laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sopran

Sopran on kõrgeim naishääle liik. Sopran muutus kõige olulisemaks hääleliigiks alles ooperi õitsenguga Itaalias 1600. aastatel. Kuna paljud rollid olid kirjutatud meessopranile (kastraadile), siis muutus populaarseks naiste esinemine meeste kostüümides. See traditsioon levis kõikidesse teatrivormidesse. 18. ja 19. sajandil hakati ooperipartiisid kirjutama kindlatele esitajatele. Sopranil ja metsosopranil hakati vahet tegema alles 19. sajandi teisel poolel. Enne 1850. aastat loodud sopranirollid on tänapäeva mõistes kirjutatud metsosopranile.  Pikemalt artiklis Koloratuursopran Koloratuursopranitel on kergem ja kõrgem hääl. Nende hääle ulatus on 2,5 oktavit ja lõpeb 3. oktavi f-iga. Mõni laulab isegi 4. oktavi c-ga. Eesti tuntuim koloratuursopran on Margarita Voites. Koloratuursopranite partiisid ooperites: Lucia, "Lucia di Lammermoor" (Donizetti) Elvira, "Puritaanlased" (Vincenzo Bellini) Gilda, "Rigoletto" (Verdi)  Pikemalt artiklis Lüüriline sopran Lüüriline sopran on kõige loomulikum naishääl. Lüüriliste sopranite partiisid ooperites: Mimi, "Boheem" (Puccini) Pamina, "Võluflööt" (Mozart) Marguerite, "Faust" (Gounod)  Pikemalt artiklis Dramaatiline sopran Dramaatiline sopran sobib Wagneri ja Verdi ooperitesse, kuid nende puudumise korral laulavad dramaatilist sopranit lüürilised sopranid ja mõnikord ka kõrgete nootidega metsosopranid. Dramaatiliste sopranite partiisid ooperites: Aida, "Aida" (Verdi) Elsa, "Lohengrin" (Wagner) Floria Tosca, "Tosca" (Puccini)  Pikemalt artiklis Subrett Subrett on kergem lüüriline, mõnikord koloratuurne sopran. Subretiks nimetatakse ka kelmikate ja üleannetute naisosade täitjat koomilises ooperis, operetis, muusikalis või laulumängus. Subretipartiisid ooperites: Zerlina, "Don Giovanni" (Mozart) Despina, "Così fan tutte" (Mozart)  Pikemalt artiklis Spinto Seda nimetust kasutatakse itaalia tenorite puhul, aga nii nimetatakse ka jõulisemaid lüürilisi sopraneid, kes on suutelised dramaatilisteks rollideks. Spintopartiisid ooperites: Leonora, "La forza del destino" ("Saatuse jõud") (Verdi) Butterfly, "Madame Butterfly" (Puccini) Desdemona, "Othello" (Verdi)
Koloratuursopran

Koloratuursopran on kõrgeim naishääleliik. Koloratuursopranitel on kergem ja kõrgem hääl. Nende hääle ulatus on 2,5 oktaavi ja lõpeb 3. oktavi f-iga. Mõni laulab isegi 4. oktavi c-ni. Eesti tuntumad koloratuursopranid on Elina Netšajeva, Veera Nelus, Pirjo Jonas, Margarita Voites ja Anu Kaal. Eestist oli pärit ka Miliza Korjus. Lucia, "Lucia di Lammermoor" (Donizetti) Elvira, "Puritaanlased" (Bellini) Gilda, "Rigoletto" (Verdi) Sopran
Mimees

Mimees, varem ka mimesis, (vanakreeka sõnast mimēsis, 'jäljendus') on filosoofias ja kunstiteoorias jäljendus kui asjade omavaheline suhe või suhestumise protsess, mis leiab aset idee ja tegelikkuse, tegelikkuse ja kunstiteose, kunstiteose ja hinge, looduse ja hinge vms vahel. Mimeesi kui võimet peetakse üheks inimese fundamentaalseks võimeks ning selle abil kirjeldatakse nt õppimist, kultuuri, loomingut, iha jpm. Mimeesi on käsitlenud antiikfilosoofidest nt Platon ja Aristoteles, tänapäeval nt René Girard, Walter Benjamin jt. Mimees on oluline mõiste kunstiteooria jaoks, kuivõrd kunstiteosed enamasti väljendavad midagi sekundaarses meediumis, st jäljendavad. Platon kritiseeris kujutavaid ja kirjutavaid kunstnikke selle pärast, et nemad pelgalt jäljendavad tegelikkust. Eriti tähtis on mimeesi mõiste teatriteaduse jaoks, kuna mimeesist räägiti traditsiooniliselt just antiikteatri kontekstis. Platon mõistab mimeesi ontoloogiliselt kui ideede ja tegelikkuse suhet, kus tegelikkus on ideede jäljenduslik koopia, mis ei küündi kvaliteedi poolest ideede tasemele. Idee on seda jäljendava tegelikkuse jaoks paradigma. Mimeesi paarismõisteks on diegees. miimika mimikri pantomiim
Moskva ja kogu Venemaa patriarh

Moskva ja kogu Venemaa patriarh (lühidalt ka Moskva patriarh; vene keeles Патриарх Московский и всея Руси) on Vene Õigeusu Kiriku eestseisja tiitel alates aastast 1589. Patriarhi tiitli andis Moskva metropoliidile Iiobile 1589. aastal tollane Konstantinoopoli oikumeeniline patriarh Ieremías II. Tiitlit kinnitati 1590. ja 1593. aastal Konstantinoopolis toimunud kirikukogudel. Peeter I likvideeris patriarhi ameti oma kirikureformiga 1721. aastal, kuigi koht ise oli jäetud vakantseks juba pärast patriarh Adriani surma 1700. aastal. Patriarhi amet taastati alles ülevenemaalisel kirikukogul 28. oktoobril (ukj 11. novembril) 1917. 5. (18.) novembril valiti patriarhiks Tihhon, tema intronisatsioon toimus 21. novembril (4. detsembril) 1917. Patriarh Tihhoni surma järel 1925. aastal riik uut patriarhi valida ei võimaldanud ja ametikoht jäi taas vakantseks. Uuesti taastati patriarhi amet Jossif Stalini loal 1943. aastal, mil uueks patriarhiks valiti senine patriarhi kohusetäitja Sergius (Sergi). Alates 1. veebruarist 2009 on Moskva ja kogu Venemaa patriarh Kirill. 1589–1605 Iiob (u 1525 – 1607) 1605–1606 Ignati (u 1540 – 1620) 1606–1612 Germogen (u 1530 – 1612) 1619–1633 Filaret (1554–1633) 1634–1640 Joassaf I (surnud 1640) 1642–1652 Jossif (surnud 1652) 1652–1667 Nikon (1605–1681) 1667–1672 Joassaf II (surnud 1672) 1672–1673 Pitirim (surnud 1673) 1673–1690 Joakim (1621–1690) 1690–1700 Adrian (1636–1700) 1917–1925 Tihhon (1865–1925) 1943–1944 Sergius (1867–1944) 1944–1970 Aleksius I (1877–1970) 1971–1990 Pimen (1910–1990) 1990–2008 Aleksius II (1929–2008) 2009– Kirill (1946–) Iiob (Moskva patriarh) Adrian (Moskva patriarh) Nikon (Moskva patriarh) Joassaf II (Moskva patriarh) Vene õigeusu kiriku juhtide loend Liina Eek. Õigeusu kiriku fülogeneesist. - Akadeemia, 5, 2016, lk. 779. Moskva Patriarhaadi veebileht (vene ja inglise keeles) Krister Paris. Selgusid kolm kandidaati Vene kirikupea kohale ERR, 25. jaanuar 2009
Vabariigi Presidendi asetäitmise seadus

Vabariigi Presidendi asetäitmise seadus anti dekreedina Riigihoidja poolt 6. aprillil 1938. Seaduse algtekstile kirjutasid alla riigihoidja Konstantin Päts ja kohtuminister Johan Müller. Seadusel on 5 paragrahvi. Seadus jõustus 22. aprillil 1938. Vabariigi Presidendi asetäitmise seadus on avaldatud Riigi Teatajas (RT 1938, 36, 313) ja Seaduste Kogu I köites (SK I 1938, 2, 3). Vabariigi Presidendi asetäitmise seadus vikitekstides.
Brabançonne

Brabançonne (prantsuse "La Brabançonne"; flaami "De Brabançonne"; saksa "Das Lied von Brabant") on Belgia riigihümn. Laulu algse teksti kirjutas Louis Alexandre Dechet pseudonüümi Jenneval all. Muusika autor on François Van Campenhout. 1860. aastal ametliku hümni staatuse saanud loo ametlikud prantsuskeelsed sõnad kirjutas Charles Rogier. Hümnil on ametlikud sõnad kolmes Belgia riigikeeles: prantsuse, hollandi ja saksa keeles. La Brabançonne O Belgique, ô mère chérie, A toi nos coeurs, à toi nos bras, A toi notre sang, ô Patrie ! Nous le jurons tous, tu vivras ! Tu vivras toujours grande et belle Et ton invincible unité Aura pour devise immortelle : "Le Roi, la Loi, la Liberté!" De Brabançonne O dierbaar België O heilig land der vaad'ren Onze ziel en ons kracht zijn u gewijd. Aanvaard ons hart en het bloed van onze adren, Wees ons doel in arbeid en in strijd. Bloei, o land, in eendracht niet te breken; Wees immer u zelf en ongeknecht, Het woord getrouw, dat ge onbevreesd moogt spreken: Voor Vorst, voor Vrijheid en voor Recht." Das Lied von Brabant O liebes Land, o Belgiens Erde, Dir unser Herz, Dir unsere Hand, Dir unser Blut, o Heimaterde, wir schworen's Dir, o Vaterland! So blühe froh in voller Schöne, zu der die Freiheit Dich erzog, und fortan singen Deine Söhne: „Gesetz und König und die Freiheit hoch!“
Kees de Goede

Kees de Goede (sündinud 1954 Koog an de Zaan'is) on Hollandi kunstnik. Ta elab ja töötab Amsterdamis. Koduleht
Kogemus

Kogemus (vanakreeka keeles empeiria, saksa keeles Erfahrung, inglise keeles experience) on filosoofia mõistestikus välismaailma meelelis-empiiriline peegeldus. Kogemuseks võib nimetada ka teaduslikku katset (ehk eksperimenti) ja vaatlust. Traditsioonilise seisukoha järgi omab kogemus kandvat rolli ühiskondliku praktika jaoks ning on teaduse rikastamise, teooria ja praktika arendamise tähtis vahend. Analüütilises vaimufilosoofia peetakse kogemuse (inglise keeles experience) all tavaliselt silmas teadvuses aset leidvaid sündmuste voogu, mille läbielamisena teadvus ilmnebki. Enamasti lähtutakse sellest, et sellise kogemuse kohta saab kogemuse omajal olla vahetu ja kindel teadmine; seevastu teiste kogemusest ega välismaailma sündmustest sellist teadmist pole, nii et uskumused nende kohta on oletuslikud. Kui kaua kulub mul aega võileiva söömiseks? Sellise kogemuse puhul tegemist puhtalt indiviidikeskse kogemusega, kuid kogemus ei pea sugugi alati olema isiklik. Mõnel juhul piisab ka teise inimese kogemusest, kes ütleb sulle nt selle võileiva söömise aja ning sa võid selle söömata jätta, sest sul on sellest juba teatud mõttes kogemus olemas, kuigi see on vahendatud. Sellist kogemust võib nimetada ka kaudseks kogemuseks, mis põhineb teiste kogejate kogemusvool. kogemuste tõlgendus: Kogemus ei pea alati isiklik olema, kõike ei pea omal nahal järele proovima. Sageli piisab ka teiste kogemusest, kes on sulle usaldusväärsed inimesed ja kelle kogemusest saad õppida ilma seda ise proovimata, see on juba kogemus samuti. Paraku tuleb kogemuse puhul arvestada ka mitmete ohtudega. Kogemus on sageli ühekülgne ning seotud teatud tingimustega. Näiteks võime teha ekslikke järeldusi kui inimene olles kogenud teise inimesega suhet võib hinnata seda kogemust halvaks, samas kui see kogemus kellegi teise jaoks võib hea olla. Kogemust võib ekslikult tõlgendada. Näiteks ei tasu ehk sulatõena võtta kellegi väidetavat kogemust, et nägi lendavaid taldrikuid. Immanuel Kanti järgi koosneb kogemus kahest komponendist: materiaalsest ja formaalsest. Materiaalne komponent on see meeleline mitmekesisus, mis on esile kutsutud meie meelelisuse välise afitseerimise kaudu. Formaalne komponent on aprioorne ning on olemas kogemusest sõltumatult eelnedes seega igale üksikule kogemusele. Induktsioon Harjumus Oskus Religioosne kogemus Teadmine
Legilimentia

Legilimentia on Harry Potteri raamatuis võime tungida teiste inimeste mõtetesse. Näha seal ka kõige valgustkartvamaid saladusi. Väga osav legiliment oli Lord Voldemort ning tema legilimentia võime tegi tema surmasööjatel võimatuks talle valetamise- nad ei julgenud isegi mitte katsetada talle valetamist. Kuid temast veel imepärasem legiliment oli Severus Snape. Ka tema oskas vaadata teiste mõtetesse ning tunda ära head ja halvad kavatsused. Ning just tänu oma tugevale legilimentia oskusele, samuti imepärasele oklumentia valdamisele sai Snapest väga osav agent Fööniksi Ordu jaoks, sest Voldemort pidas teda kuni lõpuni oma ustavaks informaatoriks.
Oklumentia

Oklumentia on Harry Potteri raamatuis võime kaitsta oma mõtteid selle eest, et keegi tungiks sinu mõttetesse (legilimentia abil) ega näeks neid. See võime on harukordne, kuid siiski õpitav. Oklumentiat harrastavat tegelast nimetatakse oklumendiks. Väga osav oklument on Severus Snape, samuti oskab seda Bellatrix Lestrange, kes õpetab seda ka Draco Malfoyle. 5. osas palub Albus Dumbledore, et Severus Snape õpetaks Harryle oklumentiat, sest Harryl on Voldemorti mõtetega side, mis võimaldab Harryl näha Voldemorti mõtetesse ja tunnetesse. Et Harry ei suuda aru saada, kas tegemist on tõeliste mõtetega või mõtetega, mida Voldemort tahaks et ta näeb, arvab Dubmledore, et parem oleks see side lõpetada ja Harry peab omandama oklumentia oskuse. Kahjuks Harry aga oklumentia peent oskust ei omandagi.
Brian Epstein

Brian Samuel Epstein (19. september 1934 Liverpool – 27. august 1967 London) oli biitlite mänedžer. Tema mõlemad vanemad olid juudid. Tema vanaisa Isaac Epstein oli emigreerunud Leedust (tol ajal Venemaa Keisririigi koosseisus).
Must

Must on tumedaim akromaatilistest värvustest, see on värvus ilma värvitoonita nagu hall ja valge. Värvinimetus tähistab valguse ja värvuse puudumist ja mustana nähakse pindu ja objekte, millel nähtava valguse spektriosa neeldub täielikult. Musta kasutatakse sageli sümboolselt või kujundlikult pimeduse tähistamiseks. Valge-musta vastandusega tähistatakse piltlikult vastanduvaid nähtusi nagu näiteks päev ja öö või hea ja kuri või pime keskaeg ja valgustusajastu. Samas on alates keskajast must olnud võimu ja autoriteedi tähistaja ja see sümboolika jätkub näiteks kohtunike riietuses. Trükistes, nagu raamatud, ajalehed või dokumendid on must kõige sagedamini kasutatav värv, sest must moodustab valge paberiga suurima võimaliku kontrasti ja on seega kõige paremini loetav. Samuti on arvutites tavalisim must tekst valgel ekraanil. Musta värvusega mineraalid on augiit, must granaat, sfaleriit, grafiit, hematiit, magnetiit, andesiit, basalt, kivisüsi, obsidiaan ja gagaat. Mustade vääriskivide hulka loetakse must opaal, must oonüks, must turmaliin ja must pärl; kasutatakse ka obsidiaani, granaati, musta spinelli ja musta teemanti. Musta värvi on süsi: puusütt ja luusütt kasutatakse värvipigmentidena. Must sümboliseerib Euroopa traditsioonis valdavalt negatiivset nagu hirmu, kurbust, kahetsust, leina, vägivalda, viha, kurjust ja surma. Eesti keeles: must meel, must surm, must masendus jne. Juhan Liiv väljendas oma kuulsas luuletuses kurbust [viide?]: "Must lagi on minu toal." Must oli Anubise ja Min'i värv. Vana-Egiptuse mütoloogias oli Anubis šaakalipeaga jumalus ja surnute hingede allmaailmasse viia ning Min oli viljakusjumal ja karavanide kaitsja. Musta vöö, võitluskunstide kõrgeima tunnustuse, mõtles 1880. aastatel välja džuudo looja Jigorō Kanō, kes kasutas ainult valget ja musta vööd. 20. sajandi algul lisandusid kollane, oranž, roheline, sinine ja pruun vöö. Vähem on levinud lilla, kuldne ja punane vöö. Must värv Eesti omavalitsuste vappidel Värvuste loend A–Y https://www.htmlcsscolor.com/hex/000000
Tseiloni kaneelipuu

Tseiloni kaneelipuu (Cinnamomum verum, ka Cinnamomum zeylanicum) on väike igihaljas lehtpuu loorberiliste sugukonnast. Tseiloni kaneelipuu lehed on suured, nelinurkselt piklik-ovaalsed. Noorena muutuvad lehed säravpunasteks, hiljem tumerohelisteks valgete leheroodudega. Õied moodustavad pöörised. Nad on rohelist värvi ja ebameeldiva lõhnaga. Kui looduses kasvab kaneelipuu kuni 20 m kõrguseks, siis kultuurtaimena 6–12 m kõrguseks. Koore (Cinnamomi cortex) kogumiseks ja droogi saamiseks piiratakse tema kasvu paar-kolm korda aastas (lõigatakse puu tüvi maha), et iga 1–2 aasta järel saaks 2 m pikkusi võrseid kergesti ära lõigata. Oksad kooritakse ja värskena eraldatakse pealmine kiht. Kaneelipuu algkoduks on Sri Lanka (varem tuntud Tseiloni nime all). Tänapäeval kasvatatakse seda puud ka Indoneesia, Madagaskari, Väikeste Antillide ja Kesk-Ameerika istandustes, samuti Brasiilias ja Egiptuses. Kaneelipuu kasvab ainult troopilises kliimas, kõige meelsamini rannikul.  Pikemalt artiklis Kaneel Tseiloni kaneelipuu koorest tehakse kaneelikange. Korjamine toimub vihmaperioodil, mil koor kergesti oksa küljest lahti tuleb. Äravõetud koor seotakse kimpudesse ning jäetakse 1-2 päevaks kookosmattide sisse mähituna fermenteeruma. Seejärel eraldatakse koore sise- ja väliskiht ja lastakse puhastatud koorel päikese käes kuivades rulli tõmbuda (või on see juba ise rulli tõmbunud). Kuivamisel omandab kaneel tüüpilise kollakaspruuni värvi. Mitu sellist rulli lükatakse teineteise sisse, nii et need moodustavad kaneelikangi. Kaneelipuu lõhna tekitab temas sisalduv kaneeliõli, mis koosneb 75% ulatuses kaneelaldehüüdist. A. Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", lk 208, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010
Madalsoo

Madalsoo on soo, mille vesi pärineb peale sademete ka põhjaveest. Madalsoo pind on ümbruskonnast madalam; valdab toitainete kokkukandumine veega. Madalsoos on turbakiht üsna õhuke ning seetõttu ulatuvad taimede juured läbi turba ka mineraalse mullani, mis omakorda tähendab üsna liigirohket elustikku, täpselt vastupidi rabale. Turbasammalde osakaal madalsooturbas on suhteliselt väike, turvas koosneb suures osas roht- ja puittaimede jäänustest. Madalsoo iseloomulikuimad taimed on ubaleht, kollane võhumõõk, soovõhk ja soopihl. Puudest leidub palju pajusid. Madalsoole vastandub raba, mille vesi pärineb ainult sademetest. Seetõttu kasutatakse madalsoo puhul mõnikord ka terminit minerotroofne soo (vesi on toiterikkam) ja raba puhul ombrotroofne soo (vihmaveest toitumise tõttu on vesi toitevaene). Päideroog Soopihl Kollane võhumõõk Ubaleht Eestis on madalsoona kaitse all näiteks Tuhu soo. Siirdesoo Kõrgsoo
Siirdesoo

Siirdesoo ehk üleminekusoo ehk rabasoo on soo arengu keskmine järk; üleminek madalsoost kõrgsooks; siirdesoo on ümbruskonnaga enam-vähem samal tasapinnal. Siirdesoos on rohkem taimkatet kui rabas, kuid vähem kui madalsoos. Iseloomulikuimad taimeliigid on tupp-villpea, pudeltarn, Balti sõrmkäpp ja küüvits. Puudest leidub vaevakaski, need on jändrikumad kui madalsoos. Aabasoo Madalsoo Kõrgsoo
Herman Gordijn

Herman Gordijn (16. mai 1932 Haag – 25. mai 2017) oli Hollandi kunstnik. Gordijni töödel on kindel koht Hollandi moodsas kunstis. Ta elas ja töötas Lõuna-Prantsusmaal Montpellier's ja Hollandis, jagades sealviibitavat aega Amsterdami ning Amersfoorti lähedal asuva maakoha vahel. Õppis 1950–1955 Kuninglikus Kunstiakadeemias (Koninklijke Academie van Beeldende Kunsten) Haagis. Herman Gordijn on maagilise realismi esindaja.
Padma

Padma on jõgi Lõuna-Aasias. Ta on suurim Gangese deltaharudest. Tema suur vasakpoolne lisajõgi on Brahmaputra (selle parempoolne haru). Padma suubub paremalt Meghna jõkke.
DJ Pulse

DJ Pulse on USA trance'i DJ ja produtsent. Ta kasvas üles Bostonis. Praegu elab ta Hollywoodis ja on abielus. 1995. a.-l lõpetas ta Alameda Gümnaasiumi. 6 a. vanuselt hakkas ta kitarri mängima. Beat Is Coming Do It All Night Heartbeatz Hungry Eyes I Want You La Da Di Da Where Ever You Go Wonderland Tutvustav lehekülg
Cordell Hull

Cordell Hull (2. oktoober 1871 – 23. juuli 1955) oli Ameerika Ühendriikide poliitik. Tennessee osariigist pärit Cordell Hull oli 1933–1944 Franklin Delano Roosevelti administratsioonis riigisekretär. Cordell Hull sai 1945. aastal Nobeli rahuauhinna oma panuse eest ÜRO asutamisel.
George Marshall

See artikkel räägib sõjaväelasest ja poliitikust. Lavastaja kohta vaata artiklit George Marshall (lavastaja). George Catlett Marshall (31. detsember 1880 – 16. oktoober 1959) oli Ameerika Ühendriikide sõjaväelane ja poliitik. George Marshall teenis Ameerika Ühendriikide maaväes. Ta ülendati 2. veebruaril 1902 leitnandiks ja 7. märtsil 1907 vanemleitnandiks. Esimese maailmasõja ajal edenes ta auastmetes kiiresti: sai 1. juulil 1916 kapteniks, 5. augustil 1917 majoriks, 5. jaanuaril 1918 kolonelleitnandiks ja 27. augustil 1918 koloneliks. Pärast maailmasõja lõppu anti talle 30. juunil 1920 rahuaja regulaararmeesse üleviimise tõttu tagasi maailmasõjaeelne vanemleitnandi auaste, kuid juba järgmisel päeval ülendati ta majoriks. 21. augustil 1923 sai ta kolonelleitnandiks, 1. septembril 1933 koloneliks, 1. oktoobril 1936 brigaadikindraliks ja 1. juulil 1939 kindralmajoriks. 1. septembril 1939 sai ta USA armee staabiülemaks ja seoses sellega ülendati ta kindraliks. 16. detsembril 1944 ülendati Marshall armeekindraliks. Armeekindrali auaste loodi ajutisena (alates 23. märtsist 1946 alaline) USA Kongressi otsusega 14. detsembril 1944, ühtlustamaks kõrgemate ohvitseride auastmesüsteemi Lääne-Euroopa liitlasriikide omadega. Marshall oli esimene kokku viiest armeekindralist. Teise maailmasõja ajal kuulus Marshall liitlasvägede juhatusse. Aastatel 1947–1949 oli Marshall Ameerika Ühendriikide riigisekretär ja 1950–1951 kaitseminister. 1949 nimetas president Truman Marshalli USA Punase Risti presidendiks. Riigisekretärina oli Marshall Iisraeli riigi tunnustamise vastu. Talle tundus, et Iisraeli riigi loomine vallandab Lähis-Idas sõja. Tõepoolest, sõda algaski 1948. aastal järgmisel päeval pärast seda, kui Iisrael kuulutas end iseseisvaks. 1948. aasta mais ütles ta president Harry Trumanile: "Kui sa tunnustad Iisraeli riiki ja ma pärast seda valimistel osalen, siis hääletan ma sinu vastu." 1953. aastal osales ta USA esindajana Suurbritannia kuninganna Elizabeth II kroonimisel. 1943. ja 1947. aastal valis ajakiri Time George Marshalli aasta inimeseks. 1946. aastal sai Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks. 1953. aastal pälvis ta Marshalli plaani eest Nobeli rahuauhinna. Selle plaani kuulutas ta välja 5. juunil 1947 ja selle eesmärk oli USA materiaalse abiga aidata Euroopa riikide sõjas purustatud majandust üles ehitada. Marshalli plaani raames pakuti abi ka NSV Liidule ja tema liitlastele, aga nemad keeldusid. 1959. aastal sai George Marshall Karl Suure auhinna. Marshalli missioon
Gomera

Gomera on saar Kanaari saarestikus. Saare pindala on 378 ruutkilomeetrit. Elanike arv 21 136 (2018). Saare pealinn on San Sebastian de la Gomera, elanike arv 8 945 (2018). Gomera on mägine, suurim kõrgus merepinnast on 1487 meetrit (Garajonay). Gomera jaguneb kuueks omavalitsuseks (municipio): Agulo, Alajeró, Hermigua, San Sebastian de la Gomera, Valle Gran Rey ja Vallehermoso. Gomera keskosa mägedes kasvab laurisilva – igihaljas laialeheline lehtmets niiske ja suhteliselt maheda kliimaga, kus peale loorberiliste perekonna liikide on suur osatähtsus ka puukujulistel kanarbikel. Saare üks omapära on sealsete elanike kasutatav vilekeel silbo. Geneetilistel uuringutel on leitud, et Gomeral on Kanaari saartest suurim Loode-Aafrika panus (42,5%), samas on see ka Kanaari saartest suurima soolise asümmeetriaga: emapoolsetest markeritest on Loode-Aafrika päritolu 51% ja isapoolsetest 0,3–10%. See viitab vallutusaegsele meessoost rahvastiku peaaegu täielikule hävitamisele. Centre, UNESCO World Heritage. "Garajonay National Park". UNESCO World Heritage Centre (inglise). Vaadatud 11. augustil 2023. "UNESCO - Whistled language of the island of La Gomera (Canary Islands), the Silbo Gomero". ich.unesco.org (inglise). Vaadatud 11. augustil 2023. Fregel, Rosa; Cabrera, Vicente M.; Larruga, José M.; Hernández, Juan C.; Gámez, Alejandro; Pestano, Jose J.; Arnay, Matilde; González, Ana M. (2015). "Isolation and prominent aboriginal maternal legacy in the present-day population of La Gomera (Canary Islands)". European Journal of Human Genetics (inglise). 23 (9): 1236–1243. DOI:10.1038/ejhg.2014.251. ISSN 1476-5438. Ayuntamiento de Vallehermoso (2017). "Roque Cano Natural Monument". vallehermoso.info. Vaadatud 11.08.2023.
Säilitamine

Säilitamine on millegi allesjäämise eest hoolitsemine. Arhiivinduses on säilitamine tegevused, mille eesmärk on aeglustada säilikute vananemist, takistada nende lagunemist ja pikendada seeläbi kogude kasutusaega.
Charles Gates Dawes

Charles Gates Dawes (27. august 1865 Marietta, Ohio – 23. aprill 1951 Evanston, Illinois) oli Ameerika Ühendriikide pangandustegelane, poliitik ja diplomaat. Oma poliitilise karjääri alguses tegeles Gates peamiselt rahanduspoliitikaga. Esimeses maailmasõjas teenis ta Ameerika Ühendriikide armees, kus sai lõpuks brigaadikindrali auastme. 1921–1922 oli Dawes USA eelarveameti direktor, 1925–1929 USA asepresident ja 1929–1932 USA suursaadik Suurbritannias. Panuse eest Dawesi plaani loomisse sai ta 1925. aastal Nobeli rahuauhinna.
Saint Clairi jõgi

Saint Clairi jõgi on jõgi Põhja-Ameerikas. See algab Huroni järvest ja suubub Saint Clairi järve.
Lessing

Lessing on perekonnanimi. Christian Friedrich Lessing (1809–1862), saksa botaanik Gotthold Ephraim Lessing (1729–1781), Saksa kirjanik ja filosoof Doris Lessing (Doris May Tayler; 1919–2013), Briti romaanikirjanik, Nobeli kirjandusauhind 2007 Karl Friedrich Lessing (1808–1880), saksa maalikunstnik Madge Lessing (1873–1966), briti näitleja Roland Lessing (1978), Eesti laskesuusataja Franz Loewinson-Lessing (1861–1939), geoloog, teoreetilise ja eksperimentaalpetrograafia rajaja Lessig Lessingi järv
Raupenschlepper Ost

Raupenschlepper Ost (lühendatult RSO) oli Teise maailmasõja aegne Saksa roomikveok. See ehitati Idarinde jaoks suurtükkide ja laskemoona vedamiseks ning parandustöödeks.