Teenistusastmete tabel

Teenistusastmete tabel (vene keeles "Табель о рангах") reguleeris Venemaa Keisririigil ohvitseride ning õukonna- ja tsiviilametnike positsiooni ja staatust. Teenistusastmete tabeli ("Табель о рангах всех чинов воинских, статских и придворных, которые в котором классе чины") kehtestava seaduse esialgsel kujul kehtestas Peeter I ning seadus jõustus 24. jaanuaril 1722. Seadus määratles ametnike omavahelised suhted, seaduses määratletud teenistusredeli aluseks olid sõjaväelised auastmed. Teenistusastmete võrdsuse korral eelistati sõjaväelasi, tsiviil- ja õukonnaametnike ees. Teenistusastmeid omasid alguses Teaduste Akadeemia õpetlased, vaimulikkonna liikmed, teenistujate abikaasad, samuti keisri õukonnas olevad daamid ja neiud. Aja jooksul tehtud muudatustega kehtis tabel kuni 1917. aasta veebruarirevolutsioonini. Teenistusastmete tabel jaotas teenistusviisid sõjaväe-, tsiviil- ja õukonnateenistuseks, teenistusaste annetamine andis isikule peale selguse palgasüsteemis õiguse aadlitiitlile ja aadlikuseisusele. Sõjaväeteenistus omakorda jagunes maa- ja mereväe­teenistuseks (eraldi oli esile tõstetud kaardivägi). Kõik auastmed jaotati neljateistkümnesse klassi, millest viis esimest moodustasid kindralkonna (maaväe sõjaväeliste auastmete V klassi kuulusid brigadirid – hiljem see auaste kaotati). VI–VIII klassi moodustasid staabiohvitseri- ja ülemohvitseriauastmed. Eelisolukorda pani teenistusastmete tabel sõjaväeteenistuse. See väljendus eriti asjaolus, et sõjaväeteenistuses andsid kõik 14 klassi õiguse päritavale aadliseisusele, alama astme ohvitseridele mittepärandatava aadliseisuse, XIV astmest – praporštšiku auastmest juba aga pärandatava aadlikutiitli. Tsiviilametnikele oli vajalik välja teenida teenistusaste kuni VII astmeni, mis andis õiguse saada ainult isikliku aadliseisundi, peale seda aga saadud teenistusaste (kolleegiumiassessor või õuenõunik) aadlikutiitel oli pärandatav ühele meessoost järglastele. Samas oli ka riigiametnike personalipoliitikas piirangud, nii ei võinud 1724. aastast X astmest, st kolleegiumisekretäri kohale võtta mitteaadlikke. 1790. aastal Katariina II tehtud paranduse alusel oli vaja VIII astmele järgmisele tõusmiseks mitte enam 3, vaid 12 aastat teenistust. 1856. aastal võisid saada päriliku aadliseisuse ainult isikud, kes olid saanud teenistuses tõeline salanõuniku astme (IV aste), sõjaväeteenistuses aga 1. järgu kapteni astme (VI aste). Klassikalisel kujul on teenistusastmete tabelis 14 astet. Madalaim auaste, mis annab pärandatavad aadliõigused tsiviilteenistuses alates 9. detsembrist 1856 Hasso von Wedel, Die estländische Ritterschaft vornehmlich zwischen 1710 und 1783: das erste Jahrhundert russischer Herrschaft. Ritterschaftshauptmann und Ritterschaftskanzlei., Im Ost-Europa-Verlag, Königsberg Pr. und Berlin W. 35, 1935, seite 94 Kuni aastani 1856 andis VIII klass tsiviilisikuile pärandatavad aadliõigused. Aastail 1809–1834 oli VIII klassi saamiseks vaja ülikooli diplomit või sooritada astmeeksam. kuni 1860 ja 1882–1917 – учащийся старших классов Морского училища Büsching, Anton Friedrich (1773). Magazin für die neue Historie und Geographie, VII Theil: VIII. Rangverordnung Peters I vom Jahr 1722. Halle: Johann Jacob Curt. Juri Lotman. Vestlusi vene kultuurist. I. Tänapäev, 2003 Табель о рангах. 24 января 1722 Табель о рангах всех чинов...