laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Išimbai rajoon

Išimbai rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Išimbai. Rajoonis on 1 linnaasundus, 13 külaasundust, kus on kokku 87 asulat. 2010. aastal oli rajooni elanikest 42,2% venelased, 41,5% baškiirid, 12,3% tatarlased ja 1,8% tšuvašid. http://bashstat.gks.ru/wps/wcm/connect/rosstat_ts/bashstat/ru/statistics/population/, vaadatud 13.03.2019.  Išimbai rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Išimbai rajooni koduleht
Klaanemaa

Klaanemaa (rootsi keeles Lilla Derskogen 'väike Metsküla', eestirootsi hääldus: [lihl deeškun]) oli küla Läänemaal Noarootsi kihelkonnas Metsküla (rootsi keeles (Stora) Derskogen) lähedal. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb Klaanemaa küla ala Lääne maakonna Lääne-Nigula valla Vanaküla piiresse. Küla rootsikeelset nime on mainitud 1615 (Lille-Deerskou) ja eestikeelset nime 1798 (Klanema). Carl Russwurm arvas, et küla eestikeelne nimi on sõna Kivilaanemaa lühendus.
Jermekejevo rajoon

Jermekejevo rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Jermekejevo. Rajoonis on 13 külaasundust, kus on kokku 51 asulat. 2010. aastal oli rajooni elanikest 36,4% tatarlased, 28,6% baškiirid, 14,6% tšuvašid, 11,8% venelased, 3,4% mordvalased ja 3% udmurdid. Q126687602  Jermekejevo rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Jermekejevo rajooni koduleht
Palastvere

Palastvere (allikates ka Palasvere) oli küla Tartumaal Torma kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas. 1977 liideti Palastvere küla Kõnnu külaga. Küla on mainitud 1493 (Pallastever), 1599 (Paliasfer), 1839 (Pallastfer).
Janauli rajoon

Janauli rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Piirneb läänes Udmurtiaga ja põhjas Permi kraiga. Rajooni halduskeskus on Janaul. Rajoonis on 18 külaasundust, kus on kokku 104 asulat. 2010. aastal oli rajooni elanikest 43,3% baškiirid, 22,8% tatarlased, 14,1% udmurdid, 11,7% venelased ja 6,9% marid. http://www.gks.ru/free_doc/doc_2017/bul_dr/mun_obr2017.rar, vaadatud 31.07.2017.  Janauli rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Janauli rajooni koduleht
Ants Sõber

Ants Sõber (30. november 1928 Tudu, Virumaa – 30. juuni 1995 Tallinn) oli eesti helilooja. Aastatel 1942–1945 õppis ta Rakvere 1. Keskkoolis, 1945–1947 Rakvere Õpetajate Seminaris. 1949. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakooli muusikateooria erialal ning samal aastal Tallinna Õpetajate Seminari matemaatika ja füüsika erialal. 1954. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi professor Heino Elleri kompositsiooniklassis. Aastatel 1949–1954 töötas ta Tallinna 1. Keskkoolis matemaatika ja füüsika õpetajana. Pärast konservatooriumi lõpetamist aastatel 1954–1957 töötas ta Eesti NSV Kultuuriministeeriumi Kunstide Valitsuse teatri- ja muusikaosakonna vaneminspektorina, 1957–1970 Eesti Raadio muusikasaadete peatoimetajana. 1970–1973 oli ta Eesti Heliloojate Liidu konsultant, 1973–1988 Estonia teatri direktor. Heliloojana on ta kirjutanud soolo- ja koorilaulutsükleid, vokaalsümfoonilisi teoseid, kaks sümfooniat, kaks orelikontserti, kammerteoseid ja lavamuusikat. Oratoorium "Väehulgad lippudega" (Jaan Krossi luule) Lastekantaadid "Pioneeride suvi", "Poiste laul" ja "Maailm on loodud poiste jaoks" Laulumängud "Kevadpidu metsas" ja "Väikese Mari unenägu" (Liina Raudsiku tekstid) Koorilaulutsüklid "Aafrika laulud", "Kolm kevadist laulu" ja "Seitse sügishetke" Operett "Ristuvad teed" Ooper "Arve Jomm" 1983 Eesti NSV muusika aastapreemia 1987 Eesti NSV teeneline kunstitegelane Nõukogude Eesti muusika. Artiklite kogumik. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1960 Eesti Muusika Infokeskus. Ants Sõber
Männisalu (Väike-Maarja)

Männisalu (aastani 1936 Naraka) oli küla Virumaal Väike-Maarja kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. 1977 liideti Männisalu küla Eipri külaga. 1936 andis Vao valla vallavolikogu külale uue nime (Männisalu) arvatavasti varasema nime (Naraka) halva kõla tõttu; sarnane sõna näiteks närakas. Küla on mainitud 1490 (Diedrich Virkes von Narenkave), 1492 (Narenkane), 1646 (Narrakall), 1844 (Narraka). 1586. aastast on teade, et Naraka küla (Naroga) kuulus Porkuni mõisale.
Metsakuru

Metsakuru on olnud mitme Eesti küla või küla osa nimi: Metsakuru (ka Mõtsakuru) küla Viljandimaal Paistu kihelkonnas Metsakuru (ka Laane) küla Võrumaal Helme kihelkonnas Metsakuru oli[küsitav] Tartumaa Reola küla põhjaosa rahvapärane nimi
Gafuriiski rajoon

Gafuriiski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Krasnousolski. Rajoonis on 16 külaasundust, kus on kokku 95 asulat. 2010. aastal oli rajooni elanikest 46% baškiirid, 22,8% venelased, 21,7% tatarlased ja 7,8% tšuvašid. Q126683534  Gafuriiski rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Gafuriiski rajooni koduleht
Hermani

Hermani on küla Järva maakonnas Järva vallas. Küla moodustati 2015 Käsukonna külast eraldatud alast. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Imavere valda. Küla ajalugu seostub Hermani ehk Vana-Käsukonna mõisaga (saksa keeles Hermannshof). 1920. aastatel moodustati võõrandatud mõisa aladele Hermani (Vana-Käsukonna) asundus, mis 1977 liideti Käsukonna külaga. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 28.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaatori muudatused, vaadatud 16.09.2018. http://www.eki.ee/knn/asmuu.htm (vaadatud 19.02.2016)
Gecko

Gecko on avatud lähtekoodiga brauseri küljendusmootor, mida kasutatakse kõikides Mozilla kaubamärgiga programmides ja selle derivaatides (kaasa arvatud hilisemad Netscape'i väljalasked). C++-is kirjutatuna on Gecko arendatud toetama avatud interneti standardeid. Küljendusmootori lõi Netscape Communications Corporation, nüüd on arendajaks Mozilla Foundation. Gecko võimaldab rikkalikku rakendusliidest, mis teeb selle sobilikuks laiale rollidevalikule internetipõhistes programmides, näiteks veebilehitsejad, sisuesitlus ja klient/server-tüüpi tehnilised võimalused. Põhiliselt kasutatakse seda Mozilla derivaatides, nt Netscape-is ja Mozilla Firefox-is, kuid mujalgi. Gecko on mitmeplatvormiline ning töötab sellistes opsüsteemides nagu Microsoft Windows, Linux ja Mac OS X. Geckot peetakse kõige tuntumaks küljendusmootoriks veebis peale Tridenti (Internet Explorer Windowsile alates 4. versioonist). Järgnevad KHTML (Konqueroris), WebCore (Safari veebibrauseris), Presto (Operas) ja Tasman (kasutab Macintoshi Internet Explorer). Netscape 6.x (ja uuemad) Mozilla Suite Mozilla Firefox SeaMonkey Galeon Epiphany Skipstone Kazehakase K-Meleon Gecko Wiki [en] Gecko FAQ XULRunner Hall of Fame
Mijaki rajoon

Mijaki rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Kirgiz-Mijaki. Rajoonis on 15 külaasundust, kus on kokku 96 asulat. 2010. aastal oli rajooni elanikest 43% baškiirid, 39,6% tatarlased, 9,3% tšuvašid, 6,1% venelased ja 6,1% ukrainlased. Venemaa 2010. aasta rahvaloendus  Mijaki rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Mijaki rajooni koduleht
Härjanurme mõis

Härjanurme mõis (saksa keeles Herjanorm) oli rüütlimõis Kursi kihelkonnas Tartumaal. Mõis rajati vahemikus 1795–1805 Puurmani mõisast eraldatud aladest. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi jääb mõisa ala Jõgeva maakonda Jõgeva valda. http://www.mois.ee/pikknimh.shtml (vaadatud 20.02.2016) Härjanurme mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 20.02.2016) Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 221 [1]. Härjanurme mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Laeva mõis

Laeva mõis (saksa keeles Laiwa) oli rüütlimõis Kursi kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi jääb mõisa ala Tartu maakonda Tartu valda. Mõis asutati 17. sajandil. Mõisat valdasid pikka aega Igelströmid. Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Emil von Wulf. Mõisa historitsistlik kivist peahoone ehitati 19. sajandi teisel poolel. Mõisa peahoone ja mõned kõrvalhooned on säilinud tänapäevani. Kohanimi Laeva hääldub kolmandas vältes. Laeva mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 20.02.2016) Peeter Päll: artikkel "Laeva mõis" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016, lk 297. Maiste, Juhan. Nutt, Nele. Tartumaa mõisad. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 48. Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 221 [1]. Laeva mõis Eesti mõisaportaalis Laeva mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Saduküla mõis

Saduküla mõis (saksa keeles Saddoküll) oli linnamõis Kursi kihelkonnas Tartumaal. 2017. kehtima hakanud haldusjaotuse järgi jääb mõisa ala Jõgeva maakonda Jõgeva valda. 1634. aastast kuulus mõis Tartu linnale. 19. sajandi II poolel ehitatud väheesinduslik ühekorruseline puidust peahoone ning paljud kõrvalhooned on säilinud tänapäevani. Saduküla mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 20.02.2016) Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 221 [1]. Saduküla mõis Eesti mõisaportaalis Saduküla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Geneetiline info

Geneetiline info ehk geneetiline informatsioon (ka: genoomne info) on elusorganismi geenidesse talletatud informatsioon organismi ülesehituse kohta. Geneetilise infona võib käsitleda organismi kogu genoomi või ainult organismi funktsionaalseid geene. Geneetiline info realiseerub geenide avaldumise ehk geeniekspressiooni kaudu. Täpsemini, geneetiliseks informatsiooniks nimetatakse kas organismi (raku) genoomi (DNA) struktuurset informatsiooni, mida saab bittides mõõta, või eellastelt järglastele päranduvat funktsionaalset (tähenduslikku) informatsiooni, mis seisneb organismi (ehituslikes ja käitumuslikes) toimimisoskustes ja mis pole otseselt mõõdetav. Märkus. Vahel aetakse mõiste "geneetiline info" ekslikult segi mõistega "geneetiline kood". Geneetiline kood on võrdlemisi universaalne reeglistik, mille alusel mRNA põhjal valmistatakse proteiine, geneetiline info aga on konkreetsetel organismidel põlvkonniti päranduv struktuurne või funktsionaalne ehitusmuster. genoom genotüüp
Martin McDonagh

Martin McDonagh (sündinud 26. märtsil 1970 Londonis Suurbritannias) on iiri näitekirjanik ja filmirežissöör. Ta on tuntuks saanud eelkõige oma kahe näidenditriloogiaga ("The Leenane Trilogy" ja "The Aran Islands Trilogy") ja kuuldemängudega. Tema näidendeid on ette kantud ka Broawayl ja need on pälvinud auhindu. 2004. aastal tegi McDonagh oma filmirežissööridebüüdi, kui ilmus lühifilm "Six Shooter". Film pälvis 2006. aastal parima lühifilmi Oscari. näidend "The Leenane Trilogy" "The Beauty Queen of Leenane", 1996 "A Skull in Connemara" ,1997 "The Lonesome West", 1997 näidend "The Aran Islands Trilogy" "Inishmaani igerik" (originaalpealkirjaga "The Cripple of Inishmaan"), 1996 "Inishmore'i leitnant" (originaalpealkirjaga "The Lieutenant of Inishmore"), 2001 ""The Banshees of Inisheer" (avaldamata) film "Six Shooters" (2004) film "Palgamõrvarid Brügges" (2008) Martin McDonagh andmekogus IMDb (inglise)
Joshua Slocum

Joshua Slocum (20. veebruar 1844 Mount Hanley – jäi teadmata kadunuks 14. novembril 1909) oli Kanada meresõitja. Slocum oli esimene inimene, kes purjetas üksinda ümber maailma. Tema reis jahil "Spray" toimus 24. aprill 1895 – 27. juuni 1898. Aastal 1900 avaldas ta oma reisist raamatu "Sailing Alone Around the World". Spray oli 11,2 m (36 jalga 9 tolli) pikkune austripüügi luup, mille Slocum ümberehitas. 1900. aastal avaldatud raamatu esikaas Spray Joshua Slocum, The First Man To Sail Around The World, Timeline, youtube.com
Alan Ayckbourn

Alan Ayckbourn (sündinud 12. aprillil 1939) on inglise näitekirjanik ja lavastaja. Eelkõige on ta tuntud tänu oma komöödiatele. Ta on kirjutanud üle 70 näidendi. Ayckbourn on sündinud Londonis ja õppinud erakoolis. Teatritööd alustas ta Scarborough's Stephen Josephi teatris, esmalt näitlejana, kuid peatselt saavutas menu oma komöödiatega, mis esietendusid samas teatris. Stephen Josephi surma järel sai Ayckbournist teatri juht. Ayckbourni näidendid käsitlevad tavaliste keskklassi inimeste pereelu, meeste ja naiste suhteid. Ayckbourni tüüpiline näidend on kommete komöödia, milles tuleb ette koomilisi situatsioone ja paljastuvad tegelaste varjatud saladused. Üks tema tuntumaid töid, 20. sajandi komöödiaklassikasse arvatud "Norman Vallutaja" koosneb kolmest näidendist, millest igaüks näitab üht ja sama nädalalõpu olengut erinevalt kolme osalise silme läbi. 1963 "Round and Round the Garden" ("Kõik aias", Eestis 1967) 1972 "Absurd Person Singular" ("Kallid külalised", Eestis 1992) 1972 "The Norman Conquest" 1973 "Table Manners" ("Norman Vallutaja", Eestis 1985) 1973 "Living together" ("Elades koos") 1975 "Bedroom Farce" ("Abielufarss", Eestis 1991) 1998 "Comic potential" (Koomiline potentsiaal", Eestis 2001) Maailmakirjanduse leksikon : 1000 kirjanikku, 10 000 teost / Tallinn : TEA Kirjastus, c2012, lk 42 Alan Ayckbourni ametlik koduleht Intervjuu Alan Ayckbourniga
Karl Mantzius

Karl Mantzius (20. veebruar 1860 Kopenhaagen – 17. mai 1921 Frederiksberg) oli taani teatri- ja filmilavastaja, näitleja ja ooperilaulja. Karl Mantzius sündis Kopenhaagenis näitleja Kristian Mantziuse peres. Lavadebüüdi suurel laval tegi 1. septembril 1883 Taani Kuninglikus Teatris. Tema esimene roll oli Jerome Ludvig Holbergi näidendis "Erasmus Montanus". 1914. aastal sai temast filmiettevõtte Nordisk Film direktor. Ta lavastas kolm mängufilmi ja osales neis ka näitlejana: "Penge" (1914) "Pavillonens hemmelighed" (1916) "Addys ægteskab" (1916) 1919. aastal mängis ta peaosa Rootsi mängufilmis "Hans nåds testamente". Karl Mantzius andmekogus IMDb (inglise)
Haaslava vald (Kambja kihelkond)

Haaslava vald (saksa keeles Haselau) oli vald Tartumaal Kambja kihelkonnas (teistel andmetel Kambja ja Võnnu kihelkonnas). Valla pindala oli 85 km² ja elanikke oli 1896 (1922. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939. Vallas oli 288 talundit ja need kasutasid 6762 ha maad. Vallamaja asus Kurepalu külas. Vallas asus Haaslava asundus ja Haaslava-nimeline suvituskoht, laevade peatuskoht ja parv Emajõel. 1892 liideti Haaslava vallaga Kriimani vald. Haaslava vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 20.02.2016) Eesti Entsüklopeedia. 3. köide: Ferda–Jaanus. Tartu: Loodus, 1934, lk 603. Eesti nõukogude entsüklopeedia. 3. köide: FILM–ISSÕ. Tallinn: Valgus, 1988, lk 269. Maa-ameti kaardirakendused Haaslava vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Halinga vald (Pärnu-Jaagupi kihelkond)

Hal(l)inga vald (saksa keeles Hallick) oli vald Pärnumaal Pärnu-Jaagupi kihelkonnas. Vallamaja asus tänapäeva Pärnu-Jaagupi aladel. Valla pindala oli 85,5 km² ja elanikke oli 1450 (1922. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939. Vallas oli 254 talundit ja need kasutasid 11 636 ha maad. Vallas asus Halinga asundus ja Halinga küla. 1892 liideti Halinga vallaga Kaelase-Libatse ja Roodi-Vahenurme vald. Maa-ameti kaardirakendused Eesti Entsüklopeedia. 4. köide: Jaapan–Käolina. Tartu: Loodus, 1934, lk 639. Halinga vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 20.02.2016) Eesti nõukogude entsüklopeedia. 3. köide: FILM–ISSÕ. Tallinn: Valgus, 1988, lk 286. Halinga vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Helme vald (Helme kihelkond)

Helme vald (saksa keeles Helmet) oli vald Viljandimaal Helme kihelkonnas ja Valga maakonnas. Vald eksisteeris aastatel 1866–1939. Vallamaja asus tänapäeva Kirikuküla küla aladel. Hiljem ühendati Helme vald Patküla vallaga ja moodustati ühendvald: Patküla-Helme vald. 1894 liideti Helme vallaga Helme kirikuvald. 1921. aastal arvati Helme vald Valga maakonna koosseisu. 1939. aasta vallareformiga moodustati senise Helme valla maa-alast, välja arvatud Purde küla ning Väike-Emajõe ja Pikasilla lähedal asuvate lahustükkide maa-aladest; osaliselt senise Patküla valla maa-alast; osaliselt senise Jõgeveste valla maa-alast; osaliselt senise Lõve valla maa-aladest; osaliselt senise Holdre valla maa-aladest; senise Koorküla valla maa-alast Helme vald. Senise Helme valla Purde küla maa-alast; senise Hummuli valla maa-alast; osaliselt senise Patküla valla maa-aladest; osaliselt senise Jõgeveste valla maa-aladest Hummuli vald. Helme ja Jõgeveste valdla Väike-Ema-jõe ja Pikasilla juures asuvate lahustükkide maa-aladest; senise Leebiku valla maa-alast; senise Riidaja valla maa-alast; osaliselt senise Lõve valla maa-alast; osaliselt senise Patküla valla maa-aladest; osaliselt senise Suislepa valla maa-aladest; osaliselt senise Kärstna valla maa-aladest Põdrala vald. Helme vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 20.02.2016) Maa-ameti kaardirakendused Eesti Entsüklopeedia. 6. köide: Muther–Rakitse. Tartu: Loodus, 1936, lk 615. Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938 Helme vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Emmaste vald (Emmaste kihelkond)

Emmaste vald (saksa keeles Emmast) oli vald Haapsalu kreisi ja Lääne maakonna Emmaste kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1950. Vallamaja asus Metsalauka külas. Vallas asus ka Emmaste asundus. Vallas oli 694 talundit ja need kasutasid 14 008 ha maad. Vald asus kuni 1917. aastani Haapsalu kreisis ning seejärel kuni 1946. aastani Lääne maakonnas ja aastail 1946–1950 Hiiu maakonnas. Vald moodustati 1866. aastal sarnaselt teiste Hiiumaa valdadega (1866. aasta vallareform). 1893 liideti Emmaste vallaga Kassari valla koosseisus olnud Agape küla. 1939. aasta vallareformiga liideti Leloselja metsandiku kvartaalide nr 44–51 maa-alad Kõrgesaare vallaga ning Emmaste vallaga liitus senise Keina valla Vallaniit III nr A-23 talu maa-ala. Esimene vallavanem pärast 1939. aasta vallareform oli Andrei Üksik. Vald kuulus Riigivolikogu 23. valimisringkonda, kust valiti Karl Kaups. 1945. aastal moodustati vallas Emmaste külanõukogu ja Leisi külanõukogu. 1950. aastal Emmaste vald likvideeriti ja selle alad arvati Hiiumaa rajooni koosseisu. Hiidlaste seltside traditsioonilises jaotuses on Emmaste valla elanikke kutsutud emasteks. Käina vallas on emased tähistanud Emmaste valla rahvast üldiselt, kuid Emmaste valla rahvas on jaganud valla lõunapoolseks Emaste otsaks, kus elasid emased, ning põhjapoolseks Agabe otsaks, kus elasid koldselõuamehed. Piir kahe otsa vahel kulges Külama küla kohalt, kitsamas mõttes on Agabe tähendanud Emmaste külasid Külamalt Nursteni. 1939. aastal kuulusid Emmaste valla koosseisu: Õngu, Mänspäe, Haldi, Kaderna, Laartsa, Metsapere, Nurste, Kuusiku, Leisu, Selja, Lassi, Kurisu, Härma, Haldreka, Kitsa, Küla, Ole, Prähnu ja Vanamõisa, Külamaa, Kabuna, Metsalauka, Riida, Emmaste, Ranna, Lepiku, Viiri, Pärna, Reheselja, Sõru, Hindu, Tohvri, Sepaste, Viiterna, Tärkma, Tilga, Kõmmuselja, Prassi, Harju, Valgu, Ulja, Muda, Ligema, Tatermaa ja Kuriste külad. Emmaste kihelkond Eesti Entsüklopeedia. 2. köide: Chamfort–Feralia. Tartu: Loodus, 1933, lk 1110. Emmaste vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 15.02.2016) Maa-ameti kaardirakendused Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776) Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114 Hugo Puss. Hiidlaste seltsid. Etüüd Hiiumaa siseetnonüümika alalt. Keel ja Kirjandus 1973, nr 11, lk 679. 588. Harju Maavanema otsus Harju maakonna vallavolikogude valimisringkondade arvu ja nende piiride kohta., Riigi Teataja, nr. 75, 9 september 1939 Emmaste vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Hummuli vald (Helme kihelkond)

Hummuli vald (saksa keeles Hummelshof) oli vald Viljandimaal Helme kihelkonnas ja Valga maakonnas. Vallamaja asus Kulli külas. Valla pindala oli 102 km² ja elanikke oli 1623 (1923. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939[viide?]. Vallas oli 246 talundit ja need kasutasid 6180 ha maad. Vallas asus Hummuli asundus. 1899 liideti Hummuli vallaga Ala-Aitsra vald. 1921. aastal arvati Hummuli vald Valga maakonna koosseisu. 1939. aasta vallareformiga moodustati senise Hummuli valla maa-alast; senise Patküla valla Roksi nr. 10, 11 ja A-93 ning Viljärv nr. 9-a ja 9-b talude maa-aladest; senise Helme valla Purde küla maa-alast; senise Jõgeveste valla Tani, Uubi, Luiga ja Mihklihansu talude maa-aladest Hummuli vald. Eesti nõukogude entsüklopeedia. 3. köide: FILM–ISSÕ. Tallinn: Valgus, 1988, lk 495. Maa-ameti kaardirakendused Eesti Entsüklopeedia. 3. köide: Ferda–Jaanus. Tartu: Loodus, 1934, lk 1023. Hummuli vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 20.02.2016) Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938 Hummuli vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Imavere vald (Pilistvere kihelkond)

Imavere vald (saksa keeles Immafer; aastani 1896 ka Imavere-Võrevere vald) oli vald Viljandimaal Pilistvere kihelkonnas. Valla pindala oli 108 km² ja elanikke oli 2500 (1933. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939[viide?]. Vallas oli 457 talundit ja need kasutasid 10 265 ha maad. Vallamaja asus Järavere külas. Vallas asus Imavere asundus 1896 liideti Imavere vallaga Eistvere ja Jalametsa-Laimetsa vald. XXXX vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 20.02.2016) Eesti Entsüklopeedia. 3. köide: Ferda–Jaanus. Tartu: Loodus, 1934, lk 1153. Maa-ameti kaardirakendused Imavere vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Jäärja vald

Jäärja vald (saksa keeles Saarahof) oli vald Pärnumaal Saarde kihelkonnas. Valla pindala oli 158 km² ja elanikke oli 1210 (1922. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939[viide?]. Vallas oli 172 talundit ja need kasutasid 6868 ha maad. Vallas asus Jäärja küla, kus asus ka vallamaja. Enne 1919. aasta mõisate võõrandamist asus vallas Jäärja mõis. 1939. aasta vallareformiga moodustati Laatre, Abja, Voltveti ja Jäärja valla osast - Rajangu vald ning Talli, Jäärja, Kilingi ja Pati vallast moodustati - Tali vald. Eesti Entsüklopeedia. 4. köide: Jaapan–Käolina. Tartu: Loodus, 1934, lk 218. Jäärja vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 20.02.2016) Maa-ameti kaardirakendused Jäärja vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Järve vald

Järve vald (saksa keeles Türpsal) oli vald Jõhvi kihelkonnas Viru kreisis ja Viru maakonnas, aastatel 1866–1939. Valla pindala oli 92 km² ja elanikke oli 3768 (1922. aasta seisuga). Vallas oli 445 talundit ja need kasutasid 7109 ha maad. Vallamaja asus Kohtla-Järvel. Vallas asus Järve küla, samuti Riigi Põlevkivitööstuse kaevandused ja õlitehas. 1891. aastal liideti Järve vallaga Kukruse, Ontika, Peeri ja Saka vald. 1939. aasta vallareformiga moodustati Kohtla ja Järve vallast, Kohtla vald. Järve vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 20.02.2016) Eesti nõukogude entsüklopeedia. 4. köide: IST–KONI. Tallinn: Valgus, 1989, lk 167. Eesti Entsüklopeedia. 4. köide: Jaapan–Käolina. Tartu: Loodus, 1934, lk 204. Maa-ameti kaardirakendused Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938 Järve vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Jõhvi vald (Jõhvi kihelkond)

Jõhvi vald (saksa keeles Jewe) oli vald Virumaal Jõhvi kihelkonnas Viru kreisis ja Viru maakonnas, aastatel 1866–1939 Valla pindala oli 209 km² ja elanikke oli 3250 (1934. aasta seisuga). Vallas oli 513 talundit ja need kasutasid 10 117 ha maad. Vallamaja asus Jõhvis. Vallas asus Jõhvi asundus. 1892. aastal ühendati Jõhvi vallaga Tammiku, Edise, Sompa vald ja Jõhvi kirikuvald. 1939. aasta vallareformiga moodustati Jõhvi ja Voka vallast uus Jõhvi vald. Samas liideti väikesed osad Jõhvi vallast ka Mäetaguse, Illuka ja Vaivara vallaga. Jõhvi vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 20.02.2016) Eesti Entsüklopeedia. 4. köide: Jaapan–Käolina. Tartu: Loodus, 1934, lk 183. Maa-ameti kaardirakendused Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938 Jõhvi vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917