laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Uusparempoolsus

Uusparempoolsus Kui 1968. aastal hakkasid vasakpoolsete väljaastumised läbi kukkuma ja vaibuma, alustasid noored intellektuaalid uute alternatiivide otsimist – nii sai aluse uusparempoolsete liikumine. Neil pole ühtset keskust – ollakse koondunud erinevatesse klubidesse ja väljaannetesse. Kõige vanem prantsuse uusparempoolsete rühmadest on 1968. aastal tekkinud "Euroopa tsivilisatsiooni uurimise grupp“. Enamus uusparempoolsete ettevõtmisi on seotud kirjaniku Alain de Benoist' nimega. Kultuur on uusparempoolsete jaoks kunstilis-kujunduslike, praktiliste teadmiste, filosoofiliste ja kõlbeliste väärtuste kogum, mis moodustab kultuuritraditsiooni. See tähendab ka omakorda järkjärgulist eemaldumist loodusest. Kuna inimesele peab olema kultuur loodusest esmasem, on ajalugu tähtsam bioloogiast. Benoist ei väsi kordamast: inimene on ajalooline olevus, kelle ajaloolisus on pandud paika tema kultuuri poolt, kultuur ise evolutsioneerub pidevalt. Uusparempoolsete põhiseisukohtadeks võib eelkõige pidada radikaalsete ühiskondlike ümberkorralduste eitamist (eriti ollakse revolutsiooni vastu). Teiseks peavad nad majanduselus tähtsaks vaba konkurentsi - riik sekkugu majandusse võimalikult vähe. Kolmandaks arvavad nad, et inimesed on oma intellektuaalsete võimete poolest erinevad ja seda juba pärilikult. Neljandaks tuleb uute väärtuste otsingul pöörduda puritanismi, kristluse või Antiik-Kreeka poole. Inimkonna päästjaiks kuulutatakse Sokratest või Kristust. Välispoliitikas peab toetama sõjalise üleoleku ja jõu ideoloogiat.
DARPA

The Defense Advanced Research Projects Agency (DARPA) on Ameerika Ühendriikide Kaitseministeeriumi alluvuses olev agentuur, mille ülesandeks on teadus- ja arendustegevus uute militaartehnoloogiate väljatöötamine Ühendriikide relvajõudude tarbeks. Agentuur loodi 7. veebruaril 1958 president Dwight D. Eisenhoweri käsul pärast seda, kui Nõukogude Liidul õnnestus orbiidile saata Sputnik 1. Asutuse algne nimi oli Advanced Research Projects Agency (ARPA). Briti ajaleht The Economist on DARPA-t nimetanud agentuuriks, "mis kujundas tänapäevase maailma", viidates et agentuuri panus on olnud oluline nt ilmasateliitide, GPS-i, droonide, vargtehnoloogia, personaalarvutite, interneti loomisel. DARPA edu on innustanud ka mitmeid teisi riike looma samalaadseid teadusasutusi. 15. märtsist 2021 on agentuuri direktoriks geoloog Stefanie Tompkins. DARPA-t on asutamisest saati juhtinud järgnevad inimesed: ARPANET https://www.economist.com/science-and-technology/2021/06/03/a-growing-number-of-governments-hope-to-clone-americas-darpa https://www.darpa.mil/news-events/2021-03-15 Ametlik koduleht (inglise keeles)
Kesk-Soome Keskhaigla

Kesk-Soome Keskhaigla on Kesk-Soome tervishoiupiirkonda kuuluv keskhaigla Jyväskyläs. Haigla asub kahe kilomeetri kaugusel kesklinnast. Haigla valmis 1954. aastal ja seal oli 375 voodikohta ja üle 300 töötaja. Haiglat laiendati ja renoveeriti põhjalikult aastatel 1982-2002. Haiglas on ka haiglamuuseum.
Hyvinkää haigla

Hyvinkää haigla on Helsingi ja Uusimaa tervishoiupiirkonda (HUS) kuuluv haigla, mis asub Hyvinkääl kolm kilomeetrit kesklinnast edelas. Hyvinkää haigla teenindab viit omavalitsust: Hyvinkääd, Mäntsälät, Nurmijärvit, Järvenpääd ja Tuusulat. Hyvinkää Regionaalhaigla ehitati aastal 1975 ja nimetati ümber Hyvinkää haiglaks HUSi asutamisega aastal 2000. Enne seda oli haigla osa Uusimaa tervishoiupiirkonnast, kuhu kuulusid kõik endised Uusimaa lääni omavalitsused, välja arvatud Artjärvi, Helsingi, Myrskylä, Orimattila, Pukkila ja Ruotsinpyhtää. Hyvinkää haiglat läbivad mitmed kohalikud ja piirkondlikud bussiliinid.
Meilahti haigla

Meilahti haigla on haigla Helsingis Meilahtis. Haigla on suurim haigla Soomes ja kuulub Helsingi Ülikooli Keskhaigla koosseisu. Haiglal on helikopteri maandumisplats ICAO koodiga EFHY.
Kalju Ojaste (laskesuusataja)

Kalju Ojaste (sündinud 8. detsembril 1961 Otepääl) on eesti treener ja endine laskesuusataja. Ta on lõpetanud 1980. aastal Otepää Keskkooli. Ta on esindanud Eestit Albertville'i (10 km 59., 20 km 37. ja teatesõidus 11. koht), Lillehammeri (20 km 69. ja teatesõidus 13. koht) ja Nagano olümpiamängudel (20 km 44. ja teatesõidus 13. koht). Naganos kandis ta Eesti lippu. 1992. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlustel Novosibirskis võitis ta koos Aivo Udrase, Urmas Kaldvee ja Hillar Zahknaga meeskondliku pronksmedali. Triin Ojaste on Kalju Ojaste tütar. Kalju Ojaste kandis Eesti lippu Naganos, tütar Triin võiks kanda Vancouveris Kalju Ojaste (laskesuusataja) veebisaidil Olympedia (inglise)
Turu Ülikooli Keskhaigla

Turu Ülikooli Keskhaigla (soome keeles Turun yliopistollinen keskussairaala, lühend TYKS, rootsi keeles Åbo universitetscentralsjukhus, lühend ÅUCS) on haigla Soomes Turu linnas. Haigla on asutatud 1756. aastal ja see on Kopenhaageni Rigshospitaleti järel vanuselt teine haigla Põhjamaades. Haigla toimib Edela-Soome keskhaiglana. Haigla asub Turu kesklinna lähedal. Haiglal on osakonnad Raisios ja Paimios. Haigla on olnud seotud Turu Ülikooliga alates 1958. aastast ja seda kasutatakse meditsiiniteaduskonna üliõpilaste õppebaasina. Igal aastal on selles haiglas praktikal umbes 1500 arstiteadus- ja õendustudengit. Haiglas töötab 3993 inimest. Haigla koduleht (soome keeles)
Pihkva oblast

Pihkva oblast on oblast Venemaa loodeosas. Oblast on moodustatud 1944. aastal. Piirneb Eesti, Läti, Valgevene, Leningradi oblasti, Novgorodi oblasti, Tveri oblasti ja Smolenski oblastiga. Kuulub Loode föderaalringkonda. Pihkva oblast asub Ida-Euroopa lauskmaa loodeosas. Kõrgeim mägi on Lipnitskaja mägi (339,1 m). 6% territooriumist hõlmavad veekogud: järved (Pihkva järv) ja jõed (Palata, Pljussa jõgi, Velikaja jõgi jt). Oblastis valitseb paraskliima parajalt külma talve ja sooja suvega. 38% maapinnast on kaetud leht- ja okasmetsadega. Pihkva oblast koosneb oblastilise alluvusega linnadest ja järgmistest rajoonidest : Linnad: (kaardil P) Pihkva (Псков) (V) Velikije Luki (Великие Луки) Rajoonid: (15) Bežanitsõ rajoon (Бежаницкий район) (10) Dedovitši rajoon (Дедовичский район) (7) Dno rajoon (Дновский район) (12) Krasnogorodski rajoon (Красногородский район) (22) Kunja rajoon (Куньинский район) (17) Loknja rajoon (Локнянский район') (23) Neveli rajoon (Невельский район) (14) Novorževi rajoon (Новоржевский район) (20) Novosokolniki rajoon (Новосокольнический район) (16) Opotška rajoon (Опочецкий район) (9) Ostrovi rajoon (Островский район) (1) Oudova rajoon (Гдовский район) (8) Palkino rajoon (Палкинский район) (4) Petseri rajoon (Печорский район) (5) Pihkva rajoon (Псковский район) (2) Pljussa rajoon (Плюсский район) (6) Porhovi rajoon (Порховский район) (19) Pustoška rajoon (Пустошкинский район) (13) Puškinskije Gorõ rajoon (Пушкиногорский район) (11) Põtalovo rajoon (Пыталовский район) (18) Sebeži rajoon (Себежский район) (3) Strugi Krasnõje rajoon (Стругокрасненский район) (24) Usvjatõ rajoon (Усвятский район) (21) Velikije Luki rajoon (Великолукский район) 2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Pihkva oblasti rahvaarv 760 810, kellest 717 101 (94,3%) olid venelased, 12 471 (1,6%) ukrainlased ja 9664 (1,3%) valgevenelased. Eestlasi oli 1122. 2012. aasta alguses oli oblasti rahvaarv 666 924, 2015. aasta alguses 651 205 ja 2022. aasta alguses 612 458. Rahvaarv väheneb peamiselt negatiivse loomuliku iibe tõttu (2004. aastal −11 209, 2005. aastal −11 492, 2009. aastal −7331, 2010. aastal −7244). Pihkva oblastis on 14 linna (sulgudes elanike arv 2012): Pihkva (204 000), Velikije Luki (98 400), Ostrov (21 000), Nevel (15 900), Opotška (11 400), Petseri (11 000), Porhov (10 300), Dno (8700), Novosokolniki (7900), Sebež (6100), Põtalovo (5700), Pustoška (4500), Oudova (4100) ja Novoržev (3600). Pihkva oblastis on 14 alevit: Dedovitši, Strugi Krasnõje, Puškinskije Gorõ, Idritsa, Bežanitsõ, Loknja, Krasnogorodsk, Pljussa, Kunja, Palkino, Usvjatõ, Sosnovõi Bor, Krasnõi Lutš ja Zapljusje. Pihkva oblastis oli 2010. aasta seisuga 8351 maa-asulat, neist 1923 oli ilma püsielaniketa, 3890-s oli 1–10 elanikku, 1874-s oli 11–50 elanikku, 234-s oli 51–100 elanikku ning 430-s oli üle 100 elaniku. Pihkva kubermang Maailmaandmete atlas "Venemaa Statistikaamet". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. august 2012. Vaadatud 22. augustil 2012. Pihkva oblasti koduleht Pihkva oblasti turismileht (inglise ja vene keeles)
Tudulinna

Tudulinna on küla Ida-Viru maakonnas, Alutaguse vallas, endise Tudulinna valla keskus. Alevikku läbivad Iisaku–Tudulinna–Avinurme maantee ja Rakvere–Rannapungerja maantee. Küla järgi on nime saanud Vormsi lademe Tudulinna kihistu. Külas tegutseb Tudulinna raamatukogu. Tudulinnat on esmamainitud ürikutes 1583. aastal. Tudulinna küla läbib Tagajõgi, 18. sajandi kaartide järgi oli jõel vesiveski. Tänapäeval töötab küla lähedal Rannapungerja jõel hüdroelektrijaam (Tudulinna hüdroelektrijaam). Külast läänes oli kõrts ja idas linnamägi. Aastatel 1845–2019 tegutses külas Tudulinna põhikool. 1923. aastal avati Tudulinna Vabadussõja mälestussammas. Sammas lõhuti 1940. aastal; 1990. aastal avati uus sammas, mis on endise ligilähedane koopia. 2019. aastani oli Tudulinna alevik. Alevikus elas 2000. aasta rahvaloenduse andmeil 335 ja 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 220 elanikku. Neist 179 (81,4%) olid eestlased. Tudulinnast on pärit ooperilauljad Paula Padrik ja Tiit Tralla ning geoloog Kalle Suuroja. Tudulinna vana kirik Tudulinna seltsimaja Tudulinna tuuleveski Tudulinna mõis Rabaroosid Tudulinna kirik Tudulinna kalmistu Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 22.02.2018. Tudulinna kihistu Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis (vaadatud 10.08.2019) RT I, 07.06.2019, 3 Statistikaameti andmebaas
Seinäjoki Keskhaigla

Seinäjoki Keskhaigla (soome keeles Seinäjoen keskussairaala, lühend SEKS) on Lõuna-Pohjanmaa tervishoiupiirkonda kuuluv haigla Soomes, Seinäjokil. Haiglas on 545 voodikohta. Haiglahoone on ehitatud 1970. aastatel. Haiglal on ka helikopterite maandumisplats (ICAO: EFHS).
Vladimir Krutov

Vladimir Krutov (1. juuni 1960 Moskva – 6. juuni 2012 Moskva) oli vene jäähokimängija. Ta tuli Nõukogude Liidu koondises mängides jäähoki olümpiavõitjaks 1984. aastal Sarajevos ja 1988. aastal Calgarys ning sai hõbemedali 1980. aastal Lake Placidis. Aastatel 1981, 1982, 1983, 1986, 1989 ja 1990 kuulus ta maailmameistriks tulnud meeskonda; 1987 sai MM-ilt hõbe- ja 1985 pronksmedali. Ta moodustas koos Igor Larionovi ja Sergei Makaroviga kuulsa ründekolmiku. Krutov mängis aastatel 1978–1989 Moskva AKSK-s.
Villa Antropoff

"Villa Antropoff" on Kaspar Jancise ja Vladimir Leschiovi animafilm aastast 2012. Tutvustus Eesti joonisfilmi lehel Eesti-Läti animafilm võitis Serbia festivalil auhinna (ERR Uudised)
Wookieepedia

Wookieepedia ehk Star Warsi Wiki on veebientsüklopeedia, mis sisaldab teavet "Star Warsi" väljamõeldud universumist ja üheteistkümneosalisest filmisaagast. Wookiepedia
Hamlet (tegelane)

Hamlet on Shakespeare'i näidendi "Hamlet" peategelane. Hamlet on surnud Taani kuninga Hamleti poeg, prints, kelle asemel päris trooni aga tema onu Claudius, kes abiellus ta ema Gertrude'iga. Näidendi alguses teatab surnud isa vaim Hamletile, et vend tappis ta, ning vannutab Hamletit enda eest kätte maksma. Näidendi vältel püüab Hamlet leida selleks teed, Claudius aga kõrvaldada Hamletit, mis viib nende mõlema ja veel mitme tegelase surmani. Ehk kõige lihtsakoelisem Hamleti-tõlgendus näeb teda tõeotsijana, kes kõheldes püüab leida kindlust, et vaim oli tõepoolest tema surnud isa, rääkis tõtt ja seega on kättemaks õigustatud. Nii juhatab 1948. aasta filmiversioonis Laurence Olivier' mängitud nimirolli sisse jutustaja repliigiga: "See on otsustusvõimetu mehe tragöödia." T. S. Eliot kirjeldab Hamletit sarnaselt essees "Hamlet ja tema probleemid" (kogumikus "The Sacred Wood: Essays on Poetry and Criticism"). Elioti sõnul ei leia me Hamletit iialgi tegutsemas. Teised kriitikud on aga tõlgendanud Hamletit inimesena, kellel lasub kohus, mida ta teab ja õigeks peab, kuid ei taha täita. Selle vaatenurga kohaselt annavad Hamleti püüded leida rahuldavat kinnitust Claudiuse süüs ja tema võimetus võimaluse avanedes tegutseda tunnistust sellest soovimatusest, mistõttu Hamlet ka sõitleb end võimetuse pärast ülesanne täita. Pärast stseeni, kus Hamlet näeb näidendis esitatavas näidendis esinevat näitlejat, täheldab ta, et näitleja oli loost pisarateni liigutatud, ning võrdleb seda paatost omaenda olukorra kontekstis vanakreeka tegelaskuju Hecubaga. Hamleti nimi tuleneb Saxo Grammaticuse 13. sajandil kirjutatud "Taani kroonikast", kus esines Amleth. Saxo Grammaticuse teose alusel kirjutas prantsuse renessansskirjanik François de Belleforest teose "L'histoire tragique d'Hamlet" (ilmus seitsmeköitelises "Traagiliste lugude" kogumikus 1566–1583), mille inglise tõlkes oli nimekuju Hamblet. Oletatavasti pärines Amlethi lugu vanapõhja või Islandi luulest mitu sajandit enne Saxot.
Kirikumõis

Kirikumõis oli piirkonnakirikule kuulunud maavaldus. Igas kihelkonnas oli oma kirikumõis. See paiknes kiriku lähedal. Kitsamas mõttes on kirikumõis kiriku maavalduse hoonestatud keskus koos kiriku ja pastoraadiga. Kirikumõisas elas ja seda pidas kohaliku kiriku pastor ning mõisas asusid ka kiriku kontoriruumid. Kirikumõis tagas pastori sissetuleku. Kirikumõisa hooned ei olnud tavaliselt nii esinduslikult välja ehitatud kui rüütlimõisa omad. Karjamõis Kloostrimõis Linnamõis Mõis Poolmõis Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 224.
Johann Thal

Johann Thal (14. juuni 1756 Kambja – 27. juuni 1841 Kambja) oli Kambja köster ja esimene eestlasest orelimeister. 16-aastaselt (1772) ehitas Johann Thal Kambja kirikule positiivoreli, mis oli esimene orel Tartumaa maakirikutes. Hiljem ehitas ta veel positiive ja oreleid, sh Alūksne kiriku suure oreli. Tartu Jaani koguduse õpetaja Friedrich David Lenz tunnustas noore meistri pillide head kõla ja lisas, et „kuigi need ei saa veel vastu suurte Peterburi meistrite pillidele, tõendavad need siiski ilmekalt selle mehe mehaanilist ja muusikalist andekust, kes pole oreliehituses ega pillide valmistamises saanud ega võinudki saada vähimatki juhatust, sest meil pole olnud seni väljaspool suuri linnu, maakirikuis üldse oreleid. Ta on end niisiis vaid ise harinud üht linnaorelit uurides ja senikaua väikest viisi katsetanud, kuni söandas ise ehitada naabruses asuvale kirikule väikese oreli, mis tema rõõmuks õige hästi õnnestus.” Tõenäoliselt uuris Johann Thal orelit Tartu Jaani kirikus. Veel kõrges vanaduses jätkas Johann Thal Kambjas laste õpetamist ja oreli mängimist, kirikuõpetaja äraolekul pidas ka jumalateenistusi. Oreli saatel õppis kogudus järjest paremini laulma. Kui praost Heller 1836. aastal Kambja kogudust visiteeris, tunnistas ta, et on alati igatsenud Kambja koguduse laulu kuulda saada. Johann Thali isa oli köster Jakob Thal. Johann Thali onu oli köster ja kirjamees Mango Hans. Johann Thali onupoeg oli köster ja orelimeister Carl Johann Thal. Kristjan Luhamets, Johann Thal – esimene eestlasest orelimeister, Eesti Kirik, 8. juuni 2011
Corki krahvkond

Corki krahvkond (iiri keeles Contae Chorcaí) asub Iirimaa edelaosas Munsteri provintsis. Krahvkond on nime saanud keskuse Corki linna järgi. Krahvkonnas on 253 valda. Krahvkonna keskus ja suurim linn on Cork. Suuremad asulad on veel Carrigaline, Cobh, Mallow ja Midleton. Krahvkonna koduleht
Mordva lipp

Mordva lipp on Venemaa Föderatsiooni koosseisu kuuluva Mordva Vabariigi lipp. Lipp võeti ametlikult kasutusele 30. märtsil 1995. Lipu kujundaja on Andrei Aleskin. Plagu on ristkülikukujuline horisontaalsete laidudega trikoloor. Värvid on ülevalt alla tumepunane, valge ja tumesinine. Lipu keskel on tumepunane päikesemärk. Ülemine ja alumine laid on 1:4, keskmine 2:4 lipu kõrgusest. Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 1:2. Punane sümboliseerib elu, inimeste ajaloolist mälu ja kehastust, valge eesmärkide ja vaimu puhtus ning sinine maad, vee rohkust, vabadust ja kiiret arengut. Päikesemärk - karmiinpunane kaheksanurkne rosett on päikese sümbol ning sümboliseerib heatahtlikkust, südamlikku soojust ning avatust. Lipu kohta on ka fraas: "Me tahame elada (punane) puhta hingega (valge) oma heal, soojal ja avatud (kaheksanurkne täht) vabal areneval viljakal maal (sinine). Ersa rahvuslipp Mokša rahvuslipp Mordva vapp Riiklik sümboolika: Mordva Vabariik - Saransk (vene keeles) Mordva Vabariigi lipust Geraldika.ru veebisaidil (vene keeles)
Helsingi Ülikooli Keskhaigla

Helsingi Ülikooli Keskhaigla (soome keeles: Helsingin seudun yliopistollinen keskussairaala, lühend: HYKS rootsi keeles: Helsingfors universitets centralsjukhus, lühend: HUCS) on suurim ülikoolihaigla Soomes. See ühendab 17 haiglat Helsingis, Vantaas ja Espoos. Haigla kuulub Helsingi ja Uusimaa tervishoiupiirkonna (HUS) koosseisu. Helsingi Ülikooli Keskhaiglale kuulub ka lastehaigla Lastenlinna.
Jakob Thal

Jakob Thal ehk Mango Jaak (11. september 1718 Urvaste – 5. veebruar 1790 Kambja) oli Kambja köster ja vennastekoguduse edendaja Lõuna-Eestis. Urvastest Kambjasse tuli Jakob Thal 1745. aastal. Jakob Thali poeg oli köster ja orelimeister Johann Thal. Jakob Thali vend oli köster ja kirjamees Mango Hans. Jakob Thali vennapoeg oli köster ja orelimeister Carl Johann Thal.
Oulu Ülikooli Haigla

Oulu Ülikooli haigla (soome keeles Oulun yliopistollinen sairaala; lühend OYS) on Soome Põhja-Pohjanmaa tervishoiupiirkonda kuuluv haigla. See on Põhja-Soome suurim haigla. Haiglas on umbes 6000 töötajat ja on personalilt Soome suurim haigla. Meditsiiniharidust hakati Oulu Ülikoolis andma 1960. aastast. Oulu Ülikooli haigla alustas tegevust 1973. aastal Oulu Ülikooli Keskhaiglana (OYKS). Oulu Ülikooli Keskhaigla loomise järel on see ühtlasi Oulu Ülikooli arstiteaduskonna üliõpilaste praktikabaas. OYS asub umbes kaks kilomeetrit Oulu linna keskusest idas Kontinkangase linnaosas. Haiglal on ka helikopteri maandumisplats (ICAO: EFHO). Soome Siseministeerium korraldas 1965. aastal haigla projekti jaoks avaliku konkursi. Konkursi võitja kuulutati välja jaanuaris 1966 ja selleks oli Reino Koivula. Haigla ehitustööd algasid 1968. aasta jaanuaris ja nurgakivi pani toonane Soome president Urho Kekkonen sama aasta detsembris. Viimasena valmis pediaatriakliinik 1975. aastal. Haigla õnnistati sisse 3. septembril 1976.
Mordva vapp

Mordva vapp on Venemaa koosseisu kuuluva Mordva Vabariigi vapp. Vapp võeti kasutusele 30. märtsil 1995. See kujutab endast lipuvärvides kilpi (tumepunane, valge, tumesinine), mille keskel on Saranski linna vapp (hõbedasel kilbil punane rebane ja kolm musta noolt). Kilpi ümbritsevad kuldsed nisupead, mis sümboliseerivad Mordva peamist majandusharu põllumajandust. Viljapead on seotud rahvusvärvides lindiga. Vapikilbi ja viljapeade vahele on paigutatud kuldne kaelas kantav võru (naiste rahvuslik kaelaehe), millel on seitse ornamenti, need tähistavad vabariigi seitset linna (Saransk, Ardatov, Insar, Kovõlkino, Krasnoslobodsk, Ruzajevka, Temnikov). Kaelaehte ühenduskohta on paigutatud punane päikesemärk (kaheksaharuline täht), mis sümboliseerib päikest, soojust, headust ja avatust. Päikesemärk on jagatud neljaks sektoriks, mis tähistavad Mordvas elavaid peamiseid rahvusi mokšasid, ersasid, venelasi ja tatarlasi. Vapil olevaid värve on mordva rahvas kasutanud juba iidsetest aegadest. Naiste särgid valmistati valgest linasest riidest ja kaunistati peamiselt punakas-pruuni ja musta tikandiga. Meeste rõivad olid enamjaolt lihtsad, koosnesid valgest särgist ja kootud pükstest. Punakaspruun sümboliseerib elu, valge aga hinge, ning tegude ja mõtete õilsust. Musta asemel hakati kasutama tumesinist, mis sümboliseerib maa viljakust, kastvat niiskust, sest mordvalaste esivanemad olid põlluharijad, ning kasvatasid koduloomi. Mordva lipp Mordva Vabariigi vapist Geraldika.ru veebisaidil (vene keeles)
Oulu Ülikool

Oulu Ülikool (soome keeles Oulun yliopisto) on suuremaid ülikoole Soomes. Ülikool asutati 8. juulil 1958. Ülikoolis õpib umbes 13 000 üliõpilast ja seal on 2 900 töötajat. Väljaanne Academic Ranking of World Universities on ülikooli hinnanud Turu Ülikooli järel paremuselt teiseks ülikooliks Soomes[viide?]. Ülikoolil on üheksa teaduskonda: Tehnoloogiateaduskond Loodusteaduste teaduskond Humanitaarteaduskond Meditsiiniteaduskond Pedagoogikateaduskond Majandusteaduskond Biokeemia- ja molekulaarmeditsiini teaduskond Info- ja elektritehnika teaduskond Oulu Ülikooli Haigla https://www.oulu.fi/university/node/34711 Koduleht
Charles Edward Stuart

Prints Charles Edward Louis John Casimir Sylvester Severino Maria Stuart (31. detsember 1720, Palazzo Muti, Rooma, Kirikuriik – 31. jaanuar 1788, Palazzo Muti, Rooma, Kirikuriik), inglise keeles tuntud hüüdnimede Bonnie Prince Charlie ("Kenake prints Charlie") või The Young Pretender ("Noor Trooninõudleja") oli teine jakobiitlik trooninõudleja Inglise, Šoti ja Iiri troonile. Troonile pretendeeris ta Inglise kuninga James II poja James Francis Edward Stuarti pojana. Charles on tuntud 1745. aastal ebaõnnestunud jakobiitide (James II toetajate) ülestõusu algatajana, milles ta püüdis taastada Ühendkuningriigis absoluutset monarhiat. Ülestõus lõppes lüüasaamisega Cullodeni lahingus, mis sisuliselt lõpetas ka James II järglaste šansid trooniletõusuks. Charlesi põgenemine Šotimaalt pärast ülestõusu lõppu tegi tast hiljem kangelasliku lüüasaamise romantilise sümboli. 1759. aastal osales ta prantslaste plaanis sissetungiks Briti saartele, millest Briti mereväe võitude järel loobuti. Charles Edward Stuarti isa oli troonipretendendina James Francis Edward Stuart (troonipretendendina tuntud James III nime all), ema Maria Klementyna Sobieska, Poola kuninga Jan III Sobieski lapselaps. Tema valitsusaeg trooninõudlejana kestis 1. jaanuarist 1766 kuni surmani 31. jaanuaril 1788. Charles oli lastetult abielus Stolberg-Gederni printsessi Louise'iga. Tema ainus täisikka jõudnud järeltulija oli vallaslaps, Albany hertsoginna Charlotte Stuart, kelle ema oli Charlesi šoti päritolu armuke Clementina Walkinshaw. Nagu enamik suguvõsa, oli ka Charles roomakatoliiklane. Prints Charles esineb tegelasena paljudes kunstiteostes. Temast on tehtud kaks eluloofilmi: 1923. aastal Briti tummfilm "Bonnie Prince Charlie", kus nimirolli mängis Ivor Novello, ning 1948. aastal teine samanimeline film David Niveniga peaosas. Prints Charlesi ja jakobiitide 1745. aasta ülestõusu kujutas Walter Scott romaanis "Waverley". Charles Edward Stuart: a tragedy in many acts by Frank McLynn McLynn Charles Edward Stuart p.449-454
Koljo Adam

Koljo Adam (u 1683 Urvaste – 6. juuli 1759 Urvaste) oli Urvaste köster, kirjamees, illustraator ja vennastekoguduse edendaja Lõuna-Eestis. Oli Johann Christian Quandti peamine abiline vennastekoguduse töös. Alates 1732 Urvaste koolmeister ja alates 1752 Urvaste köster. Saksakeelse Uue Testamendi varal õppis iseseisvalt ära saksa keele, nii et hiljem tõlkis eesti keelde Johann Arndti (1555–1621) "Tõelise kristluse" ning John Bunyani "Ristiinimese teekonna" ja "Püha sõja". Ka on ta saksa keelest tõlkinud jutlusi ja piiblilugusid ning luuletanud hulga laule. Koljo kopeeris sulega iga peatüki ees asunud kunstipärased vaselõiked, mistõttu teda peetakse esimeseks eesti raamatuillustreerijaks. Õppis omal käel noodilugemist ja pani hiljem lauluviise kirja. Iseseisvalt õppis ära kellade parandamise ja valmistas hiljem seinakelli. Koljo Adami väimees oli köster ja kirjamees Mango Hans. Koljo Adami tütrepoeg oli köster ja orelimeister Carl Johann Thal. Koljo Adami tütre pojapoeg oli orelimeister Carl Georg Thal. Koljo Adami väimees oli köster ja kirjamees Michael Ignatius. Koljo Adami tütrepoeg oli Hageri koguduse õpetaja David Friedrich Ignatius.