laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Makita

Makita Corporation on elektritööriistu tootev ettevõte, mis asutati 21. märtsil 1915 Jaapanis. Makita o­n maailmas üks juhtivaid elektriliste ja akudega profitööriistade tootjaid. Firmal o­n 19 esindust Jaapanis ja 31 müügiesindust välismaal ning üle maailma 7 tehast, kus toodetakse kokku üle 350 tööriistamudeli. Praegu valmistatakse seal akutööriistu, mis võimsuselt hakkavad lähenema võrgutoitega seadmeile. Algselt tegeles firma valgustusseadmete ja mootorite transformaatorite müügi ja remondiga. Oma esimest elektrihöövlit tutvustas Makita 1958. aastal. 1958 – maailma esimene elektrihöövel 1969 – valmis tehas Saksamaal 1977 – Makita Werkzeuge GmbH 1991 – osteti Dolmar GmbH, alustati tootmist Suurbritannias 1994 – algas tootmine Hiinas Makita elektrihöövel Makita elektritööriist sinises korpuses Makita laminaadilõikur Makita löökkruvikeeraja Makita koduleht
Sänna – Suure-Ruuga lahing

Sänna – Suure-Ruuga lahing toimus 20. märtsist kuni 23. märtsini 1919 Võrumaal. Eesti väed sundisid taganema Nõukogude Venemaa väed. Lahingutes langes Võru kooliõpilasi ja vabatahtlikke ning eestlased kaotasid ka oma juhi, kapten Friedrich Vreemanni. 21. märtsil jõudis Tartust Võru raudteejaama II diviisi komandandirood 25-aastase F. Vreemanni juhtimisel. Vreemann oli pea katkematult viimasel viiel aastal sõdades osalenud. Tema juhitud üksus koosnes peamiselt tavalistest Võru vabatahtlikest ja kooliõpilastest, kellele ta oli veel alles aasta tagasi võimlemistunde andnud. Väliselt oli üksus kirju, kes kandis gümnaasiumisinelit, papaahat, vene sinelit või saksa kiivrit, kuid relvastus oli hea. Kokku oli neil 8 kuulipildujat, neist 5 Madseni kuulipildujat ja 3 Lewise kuulipildujat. Kohe pärast Võrru saabumist hakati liikuma rinde poole, mille mürin kostis välja raudteejaamani. Öömaja saadi Nursi metsavahimajas ja hommikuhämaruses jätkati retke Sänna suunas. Sinna jõudnult langesid poisid ägeda kuulipilduja tule alla ning taganesid metsa. Haavata olid saanud leitnant Mürk, roodukirjutaja ja veel mitmed teised. Hargneti ahelikku ja rünnati uuesti ning pärast lõunat taganes vaenlane Sännast. Seejärel võttis Vreemanni rood suuna itta – Rõuge poole. Järgmisel hommikul tungiti videvikus mõisasse, kust vaenlane vastupanuta taganes, hämaruse tõttu aga vaenlase jäljed kaotati. Vasakult ja kaugelt eest kostis lakkamatu lahingumüra. Järgmisel päeval mindi ahelikus Suurõ-Ruuga küla suunas, kui äkki kostis paremalt, metsaservalt, venekeelne: "Rood kogupauk!". Kapten Vreemann langes hääletult, läbipuurituna kolmest kuulist. Poisid heitsid pikali ja algas terve päeva kestnud lahing, alles vastu õhtut sunniti vaenlased külast lahkuma. Rood oli kaotanud kõik ohvitserid ja ühe veebli. Koolipoisid viidi samal päeval tagasi Võrru. Uusi võitlejaid oodates valmistuti juhi matusteks. Kapten Vreemanni põrm viidi pärast kiriklikku matuseteenistust oma koduküla Pindi kalmistule. Veel poolel teel kihutas matuselistele järele käskjalg, kes teatas, et kohe tuleb minna vaenlasele vastu Vastseliina alla. Kapten Vreemanni matsid kodurahvas Nõnovalt ja veel mõned lähemad sõjakaaslased. Valdur Raudvassar, "Eesti Vabadussõda ja Võrumaa" – 1997, lk 32
Klass

Klass on mitmetähenduslik sõna: Sotsiaalne klass – sotsioloogia mõiste inimgrupile, mis eristub mingi tunnuse alusel ja tekib sotsiaalse kihistumise tulemusel Klass (bioloogia) – bioloogilises taksonoomias hõimkonnast väiksem üksus, mis jaguneb seltsideks Klass (matemaatika) – hulgateoorias ja selle rakendustes kogu matemaatikas hulkade (või ka muude matemaatiliste objektide) kogum, mida saab üheselt määratleda omaduse kaudu, mis on kõikidel klassi elementidel ühine Klass (filosoofia) – ühise tunnusega elementide (esemete, nähtuste, mõistete) rühmitis Klass (pedagoogika) – koolis õpivate kooliealiste laste rühm Klassiruum – kooli õpperuum, kus toimub õppeprotsess Klass (transport) – kasutatakse ühiskondlikus transpordis teenuste kvaliteedi iseloomustamiseks Klass ehk nominaalklass, grammatiline kategooria Klass, objektorienteeritud programmeerimises keelekonstruktsioon, mille põhjal luuakse objekte. "Klass" (film) on Ilmar Raagi film koolivägivallast, mis esilinastus 15. märtsil 2007 Tallinna kinos Coca-Cola Plaza
Annelii Traks

Annelii Traks (sündinud 29. aprillil 1961 Weimaris) on eesti koorijuht ja muusikaõpetaja. Ta on lõpetanud Heino Elleri nimelise Muusikakooli 1982. ja Tallinna Riikliku Konservatooriumi 1987. aastal. Töötab Tartu Poistekoori dirigendina alates 1992. aastast, juhatades aldi- ja sopranihääli. Traks on olnud Tartu Karlova Gümnaasiumi direktori asetäitja muusika alal alates 1996. aastast ja on praegu samas Koorikooli juhataja. Õpetab Karlova gümnaasiumis ka solfedžot. On olnud üld- ja kohalike laulupidude üldjuht ja dirigent. "Tartu Karlova Gümnaasium". Vaadatud 29. november 2008. "Tartu Muusikakooli lõpetajad - 1982 a". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. detsember 2016. Vaadatud 29. november 2008. "Tartu Poistekoori dirigendid". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 31. juulil 2013.
Ain Mäeots

Ain Mäeots (sündinud 25. detsembril 1971 Võrus) on eesti näitleja, teatrilavastaja ja filmirežissöör. Ta lõpetas 1990. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1994. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (16.lend) ja on töötanud seejärel Vanemuise teatris. 2007 "Jan Uuspõld läheb Tartusse" mängis iseennast 2015 "1944" kapten Evald Viires 2008 "Taarka" 2012 "Deemonid" 2023 "Kuulsuse Narrid" 2004 Tartu Kultuurikandja aunimetus (aasta looja) 2008 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (debüüdiauhind mängufilm "Taarka") Ain Mäeots andmekogus IMDb Ain Mäeots "Hallo, Kosmos!", Raadio 2, 18. november 2012 Ain Mäeots Eesti Entsüklopeedia veebiversioonis
Richard Vennikas

Richard Vennikas (vene keeles Ричард Тынувич Венникас; 7. märts 1897 Tallinn – 14.mai 1949 Tallinn) oli eestlasest Nõukogude Liidu sõjaväelane, luuraja ja Eesti NSV tööstustegelane. Ta kasutas pseudonüümi Ivan Bergman (Иван Иванович Бергман). VSDTP liige 1917. aastast. 1918. aastal Eesti Punakaardi organiseerija Tallinnas. Eesti Vabadussõja ajal 1918–1920 illegaalsel parteitööl Tallinnas. Alates 1920. aastast Nõukogude Venemaa Petrogradi sõjaväeringkonna Staabi Luureosakonna Eesti sektori ülem, samal ajal Tšekaa Välisosakonna ((ИНО) ВЧК) erivolinik. 1920. aastast 7. armee Luureosakonna ülema asetäitja; Petrogradi sõjaväeringkonna Luureosakonna ülema asetäitja; Kroonlinna mässu mahasurumise osavõtja. 1921. aastast Luurevalitsuse resident Soomes. 1922. aastast Petrogradi sõjaväeringkonna Luurevalitsuse ülem. Kuni 1924. aastani OGPU esindaja Kesk-Aasias. Kuni 1929. aastani nõukogude Kaubalaevastikus. Kuni 1931. aastani Glavzoloto (Главзолото) inspektsiooni ülem. Kuni 1932. aastani "Inturist"i juhatuse liige. Alates 1945. aastast Tallinna Tselluloosi- ja Paberikombinaadi direktor. «Великая Россия. Имена» - Энциклопедический справочник. ВЕННИКАС Ричард Тынувич (псевд. Бергман). https://web.archive.org/web/20150220221456/http://www.law-order.ru/catalog/enciklopedia/reference/ru_v/t54525.html Лурье, Вячеслав Михайлович; Валерий Яковлевич Кочик (2003). ГРУ: дела и люди (Россия в лицах). Олма-Пресс. Lk 142. ISBN 5765414990. Рождение Советской военной разведки (1917-1923 г.г.) Священник Константин Будкевич, чей приговор был приведен в исполнение в подвале тюрьмы ГПУ, в присутствии трех агентов: Евдокимова, Бергмана (Венникас) Более года (1921 — 1922 гг.) проработал в Финляндии Р. Д. Венникас (И. И. Бергман), который затем занимался этой страной в качестве начальника Разведотдела штаба Петроградского военного округа.
Vjatšeslav Menžinski

Vjatšeslav Menžinski (vene keeles Вячеслав Рудольфович Менжинский, poolapäraselt Wiaczesław Mienżynski; 31. august 1874 Peterburi Venemaa keisririik – 10. mai 1934 Moskva) oli nõukogude poliitik ning Nõukogude julgeolekuorganite – Tšekaa, GPU juhtivtöötaja ja NSV Liidu OGPU juht aastatel 1926–1934. Vjatšeslav Menžinski oli pärit venestunud poola aadliperekonnast. Lõpetas Peterburi Ülikooli õigusteaduskonna ja töötas Vene Keisririigi advokatuuris. Vjatšeslav Menžinski oli VSDTP liige alates 1902. aastast, osales 1905. aasta revolutsioonilises tegevuses ning seejärel viibis aastail 1907–1917 emigratsioonis. Saabus tagasi Venemaale 1917. aasta kevadel, Oktoobrirevolutsiooni ajal Petrogradi Sõja-Revolutsioonikomitee liige. Nõukogude Venemaa algusaastail oli Menžinski Vene SFNV Rahanduse Rahvakomissariaadi rahvakomissari asetäitja. 1917. aasta 8. detsembrist oli Vjatšeslav Menžinski Tšekaa Kolleegiumi liige ja samal ajal ka jaanuarist märtsini 1918 Rahanduse Rahvakomissariaadi rahvakomissar. 1918. aastal oli Menžinski Vene SFNV peakonsul Berliinis, peale seda Vene SFNV Välisasjade Rahvakomissariaadi kolleegiumi liige. 1919. aastast oli Vjatšeslav Menžinski Ülevenemaalises Erakorralises Komisjonis: Tšekaa eriosakonna ülema asetäitja 1920–1922 Tšekaa eriosakonna ülem; 1922–1923 Vene SFNV Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuva Riikliku Poliitvalitsuse salajas-poliitilise valitsuse ülem; alates 1923. aastast Feliks Dzeržinski asetäitja, 1926. aastast NSV Liidu poliitilise politsei – NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuva Ühendatud Riikliku Poliitvalitsuse (OGPU) esimees. Aastatel 1927–1934 oli Vjatšeslav Menžinski ÜK(b)P KK liige. Vjatšeslav Menžinski suri haiguse tagajärjel 1934. aastal.
1984 (täpsustus)

1984 on arv. 1984 ehk 1984. aasta oli aasta. "1984" on George Orwelli romaan. "1984" on 1956. aasta film selle romaani alusel. "1984" (inglise keeles "Nineteen Eighty-Four") on 1984. aasta film sama romaani alusel. "1984" (plaadiümbrisel MCMLXXXIV) on Van Haleni kuues stuudioalbum. "1984 (For the Love of Big Brother)" on Eurythmicsi soundtrack-album 1984. aasta filmile "1984". 1984 on Poola ansambel. 1Q84
1984 (ansambel)

1984 on Poola rokkansambel. Ansambel asutati jaanuaris 1985 Rzeszówis. Algkoosseisus olid Piotr Liszcz (Mizerny), Wojciech Trześniowski, Krzysztof Bara (Bufet) ja Leszek Cielak. Hiljem kujunes välja koosseis: Piotr Liszcz (Mizerny; kitarr, laul) Darek Marszałek (Czarny; löökpillid) Marek Kisiel (Młody; basskitarr) "Radio niebieskie oczy Heleny" (1991) "Anioł w tlenie" (1994) "Radio niebieskie oczy Heleny / Anioł w tlenie" (1996) "Specjalny rodzaj kontrastu" (2003) "4891" (2007) "Why Not?" (1989) "Three Faces" (1990) "Tu nie będzie rewolucji" 1987 "Całe miasto śpi" 2007
Isaac Newton Van Nuys

Isaac Newton Van Nuys (20. november 1836 – 12. veebruar 1912) oli ameerika ärimees, pankur ja kinnisvaraarendaja. Ta asutas 1911. aastal Van Nuysi linna California osariigis. Tema auks on nimetatud mitmed koolid, tänavad ja raamatukogud. Isaac Van Nuys sündis West Spartas New Yorgi osariigis Ameerika Ühendriikides. 1865. aastal kolis ta California osariiki. Ta ostis rantšo 240 km² maaga ja hakkas tegelema karjakasvatuse ning hiljem teraviljakasvatusega. Ta oli panga Farmers and Merchants Bank of Los Angeles asepresident, Union Bank of Savingsi direktor ja Van Nuysi hotelli omanik. 22. veebruaril 1911 hakkas ta müüma krunte oma maale rajatavas Van Nuysi linnas. Ta oli vabamüürlane, vabariiklane ja baptist. 1880 abiellus ta Susanna H. Lankershimiga. Neil oli kolm last.
4891

4891 on Poola ansambli 1984 2007. aastal ilmunud heliplaat. Esimene singel albumilt oli "Całe miasto śpi". "Całe miasto śpi" – 3:12 "Głębia" – 3:03 "Wieże Babilonu" – 5:10 "Ćma" – 3:30 "2007" – 4:20 "Mija moda na psychozę" – 3:45 "Plastikowy ocean" – 3:19 "Zahipnotyzuj mnie" – 3:21 "Dla kogo pracujesz?" – 2:27 "Zimna kraina" – 3:15 "Terror stygmatyzer" – 4:26 "Człowiek" – 8:16
Stanisław Ulam

Stanisław Marcin Ulam, ka Stanley Ulam (13. aprill 1909 Lviv – 13. mai 1984 Santa Fe) oli Poola juudi päritolu matemaatik, kes osales Ameerika Ühendriikide tuumapommi väljatöötamise ehk Manhattani projektis. Ulam astus Lvivi Ülikooli, kuid jätkas 1938. aastal õpinguid Harvardi Ülikoolis ja seejärel Wisconsini Ülikoolis. Tema sõber John von Neumann kutsus ta varsti New Mexicosse osalema salajases projektis. Ta hakkas kasutama keerulisi integraale ahelreaktsioonide arvutamiseks. Ta näitas, et Edward Telleri varajane vesinikupommi mudel on vigane, ning pakkus välja termotuumapommi Telleri-Ulami konstruktsiooni. Ta konstrueeris ka tuumakütusega töötavaid allveelaevu ja kosmoserakette. Ulam andis märkimisväärse panuse ka arvu-, hulga- ja ergoodilisusteooriasse ning algebralisse topoloogiasse. Ta avastas Ulami spiraali. Stanisław Marcin Ulam valiti 1967. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks. Ulami hüpotees Ulami arvud
Los Alamos

Los Alamos on rahvaloendustel arvestatav kohaliku võimuorganita asula (census-designated place) USA-s New Mexico osariigis Los Alamose maakonnas. Los Alamos asub Pajarito platool neljal mesal. Los Alamos on maakonna halduskeskus ja White Rocki kõrval üks kahest asulast Los Alamose maakonnas. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse seisuga 13,179. Aastal 2010 oli seal elanikke 12,019 ja 2000. aastal 11 909. Seal asub Los Alamose Riiklik Labor, mis on tuntud eeskätt seoses Manhattani projektiga. 2016 U.S. Gazetteer Files 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.  Los Alamos – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis https://www.losalamoshistory.org/
Saksa sõjavangilaagrid Eestis

Saksa sõjavangilaagrid Eestis on ülevaatlik artikkel ajavahemikul 1941 kuni 1944 Eestimaal Saksa okupatsiooni ajal tegutsenud sõjavangilaagritest. Sõjavangilaagreid Eestis haldasid Väegrupi Nord tagalapiirkonna 207. julgestusdiviis, kelle vastutusalas oli kogu Eesti (v. a. Narva ümbrus) ja Peipsi-tagused alad Pihkvast Narvani. 207. julgestusdiviisi tegevusvaldkonda kuulus sõjavangilaagrite haldamine ja üksuste formeerimine kohalikest elanikest. 26. juunil 1942 arvati 207. julgestusdiviisi koosseisust välja Dulag’id nr. 101, 102, 154 ja 200. 207. julgestusdiviisile allutati Stalag’id (statsionaarsed laagrid) nr. 332 (Viljandis), 372(Pihkvas), 381(Tapal). Saksa okupatsioon Eestis (1941–1944) Nõukogude sõjavangilaagrid Eestis koonduslaager Heiki Koov, Tapa vangilaager Stalag (Stammlager). POW Camp List / The National Ex-Prisoner of War Association Немецкие лагеря для военнопленных во время Второй мировой войны. Солдат.Ru Эстония не способна защитить памятники погибшим. Новости KM.RU. 11. september 2006
Lembit Tedder

Lembit Tedder (8. august 1913 Tallinn – 15. mai 1954 Tallinn) oli eesti vaimulik. Lembit Tedder sündis maaler Jaan Tedderi ja tema naise Leena ainsa lapsena. Ta õppis Tallinna linna 8. algkoolis ja lõpetas 1932 Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi. Seejärel õppis 1932–1933 Sõjakoolis ning 1933–1937 Tartu Ülikoolis usuteadust. Kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi. Ordineeriti 26. detsembril 1938 EELK vaimulikuks. Töötas Tallinna Jaani koguduse noorsootöö õpetajana (1938–1939), Juuru Mihkli koguduse (1939–1949) ja Tallinna Toompea Kaarli koguduse õpetajana (1947–1954). Ta oli 1949–1954 Konsistooriumi assessor, alates 1949 Tallinna abipraost ja Konsistooriumi presiidiumi liige. Lembit Tedder oli abielus organist-koorijuhi Hella Tedderiga, neil oli kaks last. Ta on maetud Rahumäe kalmistule. Artikkel ajakirjas Sulane Elulugu (Vaimulike elulood) Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Liepāja rajoon

Liepāja rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirnes lõunas Leeduga. Rajoonis oli 5 linna: Aizpute, Durbe, Grobiņa, Pāvilosta ja Priekule.
Yasuo Irisawa

Yasuo Irisawa (入沢康夫 Irisawa Yasuo, 3. november 1931 – 15. oktoober 2018) oli jaapani luuletaja. Yomiuri kirjandusauhind (1968) 倖せそれとも不倖せ (Shiawase soretomo fushiawase, 1955) わが出雲・わが鎮魂 (Waga Izumo - Waga Chinkon, 1968) 遐い宴楽 (Tohoi utage, 2002)
Karge meri (film)

"Karge meri" on August Gailiti romaani "Karge meri" alusel loodud romantiline draamafilm hülgeküttide elust. Filmi on lavastanud Arvo Kruusement. Merle Talvik – Katrina Leet Tõnu Kark – Matt Ruhve Mikk Mikiver – Siimen Tara Ita Ever – Toora Jookus / Lööne Raine Loo – Epp Loona Rein Aren – Jaak Niilus Aarne Üksküla – Pastor Lund Lembit Ulfsak – Toomas Andla Margus Oopkaup – Päärn Anders Arvi Hallik – Eero Kuigo
Põhja-Eesti rannikumadalik

Põhja-Eesti rannikumadalik ehk Soome lahe rannikumadalik on Eesti maastikurajoon, mis ääristab Soome lahte. Poolsaarte kohal on Põhja-Eesti rannikumadalik paarikümne kilomeetri laiune, kohati aheneb aga kitsaks rannaribaks. See hõlmab ka 74 saart, millest suurimad on Naissaar, Väike- ja Suur-Pakri ning Prangli saar. Kuna piiritsoon oli Nõukogude Liidu perioodil suletud, on valdav osa saartest praegu vähe inimtegevuse poolt mõjutatud ja kauni loodusega. Lahemaa
Jørn Utzon

Fail:2005-04-27 Koweït 003.jpg Jørn Oberg Utzon (9. aprill 1918 Kopenhaagen – 29. november 2008 Kopenhaagen) oli taani arhitekt, Pritzkeri auhinna laureaat. Tema tuntuim töö on Sydney ooperiteatri projekt. Jørn Utzon sündis Kopenhaagenis, tal oli vanem vend Leif. Kui tema isa sai laevaehitusinseneriks Taani laevastikus, kolis pere Aalborgi. Jørn veetis lapsena palju aega laevatehases, jälgides laevade ehitamist. Ta pööras suurt tähelepanu pisimatelegi konstruktsiooni üksikasjadele. Laevatehases kogetu oli talle hilisema karjääri jooksul oluliseks inspiratsiooniallikaks ning aitas tema enda sõnul leida optimaalse suhte funktsionaalsuse ja disaini vahel. 1930. aastal külastas kogu pere Stockholmi maailmanäitust, kus Jørn Utzon tutvus funktsionalismiga, mis talle sügava mulje jättis. Eriti suurt muljet avaldas talle tolleaegne tuntuim rootsi arhitekt Gunnar Asplund. 1937. aastal kolis perekond Helsingøri. Samal aastal asus Jørn Utzon Kopenhaagenis Taani Kuninglikus Kunstiakadeemias arhitektuuri õppima. Ta lõpetas akadeemia 1942. aastal. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta mitmes suures Taani arhitektuuribüroos ja 1946. aastal lühikest aega ka Alvar Aalto büroos Helsingis. 1940. aastate lõpus reisis Jørn Utzon Marokos, USA-s ja Mehhikos. Ta tegi koostööd teiste hulgas Frank Lloyd Wrightiga. 1950. aastal asutas ta Kopenhaagenis oma büroo, kus projekteeris esialgu peamiselt väikemaju. Jørn Utzoni tööd äratasid Taanis tähelepanu; ta võitis mitu kodumaist arhitektuurikonkurssi. 1957. aastal osales ta esimest korda rahvusvahelisel arhitektuurivõistlusel, saates oma projekti Sydney ooperihoone konkursile. Kuigi tema projekt ei vastanud konkursi tehnilistele nõudmistele, valiti see kõikide üllatuseks võitjaks. Hoone valmis 1973. aastal, kuid Utzon eemaldus tellijatega tekkinud erimeelsuste tõttu projektist juba 1966. aastal ega nõustunud pärast seda enam kordagi Austraaliasse sõitma. Tema interjöörilahendused ei läinudki käiku; sisekujunduse jaoks leiti uus arhitekt. Svaneke veetorn Bornholmi saarel 1949–1951 Arhitekti enda maja Hellebækis 1950–1952 Middelboe maja Holtes 1953–1955 "Rooma majad" Helsingøris 1958 Elinebergi majad Rootsis Helsingborgis 1965. Sydney ooperiteater 1956–1973 Melli Bank Iraanis Teheranis 1959–1960 Farumi keskus 1966 Staadion Saudi Araabias Jiddah's 1967 Bagsværdi kirik Bagsværdis 1968–1976 Can Lis, arhitekti enda maja Mallorcal 1971–1973 Kuveidi Rahvuskogu hoone Al-Kuwaydis 1972–1984 Paustiani mööblimaja Kopenhaageni sadamas 1986 Can Feliz, maja Mallorcal 1991–1994 Skagen Odde Naturcenter Skagenis 2000 Utzon Center Ålborgis 2008 (koos poeg Kim Utzoniga) 1967 – C. F. Hanseni medal 1970 – valiti Ameerika Arhitektide Instituudi auliikmeks 1978 – Briti Arhitektide Kuningliku Instituudi kuninglik kuldmedal 1982 – Alvar Aalto medal 1998 – Sonningi auhind 2003 – Pritzkeri auhind 2003 – Sydney Ülikooli audoktor Talle kingiti ka sümboolne Sydney linnavõti. Jørn Utzon kannatas düsleksia all. Ta oli abielus Lis Utzoniga. Neil on kolm last. Jørn Utzon suri 90-aastaselt infarkti. Utzon Center Järelehüüe The Sydney Morning Heraldis Fotogalerii
Allikas (täpsustus)

Allikas võib tähendada: Allikas on põhjavee maapinnale jõudmise koht. Matemaatikas nimetatakse vektorvälja allikaks positiivse divergentsiga punkt sellel. Allikas on tekst või ese, mida ajaloolane kasutab mineviku kohta andmete/info saamiseks. Allikas ehk heliallikas on iga nähtus, mis kiirgab keskkonda seal levivaid helilaineid. Allikas (ka infoallikas, algallikas) on tekstis kasutatud tsitaadi, andmete, pildi või joonise algne päritolutekst või selle autoriõiguste omanik. Enamasti räägitakse allikast selles tähenduses teaduse või ajakirjanduse kontekstis. URI (ühtne ressursiidentifikaator) on elektroonilise infoallika ühene kohamäärang, nt aadress Narva-Jõesuu Linna Vene Kultuuriühing Allikas "Allikas" ("Istotšnik") on 1968. aasta melodraama, mille režissöör on Anatoli Granik. "Allikas" ("The Fountain") on 2006. aastal linastunud Darren Aronofsky lavastatud film. "Allikas" ("The Fountainhead") on Ayn Randi romaan. "Allikas" ("La Source") on 1862. aastal valminud Courbet' õlimaal lõuendil. "Allikas" ("La Source") on 1868. aastal valminud Courbet' õlimaal lõuendil. "Allikas" ("La Source") on 1856. aastal valminud Ingres'i õlimaal lõuendil.
Pritzkeri auhind

Pritzkeri auhind on arhitektuuriauhind, mille asutas Jay Pritzker 1979. aastal. Iga-aastast auhinda annab välja Hyatti sihtasutus. Auhinna rahaline suurus on 100 000 USA dollarit. Pritzkeri auhinda on nimetatud ka arhitektuuri Nobeli auhinnaks. 1979 Philip Johnson, USA 1980 Luis Barragán, Mehhiko 1981 James Stirling, Suurbritannia 1982 Kevin Roche, USA 1983 Ieoh Ming Pei, USA 1984 Richard Meier, USA 1985 Hans Hollein, Austria 1986 Gottfried Boehm, Saksamaa 1987 Kenzō Tange, Jaapan 1988 Gordon Bunshaft, USA ja Oscar Niemeyer, Brasiilia 1989 Frank Gehry, USA 1990 Aldo Rossi, Itaalia 1991 Robert Venturi, USA 1992 Álvaro Siza Vieira, Portugal 1993 Fumihiko Maki, Jaapan 1994 Christian de Portzamparc, Prantsusmaa 1995 Tadao Andō, Jaapan 1996 Rafael Moneo, Hispaania 1997 Sverre Fehn, Norra 1998 Renzo Piano, Itaalia 1999 Sir Norman Foster, Suurbritannia 2000 Rem Koolhaas, Holland 2001 Jacques Herzog ja Pierre de Meuron, Šveits 2002 Glenn Murcutt, Austraalia 2003 Jørn Utzon, Taani 2004 Zahā Ḩadīd, Iraak/Suurbritannia 2005 Thom Mayne, USA 2006 Paulo Mendes da Rocha, Brasiilia 2007 Richard Rogers, Suurbritannia 2008 Jean Nouvel, Prantsusmaa 2009 Peter Zumthor, Šveits 2010 Kazuyo Sejima ja Ryue Nishizawa, Jaapan 2011 Eduardo Souto de Moura, Portugal 2012 Wang Shu, Hiina 2013 Toyō Itō, Jaapan 2014 Shigeru Ban, Jaapan 2015 Frei Otto, Saksamaa 2016 Alejandro Aravena, Tšiili 2017 Rafael Aranda, Carme Pigem ja Ramón Vilalta, Hispaania 2018 B. V. Doshi, India 2019 Arata Isozaki, Jaapan 2020 Yvonne Farrell ja Shelley McNamara, Iirimaa 2021 Anne Lacaton ja Jean-Philippe Vassal Pritzkeri auhinna ametlik koduleht
Tulemöll

"Tulemöll" on mitme filmi eestikeelne pealkiri: "Tulemöll" (1991, originaalpealkirjaga "Backdraft") on Ron Howardi poolt lavastatud põnevusfilm. "Tulemöll" (1998, originaalpealkirjaga "Firestorm") on Dean Sempleri poolt lavastatud põnevusfilm.
Jelgava rajoon

Jelgava rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirnes lõunas Leeduga. Rajoonis oli 1 linn (Kalnciems). Blankenfelde Blankenfelde mõis
Krāslava rajoon

Krāslava rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirnes lõunas Valgevenega. Rajoonis oli 2 linna (Krāslava ja Dagda) ja 25 valda. 2009. aastast oli endise rajooni territooriumil Dagda piirkond, Krāslava piirkond ja osa Aloja piirkonnast. 2021. aastast on endise rajooni territooriumil uus Krāslava piirkond.
Kuldīga rajoon

Kuldīga rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis. Rajooni suuremad jõed olid Venta ja Abava. Rajoonis oli 2 linna (Kuldīga ja Skrunda).
Jēkabpilsi rajoon

Jēkabpilsi rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirnes lõunas Leeduga. Rajooni suurim jõgi oli Daugava. Rajoonis oli 3 linna: Jēkabpils, Aknīste ja Viesīte.
Natsume Sōseki

Natsume Sōseki (jaapani 夏目 漱石, pärisnimega Natsume Kinnosuke 夏目金之助; 9. veebruar 1867 – 9. detsember 1916) oli jaapani kirjanik, Meiji ajastu üks kuulsamaid jaapani kirjanikke. Natsume Sōseki alustas kirjanduslikku tegevust luuletuste ja novellidega, millest tuntuim on koomiline romaan "Mina olen kass" (1905, eesti keeles 2023). Tema tuntumad romaanid on "Kokoro" (1914) ja "Noorsand" (Botchan 1906, eesti keeles 2022). Aastal 2023 ilmus eesti keeles "Rohupadi" (Maret Nukke tõlkes). Tema portree on 1984–2004 käibel olnud Jaapani 1000-jeenisel pangatähel.