laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jānis Vanags

Jānis Vanags (sündinud 25. mail 1958 Liepājas) on Läti Evangeelse Luterliku Kiriku peapiiskop. Ta lõpetas aastal 1976 Liepāja 5. Keskkooli ja aastal 1982 Läti Riikliku Ülikooli keemiateaduskonna. Ta on töötanud keemiaõpetajana Riia 31. Keskkoolis. Ta õppis Läti Evangeelse Luterliku Kiriku vaimulikus seminaris. Ta ordineeriti 1. detsembril 1985 õpetajaks. Pärast ordineerimist määrati ta vaimulikuks Saldusesse; ta on hooldanud ka Gaiķi, Skrunda ja Lutriņi kogudusi. Kuid 22. novembril 1992 sai autoõnnetuse tagajärjel surma peapiiskop Kārlis Gailītis ja ta valiti 26. jaanuaril 1993 uueks Läti Evangeelse Luterliku Kiriku peapiiskopiks (ta sai valimistel 85% võimalikest häältest). 29. augustil 1993 introdutseeriti ta ametisse. 2006 Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk http://www.lelb.lv/lv/?ct=arhibiskaps
Gremjatšaja torn

Gremjatšaja torn (vene keeles Гремячая башня, 'kõmisev torn') on kindlusetorn, mis kuulus Pihkva kindluse kaitsesüsteemi kirdeossa Pihkva jõe paremkaldal. Kuuekorruselise silindrikujulise torni kõrgus on 20 m, diameeter alusel 15 m. Gremjatšaja on Pihkva ainus torn, mille ehitusaasta on täpselt teada: "7033. aastal (1525. aastal) käskis vürst Vassili Ivanovitš oma djakil Mihhail (Misjur) Munehhinil rajada kivitorni Gremjatšaja mäele Pihkva jõe käänukohal." Gremjatšaja ehk Kislinskaja torni nimetati algselt Kosmodemjanskaja torniks samas paigas varem asunud Kosmodemianski kloostri järgi. Algne Gremjatšaja torn asus Gremjatšaja värava kohal, aga kui see purustati, hakati seda nime kasutama Kosmodemjanskaja torni kohta. Евлентьев К. Г., "Об археологической экспедиции для исследования Псковских подземелий". Псков, 1873 Окулич-Казарин Н. Ф., "Спутник по древнему Пскову". Псков, 1913. С. 190–192 Спегальский Ю. П. "Архитектурно-художественные памятники". Псков, 1978 . С. 205–206 Степанов Ю. "Легенды и предания Псковщины". Псков, Информационное агентство "Псков-инфопресс", 1993. С. 53 Седов Вл. Вл., "Псковские храмы 16 века". М., 1996. С. 40–46 Шулакова Т. В., "Храмы Пскова. Архитектурный путеводитель". Псков, 2003. Власов А. С., Элькин Г. Н., "Древнерусские крепости Северо-Запада". Спб., 2011. С. 215–217 "Гремячая гора" Pihkva kodulehel "Легенды Гремячей башни" Pihkva muuseumi kodulehel
Lo-Pu Chang

Lo-Pu Chang (hiinapäraselt 張 羅普; 2. veebruar 1929 Tianjin, Hiina – 2005) oli Hiina Vabariigi (Taiwani) poksija. Chang osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Edward Crookile (USA) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 17. suveolümpiamängude poksivõistlus. Rooma 1960. Tulemused inglise keeles Lo-Pu Chang veebisaidil Olympedia (inglise)
A. H. Almaas

A. Hameed Ali (sündinud 1944 Kuveidis) on Kuveidi päritolu Ameerika Ühendriikide New Age'i kirjanik. Tema kirjanikunimi on A. H. Almaas. Almaas on loonud müstilise lähenemise psühholoogiale ja psühhoteraapiale, mida ta nimetab teemantlähenemiseks (The Diamond Approach). Mitmed tema raamatud põhinevad teemantlähenemise gruppides loetud loengutel. Almaasi mõistekasutus tugineb suuresti Georgi Gurdžijevil, sufismil, budismil, aga ka psühhoanalüüsil ja geštaltpsühholoogial. Teemantlähenemist on näiteks Ken Wilber pidanud üheks tasakaalustatumaks transpersonaalse psühholoogia praktika vormiks. The Inner Journey Home: Soul's Realization Of The Unity Of Reality ISBN 1-59030-109-9 Spacecruiser Inquiry: True Guidance For The Inner Journey ISBN 1-57062-859-9 Facets Of Unity: The Enneagram Of Holy Ideas ISBN 0-936713-14-3 Luminous Night's Journey: An Autobiographical Fragment ISBN 0-936713-08-9 Diamond Heart Book One: Elements Of The Real In Man ISBN 0-936713-01-1 Diamond Heart Book Two: The Freedom To Be ISBN 0-936713-04-6 Diamond Heart Book Three: Being And The Meaning Of Life ISBN 0-936713-05-4 Diamond Heart Book Four: Indestructible Innocence ISBN 0-936713-11-9 The Diamond Mind, Volume I: The Void: Inner Spaciousness And Ego Structure ISBN 0-936713-06-2 The Diamond Mind, Volume II: The Pearl Beyond Price ISBN 0-936713-02-X The Diamond Mind, Volume III: The Point Of Existence ISBN 0-936713-09-7 Of Narcissism In Self-Realization Elixir Of Enlightenment & Essence ISBN 1-57863-044-4 Heart Dweller Work On The Super-Ego A. H. Almaasi koduleht (inglise keeles)
Oeconomicum

Oeconomicum oli Tartu Ülikooli majandusteaduskonna hoone, mis asus Tartus Ülejõe linnaosas Emajõe kaldal aadressil Narva maantee 4. Teaduskond alustas tööd Oeconomicumis 1999. aasta kevadel. Hoones on tegutsenud ka kohvik Engels.[viide?] Hoone lammutati 2018. aastal ning selle asemele kerkis 2019. aastal uus Delta keskus. "Pisut teaduskonna ajaloost" Tartu Ülikooli majandusteaduskonna koduleht (vaadatud 19. novembril 2012) Palgi, Greete (27. detsember 2017). "Oeconomicum lammutatakse pärast aastavahetust". Tartu Postimees. Vaadatud 27. märtsil 2024. "Second building of University of Tartu Delta Centre reaches full height". ERR (inglise). BNS. 31. juuli 2019. Vaadatud 27. märtsil 2024. "Tartu kesklinnas avatakse Tartu Ülikooli Delta keskus". tartu.ee. 21. märts 2024. Vaadatud 27. märtsil 2024.
Marion Cotillard

Marion Cotillard (sündinud 30. septembril 1975 Pariisis) on prantsuse näitleja. Marion Cotillard andmekogus IMDb (inglise)
Liam Neeson

Liam John Neeson (sündinud 7. juunil 1952) on iiri näitleja.
Vastupinge

Vastupinge on elektroonikas sellise polaarsusega elektripinge, mis põhjustab ühesuunalise juhtivusega ahelas vaid tühise elektrivoolu tekkimise. Vastupinge võib olla rakendatud nii komponendile (elektrovaakumseadis, gaaslahendusseadis, pooljuhtseadis) kui ka selle osale (pn-siire). Päripinge
Valois-Burgundia dünastia

Mõiste "Valois Burgundia hertsogid" tekkis dünastia jaoks, mis algas pärast seda, kui Valois'de Prantsusmaa kuningas Jean II (ka Burgundia hertsog Jean I) andis Burgundia hertsogkonna oma nooremale pojale Philippe Julgele. See eristub Kapetingide Burgundia dünastiast, mis põlvnes Prantsusmaa kuningast Robert II-st, kuigi mõlemad dünastiad kuuluvad Kapetingide dünastiasse. Philippe Julge, Burgundia hertsog Philippe II (1363–1404) Jean Kartmatu, Burgundia hertsog Jean II (1404–1419), Flandria krahv (1405-1419) Philippe Hea, Burgundia hertsog Philippe III (1419–1467), Flandria krahv (1419-1467) Charles Südi, või "Charles Tormakas" ("Charles le Temeraire"), Burgundia hertsog (1467–1477), Flandria krahv (1467-1477) Marie, või "Marie Rikas", Burgundia hertsoginna (1477–1482), Flandria krahv (1477-1482)
Arcade Fire

Arcade Fire on 2001. aastal Kanadas Montréalis loodud indie rock'i ansambel. Ansambli koosseisu kuuluvad abikaasad Win Butler ja Régine Chassagne koos Will Butleri, Richard Reed Parry, Tim Kingsbury, Jeremy Gara ning Sarah Neufeldiga. "Funeral" (2004) "Neon Bible" (2007) "The Suburbs" (2010) "Reflektor" (2013) "Everything Now" (2017) "We" (2022) Koduleht
The Shins

The Shins on 1996. aastal USAs Albuquerque'is loodud indie rock'i bänd. Ansambli koosseisu kuuluvad James Mercer (vokaal, kitarr), Joe Plummer (trummid), Jessica Dobson (kitarr), Yuuki Matthews (bass) ja Richard Swift (süntesaator). Praegu tegutseb bänd Portlandis. "Oh, Inverted World" (2001) "Chutes Too Narrow" (2003) "Wincing the Night Away" (2007) "Port of Morrow" (2012)
Prantsusmaa ülemerepiirkonnad

Ülemerepiirkond (prantsuse keeles Région d'outre-mer) on viimane määrang, mis antud ülemeredepartemangudele, mis omavad sarnast pädevust, kui piirkonnad Prantsuse emamaal. Nad omavad sellist pädevust aastast 1982, kui Prantsusmaa detsentraliseerimise poliitika dikteeris, et anda neile õigus valida piirkonnanõukogud üheskoos teiste piirkondadega. Alles 2003. aasta konstitutsioonimuudatusega kutsutakse neid piirkondi nüüd ülemerepiirkondadeks; tõepoolest, uue konstitutsiooni sõnastuse eesmärgiks on mitte anda eelistust kummalegi tähendusele ülemeredepartemang või ülemerepiirkond, kuigi teist Prantsuse meedias veel praktiliselt ei kasutata. Järgnevad on ülemerepiirkonnad: Prantsuse Guajaana Lõuna-Ameerikas Guadeloupe Põhja-Ameerikas (Lääne-Indias) Martinique Põhja-Ameerikas (Lääne-Indias) Réunion Aafrikas (India ookeanis) Mayotte Aafrikas (India ookeanis) Saint-Pierre ja Miquelon oli kord ülemeredepartemang, kuid alandati aastal 1985 enne Prantsusmaa piirkondade loomist territoriaalseks kollektiivsuseks. Prantsuse Vabariigi lahutamatu osana on nad esindatud Rahvuskogus ja Senatis, valivad liikme Euroopa Parlamenti ja kasutavad ka eurot rahaühikuna. Prantsusmaa haldusjaotus Prantsusmaa ülemeredepartemangud Kolonialism
Juhan Simonson

Juhan Simonson (1. juuni 1933 Elva – 16. november 2012 Lakewood, USA) oli eesti vabadusvõitleja, organisatsiooni Eesti Rahvuskomitee Ühendriikides kauaaegne juht. Erialalt oli Simonson linnaplaneerija. Tema peamine töövaldkond oli USA-s New Jersey osariigi põhjaosas asuvate sooalade planeerimine ja väljaarendamine elamurajoonideks, kaubandustsentrumiks ja spordikompleksiks. Simonson oli ajalehe Vaba Eesti Sõna toimetuskolleegiumi liige, Ühendatud Balti-Ameerika Komitee president, Ülemaailmse Eesti Kesknõukogu USA delegatsiooni esimees (15 aastat), Eesti Rahvuskomitee Ühendriikides (ERKÜ) juhatuse liige 1966–1972, abiesimees 1972–1978 ning esimees 1978–1996. Ta oli ka E.E.L.K. Lakewoodi Pühavaimu Koguduse nõukogu liige ja Eesti Arhiivi Ühendriikides juhatuse liige. 1998 Valgetähe III klassi teenetemärk 2005 Eestlaste Kesknõukogu Kanadas (EKN) teenetemärk 2007 Elva linna aukodanik 2012 Eesti Rahvuskomitee Ühendriikides elutööauhind Suri Ühendriikide Eesti rahvuskomitee pikaajaline juht Juhan Simonson, Delfi, 19.11.2012 Elva: aukodanikuks valiti väliseestlane, EPL, 05.02.2007 Eesti rahvuskomitee USAs sai 60-aastaseks Teenetemärk presidendilt http://isik.tlulib.ee/index.php?id=697
Ergutustants

Ergutustants (inglise keeles cheerleading) on füüsiline tegevus, mõnikord võistluslik sport, mis põhineb organiseeritud kavadel, mille pikkus on 1–3 minutit. Kava koosneb üldjuhul tantsust, hüpetest, akrobaatikast, vigurtrikkidest ja hõisetest. Ergutustantsu eesmärgiks on spordimängude pealtvaatajaid ergutada ja panna inimesi rohkem kaasa elama. Selle alaga tegelejat nimetatakse ergutajaks. Ergutustants pärineb USA-st ja tegu ongi valdavalt ameerikaliku tegevusega, mida harrastab seal umbkaudu 1,5 miljonit inimest. Ergutustantsu kui sportliku harrastuse populaarsus hakkas märgatavalt kasvama 1997. aastal pärast seda, kui ergutustantsuvõistlusi hakati näitama telekanalil ESPN International, ning seoses 2000. aastal Ameerika Ühendriikides valminud teismeliste komöödiafilmi "Las käia!" ("Bring It On") ja hiljem sellele tehtud järgede ülemaailmse levikuga. Pärast seda on kogu maailmas lisandunud hinnanguliselt üle 100 000 ergutaja.
Ukulele

Ukulele on kitarri meenutav Hawaii päritolu keelpill. Portugalis ja Brasiilias oli 19. sajandil tuntud väike neljakeeleline kitarriga sarnanev pill cavaquinho. Madeiral tehti sellest versioon, mida kutsuti barguinha '​ks. Koos 1870. aastate Portugali tööliste rändega Hawaii saartele jõudis sinna ka barguinha. 1879. aastal randus Honolulu sadamas laev, mille pardal olnud João Fernandes andis Hawaii rannas kontserdi, mängides pilli, mille kohalikud elanikud kohe ukuleleks ristisid, sest João sõrmed olevat liikunud pillikeeltel kiirelt nagu kirp (uku – kirp ja lele – hüppama). Kuninganna Liliuokalani (Hawaii kuningriigi viimane monarh, kirjanik ja muusik) on aga välja pakkunud veel ühe tõlgenduse: tegu on kingitusega, mis on Hawaii rahvale saabunud (uku – kingitus ja lele – saabuma). 1920. aastatel oli levinud pigem D-häälestus, tänapäeval C6-häälestus (G-C-E-A). Ukulele teeb eriliseks neljas ehk G-keel, mis häälestatakse samas oktavis. Selle asemel, et olla madalam kui talle järgnev C, on see hoopis kõrgem. Selline häälestus annab ukulele helile erilise ja rõõmsa varjundi. Ukulelest on valmistatud mitmeid versioone, näiteks resonaator-, bass-, elektri-, tasku- ja matkaukulele. Mujale maailma levis ukulele seoses USA Hawaii annekteerimisega ja hiljem teise maailmasõjaga. Väiksuse ja lihtsuse tõttu on ukulele jõudnud ka koolidesse. Näiteks Kanada, Rootsi ja Soome koolilapsed alustavad muusikaõpet ukulelega, ka Eestis kasutatakse seda pilli koolides muusikaõppeks. Rootslased said 2011. aasta augustis Guinnessi rekordi suurima ukulelegrupi kategoorias 1547 inimesega. Ukulelet on kasutanud näiteks sellised muusikud nagu Bill Tapia, Israel Kamakawiwoʻole, Jake Shimabukuro, Herb Ohta, Lyle Ritz, James Hill, Tiny Tim ja orkester The Ukulele Orchestra of Great Britain. Eestis tegutseb UkuKlubi. Näppekeelpillide loend Erelt, Tiiu et al. 2006. Eesti õigekeelsussõnaraamat: ÕS 2006. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. "Kitarri sugulaspillid: Ukulele (TÄISMAHUS)". Ajakiri KITARR – Kitarridest, muusikast ja muusikutest. Eesti keeles. 11. aprill 2012. Vaadatud 11. detsembril 2022. Kitarri kodu (23. september 2018). "Ukulele ajalugu". Kitarri kodu 🎸🏡. Vaadatud 11. detsembril 2022. Sang, Joosep. "Ukulele ütleb: „Mina jään!"". Õpetajate Leht. Vaadatud 11. detsembril 2022.
Glämmrokk

Glämmrokk, ka glam rock (inglise sõnast glamorous, 'pilkupüüdev, lummav') ehk glitter rock (inglise sõnast glitter, 'sädelev') on rokk- ja popmuusika stiil, mis kujunes välja 1970. aastate alguses Suurbritannias. Muusikute riided, jumestus ja soeng olid sätendavad ja pöörased. Kanti ka platvormjalatseid. Esinejate toretsevad kostüümid ja stiil võisid olla väga ülepakutud ja androgüünsed. Seda on seostatud uue suhtumisega soorollidesse. Alwari T Andy McCoy Apelsin (osaliselt) Bay City Rollers Bonnie Tyler Dirty Diana Doctor and the Medics Dow Jones Crash Electric Light Orchestra (ELO) Fix (osaliselt) The Flowers of Romance The Flowers of the Universe Gary Glitter Hanoi Rocks Hole Joan Jett & The Blackhearts Kiss Michael Monroe Mud Muusik Seif Pat Benatar Polyphon Pornostation Slit Queen Rod Stewart Roxette The Runaways Sailor Slade Smokie Space Sparks Suzi Quatro The Sweet Rokkmuusikastiilide loend Glam Rock Reynolds, Simon (1995). The Sex Revolts: Gender, Rebellion, and Rock 'N' Roll. London: Serpents Tail. Lk xiii.
Otto Krusten

Otto Krusten (õieti Krustein, pseudonüüm Raudnõges; 18. juuni 1888 Muraste – 23. veebruar 1937 Tallinn) oli eesti karikaturist. Sündis Muraste mõisa aedniku pojana. Õppis 1905–1907 Ants Laikmaa ateljeekoolis ja 1907–1908 ja 1911–1913 vabakuulajana Peterburis Kunstide Edendamise Seltsi koolis. Töötas 1919 Tallinnas Haridusministeeriumi Põhja-Eesti kunstikaitsetoimkonna ametnikuna. 1922–1927 töötas Tartus ajalehe Postimees toimetuses. 1924–1926 toimetas ta 1905. aastal Karl August Hindrey poolt asutatud Postimehe naljalisas Sädemed. 1922 andsid koos Goriga ja Harald Vellneriga välja ajakirja Tohuwabohu (ilmus vaid 1 nr). Aastast 1927 tegutses ta Tallinnas Päevalehe naljalisa Kratt toimetuses ja 1932–1936 oli selle ajakirja tegevtoimetaja. Ta kuulus rühmitustesse Siuru ja Eesti Kunstnikkude Rühma. Aasta enne oma surma haigestus haigusesse, mis halvas tema mõlemad käed. Otto Krusten maeti 27. veebruaril Rahumäe kalmistule. Oli Erni Krusteni ja Pedro Krusteni vend. Alates 1906. aastast joonistas karikatuure ajalehtedele, satiiriajakirjadele ja albumile "Õitsituled". Lähtus Müncheni rühmituse "Simplicissimus" ja Olaf Gulbranssoni eeskujust, kujundas isikupärase stiilse ja lakoonilise joonekäsitluse. Tegi tabavalt iseloomustavaid humoristlikke šarže eesti kultuuri- ja ühiskonnategelastest. Esines kunstinäitustel alates 1909. aastast, mil toimus tema esmaesinemine Tartus eesti kunsti näitusel. 1917. aastal Eesti Kunstiseltsi näitus. 1919 kunstiühingus Pallas, 1922 näitused Helsingis, Pariisis, Lübeckis ja Kielis, 1924. aastal toimus Tallinnas isikunäitus. 1929 Kölnis ja Kopenhaagenis. Esines ka mitmel välisnäitusel ning rahvusvahelistel karikatuurinäitustel, näiteks Saksamaal seal hulgas ka Berliinis (1930-1931) ja Stockholmis (1933) ja 1932 Põhjamaade karikatuurinäitusel. Loonud muu hulgas ka raamatugraafikat, maale ja koloreeritud joonistusi. Edasi II (1906) Sõnumete lisa (1906) Meie Mats (1906–1910, 1917) Kuulipilduja (1906–1907) Meie Mats Ise (1907) Päevakaja (1907) Soolaleiba (1907) Sädemed (1907) Õnnewalaja (1908) Perekonnaleht (1909) Päevaleht (1911) Kilk (1912–1913) Sarjaja (1912–1914) Oma Maa II (1913) Vana Meie Mats (1917) Tallinna Teataja Vaba Maa Kratt Õitsituled Rein Loodus - "Otto Krusten", kujundaja Heinrich Valk (Kunst, 1972) Gori August Kitzberg Milli Mallikas Karl August Hindrey Metsa vähenemine EKABL lk 212 Muraste küla lugu Jaan Jensen, Otto Krusteni kümnenda surmapäeva puhul, Sirp ja Vasar, 1.03.1947 Karl August Hindrey (25.02.1937). "O. Krusten surnud!". Postimees. Lk 5. Vaadatud 19.09.2018. Õitsituled II (1923) - Hoia Ronk - Eesti karrikatuur Klassivahed, EKM j 153:1340 G 1669, Eesti Kunstimuuseum SA Vaesteball, EKM j 7327 G 7242, Eesti Kunstimuuseum SA Meie kubism, EKM j 9018 G 8370, Eesti Kunstimuuseum SA Maailma revolutsioon läheb, TKM TR 1137:1 B 301, Tartu Kunstimuuseum
Filaret

Filaret (vene Филарет, ukraina Фiларет) on slaavi mehenimi, mis on tuletatud kreeka mehenimest Philaretos (Φιλάρετος). See on levinud vaimulik nimi õigeusu munkade seas. Nimel on ka naissooline vorm, Filareta. Selle nime tuntuimad kandjad on olnud: Filaret (1553–1633) – Moskva ja kogu Venemaa patriarh aastatel 1619–1633, tsaar Mihhail I Fjodorovitši isa; Filaret (Denõssenko) (sündinud 1929) – Ukraina õigeusu vaimulik, Kiievi Patriarhaadi Ukraina Õigeusu Kiriku patriarh 1995-2018; Filaret (Amfiteatrov) (1779–1858) – vene õigeusu vaimulik, aastatel 1837–1857 Kiievi ja Galiitsia metropoliit; Filaret (Drozdov) (1782–1867) – vene õigeusu vaimulik, aastatel 1821–1867 Moskva ja Kolomna metropoliit; Filaret (Gumilevski) (1805–1866) – vene õigeusu vaimulik, aastatel 1842–1848 Riia piiskop; Filaret (Harlamov) (1890–1942) vene vanausuliste vaimulik Filaret (Vahromejev) (1935–2021) – vene õigeusu vaimulik, aastast 1978 Minski ja kogu Valgevene metropoliit; Filaret (Voznessenski) (1903–1985) – vene õigeusu vaimulik, aastatel 1964–1985 Vene Õigeusu Kiriku Välismaal eestseisja. Filareta (Kalatšova)
Foster the People

Foster the People on 2009. aastal USAs Los Angeleses loodud indie pop'i bänd. Mark Foster – eeslaulja, kitarr, piano, klahvpillid (alates 2009) Mark Pontius – trummid (alates 2009) Sean Cimino – kitarr, piano, klahvpillid, tagavokaal (alates 2017) Isom Innis – piano, klahvpillid, trummid, tagavokaal, basskitarr (alates 2017) Torches (2011) Supermodel (2014) Sacred Hearts Club (2017)
The New Pornographers

The New Pornographers on 1997. aastal Kanadas Vancouveris loodud indie rock'i ansambel. Ansambli koosseisu kuuluvad Dan Bejar, Kathryn Calder, Neko Case, John Collins, Kurt Dahle, Todd Fancey, Carl Newman, Blaine Thurier. "Mass Romantic" (2000, Matador) "Electric Version" (2003, Matador) "Twin Cinema" (2005, Matador) "Live!" (2006, Collected Works) "Challengers" (2007, Matador) "Together" (2010, Matador) "Brill Bruisers" (2014, Matador) "Whiteout Conditions" (2017, Concord Records) Dan Bejar Neko Case Kathryn Calder Kurt Dahle A.C. Newman Neko Case 2009
Architecture in Helsinki

Architecture in Helsinki on 2000. aastal Austraalias Fitzroys loodud indie pop'i bänd.
Corpet-Louvet

Corpet-Louvet on 1855. aastal asutatud Prantsuse firma, mis tootis varem auruvedureid. Lepinguga 17. juulist 1928 telliti Eestisse neli Corpet-Louvet' kitsarööpmelist vedurit. Need saabusid Tallinna 1929. aastal (seeria Uk). Uk.81 sõitis 1944. aastal miinile, Uk.80 ja 82 töötasid Eesti raudteel kuni 1955. ja Uk.84 kuni 1958. aastani Läti raudteel.
Peter Larsson

Peter Larsson (sündinud 10. novembril 1978 Luleås) on rootsi endine murdmaasuusataja (sprinter). 2006 Torinos 13. koht sprindis 2003 Val di Fiemmes 17. koht sprindis Peter Larsson osales 53 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile üheksal korral, millest neljal korral kõige kõrgemale astmele. Peter Larsson FIS-i kodulehel
Mõisamaa mõis (Simuna)

Mõisamaa mõis (saksa keeles Moisama) oli rüütlimõis Simuna kihelkonnas Virumaal, tänapäeval jääb kunagine mõis Mõisamaa küla lähedale Väike-Maarja valda Lääne-Viru maakonnas. Mõisamaa rüütlimõis eraldati Salla mõisast 1687. aastal. Kirikuraamatute järgi (18.–19. sajand) oli mõisa maadel veel kaks küla, Mandevere (praegune Mõisamaa küla) ja Järvemäe. Kunagist Jerveka (Järvemaa, Jääremaa) küla Tammiku parkmetsa taga mäletatakse ainult paiga nime järgi. Mõisa­maa mõisas sündis medit­siinidoktor Peter Magnus Friedrich von Maydell (1819–1884). Mõisamaa mõisa hoonetest on säilinud vähe. Peahoone palkidest ehitati 1920. aastatel mõisa vundamendi ühte otsa pooleteistkorruseline püstpalkelamu. Säilinud on peahoone mantelkorsten ja osaliselt vundament. Tallid ehitati sovhoosi noorkarjalaudaks 1970. aastatel. Säilis ligikaudne asendiplaan. Hekitee suunal on säilinud palk-kivi mõisaaida paekivist nurgakonstruktsioonid. Maakivist magasiaida müürid said 1970. aastatel mürgilao funktsiooni. Mõisa küün. 1920. aastatel lammutati õlgkatusega suuremõõtmeline palkhoone ja selle mõlemasse otsa ehitati vanadest palkidest Piibe talu loomapidamishooned. Elamu. 1930. aastatel säilinud elamut kasutas alul Piibe talu pere, hiljem kasutati seda saunana. 1940. aastatel lammutati. Tänini on säilinud vundament. Mõisamaa mõis (Simuna) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 16.05.2020) Mõisamaa ms, www.eki.ee Mõisamaa mõis (Simuna) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Mõisamaa mõis (Simuna khk), Eesti Ajalooarhiivi kinnistute register
Väike-Tammiku järv

Väike-Tammiku järv on looduslik järv Lääne-Virumaal Väike-Maarja valla Tammiku külas Tammiku mõisa pargis. Registrikood: VEE2050600 Väike-Tammiku järve lõunatipu lähedal on osaliselt kuivanud alli­kas. Väike-Tammiku järve lähedal asub Juta järv ehk Viru-Tammiku paisjärv. Järvest põhja pool leidub veel neli metsajärve – Ploomi, Tammelehe, Saluveeri ja Breibergi järv, mis on omavahel ühendatud paarikümnemeetriste kanalitega ja moodustavad Tammiku järve. Järvede vesi on allikate tõttu selge ja külm, põhi aga mudane. Tammelehe hoiuala
Epifaania

Epifaania (vanakreeka sõnast epiphaínō, “ma ilmun”, selles ἐπί (epí, “ülal”) + φαίνω (phaínō, “ma säran, ilmun”) on usundiloos jumaluse (nt Jumala) (ootamatu) ilmumine inimese ette. Epifaania erikujud on teofaania (ilmub Jumal) ja kristofaania (ilmub Kristus). ilmutus
Ivor Novello auhind

Ivor Novello auhind on muusikaauhind heliloomingu ja laululoome eest. Auhind on nime saanud Walesis sündinud helilooja, laulja ja näitleja Ivor Novello järgi. Auhindu annab alates 1955. aastast igal aastal Londonis toimuval tseremoonial välja Briti laulu- ja heliloojate akadeemia. Auhinnaks on lüürika muusa Euterpe pronkskujuke. 2009. aasta seisuga on välja antud üle tuhande auhinnakujukese.
Tammiku järv

Tammiku järv (ka Tammiku mõisa järv) on järv Lääne-Virumaal Väike-Maarja vallas. Ta koosneb neljast omavahel ühendatud järvikust: Breibergi, Saluveeri, Tammelehe ja Ploompuu järvest (nimed põhjast lõunasse). Registrikood: VEE2050500. Järvede vesi on allikate tõttu selge ja külm, põhi aga mudane. Järves elutseb haug, ahven, koger, linask. Tammiku mõisa tiigid olevat 1918. aastal kaevanud prantsuse sõjavangid, teised on loodusliku tekkega. On oletanud, et kõik järved võivad olla kaevatud. Legend ei täpsusta, mida ja kui palju seal kaevati, aga järved olid olemas juba varem. 18. sajandi kaardil on 7 väikest järvekest. Aastakümneid tagasi olevat Tammiku järvest tulnud välja kurikas, mis olevat visatud kurisuauku Mõisamaa külas Trelli koha sees. Kevadel suunduvad kõik veed sinna kokku. Nii kui sulaks läheb, keerab kurisuauk kõik veed sealt alla. Väike-Tammiku järv Juta järv Tammelehe hoiuala Tammiku järvedest Tammiku järv Eesti looduse infosüsteemis
Johann Heinrich Gerth (Suure-Jaani)

Johann Heinrich Gerth (? Hanau – 1698 Suure-Jaani) oli Liivimaa vaimulik. Ta sündis Alt-Hanaus (praegu Hanau linnaosa), Kasselis. Ta oli aastatel 1680–1688 Suure-Jaani Johannese koguduse õpetaja. Tema poeg Johann Heinrich Gerth oli Väike-Maarja ja Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja, pojapoeg Isaac Gustav Gerth oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Juta järv

Juta järv (ka Viru-Tammiku paisjärv) on paisjärv Lääne-Virumaal Väike-Maarja vallas. Registrikood: VEE2066030 Onga jõgi Tammiku järv Väike-Tammiku järv Juta järv keskkonnaportaalis