laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Eesti 1920. aasta suveolümpiamängudel

EST Eesti osales 1920. aasta suveolümpiamängudel 14 sportlasega ja 3 spordialaga. See oli esimene kord, kui Eesti esines olümpiamängudel eraldi riigina. ESS Kalev saatis Belgia Olümpiakomiteele osavõtutaotluse, millele saabus küllalt lootusetult kõlav vastus: võistlejate ülesandmine olümpiamängudeks võib toimuda Venemaa Olümpiakomitee kaudu, kuna Eesti Vabariik ei ole ROK-i liige. Johannes Villemsoni juhtimisel asuti otsima muid võimalusi. Ühendusse astuti Eesti tolleaegse saadikuga Londonis, Kalevi seltsi liikme Ants Piibuga, kes omakorda saatis kirja Belgia OK-le, et taotleda eestlaste osavõttu olümpiamängudest. Sealne olümpiakomitee andis meie taotluse edasi ROK-i presidendile Pierre de Coubertinile. Pariisis oleva kalevlase, Eesti saadiku Karl Robert Pusta ja P. de Coubertini läbirääkimiste tulemustest informeeris ROK-i president belglasi, kes teatasid ametlikult, et Eesti soov on rahuldatud, kuid tuleb luua sporditegevust juhtiv keskne organisatsioon. Võistkonna esindajad olid Ado Anderkopp, William Fiskar, Karl Metti, Leopold Tõnson. Eduard Hermann (käimine), Aleksander Klumberg (odavise, viie- ja kümnevõistlus), Jüri Lossman (maraton), Johann Martin (teivashüpe), Reinhold Saulmann (200 m ja 400 m jooks), Harald Tammer (kuulitõuge), Johannes Villemson (800 m ja 1500 m jooks); Herman Kruusenberg, Artur Kukk, Mihkel Müller, Eduard Pütsep; Karl Kõiv, Alfred Neuland, Alfred Schmidt. Eestlaste teekond olümpialinna kulges Tallinnast aurikul Viola Helsingisse, sealt koos Soome koondislastega aurikul Oihonna Antwerpenisse. Võistlusvorm oli valge õlgkübar, sinine ülikond, kollased kingad, valge särk ja lips (kodumaalt sõideti välja tollases kaitseväeriietuses ja võistlusvorm muretseti alles kohapeal). Eesti lippu kandis avadefileel kuulitõukaja Harald Tammer. Sõiduraha kogumiseks korraldati ülemaalised korjandused ja anti välja loteriipiletid üldtiraažiga 30 000 (á 10 marka). Valitsuselt kaubeldi välja 18 000 Soome marka ja 20 000 Prantsuse franki. Sõjaministeeriumist saadi teemoonaks mitu kasti lihakonserve, biskviite ja paar puuda võid. Eesti sportlased võitsid 3 medalit: Alfred Neuland tõstmises kulla, Jüri Lossmann maratonis hõbeda ja Alfred Schmidt tõstmises hõbeda. Eesti 1920. aasta suveolümpiamängudel lehel Sports-Reference. Inglise keeles
Eesti 1924. aasta suveolümpiamängudel

EST Eesti osales 1924. aasta suveolümpiamängudel 44 sportlasega ja 5 spordialaga. Jalgpall: August Lass, Eduard Ellman, Ernst Joll, Harald Kaarman, Elmar Kaljot, Arnold Pihlak, Voldemar Rõks, Hugo Väli, Ralf Liivar, Evald Tipner, Heinrich Paal, Bernhard Rein, Oskar Üpraus, Alfei Jürgenson, Otto Silber Kergejõustik: Aleksander Antson (1500 m, 3000 m takistusjooks) Aleksander Klumberg (odavise, kümnevõistlus) Elmar Rähn (kümnevõistlus) Jüri Lossman (maraton) Reinhold Kesküll (100, 200, 400 m jooks) Johannes Villemson (800 m jooks) Valter Ever (teivashüpe, kõrgushüpe, kaugushüpe, kümnevõistlus) Eugen Neumann (kümnevõistlus) Elmar Reiman (maraton) Harald Tammer (kuulitõuge) Gustav Kalkun (kettaheide) Maadlus: Anton Koolmann (vaba- ja Kreeka-Rooma maadlus) Osvald Käpp (vaba- ja Kreeka-Rooma maadlus) Alfred Praks (vaba- ja Kreeka-Rooma maadlus) Eduard Pütsep (Kreeka-Rooma maadlus) Albert Kusnets (Kreeka-Rooma maadlus) Voldemar Väli (Kreeka-Rooma maadlus) Roman Steinberg (Kreeka-Rooma maadlus) Rudolf Loo (Kreeka-Rooma maadlus) Poks: Valter Palm Tõstmine: Harald Tammer, Gustav Ernesaks, Eduard Vanaaseme, Voldemar Noormägi, Alfred Neuland, Jaan Kikkas, Saul Hallap, Kalju Raag, Aleksander Richmann (osutus sulgkaalus lubatust raskemaks) Eestlasest kergejõustiklane Juhan Oja ja Kreeka-Rooma maadleja Rudolf Rone võistlesid Läti koondise koosseisus. Olümpiamängude avatseremoonial kandis Eesti lippu maratonijooksja Jüri Lossmann. Eesti sportlased võitsid 6 medalit: Eduard Pütsep Kreeka-Rooma maadluses kulla, Alfred Neuland tõstmises hõbeda ja lisaks võideti 4 pronksi. Eesti 1924. aasta suveolümpiamängudel lehel Sports-Reference. Inglise keeles
Taavi Rõivase teine valitsus

Taavi Rõivase teine valitsus oli Eesti Vabariigi 48. valitsus 9. aprillist 2015 kuni 23. novembrini 2016. Valitsuse nimetas ametisse president Toomas Hendrik Ilves. Valitsuse moodustasid Reformierakond, Sotsiaaldemokraatlik Erakond ja Isamaa ja Res Publica Liit. Kabinetti kuulusid 7 Reformierakonna, 4 Sotsiaaldemokraatliku Erakonna ja 4 Isamaa ja Res Publica Liidu ministrit. Ministritest 2 olid naised ja 13 mehed. Taavi Rõivase teine valitsus moodustati 2015. aasta Riigikogu valimiste tulemusel. 9. novembril 2016 avaldas Riigikogu Taavi Rõivase valitsusele umbusaldust häältega 63:28. Valitsus lahkus ametist 23. novembril 2016, kui ametisse astus Jüri Ratase valitsus. OTSE: riigikogu umbusaldas peaministrit, ERR http://www.valitsus.ee
Eesti 1928. aasta suveolümpiamängudel

EST Eesti osales 1928. aasta suveolümpiamängudel 5 spordialal kokku 20 sportlasega. Kergejõustik: Nikolai Feldmann Gustav Kalkun Karl Laas Johan Meimer Maadlus: Albert Kusnets Osvald Käpp Otto Pohla Alfred Praks Eduard Pütsep Voldemar Väli Poks: Valter Palm Purjetamine: Andreas Faehlmann Georg Faehlmann Nikolai Vekšin William von Wirén Eberhard Vogdt Tõstmine: Aleksander Kask Leonhard Kukk Arnold Luhaäär Olaf Luiga Olümpiamängude avatseremoonial kandis Eesti lippu kettaheitja Gustav Kalkun. Eesti sportlased võitsid 5 medalit: Osvald Käpp vabamaadluses kulla, Voldemar Väli Kreeka-Rooma maadluses kulla, Arnold Luhaäär tõstmises hõbeda ja lisaks võideti 2 pronksi. Eesti 1928. aasta suveolümpiamängudel lehel Sports-Reference. Inglise keeles
Eesti 1932. aasta suveolümpiamängudel

EST Eesti osales 1932. aasta suveolümpiamängudel 2 sportlasega 2 spordialal. Eesti vähene esindatus oli tingitud rahalistest raskustest. Eesti sportlased jäid medalita. Olümpiamängude avatseremoonial kandis Eesti lippu maadleja Osvald Käpp. Eesti 1932. aasta suveolümpiamängudel lehel Sports-Reference. Inglise keeles
Eesti 1936. aasta suveolümpiamängudel

EST Eesti osales 1936. aasta suveolümpiamängudel 37 sportlasega 8 spordialal. Eesti sportlased võitsid 7 medalit: Kristjan Palusalu Kreeka-Rooma maadluses ja vabamaadluses kulla, Nikolai Stepulov poksis hõbeda, August Neo vabamaadluses hõbeda ja lisaks võideti 3 pronksi. Olümpiamängude avatseremoonial kandis Eesti lippu korvpallur Erich Altosaar.
Eesti 1928. aasta taliolümpiamängudel

EST Eesti osales 1928. aasta taliolümpiamängudel 1 spordialal kokku 2 sportlasega. See oli esimene kord, kui Eesti esines taliolümpiamängudel eraldi riigina. Kiiruisutamine: Christfried Burmeister Aleksander Mitt Olümpiamängude avatseremoonial kandis Eesti lippu delegatsiooni ametnik ja endine sportlane Eduard Hiiop. Eesti sportlased jäid medalita. Eesti 1928. aasta taliolümpiamängudel lehel Sports-Reference. Inglise keeles
Eesti 1936. aasta taliolümpiamängudel

EST Eesti osales 1936. aasta taliolümpiamängudel Garmisch-Partenkirchenis 5 sportlasega neljal spordialal. Eestit esindasid murdmaasuusataja Vello Kaaristo (Vassili Krassikov), mäesuusataja Karin Peckert-Forsman, iluuisutajad Helene Michelson ja Eduard Hiop ning kiiruisutaja Aleksander Mitt. Eesti sportlased jäid medalita. Karin Peckert-Forsman ja Helene Michelson olid esimesed Eesti naissportlased olümpiamängudel, neist esimesena võistles Karin Peckert-Forsman. Olümpiamängude avatseremoonial kandis Eesti lippu Eesti Panga direktor Johannes Rosenfeldt, kes sportlasena ei osalenud. "Eesti Olümpiakomitee. Garmisch-Partenkirchen 1936". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. mai 2012. Vaadatud 1. veebruaril 2016. "Olümpiateatmik IV. Eesti Olümpiaakadeemia, 2010" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 7. veebruar 2016. Vaadatud 1. veebruaril 2016. https://dea.digar.ee/article/eestispordileht/1936/02/21/5.2 Eesti Spordileht, veebruar 1936, nr. 2, lk. 39 (pildiallkiri).
Stresa

Stresa on väikelinn Itaalias Piemonte maakonnas Verbano-Cusio-Ossola provintsis Lago Maggiore ääres 200 m üle merepinna. Stresa on juba aastasadu tuntud kuurort. Alates 20. sajandi algusest on turism kohalike elanike põhiline sissetulekuallikas. Turistid lähevad sinna nii ilusate vaadete pärast järvele kui ka ajalooliste ja kultuuriliste vaatamisväärsuste pärast. Stresa sadamast pääseb Borromeo saartele, mis samuti on turistide seas populaarsed. Esimest korda on Stresat kirjalikes allikates mainitud 998. 15. sajandil oli sel kohal kaluriküla, mis allus Visconti aadlisuguvõsale. Hiljem läks ta Borromeo suguvõsa võimu alla. Aristokraadid rajasid Stresasse villasid juba sajandeid tagasi, kuid tõeliselt populaarseks sai ta 1906. aastal, kui Simploni kuru alla rajati tunnel, mis võimaldas linnani rajada raudtee ka põhja poolt üle Alpide. 1948. aastal külastas Stresat Ernest Hemingway, kelle romaani "Jumalaga, relvad" üks osa toimub Stresas Borromeo saarte hotellis. Sel põhjusel toimus 2002. aastal Stresas 10. ülemaailmne Hemingway konverents. Stresas on korraldatud kaks konverentsi. 1935. aastal sõlmisid Suurbritannia, Prantsusmaa ja Itaalia natsismivastase liidu, et täita Locarno ja Versailles' rahulepingu tingimusi ning tagada Austria iseseisvus. 1958 sõlmisid Euroopa Majandusühenduse riigid seal ühise põllumajanduspoliitika alused, millest tänapäeval on välja kujunenud üldine põllumajanduspoliitika (Common Agricultural Policy, CAP). Igal suvel toimub Stresas rahvusvaheline klassikalise muusika festival "Settimane Musicali". Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Stresa valla koduleht (itaalia keeles)
Eesti 1992. aasta taliolümpiamängudel

EST Eesti osales 1992. aasta taliolümpiamängudel 20 sportlasega ja 5 spordialaga. Eesti sportlased jäid medalita. Olümpiamängude avatseremoonial kandis Eesti lippu Ants Antson, kes sportlasena ei osalenud.
Eesti 1994. aasta taliolümpiamängudel

EST Eesti osales 1994. aasta taliolümpiamängudel 26 sportlasega ja 6 spordialaga. Eesti sportlased jäid medalita. Olümpiamängude avatseremoonial kandis Eesti lippu kahevõistleja Allar Levandi.
Marju Mutsu

Marju Mutsu (kodanikunimega Mutso, 6. juuli 1941 Tallinn – 4. jaanuar 1980 Tallinn) oli eesti graafik ja aforist. Ta lõpetas 1960. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja õppis aastatel 1962–1969 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis. Lühemat aega töötas Mutsu ajakirjas Noorus, instituudi lõpetamise ajal ja järel Eesti Reklaamfilmis. Suurema osa loometegevuse aktiivsemast perioodist oli vabakutseline kunstnik. Peamiselt oforditehnikas looming paistab silma spontaanse eneseväljenduse ja erilise tundlikkusega, iseloomulikud on avatud kompositsioon, vaba joonekäsitlus ja valge paberipinna oskuslik kasutamine. 1970. aastate alguse teoseis valdab lüüriline tundetoon, kümnendi keskpaiga portreekompositsioonides on inimeste suhestatus keerukam. Viimaste eluaastate loomingus on unistuslik meeleolu taandunud argisema ees, küllalt suur osa on huumoril, mis teoseti võib ulatuda sarkasmini. Kirjutanud ja illustreerinud lasteraamatu "Vappu ja valge hobune" (1973). Illustreerinud "Tasuja" ja "Villu võitlused" 1971, "Timm Thaler ehk müüdud naer" (James Krüss) jt. Teinud kaanekujundusi raamatutele, näiteks teostele "Herzog" (Saul Bellow). Marju Mutsu kirjutas ka aforisme ja luuletusi. Tema aforisme on ilmunud ajakirjades Kunst (1976, nr 48/1, lk 48-53) ja Noorus (1972, nr 11, lk 73; Noorus 1973, nr 1 lk 76; 1978, nr 1, lk 33), käsikirja jäi illustreeritud aforismikogumik. Osa luuletusi ilmus raamatus "Marju Mutsu" 2009. aastal. ANK '64 üks asutajaid 1973 Eesti Kunstnike Liit 1982 – Kristjan Raua preemia (postuumselt) (1981. aastal korraldatud loomingu ülevaatenäitus) Marju Mutsu sündis Hilja Mutsu ja Aadu Mutsu esimese lapsena. Tema vend on Aadu Mutso (jun). 1968–1971 oli ta abielus kunstnik Mati Vaitmaaga, poeg on Mikk Mutsu. 1977–1980 oli ta abielus kunstnik Herald Eelmaga, pojad on Kaarel Eelma ja Pärtel Eelma. Mait Talts, "Paar sõna Marju Mutsust", Nukits 2011, lk 33-36 (vaadatud 05.07.2023) Jüri Hain. "Mutsu (õieti Mutso), Marju, graafik". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 325 Jüri Hain. "Mutsu (õieti Mutso), Marju, graafik". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 325 "Marju Mutsu". Koostaja Herald Eelma, tekstid Elnara Taidre jt, tõlge inglise keelde Krista Mits, toimetaja Tiiu Viirand, kujundaja Pärtel Eelma, fotod Jaan Klõšeiko jt. Tallinn 2009 Marju Mutsu looming EKM Digikogus Haud Tallinna Metsakalmistul Mait Talts, "Paar sõna Marju Mutsust", Nukits 2011, lk 33-36 Mai Levin, "Marju Mutsu: näituselt", Sirp, 29. jaanuar 1982, lk 8
Eesti 1998. aasta taliolümpiamängudel

EST Eesti osales 1998. aasta taliolümpiamängudel 20 sportlasega ja 5 spordialaga. Eesti sportlased jäid medalita. Olümpiamängude avatseremoonial kandis Eesti lippu laskesuusataja Kalju Ojaste.
Eesti 2002. aasta taliolümpiamängudel

EST Eesti osales 2002. aasta taliolümpiamängudel 17 sportlasega ja 5 spordialaga. Eesti sportlased võitsid 3 medalit: Andrus Veerpalu 15 km kulla ja 50 km murdmaasuusatamises hõbeda ning Jaak Mae 15 km murdmaasuusatamises pronksi. Olümpiamängude avatseremoonial kandis Eesti lippu Allar Levandi, kes sportlasena ei osalenud.
Eesti 2006. aasta taliolümpiamängudel

EST Eesti osales 2006. aasta taliolümpiamängudel 26 sportlasega ja 6 spordialaga. Eesti sportlased võitsid 3 medalit: Andrus Veerpalu 15 km klassikasõidus kulla ja Kristina Šmigun 15 km suusavahetusega sõidus ja 10 km klassikasõidus kulla. Olümpiamängude avatseremoonial kandis Eesti lippu laskesuusataja Eveli Saue.
Eesti 2010. aasta taliolümpiamängudel

EST Eesti osales 2010. aasta taliolümpiamängudel 30 sportlasega ja 4 spordialaga. Eesti sportlased võitsid ühe medali: Kristina Šmigun-Vähi vabatehnikas hõbeda. Olümpiamängude avatseremoonial kandis Eesti lippu laskesuusataja Roland Lessing.
Verbania

Verbania on linn Itaalias Piemonte maakonnas, alates 1992 Verbano-Cusio-Ossola provintsi halduskeskus. Verbana asub Lago Maggiore järve ääres 197 m kõrgusel merepinnast, olles piirkonna suurim tööstus- ja kaubanduskeskus. Verbania loodi 1939. aastal Intra ja Pallanza linnade ning paari väiksema küla (sh Fondotoce ja Suna) ühendamisel. Linna keskväljakult Piazza Garibaldilt avanevad suurepärased vaated järvele. Varbaniast on kümneminutilise laevasõidu kaugusel asuvad Borromeo saared. Väike San Giovanni saar asub Verbania linnale väga lähedal. Verbanas asub botaanikaaed Villa Taranto, kus 20 ha suuruses pargis kasvab üle 20 tuhande taime. Verbana kaitsepühak on Püha Viktor. Linna aastapäeva tähistatakse 8. mail. Bourg-de-Péage, Prantsusmaa (1961) Termeno, Itaalia (1986) East Grinstead, Suurbritannia (1991) Mindelheim, Saksamaa (1994) Sant Feliu de Guíxols, Hispaania (1994) Schwaz, Austria (1994) Spinazzola, Itaalia (1994) Crikvenica, Horvaatia (1995) Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. Popolazione Residente al 1° Gennaio 2023, vaadatud 1.12.2023. Verbania valla ametlik koduleht (itaalia keeles)
Eesti 1992. aasta suveolümpiamängudel

EST Eesti osales 1992. aasta suveolümpiamängudel 37 sportlasega ja 13 spordialaga. Eesti sportlased võitsid 2 medalit: Erika Salumäe trekisõidus kulla ning Toomas ja Tõnu Tõniste purjetamises pronksi. Olümpiamängude avatseremoonial kandis Eesti lippu Heino Lipp, kes sportlasena ei osalenud.
Eesti 1996. aasta suveolümpiamängudel

EST Eesti osales 1996. aasta suveolümpiamängudel 43 sportlasega ja 13 spordialaga. Eesti sportlased jäid medalita. Olümpiamängude avatseremoonial kandis Eesti lippu sõudja Jüri Jaanson.
Eesti 2000. aasta suveolümpiamängudel

EST Eesti osales 2000. aasta suveolümpiamängudel 33 sportlasega ja 11 spordialaga. Eesti sportlased võitsid 3 medalit: Erki Nool kümnevõistluses kulla, Aleksei Budõlin judos pronksi ja Indrek Pertelson judos pronksi. Olümpiamängude avatseremoonial kandis Eesti lippu purjetaja Tõnu Tõniste.
Eesti 2004. aasta suveolümpiamängudel

EST Eesti osales 2004. aasta suveolümpiamängudel 42 sportlasega ja 10 spordialaga. Eesti sportlased võitsid 3 medalit: Jüri Jaanson sõudmises hõbeda, Indrek Pertelson judos pronksi ja Aleksander Tammert kettaheites pronksi. Olümpiamängude avatseremoonial kandis Eesti lippu kümnevõistleja Erki Nool.
Home (Michael Bublé laul)

"Home" on Kanada laulja Michael Bublé esitatud ja loodud (kaasautor) laul, mis salvestatuna anti välja singli ja muusikavideona. "Home" laulu sõnad "Home" YouTube'i muusikavideo Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Home (Michael Bublé song) seisuga 0.04.2015.
T-14

T-14 Armata on vene relvajõudude põhirelvastusse kuuluma hakkav valmimisjärgus lahingutank. Tank töötati välja Kartsevi-Venedikovi konstrueerimisbüroos Uurali Vagunitehases (Uralvagonzavod) Nižni Tagilis. Armata roomikveermikul tankide esimese partii tarnetähtajaks oli 2015. aasta veebruar. Kitsamale ringile (peaminister Dmitri Medvedevile) esitleti toodet 2013. aasta sügisel. Armata veermikul tooteid esitleti avalikult 2015. aasta Teise maailmasõja võidupüha paraadil Moskvas. Väidetavalt jõudis tank seeriatootmisse 2021. aasta lõpul. Uue põlvkonna tanki torn ja kahur on arvutijuhtimisega ning torni ei ole ette nähtud meeskonda. Взгляд: Следующий — Т-14 "Армия России получит новый танк «Армада»". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. veebruar 2015. Vaadatud 9. aprillil 2015. Танк Т-14 «Армата» или Т-99 «Приоритет» — Продукция — Библиотека — ВПК.name "Russia unveils new Armata tank for WW2 victory parade". BBC News Online. 28. aprill 2015. "Танк с дистанционным управлением". «Эксперт Урал» №13 (505). 2. aprill 2012. Originaali arhiivikoopia seisuga 22.11.2012. Vaadatud 24.10.2012. "Russia's Next Generation T-14 Armata Tank Is Just Getting Started". National Interest. 21. jaanuar 2022. "Военные получат первые танки Т-14 «Армата» в феврале". Lenta.ru. 16. jaanuar 2015. Vaadatud 16.01.2015. Gady, Franz-Stefan (2. aprill 2015). "Putin's New 'Wunderwaffe': The World's Deadliest Tank?". The Diplomat. В "Ростехе" сообщили о запуске серийного производства танка "Армата" Новый российский танк получит цифровую пушку Известия, 26.03.2012  T-14 – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis 6. mai 2015, 12:15. Infovastupanu. «Потемкинский танчик» РФ «сияет» дырами в броне. ВИДЕО. ФОТО (vene keeles) 9. aprill 2015. Infovastupanu. Vene uhkus läks katki – nende uusim tank ei pidanud vastu paraadi proovile (vene keeles) 30. detsember 2014. www.military.com. Russia's T-14 Armata Main Battle Tank Concept 12. august 2015, Vladimir Voronov, Tegelikkus Vene relvastuse seisust: vanad tankid on eluohtlikud ja uued olemas vaid paberil, tõlge artiklist 28.06.2015 14:21, Владимир Воронов, Танки для парада, Радио Свобода 2015 RFE/RL
Tüümuseabstsess

Tüümuseabstsess ehk tüümusemädanik (abscessus thymi) on osadel loomadel (sh inimestel) esineda võiv tüümuse patoloogline seisund, mis võib esile kutsuda tsüstide teket keskseinandis. Tänapäeval liigitatakse tüümuseabstsess rahvusvahelises haiguste klassifikatsiooni 10. versioonis tüümuse- ehk harkelundihaiguste hulka.  Pikemalt artiklis Süüfilis 20. sajandi esimesel poolel seostati tüümuse abstsesse kaasasündinud süüfilisega, neid kirjeldas esimesena Dubois 1850. aastal. Eri autorid on hiljem vaielnud nende kollete tekkemehhanismide üle, need olevat tekkinud kas Hassalli kehade infiltratsiooni või tüümuse säsi nekroosi tulemusel, mille tulemusel sai häiritud veresoonte areng nimetatud üksuses ja moodustus tüümuse tsüst. JEAN OLIVER, M.D., SYPHILITIC DISEASE OF THE THYMUS IN INFANTS AND THE MODE OF ORIGIN OF THE DUBOIS ABSCESSES, Am J Dis Child. 1917;13(2):158-166. doi:10.1001/archpedi.1917.01910020043005., veebruar 1917, veebiversioon (vaadatud 9.04.2015)(inglise keeles) L. BENJAMIN, M.D., DUBOIS' SEQUESTRA OF THE THYMUS GLAND OF NONSYPHILITIC ORIGIN, Am J Dis Child. 1930;39(3):586-590. doi:10.1001/archpedi.1930.01930150118013. märts 1930, veebiversioon (vaadatud 9.04.2015)(inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Abscess of thymus seisuga 9.04.2015.
Taebla valla lipp

Taebla valla lipp on Lääne maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Taebla valla lipp. Lipp oli kasutusel 5. oktoobrist 2004 kuni 20. oktoobrini 2013, mil ühineti Oru ja Risti vallaga ühtseks Lääne-Nigula vallaks. Lipu autor on Agu Kübarsepp. Taebla valla lipp on täisnurkne roheline kangas, mille keskel on Taebla valla vapi kujutis. Vapi kõrgus moodustab 2/3 lipu kõrgusest. Pidulik lipp võib olla ümbritsetud kuldse narmasäärisega ja olla kaunistatud ilunööridega. Roheline ja kollane värv lipul on sama tooni vapi rohelise ja kuldsega. Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7 : 11 ning lipu normaalsuurus ei ületa Eesti riigilipu normaalsuurust ehk 1050 × 1650 mm. Roheline värv viitab valla pidevale arengule, kollane on aga küpsuse ja jõukuse värv. 22. jaanuaril 2004 Taebla vallavalitsuse poolt välja kuulutatud valla vapi ja lipu kavandite konkursi tööde esitamise tähtajaks oli 1. aprill 2004. Sama aasta 21. juunil kinnitas vallavalitsus konkursi tulemused, kus konkursikomisjoni ettepanekul tunnistati võitjaks Agu Kübarsepa esitatud kavandid. Võitnud kavandid kinnitas Riigikantselei 5. oktoobril 2004. Taebla valla vapp Lääne-Nigula valla lipp Risti valla lipp Oru valla lipp Lääne maakond Taebla valla sümboolika valla kodulehel Taebla valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Emmanuel Bove

Emmanuel Bove (kodanikunimega Emmanuel Bobovnikoff; 20. aprill 1898 Pariis – 13. juuli 1945 Pariis) oli prantsuse kirjanik. Emmanuel Bove sündis Pariisis Venemaalt väljarännanud juudist isa ja Luksemburgist pärit ema pojana; isa oli klient hotellis, kus töötas ema. 1906. aastal hülgas isa pere ja asus kokku elama inglise maalikunstniku Emily Overwegiga. Emily Overweg spondeeris Emmanuel Bove'i õpinguid erakoolides École alsacienne'is ja lycée Calvinis Genfis, 1915. aastal saadeti ta internaatkooli Inglismaal, kust ta sai keskhariduse. 1916. aastal tuli ta Inglismaalt tagasi, tema isa oli tuberkuloosi surnud ja kasuema Emily Overweg rahalistesse raskustesse sattunud. Ta töötas kõikvõimalikes ameteis: kelnerina, nõudepesijana, vabrikutöölisena ja trammijuhina. Segastel aegadel kandis ta kuu aega ka vanglakaristust, kuna tal ei olnud püsivat töökohta ja ta nimi kõlas kahtlaselt. Aastal 1918 mobiliseeriti ta Esimesse maailmasõtta, kuid kuna mobiliseerimine toimus hilja, pääses ta lahingutegevusest. Pärast sõja lõppu ta abiellus ja asus elama Austriasse, seal sündis esimene laps ja valmis esimese raamatu "Minu sõbrad" (Mes amis) käsikiri. Aastal 1922 naasis ta Pariisi, ta püüdis leida tööd ajakirjanikuna ja kirjutas Jean Vallois' pseudonüümi all rämpskirjandust. Aastal 1923 saatis ta ajalehele Le Matin ühe novelli, mida toimetaja Colette soovis avaldada. Ta andis toimetajale lugeda ka romaani "Minu sõbrad", romaan ilmus aastal 1924 ja sellest sai alguse tema tähelend tõsiseltvõetava kirjanikuna. Eesti keeles on Emmanuel Bove'ilt ilmunud aastal 2015 Loomingu Raamatukogus ilmunud romaan "Minu sõbrad", mille on tõlkinud Indrek Koff.
Mustasõstra tänav

Mustasõstra tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis. Mustasõstra tänav on Keemia tänavalt algav umbes 100 meetrit pikk umbtänav, mis sai nime 2014. aastal. Tänav oli varem Sõstra tänava lõpuosa. Tänavalt on juurdepääs eramutele ja maa-alustele garaažidele. "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 9. aprillil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Mustasõstra tänav Lilleküla asumi skeemil
Jānis Kurelis

Jānis Kurelis (6. mai 1882 Härgmäe vald – 5. detsember 1954 Chicago) oli läti kindral. Võttis osa Vene-Jaapani sõjast, I ja II maailmasõjast, Läti Vabadussõjast. Läti Kesknõukogu memorandumile (Latvijas Centrālās padomes memorands; 17. märts 1944) üks 189-st allakirjutanust. 1944. aastal kindral Kurelise grupi ametlik juht. Karutapja ordeni kavaler. Jānis Kurelis sündis aastal 1882 Härgmäe vallas sulase perekonnas. Aastal 1899 lõpetas ta Pihkva reaalkooli, aastal 1901 lõpetas ta Odessa sõjakooli. Aastatel 1904–1905 võttis ta osa Vene-Jaapani sõjast. Aastal 1910 sai ta kapteni auastme ja ta viidi üle kindralstaabi peavalitsusse. Esimese maailmasõja ajal (aastal 1915) osales ta pataljonikomandörina lahingutes Rumeenia rindel; alates 15. jaanuarist 1916 sai temast roodukomandör 5. Zemgale pataljonis (pataljoni ülemaks oli Jukums Vācietis).