laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Petrified Foresti rahvuspark

Petrified Foresti rahvuspark (Petrified Forest National Park) on Ameerika Ühendriikide rahvuspark Navaho ja Apache'i maakondades Arizona osariigi kirdeosas. Rahvuspark on nimetatud seal asuvate suurte kivistunud puiduvarude järgi ning selle pindala on umbes 900 ruutkilomeetrit. Parki läbivad raudtee Southern Transcon, Puerco jõgi ja ajalooline maantee 66, mis kõik läbivad rahvusparki ligikaudu ida-lääne suunas. Piirkond, mille põhjaosa ulatub Paintedi kõrbesse, kuulutati 1906. aastal riiklikuks mälestiseks ja 1962. aastal sai see rahvuspargiks. Keskmiselt umbes 1600 meetri kõrgusel asuvas pargis on kuiv tuuline kliima. Suvel on temperatuur umbes 38 °C ning talvel on see allpool nulli. Pargis leidub rohkem kui 400 taimeliiki, milles domineerivad kõrrelised. Faunasse kuuluvad suuremad loomad, nagu koiotid ja punailvesed, paljud väiksemad loomad, nagu hirved, maod, sisalikud, seitse liiki kahepaikseid ja rohkem kui 200 liiki linde, millest mõned pesitsevad rahvuspargis alaliselt ja paljud on rändlinnud. Umbes kolmandik pargist on määratud ürgloodusalaks. Esimesed inimesed saabusid tänapäeva rahvuspargi territooriumile elama umbes 13 000 aastat tagasi. Pargist on avastatud üle 1000 arheoloogilise leiukoha, sealhulgas on leitud petroglüüfe. 16. sajandil külastasid piirkonda Hispaania maadeavastajad ja 19. sajandi keskpaigaks oli USA meeskonnad uurinud läbi ala, kus praegu asub rahvuspark ning avastanud kivistunud puitu. Hiljem kulgesid piirkonnast läbi maanteed ja raudtee ning põhjustasid turismi ja enne piirkonna kaitse alla võtmist ka ulatuslikku fossiilide eemaldamist. Kivistunud puidu vargused on 21. sajandil jätkuvalt probleemiks. National Parks Service. "Petrified Forest". Vaadatud 13.12.2023.
Suriname jalgpallikoondis

Suriname jalgpallikoondis on Suriname rahvuskoondis jalgpallis, mis esindab riiki alates 1920. aastast ja mida haldab Suriname jalgpalliliit. Suriname koondis on Põhja- ja Kesk-Ameerika jalgpalliliidu CONCACAF liige, kuigi Suriname asub geograafiliselt Lõuna-Ameerikas. Suriname jalgpallikoondis FIFA kodulehel
Helvetinjärvi rahvuspark

Helvetinjärvi rahvuspark (soome keeles Helvetinjärven kansallispuisto, sõna-sõnalt "Põrgujärve rahvuspark") on rahvuspark Soomes Pirkanmaa maakonnas. Rahvuspark asub Ruovesi vallas ja selle pindala on 49,8 ruutkilomeetrit. Park asutati 1982. aastal.
Kerepes

Kerepes (slovaki keeles Kerepeš) on linn Ungaris Pesti komitaadis Gödöllő kreisis. Kerepes asub Budapesti kesklinnast ligikaudu 18 km idakirdes. Asulat on esmamainitud 1148. aastal. Aastatel 1541–1686 oli Kerepes Osmanite riigi võimu all. Kerepes sai linnaõigused 15. juulil 2013. Dealu, Rumeenia Dolné Obdokovce, Slovakkia Hořice, Tšehhi Pabianice, Poola Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. Kerepes Irány Magyarország! Vaadatud 13. detsembril 2023
Isojärvi rahvuspark

Isojärvi rahvuspark (soome keeles Isojärven kansallispuisto) on Soome rahvuspark. See asub Kesk-Soome maakonnas ja on nimetatud Isojärvi järve järgi, mille ääres see asub. Rahvuspargi pindala on 22 ruutkilomeetrit ja see rajati 1982. aastal. Selle taimestikus domineerivad metsad, kus kasvavad harilikud männid ja hariliku kuused, ning rabad. Piirkonnast on leitud varajase inimasustuse ja maaharimise jälgi. Isojärvi on piirkonna suurimaid rahvusparke ja seal on üle 30 kilomeetri matkaradu. Metsähallitus. "Isojärvi" (PDF). Vaadatud 17.12.2023.
Siniraalised

Siniraalaste (Coraciiformes) seltsi kuuluvad jäälindlaste, siniraaglaste, maasiniraaglaste, momottide, mesilasööjate ja todide sugukond. Coraciiformes nimi tähendab rongalaadset. See on tulnud ladina sõnadest corax, mis tähendab ronka, ja forma, mis tähendab kuju ja on linnuordude standardne lõpp. Siniraalaste selts on pikka aega olnud heterogeene ja selletõttu on olnud seda raske ühtlaselt kirjeldada. Vaidluse all on Eesti liikidest olnud see, kas vaenukägu on siniraalane või sarvlinnuline. Praegu peetakse teda pigem sarvlinnuliseks. Siniraalaste suurus varieerub vahemikus 10–160 cm. Neil on suured pead ja väikesed jalad, mille esimesed kolm varvast on vähemalt osaliselt nende pikkuse ulatuses ühendatud. Paljud selle seltsi liigid on silmapaistvalt värvikad ja neil on iseloomulikud nokad. Lisaks puudub kõigil liikidel stylohyoideus lihas, mis piirab keele liikuvust ja mõjutab nende toitumisstiili. Nende häälitsused on tavaliselt rohkem tuntud kui kutsed kui laulud. Siniraalased linnud on päevase eluviisiga (diurnaalsed). Nende toiduvalik hõlmab nii selgrootuid kui ka väikeseid selgroogseid, samuti marju ja puuvilju. Peaaegu kõik siniraalaste seltsi liikmed pekslevad oma saaki enne selle tarbimist. See tegevus täidab kahte eesmärki: esiteks teeb see ohvri kiiresti teadvusetuks või tapab, teiseks aitab see samm eemaldada saagilt nende kaitsemehhanisme. Siniraalased jäävad ühe kaaslasega kogu eluks. Enamik liike on pesitsedes territoriaalsed, mis tähendab, et nad hoiavad teisi linde oma pesast eemal. Mõnes perekonnas on liike, mis elavad ja paljunevad rühmadena, mis tähendab, et paaril on abilised, kes teevad pesitsemise lihtsamaks. Seltsi liikmed munevad kaks kuni üheksa muna, troopiliste liikide pesakonnad on tavaliselt väiksemad. Eestis elab ainult üks liik siniraalisi, see on jäälind. Kunagi võis Eestis pesitsemas leida ka siniraaga, aga alates 2010. aastast pole neid nähtud. Mesilasenäpp on Eestis ainult eksikülalisena. "COL". COL. Vaadatud 13. detsembril 2023. "Coraciiformes | QJURE.com" (inglise). Vaadatud 13. detsembril 2023. "Coraciiformes - an overview | ScienceDirect Topics". www.sciencedirect.com. Vaadatud 13. detsembril 2023. Fowler's Zoo and Wild Animal Medicine, Volume 8. Elsevier. 2015. DOI:10.1016/c2012-0-01362-2. ISBN 978-1-4557-7397-8. "Ülevaade: milliste lindude olukord Eestis on hea ja millistel halb?". Rohegeenius. 8. aprill 2020. Vaadatud 13. detsembril 2023.
Sisearetuskordaja

Sisearetuskordaja, varem ka inbriidingukoefitsient, (ingl F-statistics või inbreeding coefficients või fixation indices, tähis F) on arvsuurus geneetikas, mis kirjeldab sisearetuse määra populatsiooni eri tasanditel. Seda arvutatakse kui suhtelist erinevust vaadeldud heterosügootsuse ja Hardy-Weinbergi jaotusest tuleneva teoreetilise heterosügootsuse vahel. Sisearetuskordajat kasutatakse populatsioonide geneetilise struktuuri hindamisel. Sisearetuskordajad töötas 1920. aastate alguses välja Ameerika Ühendriikide geneetik Sewall Wright. Tuleb silmas pidada, et väljaspool geneetikat on statistikas kasutusel F-test, milles kasutatakse F-statistikut. Selle testi F-statistik on täiesti iseseisev termin, mis juhuslikult on saanud sama nimetuse sisearetuskordaja ühe sünonüümi, F-statistikuga. Sewall Wright sõnastab oma 1922. aasta teadusartiklis järgmised suurused: f b {\displaystyle f_{b}} ehk indiviidi B sisearetuskordaja ehk inbriidingukoefitsient (coefficient of inbreeding); r b c {\displaystyle {r}_{bc}} ehk indiviidide B ja C suguluskordaja (van sugusluskoefitisent) (coefficient of the correlation between B and C, denoted by rbc, may be used as a coefficient of relationship). 1949. aastal kasutab Wright uues teadusartiklis suurust F, mille kohta ta ütleb samaaegselt nii fikseerumisindeks (fixation index) kui ka sisearetuskordaja (seekord inbreeding coefficient, mitte coefficient of inbreeding). Esimene termin viitab fikseerumisele, mis on nähtus, kui alleelisagedus populatsioonis võrdsustub ühega. Sisearetuskordaja viitab aga populatsiooni heterosügootsuse vähenemisele. Sisearetuse üks tunnus on isendite või populatsiooni vähenenud heterosügootsus ehk suurenenud homosügootsus. F tähendab samaaegselt mõlemat, erinevus on lihtsalt sõnastuses. Sisearetuskordaja võrdleb kahte heterosügootsust H {\displaystyle H} . Heterosügootsust arvutatakse kui alleelisageduste korrutist, tuginedes Hardy-Weinbergi seadusele. Heterosügootsused, mida sisearetuskordajate arvutuskäigu raames võrreldakse, jagunevad kolmeks: indiviidi (individual) heterosügootsus H I {\displaystyle H_{I}} , alampopulatsiooni heterosügootsus H S {\displaystyle H_{S}} (subpopulation) ja populatsiooni heterosügootsus H T {\displaystyle H_{T}} (total population). Nende kombinatsioonide põhjal formuleeritakse kolm võimalikku sisearetuskordajat: F I T = 1 − H I H T {\displaystyle F_{IT}=1-{\frac {H_{I}}{H_{T}}}} , F I S = 1 − H I H S {\displaystyle F_{IS}=1-{\frac {H_{I}}{H_{S}}}} ja F S T = 1 − H S H T = 1 − 2 p S q S 2 p T q T {\displaystyle F_{ST}=1-{\frac {H_{S}}{H_{T}}}=1-{\frac {2p_{S}q_{S}}{2p_{T}q_{T}}}} , kus p {\displaystyle p} ja q {\displaystyle q} on bialleelse lookuse alleelide A ja a sagedused vastaval vaatlustasandil (I, S, T). Wright, Sewall (august 1922). "Coefficients of Inbreeding and Relationship". The American Naturalist. Nagylaki, Thomas (oktoober 1997). "Fixation Indices in Subdivided Populations" (PDF). Genetics Society of America. Wright, Sewall (jaanuar 1949). "THE GENETICAL STRUCTURE OF POPULATIONS". Annals of Eugenics. Coop, Graham (2020). Population and Quantitative Genetics (3rd Edition).
Protomolekulid

Protomolekulid on eel molekulid mingile teisele ainele. Näiteks levodopa on dopamiini protomolekul.
Populatsioonistruktuur (geneetika)

Populatsioonistruktuur (ingl population structure) on alleelisageduste süsteemne erinevus mingis populatsioonis. Enamjaolt mõõdetakse seda kui populatsiooni sisearetuse määra. See on oluline nähtus geneetikas, mis mõjutab näiteks geneetilise mitmekesisuse või haiguste tekkeloo uurimist. Üks peamine tegur, mis põhjustab populatsiooni alleelisagedustes alampopulatsioonide teket, on mittejuhuslik ristumine (nonrandom mating). Mittejuhusliku ristumise üks oluline määraja on isenditevaheline geograafiline eraldatus. Lisaks sellele kujundab populatsioonistruktuuri ka geenitriiv ja looduslik valik. Populatsioonistruktuuri arvuliseks väljendamiseks on kasutada erinevaid lähenemisi. Üks peamine lähenemine on kasutada sisearetuskordajat F S T {\displaystyle F_{ST}} .  Pikemalt artiklis Sisearetuskordaja Sisearetuskordaja F S T = H T − H S H T {\displaystyle F_{ST}={\frac {H_{T}-H_{S}}{H_{T}}}} näitab, kui suur osa populatsiooni heterosügootsusest erineb alampopulatsiooni heterosügootsusest. Mida suurem väärtus, seda rohkem heterosügootsused erinevad. Lisaks üldlevinud sisearetuskordajatele, on välja pakutud ka Bayesi teoreemil põhinevaid statistilisi mudeleid, näiteks Markovi ahela Monte Carlo. Hardy-Weinbergi seadus Coop, Graham (2020). Population and Quantitative Genetics (3rd Edition). Marchini, Jonathan (2004). "The effects of human population structure on large genetic association studies". Nature Genetics. Nicholson, George (oktoober 2002). "Assessing Population Differentiation and Isolation from Single-Nucleotide Polymorphism Data". Journal of the Royal Statistical Society Series B: Statistical Methodology.
Apteeker Melchior ja katustel tantsija

"Apteeker Melchior ja katustel tantsija" on Indrek Hargla 2010. aastal ajalehes Eesti Ekspress ilmunud jutustus apteeker Melchior Wakenstedest. Jutustus on hiljem ilmunud Indrek Hargla jutukogus "Suudlevad vampiirid" (2011). Hargla, Indrek (23.12.2010). "Ainult Ekspressis: Apteeker Melchior ja katustel tantsija". Eesti Ekspress. Vaadatud 14.12.2023. "Suudlevad vampiirid". Rahvaraamat. Vaadatud 14.12.2023. Indrek Hargla - Apteeker Melchior ja katustel tantsija. Eesti Ekspress, 23. detsember 2010
Ócsa

Ócsa on linn Ungaris Pesti komitaadis Gyáli kreisis. Linna olulisim vaatamisväärsus on 13. sajandi alguses ehitatud romaani stiilis kirik. Ócsa asub Budapesti kesklinnast ligikaudu 26 km lõunakagus. Linna läbib Budapest–Lajosmizse–Kecskeméti raudteeliin. Asulat on esmamainitud 1235. aastal. Ócsa sai linnaõigused 2005. aastal. Dalgety Bay, Suurbritannia Kose vald, Eesti Plášťovce, Slovakkia Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. The Reformed Church of Ócsa (Premonstratensian abbey) Természetjáró. Vaadatud 14. detsembril 2023 About Ócsa Hello Travel. Vaadatud 14. detsembril 2023 Kronológia Várossá nyilvánítás. Vaadatud 13. mail 2024
Richard Neal

Richard Edmund Neal (sündinud 14. veebruaril 1949) on Ameerika Ühendriikide poliitik. Ta on Esindajatekoja liige alates 1989. aastast. Ta on valitud Esindajatekotta Massachusettsi 1. kongressi ringkonnast. Piirkond, mis oli aastatel 1989–2013 nummerdatud 2. ringkonnana, hõlmab Springfieldi, West Springfieldi, Pitsfieldi, Holyoktsfieldi, Agawam, Chicopee ja Westfield ning on palju maalähedasem kui ülejäänud osariik. Demokraatliku Partei liige Neal on alates 2013. aastast olnud Massachusettsi saadikuterühma esimees Ameerika Ühendriikide Esindajatekojas ning ta on ka New England House'i saadikuterühma esimees.
Joan Verdú

Joan Verdú Sánchez (sündinud 23. mail 1995 Andorra la Vellas) on Andorra mäesuusataja. Verdú osales FIS-i võistlustel esimest korda 2010. aasta detsembris. 2012. aasta noorte taliolümpiamängudel võitis Verdú Super-G-s pronksmedali. 2012. aasta novembris võistles ta esimest korda Euroopa karikasarjas, kuid ei kvalifitseerunud Levil suurslaalomi teise ringi. Verdú tegi oma maailma karikasarja debüüdi 2016. aasta oktoobris. Ta tuli Söldenis suurslaalomi esimeses ringis 64. kohale ega pääsenud teise ringi. 2017. aasta jaanuaris sai Verdú esimesed Euroopa karikasarja punktid; ta tuli Davosi suurslaalomis kümnendaks. Aastatel 2013 ja 2017 osales Verdú mäesuusa maailmameistrivõistlustel. Tema parimaks tulemuseks oli MM-il 27. koht Alpi kahevõistluses 2017. aastal Ta osales ka 2014. aastal taliolümpial Sotšis, kus võistles suurslaalomis ja langes esimeses ringis välja. Hooajal 2021-22 võitis ta oma esimesed Euroopa karikasarja etapid kahes suurslaalomis Glungezeril. Pärast edasisi võite Reiteralmil ja Oppdalis võitis ta Euroopa karika suurslaalomis. See tähendas, et tal oli õigus järgmisel MK-hooajal startida kõigil suurslaalomi aladel, sõltumata rahvuslikust kontingendist. Ta on esimene Andorra sportlane, kes selle on saavutanud. Pekingi taliolümpiamängudel tegi ta taas Andorra spordi ajalugu, kui sai suurslaalomis teise ringi kiireima ajaga 9. koha. Kunagi varem pole Andorra sportlane olnud taliolümpiamängudel paremal kohal. 17. märtsil 2022 võitis ta Kranjska Goras suurslaalomis 17. kohaga oma esimesed MK-punktid. Järgmisel hooajal 2022-23 parandas ta seda tulemust kahes suurslaalomis Alta Badias 18.-19. detsembril 2022, millest mõlemas saavutas ta 12. koha. See on võrdne Andorrast pärit suusataja seni parima kohaga mäesuusatamise maailma karikasarjas. 2023. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlustel Courchevelis/Méribelis saavutas Verdú paralleelslaalomis 10. koha, mis on Andorra suusataja maailmameistrivõistluste esikümne esimene tulemus. 9. detsembril 2023 Val d'Isères jõudis Verdú poodiumile maailma karikasarjas, mis oli ühtlasi Andorra mäesuusataja esimene poodiumikoht MK-sarja ajaloos. Joan Verdú ROK-i veebilehel Joan Verdú Joan Verdú Olympedia veebilehel Joan Verdú Ski-DB veebilehel
Fotorealism

Fotorealism on kujutava kunsti suund, mis tekkis 1960. aastate lõpus USA ida- ja läänerannikul ning levis 1970. aastatel üle maailma. See on maalistiil, mille puhul kunstnik tugineb fotodele. Fotorealismi žanri teoseid iseloomustab uskumatu usutavus ja pisimate detailide kujutamine. Fotorealistid kasutavad oma töödes fotosid, imiteerivad neid ja suurendavad fotograafilise pildi mõju. Fotorealistlik maal on võimatu ilma fotograafiata. Fotorealistid ei reprodutseeri originaalfotot täielikult, vaid püüavad luua midagi tõelisemat. Kunstnikud kogusid teavet kaamerate ja fotode abil. Tulemuseks oli foto koopia, kuid tavaliselt palju suurem kui originaal. Tavaliselt teevad autorid originaalfoto ise. Kunstnikud eelistavad kujutada tavalisi linnamaastikke või igapäevaste asjade natüürmorte. Tehnika valdamise demonstreerimiseks valib kunstnik sageli keerukad pilte. Need sisaldavad peegeldusi, klaaskonstruktsioone või paljusid linnapildi geomeetriliselt täpseid detaile. Fotorealism tekkis 1960. aastate lõpus New Yorgi ja California kunstnike seas ning levis paar aastat hiljem Euroopasse. Sõna „fotorealism“ võttis kasutusele Louis K. Meisel 1968. aastal. Samuti koostas ta selle sõna definitsiooni ning selgitas välja ka fotorealistide peamised omadused, sealhulgas fotograafia kasutamine piltide lõuendile ülekandmisel ja valmis töö fotograafiline täpsus. Fotorealistid rõhutasid hoolika tööga iga pildi väärtust ja akadeemiliste meetodite tähtsust. 1990. aastatel viisid täiustatud tehnikad ja digitaaltehnoloogia veelgi täpsemate maalideni, sealhulgas kolmemõõtmelisuse illusioonini. Sellisel kujul hakati fotorealismi nimetama hüperrealismiks. Kaasaegsed kunstnikud suhtuvad originaalfotosse suurema vabadusega ega kopeeri seda alati täpselt. Fotorealism tuli Eestisse 1970. aastal. Järgmise kümnendi jooksul muutus fotorealism Eestis ülipopulaarseks. Kunstnikud pöörasid suurt tähelepanu modernsusele. Tuntud Eesti fotorealistid: Olev Subbi, Aili Vint. Tänapäeval on see kunstisuund samuti populaarne. Richard Estes. Linnapiltide meister ja fotorealistide esimese põlvkonna esindaja. Duane Hanson. Skulptor, realistike elusuuruste inimfiguuride autor. Ben Schonzeit. Kunstnik, kes loob suureformaadilisi natüürmorte. https://digikogu.ekm.ee/uus_kategooriapuu/kunst_noukogude_perioodil https://kumu.ekm.ee/syndmus/fotorealism-50-aastat-huperrealistlikku-maali/ https://epl.delfi.ee/artikkel/51186168/fotorealism-see-on-imelihtne http://cargocollective.com/curiousfiend/HYPERREALISME-AT-KUNSTHAL
Jäämägi A23a

Jäämägi A23a on 1986. aastal Antarktikas Filchner-Ronne'i liustikust eraldunud suur plaatjas jäämägi, mis oli aastaid merepõhjas kinni, kuid hakkas 2020. aastal liikuma. Jäämäe pindala on umbes 3900 ruutkilomeetrit, mis tegi sellest ühe maailma suurima jäämäe, kuni jäämägi A76 ajutiselt selle suuruse ületas. Ligi triljon tonni kaaluv ja umbes 400 m paksune jäämägi möödus 2023. aasta novembris Antarktika poolsaare põhjatipust ja triivis edasi Lõuna-Jäämere suunas. 2023. aasta 1. detsembril jõudis Antarktika poolsaare tipu lähedal jäämäe juurde polaaruurimislaev RRS Sir David Attenborough. Kiirusega 10 sõlme liikuval laeval kulus jäämäest ümber sõitmiseks ja veeproovide võtmiseks mitu tundi. Jonathan Amos (14. detsember 2023). "A23a: Monster iceberg just shy of a trillion tonnes" [A23a: Hiiglaslik jäämägi, mis kaalub veidi vähem kui triljon tonni.]. bbc.com (inglise). BBC News. Vaadatud 14. detsembril 2023. Jonathan Amos (24. november 2023). "A23a: World's biggest iceberg on the move after 30 years" [A23a: maailma suurim jäämägi 30 aasta järel liikvel]. bbc.com (inglise). BBC News. Vaadatud 14. detsembril 2023. Stephen Smith (24. november 2023). "World's largest iceberg — 3 times the size of New York City — "on the move" for the first time in 37 years - CBS News" [Maailma suurim jäämägi, kolm korda suurem kui New York City, on esimest korda 37 aasta jooksul "liikvel"]. www.cbsnews.com (Ameerika inglise). Vaadatud 25. novembril 2023. Jonathan Amos (4. detsember 2023), Attenborough ship encounters mammoth iceberg (inglise), BBC Jonathan Amos. A23a: Spectacular arches, caves as monster iceberg decays. BBC News, 16. jaanuar 2024
Mihkel Järviste

Mihkel Järviste (sündinud 28. mail 1999 Tartus) on Eesti jalgpallur (poolkaitsja), kes viimati mängis Eesti Premium liiga klubis Tallinna FC Flora. 1. jaanuaril 2022 liitus Järviste Premium liiga klubiga Tallinna FC Flora. 2023. aasta järel temaga lepingut ei pikendatud ja temast sai vabaagent. Järviste on mänginud Eesti U16, U17, U19 ja U21 koondistes kokku 42 mängu ja löönud ühe värava. Uuendatud seisuga 14. detsember 2023 Eesti karikas Eesti Superkarikas, Üleminekumängud UEFA Meistrite Liiga Eesti Superkarikas Tallinna FC Flora Premium liiga: 2022, 2023 Suur aitäh, Henrik Ojamaa, Ken Kallaste, Mihkel Järviste ja Sten Reinkort! FC Flora, 4. detsember 2023 Mihkel Järviste Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel Mihkel Järviste koondise statistika Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel Transfermarkti profiil
Siid-narmasnutt

Siid-narmasnutt (Inocybe geophylla) on šampinjonilaadsete seltsi narmasnutiliste sugukonda kuuluv liik. Seene varieteediks on lilla teisend. Siid-narmasnutt andmebaasis eElurikkus
Pisarhebel

Pisarhebel (Hebeloma crustuliniforme) on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv liik seeni. Pisarhebel andmebaasis eElurikkus.
Carol

Carol ehk carole , ka carola (prantsuskeelne carole tuleb ladinakeelsest sõnast choraula, mis viitab tantsimisele) on keskajal, eelkõige 13.–15. sajandil kasutusel olnud ringtantsulaul, milles refräänina korduvat lõiku (burden) laulsid kõik tantsus osalejad, sellal kui salmiosa laulis solist. Carole '​iks on keskaegsetes tekstides nimetatud ka üksnes keskaegset ring- või reatantsu, mida arvatavsti tantsiti laulu saatel. Tõenäoliselt juba keskajal kinnistus sõna inglise keelde eelkõige religioosse sisuga piduliku rahvapärase laulu tähenduses ja seda on selle hilisemas vormis seostatud eelkõige Inglismaa muusikaga. 14.–16. sajandi algusest, mida loetakse inglise carol '​i kõrgajaks, pärinevad mõned viisid ja umbes 500 teksti. Enamik neist kõnelevad Maarjast ja Jeesuslapsest, kuid ka pühakutest, kelle püha tähistati pärast jõule; on olemas ka üksikuid kannatusajale ja ülestõusmisele pühendatud tekste ja moraalinõuandeid sisaldavaid carol '​eid. Värsid on teravmeelsed ja riimid leidlikud, tekstid võivad olla makaroonilised, segades inglise ja ladina keele fraase. 15. sajandil säilitas carol Inglismaa muusikas oma rahvapärase religioosse sisu, ent muutus nii tekstilt kui ka muusikalt üheks fikseeritud vormidest prantsuse rondeau, virelai ja ballade '​i kõrval. Burdeni võisid laulda vaheldumisi solistid ja kolmehäälne koor, või võis kahehäälsele salmile järgneda koori lauldud burden. Rütm oli varajasel carol '​il tavaliselt 6/8 taktimõõdus, hilisematel 3/4 taktis, sageli sünkopeeritud osadega. Ülemine hääl oli enamasti keerukate kaunistustega, sellal kui alumine laulis viisi, ja nagu muus 15. sajandi muusikas oli põhirõhk mitte harmoonial, vaid rütmil ja täpsetel kaunistusvormelitel. Üheks näiteks sellisest carol '​ist on nn Agincourti carol "Deo gracias Anglia". 16. sajandi alguse carol, nii nagu see esineb õukonna lauluraamatutes, on kolme- või neljahäälne kaheses rütmis paindlikus polüfoonilises stiilis laul. Autor on sageli nimetatud, sh William Cornyshe, Robert Fayrfax ja John Browne. 16. sajandil žanr hääbub, teada on vaid üksikud, oletatavasti rahvaliku algupäraga kerge loomuga mitmehäälsed laulud väljaõppinud muusikuile esitamiseks, nagu oletatavasti Henry VIII kirjutatud "Green groweth the holly". 18.–19. sajandil elas carol '​ite laulmine Inglismaal üle teatava renessansi, nüüd juba eelkõige traditsioonilise mitmehäälse jõululauluna. Uue carol '​irepertuaari loojad komponeerisid need laulud sageli omalaadses keskaega imiteerivas helikeeles, näiteks 16. sajandi branle '​i-viisile kirjutatud George Ratcliffe Woodwardi "Ding Dong Merrily on High" või William Morrise "Masters in this Hall". Carol. - Encyclopedia Britannica H. Uleksin. Varajase muusika terminoloogia. Magistritöö. Tartu, 2006 M. Cartwright. The History of Christmas Carols. - World history Encyclopedia