laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Əbülfəz Elçibəy

Əbülfəz Elçibəy [äbülf'äzz eltšib'äi] (24. juuni 1938 Kələki küla, Nahhitševan – 22. august 2000 Ankara) oli Aserbaidžaani poliitikategelane. Tema sünninimi oli Əbülfəz Qədirqulu oğlu Əliyev, kuid ta muutis oma nime 1990. aastal, kui asus Aserbaidžaani Rahvarinde etteotsa. Ta ei ole Heydər Əliyevi sugulane: Əliyev on Aserbaidžaanis sageduselt teine perekonnanimi Maqomedovi (Magomedov) järel. Nõukogude-aegsest dissidendist Elçibəyst sai Aserbaidžaani rahvarinde juht ning ta valiti 7. juunil 1992 esimeseks Aserbaidžaani mittekommunistlikuks presidendiks. Tollaseid presidendivalimisi peetakse seni ainsateks demokraatlike normidele vastavateks valimisteks Aserbaidžaanis. Ametisse astus ta 16. juunil. Tema valitsus langes riigi sügava kriisi ajale. Paljud tema valitsuse töötajad osutusid korrumpeerunuteks ja ebakompetentseteks; sõjas Mägi-Karabahhi pärast saatis Aserbaidžaani ebaedu; rublatsoonis oli väga suur inflatsioon. Elçibəy tegevus põhjustas meelehärmi ka Venemaal. Tema valitsemisajal võeti kurss SRÜ-st eemaldumisele ning hakati lähenema Türgile, võeti kirillitsa asemel kasutusele ladina tähestik ja rubla asemel Aserbaidžaani manat (sõna manat tähistas varem ka rubla). 1993. aasta juunis oli Aserbaidžaan alla kirjutamas olulist lepet Lääne naftatootjate konsortsiumiga. Enne kui nimetatud leping teoks sai, võttis isehakanud kolonel Suret Hüseynov (Venemaa jõustruktuuridesse kuuluvate isikute oletataval mahitusel) ette riigipöördekatse. Gəncə linnas toimunud relvavõitluses hukkus üle 60 inimese. Elçibəy kuulutas, et ei soovi Bakuud muuta "teiseks Tbilisiks" ja hoidus täiendavast verevalamisest. Türgi valitsuse soovitusel kutsus ta Bakuusse endise Aserbaidžaani Kommunistliku Partei juhi (1969–1982), NLKP Keskkomitee Poliitbüroo liikme (1982–1987) ja Nõukogude riigitegelase (1982–1987) Heydər Əliyevi, kes suurest poliitikast pagendatuna oli end sisse seadnud Nahhitševani Autonoomse Vabariigi eesotsas. Əliyev valiti seadusi rikkudes erakorraliselt Rahvusassamblee (Milli Məclis) liikmeks ja (tagasiastumisest teada andnud İsa Qəmbəri asemel) esimeheks. Kuulnud, et tal pole mõtet loota armee toele Hüseynovi vastu, pages Elçibəy kodusesse Nahhitševani. Põhiseaduse järgi sai presidendi kohusetäitjaks seega Rahvusassamblee esimees Əliyev. Əliyev nimetas Bakuusse jõudnud Hüseynovi peaministriks, koormates ta ülesannetega, mida täita oli võimatu. Augustis korraldas Əliyev rahvahääletuse, mis avaldas Elçibəyle umbusaldust ja Elçibəy tagandati 1. septembril 1993. 1995. aastal süüdistati Elçibəyd kavatsuses kukutada president, Rahvarinne keelustati mõneks kuuks. 1997. aastal sai Elçibəy Əliyevilt loa Bakuusse naasta. Ta valiti opositsioonilise alliansi juhiks. 1998. aasta presidendivalimistel osalemisest Elçibəy protestiks protseduuri ebademokraatlikkuse vastu loobus.
Riguldi mõis

Riguldi mõis (saksa keeles Rickholtz) oli mõis Noarootsi kihelkonnas, nüüdse haldusjaotuse järgi jääb endine mõisasüda Läänemaale Lääne-Nigula valda. Mõisa rajas 1620. aastal Jacob de la Gardie. 18. sajandist kuni 1939. aastani oli mõis von Taubede aadlisuguvõsa omanduses. Mõisa viimane omanik enne von Taubede lahkumist Eestist 1939. aastal oli Gustav Woldemar von Taube. Mõisa peahoone on 1820. aasta paiku ehitatud kõrge poolkelpkatusega ühekorruseline puitehitis, mida ilmestab hoone keskosas paiknev väike kolmnurkfrontoon. Mõisa peahoone, park, ait, tõllakuuri varemed, kelder, sepikoda, piirdemüürid ja kuivati on ehitismälestistena kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse. Eesti NSV ajal tegutses mõisahoones Tallinna I Eriinternaaatkool. Mõisa kinnistu on alates 2002. aastast Tallinna linna omanduses. Seal korraldati laagreid Tondi Põhikooli õpilastele. 2012. aastal sõlmis linn lepingu Sihtasutusega Riguldi Kodu, kes pidi kujundama mõisast erivajadustega noorte keskuse. 2019. aastal ütles Tallinna haridusamet lepingu sihtasutusega erakorraliselt üles, sest sihtasutus ei suutnud oma lepingulisi kohustusi täita. 2023. aastaks olid mõisahooned seisnud kaua tühjana ning olid halvas seisukorras. Tallinna linnavalitsus otsustas mõisakinnistu ja hooned müüki panna. Kelder Kuivati Tõllakuuri varemed MTÜ Pakri Looduskeskus, TTÜ Geoloogia Instituut. Loodusmälestised 17. Läänemaa. Noarootsi, Nõva, Osmussaar. Teaduste Akadeemia Kirjastus, 2008 Eesti mõisaportaal. Riguldi mõis Riguldi mõis. Inventariseerimine. Muinsuskaitseameti digiteeritud arhivaalid, vaadatud 23.05.2015. Riguldi mõisast saab erivajadustega noorte keskus. ERR uudised, 19.06.2012 "Tallinn paneb müüki Läänemaal asuva Riguldi mõisa" ERR, 22. märts 2023 Eesti Ajalooarhiivi kinnistute register: Riguldi (Noarootsi khk) Göte Brunberg, Riguldi mõisa ajalugu, Eestirootslane, Nummer 1-2022 Eestirootslane ,
Jonas Černius

Jonas Černius (aastani 1919 Jonas Černiauskas; 6. jaanuar 1898 Kupiškis – 3. juuli 1977 Los Angeles) oli Leedu sõjaväelane ja poliitik, aastal 1939 Leedu peaminister. Ta lõpetas Kupiškises algkooli ja Panevėžysis gümnaasiumi. Aastal 1919 astus ta vabatahtlikult Leedu armeesse ning sõdis Vabadussõjas Punaarmee ja Poola armeega, pärast sõda õppis ta Kaunase sõjakoolis. Aastal 1925 lõpetas ta Sõjaväeinseneride kõrgkooli Brüsselis ja aastal 1929 Pariisi Sõjaväeakadeemia. Ta oli aastast 1934 koloneli auastmes ja aastast 1934 brigaadikindrali auastmes. Aastatel 1935–1939 tegutses ta Kindralstaabis staabiülemana. 1939. aasta 27. märtsist kuni 21. novembrini oli ta Leedu peaminister.
Jaapani võrkpallikoondis

Jaapan võrkpallikoondis on Jaapani esindusmeeskond võrkpallis. Koondise liikmed valib välja peatreener ning seda haldab Jaapani Võrkpalliliit. Jaapan on maailma edetabelis 123 riigi seas 16. kohal. Jaapani võrkpalliliidu koduleht
Reutern

Reutern (vene keeles Рейтерн) oli Lübeckist pärit Liivimaa ja Venemaa aadlisuguvõsa. Suguvõsa esindaja kaupmees Johann Daniel Reuter tuli Lübeckist enne 1678. aastat Riiga. Riias sai ta Suurgildi vanemaks ja raehärraks. 1691 sai ta Rootsilt aadlitiitli ja nime Reutern. Johann Danieli pojapoeg Giesbert oli Väimela mõisnik. Suguvõsa kanti Eestimaa (1746. aastal) ja Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse. Christoph Hermann von Reutern (1744 – 17. (5.) X 1802), Restu, Sooru, Murikatsi, Kassinurme, Ledurga ja Aijaži mõisa omanik, maetud Sangaste kalmistule. Damier, P. E. & Ando Pajus, 2007. Eestimaa rüütelkonna vapiraamat. Tänapäev, lk 128 Herbert Normann, TANTS TEADMATUSSE Päevik 1944–1961. Christoph Hermann von Reutern (1744–1802), Akadeemia: Eesti Kirjanike Liidu kuukiri Tartus, nr. 9, september 2023, 9/2018, lk 1723
Tšeremšanka lennujaam

Tšeremšanka lennujaam on piirkondlikke lende teenindav lennujaam Venemaal Krasnojarski krais Jemeljanovo rajoonis, 23 km kaugusel Krasnojarskist loodes. Lennuvälja lennurada asub 1600 meetri kaugusel Krasnojarski Jemeljanovo lennujaama lennurajast idas ja on samasuunaline. Lennujaama hakati ehitama 1984. aastal ja see avati 1. aprillil 1988. 2011. aasta 19. detsembri tulekahjus hävis terminal ja lennujuhtimistorn. The Aviation Herald - Tower and terminal of Krasnojarsk Cheremshanka Airport burned down  Tšeremšanka lennujaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ametlik koduleht (vene keeles) Fotod Airliners.net saidil Andmed lennundusohutuse lehel
Siinpoolne

"Siinpoolne" on Ott Leplandi neljas stuudioalbum pärast 2012. aastal ilmunud albumit "Öö mu kannul käib". Album ilmus 21. mail 2015, selle produtseerijaks Crunch Industry. Albumilt pärinevad singlid "Pool tundi veel", "Jäädagi nii", "Ajaga võidu", "Iga päev" ja "Hingesugulane". Albumil on üksteist lugu, millest kaheksa on viisistanud Lepland ise, kahe loo autor on Leplandi saatebändi trummar Kaspar Kalluste ning loo "Ajaga võidu" idee tuli saatebändi bassimängijalt Viljar Normanilt. Lisaks Leplandile on laulutekste kirjutanud ka Aapo Ilves, Kaspar Kalluste ja Taavi Paomets. Ott Leplandi koduleht Ott Leplandi lüürika Ott Leplandi ametlik Facebooki leht Ott Leplandi fännide foorum Ott Leplandi MySpace leht
Tsitaatsõna

Tsitaatsõnad on muutmata kujul võõrkeelest üle võetud sõnad, mida hääldatakse vastavalt päritolukeele reeglitele. Tsitaatsõnu kirjutatakse ülejäänud tekstist eristamiseks üldjuhul kaldkirjas ning neid käänatakse ülakoma abil. Käsitsi kirjutatud teksti puhul on levinud tsitaatsõna eristamine lainelise joonega. Sageli on tsitaatsõnade asemel võimalik kasutada eesti keele omasõnu või võõrsõnu (nt curry – karri, casual – vabaajarõivad, pizza – pitsa).
Mycobacterium africanum

Mycobacterium africanum on mükobakteri perekonna bakteriliik. 1968 teatasid Castets jt (Dakaris, Senegalis), et on biokeemiliste katsete käigus tuvastanud mükobakteritüve mis võiks olla tuberkuloosi mükobakteri ja Mycobacterium bovis 'e vahepeal ja nimetasid selle Mycobacterium africanum 'iks. Bakter võib põhjustada inimestel tuberkuloosi haigestumist, sagedamini levila piires - Lääne-Aafrika regioonis - bakteriliiki seostatakse seal ligi 60% kliinilise kopsutuberkuloosi haigusjuhuga. Mycobacterium africanum liigitatakse, koos lähedases suguluses olevate liikidega Mycobacterium tuberculosis, Mycobacterium bovis, Mycobacterium microti ja Mycobacterium canettii, M. tuberculosis complex 'i (MTBC). Nimetatud liikide lähedased suhted on leidnud kinnituse DNA–DNA hübridisatsiooni abiga. Vaatamata DNA-taseme sarnasustele võivad neil liikidel erineda peremeesorganismid, geograafiline levik ja patogeensus. Mycobacterium africanum jaotatakse kompleksis kaheks klaadiks: Mycobacterium africanum West African 1 Mycobacterium africanum West African 2. Mycobacterium africanum West African 1 on hiljuti liigitatud kaheks: Mycobacterium africanum type I, West African 1 (MAF1) Mycobacterium africanum type I, West African 2 (MAF2). Castets, M.; Rist, N.; Boisvert, H. (1969). "La variété africaine du bacille tuberculeux humain". Médecine d'Afrique Noire. 16: 321–2. Wikipedia, the free encyclopedia. Mycobacterium africanum. Kasutatud 24.05.2015. (inglise keeles) Bouke C. de Jong, Martin Antonio, Sebastien Gagneux, Mycobacterium africanum—Review of an Important Cause of Human Tuberculosis in West Africa, 28. september 2010, DOI: 10.1371/journal.pntd.0000744, veebiversioon (vaadatud 24.05.2015)(inglise keeles) S. Niemann, T. Kubica, F. C. Bange, O. Adjei, The Species Mycobacterium africanum in the Light of New Molecular Markers[alaline kõdulink], J. Clin. Microbiol. september 2004, 42. väljaanne, nr 9, lk 3958-3962, doi: 10.1128/JCM.42.9.3958-3962.2004, veebiversioon (vaadatud 24.05.2015)(inglise keeles)
Xeniades

Xeniades (kreeka Ξενιάδης; 5. saj. eKr) oli vanakreeka sofist Korintose linnast Kreetal. Kuigi Xeniadesest on teada vähe, on ta liigitatud sofistide hulka, sest Sextus Empiricuse järgi eitas ta tõe kriteeriumi nihilistlikul viisil, väites, et: midagi pole tõene; ükski kujutus ega arvamus pole tõene; kõik, mis sünnib, tuleb mitteolevast. Olemasolevate allikate põhjal ei ole võimalik kindlalt väita, kas sofisti puhul on tegemist sama Korintose Xeniadesega, kes ostis orjaturult Diogenese oma kahe poja koolitamiseks. Sextus Empiricus, "Teadlaste vastu" VII 53
Gunārs Priede

Gunārs Priede (17. märts 1928 Riia – 22. detsember 2000 Riia) oli läti näitekirjanik. Gunārs Priede sündis Riias riigiametniku perekonnas. Ta lõpetas 1947. aastal Ventspilsi 1. Keskkooli ja 1953. aastal Läti Riikliku Ülikooli arhitektina. Ülikooli lõpetamise järel töötas ta aastatel 1953–1955 Läti NSV Teaduste Akadeemia Arhitektuuri ja Ehituse Instituudi teadusliku sekretärina, 1955–1957 Riia Põllumajandustehnikumi arhitektuuriõppejõuna ning 1957–1958 õppejõuna Riia Ehitustehnikumis. Näitekirjanikuna sai Gunārs Priede tuntuks 1955. aastal, kui lavastati tema näidend "Jaunākā brāļa vasara" ("Noorema venna suvi"). Aastatel 1958–1960 oli Priede Kirjanike Liidu näitekirjanduse konsultant, 1960–1964 töötas Riia Filmistuudios. 1964–1965 töötas ta Kultuuriministeeriumis, 1965–1968 oli Läti Kinematografistide Liidu juhatuse esimene sekretär. 1972–1974 oli ta Kirjanike Liidu juhatuse sekretär ja 1974–1984 juhatuse esimene sekretär. Gunārs Priede kirjutas ligikaudu poolsada näidendit. Ta käsitles neis põhiliselt noore inimese kujunemist, loovisiksuse probleeme ja keerukaid ajaloosündmusi. Tema stsenaariumide põhjal on valminud ka kolm mängufilmi. 2001. aastal avaldati Gunārs Priede päevikutel põhinev raamat "Mans 1984. gads" ("Minu 1984. aasta"). 1950. aastate teisel poolel ja 1960. aastatel lavastati Gunārs Priede näidendeid ka Eesti teatrites. http://www.literature.lv/lv/dbase/autors.php?id=183 "arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. mai 2015. Vaadatud 24. mai 2015.{{cite web}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://memorialiemuzeji.lv/muzeja-raksti/gunars-priede-mans-1984-gads-dienasgramata/
Palazzo Pitti

Palazzo Pitti ehk Pitti palee on suur, peamiselt renessanss-stiilis palee Itaalias Firenzes. Palazzo Pitti asub Arno jõe lõunakaldal Ponte Vecchio lähedal. Palazzo põhiehitis pärineb aastast 1458. Esialgu oli see Firenze pankuri Luca Pitti residents, millest on hoone oma nimegi saanud. Hoone arhitekt oli Luca Fancelli. Giorgio Vasari andmetel oli küll arhitekt Filippo Brunelleschi ja Fancelli kõigest tema assistent, kuid tänapäeval seda ei usuta, sest selleks ajaks, mil hoonet ehitama hakati, oli Brunelleschi juba 12 aastat surnud. 1549 müüs Luca Pitti järeltulija Buonaccorso Pitti lossi Toscana hertsogi Cosimo I abikaasale Toledo Eleonorale. Cosimo käskis Giorgio Vasaril lossi laiendada ning seda rohkem kui kahekordistati täiendava tiiva ehitamisega tahaossa. Lisaks projekteeris Vasari ja laskis ehitada Vasari koridori, mis kulgeb Ponte Vecchio kaudu üle Arno jõe ning ühendab Palazzo Pittit läbi Uffizi galerii teisel pool jõge asuva Palazzo Vecchioga, mis oli Cosimo vana palee ja valitsuse asukoht. Esialgu kasutati Palazzo Pittit hertsogi ametlike külaliste majutamiseks ja aeg-ajalt õukondlikeks ülesanneteks. Alles Eleonora poeg Ferdinando I de Medici ja tema abikaasa Austria Johanna asusid Palazzo Pittisse alaliselt elama ning tõid sinna Medicite kunstikogu. 1737 suri Medicite dünastia meesliinis välja ja 1743 suri ka viimase Medicite soost suurhertsogi õde. Seejärel läks kogu Toscana koos Palazzo Pittiga Austria päritolu Lotringi dünastiale. 1860 läks Toscana Savoia dünastiale. Pärast Itaalia ühendamist oli Firenze lühikest aega Itaalia pealinn ja kuni 1871 elas Palazzo Pittis Itaalia kuningas Vittorio Emanuele II. Tema pojapoeg Vittorio Emanuele III kinkis lossi 1919 Itaalia riigile. Loss ja selle juurde kuuluvad hooned muudeti kunstigaleriideks ja muuseumideks, kus säilitatakse mitte üksnes selle originaalsisustust, vaid ka muid Itaalia riigi omandatud kunstiväärtusi. Külastajatele on avatud kokku 140 ruumi. Põhiliselt on need sisustatud 17. sajandi ja 18. sajandi alguse stiilis, aga mõned ka varasemas stiilis ja on hilisemaidki lisandusi, näiteks kuninga troonisaal. Tänapäeval paikneb Palazzo Pittis Firenze suurim muuseumikompleks. 2005. aastal avastati paleest üllatuslikult 18. sajandist pärit vannitoad. Selgus, et tolle aja vannitubades sarnanes torude paigutus vägagi tänapäevaste vannitubade omaga. Palazzo Pitti ametlik koduleht itaalia keeles
Rooslepa kabel

Rooslepa kabel on kabel Läänemaal Lääne-Nigula vallas Rooslepa külas. Kabeli juures asub Rooslepa kalmistu. Kivist kabel valmis 1834. aastal ning lagunes Teise maailmasõja järel. Enne kivikabeli ehitamist asus seal puust kabel, mis pärines 17. sajandist ning viidi seoses uue kabeli ehitamisega Sutlepa kalmistule ja 1970. aastal Eesti Vabaõhumuuseumisse. 1997. aastal hakati kabeli taastamiseks raha koguma ning taastatud kabel õnnistati sisse 2007. aastal. Kabeli kellatorni tipus on tipumuna ja tuulelipp, mis kujutab lahtise suuga vaala. Rooslepa kabel ja kalmistu Rooslepa kalmistu Sutlepa kalmistu Noarootsi vallas õnnistati Rooslepa kabel
Boggie

Boggie (kodanikunimega Boglárka Csemer; sündinud 30. novembril 1986 Budapestis) on Ungari laulja. Boggie esindas Ungarit 2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel ingliskeelse lauluga "Wars for Nothing" (eesti keeles "Mõttetud sõjad"). I poolfinaalis saavutas ta 67 punktiga 8. koha ja finaalis 19 punktiga 20. koha. Ametlik koduleht
Anestesioloogia

Anestesioloogia on teadus ja meditsiiniline eriala üldanesteesiast ehk narkoosist (valu leevendamise viis ravimite abil eelkõige kirurgilise operatsiooni jooksul ja järel) ning narkoosimeetoditest. Anestesioloogiateadlane või -praktiseerija on anestesioloog. Tema otsustab anesteesia meetodi ning ravimi doosi üle. Ka stomatoloogias on vajalikud teadmised anestesioloogiast, sest hambaravis kasutatakse küllalt tihti kohalikku tuimestust. Minevikus on kasutatud operatsioonile eelnevalt erinevaid narkoosiviise, nii alkoholi kui ka muid uimasteid, kuid tänapäevase anestesioloogia alguseks loetakse hambaarsti William Thomas Green Mortoni 1846. aastal USA Massachusettsis läbi viidud avalikku dietüüleetril põhineva narkoosi demonstratsiooni patsiendi peal. Ta polnud küll vastava meetodi esimene rakendaja – esimene eeternarkoosi kasutaja operatsioonil oli Crawford Williamson Long – , kuid pärast seda esitlust hakkas säärane narkoos laiemalt levima. kirurgia uimastid eeter "MINEVIKUHETK | 30. september: hambaravis kasutati esimest korda narkoosi". Õhtuleht. 30.9.2020. Vaadatud 18.10.2021. Tiit Kändler (23.2.2007). "Hüpnoos võib tulevikus asendada narkoosi". EPL. Vaadatud 18.10.2021. Svetlana Seeman, Väino Sinisalu (2011). "Suur kingitus inimkonnale. Märkmeid eeternarkoosi ajaloost". Eesti Arst. Vaadatud 18.10.2021.
Džungel

Džungel (inglise keeles jungle < hindi keeles jangal, 'mets') on tiheda taimkattega maa-ala, kus domineerivad peamiselt puud. Džunglid asuvad enamasti lähistroopilises või troopilises kliimavöötmes. Džunglit eristab vihmametsast selle raske läbitavus, sest taimestik on nii tihe. Kliima džunglis on väga niiske ning temperatuur kõrge, mis tähendab, et inimesel on seal raske hingata. Viimase 50 aasta jooksul on pooled maailma džunglitest hävitatud. http://science.blurtit.com/28443/what-is-the-climate-in-the-jungle- Ivo Tšetõrkin. "Minu Amazonas", Tallinn: Petrone Print Kirjastus, 2013. http://www.bbc.co.uk/nature/humanplanetexplorer/environments/jungles
Makedoonia muusika

Makedoonia muusika on Põhja-Makedooniast pärinev või makedoonlaste loodud või esitatud muusika. Makedoonia muusikal on palju ühist teiste Balkani maade muusikaga. Makedoonia rahvamuusika võib jagada kaheks: traditsiooniline pärimuslik muusika ja uuemal ajal loodud rahvalik muusika. Pärimuslikku muusikat saab omakorda jagada maapiirkondade ja linnade muusikaks. Sinna kuuluvad lüürilised ja eepilised laulud, töölaulud, rituaalsed laulud, naljalaulud, ringtantsud, jne. Rahvusvaheliselt tunnustatud makedoonia rahvakunstiansambel on Tanec (Танец). Balkani muusika on tuntud keerukate rütmide ja taktimõõtude poolest, erand pole ka makedoonia muusika. Rahvalauludel võib olla nii keeruline taktimõõt kui 22/16, mis jaguneb kaheks 11-löögiliseks osaks: 2+2+3+2+2 ja 3+2+2+2+2. Teatud löökide rõhutamiseks mängitakse tihti neid teistega võrreldes pikemalt. Kõige levinum pill makedoonia kultuuris oli torupill gajda. Tänapäeval mängitakse seda peamiselt kontsertidel. Uuemal ajal loodud rahvamuusika põhineb traditsioonidel, kuid sellel on kindlad autorid, kellel on nüüdisaegse seaduse järgi autoriõigused. Enamasti on selle loojateks ja esitajateks professionaalsed muusikud. Eakamate muusikute loodu sarnaneb rohkem pärimusliku muusikaga, nooremate looming on modernsem. Makedoonia Eurovisiooni lauluvõistlusel
Maailma Vaade

Maailma Vaade on eesti ajakiri. Ajakiri on välispoliitikateemaline. Ajakiri ilmub jaanuarist 2007. Alates juunist 2015 (nr 26) detsembrini 2021 ilmus ajakiri vaid internetiväljaandena. Ajakirja peatoimetaja on olnud Mart Nutt. Ajakirja koduleht
Moldova muusika

Moldova muusika on Moldovast pärinev ja moldovlaste loodud või esitatud muusika. Moldova muusika on tihedalt seotud naabermaa Rumeenia muusikaga. Moldova muusikale on iseloomulikud keerukad rütmid ja taktimõõdud, improvisatsioon, sünkoobid ja rohke muusikaline ornamentatsioon. Nõukogude ajal soodustasid võimud rahvamuusika viljelemist, kuid valikuliselt ja muudatustega. Moldova Eurovisiooni lauluvõistlusel Rumeenia muusika
Autožiiro

Autožiiro (kreeka α’υτός + γύρος, 'ise pöörlev') ehk gürokopter (vananenud nimetus tiiviklennuk) on õhusõiduk, mille tõstejõu tekitab õhuvoolu suhtes teatud kohtumisnurkseadega vabalt pöörlev tiivik. Autožiiro tõstejõu tekitab lendamisel vastuvoolava õhu toimel iseeneslikult pöörlev (autoroteeruv) mitme püsisammuga labast koosnev rootor. Autožiiro on horisontaalsks lendamiseks varustatud jõuallikaga, mille propeller või reaktiivjuga tekitavad tõmbe. Tavaliselt asub sisepõlemismootor koos tõmmet tekitava propelleriga autožiiro tagaosas. Autožiiro leiutajaks peetakse Hispaania inseneri Juan de la Cierva y Codorníut, kelle ehitatud tiiviklennuki esmalend toimus 9. jaanuaril 1923 Cuatro Vientose lennuväljal Madridis. Autožiiro lennupõhimõte oli siiski tuntud juba varem. HAI-24 "LENNUNDUSTERMINOLOOGIA KOMISJONI KOOSOLEK, PROTOKOLL, Tallinn, 19. detsember 2012 (docx)". Originaali arhiivikoopia seisuga 24.05.2015. Vaadatud 24.05.2015. "MKM Terminid". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. mai 2015. Vaadatud 24. mail 2015. Peter W. Brooks: Cierva Autogiros. Smithsonian Institution Press, Washington 1988 Autožiiro Tallinnas (1935). Eesti Kultuurfilmi ringvaade nr 50, 8/8. Kestus: 00:37 Jeff Lewis' in-depth history of the Autogyro "Will Autogiro Banish Present Plane?", March 1931, pg 28 "Feathering Of Blades Increase Gyro's Speed", April 1932, Popular Mechanics Sito ufficiale del C.I.A. Club Italiano Autogiro
ELA 07

ELA 07 on Hispaanias Andaluusias Córdobas ELA Aviacióni poolt konstrueeritud ja toodetav autožiiro. Õhusõiduk tarnitakse komplektsena ja lennuvalmiduses. ELA 07 Agro Põllumajanduslikuks kasutamiseks mõeldud autožiiro tagumine iste on asendatud täiendava kütusemahutiga (130 liitrit). ELA 07 Cougar Kahekohalise autožiiro esikabiin on varustatud tuuleklaasiga. ELA 09 Junior Kaheistmeline autožiiro. ELA 10 Eclipse Kaheistmeline suletud kabiiniga autožiiro. Üldnäitajad Meeskond: 1 Mahutavus: 1 reisija Tühikaal: 250 kg Kasulik last: 200 kg Kogukaal: 450 kg Kütusepaagi mahutavus: 75 liitrit Jõuallikas: Rotax 912ULS, neljasilindriline, neljataktiline, 75 kW (101 hj) Peatiiviku läbimõõt: 8,23 m Propeller: 3-labaline Sooritus Tippkiirus: 185 km/h Reisikiirus: 140 km/h Kiiruslagi: 175 km/h Tegevuskaugus: 400 km Tõusu vertikaalkiirus: 5 m/s Bayerl, Robby; Martin Berkemeier; et al: World Directory of Leisure Aviation 2011-12, page 179-180. WDLA UK, Lancaster UK, 2011. ISSN 1368-485X "ELA 09 Junior". ELA Aviación. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. mai 2015. Vaadatud 26. mail 2015. "Gyroplane ELA 10 ECLIPSE". ELA Aviación. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. mai 2015. Vaadatud 26. mail 2015. Ametlik koduleht (inglise, hispaania, vene, kasahhi keeles)
Bileciki provints

Bileciki provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Kirde-Türgis. Provintsi keskus on Bilecik. Bileciki ringkond Bozüyüki ringkond Gölpazarı ringkond İnhisar ringkond Osmaneli ringkond Pazaryeri ringkond Söğüti ringkond Yenipazari ringkond Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019. Bileciki provintsi koduleht (türgi keeles)
Bingöli provints

Bingöli provints (kurdi keeles Çewlîg, zaza keeles Çolig) on 1. järgu haldusüksus (provints) Ida-Türgis. Provintsi keskus on Bingöl. Adaklı ringkond (kurdi Azarpêrte) Bingöli ringkond (kurdi Çewlik, zaza Çolig) Gençi ringkond (kurdi Dara Hênî) Karlıova ringkond (kurdi Kaniyê Reş, zaza Hêniyo Serdın) Kiğı ringkond (kurdi Gêxî) Solhani ringkond (kurdi Bongilan) Yayladere ringkond (kurdi Xorxol) Yedisu ringkond (kurdi Çêrme) Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019. Bingöli provintsi koduleht (türgi keeles)