laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Apollon Saarne

Apollon Saarne (ka Spridis, Spriidis, Saarde; 28. oktoober 1906 Tallinn – 8. detsember 1975 Mölndal, Rootsi) oli eesti arstiteadlane ja kirurg. Apollon Saarne oli raamatupidaja poeg. 1925 lõpetas ta Tallinna Reaalkooli, 1931 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. 1939 täiendas ta end Budapestis. Üliõpilasena oli Saarne 1928 TÜ II sisekliiniku abiassistent, 1930–33 närvikliiniku assistent kohusetäitja ning kliiniku füsikaalse ravi kabineti juhataja, 1933–40 Tallinna Keskhaigla kirurg, 1940–44 Haapsalus Lääne Maakonnahaigla juhataja ja kirurg. 1944 läks ta Rootsi, kus oli 1945–47 Luleå ja 1947–49 Gällivare haigla kirurg. 1957 omandas ta Göteborgis Sahlgrenska Ülikooli haiglas narkoosiarsti eriala. 1958–71 töötas ta peamiselt Vänersborgi keskhaiglas, sh aastast 1958 narkoosi ja intensiivravi osakonna ülemarstina, 1971–75 (pensionärina) Göteborgi Ülikooli kirurgiakliiniku eksperimentaalkirurgia assistent. 1972. aastal sai temast Göteborgi Ülikooli audoktor. Apollon Saarne oli ÜS Raimla vilistlane.[viide?] Saarne kirjutas uurimusi tehisneeru, narkoosi ja intensiivravi kohta. Rootsis oli ta esimene, kes võttis kasutusele dialüüsiaparaadi (kunstneeru; ka patsiendi kodus). Tunnustus: Riddare av Kungliga Nordstjärneorden (Kuningliku Põhjatähe ordeni rüütel; Rootsi, 1969). Über den Kleinzehen-(Puusepp'schen) Reflex und seine klinische Bedeutung. // Folia Neuropathol. Est. 12 (1932) Etude des variations manometriques du liquide c.-r. apres les injectios endo-veineuses des solutions salines a differentes concentrations et temperatures. // Folia Neuropathol. Est. 12 (1932) Contribution al estudio las polineuriti arsenicales (kaasautor A. Ley). // Revista Cirurgica Barcelona (1932, Marzo) Hemidialys i hemmet – uppmuntrande erfarenheter (kaasautorid S.-O. Isacsson, H. Krook). // Läkartidningen 66 (1969) 11 A new specific chemotherapy. A pilot study with an extracorporeal chamber (kaasautor). // Rev. Surg. 31 (1974) 5 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, kd II, lk 391 Eesti entsüklopeedia, kd 8, lk 290 Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, lk 111 Värmlands tidningen, 3. V 1961 Dagens Nyheter, 27. VIII 1968; 7. II 1969; 13. XII 1975 Expressen, 20. VIII 1971 Svenska Dagbladet, 13., 14. XII 1975 Teataja, 20. XII 1975 Päevaleht, 14. XII 1975 Raimla Side (USA) 8, 1976 Vänersborgs lasarett 1879–1979. // Borås 34, 1979 Lääne Elu 10. I 2006 Eesti arsti panus ajalooline Rootsis. Eesti Päevaleht (Stockholm), 24. detsember 1975, nr 99, lk 9 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Minna Adoff

Minna Adoff (kuni 1928 Minna Peterson, 20. juuli 1895 Särghaua talu, Uue-Vändra vald, Pärnumaa – 26. november 1975) oli eesti hambaarst. Lõpetas 1917 Tartu Hambaarsti Kooli, Eesti Naisüliõpilaste Seltsi vilistlane. Oli hambaarst Tallinnas, 1928 abiellus Ferdinand Adoffiga. 1944 põgenes Rootsi, jätkas praksisega Stockholmis. Alide Martinson 1975. Minna Adoff In memoriam. Eesti Päevaleht, 24. detsember, nr. 99, lk. 10.
Digitaator

Digitaator on sisendseade analoogandmete teisendamiseks digitaalkujule. See koosneb digiteerimislauast ja osutusseadmest (hiir e kursor e litter), millele vajutades edastatakse vastava elemendi koordinaadid arvutisse.
Ferdinand Kabe

Ferdinand Kabe (kuni 1935. aastani Ferdinand Kreitzmann; 14. november 1883 Küti vald Virumaa – 1963) oli eesti õpetaja. Ferdinand Kreitzmann sündis kooliõpetaja perekonnas (õpetajad olid nii isa kui ka vanaisa). Alghariduse omandas ta Vinni külakoolis. Aastal 1904 lõpetas ta Tallinnas 4-klassilise linnakooli ja 1907 pedagoogilised kursused. Seejärel täiendas ta end kursustel Tallinna Õhtugümnaasiumis ning asus õppima Peterburi Psühhoneuroloogia Instituuti, kust kaks aastat hiljem lahkus majanduslike raskuste tõttu. Ta abiellus 25. mail 1913 Martha-Rosalie Pommiga (sündinud 9. märtsil 1884 Tallinnas). Neil oli adopteeritud poeg Herman-Robert (sündinud 17. septembril 1918 Tallinnas). Aastal 1935 eestistas Ferdinand Kreitzmann oma perekonnanime Kabeks. Ta suri 1963. aastal ning on maetud 7. märtsil 1963 Tallinna Rahumäe kalmistule. 8. jaanuar 1908 – 5. aprill 1908 oli ta Harku vallakooli õpetaja Harjumaal; 18. november 1908 - 1. oktoober 1909 Teemuse külakooli õpetaja Läänemaal; 13. aprill 1913 – 1. oktoober 1916 Sootaga külakooli õpetaja Laiuse vallas Tartumaal; 2. oktoober 1916 – 20. november 1917 Tiheda ja Võtikvere ministeeriumikoolide õpetaja Kasepea vallas; 21. novembril 1917 asus ta elama Tallinna, kus arvatavasti oli reservõpetaja. Tallinnas andis ta tunde 2., 5., 6., 8., 9., 27. algkoolis ja mujalgi. Mitmes koolis andis ta tunde korduvalt. Ta kandideeris mitu korda mitmesuguste lasteasutuste juhataja kohale (J. Poska nimeline lastekodu, 4. ja 14. algkool), üritas saada gümnaasiumi psühholoogiaõpetajaks. Ta taotlused jäid rahuldamata, kuid samas määrati ta korduvalt erinevate algkoolide juhataja ajutiseks kohusetäitjaks.
Ovidius

Publius Ovidius Naso (20. märts 43 eKr Sulmo – 17 Tomis) oli Vana-Rooma luuletaja. Ovidius oli pärit ratsanikuseisusest. Ta oli lühikest aega riigiteenistuses, ent pühendus seejärel luulele. 8. aastal saatis Augustus ta pagendusse Tomisesse (tänapäeval Constanța), kus ta ka suri. "Heroides" ("Heroiinid" ehk "Läkitused") – müüdikangelannade fiktiivsed kirjad "Amores" ("Armastusluuletused", 3 raamatut) "De medicamine faciei" ("Näoravimeist") – lõpetamata "Ars amatoria" ("Armastuskunst", 3 raamatut) – selle esimeses raamatus õpetatakse, kuidas armastatut leida; teises, kuidas vastuarmastust võita; kolmandas, kuidas seda säilitada "Remedia amoris" ("Ravimid armastuse vastu") – õpetus, kuidas soovimatust armastusest vabaneda "Metamorphoses" ("Metamorfoosid" ehk "Muundused", 15 raamatut) – Ovidiuse peateos, umbes 250 muundumismüüti kreeka ja rooma jumalate ja kangelaste kohta "Fasti" – Rooma pühade ja kultustavade kirjeldus kuude kaupa, töö on katkenud 6. raamatu juures (juuni) "Ibis" ("Iibis") – rünnak anonüümse vaenlase vastu, kes elab Roomas "Tristia" ("Kurvad luuletused", 5 raamatut) – pagenduses kirjutatud eleegiad "Epistulae ex Ponto" ("Kirjad Musta mere äärest", 4 raamatut) – pagenduses kirjutatud eleegiad "Medea" ("Medeia") – tragöödia, ei ole säilinud donec eris felix, multos numerabis amicos – kuni oled õnnelik, seni on sul palju sõpru ("Tristia" 1.9.5; osas väljaandeis on sõna felix 'õnnelik' asemel sospes 'terve, õnnelik') amor non est medicabilis herbis – armastus ei ole ravitav (arsti)rohtudega ("Heroides" 5.149) abeunt studia in mores – tegevus muutub harjumuseks; haridus jätab jälje käitumisele ("Heroides" 15.83) cede repugnanti: cedendo victor abibis – anna vastupunnijale järele, järele andes lahkud võitjana ("Ars amatoria" 1.197) parcite paucarum diffundere crimen in omnes – loobuge väheste süüd kõikidele üle kandmast ("Ars amatoria" 3.9) video meliora proboque, deteriora sequor – näen ja kiidan heaks parema, (kuid) järgin halvemat ("Metamorphoses" 7.20–21) omnia mutantur, nihil interit – kõik muutub, mitte miski ei kao ("Metamorphoses" 15.165) tranquillas etiam naufragus horret aquas – kes on läbi elanud laevaõnnetuse, see kardab ka vaikset vett ("Epistulae ex Ponto" 2.7.8) ut desint vires, tamen est laudanda voluntas – kuigi puudub jõud, on ometi kiiduväärt tahtmine ("Epistulae ex Ponto" 3.4.79) Ovidiusele ja tema teosele "Metamorfoosid" viitab eesti kirjanik Karl Ristikivi kogus "Inimese teekond" avaldatud värssides: "Oli kunagi keegi,/ kes tundis metamorfooside saladust./ Temast sai pagulane."
Ihasalu päevamärk

Ihasalu päevamärk on päevamärk Harju maakonnas Jõelähtme vallas Ihasalu poolsaare tipus Uitru säärel. Päevamärgi geograafilised koordinaadid on 59° 32′ 26″ N, 25° 8′ 33″ E. Valget värvi betoontorni kõrgus jalamist on 10 meetrit. Päevamärk ehitati 1938. aastal. 2003. aastast pole päevamärk enam navigatsioonimärgina kasutusel. Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 150. Uitru sääre majakas Eesti looduse infosüsteemis. Vaadatud 13.03.2015. Teadaanded Meremeestele. Veeteede Amet, 2003, 12.  Ihasalu päevamärk – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ihasalu päevamärk navigatsioonimärkide andmekogus
Edgar Põdra

Edgar Põdra (17. aprill 1897 Tallinn – 2. märts 1939 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (major, 1939). Sõjaväe keskhaigla komandant Tallinnas. Suri ajupõletikku. Major Edgar Põdra. Uus Eesti, 5. märts 1939, nr. 63, lk. 2. http://prosopos.esm.ee/index.aspx?type=1&id=23068
Roomassaare alumine tulepaak

Roomassaare sihi alumine tulepaak on tulepaak Saare maakonnas Kuressaare linnas Roomassaare sadamas. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 12′ 49″ N, 22° 30′ 21″ E. Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 12 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 14 meetrit. Tulepaak moodustab sihi Roomassaare ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 721 meetrit ja sihi asimuut on 321,5°. Tulepaak ehitati 1984. aastal. Roomassaare alumine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Vergi tuletorn

Vergi tuletorn (ka Vergi tulepaak) on tuletorn Lääne-Virumaal Haljala vallas Vergi sadamas. Tuletorni geograafilised koordinaadid on 59° 36′ 5″ N, 26° 6′ 3″ E. Valge raudbetoontorni kõrgus jalamist on 10 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 11 meetrit. 1924. aastal püstitati esimene kolme meetri kõrgune raudplekiga kaetud püramiidjas automaatvalgustiga tulepaak Vergi sadama juurde rannakivile. 1936. aastal ehitati Armas Luige juhtimisel uus laternaruumi ja rõduga valge raudbetoontorn. Sellisena on tuletorn säilinud tänapäevani.  Vergi tuletorn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Vergi tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus
Emmaste alumine tuletorn

Emmaste sihi alumine tuletorn (ka Emmaste alumine tulepaak) on tuletorn Hiiumaa vallas Rannakülas. Tuletorni geograafilised koordinaadid on 58° 41′ 27″ N, 22° 33′ 13″ E. Laternaruumi ja rõduga valge betoontorni kõrgus jalamist on 11 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 11 meetrit. Tuletorn moodustab sihi Emmaste ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 1071 meetrit ja sihi asimuut on 89,4°. Tuletorn ehitati 1935. aastal. Emmaste alumine tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus
Kallavere alumine tulepaak

Kallavere sihi alumine tulepaak on tulepaak Harju maakonnas Jõelähtme vallas Saviranna külas. Moodustab Kallavere ülemise tulepaagiga sihi. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 59° 30′ 9″ N, 25° 1′ 40″ E. Asub merepinnast umbes 15 meetri kõrgusel, ehitis on 25 meetri kõrgune. Ehitis asub rannajoonest 200 meetrit lõunas ja liitsihi ülemisest tulepaagist 1,3 kilomeetrit põhjas. Tulepaak rajati 1986. aastal. Torn on valmistatud metallist ja värvitud valgeks. Külgedel on mustad ristkülikud. Tulepaak töötab pimedal ajal aasta läbi. Tulepaagi tipus põleb valge tuli järgmise tsükliga: 1 sekund valge ja 1 sekund pime. Paistab asimuudist 187,5° asimuudini 190,5° 12 meremiili kaugusele. Tuli on sihi ülemise tulepaagiga sünkroonimata. Sihi asimuut on 189°.  Kallavere alumine tulepaak – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Kallavere alumine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Kallavere ülemine tulepaak

Kallavere sihi ülemine tulepaak on tulepaak Harju maakonnas Jõelähtme vallas Kallavere külas Maardu korruselamute lähedal. Moodustab sihi Kallavere alumise tulepaagiga. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 59° 29′ 26″ N, 25° 1′ 26″ E. Asub merepinnast umbes 20 meetri kõrgusel, ehitis on 40 meetri kõrgune. Tulepaak rajati 1986. Tulepaak töötab pimedal ajal aasta läbi. Tulepaagi tipus põleb valge tuli järgmise tsükliga: 2 sekundit valge ja 3 sekundit pime. Paistab asimuudist 187,5° asimuudini 190,5° 12 meremiili kaugusele. Tuli on sihi alumise tulepaagiga sünkroonimata.  Kallavere ülemine tulepaak – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Kallavere ülemine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Panga tulepaak

Panga tulepaak on tulepaak Saare maakonnas Saaremaa vallas Panga külas. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 34′ 10″ N, 22° 17′ 16″ E. Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 30 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 48 meetrit. Tule sektor on valge 0°...360° ja nähtavus on 7 meremiili. Tulepaak ehitati 1962. aastal. Tulepaagile on paigaldatud ka raadiomajakad: 432,456 MHz – ES0UFH (režiim A1A) 1296,920 MHz – ES0SHF (režiim A1A) Panga tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Lääne-Eesti

Lääne-Eesti on Eesti lääneosa, millele maastikuteaduslikult vastab suuresti Lääne-Eesti maastikuvaldkond. Lääne-Eesti hulka arvestatakse ka Soomaa maastikurajoon, mis aga kuulub Vahe-Eesti maastikuvaldkonda. Mõnikord, kui tahetakse täpsemalt määratleda mingi geograafilise objekti vms asukohta Eesti territooriumil, räägitakse ka Edela- ja Loode-Eestist. Lääne-Eesti maastikuvaldkond Lääne-Eesti rannikumadalik Põhja-Eesti Lõuna-Eesti Lahkme-Eesti
Päevamärk

Päevamärk on laevasõidu ohutust tagav ja orienteerumist kergendav tornikujuline rajatis kaldal või madalas vees. Erinevalt tuletornidest ja tulepaakidest puudub päevamärkidel valgusti. Kui tuletornis või tulepaagis tuld ei süüdata, on need käsitletavad päevamärkidena. Päevamärkidena on tänini ametlikult kasutusel ka kirikud, näiteks Paluküla päevamärk Hiiumaal ja Kihelkonna ülemine päevamärk Saaremaal. Mõned päevamärgid on Veeteede Ameti poolt tühistatud ja seega kasutuselt kõrvaldatud, kuid rajatised on säilinud (näiteks Kumari päevamärk, Saastna päevamärk). Päevamärgina oli kasutusel ka Kiipsaare tuletorn, mis 2012. aasta seisuga on samuti navigatsioonimärgina tühistatud. Eesti päevamärkide loend Eesti tuletornide loend Eesti tulepaakide loend Eesti tühistatud navigatsioonimärkide loend
Eesti päevamärkide loend

Eesti päevamärkide loend loetleb Eesti päevamärke. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Haldreka päevamärk Hara päevamärk Kessu päevamärk Kihelkonna alumine päevamärk Kihelkonna ülemine päevamärk Kiipsaare tuletorn Kumari päevamärk Kuunsi päevamärk Kõiguste liitsihi alumine päevamärk Kärdla alumine päevamärk Kärdla ülemine päevamärk Laidunina tuletorn Laulasmaa päevamärk Nasva liitsihi alumine päevamärk Nasva liitsihi ülemine päevamärk Nõmmküla liitsihi ülemine päevamärk Paluküla päevamärk Ramsi alumine päevamärk Ramsi ülemine päevamärk Riguldi päevamärk Saastna päevamärk Tammneeme päevamärk Vergi alumine päevamärk Vergi ülemine päevamärk Eesti tuletornide loend Eesti tulepaakide loend Eesti poide loend Eesti tühistatud navigatsioonimärkide loend Päevamärgid Veeteede Ameti Eesti navigatsioonimärkide andmebaasis
Põhja-Eesti

Põhja-Eesti on Eesti territooriumi põhjaosa. Maastikuteaduslikult vastab see suuresti Põhja-Eesti maastikuvaldkonnale. See hõlmab ka osa Kõrvemaast, mis jääb Vahe-Eesti maastikuvaldkonda, ja Alutaguse madaliku Ida-Eesti maastikuvaldkonnast. Põhja-Eesti kõige põhjapoolseima ääre moodustab Soome lahe rannikumadalik, mida ilmestab Põhja-Eesti klint. Põhja-Eesti oli nagu Lääne-Eestigi pärast viimast jääaega pikka aega jääpaisjärvede ja mere all. Põhja-Eesti maastikuvaldkond Lääne-Eesti Lõuna-Eesti Lahkme-Eesti
Pjotr Kaverin

Pjotr Pavlovitš Kaverin (vene Пётр Павлович Каверин; 9. september 1794 – 30. september 1855) oli vene kaardiväeohvitser, Aleksandr Puškini sõber. Pärines Moskva kubermangu aadliperekonnast, isa Pavel Nikititš Kaverin oli senaator ja Kaluga kuberner. Aadlisuguvõsast pärines ka tema ema Anna Petrovna Kaverina, sündinud Korsakova. Hariduse omandas esmalt Moskva ülikooli pansionaadis, seejärel Moskva ja Göttingeni ülikoolides. 1838. aastast oli Kaverin Volõõnia piirivalvebrigaadi komandör. Selle staap asus tollal Austria-Ungari piiri lähedal paiknenud Radivilõvi linnas tänase Ukraina aladel. Kaverin teenis ja elas selles linnas surmani ning on maetud Radivilõvi kalmistule. Puškin on pühendanud talle luuletused "Kaverinile" ja "Kaverini portreele". Kaverini nime kannab ka üks nimitegelase sõpradest Puškini teose "Jevgeni Onegin" esimeses peatükis.
Meenakshi Chintapalli

Dr. Meenakshi Chintapalli (USA, San Antonio) on USA pediaater. Pediaatrite Akadeemia liige, South Westerni Ülikooli arstiteaduskonna kliiniline abiprofessor ning Texase osariigi aju neurohoolduse organisatsiooni koolitaja Lõuna-Texase metodistliku haigla lasteosakonna asepresident.
Džafar Mallajev

Džafar Mallajev (vene keeles Джафар Маллаев; sündinud 18. septembril 1949) on Venemaa pedagoogikateadlane. Dagestani Riikliku Pedagoogikaülikooli professor ja rektor, pedagoogikateaduste doktor. UNESCO preemia ja Putini preemia laureaat. http://www.wiw-rf.ru/memberPerson/35619
Reet Priiman

Reet Priiman (sündinud 21. veebruaril 1939 Tallinnas)PhD, on eesti keemik, loodusteaduste õppejõud, erinevate ülikoolide ning munitsipaalsete koolitusettevõtete lektor. Paljude teaduslike ja populaarteaduslike publikatsioonide autor, sealhulgas teemal "Inimväärtuste integratsioon haridusse". Rahvusvaheline hariduskonverents "Inimväärtuste integratsioon haridusse" REET PRIIMAN: Inimväärtused kujunevad ajus ja on aluseks keskkonnateadlikkuse kujundamisel - bioneer.ee
Viktor Nikulin

Viktor Nikulin (sündinud 26. aprillil 1953 Tallinnas) on Eesti poksija ja poksitreener. Ta poksis aastatel 1968–1975 Dünamos, tema treener oli Vladimir Mazjakin ja Aniss Murtazin. Ta pidas 128 kohtumist ja võitis neist 116. Nikulin oli kukk-kaalus (kuni 54 kg) ühel aastal (1972) Eesti NSV juunioride ja täiskasvanute meister. Ta oli kahekordne Eesti NSV meister kukk-kaalus (1972, 1973) ja sulgkaalus (kuni 57 kg) kolmekordne Eesti NSV meister (1974–1976). Nikulin võitis XIII Roman Kuura mälestusvõistlustel sulgkaalus (kuni 57 kg) esikoha (1974). Ta võitis Dinamo üleliidulistel meistrivõistlustel III koha (1975). Ta sai 1972. aastal Nõukogude Liidu meistersportlaseks. Nikulin töötab poksitreenerina, praegu (2009) Baltic Staris. Rein Pajur. "Poksimeistrid maailmas ja Eestis 1719–2000". Revelex. Tallinn 2005. Biograafia ESBL-is
Ekraaninäitlejate Gildi auhind

Ekraaninäitlejate Gildi auhind (ingl. Screen Actors Guild Awards) on Ameerika Ühendriikide filmi- ja teleauhind, millega Ekraaninäitlejate Gild igal aastal oma liikmeid tunnustab. Auhinda antakse välja alates 1995. aastast. Kandidaadid seavad üles 4200 ühenduse juhuslikult valitud liiget ning võitjad valivad kõik liikmed, keda on Ekraaninäitlejate Gildis ligi 120 000. Auhinda loetakse Hollywoodi üheks tähtsamaks tunnustuseks, mille alusel ennustatakse edu mõni nädal hiljem toimuval Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia auhindade jagamisel. Näitleja-nimeline (The Actor) pronksist auhinnakuju on 40 cm pikkune ja kaalub 5,5 kg. Ekraaninäitlejate Gildi auhinda antakse välja 15 kategoorias. Parim näitetrupp Parim meesnäitleja Parim naisnäitleja Parim meeskõrvalosatäitja Parim naiskõrvalosatäitja Parim kaskadööritöö Parim telefilmi või lühisarja meesnäitleja Parim telefilmi või lühisarja naisnäitleja Parim draamasarja näitetrupp Parim draamasarja meesnäitleja Parim draamasarja naisnäitleja Parim komöödiasarja näitetrupp Parim komöödiasarja meesnäitleja Parim komöödiasarja naisnäitleja Parim telesarja kaskadööritöö "Why the Awards are Unique". Screen Actors Guild Awards (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 3.07.2008. Vaadatud 3.03.2009.{{netiviide}}: CS1 hooldus: robot: algse URL-i olek teadmata (link) "Awards at Screen Actors Guild Awards". IMDb (inglise). Vaadatud 3.03.2009. Ametlik koduleht "Näitlejate Gildi peaauhind "Rentslimiljonärile"". Forum Cinemas, 26. jaanuar 2009.
Eesti jalgpalli superkarikas

Eesti Superkarikas, alates 2024. aastast ametlikult A. Le Coq Superkarikas on ühemänguline jalgpalli tiitlivõistlus valitseva Eesti meistri ja karikavõitja vahel. See toimub Meistriliiga hooaja eel alates 1996. aastast. ‡Teise mängu tulemus tühistati, kuna Trans kasutas registreerimata mängijaid Usmanovit ja Kinki. Eesti klubijalgpalli hooaja avab uues kuues A. Le Coq Superkarikas Delfi.ee, 15. jaanuar 2024 Superkarika finaalid 1996/97 - 2005 jalgpall.ee 2006. aasta Superkarika võitis FC TVMK jalgpall.ee 2007. aasta Superkarika võitis Narva JK Trans 2008. aasta Superkarika võitis Narva JK Trans 2009. aasta Superkarikas kuulub FC Florale Superkarikas 2010 jalgpall.ee Superkarikas 2011 jalgpall.ee Superkarikas 2012 jalgpall.ee Superkarikas 2013 jalgpall.ee Superkarikas 2014 jalgpall.ee Superkarikas 2015 jalgpall.ee Superkarikas 2016 jalgpall.ee Superkarikas 2017 jalgpall.ee Superkarikas 2018 jalgpall.ee Superkarikas 2019 jalgpall.ee Superkarikas 2020 jalgpall.ee Superkarikas 2021 jalgpall.ee Superkarikas 2022 jalgpall.ee Superkarikas 2023 jalgpall.ee Superkarikas 2024 jalgpall.ee
Heldin Rikk

Heldin Rikk (sündinud 27. juunil 1981) on eesti noorsootöötaja. Ta on õppinud aastatel 1999–2003 Tallinna Pedagoogilises Seminaris noorsootööd ja pärast seda töötanud Tallinna Avatud Noortekeskuses. Alates 2007. aasta aprillist töötab Eesti Standardikeskuses koolitus- ja projektijuhina. Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink] Perekond Rikk
Nõmmemetsad

Nõmmemetsad ehk nõmmikud on kuivadel toiteainetevaestel muldadel kasvavad metsad; ühtlasi metsatüpoloogilise klassifikatsiooni tüübirühm, kuuludes arumetsade tüübiklassi. Nõmmemetsade levila on Eestis ebaühtlane, rohkem leidub neid Põhja-, Loode- ja Kagu-Eestis ning saartel, Eesti metsadest moodustavad nad umbes kolm protsenti. Nõmmemetsi esineb Eestis luidetel, limnomõhnadel, oosidel jne. Nõmmemetsades esineb kõige rohkem mändi, hoopis vähem esineb kuuske, arukaske jt puuliike. Kasvupinnas on happeline ning põhjavesi asub mitme meetri sügavusel. Alustaimestik on üldjuhul liigivaene ja hõre. Puhmarinde moodustavad tavaliselt kanarbik, pohl, leesikas, nõmm-liivatee ja rannikualadel ka kukemari. Rohttaimestik tavaliselt puudub või esineb hõredalt palu-härgheina, kassikäppa ja mõningaid kõrrelisi, samblarindes domineerivad põdrasamblikud. Nõmmeniidud Tiit Leito. Eesti metsad. Tartu, Eesti loodusfoto, 2008. ISBN 978-9985-830-90-1
Viiburi kubermang

Viiburi kubermang (soome keeles Viipurin lääni, vene keeles Вы́боргская губе́рния, rootsi keeles Viborgs län) oli Soome ajalooline haldusüksus. Viiburi lään ja kubermang oli Rootsi Kuningriigi ja Venemaa Keisririigi koosseisus aastast 1721 (de facto 1710) kuni 1917 (aastast 1812. Soome Suurvürstiriigi koosseisus) ja Soome Vabariigi koosseisus 1917–1940 ning 1941–1944, keskusega Viiburi linnas. Venemaa keisririigi Viiburi kubermang piirnes põhjas Soome Suurvürstiriigi ning idas Aunuse ja lõunas Peterburi kubermanguga. Viiburi kubermang jagunes 9 maakonnaks: Ranna maakond, (soome k. Ranta rootsi keeles Stranda), Äyräpää maakond, Käkisalmi maakond (rootsi k. Kexholm), Kurkijoki maakond (rootsi k. Kronoborg), Kymi vald (soome k. Kymi), Lappvesi maakond Salmi maakond Sortavala maakond Jääski maakond Viiburi kubermangu kuulusid järgmised suuremad saared: Suursaar, Suur Tütarsaar, Väike Tütarsaar, Lavassaar, Seiskari, Koivisto ja suuremad linnad: Hamina, Kotka ja Käkisalmi. 1930. aastate lõpus jagunes Viiburi lään 6 linnaks (Viiburi, Kotka, Lappeenranta, Käkisalmi, Sortavala ja Hamina) ja neljaks aleviks (Koivisto, Kouvola, Lahdenpohja ja Lauritsala). Ingeri ja Karjala, 1740ndail aastail Viiburi kubermang ja Peterburi kubermang 1745. aastal Viiburi kubermang ja Peterburi kubermang 1770. aastal Karjala kannas Frans Petter von Knorring. Gamla Finland, eller Det fordna Wiborgska Gouvernementet, Åbo: Christian Ludwig Hjelt, 1833 Digitaalselt