laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Fredrik Reinfeldti valitsus

Fredrik Reinfeldti valitsus on Rootsi nelja erakonna koalitsioonivalitsus, mis astus ametisse pärast 2006. aasta parlamendivalimisi 6. oktoobril 2006. Peaminister on moderaat Fredrik Reinfeldt. Valitsuses osalevad Moderaadid, Keskpartei, Liberaalne Rahvapartei ja Kristlikud Demokraadid. Fredrik Reinfeldti valitsus on esimene enamusvalitsus Rootsis üle 25 aasta. Fredrik Reinfeldt (Moderaadid), peaminister Cecilia Malmström (Liberaalne Rahvapartei), Euroopa asjade minister Carl Bildt (Moderaadid), välisminister Beatrice Ask (Moderaadid), justiitsminister Tobias Billström (Moderaadid), migratsiooniminister Maria Borelius (Moderaadid), kaubandusminister 6.–14. oktoober 2006 Sten Tolgfors (Moderaadid), kaubandusminister 24. oktoober 2006 – 6. september 2007 Ewa Björling (Moderaadid), kaubandusminister alates 12. septembrist 2007 Gunilla Carlsson (Moderaadid), rahvusvahelise arengukoostöö minister Mikael Odenberg (Moderaadid), kaitseminister 6. oktoobrist 2006 kuni 5. septembrini 2007 Sten Tolgfors (Moderaadid), kaitseminister alates 5. septembrist 2007 Göran Hägglund (Kristlikud Demokraadid), sotsiaalminister Maria Larsson (Kristlikud Demokraadid), rahvatervise- ja sotsiaalteenuste minister Cristina Husmark Pehrsson (Moderaadid), sotsiaalkindlustusminister Anders Borg (Moderaadid), rahandusminister Mats Odell (Kristlikud Demokraadid), kohalike omavalitsuste ja finantsturgude minister Lars Leijonborg (Liberaalne Rahvapartei), haridusminister 6. oktoobrist 2006 kuni 12. septembrini 2007 Jan Björklund (Liberaalne Rahvapartei), haridusminister alates 12. septembrist 2007 Jan Björklund (Liberaalne Rahvapartei), koolide minister 6. oktoobrist 2006 kuni 12. septembrini 2007 Lars Leijonborg (Liberaalne Rahvapartei), kõrgema hariduse ja teaduse minister 12. septembrist 2007 kuni 17. juunini 2009 Tobias Krantz (Liberaalne Rahvapartei), kõrgema hariduse ja teaduse minister alates 17. juunist 2009 Eskil Erlandsson (Keskpartei), põllumajandusminister Andreas Carlgren (Keskpartei), keskkonnaminister Maud Olofsson (Keskpartei), asepeaminister ja majandusminister Åsa Torstensson (Keskpartei), infrastruktuuriminister Nyamko Sabuni (Liberaalne Rahvapartei), integratsiooni ja võrdõiguslikkuse minister Erik Ullenhag (Liberaalne Rahvapartei), integratsiooni ja võrdõiguslikkuse minister alates 5. oktoobrist 2010 Cecilia Stegö Chilò (Moderaadid), kultuuriminister 6. oktoobrist 2006 kuni 16. oktoobrini 2006 Lena Adelsohn Liljeroth (Moderaadid), kultuuriminister alates 24. oktoobrist 2006 Sven Otto Littorin (Moderaadid), tööhõiveminister Rootsi valitsuse koduleht
Prantsuse esimene keisririik

Prantsuse esimene keisririik oli Napoleon Bonaparte'i (keisrina Napoleon I) loodud riik Euroopas 1804–1814 ja 1815. Prantsuse esimene keisririik oli oma aja võimsamaid riike ja hõivas teatud perioodil ka suure osa Saksamaast, Hispaaniast ja Itaaliast. 1804. aastal valiti senine esimene konsul Napoleon Bonaparte Prantsuse keisriks. Esimese keisririigi perioodi iseloomustas peaaegu lakkamatu sõjategevus Euroopas (Napoleoni sõjad), mille käigus Prantsusmaa alistas suure osa Euroopast. 1812. aastal, mil riik oli oma võimsuse tipul, oli Prantsuse esimesel keisririigil 130 departemangu 44 miljoni elanikuga. Lüüasaamine Hispaania iseseisvussõjas ning hukatuslik sõjakäik Venemaale nõrgestasid keisririiki tunduvalt. Kuuenda koalitsiooni sõjas lõid liitslasväed 1813. aastal Prantsuse väed Saksamaalt välja, tungisid Prantsusmaa ning sundisid 1814. aastal Napoleoni troonist loobuma. Napoleon pagendati Elba saarele. Saja päeva ajal taastati ajutiselt keisririik, kuid peale Napoleoni lüüasaamist kaotati uuesti ning võimule naasid Bourbonid (Bourbonide restauratsioon). Napoleon Bonaparte oli Prantsusmaa Esimese Vabariigi ajal tõestanud end andeka väejuhina. 1799. aasta 18. brümääri riigipöördega kukutati Direktoorium ning kehtestati Konsulaat. Napoleon sai esimeseks konsuliks ning tema võim riigis järjes kasvas. 18. mail 1804 otsustas Prantsuse senat anda Napoleon Bonapartele keisritiitli, otsuse ratifitseeris samal päeval rahvahääletus. Napoleoni kroonimine toimus 2. detsembril. Prantsuse teine keisririik
P36

P36 (vene keeles П36) oli viimane Nõukogude Liidu auruveduri tüüp (teljevalemiga 2-4-2). Seda toodeti aastail 1950–1956.
Väike Munamägi

Väike Munamägi on küngas Valgamaal, Otepää kõrgustiku kõrgemaid kupleid. Asub Otepääst 3 km lõunas. Künka kõrgus on 207,5 meetrit, suhteline kõrgus üle 70 m. Talvel on kõrgendikul avatud mäesuusa- ja lumelauakeskus. Suur Munamägi 360° aeropanoraam / aerofoto
OR21

OR21 (vene keeles ОР21) oli Nõukogude Liidus aastail 1953–1954 toodetud auruveduri tüüp (teljevalemiga 1-5-1). Kokku valmistati ainult kolm seda tüüpi vedurit. Kuigi OR21 näitas katsetel häid tulemusi, ei läinud see masstootmisse, sest auruvedurite asemel kasutati juba elektri ja -diiselvedureid.
Tedremägi

Tedremägi on küngas Otepää kõrgustikul Nüpli külas. Tedremäe kõrgus merepinnast on 177,5 meetrit. Eesti NSV Ministrite Nõukogu 11. juuli 1957. a määrusega nr 242 "Abinõudest looduskaitse organiseerimiseks Eesti NSV-s" võeti Tedremägi looduskaitse alla maastikulise keelualana. 1979. aastal moodustati Otepää maastikukaitseala, mille piiresse jäi ka Tedremägi. 1997. aastast on Tedremägi Otepää looduspargi piires. Eesti NSV Ministrite Nõukogu määrus abinõudest looduskaitse organiseerimiseks Eesti NSV-s. Eesti NSV Teataja, 1957, 14, 125
Tõikamägi

Tõikamägi on Otepää kõrgustiku keskosa läbiva Pühajärve vagumuse (115–130 m kõrgusel) vahelduvama pinnamoega laugemas idatiivas (Tõikamägi 213 m, Laanemägi 211 m, Väike Munamägi 208 m) paiknev moreenküngas, lähedal asub Pilkuse küla. 2015. aasta jaanuaris avati Tõikamäel sõjaväe radarjaam, mis kuulub Balti riikide õhuseiresüsteemi Baltnet. Georgi Beltadze. Kaitseminister avas Tõikamäe radarposti. Postimees, 27. jaanuar 2015
SO (auruvedur)

SO (vene keeles CO) oli Nõukogude Liidus aastail 1933–1944 toodetud auruveduri tüüp (teljevalemiga 1-5-0). Veduritüübi tähiseks on 1930. aastate rasketööstuse rahvakomissari Sergo Ordžonikidze initsiaalid.
FD (vedur)

FD (vene keeles ФД) oli Nõukogude Liidus aastail 1931–1942 toodetud auruveduri tüüp (teljevalem 1-5-1), mis nimetati Feliks Dzeržinski (Феликс Дзержинский) järgi.
IS (auruvedur)

IS (vene keeles ИС) oli Nõukogude Liidus toodetud auruveduri tüüp (teljevalem 1-4-2). Neid toodeti aastail 1932–1942 kokku 649 tükki. Tüüp sai nime Jossif Stalini initsiaalide järgi (vene keeles Иосиф Сталин). Seda tüüpi vedurid oli reisirongide koosseisus kasutusel kuni 1972. aastani.
O (auruvedur)

O oli Venemaal ja Nõukogude Liidus aastail 1890–1928 toodetud auruveduri tüüp (teljevalemiga 0-4-0).
Narva jõgi (Nemunas)

Narva jõgi (valgevene Нарва, Няцеч) on jõgi Valgevenes Hrodna oblasti Lida rajoonis, Nemunase parempoolne lisajõgi. Pikkus on 24 km, valgala pindala 157 km². Saab alguse Bryndzianiaty külast 0,7 km kaugusel põhja pool ja suubub Nemunasesse Dakudava küla idaosas. Keskjooksul suubuvad jõkke soode kuivenduskanalid. Dubroŭnia küla juures on jõel 0,19 km² suurune paisjärv. Блакітная кніга Беларусі: энцыкл. / Рэдкал.: Н. А. Дзісько, М. М. Курловіч, Я. В. Малашэвіч і інш.; Маст. В. Г. Загародні. — Мн.: БелЭн, 1994.
IS

IS võib olla: IS, Islamiriik IS, Nõukogude Liidus toodetud auruvedur Iași maakonna kood veduridepoo Inverness TMD kood "IS", Chiyo Rokuhana manga IS, Nõukogude Liidus toodetud tank IS-1 – Teise maailmasõja aegne rasketank 85 mm kahuriga, algselt kasutati nime IS-85. IS-2 – Teise maailmasõja aegne rasketank 122 mm kahuriga, algselt kasutati nime IS-122. IS-3 – Teise maailmasõja lõpus ja mõnda aega pärast sõda toodetud rasketank. IS-4 – pärast Teist maailmasõda väikese partiina toodetud rasketank. IS-7 – pärast teist maailmasõda arendatud rasketanki projekt, millest valmis ainult väike katsepartii. IS-10 – viimane Nõukogude Liidus seeriatootmises olnud rasketank, nimetati ümber T-10-ks. Lexus IS .is
Lida rajoon

Lida rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1500 km², elanike arv 135 096 inimest (2009). Halduskeskus on Lida. Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Bielica, Bierdaŭka, Chodaraŭcy, Dakudava, Dzitva, Dubroŭnia, Dvoryšča, Hančary, Hołdava, Krupava, Mažejkava, Zabałaći, Tarnova, Traćciakoŭcy ja Vavierka külanõukogu. Halduskeskus on Lida. Teine suurem asula on Biarozaŭka, tähtsam asula on veel Pieršamajski alevik. Lida Lida Biarozaŭka Mažejkava Rajooni suurimad jõed on Nemunas ja selle lisajõed Gauja, Žyžma ja Dzitva. Rajoonis voolab ka Narva jõgi. Rajoon asub Lida tasandikul ja Neemeni madalikul, kõrgused ulatuvad valdavalt 130–180 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht (207 meetrit) asub Lidast 8 kilomeetrit põhja pool. 2009. aasta seisuga olid elanikest 51,38% valgevenelased, 9,35% venelased, 35,28% poolakad, 1,68% ukrainlased ja 2,31% oli teistest rahvustest. 53,48% elanike emakeel oli valgevene keel, 41,75% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 30,81% elanikke, vene keelt aga 61,07%. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)  Lida rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajoon Hrodna oblasti täitevkomitee kodulehel (vene keeles) Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Rajooni kaart
SO

SO või So võib tähendada järgmist: SO on kagu ilmakaare lühend SO (auruvedur) "So" on 1986. aastal ilmunud Peter Gabrieli album ...
Realism (filosoofia)

Realism on filosoofiline positsioon, mille kohaselt mingit liiki asjad või asjadeseisud on reaalselt ning tunnetajast sõltumatult olemas. Näiteks võib olla realist universaalide, teiste olendite vaimu, matemaatiliste objektide, võimalike maailmade ja moraaliväärtuste suhtes. Filosoofiline positsioon võib olla nii komplitseeritud, et pole võimalik üheselt öelda, kas mingi kindla valdkonna suhtes on tegu realismiga või mitte. Teatud laadi objektide olemasolu eitamise tõttu realismiga vastuolus olevate positsioonide hulka kuuluvad näiteks veateooria, nominalism, instrumentalism ja eliminativism. Realismi eri variandid mõistavad tunnetajast sõltumatust erinevalt. Siiski tähendab realism enamasti, et mingit asjade ja nende omaduste kogumit peetakse objektiivset reaalsuseks, mis eksisteerib tunnetavast subjektist sõltumatult. Realistid peavad enamasti ka objektiivset tõde tunnetuse sihiks, mille poole tunnetus pikas perspektiivis liigub. Sõltumatus subjektist tähendab sõltumatust näiteks uskumustest, keelest ja kontseptuaalsetest skeemidest. Realismist võib rääkida ka Vaimunähtuste suhtes; näiteks uskumuste olemasolu muidugi sõltub uskumustest, kuid realism uskumiste suhtes väidab, et see sõltuvus on ainult "triviaalne". Positsiooni, mis peab objekte tunnetajast sõltuvateks, nimetatakse konstruktivismiks. Selle vormide hulka kuuluvad idealism, subjektivism ja antirealism. Kõige laiemas mõttes võib realismiks nimetada seisukohta, et füüsilised, aegruumis lokaliseeritud objektid on olemas; need objektid eksisteerivad meie kogemustest ja nende objektide kohta käivatest teadmistest sõltumatult; nende objektide omadused ja omavahelised suhted on sõltumatud nendest kontseptsioonidest, mille abil me neid mõistame ja keelest, mille abil me neid kirjeldame. Seda seisukohta jagavad tavalised inimesed, teadused ja enamik filosoofe. Lähemalt artiklis Realism (skolastika) Skolastikas on realismi all mõistetud seisukohta, et universaalid on tõeliselt olemas. Lähemalt artiklis Realism (teadus) Teadusfilosoofias mõistetakse realismi all tavaliselt seisukohta, mille kohaselt teoreetilised objektid on tõeliselt olemas ja teaduslikud teooriad on ligilähedaselt tõesed. Realismi eitavaid positsioone nimetatakse antirealismiks.  Pikemalt artiklis Platonism (matemaatika) Seisukohta, et matemaatilised objektid (näiteks arvud) tegelikkuses tunnetajast sõltumatult eksisteerivad, nimetatakse platonismiks. Platonistide järgi on matemaatilised objektid abstraktsed objektid: nad ei ole ruumis ega ajas lokaliseeritud ning nad ei osale põhjuslikkuse ahelates. Sellise positsiooni korral tekib küsimus, kuidas on võimalik matemaatilisi objekte tunnetada: tunnetus eeldab ju nende kausaalset toimet tunnetajale. Kui aga pidada matemaatiliste objektide seost tunnetajaga mittekausaalseks, näiteks loogikal või keelel põhinevaks, siis satub kahtluse alla nende objektide eksistentsi sõltumatus. Kontseptualism Nominalism Relativism Antirealism Naiivne realism Mõõdukas realism Kriitiline realism Kvaasirealism Platonism Semantiline realism Moraalirealism Empirism Sensualism Materialism Naturalism Objektivism Ekspressivism Veateooria Reaalsus
O

O (o) on eesti tähestiku 15. täht. Ta asub tähestikus N ja P vahel.
Tatjana Golikova

Tatjana Golikova (Татьяна Алексеевна Голикова; sündinud 9. veebruaril 1966 Mõtištšis) on Venemaa majandusteadlane ja poliitik. 2003. aastast on ta Venemaa Föderatsiooni 1. klassi tõeline riiginõunik. Golikova lõpetas 1987 Moskva Plehhanovi-nimelise rahvamajandusinstituudi töö ökonoomika erialal. 1987–1990 oli ta NSV Liidu töö teadusliku uurimise instituudi palgaosakonna noorem teaduslik kaastööline. 1990–1992 oli ta Vene NFSV rahandusministeeriumi riigieelarve ülekandeosakonna juhtivökonomist, 1992–1995 Venemaa rahandusministeeriumi eelarveosakonna eelarvepoliitika ja analüüsi allüksuse vanemökonomist, peaökonomist ja juhataja. 1995–1996 oli ta rahandusministeeriumi kogueelarve ülekandeosakonna juhataja. 1996–1998 oli ta rahandusministeeriumi eelarveosakonna juhataja asetäitja ning aprillist augustini 1998 selle osakonna juhataja ja rahandusministeeriumi kolleegiumi liige. 1998–1999 oli ta rahandusministeeriumi eelarvepoliitika osakonna juhataja ja rahandusministeeriumi kolleegiumi liige. 1999–2007 oli ta rahandusministri asetäitja, sealjuures 2002–2004 rahandusministri esimene asetäitja. Ta oli 24. septembrist 2007 21. maini 2012 tervishoiu- ja sotsiaalarengu minister ja alates 20. oktoobrist 2007 riikliku narkootikumidevastase komitee aseesimees. Alates 2003 on Golikova abikaasa Venemaa endine tööstus- ja kaubandusminister Viktor Hristenko. Golikovat autasustati 2001 ordeni "Teenete eest isamaa ees" 2. järguga ja 2004 sama ordeni 1. järguga. 2006, aasta veebruaris autasustati teda Austuse ordeniga teenete eest Suures Isamaasõjas saavutatud võidu 60. aastapäeva pidustuste ettevalmistamisel ja korraldamisel. Sama aasta novembris pälvis ta Sõpruse ordeni.
Graubündeni kanton

Graubündeni kanton (itaalia Grigioni; retoromaani Grischun) on kanton Šveitsi idaosas. Piirneb põhjas Austria ja lõunas Itaaliaga. Graubünden on pindalalt Šveitsi suurim kanton, kuid on hõredalt asustatud. Kanton on mägine, kõrgeim tipp on Piz Bernina (4049 m). Graubünden on ainuke Šveitsi kanton, mis on ametlikult kolmkeelne. Ametlikud keeled on saksa, itaalia ja romanši keel. Ligi kolmveerandi üle 15-aastaste kantoni elanike emakeeleks on saksa keel (2018 seisuga), 15.43% romanši ja 13.81% itaalia keel. Itaaliakeelsed on kantoni kaks lõunapoolseimat ringkonda – Moesa ja Bernina ning Albula ringkonnas Bivio asula ja Maloja ringkonnas Bregaglia asula. Kantonis on 114 valda, mis moodustavad 11 piirkonda. Statistikateenistus, vaadatud 28.08.2019. Graubündeni kantoni koduleht Heinategu Graubündeni kantonis 2013. a.
Céligny

Céligny on küla ja vald Šveitsis Genfi kantonis. See paikneb eksklaavina Vaud' kantonist ümbritsetuna Genfi järve paremal kaldal. Suurim kõrgus merepinnast on 434 m. Sihtnumber on 1298 ja vallanumber on 6610. Elanike arv on 648 (31. jaanuar 2009) ja pindala 4,65 km². Allolev graafik kujutab Céligny elanike arvu arengut 1850–2009: Valda läbib Šveitsi põhimaantee A1, mis on osa Euroopa teest E25. Célignys elasid ja on sinna maetud majandusteadlane Vilfredo Pareto ja näitleja Richard Burton. Célignysse on maetud ka kirjanik Alistair MacLean. Ständige Wohnbevölkerung nach Staatsangehörigkeitskategorie Geschlecht und Gemeinde; Provisorische Jahresergebnisse; 2018, vaadatud 11.04.2019. Evolution de la population des communes 1850-2000, Office fédéral de la statistique, vaadatud 13/01/2009 Céligny koduleht
Aldo Järvsoo

Aldo Järvsoo (sündinud 5. detsembril 1976) on eesti moekunstnik. 2008 Kuldnõel 2009 Pärandihoidja (moekunstnik, rahvuslike käsitöötraditsioonide särav kasutaja oma loomingus) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. detsember 2016. Vaadatud 30. detsembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Kristina Herodes "Päikeseline moefanaatik Aldo Järvsoo", Äripäev, 30. märts 2007 Aldo Järvsoo koduleht Marko Lillemägi, "Aldo Järvsoo elab protsessile", Postimees, 4. märts 2006 Helen Teesalu, "Aldo Järvsoo mood sobib uudishimulikele", Postimees, 3. märts 2007 "Kuldnõela võitja on Aldo Järvsoo", Õhtuleht, 7. märts 2009 Tiiu Laks, "Aldo Järvsoo: kirivööd ma ei lõigu", Eesti Päevaleht / Delfi, 9. märts 2009
Emmental-Oberaargau

Emmental-Oberaargau on alates 1. jaanuarist 2010 üks viiest halduslikust piirkonnast Šveitsi Berni kantonis. See loodi Emmentali ja Oberaargau ringkonnast. Piirkonda kuulub 92 valda. Pindala on 1051,4 km².
Jura kanton

Jura kanton (ametlikult Jura vabariik ja kanton) on kanton Šveitsis. Asub Šveitsi põhjaosas ja piirneb Prantsusmaaga. Jura on Šveitsi noorim kanton. See loodi 1979. aastal piirkonnast, mis pärast Viini kongressi oli olnud osa Berni kantonist. Jura on erinevalt Berni kantonist valdavalt prantsuskeelne ja katoliiklik. Kanton jaguneb 50 kohalikuks omavalitsuseks (2024. aasta seisuga). Statistikateenistus, vaadatud 28.08.2019. Jura kantoni koduleht
Sedani lahing

Sedani lahing peeti 1. septembril 1870 Prantsuse-Preisi sõja ajal Prantsuse keisririigi ning Preisimaa ja Baieri kuningriigi vägede vahel. Preisi-Baieri ühendväed said ülekaaluka võidu, mis tõi kaasa Prantsuse keisririigi likvideerimise. 2. septembril alistusid Prantsuse väed eesotsas Napoleon III ja Patrice de Mac-Mahoniga sakslastele. Mõni päev hiljem likvideeriti Prantsuse teine keisririik ja loodi Prantsuse Kolmas Vabariik.
Põualibliklased

Põualibliklased on päevaliblikate sugukond. Neid umbes 500 liiki, kellest Eestis elab 11. Põualibliklased elavad stepis ja mäestikualal. Nad on valkjad, kollased või oranžid, mustakirjalised (troopikas on ka värvilisemaid variante). Põualibliklaste hulgas on mitmeid tuntud aia-põllukahjureid. Köögiviljaaedades lendavad sageli ringi valgete tiibadega suur-kapsaliblikad, kelle röövikud toituvad mitmetel ristõielistel taimedel ("kapsaussid"). Köidisnukk, mis kinnitub tagakeha tipu ja võrgendniidi abil aluse külge. Väga tavalised on Eestis väike-kapsaliblikas ja naeriliblikas. Kevadel on üks esimesi välja ilmuvaid päevaliblikaid kollasetiivaline lapsuliblikas. Eestis talvituvad põualibliklased nukkudena. harilik reseedaliblikas Pontia daplidice koiduliblikas Anthocharis cardamines lapsuliblikas Gonepteryx rhamni naeriliblikas Pieris napi niidu-võiliblikas Colias hyale suur-kapsaliblikas Pieris brassicae põualiblikas Aporia crataegi raba-võiliblikas Colias palaeno ruuge-võiliblikas Colias crocea sinepiliblikas Leptidea sinapis väike-kapsaliblikas Pieris rapae
Lapsuliblikas

Lapsuliblikas (Gonepteryx rhamni) on põualibliklaste sugukonda lapsuliblika perekonda kuuluv liblikas. Lapsuliblikas on oma perekonna ainus liik. Ta on levinud mitmel pool Euroopas, lõuna poole kuni Põhja-Aafrikani ja ida poole kuni Baikali ja Mongooliani. Ta elab Inglismaal ja Iirimaal, kuid mitte Šotimaal, kus ei kasva talle toiduks sobivaid taimi türnpuud ja paakspuud. Nende otsinguil võib lapsuliblikas pikki maid maha lennata. Levila hõlmab ainult piirkondi, kus kasvab türnpuu või paakspuu, ja ulatub Skandinaavias polaarjooneni. Kreetal lapsuliblikas puudub. Mägedes elab kuni 2 km kõrguseni merepinnast. Gonepteryx rhamni ♂ Gonepteryx rhamni ♂ △ Gonepteryx rhamni ♀ Gonepteryx rhamni ♀ △ Lapsuliblikas on Eestis tavaline päevaliblikas. Varakevadel, juba esimeste soojade ilmade saabudes ilmuvad lapsuliblikad metsaservadesse, niitudele ja teedele. Neid saab kohata ka linnades, kuigi lapsuliblikas on tegelikult metsaliik ja lagedat avamaastikku ei armasta. Kui enamus liblikaid elab talve kui neile ebasoodsa aastaaja üle nukustaadiumis, siis mõned liblikad talvituvad valmikuna. Seetõttu ongi võimalik neid lendamas kohata kevadel kohe, kui päike natukenegi soojemalt paistma hakkab. Siiski on lapsuliblikas veidi hilisem kui koerliblikas, sest metsaaluse soojendab päike üles veidi hiljem. Talvituvat lapsuliblikat võiks leida metsa alt rohust või samblast. Talvituvad mõlemad sood. Isased lapsuliblikad on sidrunkollased, emased rohekasvalged. Altpoolt on neid raskem eristada, kuid emane on ikka heledam. Eestiibade tipp on sirpjalt teritunud, tiibade ülaküljel on heledad sooned. Igal tiival on punakas laik. Tiibade siruulatus on 5–6 cm. Tiibade värvid on sillerdavad ja eredad soomustest koosneva katte tõttu. Maandudes panevad nad alati tiivad kokku. Lapsuliblika valmiku elueaks on mõõdetud 13 kuud, mis teeb temast ühe kõige pikema elueaga liblika. Selleks, et nii pikale elule vastu pidada, puhkab liblikas suvel sageli: mitmepäevased aktiivse tegutsemise ja toitumise tsüklid vahelduvad mitmenädalaste puhkuse tsüklite ehk diapausidega. Talveks koguneb tema kehasse glütseriini, sorbitooli ehk heksan-1,2,3,4,5,6-heksaooli ja valke, mis kaitsevad külma eest, nii et liblikas elab isegi 20-kraadise külma rahulikult üle. Kevadel soojendab päike ta jälle üles. Paaritumine toimub kevadel. Lapsuliblikatel esineb pulmalend: emane lendab ees, isane tema taga, hoides ühtlast vahet. Pärast paaritumist muneb emane aprillis toidutaimele (türnpuule või paakspuule) munad 1-2, harvem 4-5-kaupa, kattes need kleepuva massiga. Röövik kasvab kiiresti, seetõttu söövad nad puulehti väga aplalt. Röövikud ja nukud on mõlemad rohelised ja väga hästi maskeerunud. Röövikustaadium algab juunis ja kestab 4 nädalat, kuid see sõltub ilmast: sombuse, külma ja niiske ilmaga rööviku areng aeglustub, kuiva ja päikesepaistelise ilmaga kiireneb. 2017. aasta sügisel esitati lapsuliblikas üheks Eesti rahvusliblika kandidaadiks. "Loomade elu", 3. kd., lk. 289
Pingviinilised

Pingviinilised (Sphenisciformes) on lindude klassi kuuluv selts. Seltsi kuulub ainult üks sugukond – pingviinlased (Spheniscidae).
Kurt Wüthrich

Kurt Wüthrich (sündinud 4. oktoobril 1938) on Šveitsi keemik, Nobeli auhinna laureaat. Ta on tegelenud tuumamagnetresonantsspektroskoopiaga. Ta töötab alates 1969. aastast ETH Zürichis. 1987 – valiti Leopoldina liikmeks 1989 – valiti Academia Europaea liikmeks 1992 – valiti USA Riikliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks 1993 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia välisliikmeks 2000 – valiti Prantsuse Teaduste Akadeemia välisliikmeks 2002 – Nobeli keemiaauhind 2004 – valiti Ungari Teaduste Akadeemia välisliikmeks 2010 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks
Heno Sarv

Heno Sarv (21. jaanuar 1954 – 15. märts 2010) oli eesti kultuurigeograaf ja etnoloog. Ta õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis geograafiat (lõpetas 1978). Ta kaitses 2002. aastal Tartu Ülikoolis inimgeograafia alal doktoritöö teemal "Indigenous Europeans East of Moscow". Ta on töötanud Eesti Rahva Muuseumis teaduri ja asedirektorina. Aastatel 1976–1977 oli ta filmi "Linnutee tuulte" võttegrupis režissöör Lennart Mere assistent. Ta oli ansambli Hellero ja Liinatśuraq liige. Oli Eesti Kongressi liige. Kandideeris 1995. aastal Riigikokku Valimisliit Parempoolsete nimekirjas Tartu linnas, kuid ei osutunud valituks. "Soomeugriluse olevik ja tulevik". Horisont, 2007 Tema isa oli Hans Sarv ja vanaisa oli matemaatik Jaan Sarv. Tema vennad on Tõnn Sarv ja Mikk Sarv. Tema lapsed on Kail Visla, Tuul Sepp, Pihel Sarv ja Meel Valk. Postimees, 16. märts 2010, lk 21 Horisont 2007, Fenno-Ugria erinumber Tiit Tuumalu. Tal on üks viga. Aga see läheb üle. Noorus! Intervjuu Heno Sarvega. Postimees, 27. märts 2009 Aado Lintrop. Heno Sarve mälestuseks
Gabriel Terra

Gabriel Terra (1. august 1873 Montevideo – 15. september 1942 Montevideo) oli Uruguay president aastail 1931–1938.
Edwin Barclay

Edwin James Barclay (1882 – 6. november 1955) oli Libeeria president aastail 1930–1944.