laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lillo

Lillo on perekonnanimi. Kõige levinum on perekonnanimi Lillo Tšiilis, kus selline nimi oli 2014. aastal rohkem kui 14 000 inimesel. Eesti oli nime kandjate arvult maailmas 9. kohal. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lillo 163 inimesel: 86 mehel ja 77 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lillo meeste puhul 1020. kohal ja naiste puhul 1330. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Lillo vanuserühmas 55–59, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 2,36. Nimi oli kõige sagedasem Põlva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 12,31 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Kodavere, Rannu, Võnnu ja Maarja-Magdaleena kihelkondades, Võrumaal Rõuge ja Põlva kihelkonnas, Läänemaal Hanila kihelkonnas, Harjumaal Jõelähtme kihelkonnas ning Viljandimaal Pilistvere kihelkonnas üheksal korral nimeks Lillo. Nimede eestistamisel võeti Lillo 1936. aastal uueks perekonnanimeks isiku poolt, kelle perekonnanimi oli varem Malin. Nimi Lillo vahetati ühe isiku poolt 1939. aastal nime vastu Randmäe. Erik Lillo, eesti spordiajakirjanik (1944–) Indrek Lillo, eesti vandeadvokaat (1977–) Kalev Lillo, eesti poliitik (1966–) Merike Lillo, eesti pedagoog (1944–) George Lillo, inglise näitekirjanik (1693–1739) Giuseppe Lillo, itaalia helilooja (1814–1863) Surname Lillo. Vaadatud 9.7.2023. Statistikaamet: Nimede statistika (Vaadatud 9.7.2023) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Lillo. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Lillo. Lillo statistikaameti andmebaasis
Georg Gustav von Wrangell (1662–1734)

Georg Gustav von Wrangell (1662–1734) oli Rootsi sõjaväelane, mõisnik, aadlik, ooberstleitnant ja vabahärra, kes osales Põhjasõjas. Georg Gustav von Wrangell sündis 13./17. septembril 1662 Tallinnas. Tema vanemad olid Hermann von Wrangell ja Anna Dorothea von Tiesenhausen. 1685. aastaks oli ta saanud kapteniks, mil läks lühikeseks ajaks sõjateenistusest ära. Edasi teenis ta Hollandis asuvas Rootsi armees. Põhjasõja algul sai ta Järvamaa jalaväerügemendis majoriks. Sama aastal sai ta selles üksuses ooberstleitnandiks. 1703. aastal sai ta Nõo maakaitseväepataljoni juhatajaks, samal aastal muudeti see jalaväepataljoniks. Wrangell oli 1704. aastal Tartu garnisonis ning alistus linnaga samal aastal. 1714. aastal oli Wrangell Liivimaa Landrat-i liige. 1723. aastal loovutas Wrangell isalt päritud Selja, Toolse ja Vara mõisad 14 000 rubla eest Carl Johann von Wrangellile. Georg Gustav von Wrangell suri 14. septembril 1733 Koigis (teiste allikate järgi 1734 Saadjärvel). Georg Gustav von Wrangell abiellus 1686. aastal Agnes Elisabeth von Ferseniga. Pärast eelmise naise surma abiellus ta Sabina Sidonia von Paykulliga. Viimasena abiellus Wrangell 1715. aastal Elisabeth Margareta von der Pahleniga. Esimesest abielust sündisid Hermann Gustav, Carl Johann, Hans ja Augusta Helena. Teisest abielust Georg Gustav ja Gerhard Johann. "Georg Gustaf Wrangel af Ludenhof, till Brackelshof". Vaadatud 08.07.2023. "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Vaadatud 08.07.2023. "Swedish Colours from Enlisted and Militia units in the Baltic provinces 1700-1710" (PDF). Vaadatud 08.07.2023. "Nõmmküla mõis". Vaadatud 08.07.2023. "Wrangel af Ludenhof No. 55". Vaadatud 08.07.2023.
Gerhard Johann von Plater

Gerhard Johann von Plater (1658–1728) oli Rootsi sõjaväelane ja ooberstleitnant, kes sõdis Põhjasõjas. Gerhard Johann von Plater sündis 1658. aastal Johann von Plateri ja Margaretha von Woldecki perre. 1680. aastal astus Plater sõjaväeteenistusse. 1701. aasta 9. juunil sai ta Sangaste maakaitseväepataljonis ooberstleitnandiks. Hiljem vahetas ta aga üksust ning sai 1707. aasta 12. jaanuaril Liivimaa aadlilipkonnas ooberstleitnandiks. Ta osales Rootsi Venemaa sõjakäigul ning langes 1709. aastal Perevolotšna all vangi. 1717. aastal naasis ta Liivimaale ning läks viis aastat hiljem erru. Gerhard Johann Plater suri 1728. aastal. Gerhard Johann von Plater abiellus kaks korda (esimene naine oli Sofia Elisabeth von Sternstrahl). Abielust sündisid Gerhard Johann, Carl Magnus, Friedrich Fabian, Gerhard Johann ja Carl Magnus. "Gerhard Johann von Plater". Vaadatud 08.07.2023. "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Vaadatud 08.07.2023.
Mogotša

Mogotša (vene keeles Могоча) on linn Venemaal Taga-Baikali krais, Mogotša rajooni halduskeskus. Mogotša asub Amazari jõe ääres, Tšitast ligikaudu 460 km idakirdes. Linna läbib Siberi raudtee. Mogotša tekkis 1910. aastal raudtee-ehitajate asulana. Aleviks sai Mogotša 1938. aastal ja linnaks 1950. aastal. Могоча "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 8. juulil 2023
Lošarik

AS-31 (teistel andmetel AS-12; vene keeles АС-31, АС-12), tuntud hüüdnimega Lošarik («Лошарик») on Venemaa salajane luureotstarbeline tuumaallveelaev. Allveelaeva sisemuses on seitse sfäärilist titaankambrit (läbimõõduga 6 m). Esimesed viis neist on mehitatud ja omavahel ühendatud, viimased kaks on omavahel ühendatud ning sisaldavad tuumareaktorit ja muid seadmeid. Lošarik projekteeriti Leningradis asunud konstrueerimisbüroos Malahhit (projekti peakonstruktor Juri Konovalov). Allveelaeva ehitamist alustati 1988. aastal Severodvinskis asuvas masinaehitusettevõttes Sevmaš. Lošarik lasti vette 1995. aastal. Allveelaeva pikkus on 70 m ja laius 7 m. Laskumissügavus 1000 m. Meeskonnas on 25 liiget. 1. juulil 2019 puhkes allveelaeval tulekahi, milles hukkus 14 meeskonnaliiget. NR-1 Главная » 2019 » Лошарик, ставший новым "Курском" (обзор). lebed.com, 3. juuli 2019 Spy Submarine: Russia's AS-31 Losharik. hisutton.com, 18. juuli 2021 Barentsi merel põlenud alus võis olla Venemaa salajane luureallveelaev „Lošarik”. delfi.ee, 4. juuli 2019 Атомную миниподлодку "Лошарик" восстановят по новому проекту "Малахита". rg.ru, 22. juuni 2021
Anton Luts

Anton Luts (ka Anton Lutsu; 24. oktoober (vkj, teistel andmetel 24. september) 1853 Are küla, Uuemõisa vald, Pöide kihelkond – 11. november (vkj) 1897) oli eesti rahvusliku liikumise juhte Saaremaal. Luts sündis Are külas Lutsu talus. Ta õppis Goldingeni õpetajate seminaris ning töötas hiljem Kuressaare Eeskujuliku Kihelkonnakooli juhatajana. Ta kuulus Eesti Kirjameeste Seltsi, oli Eesti Aleksandrikooli liikumise aktivist ning kuulus 1881. aastal ajalehe Valgus nõukokku. Ta oli ka üks Kuressaare Eesti Seltsi asutajaid ja selle aktiviste. Luts oli seega üks väheseid aktiivseid rahvusliku liikumise tegelasi Saaremaal.[viide?] Ta on maetud Tornimäe kalmistule. Kuressaares on Anton Lutsu tänav. Anton Lutsu 150 saaremaa.ee Luts Anton TLÜAR rahvusbibliograafia isikud
Jalutorovsk

Jalutorovsk (vene keeles Ялуторовск) on linn Venemaal Tjumeni oblastis, Jalutorovski rajooni halduskeskus. Jalutorovsk asub Toboli jõe ääres, Tjumenist ligikaudu 70 km kagus. Linna läbib Siberi raudtee. Asula rajati 1659. aastal tatarlaste linnuse Javlu-Tura kohale. Linnaõigused sai Jalutorovsk 1782. aastal. Ялуторовск Большая российская энциклопедия 2004–2017. Vaadatud 8. juulil 2023
EPTA

EPTA võib tähendada: Eesti Psühhoteraapia Assotsiatsioon Eesti Klaveriõpetajate Ühing European Pulsar Timing Array
Keio Kits

Keio Kits (sündinud 27. juulil 1989) on endine Eesti kesk- ja pikamaajooksja. Tema jooksukarjäär kulmineerus võistlemisega 2011. aasta Ostrava noorsoo EM-il 1500 m jooksus, kus ta saavutas 10. koha ajaga 3:52,92. Aasta hiljem võitis ta suurjooksu ümber Viljandi järve, mille raames korraldati sel aastal ka Eesti murdmaajooksu meistrivõistlused. Kitse koduklubid on olnud Viljandi Vastupidavusalade Klubi Staier, Eesti Maaülikooli Spordiklubi ja Spordiklubi Jooksupartner. Tema treener on olnud Enn Sellik. "sporditulemused, Keio Kits". sport24.ee. Vaadatud 8. juulil 2023. "Keio KITS | Profile | World Athletics". World Athletics. Vaadatud 8. juulil 2023. Hiiemaa, Ann (17. juuli 2011). "Keio Kits sai noorsoo EMil 10. koha". Sakala - Postimees. Vaadatud 8. juuli 2023. Keio Kits sai Tšehhis Ostravas peetavatel Euroopa noorsoo meistrivõistlustel 1500 meetri jooksus 3.52,92ga 10. koha. "Järvejooksu võitis Keio Kits". Sakala - Postimees. 1. mai 2012. Vaadatud 8. juulil 2023. Keio Kitse sõnul pigistas ta rajal endast kõik, ent läbi elatud kannatused korvas ihaldatud suurjooksu võit. Hiiemaa, Ann (12. juuni 2011). "Keio Kits täitis 1500 meetri jooksus noorsoo EM-normi". Sakala - Postimees. Vaadatud 8. juuli 2023. Kuus Eesti jooksjat võistles täna Soomes Tamperes Eliittikisat võistlusel, kus parima etteaste tegi Enn Selliku õpilane Keio Kits, kes sai 1500 m jooksus isikliku rekordiga 3.45,92 teise koha. Keio Kits Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Jaan Lõvi

Jaan Lõvi (6. november 1853 – 15. september 1939) oli eesti koolmeister. Lõvi sündis Viljandimaal Vana-Võidus. Ta õppis Viljandi kihelkonnakoolis ning oli seejärel koolmeister Türi kihelkonnas Retlas. Ta lõi seal laulu- ja mängukoori ning asutas raamatukogu. Samuti oli ta Eesti Postimehe ja Sakala kirjasaatja ning kuulus Eesti Kirjameeste Seltsi. 1886. aastal läks ta tülli kohaliku kirikuõpetajaga ja pidi koolmeistri ametist loobuma. Samal aastal surid ka ta naine ja kaks tütart. Lõvi suutis aga saatuselöökidest üle olla ning alustas uut elu, rajades Türile uue koolimaja, kus ta ise juhatajaks hakkas. 1911. aastal rajas ta ka Türi linnasetööstuse. Lõvi lõi kaasa ka Türi seltsielus ning juhatas laulu- ja pasunakoore. Ta on maetud Türi Kesklinna kalmistule. Tema poeg oli ajakirjanik Oskar Lõvi (1903–1942).
Theodor Koik

Theodor-Rudolf Koik (2. jaanuar 1888 Türi – 4. november 1941 Likino, Verhoturjelagi laager, Sverdlovski oblast) oli Eesti õpetaja, koolijuht ja poliitik. Lõpetas 1900. aastal kohaliku kihelkonnakooli ja 1907. aastal Tallinna Reaalkooli. Asus 1909. aastal Tartu Ülikooli matemaatikat õppima, läks 1910. aastal Peterburi Ülikooli, mille lõpetas 1912. aastal. Tartu Ülikooli lõpetas ta 1916. aastal. Ta oli aastatel 1913–1918 Viljandi Eesti Haridusseltsi Tütarlaste Gümnaasiumi matemaatika ja loodusloo õpetaja, 1917. aastal Viljandi linnavalitsuse sekretär ja 1918. aasta detsembrist 1919. aasta juulini Viljandi maakonna haridusosakonna juhataja. Kuulus aastatel 1917–1919 Eesti Sotsialistide-Revolutsionääride Parteisse ja valiti Asutavasse Kogusse, kuid loobus kohast paari päeva järel. Koik oli aastatel 1919–1940 Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumi direktor, olles ühtlasi ka Viljandi Progümnaasiumi ja Viljandi Kaubanduskeskkooli direktor. Ta õpetas matemaatikat ja kosmograafiat. Ta avaldas kolm matemaatikaõpikut: "Elementaarne algebra", "Matemaatika õpperaamat kesk- ja kutsekoolidele I-II". Ta määrati 1940. aastal juhtima Paide keskkooli. 1941. aastal küüditati ta NKVD poolt Siberisse, suri nõukogude vangilaagris. Alates 1917. aastast oli ta abielus Minna Alide Kuusega. Neil oli tütar Juta-Virgu ja poeg Nurmi-Eerik. "Vilistlased meenutavad heldimusega kunagist direktorit Theodor Koiki". Arhiiv. 5. jaanuar 2008. Vaadatud 8. juulil 2023. "Viljandi Linnaraamatukogu tegemised, lugemissoovitused ja maakonna kodulugu: 2. jaanuar - VLRK 110: Õpetaja ja koolijuht, Viljandi Esimese Lugemisringi tegija Theodor Koik". Viljandi Linnaraamatukogu tegemised, lugemissoovitused ja maakonna kodulugu. 2. jaanuar 2018. Vaadatud 8. juulil 2023. Kommunismiohvrite andmebaas
Gubkinski

Gubkinski (vene keeles Губкинский) on linn Venemaal Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas. Linn asub Lääne-Siberi madalikul Pjakupuri jõe vasakul kaldal, põhjapolaarjoonest ligikaudu 200 km lõuna pool. 16 kilomeetri kaugusel linnast on Purpe raudteejaam Tjumen–Surgut–Novõi Urengoi raudteeliinil. Gubinski asutati 1986. aastal seoses uute naftamaardlaste kasutuselevõtuga. Aleviks sai Gubinski 18. aprillil 1988. Linnaõigused anti Gubkinskile 1996. aastal. Linn on saanud nime geoloog Ivan Gubkini (1871–1939) auks. Губкинский "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 8. juulil 2023 Губкин Иван Михайлович Их имена - наша гордость. Vaadatud 8. juulil 2023
Henry Bryant Bigelow' okeanograafiamedal

Henry Bryant Bigelow' okeanograafiamedal (inglise keeles Henry Bryant Bigelow Medal in Oceanography) on Woods Hole Oceanographic Institutioni (WHOI) teadusauhind silmapaistvate saavutuste eest mereuuringute valdkonnas. Auhind asutati 1960. aastal ja on nimetatud WHOI esimese direktori (1930–1940) Henry Bryant Bigelow' järgi. Seda auhinda on välja antud ebaregulaarselt. 1960 – Henry Bryant Bigelow 1962 – John C. Swallow 1964 – Bruce C. Heezen 1966 – Columbus O'D. Iselin 1970 – Frederick J. Vine 1974 – Henry M. Stommel 1979 – Wolfgang Helmut Berger 1980 – Holger W. Jannasch 1984 – Arnold L. Gordon 1988 – Hans Thomas Rossby 1992 – Alice Louise Alldredge 1993 – Robert Weller 1996 – Bill J. Jenkins 2004 – David M. Karl Henry Bryant Bigelow Medal in Oceanography. whoi.edu Award Recipients. whoi.edu
Kaugjuhitav allveeaparaat

Kaugjuhitav allveeaparaat ehk kaugjuhitav allveeliikur (inglise keeles remotely operated underwater vehicle; lühend ROV) on iseliikuv süvavette sukelduv mehitamata allveeaparaat. Kaikō ROV Victor 6000 Jaapani kaugjuhitav allveeaparaat ROV DOLPHIN-3K muuseumieksponaadina Nagoyas USA kaugjuhitav allveeaparaat CURV-21 Kaikō ROV Victor 6000
Mehitamata allveeaparaat

Mehitamata allveeaparaat ehk mehitamata allveeliikur (inglise keeles unmanned underwater vehicle; lühend UUV) on allveeaparaat, mis võib vee all töötada ilma inimese vahetu osavõtuta. Kaugjuhitavad allveeaparaadid (ROUV või ROV) Autonoomsed allveeaparaadid (AUV)  Mehitamata allveeaparaat – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Autonoomne allveeaparaat

Autonoomne allveeaparaat ehk autonoomne allveeliikur (inglise keeles autonomous underwater vehicle; lühend AUV) on torpeedot meenutav mehitamata allveeaparaat, ka allveerobot, mis liigub vee all eesmärgiga koguda mingit teavet, näiteks põhja topograafia kohta või takistuste ja esemete olemasolu kohta põhjas. Seadme toiteallikaks on laetavad akud. Teatud tüüpi autonoomsed allveeaparaadid on võimelised sukelduma kuni 11 km sügavusele (Nereus, Vitjaz D). AUV-sid kasutatakse veealuste objektide monitoorimiseks (näiteks torujuhtmete jälgimiseks), aga ka veealuste miinide otsimiseks ja kahjutuks tegemiseks. Allveeliugur Klavessin 1R Nereus Pluto Plus Poseidon REMUS Scorpio ROV Seafoxi droon Theseus Vitjaz D Torpeedo  Autonoomne allveeaparaat – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Woods Hole Oceanographic Institution

Woods Hole Oceanographic Institution, lühend WHOI on Ameerika Ühendriikides Massachusettsi osariigis Woods Hole'is asuv sõltumatu mittetulundusorganisatsioon, juhtiv okeanograafia valdkonna uurimis- ja haridusasutus. WHOI asutati 1930. aastal. Rakenduslik ookeanifüüsika ja insenerindus Bioloogia Geoloogia ja geofüüsika Merekeemia ja geokeemia Merepoliitika Füüsikaline okeanograafia Woods Hole Oceanographic Institutioni struktuuri kuulub seitse keskust ning üle saja labori ja uurimisrühma. RV Atlantis RV Neil Armstrong DSV Alvin Deepsea Challenger Allveeliugurid Jason Nereus REMUS Sentry B. H. Ketchumi auhind Henry Bryant Bigelow' okeanograafiamedal Applied Ocean Physics & Engineering. whoi.edu Labs & Groups. whoi.edu Koduleht
Eriliste teenete eest Eesti kodakondsuse pälvinud inimeste loend

Siin on loetletud isikud, kellele on antud Eesti kodakondsus eriliste teenete eest. Ljudmila Gluškovskaja Savvati Smirnov Maksim Vedernikov Jian Liu Juri Mihhaljov Anatoli Štšura Vassili Romanenko Nikolai Hrustaljov Marina Kossolapova Mihhail Koršunov Aleksei Terentjev Narinder Kumar G. Aswani Kripa Shankar Tripathi Vladimir Antipp Jevgeni Gaitšuk Favzia Hadiullina Vadim Stepanov Nelli Filippova Sergei Vorobjov Ludmila Kanepe Marina Nikonova Vitali Sobolev Ernesto Achille Preatoni Tatjana Manevskaja Hagani Gayibli Ivan Korniitšuk Rašid Abeljanov Ašot Jegikjan Tatjana Romanova-Vorontsova Jüri Järveläinen Vjatšeslav Jelistratov Larissa Netšeporuk Sergei Gluško Gulnara Roll Aleksander Tertsus Sergei Vesselov Robert Gutman Marina Tširkova Ljubov Agapova Jevgeni Rjazin Risto Mikael Teinonen Kirill Litovtšenko Leonid Brjuhov Sergei Ivannikov Lilia Šinkarjova Sergei Tšerkassov Jan Oja Aleksander Gurjanov Irina Mihhaljova Eduard Mäetagas Niina Savinova Tatjana Partõka Sergei Matvijenko Valeri Karkatšov Igor Moškov Sergei Fedosejev Rjašid Izmailov Jekaterina Jegorova Eduard Bretško Dmitri Vorobjov Mihhail Gorjušin Christakis Charalambides (Stefanus) Jevgeni Terentjev Aleksandr Tulchinsky Ivan Kovaljov Sergei Gubarev Vjatšeslav Šlõk Oleg Ilnitski Jaša Kuršubadze Aleksandr Frolov Vjatšeslav Semerikov Dmitry Suur Vladimir Vidjaev Maksim Liksutov Natalia Umarova Philippe Jean-Charles Jourdan Yana Toom Aleksei Aleksejev Anatoli Gruba Tatiana Järvi Sergei Sergejenkov Vladimir Stepanjan Vladimir Šiškov Aleksandr Kaidalov Vjatšeslav Košelev Rustam Aksenenko Tatjana Kivimägi Igor Burlakov Fjodor Kvitš Natalja Baranova Maia Tisler Evhen Tsybulenko Isidor Levin Allikas: Riigi Teataja
Tarko-Sale

Tarko-Sale (vene keeles Тарко-Сале, neenetsi keeles Тарка’ саля, metsaneenetsi keeles Таӆкаӈ' хаӆя) on linn Venemaal Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas, Purovski rajooni halduskeskus. Tarko-Sale asub Pjakupuri jõe ääres selle Aivasedapuri suubumiskoha lähedal, Salehardist ligikaudu 560 km idakagus. Asula on rajatud 1932. aastal. Aleviks sai Tarko-Sale 1976. aastal. Linnaõigused anti Tarko-Salele 2004. aastal. Põhiline majandusharu linnas on nafta ja gaasi tootmine ning ümbertöötlemine. Тарко-Сале "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России
Fredrik Midtsjø

Fredrik Midtsjø (sündinud 11. augustil 1993 Stjørdalis) on Norra jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Pendikspor. Ta alustas jalgpalli mängimist kodulinnaklubis Stjørdals-Blink. 2007. aastal liitus ta Trondheimi Rosenborgiga, mille põhimeeskonnas debüteeris 2010. aastal. 2012. aastal oli ta Rosenborgist laenul Norra esiliigaklubis Ranheim ja 2014. aastal Norra kõrgliigaklubis Sandnes. Rosenborgi põhikoosseisus asus Midtsjø mängima 2015. aastal. Aastatel 2015–2017 tuli ta klubiga kolm korda Norra meistriks. Aastatel 2017–2022 mängis Midtsjø Hollandi kõrgliigaklubis Alkmaari AZ. 2022. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Türgi kõrgliigaklubiga Galatasaray.. Hooajal 2022–23 tuli ta klubiga Türgi meistriks. 2023. aasta septembris siirdus ta samasse liigasse kuuluvasse Pendikspori. Norra jalgpallikoondises mängis Midtsjø aastatel 2016–2022 kokku 11 korda. Koondisedebüüdi tegi ta 24. märtsil 2016 sõprusmängus Eesti vastu. Rosenborg Norra kõrgliiga võit: 2015, 2016, 2017 Norra karikas: 2015, 2016 Mesterfinalen: 2017 Galatasaray Süper Lig: 2022–23 "Midtsjø solgt til AZ". rbk.no (norra). 26. august 2017. Vaadatud 31. oktoobril 2019. "Galatasaray'a hoş geldin Fredrik Midtsjö!". galatasaray.org (türgi). 2. august 2022. Vaadatud 2. augustil 2022. "Fredrik Midtsjö'nün transferi hakkında". Galatasaray S.K. 7. september 2023. Vaadatud 7. septembril 2023.
Avion Express

Avion Express on Leedu ACMI ja lennukiliisingu pakkuja, mille peakontor asub Vilniuses. Ettevõte on osa ülemaailmsest kosmosetööstuskontsernist Avia Solutions Group. Avion Express asutati 2005. aastal Nordic Solutions Air Services nime all. Lennufirma opereeris sel ajal nelja kauba- ja reisilennuki Saab 340. 2008. aastal nimetati ettevõte ümber Avion Expressiks. 2010. aastal ostis Avion Expressi Prantsusmaa investeerimisfirma Eyjafjoll SAS, mille asutas koos teiste investoritega Šveitsi Avion Capital Partners. Avion Express tutvustas 2011. aastal oma esimest Airbus A320, mis oli esimene Leedus registreeritud Airbusi lennuk. Detsembris lisandus lennukiparki veel kaks Airbus A320. 2013. aastal läbis Avion Express edukalt IOSA tegevusohutuse auditi ja sai selle tulemusel IATA registreerimise. Viimane Saab 340 kaubalaev lammutati 2013. aasta märtsis. Kuni 2014. aasta suveni opereeris lennufirma 9 Airbus A320 ja 2 Airbus A319 lennukiparki. Samal aastal asutas Avion Express tütarettevõtte Dominican Wings, odavlennufirma, mis asub Dominikaani Vabariigis Santo Domingos. 2017. aasta suvel tõi Avion Express ettevõtte lennukiparki Airbus A321 lennukid. 2017. aasta juunis teatas Avion Express, et müüs oma 65% osaluse Dominican Wingsis ettevõtte presidendile Victor Pachecole. 2019. aastal asutas Avion Express Maltal asuva tütarettevõtte Avion Express Malta. Ettevõte alustas tegevust sama aasta mais. 2023. aasta juunis opereerib kontsern 36 Airbus A320 ja kolme A321 lennukit. „Avion Express“ restruktūrizavimo planas sulaukė teismo patvirtinimo Avion Express retires its third and final Saab 340(F) freighter „Avion Express“ tolimesnę perspektyvą sieja su Malta Avion Express
Nartkala

Nartkala (vene keeles Нарткала, kabardi-tšerkessi keeles Нарткъалэ) on linn Venemaal Kabardi-Balkaarias, Urvani rajooni halduskeskus. Nartkala asub Naltšikist ligikaudu 22 km idakirdes. Asula rajati 1913. aastal raudteejaama juurde. Esialgu oli asula nimi Dokšukino. Aleviks sai Dokšukino 1938. aastal. Linnaõigused anti Dokšukinole 1955. aastal. Praegust nime kannab linn alates 1967. aastast. Нарткала "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 9. juulil 2023
Tõrnõauz

Tõrnõauz (vene keeles Тырныауз, kabardi-tšerkessi keeles Тырныаууз) on linn Venemaal Kabardi-Balkaarias, Elbruse rajooni halduskeskus. Tõrnõauz asub Baksani jõe ääres, Gruusia piirist ligikaudu 23 km kaugusel, Naltšikist umbes 55 km läänes. Tõrnõauz rajati 1937. aastal balkaari küla Kirhožani kohale seoses volframi ja molübdeeni maagi leiukoha avastamisega. Aleviks sai Tõrnõauz 1939. aastal. Linnaõigused anti Tõrnõauzile 10. juunil 1955. Тырныауз "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 9. juulil 2023
Valeri Tšõbinejev

Valeri Tšõbinjejev (ukraina keeles Валерій Вікторович Чибінєєв; 3. märts 1988 Berdjansk – 3. märts 2022) oli Ukraina sõjaväelane. Hukkus 3. märtsil 2022 Hostomeli linnas Vene vägede vastu võideldes. ГУР МІНОБОРОНИ ПОВІДОМИЛО ПРО ЗАГИБЕЛЬ ТРЬОХ РОЗВІДНИКІВ. СЕРЕД НИХ БУВ І ДЕНИС КІРЄЄВ З ПЕРЕГОВОРНОЇ ДЕЛЕГАЦІЇ (vaadatud: 09.07.2023) Віолетта Кіртока. Пам'яті загиблого 3 березня в бою за Гостомель Героя України Валерія Чибінєєва Джерело: https://censor.net/ua/r3321750 - 05.03.22 (vaadatud: 09.07.2023)
Olimpiu Moruțan

Olimpiu Vasile Moruțan (sündinud 25. aprillil 1999 Cluj-Napocas) on Rumeenia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsja või äärepoolkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Ankaragücü ja Rumeenia jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Universitatea Cluj, mille noortesüsteemiga liitus ta 2008. aastal. Hooajal 2015/16 debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Rumeenia esiliigas. Aastatel 2016–2018 mängis ta Rumeenia kõrgliigas Botoșani ja 2018–2021 FCSB ridades. Hooajal 2020/21 oli ta Rumeenia kõrgliigas enim väravasööte andnud mängija (15) ning ta valiti liigahooaja sümboolsesse koosseisu. 2021. aasta augustis siirdus ta Türgi kõrgliigaklubisse Galatasaray. Hooajal 2022/23 oli ta laenul Itaalia esiliigaklubis Pisa. 2023. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Türgi kõrgliigaklubiga Ankaragücü. Rumeenia jalgpallikoondises debüteeris Moruțan 11. oktoobril 2021 MM-i valikmängus Armeenia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 20. novembril 2022 sõprusmängus Moldova vastu. FCSB Cupa României: 2019–20 Supercupa României: Teine koht 2020