laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Põhjamaade romaane

"Põhjamaade romaane" on raamatusari, mis ilmus aastatel 1936–1939 ning mida andis Tartus välja Eesti Kirjastuse Kooperatiiv. Raamatud anti välja pehmes ja kõvas köites. Kõvas köites raamatute kaanekujundus oli kas punane, sinine (kahes toonis), roheline või pruun. Ümbrispaberid olid üldiselt sama kujundusega, kuid osadel versioonidel olid sarnaselt raamatutega peal ka järjekorranumbrid (Rooma numbritena) ning raamatu seljal kasutati ka erinevaid fonte. Raamatute ümbrispaberite ja siseillustratsioonide autor oli Ernst Kollom. Sarja iseloomulik kujunduselement oli põdramotiiv, mis oli ümbrispaberil ning ees- ja tagalehel. I Johannes Anker Larsen "Tarkade kivi" II Bjørnstjerne Bjørnson "Jumala teedel" III Johan Bojer "Vang, kes laulis" IV Knut Hamsun "August" V Ilmari Kianto "Punane joon" VI Frans Eemil Sillanpää "Inimesed suveöös" VII Johannes Anker Larsen "Marta ja Maria" VIII Johan Bojer "Uus tempel" IX Gunnar Gunnarson "Õndsad on lihtsameelsed" X Knut Hamsun "Viimne peatükk" XI Selma Lagerlöf "Charlotte Löwensköld" XII Frans Eemil Sillanpää "Mehe tee" XIII Herman Bang "Isamaatud" XIV Olav Duun "Juviklased" (1. osa) Juviklased. Pimedusega löödud. XV Olav Duun "Juviklased" (2. osa) Suurpulm. Seikluses. XVI Olav Duun "Juviklased" (3. osa) Nooruses. Tormis XVII Sigfrid Siwertz "Selambid" XVIII Sigrid Undset "Ida Elisabeth" Auni Nuolivaara "Karjus, tüdruk ja perenaine" Gunnar Gunnarsson "Borgi rahvas" Jarl Hemmer "Mees ja tema südametunnistus" Johan Bojer "Rahvas mere ääres" Peter Egge "Lahe rüpes" Sally Salminen "Katriina" Põhjamaade romaan Põhjamaade romaane (Raamatukoi kodulehel)
Võidu medal (Suurbritannia)

Võidu medal (ingl Victory Medal; vahel ka Inter-Allied Victory Medal) oli Suurbritannia esimese maailmasõja kampaania medal, mille peamised disainielemendid ja lindi adopteerisid Belgia, Brasiilia, Kuuba, Tšehhoslovakkia, Prantsusmaa, Kreeka, Itaalia, Portugal, Rumeenia, Siiam, Lõuna-Aafrika Vabariik ja USA. Medal anti kõigile, kes said 1914 Stari või 1914–1915 Stari, ja pea kõigile, kes olid autasustatud British War Medaliga – seda ei antud kunagi üksikult. Selle medaliga autasustati ka mõningaid Vabadussõjast veteranidest eestlasi. Võidu medali esikülg Võidu medali tagakülg The interallied victory medals of World War I by Alexander J. Laslo, Dorado Publishing, Albuquerque. 1986 Edition.
Isotroopkiirgur

Isotroopkiirgur ehk isotroopne antenn on idealiseeritud punktkiirgur, mis kiirgab (või võtab vastu) elektromagnetenergiat isotroopselt, s.t igas ruumisuunas võrdse võimsusega, kusjuures kiirgamine toimub kadudeta (kasutegur 100 %). Isotroopkiirguri suunadiagramm on ringikujuline kõigis kiirguspunkti läbivates tasapindades. Saatevõimsus PTX jaguneb ühtlaselt punktkiirgurit ümbritsevale kerapinnale Akera. Võimsuse pindtihedus SO kaugusel r punktkiirgurist on avaldatav järgmiselt: S O = P TX A kera = P TX 4 π r 2 . {\displaystyle S_{\text{O}}={\frac {P_{\text{TX}}}{A_{\text{kera}}}}={\frac {P_{\text{TX}}}{4\pi r^{2}}}.} Isotroopkiirgur on antennimudel, mida kasutatakse reaalse antenni suunatoime ja seega ka antenni võimenduse iseloomustamiseks. Antenni võimendust isotroopkiirguri suhtes väljendatakse tavaliselt logaritmilise ühikuga dBi (i sõnast isotropic isotroopne). Ekvivalentne isotroopne kiirgusvõimsus ‎ Antennide parameetrid
Ekvivalentne isotroopne kiirgusvõimsus

Ekvivalentne isotroopne kiirgusvõimsus, lühend EIRP (inglise k sõnadest equivalent isotropic radiated power või effective isotropic radiated power), on raadiosaatja antenni toitevõimsuse arvutuslik väärtus, s.t selline võimsus, mis tuleks anda isotroopkiirgurisse, et luua niisama suurt võimsustihedust, kui tekitab vaadeldav antennisüsteem suunadiagrammi maksimumi suunas. Võimsustihedus on siin energiavoog läbi temaga ristuva pinna ühiku, mõõtühik W/m2. Ekvivalentne isotrooopne kiirgusvõimsus on antenni antava võimsuse ja antennivõimenduse korrutis: EIRP = P G i . {\displaystyle {\text{EIRP}}=P\,G_{\text{i}}.} Võimsust P väljendatakse vattides (ka millivattides või kilovattides) ja võimendust Gi detsibellides isotroopkiirguri suhtes (mõõtühik dBi); isotroopkiirguri enda võimendus on 0 dBi. Kuna antenni võimendus näitab, mitme detsibelli võrra on reaalse antenni maksimaalne võimsustihedus vaadeldavas punktis suurem isotroopkiirguri tekitatud võimsustihedusest, siis vastavalt on tegelik antenni antav võimsus EIRP-väärtusest väiksem G detsibelli võrra ehk 10G/10 korda. Kui näiteks antennivõimendus G = 12 dBi ehk 1012/10 = 15,8 korda ja antenni EIRP = 50 W, siis antenni antakse võimsus 50/15,8 = 3,16 W. Võimsuse arvutused lihtsustuvad, kui antenni EIRP ja toitevõimsus väljendada logaritmühikutes dBm (baassuuruseks 1 mW) või dBW (baassuuruseks 1 W). Võimsuse millivattides või vattides saab detsibellideks ümber arvutada valemitega: dBm = 10 log ⁡ P (millivattides) {\displaystyle {\text{dBm}}=10\log P_{\text{(millivattides)}}} ja dBW = 10 log ⁡ P (vattides) . {\displaystyle {\text{dBW}}=10\log P_{\text{(vattides)}}.} Siis ekvivalentne isotroopne kiirgusvõimsus (ühikutes dBm või dBW) E I R P = P + G . {\displaystyle EIRP=P+G.} Isotroopkiirgur https://www.riigiteataja.ee/akt/163816 Effective Isotropic Radiated Power Effective Radiated Power Calculator
Efektiivne kiirgusvõimsus

Efektiivne kiirgusvõimsus, lühend ERP (inglise k sõnadest effective radiated power), on raadiosaatja antenni toitevõimsuse arvutuslik väärtus, s.t selline võimsus, mis tuleks anda poollainedipooli (sirgdipooli) sisendisse, et luua niisama suurt võimsustihedust, kui tekitab vaadeldav antennisüsteem suunadiagrammi maksimumi suunas. Ekvivalentne kiirgusvõimsus on antenni antava võimsuse ja antenni võimenduse korrutis: ERP = P G d . {\displaystyle {\text{ERP}}=P\,G_{\text{d}}.} Võimsust P väljendatakse vattides (ka millivattides või kilovattides) ja võimendust Gd detsibellides poollainedipooli suhtes (mõõtühik dBd). Efektiivne kiirgusvõimsus (ERP) erineb ekvivalentsest isotroopsest kiirgusvõimsusest (EIRP) ainult antennivõimenduse baassuuruse poolest ‒ vastavalt poollainedipooli ja isotroopkiirguri võimendus. Et poollainedipooli võimendus on isotroopkiirguri suhtes 2,15 dBi, siis vastavalt saateantenni toitevõimsus (ühikutes dBm või dBW, vt Detsibell) EIRP (dBi) = ERP (dBd) + 2 , 15. {\displaystyle {\text{EIRP}}_{\text{(dBi)}}={\text{ERP}}_{\text{(dBd)}}+2,15.} Suhtele 2,15 dBi vastab võimsuse suurenemine 1,64 korda, ehk võimsusühikutes EIRP (W) = ERP (W) ⋅ 1 , 64. {\displaystyle {\text{EIRP}}_{\text{(W)}}={\text{ERP}}_{\text{(W)}}\cdot 1,64.} Isotroopkiirgur Ekvivalentne isotroopne kiirgusvõimsus Determining the Effect of Antenna System Components on Effective Radiated Power
Gottfried

Gottfried oli esimene katoliiklik Saaremaa piiskop. Tsistertslaste ordu mungana oli ta varem Himmelspforte bei Naumburgi prior ja Dünamünde (Daugavgrīva) tsistertslaste kloostri abt. Saaremaa piiskopiks valiti ta Riia piiskopi Alberti poolt viimasele paavsti antud volituse aluse, 1227. aastal, kohe pärast Saaremaa alistumist, või hiljemalt juunis 1228. aastal. Samal ajal sai ta ka ilmaliku võimu oma piiskopkonna üle, sest esimesel mainimisel 29. juunil 1228 läänistas ta ühe kolmandiku Saaremaast, Muhumaast ja oma piiskopkonna teistest saartest Mõõgavendade ordule, säilitades neil maadel vaimulikud õigused. Sama aasta 1. oktoobril läänistas roomlaste kuningas Heinrich VII Wülzburgi lähistel talle tema piiskopkonna: viis kihelkonda Saaremaal ja seitse Läänemaal, Hiiumaa ja teised lähedalasuvad saared – Saksa-Rooma vasallvürstiriigina, andes talle kõik õigused, mis olid teistel Vana-Liivimaa piiskoppidel. Olemasolevail allikail jättis Gottfried paari kuu pärast oma piiskopkonna maha (26. juulil 1229 on teda nimetatud endiseks piiskopiks). 10. novembril 1234 tühistas legaat Wilhelm tema tehtud läänistused, olles sama aasta 10. septembril määranud ametisse uue piiskopi Heinrich I. Gottfriedi on mainitud veel elusolevana Burtscheidis aastal 1257 (G., episcopus Lyvonie, de ordine Cisterciensi). Saare-Lääne piiskoppide loend
Drakon

Drakon on vanakreeka nimi. Sellega tähistatakse: Drakon (seadusandja) 650 eKr, Ateena seadusandja; Drakon (arst), mitme arsti nimi Hippocratese suguvõsas. Drakon (jõgi), antiikajal jõgi mis suubus Propontisesse, tänapäeval arvatavasti Yalakdere (Türgis), mis suubub Marmara merre Drakon (Campania), antiikajal jõgi Campanias, tänapäeval arvatavasti Salerno provintsis. 3M7 Drakon nõukogude tankitõrjerakett, mida kasutati raketitankidel IT-1. Draakon (täpsustus) Draco Dragon
Oscar Robertson

Oscar Palmer Robertson (sündinud 24. novembril 1938) on endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 14 hooaega. 1971. aastal NBA meistriks tulnud Robertson tuli USA koondisega 1960. aastal olümpiavõitjaks ja valiti 1980. aastal korvpalli kuulsuste halli. Oscar Robertson on läbi aegade üks mitmekülgsemaid NBA korvpallureid. Hooajal 1961/62 sai ta hooaja keskmiste näitajatega kirja kolmikduubli: viskas 30,8 punkti, võttis maha 12,5 lauapalli ja andis 11,4 resultatiivset söötu. Seda saavutust on pärast Robertsoni suutnud korrata vaid Russell Westbrook. 1961. aastal valiti Robertson aasta uustulnukaks, kui ta oli visanud keskmiselt 30,5 punkti, võtnud 10,1 lauapalli ja andnud 9,7 resultatiivset söötu mängus. 1971. aastal võitis Robertson oma ainsa NBA meistritiitli Milwaukee Bucksis koos Kareem Abdul-Jabbariga. Robertson mängis 14 aastaga Cincinnati Royalsi ja Milwaukee Bucksi eest põhihooajal 1040 mängu ja viskas kokku 26 710 punkti, millega asub kõigi aegade edetabelis 16. kohal. Karjääri keskmisena 25,7 punkti mängus toonud Robertson asub selle näitajaga üldtabelis 9. kohal. Robertson viskas üle 30 punkti mängus kuuel hooajal, neist parimana 31,4 punkti mängus hooajal 1963/64. Karjääri jooksul 9887 resultatiivset söötu jaganud (keskmiselt 9,5 mängus) Robertson võttis 14 aastaga maha ka 7804 lauapalli (keskmiselt 7,5 mängus), mis on mängujuhi kohta tähelepanuväärne näitaja. "Ta on nii hea, et see ehmatab mind," ütles kord Boston Celticsi peatreener Red Auerbach. Oscari võistkonnakaaslane, NBA superstaar Jerry Lucas ütles kord: "Ta on tõesti uskumatu. Ta on meie ajast väga ees. Pole täiuslikumat mängijat kui Oscar." NBA meister (1971) NBA põhihooaja kõige väärtuslikum mängija (1964) 12 korda valitud NBA tähtede mängule (1961–1972) 3-kordne NBA tähtede mängu kõige väärtuslikum mängija (1961, 1964, 1969) 9 korda valitud NBA sümboolsesse 1. viisikusse (1961–1969) 2 korda valitud NBA sümboolsesse 2. viisikusse (1970, 1971) NBA aasta uustulnuk (1961) 6-kordne NBA hooaja parim söödumeister (1961, 1962, 1964–1966, 1969) NBA.com/Stats | Oscar Robertson. NBA.com. Vaadatud 11.02.2021. NBA & ABA Career Leaders and Records for Points. Basketball-Reference.com. Vaadatud 11.02.2021. NBA & ABA Career Leaders and Records for Points Per Game. Basketball-Reference.com. Vaadatud 11.02.2021.  Oscar Robertson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Oscar Robertson – NBA.com Oscar Robertson – Basketball-Reference.com
Harilik eefa

Harilik eefa (Echis carinatus) on maoliik. Teda loetakse meditsiiniliselt oluliseks mürkmaoks, kuna loetakse, et tema hammustuse tagajärjel inimese vereringesse pritsitud süljenäärmete nõre toimel aga ka meditsiinilise abi puudumisel võib osadel juhtumitel (ligi 5%-l) saabuda ka surm. Harilik eefa liigitatakse roomajate andmebaasis järgmisteks alamliikideks: Echis carinatus carinatus SCHNEIDER 1801 Echis carinatus sochureki STEMMLER, 1969. Nad elavad Afganistanis, Iraanis, Indias, Pakistanis, Sri Lankal, Bangladeshis, Araabia Ühendemiraadid, Usbekistanis, Turkmenistanis ja Tadžikistanis. Nad on valdavalt loomtoidulised ning söövad närilisi, konnasid, väiksemaid madusid (veenastik, noolmadu, gürsa) jt. Harilikud eefad on eluspoegijad, pojad (3–15; 10–16 sm poega) arenevad valdavalt emaslooma kehas. Merck Research Laboratories töötas hariliku eefa süljevalkude baasil välja sünteetilise ravimimolekuli tirofibaan (INN, kaubamärk Aggrastat) mitmete inimsüdame haiguslike seisundite raviks ja ennetamiseks. Echis carinatus sünonüümid roomajate andmebaasis (vaadatud 22.09.2013) (inglise keeles) Loomade elu 5:325. Loomade elu 5:326. Echis carinatus Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 22.09.2013) (inglise keeles) "Saw-Scaled Vipers". University of Edinburgh, Veebiversioon (vaadatud 12.10.2013) (inglise keeles) Schneider, Historiae Amphibiorum naturalis et literariae. Fasciculus secundus continens Crocodilos, Scincos, Chamaesauras, Boas. Pseudoboas, Elapes, Angues. Amphisbaenas et Caecilias. Frommani, Jena, 1801, OpenLibrary raamat veebiversioon (vaadatud 22.09.2013) (ladina keeles)
Álvaro Mutis

Álvaro Mutis Jaramillo (25. august 1923 Bogotá – 22. september 2013 México) oli Colombia kirjanik. Eesti keeles on temalt ilmunud "Vana kaubaauriku viimane reis" (tõlkija Mare Vega Salamanca; Eesti Raamat 2009). Selle teose on Mutis pühendanud oma heale sõbrale Gabriel García Márquezele. 1989 Prix Médicis 2001 Miguel de Cervantese auhind 2002 Neustadti preemia Koduleht
Grotesk (kirjandus)

Grotesk (itaalia keeles grottesco < grotta 'koobas, grott') on kummastav kirjutamisviis, mis põimib ja ühendab ühendamatuid – koomilist ja jubedat, tõelist ja fantastilist, ülevat ja madalat, inimlikku ja ebainimlikku – ning osutab inimloomusse ja maailmaellu kätketud kohutavate deformatsioonide võimalustele. Groteski sugemeid võib leida juba vanadest kirjandustest. Erilist tähelepanu pälvis see renessansis, mil nähtus sai ka nimetuse. Nimelt leiti väljakaevamistel hilisrooma perioodi kuuluvate paleede, termide, grottide seintelt veidraid ornamente, milles põimusid taime-, looma- ja inimkujutised. Termin sai eriti populaarseks Victor Hugo draama "Cromwell" (1827) eessõna kaudu: "Groteski leidub kõikjal; ühest küljest tähistab ta värdjalikku ja kohutavat, teisest küljest – koomilist ja naljakat." Grotesk purustab reaalse maailma struktuuri ja loob uue, ühtaegu soerdliku ja tõese. Groteskset kujutamisviisi on kasutanud Ernst Theodor Amadeus Hoffmann, Edgar Allan Poe, Mark Twain, Franz Kafka, Mihhail Bulgakov, ekspressionistid, sürrealistid ja absurdistid; eesti kirjanikest Friedebert Tuglas, August Gailit, Albert Kivikas, Arvo Valton, Enn Vetemaa, Ilmar Laaban, Andres Ehin ja Juhan Viiding. Harald Peep, "Grotesk ja kirjanduslik kujund" – Looming 1972, nr 7, lk 1186–93; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis; ilmunud ka H. Peebu raamatus "Tähtraamat", Eesti Raamat, Tallinn 1978, lk 46–59 Vytautas Kubilius, "Grotesk kui traagiline naer". Leedukeelsest käsikirjast tõlkinud Mihkel Loodus – Keel ja Kirjandus 1973, nr 8, lk 449–456 Pärt Lias, "Groteski poeetikast" – Keel ja Kirjandus 1974, nr 7, lk 385–394; ilmunud ka P. Liase raamatus "Sulailmast uutmiseni", Eesti Raamat, Tallinn 1990, lk 3–22 ja viited lk 271–272 Mart Mäger, "Mängumees ja tagaaetav. Koomika ja grotesk Jüri Üdis" – Looming 1976, nr 1, lk 141–159; ilmunud ka M. Mägra raamatus "Luule ja lugeja. Artikleid, arvustusi, esseid", Eesti Raamat, Tallinn 1979, lk 203–235 ja viited lk 279 Mihhail Bahtin, "François Rabelais' looming ja keskaja ning renessansi rahvakultuur" (väljavõtteid; grotesksest realismist ja grotesksest kujundist). Tõlkinud Linnart Mäll – M. Bahtini kogumikus "Valitud töid", Eesti Raamat, Tallinn 1987, lk 185–211 Rein Tootmaa, "V. Vahingu ja A. Valtoni groteskistruktuurid" – Looming 1983, nr 5, lk 685–700
Ruba

Ruba on küla (vidējciems) Lätis Salduse piirkonnas. Ruba valla halduskeskus. Asula tekkis 1894. aastal, mil Reņģe mõisa (Rengen) juurde rajati vana Liepāja-Jelgava raudteetrassi äärde jaam. Reņģe mõisas asub põhikool, lisaks on seal erivajadustega laste internaatkool. Aastal 2005 oli Rubas 330 elanikku. Aastal 2022 oli elanikke 222. Vietvārdu datubāze
Jetty Paerl

Jetty Paerl (kodanikunimi Henriette Nanette Paerl; 27. mai 1921 Amsterdam – 22. august 2013 Amstelveen) oli Hollandi laulja. Jetty Paerl esindas lauluga "De vogels van Holland" Hollandit esimesel Eurovisiooni lauluvõistlusel, mis toimus Luganos 1956. aastal. Samal aastal esindas Hollandit ka teine laulja, Corry Brokken. Kumbki neist sel aastal esikohta ei saavutanud.
Alexander (Tartu piiskop)

Alexander (surnud 18. veebruaril 1268) oli teine nimeliselt teadaolev Tartu piiskop. Allikad mainivad teda esimest korda 1263). Pole teada, kas ta oli esimese piiskopi Hermanni otsene ametijärglane (1249, 1254 ja 1259 piiskoppi küll mainitakse, ent ei nimetata; mõned allikad nimetavad Hermann I ametijärglasena Bernhard I). Ta hukkus Rakvere lahingus maale tunginud venelaste vastu Viru-Nigula lähedal.
Vello Janson

Vello Janson (sündinud 14. jaanuaril 1948 Pärnus) on eesti näitleja. Ta lõpetas aastal 1965 Pärnu õhtukeskkooli ja aastal 1972 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (5.lend). Ta töötas aastatel 1972–1980 Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris ja aastast 1980 Vanalinnastuudios, hiljem vabakutseline (osalenud muu hulgas Vana Baskini Teatri lavastustes, olnud 2009. aastal Teater :D asutajaliige ja lavastaja). Ta on mänginud telelavastustes ("Plekkmehed", 1984) ja filmis "Indrek", aga ka teledraamasarjades ("Kalevipojad" ja "Pilvede all") ja ETV komöödiasarjas "ENSV". 1973 Jerzy Broszkiewicz "Kuuenda raamatu lõpp" (Johannes IV) 1973 Leonid Žuhhovitski "Orpheus" (Richard Tiškov) 1974 Mark Twain/Rudolf Allabert/Arne Oit "Tom Sawyeri seiklused" (Joe Harper) 1975 N. Richard Nash "Vihmameister" (Jim) 1976 Max Frisch "Biedermann ja tulesüütajad" (Schmitz) 1980 Mati Unt/Kalju Komissarov/Olav Ehala "Johnny" (Giordano Bruno) 1981 Pierre Chenot "Kes aevastas?" (Maréchal) 1981 Friedrich Dürrenmatt "Füüsikud" (Beutler) 1982 Aleksandr Suhhovo-Kobõlin "Toimik" (Šilo) 1983 John Patrick "Grupipilt" (Lachie) 1984 Daniel Katz "Kolme peaga Buddha" (kindral Baraban) 1984 Jean Anouilh "Tuuleiil" (Machetu) 1985 Claude Magnier "Unerohi" (Robert Giraux) 1987 Nikolai Gogol "Revident" (Ljapkin-Tjapkin) 1988 Ferenc Molnár "Mäng lossis" (Almady) 1988 Joseph Kesselring "Hapu vein ja sinihape" (Harper) 1990 Félicien Marceau "Presidendi sõber" (Marichal) 1991 Jules Romains "Knock ehk Meditsiini triumf" (Monsquet) 1991 Hugo Raudsepp "Ameerika Kristus" (Villem) 1992 Jean Anouilh "Orkester" (klaver) 1992 Slawomir Mrožek "Küürakas" (Küürakas) 1993 Alejandro Casona "Kolmas sõna" (Roldān) 1993 Arthur Schnitzler "Ringmäng" (Krahv) 1996 Norm Foster "Valed" (Rudy) 1997 Ray Cooney "Raharalli" (Bill) Ta oli aastatel 1976–1984 abielus Ene Järvisega. http://kroonika.ee/eesti/D386/[alaline kõdulink] Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn 2000
Cloud Peak

Cloud Peak on mägi Ameerika Ühendriikides Wyomingi osariigis, Big Horni mägede kõrgeim tipp. Selle kõrgus on 4013 meetrit (13 167 jalga). Asub Johnsoni ja Big Horni maakonna territooriumil ning mägi on mõlema maakonna kõrgeimaks kohaks. Cloud Peak paikneb 189 000 aakri (765 km²) suurusel Cloud Peaki ürgloodusealal, mis omakorda asub Bighorni metsakaitsealal. "Cloud Peak". Peakbagger.com. Vaadatud 23. september 2013.
Johnsoni maakond (Wyoming)

Johnsoni maakond (Johnson County) on maakond USA-s Wyomingi osariigi põhjaosas. Geograafilised koordinaadid on 44° 3′ N, 106° 35′ W Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Buffalo. Maakonna pindala on 10 813 km², millest 21 km² moodustab veepindala. Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 8569. Aastal 2000 oli elanike arv 7075. Sheridani maakond (põhjas) Campbelli maakond (idas) Converse'i maakond (kagus) Natrona maakond (lõunas) Washakie maakond (läänes) Big Horni maakond (loodes) Johnsoni maakond moodustati 8. detsembril 1875 Albany, Carboni ja Sweetwateri maakonna osadest. Algul oli maakonna nimi Pease'i maakond. 1879. aastal nimetati see Johnsoni maakonnaks. Big Horni metsakaitseala (osa) Johnsoni maakonna koduleht (inglise keeles)
Maskulinism

Maskulinism ehk meesõiguslus on feministliku liikumise tulemusena tekkinud ideoloogiline vool, mis propageerib sarnaselt naise rolli ümberhindamisega ühiskonnas ka meeste rolli ümberhindamist. Maskulinismi seisukohalt on feministlik liikumine, kus käsitletakse vaid naiste muresid ja nähakse mehi tihti süüdlastena neis, ühekülgne ning ka meeste suhtes omakorda ebavõrdsust tekitav. Maskulinism toetab sugude võrdõiguslikkuse ideed, kuid püüab välja pakkuda komplekssemaid lahendusi, saavutamaks uut, kaasaja nõuetele vastavat soorollide mudelit, vältimaks sugudevahelist vaenu või vastulainena meeste diskrimineerimist.
Moreenküngas

Moreenküngas on mandrijää sulamisel tekkinud moreenist koosnev küngas. Eestis leidub moreenkünkaid eriti Haanja, Otepää ja Karula kõrgustikul, mujal on neid vähe. kuppelmaastik mõhn oos
Cloud Peaki ürgloodusala

Cloud Peaki ürgloodusala (Cloud Peak Wilderness) asub Ameerika Ühendriikides Kesk-Wyomingi põhjaosas ja on 189 039 aakrit (765,01 km²) suur. Paikneb täielikult Bighorni metsakaitsealal. Ürgloodusala loodi 1984. aastal Big Horni mägede kaitseks. Ürgloodusalal paikneb Bighorni mägede kõrgemad tipud: Cloud Peak ja Black Tooth Mountain. USA ürgloodusaladel ei ole lubatud liikuda mootor- või mehhaniseeritud sõidukitega, kaasa arvatud jalgrattaga. Kuigi telkimine ja kalastamine on lubatud vastava loaga, ei ole 1964. aasta aktiga lubatud ehitatud teid ega ehitisi ning ei ole lubatud teha metsaraiet ega kaevandamist. Ürgloodusaladel, metsakaitsealadel ja Maahaldusbüroo aladel on lubatud jahipidamine jahihooajal. "Cloud Peak Wilderness". Wilderness.net. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. oktoober 2012. Vaadatud 23. september 2013.
Kristel Leesmend

Kristel Leesmend (sündinud 30. augustil 1968 Tallinnas) on eesti näitleja. Ta lõpetas aastal 1986 Tallinna 56. Keskkooli ja aastal 1992 Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri 15. lennu. Ta töötas aastatel 1986–1987 lasteaiakasvatajana ja aastatel 1987–1988 Vanalinnastuudios kostümeerijana. Aastast 1992 on ta olnud vabakutseline näitleja. Tema elukaaslane oli Ivo Uukkivi, neil on ühine tütar Ulrika Brett (sündinud aastal 1995). 1990 Mati Unt "Keiser Nero eraelu" (Octavia), Ugalas 1992 Fjodor Dostojevski/Katri Kaasik-Aaslav "Valged ööd" (Nastenka), Ugalas ja Von Krahli Teatris 1993 Peeter Jalakas "Imelikud inglid" (Miranda), Von Krahli Teatris 1993 Ervin Õunapuu/Toomas Saarepera "Sannikovi maa" (astronoom Zeeberg), Von Krahli Teatris 1993 Paul-Eerik Rummo "Valguse põik" (tütar), Ugalas 1994 Bertolt Brecht "Härra Puntila ja tema sulane Matti" (Eva), Draamateatris 1994 Tammsaare/Katri Kaasik-Aaslav "Noored hinged" (Hilda), lavakunstikateedris 1995 Henrik Ibsen "Nukumaja ehk Norbert" (juriskonsult Krogstad), Draamateatris 1996 Tankred Dorst "Härra Paul" (Anita), Draamateatris 1997 Friedrich Schiller "Maria Stuart" (Elisabeth I), Ugalas 1997 Ülo Päevad (Helgi) TV 1 Eesti teatri biograafiline leksikon Tallinn 2000