laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
A-Rühm (ansambel)

A-Rühm on eesti hiphopansambel. Hiphoprühmitus A-Rühm kogunes aastal 1998 mitmete Eesti MC-de ühekordse projektina. Projektis osalesid Cool D (Eesti viljakaim hiphoppar, kes on välja andnud 7 sooloalbumit), Kozy (Raadio 2 saate "Linnadžungel" saatejuht), G-Enka ja Revo (mõlemad ansamblist Toe Tag). Peatselt liitus ansambliga DJ ja produtsent DJ Critikal. Ühine lugu "Viimane lumi" tehti Eesti Punase Risti palvel ja esmaesitlus toimus messil "Teeviit" aprillis 1998. 1998. aastal välja antud lugu "Viimane lumi" tagas ansamblile Raadio 2 Aastahiti edetabelis 5. koha. Teine singel "Popmuusik" on suurema kommertseduga lugu A-Rühma loomingus. Väga hea vastuvõtt sai osaks albumile "Laulmata jäänud laulud", mille esitlus toimus 1999. aasta novembris. Pärast albumi ilmumist jõudsid kuulajateni sellised palad nagu "Supercool", "Kõige suurem diktatuur" ja "65". Soomes ilmus singel "Leegion" ja mõned laulud koos Soome artistidega King Size Recordsi plaatidel. Pärast seitsmeaastast ootamist tõi A-Rühm 2006. aastal lõpuks kuulajateni uue albumi "Leegion". 2006. aasta 23. märtsil ilmunud album sisaldab 22 pala. Lisaks DJ Critikali, Cool D, G-Enka ja Kozy on albumil külalistena kaasa tegemas ka Philadelphia räppar Grand Agent, Tommy Boy, Tanel Padar ja Metsatöllu Markus. Albumil on ka mõned juba aastal 2002 ilmumata jäänud albumi palad, nagu "Taifuun" ja "Lõvipojad". G-Enka 2011. aastal Cool D 2007 aastal Kozy 2007 aastal A-Rühma särgiga A-Rühm andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles) "A-Rühm esitleb uut videot Urban House'is". Elu24. 27. november 2008. Laulmata Jäänud Laulud (1999) Leegion (2006) Reede (2023) Loterii-jaa (2008) Hakka Pihta (2012) Tavaline Mees (2013) Mingi kukk on mu bmw-s (2017) Mingi Kukk On Mu BMW-S (5Miinust remix) (2017) Varjata Head Ei Saa (2017) Üks veel (2022) Reede (2022) Apokalüpto (2023) Linn viib kaasa (2023) Sama kuumad (ft. Pearu Paulus) (2023)
317

317. aasta Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand Aastakümned: 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad - 310. aastad - 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad 360. aastad Aastad: 312 313 314 315 316 - 317 - 318 319 320 321 322 ... 7. august – Constantius II, Vana-Rooma keiser ...
Mswati III

Mswati III (sünninimi Makhosetive Dlamini; sündinud 19. aprillil 1968; mõne allika järgi on sünniaasta 1970) on Svaasimaa kuningas, Dlamini valitsejasuguvõsa pea. Ta asus Sobhuza II pojana troonile täisealiseks saamisel 25. aprillil 1986. Ta on Sobhuza 67 pojast vanuselt eelviimane. Svaasimaal on kombeks anda võim mitte vanimale pojale, vaid noorimale, et oleks lootust pikale valitsusajale. Ta on Aafrika viimane absoluutne monarh. Ta valitseb dekreetidega ning on vastu riigi demokratiseerimisele. Tal on 2008. aasta seisuga 14 naist. Naised on olnud pulmade ajal harilikult 17–18-aastased. Nelja naisega on tal 2 poega ja 7 tütart, ülejäänud naistel lapsi pole. Mswati sai kurikuulsaks sellega, et 9. oktoobril 2002 laskis röövida 18-aastase koolitüdruku Zena Mahlangu oma kümnendaks naiseks. Tüdruku ema kaebas Mswati kohtusse, aga süüdistust ei esitatud ja Zenal pole lubatud oma emaga kohtuda. Igal aastal toimub umhlanga pidu, millel kümned tuhanded paljaste rindadega naised tantsivad tema ees, lootes saada üheks tema naistest. 2005. aastal tantsis talle umbes 50 000 neidu. Sikhanyiso Dlamini Koduleht (inglise keeles)
Moorion

Moorion on kvartsi musta värvi erim.
Sakarias Jaan Leppik

Sakarias Jaan Leppik (sünninimi Jaan Leppik; varem kasutas nime Jaan J. Leppik; õigeusu vaimulikuna Sakarias Leppik; sündinud 24. juunil 1969 Valgas) on Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku preester, muusik, publitsist, laulu- ja luuletekstide autor ning meedia- ja ühiskonnategelane. Ta on lõpetanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia pärimusmuusika erialal ning täiendanud ennast Aarhusi Ülikooli usunditekursustel, meediateooria õpinguil Kirikute Maailmanõukogus, politoloogiakursustel Konrad Adenaueri Fondis ja kreeka keele alal Ioánnina Ülikoolis. Leppik on lõpetanud Kõrgemad Riigikaitsekursused (2009). 1990. aastate esimesel poolel töötas Leppik Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku diakonina ja peapiiskopi sekretärina. 2002. aastal astus Jaan Leppik õigeusku, 29. jaanuaril 2006 pühitses Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Stefanus ta õigeusu preestriks ning määras teenima Hiiumaa õigeusukogudusi. Aastatel 2011–2014 oli ta Värska ja Saatse koguduse preester. Alates 1. septembrist 2014 on ta Tallinna Issanda Muutmise kiriku abipreester. Jaan Leppik oli IX Riigikogu liige aastatel 1999–2003. Samuti on ta töötanud Tallinna Linnateatris välissuhete juhina ja rahvusvahelise teatrifestivali Talveöö Unenägu juhina ning uudisteagentuuris Baltic News Service välismajanduse uudiste toimetajana. Aastatel 2011–2014 oli ta ka Värska Muusikakooli pärimusmuusika õpetaja. Ta juhib Klassikaraadio hommikuprogrammi ja oli paljude aastate vältel Rahvusringhäälingu saadete autor nii televisioonis kui raadios. Sakarias Leppik on olnud mitme rahvusvahelise filmifestivali žürii liige, aktiivne Pimedate Ööde Filmifestivali kajastamisel ning juudi süvakultuuri festivali Ariel üks kunstilistest juhtidest. Vanamuusikaansambli Vox Clamantis asutajaliige alates selle loomisest 1996. aastal. Leppik on olnud Eestimaa Looduse Fondi nõukogu liige, Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi, sihtasutuse Hooliv Eesti nõukogu ja mittetulundusühingu Uus Eesti juhatuse liige. Ta on Vanalinna Hariduskolleegiumi ja Püha Miikaeli kooli muusikaõpetaja. "Mõnikord Jumal ei räägi inimestega". Eesti Päevaleht, 1. jaanuar 2001 "Religioossus Eesti teatris ja Eesti teatri religioossus". Teater. Muusika. Kino, 3. aprill 2003 "Eesti praht ja eesti süda". Ärileht, 8. august 2003 "Sursu, kes olnuks Aleksander, kuid on Jaan-Eik". Muusika, detsember 2003 "Eesti tugevus on vaimulik küpsus". Eesti Päevaleht, 23. juuli 2007 "Nukra kroonika kroonika". Postimees, 7. juuni 2008 "Salakokk Volks Vaageni vaaritused". Kroonika Kodu-eri, detsember 2008 "Maskide langemise aeg". Sirp, 12. veebruar 2009 "Suure reede ood poeetidele ja litaania revidentidele". Õhtuleht, 11. aprill 2009 "Nad ei tea, mis on püha". Eesti Päevaleht, 11. august 2009 "Muusikapäev andis hea maitsega muusikaruumi". Muusika, november 2009 "Paastuaeg kui suhete korrastamine". Eesti Päevaleht, 1. aprill 2010 Sakarias Jaan Leppik on abielus Rahvusooper Estonia kommunikatsioonijuhi Marion Leppikuga. Peres kasvab kaks poega.
Malahhiit

Malahhiit on vaske sisaldav karbonaatne rohelist värvi mineraal. Malahhiit tekib vasemaagi murenemisel. Esineb tavaliselt koos asuriidiga. Malahhiit on sügavrohelise värvusega valguskindel pigment. Pole vastupidav kõrgetele temperatuuridele ja hakkab umbes 200 °C juures lagunema. Nagu kõik karbonaadid, lahustub malahhiit isegi lahjades hapetes, kuid on vastupidav alustele. Malahhiit kannab värvainete indeksis tähiseid PG 39 (Pigment Green 39) ja C.I. 77492. Malahhiidi kasutus värvipigmendina ulatub väga kaugetesse aegadesse, arvatavasti on see vanim tuntud roheline pigment. Esineb juba maalingutel Vana-Egiptuse haudades alates 4. dünastiast. Lääne-Euroopa maalikunstis kasutati malahhiiti enim 15. ja 16. sajandil. Pigmendi saamiseks peenestati looduslik mineraal ja pesti saadud pulber veega läbi. Hieronymus Bosch. Püha Christophorus. Õli puutahvlil, 15. sajandi lõpp. Roheline maastik on malahhiidiga maalitud kollase ookri taustale Raffael. Sixtuse madonna. Rohelised eesriided on maalitud malahhiidiga, mida on toonitud pliivalge, söe ja auripigmendiga https://colourlex.com/project/malachite/ "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. november 2019. Vaadatud 2. detsembril 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Valerio Magrelli

Valerio Magrelli (sündinud 1. jaanuaril 1957 Roomas) on itaalia luuletaja. "Luule DNA. Il Dna della poesia" (tõlkinud Maarja Kangro ja Kalju Kruusa; Tallinn: Koma, 2006) "Jää vait, müra!" (tõlkinud Maarja Kangro; Nähtamatu Ahv 2023)
Vsevoložski rajoon

Vsevoložski rajoon on haldusüksus Venemaal Leningradi oblastis. Asub Karjala kannasel. Rajoonis on 10 linnalist asulat ja 9 valda. Suuremad asulad on Vsevoložsk, Sertolovo, Kudrovo, imeni Morozova, Novoje Devjatkino, Kuzmolovski, imeni Sverdlova, Murino, Romanovka, Toksovo ja Dubrovka. Q126709394
Limoniit

Limoniit on pruuni või kollakat värvi raudoksiidide ja -hüdroksiidide segu. Limoniiti on peetud mineraaliks, mille keemiline koostis on 2Fe2O3·3H2O. Peamiseks limoniidi koostisosaks on mineraal götiit. Limoniit tekib rauda sisaldavate mineraalide keemilisel murenemisel. Näiteks sooraud on limoniitse koostisega. Ka lateriit koosneb suurel määral limoniidist.
Aukštojas

Aukštojas (leedu Aukštojas, Aukštasis kalnas 'kõrge mägi') on Leedu kõrgeim punkt. Asub Medininkai kõrgustikul, Valgevene piiri lähedal, 24 km kaugusel Vilniusest kagu pool. Kõrgus merepinnast on 293,84 m. Juozapinė
Friedrich Pacius

Friedrich Pacius (rootsipäraselt Fredrik Pacius) (19. märts 1809 Hamburg – 8. jaanuar 1891 Helsingi) oli saksa päritolu muusik (eelkõige viiuldaja), helilooja ja dirigent. Ta elas aastatel 1828–1834 Stockholmis. Alates 1834. aastast elas ta Soomes. Teda on kutsutud soome muusika isaks. Ta on kirjutanud kolm ooperit, sümfoonia ja viiulikontserdi. Friedrich Pacius viisistas 1848. aastal Johan Ludvig Runebergi luuletuse "Vårt Land". Sellest on hiljem saanud Soome ("Maamme"), Eesti ("Mu isamaa, mu õnn ja rõõm") ja liivlaste ("Min izāmō") hümni viis. Paciuse kuju on Kaisaniemi pargis. Pacius on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule. Seija Lappalainen. "Rahvustunde viisistaja Fredrik Pacius" – Teater. Muusika. Kino nr 2/1991, lk 84–86 Jussi Lehtonen. "Fredrik Pacius: Saksa helilooja – Soome ja Eesti rahvushümni autor". Soome keelest tõlkinud Katrin Raid – Akadeemia 1995 nr 2, lk 247–258
ERKA

ERKA on mitmetähenduslik lühend. Eesti NSV Riiklikud Kunstiansamblid Eesti Riigi Keskarhiiv
Sobhuza II

Sobhuza II (22. juuli 1899 – 21. august 1982) oli Svaasimaa ülempealik alates 1899. aastast ja kuningas alates 1968. aastast. Tema isa oli Ngwane V. Ngwane V suri 10. detsembril 1899, kui Sobhuza oli mõne kuu vanune, ja kuni 21. detsembrini 1921 valitses regendina tema vanaema Labotsibeni Gwamile Mdluli. Ajal, kui Sobhuza oli ülempealik, sai Svaasimaa 6. septembril 1968 Suurbritannialt iseseisvuse. 12. aprillil 1973 tühistas Sobhuza põhiseaduse ning saatis parlamendi laiali, pannes aluse absoluutsele monarhiale.
Giuseppe Garibaldi (C 551)

Giuseppe Garibaldi (C 551) on Itaalia lennukikandja, kuni 2009. aastani Itaalia sõjalaevastiku Marina Militare lipulaev. Laeva ehitamist alustati 1981. aasta märtsis Monfalcone laevatehases Trieste lahes. Vette lasti ta 11. juunil 1983. Teenistusvalmiks sai ta 30. septembril 1985. Laeval on 4 Fiat COGAG gaasiturbiini, mis on ehitatud General Electricu litsentsi põhjal ja mis pakuvad võimsust 60 MW. Laeva 2 sõukruvi annavad laevale maksimumkiiruse 30 sõlme, mida aga pidevalt hoida ei saa. Kiirusega 20 sõlme võib laev läbida 7000 meremiili ehk 13 000 km. Laeva relvastuse hulka kuulub palju elektroonilise sõja vahendeid, sealhulgas radarivastased seadmed, segajad ja valgustusraketid. Laeval võib paikneda kuni 16 AV-8B Harrier II tüüpi lennukit (Itaalia armeele kuulub selliseid ainult 15) või 18 "Agusta" kopterit. Lennurada on 4° kaldu, 174 m pikk ja 30,4 m lai. Pärast Teist maailmasõda keelati Itaalial omada sõjalaevastikku. Sellepärast nimetati teda ehitamise ajal lennukikandja-ristlejaks. Kuni 1988. aastani olid laeval maandunud üksnes Itaalia kopterid ja NATO ühisõppuste ajal ka Suurbritannia õhujõudude lennukid Harrier. 1989 kaotati sõjalaevastiku omamise keeld ja Itaalia merevägi omandas lennukid, mis alaliselt "Garibaldil" seisid. Laeva kodusadam on Taranto. Laev on nime saanud Itaalia vabadusvõitleja Giuseppe Garibaldi järgi. pikkus 180,2 m laius 30 m süvis 8,2 m veeväljasurve 10 000 t (tühilastis), 13 850 t (täislastis) kiirus 30 sõlme
Eesti Goethe-Gümnaasium

Eesti Goethe-Gümnaasium oli Eesti Goethe Seltsi alternatiivne haridusprogramm aastatel 1988–1991. Gümnaasium kutsuti ellu 1988. aastal Tartus ametliku hariduse lünkade täitmiseks. Gümnaasiumis tutvustati õpilasi ainetega, mis ametlikus hariduses puudusid või olid puudulikud: filosoofia, teoloogia, psühholoogia, loogika, klassikalised keeled, reaalteaduste (füüsika, bioloogia, matemaatika) areng kultuuriloolises perspektiivis jne. Eesti Goethe-Gümnaasium oli üle-eestiline õppekeskus, kus võisid õppida keskkooli viimaste klasside ja kõrgkoolide esimeste kursuste õpilased. Seltsi piiratud võimalusi arvestades sai korraga tegeleda vaid paarikümne noore inimesega. Seetõttu tuli 326 soovija vahel korraldada kahevooruline konkurss. Lõpuks õppis EGG-s 26 gümnasisti kõigist Eestimaa paigust. Õppeaasta oli jagatud kolmeks ühenädalaseks loengusessiooniks, millest igaüks käsitles mingit üldisemat teemat. Sessioonide vahel toimusid regulaarselt ainepäevad. Põhiline õppetöö vorm loengusessioonide vahel oli gümnasistide iseseisev töö, millest nad kirjalikult teada andsid. Oma uurimuste ja arvamuste avaldamiseks ilmus gümnasistide ja õppejõudude tarvis uudislehe tüüpi väljaanne EGG toimetised. EGG tähtsaim eesmärk oli anda noortele inimestele võimalus suhelda Eesti intelligentsiga ja vahendada isiklikke kontakte. Esimese õppeaasta kavas oli põgus tutvus eri teadusalade olulisemate probleemidega tänapäeval, lähem tutvumine saksa klassikalise filosoofiaga (Kant, Fichte, Hegel) ja ladina keele algkursus. Psühholoogia ajaloost ja analüütilisest filosoofiast pidas neli loengut Rootsi gümnaasiumiõpetaja Viktor Konsa. Augustis 1989 toimunud kristlikku teoloogiat käsitleval sessioonil viibis EGGi külaline Londonist, anglikaani kiriku pastor revd. Stephen J. Knowers, kes esines kolme loenguga. Järgnevatel õppeaastatel jätkusid pikemad loengusarjad loogikast ja füüsika ajaloost. Loenguid pidasid ka õpilased ise. Eesti Goethe Seltsi gümnaasium oli markantne ja pretsedenti loov sündmus ülemineku Eestis. Jõudumööda andsid nad oma panuse Eesti kultuurilisse taasühinemisse Euroopa ning kogu tsiviliseeritud maailmaga.
Aleksandr Tšekalin

Aleksandr Pavlovitš Tšekalin (Александр Павлович Чекалин; 25. märts 1925 praegune Tula oblasti Suvorovi rajoon, Peskovatskoje küla – 6. november 1941 Lihvin, praegu Tšekalin) oli vene partisan. Alates 1938. aastast elas ta vanematega Lihvini linnas. Koolis jõudis ta lõpetada 9 klassi. Aastal 1939 astus ÜLKNÜ-sse. Ta astus 1941. aastal rinde lähenedes vabatahtlikuna hävituspataljoni ning pärast linna okupeerimist partisanisalka "Peredovoi". Ta osales salga operatsioonides. Ta käis sageli luurel ning tegutses radistina. Kord hävitas tema visatud granaat Saksa sõdureid täis auto. Sakslased vahistasid ta ühe operatsiooni ajal, kuid tal õnnestus põgeneda. Novembri alguses ta haigestus raskelt ning salga komissar lubas tal minna ravile külas asuva usaldusisiku juurde. Et sakslased said tema asukoha teada, vahetas ta asukohta, minnes sugulaste juurde teise külla. Tema sealne asukoht reedeti tundmatu isiku poolt. Öösel võeti ta kinni, kusjuures ta heitis kinnivõtjate pihta granaadi, mis ei lõhkenud. Ta viidi staapi, kus teda piinati. Ta ei andnud ühtki tunnistust. 6. novembril poodi ta Lihvini keskväljakul üles. Tema surnukeha rippus võllas üle 20 päeva. 4. veebruaril 1942 anti talle postuumselt Nõukogude Liidu kangelase aunimetus. Aastal 1944 nimetati Lihvini linn Tšekaliniks. Aastal 1958 püstitati talle seal mälestussammas. Mitmes linnas nimetati tema auks tänavaid ja koole. Чекалин Александр Павлович
Harjavalta linn

Harjavalta on linnaks nimetatav kohaliku omavalitsuse üksus Soomes Satakunta maakonnas. Area of Finland's municipalities 2023-01-01 Population growth biggest in nearly 70 years Harjavalta koduleht
Abja-Vanamõisa

Abja-Vanamõisa ehk Tümpsi on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Abja valda. Küla on esmamainitud 1583. aastal, kui lõppes Liivi sõda. Abja-Vanamõisalt on pärit Johan Ludri. Abja-Vanamõisa külas asuvad Abja Linavabriku 1990. aastate alguses seiskunud tööstushooned. Abja Linavabriku, mis oli esimene soojaveeleotamisega linavabrik Tsaari-Venemaal, rajas insener Mats Kissa. Abja-Vanamõisas oli Vanamõisa mõis (saksa keeles Friedrichsheim). Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 25.04.2024. http://metaweb.stat.ee/get_classificator_file.htm?id=3765296&siteLanguage=et
Kupriit

Kupriit on vaske sisaldav oksiidne mineraal.
Krüsoberüll

Krüsoberüll on mineraal. Keemiline valem: BeAl2O4. Kasutatakse peamiselt vääriskivina, tuntud ka aleksandriidina.
Krüoliit

Krüoliit on valge või värvitu monokliinne mineraal. Keemiline valem: Na3AlF6. Krüoliit on harvaesinev mineraal. Peamiseks leiukohaks on olnud pegmatiidid Igivtutis Gröönimaal. Mineraali on kasutatud alumiiniumi tootmisel.
Illiit

Illiit on savimineraal. Keemiline valem: KyAl4(Si8-y,Aly)O20(OH)4, kus y<2, tavaliselt umbes 1,5. Illiit, smektiit ja vermikuliit on savimineraalid, mis kristallstruktuuri poolest sarnanevad vilkudega. Neist kõige lähedasem vilkudele, eriti muskoviidile, on just illiit, sest põhiliseks kihtidevaheliseks katiooniks on kaalium. Illiiti ongi mõnikord nimetatud hüdrovilguks, sest ta sisaldab rohkem vett kui muskoviit. Vilkudest erineb illiit veel selle poolest, et esineb savimineraalile tüüpiliselt vaid kuni 2 μm suuruste kristallidena. Puhas illiit on haruldane mineraal. Tavaliselt esineb ta segakihilise illiit-smektiidina. Illiiti tekib diageneesi ja mitmesuguste silikaatsete kivimite keemilise murenemise tulemusena. Segakihiline illiit-smektiit on levinuim savimineraal settekivimeis.
Vaška

Vaška on jõgi Euroopas Venemaal. Algab soost. Voolab valdavalt põhja ja loodesse. Suubub vasakult Mezenisse. Pikkus 605 km, valgla 21 000 km².
Atlase mäed

Atlas on ida–läänesuunaline mäestik Aafrika loodeosas. See eraldab Sahara kõrbe Vahemerest ja Atlandi ookeanist. Mäestik on umbes 2500 km pikk ja ulatub läbi kolme riigi – Maroko, Alžeeria ja Tuneesia. Mäestik koosneb edela–kirdesuunalistest ahelikest (Kesk-Atlas, Kõrg-Atlas, Antiatlas, Telli Atlas, Sahara Atlas), kõrgplatoost ja tasandikest. Kõrgeimad tipud asuvad Marokos, Kõrg-Atlase ahelikus – Toubkal (4167 m), Ouanoukrim (4089 m) ja M'goun (4071 m). Põhiline asustus kogu piirkonnas koosneb berberi küladest.
Gloobus

Gloobus on sfäär, mille pinnal on kujutatud mõne sfäärilise taevakeha, tavaliselt Maa kaart. Kaart võib olla otse sfääri pinnale joonistatud või graveeritud, kuid enamasti on ta kantud gloobusele paberist, plastist või muust materjalist segmentidena. Gloobust kasutatakse enamasti õppevahendina, et näitlikustada Maa kuju ning mandrite, riikide jms suurusvahekordi, millest lamedale paberile kantud projektsioonidest moonutatud kaardid võivad jätta vale ettekujutuse. Gloobusi kasutatakse ka ruumikaunistusena. Gloobustel võib kujutada ka muid taevakehi ja isegi tähistaevast. Gloobus oli antiikajal esmajoones öötaeva kujutis. Sellena vastas ta Anaximandrose ettekujutusele. Gloobusi koostasid paljud astronoomid ning kandsid puust, kivist või metallist valmistatud kerale üha täpsemini mõõdetud tähtkujusid. Antiiksete gloobuste ümber oli kaks rõngast: horisont ja meridiaan. Gloobust kasutati koolis tähtkujude õpetamiseks ja astroloogias tähtede seisu seletamiseks. Niisugustest gloobustest on säilinud näiteks 2. sajandi keskpaigast pärinev vanema skulptuuri marmorkoopia Farnese Atlas, mis kujutab Atlast kandmas kera, millel on kujutatud 48 klassikalisest tähtkujust 41 või 42. 4. sajandil eKr sai gloobus astronoomia muusa Urania tunnusesemeks. Gloobuse kui maakera kujutise valmistas teadaolevalt esimesena Krates Mallusest, kes elas Kiliikias, 2. sajandil eKr. See gloobus ei ole säilinud. Gloobust kui maakera kujutist kasutati antiikajal harva, peamiselt valitseja võimu sümbolina. Esimesena hakkas gloobust selles tähenduses kasutama Demetrios Poliorketes, hiljem ka Rooma keisrid. Võimu sümbolina arenes gloobusest välja riigiõun. 9. sajandi alguses koostasid maakera gloobuse Abbassiidide kaliifi Al-Ma'mūni heaks töötanud kartograafid. 1267 valmistas maakera gloobuse pärsia astronoom Jamal ad-Din Pekingis. Need ei ole aga säilinud. Vanima säilinud gloobuse valmistas saksa kartograaf Martin Behaim 1492 Nürnbergis. 1507 valmistas Martin Waldseemüller esimese gloobuse, millel on kujutatud Ameerikat. "Antiigileksikon, 1. kd., lk. 168
Galeniit

Galeniit on raske sulfiidne mineraal, keemilise ainena plii(II)sulfiid. Galeniit (PbS) on peamine pliimaak.
Graciosa (Kanaari saared)

Graciosa on saar Atlandi ookeanis. Kanaari saartest väikseim asustatud saar. Pindala 27 km². Saar on künklik, kõrgus kuni 266 meetrit. Kuulub Hispaaniale.
Gro Harlem Brundtland

Gro Harlem Brundtland (sündinud 20. aprillil 1939 Bærumis) on Norra poliitik, diplomaat ja arst, rahvusvahelise jätkusuutliku arengu ja tervishoiu liider. Ta on olnud Norra peaminister ja juhtinud Maailma Terviseorganisatsiooni. Ta on lõpetanud 1963. aastal Oslo Ülikooli doktorikraadiga ja 1965. aastal Harvardi Ülikooli magistrikraadiga. Aastail 1974–1979 oli ta Norra keskkonnaminister ning 1981. aasta oktoobris sai temast esimene Norra naispeaminister. Brundtland oli Norra peaminister ka 9. maist 1989 kuni 16. oktoobrini 1989 ning 3. novembrist 1990 kuni 25. oktoobrini 1996, mil uueks peaministriks sai Thorbjørn Jagland. 1992. aastal loobus Brundtland Norra Töölispartei juhtimisest. Peaministrina toetas Brundtland Norra liitumist Euroopa Liiduga, kuigi tema parteis oli nii selle pooldajaid kui ka vastaseid. Kuid 1994. aastal toimunud rahvahääletusel hääletas 52,2 protsenti valijatest liikmesuse vastu. Gro Harlem Brundtland oli Maailma Keskkonna- ja Arengukomisjoni (WCED) eesistuja; seda komisjoni kutsutaksegi tihti Brundtlandi komisjoniks. Ametis olles arendas tema juhitud kabinet jõudsasti edasi maailma jätkusuutlikku arengukontseptsiooni. 1987. aastal avaldas kabinet aruande "Our Common Future" ("Meie ühine tulevik"). Brundtlandi kabinet aitas läbi viia ka 1992. aastal Rio de Janeiros toimunud ÜRO Keskkonna- ja Arengukonverentsi. Mais 1998 valiti Brundtland Maailma Tervishoiuorganisatsiooni direktoriks. Sel alal seadis ta pikaajalised eesmärgid ning asutas Commission on Macroeconomics and Healthi, mille juhiks valiti Jeffrey Sachs – komisjon tegeles peamiselt vägivalla kui ühe suurima tervishoiuprobleemi lahendamisega. Populaarteaduslik ajakiri Scientific American nimetas Brundtlandi 2003. aastal aasta poliitikuks, kuna tema kiire ja koordineeritud tegevus aitas vältida ülemaailmset SARS-i epideemiat. 21. juulil 2003 sai uueks Maailma Tervishoiuorganisatsiooni juhiks Jong-Wook Lee. 2006. aastal kuulus ta ühendusse Panel of Eminent Persons, kes kontrollisid UNCTAD-i tööd. Tema tegevusest poliitikuna on kirjutanud kronoloogia Brundtlandi abikaasa Arne Olav Brundtland. Bestselleriks saanud raamatud on "Married to Gro" ja (selle järg) "Still married to Gro". 1994 – Karl Suure auhind 2002 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks 2002 – valiti USA Meditsiiniakadeemia välisliikmeks 2008 – Thomas Jeffersoni arhitektuurimedal 2004. aastal Briti ajalehes The Financial Times ilmunud edetabelis "Viimase 25 aasta kõige mõjukamad eurooplased" platseerus ta neljandale kohale. Teda edestasid paavst Johannes Paulus II, Mihhail Gorbatšov ja Margaret Thatcher. Jane Ford: "International Leader in Environmental Issues to Receive 2008 Thomas Jefferson Foundation Medal in Architecture" University of Virginia School of Architecture, 15. veebruar 2008