laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
3. järgu kapten

3. järgu kapten (vene keeles капитан 3-го ранга) on Venemaa mereväe auaste, millele Venemaa jala- ja õhuväes vastab major. 3. järgu kaptenist kõrgem auaste on 2. järgu kapten. See on mereväe vanemohvitseride madalaim auaste. Teenistusastmete tabel
Tähe tänav (Narva)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Tähe tänav on tänav Narvas Sutthoffi linnaosas. Tänav algab 2. Jõesuu tänavalt, ristub Päikese ja lõpeb Puškini tänavaga ristudes. Tänava pikkus on 308 m.
Arthur Jürvetson

Arthur Jürvetson (eesnimi ka Artur; 15. märts 1908 Enge vald, Pärnu-Jaagupi kihelkond – 29. aprill 1976 Montréal, Québec, Kanada) oli eesti arhitekt. Jürvetson lõpetas 1927. aastal Pärnu Ühisgümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1927–1933 Viini Tehnikaülikoolis ja lõpetas selle arhitektina. 1937. aastast oli ta Eesti Arhitektide Ühingu ja Insenerikoja liige. 1934–1940 – Teedeministeeriumi arhitekt 1940–1941 – PI Kommunaalprojekti arhitekt 1941–1944 – Eesti Omavalitsuse Tehnikadirektooriumi ehitusvalitsuse arhitekt 1936 – Pirita silla arhitektuurne osa (hävitati osaliselt 1944; taastati 1947; lammutati 1979) 1937 – Vabadussõja Tilleoru lahingu memoriaal (teostamata) 1937 – Petseri ehitus- ja keraamikakool Võmmorskis 1939 – Eesti Naisliidu Kodumajanduse Instituudi peahoone Hariduse 8. Praegu Tallinna Prantsuse Lütseumi algklasside hoone 1939 – Tallinna Lennujaama peahoone (kaasautor arhitekt Roman Koolmar; valmis 1959, arhitekt Paula Koido). Praegu Tallinna Lennujaama vana peahoone 1939 – Saksa Teatri hoone ümberehitus Pärnu maantee 5 (kaasautor arhitekt Ernst Kesa; teostamata) 1939 – Pirita bussijaam-restoran Merivälja tee 1 (tema autorsus ei ole kindel) 1939 – Suure Munamäe vaatetorn (ümber ehitatud 1955; 1969–1971, arhitektid Veljo Kaasik ja Toomas Rein; 2004–2005) 1939–1940 – Jakob Westholmi Gümnaasiumi uus hoone Kevade 8 (kaasautor arhitekt Herbert Johanson) 1939–1940 – Valga tööstuskooli uus hoone (ümber ehitatud, hiljem sõjaväehaigla) 1948–1951 – ehitised Rootsis – haiglaid 1951–1976 – ehitised Kanadas – Lavali Ülikooli seminarihoone, linna keskhaigla juurdeehitis, sh ka: 1954 – Montréali eesti Jaani kirik 1937 – Eesti Naisliidu Kodumajanduse Instituudi peahoone kutsutud arhitektuurivõistlus, I auhind 1938 – Tallinna Lennujaama peahoone fassaadide kavandite arhitektuurivõistlus, I auhind 1938 – tüüpvallamaja arhitektuurivõistlus, I auhind. Kaasautor Johannes Pikkov 1948 – Etioopia keisri palee arhitektuurivõistlus, I auhind. Ehitati 1955 (pole teada, kas võistlustöö järgi), praegu Rahvuspalee Addis Abebas 1965 – "Jaan Tõnisson". Mälestusteos. New York 1965. Toimetaja Karl Eerme, eessõna Artur Jürvetson 1980 – Välis-Eesti Korp! Wäinla 1924–1979. Juubelialbum. New York 1980. Kaastoimetaja ja -illustreerija Arthur Jürvetson Ta on illustreerinud ja kujundanud umbes 25 raamatut. Arthur Jürvetsoni äi oli kunstnik ja kunstipedagoog Voldemar Päts. Tema poeg oli insener Tõnu Jürvetson ning tolle poeg on riskikapitalist Steve Jürvetson. Mart Kalm. "Jürvetson, Arthur (Artur)". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 145 Mart Kalm. "Jürvetson, Arthur (Artur)". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 145 "Värskelt remonditud Pirita sild" (nii Pirita sild kui ka Pirita bussijaam-restoran). Foto: O. Juhani, 10. jaanuar 1964. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiivi kogu Montréali eesti Jaani kiriku peasissekäik
Bad Tölz

Bad Tölz on linn Saksamaal Baieri liidumaal, Bad Tölz-Wolfratshauseni kreisi keskus. Linnas elab 17 815 inimest (2010). Linn on jaotatud viieks linnaosaks (saksa keeles Ortsteil). Kolmanda Riigi ajal tegutses linnas aastast 1937 nooremohvitseride (junkrute) kool. Kolmanda Reichi ajal oli linnas ka Dachau koonduslaagri üks osasid. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Deutsche Film AG

Deutsche Film AG (lühend DEFA) oli Saksa Demokraatliku Vabariigi juhtiv filmistuudio. Ettevõte asus Potsdamis. DEFAs toodeti mängu- ja propagandafilme. Kokku toodeti 700 mängu- ja 160 animafilmi. Filmistuudio DEFA tegutses aastatel 1946–1992. DEFAs toodetud Jurek Beckeri 1974. aasta film "Valetaja Jakob" (originaalpealkirjaga "Jakob der Lügner") oli nomineeritud Oscarile parima võõrkeelse filmi kategoorias. "Ühe mõrva kroonika" (1965) "Kopernik" (1972; koos Zespół Filmowy Iluzjoniga) "Punane viiul" (1974; koos Tallinnfilmiga) "Hans Röckle ja kurat" (1974) "Valetaja Jakob" (1974)
60 eKr

Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 2. sajand eKr | 1. sajand eKr | 1. sajand | ► ◄ | 80. aastad eKr | 70. aastad eKr | 60. aastad eKr | 50. aastad eKr | 40. aastad eKr | ► ◄◄ | ◄ | 63 eKr | 62 eKr | 61 eKr | 60 eKr | 59 eKr | 58 eKr | 57 eKr | ► | ►► 60. aasta eKr Julius Caesar moodustas esimese triumviraadi Marcus Licinius Crassuse ja Pompeiusega. ... Orgetorix, gallide pealik
Suvainiškis

Suvainiškis (vene keeles vanasti Сувѣки, Сувейнишки) on alev Leedus Rokiškise rajoonis Pandėlysi vallas. Alev asub Läti piiri ääres Nereta kaldal. Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on aastal 1863 valminud katoliku kirik. Esimene kirik rajati Suvainiškisesse aastal 1782, kuni aastani 1832 tegutses selle juures ka klooster. XX sajandi alguses kandis asula ka nimesid Suveiniškis või Suvainiškiai. Esimese maailmasõja ajal ühendas seda Skapiškisega raudtee. Alevi keskus Suvainiškis Suvainiškise kirik Kiriku sisevaade [1] Сувѣки. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 4 (Павастерортъ — Сятра-Касы). СПб, 1868, 773 lk. http://lithuanianphilately.com/provisional-postmarks/suveiniskis/ Alev portaalis vietoves.Lt
Andranik Margarjan

Andranik Margarjan (armeenia keeles Անդրանիկ Մարգարյան; 12. juuni 1951 Jerevan – 25. märts 2007 Jerevan) oli Armeenia poliitik. Ta oli 12. maist 2000 kuni surmani Armeenia peaminister. Ta lõpetas aastal 1972 Jerevani Polütehnilise Instituudi küberneetikateaduskonna arvutiinsenerina. Ta töötas aastatel 1972–1974 vaneminseneri ja teadustöötajana Üleliidulise Gaasitööstuse Teadusliku Uurimise Instituudi Jerevani filiaalis. Ta oli aastast 1968 põrandaaluse Armeenia Rahvusliku Ühtsuse Partei liige; aastatel 1974–1976 kandis ta Armeenia Rahvusliku Ühtsuse Partei ideede levitamise tõttu vanglakaristust. Aastatel 1977–1978 oli ta Armeenia Energeetika Teadusliku Uurimise Instituudi peainsener, aastatel 1978–1979 oli ta Jerevani Elektrotehnika Tehase arvusmasinate osakonna juhataja, aastatel 1979–1990 oli ta Armeenia Kaubandusministeeriumi arvutuskeskuse elektroonika osakonna juhataja. Aastast 1992 oli ta Armeenia Vabariikliku Partei liige. Ta oli aastast 1995 Rahvuskogu liige. 12. maist 2000 kuni surmani 25. märtsil 2007 oli ta Armeenia peaminister. Andranik Margarjan suri 25. märtsil 2007 Jerevanis südameinfarkti tagajärjel. Ta on maetud Jerevanis Komitasi panteoni. Andranik Margarjan oli abielus, tal on kaks tütart ja üks poeg; poeg Taron Margarjan on 2011. aastast Jerevani linnapea. Mesrop Maštotshi orden
Panemunise mõis

Panemunise mõis (leedu keeles Panemunio dvaras) on endine mõis Leedus Rokiškise rajoonis Pandėlysi vallas Panemunises. Mõisa varasemad omanikud olid Astikased, Giedraitised, Ozemblowskid, Koscialkowskid, Moriconid. Aastal 1598 kuulus mõis Massalskite perele. XIX sajandil läks mõis Komarite suguvõsale, kes mõisakompleksi ka välja ehitas. Aastal 1924 läks mõis Osvald Lauciskise valdusse; tema pärijatele tagastati mõisakompleks aastal 1993. Peahoone koosneb kolmest paralleelselt asuvast korpusest. Hoone on valmistatud tellistest, samas kui suurem osa mõisakompleksi hoonetest on maakividest. Hoone interjöör oli luksuslik – seal asusid mitmed luksuslikud salongid ja uusgooti stiilis raamatukogu. Serviisid olid seal jaapani portselanist või söövitatud kristallist, pronksist ja hõbedast. Peahoone läheduses asuvad veel aastal 1851 valminud sepikoda, aastal 1854 valminud tall-tõllakuur (kasutusel ka lehmalaudana) ja teenijatemaja. Kompleksis on säilinud ait, jääkelder, ladu, laut, teine sepikoda, kaks torni. Veidi maad eemal asuvad viinavabrik ja selle ladu. http://www.miestai.net/forumas/showthread.php?t=6750 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. mai 2016. Vaadatud 12. mail 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (leedu keeles) Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; kaart (leedu keeles)
Figaro

Figaro võib tähendada järgmist: Figaro on Pierre-Augustin Caron de Beaumarchais' kolme Figaro-näidendi peategelane. Näidendite põhjal on kirjutatud kaks ooperit, kus peategelane on Figaro: Figaro on peategelane Mozarti ooperis "Figaro pulm" Figaro on peategelane Rossini ooperis "Sevilla habemeajaja" Figaro on Walt Disney koomiksitegelane, kass Figaro on Eesti kaubandusettevõte Le Figaro on prantsuse ajaleht "Figaro", ansambli Brotherhood of Man laul, eesti keeles esitas seda ansambel Nemo
Salose mõis

Salose mõis (leedu keeles Salų dvaras) on endine mõis Leedus Rokiškise rajoonis Kamajai vallas Saloses. Mõisakompleks asub Dviragise järve saarel. Mõisa on esimest korda mainitud XVI sajandil, mil selle omanikeks olid Radziwillid (Nesviži suguvõsaliinist). Nemad kasutasid mõisa jahilossina (peahoone oli tellistest vundamendil asunud puidust hoone). Hiljem oli see Morikoniste (aastast 1554), Sieniauskiste ja taas Radziwillide valduses. Aastail 1589–1631 oli mõisa omanikuks Motiejus Konopackis, seejärel aga Radziwillid. Omanike seas olid veel Kaminskid, Petkevičiused, Jablonskid, Kušelevičiused, kellelt aastal 1762 said mõisa Moriconid. See suguvõsa rajaski XVIII sajandil Salose mõisa hoonetekompleksi. Hiljem (aastal 1855) läks mõis Tiesenhausenite valdusse. Tiesenhausenid tegid sellest kultuurikeskuse – seal toimusid uhked banketid ja tegutses suveteater. Viimaseks omanikuks (aastast 1924) oli A. Čeičus (toona oli mõisa pindalaks 94 hektarit). Mõisa peahoone projekteeris Pietro de Rossi. XX sajandil on seal tegutsenud muusikakool, tütarlaste majapidamiskool, põllumajanduskool. Aastal 1977 restaureeriti hoone koos ülejäänud mõisakompleksiga, ühtlasi sai hoonest arhitektuurimälestis. Aastast 2003 asub seal Salose põhikool. Peahoone läheduses asuvad veel sepikoda, kaks teenijatemaja, ait-jääkelder, ladu, laut, vahimajake ja saun. Veidi maad eemal on samuti mõisakompleksi kuuluvad Salose kirik ja selle kellatorn. Saloses olevat kabel asunud juba aastal 1775. Kabeli, millest sai hiljem kirik, lasi krahv Moriconi rajada aastal 1781. Praegune uusgooti stiilis kirikuhoone valmis aastail 1887–1888 arhitekt Georg Werneri projekti järgi. Mõisa park on üks vanemaid parke Leedus. Selle rajasid Salosesse Radziwillid, seal asus ka loomaaed. Hiljem rajati sinna puuviljaaed ja metsapark muudeti korrapärase põhiplaaniga pargiks. Pargis kasvab 1,9-meetrise läbimõõduga pappel, seal on ka teisi 150–200 aastat vanu papleid. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2010. Vaadatud 12. mail 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. mai 2016. Vaadatud 12. mail 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. november 2018. Vaadatud 12. mail 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.rokiskiotic.lt/lt/salu-dvaro-sodyba-ir-parkas Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (leedu keeles) Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; kaart (leedu keeles) Video mõisast
Ira Losco

Ira Losco (sündinud 31. juulil 1981 Sliemas) on Malta laulja. Ta esindas Maltat 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Stockholmis lauluga "Walk on Water". Algul pidi ta esinema lauluga "Chameleon", kuid pärast vahetati see välja. Eurovisiooni lauluvõistluse finaalis sai ta 153 punktiga 12. koha. Ta on esindanud Maltat varemgi. 2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Tallinnas sai ta lauluga "7th Wonder" teise koha. Ametlik koduleht
Volkan Bozkır

Volkan Bozkır (sündinud 22. novembril 1950 Ankaras) on Türgi diplomaat ja poliitik. Ta oli 24. novembrist 2015 kuni 24. maini 2016 Türgi Euroopa Liidu asjade minister. Alates 15. septembrist 2020 14. septembrini 2021 oli ta 75. ÜRO peaassamblee president. Ta sündis aastal 1950 Ankaras. Ta on lõpetanud Ankara ülikooli õigusteaduskonna.
Barei

Bárbara Reyzábal González-Aller (esinejanimega Barei; sündinud 29. märtsil 1982 Madridis) on Hispaania laulja ja laulukirjutaja. Ta esindas Hispaaniat 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Say Yay!", mis sai 77 punktiga 22. koha. Ta on avaldanud kaks stuudioalbumit. Ametlik koduleht
Anabaatiline tuul

Anabaatiline tuul (kreeka keeles anabainō — tõusen) on orutuul ehk tuul, mis puhub mägedes piki oru, künka või mäe nõlva ülespoole mäetipu suunas. Anabaatiline tuul võib ka tõusta tihedama õhukihi peale. Anabaatiline tuul tekib sellepärast, et päikesepoolsed nõlvad soojenevad kiiremini kui varjus asuvad nõlvad ja mäejalamid. Soe õhk tõuseb piki nõlva ülespoole ja tekib tuul. Katabaatiline tuul
Kamajai

Kamajai (vene keeles vanasti Комай, Комае) on alev Leedus Rokiškise rajoonis, Kamajai valla halduskeskus. Alev asub Jara-Šetekšna jõe kaldal. Alevis on gümnaasium ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1909 valminud katoliku kirik ja XX sajandi alguses rajatud tulpkabel, alev ise on urbanistlik mälestis. Kamajai keskväljakul on Antanas Strazdase kuju (püstitatud aastal 1933, autor Antanas Aleksandravičius). Alevi nime kohta on mitu hüpoteesi. Ühe kohaselt on tegemist hüdronüümiga, teise kohaselt pärinesid Kamajai esimesed asukad Valgevene aladelt Kamaist. Kolmanda versiooni kohaselt on asula nime saanud aramea keelest, kus kamai tähendab esimest; selle kohaselt panid asulale nime esimesed sinna elama asunud juudid. Alevi lähistel asub I aastatuhandel eKr rajatud Rudžiai linnamägi. Aastal 1541 mainitakse esimest korda Kamajai mõisa (alguse sai see Svėdasai mõisa Urbaniškise karjamõisana). Küla tekkis mõisa juurde XVI sajandi teisel poolel. Aastast 1594 oli asula Tiesenhausenite valduses. Aastal 1635 rajati sinna esimene kirik. See põles aastal 1737 maha, aga juba samal aastal ehitati selle asemele uus. Aastal 1774 hakkas selle juures tegutsema kihelkonnakool. Aastal 1863 hõivasid Kamajai mõneks ajaks ülestõusnute väed. Aastal 1905 rajati Kamajaisse praegune kirik. Asula põles aastail 1913 ja 1915. Kannatada sai see ka Teise maailmasõja ajal, mil kiriku torn lasti õhku. Pärast sõda oli Kamajai kohaliku kolhoosi keskasula, asula ümbruses tegutsesid Leedu metsavennad. Tänapäeval on see kohaliku põllumajandusühistu keskasulaks. Keskväljak Gümnaasium Kamajai kirik Antanas Strazdas - Leedu kunstnik ja luuletaja Adolfas Ramanauskas - Leedu ajakirjanik ja metsavend Jurkis Smolskis - Knygnešystė tegelane Konstantinas Narkevičius - Knygnešystė tegelane [1] Комай. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 2 (Дабанъ — Кяхтинское Градоначальство). СПб, 1865, 703 lk. A. Baliulis, A. Miškinis Kamajai / Lietuvos TSR urbanistikos paminklai kd. 6. Vilnius 1983 a. Algimantas Miškinis. Kamajai. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 247 lk. Alevi koduleht (leedu keelees) Alev portaalis vietoves.Lt
Vihma tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Vihma tänav on tänav Narvas Sutthoffi linnaosas. Tänav algab 2. Jõesuu tänavalt, ristub Päikese ja lõpeb Puškini tänavaga ristudes. See kulgeb Tähe tänavast põhja pool, sellega paralleelselt. Tänava pikkus on 330 m.
2. Jõesuu tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › 2. Jõesuu tänav on tänav Narvas Sutthoffi linnaosas. Tänav algab Pilve tänavalt, ristub Pikse, Vihma ja Tähe tänavaga ning lõpeb Jõesuu tänavaga ristudes. Tänava pikkus on 595 m.
Amir Haddad

Laurent Amir Khlifa Khedider Haddad (esinejanimega Amir Haddad või Amir; sündinud 20. juunil 1984 Pariisis) on Iisraeli-Prantsuse laulja ja laulukirjutaja. 2006. aastal võttis ta osa Iisraeli lauluvõistlusest "Kokhav Nolad". 2011. aastal oli ta Prantsusmaa lauluvõistluse "The Voice: la plus belle voix" üks finaliste. Ta esindas Prantsusmaad 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "J'ai cherché", mis sai 257 punktiga kuuenda koha. Ametlik koduleht
Jamie-Lee Kriewitz

Jamie-Lee Kriewitz (esinejanimega Jamie-Lee; sündinud 12. märtsil 1998 Bennigsenis) on Saksamaa laulja ja loomaõiguslane. Ta saavutas tuntuse talendisaate "The Voice of Germany" viienda hooaja võitjana. Ta esindas Saksamaad 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Ghost". Finaalis jäi ta 11 punktiga viimasele kohale. Tema seni ainuke stuudioalbum "Berlin" ilmus 2016. aasta aprillis. Laulja koduleht
Emma McClarkin

Emma McClarkin (sündinud 9. oktoobril 1978 Stroudis Gloucestershire'i krahvkonnas) on Suurbritannia Konservatiivse Partei euroskeptitsistlik poliitik. Ta oli 2009–2019 Euroopa Parlamendi liige. Ta sündis aastal 1978 Stroudis Gloucestershire'i krahvkonnas. Stroudis kasvas ta üles ja ta lõpetas seal tütarlaste gümnaasiumi (Stroud Girls High School). Seejärel lõpetas ta Bournemouthi ülikooli õigusteadlasena. Ta on töötanud advokaadibüroos ja ragbiunioonis. Kuna ta oli väga varasest noorusest olnud konservatiivse partei liige, asus ta parteitööle. Ta oli Konservatiivse Partei East Midlandsi piirkonna pressisekretär ja Euroopa Parlamendi liikme, Suurbritannia Iseseisvuspartei liikme Roger Helmeri nõunik. Aastal 2009 valiti ta Konservatiivse Partei esindajana Euroopa Parlamendi liikmeks, ta oli toona noorim Suurbritanniast valitud europarlamendi liige. Euroopa Parlamenti valiti ta ka aastal 2014. Emma McClarkini koduleht (inglise keeles)
Beebibuumerid

Beebibuumerid on Lääne-Euroopa ja Põhja-Ameerika põlvkond, kes sündis aastatel 1946–1964 teise maailmasõja järgse beebibuumi ajal. Kuid täpsete aastate määramine on keeruline isegi kindlal etteantud territooriumil. Sellele vaatamata on üritatud paika panna beebibuumerite üldisi kultuurilisi sarnasusi ja nende põlvkonna ajaloolist tähtsust. Eestis beebibuumi sellel ajal märgatavalt ei toimunud ja sündimus püsis madalal. Aastatel 1946–1964 sündis 76 miljonit ameeriklast. 2004. aastal kuulus Briti beebibuumeritele 80% Ühendkuningriigi varadest, nad ostsid 80% luksusautodest, 80% kruiisidest ja 50% nahahooldustoodetest. Lääne-Euroopas ja Põhja-Ameerikas on beebibuumereid seostatud privilegeerituse ja parema lähtepositsiooniga ühiskonnas, kuna nad kasvasid üles majanduskasvu ajal, mida soodustasid sõjajärgsed riiklikud toetused elamispinnale ja haridusele. Põlvkonnana on beebibuumerid jõukamad, aktiivsemad ja füüsiliselt paremas vormis kui ükski neile eelnenud põlvkond. Väidetavalt olid nad esimene põlvkond, kes eeldas, et maailm muutub aja jooksul paremaks. Samuti jõudis palgakasv nende põlvkonna ajal tippu, mis võimaldas nautida rikkalikku toitu, riietust ja pensioniskeeme. Samas on beebibuumereid kritiseeritud seoses tarbimiskultuuri järsu kasvuga. Beebibuumerid on kaldunud pidama enda põlvkonda eriliseks, väga erinevaks eelnenud ja järgnenud põlvkondadest. 1960.–1970. aastatel jõudis suhteliselt suur hulk noori hilisteismeikka, mistõttu nende ümber kujunes spetsiifiline retoorika ning Lääne ühiskonnas toimusid noorte arvukuse tõttu suured muutused. See mõjutas beebibuumerite enesepilti ning kujundas kalduvuse tõlgendada maailma põlvkondade kaupa, mis oli sellal suhteliselt uus nähtus. Beebibuumi on nimetatud "šokilaineks". Kalduvust süvendas nende staatus esimese põlvkonnana, mida turunduses algusest peale analüüsiti ja käsitleti eraldi sihtrühmana. Paljud turundusasjatundjad ja meediakommentaatorid on üritanud beebibuumeritele välja pakkuda oma epiteete või alaliike, näiteks "kuldsed buumerid", "alfabuumerid" ja "zuumerid". X-põlvkond "The Older Population: 2010" (PDF). U.S. Census Bureau. November 2011. Vaadatud 13.05.2016. Walker, Duncan (Sept 16, 2004) "Live Fast, Die Old", BBC News site. Vaadatud 2007-01-26. Owram, Doug (1997), Born at the Right Time, Toronto: Univ Of Toronto Press, lk x, ISBN 0-8020-8086-3 Jones, Landon (1980), Great Expectations: America and the Baby Boom Generation, New York: Coward, McCann and Geoghegan Pinker, Steven (2011). The Better Angels Of Our Nature. P.524: Penguin. ISBN 978-0-141-03464-5.{{cite book}}: CS1 hooldus: koht sisaldab numbrit (link) Owram, Doug (1997), Born at the Right Time, Toronto: Univ Of Toronto Press, lk xi, ISBN 0-8020-8086-3 Gillon, Steve (2004) Boomer Nation: The Largest and Richest Generation Ever, and How It Changed America, Free Press, "Introduction", ISBN 0-7432-2947-9 Kalev Katus, Allan Puur, Asta Põldma. "Eestlaste sündimus 20. sajandil oli Euroopa stabiilseim, ent madal" Horisont 1/2002
Räpina valla lipp

Räpina valla lipp on Eesti haldusüksuse Räpina valla lipp. Lipp on kinnitatud 11. jaanuaril 2000. Kui Räpina linn ja vald ühinesid 2002. aasta sügisel ühtseks omavalitsusüksuseks – Räpina vallaks, siis jäid kasutusele nii Räpina valla, kui ka Räpina linna lipp. Räpina valla ristkülikukujuline lipp koosneb kahest horisontaalsest laiust, mis on eraldatud kuuselõikega. Ülemine laid on valge ja moodustab 2 ühikut ning alumine on sinine ja moodustab 3,5 ühikut lipu laiusest. Kuuselõige on 1,5 ühikut kõrge. Lipu normaalmõõtmed on 105x165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11. Lippu kasutatakse Räpina valla ajaloolistel pidupäevadel ja muudel tähtsündmustel. Lippu kasutatakse kõrvuti Eesti riigilipuga. Lipu heiskamise otsustab vallavalitsus. Räpina valla vapp Räpina lipp Räpina valla sümboolika Räpina valla sümbolid Riigikantselei lehel
Tšatša (brändi)

Tšatša (gruusia keeles: ჭაჭა [tʃ'ɑtʃ'ɑ]) on gruusia brändi, mida valmistatakse enamasti viinamarjapressimise jääkidest (seemned, kestad). Eurooplastele on selle joogi tavapärasem nimetus itaalia grappa. Toorainena kasutatakse ka tooreid või metsikuid viinamarju, viigimarju, mandariine, apelsine või mooruspuuvilju. Destilleeritakse kaks korda, harvem ka üks kord. Algselt oli tšatša ainult kodustes tingimustes valmistatud kange jook ehk puskar, kuid tänapäeval valmistatakse seda ka tööstuslikult viinavabrikutes. Üks kuulsamaid tšatšasid on Binekhi Estragon, mis teenis 2007. aastal Mundus Vini hõbemedali. Grusiinid väidavad, et tšatšal on raviomadused ja soovitatavad seda paljude haiguste, sealhulgas kõrvaummistuste ja seedehäirete korral. Samuti arvatakse, et see aitab kõhuvalu korral, kui määrida välispidiselt. Üldiselt kasutatakse tšatšat ikkagi seespidiselt. Selle alkohoolse joogi kangus on tavaliselt 45–50%, harvem ka 60%. Juuakse napsina puhtalt, kuid ka segatuna kokteilides puuviljade ja jääga. Mõnes piirkonnas tarvitatakse aperitiivina. Kuulsate gruusia toostide juurde kuulub kindlasti ka tšatša. Gruusia külalislahkus on legendaarne – tooste külaliste auks lausutakse väsimatult ning iga toosti peale juuakse. Sealjuures ei tohi unustada tšatša kangust, doseerida tuleb mõistlikult. "List of silver medals awarded during Mundus Vini 2007" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. mai 2011. Vaadatud 13. mail 2016. "Hvino News" – veiniuudiseid Gruusia Vabariigist (ingl.k) Tšatša purskkaev Bathumis (ingl.k)
Numan Kurtulmuş

Numan Kurtulmuş (sündinud 23. märtsil 1959 Ünyes Ordu provintsis) on Türgi poliitik ja majandusteadlane. Ta oli 29. augustist 2014 kuni 19. juulini 2017 Türgi asepeaminister. Ta sündis 1959. aastal Ünyes Ordu provintsis Türgis. Ta on lõpetanud Istanbuli ülikooli juures oleva ärijuhtimise kooli, saades sealt nii bakalaureuse kui ka magistrikraadi. Ta on täiendanud ennast Cornelli ülikooli juures New Yorgis. PhD majandusteaduse alal (1992). 1994. aastal oli ta Istanbuli ülikooli majandusteaduskonna dotsent, 2004. aastast majandusteaduse professor. 1998. aastast kuulus ta islamistliku Fazilet Partisi ridadesse. Seejärel (26. oktoobrist 2008) oli ta islamistliku Saadet Partisi ridades. Aastatel 2010–2012 kuulus ta religioosse-konservatiivsesse erakonda Halkın Sesi Partisi. 2012. aastast on ta Õigluse ja Arengu Partei liige. 29. augustist 2014 kuni 19. juulini 2017 oli ta Türgi asepeaminister (nii Ahmet Davutoğlu esimeses, Ahmet Davutoğlu teises kui ka Ahmet Davutoğlu kolmandas valitsuses). Numan Kurtulmuş on abielus, paaril on kolm last.