Gloggnitz

Gloggnitz on linn (Stadtgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Neunkircheni ringkonnas. Asub Schwarza jõe ääres. Gloggnitz asub Alam-Austrias Viini nõo edelaosas. Seda ümbritsevad Alam-Austria kõrgeimad mäed Rax (2007 m) ja Schneeberg (2076 m). Linn on ka suur liiklussõlm: Gloggnitz asub Südbahnil (oluline raudteemarsruut Viini ja Trieste vahel Itaalias) ja S6 kiirteel. Linnast saab alguse UNESCO maailmapärandisse kuuluv Semmeringi raudtee. Linnas asub Gloggnitzi loss. Gloggnitz on kuulus kahe Austria kõige silmapaistvama liidupresidendi andmise poolest. Liidupresident Michael Hainisch (1858–1940) ning riigikantsler ja hilisem liidupresident Karl Renner (1870–1950) olid mõlemad Gloggnitzi kodanikud. Karl Renner veetis 42 aastat oma elust Gloggnitzis (kuni oma surmani 1950. aastal). Karl Renneri väljakule püstitati tema sajanda sünniaastapäeva puhul mälestussammas. Tema endises elukohas asuv muuseum mälestab ka selle kõrgelt austatud endise Gloggnitzi elaniku elu. Gloggnitz praostkond on endine keskaegne (gooti) katoliku klooster ja hilisem ilmalik (barokk) hoonetekompleks, sealhulgas Gloggnitzi vana katoliku kihelkonnakirik. Seal toimus ka riiklikult tuntud näitus "Alam-Austria Landesausstellung 1992". See on uus katoliku kihelkonnakirik, mille kujundas maailmakuulus Austria arhitekt Clemens Holzmeister. See valmis 1962. aastal. See on üks Gloggnitzi vanimaid hooneid. Eeldatav ehitusaeg jääb vahemikku 1001–1102 pKr. See kuupäev sõltub erinevatest ajaloolistest hinnangutest. See asub linna keskuses (Hauptplatz). Herrenhaus on barokk-stiilis härrastemaja ja Michael Hainischi sünnipaik, kes oli esimese Austria vabariigi esimene liidupresident. Kahjuks on hoone praegu varemeis. Stuppachi palee on koht, kus tõenäoliselt Mozarti Reekviemi algse kammermuusikalise versiooni esitas ansambel, mida juhatas Walsegg-Stuppachi krahv Franz, nüüdseks maailmakuulsa Reekviemi sponsor. Palee renoveeriti 1996. aastal. See oli Austria teise vabariigi esimese liidupresidendi Karl Renneri endine elamu. Viimase 30 aasta jooksul on Gloggnitzi majanduse kõigis harudes toimunud ulatuslikud muutused. Selle aja jooksul arenes Gloggnitz kohalikust kaubanduskeskusest ja raudteesõlmest majanduslikult aktiivseks linnaks. Täna võib Gloggnitz olla uhke mitme rahvusvaheliselt aktiivse ettevõtte üle, mis annavad tööd sadadele inimestele. Kohanimi "Gloggnitz" tuleneb slaavi sõnast "Klokati", mis tähendab "mull" või "mürin", ja mida mainiti esmakordselt 1094. aastal. "Clocniza" või "Glocniza" tähendab "Mürisevat jõge". Baieri Formbachi kloostri mungad ehitasid Schwarza jõe äärde erakla. See viis Gloggnitzi praostkonna loomiseni. 15. sajandil olid mungad ja kohalikud elanikud aktiivsed talupidajad, käsitöölised ja veinivalmistajad. Hilisemad kliimamuutused muutsid veinivalmistamise tingimused ebasoodsamaks ja sellest tulenevalt kahjumlikuks. Üle 900 aasta (kuni 19. sajandini) mõjutasid ja kontrollisid Gloggnitzi ja selle lähipiirkonna majandus- ja sotsiaalelu tugevalt mõisa kloostrihärrad. Linna soodne asukoht strateegilisel magistraalmarsruudil Alam-Austriast Itaaliasse soodustas koloniseerimist ja väike Gloggnitzi küla kasvas. Gloggnitz saavutas ka tunnustuse, et ta suudab hoida oma turgu. 1660. aastal külastas Gloggnitzit keiser Leopold I. Kui Napoleon I 1809. aastal üle Semmeringi kuru lõunasse sõitis, ööbis ta ka lühikest aega Gloggnitzis. 17. augustil 1841 avas keiser Ferdinand I uue Semmeringi kurutee. Teised kuulsad isikud, kes külastasid Gloggnitzit: keiser Franz Joseph I (1850. ja 1854. aastal), kroonprints Rudolph ja tema kaasa printsess Gisela (1862). Semmeringi raudtee ehitamine soodustas edasist arengut. 5. mail 1842 saabus Gloggnitzisse esimene rong Südbahnil. Oma esimestel aastatel avas raudtee Viini elanikele mäestikuvaate. Tuhanded turistid külastasid Gloggnitzit ja matkasid Viini niinimetatud kodumägedel, Raxil ja Schneebergil. 1854. aastal rajati raudteekoridor üle Semmeringi. Gloggnitzi majade ja linnaelanike arv kasvas aastatel 1796–1836 pidevalt. Enne raudtee tulekut kasvas linna hoonete arv 11% ja elanike arv 14%. Aastatel 1836–1876 tõusis uusehitiste määr 142%-ni ja kohalike elanike arv kasvas tohutult 284%. Gloggnitzile anti linna staatus 5. mail 1926. 2. jaanuaril 1927 esinesid liidupresident Michael Hainisch, liidukantsler Ignaz Seipel ja selleks ajaks juba endine liidukantsler Karl Renner suurele kuulajaskonnale, kui nad andsid Gloggnitzile linnaõiguse. Teine maailmasõda ja rahutu sõjajärgne periood tähendasid Gloggnitzi elanike elus palju murranguid. Toimus palju struktuurseid muutusi, eriti seoses tööturu ja elamumajanduse arendamisega. Kulus aastakümneid, kuni linn taastas võimaluse võtta meetmeid oma turismitööstuse turgutamiseks. 1972. aastal sai Gloggnitz Semmering-Rax-Schneebergi turismiühingu liikmeks. See partnerlus on olnud kasulik Gloggnitzi ja selle lähipiirkonna reklaamimisel nii riiklikele kui ka rahvusvahelistele külastajatele huvipakkuvate paikadena. Rohkem kui 900-aastane Gloggnitzi linn on endiselt oluline liiklussõlm Austria idaosas ega ole kaotanud oma geograafilist tähtsust. Haldushoonete kõrval hooldatakse ja restaureeritakse pidevalt ka linna ajaloomälestisi. Uus raekoda ehitati ja avati 2003. aasta septembris. 1992. aastal oli Gloggnitzis Alam-Austria suurim näitus "Alam-Austria Landesausstellung". Näitus andis raha endise kloostri täielikuks taastamiseks. Tänapäeval kasutatakse Gloggnitzi praostkonda "pulmalossina" ja erinevate näituste korraldamiseks. Vaade Gloggnitzi lossile Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019. https://www.gloggnitz.at/