laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Pöördkeha

Pöördkeha on geomeetriline keha, mis moodustub tasandilise kujundi pöörlemisel ümber kujundi tasandil asetseva sirge (telje). Pöördkehadeks on Silinder Koonus Kera
Inimgenoomi suuruse kihlvedu

Inimgenoomi suuruse kihlvedu toimus "Inimese genoomi projekti" käigus Ewan Birney (s. 1972) initsiatiivil. Ennustusvõistlus algatati geneetikute seas 2000. aasta inimgenoomi konverentsil Cold Spring Harbori laboris ja ülesandeks oli hinnata geenide koguarvu inimgenoomis. Osalustasu oli 1 USA dollar ning auhinnaks kogu osalusraha ja pudel Šoti viskit. Osalusmaks kasvas järgneva kolme aasta jooksul 20 USA dollarini ja osalejate nimekiri 460-ni. Kihlveo alguseks oli määratud mõni tuhat geeni. Esialgu tehti ennustusvõistlusse 228 panust ja pakutavate arvude keskmiseks kujunes 62 598 geeni. Kihlveo tähtajaks valiti 2003. aasta. Geenide täpne arv ei ole ka aastaid hiljem täpselt paigas, aga 2003. aastal hinnati seda 24 847 juurde ning näiteks 2018. aasta keskpaiga seisuga arvati aga valke kodeerivate geenide koguarv olevat alla 21 000. 1200 USA dollari suuruse auhinna võitjaks tunnistati Lee Rowen, kes oli pakkunud kõige vähem – 25 947 geeni. Lee Rowen jagas auhinna kahe teise lähima pakkumise teinud osalejaga, kelleks olid Paul Dear ja Olivier Jaillon. Semple, Colin (2000). ""Gene prediction: the end of the beginning"". Genome Biology. 1 (2): reports4012.1. Pennisi, Elizabeth ((2003-06-03).). ""Low Numbers Win GeneSweep Pool"". Science. Retrieved 2019-10-21. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |aeg= (juhend)
NGC 6001

NGC 6001 on spiraalgalaktika, mis asub Põhjakrooni tähtkujus. See on raadiogalaktika suurusega 13,7. Galaktika avastas 11. aprillil 1785 William Herschel. See asub Maast umbes 450 miljoni valgusaasta kaugusel. http://spider.seds.org/ngc/revngcic.cgi?NGC%206001
Alok Sharma

Alok Kumar Sharma (sündinud 7. septembril 1967 Agras) on india päritolu Inglise konservatiivne poliitik. Ta oli 24. juulist 2019 kuni 13. veebruarini 2020 Suurbritannia rahvusvahelise arengu minister. Ta on 13. veebruarist 2020 Suurbritannia äri, energeetika ja tööstuse strateegia minister. Ta sündis aastal 1967 Agras Uttar Pradeshi osariigis Indias. Kui ta oli 5-aastane, kolisid ta vanemad Readingisse Berkshire'i krahvkonda. Ta lõpetas aastal 1988 Salfordi ülikooli bakalaureusena rakendusfüüsika ja elektroonika alal. Ta on aastast 2010 Suurbritannia parlamendi alamkoja House of Commonsi liige. Ta oli 24. juulist 2019 kuni 13. veebruarini 2020 Suurbritannia rahvusvahelise arengu minister. 13. veebruarist 2020 on ta Suurbritannia äri, energeetika ja tööstuse strateegia minister. Ta on abielus ja elab oma naise (tema abikaasa on rahvuselt rootslane) ja kahe tütrega Cavershamis Readingi eeslinnas Berkshire'i krahvkonnas. Usutunnistuse poolest on ta hinduist, ta andis ametivande 2019. aastal Bhagavadgītāl. Alok Sharma koduleht
Lucie Charvátová

Lucie Charvátová (sündinud 1. veebruar 1993 Hradec Královés) on Vrchlabíst pärit Tšehhi laskesuusataja. Algul pühendus ta murdmaasuusatamisele, kuid vahetas ala 2013. aastal laskesuusatamise vastu. Tema esimene spordiklubi oli SVS Krkonoše Vrchlabí, hiljem võistles treener Václav Hamani juhitud CKS SKI Jilemnices. 2013. aasta veebruaris osales ta esimest korda murdmaasuusatamise maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes. Alates hooajast 2013/2014 on ta laskesuusatamise maailma karikasarja võistlustel olnud Tšehhi koondise liige. Tema parim individuaalne tulemus on 2015/2016 hooajal Hochfilzeni sprindis saadud 5. koht. 13. veebruaril 2016 Ameerikas Presque Isles toimunud MK-etapil võitis ta teatevõistkonnaga koos Veronika Vítková, Gabriela Koukalová ja Eva Puskarčíkovága esikoha. Ta on osalenud neli korda laskesuusatamise maailmameistrivõistlustel: 2016. aastal Oslos, 2017. aastal Hochfilzenis, 2019. aastal Östersundis ja 2020. aastal Anterselvas. Parim koht on Anterselvas toimunud maailmameistrivõistlustel sprindis saadud 3. koht. Alates |2014/2015 hooajast juhendas teda naiste koondvõistkonna treener Zdeněk Vítek, hooajaks 2018/2019 valmistus ta koos Norra treeneri Egil Gjellandiga. Ta õpib Libereci Tehnikaülikooli majandusteaduskonnas.[viide?] Lucie Charvátová koduleht
Lederzeele

Lederzeele (flaami keelest; tänapäevases hollandi kirjapildis Lederzele) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Rossvärk

Rossvärk (Saaremaal ka loosvärk) oli hobusega käitatav rehepeksumasina ajam. Rossvärgi põhiosaks oli suur malmhammasratas nelja haardamiga hobuste rakendamiseks. See pani väiksema hammasratta ja kedervarre abil liikuma masinani ulatuva 7–8 meetri pikkuse raudtelje. Rossvärgid võeti mõisates kasutusele 19. sajandi keskpaiku koos hoburehepeksumasinatega. Sajandi lõpu poole hakati neid kasutama ka taludes, kus need püsisid kõrvu aurukateldega 1940. aastateni, eriti Lääne-Eestis. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 259 Rossvärk, Eesti Vabaõhumuuseum Puhmu külas undas rehepeksumasin
Ledringhem

Ledringhem (lääneflaami: Ledringem) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Olena Bilosjuk

Olena Pidrušna (ukraina keeles Олена Михайлівна Підгрушна; sündinud 9. jaanuaril 1987 Poolas Legnicas) on Ukraina laskesuusataja. Ta on olümpia- ja maailmameister, üks edukamaid Ukraina talisportlasi. Ta elab Ternopilis.[viide?] Tema esimesed rahvusvahelised võistlused olid 2005. aasta Euroopa noorte taliolümpiafestival Šveitsis Montheys, kus ta võitis kaks pronksmedalit, ja 2005. aasta laskesuusatamise juunioride maailmameistrivõistlused Soomes Kontiolahtis. Järgmisel hooajal jäid tal rahvusvahelised võistlused vahele, kuid 2. märtsil 2007 debüteeris ta laskesuusatamise maailma karikasarjas ja sai Soomes Lahtis sprindis 44. koha. Ta osales sel hooajal kolmel viimasel MK-etapil Ukraina koondvõistkonnas, kuid punktikohale ei jõudnud. Hooajal 2007-2008 ta riigi koondisse ei pääsenud. Sel ajal võistles ta laskesuusatamise Euroopa meistrivõistlustel ja juunioride võistlustel.[viide?] Hooajal 2008–2009 osales ta regulaarselt teatevõistkonnas ja 7. jaanuaril 2009 sai ta Saksamaa Oberhofi teatevõistlustes Ukraina võistkonnas esikoha.[viide?] Ta esindas Ukrainat 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris. Tema parim tulemus neil mängudel oli ühisstardi 12. koht.[viide?] 2012-13 hooaeg kujunes tema üheks edukamaks. Selle hooaja esimestel sprindivõistlustel 1. detsembril 2012. aastal lõpetas Olena Rootsis Östersundis kolmandana ja oli jaanuaris 2013. aastal jälitussõidus Itaalias Anterselvas teine. Hiljem võttis Pidrušna 2013. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlustel medalite kübaratriki. Maailmameistrivõistlustel võitis ta sprindis kulla, kuulus naiste teatevõistkonda, kes võitis hõbeda ja tagas jälitussõidus pronksi. Nende saavutuste eest tunnistati ta Ukraina 2013. aasta parimaks sportlaseks. Sel hooajal lõpetas ta maailma karikasarja üldarvestuses 8. kohal.[viide?] Hooaeg 2013-2014 algas tema jaoks üsna edukalt. Koos Julija Džõma, Valj Semerenko ja Vita Semerenkoga võitis ta Venemaal Sotšis 2014. aasta taliolümpiamängude naiste teatevõistluses kuldmedali. Pidrušna tegi oma spordikarjääris pausi hooaja 2013-2014 lõpus ning määrati seejärel Ukraina valitsuse noorsoo- ja spordiministri asetäitjaks. Kuid 30. novembril 2014 andis ta ajalehele biathlon.com.ua intervjuu, kus ta ütles: "Ma tegin oma sportlaskarjääris pausi ainult lapse saamiseks. /.../ Tahan, et fännid mõistaksid minu otsust ja ootaksid." Nii naasis ta novembris 2015. aastal. Tema katsed last saada olid ebaõnnestunud, hiljem ta lahutas abielu.[viide?] Ta naasis 2015-2016 hooajal maailma karikasarja, mida alustas kahe 3. kohaga sprindis ja individuaalsõidus Rootsis Östersundis. Veebruari keskel võitis ta Kanadas Canmore'is sprindi. Sel aastal saavutas ta oma parima koha maailma karikasarja üldarvestuses – 7. Järgmisel hooajal polnud Pidrušnal häid tulemusi ja ta jättis märtsis kõik võistlused vahele.[viide?] Ta kvalifitseerus esindama Ukrainat 2018. aasta taliolümpiamängudele. Pidrušna kandis 2018. aasta taliolümpiamängude avatseremoonial Ukraina lippu. Viletsate füüsiliste olude tõttu ei võistelnud ta ühelgi võistlusel.[viide?] Olena Pidrušna Biathlon.com.ua veebilehel Olena Pidrušna biathlonresults.com veebilehel
Merckeghem

Merckeghem on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Osjapill

Osjapill (ka rukkipill, rukkirääk, murdes lörp) on laste kevadine ja suvine mänguriist. See tehti rohelise põldosja või rukkikõrre sõlmega lülist. Osjapilli sõlmepoolne ots pisut lõhestati, teine ots võeti suhu ning puhuti. Saadi terav, rukkiräägu häälitsust meenutav heli. Tänapäeval tehakse osjapilli võilillevarrest. Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 132 Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 260
Olümpiamängude autasud

Olümpiamängude autasud käivad kaasas olümpiamängude ja olümpialiikumisega. Lisaks olümpiamängude autasudele annab ROK autasusid ka olümpialiikumise edendamise eest. Olümpiadiplom teenete eest (asutatud 1905) – üksikisikule, kes ei ole otseselt olümpialiikumisega seotud, kuid on oluliselt levitanud olümpiaideid. Olümpiakarikas (1906) – organisatsioonile, kes ei ole otseselt olümpialiikumisega seotud, kuid on oluliselt toetanud sporti ja levitanud olümpiaideid. Fearnley karikas (1950) – spordiklubile või -organisatsioonile eriliste teenete eest olümpialiikumise edendamisel. Mahammed Taheri auhind (1950) – harrastussportlasele, kelle sportlik tegevus väljendab kõige paremini olümpiavaimu. Bonacossa auhind (1954) – rahvuslikule olümpiakomiteele teenete eest olümpialiikumise arendamisel. Tokio linna auhind (1964) – sportlasele või sportlaste grupile, kelle käitumine olümpiamängudel on erakordse heatahtlikkuse eeskuju. Olümpiatunnustusautasu (1972) – isikule, kes aastate jooksul on osutanud märkimisväärseid teeneid rahvuslikule olümpiakomiteele.
Patika

Patika on mitme Eesti asula nimi: Patika on küla Harjumaal Rae vallas Patika on küla Lääne-Virumaal Tapa vallas Patika raudteepeatus asub Tapa vallas Patika külas Tallinna-Tapa raudteel
Denebola

Denebola (ka Beta Leonis ja β Leonis) on Lõvi tähtkuju heleduselt teine ja tähistaeva heleduselt 59. täht. Denebola on A-klassi peajada täht, mis asub Maast 36 valgusaasta kaugusel. Täht on umbes 400 miljonit aastat vana. Denebola tähesuurus on 2,14 ja see on Päikesest 15 korda heledam. Tähe mass on Päikesest 1,73 korda suurem. Tähe nimi pärineb araabia keelest ja on lühend sõnaühendist ذنب الاسد (ðanab al-asad) 'lõvi saba'. "Denebola (β Leonis) Facts". Nine Planets. Vaadatud 17. veebruar 2020. "Denebola". Universe Guide. Vaadatud 17. veebruar 2020. Allen, R. H. (1963), "Star Names: Their Lore and Meaning", New York, NY: Dover Publications Inc, lk 258
Toomas Lepiksaar

Toomas Lepiksaar (3. veebruar 1929 – 12. veebruar 2020) oli eesti kunstiteadlane ja kunstipedagoog. 1954. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi klaasi erialal. 1978. aastal kaitses ta pedagoogikateaduste kandidaadi kraadi Eesti NSV Teaduste Akadeemias ja NSV Liidu Pedagoogika Akadeemias Moskvas. Aastatel 1953–1961 töötas ta kunstiõpetajana Tallinna koolides, sealhulgas Tallinna 22. Keskkoolis. Aastatel 1959–1988 oli ta kunstikasvatuse meetodite õpetamise spetsialist Vabariiklikus Õpetajate Täiendusinstituudis. Aastatel 1989–1996 töötas kunstiõpetajana Tallinna Rahvusvahelises Koolis, 2002–2007 Eesti Rahvusvahelises Koolis. 1971. aastast oli ta Eesti Kunstnike Liidu liige, 1975–1990 EKL noorsoo esteetilise kasvatuse komisjoni esimees. Ta oli Eesti Kunstikasvatuse Ühingu asutaja ja 1988–1998 selle ühingu esimees. Ta on koostanud kunstiõpetuse õppe- ja metoodilisi materjale ning esinenud isikunäitustega Tallinnas. 1975 – Eesti NSV teeneline õpetaja Eesti Kunstnike Liit. In memoriam Toomas Lepiksaar
Jüri Süldre

Jüri Süldre (28. juuni 1946 Abja vald, Pärnumaa – 21. detsember 2020) oli eesti poksija. Ta õppis aastatel 1966–1968 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonnas ning lõpetas pärast vaheaegu selle mittestatsionaarselt 1978. aastal. Ta sai 1965. aastal Eesti NSV juunioride meistrivõistlustel sulgkaalus (kuni 57 kg) 2. koha ja 1967. aastal Eesti NSV täiskasvanute meistrivõistlustel kergekaalus (kuni 60 kg) 3. koha. Ta oli 1972. aastal Tallinna meister I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg). Ta sai I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) veebruaris 1973 Riia (Läti NSV) lahtistel meistrivõistlustel 3. koha ja mais 1973 Vilniuse (Leedu NSV) lahtistel meistrivõistlustel samuti 3. koha. Ta oli 1974. aastal Eesti NSV kõrgemate õppeasutuste meister I keskkaalus (kuni 71 kg). Tema ja Eesti Põllumajanduse Akadeemia üliõpilane Rain-Mait Roomet peitsid 19. oktoobril 1968 Tartu Üliõpilaspäevadel ametlikud Nõukogude-meelsed plakatid ja lipud ära ning kandsid ametlikus rongkäigus hoopis omavalmistatud loosungeid "Jänkid, kasige Peipsi taha!" jms, samuti nõuti nendel Nõukogude vägede lahkumist Tšehhoslovakkiast. Ta vahistati 29. novembril 1968 Tartus. Talle mõisteti 17. jaanuaril 1969 Eesti NSV kriminaalkoodeksi §195 lg 2 ja § 207 järgi kolm aastat kohustusliku töölerakendamisega tingimisi vabadusekaotust ("keemiat"). Ta vabanes karistuse kandmisest Uljanovski oblastis 1971. aastal. Süldre osales 1995. aasta Riigikogu valimistel Eesti Rahvuslaste Keskliidu nimekirjas, kuid ei osutunud valituks. Ta osales 2003. aasta Riigikogu valimistel Eesti Iseseisvuspartei nimekirjas, kuid ei osutunud valituks. 2008 Tšehhi Vabariigi hõbedane mälestusmedal Robert Treufeldt. "Kalaranna fort ehk hilisem "Patarei" vangla". MTÜ Castellum. Tallinn 2019. Lk 51 Eesti Rahvuslaste Keskliidu kandidaatide üleriigiline nimekiri Eesti Iseseisvuspartei kandidaatide üleriigiline nimekiri Tuuli Koch. "1968. aasta poliithuligaanid ootavad karistuse tühistamist". Eesti Päevaleht, 9. aprill 2001 [1] KesKus, 18. august 2006 Enn Tarto. "Represseeritud rahvuslipuheiskajate lahendamata probleem". Võitleja nr 2, 2. aprill 2007. Lk 5 Malle Elvet. "Võrumaa mees pälvis Tšehhi mälestusmedali". Lõunaleht nr 9, 28. veebruar 2008. Lk 8 Tõnis Erilaid. "Kuidas tudengid jänkid Peipsi taha saatsid". Õhtuleht, 19. oktoober 2015 Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 461 Jüri Süldre sporditulemused Eesti kommunismiohvrid 1940–1991 Haud Tallinna Liiva kalmistul
Rolands Bērziņš

Rolands Bērziņš (sündinud 14. novembril 1975 Riias) on läti maletaja, rahvusvaheline meister (1993). Bērziņš on võitnud Läti meistrivõistlustel kaks medalit: pronks- (1992) ja hõbemedali (1993). 1999. aastal Tamperes lahtisel turniiril tuli ta Mihhail Rõtšagovi järel teiseks. Ta on mänginud Viljandis peetaval Ilmar Raua mälestusturniiril: 2013. aasta turniiril (7.–12. koht) ja 2014. aasta turniiril (11.–19. koht). Bērziņš tegi kaasa Läti võistkonna koosseisus varumängijana 1992. aastal Debrecenis Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel ja 2002. aastal Bledis peetud maleolümpial. Rolands Bērziņš FIDE andmebaasis Tampere 1999. 365chess.com
2013. aasta Ilmar Raua mälestusturniir

Ilmar Raua 47. mälestusturniir oli 2013. aastal Viljandis peetud Ilmar Raua sajandale sünniaastapäevale pühendatud mälestusturniir males. 1.–7. juulil 2013 Viljandis aset leidnud 70 osavõtjaga rahvusvahelisel turniiril said kaasa lüüa paljud Eesti maletajad. Turniiril osales mitu külalissuurmeistrit: Ameerika Ühendriikidest Jaan Ehlvest, Indiast Sriram Jha, Valgevenest Uladzislaŭ Kavaljoŭ, Venemaalt FIDE 1999. aasta maailmameister Aleksandr Halifman, Leedust Aloyzas Kveinys ning Lätist Normunds Miezis ja Arturs Neikšāns. Soomet esindas kolm maletajat, sealhulgas kaks rahvusvahelist meistrit: Mikael Agopov ja Vilka Sipilä. Eesti maleparemikust osalesid suurmeistrid Kaido Külaots, Meelis Kanep, Aleksandr Volodin ja Igor Švõrjov ning rahvusvahelised meistrid Olav Sepp, Tarvo Seeman ja Ülar Lauk. Kaasa tegid ka tulevane suurmeister 16-aastane Ottomar Ladva ning tulevased rahvusvahelised meistrid Juri Krupenski, Andrei Šiškov ja 15-aastane Ilja Siroš. Turniiri peakohtunik oli FIDE arbiiter Marek Kolk, kohtunik ja turniiridirektor Gert Elmaste. Mängiti Šveitsi süsteemis 9 vooru. Turniiril jagasid esikohta kevadel kolmandat korda suurmeistrinormi täitnud 19-aastane Uladzislaŭ Kavaljoŭ ja 35-aastane Mikael Agopov, kelle jaoks oli see malekarjääri parim saavutus. Võitjatest pool punkti vähem kogunud Kaido Külaots pääses ainsana Eesti maletajaist esikuuikusse. Naistest olid edukamad Tatjana Fomina (üldarvestuses 36. koht), 14-aastane Mai Narva (39. koht) ja Monika Tsõganova (40. koht). 1.–2. Kavaljoŭ ja Agopov 7 punkti 3.–6. Kveinys, Miezis, Neikšāns ja Külaots 6,5 p 7.–12. Sipilä, Kanep, Ehlvest, Volodin, Bērziņš ja Bernotas 6 p 13.–21. Halifman, Krupenski, Šiškov, Dubrovin, Jha, Valner, Sepp, Krivonosov ja Koop 5,5 p jt Aloyzas Kveinys, turniiri 3.–6. koht Normunds Miezis, turniiri 3.–6. koht Arturs Neikšāns, turniiri 3.–6. koht Kaido Külaots, turniiri 3.–6. koht Vilka Sipilä, turniiri 7.–12. koht 47th Ilmar Raud Memorial. eestimale.ee Viljandi maleturniir lõppes külalismaletajate võiduga. menu.err.ee, 7. juuli 2013
Patika (Tapa)

Patika on küla Lääne-Virumaal Tapa vallas. 2011. aastal elas seal 36 elanikku. Külast idas on Lehtse alevik, lõunas Rägavere ja Jäneda küla, läänes Aegviidu alev ning põhjas Pillapalu küla. Küla piiril Anija vallas asub Nelijärve raudteepeatus. Patika külas oli kuni 2005. aastani ka Patika raudteepeatus. Kadaka allikad Villemihansu hiiekivi Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Sriram Jha

Sriram Jha (sündinud 18. juulil 1976 Madhubanis Biharis) on India maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2010). Jha sai 2001. aastal FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 34-aastaselt 2010. aastal. Jha pääses 2009. aastal Hantõ-Mansiiskis peetud maailma karikaturniirile, kus kaotas avaringis Aleksandr Grištšukile. 2013. aastal jagas ta Viljandis toimunud 70 osavõtjaga Ilmar Raua mälestusturniiril 13.–21. kohta (sama palju punkte kogus ka eksmaailmameister Aleksandr Halifman). 2014. aastal tuli Jha India meistriks kiirmales. Jha on abielus naiste malesuurmeistri Subbaraman Vijayalakshmiga. Sriram Jha FIDE andmebaasis
Subbaraman Vijayalakshmi

Subbaraman Vijayalakshmi (sündinud 25. märtsil 1979 Chennais) on India maletaja, naiste suurmeister (2001). Vijayalakshmi on kuuel korral tulnud India (1995, 1998–2002) ja kahel korral Rahvaste Ühenduse naiste malemeistriks (1996, 2003). Ta on India naiskonna koosseisus osa võtnud neljast naiste maleolümpiast (1998–2004) ja ühest võistkondlikest naiste maailmameistrivõistlustest (2017). Vijayalakshmi sai FIDE-lt 1995. aastal naiste rahvusvahelise meistri ning 2001. aastal naiste suurmeistri ja rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on abielus malesuurmeister Sriram Jhaga. Vijayalakshmi õde Subbaraman Meenakshi (sündinud 1981) on samuti naiste malesuurmeister. Subbaraman Vijayalakshmi FIDE andmebaasis
Vladimir Alatortsev

Vladimir Aleksejevitš Alatortsev (vene keeles Владимир Алексеевич Алаторцев; 14. mai 1909 Turki, Saraatovi kubermang – 13. jaanuar 1987 Moskva) oli vene maletaja, malefunktsionäär ja maleliteraat, rahvusvaheline meister (1950). Alatortsev oli aastatel 1955–1961 NSV Liidu Maleföderatsiooni esimees. Maletajana jõudis Alatortsev Nõukogude Liidu maleparemikku 1930. aastate esimesel poolel. 1931. aastal jagas ta koos Boriss Verlinski, Mihhail Judovitši ja Fedir Bogatõrtšukiga NSV Liidu meistrivõistluste finaalturniiril Moskvas 3.–6. kohta. Samal aastal täitis ta meistrinormi. 1933. aasta meistrivõistlustel Leningradis võitis hõbemedali (kuldmedali sai Mihhail Botvinnik). Aasta hiljem jagas Alatortsev meistrivõistlustel 5.–8. kohta. Kahel korral tuli ta Moskva malemeistriks (1936, 1937). Alatortsev pääses mängima mitmele rahvusvahelisel turniirile: 1934. aastal Leningradi turniirile (9.–10. koht), 1935. aastal Moskva turniirile (11.–14. koht) ja 1939. aastal Leningradi-Moskva turniirile (9.–10. koht). Sõja ajal osales ta Moskva meistrivõistlustel, kus aastavahetusel 1941/1942 peetud turniiril tuli neljandaks ja 1943/1944 peetud turniiril jagas 3.–4. kohta. 1950. aastal NSV Liidu meistrivõistluste finaalturniiril Moskvas jagas Alatortsev koos Issaak Boleslavski, Jefim Gelleri ja Salo Flohriga 7.–10. kohta (eespool Igor Bondarevskist, Tigran Petrosjanist ja Juri Averbahhist). Kui Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) 1950. aastal võttis kasutusele rahvusvahelise meistri nimetuse, oli Alatortsev üks neist, kes sai selle nimetuse kohe samal aastal. 1983. aastal andis FIDE talle varasemate teenete eest ausuurmeistri nimetuse. 1946. aastal sai Alatortsev Vassili Smõslovi treeneriks. 1948. aasta maailmameistrivõistlustel oli ta Smõslovi sekundant.
Pavel Kuznetsov

Pavel Veniaminovitš Kuznetsov (Павел Вениаминович Кузнецов; sündinud 14. septembril 1956 Leningradis) on vene filosoof, kirjanik, kirjanduskriitik ja publitsist. Rea vene ja lääneeuroopa filosoofia- ja kirjandusajalugu käsitlevate teoste autor. On avaldanud artikleid ajakirjades Voprossõ Filosofii, Zvezda, Novõi Mir, Oktjabr jt. Lõpetas 1981. aastal Leningradi Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskonna; filosoofiakandidaat. http://www.russkymir.org/rm/index.php/almanakh/nashi-avtory/83-kuznetsov-pavel-veniaminovich
Shittur

Shittur Tarf Malakapur ehk Shittur on küla, mis paikneb Indias Maharashtra osariigi Kolhapuri distriktis. Shitturis kõneldakse marathi ja kannada keelt. Shitturis kehtib India standardaeg (ajavöönd UTC+5:30). Shittur paikneb merepinnast 72 meetri kõrgusel.
Henry Sildaru

Henry Sildaru (sündinud 26. augustil 2006 Tallinnas) on eesti vigursuusataja. Henry Sildaru tegi tiitlivõistluste debüüdi 14 aasta ja 7 kuu vanuselt 2021. aasta märtsis Krasnojarskis toimunud vigursuusatamise juunioride maailmameistrivõistlustel. Neil võistlustel tuli ta juunioride maailmameistriks rennisõidus ja on sellega oma alal läbi aegade noorim juunioride maailmameister. Varem kuulus see rekord tema õele Kelly Sildarule, kes võitis oma esimese kuuest juunioride MM-tiitlist 2017. aastal, kui ta oli 15 aasta ja 1 kuu vanune. Märtsis Venemaal Krasnojarskis toimunud vigursuusatamise juunioride maailmameistrivõistlustel sai Henry Sildaru rennisõidus kuldmedali ja pronksmedali pargisõidus. Maailmameistrivõistluste viimasel alal, Big Air hüpete lõppvõistlusel, sai ta kuuenda koha. Jaanuaris Šveitsis Laaxis toimunud pargisõidu maailma karikasarja etapil võitis ta kümnenda koha. Tema treener on tema isa Tõnis Sildaru. Tema õde on Kelly Sildaru. Ta õpib Tallinna Saksa Gümnaasiumis. Henry Sildaru on kaasa löönud filmiprojektides, millest nimekaim on "This Is Home", kus teeb kaasa ka maailmakuulus suusataja ja filmitegija Candide Thovex. "Henry Sildarust sai omal alal läbi aegade noorim juunioride maailmameister". Delfi.Sport. Vaadatud 20.03.2021. "Henry Sildaru krooniti rennisõidus juunioride maailmameistriks". Err.ee. 19.03.2021. Vaadatud 20.03.2021. "Henry Sildaru sai juunioride MM-i viimasel alal kuuenda koha". Err.sport. Vaadatud 23.03.2021. "Senise karjääri parima MK-etapi teinud Henry Sildaru pääses Laaxis esikümnesse maailma tippude vahele". Delfi.Sport. 21. jaanuar 2024. Vaadatud 21. jaanuaril 2024. The Faction Collective (5. detsember 2017). "THIS IS HOME".
Mauricius (õpetlane)

Mauricius (Mauricius de Revalia; ka Mauritius) oli 13. sajandil elanud Tallinnast pärit dominiiklasest õpetlane, kes oli Tallinna dominiiklaste kloostri lektor ja prior. Ta õppis Kölnis ja Pariisis aastail 1268–1272. Pariisis puutus ta arvatavasti kokku Aquino Thomasega. Mauricius oli millalgi enne 1277. aastat ja ka vähemalt 1284. aastal Tallinna konvendi lektor. Rebane 2003: 7. Rebane 2003: 4. Siiri Rebane. Kes ütles, et Tallinna Mauricius oli Albertus Magnuse õpilane? Acta Historica Tallinnensia 2003, 7: 3–14. Siiri Rebane. Tallinna Mauricius: ülevaade usaldusväärsetest andmetest tema kohta. Akadeemia 2011, 8: 1465−1480. Mauritiuse Instituut