laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jalgrattasport 1896. aasta suveolümpiamängudel

1896. aasta suveolümpiamängude jalgrattaspordivõistlused peeti kuuel alal. Võistlused peeti Neo Phalironi velodroomil. Maantee-grupisõidu rada kulges Ateenast Neo Phalironi velodroomi juurest Odos Kifisia puiesteelt Marathoni ja sealt tagasi. Raja pikkus oli 87 km. Võistlesid ainult mehed. Finaal: 11. aprill Võistlejaid: 8 Riike: 5 Finaal: 11. aprill Võistlejaid: 4 Riike: 3 Finaal: 11. aprill Võistlejaid: 6 Riike: 4 Finaal: 8. aprill Võistlejaid: 9 Riike: 5 Teised sportlased katkestasid. Katkestasid algul Joseph Welzenbacher (Saksamaa), Joseph Rosemeyer (Saksamaa), Adolf Schmal (Austria) ja Aristeídis Konstantinídis (Kreeka), seejärel Edward Battel (Suurbritannia) ja Theodor Leupold (Saksamaa) ning lõpuks Bernhard Knubel (Saksamaa). Finaal: 13. aprill Võistlejaid: 7 Riike: 4 See ala oli olümpiamängude kavas esimest ja viimast korda. Teised sportlased katkestasid. Katkestasid kõigepealt Joseph Welzenbacher (Saksamaa), A. Tryfiatis-Tripiaris (Kreeka) ja Loverdos (Türgi) ning lõpuks Geórgios Paraskevópoulos (Kreeka). Hommikul sõideti väljaspool staadioni, pärast lõunat jõuti staadionile (velodroomile?) tagasi ning tehti ettenähtud aja lõpuni 945 tiiru. Võitjad olid 12 tunni möödudes kurnatud ja näljased ning neil olid jalad paistes. Keepingil olid ka käed paistes. Nad ei olnud kell 5 hommikul alanud võistluse jooksul midagi söönud ning olid joonud ainult mõned lonksud. Nad olid eritistega määrdunud ja väsimusest poolhullud. Kui nad teineteisest möödusid, oli kuulda nuttu. Finaal: 12. aprill Võistlejaid: 7 Riike: 3 Teised sportlased katkestasid.
Ohio jõgi

Ohio on jõgi Põhja-Ameerikas. Algab Pittsburghist, kus Allegheny ja Monongahela jõed ühinevad. Voolab kitsas orus rahulikult valdavalt edela ja lääne suunas, välja arvatud Louisville'is, kus moodustab kärestiku. Jõgi suubub Cairo väikelinna lähedal, kus on Illinoisi, Missouri ja Kentucky osariikide kolmikpunkt, vasakult Mississippisse. Pikkus 1579 km. Suurim lisajõgi on Tennessee jõgi. Jõe ääres asuvad Cincinnati, Louisville'i ja Evansville'i linnad. Euroopa keeltesse on Ohio jõe nimi laenatud prantsuse keele vahendusel senekakeelsest nimest [ohiːjoʔ], mida 17. sajandi lõpus tõlgiti kui "ilusat jõge". Morfoloogiliselt koosneb seneka sõna /o-h-ijo-ʔ/ tähenduseta nimisõnalistest liidetest /o-/ ja /-ʔ/ ning tähenduslikest morfeemidest /-h-/ 'jõgi' ja /-ijo-/ 'hea, ilus', mis kokku tähendavad "ilusat jõge". Proto-irokeesi keeles tähendas *ijo arvatavasti 'suurt'. Ohio oletuslikule algsele 'suure jõe' tähendusele viitab ka jõe nimi algonkini keeltes, kus seda kutsutakse samuti 'suureks jõeks'. Seneka keeles tähistati hüdronüümiga [ohiːjoʔ] lisaks Ohio jõele ka selle ülemjooksu moodustavat Allegheny jõge ning tervet Mississippi jõge Ohio jõe suudmest kuni Mehhiko laheni. Cincinnati-Covingtoni sild McCafferty, Michael. 2008. Native American Place-Names of Indiana. Urbana: University of Illinois Press. lk. 39-40. (ISBN 978-0-252-03268-4)
László Papp

László Papp (25. märts 1926 – 16. oktoober 2003) oli Ungari poksija. Võitis keskkaalus 1948. aastal Londoni, 1952. aastal Helsingi ja 1956. aastal Melbourne'i olümpiamängudel kuldmedali, olles kaasaegsete olümpiamängude ajaloos esimene poksija, kes on tulnud kolmekordseks olümpiavõitjaks. Ungari keeles; Pappi fotod
Ahaggar

Ahaggar (Hoggar; araabia keeles جبال هقار, tuareegi keeles Ahaggar) on mägismaa Põhja-Aafrikas Sahara keskosas Alžeeria lõunaosas. Ahaggari mägismaa kõrgeim tipp on Tahati mägi (3003 m), mis on ka Alžeeria kõrgeim punkt. Geoloogilises mõttes on Ahaggar noor, umbes 2 miljonit aastat. Ta koosneb peamiselt vulkaanilistest kivimitest. Seal on kustunud vulkaane. Ahaggaris valitseb kuiv troopiline kliima ja seal on kõikjal kõrb. Talvel võib esineda ka külmakraade. Siiski on seal kliima vähem äärmuslik kui paljudes teistes Sahara piirkondades, vastupidi, mõnikord sajab seal isegi vihma, mistõttu Ahaggaris on üsna suur bioloogiline mitmekesisus ja seal leidub reliktseid liike. Sellepärast on sinna asutatud Ahaggari rahvuspark. Ahaggari loodepoolne osa on Mouydir ja selle kõrgeim tipp on 2327 m kõrgune Djenoun. Ahaggari kirdepoolne osa on Tassili-n-Ajjer ja selle kõrgeim tipp on 2254 m kõrgune Tehi-n-Isser. Ahaggaris on palju vadisid, kuivi jõesänge. Nende rohkus näitab, et mitte väga ammu oli sealkandis piisavalt vett nende jõgede moodustamiseks. Tänapäeval on nad kõik aasta ringi kuivad. Suurimad vadid, mis kulgevad põhja, Vahemere suunas, on Irharhar ja Tekhammat. Tänapäeval lõpevad nad Issaouane'i ergis, mille taga põhjas asub Suur Idaerg. Suurimad kagusse, Tšaadi järve suunas kulgevad vadid on Tafassassel ja Arokam. Tänapäeval lõpevad nad Suures Bilma ergis. Suurimad edelasse, Nigeri jõe suunas kulgevad vadid on Ti-n-Amzi, Zazir ja Ti-n-Tarabine. Suurimad läände, Atlandi ookeani poole kulgevad vadid on Djaret, Mellene ja Tekouiat. Tänapäeval lõpevad nad Chechi ergis. Tänapäeval on Ahaggar üldiselt asustamata. Aeg-ajalt võib kohata rändhõime, peamiselt tuareege. Tahatist üksnes pisut lõunas asub Tamanrasseti linn. See asub oaasis ja on samanimelise provintsi keskus. See on pindalalt Alžeeria suurim provints ja hõlmab enamuse Ahaggarist, kuid ka muid alasid. Ahaggaris oli hüäänkoerte isoleeritud asurkond, aga oletatavasti suri see 20. sajandil välja. Seal on täheldatud gepardeid, leoparde, genette, mangusteid ja metskasse, aga šaakaleid ja fennekeid ei ole seal kohatud. Sealt on leitud kaljumaalinguid. Need on 8 tuhat aastat vanad. Suur maailma atlas, lk. 113–114
Kampala

Kampala on Uganda pealinn ja suurim linn, halduslikult moodustab Kampala ringkonna. Asub mõne kilomeetri kaugusel Victoria järve põhjakaldast. Linn on tekkinud 1890. aastal Frederick Lugardi rajatud tugiposti juurde. Kampalas asuvad 1922. aastal asutatud Makerere ülikool ja 1954 asutatud tehnikaülikool.  Kampala – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Free Software Foundation Europe

Free Software Foundation Europe (lühend FSFE) on mittetulunduslik valitsusväline organisatsioon, mis tegeleb vaba tarkvara leviku soodustamisega Euroopas. FSFE asutati 2001. aastal USA-s resideeriva Free Software Foundationi (FSF) ametliku sõsarorganisatsioonina Euroopas. Samas on see FSF-st nii juriidiliselt kui ka rahaliselt sõltumatu üksus. FSFE osaleb GPL-i uue versiooni väljatöötamisel, osaleb AGNULA projektis, pakub tuge FSF-le GNU projektis, osales ÜRO korraldatud Maailma Infoühiskonna Tippkohtumise (WSIS) ettevalmistustöös, osaleb Maailma Intellektuaalse Omandi Organisatsiooni (WIPO) töös vaatlejaliikmena, taotleb UNESCO-lt vaba tarkvara kandmist maailma kultuuripärandi nimekirja, võitleb tarkvarapatentide kehtestamise vastu Euroopas. Free Software Foundation Europe Georg Greve, FSF Europe'i juht selgitab FSFEurope'i tegevusi ja sihte. 15.06.2006 (video)
Cincinnati

Cincinnati on linn Ameerika Ühendriikides Ohio osariigis, Hamiltoni maakonna keskus. Asub Ohio jõe ääres Kentucky osariigi piiri kõrval. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 309 317. Tippajal, 20. sajandi keskel, elas Cincinnatis üle 500 000 inimese. Cincinnati on elanike arvult osariigi kolmas linn. Cincinnati linnastus elab 2,26 miljonit inimest, millega on see Ohio osariigi suurim linnastu. Linna rajas John Cleves Symmes 1788. aastal. Algul oli linna nimi Losantiville, 1790. aastal sai see praeguse nime Cincinnati Seltsi järgi. Cincinnati sai linnaõigused 1802. aastal. Aastal 1819 sai see city-õigused. Cincinnati elanikest on 52% valgenahalisi, 43% mustanahalisi ja 5% muude rasside esindajaid. Cincinnati on tähtis majanduskeskus, seal asuvad paljude ettevõtete peakorterid; üks suuremaid ettevõtteid on Procter & Gamble. ´ Suurimad kõrgkoolid on Cincinnati ülikool, Cincinnati kunstiakadeemia ja Xavieri Ülikool, mis on katoliiklik eraülikool. Linnas asub Cincinnati kunstimuuseum. Linnas tegutsevad Ameerika jalgpalli klubi Cincinnati Bengals, pesapalliklubi Cincinnati Bengals ja jalgpallilklubi FC Cincinnati. Amman, Jordaania Gifu, Jaapan Harare, Zimbabwe Harkiv, Ukraina Liuzhou, Hiina München, Saksamaa Mysore, India Nancy, Prantsusmaa Uus-Taipei, Taiwan 2016 U.S. Gazetteer Files 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. Cincinnati koduleht
Kergejõustik 1896. aasta suveolümpiamängudel

Kergejõustik 1896. aasta suveolümpiamängudel Ateenas toimus 6.–10. aprillini. Võistlustel osales 63 sportlast 9 riigist ja välja jagati 12 komplekti medaleid. Finaal: 10. aprill Osavõtjaid: 15 Maailmarekord: 10,8 Luther Cary, USA Finaal: 7. aprill Osavõtjaid: 7 Maailmarekord (440 jardi): 48,5 Henry Tindall, USA ja Edgar Bredin, Suurbritannia Finaal: 9. aprill Osavõtjaid: 9 Maailmarekord (880 jardi): 1.53,4 Charles Kilpatrick, USA Finaal: 7. aprill Osavõtjaid: 8 Maailmarekord (1 miil): 4.12,8 Walter George, Suurbritannia Finaal: 10. aprill Osavõtjaid: 17 Finaal: 10. aprill Osavõtjaid: 8 Maailmarekord (120 jardi): 15,4 Stephen Chase, USA ja Godfrey Shaw, Suurbritannia Finaal: 10. aprill Osavõtjaid: 5 Maailmarekord: 1.97 Michael Sweeney, USA Finaal: 10. aprill Osavõtjaid: 5 Maailmarekord: 3.49 Walter Rodenbaugh, USA Finaal: 7. aprill Osavõtjaid: 9 Maailmarekord: 7.21 J.J. Mooney, USA Finaal: 6. aprill Osavõtjaid: 7 Maailmarekord: 15.25 Daniel Shanahan, USA Finaal: 7. aprill Osavõtjaid: 4 Maailmarekord: 14.32 George Gray, USA Finaal: 6. aprill Osavõtjaid: 9 Tulemused ROK-i kodulehel
Glasuur

Glasuur on keraamilisi tooteid kattev õhuke ja tihe klaasjas kiht, mis on keraamilistele toodetele kantud kõrgel temperatuuril põletades. Glasuur võeti kasutusele neljandal aastatuhandel eKr Vana-Egiptuses. Umbes 18. sajandil eKr võeti Mesopotaamias kasutusele pliiglasuurid. Umbes 17. sajandil eKr võeti Hiinas kasutusele tuhaglasuur. Glasuuride kõige olulisemateks omadusteks peetakse: sulavust, keemilist ja mehaanilist vastupidavust, soojuspaisumist, pinnafaktuuri, värvumisvõimet, viskoossust ja pindpinevust sulas olekus. Glasuuri kasutatakse keraamikas mitmetel põhjustel. Nendest olulisemad on asjaolud, et glasuur suurendab keraamiliste toodete mehaanilist tugevust ja vastupidavust paljude ainete toimele. Samuti aitab glasuur parandada keraamilise toote veepidavust ning selle abil on võimalik keraamilisele esemele head väljanägemist anda. Glasuuritud esemeid on ka parem puhastada kuna glasuur muudab esemete välispinna ühtlasemaks ja siledamaks. Glasuure liigitatakse keemilise koostise järgi, põletustemperatuuri järgi, põletusviisi järgi, värvuse järgi, pinnatekstuuri järgi. Levinumad vead, mida tehakse keraamiliste esemete glasuurimisel, on kas liiga õhukese või liiga paksu glasuurikihi pealekandmine. Esimesel juhul ei kata glasuur hästi ja kaetav pind jääb läbi kumama või lausa glasuuri alt välja. Teisel juhul (liiga paks glasuurikiht) võib aga esineda glasuuri mullitamist, mahakoorumist, pragunemist, mahavalgumist või soovimatute laikude ja paksendite teket. Liiga õhuke või liiga paks glasuurikiht tekivad glasuurimisel ja seega peab oskama neid vigu õigeaegselt märgata. Siis on veel võimalik glasuuri maha võtta ja glasuurimist korrata, sealjuures varem tekkinud vigu vältides. Pärast glasuurpõletuse läbitegemist ei ole enamasti võimalik enam defekte parandada. Siiski on võimalik, et defektide esinemine on soovitud. Sellel eesmärgil kasutatakse krakleeglasuure, et põletatud toodetele tekitada tihe pragude võrgustik. Enamik ülejäänud vigadest, mis võivad glasuurimisel tekkida, on seotud glasuuri enda koostisega. See tähendab, et glasuuri koostises on midagi liiga palju või liiga vähe. Võimalikud on ka valesti teostatud põletuse tõttu tekkivad vead. Glasuurimisel tehtavaid vigu aitab vältida varasem kogemus, mis tekib piisaval praktiseerimisel erinevate glasuuridega ja kokkupuutumisel kõikvõimalike vigadega. Piisava kogemuse olemasolul on võimalik vigu märgata juba glasuuri peale kandes ja selleks ei pea teostama glasuurpõletust, et näha, et midagi ebaõnnestus. Soolaglasuur Lüsterglasuur Hiina punane glasuur Pliiglasuur Tinaglasuur Põldpaoglasuur Seladon Reduktsioonglasuur Tuhaglasuur Kristallglasuur Krakleeglasuur Soodaglasuur Angoob Email Keraamika Kraklee Raku Segeri valem
Cleveland

Cleveland on linn Ameerika Ühendriikides Ohio osariigis, Cuyahoga maakonna keskus. Asub Cuhayoga jõe suudme lähedal Erie järve ääres. Cleveland asutati 1796. aastal ja sellest sai tähtis terasetööstuskeskus. Linn on saanud nime kindral Moses Cleavelandi järgi. Clevelandis asutas John D. Rockefeller oma firma Standard Oil. Linna korvpalliklubi Cleveland Cavaliers mängib NBA liigas. Clevelandis on Rock'n'rolli Kuulsuste Hall. Clevelandi Hopkinsi rahvusvaheline lennujaam Cleveland-Ohio kogudus 2016 U.S. Gazetteer Files Clevelandi koduleht
Larvik

Larvik on sadamalinn Norra kaguosas Vestfoldi maakonnas, Larviki valla keskus. Elanike arv on 23 577 (2008). 1. jaanuaril 2006 oli elanike arv 23 154. Colin Archer, šoti juurtega laevaarhitekt ja -ehitaja Thor Heyerdahl, etnograaf ja maailmarändur Tettsteders befolkning og areal Tettsteders befolkning og areal Store Norske Leksikon  Larvik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Räitsvere

Räitsvere (saksa k. Rettisfer või Rattiswer või ka Kapu-Rettisvere) on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rakke valda. Külas on paisjärv (Ao paisjärv ehk Ao veehoidla, Registrikood: VEE2066010). Küla läbib Nõmme jõgi, jõel oli Kääri vesiveski ja koolmekoht. 18. saj. L.A. Mellini kaardi järgi oli Nõmme (Nömme) ja Räitsvere (Rattiswer) külade juures kaks väikest oja. Räitsveres oli Nõmme jõe ääres vesiveski ja Kamariku abimõisa suunduva tee ning Kamarikut lähtuva (tänapäeval kadunud) oja ääres Posti kõrts. 1. jaanuarist 1907 liideti Väike-Maarja kihelkonda kuulunud Räitsvere küla Koeru kihelkonna Liigvalla mõisaga. Liigvalla mõisa alla kuulusid ka Ülesoo ja Vägeva. Liigvalla mõisaga liideti ka Kapu valla maad Räitsvere külas. Aastal 1925 puuriti Räitsvere küla maadele põlevkivi leviku lõunapiiri määramiseks 201.69 meetri sügavune Kamariku puurauk, mis on Porkuni lademe laiendatud stratotüüp, kuna seal esinevad Kamariku kihistiku kivimid, mis Porkuni paemurrus puuduvad. Puurauk on Kamariku kihistiku ja Koigi kihistiku stratotüüp. 1977. aastal liideti Räitsvere külaga Jäola. Lammasküla Kamariku Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Pärandkultuuri objekt: Räitsvere küla koolmekoht (660:KOL:001), Eesti Looduse Infosüsteem-Keskkonnaregister, Keskkonnateabe Keskuse infoleht Theodor Beise: Das Inland: Eine Wochenshrift für Liv-, Est- und Gurland's Gesichte, Geographie, Statistik und Literatur, Zehner Jahrgang. Dorpat 1845, Heinrich Kaakmann'i kirjastus ja trükikoda Ajalooarhiiv: Liigvalla f.865/1/130, 131; EGZ nr 86/27.10.66, nr45/5.06.67; HL-X-244,l.26; EGV nr 44/8.11.1890vk; SPV; EGV nr 8/25.2.1893; EGV nr 14/15.4.1893vk; nr 47/20.11.1906; RAB Kapu vald (1895-1917), Haldusüksused / Eesti (kuni 1917) / Eestimaa kubermang / Järva maakond / Koeru kihelkond, Eesti Ajalooarhiiv Räitsvere Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 09.08.2019) Marja Kallasmaa: artikkel "Jäola" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Salla

Salla on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rakke valda. Küla juures asus Salla mõis, mille härrastemajas tegutses 1921–2014 Salla Põhikool. Külas tegutseb raamatukogu. Sallat läbib põhja-lõunasuunaliselt Tammiku–Salla–Käru tee. Küla lõunaosas keerab tee itta ja sellest hargneb Olju–Salla tee. Salla küla on mainitud juba 13. sajandil Taani hindamisraamatus. Salla mõisa on esmamainitud 1479. aastal. Sajandeid oli valdav maakasutus, kus küla maad olid jaotatud ainult mõneks põlluks. Iga põld ja heinamaa siilutati vastavalt talude arvule. Salla küla lõunaosas Emumäe veerul on arheoloogiamälestistena riikliku kaitse all kaks kultusekivi. Salla küla Hindreku talu asukohas on külamemoriaal "Küla mäletab" Külmojade pere viiele vennale ning teistele okupatsioonivõimu ohvritele. Külast voolab läbi Salla jõgi. Külas asub Salla liukivi. Külast natuke lõuna pool Emumäe küla territooriumil asub Emumägi. Külast itta jääb Peetla raba. Küla lääneosa läbib Emumäe maastikukaitseala. Kaitse alla on võetud ka Salla mõisa park. Salla vald (1939) Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. "Emumägi: Külad". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. august 2020. Vaadatud 6. novembril 2012. Eva Klaas: Salla külas avati külamemoriaal, Virumaa Teataja 16.06.2006
Suure-Rakke (Väike-Maarja)

Suure-Rakke on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rakke valda. Suure-Rakke küla asub Rakke aleviku idaküljel. Küla läbib Rakvere – Väike-Maarja – Vägeva maantee. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Väike-Rakke (Väike-Maarja)

Väike-Rakke on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rakke valda. Väike-Rakke küla piirneb kagus Sootaguse, edelas Edru, idas Mõisamaa ja põhjas Suure-Rakke külaga. Küla läbib Rakvere – Väike-Maarja – Vägeva maantee. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Tammiku (Väike-Maarja)

Tammiku on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. Tammikus asus Emumäe piirkonna (Pudiviru) muinasaegne keskus. Tänapäeval on teada Tammiku linnamägi ehk Rahaaugumägi, kaheksa kultusekivi ja 1959. aastal läbikaevatud maa-alune kalmistu Kolgata ehk Pealuumäel. Rahvapärimuste järgi olnud Tammikus veel Taaratammik ja Hiietammik, samuti Hiiekivi[küsitav] ja ohvrikivi[küsitav]. 18. sajandi Ludwig August Mellini kaardi järgi oli Suur-Tammiku ja Salla mõisa vahelisel teel Laane (Lane) kõrts. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rakke valda. Tammiku külast oli pärit kirjandus- ja koduloolane Helmut Joonuks. Vanasti oli Suur-Tammikul 14 talukohta ja 15-s sepa koht. Mõis võttis osa talusid oma külge, tahtis oma maid suurendada. Tema krunt oli alul liiga väike. Mõisnik hävitas ära Tõnnikese, Vanamardi ja Altrahva talud, teiste nimesid jutustaja enam ei mäleta. Mõisnik maad kusagil asemele ei andnud, nii jäi endine peremees vabadikuks. (Juhan Steinberg) Külas asub Tammiku järv, mida kaitstakse Tammelehe hoiuala koosseisus. Samuti asub külas Väike-Tammiku järv ning Viru-Tammiku paisjärv ehk Juta järv. Küla lõunaossa ulatub välja Emumäe maastikukaitseala. Tammiku mõisa park on võetud kaitse alla. Tammiku linnamägi Väike-Tammiku Tammiku järv Tammelehe loodusala Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. emumagi.onepagefree.com/?id=17604 Siin ja sealpoolt Emumäge: Loodus- ja ajalugu Olav Mäe, "Helmut Joonuks saanuks 90-aastaseks", Virumaa Teataja, 11. jaanuar 2014 (loetud 18.09.2024) folklore.ee: Külade ja talude hävitamine http://www.folklore.ee/radar/story.php?area=Simuna&id=51
Villakvere

Villakvere (18. sajandi L. A. Mellini kaardil "Willakfer") on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rakke valda. Eesti 2000. aasta rahvaloenduse andmeil Villakveres elanikke ei olnud. Villakvere küla on mainitud juba 13. sajandi Taani hindamisraamatus koos teiste Pudiviru küladega. 18. sajandi L. A. Mellini kaardi järgi on Villakvere ja Koila vahel Villakvere küla läbinud oja ääres (Huntaugu talust põhja suunas) veel üks väike asula – Kemba. Mõlemad asulad kuulusid tollal Tartumaa Laiuse kihelkonna koosseisu. Küla lõunaserv on ulatunud Onga jõeni koos sellel paiknenud veskikohaga (hiljem Pädeküla all). 1952 liideti Villakvere Rakke külanõukoguga, viimati elati seal 1979 aastal. Ulatuslike maaparandustööde käigus likvideeriti mahajäetud eluasemeid. Sepa talu ümbruse paiknev asulakoht on arheoloogiamälestisena nr 10334 riikliku kaitse all. Küla idaserves paiknesid Tedremaa, Huntaugu, Kaasikvälja ja Tõnsutoa talu. Huntaugu talu süttis pikselöögist ja põles maha enne II maailmasõda. Mäe talus, kus veel talupidamisega tegeldakse, sündis laskesportlane Viktor Raidma (1910–1941). Metsakunda talust on pärit August Jürman (Asutava Kogu ja Riigikogu Liige) Altotsa talus sündis Karl Tamm (prokurör, Ülemtalurahva kohtu esimees ja riigikogu liige) Koolitoa, Villakveres tegutses enne II maailmasõda 3-klassiline kool. Mitme talu elanikud arreteeriti või mõrvati kohapeal 1941. aastal või küüditati 1949. aastal. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Villem Müllerbeck'i Saaga Rakke valla üldplaneering www.okupatsioon.ee/ru/-1999/103-k1-1999 Tiit Lääne: Teekond läbi Vaimastvere Eleni blogi: Vanaema blogi, 31. jaanuar 2009 Villakvere kultuurimälestiste riiklikus registris
Väike-Tammiku

Väike-Tammiku on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rakke valda. Väike-Tammiku küla oli mõisa ajal talude arvult Suur-Tammiku külast suurem. Väike-Tammiku lähedal oli 18. sajandi Ludwig August Mellini kaardi järgi Rebuoja (Raboja) kõrts. 18. sajandi kaardil on ka Tammiku järve suubuv ojake, mida tänapäeval enam pole. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. http://www.folklore.ee/radar/story.php?area=Simuna&id=51
Rakke

Rakke on alevik Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli Rakke samanimelise valla keskus. Lubjatehas, mis kuulub aktsiaseltsile Nordkalk, on Rakke alevikus suurim tööandja – 2008. aasta oktoobri seisuga leiab seal rakendust 67 inimest, 2008. aasta tootmismaht oli 43 000 tonni lupja ja 93 000 tonni fillereid. Lubjatootmise alguseks Rakkes loetakse 1910. aastat, kui ärimees Karl Kaddak rajas sinna suure Rakke Lubjatehase. Rakkes on ka raudteejaam. Rakkes tegutseb Rakke Gümnaasium ja lasteaed. Rakke aasta kõige suuremaks spordiürituseks on 2001. aastal alguse saanud Rakke rattamaraton. Rakke küla on ürikutes mainitud juba 1564. aastal, kuid suuremaks asulaks sai Rakke pärast Tapa–Tartu raudtee valmimist 1876. Suurt osa Rakke aleviku kujunemises etendas tööstur Karl Kaddak, kes alustas lubjapõletamist 1891. aastal Kamarikul ja rajas 1910. aastal Rakke raudteejaama juurde Venemaa võimsaima maakividest ringahjudega lubajatehase. Rakkes oli tuletõrjeühing ja Rakke pritsimaja 1936–1944. Rakkes on raamatukogu aastast 1912. Rakkes on söögikoht, millel nimeks Tikkri pubi. Rakkes tegutseb noortekeskus. Rakkes asub Rakke koduloomuuseum, mis asub koolimaja vastas vanas internaadi majas. Rakkes on Rakke linnamägi, kus on suusarajad ja terviserajad, samuti vaateplatvorm. Varem oli linnamäel ka laululava, kuid see hävis tulekahjus 2019. aasta kevadel. Rakke kandi loodus on väga kaunis ja mitmekesine. Kalamehed ja jahimehed, marjulised-seenelised armastavad piirkonna metsi, järvi-jõgesid ja soid. Ülesoo Uus Elu Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Aime Kinnep: KARL KADAK. KARJAPOISIST LUBJAKUNINGAKS "Lääne-Viru Omavalitsuste Liit: Rakke valla tutvustus". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. juuli 2018. Vaadatud 28. jaanuaril 2012. Pärandkultuuri objekt: Rakke lubjatehas (660:LUA:001) Eesti looduse infosüsteemis, Keskkonnateabe Keskuse infoleht "Eesti monumentide e-kataloog: Rakke pritsimaja". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. oktoober 2013. Vaadatud 29. jaanuaril 2012. Rakke valla raamatukogu Rakke Noortekeskus ENTK Muuseumi asutamine Rakke Valla Hariduse Selts