Sausal

Sausal ([ˈzaʊ̯zal]) on väike mäeahelik Austrias Steiermargi liidumaa edelaosas. See kerkib Sulmi oru põhjanõlvalt, ringkonnalinnast Leibnitzist läänes. Selle kõrgeim punkt, Demmerkogeli tipp, asub merepinnast 671 meetri kõrgusel. Suurel osal Sausalist on vahemereline mikrokliima. Koos viljaka pinnasega on see aluseks ulatuslikele viinamägedele, mis on kohaliku majanduse nurgakivi. Turism õitseb ka. Kuigi soodus kliimaolukord oleks pidanud viitama varasele inimasustusele Sausali mäeahelikus, ei näidanud arheoloogilised leiud seda kuni 2004. aasta lõpuni, kui uue viinamarjaistanduse ettevalmistamisel Spiegelkogeli mäe terrassil Sankt Nikolai im Sausali lähedal avastati urniväljade kultuuri küla jäänused ja selle all palju paremini säilinud hilisneoliitikumi ehitusjäljed. Arheoloogid seostavad seda vanemat eneoliitikumi asulakohta nüüd Lasinja kultuuriga. Nime Sausal on esmamainitud kui Susil 970. aastal, kui keiser Otto I määras Sulmi ja Laßnitzi jõe vahelise maariba Salzburgi peapiiskopile. See tuleneb väidetavalt ladina keelest (silva Solva – 'mets Sulmi jõe ääres'). Varakeskajal olid järsud künkad üleni metsastunud, täis hirvi ja metssigu ning ideaalsed jahipidamiseks. Piirkonda koloniseerinud Baieri sisserändajad olid leidnud, et mäeahelik oli peaaegu asustamata, nagu see võib-olla oli olnud läbi kogu Rooma aja, kuid selle suuremates orgudes olid hajutatult väikesed slaavi asulad. Nad hakkasid viivitamatult muutma suurt osa tihedatest metsadest kultuurmaaks ja hakkasid kasvatama viinapuid. 12. sajandiks maksid talupojad rutiinselt suure osa oma maksudest erinevate viinamarjakasvatustoodetega. Salzburgi aadel rajas hulga mõisu (mõned neist eksisteerivad ka tänapäeval), et omada kontrolli eluslooduse ja jahitegevuse üle. Metsandus, jahindus ja veinikultuur määrasid sisuliselt kohaliku elu järgnenud sajanditeks. See jätkus pärast 1595. aastat, kui Salzburgi peapiiskop Wolf Dietrich von Raitenau andis Leibnitzi linna ja Sausali mäeaheliku idaosa Seckau piiskopile. Veinikultuur saavutas haripunkti 17. sajandil ja taandus aeglaselt kuni 20. sajandi lõpuni. Tänapäeval toetuvad peamiselt veinile ainult Kitzecki ja St. Andrä-Höchi vald. Viimasel ajal on aga Sausali lõuna- ja läänenõlvadele rajatud uusi viinamarjaistandusi. Kohalik eripära (kuigi seda leidub ka piirkonna teistes viinamarjakasvatuspiirkondades) on klopotec, traditsiooniline puidust tööriist, mis meenutab kaugelt Põhja-Ameerika tasandikelt pärit tuuleveskit ja mille eesmärk on lindude eemalepeletamine. Kohalik mikrokliima, kus talvised külmad on suhteliselt haruldased ja pehmed, võimaldab viigipuudel ja mõnikord isegi kiivi-aktiniidiatel valmida eriti kaitstud kohtades. Maguskastanit, soojaga kohanenud puud kasvab looduses ohtralt. Viimasel ajal on mäenõlvad muutunud Steiermargi lõunaosa jõukamatele ühiskonnakihtidele atraktiivseks elamupiirkonnaks. Samuti vohavad nädalavahetuse elukohad, mis pole alati maastikuga täiuslikus kooskõlas. Theresienkapelle, suur kabel, mis ehitati 1834. aastal ja sai nime Ávila Teresa järgi (kuigi see on pühitsetud neitsi Maarjale), asub Sausali mäeaheliku järsema lõunaosa ühel silmapaistvamal tipul. Selle avatud kohas avaneb muljetavaldav panoraamvaade üle Sulmi oru ülaosa. 2002. aastal tehtud täieliku renoveerimise järel kaunistab kabelit Franziska Ceski von Ferrari fresko, millel on kujutatud neitsi Maarjat Jeesuse emana istumas viinamarjaistanduses, temast paremal on Siena Katariina ja vasemal Lisieux' püha Thérèse. Viinamarjakasvatusküla Kitzeck, mis asub ainulaadselt kõrgel küngaste peal ja pakub selgetel päevadel kaunist vaadet kaugele, on eriti populaarne turismiobjekt. Selle tipptasemel restoranid ja kõrtsid on äriinimeste ja poliitikute lemmikkohtumispaigad. Muid märkimisväärseid kohti: Sankt Nikolai im Sausal Sankt Andrä-Höch