laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Valner Krinal

Valner Krinal (3. detsember 1929 Tapiku, Pajusi vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 19. juuni 2014) oli eesti majandusteadlane, Tartu Ülikooli professor. Ta lõpetas 1949. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1954. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. 1964. aastal kaitses ta kandidaadidissertatsiooni ja asus samal aastal tööle õigus-majandusteaduskonda. 1968. aastal sai temast dotsent ja taasloodud iseseisva majandusteaduskonna esimene dekaan. 1989. aastal sai temast professor ja 1995. aastal emeriitprofessor. Ta on töötanud Akadeemilise Ühistegevuse Seltsi juhatuse esimehena ja oli Eesti Ühistegelise Liidu nõukogu liige. Ta oli Üliõpilasseltsi Liivika vilistlane. 1996 Tartu Ülikooli suur medal 1999 Tartu Ülikooli suur medal 2004 Tartu Ülikooli aumärk "Noorte rahvusriikide majanduslikust arengust". Eesti Raamat. 1965 "Unistusest teaduseks". Eesti Raamat. 1970 "Kapitalistlike riikide majandusajalugu (1. osa)". Tartu Riiklik Ülikool. 1978 EESTI MAJANDUSAJALUGU, TARTU 1992 "Maailma majanduse arengust (1. osa)". Tartu Ülikool. 1993 "Maailma majanduse arengust (2. osa)". TÜ Kirjastus. 1995 "Majandusteaduse ajaloost". TÜ Kirjastus. 1999 Tema abikaasa oli laulja ja näitleja Maimu Krinal. "Prof Valner Krinal 75"[alaline kõdulink] Universitas Tartuensis, 3. detsember 2004; lk. 4 "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 4.12.2022. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. 2000 – "Krinal, Valner". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. II kd, Kj-M. Tallinn 2005. Lk 109 Haud Tartu Vana-Jaani kalmistul Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Laikmaa kadakad

Laikmaa kadakad on kaitsealused puud, 20 kadakat, Läänemaal Lääne-Nigula vallas Kadarpiku külas. Puud asuvad Ants Laikmaa kodupargis, Ants Laikmaa majamuuseumi tee ääres alleena. Puud võeti kaitse alla aastal 1959. Laikmaa kadakate kasvukohale on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha). 28. juunil 2010 algatas Keskkonnaamet Laikmaa kadakate väljaarvamise kaitstavate looduse üksikobjektide hulgast, kuna nende kaitse tagatakse kaitsealuse Ants Laikmaa kodupargi koosseisus. Laikmaa kadakate keskkonnaregistri kood on KLO4000776. http://www.keskkonnaamet.ee/sadr/public/adr_upload/Laanemaa_yksikobjekt_Taebla_Vv.135788.pdf Laikmaa kadakad keskkonnaportaalis ENSV MN Looduskaitse Valitsuse juhataja käskkiri nr. 25 Rändrahnude, kivikülvide ja põlispuude nimekirja kinnitamine Laikmaa kadakad Eesti looduse infosüsteemis Kaitstavate looduse üksikobjektide kaitse-eeskiri
Eestis registreeritud kunstnike loend

Eestis registreeritud kunstnike loendis on Haridusministeeriumi Kutseoskuse Osakonnas registreeritud isikud, kellele anti Kunstnikkude kutseõiguste seaduses ettenähtud õigused. Sulgudes on registreerimise aasta. August Jansen (1939) Aarne Miikma (1939) Lepo Mikk (1939) Richard Uutmaa (1939) Linda Sõber (1939) Eduard Rüga (1939) Agate Veeber (1939) Arnold Alas (1939) Hilda Vilhelmine Linnus (1939) Ella Luup (1939) Evald Mudist (1939) Linda Ormesson (1939) Richard Pallas (1939) Karl Pehme (1939) Adeele Reindorff (1939) Rudolf Saaring (1939) Joann-Voldemar Saarniit (1939) Karin Siim (1939) Liidia Adler (1939) Endel Ainomäe (1939) Anna Elbrecht (1939) Hilja Greenberg (1939) Martin Kruus (1939) Olga Kuutma (1939) Hermann Känd (1939) Aleksander Käoke (1939) Friedrich Mihkelsoo (1939) Malle Mägi (1939) Ludmilla Orav (1939) Herbert Peterson (1939) Eugenie Pitser (1939) Heino Reemet (1939) Hillar Saha (1939) Ida Talvari (1939) Leida-Magdalene Tippel (1939) Adolf-Johann Vedro (1939) Anna Ekston (1939) Edith Oltrop (1939) Lilli Aluoja (1939) Adolf-Melanchton Himbeck (1939) Karl Länts (1939) Hans Piller (1939) Hilda Põlla (1939) Hilda Sooper (1939) Arnold Suurorg (1939) Linda Tubin (1939) Heino Uuli (1939)
Kulje vald

Kulje vald (vene keeles Кулейская волость) oli vald Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis. Aprillis 2015 liideti Krupi vallaga. 2010. aastal oli valla elanike arv 1050 ja 2013. aastal 883. Vallas oli 21 küla. Valla keskus oli Kiršino küla. Valla alale jäi mitu saart, neist suurim Kolpino saar. Pihkva oblastis Petseri rajooni Kulje valda kuulusid külad: Kulje, Dubki, Kolpino küla, Medli, Šartovo, Zabolotje, Zamošje, Drislivik, Glazovo (Glazova), Kiršino, Suhlovo, Dalnevo, Martõšovo, Krasnaja Gora, Kolomtsõ, Lisje, Budoviž, Seltsõ, Medovo, Kamenka, Rožitets. http://pechory.reg60.ru/orajone/naselenie "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. oktoober 2013. Vaadatud 22. aprillil 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://pechory.reg60.ru/poselenija/kulejskaja Kulje vald, http://www.pechory.biz/
Dehongi Tai-Tsingpo autonoomne ringkond

Dehongi Tai-Tsingpo autonoomne ringkond on 2. järgu haldusüksus (autonoomne ringkond) Hiinas Yunnani provintsis. Piirneb läänes ja lõunas Birmaga. Jaguneb kaheks maakonna õigustega linnaks ja kolmeks maakonnaks: Luxi Ruili Lianghe maakond Yingjiangi maakond Longchuani maakond Ringkonnavalitsus
Enn Mainla

Enn Mainla (sündinud 21. novembril 1944 Nõo vald, Tartumaa) on eesti spordiajaloolane. Ta lõpetas 1962. aastal Viljandi 2. Keskkooli ja 1970. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Sportima hakkas ta koolipõlves, võisteldes kergejõustikus ja males. Aastatel 1969–1971 oli ta Tartu 1. Keskkoolis kehalise kasvatuse õpetaja. 1971–2001 oli ta Eesti Spordimuuseumi direktor, alates 2001. aastast on ta samas juhtivteadur. Enn Mainla on Üliõpilasselts Liivika vilistlane. 1997 – Valgetähe medaliklassi teenetemärk 2004 – Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemia (aastakümneid kestnud töö eest Eesti Spordimuuseumis spordi ajaloo väärtustaja ja hoidjana) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Biograafia ESBL-is
Tiit Nugis

Tiit Nugis (sündinud 3. detsembril 1942 Tallinnas) on eesti astronoom ja astrofüüsik. Tiit Nugis on riigiametniku poeg. 1961 lõpetas ta Pärnu 1. Keskkooli, 1969 Tartu Ülikooli füüsika osakonna optika-spektroskoopia erialal. 1974 kaitses ta TÜ-s füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi väitekirjaga "Изучение оболочек звезд типа Вольфа-Райет". 1969–77 oli Nugis Füüsika ja Astronoomia Instituudi ja Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudi insener ja nooremteadur, 1977–90 AAI vanemteadur, 1990–95 juhtivteadur, 1995. aastast Tartu Observatooriumi vanemteadur. Ta on töötanud külalisteadurina Tšehhoslovakkias, Indias, Poolas ja Suurbritannias. Nugis on Üliõpilasselts Liivika vilistlane. Tiit Nugise põhiline uurimisvaldkond on astrofüüsika, peamiselt tähtede atmosfääride ja ümbriste spektroskoopiline uurimine. Ta on teinud kindlaks Wolf-Rayet' tüüpi tähtede keemilise koostise anomaalsuse ning selgitanud infrapuna- ja raadiokiirgust analüüsides kuumade mittestatsionaarsete tähtede tuulte iseärasusi, tuletanud tähetuule tempo määramise universaalse valemi. Ta on Rahvusvahelise Astronoomia Liidu liige (1985) ning Euroopa Astronoomiaühingu asutajaliige (1992). Ta on avaldanud üle 80 teadustrükise, sh 5 monograafiat (osadel kaasautor), samuti aimeartikleid. Ta on avaldanud üle 900 teaduspublikatsiooni.[viide?] "On the chemical composition of Wolf-Rayet stars" // Variable Stars and Stellar Evolution. Proc. IAU Symp. 67 (1975) "Ultraviolet spectrum of the Wolf-Rayet star HD 192163. Identification of numerous blended emission lines of FeV and FeVI" (kaasautor Arved Sapar) // Sov. Astron. Lett. 11 (1985) "Universal formula for stellar mass loss rate" // Sov. Astron. Lett. 15. (1989) "Deceleration zones in the winds of WR and P Cygni type stars" // Astrofisica 32 (1990) (Jerevan) "The chemical composition of the Wolf-Rayet envelopes" // The Photospheric Abundance Connection. Proc. IAU Symp. 145 (1990) "Chemical composition of Wolf-Rayet stars II: hydrogen-to-helium ratio" (kaasautor A. Niedzielski) // Astron. Astrophys.300 (1995) "Clumping-corrected mass-loss rates of Wolf-Rayet stars" (kaasautorid P. A. Crowter, A. J. Wielis) // Astron. Astrophys. 333 (1998) "Mass-loss rates of Wolf-Rayet stars as a function of stellar parameters" (kaasautor H. J. G. L. M. Lamers) // Astron. Astrophys. 360 (2000) "The mass-loss rates of Wolf-Rayet stars explained by optically thick radiation driven wind models" (kaasautor H. J. G. L. M. Lamers) // Astron. Astrophys. 389 (2002) "Kinematical structure of Wolf-Raiet winds. II. Internal scatter in WN stars" (kaasautorid A. Niedzielski, W. Skorzynski) // Acta Astron. 54 (2004) Nugis, Tiit "Mass loss from stars: the universal formula for mass loss rate" Tallinn: Valgus, 1989 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 EE 14, 328 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Tiit Nugis Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Linamaa kivid

Linamaa kivid (Linnamaa kivid) on kaks kivi (rändrahnu) Läänemaal Lääne-Nigula vallas Nõmmemaa külas. Koha geograafilised koordinaadid on 59° 9′ 25″ N, 23° 44′ 39″ E. Kivide mõõdud: pikkus 8,6 m, laius 6,5 m, kõrgus 3,6 m, ümbermõõt 24,1 m. pikkus 6,2 m, laius 3,4 m, kõrgus 2,6 m, ümbermõõt 16,1 m. Kivid võeti kaitse alla aastal 1939. Kivid on rabakivigraniidist ja asuvad Musa-Linama talu maadel Vaisi–Kuijõe tee ääres põllul. Kividele on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (1,55 ha). Linamaa kivi keskkonnaregistri kood on KLO4000915. Kaks peaaegu ühesuurust rahnu, vahekaugusega umbes 300 m. Need on tee ja põllu suhtes ühesuguse asendiga. Linamaa põhjapoolne rahn (I) on ovaalse põhiplaaniga ja teravaharjaline. Põhjaotsa kõrval kasvab pihlakas, lõunakülje kõrval on võsa. Kirdeots on järsk ja sammaldunud. Rahnul on reeper. Linamaa lõunapoolne rahn (II) on püstjas, osalt eenduvate külgedega. Selle idakülje kõrval kasvab pihlakas. P. Lunts, 1932 - lühiandmed, foto ?. Karl Pärna, 1937 - lühiandmed põhjapoolse rahnu kohta (GI arhiivis). Priit Kohava, 1988 - geodeetiline plaanistamine ja mõõdistamine, kirjeldus. Herbert Viiding, Karl Müürisepp, 1988 - täiendav ülevaatus, slaidid. Enn Pirrus, 5.08.1993. a. - revisjonülevaatus, täiendused. Loodushoid ja Turism. 1939, nr. 6, lk. 352. Priit Kohava, Läänemaa Metsamajandi järelvalvepiirkonna looduskaitseobjektid. Käsikiri. 1988. Eesti Metsakorralduskeskus. Keskkonnaregistri vahendusel Läänemaa Keskkonnateenistuse andmed aastast 2002 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis Linamaa kivi keskkonnaportaalis Sotsiaalministri otsus üksikute puude ja rändrahnude looduskaitse alla võtmise asjus. 6. oktoobril 1939. Linamaa kivid Eesti looduse infosüsteemis ENSV MN Looduskaitse Valitsuse juhataja käskkiri nr. 25 Rändrahnude, kivikülvide ja põlispuude nimekirja kinnitamine Kaitstavate looduse üksikobjektide kaitse-eeskiri
Friedrich Karm

Friedrich Karm oli eesti jalg- ja jääpallur. Ta mängis Eesti jalgpallikoondises aastatel 1920–1927 13 kohtumist ning lõi 9 väravat.[viide?] Ta oli viiekordne Eesti meister jalgpallis ja seitsmekordne Eesti meister jääpallis.[viide?] Eesti jalgpallikoondislaste loend Biograafia ESBL-is
Tarmo Linnumäe

Tarmo Linnumäe (sündinud 11. novembril 1971) on endine eesti jalgpallur. Ta lõpetas 1989. aastal Tartu 3. Keskkooli. Ta mängis aastatel 1992–1996 Eesti jalgpallikoondises 29 mängu. Eesti jalgpallikoondislaste loend Biograafia ESBL-is
Urmas Kaljend

Urmas Kaljend (sündinud 24. juulil 1964) on endine eesti jalgpallur. Ta mängis aastatel 1992–1994 Eesti jalgpallikoondises 20 mängu. Eesti jalgpallikoondislaste loend Biograafia ESBL-is
Meelis Lindmaa

Meelis Lindmaa (sündinud 14. oktoobril 1970) on endine eesti jalgpallur. Ta osales aastatel 1992–1996 Eesti jalgpallikoondises 28 kohtumises. Eesti jalgpallikoondislaste loend Biograafia ESBL-is
Jalgpall 1924. aasta suveolümpiamängudel

1924. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniir peeti 25. maist–9. juunini Pariisis. See oli kuues kord, kui jalgpall oli olümpiamängudel. Sellel turniiril osales 22 riiki, sealhulgas esimest korda Lõuna-Ameerika riik Uruguay. See oli läbi aegade esimene mandritevaheline jalgpalliturniir ning esimest korda mängis Lõuna-Ameerika meeskond Euroopa ja Põhja-Ameerika meeskonna Ameerika Ühendriikide vastu. Saksamaa ja Austria ei osalenud. Toimumiskohad olid Pariisis kirdes asuvas äärelinnas Colombes asuv Stade Olympique de Colombes, kus toimus kaksteist mängu, Stade Pershing Bois de Vincennes'is, mis sel ajal veel Pariisi koosseisu ei kuulunud, Stade Bergeyre Pariisis ja Stade de Paris (täna Stade Bauer) Pariisi lähedal põhja pool Saint-Ouen-sur-Seine'is. 1921. aastal lubas Belgia jalgpalliliit esmakordselt mängijatele välja maksta töölt kaotatud aja eest; järgnevatel kuudel lubasid neli muud liitu (nende hulgas Šveits ja Itaalia) sarnaseid toetusi. Võib-olla pidas jalgpalliliit ettenägelikult oma 1884. aasta avaldust selliseks, mida FIFA peaks edaspidi järgima. Nad olid öelnud: "Kõiki selles ühingus registreeritud mängijaid, kes saavad tasu ... mis tahes eespool nimetatud ... tegelikult makstud vajalikud kulud, peetakse professionaaliks." 1923. aastal otsisid neli Suurbritannia assotsiatsiooni kinnitust, et FIFA aktsepteerib seda määrust; neli FIFA esindajat Rahvusvahelise Jalgpalliliidu juhatuses keeldusid selgitustest ja seetõttu loobusid nii Ühendkuningriik kui ka Taani oma jalgpallurite saatmisest 1924. aasta olümpiamängudele. Uruguay tegi meeldejääva debüüdi, võites kuldmedali ja lõpetades võitmatuna. Silmapaistev mängija oli “Must ime” (“La Maravilla Negra”) José Leandro Andrade. Rezultatiivseim oli 7 väravaga Pedro Petrone Uruguayst. Šveitsi jaoks on teine ​​koht seni parim tulemus rahvusvaheliste jalgpalliturniiride ajaloos. Eestlasi osales Eesti jalgpallikoondise koosseisus 15: August Lass, Eduard Ellman, Ernst Joll, Harald Kaarman, Elmar Kaljot, Arnold Pihlak, Voldemar Rõks, Hugo Väli, Ralf Liivar, Evald Tipner, Heinrich Paal, Bernhard Rein, Oskar Üpraus, Alfei Jürgenson, Otto Silber. Eesti pidas ainult ühe mängu, kus eelvoorus kaotati 15. minuti penaltist USA-le. Itaalia v Hispaania Tšehhoslovakkia v Türgi Šveits v Leedu USA v Eesti Uruguay v Jugoslaavia Ungari v Poola Holland v Rumeenia Prantsusmaa v Läti Iirimaa v Bulgaaria Šveits v Tšehhoslovakkia Šveits v Tšehhoslovakkia Itaalia v Luksemburg Rootsi v Belgia Egiptus v Ungari Uruguay v USA Prantsusmaa v Uruguay Rootsi v Egiptus Šveits v Itaalia Holland v Iirimaa Šveits v Rootsi Uruguay v Holland Rootsi v Holland Rootsi v Holland Uruguay v Šveits Jalgpall olümpiamängudel
Crescendo

Crescendo (lühend cresc.) on dünaamika mõiste ja noodikirja märk, mis tähistab helitugevuse muutumist valjemaks.
Sotra sild

Sotra sild (norra keeles Sotrabrua) on rippsild Norras Vestlandi maakonnasis. Ta ühendab mandrit ja Litlesotra saart (Bergeni ja Øygardeni valda). Sild on 1236 m pikk, pikim sildeava on 468 m ja kõrgus 50 m. Sotra sild on pikima sildeava pikkuselt 69. rippsild maailmas. Sild avati liiklusele 11. detsembril 1971. See on osa Norra riigimaanteest 555. 2005. aastal ületas silda päevas keskmiselt 25 494 sõidukit.
Benedict Witte vanem

Benedict Witte (november/detsember 1735 Tallinn – 16. mai/27. mai 1781 Tallinn) oli Eesti vaimulik. Immatrikuleeriti 17. septembril 1753 Helmstedti ülikooli. Tallinna linnakooli rektoriks kutsuti aastal 1758. Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetajaks kutsuti 16. juunil/27. juunil 1764. Tema poeg Benedict Witte oli Ambla Maarja koguduse õpetaja, tema väimees Peter Friedrich Bornwasser oli Rõuge ja Karula koguduse õpetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Pulsita elektriline aktiivsus

Pulsita elektriline aktiivsus (PEA) ehk ebaefektiivne süstol (ES) ehk elektromehaaniline dissonants (EMD) on vereringeseiskuse vorm, mille puhul on säilinud südamelihase ehk müokardi elektriline aktiivsus. Süda saadab endiselt elektriimpulsse välja, kuid südamelihas pole enam võimeline lööke sooritama. alajahtumine ehk hüpotermia; südamepauna tamponaad; hüpovoleemia ehk vedeliku vähesus organismis (näiteks suurte verejooksude korral); hüpoksia ehk hapnikupuudus organismis; hüpokaleemia või hüperkaleemia (vere liiga suur või väike kaaliumisisaldus); vere väike suhkrusisaldus ehk hüpoglükeemia; mürgised ained (näiteks narkootikumid); pingeline õhkrind; müokardi infarkt; kopsuarteri trombemboolia. Siin tutvustatakse ravimit või ravimeetodit, kuid kirjutatu pole arstlik nõuanne ja see ei asenda arsti konsultatsiooni. Vikipeedia ei vastuta iseravimise tagajärgede eest. Kuna pulsita elektriline aktiivsus toob kaasa vereringe- ja hingamisseiskuse (kliinilise surma), vajab see kohe käsitlemist (hapnikupuuduse tõttu hakkavad pöördumatud ajukahjustused tavaliselt tekkima 3.–6. minutil, elustamise või madalate temperatuuride korral saabuvad ajukahjustused hiljem). Raviks on südamemassaaž ja kunstlik hingamine. Põhiravim on adrenaliin, mida süstitakse veeni 1 mg suuruste annustena iga 2–5 minuti järel. Kui sagedus on vähem kui 60 impulssi minutis, süstitakse ka atropiini (3 mg). Vere atsidoosi vähendamiseks on näidustatud soodalahuse kasutamine, mida olenevalt patsiendi kaalust manustatakse umbkaudu 125 ml. Pulsita elektriline aktiivsus ingliskeelses Vikipeedias Kasutatud 30.11.2010 First Aid Topics. Clinical Death and Biological Death Kasutatud 30.11.2010
Nooremveebel

Nooremveebel on Eesti kaitseväes kasutusel olev sõjaväeline auaste, mis on vanemseersandist kõrgem ja veeblist madalam. Nooremveebel on madalaim vanemallohvitseri auaste. Eesti Kaitseväes on nooremveebel tavaliselt meeskonna ülema, jaoülema või rühmavanema auaste.
Pille Saar

Pille Saar (sündinud 25. veebruaril 1961 Tallinnas) on eesti pianist ja pedagoog. Ta lõpetas 1979. aastal Tallinna Muusikakeskkooli klaveri eriala (cum laude) ning 1984. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi klaveri eriala (cum laude). 1984–1987 oli ta P. I. Tšaikovski-nimelise Moskva Riikliku Konservatooriumi klaveri eriala assistentuuris-stažuuris, 1999. aastal osales täienduskursustel Norras Stavangeris professor Jiri Hlinka juures. 2010. aastast õpib ta Tallinna Ülikooli doktorantuuris. Ta oli 1984–1987 Eesti Muusikaakadeemia keelpilliosakonna kontsertmeister. Alates 1981. aastast töötab Tallinna Ülikooli kunstide instituudi muusika osakonnas lektorina. Esinenud solisti ja kontsertmeistrina Eestis, Soomes, Rootsis, Norras, Lätis, Leedus, Moldaavias, Ukrainas, Tšehhis, Saksamaal, Šveitsis, Austrias, Itaalias, Prantsusmaal, Venemaal. Tihedamas koostöös olnud ooperisolistide H. Raamatu, K. Johannsoni, A. Tõnuri, V. Kruusemendi, M. Voitese, K. Parmasega. Töötanud instrumentaalsolistide J. Schütsi, M. Leibaku, P. Tarvase, H. Nagla, M. Aedna kontsertmeistrina. Rahvusvahelise konkursi laureaat 1974: Ústí nad Labem, Tšehhi Vabariik (I preemia ja eripreemia). Pille Saar Eesti Teadusinfosüsteemis
Tiit Tralla

Tiit Tralla (sündinud 19. juunil 1937 Rannapungerjal) on eesti laulja (tenor). Ta lõpetas 1964. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Aleksander Arderi lauluklassis. Aastatel 1955–1969 laulis ta Estonia ooperikooris, 1969. aastast Estonia ooperisolist, 1984. aastast ka lavastaja assistent. 1985 Eesti NSV teeneline kunstnik Tema abikaasa on kunstnik ja muusik Eha-Marje Tralla poeg on laulja Juhan Tralla. VE: Tralla, Tiit – laulja Virumaa Entsüklopeedia (vaadatud 1. juunil 2015) Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 266 Eesti entsüklopeedia. 14. köide. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000. Tiit Tralla : [lühiülevaade ooperi- ja operetilaulja loometeest / koostanud ja toimetanud Pille Palm] [S.l.] : [Eesti NSV Kultuuriministeerium], 1987 (Tallinn : EKP Keskkomitee Kirjastuse trükikoda) Tutvustus Rahvusooper Estonia lehel
TNT

TNT on lühend, mis võib tähendada: trinitrotoluool ehk trotüül, keemiline ühend ja lõhkeaine Tallinna Noored Tegijad, Tallinnas aastail 1998–2000 tegutsenud noorte kirjanike rühm TNT!, täiesti uue koosseisuga noorte kirjanike rühma järeltulija TNT, Venemaa telekanal. Turner Network Television, telekanal TNT N.V. (varem Thomas Nationwide Transport), logistikaettevõte Institut für Theoretische Nachrichtentechnik und Informationsverarbeitung, Saksamaal Hannoveris asuv uurimisinstituut Template Numerical Toolkit, C++ programmeerimiskeele abivahend "T.N.T.", rokkansambli AC/DC album TNT, arvutiprogramm makromolekulide modelleerimiseks TNT® Fireworks, USA-s asuv tulevärgifirma TNT, soome poksija Juho Tolppola hüüdnimi
Otto August von Jannau

Otto August von Jannau (26. aprill (ukj 8. mai) 1800 Laiuse – 27. juuni (ukj 9. juuli) 1865 Riia) oli baltisaksa päritolu kirikutegelane ja publitsist. Sündis Laiuse pastori Heinrich Johann von Jannau (1753−1821) ja Auguste Johanna von Yhrmanni (1761−1800) pojana. Astus 1819. aastal Tartu ülikooli, kus tudeeris 1822. aastani teoloogiat. 1835. aastal ordineeriti vaimulikuks. 1835−1865 oli Riia Jakobi koguduse eesti pihtkonna pastor ja aastast 1837 ka saksa pihtkonna diakon. Abiellus Auguste von Wolffiga. Tema vend Heinrich Georg von Jannau oli Laiuse pastor. Könnelemissed sagge öppimisseks ma-rahwale, kes saksa-keelt, ja saksa-rahwale, kes ma-keelt tahhab öppida (1850) Lühhike kramatika (1863) Ma-rahwa Koddo-Arst ehk lühhikenne juhhataja, kuida iggaüks mõistlik innimenne ommas maias ja perres, kui kegi haigeks saab, agga arsti ep olle sada, wõib aidata (1857-1894) Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1977. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1977. ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" Otto August von Jannau Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
Gustav Reinhold Robert Taubenheim

Gustav Reinhold Robert Taubenheim (21. mai / 1. juuni 1795 Moe – 17. august / 29. august 1865 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Eesti ja Läti vaimulik. Ta õppis Tallinna kreiskoolis ja aastatel 1811–1815 Tallinna Gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1817–1820 (sai 1819. aastal autasuks hõbemedali). Töötas pärast ülikooli lõpetamist Vecpiebalga koolis õpetajana. Aastatel 1823–1834 töötas ta ülemõpetajana Riia kubermangugümnaasiumis. Ordineeriti 1. märtsil / 13. märtsil 1825 õpetajaks. Oli aastatel 1825–1834 Riia Jakobi koguduse eesti pihtkonna õpetaja. Aastatel 1834–1865 oli ta Peterburi Peetri koguduse õpetaja ning selle kõrvalt õpetaja Peetri kirikukoolis. Tema vanem tütar abiellus 1860. aastal kirjamehe ja kunstniku Friedrich Nikolai Russowiga. Ta on maetud Volkovo luteri kalmistule Peterburis. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977 Leo Tiik, "Gustav Robert Reinhold Taubenheim, üks "Peterburi patrioote"" – Keel ja Kirjandus 1972, nr 2, lk 103–105; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis
Lusti tamm

Lusti tamm on kaitsealune tamm Läänemaal Haapsalu linnas Võnnu külas. Puu asukoht on endise Võnnu mõisa pargi taga, Tammela talu maadel, jääb mõisa peahoone varemetest umbes 800 m kagusse. Puu võeti kaitse alla aastal 1938. Puu mõõtmed: tüve ümbermõõt (1,3 m kõrgusel) 451 cm või 470 cm, kõrgus 16 m või 18 m. Lusti tamme kasvukohale on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha). Lusti tamme keskkonnaregistri kood on KLO4000385. Keskkonnaregistri vahendusel maakatastri andmed (Relve projekt) Keskkonnaregistri vahendusel 1998. a. andmed kogumikust Eesti põlispuud Lusti tamm keskkonnaportaalis Looduskaitse Nõukogu otsus 8. veebruarist 1938 Üksikute puude ja rändrahnude kaitse alla võtmise asjas ENSV MN Looduskaitse Valitsuse juhataja käskkiri nr. 25 Rändrahnude, kivikülvide ja põlispuude nimekirja kinnitamine Kaitstavate looduse üksikobjektide kaitse-eeskiri