laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Cinevilla

Cinevilla on filmilinnak Lätis Tukumsi piirkonnas Slampe vallas. Varem oli linnak küla staatuses. Linnak asub valla lääneosas. Tegemist on Vidus Vecvagarose talu juurde rajatud butafoorse linnakuga, mille pindala on 150 hektarit. Linnak rajati Riia ajaloost rääkivate filmide välivõtete tarbeks, sinna ehitati näiteks mitme Riia ajaloolise hoone ja ehitise koopiad. Linnakus asuv kanal kujutab Daugavat. Sellele rajati Riia kivisilla koopia ning koopiad nüüdseks hävinud Lübecki ja pontoonsillast. Osa linnakust kujutab Riia vanalinna, osa aga Pārdaugavat. 2010. aastast kuulub see Riia Filmistuudiole. Linnakus tehtud näiteks filme "Hirmus suvi", "Riia kaitsjad" (selle filmi tarbeks rajati Daugavat kujutav osa), "Rūdolfa mantojums" (selle filmi tarbeks rajati eraldi Rudolfi talu kujutav osa), "Sapņu komanda 1935" (räägib 1935. aastal Euroopa meistriks tulnud Läti korvpallimeeskonnast), "Nameja gredzens" (seiklusfilm Nameisise elust). Filmilinnakus on hoiul ka filmimisel kasutatud sõidukid ja muu tehnika: laevad, rongid, hobusõidukid, soomustehnika. Cinevillasse on rajatud üks Läti alade neljast trammiliinist. Butafoorne Daugava Linnaku tänav Cinevilla tramm Vietvārdu datubāze Rīgas Kinostudija apvienojas ar 'Cinevilla Studio' www.vietas.lv Lonely Planet (2012). Estonia, Latvia & Lithuania Travel Guide. Lonely Planet. lk. 41. ISBN 978-1-74321-304-9. Linnaku koduleht
Rideļi

Rideļi on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Sēme vallas. Küla asub valla põhjaosas ja jääb valla keskusest Sēmest 22, piirkonna keskusest Tukumsist 26 ning Riiast 92 kilomeetri kaugusele. Küla on tekkinud endise Rideļi mõisa (Riddelsdorf) keskuse juurde. Külas asuvad riikliku kaitse all olevad Dārznieki muinaskalmed, sinna jääb ka Rideļi bussipeatus. Vietvārdu datubāze Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts[alaline kõdulink] "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 21. juulil 2020.
Hiiumaa (täpsustus)

Hiiumaa võib olla: Hiiumaa, saar Hiiu maakond Hiiumaa (ajaleht) Hiiumaa (laev, 1966) Hiiumaa (laev 2011) Hiiumaa vald
Queen Mary

Queen Mary (prefiksiga RMS ehk Royal Mail Steamer, 'kuninglik postiaurik') on endine Briti ookeaniliinilaev, mis sõitis aastatel 1936–1967 peamiselt Põhja-Atlandi ookeanil Southamptoni ja New Yorgi vahel. Queen Mary oli koos RMS Queen Elizabethiga Cunard Line'i kõige esinduslikum ja kiirem laev.[viide?] Queen Mary alustas esimest reisi 27. mail 1936. Juba sama aasta augustis pälvis ta lühikeseks ajaks Sinise Lindi, ületades senise rekordiomaniku, Prantsuse auriku Normandie, kiirust. 1938. aastal saavutas ta sama tiitli uuesti, ületades Atlandi ookeani läänest itta kõigest 3 päeva, 20 tunni ja 42 minutiga. Laev hoidis seda rekordit järgnenud 14 aastat. Laev oli ehitatud küllaltki konservatiivses ja traditsioonilises vaimus. Sisekujunduses andsid tugevat tooni art déco suuna mõjud. Traditsioonilised olid ka laeva jõuseadmed: neljas sektsioonis paiknes kokku 24 vedelkütusel töötavat aurukatelt koos nelja auruturbiiniga, maksimumvõimsuseks andis see kuni 212 000 hj (158 000 kW). 1936. aasta alguses tehtud testsõitudel suutis laev arendada ligi 33-sõlmelist kiirust. Aluse veeväljasurve oli 77 400 t, kogupikkus 310,7 m, laius 36 m ja süvis 11,8 m. 1100-liikmelise meeskonnaga laev mahutas kuni 2139 reisijat. Teise maailmasõja ajal teenis alus mereväe transpordilaevana. 1967. aastal otsustati lõpetada Queen Mary ekspluatatsioon reisilaevana. 31. oktoobril 1967 väljus alus viimast korda Southamptonist Long Beachi sadamasse, kus ta muudeti restorani, hotelli ja muuseumiga turismikeskuseks. 2004. aastal valmis endise Queen Mary eeskujul ja ookeaniliinilaevade traditsiooni jätkamiseks uus laev, Queen Mary 2.
Queen Elizabeth (laev 1938)

Queen Elizabeth (prefiksiga RMS – Royal Mail Steamer – 'kuninglik postiaurik') oli Briti ookeaniliinilaev. 27. septembril 1938 ristis George VI abikaasa kuninganna Elizabeth laeva enda järgi ning maailma suurim reisilaev libises ellingult vette. 314,25 m pikkune ja 36 m laiune Queen Elizabeth oli 3,65 m pikem kui tema nn vanem õde Queen Mary. Oma 83 673 t veeväljasurvega ületas uus laev Prantsuse Normandied tervelt 250 tonni võrra. Laev oli ehitatud liiniveoks Southamptoni ja New Yorgi vahel. Ehkki laeva masinate koguvõimsus ulatus 200 000 hobujõuni, ei jätkunud laeval kiirust Queen Mary või Normandiega ookeaniületusrekordites võistlemiseks. Liinilennukite ajastu saabudes muutus Queen Elizabethi ja Queen Mary kasutamine ebarentaabliks. 1960. aastate lõpus müüs Cunard Line laeva Hiina ärimehele, kes toimetas aluse Hongkongi sadamasse remonti, et muuta see ujuvaks ülikooliks. 9. jaanuaril 1972 puhkes aga laeva ümberehitustööde käigus tulekahju. Tuli levis väga kiiresti ja juba viie tunni pärast oli laeva kreen 17°. Tuli lõõmas üle ööpäeva ning see, mis maailmakuulsast aurikust alles jäi, vajus 10. jaanuaril osaliselt vee alla. Järgnevail aastail laev lammutati. 1969. aastal valmis samal laevakompaniil uus laev Queen Elizabeth 2, mis jätkas ookeaniliinilaevade traditsiooni kuni 2008. aastani. Guido Ilves: "Katastroofid, mis vapustasid maailma"; Maalehe Raamat 1997, Tallinn.  Queen Elizabeth (laev 1938) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Queen Elizabeth 2

Queen Elizabeth 2 (prefiksiga RMS ehk Royal Mail Steamer, 'kuninglik postiaurik') on endine Briti ookeaniliinilaev, mis sõitis aastatel 1969–2008 Põhja-Atlandi ookeanil Southamptoni ja New Yorgi vahet. Alus ristiti sama laevafirma legendaarse auriku RMS Queen Elizabethi järgi. 1982. aastal võttis alus osa Falklandi sõjast, olles vägede transpordilaev. Ligi 50 000-tonnise veeväljasurvega 293,5 m pikkune laev ehitati Cunard Line'ile transatlantiliseks laevaliikluseks. Hiljem leidis see kasutust ka ristluslaevana. 1980. aastate lõpus asendati laeva senised jõuseadmed (katlad ja auruturbiinid) moodsamate diisel-elektriliste masinatega, mille tulemusena kasvas maksimaalne kiirus 34 sõlmeni (63 km/h). Aastatel 1969–2004 oli alus Cunard Line'i lipulaev. 2008. aastal müüdi alus Dubaisse, kus teda kasutatakse ujuva hotellina.  Queen Elizabeth 2 – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis The Superliners: Twilight of an Era; National Geographic
Johann Georg

Johann Georg (11. september 1525 – 8. jaanuar 1598) oli Brandenburgi kuurvürst (1571–1598) ja Preisimaa hertsog. Hohenzollernite dünastia liikmena oli ta Joachim II ja selle esimese naise Magdalene von Sachseni poeg. Oma isa valitsemisajal kogunenud suurte 2,5 miljoni kuldna suuruste võlgadega kehtestas Johann Georg teraviljamaksu, mis viis osa talurahvast sõltuvusse aadlist, kes oli maksust vabastatud. Ta laskis juudid 1573. aastal Brandenburgist välja saata, riisuda nende vara ja keelata naasmise. Ehkki ustava luterlasena oli ta kalvinismi tõusule vastu, lubas ta Hispaania Madalmaade ja Prantsusmaa sõdadest pärit kalvinistlikke põgenikke riiki. 13. juulil 1574 asutas ta Berliinis esimese humanistliku õppeasutuse Gymnasium zum Grauen Kloster. Tema järglaseks sai tema poeg Joachim Friedrich. Pärast tema sugulase Albrecht von Hohenzollerni surma 1568. aastal päris Preisimaa hertsogiriigi viimase alaealine poeg Albrecht Friedrich. Johann Georgi isa oli Preisimaa hertsogiriigi kaaspärija. 1577. aastal said Brandenburgi kuurvürstid Preisimaa hertsogi Albrecht Friedrichi kaasvalitsejateks. Johann Georg oli abielus kolm korda. Tema esimene naine oli Sophia von Liegnitz (u. 1525 – 6. veebruar 1546), kellega ta abiellus 1545. aastal. Nad said ühe lapse: Joachim Friedrich (27. jaanuar 1546 – 18. juuli 1608) Tema teine naine oli 1548. aastast Brandenburg-Ansbachi vürsti Georgi tütar Sabina (12. mai 1529 – 2. november 1575). Nad said järgmised lapsed: Georg Albrecht (19. veebruar 1555 – 8. jaanuar 1557) Johann (1557 – suri noorelt), Albrechti kaksikvend Albrecht (1557 – suri noorelt), Johanni kaksikvend Magdalena Sabina (1559 – suri noorelt) Erdmuthe (26. juuni 1561 – 13. november 1623) Maria (1562 – suri noorelt) Hedwig (1563 – suri noorelt) Magdalena (1564 – suri noorelt) Margaret (1565 – suri noorelt) Anna Maria (3. veebruar 1567 – 4. november 1618) Sophie (6. juuni 1568 – 7. detsember 1622) Tema kolmas naine oli 1577. aastast Elisabeth von Anhalt (15. september (vkj. 5. september) 1563 – 5. oktoober 1607). Nad said järgmised lapsed: Christian (30. jaanuar 1581 – 30. mai 1655) Magdalena (7. jaanuar 1582 – 4. mai 1616) Joachim Ernst (22. juuni 1583 – 7. märts 1625) Agnes (17. juuli 1584 – 26. märts 1629) Friedrich (22. märts 1588 – 19. mai 1611) Elisabeth Sophie (13. juuli 1589 – 24. detsember 1629) Dorothea Sibylle (19. oktoober 1590 – 9. märts 1625) Georg Albrecht (20. november 1591 – 29. november 1615) Sigismund (20. november 1592 – 30. aprill 1640) Johann (13. juuli 1597 – 23. september 1627) Johann Georg (4. august 1598 – 27. jaanuar 1637)
Seepiapruun

Seepiapruun ehk seepiakarva on hallika või lillaka varjundiga sügavpruun värvus, üks pruunidest värvitoonidest, mis vastab värvina kasutatava seepia ja sellega tehtud joonistuste, samuti seepiaga toneeritud fotode toonile. RAL Classic värvikaardi toon 8014 Sepiabraun on keskmise tumedusega hallikaspruun      Kunstitarvete tootja Cansoni 'Mi-Teintes' seeria pastellpaberi üks toone on sepia 'seepia'     , see on ligikaudu hallikaspruun. Veebivärv Sepia on keskmise tumedusega pruun, millel puudub hall või violetne kõrvalvarjund      . Isase luha-sinirinna (Luscinia svecica cyanecula) seljapoole värvust on kirjeldatud seepiapruunina. Kodulinnuna kasvatatava muskuspardi üks võimalikke sulestiku värvuse variante on seepiapruun - seda värvi sulestik muutub vananedes tumedamaks. Luha-sinirind, isaslind https://www.eki.ee/dict/ekss/index.cgi?Q=seepiapruun&F=M https://sonaveeb.ee/search/unif/dlall/dsall/seepiapruun/1[alaline kõdulink] https://www.ralcolorchart.com/ral-classic/ral-8014-sepia-brown Nuancier Mi-Teintes Canson https://www.colorhexa.com/704214 https://www.feathersite.com/Poultry/Ducks/Musc/BRKScobies.html
Philippe III

Philippe III Julge (30. aprill 1245 – 5. oktoober 1285) oli Kapetingide dünastiasse kuuluv Prantsusmaa kuningas 1270–1285. Ta oli Louis Püha poeg. Philippe suri düsenteeriasse, olles sõjaretkel Aragóni krooni aladele.
Mauretania (laev 1907)

Mauretania (prefiksiga RMS ehk Royal Mail Steamer, 'kuninglik postiaurik') oli Cunard Line'i ookeaniliinilaev, mis valmis 1906. aastal Tyneside`is. Kuni Olympicu valmimiseni 1911. aastal oli tegemist maailma suurima laevaga (koos sõsarlaev Lusitaniaga). 240 m pikkune laev võis mahutada kuni 2165 reisijat ning 802 meeskonnaliiget. Laeva jõuseadmeks oli neli auruturbiini (kaks kõrgsurve ja kaks madalsurve). 1909. aastal võitis Mauretania Sinise lindi tiitli, ületades Atlandi ookeani kõigest 4 päeva 10 tunni ja 51 minutiga (keskmine kiirus 26,06 sõlme). Seda tiitlit hoidis laev ligi 20 aastat loovutades selle lõpuks Saksa kiiraurikule Bremen. Mauretania sai ka paljude reisijate lemmikuks. I maailmasõja ajal teenis Mauretania vägede transpordi- ja hospidallaevana. 1930. aastatel tegutses Mauretania kruiisilaevana ja värviti täies ulatuses valgeks. Vana ja teenekas laev lammutati 1935. aastal Šotimaal.  Mauretania (laev 1907) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ang Probinsyano

Ang Probinsyano on Filipiinide telesari, mille peaosas on Coco Martin. See oli eetris ABS-CBN-il 2015. aastal. Ametlik koduleht
Püha viigipuu

Püha viigipuu (Ficus religiosa) on liik viigipuude (Ficus) taimeperekonnast, mooruseliste sugukonnast, levinud Indias ja Kagu-Aasias, kohalike nimetustega pippala, peepul, peepal, ashwattha. Püha viigipuud austatakse Indiast pärinevates religioonides (hinduismis, budismis, jainismis). Bhagavadgitas ütleb Krišna, et puude seas on ta viigipuu (peepal). Siddhārtha Gautama saavutas püha viigipuu all istudes budasuse (sanskriti ja paali keeles bodhi), jõudis täieliku virgumiseni ehk sai Buddhaks. Budismis on see puu bodhipuu ehk "virgumise puu" (sanskriti keeles bodhivṛkṣa), nagu ka kõik selle võrsetest kasvama pandud puud. Bhagavadgita, 10. peatükk. Analayo (2011). "A Comparative Study of the Majjhima-nikāya Volume 1 (Introduction, Studies of Discourses 1 to 90)," p. 178 Gyatso, Geshe Kelsang (2007), Introduction to Buddhism An Explanation of the Buddhist Way of Life, Tharpa, ISBN 978-0-9789067-7-1
Rex

Rex oli Itaalia ookeaniliinilaev, mis valmis 1932. aastal Genovas. 1. augustil 1931 vette lastud Rex oli tollal suurim laev, mis Itaalias ehitatud. Laeva interjöör oli luksuslik ning kujundatud Itaalia baroki stiilis. Läbi kahe teki ulatuv 2400 m² ballisaal oli suurim ruum, mis tol ajal ühte laeva ehitatud. 1933. aasta augustis ületas Rex Atlandi ookeani keskmise kiirusega 28,92 sõlme (53,56 km/h), ületades Saksa laeva Bremen tulemust terve sõlme võrra. Sellega võitis ta esimese ja viimase Itaalia laevana Sinise lindi auhinna. Läänest itta sõidul ei suutnud Rex aga kunagi teiste laevade rekordit purustada. 1935. aastal ületas Rexi rekordi Prantsuse aurik Normandie. 1939. aastal jäi Rex Lõuna-Itaalias asuvas Bari sadamas Teise maailmasõja algamise tõttu pea viieks aastaks ankrusse. Seoses liitlasvägede edasitungimisega otsustati Rex aga üle viia Trieste sadamasse, kust ta liikus varsti edasi Pula lähedale. 1944. aasta septembris kavatsesid Pürenee poolsaarel võitlevad Saksa väed takistada liitlastel sadamat kasutamast, uputades 268 m pikkuse aluse Trieste sadama sissepääsu ees. Kuigi inglastel oli tahe laeva säästa otsustati mööda rannikut puksiiris liikuv alus siiski enne uputada. 8. septembril 1944 ründas laeva Suurbritannia kuninglik õhuvägi, mille tulemusena laev süttis ja vajus rannikuäärses madalas vees külili. Hiljem tõsteti laev üles ja aastatel 1947–1948 lammutati Jugoslaavias. Guido Ilves: "Katastroofid, mis vapustasid maailma"; Maalehe Raamat 1997, Tallinn
Bodhipuu

Bodhipuu ehk "virgumise puu" (sanskriti keeles bodhivṛkṣa) on püha viigipuu (Ficus religiosa) Bodhgayal, Biharis, mille all Siddhārtha Gautama saavutas virgumise ehk budasuse (sanskriti ja paali keeles bodhi) umbes aastal 500 eKr. Bodhipuuks nimetatakse ka kõiki neid pühasid viigipuid, mis on pärimuse järgi kasvama pandud Buddha-aegse püha viigipuu võrsest. Teadaolevalt esimesena istutati bodhipuu võrse 3. sajandil eKr Anuradhapura suurkloostri (Mahāvihāra) juurde Sri Lankal, kus see kasvab tänapäevalgi.
Amarandipunane

Amarandipunane on lillaka varjundiga ja kergelt pruunika poole kalduv tumepunane värvitoon, mis vastab õistaime rebasheina ehk amarandi (Amaranthus) õite värvusele. Värvus on karakterilt soe ja sametine, see seostub võimsuse, külluse ja luksuslikkusega. Värvitooni, mis on karmiinpunasest pruunikam, on kirjeldatud ka heleda bordoopunasena. Õitsev Amaranthus caudatus Rebashein Amaranthus tricolor Sorbonne'i ülikooli doktorid talaarides 1867. aasta Austria-Ungari sõjaväemundrite värvinäidised 1912. aasta väljaandes - amarandipunane ülal paremal Veebivärv Amaranth on fuksiapunast meenutav erepunane värvitoon. Prantsusmaa ülikoolisüsteemis eristab traditsioonilisi teaduskondasid (teoloogia, õigusteadus, meditsiin, täppisteadused, loodusteadused, humanitaaria/kunstid) talaari värvus ja täppisteaduste teaduskonna (Sciences exactes et expérimentales) talaari värvus on amarandipunane. 1878. aastal Prantsusmaal ilmunud põhjalik käsiraamat liturgilise riietuse kohta märgib, et punane toon, mida kannavad piiskopid, peab erinema kardinalide sarlakpunasest ja olema tume purpurjas amarandi- või karmiinpunane. Värvus arvatakse olevat kehtestatud juba alates 6. sajandist ja eristab tänapäeval piiskoppe monsenjööri autiitli kandjatest, kes kannavad piiskopilillat. Mõnikord käsitletakse amarandipunast piiskoppide ja peapiiskoppide mitte-liturgilise lillana. Amarandi või amarantvärvi nime kannab punakaspruun asovärv E123, mida kasutatakse toiduainetetööstuses ja farmaatsias. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. juuli 2020. Vaadatud 22. juulil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.htmlcsscolor.com/hex/E52B50 https://www.honorys.com/fr/doctoral/francaise X. Barbier de Montault. Traité pratique de la construction, de l'ameublement et de la décoration des églises, selon les règles canoniques et les traditions romaines, avec un appendice sur le costume ecclésiastique. Pariis, 1878. lk 536 E. Obikeze. How to differentiate between a Monsignor, a Bishop and a Cardinal – yeahcatholic.com Liturgical colors. - Catholic Online http://toidutare.ee/t%C3%B6%C3%B6riistad/s%C3%B5nastik/e-ained/14207/
Marju Vesik

Marju Vesik (Kihnus tuntud kui Võsu Marju; sündinud 7. märts 1986) on SA Kihnu Kultuuriruumi juhataja ning Kihnu kultuuri ja pärimuse hoidja. Ta on ema ja isa poolt põliskihnlane. Ta on teinud aastaid Vikerraadios kihnukeelseid uudiseid ning kuulajad teadsid teda tollal kui Mere Marjut. Marju Vesik on aastaid korraldanud festivali Kihnu Mere Pidu. Ta on töötanud kodusaarel giidina, tegelnud turismivaldkonnas ning töötas aastaid SA Kihnu Kultuuriruumi projektijuhina. Silvia Paluoja (16. jaanuar 2020). [Loe lähemalt: https://parnu.postimees.ee/6873342/kihnu-kultuuriruumi-juhatab-marju-vesik "Kihnu Kultuuruumi juhatama Marju Vesik"]. Pärnu Postimees. {{netiviide}}: kontrolli parameetri |url= väärtust (juhend) Mere Marju häälestab Kihnu lainele / Eesti Naine, 9. jaanuar 2009
Bodhgaya

Bodhgayā on koht, kus Siddhārtha Gautama saavutas virgumise ehk budasuse; asub Indias tänapäeva Bihari osariigis, 90 km Patnast lõunas. Bodhgayā on kogu maailma budistidele kõige tähtsam pühapaik, üks neljast suurest pühapaigast (tšaitja) ja palverännakute sihtkohast. Oletataval Buddha virgumiskohal kasvab ka praegu bodhipuu. Esimese templi olevat Bodhgayāsse rajanud Ašoka 3. sajandil e.Kr. Praegune Mahābodhi tempel pärineb 2. saj m.a.j. Vahepeal oli see hinduistide valduses. 19. saj lõpus alustati Bodhgayās ulatuslikke väljakaevamis- ja taastamistöid. Suuresti Sri Lanka ja teiste maade budistide ning Mahabodhi Society eestvõttel on see tänaseks taastatud budistliku pühapaigana ja kantud UNESCO maailmapärandi nimekirja. Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.
Martin Pärn (jalgpallur)

Martin Pärn (sündinud 27. novembril 1998) on eesti jalgpallur. Ta mängib Esiliiga B klubis Vändra JK Vaprus. Ta on paremajalgne ründaja, suudab mängida vasaku- ja parema poolkaitsja, vasaku ründaja ja tipuründajana.
Amarant (värvaine)

Amarantvärvaine ehk E123 on pruunikaspunane asovärv valemiga C20H11N2Na3O10S3, mida kasutatakse toiduvärvina toiduainetetööstuses ja kosmeetikatoodetele värvuse andmiseks. Amarantvärvaine tähised värvainete indeksis on C.I. Food Red 9 (eesti keeles punane toiduvärv 9), Acid Red 27 ja C.I. 16185, veel tuntakse teda nime all asorubiin S (Azorubin S). Nimetus tuleneb õistaime rebasheina nimest, mille õisikud on iseloomulikku erksat kergelt lillakat punast (amarandipunast) värvi. Värvainet saab kasutada looduslike ja tehiskiudude värvimiseks, samuti naha, paberi ja mitmesuguste kunstvaikude toonimiseks. Toiduvärvina kannab see E-aine tähist E123. Tavaliselt esineb värvaine trinaatriumsoola kujul. See on tume-punakaspruun, tumepunane või lilla pulber, mis lahustub vees ja laguneb sulamata 120 °C juures. Nagu kõiki asovärve, toodeti amaranti 20. sajandi keskpaigani kivisöetõrvast, tänapäeval on põhilisteks lähteaineteks petrooleumi tootmise kõrvalsaadused. Ameerika Ühendriikides keelati amarandi kasutamine 1976. aastal võimaliku kantserogeensuse tõttu. On võimalik allergiatekitaja, põhjustab asovärvidele tüüpilisi ülitundlikkusreaktsioone. https://www.coloria.net/varit/amarantti.htm http://toidutare.ee/t%C3%B6%C3%B6riistad/s%C3%B5nastik/e-ained/14207/ http://www.lookcut.com/tools/food-additives/amaranth-e123.html Amarantvärvaine Euroopa liidu toidulisaainete andmebaasis Amarantvärvaine keemiliste ühendite andmebaasis PubChem Amarant värvainete andmebaasis Word Dye Variety
Brizule

Brizule on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Sēme vallas. Küla asub valla põhjaosas ning jääb valla keskusest Sēmest 6,4, piirkonna keskusest Tukumsist 15,6 ja Riiast 84,6 kilomeetri kaugusele. Küla on tekkinud endise Brizule mõisa (Bresilgen) keskuse juurde. Külas asub Lambsdorffide suguvõsa kalmistu, sinna jääb ka Brizule bussipeatus. Külas kasvavad looduskaitsealustest puudest raagremmelgas ümbermõõduga 2,4 m, mänd ümbermõõduga 2,64 m, kaks tamme ümbermõõduga 4 m, tamm ümbermõõduga 4,12 m ja tamm ümbermõõduga 4,75 m. Vietvārdu datubāze "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 22. juulil 2020. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Vilksala

Vilksala (ka Cerība) on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Sēme vallas. Küla asub valla edelaosas ning jääb valla keskusest Sēmest 12,3, piirkonna keskusest Tukumsist 12,8 ja Riiast 84,4 kilomeetri kaugusele. Küla on tekkinud endise Vilksala mõisa (Wilksaln) keskuse juurde. Vietvārdu datubāze
Lazdas

Lazdas (ka Cerība) on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Sēme vallas. Küla asub valla edelaosas ja jääb valla keskusest Sēmest 14,4, piirkonna keskusest Tukumsist 16,4 ning Riiast 81,8 kilomeetri kaugusele. Küla läbib maantee A10. Külas asub Lazdase bussipeatus. "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 22. juulil 2020.
Cerība

Cerība on kahe Läti küla paralleelnimi: Vilksala Lazdas
Draudzība

Draudzība on mitme Läti küla varasem nimi: Egļupe (Inčukalnsi piirkond) Egļupe (Sigulda piirkond) Liepa (Arona vald)
Plieņi

Plieņi on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Sēme vallas. Küla asub valla idaosas ja jääb valla keskusest Sēmest 9,7, piirkonna keskusest Tukumsist 13,4 ning Riiast 82,3 kilomeetri kaugusele. Külast on eraldatud Līkaiņi nime kandev osa, mis moodustab iseseisva asula. Külas asub Plieņu skola bussipeatus. Külas kasvavad looduskaitsealustest puudest saar ümbermõõduga 3.65 m, vaher ümbermõõduga 2.34 m ja pärn ümbermõõduga 3.82 m. Vietvārdu datubāze "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 22. juulil 2020. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Birztala

Birztala (ka Brīvnieki) on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Sēme vallas. Küla asub valla lõunaosas ja jääb valla keskusest Sēmest 2,7, piirkonna keskusest Tukumsist 7 ning Riiast 79,9 kilomeetri kaugusele. Külas asub Brīvnieki bussipeatus. Vietvārdu datubāze "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 22. juulil 2020.
Kaitsekäik

Kaitsekäik on kaitsjate jaoks ettenähtud sakmelise rinnatisega käik linnuse või kindluse ringmüüri ülaserval. Eesti keele seletav sõnaraamat. 2009 (vaadatud 22.07.2020)
Joachim Friedrich (Brandenburg)

Joachim Friedrich (27. jaanuar 1546 – 18. juuli 1608) Hohenzollernite dünastiast oli Brandenburgi kuurvürst 1598. aastast kuni oma surmani. Joachim Friedrich sündis Cöllnis kui kuurvürst Johann Georgi ja Sophia von Liegnitzi poeg. Ta oli aastatel 1566-1598 Magdeburgi peapiiskopkonna administraator, seejärel isa järglasena Brandenburgi kuurvürst. Joachim Friedrichi järglane pärast tema surma oli tema poeg Johann Sigismund. Joachim Friedrich abiellus esimest korda 7. märtsil 1570 Johann von Küstrini ja Katharina von Braunschweig-Wolfenbütteli tütre Katharinaga. Joachim Friedrich abiellus teist korda 23. oktoobril 1603 Albrecht Friedrichi ja Marie Eleonore von Jülich-Kleve-Bergi tütre Eleonorega. Temast sai 1605. aastal Preisimaa hertsogiriigi regent. Tema tiitlite hulka kuulus ka "Stettini, Pommeri, Kaszuby, Vandalorumi ja Crosseni hertsog (Dux)", vastavalt Grimnitzi lepingule, kuigi Pommeri tiitlid olid vaid nominaalsed. Joachim Friedrich ja Katharina said järgmised lapsed: Johann Sigismund (8. november 1572 – 23. detsember 1619) Anna Katharina (26. juuni 1575 – 29. märts 1612) Johann Georg (16. detsember 1577 – 2. märts 1624) August Friedrich (16. veebruar 1580 – 23. aprill 1601) Albert Friedrich (29. aprill 1582 – 3. detsember 1600) Joachim (13. aprill 1583 – 10. juuni 1600) Ernst (13. aprill 1583 – 18. september 1613) Barbara Sophia (16. november 1584 – 13. veebruar 1636) Christian Wilhelm (28. august 1587 – 1. jaanuar 1665) Joachim Friedrich ja Eleonore said vaid ühe lapse: Marie Eleonore (22. märts 1607 – 18. veebruar 1675) Joachim-Freidrich Strasse Berliinis on nimetatud tema järgi.