laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Halle Püha Mauritiuse kirik

Halle Püha Mauritiuse kirik ehk Moritzkirche on pühale Mauritiusele pühitsetud kirik Halles, Saksi-Anhaltis Saksamaal. Tüübilt on see hilisgooti kodakirik ja ehitati 1388. aastal augustiinlaste kloostri kirikuks. Kirik ehitati 14. sajandi lõpul varasema romaani kiriku asemele. Ehitus algas hoone idaosast nii, et endine kirik veel seisis. Teada on ehitusmeistrite nimed: Conrad Einbeckist, kellele järgnesid Hans Brochstete, Nickel Hoffmann jt. Kirik pühitseti 1411. aastal. Algselt plaanitud kirikutorn jäi ehitamata. Sisustus sai paika alles 1557. aastal. Hoone esmalt ehitatud idaosa on märgatavalt rikkalikuma skulptuurdekooriga kui lääneosa, mille põhjuseks võis olla rahanappus. Augustiinlaste klooster saadeti 1519. aastal laiali ja kirikut kasutasid dominiiklased, 1542. aastal sai sellest reformatsiooni käigus luterlik kirik. 1970. aastal anti kirik taas katoliku koguduse käsutusse. Kirikut taastati mitmel korral, aastail 1838–1841, 1910–1916, 1956–1958 ja 1972–1978. Kirikus leidub rida väärtuslikke kunstiteoseid, näiteks Conrad von Einbecki kiviskulptuurid: kaitsepühaku Mauritiuse kuju (Schellenmoritz) 1411. aastast, 1416. aastal loodud Valumees, 1419. aastal tehtud leinava Maarja ja Kristuse peksusambas kujud ning portreebüst, mis võib olla kas kunstniku autoportree või donaatori kujutis. Hilisgooti tiibaltar kõrge ažuurse altaripealmikuga on aastast 1511. 1592. aastast pärit renessansskantsli autor on Zacharias Bogenkrantz, Valentin Silbermann lisas kõlaräästa 1604. Orel pärineb Sauer Orgelbau töökojast 1925. aastast. Püha Mauritiuse kuju Kristus Valumehena Einbecki või donaatori portreebüst Kantsel ja kõlaräästas Ripp-päisega võrkvõlviga kesklööv Orel ja oreliprospekt
Binturong

Binturong (Arctictis binturong) on tsiibetlaste sugukonda kuuluv loom, oma perekonna ainus esindaja. Kuna looma välimuses ja liikumises võib leida sarnaseid jooni nii karude kui ka kassidega, siis kutsutakse teda vahel ka karukassiks. Binturong on levinud Kagu-Aasias. Binturong on puuviljatoiduline, kuid võimalusel sööb ka pisemaid loomi. Ta on aktiivne videvikus, vähemalt poole ööpäevast veedab ta puu otsas tukkudes. Binturong on tsiibetlastest suurim, tema kehapikkus on 60-95 cm, kaal 9-20 kg. Eluiga on 15–25 aastat. Sarnaselt kinkažuga on binturongil haardsaba, mida ta kasutab viienda jäsemena, haarates lihaselise sabatipuga okstest. Saba pikkus on 56–89 cm. Binturongid suhtlevad omavahel lõhnamärkide abil. Nende lõhna on võrreldud popkorni lõhnaga. Tallinna loomaaia esimene binturongipoeg sündis 2024. aasta kevadel. Binturong. iucnredlist.org. 2016. Vaadatud 20.3.2024 ERR (14. märts 2024). "Tallinna loomaaias sündis Eesti esimene binturongipoeg". ERR. Vaadatud 12. aprillil 2024. https://tallinnzoo.ee/animal/binturong/
Proxima Centauri c

Proxima Centauri c (ka Proxima c või Alpha Centauri Cc) on vaidlusalune eksoplaneet, mis väidetavalt tiirleb ümber punase kääbuse Proxima Centauri. Proxima Centauri on Päikesele lähim täht ja osa kolmest tähest koosnevast tähesüsteemist. See asub umbes 4,2 valgusaasta (1,3 parseki; 40 triljoni kilomeetri) kaugusel Maast Kentauri tähtkujus, mistõttu on see Proxima b ja Proxima d-ga Päikesesüsteemile lähimad teadaolev eksoplaneet. Proxima Centauri c on Maast umbes 7 korda massiivsem super-Maa või mini-Neptuun, mis tiirleb tähest umbes 1,49 aü (223 miljonit km) kaugusel, tehes tiiru iga 1928 päeva (5,28 aasta) järel. Oma suure massi ja kauguse tõttu Proxima Centaurist on Proxima c elamiskõlbmatu. Proxima Centauri c avastamisest teatasid Itaalia astrofüüsik Mario Damasso ja tema kolleegid aprillis 2019. Damasso meeskond oli märganud Proxima Centauri väiksemaid liikumisi ESO spektrograafi HARPS radiaalkiiruse andmetes, mis viitas võimalikule täiendavale planeedile, mis tiirleb Proxima Centauri ümber. 2020. aastal kinnitasid planeedi olemasolu Hubble'i kosmoseteleskoobi astromeetria andmed, mis pärinevad umbes 1995. aastast. 2020. aastal võis planeeti vaadelda Väga Suur Teleskoop, kuid uuringu läbi viinud teadlastel ei õnnestunud saada kindlaid tõendeid eksoplaneedi olemasolust. Juhul kui vaadeldu oli tegelikult Proxima Centauri c, on see tema massi ja vanusega eksoplaneedi kohta liiga hele, mis tähendab, et sel võib olla rõngassüsteem. 2022. aastal avaldatud uuring seadis aga kahtluse alla Proxima c-le vastava vaadeldud radiaalkiiruse signaali planetaarse olemuse. Juhul kui uuringu autoritel on õigus, on ebaselge, miks astromeetriliste vaatluste andmed viitasid eksoplaneedile. "A Moving Target—Revising the Mass of Proxima Centauri c". IOP Science. Vaadatud 19. märtsil 2024. "Searching for the near infrared counterpart of Proxima c using multi-epoch high contrast SPHERE data at VLT". Earth and Planetary Astrophysics. Vaadatud 19. märtsil 2024. "Line-by-line Velocity Measurements: an Outlier-resistant Method for Precision Velocimetry". Earth and Planetary Astrophysics. Vaadatud 19. märtsil 2024.
Puu rõngastamine

Puu rõngastamine on tegevus, kus tüves lõigatakse läbi kambium, niin, fellogeen ja korp terves puu ümbermõõdus. Eesmärk on katkestada fotosünteesitud toitainete liikumine võrast juurtesse. Selleks tuleb puutüvele kuni 0,5 m kõrgusele maapinnast lõigata kaks 5–30 cm vahemikus paiknevat ringi ning koor nende vahelt täielikult maha koorida. Juure- ja kännuvõsude vältimiseks rõngastatakse haaba, leppa, saart vähemalt kaks aastat enne raiumist. Puude rõngastamist tuleb teha hilissuvel-varasügisel, kui puudel on veel lehed rohelised. Puu võib ise ennast rõngastada, kasvatades pinna piirile või selle alla juure, mis väändub ümber puu ja lõpuks “kägistab” puu ära 5–10 aasta jooksul. Seda esineb rohkem potitaimedel, halvasti istutatud taimedel, sügavas multšis ja tihedalt kokku surutud mullas. Puu rõngastamine on puisniitude taastamisel kasulik – puude kohese mahasaagimise tulemusel ei teki järgmistel aastatel kord juba puhastatud puisniidule suurel hulgal niitmist takistavat võsa. Rõngastatud puud kuivavad jala peal ja neid hiljem maha saagides saame peaaegu kuiva küttepuu. Jala peal surnud ja kuivanud puu kändu on vajaduse korral hiljem kergem juurida. Puid saab rõngastada paar aastat enne lageraiet, et vältida juure- ja kännuvõsu kasvu. "Rõngastamine". taxatio.ee. Vaadatud 27. märts 2024. Talvi, Tiina. "Eesti puisniidud ja puiskarjamaad" (PDF). Lk 17. Vaadatud 27. märts 2024. Lepik, Säde (28. jaanuar 2016). "Võsast võib saada mõnus jalutuskoha". maaelu.postimees.ee. Vaadatud 27. märts 2024. "Gridling roots". extension.umd.edu. 26. veebruar 2024. Vaadatud 27. märts 2024. Talvi, Tiina. "Eesti puisniidud ja puiskarjamaad" (PDF). Lk 17–18. Vaadatud 27. märts 2024.
Dagmar Bette-Punga

Dagmar Bette-Punga (kuni 1938. aastani Punga; 10. jaanuar 1916 Pavlohrad, Ukraina – 5. aprill 1945 Bad Mergentheim, Saksamaa) oli baltisaksa kunstnik. Dagmar Punga lõpetas 1933. aastal Tallinna Saksa Tütarlaste Humanitaargümnaasiumi. Oli üks viiest graafika eriala õpilasest, kes alustasid õpinguid vastasutatud Riigi Kunsttööstuskoolis. Temaga koos õppisid Hans Puks, Liselotte Knüppfer, Robert Tamverk ja Alo Hoidre. Lõpetas kooli 1937. aastal. Abiellus 19.06.1938 Sadukülas sakslasest pangaametniku Leo-Julius Bettega. Lahkus Eestist 1940. aastal Poola Warthegausse ning sealt 1941. aastal edasi Schrodasse, kus sündis tema kolm poega. Rinde lähenedes põgenes ta 1944. aastal Hachteli Bad Mergentheim lähedal, kus hukkus 5. aprillil 1945 granaadikillu läbi 29-aastaselt. Eesti Kunstimuuseumi kogus on kolm Dagmar Bette-Punga teost. 1936 Riigi Kunsttööstuskooli õpilaste näitus, linoolllõiked 1937 Riigi Kunsttööstuskooli lõpetajate näitus 1939 RaKü eksliibriste näitus Voldemar Pielbuschi ja Julius Genssi eksliibrised 1939 Naiskunstnike näitus Tallinna Kunstihoones Saduküla motiiv, kuivnõel - RKTK album VI, 1936 Lõvid, kuivnõel - RKTK album VII, 1937 Köögis, kuivnõel, 1940 Levin, Mai (27.04.2001). "Baltisaksa naiskunstnikud". Sirp. Vaadatud 20. märtsil 2024. "Im Revaler Städtischen Deutschen Mädchengymnasium erhielten folgende Abiturientinnen das Reifezeugnis:". Revalsche Zeitung. 3. juuni 1933. Vaadatud 20. märtsil 2024. "Saksa tütarlaste humanitaargümnaasiumi lõpetasid:". Päewaleht. 3. juuni 1933. Vaadatud 20. märtsil 2024. "Esimesed õpilased riigi kõrgemasse kunstikooli". Sakala (1878-1940). 21. september 1938. Vaadatud 20. märtsil 2024. "Riigi kunsttööstuskooli tänavune lend". Päewaleht. 3. juuni 1937. Vaadatud 20. märtsil 2024. Avaldus välispassi saamiseks. Besprosvannõi - Bever; ERA.1.2.468; 1932-1940 "Revalsche Zeitung 22 juuni 1938 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 20. märtsil 2024. Õispuu, Leo. Kommunismi kuriteod Eestis. Lisanimestik.1940-1990. lk 104. "Võitleja = The Combatant : ülemaailmne Eesti sõjameeste ja vabadusvõitlejate häälekandja". dea.digar.ee. 1. mai 1978. Vaadatud 20. märtsil 2024. "Eesti muuseumide veebivärav - Otsing". www.muis.ee. Vaadatud 20. märtsil 2024. "Pühapäeval avati Tallinnas riigi kunsttööstuskooli õpilaste tööde näitus". Uus Eesti. 8. juuni 1936. Vaadatud 20. märtsil 2024. "Noored rakenduskunstnikud näitawad oma tööd". Waba Maa. 28. mai 1937. Vaadatud 20. märtsil 2024.
Marek Alveus

Marek Alveus (sündinud 13. juulil 1977) on Eesti ettevõtja ning EELK vaimulik, aastast 2024 Nõmme Rahu koguduse õpetaja. Alveus tegutseb ettevõtlusega alates aastast 2005. Aastal 2019 lõpetas ta EELK Usuteaduse Instituudi teoloogia rakenduskõrghariduse diplomiga ning aastal 2021 kaitses samas teoloogiamagistrikraadi teemal „Leeriõpetuse areng ja selle sidumine terviseõpetusega Eestis aastatel 1935–1940”. 10. märtsil 2019 ordineeris peapiiskop Urmas Viilma Marek Alveuse diakoniks ja 26. mail 2022 preestriks. Aastatel 2019–2022 oli Alveus Nõmme Rahu koguduse diakon. Alates 13. juunist 2022 oli ta sama koguduse abiõpetaja ning 5. mail 2024 valiti ta EELK Nõmme Rahu koguduse õpetajaks, kui tema eelkäijast Ove Sanderist oli saanud Põhja-Eesti piiskopkonna piiskop. Alveus seati ametisse 30. juunil 2024. 2022 Nõmme Rahu Risti III järk
Kalle Kadakas

Kalle Kadakas (sündinud 29. oktoobril 1960 Tarvastus) on Eesti luterlik vaimulik. Ta on õppinud Johann Köleri nimelise Viljandi 4. Keskkooli ajalookallakuga klassis, Tallinna Pedagoogikaülikoolis näitejuhtimist ja Tartu Ülikoolis teoloogiat. Aastatel 1984–1991 töötas Kadakas Tallinnfilmis režissööri assistendina Jüri Sillarti juures. Aastal 1998 ordineeriti Kadakas EELK õpetajaks, misjärel teenis ta vaimulikuna Viljandi Jaani ja Pauluse, Põltsamaa ja Kolga-Jaani kogudust. Aastatel 2005–2024 oli Kadakas Kanadas E.E.L.K. Toronto Vana-Andrese koguduse õpetaja. Aastal 2007 kustutati ta EELK vaimulike nimekirjast. Märtsis 2024 andis peapiiskop Urmas Viilma EELK kirikuseadustiku § 77 lg 2 alusel ja olles pidanud nõu praost Katrin-Helena Melderiga Kalle Kadakale loa kandideerida EELK Türi koguduse õpetaja ametikohale. 14. aprillil 2024 toimunud EELK Türi Püha Martini koguduse nõukogu koosolekul valiti koguduse uueks õpetajaks Kalle Kadakas, kes pidi hakkama hooldama ka Käru kogudust. Kalle Kadakas pidanuks kogudusi teenima hakkama juunikuu keskel, kui ta pidi naasma Kanadast Eestimaale. Mai algul teatas Kalle Kadakas aga Järva praostile Katrin-Helena Melderile, et loobub siiski õpetajakohast, seda isiklikel põhjustel. Koos meeskonnaga tegi Kadakas 2015. aastal tõsielufilmi „Oreliga“, mis räägib Toronto Vana-Andrese kiriku orelist, organistidest, muusikast ja ajast, aga ka pagulaskonna hääbumisest. Konsistooriumi ja peapiiskopi otsused, Eesti Kirik, 13.03.2024 Ille Grün-Ots. Filmihuviline jumalasulane tegi saja-aastasest orelist filmi. Õhtuleht, 27. august 2015
Pontiac Aztek

Pontiac Aztek on linnamaastur, mida Ameerika Ühendriikide autotootja General Motors turustas koos märgivahetusmudeli Buick Rendezvous'ga Pontiaci margi all aastatel 2001–2005. Aztek on viieukseline krossover, millel on esimootor, nelikvedu, neljakäiguline automaatkäigukast ja V6 mootor. Pontiac reklaamis Azteki kui "sportlikku vabaajasõidukit", sellel oli GM-i mikrobusside (nt Pontiac Montana) platvormi lühendatud versioon ning kui tagaistmed eemaldada, 2,6 m3 suurune pakiruum. Pontiac Aztek sai tähelepanu veidra kujunduse pärast. Pulitzeri preemia laureaat Dan Neil luges Azteki maailma 50 koledaima auto sekka. Dan Neil (2. detsember 2004). "50 worst cars of all times". Time. Bob Lutz räägib Pontiac Azteki loo (inglise keeles)
Hafnerbach

Hafnerbach on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Sankt Pölteni maaringkonnas. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Haunoldstein

Haunoldstein on vald (Gemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Sankt Pölteni maaringkonnas. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Hofstetten-Grünau

Hofstetten-Grünau on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Sankt Pölteni maaringkonnas. Väidetavalt sündis kristlik müstik Agnes Blannbekin Plambachi külas, mis praegu on Hofstetten-Grünau osa. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Rembetes

Rembetes on Eestis tegutsev ja kreeka muusikat esitav ansambel. Ansambli tegevus algas 2006. aastal. Ansambli koosseis: Tõnu Oja (laul), Olavi Kõrre (laul, buzuki, tsouraki, ud, baglamas, lyra, viiul, cahon), Leonora Palu (flööt, viled), Karolin Kõrre (laul, tamburiin), Argo Mägi (mandoliin, baglama, tuberleki), Veiko Rea (akordion), Andrus Haugas (bassikeeltega kitarr, tuberleki, erinevad rütmipillid).
Markus Kristofer Sinivee

Markus Kristofer Sinivee (sündinud 29. mail 2004 Tallinnas) on eesti sotsiaalmeedia / TikToki sisulooja ja ettevõtja. Ta on tuntust kogunud läbi lõbusate tänavaküsitluste ja sotsiaalsete eksperimentide ning ta on suureks eeskujuks paljudele eesti noortele. Ta alustas sotsiaalmeediaga 2021.veebruari alguses kui ta postitas enda esimese TikToki video, mis oli seotud taliujumisega. See video kogus kiiresti populaarsust ja niimoodi hakkaski Markus sotsiaalmeedia maastikul esile tõusma. Markus Kristofer Sinivee on pärit Tallinnast ja nooremana oli tema suureks hobiks tennis, mida ta on kokku harrastanud juba üle 10-e aasta. Ta on tulnud ka tennises Eesti meistriks üksikmängus noorteklassides Poisid 10 (2014) ja Poisid 12 (2016). 2023. novembri algul avalikustas Markus enda esimese Youtube reisivideo, kus ta võttis kõige odavama lennupileti iga päev terveks nädalaks. See video on tema kontol hetkeseisuga kogunud juba üle 34 000 vaatamise. HEA ELU PEAL? 20-aastane tiktokker lendas ekspromt Ibizale pidutsema Markus Kristofer Sinivee: "Ma ei võta südamesse seda, mida teised minust arvavad" TV3 INTERVJUU MARKUSEGA Saade "Persoonitund" - Markus Kristofer Sinivee Tiktokker Markus Sinivee: tee seda, mis sulle endale päriselt meeldib/ Äripäeva intervjuu Markusega, saade "Läbilöök" KROONIKA SUVESAADE | Kui palju raha kogub TikToker Markus Sinivee müües kodus vedelevaid asju?
Kaspia kootvähk

Kaspia kootvähk (Chelicorophium curvispinum) on kirpvähiliste seltsi kuuluv riimveeline üheaastane vähilaadne, Eesti vetes 2005. aastal avastatud võõrliik. Kaspia kootvähi keha on lüliline ja hallikaskollast värvi, ta võib kasvada 7 mm kuni 9 mm pikaks. Nagu teised kirpvähilised, on ta keha veidi külgedelt kokku pressitud ja kaarja kujuga. Oluline tunnus on väga pikad teised tundlad, mil on üks hästi arenenud ja neli väiksemat oga neljandal lülil. Seljakilbil on lühike kolmnurkne rostrum. Noored vähid meenutavad täiskasvanuid, ent on väiksemad. Liigi päritoluregioon on Kaspia ja Musta mere valgla. Liik elab magevees või riimvees kolooniatena ja võib kinnituda kivide ja pontoonide külge. Arvatavasti on liik jõudnud Lääne- ja Põhja-Euroopasse sisemaa veeteid mööda, kinnitununa laevakeredele. Esimest korda märgati liiki väljaspool tema looduslikku areaali 1912. aastal Berliinis Müggelsees, kus loom kirjeldati uue liigina. 1926. aastal leiti liik Läänemere riimvetest, enne 1929. aastat Balatonis Ungaris, 1930. aastatel Poolas Odras ja Wisłas ning ka Inglismaal, kust on vähe leide. 1970. aastate lõpul oli ta kõikjal Saksamaa jõgedes, Belgias avastati liik esmakordselt 1981. aastal Maasi jões Huy lähedal. 1990. aastal oli ta jõudnud juba tervesse Maasi valglasse, 1990. aastate jooksul avastati ta Limburgist, Flaami Brabandist ja Antwerpenist. Liiki leidub mage- ja riimvees peamiselt kivistel põhjadel, eelistades lainetusele mõõdukalt avatud kohti, kuid ta esineb ka varjatumais merepiirkondades. See kirpvähk elab eelistatult mesotroofses veekeskkonnas, aga esineb ka eutroofses vees. Liik on keskmise reostustundlikkusega. Euroopas jääb tema elukeskkonna soolsus 0,03–0,8 psu piiridesse. Rohkelt paljunedes võib ta teised, haavatavamad liigid elupaikadest välja tõrjuda. Loom liigub ujudes, mööda substraati roomates ja võib kaevuda põhjasettesse. On biofiltraator, toitub peamiselt hõljumist ja settest. Toruke, millesse C. curvispinum kaevub, kaitseb teda röövloomade eest. Liigi massilise esinemise korral raskendavad need teistel liikidel, nagu ehmestiivaline Hydropsyche contubernalis või rändkarp (Dreissena polymorpha), kinnitumist samale substraadile. Toitaineterikkas keskkonnas võib lühikese elutsükliga C. curvispinum anda kolm põlvkonda aastas, mis teeb liigi talle soodsates keskkondades väga edukaks. H. Ojaveer, L. Eek, J. Kotta. Vee võõrliikide käsiraamat. Tallinn, 2011 S. Mastitsky. Chelicorophium curvispinum (Caspian mud shrimp). Datasheet. - CABI Compendium Chelicorophium curvispinum - Caspian mud shrimp. - Vlaams Instituut voor de Zee "J. Kotta. Võõrliikide kaardistamine rahvateaduse abil. Lõpparuanne. Eesti Mereinstituut, Tartu Ülikool, 2021" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 8. veebruar 2024. Vaadatud 20. märtsil 2024. Chelicorophium curvispinum - Caspian mud shrimp. - Vlaams Instituut voor de Zee S. Mastitsky. Chelicorophium curvispinum (Caspian mud shrimp). Datasheet. - CABI Compendium
Aasia tulikas

Aasia tulikas (Ranunculus asiaticus), ka Pärsia tulikas, on tulikaliste sugukonda kuuluv rohttaim. See liik on pärit Lõuna-Euroopast, Edela-Aasiast ja Kagu-Aasiast. Tänu oma erksatele ja mitmekesistele õitele on Aasia tulikas populaarne aiataim üle maailma. Aasia tulikat on suhteliselt lihtne kasvatada, kuid nõuab mõningast hoolt, et tagada rikkalik õitsemine. Taim eelistab hästi vettläbilaskvat viljakat mulda. Vajalik on mõõdukas kastmine, vältides liigniiskust, mis võib juuremädanikku tekitada. Kõige paremini kasvab taim täispäikeses, kuigi talub ka poolvarju. Soovitatav on regulaarne väetamine õitsemisperioodi eel, et soodustada rikkalikku õitsemist. Paljundamine toimub peamiselt seemnete või mugulate jagamise teel. Juuremugulaid peab enne istutamist umbes 6 tundi vees leotama. Peale leotamist istutada need harudega allapoole. Parim istutusaeg on varakevadel. Peale lehtede kuivamist tuleb mugulad üles kaevata ja paigutada jahedasse, pimedasse kohta, et neid üle talve hoida. Aasia tulikas õitseb hiliskevadest varasuveni olenevalt kliimatingimustest. Taime õied on suured, läbimõõduga 3-5 cm ning neid leidub laias värvivalikus: kollasest, oranžist, roosast kuni punaseni. Mõnedel sortidel võivad olla isegi mitmevärvilised või topeltõied. Aasia tulikat kasutatakse laialdaselt lõikelillena tänu sellele, et õied säilitavad hästi oma värske väljanägemise vaasis. Lisaks on see taim suurepärane valik peenarde kaunistamiseks lisades aeda erksaid värve ja ilu. "Tulikas". Aiasõber. Vaadatud 27. märtsil 2024. "RANUNCULUS - Flowers We Love - Flower.Style Magazine". www.flower.style (inglise). Vaadatud 27. märtsil 2024. "Ranunculus asiaticus (Persian Buttercup)". Gardenia. Vaadatud 27.03.2024.
Kaunis veigela

Kaunis veigela (Weigela florida) on kuslapuuliste sugukonda ja veigela perekonda kuuluv soontaimeliik. Liigi perekonnanimi "Veigela" sai oma nime saksa teadlase Christian Ehrenfried Weigeli (1748-1831) järgi ja liigiepiteet "florida" tähendab "vabalt õitsevat", viidates selle liigi õitsemisharjumusele. Kaunis veigela kasvab 2 - 3 meetri (Eesti tingimustes 1 kuni 1,5 m) kõrguseks ja on laiuv dekoratiivne ilupõõsas. Taime võrsed on kaherealiselt lühikarvased ning lehed on ovaalsed või piklikmunajad ja terava tipuga. Lehed on liigile omaselt lühirootsulised, pealt paljad ja alt peaaegu viltjaskarvased. Kauni veigela õievärvus varieerub tumepunasest roosakani. Õied ise on kuni 3 cm pikad, ligikaudu sama laiad, väljast karvased, seest valkjad ja puhkevad vahemikus mai-juuni. Viljade kupar on paljas ja seemned on kumerad, tiivutud. Kaunist veigelat võidakse ajada segamini vähem tuntud kolkvitsiaga (Kolkwitzia amabilis), millel on sarnase kujuga õied, kuid kolkvitsia õied on roosakad ja kollase südamikuga, väiksemad, kobaras ning õievarred on tugevalt karvased. Kaunis veigela vajab toitainerikast pinnast, päikeselist kuni poolvarjulist ja sooja kasvukohta, mis oleks tuulte eest kaitstud. Looduslikult on liik pärit Põhja- ja Kirde-Hiinast, Korea poolsaarelt ja Venemaa Kaug-Ida lõunaosast. 'Alba' 'Korea' 'Purpurea' 'Variegata' 'Venusta' 'Versicolor' 'Victoria' 'Alexandra' Kauni veigela seas tehti 19. sajandil põhjalik sordiaretus. Tänaseks päevaks on teada umbes paarsada sorti, millest 60 on aretanud aednik Victor Lemoine (1823 - 1911) Prantsusmaal Nancys. "Missouri Botanical Garden. Weigela florida". "Aiasõber. Veigela". "Weigela florida. Landscape Plants. Oregon State University". "Kekkila. Taimeraamat. Kaunis Veigela". "White House Nursery. Weigela florida 'Alba'". "Paramount Plants and Gardens. Weigela florida 'Purpurea'". "Royal Horticulture Society. Weigela florida 'Variegata'". "Royal Horticulture Society. Weigela florida 'Alexandra'". "Juhani puukool. Kaunis veigela 'Alexandra'".
Srednekolõmsk

Srednekolõmsk (jakuudi Орто Халыма) on linn Venemaal Sahhas, Srednekolõmski ulussi keskus. Asub Kolõma jõe vasakul kaldal, 1500 km Jakutskist kirdes. 2010. aastal oli linnas 3525 elanikku. Оценка численности населения на 1 января 2023 года по муниципальным районам http://srednekolymsk.sakha.gov.ru/
Tommot

Tommot (jakuudi Томмот) on linn Venemaal Sahhas Aldani ulussis. Asub Aldani jõe mõlemal kaldal, 390 km Jakutskist edelas. Linna rajati 1923. aastal jõesadama juurde. 2023. aastal oli linnas 6320 elanikku. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2023 года
Varbalaud

Varbalaud, ka jalapiire (mitte segi ajada trepi varvaslauaga) on piirdeosa, mida kasutatakse ohutusabinõuna platvormidel, kus on kukkumisoht. Varbalaud kinnitatakse platvormi kõrgemale servale. Varbalaudu valmistatakse metallist, puidust ja plastikust, olenevalt nende kasutusvaldkonnast. Varbalaud on oluline ehitusplatsil tööohutuse tagamiseks. Varbalauda kasutatakse kõrgtööde käigus platvormide, tellingute või kõrgemate struktuuride ümber, vältimaks esemete ja materjalide platvormilt alla kukkumist. Varbalauda kasutatakse laudteedel olulise piirdena. See takistab ratastoolidel, lapsevankritel ja ka laudteel liiklejatel üle ääre kukkumist. Viilkatuse ehitusel kasutatakse varbalauda alla libisemise vältimiseks. Katuse serva tuleb paigaldada varbalaud või ohutusvõrk, kui katuse kalle on vähemalt 15 kraadi ning räästaserv kõrgem kui 2 meetrit. Kui katusetöö on lühiajaline ja töötaja julgestatakse ankurdatud ohutusvöö või -rakmetega, ei ole kaitsepiirete või ohutusvõrgu paigaldamine kohustuslik. EVS-EN13374:2013+A1:2018 kohaselt on varbalaua minimaalne kõrgus igast punktist mõõdetuna 150 mm. Varbalaua ja platvormi vahe ei tohi olla suurem kui 20 mm. Mittetasapinnalistel platvormidel peavad platvormi ja varbalaua vahed olema võimalikult minimaalsed. Varbalaud peab igast suunast vastu pidama minimaalsele survele 200 N. Tööandjatele ja ehitusettevõtetele on need nõuded kohustuslikud. "Tööinspektor: ohutuse arvelt viilima paneb laiskus". www.ehitusuudised.ee. 31. mai 2018. Vaadatud 28. märtsil 2024. "Bespoke Timber Structures". The Wild Deck Company (Briti inglise). Vaadatud 28. märtsil 2024. Avi, Indrek (2014). Tööohutus Ehitusplatsil (esimene trükk). Puffet Invest OÜ. Lk 18. ISBN 978-9949-9591-1-2. "EVS-EN 13374:2013+A1:2018". EVS. Vaadatud 28. märtsil 2024.
Suur tardpoorik

Suur tardpoorik (Aporpium macroporum) on kandseente hõimkonda kuuluv seente liik. Seen kasvab eelkõige murdunud haavapuul. Suur tardpoorik andmebaasis eElurikkus