laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Fabienne Suter

Fabienne Suter (sündinud 5. jaanuaril 1985 Sattelis) on Šveitsi mäesuusataja. Suter kuulus Šveitsi võistkonda, kes sai 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Åres pronksmedali meeskonnavõistluses. Individuaalselt sai ta ülisuurslaalomis 11. koha ja suurslaalomis 13. koha. 2009. aasta MM-il Val-d'Isère'is oli Suter Alpi kahevõistluses kaheksas ja ülisuurslaalomis üheteistkümnes. 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris sai ta suurslaalomis 4. koha, kiirlaskumises 5. koha, Alpi kahevõistluses 6. koha ja ülisuurslaalomis 13. koha. 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Garmisch-Partenkirchenis oli Suter ülisuurslaalomis kaheksas ja kiirlaskumises kolmeteistkümnes. Maailma karikasarjas osales Suter esimest korda Val-d'Isère'is 12. detsembril 2002 suurslaalomis, kus ta oli esimese laskumise järel 61 lõpetanu seas 39 ja teise ringi 30 parema hulka seega ei pääsenud. Esimese poodiumikoha ja kohe ka võidu sai ta Sestrieres 10. veebruaril 2008 ülisuurslaalomis. 2007 Åres pronksmedal meeskonnavõistluses Kiirlaskumise karikas 2. koht: 2016 Ülisuurslaalomi karikas 3. koht: 2008, 2009 Fanienne Suter on osalenud (seisuga 24. jaanuar 2015) 193 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 20 korral, neist 4 etappi on ta võitnud. Fabienne Suteri koduleht Fabienne Suter FIS-i kodulehel (inglise)
Nekrassovka

Nekrassovka on Moskva rajoon (munitsipaalringkond), mis kuulub Kagu haldusringkonda. Rajoon koosneb 1956. aastal Moskvaga liidetud alevist, mis 2011. aastani oli eksklaav Moskva oblastis. 28. septembril 2011 liideti Nekrassovkaga nn Ljubertsõ väljad Ljubertsõ linnast põhjas, mis eraldasid Moskvat Nekrassovkast. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. august 2011. Vaadatud 29. jaanuaril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.upravanekrasovka.ru/
Parvetamine

Parvetamine ehk parvetus on puidu ujuvusel põhinev metsamaterjali, peamiselt palkide teisaldamine veeteed mööda. Palke võib parvetada hajali ehk üksikult, kimpudes ehk tihedasti kokkuseotult ja paunades ehk omavahel ühendatud palkidest moodustatud ketiga ümbritsetult. Parvedeks ühendatud palke veetakse ka puksiiridega. Merel ja järvedel, kus vesi ei voola, saabki palke parvetada ainult neid laeva järel vedades. Parvede mõõtmed on mõnikord olnud suured, need võisid olla 600 m pikad, 50 m laiad ja 2 m kõrged.[viide?] Niisugustes parvedes oli tuhandeid palke. Parve eest hoolitsesid parvepoisteks nimetatavad töölised, keda sellistel parvedel võis olla kuni 500. Nad juhtisid parve aerudega, hiljem juhiti parvede liikumist puksiiridega. Parvepoisid elasid parvetamise ajal parvel, selleks ehitati parvele ajutised varjualused ja kambüüsid. Parvetatakse metsarohketel aladel, kus maanteid on vähe, näiteks Põhja-Venemaal, Kanadas ja Soomes, samuti ekvatoriaalses kliimas. Eestis parvetati minevikus peamiselt Pärnu jõe jõgikonnas. Parvetamisega kaasneb puidu rohke kadu ja omaduste halvenemine ning veekogude reostamine. Sageli kuhjuvad palgid mingi takistuse taha ja ummistavad kogu jõe. Neil põhjustel lõpetati Eestis parvetamine 1950. aastail. Kuid see on puidu transportimise kõige odavam moodus. Venemaal on palkide hajali parvetamine keelatud, sest osa puidust kaotab ujuvuse ja vajub põhja, ummistades niimoodi veekogu. Venemaal rajati 1917 pärast Oktoobrirevolutsiooni Parvetamise Instituut (tänapäeval Parvetamise Teadusliku Uurimise Instituut), mille ülesanne oli majanduslikult otstarbekamate parvetamise vormide väljatöötamine. 2008. aasta seisuga parvetatakse Venemaal puitu enam kui 2000 jõel ja 255 järvel. Kokku on parvetamiseks kasutatavate veeteede pikkus 142 tuhat kilomeetrit. NSV Liidus parvetati igal aastal 105–120 miljonit kuupmeetrit puitu. Tehnikaleksikon, lk. 362
Khālid ibn ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūd

Khālid ibn ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūd (araabia keeles خالد بن عبد العزيز آل سعود‎; 3. veebruar 1913 – 13. juuni 1982) oli Saudi Araabia kuningas 1975–1982. Ta sai kuningaks pärast tema poolvenna Fayşal ibn ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūdi mõrvamist, tema valitsusaja lõpuks koondas tegeliku võimu enda kätte kroonprints Fahd.
Tarrvi Laamann

Tarrvi Laamann (sündinud 29. novembril 1973) on eesti kunstnik ja kunstikorraldaja. Ta on õppinud graafikat Eesti Kunstiakadeemias ning lõpetanud graafika magistriõppe 2000. aastal, on Eesti Kunstnike Liidu liige alates 1994. aastast. Alates 1998. aastast on Laamann korraldanud Eestis reggae-kultuuri tutvustavaid üritusi "Bashment". 2003. aastast juhib Laamann (koos Ringo Ringvee ja Dice Rudyga) Raadio 2-s raadiosaadet "Bashment FM". 2016. aastal oli kunstnik esinenud ka raadiosaates "Bohemia TV", mis kutsus külla Eesti kunstnikke ja poeete. 1981–1989 Hiiu Põhikool 1986–1990 Tallinna Kunstikool 1989–1992 Tallinna Kunstigümnaasium 1992–1993 Tallinna Polütehnikum (fotograafia eriala) 1994–1998 Eesti Kunstiakadeemia (graafika, BA) 1998–2000 Eesti Kunstiakadeemia (MFA) (Aastatel 1994–1994 oli ta Eesti Vabariigi ajateenistuses.) Lisaks on ta läbinud lektori-/instruktorikoolituse (Rahvusvaheline Lennutranspordi Ühendus, Genf, 2001–2001), Lennusadama klienditeeninduse (Tallinn, 2012–2012) ning mokuhanga koolituse edasijõudnutele (Mi-Lab, Jaapan, 2013–2013). 1995 "Surm" (1997), Tarrvi Laamann, kujundus, küljendus ja käsiladu 1996 "Kas kohata Sinilindu", Jaak Põder, sügavtrükk 1997 "Ilmutuse raamat" (Eesti Kunstiakadeemia, 1997), puulõiketrükid, käsiladu, küljendus ja Lennart Männi köide 2010 "Lauldud sõna" (2008), Veljo Tormis, puulõiketrükid ja Rene Haljasmäe köide 2012 "Shakespeare", William Shakespeare, puulõiketrükk ja Rene Haljasmäe köide 2013 "Minu Jamaica" (Petrone Print, 2013), Tarrvi Laamann, puulõiketrükk 2000–... Tartu Kunstikool (üldainete osakond) 2007–... Eesti Kunstiakadeemia (üldainete osakond) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. juuni 2007. Vaadatud 29. jaanuaril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Tarrvi Laamanni koduleht
Automen

Automen on Tartus ja Viljandis tegutsev ühisveondusettevõte. Tartus teenindatakse tasulist bussiliini ja tasuta Lõunakeskuse bussiliini. Viljandis sõidab Automen maakonnaliinidel. OÜ Automen ametlik koduleht
Elisabetta Sirani

Elisabetta Sirani (8. jaanuar 1638 Bologna – 25. august 1665 Bologna) oli Itaalia maalikunstnik. 17-aastaselt oli Elisabetta väljakujunenud graveerija ja kunstnik ning tal oli valminud üle 90 teose. Noorelt surnud kunstnikust on meie päevini säilinud üle 300 teose. "Autoportree", National Museums, Liverpool "Autoportree", Uffizi, Firenze "Kirke", Bologna "Kleopatra", Flint Institute of Art, Flint "Madonna lapsega" "Madonna lapsega" "Madonna lapse ja Johannesega" "Autoportree", 1658, Puškini muuseum, Moskva "Judith Olovernese peaga", 1658, Burghley House, Stamford "Autoportree", 1660 "Roosi Madonna", 1661, Museo di Stato, San Marino "Vincenzo Ferdinando Ranuzzi portree Amorina", 1663, Muzeum Narodowe, Varssavi "Õiglus, Arm ja Tarkus", 1664, Comune di Vignola "Amori triumf", Collezione M (erakogu) [Brava come un uomo - La breve parabola artistica di Elisabetta Sirani, pittrice del XVII secolo... la Repubblica, vaadatud: 29-01-2012]
Kari Makkonen

Kari Makkonen (sündinud 20. jaanuaril 1955 Harjavalta linnas) on endine Soome hokimängija. Kari Makkonen
Ekmani spiraal

Ekmani spiraal (inglise Ekman spiral) on teoreetiline joonis, mille saab luua, kui kujutada jõujooni nii, et tuul püsivalt puhub üle piisavalt sügava ja suure veekogu veemassi ning selle eri kihid (vertikaalsihis) hakkavad eri suundades ja erineva kiirusega liikuma. See nähtus on nimetuse saanud rootsi okeanograafi Vagn Walfrid Ekmani järgi. Pinnahoovuste (inglise surface currents) kõrvalekallet täheldas esimesena norra okeanograaf Fridtjof Nansen oma Frami ekspeditsiooni (1893–1896) ajal. Ekmani spiraal tekib Coriolisi jõu tõttu, mis kallutab põhjapoolkeral liikuvad kehad nende esialgsest liikumissuunast paremale (lõunapoolkeral vasakule). Seega, kui püsiv tuul puhub põhjapoolkeral üle küllalt suure ookeani pinna, siis tekib pindmine veevool, mis püsiva tuule puhumise mõjul kogub üha kiirust ning Coriolisi jõu tõttu ei liigu mitte otse, vaid kaldub paremale. Veemassi sügavuse suurenedes väheneb sügavuti liikumapanevast tuulest saadud jõud ning üha suureneva hõõrdetakistuse tõttu kaldub veevool algasendist (pindmistest veekihtidest) järjest paremale, kuni veealune vool on pinnapealse veevoolu suunaga vastupidine. Seda sügavust, kus veevool on vastupidine veepinnal puhuva tuule suunaga, nimetatakse Ekmani sügavuseks. Ekmani transport
VanHool

VanHool on Belgia sõidukikerede tootja, mis toodab busside, trollibusside ja haagiste keresid. Ettevõtte rajas Bernard Van Hool 1947. aastal Koningshooiktis Lieri lähedal Belgias. Algusaastatel müüs ettevõte oma toodangut Euroopas, kuid alates 1980. aastate keskpaigast siseneti ka Põhja-Ameerika turule, kus ettevõtte on kujunenud oluliseks tegijaks.  VanHool – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht
Natalja Matvejeva

Natalja Konstantinovna Matvejeva (vene k. Наталья Константиновна Матвеева; sündinud 23. mail 1986 Moskvas) on Venemaa murdmaasuusataja, kes võistleb põhiliselt sprindis. Matvejeva on võistelnud rahvusvahelisel tasandil alates 2004. aastast. Ta sai juunioride maailmameistrivõistlustel Kranjis 2006. aastal hõbemedali sprindis. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta sprinditeates koos Julia Belorukovaga hõbemedali. Esimest korda osales Matvejeva maailma karikasarjas Düsseldorfi etapil 22. oktoobril 2005 vabasprindis, kus ta sai 3. koha. Esimese võidu MK-sarjas sai ta sealsamas kaks aastat hiljem 27. oktoobril vabasprindis. 2009. aasta jaanuaris Whistleris toimunud MK-sarja etapil osutus Matvejeva dopinguproov positiivseks ja talle määrati kaheaastane võistluskeeld. 2017 Lahtis hõbemedal sprinditeates (koos Julia Belorukovaga) 2006 Kranjis hõbemedal sprindi vabasõidus Natalja Matvejeva on osalenud (seisuga 25. veebruar 2019) 119 maailma karikasarja etapil ja jõudnud kolme parema hulka 12 korda, neist kaks korda võitnud. Natalja Matvejeva FIS-i kodulehel (inglise)
Tanker

Tanker ehk vedellastilaev on kaubalaev, mida kasutatakse vedellasti - kõige sagedamini vedelkütuste, eriti nafta -, aga ka kemikaalide, vedeldatud gaasi, toiduõli ja muu vedellasti vedamiseks. Tankeri lastiruume nimetatakse tankideks. Maailma kõige suuremad laevad on tankerid. Suurimate toornaftatankerite kandevõime ulatub poole miljoni tonnini. Tankereid lastitakse ja lossitakse torujuhtmete kaudu. Väiksemaid tankereid kasutatakse sadamais ja merel teiste laevade punkerdamiseks ehk neile kütuse andmiseks. Maailma esimene tanker oli 1886 valminud "Glückauf", mis oli 91,4 m pikk, 11,3 m lai ja 9,5 m kõrge. Laeva kandevõime oli 2300 t.. Maailma suurim tanker ehitati Jaapanis 1975. Esialgu kandis ta nime "Oppama" ega olnud veel maailma suurim. Suurimaks sai ta 1980, kui laevatehases "Nippon Kokkan" pandi talle keskkohta 82 m pikkune vahetükk. Pärast seda oli laev 440,0 m pikk, 68,8 m lai ja 29,0 m kõrge. Tema kandevõime oli enne ümberehitust 422 000 t ja pärast 564 763 t. Hiljem kandis see laev nime "Knock Nevis". 2010 läks see laev vanarauaks ja lammutati. 2005. aasta seisuga oli maailmas 4024 tankerit, mille kandevõime oli vähemalt 10 000 tonni. Neist 2582 olid topeltpõhjaga. Kõige rohkem tankereid kannab Panama (592), Libeeria (520), Marshalli Saarte (323), Singapuri (274), Kreeka (233) ja Bahama (215) lippu. Ka kogutonnaaži poolest olid need kuus riiki maailma suurimad laevandusriigid. Kuid kui vaadata, mis riikides registreeritud ettevõtetele need laevad kuulusid, siis reederite hulgas olid kolmel esimesel kohal Kreeka (733), Jaapan (394) ja USA (311). Nende kolme riigi ettevõtetele kuulus 36% maailma tankeritest. Ent 2822 neist tankeritest ehk üle 70% oli ehitatud kas Lõuna-Koreas, Jaapanis või Hiinas. "A ja O". Tallinn, "Valgus" 1987, lk. 273
Trikromaasia

Trikromaasia on värvide nägemine, mis põhineb kolme tüüpi kolvikeste olemasolul silmas. Näiteks enamikul inimestel on nägemine trikromaatiline. monokromaasia dikromaasia tetrakromaasia pentakromaasia kromaatilisus
Monokromaasia

Monokromaasia on täielik värvipimedus, mis on tingitud vaid üht tüüpi värve eristavate rakkude olemasolust silmas. Monokromaasia on normaalne mõnedel loivalistel, vaalalistel jt. akromatopsia dikromaasia trikromaasia tetrakromaasia pentakromaasia
Pentakromaasia

Pentakromaasia on täielik värvide nägemine, mis on tingitud viit tüüpi värve eristavate rakkude olemasolust silmas. Pentakromaasiat oletatakse mõnedel linnuliikidel (tuvidel) ja kalaliikidel (mõnedel silmulistel). Inimese nägemist iseloomustab trikromaasia. monokromaasia dikromaasia trikromaasia tetrakromaasia
Fayşal ibn ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūd

Fayşal ibn ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūd (1906 Er-Rijad – 25. märts 1975) oli Saudi Araabia kuningas 1964–1975. Ta sai võimule pärast oma poolvenna Sa‘ūd ibn ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūdi kukutamist ning oli üks põhifiguure naftahindade tõstmise taga 1970-ndate alguses. Faisal oli üks Saudi dünastia rajaja kuningas Abd al-Aziz ibn Saudi 43 pojast. Faisal võitles isa kõrval ja saavutas 1925 võidu Lääne-Araabia piirkonna Hidžazi valitseja Hussein bin Ali vägede üle. Faisal nimetati 1932 Hidžazi asevalitsejaks ning 1940 Saudi Araabia välisministriks. Kui vanem poolvend Saud sai 1953 kuningaks, kuulutati Faisal kroonprintsiks ja ta jätkas algul välisministrina, 1958–1960 ja alates 1962 oli ta peaminister. Ta pooldas järkjärgulist moderniseerumist ja läänestamist. 1960-ndatel sattus ta vastuollu konservatiivsema Saudiga, keda 1964 sunniti loobuma troonist Faisali kasuks. Faisal valitses ilma peaministrita ja koostas eduka majanduse moderniseerimise programmi. Selleks kasutas ta Saudi Araabia suuri naftasissetulekuid, mis kasvasid 334 miljonilt dollarilt 1960. aastal 22,5 miljardini 1974 (pärast naftahindade neljakordistumist 1973–1974). Ta kehtestas helde sotsiaalhoolekande süsteemi, mis hõlmas tasuta arstiabi ja keskkoolihariduse ning toiduainete, vee, kütuse, elektrienergia ja üüri subsideerimise. Tema eestvõttel kaotati orjus ja muudele araabia maadele anti rahalist abi võitluses Iisraeli vastu. 1975. aastal mõrvas Faisali tema vennapoeg prints Museid. Täpset põhjust pole avalikustatud, kuid mõrvar kuulutati nõrgamõistuslikuks ning hukati samal aastal. Trooni päris Faisali poolvend Khalid.
Vaalapüük

Vaalapüük on vaalade peale peetav jaht. Paljudel rannikul elavatel rahvastel on pikaajalised traditsioonid vaalade püüdmiseks merest, samuti rannikule uhutud vaalade toiduks tarvitamiseks. Vaalapüügi esimesed teadaolevad vormid on 5 tuhat aastat vanad. Tööstuslik vaalapüük algas 17. sajandil. 20. sajandil ehitati esimesed vaalapüügilaevad, mis olid mõeldud vaalade pardale vinnamiseks ja nende esmaseks töötlemiseks. Tehnika arenedes kasvas inimkonna võime vaalu püüda, kuni see ületas säästvat arengut võimaldavad piirid. 1930. aastatel püüti igal aastal rohkem kui 50 tuhat vaala. Sajandi keskpaigaks ei suutnud paljude vaalaliikide arvukus enam taastuda ja vähenes drastiliselt. 1986 keelustas Rahvusvaheline Vaalapüügikomisjon äriotstarbelise vaalapüügi, et vaalavarud saaksid taastuda. Sellest ajast on paljud riigid vaalapüügi täielikult keelanud. Mõned riigid, näiteks Jaapan ja Norra, on seda piiratud ulatuses jätkanud. Nad soovivad vaalapüügi tingimusi leevendada, et oleks võimalik küttida neid vaalaliike, kelle arvukus ja seisund seda võimaldab. Näiteks Norra püüdis 2011. aastal 1286 kääbusvaala, kui nende koguarvukuseks hinnatakse 102 tuhat. Island alustas vaalapüüki 2006. Igal aastal lubatakse Islandil püüda 30 küürvaala ja 9 finnvaala. Vaalapüügivastased riigid ja keskkonnakaitsjad peavad vaalapüüki ebamoraalseks, jätkusuutmatuks ja vaalaliikide säilimist ohustavaks ning usuvad, et vaalapüük peaks jääma igaveseks keelatuks. Vaalapüügilaev Hülgepüük "Norras algas iga-aastane vaalapüügihooaeg" ERR, 1. aprill 2017 "Jaapan üritas taas vaalapüügikeeldu lõpetada" ERR, 13. september 2018 Taavi Eilat: "Avalik arvamus tõukab Islandi vaalatööstust hääbumise äärele" ERR Novaator, 16. jaanuar 2019
Arnold Tols

Arnold Tols (9. mai 1902 Saku – 9. detsember 1941 Kirovi oblast) oli Eesti vabadusvõitleja. Tols oli 1919. aastal Eesti Skautide Peastaabi loomise idee algataja ja ülem. Samal aastal lõpetas ta Tallinna Reaalkooli. Ta osales Vabadussõjas. 1921. aastal ilmus August Tolsi ja Hans Johansoni ühistööna "Skoudi käsiraamat": Seoses Ibroska veretööga toimus 6. septembril 1941 Kirovis Uurali sõjaväeringkonna sõjatribunali istungil kohtuistung seitsme süüdistatu, sh Arnold Tolsi suhtes. Kohus mõistis kõik kohtualused süüdi ja otsustas karistada neid kriminaalkaristuse kõrgeima määraga - mahalaskmisega. 22. jaanuar 1931 Kotkaristi V klassi teenetemärk 20. veebruar 1934 Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärk . Põlevkivi põlemisgaaside analüüsimine ja resultaatide arvutamine, Tartu, 1926 Skoudi käsiraamat (Hans Johansoniga) Tartu, Odamees, 1921 Nitrogaasid, Eesti Tuletõrje, 1937, nr 5. lk 161 Ving, Eesti Tuletõrje, 1937 nr 4, lk 131-132
Ain Kaljurand

Ain Kaljurand (sündinud 2. veebruaril 1965) on eesti ärijuht. Ta lõpetas 1990. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia mehaanikainsenerina. Kaljurand oli alates 2005. aastast Tallinna Sadama juhatuse esimees. Enne seda töötas ta Eesti Raudtee turundusdirektorina. 26. augustil 2015 pidasid kaitsepolitseiameti töötajad Kaljuranna ja Allan Kiili altkäemaksu võtmises kahtlustatavatena kinni. 27. augustil vabastas Tallinna Sadama nõukogu Kaljuranna juhatuse esimehe ametist. 28. augustil võeti Kaljurand vahi alla. 2024. aastal leidis Harju maakohus, et Kaljurand võttis altkäemaksu, aga kuna see toimus erasektoris ja on sellisena teise astme kuritegu, on kuritegu aegunud. 2010 Eesti Kaubandus-Tööstuskoja II klassi aumärk Tallinna Sadama juhatuse esimeheks valiti Ain Kaljurand, Ärileht, 15. august 2005 Nõukogu pikendas Tallinna Sadama juhatuse ametiaega, Postimees, 9. september 2014 Ain Kaljurand: Tallinna Sadam valmistub Eesti Raudtee ostmiseks, Ärileht, 25. jaanuar 2006 "Ain Kaljurand - uhkest maahäärberist kaitsepolitsei hoole alla" Postimees, 26. august 2015 "Kaljurand ja Kiil võeti kuni kuueks kuuks vahi alla" ERR, 28. august 2015 "Kohus mõistis Tallinna Sadama kohtuasjas süüdistatavad õigeks" ERR, 27. juuni 2024 Eesti Kaubandus-Tööstuskoja II klassi aumärgi saajad läbi aegade. Eesti Kaubandus-Tööstuskoja veebisait. Ain Kaljurand: oleme lätlastest paremad ja võime võistelda Rotterdamiga, Ärileht, 7. oktoober 2009 Ain Kaljurand: ükski juht pole eksimatu, Ärileht, 23. november 2012 Edetabel: enim teenivate riigifirmade juhtide esiviisik, Ärileht, 12. mai 2015
Sa‘ūd ibn ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūd

Sa‘ūd ibn ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūd (15. jaanuar 1902 – 23. veebruar 1969) oli Saudi Araabia kuningas 1953–1964. Ta kukutati tema oma perekonna poolt, kuna tema poolvennad kartsid, et Sa‘ūd jagab võimu laiali oma poegade vahel ning jätab nemad võimust ilma. Sa‘ūd lahkus eksiili Šveitsi ja suri hiljem Kreekas.
Taga-Kaukaasia Erikomitee

Taga-Kaukaasia Erikomitee (vene keeles Особый Закавказский Комитет, ОЗАКОМ) oli Venemaa Ajutise Valitsuse organ, mis juhtis Taga-Kaukaasiat. Komitee jurisdiktsiooni alla kuulus kogu varasem Kaukaasia asevalitsus (Кавказское наместничество). Erikomitee moodustati Thbilisis 9. märtsil (uue kalendri järgi 22. märtsil) 1917 Venemaa 4. Riigiduuma liikmetest. Sellesse kuulus viis inimest, esimees oli konstitutsiooniline demokraat Vassili Harlamov. Ozakom kaotas võimu keeldumise tõttu teha koostööd Taga-Kaukaasias domineerinud sotsiaaldemokraatlike parteidega. Erikomiteelt läks võim üle Taga-Kaukaasia komissariaadile. Vassili Akimovitš Harlamov — Konstitutsioonilis-Demokraatlikust Parteist (kadettide parteist), esimees Mihhail Ivanovitš Papadžanov — Dašnaktshutjuni parteist (ja kadettidest) Mammed Jussif Gadžibaba oglõ Džafarov — Mussavatistide parteist Akaki Ivanovitš Tšhenkeli — menševike parteist Kita Georgijevitš Abašidze — sotsiaalföderalistide parteist Kaukaasia asevalitsus Taga-Kaukaasia komissariaat Taga-Kaukaasia seim Taga-Kaukaasia Demokraatlik Föderatiivne Vabariik Rogovin Frankel «Revolution in Russia: Reassessments of 1917» Page 254 Особый Закавказский Комитет Из воспоминаний генерала П. Н. Врангеля Журнал «Власть» № 13(717) от 09.04.2007 Р. А. Векилов, История возникновения Азербайджанской Республики
Artjom Dmitrijev

Artjom Dmitrijev (sündinud 14. novembril 1988 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (poolkaitsja). Mängib Soome kõrgliiga klubis FC Lahti. A-koondise debüüdi tegi Dmitrijev 9. juunil 2015 sõpruskohtumises Soome vastu. Samas mängus tegi oma debüüdi ka Maksim Gussev. Uuendatud seisuga 22. november 2017 Evald Tipneri karikavõistlused Eesti Superkarikas Kõik mängud UEFA Euroopa Liigas Kõik mängud UEFA Meistrite Liigas Uuendatud seisuga 9. juuni 2021 Tallinna FC Levadia Tipneri karikas: 2010 Superkarikas: 2010 Nõmme Kalju FC Tipneri karikas: 2015 Eesti jalgpallikoondislaste loend "Kõik Eesti internatsionaalid". Eesti Jalgpalli Liit. Vaadatud 22. juuni 2015. http://www.jalgpall.ee/protocol.php?st=style_fp.css&nteam_id=1&proto=1180&game=1367 Eesti Jalgpalli Liidu profiil Transfermarkti profiil Koondise mängud
Maiasmoka kohvik

Maiasmoka kohvik on Eesti vanim praeguseni töötav kohvik. See tegutseb Tallinnas aadressil Pikk tänav 16 / Pühavaimu tänav 1 alates 1864. aastast. Maiasmoka kohviku biidermeierinterjöör on säilinud muutumatuna ligi sajandi vältel. Kohvik pakub pagaritooteid, käsitsi valmistatud šokolaadikompvekke ja martsipankujukesi. Kohvikus tegutseb ka Kalevi martsipanituba. Esimene pagaritöökoda Maiasmoka kohviku praeguses asukohas sündis 1806. aastal. 11. augustil 1806 sõlmitud müügilepinguga sai maja uus omanik suhkrupagar Lorenz Cavietzel kõik õigused maale ja majale, milles tänapäeval asub kohviku müügisaal. Venemaa 1786. aasta linnaseaduse kohaselt võisid Tallinnas äriettevõtteid pidada üksnes gildi liikmed. Lorenz Cavietzeli nime on esmamainitud müügilepingus 1806. aastal. 1823. aastast jätkas äripidamist tema poeg. 1835. aastal lõpetas Cavietzel äritegevuse Tallinnas ja kolis Riiga.[viide?] Äri uueks omanikuks sai Johann Seegrön, tema järel Conrad Raeper. 1875. aastal ostis maja Narva kondiiter Georg Stude, kes ehitas selle kokku suure majaga Pühavaimu ja Pika tänava nurgal. Stude on Eesti kondiitritööstuse ajaloos tähtsal kohal, eriti hea maine omandasid tema firma martsipanitooted. 19. sajandi teisel poolel varustas Stude martsipaniga muuhulgas Venemaa keisri perekonda ja õukonda. Esimese maailmasõja eel pälvis kondiitritööstuse toodang auhindu. 1941. aastal Stude ettevõte riigistati, see liideti Brandmanni ja Riola kondiitritööstustega kompvekitehaseks Karamell. 1958. aastal liideti Karamell kondiitritoodete vabrikuga Uus-Kalev. 1962. aastal ühendati Uus-Kalev kondiitritoodete vabrikuga Kalev, mis jäi Eestis ainsaks magusatootjaks. 1997. aastal registreeriti Pikal tänaval kohvikut pidav OÜ Maiasmokk. 2004. aastal omandas selles enamusosaluse AS Kalev. Nüüdseks kuulub OÜ Maiasmokk AS-ile Kalev Chocolate Factory, mis omakorda kuulub 2007. aastast Norra kontserni Orkla. 2010. aasta lõpus ostis Kalevi šokolaadivabrik enampakkumiselt ka varem Tallinna linnale kuulunud ajaloolise Maiasmoka kohviku hoone 30 miljoni krooniga. Tallinna vanad kohvikud, Kultuur ja Elu, 2002 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. oktoober 2011. Vaadatud 30. jaanuaril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Andrus Allika "Eesti Post annab välja postmargi Eesti kondiitritööstus 200" ERR, 17.05.2006 Pekka Erelt "Martsipani Georgi maiuseäri" Eesti Ekspress, 28.10.2004 "8518 Elamu fassaad ja historitsistlikud interjöörid Pikk t. 16/ Pühavaimu t. 1, 1876. a." Kultuurimälestiste register. "Kalev ostab Maiasmoka kohviku"[alaline kõdulink] Postimees, 23.02.2004 "Kalev - Orkla Eestis". Orkla Eesti. "Ettevõttest". "Kalevi kommivabrik ostab Maiasmoka kinnistu" Postimees, 04.11.2010 Heino Gustavson. "AS Kalev. Eelaeg, sünd ja elu". Tallinn 1999. Maiasmoka kohviku ajalugu Pekka Erelt "Martsipani Georgi maiuseäri" Eesti Ekspress, 28. oktoober 2004