Sturmtiger

Sturmtiger, ametliku täisnimetusega 38 cm RW61 auf Sturmmörser Tiger, tuntud ka kui Sturmpanzer VI või ka Tiger-Mörser, oli Teise maailmasõja ajal Saksamaal toodetud ründesuurtükk. Idee töötada välja jalaväge toetav raske sõiduk, mis suudaks ühe lasuga purustada hoone või kindlustuse, tekkis sakslastel pärast raskeid tänavalahinguid Stalingradis. Seal oli Wehrmachtil hoonete hävitamiseks üksnes Sturmgeschütz III kerele ehitatud ründesuurtükk Sturm-Infanteriegeschütz 33B, mis oli varustatud raske jalaväesuurtükiga 15 cm sIG 33, mida toodeti üldse kokku ainult 24 tükki. Pooled neist saadeti Stalingradi ja jäid sinna ning säilinud pole neist ühtki. Selle järglast Sturmpanzer IV toodeti kokku 306 tükki, kuid Wehrmacht nägi endiselt vajadust samasuguse, kuid tugevama soomuse ja relvastusega ründesuurtüki järele. Uus sõiduk otsustati luua tanki Tiger ja 210 mm haubitsa baasil. Kuid sellist haubitsat polnud parajasti võtta ja see asendati 380 mm raketiheitjaga. 1943. aasta septembris plaanis Krupp rajada Tiger I kere peale uue ründesuurtüki. Šassii valmistasid Henschel ja poeg ning pealisehituse paigaldas Alkett. Prototüüp valmis kiiresti ja seda tutvustati Adolf Hitlerile juba 1943. aasta oktoobris. Esimesed kered telliti detsembris ja esimesed 3 Sturmtigerit valmis Alkettil 20. veebruaril 1944. 19. aprillil käskis Hitler alustada Sturmtigerite hulgitootmist. Tema hinnangul oli vaja toota 300 Sturmtigerit kuus, kuid koos prototüübiga valmistati neid kokku üksnes 19, viimased neist 1944. aasta detsembris, kasutades peamiselt kahjustunud tanke Tiger I. Tiger I kerele rajati terasest konstruktsioon ja selle sisse paigutati võimas haubits, algselt mereväe allveelaevavastane relv, mis tulistas süvaveepomme. See suutis tulistada rakette kaugemale kui 5 km. Rakett ise kaalus 345 kg ja oli lõhkeainet täis. Terved hooneplokid varisesid kohe kokku, kui pihta said. Sturmtiger oli eelkõige tänavalahingute pidamiseks mõeldud ründesuurtükk. Kuid 1944. aastaks oli olukord rinnetel muutunud Saksamaa kahjuks ja Saksamaa ei saanudki enam rünnata, vaid pidi kõikjal taganema. 13. augustil 1944 viidi Sturmtigerid appi Varssavi ülestõusu maha suruma ja see oli ainus kord, kus Sturmtigereid kasutati selleks ette nähtud otstarbel. Läänerindel ei kasutatud Sturmtigerit tänavalahingutes kordagi. Mõned masinad olid reservis Ardennides sakslaste pealetungi ajal 1944. aastal, viimane aga võitles Ruhri kotis Mendeni all 1945. aastal, kus üks Sturmtiger suutis ühe lasuga hävitada kolm [1] Shermani tanki, enne kui ameeriklased ta kahjutuks tegid. 2008. aasta seisuga oli maailmas säilinud kolm Sturmtigerit. Saksamaal Saksa tankimuuseumis Münsteris on hilisema väljalaske Sturmtiger, mille omandasid USA väed 1945. aasta veebruaris. Kuni 1970. aastani eksponeeriti seda USA-s Aberdeeni polügoonil, pärast anti masin Münsteri muuseumile. 1990. aastatel laenati masin Koblenzi muuseumile ning on seal praegugi täiesti korras ja liikumisvõimeline. Venemaal Kubinka tankimuuseumis on hilisem, täiustatud Sturmtiger, mille Nõukogude väed hõivasid 1945. aasta aprillis Elbe piirkonnas. Masinal puudub mootor ja enamus sisustusest. 380 mm raketiheitjaga eksemplar on Bovingtoni tankimuuseumis. Poolas Poola armee muuseumis Varssavis hoitakse Sturmtigeri lõhkemata fugassrakette, mis pärinevad Varssavi ülestõusu ajast. Münsteri Sturmtiger ... koos mürsuga ... tagantvaates