laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Organistrum

Organistrum (ladina sõnadest organum, üks esimesi polüfoonia vorme muusika ajaloos, ja instrumentum) oli rataslüüra varajasemaid eelkäijaid. See leiutati 10. sajandi lõpus või 11. sajandi alguses Põhja-Hispaanias. Organistrumit kasutati kirikutes ja kloostrites laulu õpetamisel ja saatmisel. Pillil oli kitarrikujuline kere ja pikk klahvidega kael. Sellel oli üks keel meloodia mängimiseks ja kaks burdoonkeelt, mis jooksid üle ühise roobi, ning suhteliselt väike ratas. Organistrumit mängiti suuruse tõttu kahekesi: üks mängijaist pööras vänta ja teine käsitses klahve. Klahvide ülespoole kiskumine oli vaevaline, seepärast sai pillil mängida ainult aeglaseid viise. Cluny kloostri abti Odot (suri aastal 942) on peetud lühikese traktaadi "Quomodo organistrum construatur" (see kirjeldab organistrumi ehitust) kirjutajaks, kuid selle autentsuses on siiski kaheldud. Scriptores ecclesiastici de musica sacra potissimum, 3 vols., ed. Martin Gerbert (St. Blaise: Typis San-Blasianis, 1784; reprint ed., Hildesheim: Olms, 1963), 1:303. Kättesaadav ka veebiaadressil http://www.chmtl.indiana.edu/tml/9th-11th/ODOORG_TEXT.html Organistrum Hispaanias (hispaania ja inglise keeles)
Energiamahukus

Energiamahukus on mis tahes tegevuse või objekti loomiseks ja käigushoidmiseks vajalik energiahulk. Energiamahukuse pöördväärtust nimetatakse energiatõhususeks. energiatõhusus ökotõhusus Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 10.07.2011) Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [2] (vaadatud 10.07.2011)
Narva juga

Narva juga (ka Narva kosk) on juga Narva jõel, Narva klindiorus. Sellelt võttis vee Narva hüdroelektrijaama (võimsus 125 MW) rajamine Jaanilinna-poolsel kaldal 1957. aastal. Narva juga on kaheharuline juga, mida poolitab Kreenholmi saar. Idapoolse joaharu laius on üle 100 meetri, astangu kõrgus on 7 meetrit ja see kujutab ühtlast järsku seina. Läänepoolse joaharu laius on 60 meetrit ja see langeb astangutega, viimase astangu kõrgus on 3,5 m. Joa astangud on nüüd enamasti kuivad. Vaid suurvee ajal lastakse jugadele liigvett, mida hüdroelektrijaam ei suuda vastu võtta. Astangutest alamal on jõgi umbes 3 kilomeetri ulatuses kärestikuline. 19. augustil 1934 läbis Arkadi Drušinin kose ujudes. Narva juga kujutab kahel korral (1933 ja 1940) ilmunud Eesti postmark (markidel tekst: Narva kosk; kunstnik Karl Triumph). Narva juga Eesti postmargil Narva juga, 1845 Narva joa idapoolne haru 1886. aastal Narva juga, 1913 Ujudes Narva kosest alla. Vaba Maa, 20. august 1934, nr. 194, lk. 3. http://www.eesti.ca/ajalooline-postmark-narva-kosk/print29527 Vahur Mägi. Narva kosk ja selle veejõu kasutamine. Eesti Loodus, jaanuar 1986 Narva kosk kohiseb rangelt valvatud uudistajatele, Pärnu Postimees, 10. mai 2011
Ülerahvastus

Mitte segi ajada ülerahvastusefektiga Ülerahvastus ehk ülerahvastatus ehk üleasustus on olukord, milles rahvastiku suurus või ealine struktuur ei võimalda selle ajajärgu sotsiaal-majanduslikes ja looduslikes tingimustes rahuldada kõigi inimeste elulisi vajadusi. Ülerahvastatuse tekkimise olulised põhjused on näiteks rahvaarvu suurenemine, loodusvarade ja tööjõunõudluse vähenemine jms. Mõnikord räägitakse ka suhtelisest ülerahvastusest. See võib ilmneda rahvastikuplahvatuse korral, kui laste ja teiste ülalpeetavate enneolematult suur osa mõnes ühiskonnas tingib madala elukvaliteedi ja elatustaseme. Arvatakse, et praegu valitseb Maal absoluutse ülerahvastuse tekke oht. Globaalprobleemid Populatsiooniplahvatus Rahvastikuplahvatus Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 10.07.2011) Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [2] (vaadatud 10.07.2011)
Kogrejärv

Kogrejärv või Kogrõjärv on mitme järve nimi: Hatiku Kogrõjärv, Põlvamaal Põlva vallas Keema Kogrõjärv, Võrumaal Sõmerpalu vallas Kodijärv, Tartumaal Kambja vallas Koigu Kogrõjärv, Valgamaal Otepää vallas Korijärve Kogrõjärv, Valgamaal Tõlliste vallas Krüüdneri Kogrejärv, Põlvamaal Valgjärve vallas Kuigli Kogrejärv, Valgamaal Karula vallas Kuulja järv, Valgamaal Hummuli vallas Kuura Kogrõjärv, Võrumaal Haanja vallas Mustjärv, Põlvamaal Kanepi vallas Mäe-Tilga Kogrõjärv, Võrumaal Haanja vallas Pautsjärv, Valgamaal Karula vallas Piigandi Kogrõjärv, Põlvamaal Kanepi vallas Saaluse Kogrõjärv, Võrumaal Haanja vallas Saarjärve Kogrõjärv, Võrumaal Antsla vallas Timpri Kogrõjärv, Võrumaal Rõuge vallas Tohvri Kogrõjärv, Valgamaal Karula vallas Tsolgo Kogrõjärv, Võrumaal Lasva vallas Tsopa järv, Võrumaal Võru vallas Tsopa Kogõrjärv, Võrumaal Võru vallas Vellavere Kogrejärv, Tartumaal Konguta vallas Väike Kodijärv, Tartumaal Kambja vallas Väikene Palojärv, Põlvamaal Kõlleste vallas Ähijärve Kogrõjärv, Valgamaal Karula vallas
Poogen (muusika)

Poogen on vahend, millega muusikainstrumendi teatud osa vastu hõõrumisel tekib vibratsioon, mille pill muudab heliks. Suurem osa poognatest on keelpillipoognad, aga poognaid kasutatakse ka mõnede teiste pillide mängimiseks. Poogen koosneb üldistatult pulgast (poognapuu), mille otste vahele on pingutatud mingi materjal, mis mängides puutub vastu keeli. Erinevates muusikakultuurides on poognad ehituselt erinevad. Mõnel pool on pulga otse vahele pingutatud üksainus nöör või pael, Lääne traditsioonis on viiuliperekonna pillidel kasutatud tavaliselt hobusejõhvide kimpu. Traditsiooniliselt on poognaid tehtud puidust, tänapäeval valmistatakse neid ka süsinikkiud- ja klaaskiudtekstiilist, mida seotakse tehisvaikudega. Poogna konn, mis hoiab jõhve, on tavaliselt tehtud eebenipuust, aga leidub ka elevandiluust ja kilpkonnakilbist valmistatud konni. Poogna metallosad võivad olla valmistatud uushõbedast, hõbedast või kullast. Viiulipoognal on jõhve tavaliselt 150–200. Suuremate pillide poognatel on tüüpiliselt rohkem jõhve. Üldiselt kasutatakse valgeid jõhve, mõnede kontrabassipoognate jaoks ka musti, nende tekitatud heli on karmim. Madalakvaliteedilistel ja odavamatel poognatel on jõhvide asemel nailonist kiud. Traditsiooniliste puust poognate valmistamise kunst ei ole 19. sajandist saadik eriti muutunud. Raffin, Jean Francois; Millant, Bernard. "L'Archet" Paris: L'Archet Éditions, 2000 ISBN 295155690X
Anton Mutt

Anton Mutt (22. juuni 1933 Tartu – 25. märts 2003) oli eesti fotograaf ja filmioperaator. Ta oli esimene Eesti operaator, kes lõpetas Moskva kinoinstituudi kino eriala. Ta töötas aastatel 1956–1990 Eesti Televisioonis filmioperaatorina. Anton Mutt 22. VI 1933 – 25. III 2003 Suri legendaarne operaator Anton Mutt
Kontsertalbum

Kontsertalbum on helisalvestiste kogumik (album), millel olev materjal (tavaliselt muusika) on salvestatud kontserdi või muu lavalise esinemise käigus. Kontsertalbum võib olla salvestatud ühel kontserdil või sisaldada salvestisi eri kontsertidelt. Tavaliselt vastandatakse seda stuudioalbumile. Kontsertalbumil olev muusika ja esitus ei ole tavaliselt nii viimistletud kui stuudioalbumil. Samuti võib see sisaldada aplausi ja muid publiku tekitatavaid helisid, esitajate kommentaare lugude vahel jne. Rolling Stone'i kõigi aegade 500 parema albumi loendis on 18 kontsertalbumit. "Live at the Apollo", James Brown (#25) "At Fillmore East", The Allman Brothers Band (#49) "At Folsom Prison" Johnny Cash (#88) "Live at the Regal", B. B. King (#141) "Alive!", Kiss (#158) "Live at Leeds", The Who (#169) "Happy Trails", Quicksilver Messenger Service (#189) "Wheels of Fire", Cream (#203) "Live/Dead", Grateful Dead (#241) "Kick Out the Jams", MC5 (#290) "MTV Unplugged in New York", Nirvana (#311) "Stop Making Sense", Talking Heads (#345) "At Newport 1960", Muddy Waters (#348) "Rust Never Sleeps", Neil Young ja Crazy Horse (#350) "Cheap Trick at Budokan", Cheap Trick (#430) "Live at the Harlem Square Club, 1963", Sam Cooke (#435) "Live in Europe", Otis Redding (#466) "Live in Cook County Jail", B. B. King (#499)
Jaama jõgi

Jaama jõgi (ka Struga jõgi) on Narva jõe vasakpoolne lisajõgi. Jaama jõgi saab alguse Agusalu soost Agusalu küla edelaservas. Voolab läbi Alutaguse valla maadel oleva Heinasoo ja Feodori soo ning suubub Narva jõkke 4 km Vasknarva külast allavoolu. Selle pikkus on 15,4 km ja valgla pindala 47,3 km². Alamjooksul on Jaama jõgi nelja kilomeetri ulatuses vana Narva jõest eraldunud looge, mille laius on umbes paarsada meetrit (kutsutakse ka Vanajõeks), millesse suubub Jaama jõe õgvendatud keskjooks (kutsutakse ka Kestsimani kraaviks). Jaama jõe alamjooksu vanajõeloogete ja Vasknarva vahele jääb omalaadne lammisoo (suurvee ajal üleujutatav soo) - Jaama luht. Jaama jõe ja Karoli oja suudmete vahele jääb Karoli märgala, mis koos Jaama luhaga jääb Alutaguse rahvusparki. Jaama jõgi keskkonnaportaalis
Noodijoonestik

Noodijoonestik on lääne muusika noodikirjas vahend muusika ülesmärkimiseks. Tänapäevane noodijoonestik koosneb viiest üksteise kohal asuvast horisontaalsest noodijoonest ja neljast noodijoonte vahele jäävast joonevahest. Noodijooni ja joonevahesid loendatakse alt üles: alumine joon on esimene noodijoon, järgneb esimene joonevahe, siis teine noodijoon, siis teine joonevahe jne. Iga joon ja joonevahe märgib erinevat alusheli. Täpsele helikõrgusele viitab noodijoonestiku alguses olev noodivõti. Noodijoonestik funktsioneerib analoogselt graafikuga matemaatikas: sellel kujutatakse helikõrgusi aja suhtes. Muusika üleskirjutamiseks asetatakse vajalikud noodikirja sümbolid noodijoonestikule. Helikõrgust väljendab sümboli vertikaalne asukoht joonestikul ning parempoolsemad noodid mängitakse ajaliselt vasakpoolsematest hiljem. Erinevalt graafikust ei ole aga nootide täpsed ajalised algused ja kestused proportsioonis sümbolite horisontaalse asendiga. See on määratud sümbolite erineva kujuga ja muusika tempoga. Helikõrguste jaoks, mis on noodijoonestiku ulatusest väljas, kasutatakse abijooni. Kahest või enamast noodijoonestikust koosnevat süsteemi tähistab akolaad ehk klamber. Tabulatuur
Soe front

Soe front on atmosfäärifront, mis tekib, kui soe õhumass liigub külma õhumassi suunas ja tõuseb üles. Sajab vihma, sageli on see hoovihm. Soe front liigub keskmise kiirusega 10 km tunnis. Selle järel tuleb soe õhumass. Ilmakaardil kujutatakse sooja fronti punase värvusega või frondi liikumise suunas osutavate mustade poolringidega. külm front oklusioonifront väheliikuv front
Külm front

Külm front on atmosfäärifront, mis tekib, kui külm õhumass liigub sooja õhumassi suunas ja soe õhk tõuseb üles külma õhu peale. Frondi liikumisega kaasneb paduvihm äiksega. Liikumise kiirus on 15–50 km/tunnis. Selle järel tuleb külm õhumass. Ilmakaardil kujutatakse külma fronti sinise värvusega või frondi liikumise suunas pööratud mustade kolmnurkadega. soe front oklusioonifront väheliikuv front
Uwe Johnson

Uwe Johnson (20. juuli 1934 – 22. veebruar 1984) oli saksa kirjanik ja tõlkija. 1971 – Georg Büchneri auhind
Keskkonnaõiglus

Mitte segi ajada mõistega keskkonnaõigus Keskkonnaõiglus (inglise keeles environmental justice) on keskkonnamõju ja ühisomandi õiglane jaotamine kõigi elanike ja elanikkonna kihtide vahel, sõltumata nende sotsiaalsest, religioossest, soolisest, etnilisest, rassilisest vm kuuluvusest. Põlvkondadevaheline õiglus Põlvkonnasisene õiglus Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 10.07.2011)
Eimear Quinn

Eimear Quinn (iiri Eimear Ní Chuinn, sündinud 18. detsembril 1972) on iiri laulja. 1995. aastal sai ta iiri vokaalansambli Anúna liikmeks. Eimear Quinn osales 1996. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "The Voice" ja Iirimaa võitis võistluse. 2005. aastal esines ta Eurovisiooni 50. aastapäeva kontserdil. 2006. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel teadustas ta Iirimaa punkte. Ta abiellus Noel Curraniga, kes oli 1997. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse produtsent. 1996 "The Voice" 1996 "Winter, Fire and Snow EP" 1997 "Ave Maria" 2001 "Through the Lens of a Tear" 2006 "Gatherings" 2007 "Oh Holy Night" Ametlik veebileht Laulu "The Voice" sõnad Intervjuu
Ullensvangi vald

Ullensvangi vald on vald Norras Vestlandi maakonnas. Ullensvangi vald piirneb põhjas Vossi ja Ulviki vallaga, kirdes Eidfjordi vallaga, kagus Vinje vallaga, lõunas Sauda ja Sulda vallaga, edelas Etne vallaga ning läänes Kvinnheradi vallaga. Loodenaaber teisel pool Hardangeri fjordi on Kvami vald. Osa vallast jääb Hardangervidda rahvuspargi alale. Nüüdsetes piirides moodustati Ullensvangi vald 2020. aastal senise Hordalandi maakonna Ullensvangi, Odda ja Jondali valla liitmise teel. Aastal 2004 elas varasemas Ullensvangi vallas 3513 inimest. Suurem osa neist elas Hardangeri fjordi ja selle harufjordide ääres, sealhulgas varasemas halduskeskuses Kinsarvikis. Ullensvangi vald on Norra suurim puuviljatootja. Eelkõige kasvatatakse seal maguskirsse ja õunu. Lofthusis peetakse igal suvel kirsifestivali ja kirsikivi kaugussülitamise võistlusi. Lofthusis peetakse Edvard Griegile pühendatud muusikafestivali. Area statistics for Norway 2020 07459: Alders- og kjønnsfordeling i kommuner, fylker og hele landets befolkning (K) 1986 - 2023
Mihhail Zadornov

Mihhail Zadornov (vene keeles Михаил Николаевич Задорнов; 21. juuli 1948 Jūrmala – 10. november 2017 Moskva) oli vene kirjanik ja humorist. Tema isa oli kirjanik Nikolai Zadornov.
Tingliku hindamise meetod

Tingliku hindamise meetod (ka tingliku väärtustamise meetod) on inimeste maksevalmidusel või aktsepteerimisvalmidusel põhinev avaliku hüvise majanduslik hindamine. Inimese makse- või aktsepteerimisvalmidust saab kindlaks teha muu hulgas küsitlusega. Nt küsitluste tulemuste alusel saab ligikaudselt teada, kui palju inimesed on nõus maksma teatud liigi elupaiga säilitamise eest või kui suur peaks olema rahaline hüvitus selle hävitamise puhul. Maksevalmidus Aktsepteerimisvalmidus Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 10.07.2011)
Reigo Ahven

Reigo Ahven (sündinud 13. märtsil 1982) on eesti trummar. Ta on tegutsenud saate "Laulukarussell" bändis. Ta on teinud muu hulgas koostööd Lauri Pihlapiga ja ansamblitega B.D.Ö., Slobodan River, Traffic, Lenna ning Code One. Ta on jazziklubi Philly Joe's üks asutajaid ja omanikke. Alates 1. septembrist 2021 on ta Tallinna Muusika- ja Balletikooli rütmimuusika loovjuht. 2018. aastal oli saate "Värvimuusika" saatejuht. Tal on kolm last: poeg Uku Oliver (2004), poeg Eke Sebastian (2015) ja tütar Yoko Maria (2019). "Laulukarussell 2010" 8. eelvoor, ERR, 28. november 2010 Reigo Ahven: tants ja trummid on üks!, Delfi.ee, 23. märts 2011
Mõškin

Mõškin (vene keeles Мышкин) on linn Venemaal Jaroslavli oblastis, Mõškini rajooni keskus. Asub Volga jõe (Rõbinski veehoidla) kaldal, Juhoti jõe, 85 km Jaroslavlist loode pool. Mõškini linnas praktiliselt puudub tööstus. See-eest asuvad linna lähedal naftajuhtmel pumbajaam ja viis Gazpromi gaasikompressioonitsehhi, milles kokku töötab umbes 800 inimest. Linnas on üle 50 kaupluse ja mõned toitlustuskohad, samuti vildivabrik. Mõškini rajoonis kasvatatakse lambaid. Mõškini peamine arenguperspektiiv on turism. Turismiarendusprogrammi alustati 1996. aastal rahvusvahelise festivaliga Мышь-96.. Linnas on hiirte muuseum (hiir on vene keeles "мышь, мышка"), vabaõhumuuseum, koduloomuuseum ja veel mitu muuseumi. Vanimate huviväärsuste seas on 1766–1837 ehitatud Nikolski kirikukompleks. Legendi kohaselt sai Mõškin nime hiirte järgi. Keegi vürst (oletatavasti Fjodor Mihhailovitš Mstislavski) heitis Volga kaldale magama ja ärkas sellest, et tema näol kõndis hiir. Alguses vürst vihastas, kuid hiljem nägi, et hiir päästis ta ligiroomava mao eest. Mõškini kohal oli asula juba vähemalt 15. sajandil, mil seda mainiti külana (hiljem slobodaana). 15.-16. sajandil kuulus see Ušatõide vürstisuguvõsale. Linnaõigused sai asula 1777. aastal, samal ajal kinnitati ka linna vapp. 19. sajandil oli linn tähtis kaubanduskeskus Peterburi varustamisel või, munade, leiva ja kangastega, samuti linakasvatusrajooni keskus. 1927. aastal muudeti linn Mõškino külaks, 1943. aastal Mõškino aleviks. 1987 taastati Mõškini nimi ja 1991 ka linnaõigused. Suurt osa selles mängis koduloouurija Vladimir Gretšuhhin, keda toetasid paljud venemaalased, teiste seas akadeemik Dmitri Lihhatšov ja laulja Bulat Okudžava. Jaroslavli oblastis on kavatsetud rajada Gretšuhhinile ja Lihhatšovile ühine mälestusmärk, mis kujutaks neid Volga kaldal vestlemas. Tõsi, sellist vestlust pole kunagi toimunud, kuna Lihhatšov pole Mõškinis iialgi käinud. Kohalikel valimistel 2009. aastal sai Mõškini linnapeaks Aleksandr Pavlovitš Lõtkin. 26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019. Краткая информация о городе Мышкине. Официальный портал Мышкинского муниципального района Mõškini koduleht
Mente et Manu

Suur teenetemedal "Mente et Manu" (ladina keeles "mõistuse ja käega") oli Tallinna Tehnikaülikooli kõrgeim autasu, mida anti väljapaistvale isikule, kel on erakordselt suuri teeneid TTÜ ees ja/või kogu Eesti riigi hariduse, teaduse ning kultuuri edendamisel. Suure teenetemedaliga "Mente et Manu" autasustatud isikud kanti TTÜ auraamatusse.. Suur teenetemedal "Mente et Manu" asutati TTÜ nõukogu otsusega 19. septembrist 1989. Esimese medali pälvis Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees Arnold Rüütel. Medal nr 2 määrati postuumselt Agu Aarnale, kolmanda medali sai rektor Boris Tamm. Kokku anti välja kuus medalit, neist kaks viimast jagati 1999. aastal. Medal on lauamedal, mille on kujundanud ja valmistanud metallikunstnik Marje Kerem Kundla. Kehtivas statuudis "Honoris Causa" (2012) suurt teenetemedalit märgitud ei ole. Medal nr 1 – Arnold Rüütel, kätte antud 13.10.1989 Medal nr 2 – Agu Aarna (postuumselt), TTÜ nõukogu otsus 18.12.1990 Medal nr 3 – Boris Tamm, TTÜ nõukogu otsus 18.12.1990 Medal nr 4 – Uno Mereste, TTÜ nõukogu otsus 19.05.1998 Medal nr 5 – Hanno Sillamaa, TTÜ nõukogu otsus 19.10.1999 Medal nr 6 – Valdek Mikkal, TTÜ nõukogu otsus 9.11.1999 Mente et Manu nimega on ka veel teinegi medal TTÜ autasude hulgas – suurte teenete eest antav teenetemedal "Mente et Manu". Medal asutati 1978. a veebruaris. Aastatel 1978–1989 anti seda medalit välja 151 korral. Medali statuuti on mitu korda muudetud. Kuna augustis 2000 muudeti TTÜ nõukogu otsusega TTÜ sümboolika statuut, millega võeti kasutusele uus tunnusgraafika (autor disainer Tiit Jürna), siis peatati rektori 4.09.2000 käskkirjaga nr 124 teenetemedali "Mente et Manu" väljaandmine kuniks valmib uus teenetemedali kavand. Uue kavandi autor on kunstnik Ene Valter. Alates 2001. aastast kantakse medalisaajad TTÜ auraamatusse. Statuudis "Honoris Causa" (kehtestatud TTÜ nõukogu 24.01.2012 määrusega nr 4, muudetud TTÜ nõukogu 19.05.2015 määrusega nr 3) on muude punktide seas välja toodud, et teenetemedalit antakse välja 2001. aastast, medalid on nummerdatud ja sellele graveeritakse teenetemedali saaja nimi. Teenetemedal antakse välja ühekordselt ja teenetemedali saaja annab allkirja TTÜ auraamatusse. Alates 2001. aastast on välja antud 92 teenetemedalit "Mente et Manu". TTÜ statuut Honoris Causa (2001)[alaline kõdulink] Mente et Manu kavalerid (alates 2001. aasta septembrist)
Christiani & Nielsen

Christiani & Nielsen oli rahvusvaheliselt tuntud Taani ehitusfirma, mis tänapäeval on suuresti Tai kuninga Bhumibol Adulyadej omanduses. Christiani & Nielsen rajati Kopenhaagenis 1904. aastal kahe taanlase, ehitusinsener Rudolf Christiani ja mereväeohvitserist insener Aage Nielseni poolt. Järgneva 15 aasta jooksul rajati filiaale Euroopa eri paigus: Århusis (1906), Hamburgis (1908), Peterburis (1910), Londonis (1913), Norras (1916), Rootsis (1918) ja Prantsusmaal (1919). Ehitati sildu, sadamakaisid, veealuseid tunneleid jms [raudbetoonkonstruktsioon]]e. Hiljem ettevõte laienes Austraaliasse ja Lõuna-Ameerikasse ning projekteeriti ka muid kuulsaid ehitisi, nagu Sydney ooperimaja ja Pekingi olümpiastaadion. Christiani & Nielsen projekteeris Tallinna aastatel 1916–1917 kolm vesilennukite angaari. Toorehitiseni jõudis neist ainult üks, mille katusekonstruktsioon oli raudbetoonkoorikutest. See oli üks varasemaid raudbetoonkoorikuid maailmas. Teisest angaarist valmis vundament ja kolmandat angaari ei hakatud üldse ehitama. Valdek Kulbach. "Ehituslikud tehnikamälestised Eestis". Insenerikultuur Eestis. 1. köide. Tallinn 1982. Lk 55 Christiani & Nielseni koduleht
Rudolf Christiani

Rudolf Christiani, täisnimi Fritz Rudolf Christiani (8. veebruar 1877 Sakskøbing, Taani – 20. detsember 1960) oli Taani ehitusinsener ja poliitik. Christiani rajas koos Aage Nielseniga 1904. aastal rahvusvaheliselt tuntud inseneri- ja ehitusfirma Christiani & Nielsen. Insenerikutse omandas Christiani aastal 1900. Aastail 1902–1903 reisis ta Prantsusmaal, kus puutus kokku François Hennebique'iga, kes oli tuntud raudbetoonkonstruktsioonide edendaja. Ta oli Venstre liige ja kuulus mitmesse parlamendi koosseisu. Rudolf Christiani juhitav firma projekteeris ja ehitas Tallinna aastail 1916–1917 vesilennukite angaare, millest ühe katusekonstruktsioon oli koorikbetoonist. See oli üks varasemaid raudbetoonkoorikuid maailmas. Braunschweigi Tehnikakõrgkooli audoktor (1927) Valdek Kulbach. Ehituslikud tehnikamälestised Eestis. Insenerikultuur Eestis. 1.köide. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikooli kirjastus, 1982, lk 55
Herluf Forchhammer

Herluf Forchhammer (1875–1958) oli taani ehitusinsener, kes oli aastail 1910–1922 rahvusvaheliselt tuntud inseneri- ja ehitusfirma Christiani & Nielsen'i projekteerimisosakonna peainsener. Tema ajal töötas tema osakond välja Tallinna vesilennukite angaaride projekti, kus katusekonstruktsioonis kasutati koorikbetooni, mis oli toona üks varasemaid raudbetoonkoorikuid maailmas. Noore insenerina Forchhammeri alluvuses töötanud Ove Arup pidas Forchhammeri edu saladuseks firmasisest aktiivset kommunikatsiooni: vahetati operatiivselt huvitavate ja probleemsete projekteerimistööde tehnilisi aruandeid ning informatsiooni uute arvutusmeetodite kohta. Herluf Forchhammer Taani Biograafiline Leksikon (taani) Vesilennukite angaaride ajalugu ja uuestisünd sirp.ee
Sven Schultz

Sven Schultz (1886–1932) oli taani ehitusinsener, kes töötas konstruktorina rahvusvaheliselt tuntud inseneri- ja ehitusfirmas Christiani & Nielsen. Tema projekteeritud on Tallinna vesilennukite angaaride katusekonstruktsioonid, kus kasutati koorikbetooni, mis oli toona üks varasemaid raudbetoonkoorikuid maailmas. Sven Schultz Taani biograafilises leksikonis (taani keeles) Jevgeni Kaljundi. Vesilennukiangaarid Miinisadamas. Eesti arhitektuur. 1. kd. Tallinn: kirjastus Valgus, 1993, lk 97.
Spermakoer

Spermakoer on spermat haistma õpetatud politseikoer. Koeri kasutatakse seksuaalkurjategijate tabamisel, neid õpetatakse välja Rootsis ja Norras, kus nad läbivad aastase väljaõppe. Rootsi politsei jahib vägistajaid spermakoeraga Soome politsei plaanib nn spermakoerte väljaõpet