laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Salzburgi Red Bull

Salzburgi FC Red Bull (ametlikult saksa keeles FC Red Bull Salzburg) on Austria jalgpalliklubi, mis tegutseb Wals-Siezenheimis. Klubi mängib riigi kõrgliigas Bundesliga. Sponsorluse piirangute tõttu on UEFA võistlustel klubi nimeks FC Salzburg ja kannab ümberkujundatud vappi. Klubi oli tuntud kui Salzburgi SV Austria ja kandis erinevaid sponsornimesid. 2005. aastal ostis Red Bull GmbH klubi ära, ning vahetas klubi nime ja muutis ka traditsioonilised lilla ja valge värvi punaseks ja valgeks. Selle tulemusena lõid osad fännid uue klubi, Salzburgi SV Austria. Klubi on tulnud 15 korda Austria meistriks. Seisuga 30. jaanuar 2022 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Bundesliga Võitja (16): 1993–94*, 1994–95*, 1996–97*, 2006–07, 2008–09, 2009–10, 2011–12, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2019–20, 2020/21, 2021/22 2. koht (4): 2005–06, 2007–08, 2010–11, 2012–13 ÖFB-Cup Võitja (8): 2011–12, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2018–19, 2019–20, 2020–21 2. koht (5): 1973–74*, 1979–80*, 1980–81*, 1999–2000*, 2017–18 ÖFB-Supercup Võitja (3): 1994*, 1995*, 1997* Erste Liga Võitja (2): 1977–78*, 1986–87* UEFA Karikas 2. koht (1): 1993–94* * kui Salzburgi SV Austria UEFA Champions League. "UEFA Champions League 1994/95 – History – Salzburg –". Uefa.com. Vaadatud 11.5.2016. "Team". FC Red Bull Salzburg. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuni 2015. Ametlik koduleht Red Bull, Bundesliga kodulehel
Wolfgang Hildesheimer

Wolfgang Hildesheimer (9. detsember 1916 Hamburg – 21. august 1991 Poschiavo) oli juudi rahvusest Saksa ja Šveitsi kirjanik, tõlkija, kunstnik ja muusikateadlane. Ta õppis aastatel 1926–1930 Mannheimis gümnaasiumis, seejärel Odenwaldschules Heppenheimis Hessenis. Aastail 1933–1934 (pärast lahkumist Saksamaalt) õppis ta Inglismaal Frensham Heights Schoolis. Seejärel õppis ta Palestiinas mööblitisleriks ja sisearhitektiks. Aastast 1937 õppis ta maalikunsti ja lavakujundust Londonis. Aastal 1940 läks ta Briti vägede luureohvitserina viieks aastaks Palestiinasse. Aastatel 1945–1949 oli ta simultaantõlk ja protokollide toimetaja Nürnbergi protsessil. Hiljem elas ta kunstniku ja kirjanikuna Münchenis, reisis palju ja kuulus rühmitusse Gruppe 47. Aastal 1957 taotles ta Šveitsi kodakondsuse ning asus erakuna elama Poschiavo mägikülasse Graubündeni kantonisse, kuhu jäi elu lõpuni. Tema teostest on eesti keeles ilmunud aastal 2016 "Armutud legendid" Liina Uudelti tõlkes, varustatuna Mati Sirkeli järelsõnaga (originaalis "Lieblose Legenden", ilmunud 1952). Tema vanaisa Azriel Hildesheimer (1820–1899) oli Saksamaa rabi ja ortodoksse judaismi moderniseerija. 1955 Hörspielpreis der Kriegsblinden (raadiokuuldemängu "Printsess Turandot" eest) 1966 Georg Büchneri auhind
Viini Austria

Viini FK Austria (ametlikult saksa keeles FK Austria Wien) on Austria jalgpalliklubi, mis tegutseb Viinis. Klubi mängib hooajal 2016/17 Bundesligas. Bundesliga Võitja (24): 1923/24, 1925/26, 1948/49, 1949/50; 1952/53; 1960/61, 1961/62, 1962/63; 1968/69, 1969/70; 1975/76; 1977/78, 1978/79, 1979/80, 1980/81, 1983/84, 1984/85, 1985/86; 1990/91, 1991/92, 1992/93; 2002/03, 2005/06, 2012/13 ÖFB-Cup Võitja (27): 1920/21, 1923/24, 1924/25, 1925/26, 1932/33, 1934/35, 1935/36, 1947/48, 1948/49, 1959/60, 1961/62, 1962/63, 1966/67, 1970/71, 1973/74, 1976/77, 1979/80, 1981/82, 1985/86, 1989/90, 1991/92, 1993/94, 2002/03, 2004/05, 2005/06, 2006/07, 2008/09 ÖFB-Supercup Võitja (6): 1990, 1991, 1992, 1993, 2003, 2004 Mitropa Cup Võitja (2): 1933, 1936 Euroopa Karikavõitjate Karikas 2. koht (1): 1978 Raamat "Estonian Football 100 years", lk. 298 Viini Austria, Bundesliga kodulehel
Karl Sahk

Karl Sahk (29. oktoober 1913 Narva – 12. juuli 1988) oli eesti ökonomist. Ta õppis aastatel 1932–1939 Tartu Ülikoolis matemaatikat. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Vironia. 1960. aastal lõpetas Üleliidulise Kaugõppe Rahandus-Majandusinstituudi ökonomistina. 1938. aastast töötas ta kindlustusseltsis Eesti Lloyd, 1940. aastast Eesti Riiklikus Kindlustuses. Töötas Jegorjevski õppekombinaadis, 1944. aastal tuli tagasi Eestisse ja jätkas tööd kindlustuse alal. Aastast 1967 kuni pensionile siirdumiseni 1977. aastal oli ta Eesti NSV Riikliku Kindlustuse Valitsuse (1976. aastast Peavalitsuse) juhataja asetäitja. Pensionärina jätkas kuni 1983. aastani tööd samas asutuses isikukindlustuse osakonnas. Ta juhendas ja retsenseeris kandidaadiväitekirju kindlustuse alal, samuti juhendas kindlustuse alaseid diplomitöid Tartu Riiklikus Ülikoolis ja Tallinna Polütehnilises Instituudis. Ta on maetud Pärnamäe kalmistule. Tehnikateadlane Eva Saks oli tema tütar. 1971 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukiri 1974 Eesti NSV teeneline ökonomist Karl Sahk (nekroloog). Õhtuleht, 18. juuli 1988 Kalmistute register HAUDI Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Viini Rapid

Viini SK Rapid (saksa keeles Sportklub Rapid Wien, 1899–1978 Sportclub "Rapid") on Austria jalgpalliklubi, mis tegutseb Viinis. See mängib Austria kõrgliigas Bundesliga. Klubi on asutatud 1899. aastal. Esimest korda tuli see Austria meistriks 1912. aastal. Kokku on see tulnud Austria meistriks 32 korda, millega on Rapid Austria kõige edukam klubi. Austria meistrivõistlused: Võitja (32): 1912, 1913, 1916, 1917, 1919, 1920, 1921, 1923, 1929, 1930, 1935, 1938, 1940, 1941, 1946, 1948, 1951, 1952, 1954, 1956, 1957, 1960, 1964, 1967, 1968, 1981/82, 1982/83, 1986/87, 1987/88, 1995/96, 2004/05, 2007/08 Austria karikavõistlused: Võitja (14): 1919, 1920, 1927, 1946, 1961, 1968, 1969, 1972, 1976, 1983, 1984, 1985, 1987, 1995 Saksamaa meistrivõistlused: Võitja (1): 1941 Saksamaa karikas Võitja (1): 1938 Mitropa karikas: Võitja (2): 1930, 1951 Intertoto karikas: Võitja (3): 1992, 1993, 2007 Euroopa karikavõitjate karikas: Teised koht (2): 1985, 1996 Ametlik koduleht Viini Rapid Bundesliga kodulehel
Pajevonys

Pajevonys on küla Leedus Vilkaviškise rajoonis, Pajevonysi valla halduskeskus. Külas on postkontor, keskkool ja raamatukogu. Küla on esimest korda mainitud XVII sajandi teisel poolel. Sealset kirikut on esmamainitud 1586. aastal. 1736. aastal ehitati sinna uus kirik. XVIII sajandil avati külas kihelkonnakool. 1914. aastal hävitas Saksa sõjavägi kiriku, tänapäevane kirikuhoone valmis 1928. aastal. Ka Teise maailmasõja ajal sai kirik kannatada: Saksa sõjavägi purustas kirikutorni. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 03.01.2017. Küla portaalis vietoves.Lt
Kaberla oja

Kaberla oja (ka Kaberneeme oja) on oja Harju maakonnas Jõelähtme ja Kuusalu vallas. Oja pikkus on 17 km ja valgla pindala 34,6 km². Oja suubub merre. Kaberla oja keskkonnaportaalis (vaadatud 03.01.2017) Kaberla oja keskkonnaportaalis
Kamnitsa oja

Kamnitsa oja on oja Võru maakonnas Võru vallas. Oja on 8,8 km pikk, valgla pindala on 24,2 km². Oja suubub paremalt poolt Rebasmäe ojasse. Kamnitsa oja keskkonnaportaalis (vaadatud 03.01.2017) Kamnitsa oja keskkonnaportaalis
Karisilla oja

Karisilla oja on oja Võru maakonnas. Oja pikkus on 14,2 km ja valgla pindala 42,1 km². Oja suubub Värska lahte. Karisilla oja. Keskkonnaregister, vaadatud 26.05.2022. Karisilla oja keskkonnaportaalis
Kauksi oja

Kauksi oja on oja Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas. Oja on 13,6 km pikk, valgla pindala on 44,1 km². Oja suubub Peipsi järve. Kauksi oja keskkonnaportaalis Kauksi oja keskkonnaportaalis (vaadatud 03.01.2017)
Klausučiai

Klausučiai on küla Leedus Vilkaviškise rajoonis, Klausučiai valla halduskeskus. Külas on seltsimaja, Vilkaviškises asuva põhikooli osakond ja raamatukogu. Klausučiai asub Šeimena jõe kaldal. Küla tekkis XX sajandi esimesel poolel maareformi käigus mõisamaade jagamisel. Nõukogude ajal oli Klausučiai Rumokai eksperimentaalse katsemajandi keskasulaks, see ehitati ühtse projeki alusel välja aastal 1971. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 03.01.2017. https://web.archive.org/web/20160420185001/http://www.vilkaviskis.lt/index.php?-1602478051 Küla portaalis vietoves.Lt
Gižai

Gižai on küla Leedus Vilkaviškise rajoonis, Gižai valla halduskeskus. Külas on postkontor, põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on Gižai mõisakompleksi säilinud hooned ja sealne katoliku kirik. Külas on sündinud leedu füüsik Kazimieras Baršauskas. Küla ümbruskonnast kaevandati varem soorauda (selle järgi on nime saanud lähedal asuv Gižų Rūda küla). Gižaid ennast on esimest korda mainitud aastal 1744. Aastal 1775 mainiti esimest korda Gižai mõisa, mis kuulus toona Minski vojevoodile Adam Chmarale. Samal ajal ehitati sinna ka esimene kirik. Praegune uusgooti stiilis kirikuhoone valmis aastal 1850. Knygnešystė ajal tegutsesid asulas salakaubavedajad. Aastail 1922–1930 tegutses sealses mõisas Sejny vaimulike seminar. Teise maailmasõja järel tegutsesid küla ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Gižai kohaliku kolhoosi keskasulaks. Kirik Mälestuskivi vaimulike seminarile Mõisa ait Park Keskväljak Koolimaja 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 03.01.2017. Rasa Butvilaitė ir kiti. Gižai. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 739 lk. Küla portaalis vietoves.Lt
Ahisilla oja

Ahisilla oja (ka Allikasoon) on oja Harju maakonnas Kose vallas. Oja pikkuson 2,9 km ja valgla pindala 2,9 km². Oja suubub paremalt Pirita jõkke. Ahisilla oja keskkonnaportaalis (vaadatud 3.01.2017) Ahisilla oja keskkonnaportaalis
Aude oja

Aude oja on oja Harju maakonnas Saue vallas. Oja on 7,7 km pikk, valgla pindala on 10,2 km². Oja suubub vasakult poolt Munalaskme ojasse. Aude oja keskkonnaportaalis (vaadatud 03.01.2017) Aude oja keskkonnaportaalis
Kaustajõgi

Kaustajõgi (ka Kauste oja) on jõgi Harjumaal Kose vallas Kõrvemaa lõunaosas. Jõgi on 8 km pikk, valgla pindala 11,2 km². Jõgi algab Rava külast ja suubub Ojasoo külas paremalt Kuivajõkke. Kaustajõgi keskkonnaportaalis (vaadatud 03.01.2017) Kaustajõgi keskkonnaportaalis
Kihme oja

Kihme oja on oja Järva maakonnas Paide linna ja Järva vallas. Oja on 2,3 km pikk, valgla pindala on 16,3 km². Oja suubub vasakult poolt Jägala jõkke. Kihme oja keskkonnaportaalis (vaadatud 03.01.2017) Kihme oja keskkonnaportaalis
Kiruoja

Kiruoja on oja Harju maakonnas Anija vallas. Oja on 7,1 km pikk, valgla pindala on 13,5 km². Oja suubub vasakult poolt Jägala jõkke. Kiruoja keskkonnaportaalis (vaadatud 03.01.2017) Kiruoja keskkonnaportaalis
Poul Pedersen

Poul Ebbesen Pedersen (31. oktoober 1932 Århus – 23. detsember 2016) oli Taani jalgpallur. Pedersen kuulus 1960. aasta suveolümpiamängudel Roomas hõbemedali võitnud Taani jalgpallikoondisse. Ta mängis rahvuskoondises 50 mängus ja lõi 17 väravat. Poul Pederseni lapselaps on jalgpallur Viktor Fischer, kes mängib samuti Taani rahvuskoondises.
Laanemetsa oja

Laanemetsa oja (ka Lannamõtsa oja) on oja Valga maakonnas Valga vallas. Oja pikkus on 29,7 km ja valgla pindala 73,1 km². Oja suubub paremalt poolt Koiva jõkke. Laanemetsa oja. Keskkonnaregister, vaadatud 22.04.2022. Laanemetsa oja keskkonnaportaalis
Leeli oja

Leeli oja on oja Sakala kõrgustikul, Viljandi maakonnas Mulgi vallas. Oja pikkus koos lisaharudega on 5 km, langus 28 m ja lang 5,6 m/km. Oja saab alguse 82,5 m kõrgusel Univere külas ja suubub 54,5 m kõrgusel Pöögle külas paremalt poolt Pöögle ojasse. Ojale on paisutatud Leeli järv ja Pöögle järv. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Leeli oja keskkonnaportaalis (vaadatud 03.01.2017) Leeli oja Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 28.03.2017) Leeli oja keskkonnaportaalis Leeli oja Eesti looduse infosüsteemis
Pornuse oja

Pornuse oja on oja Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas, Halliste jõe parempoolne lisajõgi. Oja pikkus on 8,4 km, valgla pindala 14 km², langus 33 m ja lang 3,93 m/km. Oja saab alguse 75,5 m kõrgusel Vabamatsi külas ja suubub 42,5 m kõrgusel Pornuse ja Pöögle küla piiril Kulla–Pöögle tee ligidal paremalt poolt Halliste jõkke 73,9 km kaugusel selle suudmest. Ojale on paisutatud Pornuse paisjärv. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Pornuse oja keskkonnaportaalis (vaadatud 03.01.2017) Pornuse oja Eesti looduse infosüsteemis Pornuse oja keskkonnaportaalis
Väo oja

Väo oja (ekslikult nimetatud Väo kraav) on oja Harju maakonnas Tallinnas Lasnamäe linnaosas Väo asumis. Oja on 0,6 km pikk, valgla pindala on 7,9 km². Oja suubub vasakult poolt Pirita jõkke. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 10.01.2017) Väo oja keskkonnaportaalis (vaadatud 03.01.2017) Väo oja keskkonnaportaalis
Aegumatud armastuslood

"Aegumatud armastuslood" on kirjastuse Varrak 2016. aastal ilmunud raamatusari. Sarja anti välja koostöös Eesti Päevalehe laupäevalehega LP. Kokku ilmus 40 köidet: alates 2. aprillist 2016 kuni 31. detsembrini 2016 igal laupäeval uus raamat. Sarja avaromaani, Emily Brontë „Vihurimäed“ trükiti tiraažis 44 500 eksemplari, mis oli Eesti eelmiste aastakümnete üks suuremaid raamatutiraaže. Mati Hint kritiseeris sarja autorite valikut, nimetades seda kultuurikolonialismi ilminguks. Tema hinnangul olid ingliskeelsed autorid üle esindatud. Emily Brontë "Vihurimäe" Rosamunde Pilcher "Aprillilumi" Colleen McCullough "Ogalinnud" Amy Tan "Õnnerõõmu klubi" Aimée Beekman "Valikuvõimalus" Erich Maria Remarque "Taeval ei ole soosikuid" Jane Austen "Mõistus ja tunded" Joanna Trollope "Hispaania armuke" Maeve Binchy "Vihma ja tähtede ööd" Veera Saar "Ukuaru" Laura Esquivel "Nagu šokolaadi keeduvesi" Doris Lessing "Kui vanad suudaksid..." Mary Wesley "Kummelimuru" Robert J. Waller "Madisoni maakonna sillad" A. H. Tammsaare "Kõrboja peremees" Nicholas Sparks "Päevaraamat" Alice Hoffman "Igapäevane nõiakunst" Maeve Haran "Tule tagasi, kallis" Elizabeth Buchan "Naise kättemaks" Lilli Promet "Primavera" Evelyn Waugh "Tagasi Bridesheadi" Marcia Willet "Suvemaja" Katie Fforde "Ohtlik elu" Nancy Mitford "Armastust otsimas" Mats Traat "Inger" Santa Montefiore "Mustlasmadonna" Catherine Gaskin "Fiona" Mavis Cheek "Minu tädi intiimelu" Rosie Thomas "Päikesetõus" Raimond Kaugver "Pariisi lõbusad naised" Gustave Flaubert "Madame Bovary" Iris Murdoch "Inglite aeg" Catherine Cookson "Haritud teenijatüdruk" Selma Lagerlöf "Gösta Berlingi saaga" Knut Hamsun "Victoria" D. H. Lawrence "Lady Chatterley armuke" Sándor Márai "Küünlad põlevad lõpuni" Santa Montefiore "Kadunud armu meri" Jane Austen "Northangeri klooster" Virginia Woolf "Orlando" Jõevere, Kristjan (29. märts 2016). "Raamatusarja „Aegumatud armastuslood" avateost trükitakse 44 500 eksemplari". Eesti Päevaleht. Vaadatud 13. märtsil 2024. Hint, Mati (15. aprill 2016). "Kolonialism meis enestes". Sirp. Vaadatud 13. märtsil 2024.
Equitable Building

Equitable Building oli arhitekt Ernest R. Grahami historitsistlikus uusklassitsistlikus stiilis koos prantsuse beaux-arts'i nüanssidega projekteeritud kõrghoone New Yorgis Lower Manhattani ärikeskuses aadressil 120 Broadway, Pine Streeti ja Cedar Streeti vahel. Tegu oli näitega ühest varajasemast täiskõrguses pilvelõhkujast. See on 40-korruseline ja 163,9 meetri kõrgune kontorihoone, mida ehitati aastatel 1913–1915. See oli algselt kindlustusühingu The Equitable Life Assurance Society of the United States peakontor. Aastatel 1915–1928 oli see kontoripinna poolest suurim büroohoone maailmas, selle H-kujuline põhiplaan katab tervet kvartalit. Hoone valmimise järel võttis New Yorgi linn selle enneolematu mahu tõttu 1916. aastal vastu tsoneerimisotsuse, mis sätestas, et kõrghooned peavad kõrguses ahenema ega tohi teisi hooneid otseselt päikesevarju jätta. Mitmekümne aasta vältel olid nii Equitable Building kui ka Singer Building ja City Investing Building ning Woolworth Building ühed New Yorgi all-linna silueti silmapaistvamad vabaturukapitalismi sümbolid ja kuulsad maamärgid. 2. juunil 1978 kanti see Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikku Registrisse (National Register of Historic Places) kui USA Rahvuslik Ajalooline Mälestusmärk (National Historic Landmark). New Yorgi Mälestusmärkide Säilitamise Komisjon kuulutas selle ehitise 1996. aastal kaitsealuseks mälestiseks (New York City Landmark). Kõrghoone fassaad Kõrghoone jalam Equitable Building ehitamise ajal 1914. aastal Equitable Buildingu hoone kirjeldus ja pildid veebilehel www.nyc-architecture.com
IL Teataja

IL Teataja oli Eesti NSV Töötajate Internatsionaalse Liikumise Koordinatsiooni Nõukogu häälekandja. Esimene number ilmus 1989. aasta jaanuaris. Toimetaja oli Oleg Morozov. Põhimõtteliselt oli tegu venekeelse ajalehe "Интердвижение Эстонии" tõlkega, mida ilmus vaid viis numbrit. UDK 329.71 (474.2) (055) Eesti rahvusbibliograafia https://web.archive.org/web/20170104162951/http://erb.nlib.ee/?kid=15629247 E-kataloog ESTER
Aleksandr Vvedenski

Aleksandr Vvedenski (Александр Иванович Введенский, 23. november (6. detsember) 1904 Peterburi – 19. detsember 1941) oli vene luuletaja ja näitekirjanik, kes kuulus ühendusse OBERIU. Eluajal oli ta üldsusele tuntud eelkõige lastekirjanikuna; enamik Vvedenski täiskasvanutele mõeldud loomingust avaldati postuumselt. Vvedenski arendab Mihhail Meilahhi sõnutsi oma filosoofilises lüürikas "eshatoloogilisi aja ja surma, Jumalast hüljatuse ja Jumala sekkumise teemasid". Vvedenskile on omased radikaalsed semantilised eksperimendid (zaum, absurd). Need võimaldavad õpetlaste sõnutsi diskrediteerida argiteadvust ning seada kahtluse alla ratsionaalsuse ja mõtlemise kui sellise (ning keele kui nende instrumendi) adekvaatsuse. Vvedenski sündis Peterburis 6. detsembril (vana kalendri järgi 23. novembril) 1904. 1914. aastal saadeti ta koos noorema vennaga õppima Peterburi Nikolai kadetikorpusesse, kuid 1917. aastal viidi mõlemad ema nõudmisel üle gümnaasiumisse, mille Aleksandr lõpetas 1921. aastal. Gümnaasiumis õppides tutvus ta tulevaste sõprade ja rühmitusekaaslaste Jakov Druskini ja Leonid Lipavskiga. Samas gümnaasiumis õppis ka Vvedenski esimene abikaasa Tamara Meier. Kooli lõpetamise järel töötas Vvedenski elektrijaama ehitusel arvepidajana; 1922. aastal astus Peterburi ülikooli ühiskonnateaduste teaduskonna õigusteaduse osakonda, kuid jättis selle pooleli. 1924. aastal astus Vvedenski Leningradi luuletajate liitu, määratledes end futuristina. 1925. aastal tutvus Vvedenski Daniil Harmsiga. Koos osalesid nad kirjanduslike rühmituste Tšinari ja OBERIU tegevuses; samuti hakkasid nad Samuil Maršaki soovitusel tegema koostööd lasteajakirjadega Jož ('Siil') ja Tšiž ('Siisike'). 1931. aastal Harms ja Vvedenski arreteeriti (viimane anonüümse kaebuse alusel, mille järgi ta olevat öelnud toosti Nikolai II terviseks) ning saadeti asumisele Kurskisse. 1934. aastal astus asumiselt tagasi jõudnud Vvedenski Nõukogude Kirjanike Liitu. 1936. aastal abiellus Vvedenski kolmandat korda ning kolis koos abikaasaga Harkovisse, kus neil 1937. aastal sündis poeg. 27. septembril 1941 arreteeriti Vvedenski süüdistatuna kontrrevolutsioonilises agitatsioonis; arvatavasti saadeti ta Saksa vägede lähenedes tapiga Kaasanisse, kuid suri tee peal 19. detsembril 1941 pleuriiti. "Большая Российская Энциклопедия. ВВЕДЕ́НСКИЙ Александр Иванович". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. september 2016. Vaadatud 3. jaanuaril 2017. Дмитренко, А.; Сажин, В. Краткая история "Чинарей". - "…Сборище друзей, оставленных судьбою". "Чинари" в текстах, документах и исследованиях. В 2 томах. Москва: Научно-издательский центр "Ладомир", 2000. с. 5-45. Vvedenski, Aleksandr. "Ümberringi võimalik on jumal". Katkend tekstist. Tõlkinud Aare Pilv Vabar, Sven. "Jabura süvametafüüsika klassika". Sirp 10.06.2016.
Sõnumed

Sõnumed oli Tapa linna ajaleht, mis ilmus ajalehe Virumaa Nädalaleht lisana. Ilmus alates 15. veebruarist 1997 kuni 15. oktoobrini 1998 kaks korda kuus (laupäeviti). Esimesed kolmteist numbrit andis välja AS L.M.T.I., hiljem VNL Press Kirjastus. Toimetajad olid Aivar Ojaperv ja Imre Termonen. Eesti Rahvusbibliograafia - Sõnumed
Põlde lõugas

Põlde lõugas on laht (abajas ehk lõugas) Saaremaa Abruka saare idarannikul. Lõugas jääb umbes Pärdinina (põhja pool) ja Ristinina (lõuna pool) ühendava mõttelise sirgjoone taha.
Kapaneus

Kapaneus oli vanakreeka mütoloogias Argose väepealik sõjas Seitse Teeba vastu. Ta oli ainus Argose 7 väepealikust, kes polnud kuningas Adrastose lähisugulane. Kapaneus ei olnud kuninglikust soost. Tema päritolu on teadmata, allikad on vastukäivad. Ta paistis silma suure kogu ja jõu poolest ning oli väljapaistev sõjamees. Kapaneus ronis sõjas linnamüürile ja hüüdis, et isegi Zeus ei suuda takistada tal linna tungimast; seepeale lõi Zeus Kapaneusi välguga maha. Sõjakäik lõppes täieliku lüüasaamisega: peale Adrastose said kõik Argose väepealikud surma. Langenute matusetuleriida juures pidas Adrastos matusekõne, milles nimetas Kapaneusi rikkaks (ainsana langenud sõjapealikest). Ent Kapaneus polevat iial oma rikkusega uhkeldanud. Ta polevat tundnud riukaid ja salakavalust ning olevat kõigi vastu lahke olnud. Kui surnuid põletati, jõudis kohale Kapaneusi naine Euadne ja hüppas põlevale tuleriidale, teatades enne oma soovist surra koos armastatud mehega. Neil oli üks laps, poeg Sthenelos, kes osales 10 aastat hiljem epigoonide sõjaretkel. Dante kujutas "Jumalikus komöödias" Kapaneusi põrgu seitsmendas ringis koos teistega, kes on olnud vägivaldsed jumala vastu. Ta lamab selili põletaval liival ning taevast asjab talle tuld peale. Ent põrguski ei jäta Kapaneus jumala needmist, kelle poole ta paganana pöördub Jupiteri nime all, ehkki see tema kannatusi ainult suurendab. Niimoodi jäi jumal ilma magusat kättemaksust, lisas Dante.
Kadunud kiri

"Kadunud kiri" (ukraina keeles Пропала грамота Propala gramota) on Ukraina 1972. aasta mängufilm Nikolai Gogoli samanimelise jutustuse ainetel.
PMMP

PMMP oli Soome pop-rock-bänd. Bändi lauljad olid Paula Vesala ja Mira Luoti, kes kirjutasid ka kõik bändi lood. Heliloojana töötas Jori Sjöroos. PMMP albumeid on müüdud üle 370 000 eksemplari (2012). Bändi viimane kontsert oli väljamüüdud Helsingi jäähallis 27. oktoobril 2013.  PMMP sai alguse 2002. aastal, kui Paula Vesala ja Mira Luoti kohtusid pärast Popstarsi lauluvõistlust. Bänd sai tuntuks 2003. aastal esimese singliga "Rusketusraidat", millest sai Soome enimmüüdud singel sel aastal. 2003 ilmus bändi debüütalbum "Kuulkaas enot!". Bändi tõeline läbimurre tuli 2005. aasta kevadel avaldatud albumiga "Kovemmat kädet". PMMP sai kolm Emma muusikaauhinda (aasta album, aasta popalbum, aasta ansambel).  Aastal 2006 ilmus album "Leskiäidin tyttäret" ja PMMP sai kaks Emma auhinda (aasta popalbum, aasta album).  Bändi kontsertpaus algas 2007. aasta augustis. Luoti sai sama aasta novembris oma esimese lapse ja Vesala 2008. aasta aprillis. Novembris 2007 ilmus PMMP neljas album "Puuhevonen", mis sisaldab lastelugusid.  Bändi viies album "Veden varaan" ilmus 25. märtsil 2009. Album võitis Teosto auhinna ja kolm Emma auhinda (aasta album, aasta rock-album, aasta ansambel). PMMP lasi välja singli "Heliumpallo" aprillis 2012. Bändi kuues album "Rakkaudesta" ilmus 11. juunil 2012. Samal päeval ilmus alumi teine singel "Rakkaalleni", millest sai raadiote kõige rohkem mängitud lugu.  13. mail 2013 PMMP teatas karjääri lõpetamisest. Bändi viimane kontsert oli 27. oktoobril 2013 Helsingi jäähallis, mis oli välja müüdud.  Paula Vesala (laul) Mira Luoti (laul)  Juho Vehmanen (bass) Heikki Kytölä (trummid) Mikko Virta (kitarr)  Kuulkaas enot! (2003) Kovemmat kädet (2005) Leskiäidin tyttäret (2006) Puuhevonen (2007) Veden varaan (2009) Rakkaudesta (2012) Matkalaulu (2013)
Leevi and the Leavings

Leevi and the Leavings oli Soomes 1978. aastal loodud pop-rokkansambel. Muusikakollektiivi tuntuim liige oli Gösta Sundqvist, kes kirjutas üksi kõik ansambli laulud ja esitas neid lauljana. Teised ansambli liikmed olid Risto Paananen, Juha Karastie ja Niklas Nylund. Ansambel lõpetas tegevuse pärast Gösta Sundqvisti surma 2003. aastal.  Ansambli Leevi and the Leavings ainus avalik esinemine toimus Eurovisiooni lauluvõistluse Soome eelvõistlusel 1981. aastal. Hoolimata sellest, et tegu oli "mitteesineva" ansambliga, oli see Soomes ikkagi populaarne.[viide?]  Leevi and the Leavings avaldas kokku 16 albumit. Ansambli tuntuimad palad on "Mitä kuuluu, Marja-Leena?", "Poika nimeltä Päivi", "Unelmia ja toimistohommia", "Teuvo, maanteiden kuningas", "Itkisitkö onnesta?" ja "Pohjois-Karjala".