laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ludvig Parkas

Ludvig Parkas (11. august 1900 Kolga vald, Harjumaa – 26. märts 1942 Vjatlagi vangilaager, Kirovi oblast, Venemaa) oli eesti majandusteadlane. Ta õppis aastatel 1924–1931 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kaubandusosakonnas, korporatsiooni Vironia liige. Aastatel 1921–1933 oli Eesti Panga ametnik, alates 1933 välisjaoskonna juhataja. 1937 valiti Eraettevõtete Ametnikkude Koja liikmeks, 1. (ettevõtete) sektsiooni esimees. Kaitseliidu Tallinna maleva Kalevi malevkonna liige. Arreteeriti NKVD poolt 19. juulil 1940 Tallinnas, suri Vjatlagis. Laulatatud: Ludvig Parkas ja Leida Willemson. Päewaleht nr. 42, 13. veebruar 1925 Ametnikkudekoja koosseis, 1. (ettevõtete juhtkonna-) sektsioonist waliti ... 4. Ludvig Parkas (Eesti Pank Tall.) 538h... Postimees nr. 8, 9. jaanuar 1937 Tänaseid sünnipäewi. Postimees nr. 213, 11. august 1939 5. Ludvig Barkas'e perekonnanimeks on „Parkas" ning tema Nõmmel, Olevi 13, asuva õlikuubedetööstuse firmaks „Ludvig Parkas". Kaubandus-Tööstuskoja Teataja Nr. 7. XV aastakäik, 1. aprill 1940
Fromhold Lauristin

Fromhold Lauristin (10. veebruar 1900 Tallinn – 11. oktoober 1964 Toronto) oli eesti majandusteadlane. Õppis 1921–1926 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kaubandusosakonnas ja 1926–1927 õigusteaduskonnas, Korporatsioon Vironia liige. Osales Vabadussõjas, 1917–1921 ETK ametnik, hiljem pearaamatupidaja, 1921–25 AS Tartumaa Pank ametnik. 1926–1927 Tartu Töösturite Ühispanga asjaajaja, 1927–1929 AS Krediit Pank Haapsalu, 1929–1933 Tartu osakonna juhataja. 1933–1934 AS Sakala Pank juhatuse esimees, 1934–1937 AS Krediit Pank pearaamatupidaja, alates 1937 asedirektor. Kinnisvarade Kasutamise Aktsiaseltsi juhatuse liige. 1937 valiti Eraettevõtete Ametnikkude Koja liikmeks 1. (ettevõtete) sektsioonis. 1944 põgenes Rootsi, hiljem siirdus Kanadasse. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Belarus

Belarus (Беларус, nõukogude ajal Беларусь) on traktorimark, mida on toodetud alates 1946. aastast Minski traktoritehases. Belarus on väga hästi tuntud endistes Nõukogude Liidu liiduvabariikides ning neid eksporditakse rohkem kui 100 riiki, näiteks Ameerika Ühendriikidesse ja Kanadasse. Traktoreid Belarus valmistatakse võimsusvahemikus 8-355 hobujõudu. Tavapärasesse tootevalikusse kuuluvad masinad: Belarus-152 Belarus-132H Belarus-320 Belarus-422 Belarus-550 Belarus-80.1 Belarus-622 Belarus-932 Belarus-1025 Belarus-1220.1 Belarus-1221 Belarus-1523 Roomiktraktor Belarus-1502 Belarus-2022 Roomiktraktor Belarus-2013 Belarus-3022DB Belarus-3522 Spetsiifilisse tootevalikusse kuuluvad masinad: Belarus-921.2 Belarus-321.3 Belarus-921.4 Belarus-921.6 Belarus-100X (ees keskel üks ratas) Eestis tegeleb traktorite Belarus müügi ja hooldamisega 1991. aastal asutatud OÜ Türi Bel-Est. [1]
Pat Metheny

Patrick Bruce Metheny (sündinud 12. augustil 1954 Lee's Summiti linnas Missouri osariigis Ameerika Ühendriikides) on USA džässkitarrist ja helilooja. Tema praeguseks enam kui 40 aastat kestnud karjääri on mahtunud väga palju ansambleid ja plaadisalvestusi. Metheny on ainus muusik, kes on võitnud Grammy kümnes kategoorias. Metheny debüütalbum oli ECM-i plaadimärgi all 1976. aastal ilmunud "Bright Size Life", mis oli märgilise tähendusega ka teise legendaarse džässmuusiku, bassist Jaco Pastoriuse karjääris. Tuntumaid Metheny ansambleid on aga Pat Metheny Group, mis loodi 1977. aastal ja on välja andnud 11 üliedukat stuudioalbumit. Kollektiivi eestvedaja oli pikka aega lisaks Methenyle klahvpillimängija Lyle Mays, kes on ka paljude Pat Metheny kirjutatud lugude kaasautor. Iseäranis 1980. aastatel anti erakordselt palju kontserte üle terve maailma, aga ansambli populaarsus ei vaibunud ka hiljem. Pat Metheny on piire ja žanre ületav erakordne džässmuusik, kes on olnud suuteline haarama oma lihtsa ja kaunilt meloodilise helikeelega laiu masse. Samas on ta alati tundnud huvi ka vabaimprovisatsiooni vastu ja katsetanud ekstreemsemaid lähenemisi. Oma suurimateks mõjutajateks on ta pidanud nii saksofonist Ornette Colemani kui ka kitarrist Wes Montgomeryt. Metheny on tundnud suurt huvi ka Lõuna-Ameerika muusika, iseäranis Brasiilia rütmide vastu, teinud koostööd muusikutega kõikjalt maailmast. Kitarrimaailmas on ta revolutsionäär ka selles mõttes, et on disaininud 42-keelelise Pikasso-kitarri ja kasutanud muusikaliste tekstuuride kujundamisel sageli kitarrsüntesaatorit. Pat Metheny on käinud ka Eestis, esinenud festivalil Jazzkaar 27. aprillil 2014. Tallinnas võis näha ja kuulda tema ansamblit Pat Metheny Unity Group. Jazzkaare peaesineja on Pat Metheny. Postimees Tallinn, 28.10. 2013] [1]Joosep Sang. Kauni kulminatsiooniga pidulik nädal. Sirp, 30.04.2014
Ruhmeshalle

Ruhmeshalle (tõlgitud kui 'kuulsuste hall', 'kuulsuste koda') on Dooria stiilis kahe tiiva ja peamise vahemikuga kolonnaadpaviljon Münchenis. 1850. aastal valminud ehitise projekteeris arhitekt Leo von Klenze endise Baieri kuninga Ludwig I heaks. See asub Müncheni linnaväljaku Theresienwiese ääres ja on ehitatud osana kompleksist, mis hõlmab samuti Bavariaparki ja Bavaria kuju. 68 meetrit pikk ja 32 meetrit lai ehitis on ehitatud Kelheimist toodud paekivist. Paviljonis seisavad austusavaldusena Baieri kuningriigi kiiduväärt ja silmapaistvate inimeste büstid. Samal eesmärgil ehitati Walhalla mälestusmärk kogu Saksamaale. Martin Schongauer Martin Behaim Adam Kraft Konrad Celtes Johannes Tritheim Michael Wolgemut Hans Holbein vanem Wilibald Pirkheimer Veit Stoss Albrecht Altdorfer Hans Burgkmair vanem Johann Eck Konrad Peutinger Peter Apian Lucas Cranach vanem Christoph Amberger Hans Jacob Fugger Hans Sachs Orlando di Lasso Christoph Schwartz Peter Canisius Peter Candid Johann t'Serclaes von Tilly Gottfried Heinrich Graf zu Pappenheim Elias Holl Franz von Mercy Christoph Scheiner Bartolomäus Holzhausen Johann von Mandl Jakob Balde Joachim von Sandrart Caspar von Schmitt Andreas Wolf Adriaen van der Werff Franz Reich Balthasar Neumann [[Baieri kuningas Ludwig I Wiguläus von Kreittmayr Sigmund Graf von Haimhausen Michael Ignatz Schmidt Joseph Vogler Benjamin Thompson Jean Paul Georg Friedrich von Reichenbach Joseph von Fraunhofer Lorenz von Westenrieder Johann Michael Sailer Martin Schongauer Martin Behaim Adam Krafft Conrad Celtis Johannes Tritheim Michael Wolgemut Hans Holbein vanem Willibald Pirkheimer Veit Stoss Albrecht Altdorfer Hans Burgkmair Johann Eck Conrad Peutinger Leonhard von Eck Peter Apian Lucas Cranach vanem Christoph Amberger Hans Jacob Fugger Hans Sachs Orlando di Lasso Christoph Schwartz Peter Canisius Peter Candid Johann t'Serclaes von Tilly Gottfried Heinrich Graf zu Pappenheim Elias Holl Franz von Mercy Christoph Scheiner Bartolomäus Holzhausen Johann von Mandl Jakob Balde Joachim von Sandrart Caspar von Schmitt Andreas Wolf Adriaen van der Werff Franz Reich Balthasar Neumann Baieri kuningas Ludwig I Wiguläus von Kreittmayr Sigmund Graf von Haimhausen Michael Ignatz Schmidt Joseph Vogler Benjamin Thompson Jean Paul Georg Friedrich von Reichenbach Joseph von Fraunhofer Lorenz von Westenrieder Johann Michael Sailer Heinrich von Hess Leo von Klenze Peter Cornelius Clara Ziegler I. Meischer
Kestvate sõjaliste konfliktide loend

Siin on loend praegu kestvatest sõjalistest konfliktidest üle maailma, millest tekib jätkuvalt vägivalda.
Esinemishirm

Esinemishirm ehk glossofoobia on hirm igasuguse avaliku esinemise, sealhulgas avaliku sõnavõtu ees. Sõna "glossofoobia" tuleneb kreekakeelsetest sõnadest γλῶσσα (glōssa), mis tähendab keelt, ja φόβος (phobos), mis tähistab hirmu või kartust. Esinemishirm on tavaliselt hirmude kompleks, mille puhul kardetakse peamiselt seda, mida teised inimesed arvavad, teiste ees häbisse jäämist ning seda, et välimus ei ole korras. Esinemishirmu põhjuseid võib olla palju: publiku arvukus, esinemise tähtsus, teema kesine valdamine, kogenematus kõnelejana, ürituse tähtsus. Enamasti on tegu esineja sisehirmudega, väliseid hirme on tunduvalt vähem. Inimene tunneb tugevat ärevust kas enne verbaalset suhtlust inimgrupiga või sellist olukorda ette kujutades; soovi vältida olukordi, kus võiks sattuda tähelepanu keskpunkti; füüsilist ebamugavust, iiveldust või paanikatunnet. Füsioloogiline komponent – need on muudatused närvi- ja hormonaalsüsteemis, mis muu hulgas avalduvad kiirenenud pulsis, kuivas suus, higistamises, käte värinas, katkendlikus hingamises, iivelduses ja silmanägemise hägustumises. Tunnetuslik komponent – see avaldub eelkõige keskendumisraskustes, mõtte kinnijooksmises, oma võimete ja soorituse negatiivses hindamises ja suuremas teadlikkuses (sh ollakse liialt keskendunud iseendale, mitte ülesandele). Samuti avaldub tunnetuslik komponent selles, et keskendutakse liialt sellele, kuidas teised esinemist vastu võtavad. Afektiivne komponent – tuntakse hirmu, paanikat, ebakindlust ja alaväärsustunnet. Käitumuslik komponent – siinkohal tulevad välja probleemid loomuliku käitumisega esinemise ajal. See tähendab muu hulgas vähe väljendusrikast (või liiga väljendusrikast) sooritust, probleeme esinemisrütmiga, mahalugemise vigu ja muid käitumuslikke muudatusi, nagu ärritus, publiku vältimine jms. Umbes 75% inimestest tunneb enne avalikku esinemist närvilisust või rahutust ehk esinemishirmu. Glossophobia.com. "Esinemishirm on ohjeldatav". Äripäev, 17. mai 2011. Avalik esinemine[alaline kõdulink]. "Treating... social anxiety disorder". Garcia-Lopez, L. J. (2013) Madrid: Piramide. "Lavahirm: mis see veel on?" AvalikEsinemine.net, 12. mai 2017. Hamilton, C. (2008) [2005]. "Communicating for Results, a Guide for Business and the Professions" (8th edition). Belmont, CA: Thomson Wadsworth.
Paul Laan

Paul Laan (Paul Kirschmann; sündinud 28. augustil 1928 Narvas) on eesti filoloog ja luuletaja. Paul Laan sündis Narvas tolliametniku perekonnas. Elas Paldiskis 1930–1939 ja Haapsalus 1939–1944. Aastatel 1942–1944 õppis Laan Haapsalus tänases Läänemaa Ühisgümnaasiumis. 1944. aastal põgenes Rootsi. Alates 1946. aastast elab Stockholmis, kus lõpetas 1948 eesti gümnaasiumi ning õppis 1950–1955 Stockholmi Ülikoolis rootsi kirjandust, üldist kirjanduslugu, saksa keelt ja soome-ugri keeli ning täiendas end eesti keele alal Uppsala Ülikoolis 1972. aastal. 1956. aastal lõpetas raamatukogunduskursused Rootsi kuningliku raamatukogu juures. 1966. aastal sai filosoofia litsentsiaadi kraadi rootsikeelse väitekirjaga "Allakäigumotiiv Bertil Malmbergi luuletuskogus "Värsid piiril" (1963)". Aastatel 1961–1979 töötas pangaametniku, raamatukoguhoidjana, õpetajana keskkoolides, sh Stockholmi eesti gümnaasiumis. 1974–1978 eesti keele õpetaja Uppsala Ülikoolis, alates 1970. aastast Rootsis tegutseva eesti keele ja kirjanduse instituudi teadussekretär, 1971 eesti keele lektor ja eesti keele instituudi juhatuse esimees aastast 1985. 1970. aastast oli ta Stockholmi Ülikooli soome keele kateedri eesti osakonna juhataja. Ta on olnud Välismaise Eesti Kirjanike Liidu (mis liitus Eesti Kirjanike Liiduga) liige, ning on Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis liige, Eesti Teaduse Instituudi liige. Johannes Aaviku Seltsi auliige. 1959–1965 oli ajakirja Mana toimetuse sekretär. Toimetanud peamiselt filoloogiateemalisi raamatuid. Avaldanud luuletusi, artikleid ja arvustusi Manas, Teatajas, Rootsi Eesti Päevalehes jm. Oli 1980. ja 1990. aastail Johannes Aaviku ning Marie Underi ja Artur Adsoni eraarhiivide hoidja Stockholmi Ülikooli juures, kuni andis need arhiivid 1996 üle Eesti Kirjandusmuuseumile Tartus. Oli Underi-Adsoni Fondi looja ja kauaaegne esimees, kes algatas ja aitas korraldada Marie Underi ja tema perekonna ümbermatmise Stockholmi Metsakalmistult Tallinna Rahumäele 2016. aasta juunis. 2004 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2023 Rootsi Eestlaste Liidu kultuuriauhind "Mõttelend: pilte ja peegeldusi", Stockholm 1972 (aforismide ja luuletuste kogu) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Eesti Kirjanike leksikon, 2000, lk 264. (Oskar Kruus) Leksikon Eesti teadlased väljaspool kodumaad, Stockholm 1984. Eesti Kirjandus paguluses, Lund 1973. Eesti Päevaleht 3. september 1998 (D. Papp) Teataja 26. september 1998 (D. Papp) Helgi Vihma. Aaviku Seltsi auliige fil. lic. Paul Laan = Honorary member of Aavik Society Paul Laan, Fil. lic. – Kogumik Artikleid ja arhivaale. 2. Tallinn, 1999. (Keeleuuenduse Kirjastik ; B3). Lk 223–224 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=1279
Jaapani aed

Jaapani aed on aia tüüp, mida iseloomustab looduslähedus, minimaalsus ja lihtsus. Jaapani aed jäljendab loodust sellisena, nagu see on. Jaapani traditsioonilisi aedu võib jagada kolme tüüpi: tsukiyama (mäeaiad), karesansui (kuivad aiad) ja chaniwa aiad (teeaiad). Jaapani aed sai alguse 612. aastal, kui Jaapani diplomaatiline missioon külastas Hiinat ja sai inspiratsiooni Hiina aiakunsti budistlikest elementidest. Budistide aias oli kõigil elementidel oma usuline tähendus: rada tähendas virgumisteed, muld ja pinnas tähendasid viljakust ja virgumismeele eest hoolitsemist. Kuigi Jaapan võttis vastu budismi, ei loobutud ka oma rahvuslikust usundist šintoismist. Nii on Jaapani aiakujunduses näha nendele kahele usundile viitavaid elemente. Jaapani aiaga käivad kaasas teatud figureerivad elemendid. Kõigel on lisaks dekoratiivsele funktsioonile alati ka sügavam tähendus. Jaapani aias sümboliseerivad suured kivid mägesid ja kaljusid. Kive kasutatakse ka ehitistes, sildades ja teeradades, tiikide ja ojade kujundamiseks on mõeldud väiksemad kivid ja kruus. Kuiva maastikuga Jaapani aias tähistavad suured kivid mägesid, saari ja jugasid, kruus ja liiv asendavad vett. Jaapani aiast (välja arvatud kuiva maastikuga aiast) ei puudu kunagi vee-element. Tiik tähistab merd, järve, tiiki või jõge. Veesilm on enamasti asümmeetriline. Kosk sümboliseerib aga inimese olemust: sündi, kasvamist ja surma. Laternad on Jaapani aiakujunduse olulised elemendid. Need on tavaliselt kivist, erineva kuju ja suurusega ning asetatud hoolikalt valitud kohtadesse, näiteks saartele, poolsaarte otstesse või märkimisväärsete ehitiste kõrvale, kus nad näitavad valgust ning sealsete ehitiste esteetilist poolt. Sillad on Jaapani aia ühed tähtsamad elemendid, mis liidavad omavahel kokku saari ja väikseid tiike. Need on tavaliselt ehitatud kas puidust või kivist ning võivad olla kas kaarja (soribashi) või lameda (hirabashi) kujuga. Mõnikord värvitakse templite aedades olevad sillad Hiina traditsiooni järgides punaseks, kuid enamasti on need ikkagi värvimata. Iga taim valitakse vastavalt esteetilistele põhimõtetele, et varjata soovimatuid vaateid, olla teatud aiafunktsioonide taustaks ning luua maastikumaali või postkaarti meenutav kaunis pilt. Taimed, näiteks vaher ja kirsipuu, valitakse tihti aastaaja värvide järgi ning on asetatud nii, et nende ilu välja paistaks. Samuti kasutatakse palju sammalt. Taimed on aedades hoolikalt ja läbimõeldult paigutatud ning kantakse suurt hoolt selle eest, et nende ilu oleks püsiv. Puud, põõsad ja muruplatsid on lõigatud täpsete mõõtude järgi. Talvisel ajal kaitstakse puid ja põõsaid külma eest, kattes neid õlekõrte ja riidega. Islami aed Teetseremoonia Jaapani aiad Eesti Njingma Budismi Entsüklopeedia (ENBE), 2015 History of the Japanese Garden Stacey Priestley, 21 jaanuar 2010 Garden Elements 27. august 2011 Ponds, Waterfalls and Bridges
Hubert de Givenchy

Hubert de Givenchy (sünninimi Hubert James Marcel Taffin de Givenchy; 21. veebruar 1927 Beauvais – 10. märts 2018 Pariisi lähedal) oli prantsuse moelooja, 1952. aastal asutatud Givenchy moemaja rajaja. Krahv Hubert James Marcel Taffin de Givenchy sündis 21. veebruaril 1927 Givenchy markii Lucien Taffin de Givenchy noorema pojana. Tema vanem vend Jean-Claude de Givenchy oli hilisem firma Parfums Givenchy juht. Givenchy õppis Pariisi kuulsas kunstikoolis École des Beaux-Arts'is. Tema muusaks peetakse Audrey Hepburni, keda Givenchy riietas sellistes filmides nagu "Sabrina", "Funny Face" ja "Hommikueine Tiffany juures". Viimases neist kandis Hepburni kehastatud Holly Golightly 'väikest musta kleiti', kokteilikleiti, mis on tõusnud ikooni staatusesse. Audrey Hepburnile pühendas ta ka parfüümi "l'Interdit". Lisaks Audrey Hepburnile kandsid tema loomingut sellised moeikoonid nagu Grace Kelly, Jacqueline Kennedy Onassis, Wallis Simpson, Jane Fonda ja paljud teised. Hubert de Givenchy suri 91-aastaselt Pariisi lähedal asuvas lossis une pealt. "Hubert de Givenchy, maker of style icons, dies aged 91". The Guardian. 12. märts 2018. Vaadatud 13. märts 2018. Givenchy koduleht
Tiera

Tiera, ka Iku-Tiera Nieranpoika, on kõrvaltegelane Soome ja Karjala rahvuseeposes "Kalevala", Lemminkäise vana sõber ja sõjaseltsiline. "Kalevala" kolmekümnendas runos külastab Põhjalasse sõjaretkele suunduv Lemminkäinen Tierat, meenutab talle vanu ühiseid sõjaretki ja kutsub endaga kaasa. Tiera haarab seinalt piigi, rõivastab end turvisesse ja kiirustab Lemminkäisega kaasa, oma perest ja vastsest naistest hoolimata. Lemminkäinen ja Tiera asuvad Põhjalasse purjetama, kuid nende lähenemist tajunud Põhjala emand saadab nende vastu kõva pakase, mis jätab nende laeva merele jäälõksu. Lemminkäinen ja Tiera jõuavad külma käes kannatades hädavaevu koju tagasi. Tema kohta esineb ka teisendnimetusi Kuura, Tuura, Teura ja Liera. J. A. Porter (1868). Selections from the Kalevala. Leypoldt & Holt. lk 36. A Study Guide for Elias Lonnrot's "Kalevala". Gale, Cengage Learning. 2016. ISBN 9781410350343. lk 22–23. Lönnrot, Elias (koostaja; 1959). Kalevala. Tõlkinud August Annist. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus. lk 216–221. "Kalevala" 30. runo "Lemminkäinen ja Tiera". Projekt Runeberg. (soome keeles)
Copa América

Copa América on Lõuna-Ameerika jalgpalliliidu CONMEBOL-i korraldatud meistrivõistluste turniir. Esimene meister selgus 1916. aastal. Võistlustel osalevad Argentina, Boliivia, Brasiilia, Tšiili, Ecuadori, Colombia, Paraguay, Peruu, Uruguay ja Venezuela koondised. Lisaks on 1993. aasta meistrivõistlustest alates on turniirile kutsutud meeskondi ka mujalt maailmast, kuid seni on võit jäänud alati Lõuna-Ameerikasse. 1997. aastani tunti vastavat võistlust nimega "Lõuna-Ameerika rahvuskoondiste meistrivõistlused" (Campeonato Sudamericano de Selecciones). Uruguay – 15-kordne meister Argentina – 15-kordne meister Brasiilia – 9-kordne meister Paraguay, Peruu ja Tšiili – 2-kordne meister Boliivia ja Colombia – 1-kordne meister Aita täiendada seda artikli alaosa! 2015. aasta Copa América Copa América Centenario 2019. aasta Copa América Turniiride arhiiv
Vallo Kalamees

Vallo Kalamees (sündinud 26. jaanuaril 1962) on eesti fotograaf ja fotograafiaõpetaja. Ta on peamisi Tartu Kõrgema Kunstikooli fotoosakonna asutajaid. Vallo Kalamees on lõpetanud Tallinna 44. keskkooli, õppinud Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust, Tallinna sidekoolis (praeguses Tallinna Polütehnikumis) fotograafiat ning toonases Lahti Polütehnikumi kunsti ja meedia koolis. Aastatel 1985–1997 töötas ta Tartu noorte tehnikamajas fotoringi õpetajana, 1989–1991 juhtis galeriid Illegaard, 1990–1993 töötas Eesti Kirjandusmuuseumis fotograafina. Aastatel 1992–2000 töötas ta Tartu Kunstikoolis fotograafia lektorina ja osakonnajuhatajana ning 2001–2022 Kõrgemas Kunstikoolis Pallas (mis kuni 2018. aastani kandis Tartu Kõrgema Kunstikooli nime) professori abi ja lektorina. Vallo Kalamehe isa on mükoloog Kuulo Kalamees, tema õde on Külli Kalamees-Pani. 1983 "Harjutusi fotograafias" 1991, 1992 "Eesti maastikud" 1993, 1994 "Psühhedeelsed mängud" 1995, 1997, 2003 "Landarte andante" 2012 "Midagi, mida ma tahtsin teile veel ära ütelda" 2022 "3650" 1998 "Staadiumid. Tartu foto 98", Tartu Kunstimajas 2015 "Lai kaader I. Tartu foto iseseisev algus", Tartu Kunstimuuseum 2017 "Kusagil põhjas", galerii Noorus 2017 "50 aastat hiljem. Tartu fotograafia 1960.–1980. aastatel", galerii Noorus PallasFoto "Fotograafia". Kõrgem Kunstikool Pallas. Vaadatud 29. juulil 2023. "ehis.edu.ee". ehis.edu.ee. Vaadatud 15. juulil 2023. "Fotograaf". Tallinna Polütehnikum. 12. aprill 2022. Vaadatud 15. juulil 2023. "Lahti Polytechnic | University Directory". www.university-directory.eu. Vaadatud 15. juulil 2023. "Suur sebija õpetaja ja üksik piltnik Vallo Kalamees". Arhiiv. 12. august 2005. Vaadatud 18. detsembril 2023. "Vallo Kalamees CV, ETIS". www.etis.ee. Vaadatud 18. detsembril 2023. ERR, Lauraliis Süldre | (12. jaanuar 2022). "Pallase galeriis avati näitused "3650" ja "Hortus PallasFoto"". ERR. Vaadatud 27. jaanuaril 2023. Peeter Linnap (11.03.1998). "Tasakaalutuse staadiumid, Foto". Postimees. Vaadatud 13.03.2018. "Lai kaader I. Tartu foto iseseisev algus". Sille Annuk "Suur sebija õpetaja ja üksik piltnik Vallo Kalamees" Postimees, 12. august 2005
Narva United FC

Narva United FC on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Narvas. Klubi osaleb saali- ja rannajalgpalli meistrivõistlustel. S. Narva United FC
Velly Joonas

Velly Joonas (sündinud 9. juunil 1955 Kohtla-Järvel) on eesti soul- ja folkmuusik, õpetaja, luuletaja ja kunstnik. Ta on olnud isetegevuslaste ansambli Vstretša liige. Ta on kirjutatud ligi 300 laulu, avaldanud 30 luulekogu ja tema õlimaale on eksponeeritud galeriides. 2015. aastal avaldas plaadifirma Frotee Joonase 1980. aastate algul salvestatud laulu "Stopp, seisku aeg!", mis on kogunud rahvusvahelist tähelepanu. Laulu on YouTube'is kuulatud enam kui 2 miljonit korda. See on kaver ABBA laulja Anni-Frid Lyngstadi laulust "I See Red". Velly Joonas: tule, kingin sulle, mida iganes vajad!, Naisteleht. Kasutatud 1. detsembril 2017. Näitus "Vannitoas ja tagahoovis. Kunst ja kodu 2" esitleb amatöörkunsti suurkujusid, Sirp. Kasutatud 1. detsembril 2017. Rutt Ernits (24. november 2016). "Nõukogude laulja Velly Joonase unustatud pala elab läänemaailmas uut elu". ERR. Vaadatud 23. oktoober 2018. Funked Up East (12. oktoober 2015). "Velly Joonas - Stopp, Seisku Aeg! (FULL 7", soul, Estonia, USSR, 1980-1983)". YouTube. Vaadatud 11. august 2020.
Fööniks (restoran)

Fööniks (varasema nimega Kaevur) oli restoran Ida-Viru maakonnas Jõhvis. Restoran avati 1950. Restorani viimane omanik oli OÜ Andliti. http://blog.erm.ee/?p=8253 (vaadatud 12.03.2018) http://johvimuuseum.ee/johvi-ajalugu/ (vaadatud 12.03.2018) Jõhvi kunagise restorani Fööniks tulevik on endiselt udune. Põhjarannik, nr. 153, 10 september 2014, Artikkel DIGARis
Lõõtspilli tänav

Lõõtspilli tänav on tänav Rakvere linna idaosas, Roodevälja linnaosas . Lõuna-põhjasuunaline Lõõtspilli tänav on 230 m pikkune. Ta saab alguse Rakvere sissesõidu ringteelt, ristub seejärel lääne poolt Parmupilli tänavaga ja ning lõpeb Vaala keskusest põhja pool Suupilli tänava ringteega. Kaugus Rakvere keskväljakust – Turu platsist, on linnulennul mõõdetuna 1,3 km. Tänav on rajatud Vaala keskusele, mis on kaubanduskeskus, peamiseks juurdesõiduteeks 2008 aastal. Lisaks Vaala keskuse hoonele ja parklale on tänava äärde rajatud veel autopesula. Linnaosad(vaadatud 12. märtsil 2018) Rakvere linna tänavate teenumbrid ja teepikkused Elektrooniline Riigi Teataja (vaadatud 12.märtsil 2018) "Geoportaal".
Endel Leibak

Endel Leibak (15. juuni 1921 Türi – 2. veebruar 1999 Tallinn) oli eesti kirjastustegelane. Ta oli kirjastuse Valgus vanemtoimetaja, hiljem teaduslik toimetaja. Korraldas kooliõpikute kirjastamist. Ta on maetud Liiva kalmistule. 1973 rinnamärk "Haridustöö eesrindlane" 1979 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane Nõukogude Õpetaja, 6. oktoober 1973 Kalmistute register HAUDI Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Leibak, Endel, Eesti NSV teeneline kultuuritegelane - kirjastuse "Valgus" teaduslik toimetaja (1979)
Miguel Ramón Morales

Miguel Ramón Morales (1787 Guatemala – 1855 Nicaragua) oli Nicaragua poliitik, aastail 1847 Nicaragua ülemdirektori kohusetäitja. Kui José León Sandoval riigipea kohustest lahkus, kandideeris uueks riigipeaks José María Guerrero. Tal ei õnnestunud aga parlamendis saada konstitutsioonis nõutavat 2/3 häälteenamust ja nii määras parlament riigipea kohusetäitjaks konservatiivsete vaadetega Moralesi. 6. aprillil saavutas Guerrero siiski nõutava häältehulga ja astus ise ametisse. Oma lühikese ametiaja vältel jõudis Morales siiski anda Masayale linnaõigused. Aastal 1854 sai Moralesist Matagalpa departemangu juht. Nicaragua worldstatesmen.org