laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hermann Ovelacker von Wischlingen

Hermann Ovelacker von Wischlingen oli Liivi ordu liige, Karksi foogt ja Bremeni komtuur 16. sajandi esimesel poolel. Hermanni vanemad olid Bernd Ovelacker ja Fye von der Leiten. Tema vend oli samuti Liivi ordusse kuulunud Anton Ovelacker von Wischlingen. Nende suguvõsa kuulus Marki krahvkonna alamaadli hulka. Hermann astus ordusse tõenäoliselt enne 1490. aastat. 1497. aastal on teda märgitud Viljandi linnusekomtuurina, võimalik, et ta pidas seda ametit kuni 1500. aastani. 1502. aastal sai ta Karksi foogtiks ja seejärel, pärast lühiajalist Karksi linnusemarssaliks olekut, sai ta 1513. aastal Bremeni komtuuriks. Kuid juba kahe aasta pärast naasis ta Liivimaale, kus ta pärast mõneaastast olulisema ametita olekut määrati Kursi komtuuriks, mis sisuliselt tähistas tema errusaatmist. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 650 (lk 497–498).
Lodewijk van Heyden

Lodewijk Sigismund Vincent Gustaaf van Heyden (vene Логин Петрович Гейден; 7. september 1773 Haag – 17. oktoober 1850 Tallinn) oli Hollandi päritolu admiral, riigikrahv 1790, juhtis Venemaa keisririigi laevastikku Navarino lahingus 1827, Tallinna sõjakuberner 1834–1850 ja ühtlasi Tallinna sadama kõrgeim ülem 1838–1850. Ta on maetud tänapäevaks hävinenud Kopli kalmistule. Abiellus Taanist pärit Johann Akkeley tütre Annaga. Abielust sündisid: Krahv Ludwig Heinrich Sigismund van Heyden (1806–1901), Venemaa admiral, Tallinna sadama kõrgeim ülem ja Tallinna sõjakuberner (vene: Логин Логинович Гейден) Krahvinna Marie van Heyden (1808–1864), abiellus vabahärra Georg von Schlippenbachiga (surnud 1830) ja hiljem kindralmajor Pompei Ivkoviga (sündinud 1803; vene: Помпей Алексеевич Ивков) Krahv Alexander Frederick Sigismund van Heyden (1810–1896), Venemaa mereväeleitnant ja riiginõunik (vene: Александр Логинович Гейден); Venemaa salanõuniku ja poliitiku Krahv Peter van Heydeni (1840–1907) isa (vene wiki: Пётр Александрович Гейден) Krahvinna Elisabeth Luise Wilhelmine van Heyden (1812–1846), abiellus kontradmiral Vladimir Opotšininiga (surnud 1889; vene: Владимир Петрович Опочинин) Krahvinna Luise Wilhelmine van Heyden (1812–1887) Krahv Frederick Maurice van Heyden (1821–1900), Venemaa kindral, Soome kindralkuberner (vene wiki: Фёдор Логинович Гейден) Heyden Robert Nerman Vene võim hävitas Kopli kalmistu: Kopli kalmistule on maetud Eesti Päevaleht 10. juuni 2004 Tallinna Toomkiriku meetrikaraamat Saaga TLA.237.1.46:134 Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
1281

1281. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad - 1280. aastad - 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad Aastad: 1276 1277 1278 1279 1280 - 1281 - 1282 1283 1284 1285 1286 Mongolite laevastik ründas Jaapanit teist (seejuures viimast) korda. Ka see retk nurjus tormi tõttu. ... ... ... ...
Rudolf von Patkul

Karl Wilhelm Rudolf Thure von Patkul (vene keeles Рудольф Яковлевич Паткуль; 4. veebruar (vkj 24. jaanuar) 1800 – 12. mai (vkj 30. aprill) 1856) oli Eestimaa aadlik. Rudolf von Patkul sündis Eestimaa kubermangu aadlimarssali, Ämari, Ääsmäe, Tohisoo, Rägavere ja Põriki mõisniku, Jakob Johann von Patkuli ja Charlotte Juliane Luise von Helwigi pojana. Rudolf von Patkul oli Eestimaa rüütelkonna sekretär ja aastail 1836–1842 selle peamees. 1841–1849 oli ta Eestimaa maanõunik. Ta oli Ämari, Nehatu, Illuste ja Paatsalu mõisa pärushärra. Tallinna Toomkirikus asub tema muinsuskaitse alla võetud vappepitaaf. Rudolf von Patkul abiellus 1830. aastal oma kauge sugulase Alexandrine von Patkuliga (1807–1887). Patkul Alo Särg, "Harjumaa mõisad ja mõisnikud" Argo, Tallinn 2006 Rudolf von Patkul veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust Kultuurimälestiste Riiklik Register: R.von Patkuli (srn. 1856) vapp-epitaaf, (puit, polükroomia)
Tiirimetsa palvemaja

Tiirimetsa palvemaja on palvela Saare maakonnas Saaremaa vallas Tiirimetsa külas. See kuulub "Teeliste kirikute" nimekirja. Palvemaja ehitati ühekorruselise puitmajana 1935. aastal. See on tundmatu arhitekti kujundatud moodsas funktsionalistlikus stiilis. Hoone oli algselt ehitatud Anseküla abikirikuks. Pärast Anseküla Maarja kiriku hävimist 1944. aastal kasutab palvemaja Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Anseküla Maarja kogudus. Tiirimetsa palvemajas on järgmised kultuurimälestiste registris olevad kultuuriväärtused: altarimaal "Kristus jüngritega" aastast 1934, koduorel, messingist karikas 19. sajandi lõpust või 20. sajandi algusest, vasest kann aastast 1930 (trugitud ja seest tinutatud), piibel, kroonlühter, küünlajalad jm. Tiirimetsa palvemaja kultuurimälestiste riiklikus registris Saaremaa teatmikus "Teeliste kirikud"
1282

1282. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad - 1280. aastad - 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad Aastad: 1277 1278 1279 1280 1281 - 1282 - 1283 1284 1285 1286 1287 ... Koeru kihelkonna esmamainimine ... ... Nichiren, jaapani budistlik munk ja õpetaja
1283

1283. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad - 1280. aastad - 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad Aastad: 1278 1279 1280 1281 1282 - 1283 - 1284 1285 1286 1287 1288 ... Viljandi linn sai linnaõigused. ... ...
Jüri Grauberg

Jüri Grauberg (Jüri v. Grauberg) (sündinud 29. augustil 1946 Varangul) on eesti kirjanik. Ta on õppinud Varangu 7-klassilises koolis (1953–1960) ja Kiltsi 8-klassilises koolis (1960–1963). Erialalt on ta elektrispetsialist. 1990. aastatel tegutses pseudonüümi Jüri v. Grauberg all humoristina. Otsa uus perenaine (2000) Labida peal (2005) Triloogiad Läbi räga, Põlvini elumeres ja Selguse poole (2006–2008) Viirus, Tõbised ja Ravi (2008) koos väliseestlasest kirjaniku Monika Rahuoja-Vidmaniga. Ratastel Kullakene (2016) Aegu ammuseid, novellikogumik (2016) koos väliseestlasest kirjaniku Monika Rahuoja-Vidmaniga. Kõrtsi (2017) koos kirjanikuga Viivika Vester. [1] Mate Hari (2018), koos kirjanikuga Viivika Vester. [2] Karutapja (2018) Sune (2018) Avakontor (2018) Olle (järg romaanile Mate Hari) (2018) On vaja rääkida (2019) Missioon (2020) Segased ehk õigus olla loll (2020) (ainult e-raamatuna). Vihmavangis ehk ühekordne projekt (2021) (ainult e-raamatuna). Kadunud mehe kirjad (2020) (ainult e-raamatuna). Kraanamehed (2022) (ainult e-raamatuna). Äng (2022) (ainult e-raamatuna). TEAM ehk probleeme pole vaja 1. osa (2022) (ainult e-raamatuna). TEAM ehk probleeme pole vaja 2. osa (2022) (ainult e-raamatuna). TEAM ehk probleeme pole vaja 3. osa (2022) (ainult e-raamatuna). JULDUZ (2023) (ainult e-raamatuna). Grauberg, Jüri – Varangu vanaJüri www.virumaa.ee, 11. mai 2004
Johann von Tiefen

Johann (Hans) von Tiefen (surnud 25. augustil 1497) oli Saksa ordu kõrgmeister aastatel 1489–1497. Tiefeni sünniaeg ja -koht pole teada, kuid tõenäoliselt pärines ta Šveitsi alalt väikeaadlike suguvõsast. Tema karjäär Saksa ordus algas Elbingis, kus ta oli hilisema kõrgmeistri Heinrich Reuß von Plaueni peamiseks abiliseks. 1474. aastal sai Tiefenist Memeli komtuur, mistõttu tal oli sidemeid ka Liivi orduga. Kaks aastat hiljem sai tast suurkomtuur ehk kõrgmeistri üks peamisi abilisi. Martin Truchseß von Wetzinghauseni kõrgmeistriks oleku ajal (alates 1477) kuulus Tiefen Poolaga rahulikku lahendust pooldavate ordukäsknike leeri, samas kui kõrgmeister püüdis Teise Thorni rahu sätteid sõjalisel teel tühistada. 1480. aastal sai Tiefenist Ida-Preisi Brandenburgi (praegu Ušakovo) komtuur. Tänu talle suudeti Poolaga rahumeelseid suhteid hoida ning ta esindas ordut diplomaatilistel missioonidel ka mujal Euroopas, eriti Saksamaal. 1489. aastal valis ordukapiitel Tiefeni kõrgmeistriks ning kohe pärast seda läks ta Poola kuningas Kazimierz IV juurde ning vandus talle Thorni rahu kohaselt truudust. Seega hoidis ta Poolaga häid suhteid, kuid püüdles ka ordu sisemise tugevdamise poole, plaanides ordumeistri autoriteeti uuesti tõsta ja taastada juba tunduvalt varem kaotsiläinud reaalne võim ordu Saksa ja Liivimaa harude üle. Selleks seadis ta sisse tihedad suhted ka Saksa-Rooma riigi valitseja Maximilian I-ga. 1492. aastal esitas uus Poola kuningas Jan I Olbracht plaani asustada ordu ümber Podooliasse, et see seal türklastega võitleks. See oleks tähendanud orduharu iseseisvuse lõplikku kadu ja tõenäoliselt ka selle hävingut. Tänu Maximiliani toetusele suutis Tiefen ordut sellest säästa. Kuid Jan Olbrachti nõudel pidi Tiefen ikkagi türklaste vastu ristiretkele minema. 1497. aasta suvel ratsutaski Tiefen 400 ordurüütliga Podooliasse, kuid haigestus seal tüüfusesse ja suri. Tema põrm maeti Königsbergi toomkirikusse. Ordu ajutiseks juhiks sai suurkomtuur krahv Wilhelm von Isenberg, Tiefeni parem käsi ja tema poliitika jätkaja, kes valis uueks kõrgmeistriks Saksi dünastiast pärineva riigivürsti Friedrich von Sachseni. Seoses kasvava Moskva-poolse ohuga taotles Tiefenilt 1497. aastal abi ka Liivi ordumeister Wolter von Plettenberg, kuid tema palvete realiseerumise nurjas lõplikult just kõrgmeistrile saatuslikuks saanud sõjaretk.
1284

Sajandid: 12. sajand – 13. sajand – 14. sajand Aastakümned: 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad – 1280. aastad – 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad Aastad: 1279 1280 1281 1282 1283 – 1284 – 1285 1286 1287 1288 1289 1284. aasta (MCCLXXXIV) oli 13. sajandi 84. aasta. 3. märts – Walesis kehtestati Rhuddlani statuut, millega võeti Walesi vürstkonnas kasutusele Inglise tavaõigus. Saare-Lääne piiskop Hermann väljastas üriku piiskopkonna mandriosa talupoegade koormiste kohta. 25. aprill – Edward II, Inglismaa kuningas 24. märts – Hughues III, Küprose kuningas 4. aprill – Alfonso X, Kastiilia kuningas (sündis 1221)
Arvo Alas

Arvo-Jürgen Alas (20. märts 1943 Tallinn – 18. september 2007) oli Eesti tõlkija ja diplomaat. Arvo Alas lõpetas 1970 Leningradi Ülikooli norra filoloogina. 1971–1981 töötas ta ajakirja Noorus toimetuses ning alustas selle kõrvalt tegevust tõlkija ja ajakirjanikuna. Aastatel 1981–1984 töötas Alas Eesti Kirjanike Liidus konsultandina. 1991 asus ta tööle Kopenhaagenisse Balti Informatsioonikeskusesse ning aastatel 1991–1996 oli ta esimene Eesti suursaadik Taanis ja Islandil, 1992–1996 ka Norras. 1997. aastast kuni surmani tegutses Arvo Alas vabakutselise tõlkijana. Arvo Alas suri Taanis ja on maetud Tallinna Metsakalmistule nn uuele kirjanike künkale. Arvo Alas tõlkis eesti keelde Norra, Taani ja Islandi kirjandust. Tema kaalukaimateks töödeks peetakse saagatõlkeid vanaislandi keelest (sh eriti saagakirjanduse tippteost Njálli saagat) ning Taani filosoofi Søren Kierkegaardi teoste tõlkeid. Tähelepanu- ja tänuväärne on Arvo Alase töö Skandinaavia autorite lasteraamatute tõlkimisel, tema raamatuis leidub teravmeelseid sõnaleide ja uudissõnu. Lisaks avaldas ta ajakirjanduses artikleid Põhjamaade kirjandusest, ühiskonnast ja poliitikast. Huvitava põikena koostas Arvo Alas 1982. aastal enam kui 40-leheküljelise kasahhikeelse kogumiku "Омир Гули. Omir Guli" eesti proosast. 2005. aastal ilmus Arvo Alaselt jutukogu "Piibuleidja". Sigurd Hoel "Patused suvepäikese all" (1972) Bjørnstjerne Bjørnson "Maateadus ja armastus" (1982) Rolf Stenersen "Edvard Munch" (1985) Tor Åge Bringsværd "Pinocchio paberid" (1988) Thorbjørn Egner "Sööbik ja Pisik" (1972) "Kardemoni linna rahvas ja röövlid" (1996) "Pillimees ronihiir, Morten ja Nukatuka metsarahvas" (2001) Ludvig Holberg "Mäeotsa Jeppe" (1978) "Valitud näidendid" (2005) Martin A. Hansen "Jonatani teekond. Valetaja" (1981) Jørgen-Frantz Jacobsen "Barbara" (1974) Novellid kogumikus "Taani novell" (1978) William Heinesen "Kadunud moosekandid" (1984) Hans Scherfig "Idealistid" (1979) Peter Seeberg "Karjased" (1985) Peter Høeg "Preili Smilla lumetaju" (1998) Søren Kierkegaard "Kartus ja värin. Meeliülendavad kõned" (1998) Vésteinn Lúdviksson "Kaheksa torustikust kostvat häält"(1971) Jón Óskar "Minu silmad ja sinu silmad" (1976) Novellid kogumikus "Islandi novell" (1979) Jón Helgason "Sõnade jäljed tänaval"(1981) Svava Jakobsdóttir "Pidu ilumüüri ääres" (1986) Njördur P. Njardvík "Surmamõistetud" (1990) Guðbergur Bergsson "Luik" (2005) Grettir Ásmundripoja saaga (1982) Njálli saaga (2001) "Viikingid Vinlandis: Eiríkr Punase saaga. Gröönlaste saaga" (2003) "Viikingite hea äri õpetus" (2004) Mihhail Steblin-Kamenski "Islandi kultuur" (1974) 1998 – Aleksander Kurtna nimeline auhind 2002 – Valgetähe IV klassi teenetemärk Arvo Alasel on kaks poega: ajakirjanik ja tõlkija Askur Alas, kes jätkab isa tööd Skandinaavia kirjanduse eestindamisel, ja ettevõtja Annar Alas. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Berend Johann von Schulmann

Berend Johann von Schulmann (12. veebruar (vkj 2. veebruar) 1660 – 10. oktoober (vkj 29. september) 1746 Tallinn) oli Rootsi sõjaväelane ja Eestimaa rüütelkonna peamees. Berend Johann von Schulmann sündis Ao, Salla, Koila, Mõisamaa ja Tammiku mõisniku Berend von Schulmanni (1623–1709) ja Tõdva-Kõnnu mõisnik Otto Reinhold von Nierothi ( –1654) lese Gertrude von Baranoffi ( –1694) pojana. Gertrude oli ka Rootsi väejuhi ja riigitegelase Carl Gustaf Nieroth ema. Ta teenis Rootsi armees kus sai majori auastme. 1713–1715 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees ja hiljem Eestimaa maanõunik. Talle kuulusid Ao, Salla, Koila ja Mõisamaa mõis Berend Johann von Schulmann abiellus 1684. aastal Anna Elisabeth von Uexkülliga. Abielust sündis seitse last kes kõik surid noorelt. Schulmann Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
1285

1285. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad - 1280. aastad - 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad Aastad: 1280 1281 1282 1283 1284 - 1285 - 1286 1287 1288 1289 1290 ... Tallinn ühines Hansa liiduga. ... ... ...
Phillipsi kõver

Phillipsi kõver on majandusteaduses mudel, mis väljendab seost nominaalpalkade ja tööpuuduse vahel. Seda mudelit on majandusteadlased kasutanud inflatsiooniseoste selgitamisel. William Phillips, Uus-Meremaal sündinud majandusteadlane, tegi 1958. aastal uurimuse "Töötuse ja palkade määra muutuse vaheline seos Inglismaal 1861–1957", mis avaldati kvartaliajakirjas Economica. Selles uurimuses kirjeldas Phillips, kuidas ühel perioodil oli Inglismaa majanduses pöördvõrdeline seos palkade muutumisel ja töötusel. Sarnast sõltuvuse mustrit leiti ka teiste maade puhul. Aastal 1960 leidsid Paul Samuelson ja Robert Solow inflatsiooni ja töötuse vahel kindla seose: kui töötuse määr on kõrge, siis inflatsioon on madal ja ümberpöördult.
Vabariigi Valitsuse koosolek 8. jaanuaril 1936

Vabariigi Valitsuse koosolek 8. jaanuaril 1936 toimus Toompea lossi remondi tõttu toimus koosolek Välisministeeriumi hoones. Koos olid: peaminister Konstantin Päts, peaministri asetäitja Kaarel Eenpalu, ministrid Julius Seljamaa, Otto Sternbeck, Nikolai Kann, Nikolai Talts, Karl Selter, Johan Müller, Paul Lill, kaitsevägede ülemjuhataja Johan Laidoner, riigikontrolör Karl Soonberg, riigisekretär Karl Terras, koosolekust osa võtma kutsutud Hans Oidermaa ja Juhan Kaarlimäe. Juhatas Konstantin Päts. Koosolek algas kell 21.15, lõppes 9. jaanuaril 1936 kell 0.15. Koosolek otsustas võtta täitmisele järgmised Riigivanema otsused: Rahvuskogu kokkukutsumiseks rahvahääletamise seaduse dekreedina väljakuulutamise ning Riigikogule esitamise kohta (Kohtuministri ettepanek 8. jaanuarist 1936 nr. 1894) Rahvuskogu kokkukutsumise otsuse rahvahääletamisele panemise kohta (Kohtuministri ettepanek 8. jaanuarist 1936 nr. 1905). Riigivanema otsus avaldati. Rahvahääletus 23., 24. ja 25. veebruaril. Uus Eesti, 9. jaanuar 1936, nr. 8, lk. 1. Vabariigi Valitsuse koosoleku protokoll 8. jaanuarist 1936 nr. 3
Katrina Leung

Katrina Leung (lihtsustatud hiina keeles 陈文英; traditsioonilises hiina keeles 陳文英; pinyinis Chén Wényīng, tuntud ka kui Chan Man Ying, Chen Wen Ying, Luo Zhongshan, Salongidaam) on endine hiina päritolu USA ja Hiina Rahvavabariigi luuraja (topeltagent). Leung emigreerus USAsse 1970. aastal. Tal oli Hiina Vabariigi pass, mille järgi ta oli sündinud 1954. aastal Guangzhous. Ta õppis Cornelli ja Chicago ülikoolis. Ülikooliõpingute ajal võttis temaga ühendust FBI, kes tahtis saada infot mõnede Leungi tuttavate kohta. 1981. aastal algatas FBI uurimise kahtlustades Leungi info kogumises Hiina RV kasuks. Uurimise käigus saadud info tõttu värvati ta 1982. aastal FBI agendiks. FBI eriagent James Smith lootis talt saada infot Hiina RV luuretegvuse kohta. 1984 sai Leung USA kodakondsuse. FBI plaanide kohaselt sai Leungist Hiina julgeolekuministeeriumi agent. 1990 sai FBI teada, et Leung on paljastanud Hiina julgeolekuorganeile infot USA salaoperatsioonide ja vastuluureprogrammide kohta, kuid kuna tema kaudu saadud infot Hiina kohta hinnati kõrgemalt kui tekitatud kahju, teda ei vahistatud. Leungi kaitses ka James Smith, kellega tal oli tekkinud intiimsuhe. Leung vahistati alles 2003. aastal. Tõestusmaterjali puuduse tõttu ei saanud teda spioneerimises süüdistada. Leung tunnistas end süüdi valetamises ning maksudokumentides valeandmete esitamises. 2005. aastal sai ta karistuseks 10 000 USA dollarit trahvi ja 100 tundi ühiskondlikult kasulikku tööd. Leungil oli intiimsuhe ka teise FBI agendiga, Lawrence Livermore'i Riikliku Laboratooriumi vastuluure juhi William Clevelandiga, keda on kahtlustatud Leungile salastatud info edastamises. Võlad, saamahimu ja kiuslikud naised utsitavad kodumaad maha müüma, Postimees, 27. september 2008
1286

1286. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad - 1280. aastad - 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad Aastad: 1281 1282 1283 1284 1285 - 1286 - 1287 1288 1289 1290 1291 ... ... ... 22. november – Erik Klipping, Taani kuningas ja Eestimaa hertsog
Iraani-Iraagi sõda

Iraani-Iraagi sõda oli piirisõda Iraani ja Iraagi relvajõudude vahel 22. septembrist 1980 kuni 20. augustini 1988. Sõda alustas Şaddām Ḩusayni juhitud Iraak, et tagasi saada 1971. aastal Iraani valdusse läinud Hormuze väina saari (mille hõivas Iraan, kui Briti väed sealt lahkusid) ja vähendada šiiitide poliitilist mõju (muuhulgas süüdistas Iraak Iraani kurdide vabadusvõitluse toetamises). Juba 1975 tühistas Iraak ühepoolselt piirikokkuleppe Iraaniga. Tänu naftamüügist saadud tulule ostis Iraak 1980. aastail 10% maailma relvaturul pakutavast sõjamaterjalist, tootis ise keemiarelva (kasutas seda ka sõjas) ja alustas tuumapommi valmistamist, saades selleks abi peamiselt Lääne-Euroopa riikidelt (ei saanud valmis). Kuni 1990. aastateni oli Iraak maailma suurim relvaimportija. Sõja algul olid mõlema poole sõjajõud umbkaudu võrdse suurusega. Sõja lõpul oli Iraagi armeel märkimisväärne materiaalne ülekaal: kopterite osas 2,5-kordne, suurtükkide osas 4-kordne, tankide osas 4,5-kordne ja sõjalennukite osas koguni 8-kordne. Iraani riiki juhtis sõja ajal ajatolla Rūḩollāh Khomeynī. Iraaki juhtis Şaddām Ḩusayn. Enamik lääneriike (sealhulgas USA ja Nõukogude Liit), kes kartsid islamirevolutsiooni-järgse Iraani poliitilise mõju kasvu, toetas Iraaki. Sellegipoolest müüsid nii USA kui ka Nõukogude Liit aeg-ajalt relvi ka Iraanile. Raha sai Iraak ka araabia maadelt: Saudi Araabialt 30,9 miljardit dollarit, Kuveidilt 8,2 miljardit dollarit ja Araabia Ühendemiraatidelt 8 miljardit dollarit. Sõjategevus kestis vahelduva eduga 1988. aasta relvarahuni. Sõja ajal surus Iraak maha riigi enamususkkonna šiiitide poliitilist tegevust ja Põhja-Iraagi enamusrahvuse kurdide vabadusvõitlust, kasutades nende vastu muuhulgas keemiarelva. Iraan kaotas 400 000 meest (sh 45 000 alaealist). Iraak kaotas 300 000 meest. Riikide piirid sõja tulemusena ei muutunud. Mõlemad pooled kuulutasid end sõja võitjaks. Iraani-Iraagi sõja videoarhiiv (inglise keeles) Sajed (Iraan). Sõja ametlik sait. Artiklid ja mälestused. (inglise keeles) Dokumentaalfilm sõjast (inglise keeles) USA mereväe publikatsioon: Iraani–Iraagi sõja õppetunnid. 1990 (inglise keeles) Hollandlasele esitati süüdistus mürkainete müümise eest Saddamile. 2005 (inglise keeles) USA sõjalaev Vincennes tulistas alla Iran Airi tsiviillennuki 300 reisijaga (inglise keeles)
Kolmikmiil

Kolmikmiil on eestikeelne vaste Inglise ljööle, ajaloolisele pikkusmõõdule. Kolmikmiil võrdus kolme Inglise miiliga ehk 4828 meetriga. Eesti keeles on kolmikmiili nimetatud ka penikoormaks. Kolmikmeremiil Seitsmepenikoormasaapad
Erkki Luuk

Erkki Luuk (sündinud 14. veebruaril 1971 Tartus) on eesti kirjanik, kunstnik, keele- ja kognitiivteadlane. Ta kaitses 2001. aastal Tartu Ülikoolis magistritöö semiootikas teemal "Tähenduse lineaarne ja hierarhiline struktuur"(juhendaja Igor Černov ning 2009. aastal Tartu Ülikoolis doktorikraadi üldkeeleteaduses tööga "The noun/verb and predicate/argument structures". Kunstnikuna töötab ta teksti, performance'i, installatsiooni, muusika, skulptuuri ja maaliga. Ta on osalenud mitmel soolo- ja grupinäitusel nii Eestis kui ka välismaal. "Ornitoloogi pealehakkamine", 2002 "Valitud luuletused", 2008 "Tammeöö", 2012 koos Tanel Randeriga "Sissejuhatus eikuhugi (ilma vähimagi lootuseta kunagi välja pääseda)" (raamatu "Sissejuhatus keeleteooria alustesse" arvustus) – Sirp 15. juuni 2012, lk 6. "Keskealine valge mees Erkki Luuk: olen süüdi selles, et mul peaks olema palju võimu, teiseks selles, et mul seda pole" (essee) – Eesti Ekspress 12. aprill 2023. 2003 Betti Alveri kirjandusauhind ("Ornitoloogi pealehakkamine") http://ygalerii.blogspot.com/2010/11/erkki-luuk-ja-c-uriaadi-lopp-19-nov-11.html http://www.kunstihoone.ee/sisu.php?mode=pl_kunstihoone_yritused&yid=423&yritus=n2itus&asukoht=Linnagalerii&aeg=arhiiv&lang=eng&club=1&page=15 Maailmaloomisliturgia "Tammeöö :: turnigürh"[alaline kõdulink] Raamat salatseb autori nimega, Postimees, 4. veebruar 2003 Erkki Luuk Eesti Teadusinfosüsteemis
Yū Kikumura

Yū Kikumura (jaapani 菊村 憂, Kikumura Yū, sündinud 1947 Miyazaki prefektuuris Jaapanis) on endine terrorirühmituse Jaapani Punaarmee liige. Ta arreteeriti 1986 Schipholi lennujaamas Amsterdamis, kui tema pagasist leiti pomm. Ta saadeti Jaapanisse, kuid pääses karistusest. Kikumura vahistati uuesti 12. aprillil 1988 USA New Jersey Turnpike'i maantee äärses puhkekohas ja talt leiti 3 püssirohuga torupommi. Süüdistuse kohaselt kavatses ta rünnata USA armee värbamispunkti. Ta mõisteti süüdi 29. novembril 1988 loata lõhkeainete käsitlemises ja transpordis ning passieeskirjade rikkumises. Ta vabanes 18. aprillil 2007 pärast 221 kuud vangistust (veidi üle 18 aasta) ADX Florence supermax vanglas Florence'is Colorados. Pärast vabanemist saadeti ta Jaapanisse, kus ta kohe arreteeriti dokumentide võltsimises süüdistatuna. Ta vabastati oktoobris 2007.