laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Põlgaste külanõukogu

Põlgaste külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954. Külanõukogu halduskeskus asus Põlgaste asunduses. Põlgaste külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Võrumaa Kanepi valla koosseisus. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Kanepi vald likvideeriti ja Põlgaste külanõukogu territoorium arvati Põlva rajooni koosseisu. Külanõukokku kuulusid Laore (Lauri), Rapsi, Saia, Sõreste ja Uiburindu küla ja Põlgaste asundus. Põlgaste külanõukogu likvideeriti 1954. aastal ja selle alad liideti Kanepi külanõukoguga. Põlgaste külanõukogu hõlmas osa praeguse Kanepi valla alast. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Võru maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 33, 520 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114 "Rahvusarhiiv. Haldusüksused. Põlgaste külanõukogu (1945–1954)". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. november 2016. Vaadatud 8. novembril 2016.
Himmaste külanõukogu

Himmaste külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954. Külanõukogu halduskeskus asus Himmaste külas. Himmaste külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Võrumaa Põlva valla koosseisus. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Põlva vald likvideeriti ja Himmaste külanõukogu territoorium arvati Põlva rajooni koosseisu. Külanõukokku kuulusid Adiste, Eoste ja Himmaste küla. Himmaste külanõukogu likvideeriti 1954. aastal ja selle alad liideti Põlva külanõukoguga. Himmaste külanõukogu hõlmas osa praeguse Põlva valla alast. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Võru maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 33, 520 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114 "Rahvusarhiiv. Haldusüksused. Himmaste külanõukogu (1945–1954)". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. november 2016. Vaadatud 8. novembril 2016.
Valentin Arhipenko

Valentin Arhipenko (vene keeles Валентин Дмитриевич Архипенко; 7. mai 1909 Atamanskaja staniitsa, praegune Pavlovskaja rajoon, Krasnodari krai – 22. detsember 1987 Tallinn) oli vene näitleja. 1926. aastal lõpetas ta Umani tööliskooli. 1930. aastal lõpetas Leningradi I Kunstistuudio draamaklassi. Aastatel 1930–1939 töötas ta Leningradi teatris Proletarskii Aktjor (Пролетарский Актёр), 1939–1944 Leningradi komöödiateatris, 1944–1945 rindeteatris. 1945. aastal asus Eestisse, aastatel 1945–1948 oli Tallinnas Punalipulise Balti Mere Laevastiku teatri näitleja, 1948. aastast Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri näitleja. 1951 – Eesti NSV teeneline kunstnik 1954 – Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukiri 1965 – Eesti NSV rahvakunstnik Кино-Театр.Ру Валентин Архипенко. Биография Rahvusarhiivi fotode andmebaas. ENSV Riikliku Vene Draamateatri õppestuudio vastuvõtukomisjon: ENSV teeneline kunstnik M. Zahharova, ENSV rahvakunstnik V. Arhipenko, lavastaja V. Petrov ja näitleja E. Vokaljuk (1975)
Kari Mäkinen

Kari Olavi Mäkinen (sündinud 5. jaanuaril 1955 Poris) on Soome vaimulik, alates 2010. aastast Soome Evangeelse Luterliku Kiriku peapiiskop. Mäkinen pühitseti kirikuõpetajaks 1979. aastal. 1989. aastal kaitses ta teoloogiadoktori kraadi. Ta on töötanud kirikuõpetajana Helsingis, Ulvilas ja Turus. 2005 valiti ta Turu peapiiskopkonna piiskopiks ning 2010 Turu peapiiskopiks, mis on ühtlasi Soome peapiiskopi amet. Teda peetakse vaadetelt liberaalseks ja uuendusmeelseks vaimulikuks. Novembris 2014 teatas ta, et rõõmustab Eduskunna otsuse üle anda abielu sõlmimise õigus ka samasoolistele paaridele. See tekitas kiriku konservatiivsemate liikmete seas laialdast pahameelt ning järgneva nädala jooksul lahkus Soome Evangeelse Luterliku Kiriku liikmeskonnast umbes 13 000 inimest. 2010. aastal tekitas hämmastust tema väide, et ta kuulub keskklassi, kuigi peapiiskopina oli tema eelmise aasta tulu 111 667 eurot ja ta on Soome riikliku protokolli ülemises otsas. Mäkinen on abielus ja tal on 4 last. Iltalehti 1.12.2014, s. 2–3. Alma Media Suomi Oy. Arkkipiispa Mäkinen: Kirkon on reagoitava, kun ihminen joutuu yhteiskunnan ulkopuolelle, YLE Jari Tervo homokohun tulokuningas, Iltalehti
Viktor Tsõpluhhin

Viktor Tsõpluhhin (vene Цыплухин Виктор Алексеевич; 1906 – ?) oli vene lavastaja. Viktor Tsõpluhhin oli Vsevolod Meierholdi õpilane. 1930. aastatel oli ta Punaarmee teatri peanäitejuht. 1948. aastast oli ta Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri peanäitejuht ja lavastaja. 1954 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukiri 1954 Eesti NSV teeneline kunstnik Кино-Театр.Ру Шурховецкая, Варвара Ивановна Eesti filmi andmebaas. Ringvaade "Nõukogude Eesti" nr 29, 3/3. Eesti NSV Riiklik Vene Draamateater (1948)
Püha Johannese Kool

Püha Johannese Kool on riikliku õppekava alusel tegutsev kristlik erakool Tallinnas. Kool on avatud kõigile peredele, sõltumata nende konfessionaalsest kuuluvusest. Kooli õppekeel on eesti keel. 2023. aastal õppis koolis ligikaudu 450 õpilast 1.–10. klassis. Kooli juures tegutseb lasteaed Jussike, eelkool, huvihariduskool ja koduõppeosakond. 2022. aasta sügisel avas kool gümnaasiumi. Kooli pidajaks on Püha Johannese Kooli sihtasutus. Kooli juht on Liivika Simmul. Kool on Eesti Kristlike Erakoolide Liidu liige. Kooli loomise mõte tekkis Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Nõmme Ristija Johannese koguduse liikmetel, kes soovisid luua kristlikel väärtustel rajanevat kasvukeskkonda kombineerituna kaasaegsete haridusmeetoditega. 2012. aasta 21. mail asutati Püha Johannese Kooli sihtasutus. 2013. aasta septembris alustas esimeses lennus õpinguid 33 last. Kooli võetakse igal aastal esimesse klassi nii poiste kui tüdrukute klass. Poiste ja tüdrukute klassid on eraldi 6. klassi lõpuni. Alates 7. klassist jätkab lend kahes segaklassis. 2018. aastal loodi kooli juurde Tervikliku Hariduse Fond. 2019. ja 2020. aastal toimusid rahvusvahelised konverentsid koostöös Arvo Pärdi Keskusega. 2019. aastal avati Püha Johannese Kooli lasteaed Jussike. Koolieelse lasteasutuse segarühmas on ruumi 18 õpilasele. Lasteaed tegutseb Püha Johannese Kooliga ühes majas ning lasteaialapsed saavad osa võtta nii eelkooli kui huvikooli võimalustest. 2020. aastal avati seoses koroonapandeemiaga kooli juurde koduõppeosakond. Samal aastal registreeriti ka Püha Johannese Huvihariduskool. 2022. aasta sügisel, kooli esimese lennu 10. klassi jõudmisel, avas Püha Johannese Kool gümnaasiumi. Gümnaasiumi ühes lennus on õppekohti 64 õpilasele, kes jagunevad nelja suuna vahel: sõna ja kultuur, loodus ja inimene, kuju ja disain, andmed ja infotehnoloogia. Samal sügisel kolis Püha Johannese Kool päris oma koolimajja Kivimäel. 2023. aasta sügisel valmis gümnaasiumiklassidele eraldi hooneosa. Koolis on igapäevased hommikupalvused ja vaikuseminutid ning pikad õuevahetunnid. Nõutakse mobiiltelefonide väljalülitamist. Kool ei kasutata skaalalist hindamist kuni kuuenda klassini. Õpe toimub perioodõppena. Sarnaselt Vanalinna Hariduskolleegiumiga alustatakse juba esimeses klassis süvendatud inglise keele õpet õde Mary Vénardi keelekümblusmeetodil, teisest klassist lisandub vene keel ning kuuendast klassist kolmas võõrkeel. Püha Johannese Kool on tegutsenud erinevatel üüripindadel. Esimesel tegevusaastal asus kool Vene tänav 31, kus MTÜ Miikaeli Ühenduse ruumides oli kasutada kaks ruumi, kuhu mahtus kaks klassikomplekti, ning ka kogu kooli personal. Aastatel 2014-2016 asusid kooli ruumid Viru tänav 4. Aastatel 2016-2022 tegutses kool Mustamäel, aadressil Siili tänav 14. 2022. aasta sügisel valmis koolimaja Nõmmel, aadressil Kivimäe tänav 25. Kooli koduleht Õpetajate leht. Õde Mary - teenimisele pühendatud elu Oleg Švaikovski. Tehisintellekti tuleb haridusse kaasata, mitte ignoreerida, Eesti Päevaleht, 5. august 2023
Grand Rapids

Grand Rapids on linn USAs Michigani osariigis. Asub Grand Riveri ääres umbes 50 km Michigani järve kaldast lääne pool. USA 2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli linna elanike arv 188 040 ja see on Detroiti järel osariigi teine linn. Grand Rapids asutati 1826 kaubapunktina ottavate küla juurde ja sai linnaõigused 1850. aastal. 19. sajandi teisel poolel sai linnast puidutööstuse keskus ja 20. sajandil mööblitootmise keskus, mistõttu seda tuntakse hüüdnimega Furniture City. Grand Rapids oli USA presidendi Gerald Fordi kodulinn. Tema ja ta abikaasa Betty Ford on sinna ka maetud.
Vello Toomemets

Vello Toomemets (sündinud 1. oktoobril 1954 Tartus) on eesti muusik ja helilooja. Ta õppis viiulit Pärnu Lastemuusikakoolis. Muusikukarjääri alustas 1970. aastate alguses Pärnu ansamblis Con Amore. Ansambli koosseisus olid veel Hillar Sutt, Urmas Rondo, Kalju Ammer jt. Aastatel 1973, 1976–1983 mängis ja taas 1995. aastast mängib Toomemets ansamblis Fix. Hiljem on ta mänginud veel mitmes ansamblis, sealhulgas ka Kuldses Trios ja Kukerpillides. Ta on kirjutanud muusika lauludele "Tsirkus", "Jaanipäev", "On kevad Tartu peal", "Tõuse üles ja läheme ära", "Kaua sa kannatad", "Maa tuleb täita lastega" jpt. [1] Eesti rahvusbibliograafia - Eestimaa laul
Sabancaya

Sabancaya on vulkaan Lõuna-Ameerikas Andides. Selle kõrgus on 5967 meetrit.
Lazăr Comănescu

Lazăr Comănescu (sündinud 4. juunil 1949 Horezus) on Rumeenia diplomaat ja poliitik. Ta oli 2008. aastal ja 17. novembrist 2015 kuni 4. jaanuarini 2017 Rumeenia välisminister. Ta sündis 1949. aastal Horezus Vâlcea maakonnas. Ta õppis aastatel 1967–1972 rahvusvahelist kaubandust Bukaresti Majandusülikoolis. 1973. aastal täiendas ta ennast Sorbonne'is. Seejärel töötas õppejõuna Bukaresti Majandusülikoolis, 1982. aastal sai dotsendiks, 1983. aastal sai majandusteaduse doktori kraadi. 1990. aastal asus ta tööle Rumeenia välisministeeriumi. Aastatel 1998–2001 oli ta Rumeenia suursaadik NATO-s, aastatel 2001–2008 Rumeenia suursaadik Euroopa Liidu juures. 15. aprillist 2008 kuni 22. detsembrini oli ta Rumeenia välisminister (Călin Popescu-Tăriceanu valitsuses). 2009. aastal määrati ta Rumeenia suursaadikuks Saksamaal. 17. novembrist 2015 oli ta teist korda Rumeenia välisminister (Dacian Cioloșe valitsuses). Lazăr Comănescu on abielus ja tütre isa. Lisaks rumeenia keelele valdab ta prantsuse, inglise, hispaania ja saksa keelt
Messenger of the Gods: The Singles Collection

Messenger of the Gods: The Singles Collection on Freddy Mercury kogumikalbum, mis avaldati 3 päeva enne Mercury 70. sünniaastapäeva ehk siis 2. septembril 2016. Kogumik anti lisaks duubel-CD-le välja ka kolmeteistkümnel eri värvi vinüülsinglil. Kogumiku vanim laul on pseudonüümi Larry Lurex all 1973. aastal avaldatud kaver laulust "I Can Hear Music" ning uusim kaks aastat pärast Mercury surma avaldatud No More Brothers Mix laulust "Living on My Own". Mitmes laulus ("Barcelona", "The Golden Boy "How Can I Go On", "The Fallen Priest", "Overture Piccante", "Exercises In Free Love") teeb kaasa Montserrat Caballé. Laulud "I Can Hear Music" ja "Goin' Back" on avaldatud pseudonüümi Larry Lurex kasutades. "Living on My Own" (singliversioon) - 3:05 "The Great Pretender" (Buck Ram) - 3:25 "In My Defence" (Dave Clark/David Soames/Jeff Daniels) - 3:54 "Love Kills" (Mercury/Giorgio Moroder) - 4:28 "Barcelona" (singliversioon) (Mercury/Mike Moran) - 4:25 "Made in Heaven" (singliversioon) - 4:08 "Time" (Clark/Daniels) - 4:01 "Love Me Like There's No Tomorrow" - 3:46 "I Was Born to Love You" - 3:39 "The Golden Boy" (singliversioon) (Mercury/Moran/Tim Rice) - 5:14 "I Can Hear Music" (kui Larry Lurex) (Jeff Barry/Ellie Greenwich/Phil Spector) - 3:24 "How Can I Go On" (singliversioon) (Mercury/Moran) - 4:02 "Living on My Own" (No More Brothers Remix) - 3:40 "Goin' Back" (kui Larry Lurex) (Gerry Goffin/Carole King) - 3:32 "Let's Turn It On" - 3:42 "My Love Is Dangerous" - 3:39 "She Blows Hot and Cold" - 3:39 "Living on My Own (Julian Raymond Album Mix)" - 3:37 "Stop All The Fighting" - 3:18 "Time" (Instrumental) - 3:22 "Exercises In Free Love" (Freddie Vocal) - 3:59 "Exercises In Free Love" (Montserrat Vocal) - 4:04 "The Fallen Priest" (B-Side Edit) - 2:55 "Overture Piccante" - 6:40 "Love Kills" (Wolf Euro Mix) - 3:27
Mount Temple Comprehensive School

Mount Temple Comprehensive School on üldhariduskool Iirimaal Dublini eeslinnas Clontarfis, Liffey jõe põhjapoolsel kaldal. Kooli lõpetanute seas on Alan Averill, Bono, Adam Clayton, Larry Mullen ja The Edge. Mount Temple Comprehensive School - ametlik veebisait
Bogdan Aurescu

Bogdan Lucian Aurescu (sündinud 9. septembril 1973 Bukarestis) on Rumeenia diplomaat ja poliitik. Ta oli aastatel 2009–2014 Rumeenia välisministeeriumi riigisekretär, novembrist 2014 kuni novembrini 2015 oli ta Rumeenia välisminister. Alates 4. novembrist 2019 kuni 15. juunini 2023 oli ta teist korda Rumeenia välisminister. Ta on lõpetanud 1996. aastal Bukaresti Ülikooli, kus õppis õigusteadust. Aastatel 2004–2009 töötas ta Haagis Rahvusvahelises Kohtus Musta mere Rumeenia-Ukraina piirivaidluste alal Rumeenia esindajana (koordineerides Rumeenia delegatsiooni tööd). Aastatel 2009–2014 Rumeenia välisministeeriumi riigisekretär (Eesti mõistes kantsler) ja selle töö kõrvalt ka Bukaresti Ülikooli professor. 24. novembrist 2014 kuni 17. novembrini 2015 oli ta Rumeenia välisminister. 4. novembrist 2019 kuni 15. juunini 2023 oli ta teist korda Rumeenia välisminister. http://www.gandul.info/politica/bogdan-aurescu-ministrul-de-externe-biografia-eroului-de-la-haga-13632009 Romania. Ministries, etc. rulers.org
Rostislav Merkulov

Rostislav Merkulov (11. oktoober 1912 Tsarskoje Selo – 24. aprill 1978 Tallinn) oli eesti viiuldaja, vioolamängija, orkestrijuht ja dirigent. Aastatel 1931–1941 mängis ta viiulit ja juhatas tantsuorkestrit Merry Pipers. 1933. aastal lõpetas ta Tallinna Konservatooriumi Johannes Karl Paulseni viiuliklassi. Aastatel 1933–1941 oli ta Riigi Ringhäälingu Sümfooniaorkestri vioolamängija, 1944–1945 Eesti Raadio Sümfooniaorkestri vioolamängija ja vioolarühma kontsertmeister. Lühemat aega mängis ta vioolat Eesti Akadeemilise Helikunstnike Seltsi keelpillikvartetis. Teise maailmasõja aastatel oli ta Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite Džässorkestri dirigent. 1945. aastast oli ta Eesti Raadio Estraadiorkestri dirigent, 1957. aastast peadirigent. Ta tegi ka arranžeeringuid ja orkestreeringuid. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 1954 Eesti NSV teeneline kunstnik Eesti Jazz 90. 2. osa. Sving jõudis Eestisse. Jazz kontserdilaval Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 144 "Eesti NSV Teatri- ja Muusikamuuseum. Fondi nr. M189. Merkulov, Rostislav" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 29. jaanuar 2018. Vaadatud 29. jaanuaril 2018. Kalmistute register HAUDI Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Eesti NSV teeneline kunstnik, Eesti Raadio ja Televisiooni estraadiorkestri peadirigent Rostislav Merkulov (1962) ERR arhiiv. Papa Valter pajatab: Rostislav Merkulov (2008)
Ülemaailmne Esperantoliit

Ülemaailmne Esperantoliit (esperanto keeles Universala Esperanto-Asocio, UEA) on maailma suurim esperantohuvilisi koondav liit. UEA-l on umbes 14 500 liiget 121 riigist. UEA peakontor asub Hollandis Amsterdamis. UEA asutati 1908. aastal Šveitsi ajakirjanik Hector Hodleri eestvõttel. UEA president on alates 2013. aastast Mark Fettes. Eesti Esperanto Liit Tartu Esperanto Selts UEA koduleht
Õiglane maailma rahvaste seas

Õiglane maailma rahvaste seas (heebrea keeles חסיד אומות העולם H̱asid Umot ha-'Olam) on kõrgeim Iisraeli väljaantav tsiviilteenete auhind mittejuudile. Auhinda antakse isikutele, kes riskisid oma eluga holokausti ajal, et päästa juute. 2020. aasta seisuga oli auhinna saanud 27 712 inimest. Kõige rohkem on auhinna saajate seas poolakaid (7112), hollandlasi (5851) ja prantslasi (4130). Eestlastest on auhinna saanud kolm inimest: Uku Masing (1966), Eha Masing (1996) ja Polina Lentsman (2003).
Zorki

Zorki (vene keeles Зоркий 'teravapilguline') oli aastatel 1948–1978 Nõukogude Liidus Krasnogorski tehases toodetud kaugusmõõdikuga fotoaparaat (inglise rangefinder camera). Välisilmelt sarnanesid Zorki fotoaparaadid väga Leica fotoaparaatidega. Zorki 1 (1948–1956) Zorki 3 (1951–1954) Zorki 2 (1954–1956) Zorki 3M (1954) Zorki S (1955–1958) Zorki 2S (1955–1960) Zorki 3S (1955–1956) Zorki 4 (1956–1973) Zorki 35M (Prototyp 1969) Zorki 5 (1958–1959) Zorki Mir (1959–1961) Zorki 6 (1959–1966) Zorki 10 (1964) Zorki 11 (1964) Zorki 12 (1967) Zorki 4K (1972–1978)
Zenit (kaamera)

Zenit (vene keeles Зенит, 'seniit') oli aastatel 1952–2005 Nõukogude Liidus ja Venemaal toodetud fotoaparaatide mark. Fotoaparaate Zenit toodeti Krasnogorski tehases (alates 1952. aastast) ja Valgevenes asuvas BelOMO tehases (alates 1970. aastatest). Zeniti fotoaparaadiga seotud margid on Zorki, Moskva ja Iskra.
Oskar Sädek

Oskar Sädek (aastani 1936 Oskar Funk; 12. august 1906 Türi – 1942 Leningradi lähistel) oli eesti maalikunstnik. Oskar Sädek sündis Türil tisleri perekonnas. 1914. aastal kolis perekond Tallinna, kus ta lõpetas 6-klassilise õhtualgkooli. Kunstihariduse sai ta Ants Laikmaa ateljeekoolis aastatel 1927–1931. Ta kuulus koos teiste Laikmaa ateljeekooli õpilaste Priidu Aaviku, Erna Brinkmanni, Enn Roosi, Voldemar Elleri ja Aarne Miikmaaga omaette sõpruskonda. Õpiti ja töötati koos, suviti käidi Taeblas Laikmaa juures maalimas ja abiks majaehitusel. Oskar Sädek oli aastast 1934 Eesti Kunstnikkude Liidu liige ning aastast 1938 Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingu liige. Oskar Sädek hukkus teises maailmasõjas Saksa sõjaväkke mobiliseerituna 1942. aastal Leningradi rindel. Oskar Sädeki loomingus oli tähtsal kohal Eesti ajaloo ja eriti Vabadussõja temaatika. Ta sai 1935. aastal Vabadussõja-aineliste kunstitööde võistlusel maali "Viiking" eest auhinna. Aastatel 1931–1941 esines ta igal aastal näitustel mõne kodumaise motiivi, Vabadussõja- või tööteemalise teosega. Sädek töötas nii pastell- kui ka õlimaalitehnikas; "Rõuge veski" on tema õlimaalidest parimaid. Oksjon 2005 II Kunstisalong Allee (vaadatud 09.11.2016) Oksjon 2007 I Kunstisalong Allee (vaadatud 09.11.2016) EKABL
Stephen Toulmin

Stephen Edelston Toulmin (25. märts 1922 London – 4. detsember 2009 Los Angeles) oli Briti filosoof. An Examination of the Place of Reason in Ethics (1950) ISBN 0-226-80843-2 An Introduction to the Philosophy of Science (1953) The Uses of Argument (1958), 2. trükk 2003: ISBN 0-521-53483-6 Metaphysical Beliefs, Three Essays (1957) koos Ronald W. Hepburni ja Alasdair MacIntyre'ga The Riviera (1961) Seventeenth century science and the arts (1961) Foresight and Understanding: An Enquiry into the Aims of Science (1961), ISBN 0-313-23345-4 The Architecture of Matter (1962), koos June Goodfieldiga ISBN 0-226-80840-8 The Fabric of the Heavens: The Development of Astronomy and Dynamics (1963), koos June Goodfieldiga, ISBN 0-226-80848-3 Night Sky at Rhodes (1963) The Discovery of Time (1966), koos June Goodfieldiga, ISBN 0-226-80842-4 Physical Reality (1970) Human Understanding: The Collective Use and Evolution of Concepts (1972) ISBN 0-691-01996-7 Wittgenstein's Vienna (1972), koos Allan Janikiga Knowing and Acting: An Invitation to Philosophy (1976), ISBN 0-02-421020-X An Introduction to Reasoning (1979), koos Allan Janikiga ja Richard D. Riekega, 2. trükk 1997: ISBN 0-02-421160-5 The Return to Cosmology: Postmodern Science and the Theology of Nature (1985), ISBN 0-520-05465-2 The Abuse of Casuistry: A History of Moral Reasoning (1988), koos Albert R. Jonseniga, ISBN 0-520-06960-9 Cosmopolis: The Hidden Agenda of Modernity (1990), ISBN 0-226-80838-6 Social Impact of AIDS in the United States (1993), koos Albert R. Jonseniga Beyond theory – changing organizations through participation (1996), koos Björn Gustavseniga (toim) Return to Reason (2001), ISBN 0-674-01235-6
Viktor Fedortšenko

Viktor Fedortšenko (sündinud 20. jaanuaril 1954 Kiievis) on Eesti balletitantsija. Ta on lõpetanud 1972. aastal Kiievi koreograafiakooli.[viide?] Ta oli aastatel 1972–1983 Kiievi ooperi- ja balletiteatri ja aastatel 1983–1992 Estonia balletisolist, hiljem Eesti Rahvusballeti repetiitor. Ta on töötanud ka Tallinna Balletikooli balletiõpetajana. Ta on aastast 1983 abielus Elita Erkinaga.[viide?] 1988 Eesti NSV teeneline kunstnik Eesti Kultuurkapital. Eesti teatri aastaauhindade nominendid on selgunud, 27.02.2015 Pille Palm. Viktor Fedortšenko: lühiülevaade balletiartisti loometeest. Tallinn, 1988 Rahvusarhiivi fotode andmebaas. RAT "Estonia" balletisolist Viktor Fedortšenko balletis "Prometheus" (1984) Eesti Muuseumide Veebivärav. Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum. Kaie Kõrb ja Viktor Fedortšenko Balti jaamas
Uno Uibo

Uno Uibo (5. veebruar 1935 Tallinn – 12. august 1992 Tallinn) oli eesti teatrikunstnik ja kunstipedagoog. 1954. aastal lõpetas ta Tallinna 6. Õhtukeskkooli. 1960. aastal lõpetas Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi teatridekoratsiooni ja maali erialal, tema õpetajateks olid Voldemar Haas ja Natalie Mei. Aastatel 1960–1981 oli ta Lydia Koidula nimelise Pärnu Draamateatri kunstnik, 1981–1983 peakunstnik. Muu hulgas kujundas ka teatri kavalehed ja brošüürid. Aastatel 1983–1985 oli ta Puidutöötlemiskombinaadi Viisnurk kunstnik. 1985. aastast tegutses vabakutselise kunstnikuna, viljeles akvarellmaali. 1987. aastast surmani oli ka Pärnu Kunstikooli kunstiõpetaja. 1979 Eesti NSV teeneline kunstnik "Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum. Tähtpäevade kalender". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. november 2016. Vaadatud 9. novembril 2016. Endla Teater. Ajalugu "Eesti Teatriagentuur. Endla teater valis 2007. aasta parimad kolleegid". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. november 2016. Vaadatud 9. novembril 2016. Uno Uibo (nekroloog). Sirp, 21. august 1992
August Vask

August Vask VR II/2 ja VR II/3 (27. juuni 1891 Türi-Alliku vald, Järvamaa – 26. juuni 1958 Aylesbury, Inglismaa) oli Eesti sõjaväelane (major). 181. Eesti julgestusgrupi ülem augustist 1941 kuni märtsini 1942. Sündis 27. juunil 1891 Järvamaal Türi-Alliku vallas talupidaja peres. Õppis Paide gümnaasiumis. Esimese maailmasõja ajal oli 1915. aasta septembrist 380. Minski družiinas. Jaanuarist 1916 õppis Pihkva lipnikekoolis, mille lõpetas juunis 1916. Seejärel teenis nooremohvitserina 358. Vitebski družiinas. Ülendati aprillis 1917 alamleitnandiks. Vabastati teenistusest detsembris 1917. Vabadussõjas teenis alates 23. novembrist 1918 5. jalaväepolgu 1. roodus ja jaanuarist 1919 5. jalaväepolgu 2. roodu ülemana. Sai märtsist 1919 5. jalaväepolgu 9. roodu ülemaks, kellena sõdis kuni Vabadussõja lõpuni, osaledes lahingutes Punaarmee vastu Viru ja Pihkva rindel. Ülendati jaanuaris 1920 leitnandiks ja veebruaris 1920 alamkapteniks. Autasustati Vabadussõjas üles näidatud vapruse eest kahe Vabadusristiga ning sai autasuks Tartumaal Tähtvere vallas Ilmatsalu mõisas Vase talu. Pärast Vabadussõda teenis alates 1920. aasta maist 5. jalaväepolgu 3. pataljoni nooremohvitseri ja rooduülemana. Alates 1922. aasta juulist 5. üksiku jalaväepataljoni rühmaülem ja rooduülema kohusetäitja. Juunist 1923 oli ta 2. jalaväerügemendi rühmaülem ja kompaniiülema abi. Oktoobrist 1928 oli Kuperjanovi üksiku jalaväepataljoni 3. kompanii ja märtsist 1932 (detsembrist 1934 Kuperjanovi partisanide pataljoni) 1. kompanii ülem. Ülendati 1924. aastal kapteniks ja 1932. aastal majoriks. Oli korduvalt sõjaringkonnakohtu ja 2. jalaväerügemendi ohvitseride kogu juhatuse liige ning Kuperjanovi partisanide pataljoni ohvitseride kogu ja aukohtu esimees. Vabastati teenistusest 1938. aasta juunis. Seejärel pidas oma Vase talu Tartumaal. Osales Teise maailmasõja ajal juulis 1941 Tartu vabastamises, olles Tartumaa vabatahtlike üksuse ülem. Augustist 1941 181. Eesti julgestusgrupi ülem, kellena osales lahingutes Punaarmee vastu idarindel. Lahkus teenistusest märtsis 1942. Oli 1943–1944 Vabadusristi Vendade Ühenduse Tartu osakonna esimees. Veebruarist 1944 1. Eesti tagavararügemendi 1. pataljoni ülem ja alates augustist 1944 rügemendi ülem. Taandus 1944. aasta septembris oma väeosaga Saksamaale Oli pärast sõda Zedelgemi vangilaagris, hiljem asus elama Inglismaale. Suri 26. juunil 1958 Inglismaal Aylesburys. Tuhastati Oxfordi krematooriumis. 21. veebruar 1920 – Vabaduse Risti II liigi 3. järk 1. september 1920 – Vabaduse Risti II liigi 2. järk Jaak Pihlak, Mati Strauss, Ain Krillo, "Eesti Vabaduse Risti kavalerid". Vabadussõja Ajaloo Selts, Viljandi Muuseum. Viljandi 2016. Lk 817 Ohvitseride andmekogu