laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Zsuzsa Koncz

Zsuzsa Koncz (sündinud 7. märtsil 1946 Pélys) on ungari laulja. Ta sai tuntuks 1962. aastal esinemisega telesaates "Ki mit tud?". Ta on esinenud teiste seas koos János Bródyga ja ansambliga Illés. Saksakeelsetes riikides esinedes on ta kasutanud ka nimesid Shusha Koncz ja Jana Koncz. 1977 Liszti auhind 2001 Auleegioni orden 2008 Kossuthi auhind Volt egyszer egy lány (1969) Szerelem (1970) Jana Koncz (1970) Kis Virág (1971) Élünk és meghalunk (1972) Zsuzsa Koncz (1972) Jelbeszéd (1973) Gyerekjátékok (1974) Kertész leszek (1975) Ne vágj ki minden fát! (1975) …Elmondom hát mindenkinek (1976) Koncz Zsuzsa X. (1977) Aranyalbum (1967–1973) (1978) Valahol (1979) Ich komm und geh mit meinen Liedern (1980) Menetrend (1981) Die lauten Jahre sind vorbei (1982) Konczert (1984) Shusha Koncz Morgenlicht (1984) Újhold (1985) Fordul a világ (1988) Koncz Zsuzsa archív (1988) Verslemez III. (1989) Illúzió nélkül (1991) Jubileumi koncert (1992) Ne veszítsd el a fejed (1993) Unplugged I-II. (1995) Válogatott kislemezek (1996) Miénk itt a tér (1996) Ég és föld között (1997) Csodálatos világ (duets, 1998) Miért hagytuk, hogy így legyen? (1999) Ki nevet a végén (2002) Wie sag ich's Dir (2003) Egyszerű ez (poems, 2006) Die großen Erfolge (2007) 37 (2010) Tündérország (2013) Aréna 10 (2014) Vadvilág (2016) Aréna koncert 2017. (2017) Így volt szép (2019) Szabadnak születtél (2020) Te szeress legalább (2022) Jelbeszéd 2023 (2023) Koduleht
Vida Vencienė

Vida Vencienė (sünninimi Vida Mogenytė; sündinud 28. mail 1961 Ukmergės) on leedu endine murdmaasuusataja, olümpiavõitja. Ta võitis 1988. aasta taliolümpiamängudel Calgarys kuldmedali 10 km suusatamises ja pronksmedali 5 km suusatamises. Aastast 1995 on ta Leedu Olümpiakomitee liige. Vida Vencienė FIS-i lehel
Helmuts Balderis

Helmuts Balderis-Sildedzis (sündinud 31. juulil 1952 Riias) on endine läti jäähokimängija (parem ääreründaja) ja treener. Lapsena harrastas ta iluuisutamist. Jäähokimängijana alustas Balderis Riia Dinamos. Aastatel 1977–1980 mängis ta Moskva AKSK-s. Ta mängis aastatel 1976–1983 Nõukogude Liidu jäähokikoondises 147 mängu ja tegi 74 väravat. Ta võitis maailmameistrivõistlustel kuldmedali aastatel 1978, 1979 ja 1983, hõbemedali 1976 ja pronksmedali 1977. Aastal 1977 valiti ta maailmameistrivõistluste parimaks ründajaks. 1980. aasta Lake Placidi olümpiamängudelt sai ta hõbemedali. Aastal 1985 loobus ta tippspordist ja suundus Jaapanisse treeneriks. Kui 1989. aastal Nõukogude Liidu mängijatel lubati NHL-i minna, sai Balderisest Minnesota North Starsi mängija. Ta oli 36-aastaselt kõigi aegade vanim NHL-i draft'is valitud mängija. Pärast aastast lepingut lõpetas ta oma mängijakarjääri uuesti, kuid tuli taas jääle pärast Läti iseseisvuse taastamist ja mängis Läti koondises. Hiljem oli ta koondise peatreener. Aastal 1998 valiti Helmuts Balderis Rahvusvahelise Jäähokiliidu kuulsuste halli liikmeks. Helmuts Balderis lehel Legendsofhockey.net The Internet Hockey Database
Štefan Banič

Štefan Banič (23. november 1870 Smolenice – 2. jaanuar 1941) oli slovaki leiutaja. Ta sündis Austria-Ungaris ja rändas välja Ameerika Ühendriikidesse, kus asus Pennsylvanias Greenville'is tööle söekaevurina. Pärast seda, kui ta 1912. aastal lennuõnnetust pealt nägi, hakkas ta tegema katsetusi kasutuskõlbliku langevarju loomiseks. Ta demonstreeris oma langevarju prototüüpi USA patendiametnikele, hüpates 1913. aastal 15-korruselise maja katuselt ja aasta hiljem lennukist. Ta sai patendi US 1108484 A ja kinkis selle USA jalaväele. Leiutis ei teinud teda kuulsaks ega rikkaks. Tema langevari sarnanes vihmavarjuga. See kinnitati inimese külge. Kuigi langevarje oli juba varem palju katsetatud, oli Baniči leiutis esimene, mis ka tegelikult kasutusse võeti ja see päästis esimeses maailmasõjas paljude inimeste elu. Pärast sõda pöördus Banič kodumaale tagasi ja osales muu hulgas Väikestes Karpaatides Driny koopa uurimisel. Štefan Banič Parachute
Hingake sügavalt

"Hingake sügavalt" (esialgne pealkiri "Neli valget särki") on 1967. aastal valminud Riia Filmistuudio mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Gunārs Priede näidendil "Trīspadsmitā" ("Kolmeteistkümnes"). Filmis esitatavate laulude tekstid on kirjutanud luuletaja Māris Čaklais. Noor telefonimontöör Cēzars Kalniņš tegeleb vabal ajal muusikaga. Ansambel "Optimisti" esitab tema kirjutatud laule. Ansambli esinemist juhtub nägema kultuuritöötaja Anita Sondore, kelle meelest mõningate laulude tekstid on liiga "frivoolsed" ja ta kirjutab ansambli kohta kaebekirja. Kui Sondore Cēzars Kalniņšiga isiklikult tuttavaks saab, siis tema suhtumine ansamblisse muutub, kuid ta ei suuda enam peatada ansambli vastast kampaaniat. Lisaks tekivad konfliktid isepäise ja trotsliku Cēzarsi ning ülejäänud ansambli liikmete vahel. Uldis Pūcītis – Cēzars Kalniņš Dina Kuple – Anita Sondore Līga Liepiņa – Bella Arnolds Liniņš – Miervaldis Tralmaks Pauls Butkēvičs – Ralfs
Mäe loodusmaja

Mäe loodusmaja on loodusmaja Mikitamäe lähedal. See asub Lämmijärve kaldal RMK Räpina-Värska puhkealal. Loodusmajas tutvustatakse peamiselt setude pärandkultuuri, Lämmijärve elustikku ja igaüheõigust riigimetsas. Võimalik on rentida ruume ürituste korraldamiseks. Mäe loodusmaja Loodusega koos (vaadatud 6. juulil 2015)
Andres Tinno

Andres Tinno (sündinud 14. novembril 1970) on Eesti ettevõtja ja poliitik, Eesti Reformierakonna liige. Ta on lõpetanud TTÜ Kõrgema Majanduskooli Ta oli aastatel 2009–2013 Kaarma vallavolikogu liige ja rahanduskomisjoni esimees, aastatel 2013–2014 oli ta Kaarma vallavanem. Pärast Kaarma, Kärla ja Lümanda valla ühinemist detsembris 2014 sai temast Lääne-Saare valla esimene vallavanem. Eesti omavalitsuste haldusreformi tulemusena 2017. aastal oli ta kuni 17. oktoobrini 2021 Saaremaa valla volikogu liige. Andres Tinno on Hõbekeskus OÜ / Thule Koda juhatuse liige Pöide Pruulikoda OÜ kaasosanik. http://www.vvk.ee/arhiiv/kov09/kandidaadid/?id=12449&code=0074&scode=0270&cid=16075
Ebionid

Ebionid (kreeka Ἐβιωναῖοι; heebrea-aramea אביונים, ebjonim, vaesed) oli juudakristlaste enesetähis, kes vastandusid kujunevale hellenistliku kristluse pooldajatele ja Pauluse kogudustele. Sellega eraldasid nad end ka teisest juudakristlikust erakonnast nn natsareenidest kes samuti aastal 66 või 67 Jeruusalemmast Ida-Jordanimaale välja rändasid. Vähesed ebionid, kes ei olnud juutidega või kristlastega ühinenud, olevat püsinud Ida-Jordanimaal, Süürias ja Egiptuses kuni 7. sajandini, kuni kaotasid oma eripära islamis. Epiphaniuse Salamisest kiri teisiti õpetavate rühmituste kohta Ravimikast (kr Panarion) sisaldab viidet ebionide evangeeliumile, millega ta ilmselt mõtles heebrealaste evangeeliumi. Algselt olid "vaesed" aunimetus, keda Jeesus õnnelikeks nimetas. Aja jooksul sai nimetus negatiivse varjundi, sest neid ümbritsesid igal pool vastased. Juudid sulgesid oma kogukonna neile, sest nad tunnistasid Jeesust messiana, keeldusid loomohvrist (templiteenistusest) ja pooldasid taimetoitlust. Nad ei tunnistanud Pauluse õpetust Jeesuse vere lepitussurmast. Õhtusööm (ehk armulaud) tähendas neile Jeesuse mäle(s)tamist ja "verekarika" asemel kasutasid veekarikat. Roomlastele olid ebionid, nagu juudid ja kristlasedki, ebausaldatavad võimalikud mässajad. Säilinud on ühe ebionite juhi nimi Sumahhos (Sumachus), Vana Testamendi ühe kreekakeelse seletuse tõlkija ja toimetaja, mille Origenes lisas oma Hexapla´sse. Tema järgi nimetati ebioneid ka sumahhoslasteks. F.F. Bruce. Uue Testamendi ajalugu. 2000:440.
Robin Lod

Robin Lod (sündinud 17. aprillil 1993 Helsingis) on Soome jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Major League Socceri klubis Minnesota United ja Soome jalgpallikoondises. Debüüdi Soome jalgpallikoondises tegi Lod 30. oktoobril 2013 sõprusmängus Mehhiko vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 6. oktoobril 2016 MM-i valikmängus Islandi vastu. Klubi 04 Kakkonen: 2011 HJK Helsinki Veikkausliiga: 2012, 2013, 2014 Soome karikas: 2014 Liigakarikas: 2015 Profiil Minnesota Unitedi kodulehel
Valgevene muusika

Valgene muusika on Valgevenest pärinev või valgevenelaste loodud või esitatud muusika. Valgevene rahvamuusikat on dokumenteeritud juba hiljemalt 15. sajandil. Enne seda olid elukutselised muusikud peamiselt skomorohhid (rändmuusikud). Traditsiooniliste Valgevene muusikainstrumentide hulka kuuluvad torupill, gusli, lauto ja rataslüüra. Nõukogude režiim pidurdas teatud määral muusika arengut, sest võimud ei soosinud rahvuslikku muusikat ja pidasid seda õõnestavaks ja ohtlikuks. Sellel perioodil ja ka pärast Nõukogude Liidu lagunemist kuulsid valgevenelased peamiselt vene popmuusikat. Vitebskis peetakse igal aastal pop- ja folkmuusikafestivali. "My biełarusy", riigihümn Valgevene Eurovisiooni lauluvõistlusel Старыя інструменты Беларусі
Līga Liepiņa

Līga Liepiņa (sündinud 1. augustil 1946 Naukšēnis) on läti näitleja. Līga Liepiņa isa oli metsatööline, ema lasteaiakasvataja. Ta lõpetas 1964. aastal Mazsalaca Keskkooli. 1970. aastal lõpetas Līga Liepiņa Riia Filmistuudio Filminäitlejate Rahvastuudio ja 1974. aastal Läti Riikliku Konservatooriumi Teatriteaduskonna näitlejana. 1971–1976 töötas Līga Liepiņa Läti Noorsooteatris. Alates 1977. aastast on ta Läti Rahvusteatri näitleja. Tema esimene filmiroll oli 1967. aastal valminud filmis "Hingake sügavalt". Ühtekokku on ta mänginud rohkem kui kahekümnes filmis. Līga Liepiņa Läti Rahvusteatri kodulehel
Rahvusvaheline Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni rahuvalvajate päev

Rahvusvaheline Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni rahuvalvajate päev on 29. mai. Kõigi ÜRO rahuvalvejõududes teeninud ja teenivate inimeste austamiseks ja mälestamiseks mõeldud päev kehtestati ÜRO Peaassamblee 2002. aasta 11. detsembri otsusega 57/129 Ukraina rahuvalvajate ühenduse ja Ukraina valitsuse ametlikul taotlusel. Päeva tähistatakse alates 2003. aasta 29. maist – sel päeval 1948. aastal loodi ÜRO relvarahu järelevalve organisatsiooni (UNTSO) esimene rahuvalvemissioon 1948. aasta Araabia-Iisraeli sõja lõpul kehtestatud relvarahutingimuste täitmise jälgimiseks. 2015. aasta 29. mail asetas ÜRO peasekretär New Yorgis toimunud tseremoonial pärja missioonidel hukkunud rahuvalvajate, sealhulgas 2014. aastal hukkunud 126 rahuvalvaja mälestuseks. Hukkunud rahuvalvajatele antakse postuumselt ÜRO peasekretäri Dag Hammarskjöldi medal. "UN honours fallen peacekeepers; looks to past, present and future of 'invaluable' operations". ÜRO Uudistekeskus. 29. mai 2015. Vaadatud 30. mail 2015. "Secretary-General Remarks at Wreath-Laying Ceremony for International Day of United Nations Peacekeepers". Vaadatud 30. mail 2015. "Secretary-General's remarks at Dag Hammarskjöld Medal Ceremony marking the International Day of United Nations Peacekeepers [as delivered]". Vaadatud 30. mail 2015. UN peacekeeping website UNDOF HQ - Camp Faouar Official Austrian Army Website - UNDOF (German)
Aurora Semper

Aurora Felicitas Veronika Semper (aastani 1920 Adamson; 13. juuli 1899 Tartu – 29. juuni 1982 Tallinn) oli eesti muusikakriitik ja -pedagoog. Ta õppis aastatel 1919–1920 Tartu Kõrgemas Muusikakoolis klaverit (Adele Brosse klassis), lisaks mõnda aega Leenart Neumani juhendamisel laulmist. Aastal 1920 siirdus ta koos abikaasaga Saksamaale, kus jätkas aastatel 1920–1924 eraviisiliselt klaveriõpinguid Egon Petri juhendamisel ja Artur Schnabeli meistrikursustel ning kuulas aastatel 1922–1923 Berliini Ülikoolis loenguid muusikaajaloost ja -teooriast. Asunud aastal 1925 Pariisi, õppis ta seal Lazar Levy juhendamisel ja Alfred Cortot' interpretatsioonikursustel. Naasnud aastal 1928 Eestisse, töötas ta aastani 1938 Tartus eraviisilise muusikaõpetajana. Aastatel 1938–1940 oli ta Postimehe muusikaarvustaja. Pärast teist maailmasõda sai temast Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikaajaloo õppejõud. 1950. aastate teisel poolel hakkas jälle ilmuma tema muusikaarvustusi. Tema isa oli riidekaupmees Jaan Adamson (1860-1930), vend oli kunstnik Adamson-Eric, õe Renate mees oli skulptor Ernst Jõesaar. Ta oli aastast 1920 abielus kirjanik Johannes Semperiga, nende tütar Lilian Semper oli pianist ja muusikapedagoog. "Aurora Semper. 13. VII 1899 — 29. VI 1982" Sada aastat sünnist. Teater. Muusika. Kino, juuli 1999 Foto Foto Foto
Viie pääle

Viie pääle oli võru luuletajate ja muusikate rühm, kuhu kuulusid Aapo Ilves, Jan Rahman, Contra, Olavi Ruitlane ja Jaan Pulk. Rühm andis välja luuletuste raamatu "Viie pääle" koos samanimelise CD-ga (nimetatud ka albumiks), kus on 42 luuletust, laulu ja juttu.
Ütsiotsõ

Ütsiotsõ on Eesti ansambel, mis esitab võru- ja setukeelseid laule. Ansamblisse kuuluvad Urmas Kalla, Andreas Kalkun, Lauri Sommer ja Kaspar Kolk. Need neli liiget on tegevad ka ansamblis Liinatśuraq. Ütsiotsõ asutas 2005. aastal Urmas Kalla. 2011 ilmus ansambli esimene album: "Puulpäiv".
Tokaj-Hegyalja veinipiirkond

Tokaj-Hegyalja veinipiirkond asub Bodrogi ja Tisza jõe ühinemiskoha ümbruses. See on Ungari vanim veinipiirkond. Aastal 2002 kanti terve piirkond UNESCO maailmapärandi nimistusse. Tutvustus UNESCO maailmapärandi lehel
Vahid! Vahid!

Vahid! Vahid! on Terry Pratchetti kaheksas Kettamaailma romaan ja esimene romaan, mis räägib Ankh-Morpoki linnavahtkonnast. Ankh-Morporki öövahtkonna ülemal kapten Samuel Vimesil on rasked ajad, kuna keegi muudab öösel linnas liikuvaid kodanikke millekski söeküpsise sarnaseks. Vimes ja ta alluvad, seersant Colon ja kapral Nobbs, asuvad otsima 70 jala (21 m) pikkust lohet, kes ilmub eikuskilt ja kaob eikuhugi ning külvab linnas paanikat. Lohet otsides peavad nad arvestama ka kõigi Ankh-Morporki salaseltsidega, hullumeelsete lohekasvatajatega ja võlukunstiga. Lisaks külvab segadust vahtkonna uusim liige, päkapikkude kasupoeg Porgand Rauaavastajasson, kes oma esimesel tööpäeval arreteerib legaalse Varaste Gildi juhi ja kakleb üksinda kõrtsi massikakluses ning võidab.
Bodrog

Bodrog on jõgi Slovakkias ja Ungaris. Jõgi on 188 km pikk ja tema valgla pindala on 11 552 km². Bodrogi ja Tisza jõe ühinemiskoha ümbruses asub 2002. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse kantud Tokaj-Hegyalja veinipiirkond.  Bodrog – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Denes nad Makedonija

"Denes nad Makedonija" (makedoonia keeles Денес Над Македонија; 'Täna Makedoonia kohal') on Põhja-Makedoonia riigihümn. Hümni viisi autor on Todor Skalovski ja sõnade autor Vlado Maleski. Hümn võeti kasutusele 11. augustil 1992. Денес над Македонија се раѓа, ново сонце на слободата! Македонците се борат, за своите правдини! Македонците се борат, за своите правдини! Одново сега знамето се вее, на Крушевската република! Гоце Делчев, Питу Гули, Даме Груев, Сандански! Гоце Делчев, Питу Гули, Даме Груев, Сандански! Горите македонски шумно пеат, нови песни, нови весници! Македонија слободна, слободно живее! Македонија слободна, слободно живее! Не плачи Македонијо мајко мила, Крени глава гордо високо, Македонија слободна, слободна ќе живее! Македонија слободна, слободна ќе живее! The Macedonian national anthem
Aleksandr Parõgin

Aleksandr Parõgin (ka Alexander Parygin, Alex Parygin; vene keeles Александр Парыгин; sündinud 25. aprillil 1973 Almatõs) on vene[viide?] moodne viievõistleja, olümpiavõitja. Ta on esindanud nii Kasahstani kui ka Austraaliat. Ta võitis Kasahstani esindajana kuldmedali 1996. aasta suveolümpiamängudel Atlantas. 2004. aasta olümpiamängudel Ateenas kuulus ta juba Austraalia koondisse. Ta elab Melbourne'is. Aleksandr Parõgin veebisaidil Olympedia (inglise)
Sotíris Kaïáfas

Sotíris Kaïáfas (kreeka keeles Σωτήρης Καϊάφας; sündinud 17. detsembril 1949 Nikosias) on Küprose endine jalgpallur. Sotíris Kaïáfast peetakse Küprose kõigi aegade parimaks jalgpalluriks ja üheks väljapaistvamaks Küprose sportlaseks. Ta mängis Küprose koondises 33 mängu ja lõi 19 väravat. Aastatel 1967–1984 mängis ta klubis AC Omonia. Aastal 1976 võitis ta Euroopa kuldsaapa.
Venemaa muusika

Venemaa muusika on Venemaalt pärinev või ka venelaste loodud või esitatud muusika. Venemaa on suur ja kultuuriliselt mitmekesine maa, kus elab palju erisuguseid rahvaid oma muusikatraditsioonidega. Vene muusika seob endasse ka vähemusrahvaste muusika elemente. Vene muusika sai alguse rituaalsetest rahvalauludest ja õigeusu kiriku vaimulikust muusikast. Keskajal olid populaarseimad pillid keelpillid, nt kandlesarnane gusli. Arheoloogid on väljakaevamistel leidnud näiteks Novgorodi piirkonnast selliseid pille, mis pärinevad 11. sajandist. Samast piirkonnast pärineb eepiliste laulude tegelane, guslimängija Sadko. Teised levinumad rahvapillid olid vilepillid ja trummid. Kõige tähtsam oli aga laulmine. Bõliina on eepiline ballaad, mis räägib kangelastest. Mõnikord esitati neid koos instrumentaalsaatega. Moskva suurvürstiriigi ajal arenes välja õigeusu kirikus kasutatav muusika ja peamiselt meelelahutuseks mõeldud ilmalik muusika. Kirikumuusika alused on pärit Bütsantsi kirikumuusikast. Ilmalikku meelelahutuslikku muusikat esitasid skomorohhid, rändmuusikud. 19. sajandil tõusis esile mujalgi kõrgelt hinnatud vene klassikaline muusika. See juhtus teiste maadega võrreldes hilja, sest õigeusu kirik taunis ilmalikku muusikat. Alates Ivan IV-st kutsusid valitsejad oma õukonda muusikuid ja heliloojaid Läänest. Peeter I ajaks said külalismuusikud õukonnas tavaliseks. Kuigi Peeter I ei olnud ise muusikahuviline, nägi ta kõrgetasemelist muusikakultuuri kui tsivilisatsiooni tunnust ja võimalust muuta oma maad läänelikumaks. Keisrinnade Jelizaveta Petrovna ja Katariina II ajal oli õukond hull itaalia ooperite järele, mis aitas veelgi suurendada huvi Lääne muusika vastu vene aristokraatia hulgas. Vaimustus omandas sellise ulatuse, et paljud ei olnud üldse teadlikud, et ka vene heliloojad on olemas. Vene heliloojad pidid oma muusikat kirjutama läänelikus stiilis, et seda esitataks. Neil õnnestus see erineval määral, sest paljud neist ei olnud tuttavad Euroopa kompositsioonireeglitega. Mõnedel oli võimalus reisida välismaale ennast täiendama, tavaliselt mindi Itaaliasse. Esimene tähtsam helilooja, kes rakendas vene oma muusikatraditsioone, oli Mihhail Glinka. Venemaa hümn Venemaa Eurovisiooni lauluvõistlusel
Marketa Lazarová (film)

"Marketa Lazarová" on 1967. aastal valminud Tšehhoslovakkia mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Vladislav Vančura samanimelisel romaanil. Filmi sündmustik leiab aset 13. sajandi keskpaiku. Filmi keskmes on kahe feodaalse klanni vaheline vastasseis. Filmi peategelane Marketa Lazarová röövitakse paganliku feodaali Kozlíku poolt. Magda Vášáryová – Marketa Lazarová Josef Kemr – Kozlík Naďa Hejná – Kateřina Jaroslav Moučka – Jan František Velecký – Mikoláš Karel Vašíček – Jiří Ivan Palúch – Adam-Jednoručka Martin Mrázek – Václav Václav Sloup – Šimon Pavel Landovský – Smil Vladimír Menšík – Bernard Jan Pohan – Kornet Pavla Polášková – Alexandra Alena Pavlíková – Drahuše Michal Kožuch – Lazar Zdeněk Lipovčan – Jakub
Thrasymachos Korintosest

Thrasymachos Korintosest (kreeka Θρασύμαχος, 4. sajand eKr) oli vanakreeka filosoof, Megara koolkonna esindaja, kes oli pärit Korintose linnast Peloponnesose poolsaarel. Tema kohta on väga vähe teada ning kõik olemasolevad teadmised pärinevad ühest põgusast mainimisest Diogenes Laertiose "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamatus. Nimelt olevat Stilpon olnud Thrasymachose õpilane ning Ichthyas Thrasymachose hea tuttav (vanakreeka γνώριμος). Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 113
Šarõn

Šarõn (kasutatud ka nimekuju Tšarõn) on jõgi Kasahstanis. Jõgi saab alguse Ketpehi ahelikus ja suubub Ile jõkke. Šarõni jõgi on moodustanud Šarõni kanjoni. Šarõni pikkus on 427 kilomeetrit, valgla on 7720 km².
Dinara

See artikkel räägib mäest. Eesnime kohta vaata artiklit Dinara (eesnimi). Dinara on mägi Dinaari mäestikus Horvaatia ning Bosnia ja Hertsegoviina piiril, Horvaatia kõrgeim mäetipp. Dinara on kaljuse samanimelise mäemassiivi kõrguselt teine tipp. Tipu kõrgus on 1831 meetrit. Dinara geograafilised koordinaadid on 44° 3′ 22″ N, 16° 22′ 52″ E.
Kuumalaine

Kuumalaine on elus- ja eluta looduse suhtes harjumuspärasest pikema ajavahemiku jooksul toimiv harjumuspärasest välisõhu temperatuurist märkimisväärselt kõrgem temperatuur, mille mõjud eluslooduse kestmajäämisele võivad olla letaalsed. Kuumalainete tagajärjel on maailmas hukkunud väga palju elusolendeid. Kuumalained võivad tekitada põuda, soodustada metsatulekahjusid ja elektrikatkestusi. Globaalne soojenemine toob kaasa kuumalainete intensiivsuse ja sageduse kasvu. Euroopa 2003. aasta kuumalaine puhul hinnati hukkunute arvuks umbes 72 000 inimest ja 2010. aasta Venemaa kuumalaine (mis kutsus esile ulatuslikud maastikupõlengud) puhul hinnati hukkunute arvuks üle 55 000 inimese. 2019. aasta suvel tõusis õhutemperatuur Indias ja Pakistanis kuni poolesaja kraadini Celsiuse järgi. Moskva õhutemperatuur (34,8 °C) ületas 2021. aasta 23. juunil 1901. aastal registreeritud rekordtemperatuuri, milleks oli 34,7 °C.  Pikemalt artiklis 2021. aasta kuumalaine Põhja-Ameerika lääneosas 2021. aasta juuni lõpul mõõdeti Lyttonis Briti Columbias Kanadas rekordiline õhutemperatuur 46,6 °C. 2022. aasta Euroopa kuumalained Ühendkuningriigi 2022. aasta kuumalaine Kerberose kuumalaine Eesti oludes on kuumalaine kriteeriumid järgmised: ohtlik – ööpäeva maksimumtemperatuur 30 °C ja üle selle kahe ööpäeva vältel (haaratud 30% territooriumist); eriti ohtlik – ööpäeva maksimumtemperatuuri püsimine 30 °C ja üle selle juures kolme ja enama ööpäeva vältel (haaratud 30% territooriumist). Erakordselt ohtliku kuumalainega kaasnevad keskkonnakahjustused on inimeste hukkumine ja sideliinide katkemine. Senine Eesti kuumarekord on 35,6 kraadi, mitteametlikes kohtades on mõõdetud ka kuni 38 kraadi. Külmalaine Human cost of disasters : An overview of the last 20 years 2000-2019 Heat wave in Russia brings record-breaking temperatures north of Arctic Circle "Canada hits record temperature of 46.1C amid heatwave" (inglise). TheGuardian.com. 28. juuni 2021. Vaadatud 28. juunil 2021. Duff, Renee (28. juuni 2021). "Blistering heat wave demolishes all-time records in northwestern US, Canada". AccuWeather. Vaadatud 28. juunil 2021. "Hoiatuste kriteeriumid". www.ilmateenistus.ee. Riigi Ilmateenistus. Vaadatud 31. mail 2015. "Kallis: Euroopat vaevava kuumalaine serv jõuab Eestisse pühapäeval". err.ee. ERR. 14. juuli 2023. Vaadatud 15. juulil 2023. Esimene kuumalaine, Riigi Ilmateenistus, 8. juuni 2011 Ettevaatust – kuumalaine!, Virumaa Teataja, 9. juuni 2011 Alys Davies. Heatwave: Warnings of 'heat apocalypse' in France. BBC News, 18. juuli 2022
Giorgi Dvali

Giorgi Dvali (ka Gia Dvali; gruusia keeles გიორგი დვალი; sündinud 30. mail 1964 Thbilisis) on gruusia füüsik. Ta õppis Thbilisi riiklikus ülikoolis kõrge energia füüsikat ja kosmoloogiat ning sai doktorikraadi 1992. aastal. Seejärel töötas ta Triestes Rahvusvahelises Teoreetilise Füüsika Keskuses ja Genfis CERN-is. Giorgi Dvali töötab 1998. aastast New Yorgis ning on New Yorgi Ülikooli kosmoloogia ja osakestefüüsika keskuse ja Müncheni ülikooli füüsikaprofessor. Ta kuulub Max Plancki füüsikainstituudi direktorite nõukokku. Tema peamised uurimisvaldkonnad on suured lisadimensioonid (LED), kvantgravitatsioon ja varajane universum. 1998. aastal pakkus ta koos Nima Arkani-Hamedi ja Sávvas Dimópoulosega välja ADD-mudeli, mis püüab seletada, miks on gravitatsioon teistest fundamentaalsetest vastastikmõjudest nii palju nõrgem. Selle järgi on standardmudelis kirjeldatud vastastikmõjude väljad piiratud neljamõõtmelise ruumiga, gravitatsiooniväli ulatub aga lisadimensioonidesse. Lisadimensioonid on kokkusurutud, kuid võrreldes Plancki skaalaga suhteliselt suured (suurusjärgus 1/10 mm). Mudeli paikapidavust oleks võimalik Suures Hadronite Põrgutis kontrollida. Georgi Dvali Georgi Dvali