laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Biodiislikütus

Biodiislikütus (argikeeles kasutatav väljend biodiisel ei ole kirjakeeles korrektne) on diiselmootorite kütusena kasutatav rasvhapete metüülesterite (sellest ka biodiislikütuse tähistamiseks sagedasti kasutatav lühend FAME - Fatty acid methyl esters) segu, mida valmistatakse taastuvatest looduslikest allikatest, eeskätt taimsetest või loomsetest õlidest. Enamasti kasutatakse biodiislikütuse valmistamisel aluskatalüüsitud transesterifikatsiooni koos alkoholiga, kuna see on majanduslikult kõige otstarbekam meetod. Alternatiivideks on otsene happekatalüüsitud õli esterifikatsioon metanooliga või õli muundamine rasvhapeteks ja seejärel alküülestriteks happe katalüüsil. Tooraine (taimeõli või loomne rasv) filtreeritakse, lisatakse katalüsaatorit (enamasti naatrium- või kaaliumhüdroksiid), mis on protsessi kiirendamiseks segatud alkoholiga (enamasti metanool). Segu soojendatakse 50 kuni 60 kraadini ja segatakse 2…3 h. Selle aja jooksul reageerivad triglütseriidid ja moodustuvad metüülestrid (biodiislikütus) ning kõrvalsaadusena glütseriin. Segu lastakse 2…3 päeva seista. Glütseriin settib mahuti põhja, eraldatakse ja kogutakse kokku edasiseks käitlemiseks, biodiislikütus puhastatakse ja kogutakse mahutitesse. Metanooliaurud kogutakse kokku ja taaskasutatakse. Biodiislikütuse kütteväärtus ja tsetaaniarv varieeruvad. Kütteväärtus on fossiilsest toormest diislikütusega võrreldes madalam kuid põlemisel eraldub vähem keskkonnaohtlikke aineid. Biodiislikütuse kasutamine vähendab veidi auto võimsust ning eeldab tavalise diiselmootori mõnede osade (tihendid, kütusepump) välja vahetamist. Maailmas valmistatakse u 80% biodiislikütusest rapsiõlist. Euroopa Liidus automootorites kasutatav biodiislikütus peab vastama standardile EN 14214. Vastav eesti standard kannab numbrit EVS-EN 14214 "Mootorikütused. Rasvhapete metüülestrid (FAME) diiselmootorite jaoks. Nõuded ja katsemeetodid.". Diislikütus Biokütus Biodiisel (arhiiviversioon) http://www.biodiisel.ee http://www.ebb-eu.org/stats.php Riiklik kütuseseire andmebaas Riiklik kütuselabor
Bowen Byram

Bowen Byram (sündinud 13. juunil 2001 Cranbrookis Briti Columbias) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Colorado Avalanche. Aastatel 2017–2020 mängis ta Western Hockey League'i (WHL) klubis Vancouver Giants. Hooajal 2018/19 oli ta WHL-is enim väravaid löönud kaitsemängija (26). 2019. aastal valis Colorado Avalanche ta NHL-i draft '​is neljanda valikuna. Sama aasta juulis sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta 21. jaanuaril 2021 mängus Los Angeles Kingsi vastu. Erinevatel tervislikel põhjustel jäi ta hooajal 2020/21 mitmel korral mängimisest eemale ning sai hooaja jooksul kirja vaid 19 mängu. 13. oktoobril 2021 lõi ta hooaja avamängus Chicago Blackhawksi vastu oma esimese värava NHL-is. 2021/22. põhihooajal jäi ta erinevate põhjuste tõttu jällegi mitmel korral mängimisest eemale, kuid kuulus väljalangemismängudes kindlalt Avalanche'i põhikoosseisu. Avalanche jõudis Stanley karika finaalmängudele, kus alistati Tampa Bay Lightning. 2020. aastal võitis Byram Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel kuldmedali ja 2021. aastal hõbemedali. https://www.eliteprospects.com/player/326522/bowen-byram (vaadatud 19.4.2023) Parmele, Callie (14. oktoober 2021). "Byram Nets First NHL Goal in 2021–22 Season Opener". National Hockey League. Colorado Avalanche. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. november 2021. Vaadatud 22. novembril 2021. Bowen Byram NHL.com lehel Bowen Byram hockeydb.com lehel
Helendav pulk

Helendavad pulgad on põnev ja praktiline leiutis, mis on leidnud laialdast kasutust erinevates valdkondades, sealhulgas lõbusas meelelahutuses, vahendites hädaolukordades ning isegi teadusuuringutes. Need säravad pulgad on tihti kasutatud pidudel, festivalidel ja kontsertidel, kuid vähesed inimesed teavad nende põhimõtteid ja kuidas nad tegelikult töötavad. Helendavate pulkade tööpõhimõte on lihtne, kuid geniaalne. Need koosnevad plastikust või klaasist torust, mis sisaldab kahte eraldi komponenti - fluorestseeruvat ainet ja oksüdeerijat. Fluorestseeruv aine on tavaliselt ühend, mis suudab sära pimedas, kui talle antakse energiat. Oksüdeerija on komponent, mis vabastab energiat, kui see reageerib fluorestseeruva ainega. Kui helendav pulk puruneb või paindub, segunevad fluorestseeruv aine ja oksüdeerija, põhjustades keemilise reaktsiooni ja helendava efekti. Kui helendavat pulka loksutada või painutada, segunevad fluorestseeruv aine ja oksüdeerija, käivitades keemilise reaktsiooni. See reaktsioon toodab valgust, mis põhjustab pulga helendamise. Erinevate fluorestseeruvate ainete kasutamine võib anda erinevaid värve, näiteks rohelist, sinist, punast või kollast. Mõned helendavad pulgad võivad sära kuni mitu tundi, samal ajal kui teised võivad helendada vaid mõne minuti jooksul. Helendavad pulgad on suhteliselt uus leiutis, mis on saanud populaarseks alates 1980. aastatest. Nende päritolu võib jälitada sõjaväelistesse rakendustesse, kus neid kasutati algselt valgustustehnikana lahinguväljadel. Siiski on nende kasutamine ja tehnoloogia areng aja jooksul laienenud, ulatudes kaugemale sõjaväe kasutusest ja leides rakendust mitmel erineval viisil. Helendavate pulkade varased variandid olid tegelikult suured ja ebapraktilised, kuid tehnoloogia areng on viinud palju väiksemate, taskukohasemate ja efektiivsemate pulkade loomiseni. 1960. aastatel töötasid teadlased välja fluorestseeruvate ainete ja oksüdeerijate segu, mis võimaldas pulkadel sära pimedas ja tekitada erinevaid värve. Esialgu olid need pulgad mõeldud sõjalisteks rakendusteks, näiteks öiste signaalide andmiseks või lahinguväljadel kasutamiseks, kuid kiiresti mõisteti nende potentsiaali ka tsiviilkasutuses. Helendavad pulgad said laiemat tuntust ja populaarsust 1980. aastatel, kui neid hakati kasutama meelelahutuslikel üritustel, nagu pidudel, kontsertidel ja festivalidel. Helendavate pulkade kasutusalad on mitmekülgsed ja ulatuvad meelelahutusest erakorraliste olukordadeni. Üks tuntumaid kasutusvaldkondi on pidude ja ürituste valgustamine. Helendavad pulgad on populaarsed aksessuaarid pidudel, festivalidel ja kontsertidel, kuna need loovad huvitava ja lõbusa visuaalse efekti. Neil on ka praktiline rakendus ohutuse ja nähtavuse tagamisel, näiteks pidude turvalisus, suure rahvahulga korraldamine või öine matkamine. Lisaks meelelahutusele on helendavatel pulkadel ka oluline roll hädaolukordades. Need võivad olla väärtuslikud abivahendid elektrikatkestuste, loodusõnnetuste või muude kriisiolukordade
Ülevenemaaline Eksperimentaalfüüsika Teadusinstituut

Venemaa Föderaalne Tuumakeskus – Ülevenemaaline Eksperimentaalfüüsika Teadusinstituut (vene keeles Российский федеральный ядерный центр – Всероссийский научно-исследовательский институт экспериментальной физики) on Rosatomi koosseisu kuuluv riiklik teadus- ja tootmisasutus, mis asub kinnises linnas Sarovis (Arzamass-16). Instituudi peamine tegevussuund on tuumarelva väljatöötamine ja selle tootmine. 2005. aastal töötas tuumakeskuses umbes 25 000 inimest. Kraadiga teadureid oli 629. Nõukogude aatomiprojekti kureeris Riikliku Kaitsekomitee liige Lavrenti Beria, kes märtsis 1943 määras aatomiprojekti juhtima Igor Kurtšatovi. Tulevase instituudi asukohaks valiti Sarovi aleviku territooriumil asunud endine klooster. Seal alustaski tegevust 1946. aastal NSV Liidu Teaduste Akadeemia Labor nr 2 juurde loodud konstrueerimisbüroo KB-11 (ülem Pavel Zernov, peakonstruktor Juli Hariton). Tootmiskorpuste rajamiseks tõi NKVD tööjõuna kohale üle kümne tuhande vangi. Kõige rangema salastatuse õhkkonnas tehti Sarovis tööd, mis kulmineerus esimese Nõukogude aatomipommi (29. august 1949) ja vesinikupommi (12. august 1953) katsetamisega. 1967. aastal kujundati KB-11 ümber Üleliiduliseks Eksperimentaalfüüsika Teadusinstituudiks ja allutati NSV Liidu Keskmise Masinaehituse Ministeeriumile. Praegust nime kannab instituut 1992. aastast. Pavel Zernov (1946–1951) Anatoli Aleksandrov (1951–1955) Boriss Muzrukov (1955–1974) Jevgeni Negin (1978–1987) Juli Hariton (1946–1992) Kurtšatovi instituut Koduleht
George E. Huthsteiner

George Edward Huthsteiner (17. veebruar 1891 Tell City, Perry, Indiana – 29. juuni 1967 Glendale, Los Angeles, California) oli Ameerika Ühendriikide sõjaväelane (kolonel, 1941). Ta oli Ameerika Ühendriikide sõjaväeatašee Balti riikides 1939–1940 ja Soomes 1939–1942. Kotkaristi III klassi teenetemärk, 1940. USA diplomaatilised esindajad Eestis 1919-1940 The American colonel
Lahe (perekonnanimi)

Lahe on eesti perekonnanimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lahe 265 inimesel: 122 mehel ja 143 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lahe meeste puhul 623. kohal ja naiste puhul 567. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Lahe vanuserühmas 10–14, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,57. Nimi oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 4,80 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Läänemaal Pühalepa kihelkonnas ja Ridala kihelkonnas, Tartumaal Palamuse kihelkonnas ja Pärnumaal Pärnu-Elisabethi kihelkonnas neljal korral nimeks Lahhe (Lahe). Nimede eestistamisel võeti Lahe 1935.–1940. aastal uueks perekonnanimeks 99 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Bastig, Bauvald (2 korral), Kell, Klimand, Kressel, Laatson (2), Ladin, Laga, Läks, Lampberg, Leinsküll, Libber, Lieders, Limberverk, Luggenberg, Lunts, Lutsius, Mikson (2), Neyvaldt (2), Pibing (3), Pinberg (2), Poolenkoolmann, Puström (3), Sau, Serka, Spiess, Veiber, Vetterberg (3), Viridov, Volens (5), Zimmermann jne. Anneli Lahe, eesti teleprodutsent ja -ajakirjanik (1971–) Anu Ormisson-Lahe, eesti kunstiajaloolane (1984–) Hanah Lahe, eesti kliimaaktivist ja poliitik (1999–) Jaan Lahe, eesti teoloog (1971–) Janno Lahe, eesti õigusteadlane (1978–) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 19.04.2023) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Lahe. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Lahe. Lahe statistikaameti andmebaasis
Dhjaanibudad

Dhjaanibudad või dhjaanibuddhad (inglise keeles dhyani-buddhas) on mahajaanas ja vadžrajaanas antropomorfsed kujustamissümbolid, imaginaarsed budismi õpetajad, kelle budaväljadel võivad olendid jõuda virgumiseni ja nirvaanasse. Nimetus "dhjaanibuda" pärineb 19. sajandil Nepalis elanud Briti residendi Brian Hodgsoni kirjutistest, kust see sajandi lõpul jõudis Euroopasse. Nepalis ega mujal pole sellist mõistet traditsiooniliselt kasutatud, kuid läänemaailmas on see jätkuvalt kasutusel. Tiibeti budismis tuntakse dhjaanibudasid nimetuse all sku lnga rgyal po (‘viis kehastunud valitsejat’). Mahajaanas on kasutusel mõisted "viis jina't" (sanskriti keeles jina 'võitleja', 'võitja') või "viis suurt budat", kes esindavad "ürgbuda" viit aspekti või omadust. Dhjaanibudasid kujutatakse kindla korra kohaselt dhjaanibudade mandalal. Erinevatel tekstidel põhinevates süsteemides võib olla mõningaid erinevusi. Iga dhjaanibuda esindab teatud isiksuse koostisosa ehk skandhat ja on vastukaaluks vastavale meeleplekile. Igal dhjaanibudal on oma naisvaste ehk pradžnja, bodhisattva ja maine buda. Legend[viide?] jutustab, et kord, kui Buddha oli süvenenud meditatsiooni, kujustas ta ennast järgemööda kõigiks dhjaanibudadeks ja jättis nad enda asemel istuma kindlatesse ilmakaartesse, nii moodustus dhjaanibudadega mandala (pildil). Hiljem lisati dhjaanibudadele ādibuddha ja Vadžrasattva. Nad täidavad erinevaid funktsioone mediteerija ehk kujustaja teadvustasandite muutmisel. Dhjaanibudasid kujutatakse mandalates sageli ka koos oma tantristlike partneritega, naisaspektidega. Nende embusasend (yganaddha) sümboliseerib vastandite kõikehaaravat ühendust, staatilist teadmist ja loovat energiat. Vairotšana, valge, nais-aspekt Valge Tārā, bodhisatva, draakon, Samantabhadra, Krakutshanda Akšobhja, sinine, nais-aspekt Locana, Vajrapani, elevant, Kanakamuni, ida Ratnasambhava, kollane, nais-aspekt Mamaki, juveel, Ratnapani, hobune või lõvi, Kashyapa, lõuna Amitābha, punane, nais-aspekt Pandara, paabulind, Avalokitešvara, Šakjamuni, lääs Amoghasiddhi, roheline, nais-aspekt Roheline Tārā, Vishvapani, inimlind Garuda, Maitreya, põhi Saunders, E Dale, "A Note on Śakti and Dhyānibuddha," History of Religions 1 (1962): pp. 300-06. Ida mõtteloo leksikon Williams, Wynne, Tribe; Buddhist Thought: A Complete Introduction to the Indian Tradition, page 210.
Strem

Strem (ungari Strém) on vald (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Tobaj

Tobaj (sama ka horvaadi ja ungari keeles) on vald (Gemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Tschanigraben

Tschanigraben (ungari Sándorhegy) on vald (Gemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Wörterberg

Wörterberg (ungari Vörthegy) on vald (Gemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Jennersdorf

Jennersdorf [ˈjɛnɐsˌdɔʁf] (ungari Gyanafalva, Gyana-Falva, sloveeni Ženavci) on linn (Stadtgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal , Jennersdorfi ringkonna keskus. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
Voor

Voor on madal sujuvate piirjoontega piklik eeskätt moreenist koosnev küngas. Voored on tekkinud mandrijää vooliva ehk kulutus-kuhjelise tegevuse tagajärjel liustiku serva lähedal. Voore pikitelg on enam-vähem paralleelne liustiku liikumissuunaga. Seetõttu saab pikitelje järgi rekonstrueerida liustiku liikumist. Voore distaalne (liustikust kaugem) nõlv on enamasti laugem kui proksimaalne. Ühes voores võib leiduda mitme jäätumise moreene. See viitab, et voor võis tekkida mitu korda. Voore sisemuses on sageli aluspõhjakivimeist või ka vanemast moreenist tuum, mille ümber on voore tekke käigus kuhjatud liustiku- või jääsulaveesetteid. Voored võivad esineda niihästi eraldi kui ka kogumina ehk voorestikuna. Voore kõrgus võib olla 8...60 meetrit, keskmiselt 30 meetrit. Pikkus võib olla 400 meetrist mõne kilomeetrini, keskmiselt poolteist kilomeetrit. Kujult meenutavad voored leivapätsi. Sõltuvalt suurusest eristatakse väikevoori (umbes kilomeetripikkune ja alla 20 m kõrgune) ja suurvoori (mitme km pikkune ja kuni 50 m kõrgune). Voored on Eestis tavaline pinnavorm. Eriti esinduslikud on Vooremaa voored Jõgeva maakonnas. Eesti tuntumaid vooreuurijaid oli geograaf Aarend-Mihkel Rõuk. oos pseudovoor seljak "Üldmaateadus". Koostanud Ülo Mander ja Ülle Liiber, Tartu: Eesti Loodusfoto, 2014. Lk 180–181. "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 14.02.2018) "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 14.02.2018)
Matteo Darmian

Matteo Darmian (sündinud 2. detsembril 1989 Legnanos) on Itaalia jalgpallur, kes mängib kaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Milano Internazionale ja Itaalia jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri AC Milanis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2001. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2006. aastal 16-aastasena Itaalia karikavõistlustel. Itaalia kõrgliigas debüteeris ta 2007. aasta mais. Hooajal 2007/08 sai ta Milani noortevõistkonna kapteniks, kuid Milani põhimeeskonnas ta endale kohta ei kindlustanudki. Hooajal 2009/10 oli ta laenul Itaalia esiliigaklubis Padova. 2010. aasta juulis liitus ta Itaalia kõrgliigaklubiga Palermo. Aastatel 2011–2015 kuulus ta neli hooaega Torino põhikoosseisu, neist kolmel viimasel hooajal mängis ta klubiga Itaalia kõrgliigas. Hooaegadel 2013/14 ja 2014/15 valiti Darmian Itaalia kõrgliiga sümboolsesse koosseisu. 2015. aasta juulis siirdus ta 12,7 miljoni naelsterlingi eest Inglismaa kõrgliigaklubisse Manchester United. 2016. aasta aprillis lõi ta Inglismaa kõrgliigas värava Crystal Palace'i vastu, kuid see jäi ka tema ainsaks väravaks Manchester Unitedi meeskonnas. Kui esimesel hooajal kuulus Darmian Manchester Unitedi koosseisu 39 mängus, siis iga järgmise hooajaga aina vähemates mängudes, kuni oma viimasel hooajal klubis, 2018/19, vaid seitsmes mängus. 2019. aasta septembris naasis Darmian Itaalia kõrgliigasse ja sõlmis lepingu Parmaga. 2020. aasta oktoobris läks ta laenule Milano Interi, kellega sõlmis hooaja lõpus püsiva lepingu. Hooajal 2020/21 tuli ta Interiga Itaalia meistriks. Itaalia jalgpallikoondises debüteeris Darmian 31. mail 2014 sõprusmängus Iirimaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. oktoobril 2015 EM-i valikmängus Aserbaidžaani vastu. Ta on kuulunud Itaalia koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Manchester United FA Cup: 2015–16 EFL Cup: 2016–17 UEFA Euroopa Liiga: 2016–17 Milano Internazionale Serie A: 2020–21 Coppa Italia: 2021–22 Supercoppa Italiana: 2021, 2022  Matteo Darmian – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Profiil Milano Internazionale kodulehel
Alessandro Bastoni

Alessandro Bastoni (sündinud 13. aprillil 1999 Casalmaggiores) on Itaalia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Milano Internazionale ja Itaalia jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Atalantas, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2006. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta hooajal 2016/17. 2017. aasta augustis sõlmis ta lepingu Milano Internazionalega. Hooajaks 2017/18 jäi ta laenule Atalantasse. Hooajal 2018/19 oli ta laenul Itaalia kõrgliigaklubis Parma. Internazionale põhikoosseisu on Bastoni kuulunud alates hooajast 2019/20. Hooajal 2020/21 tuli ta Internazionalega Itaalia meistriks, lisaks valiti Bastoni sel hooajal Itaalia kõrgliiga sümboolsesse koosseisu. Aastatel 2014–2019 mängis Bastoni Itaalia noortekoondistes. Itaalia jalgpallikoondises debüteeris ta 11. novembril 2020 sõprusmängus Eesti vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 14. juunil 2022 UEFA Rahvuste Liiga mängus Saksamaa vastu. 2021. aastal tuli ta Itaalia koondisega Euroopa meistriks. Milano Inter Serie A: 2020–21 Coppa Italia: 2021–22 Supercoppa Italiana: 2021, 2022 UEFA Euroopa Liiga: Teine koht 2019–20 "A Grifo brace and goals from Bernardeschi and Orsolini secure a comfortable win against Estonia". www.figc.it. 11. november 2020. Vaadatud 12. novembril 2020. "Italy vs. Estonia - Football Match Report - November 11, 2020 - ESPN". ESPN.com. 11. november 2020. Vaadatud 12. novembril 2020. "Italy 4-0 Estonia: Grifo lights up experimental Azzurri". www.football-italia.net. 11. november 2020. Vaadatud 12. novembril 2020.  Alessandro Bastoni – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Profiil Milano Internazionale kodulehel
Peipsi järvefestival

Peipsi Järvefestival on Peipsi sadamaid ühendav ja järve põhjaotsast lõunasse kulgev kultuuriüritus, mis näitab nii kohalikele kui piirkonna külalistele Peipsi järve tavapärasest märksa põnevamal moel. Järvefestivali raames saabuvad erinevad veesõidukid 8 päeva vältel iga päev uude sadamasse, kus terve päeva kestel viiakse läbi erinevaid tegevusi, mis tutvustavad Peipsi järve kultuuripärandit ja loodust, annavad ülevaate Eesti pärimusmuusikast ning võimaluse osa saada õpitubadest, laevasõitudest ja kontsertidest. Kõik huvilised on oodatud oma paatidega kaasa sõitma või maad mööda festivalile tulema. Festivalil pakuvad toiduelamusi Peipsi piirkonna kohalikud ettevõtjad ja rahvas. Taldrikule jõudev maitsenauding on valmistatud kohalikust toorainest. Festivali külastajat ootab mitmekülgne kultuuriprogramm ja erinevad õpitoad, mis on kõik külastajale tasuta. Päeva lõpetuseks saavad külalised nautida meeliülendavat kontserti otse Peipsi kaldal. Viited https://www.puhkaeestis.ee/et/peipsi-jarvefestival https://www.sisevetefestival.ee/peipsi-jarvefestival
Kaste

Kaste on õhust temperatuuri langemisel ja veeauru kondenseerumisel maapinnale ja esemeile sadestunud veepiisakesed. Hall Kastepunkt
Klim Kostin

Klim Sergejevitš Kostin (vene keeles Клим Сергеевич Костин; sündinud 5. mail 1999 Penzas) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib ääreründajana NHL-i klubis San Jose Sharks. Hooajal 2016/17 debüteeris ta KHL-i klubis Moskva Dinamo. 2017. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i draft '​is 31. valikuna. Sama aasta juulis sõlmis ta Bluesiga kolmeaastase lepingu. Aastatel 2017–2020 mängis ta kolm hooaega American Hockey League'is (AHL) Bluesi tütarklubis San Antonio Rampage. NHL-is debüteeris ta Bluesi meeskonnas hooajal 2019/20 ning sai sel hooajal NHL-is kirja neli mängu. Esimese värava lõi ta NHL-is 23. novembril 2019 mängus Nashville Predatorsi vastu. Suurem osa hooajast 2020/21 mängis ta KHL-i klubis Omski Avangard, kellega võitis samal hooajal Gagarini karika. Hooaja lõpus naasis ta Bluesi. Hooajal 2021/22 sai ta NHL-is kirja 40 mängu, mille jooksul lõi neli väravat ja andis viis väravasöötu. 2022. aasta oktoobris kaubeldi Kostin Dmitri Samorukovi vastu Edmonton Oilersi. Ta asus alguses mängima AHL-is Oilersi tütarklubis Bakersfield Condors. Oilersi meeskonda kutsuti ta 2022. aasta novembris pärast seda, kui Evander Kane oli vigastusega eemale jäänud. 2022/23 tegi Kostin NHL-is seni oma edukaima hooaja, kui lõi 11 väravat ja andis kümme väravasöötu. 2023. aasta juunis kaubeldi Kostin koos Kailer Yamamotoga Oilersist Detroit Red Wingsi. Sama aasta juulis sõlmis Kostin Red Wingsiga kaheaastase lepingu, kuid juba järgmise aasta märtsis kaubeldi ta San Jose Sharksile. 2019. aastal võitis Kostin Venemaa kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. "Oilers acquire Klim Kostin from St. Louis". Edmonton Oilers. 9. oktoober 2022. Vaadatud 9. oktoobril 2022. "Kane out 3-4 months for Oilers, 'on the mend' from cut wrist". NHL.com (Ameerika inglise). Vaadatud 9. novembril 2022. "Kostin signs 2-year, $4 million contract with Red Wings". Detroit Red Wings. 1. juuli 2023. Vaadatud 1. juulil 2023. "San Jose Sharks acquire forward Klim Kostin from Detroit Red Wings". NHL.com. 8. märts 2024. Vaadatud 9. märtsil 2024. Klim Kostin NHL.com lehel Klim Kostin hockeydb.com lehel