Postimees

Postimees (aastatel 1857–1886 Perno Postimees, 1948–1990 Edasi) on eesti päevaleht. See on 1857. aastal ilmuma hakanud Perno Postimehe järglane ja loeb oma ilmumise alguseks Perno Postimehe ilmumise algust. See ilmub viis korda nädalas: teisipäevast laupäevani. 1991–2022 ilmus leht kuus korda nädalas (esmaspäevast laupäevani). Postimehe tiraaži viimased avalikud andmed on aastast 2021, mil see oli ligikaudu 32 800 eksemplari. Nädalavahetustel ilmuvad Postimehe vahel ka Postimehe ajakiri Arter ja kultuurilisa Arvamus ja Kultuur. Argipäeviti ilmub Postimehe vahel Eesti suurim maakonnaleht Tartu Postimees, mis levib Tartu- ja Jõgevamaal ning Otepääl. Lisaks ilmub igal neljapäeval Postimehe vahel ka Eesti suurima tiraažiga maaelu kajastav Maa Elu. Postimehe väljaandja AS Postimees Grupp ainuomanik oli AS Eesti Meedia, mis kuulus 1998–2013 Norra kontsernile Schibsted, 2013. aastast aga Eesti kapitalil põhinevale UP Invest OÜ-le, mille kaudu sai suuromanikuks Eesti ärimees Margus Linnamäe. 2017. aasta aprillis ühendas AS Eesti Meedia endaga mitu tütarettevõtet, sealhulgas ASi Postimees Grupp. 2019. aasta veebruaris nimetati AS Eesti Meedia ümber ASiks Postimees Grupp, selle emaettevõtteks sai uus valdusühing Media Investments & Holding OÜ. 7. novembrist 2005 kuni 29. septembrini 2016 ilmus Postimehe venekeelne väljaanne, mille sisust umbes poole moodustasid tõlked eestikeelsest lehest ja teine pool oli originaalmaterjal. Leht ilmus kaks korda nädalas (teisipäeval ja neljapäeval). 2014. aasta veebruaris liitis Postimees oma venekeelsed väljaanded (venekeelne Postimees, nädalaleht Den za Dnjom ja venekeelse veebiväljaande toimetus) üheks tervikuks. 2016. aasta oktoobrist lõpetas Postimees Grupp paberil ilmuvate venekeelsete ajalehtede Postimees ja Den za Dnjom väljaandmise ning keskendub portaalide rus.postimees.ee, limon.ee ja krasotka.ee arendamisele.[viide?] 1886–1896, Karl August Hermann, toimetaja 1896–1935, Jaan Tõnisson, peatoimetaja (vaheaegadega) 1935–1940, Jaan Kitzberg, peatoimetaja 1941–1944, Aleksander Oinas, Karl August Hindrey, Ernst Volke (1944) Olaf Utt, 1955–1961 ajalehe Edasi toimetaja asetäitja (toimetuse asejuht) Eduard Värav, Edasi esimene toimetaja aastail 1945–1948 1948–1950 toimetaja kt Nikolai Duplevsky 1950–1951 Elmar Mustmets 1951–1961 Meinhard Teder 1961–1965 Eduard Vajakas 1965–1976 Evald Tooms 1976–1983 Ilmar Rattus 1983–1992, Mart Kadastik, Edasi/Postimehe peatoimetaja 1992–1998, Vahur Kalmre, peatoimetaja 1997–2000, Marko Mihkelson, peatoimetaja 2000–2003, Urmas Klaas, peatoimetaja 2003–2004, Tarmu Tammerk, peatoimetaja Mart Kadastik, peatoimetaja kohusetäitja 2005–2014, Merit Kopli, peatoimetaja 2011–2013, Anvar Samost, vastutav peatoimetaja ja juhatuse esimees 20. jaanuar 2014 – veebruar 2014, Mart Luik, peatoimetaja 2014 – 22. september 2015 Merit Kopli, peatoimetaja 23. september 2015 Hardo Pajula, peatoimetaja Alates 24. september 2015 Merit Kopli, juhatuse esimees ja peatoimetaja 24. september 2015 – 13. juuni 2016, Merit Kopli, juhatuse esimees ja tegevjuht 14. juuni 2016 – 11. jaanuar 2019 Lauri Hussar, peatoimetaja 3. aprill 2019 – 1. november 2019 Peeter Helme 1. november – 23. detsember 2019 Merili Nikkolo, vastutav väljaandja 23. detsember 2019 – 28. jaanuar 2021 Kalev Korv, peatoimetaja kohusetäitja 29. jaanuar 2020 – 2. juuni 2021 Mart Raudsaar 3. juuni 2021 – 6. juuni 2022 Marti Aavik 6. juunist 2022 Priit Hõbemägi Päevalehe Postimees toimetus asub alates 1998. aasta kevadest Maakri tänaval Tallinnas ja ajalehe Tartu Postimees toimetus Tartus Ülikooli tänaval. Varem oli Postimees Eesti suurtest päevalehtedest ainus, mille toimetus paiknes traditsiooniliselt Tartus. Postimeest trükitakse Kroonpressi trükikojas. Postimehe peadirektor on olnud Toomas Issak ja aastatel 1998–2012 Erik Roose.[viide?] 2013. aastal müüs Schibsted oma Eesti meediaäri, sealhulgas Postimehe ja trükikoja Kroonpress Eesti Meedia senistele juhtidele, kes kaasasid rahastajana Eesti ravimiärimehe Margus Linnamäe. Ostutehingu tulemusel olid 2013. aasta sügisest Eesti Meedia Grupi uued omanikud 50% ulatuses TAMM Media OÜ ja 50% ulatuses UP Invest OÜ. 2015. aastal müüs Eesti Meedia juhtkond (Mart Kadastik, Meelis Luht, Andres Kull ja Toomas Issak) oma osaluse Eesti Meedias Margus Linnamäele kuuluvale ettevõttele UP Invest. Postimeest loetakse kõige vanemaks järjepidevalt ilmunud Eesti ajaleheks. Leht ilmus esimest korda 5./17. juunil 1857 nädalaleht nime Perno Postimees all Johann Voldemar Jannseni juhatusel.[viide?] Postimehest ja tema ajaloost on ilmunud mitmeid väljaandeid. Postimehe 50. aastapäeva puhul anti välja ajalehe senist ajalugu puudutav raamat "Postimees 1857–1907", mis trükiti Postimehe tollases trükikojas Tartus 1909. aastal. Raamatust võib leida ajale omase kirjaviisiga järgmised read: "Ajalehe 50. aastane jubileum on tähelepanemiseväärt sündmus, iseäranis meie rahwa seas, kus see leht alguses ainsaks keskkohaks oli, mille ümber rahva hariduslised ja kulturalised püüded arenema ja kosuma hakkasivad. "Postimehe" ajalugu kirjutada, tähendab siis meie tervet uuemat iseseisvat edenemislugu puudutada." Perno Postimees pidi algul hakkama saama poliitiliselt kitsastes oludes ning algusaastatel oli lehe sisu õpetliku iseloomuga. Alles hiljem ja järk-järgult hakkas ajaleht avaldama ka iseseisvaid poliitilisi artikleid. Kuna lehe asutaja Johann Woldemar Jannsen ise oli vaga ristiinimene ja koolimees, oli toonane leht alati vaimulikust õhust kantud ning edastas enamjaolt uudised, mis puudutasid haridust. Esimene ilmunud lehenumber oli kaheveeruline, kaheksa lehekülge pikk ning koos sellega ilmus ka lisaleht, mille pikkus oli kaks lehekülge. 1864. aastal kolis Jannsen Tartusse ning hakkas andma välja uut ajalehte Eesti Postimees; Perno Postimees jätkas ilmumist kohaliku tähtsusega lehena, mille populaarsus kiiresti langes. 1884. aastal ostis ühiskonnategelane Karl August Hermann Pärnu lehe ära ning hakkas seda välja andma Tartus nime all Postimees. Sel ajal ei olnud iseseisvast poliitikaajamisest ajalehtede juures juttugi. Kodumaast ja isamaa-armastusest sai vaid üldiste kõnekäändudega kõnelda, mida Hermann ka rohkesti tegi. Mõne aastaga õnnestus tal maa ainuke eestikeelne päevaleht muuta edukaks väljaandeks. 1891. aastal sai Postimehest esimene eestikeelne päevaleht. 1896. aastal ostsid ajalehe rahvusmeelsed Tartu haritlased. Toimetaja Jaan Tõnissoni juhtimisel sai Postimehest tähtsaim eesti ajaleht, mis koondas enda ümber selliseid võimekaid kultuuritegelasi nagu August Kitzberg, Anna Haava ja Karl August Hindrey. Jaan Tõnisson oli ajalehe peatoimetaja ka iseseisvas Eesti Vabariigis.[viide?] Aastatel 1905–1917 oli ajaleht Eesti Rahvameelse Eduerakonna, 1917–1919 Eesti Demokraatliku Erakonna, 1919–1932 Eesti Rahvaerakonna ja aastatel 1932–1935 Rahvusliku Keskerakonna häälekandja. Üldpoliitilistes küsimustes oli Postimees mõõdukalt liberaalne, pooldades riigi reformimist seaduslikul teel. Moodsatesse ühiskonnaõpetustesse ja revolutsioonilisse töölisliikumisse suhtus ajaleht tõrjuvalt. Kirjandusküsimustes jäi leht konservatiivseks.[viide?] 1928. aastal kirjutas Rasmus Kangro-Pool: "Kuidas võidaks näit. mujal ettekujutada, et ülikoolilinn ajab läbi ühe ajalehega. Vaimuvabadusest, iseseisva mõtte kasvatamisest, iseteadlikkude kodanikkude kujutamise mõttest jne. võidakse sarnases olukorras palju kõnelda ja sõnu teha, aga see ühe lehe ainuvalitsus kujuneb vaimusuretavaks nähtuseks. Avalikkuse ees on hea vaid see, mis ainuvõimulise ajalehe ringkonnad kuulutavad." 5. oktoobril 1927 andis Karlis Tennisons Postimehele Buddha õnnistuse. 1933. aastal oli Postimehe kirjastusühisusel linna elektrijaamale aastate jooksul tekkinud võlgu üle 5000 krooni ja gaasivabrikule 5522 krooni, mis oli tekkinud peatoimetaja Jaan Tõnissoni erakonnakaaslaste kuulumisel Tartu linnavalitsusse. 17. oktoobril 1933, pärast rahvahääletuse tulemuste teatavakssaamist, põletas Julius Juhkentaal Tartu Vanemuise einelauas Postimehe numbri, pidades ühtlasi kõne, kus ta ütles, et suuril hetkil eesti rahvas on toonud ohvreid ja ka täna on üks selliseid suuri hetki. Täna tuuakse ohvriks "Postimees", milline ohverdamine peab tähendama, et eesti rahvas vabaneb igasugu mustusest. Ajalehel olid lisad: satiirilisa Sädemed (1905–1934), Lasteleht (1901–1940), Tervis (1903–1931), Elu (1905–1917).[viide?] Nõukogude okupatsioonivõim natsionaliseeris Postimehe teiste ettevõtetega ja viimane väljaanne ilmus 27. septembril 1940. Lehe asendas väljaanne Tartu Kommunist. Postimees leht jätkas ilmumist 13. juulil 1941, kui Omakaitse kohalikel salkadel oli õnnestunud vabastada Emajõe lõunapoolne osa kolme päeva varem. Väljastamine käis keset lahingu pidamist lähenevate sakslaste ja taganevate punaväelaste vahel. Taastamine sai alguse 11. juulil 1941, kui Jaan Kitzbergi kutsel Karl August Hindrey, Arno Raag, August Oinas, Arnold Pearand ja Viktor Männiste ilmusid Ülikooli tänava toimetusse. 1. maist 1948 kuni 1990. aastani kandis ajaleht Eesti NSV-s nime Edasi.[viide?] Ajalehe nimi Postimees taastati 1991. aastal. Samal aastal erastasid ajalehe selle töötajad. Hiljem kaasati investorina Postimehe peatoimetaja Jaan Tõnissoni järeltulija, Šveitsis elav ärimees Heldur Tõnisson. Ajapikku lehe ainuomanikuks saanud Tõnisson müüs selle Norra meediakontsernile Schibsted. 1998. aasta kevadel viidi Postimehe toimetus Tartust Tallinna, ajaloolisse majja Tartus Gildi tänaval jäi vaid lisalehe Tartu Postimees toimetus. Kolimisega seoses vahetus ka peatoimetaja. Tollal konkureeris Postimees peamiselt Eesti Päevalehega, hiljem on Postimehe põhikonkurendiks leheturul olnud Õhtuleht ja veebiportaalidest Delfi.[viide?] 2013. aastal müüs Schibsted oma Eesti meediaäri, sealhulgas Postimehe ja trükikoja Kroonpress Eesti Meedia senistele juhtidele, kes kaasasid rahastajana Eesti ravimiärimehe Margus Linnamäe. Ostutehingu tulemusel olid 2013. aasta sügisest Eesti Meedia Groupi uued omanikud 50% ulatuses TAMM Media OÜ ja 50% ulatuses UPInvest OÜ, juhatuse esimees oli Mart Kadastik.[viide?] 2015. aastal müüs Eesti Meedia juhtkond oma osaluse Eesti meedias Margus Linnamäele kuuluvale ettevõttele UP invest.[viide?] 2016. aasta IV kvartali seisuga oli eestikeelse Postimehe paberväljaande lugejaid 176 400, mis tegi Postimehest kõige loetuma ajalehe Eestis. Keskmine tiraaž novembris 2016 oli 56 200. Tartu Postimeest luges iga päev 39 800 inimest, keskmine tiraaž 17 200. Juuni 2016 seisuga jõudis Postimees veebi kaudu 324 995 külastajani kuus ning 189 424 külastajat jälgis Postimeest mobiili vahendusel. Postimees Nädalavahetuse vahel ilmub Postimehe ajakiri Arter ja kultuurilisa Arvamus ja Kultuur. Argipäeviti ilmub Postimehe vahel Eesti suurim maakonnaleht Tartu Postimees, mis levib Tartu- ja Jõgevamaal ning Otepääl. Lisaks ilmub igal neljapäeval Postimehe vahel ka Eesti suurima tiraažiga maaelu kajastav väljaanne Maa Elu.[viide?] Aprillis 2019 oli Postimehe tiraaž 39 600 eksemplari. Postimehes on töötanud paljud Eesti tunnustatud ajakirjanikud ning lehes on tuntuks saanud mitu hilisemat poliitikut, näiteks Riigikogu liige Marko Mihkelson ja välisminister Urmas Paet.[viide?] Postimees võimaldab oma veebiväljaannetes osale uudistele tasuta juurdepääsu. Postimees Plussi lood on tasulised ja nende lugemiseks tuleb endale teha konto. Uudiseid saab ka kommenteerida. Alates 31. jaanuarist 2016 kaotas Postimees oma kommentaariumis anonüümse kommenteerimise võimaluse. Postimehe veebiväljaanded on 2017. aasta seisuga järgmised: Postimees.ee, Tartu Postimees.ee (tartupostimees.ee), Arvamus (arvamus.postimees.ee), Majandus (majandus24.postimees.ee), Maailm (maailm.postimees.ee), Atlas (atlas.postimees.ee), Kultuur (kultuur.postimees.ee), Sport (sport.postimees.ee), Tervis (tervis.postimees.ee), Tarbija (tarbija24.postimees.ee), Sobranna (sobranna.postimees.ee), Ilm (ilmajaam.ee), Elu24 (elu24.ee), Tallinncity (tallinncity.postimees.ee), Seto (setomaa.postimees.ee), Tehnika (tehnika.postimees.ee), Maa Elu (maaelu.postimees.ee), Ratsutamine (ratsutamine.postimees.ee), Kodustiil (kodustiil.postimees.ee), Reisile (reisile.postimees.ee), rus.postimees.ee, krasotka.postimees.ee, limon.postimees.ee. 2016. aasta mais külastas tööpäeviti portaali elu24.ee 73 000 inimest, portaali e24.ee sama seisuga 64 000 inimest ning venekeelsetel portaalidel on tööpäevas külastajaid keskmiselt 27 000. Need andmed võivad siiski päevade lõikes tugevalt erineda.[viide?] Alates 1997. aastast valib Postimees igal aastal aasta inimese. Samuti teeb Postimees koostööd paljude heategevus- ja kultuuriorganisatsioonidega. Postimees on olnud partneriks ERKI Moeshow'le, Tallinn Fashion Weekile, Pimedate Ööde Filmifestivalile (PÖFF), Tallinn Music Weekile, Eesti Laulule, Maamessile. Postimees on andnud oma panuse ka projektidesse "Edukad toetavad lastekodulapsi", "Edukad toetavad puudustkannatavaid lapsi" jpm.[viide?] Postimehe ajakirjanik Tuuli Koch võitis 2010. aasta uuriva ajakirjanduse auhinna ehk Bonnieri preemia. European Newspaper Award – võidud erikategooriates. Venekeelsele sihtrühmale suunatud veebiportaali limon.ee sissetöötamiskampaania "Paparazzo" eest võitis Postimees 2012. aastal Pronksmuna. Postimehe ajakirjanik Priit Pullerits pälvis 2005. aastal parima arvamusloo auhinna ja jagas esimest kohta olemusloo kategoorias. Mõlemad lood kirjutas ta Eesti naiste suusatamise teemal. Koosmeele auhind 2016[viide?] Alates 1997. aastast valib Postimees igal aastal aasta inimese.[viide?] Kultuurivedur on ajalehe Postimees auhind ja aunimetus, mida antakse välja kord aastas eelmise aasta eest. Auhind on vedurist ja vagunist koosneva rongi kujuline ning seda on välja antud 2005. aastast.[viide?] Postimees korraldab aastast 2000 arvamusliidrite lõunat, kus arutatakse päevakajalisi ja olulisi küsimusi. Ürituse raames kuulutatakse välja ka aasta arvamusliidri tiitel.[viide?] AK: Arvamus, Kultuur on ajalehe Postimees kultuurilisa, mis ilmub laupäeviti alates 2007. aasta algusest. Lisalehe toimetust juhatas aastal 2013 Neeme Korv, toimetusse kuulusid Sigrid Kõiv, Urve Eslas, Marti Aavik, Heili Sibrits, Tiit Tuumalu, Janar Ala ja Rein Veidemann. Arter on ajalehe Postimees nädalalõpu lisaleht. Arter ilmub laupäevase lehe vahel. Alates 2008. aasta 17. jaanuarist ilmub leht parendatud ajalehepaberil, varem trükiti seda kriitpaberile. Ehkki vaidlustes ajakirjanduse kvaliteedi ning valge ja kollase ajakirjanduse eristamise üle on kohati rõhutatud Postimehe portaalide iseseisvust ning vajadust eristada neid paberlehest, kattub suur osa veebiportaalide sisust Postimehe paberväljaannetega. Portaalidel on siiski oma toimetajad, kujundus ja üldjuhul ka logod.[viide?] Lisaks portaalidele olid Postimehe veebilehe päisest 2016. aastal lingitud samale kontsernile kuuluvad meediakanalid Soov, KV.EE, Osta.ee, metsaoksjon.ee, Tartu Postimees, Pärnu Postimees, Sakala, Virumaa Teataja, Järva Teataja, Valgamaalane, Reporter, Kanal 2, Kuku, Elmar ja MyHits. Kuna veebiportaalide nimesid ja suhteid on kerge muuta (rubriik vs. portaal, ühe portaali rubriikide eri aadressid jne), kajastab järgnev loetelu olukorda 2021. aasta kevadel ja võib kergesti aeguda. pluss.postimees.ee on Postimehe uudiste tasuline keskkond, kuhu on koondatud valitud lood. tartu.postimees.ee on Tartu linnaportaal, mis kajastab linnas toimuvat nii sõnas kui ka pildis. Portaali külastab nädalas umber 89 000 inimest Eestist[viide?]. majandus.postimees.ee on majandusportaal, kus ilmuvad uudised, analüüsid ja arvamused. Portaali külastab nädalas umbes 221 000 inimest Eestist[viide?]. investor.postimees.ee on investoriuudiste portaal. maailm.postimees.ee on välisuudisteportaal, mida külastab nädalas umbes 150 000 inimest Eestist[viide?]. arvamus.postimees.ee on arvamusportaal, kuhu koondatakse arvamuslood ja toimetuse seisukohavõtud. teadus.postimees.ee on portaal, mis kajastab uuemaid teadusuudiseid. tehnika.postimees.ee on tehnikauudiste portaal. sport.postimees.ee on Eesti suurima külastajate arvuga[viide?] spordiinfoportaal, kus lisaks uudistele ja pildigaleriidele on võimalik vaadata otseülekandeid kohalikust jalgpalliliigast. Portaali külastab umbes 140 000 inimest Eestist[viide?]. kultuur.postimees.ee on kultuuriportaal. raamatud.postimees.ee on raamatuportaal. spekter.postimees.ee on filmiportaal. haridus.postimees.ee on haridusportaal. tallinncity.postimees.ee on populaarseim Tallinna linnainfot ja pealinna sündmusi kajastav infoportaal, mida külastab nädalas umbes 108 000 inimest Eestist. maaelu.postimees.ee on maaelu kajastav portaal; Maa Elu ilmub Postimehe vahel lisalehena. kodustiil.postimees.ee on kinnisvara- ja sisustusportaal. reisile.postimees.ee on reisiportaal. lemmik.postimees.ee on (lemmik)loomaportaal. tarbija24.postimees.ee on tarbijauudiste portaal. Portaali külastab nädalas umbes 175 000 inimest Eestist[viide?]. tervis.postimees.ee on terviseinfoportaal, mida külastab nädalas umbes 150 000 inimest Eestist[viide?]. Elu24 on meelelahutusportaal. Portaali külastab nädalas umbes 291 000 inimest Eestist[viide?]. Elu24 üks rubriik on varem eraldi portaali moodustanud Sõbranna (sobranna.elu24.ee). ilmajaam.postimees.ee on eestikeelne ilmakeskkond, mida tehakse koostöös Norra ilmalehega yr.no[viide?]. Portaalil on nädalas kuni 75 000 lugejat[viide?]. Lisaks eestikeelsele ilmalehele on olemas ka venekeelsetele lugejatele suunatud ilmaleht Prognoz.ee. tv.postimees.ee on Postimehe videosisu koondav portaal. rus.postimees.ee (varem ka postimees.ru) on vene lugejatele suunatud uudisteportaal, mida külastab nädalas 78 000 inimest[viide?]. Portaaliga on seotud ka meelelahutusportaal Limon.ee ja ilmauudiste portaal Prognoz.ee. Postimees.ru sisu kattus suuresti venekeelse Postimehe paberlehega 2016. aastani, kuni paberleht veel ilmus. limon.postimees.ee on venekeelne meelelahutusuudiste portaal, mida külastab nädalas umbes 50 000 inimest[viide?]. news.postimees.ee (Postimees in English) on Postimehe ingliskeelne uudisteportaal. Uudiste kõrval ilmuvad selles ka igapäevased kokkuvõtted eestikeelse Postimehe sisust. ypsilon.ee on kurioossete kollaste anonüümtekstide ja kirjanduslaadsete teoste portaal. Tähenduse Teejuhid on Postimehe endise peatoimetaja Hardo Pajula konservatiiv-esoteeriline portaal, mille sisu kattub valdavalt Postimehe samanimelise lisalehega. Väljaandmisega on seotud ka Pajula juhitav Edmund Burke'i Selts. 4jaleht on portaal, mille sisu kattub valdavalt Postimehe samanimelise lisalehega, milles harjutavad kätt üliõpilased. Aprillis 2016 anti välja täielikult uuendatud Postimehe äpp ja mobiiliversioon.[viide?] 2015. aasta lõpus ühinesid Postimees ja Ühinenud Ajalehed AS Postimees Grupiks, mis hõlmas Postimehe eri brände (paberväljaanded ja portaalid) ja varem nime all Ühinenud Ajalehed tegutsenud väljaandeid Tartu Postimees, Pärnu Postimees, Sakala, Virumaa Teataja, Järva Teataja ja Valgamaalane. 2017. aasta aprillis liitis ASi Postimees Grupp endaga selle emaettevõtte Eesti Meedia, mille alla kuuluvad nüüd ka kontserni maakonnalehed.[viide?] Kõik maakonnalehed on oma maakondade juhtivad väljaanded. Postimehe veebilehe avalehelt on lingitud rubriikidena ka maakonnalehed Tartu Postimees, Pärnu Postimees, Sakala, Virumaa Teataja, Järva Teataja, Valgamaalane. Maakonnalehed on iseseisvad väljaanded, mis ilmuvad ka paberil; nende veebilehtede sisu kattub suuremalt jaolt paberlehtedega. 2016. aasta juunis olid Postimehe kodulehel rubriikidena esitatud Tartu Postimees, Pärnu Postimees, Sakala, Virumaa Teataja, Järva Teataja ja Valgamaalane.[viide?] Postimehe sisu on peetud poliitiliselt kallutatuks ja lehte on nimetatud Eesti Reformierakonna poliitiliseks häälekandjaks. 2005. aastal kirjutasid selleteemalise ühispöördumise kõik ülejäänud parlamendierakonnad (Sotsiaaldemokraatlik Erakond, Keskerakond, Rahvaliit ja IRL). 2013. aastal peeti Postimeest poliitiliselt iseseisvaks.[viide?] 2014. aastal ilmus taas hinnanguid, mille järgi Postimees oli Reformierakonda toetav.[viide?] 2019. aasta alguses kerkis ajakirjanduses taas Postimehe sõltumatuse küsimus, kui Postimehe peatoimetaja Lauri Hussar lahkus ametist, et kandideerida Riigikokku Eesti 200 nimekirjas. Sellele järgnes peagi rida kriitilisi artikleid teistes väljaannetes, kus algul Postimehe valimiskompassiga seoses, hiljem aga ka laiemalt leiti, et Postimees kaldub toetama konservatiivseid rahvuslikke erakondi Isamaad ja EKREt, seostades seda uue omaniku, korduvalt Isamaad toetanud Margus Linnamäe mõjuga toimetusele. Postimees, Isamaa, EKRE, MTÜ Ühiskonnauuringute Instituut ja Turu-uuringute AS vaidlustasid kriitika. Raamat (ajaleht) https://meedialiit.ee/statistika/statistika-2021/ http://maaelu.postimees.ee/ "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. märts 2016. Vaadatud 30. juunil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Eesti Meedia ühendas endaga seitse tütarfirmat ERR, 03.04.2017. Eesti Meediast sai Postimees Grupp ERR, 08.02.2019. "Postimehe peatoimetaja Raudsaar lahkus päevapealt ametist. Ettevõtte juht: minek oli vabatahtlik", Delfi, 03.06.2021 (vaadatud 03.06.2021) Marko Mihkelson "Rünnakuoht on suur. Toimetajad, kaitsemüürile!" Postimees, 25.01.2014 "Postimees 1857–1907: 50-aastase kestuse mälestuseks" (juubelialbum; sisu: Anton Jürgenstein, "Postimehe" ajalugu; August Kitzberg, "Postimehe" kaastöölised). Postimees, Tartu 1909 Rasmus kangro-Pool. Miks vajame uut suurt päevalehte? Uudisleht, 15. jaanuar 1928, nr 3, lk 4. Karlis Tennisons Bürgermusses kuradiga võitlemas. Vaba Maa, 7. oktoober 1927, nr 235, lk 6 Korruptsioon Tartu linnavalitsuses. Vaba Sõna, 31. detsember 1933, nr 67, lk 5. Keskerakondlaste ja härrassotside ühiskorruptsioon Tartu linnavalitsuses. Võitlus, 2. jaanuar 1934, nr 1, lk 3. Tartus põletati "Postimeest". Vaba Maa, 18. oktoober 1933, nr 244, lk 1. http://dea.nlib.ee/fullview.php?frameset=3&showset=1&wholepage=suur&pid=s155183&nid=57036 http://tartu.postimees.ee/3763069/taena-75-aastat-tagasi-rindelinnas-tartus-hakkas-taas-ilmuma-postimees http://dea.nlib.ee/fullview.php?frameset=3&showset=1&wholepage=suur&pid=s253684&nid=82563 Mart Kadastik "Kõige raskem oli öelda heale kolleegile, et ta peab ametist lahkuma" Director, aprill 2007 Dannar Leitmaa "Kadastik päästab oma meediamaailma" Eesti Ekspress, 22. august 2013, lk 18–21 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. veebruar 2010. Vaadatud 7. oktoobril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Postimehe tiraaž langes esmakordselt alla 40 000, ERR http://reporter.postimees.ee/3560911/postimees-loi-kommentaariumis-korra-majja Uuriva ajakirjanduse auhinna võitis Tuuli Koch Postimehest Eesti Päevaleht, 1. märts 2011 http://www.newspaperaward.org Postimees sai pronksmuna[alaline kõdulink] 18. mai 2012 Ajalehtede Liit andis välja pressipreemiad EALL "Arter uuenes". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. juuni 2016. Vaadatud 29. augustil 2019. Kadri Must, Lea Kiivit, Aimar Altosaar, Rein Org, Ott Lumi "Avalik kiri Schibsted Grupi juhatusele" Eesti Päevaleht, 15.02.2005 (vaadatud 08. oktoobril 2011) Postimehe peatoimetaja Lauri Hussar kavatseb liituda Eesti 200-ga ning kandideerida riigikogu valimistel Delfi, 14.01.2019. Holger Roonemaa Lauri Hussar: möönan, et otsus Postimehest lahkuda tuli liiga hilja Postimees, 14. jaanuar 2019. Aivar Pau Ega me lollid pole Postimees, 15. jaanuar 2019. Juhtkiri: Postimees jääb Postimeheks Postimees, 14. jaanuar 2019. Agaate Antson Eesti Ajalehtede Liidu juht: ma ausalt ei näe, mida Lauri Hussar võidab Postimees, 14. jaanuar 2019. Mitmed erakonnad süüdistavad Postimehe valimiskompassi kallutatuses ERR, 23.01.2019. Mai Beilmann Sotsioloogide liidu juht Postimehe kallutatusest: läbi "õigete" küsimuste tulevad ka "õiged" vastused EPL, 05.02.2019. Margus Ott Teaduspesu Sirp, 25.01.2019. Silvia Urgas Kompassiga eksinult metsas Lääne Elu, 27. jaanuar 2019. Loe kirja, mille saatsid riigikogusse pürgijatele Postimees ja Ühiskonnauuringute instituut[alaline kõdulink] Delfi, 23.01.2019. Vahur Koorits Margus Linnamäe teeb toimetuse arvamusest üle sõites Postimehest konservatiivse maailmavaate lipulaeva Delfi, 05.02.2019. Meelis Mandel Margus Linnamäe tuli kapist välja Äripäev, 23. jaanuar 2019. Aarne Seppel Kui maailmavaade sattub kõverpeeglisse Postimees, 23. jaanuar 2019. Vahur Koorits Isamaa ja EKRE: ärge kartke Postimehe valimismootorit! Delfi, 23.01.2019. Peeter Espak Ärge alluge ideoloogilistele ähvardustele Postimees, 30.01.2019. "Postimees 1857–1907: 50-aastase kestuse mälestuseks" (juubelialbum; sisu: Anton Jürgenstein, "Postimehe" ajalugu; August Kitzberg, "Postimehe" kaastöölised). Postimees, Tartu 1909, 260 lk Epp Lauk "Jaan Tõnissoni ajakirjanduslikust tegevusest" Keel ja Kirjandus 1994, nr 3, lk 133–144 Krista Aru "Eesti ajakirjanduselu ümberkorraldamise katsed XIX sajandi lõpul" Keel ja Kirjandus 1997, nr 2, lk 95–105 Krista Aru "Jaan Tõnisson tahtis Postimeest ja sai Postimehe" Akadeemia 1997, nr 2, lk 227–244 Krista Aru "Jaan Tõnisson vajas Postimeest ja Postimees vajas Jaan Tõnissoni" Eesti Kirjandusmuuseumi aastaraamat, Tartu 1998, lk 13–61 (lisatud lk 62–105 valik Jaan Tõnissoni artikleid) Krista Aru "Jaan Tõnissoni telefonikorraldus ja mis sellele järgnes" Tuna 2006, nr 1, lk 116–128 Mart Kadastik. "Nüüd ma siis kirjutan – elutööraamat" Tallinn, 2016. ISBN 9789985338322 Postimehe koduleht Eesti Meedia Groupi koduleht Krista Aru "Milleks, millest ja kuidas tervendati "Postimeest" 1935. aastal". Eesti Kirjandusmuuseumi aastaraamat 1996, lk 11–33 (ka bibliograafia) Krista Aru "Tõnisson kasvatas rahvas eneseusku" (Jaan Tõnisson 130). Eesti Päevaleht 22.12.1998, lk 10 "Ajaleht "Postimees" ladumine ja trükkimine". Eesti Kultuurfilmi ringvaade 18/1938 Postimehe ajakirjanikud saatsid dikteeriva juhtimise vastu märgukirja. ERR, 4. aprill 2017 Marju Himma: "Analüüs: mis toimus Postimehes ja kuidas see mõjutab Eesti ajakirjandust" ERR, 30. detsember 2019