laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Stig Rästa

Raul-Stig Rästa (sündinud 24. veebruaril 1980 Tallinnas) on eesti muusik (laulukirjutaja, kitarrist, laulja, produtsent). Ta oli Outloudzi solist ja oli kitarrist ansamblis Traffic. 2002. aastal asutas koos Tomi Rahula ja Ithaka Mariaga ansambli Slobodan River. Tema uusim[viide?] projekt on poistebänd Beyond Beyond[viide?] ja Kisma[viide?]. Rästa on osalenud 10 korda Eesti Laulul. 2014. aastal saavutas tema ansambel Traffic lauluga "Für Elise" kolmanda koha. Aasta hiljem võitis ta koos Elina Borniga esitatud lauluga "Goodbye to Yesterday" Eesti Laulu 2015 ja pääses esindama Eestit 2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, kus saadi 7. koht. Võistluse Eesti Laul 2016 võitis Stig Rästa osalusel loodud laul "Play", mida esitas Jüri Pootsmann. Lugu esindas Eestit 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, kuid poolfinaalist edasi ei pääsenud. Võistluse Eesti Laul 2019 võitis Stig Rästa osalusel loodud laul "Storm", mida esitab Victor Crone. Lugu esindas Eestit 2019. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Saadi 20. koht. Stig Rästa kuulub aastast 2022 erakonda Eesti 200. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 1142 häält ning ei osutunud valituks. 2011. aastal valiti Stig Rästa R2 Aastahiti raames unistuste bändi kitarristiks. 2023. aastal andis president Alar Karis talle Valgetähe V klassi teenetemärgi. 2015 "Minu Kennedy" (Rasta Meedia, 205 lk) 2019 "Hakitud kalamari" (Rasta Meedia, 230 lk) Stig Rästa abikaasa on 2017. aastast Karina Rästa. Neil on kaks tütart: 2017. aastal sündinud Lumi ja 2018. aastal sündinud Sadu. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuni 2010. Vaadatud 4. veebruaril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "President annab tänavu 167 riiklikku teenetemärki". ERR. 6. veebruar 2023. Vaadatud 6. veebruar 2023. "Kroonika". "Kroonika". Stig Rästa andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles)
Nikolai Kruuse

Nikolai Kruuse (23. juuni 1892 Otepää vald, Tartumaa – 17. juuni 1942 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast) oli eesti advokaat. Ta õppis 1913–1917 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas. Nikolai Kruuse oli aastail 1924–1940 vandeadvokaat Rakveres. 1939. aastal valiti ta ka Rakvere linnavolinikuks. Vangistati NKVD poolt Rakveres 14. juunil 1941, mõisteti surma ja hukati.
Martin Kutti

Martin Kutti (Martin-August Kutti; 8. märts 1888 Talli vald, Pärnumaa – 1941 Nõukogude Liit) oli Eesti vandeadvokaat. Aastail 1917–1919 oli ta Rakvere linnapea, aastail 1921–1940 advokaat Rakveres. Hariduse sai Pärnu gümnaasiumis (lõpetas 1908. aastal) ja Peterburi ülikoolis, kus 1912. aastal lõpetas õigusteaduskonna. Ülikooli lõpetamise järel töötas advokaadiabina. Aastail 1917–1919 oli Martin Kutti Rakvere linnapea. 1919. aastast oli ta Viljandi-Pärnu rahukogu piirkonnas jaoskonnakohtunik. Sama aasta sügisel valiti Rakvere-Paide rahukogu alaliseks liikmeks ja 1920. aasta 13. veebruaril sai ta rahukogu abiesimeheks. 1921. aastal lahkus rahukogu abiesimehe kohalt ja hakkas Rakveres vannutatud advokaadiks. Ta oli noorkotkaste Viru maleva vanem ja Rakvere Veeremängu Seltsi asutajaliige. 6. juunil 1930 tunnustati teda Kaitseliidu Kotkaristi V klassi teenetemärgiga. Martin Kutti mõrvati NKVD poolt 1941. aasta suvel (küüditati 14. juunil 1941) enne sõja algust. Teistel andmetel vahistati ööl vastu 28. juulit 1941 ja samal aastal ööl vastu 5. augustit viidi vanglast minema. Martin Kutti oli abielus Amanda-Marie Uhlbergiga ja neil oli kolm last. Poeg Eerik Kutti mobiliseeriti 1941. aasta suvel Punaarmeesse, kus suri metsatöödel; poeg Martin Kutti mobiliseeriti samuti 1941. aasta suvel Punaarmeesse, jõudis 1945. aastal haavatuna tagasi Eestisse ja suri 10. juunil 1989 Tartus; tütar Karin Kull suri 85-aastaselt Kanadas. "Advokaat M. Kutti 50-aastane". Postimees (1886-1944). 7. märts 1938. Lk 7. Vaadatud 25. augustil 2018. "Leinateateid". Teataja: poliitika, kultuuri, ühiskonna- ja noorteprobleemide häälekandja. 19. august 1989. Lk 11. Vaadatud 25. augustil 2018. "Martin Kutti 50-aastane". Virumaa Teataja. 7. märts 1938. Lk 5. "117 kotkaristi jagati wälja". Kaja. 11. juuni 1930. Lk 2. "Kommunistide veretöö Rakveres: Ühe tragöödia 50-a. aastapäevaks". Teataja. 18. jaanuar 1969. Lk 3. "Rakverlased, kes küüditati Venemaale". Virumaa Teataja (1925-1940). 30. august 1941. Lk 1. Vaadatud 25. augustil 2018. "Karin Kull (Kutti)". Geni. Vaadatud 25. augustil 2018. Foto: Martin Kutti Foto: Martin Kutti abikaasa jt Võsul suvitamas Foto: Martin Kutti suvepuhkusel Itaalias
Eugen Käärik

Eugen Käärik (1877 – juuli 1940 Tallinn) oli eesti advokaat. 1909. aastal kandideeris ta Tallinna linnavolikogu valimistel Eesti-Vene ühenduse nimekirjas ja valiti linnavolinikuks. Ta võeti advokatuuri 1919. aastal. Aastatel 1927–1932 oli ta vandeadvokaat Viljandis, 1932–1938 Lüganusel ja seejärel kuni 1940. aastani Tallinnas. Ta osales seltskondlikus tegevuses, oli Lootuse seltsi esimees. 1938. aastal (61-aastaselt) abiellus ta Jaan Poska venna Gabriel Poska lese Lydia Poskaga. Tallinna linnavalimistel on edumeelne Eesti-Vene ühendus võidu saanud. Postimees, 9. jaanuar 1909 Pulmad intelligentide vanade kodus. Esmaspäev, 22. oktoober 1938
Johannes George

Johannes Edward George (4. jaanuar 1895 Kastre-Võnnu vald, Tartumaa – 9. oktoober 1964 Oldenburg) oli eesti advokaat. Ta lõpetas aastal 1921 Tartu Õhtuühisgümnaasiumi. Aastatel 1921–1922 õppis ta Tartu ülikooli arstiteaduskonnas, aastatel 1922–1925 õigusteaduskonnas, mille lõpetas. Ta oli Korporatsioon Fraternitas Estica vilistlane. Johannes George osales Vabadussõjas, oli 1928–1933 vandeadvokaat G. Soosaare abi ja 1933–1940 vandeadvokaat Tallinnas. 1941. aastal asus ta järelümberasujana Saksamaale, teenis Saksa sõjaväes ja oli Nõukogude sõjavangis. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk. 179
Arthur Gabler

Arthur Gabler (12. september 1855 Kunda – 6. veebruar 1920 Tallinn) oli Eesti advokaat. Ta lõpetas 1881. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna, Korporatsioon Estonia vilistlane. Ta oli aastail 1883–1889 Eestimaa ülemmaakohtu ja Tallinna rae advokaat ning Viru-järva ja Lääne meeskohtute sekretär, alates 1889. aastast kuni surmani vandeadvokaat Tallinnas. 1919. aastal oli ta Vannutatud Advokaatide Nõukogu asutajaliige.
Peeter Ahman

Peeter Ahman (11. juuli 1891 Karula vald, Võrumaa – 13. juuni 1945 Unametsa, Suislepa, Viljandimaa) oli eesti advokaat. Ta lõpetas 1923. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Ta osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, oli 1922–1924 Tartu-Võru rahukogu kohtuameti kandidaat Tartus, 1924–1930 jaoskonnakohtunik Võrus ja Otepääl, 1930–1940 vandeadvokaat Otepääl. geni.com
Artur Frommhold Beek

Artur Frommhold Beek (20. detsember 1881 Tartu – 31. jaanuar 1938 Tallinn) oli eesti advokaat. Ta lõpetas 1907. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Ta oli 1908–1919 vandeadvokaat Pärnus ja Tartus, 1919–1929 Tallinnas. 1919. aastal Vannutatud Advokaatide Nõukogu asutajaliige.
Nasari Belousov

Nasari Belousov (ka Nazar Beloussov; 19. oktoober 1895 Tartu – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eesti advokaat. Ta lõpetas 1931. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Ta võitles Loodearmee koosseisus Vene kodusõjas ja Eesti sõjaväes Vabadussõjas. 1932–1938 oli Nasari Belousov vandeadvokaat Georg Posti abi ja 1938–1940 vandeadvokaat Tartus. Vangistati Tartus 2. oktoobril 1940 ja viidi Venemaale. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Julius Ridal

Julius Ridal (kuni 1940. aastani Julius Bergstein; 25. jaanuar 1910 Rae vald, Harjumaa – 29. aprill 2004) oli eesti advokaat. Ta lõpetas aastal 1928 Jakob Westholmi Gümnaasiumi, õppis aastatel 1929–1933 Tartu Ülikoolis õigusteadust ja lõpetas ülikooli. Ta oli Korporatsioon Fraternitas Estica vilistlane. Ta oli aastatel 1934–1935 vandeadvokaat Ernst Jürmanni abi, aastatel 1935–1938 vandeadvokaat Elmar Sonini abi ja aastatel 1938–1940 vandeadvokaat Tallinnas. Aastal 1944. aastal põgenes ta Rootsi, hiljem siirdus sealt Kanadasse, kus suri. Tema abikaasa oli Tallinna linnapea Anton Uessoni tütar Anna Uuesoo. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk. 545
Riikide loend alkoholitarbimiste järjekorras

See lehekülg loetleb riigid alkoholitarbimise järgi (puhas etüülalkohol liitrites inimese kohta aasta jooksul) Maailma Tervishoiuorganisatsiooni (WHO) andmetel. WHO metodoloogias arvestati inimesi alates 15. eluaastast. Kõigis veergudes on kasutatud 2005. aasta andmeid, v.a veergudes "Ametlik" ja "Kokku". Veerus "Ametlik" on keskmine ametlik alkoholitarbimine aastatel 2003–2005. Mitteametlik tarbimine arvutati välja empiiriliste uuringute ja eksperdihinnangute alusel. Veerg "Kokku" on kahe esimese veeru summa. Neli viimast veergu näitavad 2005. aasta ametliku alkoholitarbimise jagunemist alkoholiliigi järgi: "Õlu" tähendab linnaseõlut, "Vein" tähendab viinamarjaveini, "Kange alkohol" tähendab destilleeritud jooke ja "Muu" tähendab kõiki muid alkohoolseid jooke. Väärtusi on korrigeeritud turiste puudavate andmetega üksnes maades, kus turistide arv aastas on vähemalt võrdne elanike arvuga. Põhja-Korea, Maldiivide, Marshalli saarte, Monaco, Montenegro ja San Marino kohta andmed puuduvad. Alkohoolne jook Alkoholism http://www.who.int/substance_abuse/publications/global_alcohol_report/msbgsruprofiles.pdf Россияне стали употреблять меньше алкоголя, сообщил главный нарколог
Alexander von Bodisco

Alexander Ferdinand von Bodisco (21. oktoober / 1. november 1795 Tallinn – 6./18. november 1862 Tallinn) oli Venemaa sõjaväelane (kindralmajor) Ta sai 1831. aastal Ostrołęka lahingus haavata. 26. septembril / 8. oktoobril 1824 abiellus ta Kasaris Kasari mõisa pärija Euphrosine von Baranoffiga. Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Alexander von Bodisco (1861–1923)

Alexander Eduard Woldemar von Bodisco (20. oktoober/1. november 1861 Kasari mõis, Läänemaa – 18. aprill 1923 Tallinn) oli Eesti advokaat ja Kasari mõisnik. Ta lõpetas 1886. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna (cand. jur.). 1886–1889 oli ta Viru-Järva meeskohtu sekretär ja Eestimaa ülemmaakohtu advokaat Tallinnas, 1891–1923 vandeadvokaat samas. 1918. aastal küüditati ta bolševike poolt Siberisse, pääses samal aastal tagasi. 1919. aastal oli ta Vannutatud Advokaatide Nõukogu asutajaliige. Peale Kasari mõisa kuulus temale veel Pavlovka mõis Suwałki kubermangus. Eestimaa Rahukohtu-ametite kandidaadid., Tallinna Sõber, nr. 41, 6 oktoober 1889 Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Arwed Brock

Arwed Robert Arthur Brock (29. juuni 1895 Pihkva – surmaaeg teadmata Saksamaa) oli Eesti advokaat. Ta lõpetas aastal 1917 Novgorodi Aleksandri Gümnaasiumi, õppis aastal 1917 Peterburi Ülikoolis ja aastatel 1920–1924 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, mille lõpetas. Ta oli Korporatsioon Neobaltia vilistlane. Ta osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, oli aastatel 1924–1931 vandeadvokaat Max Wohlfeili ja aastatel 1931–1933 vandeadvokaat Erich Beicki abi, aastatel 1933–1940 oli ta vandeadvokaat Tartus. 1940. aastal asus ta Saksamaale, oli 1940–1944 kohtuametnik Stargradis, 1944–1945 teenis Saksa sõjaväes. 1945–1954 oli ta Nõukogude sõjavang, hiljem kohtuametnik Münchenis. Rohelise Risti teine järk. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk. 38
Hasselblatt

Hasselblatt oli rootsi päritolu Eesti- ja Liivimaa vaimulikesuguvõsa. Esimeks suguvõsa esindajaks Eestis oli Isaac Svenonis Hasselblatt (1608–1682), kes oli Noarootsi koguduse pastor ning Saarte-Lääne praost. Hasselblattide sugupuu, mille esitamiseks on kasutatud de Villiers/Pama süsteemi (en) A Isaac Svenonis Hasselblatt(1608–1682), Noarootsi koguduse pastor ning Saarte-Lääne praost B Christian Hasselblatt (1653–1718), Noarootsi koguduse pastor ning Saarte-Lääne praost C1 Isaac Hasselblatt (1680–1742), Tallinna Toomkiriku rootsi koguduse abipastor, mitme koguduse pastor Rootsis C2 Carl Friedrich Hasselblatt (1701–1730), Noarootsi ning Reigi koguduse pastor ja Saarte-Lääne abipraost C3 Gustav Ernst Hasselblatt (1705–1766), Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse pastor D1 Peter Anton Hasselblatt (1751–1795), Hageri koguduse pastor E1 Gustav Hasselblatt (1787–1863), Viru-Nigula koguduse pastor, Narva-Alutaguse praost F1 Friedrich Hasselblatt (1815–1870), Karuse Margareeta koguduse pastor F2 Eduard Hasselblatt (1820–1889), Kambja koguduse pastor, Võru praost G1 Arnold Hasselblatt (1852–1927), ajakirjanik ja ajaloolane H1 Meinhard Eduard Nathanael Hasselblatt (1888–1966), keemik I1 Arnold Hasselblatt (1929–), farmakoloog H2 Werner Hasselblatt, poliitik G2 Carl Paul Martin Hasselblatt (1853–1903), Juuru koguduse pastor, Ida-Harju praost H1 Eduard Hasselblatt (1885–1956), jurist H2 Bruno Hasselblatt (1886–1951), Tallinna Jaani koguduse pastor, Tallinna praostkonna abipraost, pastor Poolas ja Saksamaal I1 Theodor Hasselblatt (1921–2009), vaimulik J1 Cornelius Hasselblatt (1960–), Groningeni ülikooli soome-ugri keelte ja kultuuride professor. I2 Bruno Hasselblatt, vaimulik I3 Gunnar Harald Hasselblatt (1928–1997), teoloog J1 Boris Hasselblatt (1961–), matemaatik G3 Johannes Hasselblatt (1861–1934), Pärnu Eliisabeti koguduse pastor, Pärnu praostkonna praosti kohusetäitja G4 Richard Hasselblatt, ajaloolane ja bibliotekaar E2 Otto Johann Hasselblatt (1790–1833), Ridala koguduse pastor Lehed Eestis – tüvi Rootsis. Esmaspäev, 4. veebruar 1939, nr.5, lk. 4.
Hans Erjapea

Hans Erjapea (1. august 1870 Juuru kihelkond – 26. juuli 1931) oli eesti advokaat. Hans Erjapea sündis Juuru kihelkonnas Hõreda mõisavalitseja pojana. Esialgse hariduse sai ta Juuru kihelkonnakoolis, lõpetas Tallinna Aleksandri Gümnaasiumi ning asus 1891. aastal õppima Peterburi ülikooli õigusteaduskonda, mille lõpetas 1894. aastal. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta mõnda aega Peterburi ringkonnakohtus, kuid läks üle advokatuuri ja töötas advokaadina kuni opteerimiseni Eestisse. Mõnda aega oli ta Peterburis opteerimiskomisjoni nõunik, hiljem aga esimehe kohusetäitja. Hans Erjapea oli tegev Peterburi eesti seltskonna elus, toetades sageli Peterburis õppivaid kaasmaalastest üliõpilasi ning oli tegev Peterburi eesti üliõpilasorganisatsioonide ellukutsumisel. 1923. aastast kuni surmani oli ta vandedvokaat Tallinnas. Ta kuulus EÜS Põhjala vilistlaskokku ja oli valitud auvilistlaseks. Tema tütar oli Alice Erjapea (1921. aastast Beševic), üks esimesi Eesti Välisministeeriumi ametnikke ning hilisem klaveriõpetaja ja professor Belgradis. "Hans Erjapea. In memoriam". Päewaleht, nr. 203. 29. juuli 1931. Vaadatud 22.11.2021. "Uuemad teated". Postimees : Pärnu väljaanne. 25. jaanuar 1922. Vaadatud 23.11.2021. Pillak, Peep (detsember 2008). "Eesti 90-aastane välisministeerium". Diplomaatia, nr 46. Vaadatud 22.11.2021.
Anton Elias

Anton Elias (1. veebruar 1899 Tuhalaane vald, Viljandimaa – 21. detsember 1971 Dubravlag, Mordva ANSV) oli eesti jurist, vallavanem ja metsavend. Ta lõpetas 1926. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. 1929–1931 oli ta vandeadvokaat Voldemar Klausi abi Tartus ja talu omanik, Saksa okupatsiooni ajal Tuhalaane vallavanem ja Omakaitse liige. Alates 1944. aastast varjas ta end August Piibu nime all, arreteeriti 5. märtsil 1958 Lodja külas, mõisteti Eesti NSV Ülemkohtu poolt Vene NFSV kriminaalkoodeksi §58-1a ja §58-11 alusel 19. mail 1958 25 aastaks vangilaagrisse. Ei kuulunud ühegi amnestia alla. Suri Mordva ANSV-s Dubravlagis 21. detsembril 1971. Tema vend oli Jõhvi jaoskonnakohtunik Peeter Elias (1909–1984). TÜ üliõpilased http://www.ra.ee/vau/ ERAF.130SM https://www.memoriaal.ee/otsing/?q=Anton+elias&f=all http://ais.arhiiv.ee/et/description_unit/list/?filter%5Bterm%5D=Elias%2C+Anton&filter%5BdigitizationId%5D=ALL
Robert Gernhardt (advokaat)

Robert Gernhardt (15. september 1899 Väike-Kambja mõis, Tartumaa – 1. veebruar 1945 Posen) oli Eesti advokaat. Ta õppis 1920–1924 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kaubandusosakonnas ja 1924–1927 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Robert Gernhardt osales Vabadussõjas, oli 1927–1936 vandeadvokaat Roman Birkenbergi abi, 1936–1939 vandeadvokaat Tallinnas. 1939. aastal siirdus ta ümberasujana Saksamaale. 1945. aasta veebruaris kuulus ta Volkssturmi, langes. Tema poeg Robert Gernhardt (1937–2006) oli saksa kunstnik ja kirjanik. geni.com
Gerhard Greinert

Gerhard Richard Paul Greinert (11. juuli 1898 Äksi kirikumõis, Tartumaa – 3. juuni 1971 Erlangen, Saksamaa) oli Eesti advokaat. Ta lõpetas aastal 1917 Tartu Aleksandri Gümnaasiumi, õppis aastatel 1917–1918 ja 1920–1923 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, aastatel 1923–1927 aga õigusteaduskonnas, mille lõpetas. Ta oli Korporatsioon Fraternitas Academica vilistlane. Ta osales Balti rügemendi koosseisus Vabadussõjas, oli 1928–1930 vandeadvokaat Walter Kraffti abi Paides, 1930–1933 vandeadvokaat E. v. Maydelli abi Järva-Jaanis, 1933–1939 vandeadvokaat Tartus. Siirdus ümberasujana Saksamaale, oli 1940–1944 kohtunik Brombergis (praegu Bydgoszcz, Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas), 1944–1945 teenis Saksa sõjaväes, oli 1948–1956 kohtunik Osterwaldis. Tema isa Leberecht Georg Traugott Greinert oli Äksi Andrease koguduse õpetaja. Nii onu Friedrich Adolf Greinert kui ka onupoeg Ernst Adolf Greinert olid Anseküla Maarja koguduse õpetajad. Greinert Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk. 51
NSV Liidu Ministrite Kabinet

NSV Liidu Ministrite Kabinet (vene keeles Кабинет Министров СССР) oli NSV Liidu kõrgeim täidesaatev valitsusorgan 1991. aasta jaanuarist septembrini. See allus Nõukogude Liidu presidendile. Ministrite Kabinet moodustati 26. detsembril 1990 vastuvõetud NSV Liidu seaduse nr 1861-I "NSV Liidu konstitutsiooni (põhiseaduse) muudatustest ja täiendustest seoses riigijuhtimise süsteemi täiustamisega" alusel senisest NSV Liidu Ministrite Nõukogust. Kabineti loomisel arvestas president NSV Liidu Föderatsiooninõukogu arvamuse ning NSV Liidu Ülemnõukogu nõusolekuga. See koosnes NSV Liidu peaministrist, tema asetäitjatest ja ministritest. Kabineti töös tohtisid otsustava hääleõigusega osaleda NSV Liidu liiduvabariikide juhid. Kuna Ministrite Kabinet osales 1991. aasta suvel augustiputšina tuntud riigipöördekatses, tõstatas president NSV Liidu Ülemnõukogu ees 24. augustil küsimuse Kabinetile usalduse avaldamisest (presidendi ukaas 24. augustist 1991 nr УП-2461). 28. augustil 1991 avaldas Ülemnõukogu kogu Ministrite Kabineti koosseisule umbusaldust (otsus nr 2367-I. Errumineku ajaks ei olnud Kabineti moodustamine veel lõppenud: NSV Liidu Ministrite Nõukogust täitsid endiselt oma kohustusi ja polnud uude Kabinetti määratud lennutööstuse minister Apollon Sõtšov, välismajandussuhete minister Konstantin Katušev ning Riikliku Rahvahariduse Komitee eesistuja Gennadi Jagodin. NSV Liidu Riikliku Rahvusküsimuste Komitee esimees puudus sootuks. 5. septembrist 1991 lõpetati Kabineti volitused NSV Liidu seadusega nr 2392-I "NSV Liidu riigivõimu- ja juhtimisorganeist üleminekuperioodil", selle asemele loodi NSV Liidu Vabariikidevaheline Majanduskomitee, ent põhiseadusse vastavaid parandusi ei tehtud. Государственная власть СССР. Высшие органы власти и управления и их руководители. 1923—1991 гг. Историко-биографический справочник./Сост. В. И. Ивкин. Москва, 1999. Ведомости Съезда народных депутатов СССР и Верховного Совета СССР, 1991 г. NSV Liidu seadus 20. märtsist 1991 nr 2033-I "О Кабинете Министров СССР"
Karl von Gyldenstubbe

Karl von Gyldenstubbe (18/30. oktoober 1862 Tallinn – oktoober 1944 Posen) oli Eesti kohtunik ja advokaat. Ta oli Venemaa Senati sekretär, 1909–1917 Peterburi Kohtupalati liige, 1918 rahukohtunik Tallinnas, 1919–1934 Kohtupalati liige, hiljem ka tsiviilosakonna juhataja. 14. juunil 1919 juhatas ta Ringkonnakohtu liikmena Vannutatud Advokaatide Nõukogu asutamiskoosolekut Tallinnas Ringkonnakohtu hoones (praeguse aadressiga Pärnu maantee 7). Ise oli ta vannutatud advokaat aastail 1934–1939. Asus ümberasujana Saksamaale. 6. jaanuaril 1903 abiellus ta Sophie von Mengdeniga. Väljavõte Saaremaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Werner Hasselblatt

Werner Richard Karl Hasselblatt (22. juuni 1890 – 24. jaanuar 1958 Lüneburg) oli baltisaksa jurist ja poliitik. Tema isa Arnold Hasselblatt oli ajaloolane ja ajakirjanik. Ta õppis Tartus Zeddelmanni erakoolis ja Riias von Eltzi eragümnaasiumis. Aastatel 1908–1912 õppis ta Tartu ülikoolis õigusteadust (lõpetas). Aastatel 1912–1914 oli ta kohtuameti kandidaadiks Tveris ja Petrikowis (Poolas). Aastal 1914 oli ta Nordlivländische Zeitungi toimetaja ja aastal 1915 oli ta Tartu linnavalitsuse linnanõunik. Aastal 1915 saadeti ta Siberisse, kust ta pääses Tartusse tagasi aastal 1918, saades rahukohtunikuks. Ta oli Tartu kodukaitse ja Balti pataljoni asutajaliikmete seas, viimase koosseisus võttis ta aastatel 1918–1920 osa Vabadussõjast. Aastast 1920 oli jälle ametis juristina Tartus. Aastatel 1923–1932 võttis ta osa Riigikogu II, III ja IV koosseisu tööst. 1932. aastal kolis elama Saksamaale (Berliini) ja muutis väga oluliselt poliitilist orientatsiooni. Tõusis kiirelt Saksamaad valitseva partei mõjukaks tegelaseks, eksperdiks kellel oli lähedane side natsionaalsotsialistide ladvikusse kuuluvate inimestega. Werner Hasselblatti tütar Christiane, oli abielus baltisakslasest Kieli ülikooli prof. Dietrich Andre Loeberiga (1923-2004). Erik Thomson: Werner Hasselblatt. Köllen, Bonn 1990 (Arbeitshilfe / Bund der Vertriebenen, Vereinigte Landsmannschaften und Landesverbände; 57), ISBN 3-925103-32-5. Jörg Hackmann: Werner Hasselblatt (1890–1954). In: Gert von Pistohlkors, Matthias Weber (Hrsg.): Staatliche Einheit und nationale Vielfalt. Festschrift für Prof. Dr. Michael Garleff zum 65. Geburtstag. Oldenbourg, München 2005 (Schriften des Bundesinstituts für Kultur und Geschichte der Deutschen im Östlichen Europa; 26), ISBN 3-486-57819-7, S. 175–205. Hellmuth Weiss: Hasselblatt, Werner Richard Karl. In: Neue Deutsche Biographie (NDB). Band 8, Duncker & Humblot, Berlin 1969, ISBN 3-428-00189-3, S. 43 f. (Digitalisat).
Emil Hagemann

Emil Alexander Wilhelm Hagemann (10. september 1900 Tartu – surma aeg ja koht teadmata) oli Eesti advokaat. Ta lõpetas 1927. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna, Korporatsioon Neobaltia vilistlane. Ta osales Balti rügemendi koosseisus Vabadussõjas, oli 1928–1936 vandeadvokaat Erich Beicki abi, 1936–1939 vandeadvokaat Võrus. Siirdunud Saksamaale, oli ta kuni 1944. aastani kohtunik Krotoschinis, 1944–1945 teenis Saksa sõjaväes, oli 1945–1949 Siemeni DP-laagri ametnik Lüneburgi lähedal, alates 1949. aastast kohtuametnik Uelzenis. https://www.geni.com/people/Emil-Alexander-Hagemann/6000000081870841025?through=6000000081870476080 http://www.ra.ee/apps/andmed/index.php/matrikkel/view?id=3119&_xr=eNpLtDK0qs60MrBOtDKGMIqtDI2slIpSC0tTi0v0ExNLS5SAYpZWSrmJJUWZ2dmpOSC%252BiZWSsYGBKYhpaKVUCKUNlaxrawEf3xhc
Kristjan Haho

Kristjan Haho (5. veebruar 1877 Oonurme, Oonurme vald, Virumaa – 18. detsember 1937 Oonurme, Tudulinna vald, Virumaa) oli eesti kohtunik ja advokaat. Ta lõpetas 1913. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Ta oli advokaat Rakveres ja Tallinnas, 1919. aastal rahukohtunik Tallinnas, Asutava Kogu liige, 1920–1932 vandeadvokaat Tallinnas. 1935–1937 elas ta halvatuna Oonurmes, kus suri. Haud Rakvere linnakalmistul
Arnold Harju

Arnold Harju (24. veebruar 1902 Rogosi vald, Võrumaa – 20. jaanuar 1982 Mõisaküla) oli eesti advokaat. Ta lõpetas aastal 1923 Võru Rahvahariduse Seltsi Poeglaste Gümnaasiumi. Õppis aastatel 1923–1927 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, mille lõpetas cum laude. Osales Vabadussõjas, 1927–1930 oli notari abi, 1930–1936 vandeadvokaat Vidrik Kakko abi Võrus, 1936–1941 samas vandeadvokaat, 1945–1966 Abja linavabriku plaaniosakonna juhataja. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk. 281