laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Esmaspäev

Esmaspäev on nädala esimene päev Eestis ja paljudes teistes riikides. Paljudes maailma maades ja kirikunädalas on esmaspäev nädala teine päev. Rahvusvahelise standardi ISO 8601 järgi on esmaspäev nädala esimene päev. Astroloogias on esmaspäev Kuu päev. Paljudes keeltes, sh germaani keeltes ja India keeltes, on päev nimetatud Kuu või Kuujumala järgi, nt monday inglise keeles, Montag saksa keeles, måndag rootsi ja uusnorra keeles. Lääne kultuuris on esmaspäev töö- ja koolinädala algus ehk esimene päev pärast nädalavahetust, kui täiskasvanud lähevad tööle ja lapsed kooli. Sinine esmaspäev
Teisipäev

Teisipäev on nädala teine päev Eestis. Paljudes maailma maades ja kirikunädalas on teisipäev nädala kolmas päev. Astroloogias on teisipäev planeedi Marss päev.
Personal Jesus

"Personal Jesus" on Depeche Mode'i lugu, mida hiljem on esitanud paljud nimekad artistid, sealhulgas Marilyn Manson ja Johnny Cash. Loo autor on Depeche Mode'i liige Martin Gore. Rolling Stone pani laulu oma 500 läbi aegade parimate laulude edetabelis 368. kohale. Muusikaajakiri Q pani selle oma saja läbi aegade parima laulu nimekirja. Lugu torkab kõrva oma monotoonse, lühikest ja rokilikku motiivi järgiva meloodia poolest. Martin Gore kirjutas selle loo Elvis Presley ja Priscilla Presley kohta. "Personal Jesus" anti singlina välja kuus kuud enne albumi "Violator" ilmumist. See saavutas Suurbritannias 13., USA edetabelis Billboard Hot 100 28. ja edetabelis Billboard Modern Rock 3. koha. Edu saatis ka loo B-poolt "Dangerous", mis jõudis Modern Rocki edetabelis 13. kohale. "Personal Jesus" on bändi üks suurimaid hitte ja koos "Enjoy the Silence'iga" leiab alati koha ansambli kontsertidel. See on üks väheseid Depeche Mode'i lugusid, kus peamiseks instrumendiks on kitarr. Laulu on kaverdanud teiste hulgas Gravity Kills, Marilyn Manson, Sammy Hagar, Jerry Williams, Lollipop Lust Kill, Nina Hagen, Richard Cheese, Johnny Cash, Tori Amos ja Mindless Self Indulgence. Laulu on kasutatud ka sämplina, näiteks Jamelia laulus "Beware of the Dog" ja Hilary Duffi laulus "Reach Out".
Diskonteerimine

Diskonteerimine on tulevikus tekkivate rahaliste tulude ja kulude nüüdisväärtuse hindamine. Diskonteerimise aluseks on tähelepanek, et igasugune rahasumma on täna rohkem väärt kui mingil ajahetkel tulevikus.
Pakri tuletorn

Pakri tuletorn on Eesti kõrgeim tuletorn. Asub Harjumaal Pakri poolsaare tipus pangal. Tuletorni geograafilised koordinaadid on 59° 23′ 15″ N, 24° 2′ 16″ E. Rõdu ja laternaruumiga punase paekivitorni kõrgus jalamist on 52 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 73 meetrit. Tuletorn ehitati 1889. aastal.  Pikemalt artiklis Pakri vana tuletorn Esimene tuletorn Pakri poolsaarel oli Peeter I käsul püstitatud 15 meetri kõrgune kivist alus, millel põletati pimedamal poolaastal lahtist tuld. Torn ehitati ümber 1761. aastal. Varisev pangaserv jõudis aga aja jooksul tuletornile liiga lähedale ja seetõttu püstitati 1889. aastal uus tuletorn, mis on kasutuses tänapäevani. 1920. aastatel muutus tuletorn üha olulisemaks kui vaatamisväärsus. Vana torni alus Pakri tuletorn Vana tuletorni varemed Smirnov, Georgi (2011). /article/view/824 "Materialen zur Geschichte der Architektur und des Städtebaus Estlands im 18. Jahrhundert in der Sammlung des Russischen Staatlichen Archivs /RGADA.248.160.417/ Alter Akten. Tõlkinud vene keelest saksa keelde Olaf & Marju Mertelsmann". Baltic Journal of Art History, University of Tartu Press /online ojs.utlib.ee. {{ajakirjaviide}}: kontrolli parameetri |url= väärtust (juhend) E.T. "Huvitavam rand kodumaal. Pakri kallas ja tuletorn". Maa 166:4–5, 30.06.1927. Arn.P. "Pakri tuletorn". Postimees 170:4, 27.06.1930. Kõrgeim Eesti majak. Esmaspäev, 3. september 1928, nr. 36, lk. 5. Pakri tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus Pakri tuletorn kultuurimälestiste riiklikus registris
Võlakiri

Võlakiri ehk obligatsioon on leping, mille alusel võlakirja välja lasknud (emiteerinud) isik (ehk võlgnik) nõustub maksma intresse ja võla põhisummasid kindlal tähtajal ning tingimustel võlakirja omandanud isikule (võlausaldajale). Vahetusvõlakiri on ettevõtte põhikirjas ette nähtud aktsiakapitali tingimuslikuks suurendamiseks välja lastud võlakiri, mille omanikul on õigus vahetada võlakiri aktsia vastu. Väärtpaberibörsil noteeritud võlakiri, rahaturuinstrument. Ettevõtete võlakirjad (corporate bonds) on tavaliselt suurema intressiga kui valitsuse võlakirjad, sest nendega kaasnev risk on suurem. Kommertspaber (commercial paper, CP). Ettevõtte poolt välja antud lühiajaline võlakiri maksimumkestusega 270 päeva. Konverteeritav võlakiri (convertible bond). Sellise väärtpaberi omanik võib teatud tingimustel oma võlakirja vahetada ettevõtte aktsiate vastu. Võlakirja vahetamise suhe aktsiate arvusse on määratud konverteerimissuhtega (conversion ratio). Konverteerimisaja võib kindlaks määrata näiteks alates mingist tulevasest kuupäevast. Konverteerimissuhe võib väheneda, kui võlakirja lõpptähtaeg hakkab kätte jõudma. Tagasikutsutav võlakiri (callable bond). Sellise võlakirja emiteerijal on õigus võlakiri ennetähtaegselt nii-öelda tagasi kutsuda (varem kindlaksmääratud hinnaga). Tagasikutsumise võimalus hakkab üldjuhul kehtima siis, kui võlakirja emiteerimisest on möödunud teatud ajavahemik (call protection period). Tagasikutsumishind (call price) algab üldjuhul hinnast, mis on lähedal nominaalile koos aastase intressisummaga. See hind väheneb võlakirja lõppemistähtaja lähenedes, jõudes üha lähemale nominaalhinnale. Hüpoteekvõlakiri (mortgage bond). Selline võlakiri on tagatud mingi kinnisvaraga, mis tähendab, et laen on võetud kindla kinnisvaraobjekti või kinnisvaraobjektide kogumi finantseerimiseks. Variant: Kinnisvaratagatisega võlakiri (mortgage-backed security, MBS). Asendusvõlakiri Optsioonivõlakiri Valitsuse võlakiri (government bond) – võlakiri, mille väljaandja on valitsus Munitsipaalväärtpabereid annavad välja kohalikud omavalitsused. Munitsipaalvõlakirjadelt tasutavad intressimäärad on suuremad kui valitsuse võlakirjadelt makstavad, sest ka nende puhul eksisteerib teoreetiline võimalus, et emitent pankrotistub ja võlakirja ostja kaotab oma raha.
Suurupi tuletorn

Suurupi tuletorn (ka Suurupi ülemine tuletorn) on tuletorn Harju maakonnas Harku vallas Suurupi külas. Tuletorni geograafilised koordinaadid on 59° 27′ 49″ N, 24° 22′ 49″ E. Valge 4-korruselise kivitorni kõrgus jalamist on 22 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 68 meetrit. Tuletorn moodustab sihi Suurupi alumise tuletorniga. Märkide vahekaugus on 2245 meetrit ja sihi asimuut on 246.5°. Tuletorn renoveeriti 2004. aastal. 1760. aastal valmis Suurupi poolsaare põhjaosas 15,5 meetri kõrgune kivist tuletorn. Tuletornilinnakut uuendati aastatel 1788, 1858 ja 1898. Mitmed korrad parandati ka laternaruumi ja valgusteid. Pärast Teist maailmasõda jäi püsti ainult tühi tornikest. Suurupi tuletorn taastati 1951. aastal. Suurupi tuletorn (suvi 2021) Suurupi tuletorn (2013) Suurupi tuletorn talvel 2022 Suurupi alumine tuletorn Suurupi tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus Suurupi ülemine tuletorn kultuurimälestiste riiklikus registris
Suurupi alumine tuletorn

Suurupi sihi alumine tuletorn on tuletorn Harju maakonnas Harku vallas Suurupi külas. Tuletorni geograafilised koordinaadid on 59° 28′ 18″ N, 24° 25′ 0″ E. Valge neljatahulise püramiidja puutorni kõrgus jalamist on 15 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 18 meetrit. Tuletorn moodustab sihi Suurupi ülemise tuletorniga. Märkide vahekaugus on 2245 meetrit ja sihi asimuut on 246,5°. Tuletorn ehitati 1885. aastal ja on praegu Eesti ainuke töötav puittuletorn. Kuna tuletorn on puidust, on võimalik, et ta oli algselt plaanitud vaid ajutiseks kasutamiseks. Algne neljatahuline tüvipüramiidi kujuline puutorn valmis 1859. aastal sihttule teise navigatsioonimärgina. 1885. aastal tehti tuletornile põhjalik remont ja lisati uus pealisehitis, mille tulemusena kasvas tuletorni kõrgus 3,5 meetrit. Tuletorn rekonstrueeriti põhjalikult 1998. aastal. 1997. aastast on tuletorn kultuurimälestisena riikliku kaitse all. Samuti on kaitse all tuletorni elamu, kütusehoidla ja tehniline hoone. Tuletorni kütusehoidla Suurupi alumise tuletorni elamu kultuurimälestiste riiklikus registris Suurupi alumise tuletorni kütusehoidla kultuurimälestiste riiklikus registris Suurupi alumise tuletorni tehniline hoone kultuurimälestiste riiklikus registris Suurupi alumine tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus Suurupi alumine tuletorn kultuurimälestiste riiklikus registris
Kolmapäev

Kolmapäev ehk kesknädal on nädalapäev, mis järgneb teisipäevale ja eelneb neljapäevale. Paljudes maailma maades ja kirikunädalas on kolmapäev nädala neljas päev ja ühtlasi nädala keskmine päev (vene: среда, saksa: Mittwoch, soome: keskiviikko). Vana-Roomas oli see nädalapäev pühendatud jumal Mercuriusele (ja tema planeedile Merkuurile; ladina keeles: dies mercurii), sellest on pärit ka tänapäeva kolmapäeva nimetus romaani keeltes (prantsuse: mercredi, itaalia: mercoledì, hispaania: miércoles). Põhja-Euroopas vastas Mercuriusele Odin, sellest nimest lähtub ka kolmapäeva nimetus mitmes germaani keeles (inglise: wednesday, hollandi: woensdag, norra, taani ja rootsi: onsdag). Eesti, liivi, läti ja leedu keeles nimetatakse seda päeva nädala kolmandaks päevaks (liivi: kuolmõndpǟva, läti: trešdiena, leedu: trečiadienis). Astroloogias nimetatakse kolmapäeva planeedi Merkuur päevaks.
Vaindloo tuletorn

Vaindloo tuletorn on Eesti põhjapoolseim tuletorn, mis asub Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vaindloo saarel. Tuletorni geograafilised koordinaadid on 59° 49′ 2″ N, 26° 21′ 39″ E. Laternaruumi ja rõduga valge malmtorni kõrgus jalamist on 17 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 20 meetrit. Tuletorn ehitati 1871. aastal. Aastal 1718 andis Peeter I käsu püstitada 30–50 jala kõrgune kivitulp, millel saaks pimedatel öödel tule süüdata. 1723. aastal täpsustati, et tuli süüdatakse ainult siis, kui liikvel on Vene laevad. Seejärel püstitati Seiskaril lammutatud senine meremärk, mis hävis peagi sügistormides. 1871. aastal püstitati uus malmist kooniline Gordoni-süsteemi malmtuletorn, mis on säilinud praeguseni. Tuletorni külge kinnitati ka suur 20-puudane udukell, mis pidi meresõitjaid aitama olukorras, kui tuld enam näha ei olnud. Vaindloo saar Vaindloo tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus
Virtsu tuletorn

Virtsu tuletorn on tuletorn Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Virtsu alevikus. Tuletorni geograafilised koordinaadid on 58° 34′ 2″ N, 23° 30′ 6″ E. Alt valge ja ülevalt punase neljatahulise betoontorni kõrgus jalamist on 18 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 19 meetrit. Tuletorn ehitati 1951. aastal. Virtsu ümbruse meremärgid aitavad korraldada veeliiklust Suures väinas kahel peamisel veeteel. Esimene tuletorn oli punane 25 meetri kõrgune metalltuletorn, mis püstitati 1866. aastal. Tegemist oli Gordoni tüüpi tuletorniga, mis monteeriti kokku tehases valmistatud osadest. Torni lasid õhku Vene väed 1917. aastal. Pärast ajutist puitsõrestiktuletorni valmis 1924. aastal 19 meetri kõrgune raudbetoontuletorn. Ka see õhiti. Praegune torn pärineb aastast 1951, see on neljas tuletorn Virtsus. Virtsu alumine tulepaak Virtsu ülemine tulepaak Virtsu tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus Fotokogu: Virtsu tuletorn muinas.ee Virtsu ümbruse meremärkidest "Virtsulased astusid tuletorni kaitseks välja" Lääne Elu, 11. november 2015 27. oktoober 2016. Virtsu majakas jõudis postmargile, err.ee Eesti Post. Tuletorn - Virtsu tuletorn / 639-27.10.16
Famille verte

Famille verte (prantsuse keeles 'roheline perekond') on alates 18. sajandist Hiinas põhiliselt ekspordi tarbeks toodetud portselan, mille dekooris domineeris õunaroheline värv. Famille verte arenes välja Wucai stiilist. Famille jaune Famille noire Famille rose
Famille noire

Famille noire (prantsuse keeles 'must perekond') on alates 17. sajandist Hiinas toodetud mustafooniline portselan, millele on maalitud mitmevärviline glasuuripealne dekoor. Famille jaune Famille rose Famille verte
Famille rose

Famille rose (prantsuse keeles 'roosa perekond'; hiina Fencai (粉彩) või Ruancai (軟彩, lihtsustatud 软彩) on alates 18. sajandist Hiinas põhiliselt ekspordi tarbeks toodetud portselan, mille dekooris domineeris roosa või karmiinpunane värv. Seda tüüpi portselani ilmumine jääb keiser Kangxi valitsusaja lõppu ja leidis aset umbes 1720. aasta paiku. Kasutatud keraamikaglasuuride suurem värvi- ja toonivalik võimaldas keerukamate kujutiste loomist kui varem. Hakati kujutama palju lilli ja putukaid, aga ka teisi motiive. Famille jaune Famille noire Famille verte
Famille jaune

Famille jaune (prantsuse keeles 'kollane perekond') on Hiinas toodetud portselan, mis kasutas famille verte rohelist glasuuri kollasel pinnal. Famille verte Famille noire Famille rose
Neljapäev

Neljapäev on nädalapäev, millele eelneb kolmapäev ja järgneb reede. Eestis on neljapäev nädala neljas päev. Paljudes maailma maades ja kirikunädalas on neljapäev nädala viies päev. Astroloogias on neljapäev planeedi Jupiter päev. Neljapäev on seotud piksejumalaga. Vanad eestlased on väidetavalt neljapäeva Taara auks pühendanud. Neljapäeva õhtut nimetati Tooru teeramise õhtuks, siis käidi hiies püha pidamas. Germaani äikesejumal Thori seotust neljapäevaga väljendavad inglise keele thursday, rootsi ja taani torsdag. Saksa ja hollandi keeles on neljapäev kõuepäev (Thori vanaülemsaksakeelne nimi on Donar) – saksa keeles Donnerstag ehk Donner; hollandi keeles donderdag. Romaani keeltes on neljapäev pühendatud[viide?] Jupiterile (hispaania keeles jueves prantsuse keeles jeudi, itaalia keeles giovedì). 1970. ja 1980. aastatel peeti Nõukogude Liidus, sealhulgas Eesti NSV-s, neljapäeviti kalapäeva: sööklates ja restoranides pakuti siis peamiselt kalatoite[viide?]. Kreeklastel on kalapäev aga hoopis pühapäev.[viide?] Muistsete eestlaste kosjakommete kohaselt käidi ehal neljapäeva ja laupäeva õhtutel. Ehalkäijate vastuvõtuks valmistusid ka tüdrukud. „Siis neil õhtutel ei söönud tüdrukud räimi, sellepärast, et räime hais juurde jäävat. Neil õhtutel pesnud tüdrukud endid hoolega ja vahetanud puhta hame ning voodiriided. Suvel toodud ka nendel õhtutel kask voodipäitsi, et oleks külalisel mõnusam.“ – Halliste Eestlaste kuukalendri ajaarvamises märgib kaduneljapäev alati vana poolkuu neljapäeva. Nädalapäevadest on neljapäev üldse üks olulisemaid.[viide?] Arvati, et sel päeval sooritatud rituaalsed toimingud tagavad edu suurpuhastuses, putukate ja näriliste hävitamises. Samuti sunniti sel päeval taanduma inimese endaga seotud hädasid, näiteks konnasilmi, kaed, liigset kehakaalu ja mitmesuguseid haigusi. Neljapäeva peeti üldiselt õnnelikuks päevaks nagu laupäevagi. Paarispäevana sobis neljapäev kõikide tööde alustamiseks, pulmapäevaks, ristimiseks ja ka oli sobilik päev kosjaskäiguks. Sobilik töö oli karjalase, külv, lõikus, ohverdamine (käidi õhtuti hiies), arstimine. Iseloomulik on õhtuste tööde keeld. Neljapäevaõhtuti kehtis töökeeld igasuguste ringliikumisega seotud tööde kohta, nagu näiteks ketramine, villatööd näiteks lõngakerimine, varrastel kudumine, sukanõelumine. Keelust üleastumine toob kaasa lambaõnnetused. Ei tohtinud ka jahvatada. Kuna tegemist oli piksejumaluse päevaga, siis olid keelatud müra põhjustavad tööd. Neljapäeviti anti tavaliselt teenijatüdrukutele vaba õhtu. Neljapäeval harrastati ka nõidumist. Nõiuti piima- ja karjaõnne, raviti haigusi ja saadeti neid teistele inimestele. Neljapäeviti sai kratti valmistada, ringi liikusid mütoloogilised olendid[viide?]. Must neljapäev Suur neljapäev Piret Õunapuu, Eesti pulm, 2003 Ülo Tedre, Eesti pulmad, 1973 Suur neljapäev andmebaasis BERTA
Maavanem

Maavanem on riigi esindaja 1. järgu haldusüksuses mitmes riigis. Maavanem võib olla ka ladinakeelse tiitli senior terrae tõlge eesti keelde, millega tähistatakse muinas- või keskaegseid eesti või liivi aukandjaid, näiteks Saaremaa vanemaid, kes sõlmisid 27. augustil 1255 Saare-Lääne piiskopi esindaja Sangerhauseni Annoga rahulepingu. Senised maakonnaomavalitsused likvideeriti Eestis 1934. aasta põhiseadusega. Senised maavalitsuste esimehed jäid ametisse ajutiste maavalitsuste esimeestena. 1. mail 1938 jõustunud maakonnaseaduse järgi oli maavanem maakonnaomavalitsuse juht ja ühtlasi keskvalitsuse esindaja maakonnas, asendades seni eksisteerinud ajutise maavalitsuse esimehe ametikoha. Ta nimetati ametisse Vabariigi Presidendi poolt 6 aastaks juhtimisvõimetega isikute hulgast, kes olid vähemalt 30 aastat vanad, omasid kõrgemat haridust ning oskust ja vilumust valitsemise alal. 20. detsembril 1938 nimetas Vabariigi President maavanemad järgmiselt: Harju maakond – Harju maavanem Karl-Robert Ruus Järva maakond – Järva maavanem Juhan Kaarlimäe Lääne maakond – Lääne maavanem Artur Kasterpalu Petseri maakond – Petseri maavanem Mihail Tang Pärnu maakond – Pärnu maavanem Jüri Marksoo Saare maakond – Saare maavanem Hendrik Otstavel Tartu maakond – Tartu maavanem Heinrich Lauri Valga maakond – Valga maavanem Värdi Velner Viljandi maakond – Viljandi maavanem Mihkel Hansen Viru maakond – Viru maavanem Karl-Eduard Pajos Võru maakond – Võru maavanem August Kohver  Pikemalt artiklis Eesti maavanemate loend 12. juunil 1940 määras Vabariigi President Harju maavanemaks arvates 20. juunist 1940 Paul Männiku. 21. jaanuaril 1939 määras Vabariigi Valitsus Harju, Petseri, Tartu ja Viru maavanema kuupalgaks 340 krooni, Pärnu ja Võru maavanema palgaks 320 krooni, Lääne ja Viljandi maavanema palgaks 300 krooni ning Järva, Saare ja Valga maavanema palgaks 280 krooni . 23. mail 1940 määras Vabariigi Valitsus Lääne maavanema kuupalgaks 320 krooni ja Saare maavanema kuupalgaks 300 krooni . Eesti taasiseseisvumise järel kinnitas ametisse maavanemad kuni 2. juunini 1993 Eesti Vabariigi Ülemnõukogu ja hiljem Riigikogu, seejärel aga Vabariigi Valitsus. Maavanem ehk maaisand (landshövding) on läänivalitsuse juht, riigi kõrgeim esindaja läänis. Maavanema nimetab Rootsi valitsus. RT 1940, 50, 475 http://www.ra.ee/dgs/browser.php?tid=68&iid=110700258494&img=era0031_002_0000716_00005_t.jpg&tbn=1&pgn=1&prc=30&ctr=0&dgr=0&lst=2&hash=60ee2627a549e6ed73755a1083b37c19 http://www.ra.ee/dgs/browser.php?tid=68&iid=110700264043&img=era0031_002_0000929_00015_t.jpg&tbn=1&pgn=1&prc=30&ctr=0&dgr=0&lst=2&hash=052ac642446eaec0dafa782e63e1f406
Ingegerd Wärnersson

Helena Ingegerd Wärnersson (sünninimi Ingegerd Lundborg; sündinud 19. jaanuaril 1947 Vetlandas) on Rootsi poliitik. Ta kuulub Rootsi Sotsiaaldemokraatlikku Töölisparteisse. Aastatel 1988–1991 ja 1994–2002 oli ta Riksdagi liige, 1998–2002 konsultatiivne riiginõunik (portfellita minister: kooliminister), 2002–2008 Blekinge maavanem.
Teljestik

Teljestik ehk koordinaatteljestik on matemaatikas tasandi või ruumi punktide koordinaatide määramisel aluseks võetav süsteem, mille moodustab fikseeritud nullpunkti läbivate koordinaattelgede paar tasandil või kolmik ruumis. Koordinaattelgi kujutatakse määratud suunaga (mida joonisel kujutab positiivset suunda osutav nool) sirgete abil. Tasandi koordinaattelgi kujutatakse kahe ristuva ning ruumi koordinaattelgi kolme ristuva sirge abil: tasandi esimest koordinaattelge nimetatakse abstsissteljeks ehk x-teljeks ehk horisontaalteljeks (joonisel kujutatakse horisontaali ehk rõhtsirgena); tasandi teist koordinaattelge nimetatakse ordinaatteljeks ehk y-teljeks ehk vertikaalteljeks (joonisel kujutatakse vertikaali ehk püstsirgena); ruumis lisanduvat kolmandat koordinaattelge nimetatakse aplikaatteljeks ehk 'z'-teljeks. Teljestiku võttis kasutusele René Descartes. Koordinaadid Geograafilised koordinaadid
Reede

Reede on nädalapäev, millele eelneb neljapäev ja järgneb laupäev. Eestis on reede nädala viies päev. Paljudes maades ja kirikunädalas on reede nädala kuues päev. Astroloogias on reede planeedi Veenus päev. Reede on eestikeelse nimetuse saanud skandinaavia mütoloogiast pärit jumalanna Freya järgi. Otselaen tuleb nähtavasti skandinaavia ühiskeelest, kus sõnakuju oli ilmselt fredag (nagu ka praeguses norra bokmål'is). Vanapõhja keeles oli selle päeva nimetus tõenäoliselt Freyadag. Kristluses peetakse reedet nädalapäevaks, mil Jeesus Kristus risti löödi. Õigeusklikel ja katoliiklastel on tavaks selle mälestuseks reedeti paastuda. Reedet, mis satub 13. kuupäevale, peavad ebausklikud õnnetuks päevaks. Reedet peeti kõige halvaendelisemaks, isegi õnnetuks nädalapäevaks. Töid siis ei alustatud. Eriti oli keelatud karjalaskmine, ei tohtinud kangast alustada ega lõpetada. Lubatud ei olnud ka külv, aiategemine, kalavõrkude seadmine, lamba niitmine, seatapmine, õue pühkimine. Lisaks oli keelatud kolimine ja reisileminek. Reedel võis aga putukatõrjet teha ning küüsi lõigata. Arvati, et niisugune nagu on ilm reedel on see ka pühapäeval või kogu järgmisel nädalal. Saartel ja rannikul oli uskumus, et kui Kuu loomise aeg on reedel ja kuus on viis reedet, püsib halb ilm järgmise Kuu loomiseni. Sellist kuud peeti õnnetuks. Nendes uskumustes kajastub ristiusu mõju – paastupäev, suur reede jms. Tuntav on ka Skandinaavia uskumuste mõju. reede 13 Eesti rahvakultuuri leksikon. Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 245 Arvi Ränk. Eesti etnograafia sõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 175
Jonathan Littell

Jonathan Littell (sündinud 10. oktoobril 1967 New Yorgis) on prantsuse kirjanik. Jonathan Littell pälvis oma järjekorras teise romaaniga "Les Bienveillantes" (2006; eesti keeles "Eumeniidid", 2022) 2006. aasta Goncourti auhinna. Littell on sündinud idaeuroopa juudi päritolu peres. Tal on ka Ameerika Ühendriikide kodakondsus.
Laupäev

Laupäev on nädala päev, millele eelneb reede ja järgneb pühapäev. Eestis on laupäev nädala kuues päev. Paljudes maailma maades ja kirikunädalas on laupäev nädala seitsmes ja viimane päev. Eestikeelne kirjapilt on tulnud skandinaavia keeltest (vanaislandi laugardagr, vanarootsi lögherdagher, rootsi lördag, kus laug on pesemisvesi (vrd inglise laundry) ja tähendab seega pesupäeva, ehk traditsioonilist päeva, kui pesupesemine ette võeti. Astroloogias on laupäev planeedi Saturn päev. Judaismis on see päev püha (tegelikult juba alates reedesest päikeseloojangust, sest juudi kalendri järgi algab ja lõpeb ööpäev päikeseloojanguga) nii nagu kristluses pühapäev ja islamis reede. Lõunaeesti murretes on laupäeva nimetatud kui puulpäiv ehk lühemalt puulpä (poolpäev) ja viitab sellele, tegu on pooliku tööpäevaga. "Eesti etümoloogiasõnaraamat". ETY. Vaadatud 26.08.2019. "Eesti keele sõnaraamat 2019". Sõnaveeb. Vaadatud 26.08.2019.[alaline kõdulink]
Kuno Pajula

Kuno Pajula (enne eestistamist 1936. aastani Kuno Preis; 11. märts 1924 Käru küla – 26. november 2012) oli Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku (EELK) peapiiskop aastatel 1987–1994. Aastatel 1931–1942 õppis Käru ja Salla algkoolis ning Väike-Maarja gümnaasiumis. Kuno Pajula õppis EELK Usuteaduse Kõrgemas Katsekomisjonis (praeguse nimega EELK Usuteaduse Instituut) aastatel 1949–1959. Ta ordineeriti 1950. aastal aseõpetajaks, õpetaja õigused anti 1959. aastal. 1960/61 saadeti ta täiendõppele Göttingeni Ülikooli Saksamaal. Täitis ka Tallinna abipraosti, hiljem Tallinna praosti ning konsistooriumi assessori ülesandeid. Kuno Pajula on teeninud Illuka, Iisaku, Kursi ja Narva Aleksandri kogudust ning aastatel 1957–1987 Tallinna Jaani kogudust. 11. juunil 1987 valis EELK Kirikukogu Kuno Pajula EELK peapiiskopiks. 29. juunil 1994 määrati ta emerituuri seoses vanusepiiri tätumisega. Oli Eesti Kirikute Nõukogu esimene president aastatel 1989-1993 ning Kirikute Maailmanõukogu keskkomitee liige 1983-1992 1982 EELK Kuldristi kandmise õigus 1994 Konsistooriumi aukiri 2001 Maarja medal 2004 Kaitseväe teeneterist 2006 EELK Teeneterist, I järk 2009 EELK Elutööpreemia Suri peapiiskop emeeritus Kuno Pajula Biograafia Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kodulehel Kärt Anvelt "Kuno Pajula – raskete aegade kirikutalade rahulik kandja" EPL, 27. november 2012