laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
1995. aasta Balti tsooniturniir males

1995. aasta Balti tsooniturniir males (inglise keeles Baltic Zonal Tournament 1995) oli 1995. aastal Riias peetud Balti tsooniturniir, FIDE MM-võistluste kvalifikatsioonivõistlus males. Märtsis 1995. aastal Riias toimunud 14 osavõtjaga Balti tsooniturniirist võttis osa kolme riigi (Eesti, Läti, Leedu) maleparemik. 1. Lembit Oll 10 punkti, 2.–3. Jaan Ehlvest ja Šarūnas Šulskis 9 p, 4. Daniels Fridmans 7,5 p, 5.–7. Edvīns Ķeņģis, Igors Rausis ja Kęstutis Kaunas 7 p, 8. Kaido Külaots 6,5 p, 9. Normunds Miezis 5,5 p, 10.–11. Andrejs Sokolovs ja Olav Sepp 5 p. Suurmeister Mihhail Rõtšagov jagas 4,5 punktiga 12. kohta. Jaan Ehlvest Šarūnas Šulskis Daniels Fridmans Edvīns Ķeņģis Detsembris 1997 Groningenis alanud 100 osavõtjaga FIDE maailmameistrivõistlustele kvalifitseerus Balti tsooniturniiri esikolmik – suurmeistrid Lembit Oll (Eesti), Jaan Ehlvest (Eesti) ja Šarūnas Šulskis (Leedu). Riga zt 1995. 365chess.com
Velõki Mostõ

Velõki Mostõ (ukraina Великі Мости, poola Mosty Wielkie) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Tšervonohradi rajoonis. Velõki Mostõ asub Sokalist umbes 28 km lõunaedelas ja Lvivist ligikaudu 46 km põhjas. Asulat on esmamainitud 1472. aastal. Magdeburgi linnaõigused sai Velõki Mostõ 1549. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Velõki Mostõ elanikest ukrainlasi 97,59%, venelasi 1,27%, poolakaid 0,81% ja valgevenelasi 0,20%. Історія м. Великі Мости Великомостівська міська рада Львівської області Сокальського району Національний склад міст Datatowel.in.ua
Eesti Superkarikas 2012

Eesti Superkarikas 2012 oli 17. Eesti Superkarikafinaal, kus mängisid möödunud hooaja Meistriliiga ja Eesti karika võitjad. Mäng peeti Tallinnas Sportland Arenal, ning mängisid Meistriliiga 2011 võitja Tallinna FC Flora ja Eesti karikas 2011 finalist Narva JK Trans. FC Flora tegi mullu kodusel rindel puhta töö, alistades hooaja alguses Superkarika mängus FC Levadia, seejärel karikafinaalis Narva Transi ning novembris krooniti rohesärgid ka Eesti meistriks. Millises hoos on Flora uue hooaja künnisel, näeb juba teisipäeval. Narva Trans lõpetas mullu Meistriliiga 3. kohaga, kuid karikasarjas jõuti finaali ning seeläbi teeniti ka õigus mängida Superkarikale. Piirilinna klubiga on liitunud mitmed uued pallurid, kelle tasemest saab aimu juba teisipäeval. Mullu ka karfikafinaalis Transi võitnud Flora asus mängu juhtima 11. minutil, kui Karl Mööl sai kiirrünnakul söödu karistusala kaare juurde ja lõi palli vasaku jalaga alla nurka. 20 minutit hiljem tegi Siim Luts Markus Jürgensoni söödust seisuks 2:0 ja kesiselt tegutsenud narvalased olid sisuliselt murtud. Ehkki Transil tekkis teisel poolajal mitu võimalust, siis Aleksei Belovi 74. ja Markus Jürgensoni 91. minuti tabamused kinnitasid narvalaste kirstu kaane kindlalt. Nii Belovi kui Mööli jaoks olid need esimesed väravad Flora esindusmeeskonna eest. Tallinna FC Flora v Narva JK Trans Meistriliiga 2012 Eesti karikas 2011/12 Sportland Arena valmistub hooaja esimeseks tiitliheitluseks 2012. aasta Superkarikas kuulub Florale Superkarikas Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel
Tšelesta

Tšelesta (itaalia keeles celesta) on harmooniumikujuline klahvistiku ja haamermehhanismiga muusikariist. Kellukesetaolise heli tekitab vildiga kaetud haamri löök vastu metallplaati. Ulatus c1 – c5.
Rõuge linnamägi

Rõuge linnamägi asub Rõuge vallas Tindi külas, Võru linnast umbes 16 km edelas, Rõuge aleviku lähistel. Liinjärve ja Ööbikuoru vahelise seljaku läänepoolsel otsal asus muinasajal neemiklinnuse tüüpi muinaslinn. See väike neemiklinnus on olnud kasutusel ilmselt sealsamas asunud rauaaegse asula (I aastatuhande II pool) kindlustatud osana. Vaid 850 m² suuruse pindalaga linnus oli vallide ja kraaviga kindlustatud vaid ida- ja läänepoolsest otsast. Mujalt kaitsesid territooriumi järsud nõlvad ja palktara. Rõuge linnus on kogu õue ulatuses arheoloogiliselt läbi kaevatud. Linnuseõuelt on leitud savipõrandate ja kolletega majade asemeid ning sepikoda, mille jäänuste hulgas oli valamisvorme ja tiigleid. Kodu ja metsloomade luude kõrval on sealt leitud ka värtnakeder, luust naaskel, pronkspannal, haamer, nuga, mitmesuguseid ehteid ning noole- ja odaotsi. Haruldasema leiumaterjali hulka kuuluvad 8.–9. sajandist pärinevad araabia mündid. Arheoloogiamälestiseks on arvatud nii linnusekoht kui ka sellest läände jääv muistne asulakoht, kuhu on tänapäeval rajatud Rõuge muinastalu. Linnamäe juures asub ka Rõuge vaatetorn. Rõuge linnamägi kultuurimälestiste riiklikus registris AVE2008, ANTI LILLAK & HEIKI VALK, Arheoloogilised proovikaevamised Rõuge linnusel Kagu-Eestis
Kastanjetid

Kastanjetid on löökpill, mis koosneb puidust või muust materjalist plaadikestest, mida sõrmedega üksteise vastu klõpsutatakse. Levinuimas variandis on plaadikesed seestpoolt õõnsad ja ühest servast seotud nööri või kummipaelaga. Kastanjette kasutatakse mitmetes muusikatraditsioonides tantsimisel rütmi rõhutamiseks. Orkestrimuusika jaoks on arendatud välja ka variant, kus plaadikesed on kinnitatud pulgakujulise käepideme külge. Kastanjetid Barcelona muusikamuuseumis Käepidemega kastanjetid
Hans Christian Anderseni muinasjuttude loend

Hans Christian Anderseni muinasjuttude loend loetleb Hans Christian Anderseni kirjutatud kunstmuinasjutte. "Tuleraud" "Suur Klaus ja väike Klaus" "Printsess ja hernetera" "Väikese Ida lilled" "Pöial-Liisi" "Üleannetu poiss" "Teekaaslane" "Väike merineitsi" "Keisri uued rõivad" "Õnne kalossid" "Karikakar" "Vankumatu tinasõdur" "Metsluiged" "Paradiisiaed" "Lendav kohver" "Kured" "Pronkssiga" "Sõprusliit" "Roos Homerose haualt" "Une-Mati" "Roosihaldjas" "Seakarjus" "Tatar" "Ingel" "Ööbik" "Armastajapaar" "Inetu pardipoeg" "Kuusk" "Lumekuninganna" "Leedrimemm" "Sukanõel" "Kell" "Vanaema" "Haldjamägi" "Punased kingad" "Hüppajad" "Karjatüdruk ja korstnapühkija" "Taani Holger" "Tütarlaps väävlitükkidega" "Vaade Vallimäelt" "Ühest aknast Vartous" "Vana tänavalatern" "Naabrid" "Väike Tukk" "Vari" "Vana maja" "Veetilk" "Õnnelik perekond" "Lugu ühest emast" "Krae" "Lina" "Föönikslind" "Üks juhtum" "Tumm raamat" "Seal on vahe vahel" "Vana hauaplaat" "Maailma kõige kaunim roos" "Aasta ajalugu" "Kõige viimasel päeval" "Päris tõsi!" "Luigepesa" "Hea tuju" "Südamevalu" "Iga asi olgu omal kohal!" "Majahaldjas vürtspoodniku juures" "Aastatuhande pärast" "Paju all" "Viiekesi ühest kaunast" "Taevast langenud leht" "Ta oli kõlvatu inimene!" "Kõige viimane pärl" "Kaks näitsikut" "Mere kõige kaugemas otsas" "Hoiukarp" "Ib ja väike Kristine" "Tobe-Hans" "Au okkaline rada" "Juudi tüdruk" "Pudelikael" "Tarkade kivi" "Piltideta pildiraamat" "Vorstitikusupp" "Pipramehe öömüts" "Midagi" "Vana tamme viimane unenägu"
Natali

Natalja Anatoljevna Rudina (vene keeles Наталья Анатольевна Рудина; sündinud 31. märtsil 1974 Dzeržinskis) on Venemaa poplaulja, helilooja, laulukirjutaja. Tema esinejanimi on Natali (vene keeles Натали). Ta laulab sopranit. Tema eelistatuim stiil on popmuusika. Tema perakonnanimi sündimisel oli Minjajeva (vene keeles Миняева). 1980. aastast õppis ta Dzeržinski 37. keskkoolis. Sellest alates peale hakkas ta silma paistma laulude kirjutamisega. Alates 11. eluaastast puhkas ta suviti pioneerilaagrites, kus õppis muusikat ja sai esinemiskogemusi. Juba seal jõudis tema repertuaari laul "Ветер с моря дул" (eesti keeles "Tuul puhus merelt"), mis sai tema esituses väga populaarseks. 1995. aastal läks ta tööle Moskvasse. 2012. aastal valmis tema praegune suurim hitt "О, Боже, какой мужчина" (eesti keeles "Oh jumal, milline mees"). 2013. aastal otsustas ta Nikolai Baskoviga teha ka ühislaulu "Николай" (eesti keeles Nikolai). Ta on alates 1991. aastast abielus Aleksandr Rudiniga (vene keeles Александр Рудин). Neil on kolm poega.
Rahhiv

Rahhiv (ukraina Рахів, ungari Rahó, vene Рахов) on linn Ukrainas Taga-Karpaadi oblastis, Rahhivi rajooni halduskeskus. Rahhiv asub Tisza jõe ääres, Rumeenia piirist umbes 15 km kaugusel. Rahhiv on asutatud 1448. aastal. Linnaõigused sai Rahhiv 1958. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Rahhivi elanikest ukrainlasi 89,88%, ungarlasi 6,93%, venelasi 2,12%, mustlasi 0,36%, sakslasi 0,11% ja valgevenelasi 0,11. Рахів Karpaty Info Національний склад міст Datatowel.in.ua
Edificio España

Hotel Riu Plaza España on mitmeotstarbeline kõrghoone Hispaania pealinnas Madridis. Pärast viit aastat kestnud tarindustöid, 1953. aastal valminud ehitis on 117 meetrit kõrge ja sellel on 25 korrust. Hoone asub Plaza de España väljaku ääres.  Edificio España – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Torre de Madrid

Torre de Madrid on mitmeotstarbeline kõrghoone Hispaania pealinnas Madridis. Pärast kolm aastat kestnud tarindustöid 1957. aastal valminud ehitis on 142 meetrit kõrge ja sellel on 37 korrust. Hoone asub Plaza de España väljaku ääres.  Torre de Madrid – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Plaza de España

Plaza de España on populaarne väljak Hispaanias Madridi kesklinnas kuningliku palee lähedal. Väljakul lõpeb Gran Vía tänav.  Plaza de España – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ajakiri Naisele

Ajakiri Naisele oli Saksa okupatsiooni ajal 1943–1944 Eestis ilmunud naistele mõeldud väljaanne. Ajakiri esitas naiste seisukohti avalikult elule, sotsiaalprobleemidele, majandusele ja kultuurile, käsitledes ka kodumajanduse ja pereelu küsimusi ning jagades praktilisi nõuandeid. Sisus oli suur osatähtsus kultuuril, eriti kirjandusel. Seda jõudis ilmuda 10 numbrit. Ajakirja kirjastaja oli Eesti Ajaleht. Vastutav toimetaja Mall Jürma. Ajakirja tiraaž oli 30 000 ning üks eksemplar maksis 50 penni. Peil, Mirjam, Ajakiri Naisele 1943–1944. Üks taastamiskatse. Tallinna Pedagoogikaülikooli toimetised, A10. Tallinn: 1998
Maalinn

Maalinn on eestlaste ringvall-linnuste rahvapärane nimetus Saaremaal, Muhus ja mujal Lääne-Eestis. Nimetus tuleneb seosest selle piirkonna maaga. Maalinn oli ühtlasi piirkonna keskuseks. Maalinnad ehitati tavaliselt madalale kühmule või ka tasasele maale kokkukuhjatud ringvallile. Arheoloogias kasutatakse maalinna nimetust ka kindlat tüüpi ringvalliga linnuste või linnamägede puhul. Eesti linnuste loend Maalinna soosaar Friedrich Kruse: Necrolivonica., Dorpat 1842, (Tab. 62., Bauerberge (Ma-lin) auf den Inseln Mohne und Ösel, Pilt)
Mantelkorsten

Mantelkorsten on korsten, mis mantlina ühtlaselt allapoole laienedes katab täielikult küttekolde ja sageli ka kogu köögiruumi (sel puhul räägitakse mantelkorsten-köögist). Mantelkorsten oli iseloomulik keskajale, seda leidus Eestiski mõisates, kiriklates, postijaamades ja jõukamates linnamajades. 19. sajandi alguses hakati kõikjal mantelkorstnaid moodsamatega asendama, praeguseks on enamik neist välja lõhutud või ruumid põhjalikult ümber ehitatud. Siiski on mantelkorstnaid säilinud ja taastatud üle Eesti. Tartus võib avalikes hoonetes näha mantelkorstnat näiteks Tampere majas Jaani tänaval, nn Arensi majas Laial tänaval ning Tartu Mänguasjamuuseumis. Mantelkorstnad on alles ka näiteks Põlvamaal Orava vallas mõisa teenijatemajas, Vana-Kuuste mõisas, Väimela mõisa teenijatemajas ja Kambja kihelkonnakooli ajaloolises hoones. Restaureeritud Saue mõis Harjumaal on üks väheseid paiku Eestis, kus saab näha mantelkorstna kasutamist koos lahtise koldega pliidiga. Maris S. Kaasik, Urmas Paidre "Võrus paljastus arhitektuuriharuldus – mantelkorsten" Lounaleht.ee, 13.12.2007 (vaadatud 15.03.2011)
Zohrab Mnatshakanjan

Zohrab Mnatshakanjan (armeenia keeles Զոհրաբ Հրաչիկի Մնացականյան; sündinud 20. märtsil 1966 Jerevanis) on Armeenia diplomaat ja poliitik, Armeenia välisminister (2018–2020). Ta lõpetas 1990. aastal Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi; 1989. aastal stažeeris Nõukogude Liidu saatkonnas USA-s. 1991. aastal kaitses ta Manchesteri Ülikooli politoloogia teaduskonnas Lääne-Euroopa poliitika magistri väitekirja ja sai magistrikraadi. Aastatel 1991–1993 oli ta Armeenia välisministeeriumi Euroopa osakonna kolmas, seejärel teine ​​sekretär. Aastatel 1993–1997 oli ta Suurbritannia Armeenia saatkonna teine, seejärel esimene sekretär, olles samal ajal (1995–1997) Vatikanis asuva Armeenia saatkonna esimene sekretär (resideerides Londonis). 1997. aastal oli ta lühikest aega Armeenia peaministri assistent. 1997. aastast oli ta Armeenia välisministeeriumi töötaja: esimese Euroopa osakonna juhataja, 1998. aastast Euroopa osakonna juhataja. Aastatel 1999–2002 oli ta Armeenia presidendi kantselei välissuhete osakonna juhataja. Aastatel 2002–2008 oli ta Armeenia alaline esindaja ÜRO Genfi kontoris ja teistes rahvusvahelistes organisatsioonides (Genf, Šveits). Samal ajal oli ta Armeenia Vabariigi erakorraline ja täievoliline suursaadik Šveitsis. Aastatel 2008–2011 oli ta Armeenia Vabariigi alaline esindaja Euroopa Nõukogus (Strasbourg, Prantsusmaa). Septembrist 2011 kuni 2014. aastani oli ta Armeenia välisministri asetäitja. Aastatel 2014–2018 oli ta Armeenia alaline esindaja ÜRO-s. 12. mail 2018 määrati Mnatshakanjan Armeenia välisministriks. Sel ametikohal oli ta kuni 16. novembrini 2020. Mnatshakanjan on saanud Armeenia presidendilt (eluaegse) erakorralise ja täievolilise suursaadiku diplomaatilise teenistusastme. Ta on abielus ja tal on kaks poega. Ta valdab vene, inglise ja prantsuse keelt.
Gran Vía

Gran Vía on Madridi üks peatänavaid, mis lähtub Calle de Alcalá tänavalt ja suundub Plaza de España väljakule. Tänava pikkus on 1,3 kilomeetrit.  Gran Vía – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Sojoodid

Sojoodid on rahvas, kes elavad põhiliselt Oka rajoonis Burjaadi vabariigis Venemaal. 2010. aasta seisuga elas Venemaa Föderatsioonis 3608 sojooti. Nende emakeeleks oli nüüdseks surnud Turgi keelkonda kuulunud keel, millel oli sarnasusi tõva keelega. Tänapäeval on aga avaldatud sojoodi keele õpikuid ja seda õpetatakse mõnedes koolides, kuigi suurem osa sojoote kõneleb burjaadi keelt.
Madridi kuninglik palee

Madridi kuninglik palee (hispaania keeles Palacio Real de Madrid) on Hispaania kuningliku perekonna ametlik residents kuningriigi pealinnas Madridis. Kompleksi, mis on üks Euroopa suurimaid, kasutatakse tänapäeval enamasti vaid riigiürituste tarvis. Palees on 3418 ruumi ning 135 000 m² põrandapinda. Sellega on see pindalalt suuruselt teine ametiresidents Euroopas Apostliku palee järel Vatikanis. 9. sajandil lasi Córdoba emiir ehitada sinna paika kindluse, mida hilisematel sajanditel laiendati. Linnus hävis tules 24. detsembri 1734 ja seejärel püstitati aastail 1738–1755 selle asemele uus palee.  Madridi kuninglik palee – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Nõiavits

Nõiavits ehk pilda (ka võluvits) on hargi- või kaarekujuline puuoks (ka sellekujuline metallist ese), mida kasutatakse näiteks veesoonte leidmiseks. Nõiavits lõigatakse kasvavast kaheharulisest puust, selle abil otsitakse maa sees paiknevaid metallesemeid, maaki, veesooni vms, samuti ehituseks sobivaid kohti. Leiukohas hakkab horisontaalselt käes hoitava vitsa vaba ots allapoole kalduma. Kuna nõiavits reageerib vaid väheste inimeste käes, on seda peetud üleloomulikuks, nõiduse jõul töötavaks esemeks. Nõiavitsa tunti juba muistses Hiinas 7–8 tuhat aastat tagasi. Tuntud oli ka Antiik-Kreekas. Maaki otsiti nõiavitsa abil kogu keskaegses Euroopas. Eestis valmistati nõiavits enamasti pajust või sarapuust, seda kasutasid peamiselt kaevutargad ja kaevumeistrid veel 19. sajandil. Rahvauskumustes arvati nõiavitsaga leidvat rahaauku, rahapada jms. 20. sajandi II poolest on teadlased kogu maailmas, sealhulgas ka Eestis, hakanud uurima nõiavitsa biofüüsikalist efekti radiesteesiat ehk biolokatsiooni.[viide?] Vitste asemel kasutatakse traadist raame, L-kujulisi pöörleid (pöörlevad peos maasoonte mõjul) ja pendlit. Radiesteesia olemusel pole praegu veel piisavat teaduslikku seletust. Kuigi nõiavitsa tulemuslikkust on kontrollitud oludes korduvalt testitud, pole tuvastatud, et see oleks tõhusam meetod kui juhuslik oletamine. Aastatel 1964–2015 pakkus James Randi rahalist auhinda (algul 1000 dollarit, hiljem 10 000 ja viimaks miljon dollarit) neile, kes suudavad üleloomulikke võimeid, muuhulgas ka nõiavitsa edukat kasutamist näidata, kuid keegi pole selle praktilist toimivust tõestada suutnud. Eesti keele seletav sõnaraamat [1] vaadatud 12.05.2020] Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 186 Radford, Benjamin (17. mai 2013). "Dowsing: The Pseudoscience of Water Witching". livescience.com. Vaadatud 22. novembril 2022. Kjørstad, Elise (2. veebruar 2022). "Is it really possible to find water with dowsing rods?". Sciencenorway. Vaadatud 22. novembril 2022. Eesti Mütoloogia, Vikitekstid Nõiavits ja veesoon, Andres Soolo
Dansker

Dansker on keskaja arhitektuuris kaitsemüüri välisküljelt välja ulatuv väike nelinurkne ehitis. Danskerit kasutati käimlana. Toompea lossi dansker on kujutatud 1930. aasta 2-kroonise hõberaha reversi esiplaanil. Vao vasallilinnuse danskeri vaade Toompea lossi dansker
Vladimir Ljahhov (kosmonaut)

Vladimir Ljahhov (vene Владимир Афанасьевич Ляхов; ukraina Володимир Панасович Ляхов; 20. juuli 1941 Antratsõt, Ukraina NSV – 19. aprill 2018 Astrahan) oli Nõukogude Liidu kosmonaut. Ljahhov lõpetas 1964. aastal kõrgema sõjalennuväekooli Harkivis. 7. mail 1967 valiti ta kosmonaudiks. Ta osales kolmel kosmoselennul ja oli missioonide Sojuz 32/Sojuz 34 1979, Sojuz T-9 1983 ja Sojuz TM-6 1988 komandör. Oma esimesel kosmoselennul püstitas ta 175 päevaga kosmosesviibimise rekordi. Kokku viibis ta kosmoses 333 päeva, 7 tundi ja 47 minutit. 1979. aastal sai ta NSV Liidu kosmoselenduri aunimetuse. Ljahhov oli abielus ja tal oli kaks last. Nõukogude Liidu kangelane (1979 ja 1983) Oktoobrirevolutsiooni orden (1988) Afganistani RV kangelane
Keskkõrgendik

Keskkõrgendik on loode–kagu-sihiline aluspõhjakõrgendik Kadrioru ja Lilleküla vahel Tallinnas. Kõrgendiku pikkus on 5–6 km, laius 0,5–1,5 km, kõrgus loodes ja põhjas valdavalt 8–12 meetrit üle merepinna, kuid Toompeal 44 meetrit ja Tõnismäel 27 meetrit üle merepinna. Kõrgendik koosneb Kambriumi liivakividest, aleuroliitidest ja savidest. Keskkõrgendiku edelanõlv on lauge, kirdenõlv järsk, kohati astanguline. Keskkõrgendiku loodeosas asub Hundipea mägi ja Sitsi mägi. Hundipea mägi Sitsi mägi Tõnismägi Jaan Tamm, toim (2004). Tallinna entsüklopeedia. Kd 1. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 197. ISBN 9985-70-168-2.
Cháris Georgiádis

Cháris Georgiádis (kreeka keeles Χάρης Γεωργιάδης; sündinud 9. aprillil 1972 Nikosias) on kreeka rahvusest Küprose majandusteadlane ja poliitik. Ta oli 28. veebruarist 2013 kuni 2. detsembrini 2019 Küprose rahandusminister. Ta on õppinud Readingi Ülikoolis majandust ja rahvusvahelisi suhteid. Ta on 28. veebruarist 2013 kuni 2. detsembrini 2019 Küprose rahandusminister.
Aleksei Leonov

Aleksei Leonov (vene keeles Алексей Архипович Леонов; 30. mai 1934 Listvjanka, Kemerovo oblast – 11. oktoober 2019 Moskva) oli Nõukogude Liidu kosmonaut. Ta oli esimene inimene, kes väljus kosmoselaevast avakosmosesse. Leonov startis kosmoselaeva Voshod-2 pardal koos Pavel Beljajeviga 18. märtsil 1965 Bajkongõri kosmodroomilt. Lend kestis 26 tundi ja 2 minutit. Lennu ajal väljus ta skafandris Berkut avakosmosesse ning viibis seal 12 mintutit ja 9 sekundit. Teise kosmoselennu sooritas ta 1975. aastal Sojuz-19 pardal. 15. juulil startinud lend kestis 5 päeva, 22 tundi ja 30 minutit. 1965. aastal sai ta NSV Liidu kosmoselenduri aunimetuse. 1975 sai ta lennuväe kindralmajori auastme. Leonov oli abielus ja tal oli kaks last. Nõukogude Liidu kangelane (1965 ja 1975) Sõpruse orden (Venemaa) (2011)
Hundipea mägi

Hundipea mägi on Keskkõrgendiku loodepoolne ots Põhja-Tallinnas Karjamaa asumis Hundipea allasumis Tööstuse tänavast mere pool, Lume ja Nõlva tänava piirkonnas. Hundipea mäe absoluutne kõrgus on 7–12 meetrit üle merepinna. Mägi on kujunenud Limneamere murrutusel arvatavasti 2500–4000 aastat tagasi. Hundipea poolsaar Keskkõrgendik Jaan Tamm, toim (2004). Tallinna entsüklopeedia. Kd 1. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 130. ISBN 9985-70-168-2.
Skalat

Skalat (ukraina Скалат, poola Skałat) on linn Ukrainas Ternopili oblastis Pidvolotšõski rajoonis. Skalat asub Ternopilist umbes 31 km idakagus. Skalati on esmamainitud 1512. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1600. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Skalati elanikest ukrainlasi 94,09%, poolakaid 4,65% ja venelasi 0,99%. Скалат Мой штетл Національний склад міст Datatowel.in.ua
Hundipea poolsaar

Hundipea poolsaar on poolsaar Põhja-Tallinnas, Tallinna lahe ääres Karjamaa asumi Hundipea allasumis, Lahesuu sadama ja Miinisadama vahel. Rannajoonel paikneb Hundipea sadam ja osa Lahesuu sadamast. Poolsaare lõunapiiriks on Keskkõrgendik koos Hundipea ja Sitsi mäega, põhjatipp on Hundipea neem. Hundipea poolsaare esialgne teadaolev nimi oli Sudenpäh. Poolsaart on esmamainitud 1374. aastal (Zedenpeyke). 1421. aastal oli kasutusel nimekuju Zuddenpe. 18. ja 19. sajandi vahetusel rajati poolsaare idarannikule esimesed rannakindlustused (patarei). Krimmi sõja ajal ehitati Hundipea poolsaarele uus patarei, kuhu paigaldati süüterakettrelvad, mida peale Maarjamäel oleva patarei mujal Vene riigi Läänemere-kaitses tollal ei kasutatud. 20. sajandi algul rajati Peeter Suure sadama koosseisus poolsaare tippu süvendus- ja hooldelaevastiku sadam (tänapäeva Hundipea sadam). Hundipea mägi Hundipea neem Hundipea sadam Jaan Tamm, toim (2004). Tallinna entsüklopeedia. Kd 1. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 130. ISBN 9985-70-168-2. Tiina Kala, toim (2019). Tallinna ajalugu. Kd 3. Tallinn: Tallinna Linnaarhiiv. Lk 115. ISBN 978-9949-7352-3-5. Tiina Kala, toim (2019). Tallinna ajalugu. Kd 3. Tallinn: Tallinna Linnaarhiiv. Lk 120. ISBN 978-9949-7352-3-5. Tiina Kala, toim (2019). Tallinna ajalugu. Kd 3. Tallinn: Tallinna Linnaarhiiv. Lk 122. ISBN 978-9949-7352-3-5.
Kanepiplokk

Kanepiplokk ehk kanepibetoonplokk on kanepibetoonist valmistatud ehitusplokk. Kanepibetoonsegu ehk kanepibetoon on kergsegu, mis saadakse kanepiluude segamisel sideainega. Selle tootmisprotsess tugineb täielikult taastuvale looduslikule ressursile, seetõttu tekib tootmises väga vähe heitgaase. Majad, mille ehitamisel on kasutatud kanepibetooni, on ökonoomsemad ja parema sisekliimaga. Kanepibetooni toodetakse lubjast, veest ning kanepiluudest. Saadud segu valatakse vormi, kus algab kivistumine. Mõne aja möödudes eemaldatakse vormid ja plokid asetatakse õhu kätte kuivama. Põhiline kasutusala on soojusisolatsioon. Kuna kanepiploki puhul on tegu mittekandva betooniseguga, ei saa maja ainult nendest ehitada. Kanepiplokk on väga hea soojusisolatsiooni võimega. Oma suure soojusmahtuvuse tõttu suudab kanepiplokk päeval saadava soojusenergia endas salvestada, et sellega öösel sisekliimat reguleerida. Kanepiplokil on negatiivne süsinikujalajälg, mis muudab selle tootmise ja kasutamise keskkonnasõbralikuks. Kanepiplokki saab kasutada ainult isolatsioonivahendina. Oma madala surve- ja paindetugevuse tõttu ei sobi see maja kandekonstruktsioonina. Plokkide mõõtmete tõttu võib juhtuda, et põrandapinda jääb plaanitavast vähemaks. Kanepiplokkide tegemiseks on vaja toorainet kanepit, mis on paljudes riikides illegaalne. Isegi, kui on võimalik toorainet saada ja plokke toota, kaasneb ehitusega tavapärasest rohkem paberimajandust. Negatiivne süsinikujalajälg Tootmiskulude vähenemine (ehitamine võtab vähem aega) Suur soojusmahtuvus Põlemiskindlus 60–120 minutit Kerged Ümbertöötatavad "Hempcrete Blocks for Construction". "Hemp blocks for naturally efficient masonry". Markus Pau. "Kanepibetoonsegude tutvustus ja katsetamine Eesti kliimas" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 9. aprill 2020.
Bobrõnets

Bobrõnets (ukraina Бобринець) on linn Ukrainas Kirovogradi oblastis, Bobrõnetsi rajooni keskus. Linn asub 53 km oblasti keskusest Kropõvnõtskõist lõunas. Asula tekkis 18. sajandil. 1828. aastal sai linnaõigused.