laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Stöhhiomeetria

Stöhhiomeetria on keemia osa, mis käsitleb keemiliste valemite ja reaktsioonivõrrandite tuletamist ning nendel valemitel ja võrranditel põhinevaid ainehulkade arvutusi. Igale keemilisele ühendile vastab kindel elementkoostis, s.t. erinevate elementide aatomite suhe molekulis on kindel ja väljendatav üksnes täisarvudes. Mõeldud on siin naturaalarve, jättes 0 välja. Kui molekuli keemilises valemis mõnel elemendil arv puudub, tähendab see, et selle elemendi aatomeid molekulis on 1. Näiteks ammoniaagi NH3 koostise stöhhiomeetria on 1: 3, s.t. ühe molekuli (või mooli) ammoniaagi koostises on üks lämmastiku aatom (või 1 mool lämmastiku aatomeid) ja 3 vesiniku aatomit (või 3 mooli vesinikku). Võttes lisaks stöhhiomeetriale arvesse elementide aatommassid saame ammoniaagi koostise kilogrammides: 14 kg lämmastikku ja 3 kilogrammi vesinikku annavad 17 kg ammoniaaki. Keemilises reaktsioonis reagentide molekulid reageerivad teatud kindlas suhtes - üks ühele, kaks ühele jne. Kuna reaktsioonis ainet ei teki ega kao ja üks keemiline element ei muutu teiseks, siis iga elemendi hulk reaktsioonis säilib. Reaktsiooni stöhhiomeetria näitab ainete reaktsioonis osalemise kvantitatiivset suhet. Näiteks ammoniaagi moodustumise tasakaalustatud reaktsioonivõrrand: N2 + 3H2 = 2NH3 Stöhhiomeetriakordajad reaktsioonis näitavad lähteainete või saaduste hulka moolides. Siin üks mool lämmastikku reageerib kolme mooli vesinikuga ja saadakse 2 mooli ammoniaaki. Selle reaktsiooni stöhhiomeetria on 1:3:2, mis näitab protsessis osalevate molekulide suhet ja naturaalarvusid 1, 3 ja 2 nimetatakse stöhhiomeetrilisteks koefitsientideks ehk stöhhiomeetrilisteks kordajateks. Oletades, et keemiline reaktsioon toimub lõpuni, siis optimaalset reagendi hulka, nimetatakse stöhhiomeetriliseks hulgaks ehk keemiliselt ekvivalentseks hulgaks. Arvutame kui palju tekib süsinikdioksiidi ühe kg puhta süsiniku täielikul põlemisel: C + O2 = CO2 Arvestades ainete molekulmasse, saame et 1 mool (12,01 g) süsinikku annab ühe mooli (44,01 g) süsinikdioksiidi, siis 1 g süsinikku annab 44,01:12,01 = 3,665 g süsinikdioksiidi (Avogadro seaduse põhjal on see 3,665•22,4:44,01=1,865 liitrit süsinikdioksiidi). Stöhhiomeetrilised võrrandid ei kajasta reaktsioonimehhanismi ega elementaarreaktsioone. Stöhhiomeetria teoreetilise aluse annavad massi jäävuse seadus, koostise püsivuse seadus, kordsete suhete seadus (Daltoni seadused), Gay-Lussaci seadus ja Avogadro seadus. Peale stöhhiomeetrilistele reeglitele alluvate keemiliste ühendite (daltoniidide) tuntakse ka mittestöhhiomeetrilisi ühendeid (bertolliide). Reaktsioonivõrrand Keemia seadused Saagis
Georgi Kostadinov

Georgi Harlampiev Kostadinov (bulgaaria keeles Георги Харалампиев Костадинов; sündinud 3. märtsil 1950 Burgasis) on Bulgaaria endine poksija. Kostadinov oli vähemalt neljakordne Bulgaaria meister: helveskaalus (kuni 48 kg) aastatel 1969 ja 1971 ning kärbeskaalus (kuni 51 kg) aastatel 1975 ja 1976. Kostadinov võitis kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1972. aasta Müncheni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta osales kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 3. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta oli esimene Bulgaaria poksija, kes on olümpiamängudel võitnud kuldmedali ja tulnud olümpiavõitjaks. Kostadinov osales helveskaalus (kuni 48 kg) 19. Euroopa meistrivõistlustel (Madrid, 1971), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Jose Escuderole (Hispaania) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Bulgaaria 24. meistrivõistlused poksis. Sofia 1969. Tulemused inglise keeles Bulgaaria 26. meistrivõistlused poksis. 1971. Tulemused inglise keeles Bulgaaria 30. meistrivõistlused poksis. 1975. Tulemused inglise keeles Bulgaaria 31. meistrivõistlused poksis. Varna 1976. Tulemused inglise keeles 20. suveolümpiamängude poksivõistlus. München 1972. Tulemused inglise keeles 21. suveolümpiamängude poksivõistlus. Montréal 1976. Tulemused inglise keeles 19. Euroopa meistrivõistlused poksis. Madrid 1971. Tulemused inglise keeles Georgi Kostadinov veebisaidil Olympedia (inglise)
Rakvere linnapea

Rakvere linnapea on Rakvere Linnavalitsuse juht. 1879– , Johann Nicolai Dehio, Rakvere linnapea Carl Veberg, Rakvere linnapea Pavel Trellin 1906–1914, Rudolf Andrejev 1914–1917, Anton Pedriks 1917–1919, Martin Kutti 1918. aasta lõpp ja 1919. aasta algus, Karl Jakobson, Rakvere linnapea kohusetäitja 1919–1921, Jakob Liiv 1921–1930, Aleksander Pääro 1930–1940, Heinrich Avikson (Aviksoo) 1940–1941, Harri Raag, Rakwere linnapea asetäitja ja seejärel Rakvere Linna TRSN Täitevkomitee esimees 1941, Karl Tahti 1941–1944, Oskar Kalmisto 1944, Evald Rae, Rakvere Linna TSN Täitevkomitee esimees 1944–1945, Bruno Reelo, Rakvere Linna TSN Täitevkomitee esimees 1945–1950, Oskar Veidenbaum, Rakvere Linna TSN Täitevkomitee esimees 1950, Veera Kivistik 1950–1952, Enn Mikker, Rakvere Linna TSN Täitevkomitee esimees 1952–1954, Hugo Leemets, Rakvere Linna TSN Täitevkomitee esimees 1954–1955, Nikolai Ostasev, Rakvere Linna TSN Täitevkomitee esimees 1955, Oskar Veidenbaum, Rakvere Linna TSN Täitevkomitee esimees 1955–1959, Uno Sooba, Rakvere Linna TSN Täitevkomitee esimees 1959–1961, Jaan Apfelbaum, Rakvere Linna TSN Täitevkomitee esimees 1961–1963, Grigori Varki, Rakvere Linna TSN Täitevkomitee esimees 1963–1967, Mihail Hendrikson, Rakvere Linna TSN Täitevkomitee esimees 1967–1968, Valentin Leiner, Rakvere Linna TSN Täitevkomitee esimees 1969–1971, Ellen Lepisto, Rakvere Linna TSN Täitevkomitee esimees 1971–1977, Lidia Kondel, Rakvere Linna TSN Täitevkomitee esimees 1977–1988, Urve Liivak, Rakvere Linna RSN Täitevkomitee esimees 1988–1996, Tiit Kullerkupp, Rakvere Linna RSN Täitevkomitee esimees / Rakvere linnapea 1988–1996 Tiit Kullerkupp 1996–1998 Toomas Varek 1998–2002 Matti Jõe 2002–2009 Andres Jaadla 2009–2010 Rannar Vassiljev 2010–2012 Andres Jaadla 2012–2013 Toomas Varek 2013–2017 Mihkel Juhkami 2017–2019 Marko Torm 2019 - Triin Varek Eesti NSV täitevkomiteede loend Odette Kirss, Esimene linnavolikogu Rakveres valiti 1879, virumaateataja.postimees.ee, 10. oktoober 2013 Vanalinnas leiab igal sammul vaatamisväärset. Hoone adressil Pikk 1 majaomanikuks oli 19. sajandi lõpus jõukas kaupmees ja Rakvere linnapea Carl Veberg. Esimesel korrusel olid kauplused, laod ja kohvik., Virumaa Teataja, nr. 153, 9 august 2014 Rakvere on üks Eestimaa vanemaid linnu, virumaateataja.postimees.ee, 8. juuni 2002 Odette Kirss, Eestlaste SUURVÕIT valimistel, Virumaa Teataja, nr. 65, 3 aprill 2014 Tuli viis ajaloolise maja, Virumaa Teataja, 169, 5. september 2015 Rakwere linnapea asetäitjaks määrati Harri Raag, Virumaa Teataja (1925-1940), nr. 88, 2 august 1940 Virumaa Teataja. Postimees Rakvere linnajuhid alates 1919
Vesioina tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Vesioina tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Vana-Mustamäe asumis. Vesioina tänav on Trummi tänavalt algav umbtänav, mis on enam-vähem põhja–lõunasuunaline ja ligikaudu 185 meetri pikkune. Vesioina tänav sai nime 28. mail 2003 läheduses asuva vesioina järgi. Kuni 16. maini 1958 kandis Vesioina tänava nime samas piirkonnas asuv Padu tänav.. Tallinna tänavanimed. KNAB. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. märts 2005. Vaadatud 27. augustil 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Päring kohanimeandmebaasist. Eesti kohanimed
Veimed

Veimed (murretes ka annid, anded) olid pruudi kingitused peigmehe sugulastele ja pulmategelastele. Veimed kui tava oli eriti omane läänemeresoome rahvastele juba kaugest minevikust. Kingituste eesmärgiks oli hea läbisaamine tulevase mehe ja tema sugukonnaga. Veimematerjali kogus pruut andidena naabreilt, mida nimetati viinutamiseks, samuti valmistati veimi ühiselt külatüdrukute poolt. 19. sajandil olid Eestis tavapärased veimed kindad, sokid, sukad, vööd, särk jne. Veimed seoti pulmaeelsel õhtul kaasanaise juhtimisel kokku veimekimpudeks. Veimi jagas noorik veimevakast viimasel pulmapäeval peiukodus. Veimekirstu avamiseks pidi aga isamees või peig annetama raha. Veimekimpe jagati tähtsuse järjekorras. Pulma ametimehed said suured kimbud, milles olid särk, sall, sukad ja kindad. Hilisemal ajal sulandus veimavaka jagamine kokku rahakogumisega, annete saajalt küsiti vastu raha. Ida-Eestis nimetati pruudi kingitusi ka lahjadeks (Vaivara, Lüganuse, Viru-Nigula jne.). Veimede jagamise komme hakkas kaduma 19. sajandi lõpus. Etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn. 1995. lk 235 Ülo Tedre. Pulmasõnastik IV Eesti rahvakultuuri leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 345 Eesti rahvakultuur. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2008. lk 323
Tasku

Tasku on riietusesemele sisse- või väljapoole õmmeldud lame kotike tarbeesemete, raha vm kaasaskandmiseks. Lahttasku Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009. [1]
Lahti Risti kirik

Lahti Risti kirik (soome keeles Ristinkirkko) on Lahti linna peakirik Soomes. Lahti Risti kirik on aastal 1978 valminud, arhitekt Alvar Aalto projekteeritud kirik. Varem oli selle koha peal 1890 ehitatud (ja Albert Mellini projekteeritud) puukirik. Lisaks on kirikaias kangelaskalmistu, kus asub Wäinö Aaltoneni skulptuur Vabaduse vaim (soome keeles Vapauden Hengetär).
Harri Lumi

Harri Lumi (sündinud 7. veebruaril 1933 Tallinnas) on Eesti ettevõtja ja endine Tallinna Linna RSN Täitevkomitee esimees (1984–1990). Harri Lumi on sündinud 1933. aastal Tallinnas. Ta lõpetas 1952. aastal Tallinna 17. Keskkooli ja 1957. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonnas tööstus- ja tsiviilehituse erialal insenerina. Harri Lumi töötas aastatel 1955–1960 Tallinna Elamutevalitsuse Restaureerimise Valitsuses insenerina, 1960. aastast Eesti NSV Ehitusministeeriumi allasutustes, sealhulgas 1965–1977 Tallinna Ehitustrusti Ehitusvalitsuses, kus töötas algul peainsenerina ja seejärel juhatajana. Aastatel 1977–1979 oli Lumi Vabariikliku Ehituse Organiseerimise Trusti juhataja. 1979. aastal määrati Lumi Tallinna Linna RSN Täitevkomitee esimehe esimeseks asetäitjaks, kellena ta töötas kuni 1983. aastani. Aastatel 1983–1984 oli Harri Lumi Eesti NSV ehitusminister. Aastatel 1984–1990 oli ta Tallinna Linna RSN Täitevkomitee esimees. 1985–1990 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige. Pärast Eesti taasiseseisvumist oli ta 1990–1992 ühisettevõtte Estkompexim ehitusdirektor ning aastatel 1992–1995 riikliku aktsiaseltsi Tööstusehituse Trust juhataja asetäitja. 1994. aastal oli ta üks aktsiaseltsi Parmeron asutajaid ning kuulub siiani omanikeringi. 2016 Tallinna vapimärk Eesti Majanduslugu, Lumi, Harri (1933)
Tallinna entsüklopeedia

"Tallinna entsüklopeedia" on 2004. aastal ilmunud kaheköiteline entsüklopeedia, mis kirjeldab Tallinna linna. Entsüklopeedia toimetas Jaan Tamm, kirjastas Eesti Entsüklopeediakirjastus. Algataja, kontseptsiooni ja märksõnastiku koostaja ning põhiautor oli ajaloolane Robert Nerman, kes kogus pooled ja kirjutas viiendiku artiklitest. Märksõnastiku korrastas Leino Pahtma. Raamatu märksõnastik hõlmab paljusid valdkondi Tallinna piirkonna geoloogilisest kujunemisest ja tänapäevaste sündmusteni, lähemalt on käsitletud linna kujunemislugu, arhitektuuri, kunsti- ja kultuurilugu. Kokku on märksõnu üle 2300, illustratsioone 1400. Teise köite lõpus on aine- ja isikuregister. Töö "Tallinna entsüklopeediaga" algas 1996. aastal, esimest köidet esitleti Tallinna raekojas 8. detsembril 2004. Teatmeteose väljaandmist toetas Tallinna linnavalitsus 500 000 krooniga. 2007. aastal leidis linnapea Edgar Savisaar, et 2011. aastaks, mil Tallinn on Euroopa kultuuripealinn, võiks tõlkida "Tallinna entsüklopeedia" põhilistesse Euroopa keeltesse ning luua ka veebiversiooni. "Tallinna entsüklopeedia" eelkäija oli 1980. aasta Moskva olümpiamängude eel ilmunud 500 artikliga lühientsüklopeedia. "Tallinna entsüklopeedia. I köide" Tallinn:Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. ISBN 9985701682 "Tallinna entsüklopeedia. II köide" Tallinn:Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. ISBN 9985701690 Toomas Pirn "Kogu tõde Tallinnast raiuti mahukasse teaberaamatusse" Pealinn, 10. detsember 2004 Askur Alas, "Tallinna uues teatmeteoses on linna kohta infot alates maailma loomisest" EPL, 6. november 2004 "Linn kaalub Tallinna Entsüklopeedia uuendamist" Neljas, 13.12.2007[alaline kõdulink] http://www.tallinn.ee/galerii_puu?g=457 "Tallinna entsüklopeedia jõudis müügile"[alaline kõdulink] Postimees, 03.12.2004 "Linn kaalub Tallinna Entsüklopeedia uuendamist"[alaline kõdulink] Äripäev, 12.12.2007 Jaakko Hallas "Uhke Tallinna raamat, entsüklopedistide meeskonna suursaavutus" EPL, 14. jaanuar 2005 "Tallinna entsüklopeedia jõudis müügile" Postimees, 03.12.2004 "Linn kaalub Tallinna Entsüklopeedia uuendamist" Neljas, 13.12.2007 "Linn kaalub Tallinna Entsüklopeedia uuendamist" Äripäev, 12.12.2007' Toomas Pirn "Kogu tõde Tallinnast raiuti mahukasse teaberaamatusse" Pealinn, 10. detsember 2004 Askur Alas "Tallinna uues teatmeteoses on linna kohta infot alates maailma loomisest" EPL, 6. november 2004 Jaakko Hallas "Uhke Tallinna raamat, entsüklopedistide meeskonna suursaavutus" EPL, 14. jaanuar 2005
Virton

Virton (prantsuse [viʁ.tɔ̃]) on linn ja vald Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis. Belgia lõunapoolseim linn Virton on ühtlasi Luxembourgi provintsi halduspiirkonna ja Valloonia piirkonna pealinn. Belmont, Bleid, Chenois, Èthe, Gomery, Grandcourt, Latour, Ruette, Saint-Mard, Saint-Remy. Laurentiuse kirik Virtonis Raudteejaam Raekoda Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.  Virton – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht
Ramadaan (raamat)

"Ramadaan" (täispealkiri "Ramadaan: Vahtsõliinah, Lillekülas, in Matiano, a Roma") on Aare Pilve 2010. aasta autobiograafiline romaan-reisikiri Itaaliast. Romaan valmis tänu autori viibimise Mazzano Romano loomemajas Itaalias 2008. aasta ramadaanikuul. Linnadest keskendub ta Rooma kõrval ka Napolile ja Firenzele. "Ramadaani" on võrreldud Tõnu Õnnepalu "Harjutuste" (2002) ja "Flandria päevikuga" (2008) (Janika Kronberg) ja Viivi Luige samal aastal ilmunud Itaalia-keskse romaaniga "Varjuteater" (pikemalt Toomas Kiho). Autor ise tõmbab romaanis paralleele Eduard Bornhöhe reisikirjutustega 19. sajandi lõpus. Eesti reisikirjanduse auhind: aasta väga hea reisikiri (2010) Janika Kronberg "Nädala raamat: Ramadaan Roomas". Eesti Ekspress, Areen, 6. september 2010 (kasutatud 27. august 2012) Toomas Kiho "Rohelised raamatud "[alaline kõdulink]. Sirp, 13. mai 2011 (kasutatud 27. august 2012) "Aasta parimad reisiraamatud" – GO reisiajakiri, nr 9, aprill 2011(vaadatud 27. augustil 2012) Janika Kronberg "Nädala raamat: Ramadaan Roomas". Eesti Ekspress, Areen, 6. september 2010 Mari Peegel "Aare Pilv: kirjutasin "Ramadaani" valmis oma peasiseses Itaalias". Eesti Päevaleht, 10. september 2010 Vahur Afanasjev "Põhjamaine metslane tsivilisatsiooniorgias". Looming, 11/2010 Jüri Talvet "Flâneur koduneb eesti kirjanduses". Sirp, 10. veebruar 2011 Toomas Kiho "Rohelised raamatud ". Sirp, 13. mai 2011 Daniele Monticelli ""Peasiseses Itaalias" kirjutatud raamat". Vikerkaar, 3/2011
Puhastus (film)

"Puhastus" (soome Puhdistus) on 2012. aasta Soome-Eesti koostöös valminud draamafilm, mille režissöör on Antti Jokinen. Film põhineb Sofi Oksaneni romaanil "Puhastus". 2012. aasta septembris esitas Soome filmi Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia välja antavale Oscari auhinnale. Laura Birn – noor Aliide Truu Liisi Tandefelt – vana Aliide Truu Amanda Pilke – Zara Peter Franzén – Hans Pekk Krista Kosonen – Ingel Tommi Korpela – Martin Truu Kristjan Sarv – Paša Jarmo Mäkinen – Lavrenti Jaanika Arum – Katja Tomi Salmela – Miilits Panu Vauhkonen – Pikk miilits Taavi Eelmaa – Jaan Berg Sonja Nüganen - linda 2012. aasta jooksul käis filmi Eesti kinodes vaatamas 18 137 inimest. "Soome esitas Oscari filmiauhinnale "Puhastuse"". Postimees, 19. september 2012 (kasutatud 19. september 2012) "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 30. aprill 2013. Vaadatud 5. mail 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Kaarel Kressa "Eestlaste kannatustest pajatavast menuromaanist „Puhastus” vändatakse põnevusfilm". Eesti Päevaleht, 4. august 2011 Verni Leivak ""Puhastuse" film valmib aasta pärast" – elu24.ee, 23. september 2011 Erkki Bahovski "Vägivald võimutseb "Puhastuses" julmalt". Postimees, 7. september 2012 "Soome esitas Oscari filmiauhinnale "Puhastuse"". Postimees, 19. september 2012
Esneux

Esneux [esn'öö] (vallooni keeles Esneu) on asula Belgias Liège'i provintsis Esneux' vallas.
Houffalize

Houffalize (prantsuse hääldus [ufal'iiz], saksa keeles Hohenfels, vallooni keeles Oufalijhe) on 4749 elanikuga linn Belgias Valloonias Luxembourgi provintsis, Houffalize'i valla keskus.
Männi-kivipuravik

Männi-kivipuravik (Boletus pinophilus) on puravikuliste sugukonda kivipuraviku perekonda kuuluv seeneliik. Kübar punakaspruun, tugevalt radiaalkurruline, kleepiv, kuni 25 cm läbimõõdus. Torukesed noorelt valged, hiljem kollakad kuni oliivrohelised, peaaegu vabad; poorid väikesed, ümarad, vanalt roostepunakad. Jalg valge kuni punakaspruun, ülaosas selge peene punakaspruuni või veinpunaka võrguga, ümarmuguljas, väga jäme, kuni 10 × 6 cm. Seeneliha valge. Eospulber kollakasroheline. Eosed käävjas-ellipsoidsed, 14–18 × 4,5–6 µm. Liivastes männikutes, väga sageli, enamasti vähearvukalt. Augustist septembrini. Hinnatav söögiseen värskelt. Sarnane liik: harilik kivipuravik. Meie puravikke (vaadatud 27.08.2012) Männi-kivipuravik andmebaasis eElurikkus
Priit Pirsko

Priit Pirsko (sündinud 20. augustil 1964) on eesti ajaloolane ja arhivaar, 2000. aastast Eesti riigiarhivaar. Ta lõpetas 1982. aastal Tallinna 32. Keskkooli ja 1987. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo erialal. 1992. aastal sai ta samas magistrikraadi, tema töö pealkiri oli "Virumaa rahvastik 19. sajandi teisel poolel". Aastatel 1990–1992 töötas Pirsko Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas ajaloo osakonna teadurina, 1992–2002 lektorina. 2002. aastast on ta olnud arhiivinduse külalisprofessor. 1993–1999 oli ta Eesti Ajalooarhiivi direktor, 1999–2000 Rahvusarhiivi regionaaldirektor ja riigiarhivaari asetäitja. 11. aprillil 2000 nimetas Vabariigi Valitsus ta riigiarhivaari kohusetäitjaks alates 14. aprillist 2000. 24. oktoobril 2000 nimetas Vabariigi Valitsus ta samast päevast viieks aastaks riigiarhivaariks. Ta kinnitati samasse ametisse ka 2005., 2010, 2015. ja 2020. aastal. 2013 Valgetähe IV klassi teenetemärk Riigiarhivaari ametikohal jätkab Priit Pirsko. Rahvusarhiivi veebisait. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Valitsuse 11.04.2000 otsus nr 281 "Jaak Ranna teenistusest vabastamine ja riigiarhivaari kohusetäitja nimetamine". Avaldamismärge: RTL 2000, 44, 646. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Valitsuse 24.10.2000 otsus nr 854 "Priit Pirsko ametisse nimetamine". Avaldamismärge: RTL 2000, 111, 1761. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Valitsuse 29.09.2005 otsus nr 615 "Riigiarhivaari ametisse nimetamine uueks tähtajaks". Avaldamismärge: RTL 2005, 104, 1591. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Valitsuse 23.09.2010 otsus nr 368 "Riigiarhivaari ametisse nimetamine uueks tähtajaks". Avaldamismärge: RT III 2010, 42, 178. Riigiarhivaarina jätkab Priit Pirsko. Haridus- ja Teadusministeeriumi veebisait, 16. oktoober 2015. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Priit Pirsko Eesti Teadusinfosüsteemis Riigiarhivaari kandidaadiks Priit Pirsko
Uus laine

Uus laine (prantsuse keeles Nouvelle Vague) oli 1950.–1960. aastate vool Prantsuse filmikunstis, mida mõjutasid Itaalia uusrealism ja klassikaline Hollywoodi filmikunst. Ehkki see polnud organiseerunud liikumine, sidusid uue laine režissööre klassikalise filmikeele eitus ja nooruslik ikonoklasm. "Uus laine" on üks selgemaid näiteid Euroopa mängufilmi eripärast võrrelduna Ameerika filmiga. Uue laine tuntumad esindajad on André Bazin, Jean-Luc Godard, François Truffaut, Éric Rohmer, Claude Chabrol, Jacques Rivette, Agnès Varda ja Jacques Demy.
Durbuy

Durbuy [dürbü'ii] (prantsuse hääldus [dyʁ.bɥi]; vallooni keeles Derbu) on linn Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis, Durbuy valla keskus.
Põõsarinne

Põõsarinne on harilikult 1–4 meetri kõrgune põõsaste kogum metsakoosluses. Sinna arvatakse ka kuni 4 meetri kõrgused puud. Rohurinne Puhmarinne Puurinne
Pille Gerhold

Pille Gerhold (endine nimi Pille Urbas; sündinud 12. märtsil 1977) on eesti bioloog. Ta lõpetas 1995. aastal Miina Härma Gümnaasiumi, 1999. aastal Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe bioloogina ja 2001. aastal sama ülikooli magistriõppe. Oma doktoritöö "Effects of forest fragmentation on bottom-up control in leaf-cutting ants" kaitses ta 2005. aastal Kaiserslauterni Ülikoolis Saksamaal. Töötanud Tartu Ülikoolis ja Eesti Maaülikoolis. Teinud botaanilist ja zooloogilist uurimistööd Eestis, Saksamaal, Šveitsis, Hollandis ja Brasiilias. 2012 "Minu Brasiilia: Sipelgajaht vihmametsas". Tartu: Petrone Print Pille Gerhold Eesti Teadusinfosüsteemis
Kaiserslauterni ülikool

Kaiserslauterni tehnikaülikool (saksa keeles Technische Universität Kaiserslautern) on ülikool Saksamaal Kaiserslauternis. Ülikool on asutatud aastal 1970. Ülikoolil on 12 teaduskonda. Ülikooli koduleht
Kühmvöödik

Kühmvöödik (Cortinarius rubellus), ka tore vöödik, on vöödikuliste sugukonda vöödiku perekonda kuuluv seeneliik. Kübar kastanpruun või punakaspruun, keskel terava kühmuga, kuni 13 cm läbimõõduga. Kübara värvi eoslehed on asetunud hõredalt. Jalg on pikk, kübaraga sama värvi, helekollaste katkendlike vöötidega. Seeneliha helekollane. Muljumiskoht värvub pruuniks. Kasvab niisketes okasmetsades, Eestis sageli. Surmavalt mürgine ka väikestes kogustes. Sisaldab orellaniini, mis keetmisel ei lagune. Kalamees, Kuulo; Liiv, Vello (2005). "400 Eesti seent". Lk. 216. Eesti Loodusfoto. ISBN 978-9985-830-63-5. Kühmvöödik andmebaasis eElurikkus
Malusi saared

Malusi saared (rts Malö) on kolmest saarest koosnev ahelik Kolga lahe ja Soome lahe avaosa piiril, natuke enam kui 10 km mandrist. Ahelikku kuuluvad Põhja-Malusi (Väike-Malusi), Vahekari ja Lõuna-Malusi (Suur-Malusi). Malusi saared moodustavad koos Rammu ja Allu saarega Jõelähtme valla Rammu küla. Nime "Malusi" päritolu kohta on käidud välja mitu hüpoteesi. Näiteks Per Wieselgren on pidanud seda puhtaks rootsi laenuks. Ta on viidanud sõnatüvele mal, mis tähendab rootsi keeles jämedat kari ja väikesi kive mere, järve või jõe rannal. Oskar Loorits tõi aga 1929 välja, et mala tähendab Viru-Nigulas „mererannas asuvat kruusa“. Julius Mägiste on tüve mal seostanud mordvakeelse sõnaga mala. Carl Friedrich Wilhelm Russwurmi 1855. aastal ilmunud teoses "Eibofolke ehk rootslased Eestimaa randadel ja Ruhnus" on lisaks saare rootsikeelsele nimele Malö toodud ära järgmine lõik: "eesti k. Malos, Allot, Rumpla jt". Sama allika järgi olid saared asustamata. Eralt Arti järgi oleks sobilik Malusit seostada hoopis eestikeelse liitsõnaga "maa + lood" ja aja jooksul on see nimetus lihtsalt lühenenud. "Lood" tähendaks väikest ja kivist saart; Põhja-Eestis on mitu saart, mille nimesse on see sõna liitunud. Aastasadadega on Malusi saared maakerke tõttu kasvanud ja jää on uut kivimaterjali juurde lükanud – nõnda on ka loost saanud maalood ehk Suurest Maaloodist on saanud Suur-Malusi ja Väikesest Maaloodist Väike-Malusi. Ka 1768. aastal seoses laeva riisumisega välja antud kohtuprotokollis on Malusi saare nimena esitatud "Malos". Põhja-Malusi Vahekari Lõuna-Malusi Malusi rändrahn Hallhüljes Malusi saarte juures Carl Friedrich Wilhelm Russwurm. "Eibofolke ehk rootslased Eestimaa randadel ja Ruhnus", lk 195. 2015. Eesti kalanduse minevikust II, Stockholm: Eesti Kalurite Koondis Eesti kalanduse minevikust II, Stockholm: Eesti Kalurite Koondis, lk 281–287 (Eralt Art "Malusi saartest ja saarte nimest")  Malusi saared – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis