Nyck de Vries

Hendrik Johannes Nicasius De Vries (sündinud 6. veebruaril 1995 Sneekis) on Hollandi võidusõitja. 2019. aasta Vormel 2 meister ja aastatel 2020–2021 Vormel E hooaja maailmameister Mercedes EQ meeskonnaga. De Vries hakkab kardiga sõitma (kinkinud tema endisest sõitjast isa Henrik Jan), olles alles nelja-aastane, pärast esimesi kohalikke võistlusi Hollandis tegi ta 2008. aastal debüüdi rahvusvahelise karditsirkuse sõitjate seas: oma teisel võistlusel, WSK Euro Seriesi esimesel katsel Muro Lecceses ületab De Vries esimesena finišijoone ja võidab pärast võidukat hooaega WSK Euro Seriesi loorberi KF3 kategoorias. Esimesel aastal võitis ta ka maineka Saksamaa DKM meistritiitli. 2009. aastal tuli De Vries taas Saksamaa meistriks ja WSK Euro Series ning CIK-FIA KF3 Euroopa meistriks. Tänu oma paigutustele sõlmis McLaren 2010. aasta jaanuaris lepingu ja tema mänedžeriks sai Anthony Hamilton (Lewise isa) (suhe kestis 2012. aastani). 2010. aasta septembris võitis hollandlane CIK-FIA Maailmameistrivõistlustel, edu kordus 2011. aasta novembris Jaapani Grand Prix' võiduga Suzukas. Alates debüüdist rahvusvahelistes kategooriates 2008. aastal kuni autodesse maandumiseni 2011. aasta lõpus sõitis De Vries ainult Zanardi šassii ja IAME-Parilla mootoritega, keda toetas Chiesa Corse meeskond Dino Chiesa (talendiotsija, kes järgnes muu hulgas ka Nico Rosberg ja Lewis Hamilton). 2012. aasta alguses tegi hollandlane autoralli debüüdi, võisteldes Vormel Renault 2.0-ga kahel meistrivõistlusel: Vormel Renault 2.0 Põhja-Euroopa Karikavõistlustel ja mainekas Vormel Renault Eurocup koos Pierre Gasly ja Andrea Pizzitolaga. De Vries osutub juba esimestest katsetest hoolimata uueks olemisest grupi kiireimate seas ning nädalavahetuse esimeses sõidus on ta finišis teine; oma esimesel hooajal autos saavutas ta oma esimese võidu Hollandis. 2013. aastal jätkab ta oma teed Vormel Renault 2.0 sarjas: pühendub mõnele Alpi sarja võistlusele ja kogu Vormel Renault Eurocup meistritiitlile koos Guilherme Silva ja Victor Franzoniga. Oma teise ühekohalise sõidu hooaja alguses vahetab hollandlane meeskonda, siirdudes Prantsusmaa R-ace GP-lt (vahepeal ümber nimetatud ART Junior Teami) Soome Koiraneni GP-ks, mis asub Hispaanias Barcelonas. kellega on varem koos võistelnud, teiste seas kaks Vormel 1 pilooti Daniil Kvjat ja Valtteri Bottas. 2014. aasta hooajal jätkab ta jooksmist Eurocupis ja Alpide sarjas, võites mõlemad meistritiitlid koos Nick Cassidy (pärast Hongli Ye), Ignazio D'Agosto (pärast Stefan Rienerit), Mihhail Tarasovi, Kang Lingi, Vitali Larionoviga, Stefan Riener (Pietro Fittipaldi järgi) ja George Russell (Vassili Romanovi järgi). 2015. aasta hooajal osaleb ta Prantsusmaa meeskonnaga DAMS Vormel Renault 3.5 Sarjas, saavutades meistrivõistlustel 3. koha (kategooria uustulnukate seas esimene) ja saavutades koos Dean Stonemaniga võidu Jerezi ringrajal. 2016. aasta hooajal osaleb ta koos Charles Leclerci, Nirei Fukuzumi ja Alexander Alboniga GP3 meistrivõistlustel ART Grand Prix'ga. Ta saavutas üldarvestuses kuuenda koha, võites Monzas 2. sõidu, mis toetas 2016. aasta Vormel 1 Itaalia Grand Prix, ja Yas Marina ringrajal 1. sõidu, mis toetas 2016. aasta Vormel 1 Abu Dhabi Grand Prix. 2017. aasta hooajal osaleb ta koos Johnny Cecotto Juunioriga (Sergio Canamasase järgi) uuel FIA Vormel 2 Meistrivõistlustel (endine GP2 Series). Esimesed 7 kohtumist jookseb ta Rapaxiga, saavutades Monacos sprindivõistluse võidu ja 4 poodiumit. Spa-Francorchampsi voorust vahetas ta hispaania Racing Engineering meeskonna vastu ja tõusis koos Gustav Maljaga kohe sprindisõidu poodiumile, saavutades Sérgio Sette Câmara järel teise koha. Lõpeta meistrivõistlused üldarvestuses seitsmendana. 2018. aasta hooajal jätkab ta kategoorias, pääsedes Itaalia Prema Racing meeskonnale koos kategooria kahe viimase sõitjatiitli võitja Sean Gelaeliga. Ta võidab Prantsusmaal Paul Ricardi ringrajal sprindivõistlusel hooaja esimese võidu, edestades Louis Delétrazi. Teine võit pärineb Hungaroringi Feature Race'ist, edestades briti Lando Norrist. Pole jookidest alustades võidab De Vries ka Spa-Francorchamps Feature Race'i. Hollandi piloot lõpetab hooaja meistrivõistluste neljandal kohal kolme võidu, kuue poodiumi ja kahe pole-positsiooniga. 2019. aastal, mida McLaren enam ei toeta, seisab tal ees kolmas hooaeg selles kategoorias ART Grand Prix' meeskonnas, paaris Nikita Mazepini tulevase Vormel 1 piloodiga. Hooaeg ei ala hollandlase jaoks hästi, tiitli võitmiseks peab ta taastuma. Nicholas Latifi, kes võitis esimesest viiest sõidust kolm. Esimene võit tuleb alles kolmandas voorus Barcelonas Luca Ghiotto ees, ta kordab end, võites Monte Carlos toimunud Feature Race’i – võistluse, kus domineeris stardiots jaapanlase Nobuharu Matsushita ees. Hooaja kolmas võit tuleb Paul Ricard Feature Race'is. Ungaris võidab ta veel ühe pooluse, kuid sõidus edestab teda Latifi, kes võidab sõidu. De Vries saavutas ka Belgias polepositsiooni, kuid võistlused katkestati pärast kahte ringi Anthoine Huberti saatusliku õnnetuse tõttu. Pärast Monzas kahe poodiumikoha võitmist kroonitakse Hollandi piloot selles kategoorias meistriks, võites esimese sõidu Sotšis. 2019. aasta septembris kuulutab Mercedes-Benz EQ Formula E Team oma 2019-2020 Vormel E meistrivõistluste sõitjateks Nyck De Vriesi ja Stoffel Vandoorne'i. Ta tegi oma debüüdi Dirʿiyya E-Prix'l, kus esimeses sõidus saavutas ta kuuenda koha, teises aga punktide hulgas kuueteistkümnendana. Tšiilis jõuab ta tänu viiendale kohale taas punktideni, kuid kahel järgneval sõidul ta punkte ei kogu. Pärast koroonapandeemiast tingitud pausi jätkuvad meistrivõistlused kuue osavõistlusega Berliini ringrajal, saavutatakse esimeses ja neljandas sõidus kaks neljandat kohta ning viimases õnnestub tõusta esimest korda kategoorias poodiumile, saavutas oma meeskonnakaaslase Stoffel Vandoorne'i järel teise koha. Oma esimese hooaja lõpetas ta 11. kohal. Nyck on kinnitatud ka hooajaks 2020-2021 Mercedese poolt. Hooaja esimesel nädalavahetusel Dirʿiyyas võitis ta selles kategoorias oma esimese pole-positsiooni, järgmisel päeval saavutas ta ka oma esimese võidu Vormel E-s, edestades šveitslast Edoardo Mortarat. Teine võit pärineb Valencia E-Prix' esimesest sõidust, asudes ühtlasi ka edetabelit juhtima, kuid järgneval neljal sõidul võidab De Vries vaid kaks punkti ja langeb edetabelis. Londoni E-Prix’l võidab ta kaks teist kohta ja naaseb edetabeli tippu. Berliini E-Pri'i teises sõidus lõpetas ta kaheksandana ja tuli maailmameistriks seitsmepunktilise edumaaga Edoardo Mortara ees. Mercedes EQ meeskond otsustab, et hooaeg 2021–2022 jääb elektrimeistrivõistluste viimaseks, Saksamaa meeskond kinnitab oma viimast hooaega Vandoorne ja De Vries. Hollandi sõitja võitis kohe Dirʿiyya E-Prix, lõpetades oma meeskonnakaaslase ees. Dirʿiyya teises sõidus võidab De Vries pole, alistades finaalis Edoardo Mortara, kuid vale ründerežiimi strateegia ja kokkupuute tõttu Jean-Éric Vergne'iga saavutab võistluses edetabelis kümnenda koha. Pärast pettumust valmistavaid tulemusi naasis ta Berliini E-Prix teise sõidu võidule. Pärast Berliini saavutas ta Londoni E-Prix’l vaid ühe poodiumikoha ja saavutas sõitjate edetabelis üheksanda koha. 2020. aastal osales ta Venemaa meeskonnaga G-Drive Racing koos Mikkel Jenseni ja Roman Rusinoviga kolmel European Le Mans Series osavõistlusel. Viimasel võistlusel Portimãos sai ta esimese vastupidavusvõidu. 2021. aastal astus ta European Le Mans Series uuele hooajale LMP2 klassis, kus G-Drive Racingu meeskond tegi koostööd Rui Andrade, John Falbi, Pietro Fittipaldi, Roman Rusinovi ja Franco Colapintoga. Kataloonia ringrajal võidab ta pole, kuid sõidus tuleb leppida neljanda kohaga. Teises Red Bull Ringi sõidus lõpetasid nad sekunditega WRT Teami taga, kuhu kuuluvad Kubica, Delétraz ja Ye Yifei. Kolmas ring peetakse Paul Ricardil, kolm G-Drive’i sõitjat vallutavad oma hooaja teise pooluse, sõidus läbivad nad nelja tunniga 126 ringi ja võtavad oma esimese võidu. G-Drive Racingu meeskonnal ei õnnestu ühtegi teist head tulemust teha ja nad lõpetavad lõpparvestuses viiendana. 2021. aastal asendas ta Job van Uiterti Monza 6 tunni sõidul, juhtides Racing Team Nederlandit koos Paul-Loup Chatini ja Frits van Eerdiga, G-Drive'i meeskonnas ning Rui Andrade, John Falbi, Roberto Merhi, Roman Rusinoviga ja Franco Colapinto osalevad 2021. aasta Le Mansi 24 tunni sõidul LMP2 kategoorias. Meeskond saavutas oma kategoorias 12., seitsmenda koha. 2022. aastal kutsus TDS Racingu meeskond teda viimati Philippe Cimadomo asendamiseks Le Mansi 24 tunni sõidul. De Vries võistleb LMP2 klassis, jagades Oreca 07 koos Mathias Beche ja Tijmen van der Helmiga, meeskond saavutab oma klassi kolmanda ja üldarvestuses seitsmenda koha. 2021. aasta detsembris osaleb De Vries koos Meyer Shanki meeskonnaga Sebringi ringrajal IndyCari talvistel katsetel koos Hélio Castronevesi ja Jack Harveyga. Hollandi sõitja jättis hea mulje, sõites parima aja Callum Ilotti, Stoffel Vandoorne'i ja Jack Aitkeni ees. De Vries sõlmis 2015. aastal McLareni Noorte Sõitjate Programmi koos Stoffel Vandoorne'i ja Nobuharu Matsushitaga ning 2016. aastal lepingu Audi Sport Racing Academyga. Ta lahkub McLarenist enne 2019. aasta Vormel 2 hooaega, et keskenduda oma tööülesannetele Audis, kuhu ta jäi kuni 2019. aasta septembrini. 2020. aasta detsembris osaleb De Vries esimest korda Vormel 1 testil, mis on seotud sõitjate noortetestidega. Abu Dhabi Mercedesega, koos Lewis Hamiltoni ja Valtteri Bottasega. 2021. aastal mängib ta koos Lewis Hamiltoni ja Valtteri Bottasega Mercedese kolmanda piloodi rolli. Ta istub autosse tagasi noorte sõitjate katsetel hooaja lõpus alati Abu Dhabis. 2022. aastal jääb De Vries Mercedese kolmanda piloodi rolli, samuti istub ta Vormel 1 roolis kolmel vabatreeningul: Hispaania GP-l Alexander Alboni asemel Williams FW44 roolis, Prantsusmaa GP-l Lewis Hamiltoni W13 E Performance'i rattas ja Itaalia Grand Prix'l Sebastian Vetteli Aston Martin AMR22-ga. Ikka samal Grand Prix'l asendas ta ülejäänud nädalavahetusel ägeda pimesoolepõletikku põdeva Alexander Alboni koos Nicholas Latifiga. De Vries paistab silma sellega, et edestas oma Williamsi meeskonnakaaslast Nicholas Latifi nii kvalifikatsioonis kui ka sõidus, ületas joone üheksandal kohal ja valiti "päeva juhiks". Pärast Monza võistlust osales De Vries Alpine korraldatud testisessioonil Hungaroringi ringrajal; hollandlane läks rajale koos Jack Doohani, Antonio Giovinazzi ja Colton Hertaiga, kes sõidavad 2021. aasta hooajal Prantsusmaa meeskonna poolt välja pandud autoga Alpine A521. 2022. aasta Jaapani Grand Prix eelõhtul teatab Scuderia AlphaTauri Hollandi sõitja palkamisest 2023. aasta hooajaks, asendades Alpine'i kolinud Pierre Gasly. Koduleht (inglise keeles) Nyck de Vries DriverDB AB (inglise keeles) Uudised saidil www.formula1.com (inglise keeles) Profiil McLareni veebisaidil (inglise keeles)