laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ovrutš

Ovrutš (ukraina Овруч) on linn Ukrainas Žõtomõri oblastis, Korosteni rajoonis. Ovrutši kesklinn asub Valgevene piirist umbes 11 km kaugusel, Žõtomõrist ligikaudu 120 km põhjas. Ovrutšit on esmamainitud 946. aastal 1641. aastal andis Poola kuningas Władysław IV Waza Ovrutšile linnaõigused. 1793. aastal läks linn Teise Poola jagamise tulemusel Venemaa Keisririigi võimu alla. 2022. aasta augusti alguses pani Eesti välisminister Urmas Reinsalu Ukraina Žõtomõri oblastit külastades taastatavale Ovrutši lasteaiale nurgakivi. Lasteaed avati juunis 2023. Ovrutšist on pärit antropoloog ja keeleteadlane Vladimir Bogoraz. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ovrutši elanikest ukrainlasi 89,94%, venelasi 7,27%, valgevenelasi 1,47%, juute 0,50% ja poolakaid 0,27%. Püha Vassõli kirik Raudteejaam Історія Овруча Овруцька районна рада Reinsalu on ministrina esimesel visiidil Ukrainas - ERR, 02.06.2022 (vaadatud: 02.06.2022) ERR Ukrainas: Ovrutšis avati Eesti abil valminud moodullasteaed, ERR, 2. juuni 2023 Національний склад міст Datatowel.in.ua
Paljajalujalatsid

Paljajalujalatsid ehk kergjalatsid on jalanõud, mis võimaldavad näiliselt kõndida paljajalu. Jalatsi eesmärk on jalga kaitsta keskkonnaolude eest, kuid mitte piirata jala liikumist, ehk lasta toimida jalgadel nagu looduses jalatsiteta. Paljajalu kõndimine on kasulik, kuna siis on inimese rüht loomulikus asendis ja keharaskus jaotub jalatallale ühtlaselt. Paljajalu kõndides teevad kõik lihased tööd, et inimest püsti hoida. Samuti jalatalla närvide stimulatsiooni kaudu saab inimese aju signaale, et igal pinnasel ei ole võimalik ühtmoodi astuda. Kõndimisel on võimalik varbaid välja sirutada ja tõugata ja astumisel tasakaalu hoida. See on kõige loomulikum ja tervislikuma liikumise viis. Paljajalujalatsiteks kvalifitseeritakse jalanõud, mis vastavad kindlatele nõuetele. Kand ja varvas on samal kõrgusel (ingl k zero drop) Avar jalakujuline esiosa, milles varvastel on ruumi vabalt liikuda, igale varbale on olemas oma koht Painduv tald, mis liigub jalaga kaasa Kaalult kerged Jalatseid on võimalik jala külge kinnitada (nt paelte või krõpskinnisega) Puuduvad võlvitoestused Puuduvad kanna- ja muud pehmendused. Tänapäeval on paljajalujalatseid eri tegumoega. On olemas jalatsid, mida ei pruugi visuaalsel vaatlusel liigitada paljajalujalatsiteks, kuigi loetletud tingimused on täidetud. Samuti on olemas varvikutaolised jalanõud, mille varvastel on omaette kojad, mis kõik kokku moodustavad jalanõu. Fivefingers
Ergonoomiline töölaud

Ergonoomiline töölaud on reguleeritava kõrgusega töölaud, kus on tööpinna kõrgust võimalik elektriliselt või mehaaniliselt reguleerida. Töölaua moodulpõhine ülesehitus võimaldab töökoha kasutajale kavandada sobiva tööpinna kõrguse ning seda vajadusel muuta. Reguleeritav töölaud võimaldab töötamist nii istudes kui ka püstises asendis. Lauaplaat toetub metallist teleskoopraamile, mis kinnitub reguleeritavatele jalgadele. Kui mehaaniliselt reguleeritavale töölauale on lauajalgadesse sisse ehitatud mehaaniline tõstuk, millega tõstes saab tööpinna kõrgust reguleerida, siis elektriliselt reguleeritavale töölauale on lauajalgade sisse integreeritud elektriline mootor ning juhtpuldi kasutamisega on võimalik töölauda seadistada õigele kõrgusele, vastavalt töötaja vajadusele. Ergonoomilise töölaua kõrguste vahemikud on 60-130 sentimeetrit ning mehhanismi tõstejõud on kuni 120 kilogrammi, vastavalt mudelile. Töölaua kandevõime vahemikud eri mudelite puhul ulatuvad kuni 75 kilogrammini. Tööpinna õige kõrgus tagab korrektse tööasendi ja aitab vältida ebaõigest kehaasendist tekkivaid võimalikke kutsehaigusi. Ergonoomilisel töölaual ei ole väärtuseks mitte ainult töötajale mugavuse pakkumine, oluline on töötaja efektiivsuse ning produktiivsuse tõstmine. Ergonoomilise laua õige kõrgus aitab minimeerida vigastusi, vältida võimalikke kutsehaigusi ning paremini keskenduda. "Sundasend". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2020. Vaadatud 15. aprillil 2020. "Kontoriergonoomika" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 26. november 2020. Vaadatud 15. aprillil 2020. "Arvutiga töö". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. august 2020. Vaadatud 15. aprillil 2020.
Veģi

Veģi on küla (aprupes ciems) Lätis Talsi piirkonnas Abava valla lääneosas. Küla asub merepinnast 61 meetri kõrgusel Abava jõe kaldal. Küla läbival Veģupīte ojal asub Veģupīte kärestik kõrgusega 1,7 meetrit. Oja langeb seal alla Pļaviņase lademe dolomiidist endiselt rifilt. Veģi on tekkinud endise Veģi mõisa (Weggen) keskuse juurde. Külas asub 1951. aastast lastekodu, tänapäeval riikliku sotsiaalhoolekande keskuse Kurzeme Veģi filiaal, kus kantakse hoolt raske füüsilise või vaimse puudega laste ja noorte eest. Külas asub kalmistu, selle juures asuvad muinaskalmed on kohaliku kaitse all olev muinsusmälestis. Külas asub Veģi bussipeatus. Veģi asub Abava ürgoru maastikukaitsealal. Küla juures kasvavad looduskaitsealused Veģi tammed, Gravase tamm, Ādiņi tammed, tamm ümbermõõduga 4,42 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,85 meetrit ja tamm ümbermõõduga 6,08 meetrit. Aastal 2015 oli Veģis 203 elanikku. Aastal 2017 oli külas 210 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 208. Veģupīte kärestik Veģi lastekodu Vietvārdu datubāze, vaadatud 15.04 2020 "Valsts sociālās aprūpes centra "Kurzeme" filiāle "Veģi"". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. juuni 2020. Vaadatud 15. aprillil 2020. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts[alaline kõdulink] "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 18. mail 2020. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Kurgjärve spordibaas

Kurgjärve spordibaas on suurim aastaringne puhke- ja spordibaas Lõuna-Eestis. Spordibaas asub Võru maakonnas Rõuge vallas Kurgjärve külas. Spordibaas on rajatud kahe järve, Kurgjärve ja Väikjärve, vahele. Kurgjärve spordibaas loodi 1964. aastal, kui kahevõistluse suusatreener Uno Kajak otsis Haanjas spordibaasi rajamiseks kohta ning tollane Kurgjärve talu omanik pakkus müügiks oma talu. Kurgjärve talu hoonete baasil rajati spordibaas, kuhu saab suviti majutada 230 ja talviti 150 inimest. Suviti on spordibaasis ametis 17 inimest ja talviti 12-13 inimest. Kurgjärve spordibaasis korraldatakse suviti laagreid, mis on mõeldud treeningurühmadele. Baasi kasutavad peamiselt Tallinna Nõmme spordiklubi kasvandikud, aga ka teiste Tallinna ja Tartu spordiklubide ning koolide noored. Viimati renoveeriti spordibaasi 2011. aastal. Spordibaasis on kolm (2 kõvakattega ja 1 murukattega) tenniseväljakut laudkattega korvpalliväljak kaks liivakattega võrkpalliväljakut kunstmurukattega minijalgpalliväljak jõusaal jooksurajad suvel on järves ka 50-meetrine ujumisala talvel on külastajatele ette valmistatud 1, 3 ja 5 km pikkused suusarajad ja uisuväli. Spordibaasis saab rentida sauna järve ääres ning sõita paadiga. Õhtuseks meelelahutuseks töötab baar. Paik sobib ka suuremate ürituste korraldamiseks, koos telkimisega ollakse võimelised teenindama kuni 2000 inimest. Ürituste tarbeks on võimalik paigaldada ka lava. "Kurgjärve spordibaas". Nõmme spordiklubi koduleht. Vaadatud 14. aprillil 2020. "Vaata Kurgjärve asukohta kaardil". Nõmme spordiklubi koduleht. Vaadatud 14. aprillil 2020. "Kurgjärve spordibaasil täitub 50 aastat". Võrumaa Teataja. 16. august 2014. Vaadatud 14. aprillil 2020. "Kurgjärve spordibaasi üldandmed". sport.ee. Vaadatud 14. aprillil 2020. "Kurgjärve spordibaasi sportimispaigad". spordiregister.ee. Vaadatud 14. aprillil 2020. "Kurgjärve spordibaas". Puhka Eestis koduleht. Vaadatud 14. aprillil 2020. Kurgjärve spordibaas | Nõmme spordiklubi koduleht
Oblast

Oblastiteks nimetatakse mitme riigi haldusüksusi. Oblast (Kasahstan) Oblast (Kõrgõzstan) Oblast (NSVL) Oblast (Ukraina) Oblast (Valgevene) Oblast (Venemaa) Piirkond (Bulgaaria) (bulgaaria keeles oblast)
Łukasz Szumowski

Łukasz Jan Szumowski (sündinud 3. juunil 1972 Varssavis) on Poola kardioloog, arstiteadlane ja poliitik. Ta oli Poola tervishoiuminister (2018–2020). Ta sündis 1972. aastal Varssavis. Ta lõpetas 1997. aastal Varssavi Meditsiiniülikooli. 1998. aastast töötas ta Kardinal Stefan Wyszyński nimelises Riiklikus Kardioloogia Instituudis, doktorikraadi sai 19. juunil 2002. Ta oli 9. jaanuarist 2018 kuni 20. augustini 2020 Poola tervishoiuminister. Ta on abielus ja tal on neli last. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta koos abikaasa Annaga kuu aega Kolkatas Ema Teresa asutatud esimeses hooldekodus. Usutunnistuse poolest on ta katoliiklane, ta on Malta ordu liige.
Brooklyn Nine-Nine

"Brooklyn Nine-Nine" on Dan Goori ja Michael Schuri loodud USA politseikomöödiaseriaal. Sarja peategelane on Jake Peralta (Andy Samberg), lapsik kuid võimekas New Yorgi politsei väljamõeldud 99. Brooklyni piirkonna uurija, kellel tekib tihti lahkhelisid uue ülemuse kapten Raymond Holtiga (Andre Braugher). Lisaks Sambergile ja Braugherile mängivad seriaalis ka Stephanie Beatriz (kes kehastab Rosa Diazt), Terry Crews (Terry Jeffords), Melissa Fumero (Amy Santiago), Joe Lo Truglio (Charles Boyle), Chelsea Peretti (Gina Linetti), Dirk Blocker (Michael Hitchcock) ja Joel McKinnon Miller (Norm Scully). Telekanal FOX tellis alguses 13 osa, hiljem veel 9. "Brooklyn Nine-Nine" esilinastus 17. septembril 2013. Pärast viit hooaega, 10. mail 2018, tühistas FOX tellimuse. Juba järgmisel päeval taaselustas NBC sarja ning tõi 10. jaanuaril 2019 vaatajate ette kuuenda hooaja. Seitsmes hooaeg esilinastus 6. veebruaril 2020. Novembris 2019 sõlmiti leping ka kaheksandaks hooajaks. Kriitikud on tunnustanud sarja näitlejaid, eriti Sambergi, Beatrizi, Fumerot ja Braugherit. Seriaal on võitnud kaks Creative Arts Emmy auhinda ning kuldgloobuse parima muusika- või komöödiasarja kategoorias. Samberg on võitnud kuldgloobuse parima muusika- või komöödiasarja meesnäitleja kategoorias. Braugher on kolmel järjestikusel aastal nomineeritud Primetime Emmy parimaks komöödiasarja meeskõrvalosatäitjaks ning võitnud kaks Critics' Choice Television Awardi parima komöödiasarja meeskõrvalosatäitja kategoorias. Seriaali on kiidetud vastuoluliste teemade käsitlemise eest huumorivõtmes. LGBT kogukonna kajastamise eest on võidetud GLAAD meediaauhind. Seeria kolis NBC-sse 2019. aastal. "Kas teadsid? Need on kõik korrad, kui "Brooklyn Nine-Nine" mainib Eestit". Diktor. 7. veebruar 2020. Vaadatud 15. aprill 2020. (en) Brooklyn nine nine reviews, storyline, episode guide.
Lubjakivialpid

Lubjakivialpid (saksa: Kalkalpen) on Alpide mäestikesüsteem Kesk-Euroopas. Neil on majanduslik tähtsus, sealhulgas vesikonna joogiveeallikas. Seal on palju ligipääsetavaid speleoteem- ja jääkoopaid. Need on umbes 600 km pikad. Kaks peamist rühma, Põhja- ja Lõuna-, kulgevad paralleelselt peamiste Austria Kesk-Alpide (tuntud ka kui Kesk-Ida-Alpid) mäestikega, sellest põhjas ja lõunas. Koos Austria Kesk-Alpidega moodustavad Lubjakivialpid Ida-Alpide kõige läänepoolsema osa. Lubjakivialpide mäeprofiilid on väga mitmekesised ning ulatuvad sakilistest tippudest ja püstloodis kaljuseintest kõrglavamaade ja ulatuslike karstimoodustisteni. Arvukad Lubjakivialpide mäestikud on kolmes mäerühmas: Põhja-Lubjakivialpid on Austrias ja Saksamaal Baieris. Sinna kuuluvad: Allgäu Alpid, Berchtesgadeni Alpid, Chiemgau Alpid, Ennstali Alpid, Salzburgi Kiltkivialpid, Türnitzi Alpid, Wienerwaldi eelmäestik, Ybbstali Alpid Lõuna-Lubjakivialpid on Austrias, Põhja-Itaalias, Sloveenias ja Šveitsis. Sinna kuuluvad: Dolomiidid, Karni Alpid, Julia Alpid, Ortleri Alpid ja Vitsentiini Alpid. Lääne-Lubjakivialpid on Austrias, Itaalias ja Šveitsis. Sinna kuuluvad: Albula Alpid, Bergamo Alpid, Livigno Alpid, Oberhalbsteini Alpid, Plessuri Alpid ja Reetia Alpid. Lubjakivialpid moodustavad Alpiklubi Ida-Alpide klassifikatsioonis kolm neljast peamisest piirkonnast. Siiski ei kasutata neid kavandatud SOIUSA klassifikatsioonisüsteemis. Lubjakivialpid koosnevad kergematest ja poorsematest kivimitest. Lisaks lubjakivile on seal ka dolokivi, merglit ja liivakivi. Erinevalt Kesk-Alpidest, mis koosnevad peamiselt kristallilistest kivimitest (graniit ja gneiss) või kiltkivist. Lubjakivialpide rahvuspark Mäerühmade loend Ida-Alpide Alpiklubi klassifikatsioonis SOIUSA kavandatud klassifikatsioonisüsteem
Rudolf Anschober

Rudolf Anschober (sündinud 21. novembril 1960 Welsis) on Austria poliitik, ta kuulub erakonda Rohelised – Roheline Alternatiiv. Ta on 7. jaanuarist 2020 Austria sotsiaal-, tervishoiu-, hooldus- ja tarbijakaitseminister.
Pistikhübriidsõiduk

Pistikhübriidsõiduk ehk laetav hübriidelektriauto on elektrimootori ja akuga sõiduvahend, mida saab laadida välisest toiteallikast ja ühtlasi on olemas sisepõlemismootor, mis kasutab kütusena bensiini. Harvemini kasutatakse kütuseks diislikütust . Seega eristub see lahendus tavapärasest hübriidautost selle poolest, et sellel on lisavõimalus elektrienergiat saada välisest energiaallikast. Tugeva kiirendamise ajal, nagu näiteks järsust mäest üles sõitmisel, töötavad bensiini- või diiselmootor ja elektrimootor koos, et vältida aku üleliigset tühjenemist. Mõned pistikhübriidid kasutavad väikest bensiinimootorit elektrienergia tootmiseks, mis teisisõnu on sõiduulatuse suurendaja, et elektrimootorit toita, kui aku laetus väheneb alla teatud taseme. Laetavate hübriidelektrisõidukite sõiduulatus elektrirežiimis erineb mudelite lõikes oluliselt. Mõned suudavad sõita elektritoitel ainult 15–20 kilomeetrit, kui uuemad mudelid võivad läbida 60 kilomeetrit või enamgi. Pistikühendusega sõidukid võivad olla veelgi tõhusamad kui tavalised hübriidsõidukid, kuna laetava hübriidauto sisepõlemismootori piiratud kasutamine täislaetud elektrimootori abil võib lubada kokkuhoiu näitajaid maksimaalsele efektiivsusele lähemal . Tänapäeval suudavad pistikhübriidautod aku jõul sõita umbes 50 kilomeetrit . Veoaku koosneb akuelementidest, mis paiknevad omavahel ühendatud akumoodulitena vastaval alusel. Akumoodulid ja -alus on kaanega kaetud ja moodustavad ühe kompaktse terviku. Aku laadimiseks on seade sõidukisse ehitatud või eraldiseisva osana. Sõiduki osana olev laadimisseade on vahelduvvoolu alalisvooluks muutev seade. Viimastel aastatel on nõudlust toetatud kõigi elektrisõidukite järele eriti just Ameerika Ühendriikide turul valitsuse toetustega, lobistide abil ja seda sorti sõidukiga seotud maksude alandamise kaudu . elektriautod.ee https://web.archive.org/web/20070925221144/http://www.nrel.gov/vehiclesandfuels/vsa/pdfs/40970.pdf "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. jaanuar 2021. Vaadatud 15. aprillil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://charge.net.nz/faq/what-is-the-difference-between-ac-and-dc-charging/ https://www.nytimes.com/2018/01/11/business/electric-vehicles-taxes-tesla-gm.html
Poks 1984. aasta suveolümpiamängudel

23. suveolümpiamängude võistlused poksis peeti 29. juulist kuni 11. augustini 1984 USA California osariigis Los Angeleses. Võistluspaik oli universaalne spordiehitis Memorial Sports Arena (algselt ehitatud 1959, mahutas umbes 16 000 pealtvaatajat), võisteldi 12 kaalukategoorias. 1980. aastal boikoteeris 61 riiki Moskvas toimunud olümpiamänge protestiks NSV Liidu Afganistani sõjalise sissetungi pärast. Nüüd teatas osa idabloki riike (NSV Liit, Kuuba, Ida-Saksamaa, Poola, Ungari, Tšehhoslovakkia, Bulgaaria, Mongoolia) ja nende sõltlasriike (Afganistan, Põhja-Korea, Vietnam, Angola, Etioopia, Laos, Iraan ja Liibüa) 8. mail 1984 oma otsusest boikoteerida 1984. aasta suveolümpiamänge. Poksivõistlust mõjutas eelkõige Kuuba, NSV Liidu, Ida-Saksamaa ja Poola eemalejäämine, sest need olid sel ajal maailma olümpiapoksi tippriigid. Võistlustel osales 354 võistlejat 81 riigist. Vanim osaleja oli Peter Hussing (Lääne-Saksamaa; sündinud 15. mail 1948) ning noorim osaleja oli Dwight Frazer (Jamaica; sündinud 22. detsembril 1967). Val Barkeri karika parima tehnikaga poksijale sai helveskaalu (kuni 48 kg) kuldmedali- ja olümpiavõitja Paul Gonzales (USA). Kokku said medaleid 23 riigi võistlejad. Kokku said olümpiasüsteemi punkte 42 riigi võistlejad. Poks 1984. aasta suveolümpiamängudel lehel Sports-Reference. Inglise keeles Poks 1984. aasta suveolümpiamängudel lehel Amateur Boxing Results. Inglise keeles
K-tegur

K-tegur väljendab voolu harmooniliste mõju trafo soojenemisele vastavalt ANSI/IEEE C57.110. Mida suurem on K-tegur, seda rohkem avaldavad harmoonilised mõju trafo soojenemiseks. Voolu harmoonilisi tekitavad mitmed mittelineaarsed tarbijad nagu näiteks: arvutid, impulss-toiteplokid mootorid jne. Sellised tarbijad tekitavad voolu harmoonilisi, mis põhjustavad trafo ja süsteemi neutraaljuhi ülekuumenemist ning see võib lõppeda trafo või elektripaigaldise rikkega. Elektripaigaldises esinevaid voolu harmoonilisi saab mõõta vooluanalüsaatoriga, mis võimaldab valida täpsemalt elektripaigaldise toiteks sobiva määratud K-teguriga trafo. https://www.se.com/ca/en/faqs/FA280240/
Robert Wells (poksija)

Robert Wells (sündinud 15. mail 1961 Londonis) on Inglismaa ja Suurbritannia endine poksija. Ta oli vähemalt 1984. aastal Suurbritannia meister (Inglismaa esindajana) üliraskekaalus (üle 91 kg). Ta sai 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel üliraskekaalus (üle 91 kg) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Francesco Damianile (Itaalia) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta poksis jaanuarist 1986 kuni augustini 1989 elukutselisena ning pidas kokku 5 kohtumist, millest võitis 3 ja kaotas 2 (need mõlemad nokaudiga) kohtumist. Neist ühe kohtumise pidas ta Tallinnas 10. mail 1989, osaledes seega Nõukogude aja lõpu ühtedel esimestel siinsetel elukutselistel poksivõistlustel. Tema isa oli Briti poksija William Wells (1936–2008; osales 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos). 96. Suurbritannia meistrivõistlused poksis. London 1984. Tulemused Inglise keeles 23. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1984. Tulemused inglise keeles Robert Wells (poksija) veebisaidil Olympedia (inglise) Robert "Bobby" Wells lehel BoxRec. Inglise keeles
Tojāti

Tojāti on küla (mazciems) Lätis Talsi piirkonnas Abava valla kaguosas. Küla asub paigas, kus Tojāti oja Abava jõkke suubub. Tojāti asub valla endisest keskusest Valgalest 9,5, piirkonna keskusest Talsist 27 ja Riiast 105 kilomeetri kaugusel. Küla on tekkinud endise Tojāti karjamõisa keskuse juurde. Tojātis asuvad SIA ABAVAS DĀRZI viinamäed. Küla asub Abava ürgoru maastikukaitsealal. Tojāti asulakoht ja muinaskalmed on riikliku kaitse all olevad muinsusmälestised. Vietvārdu datubāze, vaadatud 15.04 2020 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS "Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. mai 2022. Vaadatud 15. aprillil 2020.
Purjetamine olümpiamängudel

Purjetamine on olnud üks suveolümpiamängude alasid alates esimestest olümpiamängudest, mis pidi toimuma Kreekas Ateenas 1896. aastal. Vaatamata sellele, et võistlused olid kavas esimeses olümpiaprogrammis, katkestati võistlused halbade ilmastikuolude tõttu. Pärast 1904. aasta suveolümpiamänge on purjetamine olnud kavas kõigil olümpiamängudel. Võistlusi peetakse mitut tüüpi jahtidel. Kuni 1988. aastani oli purjetamine sooliselt neutraalne “avatud” spordiala, kus mees- ja naispurjetajad võistlesid koos. Isegi 1900. aastal osalesid mitmed naised purjetamise olümpiaregattidel. Erandiks on 1948. aasta II maailmasõja järgsed olümpiamängud, kus Rahvusvaheline Olümpiakomitee otsustas, et võistlused peaksid olema avatud ainult meespurjetajatele. 1988. aastal lisati eraldi ainult naistele 470 klass ja järk-järgult kadusid mõlemale soole avatud klassid. Purjetamine oli ka üks esimesi spordialasid, kus hakati 2016. aastal kasutama segapurjetamisvõistlusi, milles peavad olema esindatud mõlemad soo esindajad. Praegu on olümpiamängudel purjetamises 10 medali komplekti: 5 meestele, 4 naistele ja 1 segapurjetamises. 1948. aasta suveolümpiamängudel Londonis võitis Firefl klassis olümpiakulla taanlane, 20-aastane Paul Elvström. Ta võitis veel kolmedel olümpiamängudel järjest kulla ühemehepaadil, tõustes sellega kõigi aegade edukamaks olümpiapurjetajaks. Ta kuulus Taani koondisse kokku kaheksal olümpiaregatil ja lõpetas olümpiaesinemise 60-aastaselt Tornadol koos tütre Trinega Seouli 1988. aasta suveolümpiamängudel Busani rannikul. Eesti esimene medal purjetamises võideti 1928. aasta suveolümpiamängudel Amsterdamis klassis 6 Metre. See purjepaat koosnes viie liikmelisest meeskonnast. Pronksmedali võitsid Nikolai Vekšin, William von Wirén, Eberhard Vogdt, Georg Faehlmann ja Andreas Faehlmann. 1960. aastal Napoli lahel peetud Rooma OM-i purjeregatil võitis Finn klassis hõbemedali Eestist pärit Aleksander Tšutšelov. 1980. aasta suveolümpiamängude raames toimunud Tallinna purjeregatil võitis Nikolai Poljakov Nõukogude Liidu Solingu-meeskonnas võisteldes hõbemedali. Kaksikvennad Toomas ja Tõnu Tõniste on võitnud olümpiamängudelt purjetamises klassis 470 hõbe- ja pronksmedali. 1988. aastal Nõukogude Liidu koondises võideti hõbemedal ja neli aastat hiljem Barcelonas 1992. aasta suveolümpiamängudel taasiseseisvunud Eestit esindades võideti pronksmedal. Tabeliseis kuni 1. aprill 2023 Brasiillased Torben Grael ja Robert Scheidt ning britt Ben Ainslie on ainsad olümpiapurjetajad, kellel on viis olümpiamedalit. Edukaim purjetaja on Ainslie nelja kuldmedali ja ühe hõbedaga. Vaid kaks sportlast, Ben Ainsile ja Paul Elvstrøm, on võitnud järjest neli kuldmedalit.
Kaharlõk

Kaharlõk (ukraina Кагарлик, vene Кагарлык) on linn Ukrainas Kiievi oblastis, Kaharlõki rajooni halduskeskus. Kaharlõk asub Kiievist umbes 70 km lõunas. Asulat on esmamainitud 1142. aastal. Teise Poola jagamise tagajärjel läks Kaharlõk 1793. aastal Venemaa Keisririigi võimu alla. Linnaõigused sai Kaharlõk 1971. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kaharlõki elanikest ukrainlasi 96,17%, venelasi 3,01% ja valgevenelasi 0,25. Наш район Кагарлицька районна державна адміністрація Соціально-економічна характеристика станом на 01.01.2018 року Кагарлицького району Кагарлицька районна державна адміністрація Національний склад міст Datatowel.in.ua