laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Beigangi rahvusvaheline muusikafestival

Beigangi rahvusvaheline muusikafestival on iga-aastane muusikafestival Taiwanil Yunlini maakonnas. Festivali direktor ja kunstiline juht on pianist Heinz Chen. Alates 2006. aastast on festival jõudsalt kasvanud ja tänaseks on tegemist suurima muusikafestivaliga Yunlini maakonnas. Esialgu oli festival mõeldud peamiselt puhkpillimängijatele, kuid loodetakse, et tulevikus saavad üritusest osa võtta ka teised pillimängijad. Beigangi rahvusvaheline muusikafestival sisaldab kontsertseeriaid puhkpillidele (soolokontserte, kammermuusikat jm) ning pedagoogikakursuseid Chia-Hu konservatooriumis. Festivali raames saab osaleda ka kultuuriprogrammis (väljasõidud, ekskursioonid jm). Beigang on tuntud Chaotiani templi poolest, mis on üks tähtsamaid templeid jumalanna Mazu auks. Kuna põhilised kultuuriüritused leivad tavaliselt aset pühade ajal, siis soovis Beigangi Filharmoonia Assotsiatsioon muusikafestivali korraldamisega Beigangi kultuurilist ja muusikalist sektorit edendada. Nüüdsest on sealne kunstielu tänu Beigangi muusikafestivalile elavnenud. 2005. aastal korraldas Beigangi Filharmoonia Assotsiatsioon oma esimese muusikafestivali, kus esinesid Beigangi Puhkpilliorkester ja Chia-Hu konservatooriumi õpilased. Alates 2006. aastast, kui festivali kunstiliseks juhiks sai Heinz Chen, tõusis üritus rahvusvahelisele tasemele. Festival on kogunud kuulsust ka meedias ja poliitika valdkonnas. Alates 2005. aastast on Beigangi muusikafestivali igal aastal külastanud kuberner Su Ji-Feng. Aastal 2007 külastas festivali Hochule für Musik Detmoldi rektor professor Martin Christian Vogel. Põhiliselt leiavad kontserdid aset Beigangis, kuid neid toimub ka Dulius ja Sinyingis. Tegemist on nn tõsise muusikaga. Väga populaarsed on ka kerge muusikaga sisustatud vabaõhukontserdid, näiteks "Cultural Interaction Night" või kohalikus restoranis korraldatud "Club Concert". Festivali üheks peamiseks eesmärgiks on ühendada eri kultuure, tuua kokku muusikuid paljudest riikidest ning jagada kogemusi. Festival on mõeldud ka muusika populariseerimiseks laste seas ja muusikaharrastajate ringkonnas. Selleks on loodud kursused, kus rahvusvahelised muusikud jagavad Beigangi õpilastele oma kogemusi. Kuna festivali korraldus on suures osas suunatud heategevusele ja eesmärgiks on jagada muusikat piirideta ja rahvusvaheliselt, siis on nii kontserdid kui ka kursused vabakuulajatele tasuta. Beigang Yunlin Jupiter Band Instruments Kawai Muud erasponsorid
Tsemessi laht

Tsemessi laht ehk Novorossiiski laht (vene Цемесская бухта või Новороссийская бухта) on laht Aasias Musta mere kirdekaldal. See on saanud nime Tsemessi jõe järgi. Ulatub maasse 15 km ulatuses. Laius suudmes kuni 9 km, keskosas 4,6 km, sügavus kuni 21–27 m, mis sobib isegi ookeanilaevadele. Edelarannik on madal, kirdekannik on kõrge. Lahe loodeosas asub kangelaslinn ja sadam Novorossiisk, idaosas Gelendžiki linnavalitsusesse kuuluv Kabardinka alev. Sügisel ja talvel on laevadele ohtlik tugev tuul – boraa.
Ashmore ja Cartier

Ashmore'i ja Cartier' saarte ala moodustavad Ashmore'i saarestik ja Cartier' saar Timori meres. Ashmore'i saarte pindala on 10 ha. Cartier' saare pindala on 2 ha. Saared on madalad. Kuuluvad Austraaliale.
Obi laht

Obi laht (Обская губа) on Kara mere suurim laht, Obi jõe estuaar. Laht ümbritseb läänest Gõda ja idast Jamali poolsaare rannikut. Lahte suubuvad Ob edelast, Nadõm lõunast ja Nõda kagust. Obi lahe idaosana on Tazi laht, kuhu suubub Tazi jõgi. Obi lahe pikkus on üle 800 km, laius 30 kuni 80 km, sügavus kuni 25 m. On kaetud jääga oktoobrist juulini. Lahe rannikul asuvad Drovjanoi, Tambei, Sejahha, Mõss-Kamennõi, Novõi Port, Kutopjugan, Nõda ja Jamburg.
Lauri Leesi

Lauri Leesi (sündinud 10. märtsil 1945 Saare talus Taritu külas Lümanda vallas Saaremaal) on eesti õpetaja. Aastatel 1992–2018 oli Leesi Tallinna Prantsuse Lütseumi direktor. 1949. aastal küüditati ta koos vanematega Siberisse Novosibirski oblastise Tatarski rajooni. Ta õppis aastatel 1952–1957 Tatarski rajooni Uvalskoje keskkoolis. Aastatel 1957–1959 õppis ta kodukohta naasnuna Taritu 7-klassilises Koolis ja pärast seda Kingissepa Keskkoolis, mille lõpetas 1963. aastal. Ta lõpetas 1970. aastal Tartu Riikliku Ülikooli prantsuse filoloogia erialal. Ta on töötanud prantsuse keele õpetajana, muu hulgas Tallinna 1. Keskkoolis ja Tallinna Keeltekoolis. Aastatel 1989–1992 tegi kaastööd Eesti Televisioonile meelelahutus- ja muusikasaadete autori ja esinejana. Aastatel 1992–2018 oli ta Tallinna Prantsuse Lütseumi direktor. 28. jaanuaril 2011 väitis ta oma ettekandes Andmekaitse Inspektsiooni korraldatud konverentsil, et on olnud 20 aastat Prantsusmaa mõjuagent. Tõlkinud eesti keelde teatritele näidendeid, sealhulgas Pierre de Marivaux' "Armastuse ja juhuse mäng", Molière'i "Kodanlasest aadlimees", Alfred de Musset' "Armastusega ei vallatleta". Ta on tõlkinud ka ligi 50 šansooni ja toimetanud kirjastusele Perioodika alates aastast 1990 raamatusarja "Europeia". "Üksildase uitaja mõtisklusi" (vestesari, 1990) "Prantsuse keel – minu rõõm" (õpik, 1995) "Vene keel – minu arm!" (õpik, 1997) "Inglise keel – minu kirg" (õpik, 1999) "Väikese eurooplase lugemik" (õpik, 1999) "Eurooplase lugemik" (õpik, 2001) 1990 – Oskar Lutsu huumoripreemia 1997 – Akadeemilised palmioksad, rüütlijärk 1997 – Tallinna teenetemärk 1998 – Valgetähe IV klassi teenetemärk 2001 – Auleegioni ordeni rüütlikraad 2005 – Vabariigi Presidendi hariduspreemia 2011 – Akadeemilised palmioksad, komandörijärk 2013 – Tallinna vapimärk 2019 – riiklik haridustöötaja elutööpreemia 2020 – Estonia teatri sõber Priit Pullerits (29.08.2009). "Lauri Leesi tosin asja, mida ta vihkab". Postimees. "Lauri Leesi: Olen 20 aastat olnud Prantsusmaa mõjuagent". Kesknädal (kesknadal.ee), 20. veebruar 2011. "Eestlased – ordeni "Akadeemilised palmioksad" kavalerid", Prantsusmaa Eestis Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "Saarlaste kirjarahvast". Koostaja Helgi Allik. Kuressaare 2003. Lk 37 Lauri Leesi: õpik peab sundima tööd tegema. Eesti Päevaleht, 4. september 2004 Lauri Leesi: Esimene nädal on sissejuhatus. ESTraveller, juuni-juuli 2005 Haridus: Lauri Leesi, tema kolleegid ja õpilased. Virumaa Teataja, 21. september 2006 Lauri Leesi loodab, et tema õpilastest ei saa lihttöölisi. Eesti Ekspress, 16. november 2006 Lauri Leesi: agarad ametnikud ja nobedad käsutäitjad. Postimees, 30. september 2008 Lauri Leesi: Ja mitte ainult kirvega. Delfi.ee, 11. veebruar 2009 Reporter.ee: Leesi peab haridusreformi tooreks ja kalliks. Postimees, 16. märts 2009 Lauri Leesi tosin asja, mida ta vihkab. Postimees, 29. august 2009 Lauri Leesi: "Kõige rohkem armastatakse ranget õpetajat". Õhtuleht, 18. juuni 2011 "Ametnikud võitlesid Lauri Leesi lütseumi direktoriks saamise vastu". Eesti Ekspress, 9. mai 2018 Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Kohala vulkaan

Kohala on kustunud kilpvulkaan Hawaii saarel. Ta on tugevasti kulutatud ning saare viiest vulkaanist vanim. Kohala purskas viimati 60 000 aasta eest ja ulatub kõrgeimas punktis 1670 meetrit üle merepinna. Igor Tuuling (aprill 2003). "Hawaii saarestik". Loodus. Vaadatud 16.03.2009. "Kohala". Ameerika Ühendriikide Geoloogiateenistus. 18. märts 1998. Vaadatud 16.03.2009.
Meeste domineerimine

"Meeste domineerimine" on prantsuse sotsioloogi Pierre Bourdieu 1998. aastal ilmunud teos. Eesti keeles on see ilmunud Marri Amoni tõlkes (Varrak, 2005). Võttes aluseks kabiili ühiskonna, mida ta uuris 1960. aastate alguses, selgitab Bourdieu, milliste ajalooliste mehhanismide tõttu säilib meeste domineerimine ka tänapäeva majanduslikult kõige enam arenenud ühiskondades. Bourdieu väidab, et meelevaldne domineerimissuhe, mis näeb mehi ja maskuliinsust normina, tundub loomulik ja objektiivne pika sümboolse konstrueerimistöö tulemusena. Sotsiaalne nägemus loob anatoomilise erinevuse, mis omakorda saab selle sotsiaalse nägemuse aluseks. See äraspidine põhjuse-tagajärje seos suleb nii domineerijad kui ka domineeritud lõputusse korduste ahelasse, kus naistele on määratud madalam staatus soopõhises hierarhias. Mõtteskeemid, mille aluseks on kehtiv sümboolne kord ja mis omakorda loovad seda, on ühised nii domineeritutele kui domineerijatele. Seetõttu aitavad naised kaasa neile rakenduva sümboolse vägivalla alalhoidmisele, tajudes olukorda loomulikuna. Bourdieu on kriitiline Judith Butleri soo performatiivsuse teooria suhtes, põhjendades, et vastuhakk domineerivatele mõtteskeemidele on keeruline, kui mitte võimatu, mitte ainult seetõttu, et vahendid, mis domineeritutele on kättesaadavad neile rakenduva sümboolse vägivalla vastu võitlemiseks, on ühised domineerijatega, vaid ka seetõttu, et kehtiv sümboolne kord on kehadesse sisse kodeeritud, saanud osaks agentide habitus'est. Kuna meeste domineerimisel põhinev sümboolne kord on nii kõikehõlmav, toimuvad muutused ühiskonnas visalt. Naiste töö on jätkuvalt väärtusetum kui meeste töö, võimupositsioonid püsivad meeste käes, naised on jätkuvalt sümboolsed objektid, mehed samas peavad pidevalt kinnitama oma mehelikkust ning olema edukad võimumängudes, hoiduma feminiseerumast. Meeste domineerimist hoiavad alal ka sellised institutsioonid nagu perekond, kirik, kool, riik jne. Bourdieu jõuab järeldusele, et meeste domineerimise järkjärgulisele vähenemisele võib kaasa aidata ainult selline poliitiline tegevus, mis arvestab kõikide nende toimemehhanismidega, mis sümboolset korda säilitavad ja taastoodavad, ja proovib ära kasutada neile omaseid vastuolusid. Pierre Bourdieu, "Meeste domineerimine", prantsuse keelest tõlkinud Marri Amon, Tallinn : Varrak, 2005, ISBN 9789985310090
Andijoni vilajett

Andijoni [andidžoni] vilajett on 1. järgu haldusüksus Usbekistanis. Asub Fergana orus. Nõukogude ajal toli see Andižani oblast. Andijoni vilajett jaguneb 14 rajooniks ja 2 rajooni õigusega linnaks: Andijoni rajoon Asaka rajoon Baliqchi rajoon Bo‘zi rajoon Buloqboshi rajoon Izboskani rajoon Jalolquduqi rajoon Marhamati rajoon Oltinko‘li rajoon Paxtaobodi rajoon Qo‘rg‘ontepa rajoon Shahrixoni rajoon Ulug‘nori rajoon Xo‘jaobodi rajoon Andijon Xonobod Классификатор СОАТО. Vaadatud 6.09.2013.
Herman Van Rompuy

Herman Van Rompuy [hollandi hääldus: [ˈɦɛɾmɑn vɑn ˈɾɔmpœy] ( kuula)] (sündinud 31. oktoobril 1947) on Belgia poliitik, kes oli 1. detsembrist 2009 kuni 1. detsembrini 2014 Euroopa Ülemkogu alaline eesistuja. 30. detsembrist 2008 kuni 25. novembrini 2009 oli ta Belgia peaminister. Herman Van Rompuy kuulub flaami kristlik-demokraatlikku parteisse (CD&V). Aastatel 1988–1995 kuulus ta Belgia senatisse. Aastatel 1993–1999 oli ta asepeaminister ja eelarveminister. Alates 1995. aastast on ta kuulunud esindajatekotta. Juulist 2007 kuni peaministriks saamiseni oli Van Rompuy esindajatekoja esimees. Aastal 2004 sai ta riigiministri aunimetuse. 28. detsembril 2008 tegi kuningas Albert II Herman Van Rompuyle ettepaneku moodustada uus valitsus. 30. detsembril astus ta peaministrina ametisse. 19. novembril 2009 valiti ta esimeseks Euroopa Ülemkogu alaliseks eesistujaks. Euroopa Ülemkogu eesistuja Saage tuttavaks, Euroopa president
Imipramiin

Imipramiin (Imipraminum) on tritsükliline antidepressant, mis võeti kasutusele 1950. aastatel. Imipramiini toime baseerub peamiselt serotoniini tagasihaarde blokeerimisel. Noradrenaliini tagasihaaret mõjutab imipramiin vähem kui amitriptüliin. Küll on aga noradrenaliini tagasihaaret blokeeriv toime väljendunud imipramiini metaboliidil desipramiinil. Imipramiinil on sarnaselt nortriptüliiniga väljendunud aktiveeriv toime, mistõttu selle kasutamise näidustusteks on peamiselt depressioonid, mille korral prevaleeruvateks sümptomiteks on pidurdus, apaatia ja väsimus.
Priidik Kippar

Priidik Kippar (sündinud 4. novembril 1943 Jõhvis) on eesti poksija ja poksitreener. Ta poksis aastatel 1959–1971 Jõhvi ja Kohtla-Järve Kalevis, tema treenerid olid Ülo Valk ja Hans Kaiva. Ta pidas 200 kohtumist ja võitis neist 169. Kippar ja tema vastane Gennadi Tšeburanov diskvalifitseeriti I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) Eesti NSV meistrivõistluste finaalis ja sel aastal (1963) jäi selles kaalus Eesti NSV meister välja kuulutamata. Kippar oli II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) kuuekordne Eesti NSV meister (1964–1969) ja I keskkaalus (kuni 71 kg) Eesti NSV meister (1971). Kippar osales 1962–1969 kuus korda Eesti NSV – Soome maavõistlustel ning võitis kolm kohtumist. Ta sai I–VI Roman Kuura mälestusvõistlustel kuus korda järjest I koha (1962–1967), kusjuures 1964. aastal sai ta parima kohtumise eriauhinna. Ta sai I Nigul Maatsoo mälestusvõistlustel I koha (1968). Kippar sai NSV Liidu meistrivõistlustel II keskkaalus (kuni 75 kg) V koha (1961, 1963 ja 1967). Ta sai 1963. aastal Nõukogude Liidu meistersportlase ja 1967. aastal Nõukogude Liidu aumeistersportlase aunimetuse. Kippar sai 1968. aastal spordiseltsi Kalev auliikmeks. Ta oli hiljem poksitreener Jõhvis, alates 1997. aastast klubis Loit. Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001. Rein Pajur. "Poksimeistrid maailmas ja Eestis 1719–2000". Revelex. Tallinn 2005. Biograafia ESBL-is
Hans Gutmann

Hans Gutmann (ka Gutman; 13. veebruar 1915 Katerõnoslavi kubermang (umbes praegune Dnipropetrovski oblast), Ukraina – 31. märts 1983 Valkla, Kuusalu vald, Harjumaa) oli eesti poksija. Ta poksis Tallinna Poksiklubis, tema treener oli Nigul Maatsoo. Gutman oli kärbeskaalus (kuni 50,8 kg) kahekordne Eesti meister (1936 ja 1937) ning kukk-kaalus (kuni 53,5 kg) kahekordne Eesti meister (1938 ja 1940). Ta oli kukk-kaalus (kuni 53,5 kg) Eesti NSV meister (1941). Gutman osales Eesti koondise koosseisus kuues rahvusvahelises kohtumises. Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001. Rein Pajur. "Poksimeistrid maailmas ja Eestis 1719-2000". Revelex. Tallinn 2005. Biograafia ESBL-is
Helmuth Sirgemets

Helmuth Sirgemets (kuni 24. aprillini 1936 Hellmuth Heinrich Springberg; 28. veebruar 1906 Paldiski – 7. aprill 1986 Tallinn) oli eesti poksija ja poksitreener. Ta alustas poksiga tegelemist 1923. aastal, tema esimene juhendaja oli Valter Palm. Ta oli 1927. aastal Eesti meister keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg). Ta osales ühe korra Eesti–Läti maavõistlusel, kus kaotas oma kohtumise 1927. aastal. Sirgemets oli hiljem treener ja poksitegelane Pärnu Tervises. Ta oli pärast II maailmasõda treener Tallinna Tööjõureservides. "Eestlaste ülekaal jäi poksis maksma.". Eesti Spordileht nr 8, 25. veebruar 1927. Lk 1 ja 7 Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 399 Helmuth Sirgemetsa sporditulemused
Hoffmann–La Roche

F. Hoffmann–La Roche, Ltd. on ravimifirma Šveitsis Baselis. Firma asutasid Fritz Hoffmann ja tema abikaasa Adele La Roche 1. oktoobril 1896 Baselis. Aastatel 1896–1909 rajati esimesed tütarettevõtted Saksamaal, Itaalias, Prantsusmaal, Ameerika Ühendriikides, Hispaanias, Austrias ja Suurbritannias. 1910. aastal muudeti Peterburis 1896. aastal asutatud agentuur Roche'i tütarettevõtteks, mis vastutas ka äritegevuse eest Baltikumis. Et Peterburis asuv tütarettevõte 1919. aastal natsionaliseeriti, hakkas Eestis Hoffmann–La Roche'i turundustegevusega tegelema 1920. aastal Lätis Liepājasse rajatud harukontor. 1940. aastal NSV Liidu territooriumil asuvad Hoffmann–La Roche'i kontorid natsionaliseeriti. Aastal 2009 oli Hoffmann–La Roche'il tütarettevõtteid 50 riigis ja äritegevus toimus 150 riigis. Tuntuimaks F. Hoffmann–La Roche'i toodetud ravimiks loetakse Tamiflu®. Firma toodab ka mitmeid tuntud vitamiinipreparaate, viirusevastaseid ja vähiravimeid ning medikamente ainevahetushäirete raviks. (valik, tähestikuliselt) 1999. aastal oli Hoffmann–La Roche vitamiinituru liider, kelle turuosa ulatus 40%-ni. Teateid Hoffmann–La Roche'i seotusest kartellilaadsete hinnakokkulepetega ravimiturul on liikumas alates 1973. aastast ning vitamiinituru kartellikokkulepete kohta Ameerika Ühendriikide vitamiiniturul alates 1998. aastast. Euroopa Komisjoni pressiteate IP Reference: IP/01/1625 Event Date: 21/11/2001 alusel määras Komisjon enamikule (Aventisele tagati koostöö eest puutumatus) ajavahemikus september 1989 kuni veebruar 1999 (osalejad ja kokkulepped vahelduvad), vitamiinikartellis osalenud 8 ettevõttele (13-st) vitamiinipreparaatide hinna kokkulepete eest rahatrahvi kogusummas 855,22 miljonit eurot, millest Hoffmann–La Roche'il tuli maksta 462 miljonit eurot. Hoffmann–La Roche sai trahvi hinnakokkulepete eest peaaegu kõikides vitamiiniprepraatide kategooriates: A-vitamiin, B1-vitamiin, B2-vitamiin,B5-vitamiin, B6-vitamiin, beetakaroteen, H-vitamiin (biotiin), foolhape, C-vitamiin, D3-vitamiin, E-vitamiin, karotinoidid. "Produktübersicht Medikamente Hoffman-La Roche". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. august 2009. Vaadatud 6. augustil 2013. Stanley Adams, "Roche Versus Adams", (London, 1984, ISBN 0-224-02180-X) Vitamin-Kartell: Die Chronologie, 04. September 2002 - 07:36, Veebiversioon (vaadatud 06.08.2013)[alaline kõdulink] [Reference: IP/01/1625 Event Date: 21/11/2001, http://europa.eu/rapid/press-release_IP-01-1625_fi.htm Veebiversioon (vaadatud 06.08.2013)] "Vitamin-Kartell: Rekordstrafe gegen BASF und Roche"
Livländische Güterurkunden

"Livländische Güterurkunden" on keskaegse Vana-Liivimaa maavaldusürikute allikapublikatsioon, mis katab peamiselt hilisema Liivimaa territooriumi. I köite (dokumendid aastaist 1207–1500) andsid Hermann von Bruiningk ja Nicolaus Busch välja Riias 1908 ja II köite (1501–1545) Hermann von Bruiningk 1923. III köite (1546–1561) käsikiri jäi Bruiningkil lõpetamata ja seda pole avaldatud. Bruiningk, Hermann von ja Busch, Nicolaus. Livländische Güterurkunden (aus den Jahren 1207 bis 1500). [Bd. I], Riga 1908 Hermann von Bruiningk. Livländische Güterurkunden (aus den Jahren 1501 bis 1545). Bd. II, Riga, 1923
Hualālai

Hualālai [huəˈlaːlei] on uinunud kilpvulkaan Hawaii saarel. Selle tipp ulatub 2521 meetrit üle merepinna. Viimati purskas Hualālai 1801. aastal ning on tõenäoline, et ta purskab taas järgmise saja aasta jooksul. Põhitipu kõrval kasvab mäeveerult välja veel teinegi, väiksem tipp, mis kannab nime Pu'u Wa'awa'a. Selle juures leidub rohkem vulkaanilist klaasi kui kusalgi mujal Hawaii saartel. Hualālai edelanõlval kasvatatakse Kona kohvi. "Hualalai" (inglise). Ameerika Ühendriikide Geoloogiateenistus. 18. juuni 2001. Vaadatud 16.03.2009. "Obsidian, a scarce commodity in Hawai`i" (inglise). Ameerika Ühendriikide Geoloogiateenistus. 2. september 2004. Vaadatud 16.03.2009.
Carl von Ossietzky

Carl von Ossietzky (3. oktoober 1889 Hamburg – 4. mai 1938 Berliin) oli radikaalne saksa patsifist, kes pälvis 1935. aastal Nobeli rahuauhinna. Pärast seda, kui ta avalikustas salajast teavet väidetavast Saksamaa Versailles' rahulepingu rikkumisest ja õhuvägede ülesehitamisest ning pilootide koolitamisest Nõukogude Liidus, mõisteti ta 1933. aastal süüdi riigireetmises ja spionaažis. 1990. aastal algatas tema tütar Rosalinda von Ossietzky-Palm menetluse uuendamise, kuid Saksamaa ülemkohus 1992. aastal varasemat otsust ei muutnud. Lühike elulugu (inglise keeles) Elulugu Nobeli auhinna veebisaidil (inglise keeles) Nobeli-kõne (inglise keeles)
Lundbeck

H. Lundbeck A/S või ka lihtsalt Lundbeck on Taanis Kopenhaageni satelliitlinnas Taastrupis asuv ravimifirma, mis on spetsialiseerunud kesknärvisüsteemi mõjutavate ehk psüühikahäirete ja neuroloogiliste haiguste raviks ette nähtud ravimite tootmisele. Firma asutas 1915. aastal Hans Lundbeck. Algul tegutses firma kui tavaline kaubandusettevõte, importides Taani turule mitmesuguseid kaupu. Alates 1924. aastast hakkas firma importima ka ravimeid ja kosmeetikatarbeid. 1930. aastate lõpu poole hakkas firma ise ravimeid valmistama. 2013. aasta seisuga toimub Lundbecki ravimite tootmine neljas riigis: Taanis, Itaalias, Mehhikos ja Prantsusmaal. Teadustööd tehakse Taanis ja Ameerika Ühendriikides. Ravimeid turundatakse 57 riigis, sealhulgas ka Eestis. 2013. aastal oli Lundbecki käive 15,2 miljardit Taani krooni (2,04 miljardit eurot), keskmine töötajate arv oli 5530. Lundbeck on Kopenhaageni börsil noteeritud ettevõte. Lundbeck toodab näiteks selliseid ravimeid nagu Cipralex – antidepressant, Ebixa – Alzheimeri tõve ravim, Azilect – Parkinsoni tõve ravim, Serdolect – skisofreenia ravim, Circadin – unehäirete ravim. Mis on Lundbeck? Lundbecki koduleht
Selgrootud

Selgrootud (Invertebrata, harva eesti keeles ka ehk evertebraadid või invertebraadid) on rühm loomi. Sinna kuuluvad kõik loomariigi esindajad, kes ei kuulu selgroogsete alamhõimkonda. Termin ei oma praegu enam süstemaatilist tähendust, vaid on kasutusel pigem mugavuse mõttes, kokkuvõtliku mõistena. Samuti kasutatakse vastavate zooloogia harude kokkuvõtlikku nimetust "selgrootute zooloogia", näiteks kursuse nimetusena ülikoolides. Mõiste 'selgrootud' võttis aastal 1801 esimest korda kasutusele Jean Baptiste de Lamarck. selgroogsed
Alla Pugatšova

Alla Borissovna Pugatšova (vene keeles Алла Борисовна Пугачёва; sündinud 15. aprillil 1949 Moskvas) on vene poplaulja ja muusikaprodutsent. Lauljatar on teinud koostööd paljude kodu- ja välismaiste heliloojate ja esinejatega. Näiteks on talle laule kirjutanud heliloojad Aleksandr Zatsepin ja Raimonds Pauls. Juulis 1979 andis ta Moskvas kontserdi koos prantsuse laulja Joe Dassiniga. 1986 algas koostöö saksa helilooja Udo Lindenbergiga. 1988 asutas Pugatšova teatristuudio «Театр Песни» ('lauluteater'). Selle kunstilise juhina organiseeris ta hulgaliselt ringreise NSV Liidu linnades. Sellest stuudiost on välja kasvanud mitu hilisemat estraaditähte: Filipp Kirkorov, Vladimir Presnjakov, Kristina Orbakaite jt. 1997. aastal esindas ta Venemaad Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Primadonna" ("Примадонна"). Festivali lõppkontserdil sai ta 33 punktiga 15. koha. 2005 hakkas ta koos helilooja Igor Krutoiga korraldama festivali «Песня года» ('aasta laul'), samast aastast on ta igasuvise Jūrmala laulufestivali Uus Laine («Новая Волна») ametlik muusa. Paljudes endise NSV Liidu linnades tegutsevad Pugatšova austajate klubid. Аlla Pugatšova on saanud palju autasusid ja aunimetusi. 1980. aastal valisid ajakirja «Советский экран» ('nõukogude ekraan') lugejad lauljatari aasta näitlejaks ja talle anti aunimetus – Vene NFSV teeneline kunstnik. 1985. aastal sai temast Vene NFSV rahvakunstnik ja 1991 NSV Liidu rahvakunstnik. Teda on korduvalt valitud aasta parimaks lauljatariks, talle on antud ka nimetus "Elav legend" (1994). Väljapaistva panuse eest kunsti arendamisse sai ta 1995. aastal Venemaa riikliku preemia. 1999 andis president Boriss Jeltsin Pugatšovale ordeni "Teenete eest isamaa ees. 2. järk". 5. märtsil 2009 teatas Pugatšova, et lõpetab kontserditegevuse lauljana. 60. sünnipäeva puhul andis Alla Pugatšova Moskvas mõned soolokontserdid. 7., 8. ja 9. aprillil 2009 toimusid juubelikontserdid Kremli palees, 15. aprillil aga Lužniki kontserdisaalis. Alla Pugatšova: "Peamine on ise armastada!" Delfi Naistekas.ee, mai 2009 Tanel Veenre, "Kas Alla annab alla?", Eesti Päevaleht, 6. veebruar 2010
Eesti 21

"Eesti 21" on üldnimetus koostööprojektile "Võimaluste loomine 21. sajandi tegevuskava (Agenda 21) elluviimiseks Eestis". Selles osalesid ÜRO Arenguprogramm, Keskkonnaministeerium ja Säästva Eesti Instituut. Töö käigus avaldati juhendmaterjal kohaliku Agenda 21 koostamiseks, valmistati ette lähteülesanne strateegia Säästva Eesti 21 koostamiseks, tehti taustuuringuid, korraldati Eestile esmatähtsates valdkondades konverentse ja seminare ajakirjanikele, poliitikutele, vabaühendustele. Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut. [1]
Mart Vels

Mart Vels (19. november 1875 Laiuse vald – 24. aprill 1935 Tartu) oli eesti õpetaja ja põllumajandustegelane. Ta oli 1896–1919 Jõgeval tegutsenud Ernsti algkooli juhataja. Ta oli Laiuse vabatahtliku tuletõrje jaoskonna juhataja, Laiuse ühispanga revisjonikomisjoni liige, osales Laiuse Põllumeeste Seltsi, Laiuse vallavolikogu, Kiidjärve Masinatarvitajate Ühingu töös. Talle kuulus Laiuse vallas Uuetoa talu, kus ta oli sündinud. Postimees, 26.04.1935, nr. 112, lk. 7 Postimees, 18.11.1935, nr. 315, lk. 7 Laiuse juhtiv põllumees Mart Vels suri. Kaja, 24. aprill 1935, nr. 95, lk. 3.
Toivo Kivimäki

Toivo Mikael Kivimäki (5. juuni 1886 – 6. mai 1968) oli Soome poliitik, diplomaat ja õigusteadlane, Soome peaminister 1932–1936. Tema on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule. Soome poliitiline olukord. Kaja, 25. aprill 1935, nr. 96, lk. 2.