laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Vecbebri lennuväli

Vecbebri lennuväli on sertifitseerimata lennuväli Aizkraukle piirkonnas Bebri vallas Vecbebrist 1,5 kilomeetrit edela pool. Lennuväli rajati nõukogude võimu ajal põllumajandusliku lennuväljana.
Härjavõitlus

Härjavõitlus on traditsiooniline meelelahutuslik vaatemäng Hispaanias, Portugalis, Lõuna-Prantsusmaal ja Ladina-Ameerika maades (Mehhiko, Colombia, Ecuador, Venezuela ja Peruu), mille käigus inimesed võitlevad areenil pullidega, keda selles seoses nimetatakse härgadeks. Piirkondades, kus seda harrastatakse, ei peeta seda spordiks, sest selles ei ole võistluse elemente, vaid rituaalseks kultuuriürituseks ja kunstivormiks. Tänapäeval on härjavõitlejad professionaalid, kes sooritavad härjavõitlusareenil vastavalt oma väljaõppele kindlaid liikumisi. Vaatemängu lõpus tapab härja kõige kogenum härjavõitleja ehk matadoor. Corrida
Ehitus ja Arhitektuur

Ehitus ja Arhitektuur oli 1962–1990 ilmunud ehituse ja arhitektuuri valdkonda käsitlev ajakiri. Ajakirja andis välja Eesti NSV Ehitusministeerium. 1984–1990 ilmus ajakiri 1–2 korda aastas. Varem ilmus see tihedamini. Ajakirja eelkäija oli 1958–1961 ilmunud Ehitus ja Ehitusmaterjalid. http://www.ester.ee/record=b1294849*est (vaadatud 28.08.2016)
Elu Pilt

Elu Pilt oli 1993–1995 ilmunud Eesti ajakiri. Ajakirja andis välja AS Lühter. Ajakiri ilmus üks kord kuus. Ajakirja tegevtoimetaja oli Enno Tamm.[viide?] http://www.ester.ee/record=b1072143*est (vaadatud 28.08.2016)
Epifanio

Epifanio oli 2005–2011 Tallinnas ilmunud kultuuriteemaline ajaleht. Ajalehte andis välja MTÜ Epifanio. Ajalehe toimetaja oli August Künnapuu. Ajaleht ilmus kaks korda aastas. Ajalehe sisu oli eesti keelega rööpselt ka inglise keeles. http://www.ester.ee/record=b2053115*est (vaadatud 28.08.2016)
Nõmme Sõnumid

Nõmme Sõnumid on aastast 1997 ilmuv Nõmme linnaosa ajaleht. Ajalehte annab välja Nõmme Linnaosa Valitsus. Ajalehe toimetaja on Jukko Nooni. Ajaleht ilmub 2 korda kuus, 1997–1999 ilmus see 1 kord nädalas. Ajalehe eelkäija oli 1993–1997 ilmunud Uus Nõmme Leht. http://www.ester.ee/record=b1072675*est (vaadatud 28.08.2016) Ajaleht tallinn.ee portaalis
Nõukogude Kultuur

Nõukogude Kultuur oli 1940–1941 ilmunud Eesti NSV Hariduse Rahvakomissariaadi ja Eesti NSV Ametiühingute Keskliidu kultuuri ja poliithariduse ajakiri. Ajakirja andsid välja Eesti NSV Hariduse Rahvakomissariaat ja Eesti NSV Ametiühingute Keskliit. Ajakirja vastutav peatoimetaja oli Hans Piilmann ja tegevtoimetaja oli Helmut Tarand Ajakiri ilmus üks kord kuus. http://www.ester.ee/record=b1320827*est (vaadatud 28.08.2016)
Galba

Galba (Servius Sulpicius Galba Imperator Caesar Augustus; sünninimi Servius Sulpicius Galba; 24. detsember 3 eKr – 15. jaanuar 69 pKr Roomas) oli Vana-Rooma keiser 8. juunist 68 kuni surmani, valitsedes seega umbes 7 kuud. Tema valitsemist on iseloomustatud jäiga ja kindlana, kuigi tema nõuandjaid on nimetatud korruptiivseteks. Galba isa oli konsul Gaius Sulpicius Galba ja ema oli Mummia Achaica. Ta oli pärit rikkast ja väärikast suguvõsast ning kuulus keiser Augustuse ja Tiberiuse soosingualuste hulka. Ta sai senaatoriks aastal 33 pKr. Aastatel 40–42 pKr sai ta ühe väeüksuse juhiks Ülem-Germaania aladel ning 44–45 pKr teenis ta Aafrikas prokonsulina. 60. aastal määrati Galba Hispaania Citeriori provintsi juhiks, kus ta teenis 68. aastani. Uskudes, et keiser Nero plaanib teda mõrvata, nõustus Galba osalema valitseva keisri vastases mässus. Ettepaneku tegi Gallia Ludunensise provintsi juht Vindex. Seejärel lõi Galba Hispaanias uue leegioni ning värbas ka teistest impeeriumi piirkondadest endale ustavaid mehi. Samal ajal kaotas Vindex lahingu Reini ääres seal paiknevate leegionite vastu. Pretooria prefekt Gaius Nymphidius Sabinus meelitas keiserlikku ihukaitset Nerot hülgama, mille järel sooritas keiser 9. juunil 68 enesetapu. Pärast seda marssis Galba Rooma ning senat kuulutas ta keisriks. Galba katsed kärpida Nero-aegseid ekstravagantseid kulutusi olid väga ebapopulaarsed, mida võimendasid Nero loodud väeüksuste likvideerimine ja oponentide, nagu Lucius Clodius Macer hukkamine, kes oli alustanud mässu just Nero vastu, lõigates läbi Rooma varustatuse teraviljaga. Galba keeldus maksmast tasu ka pretoriaanidele, mis viis uue keisri ühe lähima liitlase, Nymphidiuse mõrvani. Keiser premeeris Vindexile lojaalseid väeosi Gallias, mis tekitas pahameelt Vindexi alistanud Ülem-Germaania väeüksustes. 1. jaanuaril 69 keeldusid need Ülem-Germaania väeosad vanduma truudust Galbale ning ühinesid Alam-Germaania leegionite otsusega kuulutada keisriks Vitellius. Kui seni oli Galba oma järglaseks määranud Otho, siis senati toetuse võitmiseks otsustas keiser kuulutada oma järglaseks Lucius Calpurnius Piso Frugi Licinianuse, kes oli pärit auväärsest Rooma perekonnast. Endine Galba ustav liitlane Otho pöördus nüüd keisri vastu ja võitis pretoriaanide poolehoiu, lubadusega neid rahaliselt premeerida. Pretoriaanid mõrvasid seejärel 15. jaanuaril keiser Galba ja ka tema soosiku Piso Rooma foorumil. Ajaloolane Tacitus on kirjutanud Galba kohta: "See oli kõigi arvamus, et ta oli võimeline valitsema impeeriumi, mida ta kunagi ei valitsenud." Nelja keisri aasta Badian, E. (11. jaanuar 2021). "Galba". Britannica. Vaadatud 08.08.2021.
Bambergi peapiiskoppide loend

Katoliku kiriku Bambergi peapiiskopkond (ladina keeles Archidioecesis Bambergensis) loodi 1. aprillil 1818 Bambergi piiskopkonnast (diötseesist), mis loodi 1. novembril 1007.
Kuzma Petrov-Vodkin

Kuzma Sergejevitš Petrov-Vodkin (vene Кузьма Сергеевич Петров-Водкин; 5. november 1878 Hvalõnsk – 15. veebruar 1939 Leningrad) oli vene kunstnik ja kirjanik. Ta sündis Samara lähedal Hvalõnskis kingsepa perekonnas. Ta õppis maalimist ja joonistamist Samaras, seejärel Peterburis ning Münchenis Anton Ažbe kunstikoolis (1901). Seejärel asus ta õppima Moskva Maali-, Raid- ja Ehituskunstikooli (МУЖВЗ), kus õppis Valentin Serovi juhendamisel. Pärast kooli lõpetamist 1905 siirdus ta töötama ja täiendama end Pariisi eraakadeemiatesse. Aastal 1911 liitus ta kunstnike ühendusega "Mir Iskusstva". Petrov-Vodkin on eelkõige tuntud oma sümbolistlike maalidega, kuid ta on loonud ka graafikat ja töötanud teatrikunstnikuna. Kuzma Petrov-Vodkinilt on ilmunud kaks luulekogu: "Моя повесть" ja "Самаркандия". 1910 "Uni" 1911 "Hullavad poisid" 1912 "Punast hobust ujutamas" 1915 "Ema" 1918 "Tulilind" 1920 "Poisid paadis" 1922 "Anna Ahmatova portree" 1925 "Fantaasia" 1926 "Poisid suplemas" Suudlus Petrogradi Madonna Ema Tulejoonel Uni 1919. Alarm Hullavad poisid Komissari surm Punast hobust ujutamas Soolaleivapidu Teater. Farss. Teater. Tragöödia. Heeringas Supleja hommik Kaluri tütar Janune sõdur Lenin Maalid
Oma Maitse

Oma Maitse on aastast 2005 ilmuv Eesti toiduteemaline ajakiri, mis ilmub üks kord kuus. Ajakirja annab välja AS Delfi Meedia. Ajakirja peatoimetaja on Siiri Kirikal. https://www.ester.ee Ajakirja koduleht
Frankivka (Jampili rajoon)

Frankivka (ukraina keeles Франківка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Jampili rajoonis. Pindala on 0,3 km². Elanike arv on 65.
Tšornorudka

Tšornorudka (ukraina keeles Чорнорудка) on küla Ukrainas Žõtomõri oblastis Ružõni rajoonis. Elanike arv on 1005. Pindala on 4,986 km².
Vereškõ

Vereškõ (ukraina keeles Верешки) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Bari rajoonis. Elanike arv on 47. Pindala on 0,205 km².
Kiirendi

Osakestekiirendi on masin, mis kasutab elektriliselt laetud osakeste valguse kiiruse lähedaste kiiruste juurde kiirendamiseks ja kiirtes hoidmiseks elektromagnetvälja. Suuri kiirendeid kasutatakse osakestefüüsikas põrgutitena (näiteks Suur Hadronite Põrguti CERN-is, Tevatron Fermilabis) või sünkrotronkiirguse allikatena kondenseeritud aine füüsikas. Väiksemaid kiirendeid kasutatakse paljudes rakendustes, sealhulgas osakeste teraapiaks onkoloogias, meditsiiniliste radioaktiivsete isotoopide tootmiseks, pooljuhtidesse ioonide sisestamiseks ja selliste haruldaste isotoopide nagu süsinik-14 mõõtmiseks. Nüüdisajal on maailmas kasutusel üle 30 000 kiirendi. Osakestekiirendeid on kaht põhitüüpi: elektrostaatilised ja elektromagnetilised. Elektrostaatilised kiirendid kasutavad osakeste kiirendamiseks staatilist elektrivälja. Selle levinumad variandid on Cockcrofti-Waltoni generaator ja Van de Graaffi generaator. Selle väiksemal kujul näide on tavaline televiisori elektronkiiretoru. Sellistes seadmetes saavutatav osakeste kineetiline energia on piiratud kiireneva pingega, mis omakorda on piiratud läbilöögiga. Teisalt elektrodünaamilised või elektromagnetilised kiirendid kasutavad osakeste kiirendamiseks muutuvat elektromagnetvälja (kas magnetilist induktsiooni või võnkuvaid raadiosagedus välju). Kuna sellistes kiirendites läbib osake sama kiirendava välja mitu korda, pole väljundenergia kiirendava välja tugevusega piiratud. Sellised kiirendid töötati välja 1920. aastatel ja need on enamiku tänapäevaste suurte kiirendite aluseks. Selle ala pioneerid on Rolf Widerøe, Gustav Ising, Leó Szilárd, Max Steenbeck ja Ernest Lawrence. Nad töötasid välja ja ehitasid esimese toimiva lineaarse kiirendi, beetatroni ja tsüklotroni. Livingston, M. S.; Blewett, J. (1969). Particle Accelerators. New York: McGraw-Hill. ISBN 1-114-44384-0. Witman, Sarah. "Ten things you might not know about particle accelerators". Symmetry Magazine. Fermi National Accelerator Laboratory. Vaadatud 29.08.2016. Humphries, Stanley (1986). Principles of Charged Particle Acceleration. Wiley-Interscience. Lk 4. ISBN 978-0471878780. Pedro Waloschek (ed.): The Infancy of Particle Accelerators: Life and Work of Rolf Wideröe, Vieweg, 1994
Rooma kirjandus

Rooma kirjandus on Vana-Rooma ladinakeelne kirjandus. Oliver Taplin. Tõlkinud Kersti Unt, Janika Päll. Kirjandus Kreeka ja Rooma maailmas: uus vaatenurk. Tartu Ülikooli Kirjastus 2019. ISBN 9789949030040 Rooma kirjanike loend antiikkirjandus
Elasime Eestile

"Elasime Eestile" on 1996. aasta Eesti dokumentaalfilm. Filmi režissöör on Andres Sööt. Filmi tootis MONOfilm. Film räägib Eesti metsavendadest Teise maailmasõja ajal ja pärast seda (vaata Metsavendlus Eestis). Elasime Eestile Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 29.08.2016) Elasime Eestile Eesti filmi andmebaasis
Diana Laev

Diana Laev (21. november 1919 Pärnu – 31. august 2002 Tallinn) oli eesti tarbegraafik. Ta õppis aastatel 1935–1938 Pärnu I Progümnaasiumis. 1938. aastal asus õppima Riigi Tarbe- ja Kujutava Kunsti kooli Tallinnas, mille lõpetas 1942. aastal tarbegraafika erialal. Aastatel 1942–1946 oli ta tegevkunstnik Aarne Mõttuse Dekoratiivkujunduse Ateljees Tallinnas. 1946–1967 töötas Üleliidulise Kaubanduspalati Eesti osakonna reklaamibüroos. 1967–1973 oli koosseisuline kunstnik kondiitrivabrikus Kalev. 1973–1974 Toiduainetetööstuse Ministeeriumi tehnoloogiabüroo peakonstruktor. Diana Laev oli aastakümneid tegev ka teenistuskoerte kasvatajate klubi instruktor-dresseerijana. Ta on kujundanud plakateid, reklaambrošüüre, diplomeid, auaadresse, etikette ja pakendeid, sealhulgas kondiitrivabrikule Kalev peene graafilise joonistusega maiustustekarpe. Ta on viljelenud 1940. aastail rahvapiltide laadis koloreeritud linoollõiget, hiljem guašškollaaži ja maalinud akvarellmaastikke. Ta oli 1944. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige. 1969. aastal valiti ta Kunstnike Liidu tarbegraafikute sektori esimeheks. EKABL Ilse Rosenfeldt, Õnnitlus Diana laevale – Sirp ja Vasar, 28.11.1969
Daujėnai vald

Daujėnai vald (leedu keeles Daujėnų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Pasvalysi rajooni territooriumil. Valla pindala on 97 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1273 inimest. Valla keskus on Daujėnai alev (2011. aastal elas seal 423 inimest). Vallamaja asub aadressil Stoties g. 2, vallavanem on Vladas Vitkauskas. Vallamaja Smilgiai paisjärv Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid. Seniūnijos. Pasvalio rajono savivaldybė, vaadatud 29.08.2016. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 29.08.2016.
Aed (ajakiri)

Aed on aastast 2002 ilmuv Eesti aiandusteemaline ajakiri, mis on ajakirja Kodukiri väljaanne. Ajakirja koostab Kodukirja aiatoimetus. Ajakirja annab välja AS Õhtuleht Kirjastus. Ajakiri ilmub kaks korda aastas, varem ilmus ajakiri sagedamini. Alates 2019. aastast on ajakirja peatoimetaja Ingrid Sembach-Hõbemägi. 2002–2005 oli peatoimetajaks Ann Tenno, 2006-2012 Victoria Parmas ja 2013-1018 Eva Luigas. http://www.ester.ee/record=b1652269*est (vaadatud 29.08.2016) https://web.archive.org/web/20160829075052/http://www.kirjastus.ee/kodukiri/ (vaadatud 29.08.2016) Ajakirjast Aed Ajakirjade Kirjastuse kodulehel
Kodukiri

Kodukiri on aastast 1992 ilmuv Eesti kodundusteemaline ajakiri. Ajakirja annab välja AS Ajakirjade Kirjastus. Ajakiri ilmub üks kord kuus. Ajakirja peatoimetaja on Malle Pajula. Kodukiri annab välja eraldi ajakirja Aed, mida koostab Kodukirja aiatoimetus. http://www.ester.ee/record=b1072375*est (vaadatud 29.08.2016) https://web.archive.org/web/20160829075052/http://www.kirjastus.ee/kodukiri/ (vaadatud 29.08.2016) Ajakirjast Ajakirjade Kirjastuse kodulehel
Piri Reis

Piri Reis (õieti Ahmed Muhiddin Piri; 1465/70–1553) oli Ottomani impeeriumi admiral, geograaf ja kartograaf. Laiemalt on Piri Reis tuntud niinimetatud Piri Reisi kaardi autorina.
Olion (ajakiri)

Olion oli aastatel 1930–1933 Tartus, 1935–1936 Tallinnas ja 1956–1960 Austraalias Sydneys ilmunud kultuuriajakiri. Ajakirja andis välja Georg Naelapea. Algul avaldas ajakiri tuntud eesti kirjanike algupärast proosat ja luulet. Hiljem moodustas ajakirja sisu peamiselt seltskonnasündmuste kajastamine. Johannes Aavik oli Olioni keeletoimetaja ning ajakirjale tegid kaastööd Friedebert Tuglas, Paul Ariste, Marie Under, Gustav Ränk, Eduard Vilde, A. H. Tammsaare, Oskar Loorits, Henrik Visnapuu, Gustav Suits, Oskar Luts, Jaan Jensen ning paljud teised, kaasa arvatud välismaised kirjanikud Heinrich Heine, Aleksis Kivi ja José Ortega y Gasset (Hispaania filosoof). Olion oli rikkalikult illustreeritud kuukiri, mis meenutas välimuselt selleaegseid USA fotoajakirju Look ja Life. Esimesel tegutsemisperioodil andis ajakiri välja Poola-, Inglismaa-, Tšehhoslovakkia- ja Prantsusmaa-teemalised numbrid, kus tutvustati vastava maa suhteid Eestiga, poliitikat, kirjandust ja kunsti. Tegu oli oma aja ühe kvaliteetsema ajakirjaga, mis ei jäänud maha mujal Euroopas ilmunud samalaadsetest ajakirjadest. Kuna ajakirja väljaandmist ei toetanud kultuurkapital ega saadud ka mujalt toetusi, kulus Olioni väljaandmisele vähehaaval suur osa Georg Naelapea isa Kaarel Naelapea rahast. 1936. aastal, kui ajakiri viidi Tartust üle Tallinna, läks ajakiri ka pankrotti. 1956–1960 Austraalias Sydneys ilmunud Olioni toimetaja oli algul samuti Georg Naelapea, ta toimetas esimest kolm numbrit, hiljem toimetas seda edasi Valter Polli. Austraalias ilmus ajakirja kokku seitse numbrit. Olion (ajakiri) Eesti entsüklopeedia veebiversioonis (vaadatud 29.08.2016) ESTER (vaadatud 29.08.2016) "Yri Naelapea". Arula. Originaali arhiivikoopia seisuga 16. oktoober 2016. Valter Polli (1. juuli 1987). "Kiri Austraaliast: JUTTU ON VALTER POLLIST". Võitleja = The Combatant : ülemaailmne Eesti sõjameeste ja vabadusvõitlejate häälekandja. Digitaliseeritud OLION DIGARis
Elvi Kotkas

Elvi Kotkas (sünninimi Elvi Mitt; sündinud 24. mail 1929 Tallinnas) on eesti muusikapedagoog. Ta oli Jõgeva Muusikakooli asutaja ja esimene direktor (1957–1986) ning kooridirigent. Ta õppis aastatel 1945–1947 Tallinna Õpetajate Seminaris, aastatel 1947–1950 Tallinna Õpetajate Instituudis ja aastatel 1953–1957 Tallinna Muusikakoolis. Pärast Tallinna Õpetajate Instituudi lõpetamist 1950. aastal töötas ta kolm aastat Järva-Jaani mittetäielikus keskkoolis. Töö kõrvalt käis ta Pärnus koorijuhtide kursustel, kus olid juhendajateks Gustav Ernesaks, Jüri Variste ja Aksel Pajupuu. Tal soovitati hakata õppima koorijuhtimist ja ta alustas koorijuhtimise õpinguid Tallinna Muusikakoolis. Muusikakooli kõrvalt töötas ta muusikaõpetajana Tallinna 20. Keskkoolis. Pärast muusikakooli lõpetamist suunati ta 1. augustist 1957 tööle vastloodud Jõgeva lastemuusikakooli juhatajaks. Tema esimene ülesandeks oli leida õpetajad. Kuu ajaga suutis noor direktor leida esimesed õpetajad: viiuli erialal Adelbert Eljand, klaveri erialal Jüri Pastarus ja Lembit Tiivas ning akordioni erialal Taimi Vasser ja Valter Haak. Elvi Kotkas töötas Jõgeva Muusikakooli direktorina 29 aastat. Lisaks muusikakooli käimalükkamisele asutas Elvi Kotkas Jõgeval 1958. aastal ka esimese segakoori Laulik, mis tegutses 30 aastat. Elvi Kotkase abikaasa oli Jõgeva Sordiaretusjaama teadur Heiti Kotkas. Laasik, Helve. Kogu elu koos muusikaga. Vooremaa, 19. november 2007. Katt, Merike.Jõgeva Muusikakoolil on juubel. Maaleht, 11. detsember 2012. Käosaar, Vaike. Elvi Kotkas: “Mul on olnud head õpilased, kolleegid ja mõttekaaslased”. Vooremaa, 24. mai 2004. Foto: FOTIS. H. Kotkas (vaadatud 29.08.2016)
Doktor Stockmann

"Doktor Stockmann" on 1988. aasta 2-jaoline Eesti telemängufilm. Filmi režissöör on Mikk Mikiver. Filmi tootis Tallinnfilm. Film on tehtud Henrik Ibseni näidendi "Rahvavaenlane" ainetel. Doktor Stockmann Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 29.08.2016) Doktor Stockmann Eesti filmi andmebaasis Doktor Stockmann Eesti filmi andmebaasis
ÜRO Majandus- ja Sotsiaalnõukogu

Majandus- ja Sotsiaalnõukogu (prantsuse keeles Conseil économique et social des Nations unies, CESNU; inglise keeles United Nations Economic and Social Council, ECOSOC) on üks kuuest ÜRO põhiorganist. ECOSOCi ülesandeks on edendada majandusarengut, inimõiguste kaitset ja rahvusvahelist koostööd sotsiaalvaldkondades ning koordineerida ÜRO eriagentuuride, programmide ja fondide tegevust. Nõukogu algatab või viib läbi uurimusi, annab soovitusi, valmistab ette konventsioone ning korraldab rahvusvahelisi konverentse. Nõukokku kuulub 54 riiki, riigid valitakse ÜRO Peaassamblee poolt kolmeks aastaks. Eesti on olnud ECOSOCi liige aastatel 2015–2017 ja 2009–2011. ECOSOC koguneb iga aasta juulis neljaks nädalaks, aastast 1998 kohtutakse aprillis rahandusministrite ning Maailmapanga Grupi ja Rahvusvahelise Valuutafondi juhtidega.  Pikemalt artiklis ÜRO Majandus- ja Sotsiaalnõukogu president President peab olema pärit mõnest nõukogu liikmesriigist ja ta valitakse ametisse üheks aastaks. Alates 27. juulist 2023 on 79. presidendina ametis Paula Narváez. 193st ÜRO liikmesriigist kuulub korraga 54 ECOSOCi, riigid valib ÜRO Peaassamblee kolmeks aastaks. Riigid valitakse piirkondade põhiselt, 18 kohta on mõeldud Aafrika riikidele, 13 kohta Aasia riikidele, 8 kohta Ida-Euroopa riikidele, 13 kohta Ladina-Ameerika ja Kariibi mere regiooni riikidele ning 13 kohta Lääne-Euroopa ja teiste piirkondade riikidele. Endised liikmed Her Excellency Paula Narváez United Nations Economic and Social Council
ETKVL Kaubandusliku Inventari Tehas

ETKVL Kaubandusliku Inventari Tehas oli Eesti Tarbijate Kooperatiivide Vabariikliku Liidu (ETKVL) 1944–1974 Tartus tegutsenud ettevõte. Ettevõte valmistas muu hulgas mitmesuguseid tooteid, sh mööbliesemeid, mänguasju, telliseid, galanteriitooteid. Ettevõte kandis mitmeid nimesid: 1944–1950 Tartumaa Tarbijate Kooperatiivide Maakondliku Liidu Tööstuskombinaat "Koolivara" 1951–1952 Eesti Tarbijate Kooperatiivide Vabariikliku Liidu Tartu Tööstuskombinaat 1952–1953 Tartu Oblasti Tarbijate Kooperatiivide Liidu Tööstuskombinaat 1953–1963 Eesti Tarbijate Kooperatiivide Vabariikliku Liidu Tartu Tööstuskombinaat 1963–1974 ETKVL Tartu Kaubandusliku Inventari Tehas 1944 asutatud tööstuskombinaat "Koolivara" oli moodustatud 1934 asutatud Õpetajate Kooperatiivi "Koolivara" baasil. http://www.archivesportaleurope.net/ead-display/-/ead/pl/aicode/EE-RA/type/fa/id/EAA.T-697 (vaadatud 29.08.2016) ETKVL Tartu Kaubandusliku Inventari Tehas: 1944–1969. R. Mutson (koostaja). Tallinn: Valgus, 1969 ETKVL Tartu Kaubandusliku Inventari Tehas: 1944–1969. R. Mutson (koostaja). Tallinn: Valgus, 1969. 28 lk ETKVL Kaubandusliku Inventari Tehas, Tallinnas Kesk-Sõjamäe tänav 30
Noor-Eesti (ajakiri)

Noor-Eesti (täispealkirjaga Noor-Eesti : Kirjanduse, kunsti ja teaduste ajakiri) oli eestikeelne ajakiri, mis ilmus aastatel 1910–1911 Tartus. Ajakirja andis välja Noor-Eesti Kirjastus ja selle vastutav toimetaja oli Gustav Suits. See oli esimene kirjanduslik-kultuuriline ajakiri. Sisaldas originaalset ilukirjandust ja tõlkeid, kirjanduslikke artikleid ja retsensioone. Illustratsioonide autorid olid Aleksander Uurits, Konrad Mägi, Kristjan Raud, Nikolai Triik; vinjettide ja initsiaalide autorid olid Karl August Hindrey, Mart Pukits, valgevenelane Aleksander Jakimtschenko ja Roman Nyman. Kujutavate kunstide osakonna toimetaja oli Nikolai Triik. Ajakirja ilmus kuus numbrit. Kõikide Noor-Eesti albumite ja ajakirjade (välja arvatud nr 2 ja 4) kaaned olid teostatud rahvusromantilises võtmes, need illustreeris Nikolai Triik. http://www.ester.ee/record=b1320784*est (vaadatud 29.08.2016) Tiiu Talvistu (aprill 2012). "Noor-Eesti ja kunstnikud. Young Estonia's Artists". Vaadatud 16.03.2020.
Piri Reisi kaart

Piri Reisi kaart on 1513. aastal koostatud maakaart, mille autor oli Ottomani Impeeriumi admiral, kartograaf ja geograaf Piri Reis. Säilinud on umbes 1/3 algsest kaardist. See kujutab suhteliselt täpselt Euroopa ja Põhja-Aafrika läänerannikut ning Brasiilia rannikut. Kujutatud on ka mitmeid Atlandi ookeani saari, sh Assoorid ja Kanaari saared. Lisaks on kujutatud ka mütoloogiline Antillia saar ja ilmselt ka Jaapan. Kaardi ajalooline olulisus seisneb selles, et see näitab Uue Maailma avastamise ulatust umbes 1510. aasta paiku ning, et väidetavalt olla selle koostamisel kasutatud Kolumbuse kaarte, mis on tänaseks kadunud. Kasutatud on kümmet Araabia päritolu, nelja India päritolu ja ühte Kolumbuse kaarti. Hiljem sai Piri Reisi kaardist varajastele antarktikauuringutele viitavate pseudoteaduslike spekulatsioonide alus. Kaardi avastas filoloogilise töö käigus 9. oktoobril 1929 Saksa teoloog Gustav Adolf Deissmann (1866–1937). Türgi haridusministeerium oli ta palganud kataloogima Topkapi Palee raamatukogu mitte-islami säilikuid. Deissmanni soovi peale otsida vanu kaarte ja skeeme, leidis raamatukogu direktor Halil Edhem mõned unustatud köited, mille ta Deissmannile andis. Kui Deissmann mõistis, et avastatud kaart võib olla unikaalne leid, näitas ta seda orientalist Paul Kahlele, kes tuvastas, et selle oli joonistanud Piri Reis. Avastus põhjustas rahvusvahelise sensatsiooni, kuna tegu oli ainsa tollal teadaoleva Christoph Kolumbuse maailmakaardiga ning see oli ka ainuke 16. sajandi kaart, mis kujutas Lõuna-Ameerikat Aafrika suhtes õigetel pikkuskraadidel. Geograafid olid tulutult juba sajandeid otsinud "Kolumbuse kadunud kaarti," mille ta väidetavalt Lääne-India saartel olles joonistas. Tänapäeval asub Piri Reisi kaart Istanbulis, Topkapi Palee raamatukogus, kuid harilikult see avalikus ekspositsioonis pole. Esimesena tõi Piri Reisi kaardi pseudoteaduslikesse ringkondadesse amatöörarheoloog Arlington H. Mallery, kes oli suur Kolumbuse-eelsete Atlandi-üleste kontaktide hüpoteesi toetaja. Ehkki teadlased tema "avastusi" ei tunnustanud, taaselustas Charles Hapgood need oma 1966. aastal ilmunud raamatus "Iidsete merekuningate kaardid" ("Maps of the Ancient Sea Kings"), kus ta esitas teooria seniavastamata antiiktsivilisatsioonist, mis uuris läbi kogu maailma. Oma väidetes tugines ta mitmete antiiksete ja hiliskeskaegsete kaartide uuringutele. Enamgi veel – 1966. aastal kordas sarnaseid väiteid oma tuntud raamatus "Jumalate kaarikud" ("Chariots of Gods") tuntud ufoloog ja avantürist Erich von Däniken, kes sedapuhku lisas Hapgoodi suhteliselt tagasihoidlikele väidetele lausa maavälise dimensiooni ja aastal 2002 Gavin Menzies oma raamatuga "1421 – Aasta, mil Hiina avastas maailma" ("1421: The Year China Discovered the World"). Hoolimata laialdasest populaarsusest on kõik kolm raamatut teadlaste põlu all ning neis leiduvad teooriaid on korduvalt ja põhjalikult ümber lükatud.