laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Bernhard Gruber

Bernhard Gruber (sündinud 12. augustil 1982 Schwarzach im Pongaus) on Austria kahevõistleja. 2010 Vancouveris olümpiavõitja meeskonnavõistluses pronksmedal suurmäe võistluses 2014 Sotšis pronksmedal meeskonnavõistluses 2018 Pyeongchangis pronksmedal meeskonnavõistluses 2011 Oslos maailmameister meeskonnavõistluses (suur mägi) maailmameister meeskonnavõistluses (normaalmägi) 2013 Val di Fiemmes hõbemedal suure mäe võistluses hõbemedal normaalmäe meeskonnavõistluses 2015 Falunis maailmameister suure mäe võistlusel 2017 Lahtis pronksmedal normaalmäe meeskonnavõistluses 2019 Seefeldis hõbemedal normaalmäel pronksmedal suure mäe sprindivõistluses pronksmedal normaalmäe meeskonnavõistluses Bernhard Gruber on osalenud 234 maailma karikasarja etapil (seisuga 25. veebruar 2019) ja jõudnud poodiumile 25 korral, millest 6 korral kõige kõrgemale astmele. Tulemused FIS-i lehel
Noriaki Kasai

Noriaki Kasai (jaapani keeles 葛西 紀明 Kasai Noriaki; sündinud 6. juunil 1972 Shimokawas Hokkaidōl) on jaapani suusahüppaja, suusalennu maailmameister. Noriaki Kasai on ainuke sportlane, kes on võistelnud kaheksatel taliolümpiamängudel. Aastatel 1992–2014 võitis ta 17 maailma karikasarja etappi. Oma kuuendatel olümpiamängudel Sotšis võitis ta 41-aastaselt individuaalse hõbemedali suurel mäel. 1994 Lillehammeris hõbemedal meeskonnavõistluses 2014 Sotšis hõbemedal suurel mäel hõbemedal meeskonnavõistluses suurel mäel 1999 Ramsaus hõbemedal meeskonnavõistluses 2003 Val di Fiemmes hõbemedal meeskonnavõistluses pronksmedal suurel mäel pronksmedal normaalmäel 2007 Sapporos pronksmedal meeskonnavõistluses 2009 Liberecis pronksmedal meeskonnavõistluses 2013 Falunis pronksmedal segavõistkonnavõistluses 1992 Harrachovis maailmameister lennumäel Noriaki Kasai on osalenud (seisuga 23. veebruar 2015) 470 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 55 korral, neist 17 etappi on ta võitnud. Noriaki Kasai FIS-i kodulehel (inglise) Vanameister Kasai ähvardas veel kahele olümpiale minna, Postimees, 10. veebruar 2018
Harrachov

Harrachov (saksa keeles Harrachsdorf) on linn Tšehhis Libereci maakonnas Poola piiri lähedal. Harrachov (kohalik hääldus: haraxof) on tuntud talispordikeskus. Linnas asub Čerťáki suusahüppekeskus, kus peetakse ka lennumäe võistlusi. Samas läheduses on Poola suusakeskus Szklarska Poręba. Q125984191, vaadatud 19.05.2024.  Harrachov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Linna koduleht
André Kolingba

André-Dieudonné Kolingba (12. august 1936 Bangui – 7. veebruar 2010 Pariis) oli Kesk-Aafrika Vabariigi sõjaväelane ja poliitik. 1960. ja 1970. aastatel tegi Kolingba sõjaväelist karjääri; 1970. aastate lõpus oli lühikest aega Kesk-Aafrika Vabariigi suursaadik Kanadas ja Lääne-Saksamaal. Aastal 1981 kukutas ta veretu riigipöördega eelmise presidendi David Dacko ning oli kuni 1993. aastani Kesk-Aafrika Vabariigi president. Seejärel oli ta peamiselt rahvusvahelise surve tõttu sunnitud korraldama presidendivalimised ning loovutama võimu valimised võitnud Ange-Félix Patasséle. Aastal 2001 korraldati riigipöördekatse, milles Patassé süüdistas Kolingbat ning viimane oli sunnitud Ugandasse põgenema. Ta mõisteti tagaselja surma ning temalt võeti sõjaväeline auaste. Pärast Patassé kukutamist 2003. aastal andis president François Bozizé André Kolingbale amnestia ning ta pöördus kodumaale tagasi. Ta kandideeris 2005. aasta presidendivalimistel, kuid jäi kolmandaks.
Penžina laht

Penžina laht (vene keeles Пенжинская губа) on laht Euraasia kirdeosas Ohhoota meres Šelihhovi lahe kirdeosas. Penžina lahte eraldavad Gižiga lahest Taigonossi poolsaar ja Beringi merest Kamtšatka poolsaar. Halduslikult kuuluvad Penžina lahe kaldad Venemaale Magadani oblastisse, sealjuures loode-, põhja-, ida- ja kagurannik kuulub Korjakkiasse. Lahe pikkus on 300 km, keskmine laius 65 km, suurim sügavus 62 m. Lahe keskel on ühes kohas Taigonossi ja Kamtšatka poolsaar kõigest 30 km kaugusel teineteisest. Lahe kirdesoppi suubub Penžina jõgi ja kaguserva Pustaja jõgi. Lahe kaldad on mägised. Taigonossi poolsaare kõrgeim tipp on 1422 m kõrgune, lahe idaservas on Penžina ahelik, mille kõrgeim tipp Lõnnai (1059 m) on üsna lahe kaldal, ja põhjakaldal asub Itšigeemi ahelik, mille kõrgeim tipp küündib 1465 meetrini. Oktoobrist kuni maini on laht kaetud jääga. Loodete kõrgus on kuni 12,9 m, mis on Vaikses ookeanis suurim. Suur maailma atlas, lk. 85
LXDE

LXDE on vabatarkvaraline töölauakeskkond, suunatud eelkõige vanematele ja nõrgema riistvaraga arvutitele või uuematele nõrgema riistvaraga seadmetele nagu netbookid ja mobiilseadmed. LXDE töötab UNIXi ja teiste POSIXi standarditele vastavate platvormidega, nagu näiteks Linux[küsitav], FreeBSD jne. Arendajate väitel on LXDE kiire ja kasutab vähem protsessori (CPU) ja muutmälu (RAM) ressursse, kui teised analoogsed töölauakeskkonnad. Tähekombinatsioon LXDE tähendab inglise keeles Lightweight X11 Desktop Environment ehk kerge X11 töölauakeskkond. LXDE kasutab osaliselt GNU Üldist Avalikku Litsentsi (GNU GPL) ja osaliselt GNU Vähem Üldist Avalikku Litsentsi (GNU LGPL). Projektile pani aluse Taiwani häkker Hong Jen Yee (hüüdnimega PCMan), kui ta avaldas 2005. või 2006. aastal PCMan File Manageri (PCManFM), millest sai LXDE esimene komponent. 24. oktoobril 2008 asutas osa arendajaid Berliinis LXDE Sihtasutuse (LXDE Foundation). Nüüd kuulub sinna arendajaid Afganistanist, Ameerika Ühendriikidest, Ghanast, Hiinast, Hispaaniast, Indiast, Itaaliast, Koreast, Kreekast, Poolast, Prantsusmaalt, Saksamaalt ja Türgist. Sihtasutuse eesmärk on LXDE projekti esindamine juriidilistes ja finantsküsimustes ning projekti üleüldine edendamine. LXDE on kirjutatud C programmeerimiskeeles kasutades GTK+ 2 töövahendeid. Erinevalt teistest töölauakeskondadest pole LXDE komponendid kuigi tihedalt keskkonda integreeritud ja võivad üksteisest ka eraldi töötada. LXDE komponentideks on: PCMan File Manager LXLauncher – rakenduste käivitaja LXPanel – töölaua paneel LXSession – sessioonihaldur LXAppearance – kujunduse muutja leafpad – tekstiredaktor Xarchiver – arhiivindusprogramm GPicView – pildivaatur LXMusic – muusikamängija LXTerminal – terminali emulaator LXTask – tegumihaldur (task manager) LXDM – X kuvahaldur LXNM – väike internetiühenduse daemon (teenus), mis aitab traadita internetiga ühenduse loomisel (ainult Linuxis) Openbox – aknahaldur LXDE toetab mitmeid protsessoriarhitektuure, sealhulgas Intelit, MIPS-i ja ARM-i. Kuna eesmärk on energia- ja ressursisäästlikkus, sobib see mobiilseadmetele ja netbookidele. Seda on võimalik kasutada ka vanemate arvutitega. Vanemate arvutite osas on nõuded riistvarale sarnased Windows 98 omadega. Soovituslik on vähemalt Pentium II protsessor ja 128 MB muutmälu. Seda eelkõige selle pärast, et teised rakendused, mida arvutis kasutatakse, näiteks Firefox või OpenOffice.org vajavad rohkem mälu. GNOME KDE Xfce "LXDE: Home" (Inglise k.). LXDE. Vaadatud 02.03.2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "LXDE: About" (Inglise k.). LXDE. Originaali arhiivikoopia seisuga 14.10.2008. Vaadatud 02.03.2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "FreeBSD@wiki.lxde.org". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. jaanuar 2017. Vaadatud 12. jaanuaril 2017. "About LXDE Foundation" (Inglise k.). LXDE Foundation. Originaali arhiivikoopia seisuga 17.05.2010. Vaadatud 02.03.2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) LXDE Foundation LXDE viki Lubuntu: Floats Like a Butterfly, Stings Like a Bee Artikkel Lubuntust, Ubuntu versioonist LXDE töölauakeskkonnaga (inglise keeles).
Autokool

Autokool on õppeasutus, kus õpetajad õpetavad soovijaid erinevaid mootorsõidukeid juhtima. Õppetöö koosneb harilikult kahest osast: teooriaõppest ja õppesõidust. Kursuse edukalt läbinud saavad õiguse taotleda ARK-ist juhiluba. Eesti autokoolide nimekirja linna ja maakonna järgi saab leida portaalis autokoolid.ee. Kõik Eestis tegutsevad autokoolid, koolituse hinnad ja eksamite statistika on koondatud portaali valiautokool.ee.
Paljalehine liivatee

Paljalehine liivatee (Thymus pulegioides) on liivatee perekonda kuuluv taimeliik. Lamavate või tõusvate vartega, igihaljas kääbuspõõsas kõrgusega 5–20 cm. Õied helelillad, 4–7 cm pikkustes tihedates õisikutes. Õitseb juulis ja augustis, mõned puhmad ka oktoobris. Õitseb rikkalikult ainult hästi valgustatud kasvukohtades. Eestis on paiguti leitud kasvukohti Kirde- ja Kagu-Eestist. Kasvatatakse ka aedades, sobib ka kõnniteeplaatide vahele. Aed-liivatee Nõmm-liivatee Paljalehine liivatee andmebaasis eElurikkus
Aksel Heidemann

Aksel Heidemann (sündinud 22. oktoobril 1955) on kaitseliitlane. Ta oli Kaitseliidu Lääne maleva pealiku kohusetäitja ja pealik aastail 1993–1999, seejärel Kaitseliidu Peastaabi personaliülem (G1). Endine Risti malevkonna vabatahtlik pealik. "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. november 2018. Vaadatud 16. augustil 2015.
Janus Friis

Janus Friis (sündinud 26. juunil 1976 Kopenhaagenis) on taani ettevõtja, kes on eelkõige tuntud failijagamisprogrammi Kazaa ja internetitelefoni Skype kaasasutajana. Tema ja ta partner Niklas Zennström müüsid Skype'i 2005. aasta septembris 2,6 miljardi dollari eest eBayle. Nad arendasid välja ka tarkvara (Joost) telesaadete ja muude videote edastamiseks veebis. Selle teenuse varad müüdi Adconion Media Groupile 2009. aasta novembris. Friis kohtus Zennströmiga 1996. aastal, ajal kui Zennström tegutses Taani Tele2-s. Friis palgati juhtima kliendituge. Nad töötasid koos Get2neti (internetipakkuja) ja portaali Everyday.com käikulaskmise kallal. Jaanuaris 2000 kolis Friis Zennströmi korterisse Amsterdamis. Seal hakkasid nad arendama Kazaad, firmat, mis on vastutav kõige populaarsema FastTrack failijagamisprotokolli kasutava tarkvara eest. Ka FastTracki protokoll on loodud Friisi osalusel. Kazaa edust ajendatult kaasasutati Joltid, tarkvarafirma, mis arendab ja turustab firmadele partnervõrkude lahendusi ja võrguliikluse optimeerimise tehnoloogiaid. Friis on ka Altneti (muusikamüügiteenus Kazaa kasutajatele) kaasasutaja. Koduleht
Maó laht

Maó laht on laht Vahemeres Hispaaniale kuuluva saare Menorca idakaldal. Pikkus umbes 5 km, laius kuni 1 km, sügavus kuni 30 m. Lahe kaldal asub Maó.
Fotoelektriline signalisatsioon

Fotoelektriline signalisatsioon on elektroonikaseade, mis annab vaegnägijatele heli- või puutesignaalide abil teavet ümbruses asuvate esemete visuaalselt tajutavate tunnuste kohta.
Equinox Desktop Environment

EDE ehk Equinox Desktop Environment on väike vabatarkvaraline töölauakeskkond, mille arendamisel peetakse tähtsaks säästlikku ressursi- ja mälukasutust ning UNIXi põhimõtteid. Arendajate eesmärk ei ole konkureerida GNOME'i või KDE sarnaste suurte projektidega, vaid pakkuda põhivajadustele vastavat töölauakeskkonda. EDE on oluliselt vähem levinud kui teised UNIXi-laadsetes operatsioonisüsteemides kasutusel olevad töölauakeskkonnad. Kui EDE versioone 1.x arendati nii-öelda tunde järgi, siis alates versioonist 2.0 on plaanis kasutusele võtta freedesktop.org standardid. Praegu kasutatav eFLTK, mis on FLTK muudetud versioon, on plaanis täielikult FLTK teekidega asendada. EDE 2.0 on beetastaadiumis. EDE kirjutamisel on kasutatud C++ programmeerimiskeelt ja FLTK teeke. EDE kasutab GNU Üldist Avalikku Litsentsi 2.0 (GNU GPL), kuid üks selle teeke edelib kasutab GNU Vähem Üldist Avalikku Litsentsi 2.0 (GNU LGPL) . edelib sisaldab vahendeid näiteks akende loomiseks, arvutiprogrammide konfiguratsiooni salvestamiseks, andmevahetuseks D-siini kaudu ja ikoonide teemade laadimiseks. EDE ei ole Linuxi distributsioonides nii levinud kui KDE, GNOME või Xfce. Siiski on EDE saadaval Mandriva Linuxis alates versioonist 2009.0. Ta on saadaval ka MINIX 3 lisapaketina. MINIX "About EDE project" (inglise keeles). Equinox Desktop Environment. 30.07.2009. Vaadatud 02.03.2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "SF.net Project News: Equinox Desktop Environmentt" (inglise keeles). sourceforge.net. 08.10.2009. Vaadatud 02.03.2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) EDE koduleht Lightweight Equinox Desktop Environment needs polish Ülevaade EDE 1.2 versioonist linux.com-is (inglise keeles)
Heeliks

Heeliks (kreeka keeles helix spiraal, keerd) on kruvijoonekujuline struktuur, näiteks bioloogias ja kunstis. Kaksikheeliks Helikoid Kruvijoon VSL
Penžina jõgi

Penžina on jõgi Venemaa kirdeosas Kamtšatka krais. Jõe pikkus on 713 km, valgala pindala 73 500 km². Keskmine äravool on 680 m³/s. Penžina saab alguse Kolõma mägismaalt, ülemjooksul on tema jõeorg sügav, edasi voolab ta mägedevahelises nõos. Suubub Ohhoota mere Penžina lahte, kus esinevad Vaikse ookeani kõrgeimad looded. Tõusu ajal voolab jõgi vastupidises suunas. Novembrist maini on jõgi kaetud jääga. Penžina jõgi on laevatatav ja parvetatav. Peamised parempoolsed lisajõed on Šaiboveem, Kondõreva, Oklan; vasakpoolsed lisajõed on Ajanka, Tšornaja ja Belaja.
Emeko Hake

Emeko Hake (ka Emeke Hake) oli Liivi ordu maamarssal aastal 1330. Emeko kuulus Holsteinist pärinevasse väikeaadlike suguvõssa, mille esimene esindaja oli samuti Emeko Hake (esineb allikates aastatel 1259–1321), kes võis olla ordurüütli vanaisa. Haked elasid tõenäoliselt Lübecki piirkonnas, kus neil oli ka lääne. Hakede lääniisandateks olid Lübecki piiskop, Saksi-Lauenburgi hertsog ja Ratzeburgi toomkapiitel. Lisaks Holsteini Hakedele eksisteeris ka Bentheimi krahvkonnast pärinev samanimeline aadlisuguvõsa, mille esindaja Otto Hake oli samuti Liivi ordu liige. Emeko Hakest pole aga teada muud, kui et ta oli 1330. aastal maamarssal. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 339 (lk 285).
Otto Hake

Otto Hake oli Liivi ordu rüütelvend, Tallinna linnusekomtuur aastatel 1483–1484. Otto pärines tõenäoliselt Vestfaalist Bentheimi krahvkonnast Devesburgist Rheine lähedalt. Tema suguvõsa kuulus esialgu ministeriaalide, hiljem alamaadli hulka. Bentheimi Haked omasid mitmeid läänwe nii oma kodukrahvkonnas kui ka selle ümbruskonnas. 15. sajandi lõpuks suri see aga välja. Lisaks Otto Hakele oli Liivi ordus ka maamarssal Emeko Hake, kes kuulus aga Holsteinist pärinevasse Hakede suguvõsasse. Saksa ordus oli vähemalt viis Hake-nimelist orduvenda. Otto Hake kohta on teada vaid tema Tallinna linnusekomtuuriks olek. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 340 (lk 285-287).
Tüflopedagoogika

Tüflopedagoogika on eripedagoogika haru, mis tegeleb vaegnägijate ja pimedate õpetamise, kasvatamise, rehabilitatsiooni ja arendustegevusega. Vaegnägijate ja pimedate õpetajat nimetatakse tüflopedagoogiks. Tüflopedagoogika alguseks loetakse 1784. aastat, kui Valentin Haüy asutas Pariisismaailma esimese pimedate kooli. 19. sajandi alguses levisid pimedate koolid ka Saksamaale ja Austriasse. 1819 ilmus seal ka esimene pimedatele mõeldud õpik (Johann Wilhelm Kleini "Lehrbuch zum Unterrichte der Blinden"). Pimedate arendamisel sai murdeliseks Louis Braille poolt 1825. aastal välja töötatud punktkiri ehk Braille kiri. Kuid esialgu kohtas see ometigi palju vastuseisu. Eestis rajati esimene pimedate kool (Tallinna Pimedate Kool) 1883. aastal. Eestis avati esimene pimedate kool 1883 Tallinnas. Koolis õppis neli õpilast, õppetöö toimus saksa keeles. Kuid juba 1886. aastal ehitati uus koolimaja Tõnismäele, kool lõpetas tegevuse 1914. aastal. Järgmine pimedate kool asutati 1922. aastal Tartus – Tartu Pimedate Töökool, kus õppis üheksa õpilast. 1925. aastal alustas tööd Pimedate Koolkodu. 1948. aastal eraldati sellest õppetöökojad ning moodustati kaks iseseisvat asutust: Tartu Pimedate Kool ja Pimedate Ühingu Tartu Õppe- ja Tootmiskombinaat. Praegu kannab see nime Tartu Emajõe Kool, mis on ainuke pimedate erikool Eesti. Tänapäeval on Eestis võetud suund kaasava hariduse poole. Sotsialiseerumise seisukohalt peetakse tähtsaks puudega lapse õppimist tavakoolis, kuigi leidub ka vanemaid, kes eelistavad panna lapse erikooli. Louis Braille Valentin Haüy Aldo Kals Johann Wilhelm Klein Tüflopedagoogika (kategooria) Eripedagoogika mõisteid Aldo Kals, Tartu pimedate koolid, 1922-1945, Tartu 1995. Aldo Kals, Eesti Pimedate Muuseumi hoolekogu 1980-1995, Tartu, 1996. Aldo Kals, Eesti pimedate õpetamise ajalugu, Tartu, Eesti Pimedate Muuseum 1999. Aldo Kals, Tallinna pimedate kool, 1883-1914, Eesti NSV Pimedate Ühing, Tallinn Valgus, 1988. Pime õpilane tavakoolis Tartu Emajõe Kool
Surdopedagoogika

Surdopedagoogika on eripedagoogika haru, mis tegeleb vaegkuuljate ja kurtide õpetamise, kasvatamise, rehabilitatsiooni ning arendustegevusega. Vaegkuuljate ja kurtide õpetajat nimetatakse surdopedagoogiks. Johann Conrad Amman Alexander Graham Bell Laurent Clark Abbé Charles-Michel de l’Epée Thomas Hopkins Gallaudet Samuel Heinicke Roch-Ambroise Cucurron Sicard Johannes Eglon Regina Paabo (Toom) Vändra kurttummade kool (1866–1924) Porkuni kurttummade kool (1925–2001) Tallinna Heleni Kool (tegutseb alates 1994) Tartu Hiie Kool (tegutseb alates 1941) audioloogia eripedagoogika Kurtide laste õpetamise ajaloost Eestis. Eesti Kurtide Liidu veebisait Johannes Eglon, Kurttumm, tema olu ja elu, Tartu, K. Mattiesen 1880 M. Ilvest, Arvid Luts, Metoodilised soovitused vaegkuuljate ja kurtide õpetamise ja töö organiseerimise paremustamiseks, Eesti NSV Tervishoiuministeeriumi Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituut 1986 Kaia Oper, Kõne- ja kuulmispuuetega seotud terminite valiksõnastik : magistriprojekt, Tartu Ülikool 2001 Regina Toom, Kuulmislangus, Eesti Eripedagoogide Liit, Kose-Uuemõisa 2005
Apokrüüfid

Apokrüüfid (ka apokriiva, apokriivaraamatud; kreeka keeles apokryphos 'salajane') on Piibli kaanonisse mittekuuluvad, kuid tekkeajalt ning sisult Piiblile lähedased judaistlikud ja algkristlikud teosed. Apokrüüfsed evangeeliumid pole kiriku vaimulike poolt ära peidetud saladokumendid (nagu mõnikord arvatakse), vaid erinevatelt algkristlikelt rühmitustelt pärinevad tekstid, millest mõned (nt Peetruse evangeelium) on olnud mõnes piirkonnas ja lühemat aega ka ametlikult tunnustatud (kanoonilised). Katoliiklased kasutasid sõna apokrüüf asemel deuterokanoonilised ehk piiblivälised kirjad. Tänapäeval teoloogid enam ei rõhuta mõiste seotust konfessiooniga. Protestantliku käsitluse kohaselt on Vana Testamendi apokrüüfideks: Juuditi raamat Saalomoni tarkuseraamat Toobija raamat Paaruki raamat Jeesus Siiraki tarkuseraamat Makabite 1. raamat Makabite 2. raamat Estri raamatu lisad, Susanna ja Taanieli lugu Asarja palve ja Kolme mehe kiidulaul Peel ja Lohemadu, Sibüllide ennustused, Eenoki raamat Moosese taevaminek, 12 patriarhi testament Jesaja taevaminek ja nägemus Paaruki ilmutusraamat Aabrahami ilmutusraamat Eelija ilmutusraamat. Protestantliku käsitluse kohaselt on Uue Testamendi apokrüüfideks: Heebrealaste evangeelium Egiptlaste evangeelium Peetruse evangeelium Tooma evangeelium Noorema Jaakobuse evangeelium Apostlite retked Nikodeemuse evangeelium Pauluse teod Johannese teod Andrease teod Pseudo-Kleemensi kirjad Peetruse ilmutusraamat Pauluse ilmutusraamat Uue Testamendi apokrüüfid Apokrüüfilised/deuterokanoonilised raamatud olid teosed, mis olid lisatud Septuagintasse (kreekakeelne tõlge Heebrea Piiblist, lühendatult LXX) või Vulgata tõlgetes, kuid mis ole arvatud juutide ja protestantide Vana Testamendi kanooniliste raamatute hulka. Kõiki sisalduvaid teoseid on ühe või rohkema kristliku kogukonna poolt peetud erinevatel aegadel ja eri kohtades kanooniliseks, kuid mitte kõigi poolt.
Allalaadimine

Allalaadimine (inglise downloading) on protsess, mille käigus toimub andmete ülekanne kaugsüsteemist (serverist) kohalikku süsteemi (tööjaama). Üldiselt mõistetakse selle all andmete jäävat või ajutist salvestamist, mispuhul andmeid saab kasutada pärast kõigi faili moodustavate pakettide kohalejõudmist. Seda ei tuleks segi ajada voogedastusega, mille puhul saab kohalejõudnud andmeid kohe kasutada, ootamata edastuse lõppu, näiteks YouTube'is videot vaadates või internetiraadiot kuulates. Üleslaadimine Voogedastus "Sõnaseletus e-teatmikus vallaste.ee". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. detsember 2011. Vaadatud 2. märtsil 2010.
Õppejõud

Õppejõud on kõrgkoolis õpetav pedagoog. Õppejõudude hulka kuuluvad assistendid, lektorid, dotsendid, professorid. õpetaja
Gižiga jõgi

Gižiga jõgi (vene keeles Гижига, Ижига, Чендон) on jõgi Venemaa kirdeosas Magadani oblastis. Saab alguse Jablonovõi ahelikust, voolab kagu suunas ja suubub Ohhoota mere Gižiga lahte. Jõe pikkus on 150 km. Suudme lähedal asub Gižiga alev.
Perimeeter

Perimeeter on kindlustatud või kaitstavat ala piirav kinnine joon. Ka rajatava ehitise välispiiret mööda kulgevat kinnist murdjoont (ja selle pikkust st hoone ümbermõõtu või piirdevundamendi kogupikkust) nimetatakse perimeetriks. Sõjanduse terminoloogia andmebaas Militerm
Valentin Haüy

Valentin Haüy (13. november 1745 Saint-Just-en-Chaussée – 19. märts 1822 Pariis) oli prantsuse filantroop ja pedagoog, tüflopedagoogika rajaja. Tema venda René Just Haüyd peetakse kaasaegse mineraloogia rajajaks. Nende isa oli kangur ja ühtlasi kohaliku kloostri kellamees. Kloostri mungad õpetasid Valentinile palju keeli ja ta õppis selgeks kümme keelt, nende seas heebrea ja vanakreeka keele. 1783 andis Louis XVI talle tiitli "kuningale tõlkija". Ta töötas hiljem ministeeriumides ametnikuna. Ta rajas ühe pimeda naise abiga 1784 esimese pimedatele mõeldud kooli maailmas: Institution Royale des Jeunes Aveugles (Noorte Pimedate Kuninglik Instituut). 1791 omandas selle riik. Kool suurenes jõudsalt ja varsti õppis seal üle 100 õpilase. Kuid Prantsuse revolutsioon katkestas asutuse tegevuse. 1802 tänas Napoleon teda tehtud töö eest ja nimetas uue direktori. Haüy asutas sellejärel uue pimedate kooli Musée des aveugles. Kuid rahapuuduse tõttu see ettevõtmine edu ei saavutanud. 1806 tegi Venemaa keiser Aleksander I Haüyle ettepaneku tulla Peterburi ja asutada sealgi kool pimedatele. Ettepanek saigi 1808 teoks. Pimedad õppisid seal lugemist, kirjutamist, geograafiat, ajalugu, keeli, muusikat, laulmist ja käsitöid: korvipunumist ja toolide meisterdamist, võrgukudumist, tikkimist jne. Haüy lahkus Peterburist aastal 1817. Töö eest Venemaal anti talle Vladimiri ordeni 4. järk. 19. märtsil 1822 Valentine Haüy suri. Ta maeti Pariisi Père-Lachaise'i kalmistule. Essai sur l'éducation des aveugles, Pariis, 1786 Mémoire historique sur les Telegraph Pariis, 1810 CATHOLIC ENCYCLOPEDIA L'Association Valentin Haüy Valentin Haüy (prantsuse keeles)