laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sandor Liive

Sandor Liive (sündinud 25. veebruaril 1970) on endine Eesti Energia juhatuse esimees. Sandor Liive õppis aastatel 1990–1992 Tallinna Tehnikaülikooli keemiateaduskonnas, seejärel majandusteaduskonnas, mille lõpetas aastal 1997. Aastatel 1992–1995 kuulus ta Kinnisvarabüroo Uus Maa juhatusse. Aastatel 1995–1998 oli ta Tallinna Sadama finantsosakonna juhataja ja finantsdirektor; aastatel 1996–1998 ka juhatuse liige. Alates 1998. aastast kuni 30. novembrini 2014 töötas Sandor Liive Eesti Energias: algul finantsdirektori ja juhatuse liikmena, alates 1. detsembrist 2005 kuni 30. novembrini 2014 juhatuse esimehena. 21. juunil 2011 kuni 15. juunini 2015 oli ta Eesti Suusaliidu president. Alates 2016 aastast on Sandor Liive PAKRI Teadus- ja Tööstuspargi nõukogu esimees. 2013 Auleegioni orden (rüütel) Toomas Sildam. Energiamees Sandor Liive Postimees, 21. oktoober 2006 Voog, Viljar. Sandor Liive sai paleepöörde tulemusel ametist priiks. Õhtuleht, 15. juuni 2015. Toivo Tänavsuu. Sandor Liive: tõeline hinnatõus alles tuleb Eesti Ekspress, 13. september 2007 Sandor Liive teenis aastaga 2,24 miljonit EPL.ee, 1. aprill 2009
Målselvdalen

Målselvdalen on org Tromsi maakonnas Norras. Läbi oru voolab Målselva jõgi. 18. sajandi lõpus saabusid Målselvdalenisse talupoegadest asunikud Østerdalenist ja Gudbrandsdalenist. Teise maailmasõja ajal elasid mõnda aega ühes Målselvdaleni metsamajakeses kuningas Haakon VII ja kroonprints Olav. Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Målselvdalen seisuga 7. aprill 2009. Artikkel Målselvdalenist "Store Norske Leksikon"-is
Evert Horn

Evert Karlsson Horn af Kanckas (11. juuni 1585 Haapsalu loss – 30. juuli 1615 Pihkva lähedal) oli Rootsi sõjaväelane. Sündis Haapsalu ja Narva asehalduri Karl Henriksson Horni (u 1550–1601) ja Agnes von Delwigi pojana. Evert Horn oli aastast 1609 Jakob De la Gardie sõjakaaslane tema Venemaa segaduste aja kampaanias. Vallutas 1611 aastal Käkisalmi ja Novgorodi ja 1612 aastal Nöteborgi. Aastatel 1613–1615 Rootsi Ingeri – Narva, Ivangorodi, Jaama ja Koporje kindralasehaldur ja 1614 ülendati feldmarssaliks. Evert Horn õpetas Ingeri sõja ajal sõjakunsti ka Gustav II Adolfile. Ta sai surmavalt haavata Ingeri sõja Pihkva piiramisel ja maeti perekonna koori Turu toomkirikus, kuhu tema ja ta abikaasa hauamonumendi valmistas Tallinna linna ehitusmeister Arent Passer. Tema matustest on Zacharias Topelius kirjutanud novelli "Herr Evert Carlssons begrafning i Åbo domkyrka". Talle kuulus 1614. aastast Mietoineni Saare külas asunud mõis (soome Saaren kartano), mis pärast tema surma jäi abikaasa valdusse. Abiellus 1613. aastal Margareta Finckega (surn. 1647), kes oli Savonlinna (Nyslott) asehalduri, Porkala ja Autise mõisniku Gödik (Gödric) Fincke (surn.1617) ja Gennäsi mõisast pärit Ingeborg Nilsdotter Boije tütar (teistel andmetel Porkalast pärit Mätta Stensdotteri tütar). Abielust sündisid: Gustaf Evertsson Horn af Marienborg (1614–1666), vabahärra, feldmarssal ja riiginõunik, Ingerimaa ja Käkisalmi lääni asehaldur 1654–1657 F. U. Wrangel: Personhistorisk tidskrift, Stockholm 1900, lk. 223 Zacharias Topelius: Noveller: 13. Herr Evert Carlssons begrafning i Åbo domkyrka, Stockholm 1901, lk.133-139 "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... lk. 77". "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... lk. 76-77". Elulugu (1883), lk 1505 Nordisk familjebok (rootsi keeles) Elulugu (1906), lk 517–518 Svenskt biografiskt handlexikon (rootsi keeles) Roskildehistorie.dk: Horn af Kanckas (sugupuu)
Elli Riikoja

Elli Riikoja (kuni 1952 Koff, 2. september 1919 Suure-Jaani – 30. aprill 2008 Tallinn) oli eesti filoloog. Ta lõpetas 1937. aastal Tallinna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi ja 1950. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal; filoloogiakandidaat (1960, Eesti TA), väitekiri "Eesti keele nimisõnade nominatiivse liitumise reeglite rahvakeelne alus". Ta oli 1951–1975 Keele ja Kirjanduse Instituudi noorem- ja 1976–1991 vanemteadur. Aastatel 1961–1968 oli ta ajakirja Keel ja Kirjandus toimetuskolleegiumi liige. Propageerinud keelekultuuri, pidanud õigekeelsusloenguid koolides, asutustes ja ettevõtetes. Uurimisala: eesti kirjakeele grammatika, eeskätt lauseõpetus. Avaldanud grammatikakäsitlusi eesti õigekeelsuse kohta, koostanud keskkooli õpikuid. KKI-s valminud ja 1951–1956 ilmunud grammatikaõpikute autoreid; 1957–1967 ilmunud kooligrammatika sõnavara- ja tuletusõpetuse osa autor. Toimetanud kogumiku "Eesti keele süntaksi küsimusi" (1963) ja akadeemik Johannes Voldemar Veski "Mälestuste raamatu" (1974). Aastast 1997 teinud keelekirjutistega kaastööd Justiitsministeeriumi väljaandele Õiguskeel. Ligi 50 teaduspublikatsiooni. Eesti keele grammatika VIII–X klassile (kaasautor). Tallinn 1951, 2. tr 1952 Eesti keele grammatika X klassile. Tallinn 1954, 2. tr 1955, 3. tr 1956 Eesti keele grammatika keskkooli VIII–X klassile (koos N. Remmeli ja J. Valgmaga). Tallinn 1957, 2. tr 1958, 3. tr 1959, 4. tr 1961 Eesti keele grammatika IX–XI klassile (koos N. Remmeli ja J. Valgmaga). Tallinn 1964, 2. tr 1966, 3. tr 1967 Kirjakeele ja rahvakeele vahekorrast mõningates nominatiivse liitumise rühmades. // KKI uurimused I. Tallinn 1956, lk 88–104 Nimisõnade nominatiivset ja genitiivset liitumist mõjutavaid tegureid. Keel ja Kirjandus, 1962, nr 10, lk 612–622 Mis nimi on substantiivina talitleva omadussõna ja kesksõna laiendil? Keel ja Kirjandus, 1971, nr 5, lk 276–282 Lihtsat ja keerulist täiendimaalt I, II. Keel ja Kirjandus, 1972, nr 2, lk 95–102 ja nr 3, lk 165–170 Selgitusi täiendi käsitlemiseks. Nõukogude Kool, 1972, nr 12, lk 1026–1030 Ühte nägu, kuid eri tegu. (Lisandi ja teiste lauseliikmete sarnasusest.) Nõukogude Kool, 1974, nr 4, lk 304–309 Eesti keele lauseõpetuse põhijooned I (kaasautor). Tallinn 1974, lk 238–407 Vene-eesti sõnaraamat, I kd 1984, II kd 1988; III kd 1992, IV kd 1994 (kaastoimetaja) (2., parandatud trükk kahes köites 2000) Eesti-vene sõnaraamat, I kd 1997 (kaastoimetaja) 1951 Emakeele Selts 2005 Valgetähe V klass Tema äi oli Heinrich Riikoja, tütar on eesti filoloog Kai Adamson. Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid Kaal, H. "Filoloogiakandidaadi kraad E. Riikojale". Keel ja Kirjandus, 1961, nr 2, lk 127–128 Ahven, H. "Elli Riikoja 60". Keel ja Kirjandus, 1979, nr 9, lk 568 Metslang, H. "Zum Jubiläum Elli Riikoja". Linguistica Uralica, 1990, nr 1, lk 68–69 Peeter Päll. "Elli Riikoja" [nekroloog]. Keel ja Kirjandus, 2008, nr 6, lk 494–495 "Keeleuurija ja sõnaseadja Elli Riikoja". Eesti Keele Sihtasutus. 2010 Haud Tallinna Metsakalmistul
Møysaleni rahvuspark

Møysaleni rahvuspark on rahvuspark Põhja-Norras Hinnøya saarel. Pargile on iseloomulik mägise pinnamoega puutumatu rannikumaastik, kus teravad mäetipud kõrguvad ookeani ja fjordide kohal. Rahvuspargi kõrgeim tipp on Møysalen (1262 m). Møysaleni rahvuspark on üks Norra vähestest mereni ulatuvatest rahvusparkidest; pargi koosseisu kuulub ka Vestpolleni fjordi haru. Lisaks mägedele on pargis ka inimtegevusest puutumata kasemetsi. Järskudel mäenõlvadel ja rannikualadel pesitseb rikkalikult merelinde ja närilisi. See on hea jahimaa röövlindudele – pargis pesitsevad merikotkas, kaljukotkas, jahipistrik ja rabapistrik. Rahvuspark loodi 2003. aastal. Selle pindala on 51 km². Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Møysalen National Park seisuga 7.04.2009.
Essee (koolitöö)

Essee on tänapäeval laialdaselt kasutatav teadmiste kontrolli vorm. Kontrollitavatel lastakse kirjutada esseeks nimetatav tekst, mis väljendab arutlevas laadis lühidalt autori arusaamist. Esseesid kasutatakse laialdaselt ameti- või õppekohtadele konkureerimisel, õppeprogrammis teadmiste valdamise kontrolliks jne. Võrreldes varem sarnases rollis kasutusel olnud kirjandiga on essee arutlevam ja väljenduse vormilt vabam.
Norra kirjanike loend

Siin on loetletud norra kirjanikke. Andreas Leigh Aabel Thorvald Aadahl Gustav Aagaard Oscar Aagaard Olav Aaraas Solveig Aareskjold Berthe Canutte Aarflot Ivar Aasen Ingeborg Arvola Peter Asbjørnsen Bjørnstjerne Bjørnson Ketil Bjørnstad Johan Borgen Tor Åge Bringsværd Lars Saabye Christensen Camilla Collett Niels Fredrik Dahl Gro Dahle Olav Duun Arnljot Eggen Thorbjørn Egner Sven Elvestad Kjartan Fløgstad Jon Fosse Karin Fossum Nikolaj Frobenius Jostein Gaarder Johan Nordahl Brun Grieg Frode Grytten Trygve Gulbranssen Knut Hamsun Hans Herbjørnsrud Vigdis Hjorth Henrik Ibsen Roy Jacobsen Georg Johannesen Alexander Kielland Jan Kjærstad Christian Krohg Steinar Lem Jonas Lie Unni Lindell Merethe Lindstrøm Erlend Loe Øystein Lønn Cecilie Løveid Maja Lunde Rudolf Muus Jo Nesbø Rudolf Nilsen Sigbjørn Obstfelder Hanne Ørstavik Maria Parr Per Petterson Siri Pettersen Alf Prøysen Anne B. Ragde Fredrik Skagen Kim Småge Dag Solstad Tore Stubberud Peter Wessel Zapffe Þorbjörn Hornklofi Linn Ullmann Tor Ulven Sigrid Undset Tarjei Vesaas Bjørg Vik Herbjørg Wassmo Jo Nesbø
Sankuru

Sankuru on jõgi Aafrika lääneosas Kongo Demokraatlikus Vabariigis. Jõgi algab Katanga lavamaalt. Ülemjooksul on kärestikuline, voolab valdavalt põhja. Alamjooksul pöördub läände. Suubub paremalt Kasaisse. Jõe pikkus on 1230 km, see on Kasai pikim lisajõgi. Ülemjooksul nimetatakse jõge Lubilanjiks.
Babelthuap

Babelthuap ehk Babeldaob on saar Mikroneesias, üks Karoliinidest. Pindala 373 ruutkilomeetrit. Saar on künklik, kõrgus kuni 242 m (Ngerchelchuusi mägi). Kuulub Belaule.
Interflug

Interflug oli aastatel 1958–1991 tegutsenud Saksa DV riiklik lennufirma. Lennujaama baasjaam oli Berliini Schönefeldi lennujaam. 1. juulil 1955, pärast Berliini Schönefeldi lennujaama tsiviilkasutusse andmist, alustas tegevust Saksa DV esimene lennufirma Deutsche Lufthansa, mida peeti Weimari vabariigi ja Kolmanda riigi aegse lennufirma Deutsche Luft Hansa järglaseks, kuigi Lääne-Saksa Lufthansa oli õigused brändi kasutamiseks juba 1954. aastal endale ostnud. Kui sai selgeks, et Deutsche Lufthansa kaotab kohtuasja, loodi 18. septembril 1958 Interflug nn tagavarafirmana, mis tegi tšarterlende. Lufthansa takistas Deutsche Lufthansa vastuvõtmist Rahvusvahelisse Lennutranspordi Ühendusse, ka Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni liikmeks ei saanud Deutsche Lufthansa saada, kuna kumbki Saksamaa ei kuulunud toona ÜRO-sse. Seepeale likvideeriti Deutsche Lufthansa 1. septembril 1963 ja Interflugist sai Saksa DV uus riiklik lennufirma. Interflugi omanik oli Saksa Demokraatlik Vabariik. Ettevõte koos 8000 töötajaga allus Saksa DV Riiklikule Kaitsenõukogule, millele kuulus kõrgeim kontroll Saksa DV relvajõudude üle. Enamik Interflugi piloote olid Rahvusliku Rahvaarmee (NVA) reservohvitserid ja seega pidid nad ka olema Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei (SED) liikmed, kõiki ettevõtte lennukeid tohtis igal ajal rekvireerida sõjaväelistel eesmärkidel. Näiteks 1978–1982 ettevõtte direktoriks olnud Klaus Henkes oli enne ametisse nimetamist olnud Saksa DV õhuväe kindral. Lennuteenindaja kandidaadid pidid saama Stasi heakskiidu, mille käigus uuriti nende nn poliitilist usaldusväärsust, et vältida spionaaži ja põgenemist Läände. Meeskondadel ei lubatud vennastuda mittesotsialistlike maade meeskondadega. 1980. aastatel oli ettevõtte lennukipark vananemas, Nõukogude lennukid kulutasid palju rohkem kütust kui Lääne omad ja müra tõttu pidid firma lennukid maksma palju suuremaid maandumismakse. Pärast Saksamaa ühinemist 1991. aastal ettevõtte tegevus lõpetati, viimane lend Berliinist Viini ja tagasi Tu-134 lennukiga toimus 30. aprillil 1991. Pikka aega kasutas Interflug ainult Nõukogude Liidu ja Tšehhoslovakkia päritolu lennukeid. Antonov An-2 Antonov An-24 De Havilland Canada Dash 8-100 Iljušin Il-14 Let L-410 Aero Ae-45 Barth (Saksa DV) Dresden (Saksa DV) Erfurt (Saksa DV) Heringsdorf (Saksa DV) Karl-Marx-Stadt (Saksa DV) Leipzig (Saksa DV) Sofia (Bulgaaria) Belgrad (Jugoslaavia) Budapest (Ungari) Bukarest (Rumeenia) Moskva (Vene NFSV) (vahepeatus Vilniuses) Praha (Tšehhoslovakkia) Tirana (Albaania) Varssavi (Poola) Vilnius (Leedu NSV) Addis Abeba (Etioopia) Alžiir (Alžeeria) Brazzaville (Kongo) Conakry (Guinea) Dar es Salaam (Tansaania) Freetown (Sierra Leone) Hartum (Sudaan) Kairo (Egiptus) Luanda (Angola) Maputo (Mosambiik)
Valdeko Vende

Valdeko Vende (12. oktoober 1920 – 2. aprill 2009) oli eesti insener ja kodu-uurija. 1940 Hugo Treffneri Gümnaasium 1948 Tallinna Polütehniline Instituut (elektriinseneri eriala) Oli aastatel 1949–1960 Volta tehases elektriinsener, laborijuhataja, peakonstruktor ja peainsener; aastatel 1960–1992 Tallinna Elektrotehnika Instituudi konstrueerimisosakonna juhataja. Ta uuris peamiselt Tallinna ajalugu, sealhulgas arhitektuuri, seltside, kinode, fotograafia ja liikluse ajalugu. Tal oli ulatuslik vanade postkaartide kogu, mida kasutasid ka kutselised ajaloolased. Valdeko Vende esines raadios ja televisioonis muu hulgas rubriikidega "Vana postkaart" ja "Väljavõtted ajalehtedest 100 aastat tagasi" saates "Meelejahutaja". "Esimesest autost viimase voorimeheni". Valgus 1976. 2. trükk, Perioodika 1989 (ISBN 5797901617) "Filokartia". Valgus 1981 "Ununenud Tallinn". Perioodika. 1990. ISBN 5797902303 "Eesti postkaart 1894–1994" (koos Rein Loodusega). Olion. 1995. ISBN 5460000866 "Tallinna kohvikud". 1996. ISBN 9985602439 2001 – Valgetähe medaliklassi teenetemärk 2002 – Tallinna teenetemärk Ta oli kunstiajaloolase Ella Vende ja sõjaväelase Jakob Vende poeg. Tema poolvend isa teisest abielust oli tõlkija Kullo Vende. Viimased viis eluaastat oli ta pime. Vilistlased > Lennud Hugo Treffneri Gümnaasium Eesti Vabariigi teenetemärgid[alaline kõdulink] EE, kd 14. Tallinn 2000. Lk 598 Haud Tallinna Metsakalmistul
Stiklestadi lahing

Stiklestadi lahing (norra Stiklarstaðir) toimus 29. juulil 1030 Stiklestadis (tänapäeva Verstadi vallas). See on Norra ajaloo üks kuulsamaid lahinguid, kuna selles lahingus sai surma Norra kuningas Olav II. Aasta ja viie päeva pärast kuulutati ta pühakuks. Lahing toimus ristiusu vastu võtnud Olav II Haraldssoni vägede ja paganlike vürstide kogutud 7000 talupojast koosnenud maleva vahel. Kuigi Olav II hukkus ja kristlased kaotasid lahingu, kinnistus sellega Norra ristiusustamine. Olav II maeti samasse, kuid tema põrm kaevati kolme aasta pärast välja ja leiti, et see oli värske, nagu oleks ta äsja surnud. Ta maeti ümber Nidarosi toomkiriku krüpti. 19. ja 20. sajandil on lahingut sageli ületähtsustatud, seostades seda ühtse Norra riigi sünniga. Snorri Sturluson on kirjeldanud seda lahingut "Heimskringlas". Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Battle of Stiklestad seisuga 5. aprill 2009.
Gustaf Evertsson Horn

Vabahärra Gustaf Evertsson Horn af Marienborg (1614 Autise mõis, Lemu, Soome – 27. veebruar 1666 Stade, Bremen-Verden) oli Rootsi sõjaväelane ja riiginõunik. Sündis 1614. aasta Issanda taevaminemise pühal feldmarssal Evert Horni (1585–1615) ja Margareta Fincke (surnud 1647) pojana. Teenis välja kapteni 1635, koloneli 1640 ja ratsaväekindrali 1647 auastme. 30. aprillil 1651 tõsteti ta koos onupoja, Kuramaa rügemendi ülema Henrik Henriksson Horniga (1618–1693) Rootsi vabahärraks ja immatrikuleeriti 1652. aastal Rootsi rüütelkonda Horn af Marienborg vabahärrasuguvõsana nr 21. Samal aastal ülendati kindralleitnandiks. 3. oktoobrist 1653 oli ta riiginõunik ning aastatel 1654–1657 Ingerimaa ja Käkisalmi lääni kindralkuberner. Vene-Rootsi sõja ajal sai 1656. aastal kindraliks ja 1658. aastal riigikahurmeistriks. 31. märtsil 1663 ülendati ta feldmarssaliks ja sai Bremen-Verdeni kindralkuberneriks. Ta maeti perekonna koori Turu toomkirikus. Abiellus 20. augustil 1638. aastal Maria Mörneriga (1619–1643), kes oli Västernorrlandi ja Västerbotteni maavanema Stellan Otto von Mörneri (1580–1645) ja tema esimese naise Maria von der Grünau (1583–1634) tütar. Abielust sündisid: Maria Horn, abiellus Jacob Johan Taubega (1624–1695); Evert Horn af Marienborg (1640–1687), vabahärra, sõjaväelane, abiellus 1669. aastal Tartu õuekohtu presidendi, krahv Gabriel Gabrielsson Oxenstierna af Croneborg (1618–1647) ja Brita Jönsdotter Kurcki (u 1625–1671) tütre, Märta Gabrielsdotter Oxenstiernaga (1640–1677/87). Teist korda abiellus 1644. aastal Barbara Kurckiga (surnud 1658), kes oli riiginõunik Jöns Knutsson Kurcki (1590–1652) ja tema esimese naise, Fiholmi mõisast pärit Märta Gustafsdotter Oxenstierna (u 1586–1632) tütar. Märta isa Gustaf Gabrielsson Oxenstierna oli Eestimaa asehaldur aastatel 1585–1588. Märta Horn, aastast 1660 Karl X Gustavi kammerhärra Anders Lilliehööki (1635–1685) esimene abikaasa. Kolmas abikaasa oli 19. märtsist 1661 Maria Silfverhielm (surnud 1712), kes oli Arvid Isaksson Silfverhielmi tütar ja pärast Gustaf Horni surma abiellus 1673. aastal Turu õuekohtu presidendi Ernst Johan Creutziga (1619–1684). Abielust sündis: Karl Horn af Marienborg (u 1665–1711), vabahärra, kammerhärra, 1697. aastast Rootsi saatkonna marssal Rijswijkis, aastast 1685 Elsa Creutzi abikaasa. "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... lk. 76–77". "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... lk. 247–248". "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... lk. 9". "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... lk. 71–72". "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... lk. 70". Elulugu (1909), lk. 1117 Nordisk familjebok (rootsi keeles) Carl Georg Starbäck, Per Olof Bäckström : Berättelser ur svenska historien 1885–1886 (sugupuu) Roskildehistorie.dk: Horn af Kanckas (sugupuu)
Eludrooge ego-ordule

"Eludrooge ego-ordule" on Ilmar Laabani palindroomide teemaline raamat. Raamat ilmus Jaan Malini koostatuna Eesti Keele Sihtasutuse väljaandel aastal 2008 (ISBN 9789985792209). Stockholmis elav professor Teddy Hultberg kirjutas Ilmar Laabani ja palindroomide kohta: "Ükski teine meie kaasaegseist ei kirjutanud nii palju palindroome ja anagramme kui sürrealist, poeet ja kriitik Ilmar Laaban. Meie laiuskraadidel oli ta palindroomide ja anagrammide kroonimata kuningas." Ehin, Andres 2008. Ah üdi embate? Mingi oig nimetab meid üha. Keel ja Kirjandus 11: 895–896. [Retsensioon Laabani raamatule.] Jürgen Rooste arvustus raamatule „Eludrooge ego-or­dule”. Looming 2008, nr. 12, lk. 1906—1907 "Ilmar Laaban "Eludrooge ego-ordule"" Eesti Ekspress. Areen, 8. august 2008
III üldlaulupidu

III üldlaulupidu toimus 23.–25. juunil (vkj. 11.–13. juunil) 1880 Tallinnas. Laulupeo üldjuhid olid Johannes Kappel ja pasunakoore juhatanud David Otto Wirkhaus. Ametlikult palus peo korraldanud Lootuse selts luba Aleksander II 25. valitsemisaasta tähistamiseks. Carl Robert Jakobson ja tema mõttekaaslased heitsid kahele esimesele üldlaulupeole ette liigset saksa- ja kirikumeelsust. Kurdeti, et Tartusse jõuab liiga vähe koore ja ka kuulajad on vaid ühest piirkonnast. Johann Voldemar Jannseni väimees Heinrich Rosenthal hakkas Tallinnas koostama oma peotoimkonda, jäädes ise asepresidendiks. Presidendiks kutsuti arstiteadlane Carl von Wistinghausen. Peotoimkonda kuulusid veel kirjatoimetaja A. Einvald, kirikuõpetaja Woldemar Grohmann, endine maakohtusekretär Ed. Koch, kooliõpetaja H. Stein, Tallinna linnavolinik Thomas Jakobson, kaupmees C. Langebraun, kaupmees Andreas Brommig, Tallinna Jaani kiriku köster Assmuth, sadulsepp O. Moorfeldt, ametnik Paul Wender, kaupmees H. Schiffer ja kingsepp Treumann. Peol osalesid meeskoorid ja puhkpilliorkestrid. Kokku osales 48 esinejate rühma 782 tegelasega. Peoplats asus Kadrioru läheduses Lutheri heinamaal, mida praegu tähistab Köleri tänava lõpus asuv laulupeo mälestuskivi. Teisel päeval oli peol hinnanguliselt 10 000 pealtvaatajat. 1. päev: Väägvere orkester lauljate kaasalaulmisega "Meil tuleb abi jumalast" (koraal) Meeskoor "Isamaa" (H. Preisz) "Laul" (Louis Spohr) "Vaasa marss" (C. Kollan) "Armastuse kiitus" (August Neithardt) Jakob Hurda pidukõne Meeskoor "Jumal on suur" (Bernhard Klein) "Mets ja maailm" (Carl Maria von Weber) "Ilus oled isamaa" (Karl August Hermann) "Laulgem" (Johannes Kappel) "Kodu" (eesti rahvaviis) Orkester "Lodoiska opera ouverture" (C. Kreutzer) R. Kallase pidukõne Meeskoor "Oh helde Jeesus" (Giovanni Pierluigi da Palestrina) "Sind surmani" (Aleksander Kunileid) "Ööpik" (Johannes Kappel) "Üksinda" (saksa rahvaviis) "Nüüd üles, Vene alamad" (Johann Voldemar Jannsen) Meeskoor ja orkester "Keisrilaul" (A. Lvov) 2. päev: Üksikkooride esinemine Ühendkoor "Süda tuksub" (eesti rahvalaul) "Vaeslapse õhtulaul" (eesti rahvalaul) "Rongikäigu laul" (rootsi "Orsa marsi" viis) Tallinnast. Üleüldine Eesti tänu=laulupidu, Sakala, 23 7. juuni 1880, lk. 2 "130 aastat eesti laulupidusid". Tallinn: Talmar ja Põhi, 2002. ISBN 9985-813-24-3 Pekka Linnainen (4.12.2020). "Suomalaiset sävelet Viron laulujuhlilla". Estofennia (soome keeles). Vaadatud 7.12.2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) R. Põldmäe. Kaks laulupidu. Tallinn: Tallinn: Eesti Raamat, 1976. 5. http://sa.laulupidu.ee/ajalugu/iii-laulupidu/
Saha kabel

Saha kabel asub Harju maakonnas Jõelähtme vallas Saha külas. Kirikliku pärimuse alusel püstitati siiani püsiv kivikabel samal ajal kui Pirita klooster ja Kanuti gildi maja Tallinnas. Kabelikoht on märgitud ka Taani hindamisraamatus 1241. Pärimuse järgi püstitati kabel taanlase Nicol Tuwe poolt merehädast pääsemise eest seal varem asunud tamme asemele. Kabeli kaitsepühak on Püha Nikolaus. Saha kabelit omab ja haldab Jõelähtme vallavalitsus. Kabeli uksed on pidevalt avatud, ürituste korraldamisel palutakse tegevus kooskõlastada pöördudes kirjalikult vallavalitsuse poole. Saha kabel septembris 2013 Saha kabel 2007. aastal Saha kabeli interjöör Saha kabeli aken Ristid kabeliaias Saha kabeliaed Rõngasrist kabeliaias Jõelähtme kirik ja kogudus 18. sajandi esimesel poolel. Pastor Heinrich Christopher Wrede ja tema ametijärglaste kroonikamärkmeid. Tallinn, 2006, lk 317–319 (allikas) Saha kabel kultuurimälestiste riiklikus registris http://www.rebala.ee/?Huviv%E4%E4rsused:N%E4itused:Saha_kabel
Norra linnade loend

Norra linnade loend loetleb Norra linnad 2009. aasta seisuga. Norra keeles on linn kui nimetus "by". Linnad olid vanasti jaotatud kjøpstad'ideks (turulinn) ja ladested'ideks (väike sadam), igal linnal olid omad eriõigused. Linnade erilised kauplemisõigused tühistati 1857 ja linnade klassifikatsioon tühistati 1952 ja asendati tavalise klassifikatsiooni by'ga. 1. jaanuarist 1965 individuaalsete linna pealt pandi rõhk vastutava maakonna peale. Aastatel 1960–1965 liideti palju Norra maakondi. Alates aastast 1997 peab vallas olema vähemalt 5000 elanikku, et seda linnaks lugeda. Oslo, asutatud aastal 1000, on Norra pealinn ja samas ka Norra suurim linn. Norras on 96 linna ja 1 mägilinn (bergstad Røros). Enne 1996. aasta seadusega tehtud muudatust oli Norras 47 linna. Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:List of towns and cities in Norway seisuga 7.04.2009. Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit no:Liste over norske byer seisuga 8.04.2009.