoji Akmenė – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Linna infoportaal (leedu keeles) Linn portaalis vietoves.Lt
The Sank

The Sank oli ansambel, mis tegutses aastatel 2004–2006 Tartus. Muu hulgas saavutas bänd kolmanda koha Music Center 2004 konkursil ning pääses 2005. aastal konkursi Eesti Noortebänd finaali. Alates 2006. aastast on The Sank tegutsemise lõpetanud. http://www.dcc.ttu.ee/Bands/get.asp?ident=2511 http://www.ohtuleht.ee/166514 http://www.epl.ee/artikkel/285929