laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ülgase fosforiidikaevandus

Ülgase fosforiidikaevandus on endine fosforiidikaevandus Harjumaal Jõelähtme vallas Ülgasel. 1920. aastate alguses ehitati Jõelähtme kihelkonda Ülgase asunduse juurde fosforiidi tootmiseks allmaakaevandus ja sortimistsehh. Toodangu väljaveoks kohandati Koljuotsa kalasadam ja selleni ehitati 2 km kitsarööpmelist raudteed. Kasuliku kihi paksus kaevanduses oli alla ühe meetri. Tootmine sõltus nõudlusest ja oli kuni 10 000 tonni aastas. 1938. aasta märtsis sõlmiti leping Saksamaal IG Farben AG-ga, mille kohaselt tuli sinna kümne aasta jooksul tarnida kuni 340 tuhat tonni fosforiidikontsentraati aastas, toimeaine (P2O5) sisaldusega 33%. Ülgase tehnokompleks põles maha 5. detsembril 1938 ja kaevandus suleti. Ülgase kaeveõõned kujunesid koobastikuks ja on kaitse all kui nahkhiirte talvituspaik. Eesti-Saksa lepingu realiseerimiseks rajati 1940. aastal uus fosforiiditööstus Maardusse, põhja poole Narva maanteed Kroodi oja paremale kaldale (Maardu fosforiidikaevandus). Ülgase koopad Enno Reinsalu. "Eesti mäendus". Tallinn, TTÜ Kirjastus 2011 ISBN 978-9949-23-075-4 Uwe Gnadenteich: "Nahkhiirte kuningriik Eesti esimeses fosforiidikaevanduses" Postimees, 8. september 2017
Katselendur

Katselendur on erikoolitusega kogenud lendur, kelle peamiseks ülesandeks on uue või modifitseeritud õhusõiduki ja selle süsteemide katsetamine. Katselendur on pädev tegema õhusõidukiga manöövreid varem kindlaks määratud kava järgi, mis lasevad inseneridel katsete tulemusel õhusõidukit vajaduse korral täiustada. Katselendurid on nii sõjaväe kui ka erafirmade teenistuses. 1950. aastad olid katselendurite kuldajastu, sest reaktiivlennunduse hoogsa arenguga kaasnes palju katselende. Tehnika areng on katselendurite töö tunduvalt ohutumaks muutnud. Iga uut tüüpi õhusõiduki esmakordne juhtimine on ohtlikum tavalisest lennuki juhtimisest.
László Sólyom

László Sólyom [l'aasloo š'oojom] (ungaripäraselt Sólyom László, 3. jaanuar 1942 Pécs – 8. oktoober 2023 Budapest) oli Ungari jurist ja poliitik. 5. augustist 2005 kuni 6. augustini 2010 oli ta Ungari president. 2006 Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk 2009 Valgetähe ketiklassi teenetemärk
BEC

BEC (lühend ingliskeelsetest sõnadest Baltic Entertainment Company; ärinimega Balti Video OÜ) on 1995 asutatud Eesti ettevõte, mis toodab ja/või laseb eetrisse filme ja telesaateid. BECi omanik ja juht on Raivo Suviste. 1995–1998 – "M Klubi" 2001–2008 – "Terevisioon" 2002–2008 – "Kes tahab saada miljonäriks?" 2003–2005 – "Happy Hour" 2003–2006, 2007–2011 – "Kodu keset linna" 2003–2009 – "Pehmed ja karvased" 2006–2007 – "Ohtlik lend" 2006–2011 – "Tantsud tähtedega" 2007–2015 – "Võta või jäta" 2008 – "Tuulepealne maa" 2008 – "Targem kui 5B" 2010 – "100 sekundit" 2011–2013 – "Sind otsides" 2011–2016 – "Heeringas Veenuse õlal" 2012 – "Tähed jääl" 2012–2013 – "Elu keset linna" 2013 – "Väikelinna detektiivid" 2014–2016 – "Viimane võmm" 2015 – "Keeris" 2015, 2017 – "Vabad mehed" 2016 – "Eesti otsib superheeringat" 2016–2017 "Siberi võmm" alates 1997 – "Õnne 13" alates 2009 – "Kättemaksukontor" BEC Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 16.10.2015) BECi koduleht BEC Eesti filmi andmebaasis
SPARS-kood

SPARS-kood on kolmetäheline kood, mida võib leida osade kaubanduslike heliplaatide ümbrispaberilt ja/või vahelehtedelt. Koodi soovitas kasutusele võtta Society of Professional Audio Recording Services (SPARS) 1980. aastate algul, et näidata, milline heliplaadi tootmise protsessi osa on tehtud analoogseadmetega, milline aga digitaalselt. Esimesena hakkas koodi kasutama PolyGram 1984. aastal. Tänapäeval koodi enam praktiliselt ei kasutata. Koodis olev täht A näitab analoog-, D digitaalset protsessi, esimene täht käib salvestamise, teine miksimise ja kolmas masterdamise kohta. Kolmas täht on CD-de puhul alati D, vinüülplaatidel ja helikassetidel A. Seega kombinatsioon AAD tähendab analoogsalvestust, analoogmiksimist ja CD-d. Esineb ka plaate, millel on mitu sellist koodi. Näiteid albumitest, millel koodi on kasutatud: U2 – The Unforgettable Fire (1984) – ADD Dire Straits – Brothers in Arms (1985) – DDD Simple Minds – Street Fighting Years (1989) – DAD Madonna – The Immaculate Collection (1990) – AAD Céline Dion – Unison (1990) – AAD, DDD
Chaironeia lahing

Chaironeia lahing toimus Philippos II juhitud makedoonlaste ning Kreeka linnriikide alliansi vahel 338 eKr. Lahingus said Ateena ja Teeba väed lüüa. Philippose survel moodustati Korintose liit, millega ei liitunud ainult Sparta.
Vištytis

Vištytis on alev (endine linn) Leedus Vilkaviškise rajoonis, Vištytise valla ja Vištytise regionaalpargi halduskeskus. Alev asub Vištytise järve kaldal Sūduva kõrgustikul. Saksa keeles on alevi nimi Wystiten, ka Wyschtyten. Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1844 valminud luteri kirik ja aastal 1829 valminud katoliku kirik. Kooli juures asub koduloomuuseum. Alevi lähedal asub Vištytise rändrahn (pikkus 6 meetrit, laius ja kõrgus neli meetrit). Asula tekkis XVI sajandi esimesel poolel Preisimaa piiri äärde. Aastal 1538 on esimest korda mainitud sealset mõisa. 8. septembril 1570 kinnitas Zygmunt II August asula vapi (see oli vanim vapp selles piirkonnas); ühtlasi sai Vištytisest linn. 1777. aastal avati seal kihelkonnakool. XVIII sajandi lõpus ähvardas linna linnaõiguste kaotamine; seimi otsusega jäid linnaõigused küll asulale alles, aga sealsed elanikud kaotasid senised privileegid. Kohtuvaidlustele tegi lõpu Poola jagamine, mille tagajärjel hakkas linn kuuluma Preisi kuningriigile kui alev. Aastal 1815 läks Vištytis Venemaa koosseisu. Aastal 1842 sai asulast luterliku kihelkonna keskus. Asula taandarengus mängis suurt rolli 1865. aastal rajatud Peterburi–Berliini raudtee, mille Vilniusest Königsbergi viiv haru asulat ei läbinud. Siiski oli veel 1892. aastal asulas 4017 elanikku. 14. juulil 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed 222 kohalikku juuti. Nõukogude ajal oli Vištytis kohaliku sovhoosi keskasula. Vištytis Luteri kirik Katoliku kirik Vištytise rändrahn Julian Gruner – poola kõrgushüppaja ja odaviskaja Algimantas Kezys – USA fotograaf Irena Ylienė – leedu laulja [1] .http://gatchina3000.ru/brockhaus-and-efron-encyclopedic-dictionary/021/21847.htm Alev portaalis vietoves.Lt Vištytise kroonika Keiser Wilhelmi visiidist alevisse Alev Poola geograafilises sõnastikus
Soojärv

Soojärv on soisel alal olev järv ja kõrbejärv on kõrbelisel alal olev järv. Kõrgsoos ehk rabas olevat järve nimetatakse rabajärveks. Rabajärvedes on hapnikku vähe. Peamiselt elab nendes ahven. laugas älves Mikhail Yu. Ozerov, Freed Ahmad, Riho Gross, Lilian Pukk, Siim Kahar, Veljo Kisand, Anti Vasemägi (1. detsember 2018). "Highly Continuous Genome Assembly of Eurasian Perch (Perca fluviatilis) Using Linked-Read Sequencing". G3: Genes, Genomes, Genetics (inglise keeles). Genetics Society of America. Originaali arhiivikoopia seisuga 22. detsember 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Pilviškiai

Pilviškiai on alev Leedus Vilkaviškise rajoonis, Pilviškiai valla halduskeskus. Alev asub Šešupė jõe kaldal, paigas, kus sellega ühinevad Višakis ja Pilvė. Alevit läbib Peterburi–Berliini raudtee Vilniusest Kaliningradi viiv haru. Alevis on gümnaasium ja raamatukogu. Pilviškiais kaevandatakse savi, seal asub ka viljaelevaator. Kirikuist asuvad seal aastal 2003 valminud metodisti kirik ja aastal 1947 valminud katoliku kirik. Asula tekkis XVI sajandi esimesel poolel Kaunasest Preisimaale viiva tee äärde. Aastal 1536 andis Bona Sforza asulale alevi staatuse. Aastal 1567 hakkas alev kuuluma Sapiehadele. Aastal 1656 rajati sinna esimene katoliku kirik. Aastal 1758 sai Pilviškisest kohaliku kihelkonna keskus. 27. veebruaril 1792 andis Stanisław II alevile vapi ja kinnitas Magdeburgi õigused, aga juba järgmisel aastal tühistas seim selle otsuse. Vaidlustele tegi lõpu Poola jagamine, mille tagajärjel kuulus alev aastail 1795–1807 Preisi kuningriigile. Pärast seda kuulus Pilviškiai Venemaa koosseisu. Alev kannatas rängalt Napoleoni sõdades. Aastaks 1808 oli sinna jäänud 350 elanikku. Aastal 1840 ehitati sinna luteri kirik. Asula kasvule pani alguse aasta 1865, mil rajati Peterburi–Berliini raudtee Vilniusest Königsbergi viiv haru, mis asulat küll ei läbinud, aga selle lähedusse rajati Pilviškiai raudteejaam. Alev sai omale turuplatsi ja seal hakati pidama laatasid. Aastaks 1923 oli alevis 2358 elanikku. Teise maailmasõja ajal hukkasid Saksa okupatsiooniväed 1800 kohalikku elanikku. Aastal 1941 põles maha sealne katoliku kirik. Aastal 2001 liideti aleviga ümbritsevad külad Dvarnieji, Padurpinyčys ja Stotis (viimases asus Pilviškiai raudteejaam). Raudteejaam Metodisti kirik Katoliku kirik Gümnaasiumihoone Kazys Grinius – Leedu sõjaväelane Bronius Babkauskas – Leedu näitleja [1] Alev portaalis vietoves.Lt Alevi koduleht
Paežeriai

Paežeriai (ka Paežeriai II) on küla Leedus Vilkaviškise rajoonis Šeimena vallas. Küla asub Paežeriai järve loodekaldal. Paežeriais on lasteaed-algkool ja raamatukogu. Endises Paežeriai mõisas asub muuseum. Mõisa park on looduskaitse all. Nõukogude ajal asus külas maaparandajate baas. [1] Alev portaalis vietoves.Lt
Paežeriai mõis

Paežeriai mõis (leedu Paežerių dvaras) on endine mõis Leedus Vilkaviškise rajoonis Šeimena vallas Paežeriais. Hoone asub aadressil Dvaro g. 6. Mõis on saanud alguse XVI sajandi lõpus. Vanimad teadolevad omanikud olid Glinskid. XVII sajandil läks see Zabiełłode valdusse. Aastal 1799 ehitas Szymon Zabiełło mõisakompleksi esinduslikult välja. Pärast Szymoni surma läks mõis Gauronskite valdusse; neile kuulus see aastani 1939. Viimane omanik (aastani 1944) oli Jonas Vailokaitis Kuigi ametlikult kuulus see temale ka veel Saksa okupatsiooni ajal, kasutasid tema asemel siiski Saksa võimud. Pärast sõda oli peahoones ajutiselt kohaliku sovhoosi kontor, aastast 1952 asusid seal aga maaparandajad. Aastail 1954–1957 ja 1968–1970 hoonet remonditi, aastail 1979–1981 hoone restaureeriti. Tänapäeval asub seal muuseum. Aastal 1799 püstitati praegune, klassitsistlik peahoone. Hoone projekteeris Marcin Knakfus. Hoone interjöör pärineb XIX sajandist. Mõisa juures asub XIX sajandi alguses ehitatud kontorihoone (aastast 1922 oli kasutusel koolimajana). Selle juures asub sajandi teisel poolel ehitatud uusgooti stiilis vaatetorn. Säilinud on veel jääkelder, tall, sealaut, lehmalaut, magasiait, ait ja viinaköök. Mõisakompleksi juurde viib kastanipuude allee. Teine allee mõisa juures on palitest. Mõisa peahoone juures asub Paežeriai järveni ulatuv 12 hektari suurune looduskaitsealune park (koos alleedega on kaitsealuse territooriumi pindala 16 hektarit), kus asuvad pärnaalleed. Pargis asub kolmest eri tasapinnal tiigist kaskaad. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. oktoober 2015. Vaadatud 16. oktoobril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. oktoober 2015. Vaadatud 16. oktoobril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Sissekanne Leedu mõisate saidil; fotod (leedu keeles) Mõisakompleksi kaart Infot mõisa kohta (leedu keeles) Muuseumi koduleht (leedu keeles) Mõis kultuuriväärtuste registris (leedu keeles) Mõis Leedu kunstimuuseumi lehel (leedu keeles)
Teismelised ninjakilpkonnad (film 2014)

"Teismelised ninjakilpkonnad" ("Teenage Mutant Ninja Turtles") on Ameerika Ühendriikide 2014. aasta märuli-, fantaasia- ja lastefilm. Filmi režissöör on Jonathan Liebesman ning stsenaristid Josh Appelbaum, André Nemec ja Evan Daugherty. Filmi tootsid Paramount Pictures ja Nickelodeon Movies. Peaosi mängisid Megan Fox, William Fichtner ja Tohoru Masamune. Filmi peategelane on April O'Neil, noor enesekindel telereporter, kes uurib oma telekanali ülesandel New Yorgis toimuvate Jalaklanni rünnakute kohta. Ühel õhtul satub ta peale klanni rünnakule kaubasadamas. Rünnaku peatavad aga neli varjudes kangelast, keda April kahjuks pildile ei saa. Kui ta tutvustab oma teooriat peatoimetajale, peetakse teda hulluks. Hiljem väidab April, et need olid tema kunagised neli lemmikloomast kilpkonna: Leonardo, Raphael, Donatello ja Michelangelo. Keegi ei usu teda ja ta läheb Eric Sacksi, oma surnud isa kunagise sõbra juurde, kes teda usub ning annab talle oma visiitkaardi. Kilpkonnad viivad ta oma koju kanalisatsiooni Splinteriga rääkima. Aprilil pole aga aimu, et Sacks on mestis Jalaklanni juhi Shredderiga. Nad leiavad Kilpkonnade kodu visiitkaardi sees oleva jälitusseadme abiga. Nad püüavad kolm kilpkonna kinni, et saada nende verest väärtuslikku mutageeni. Viimane kilpkonn Raphael põgeneb. Jalaklanni plaan on kogu New York ära mürgitada ja siis hakata mutageenist tehtud vastumürki müüma. Nii saavad nad New Yorgi üle ülemvõimu. Kilpkonnad aga nurjavad selle plaani ja film lõpeb kilpkonnade võiduga. Megan Fox – April O'Neil William Fichtner – Eric Sacks Tohoru Masamune – Shredder Pete Plozsek – Leonardo (motion capture) Johnny Knoxville – Leonardo hääl Noel Fisher – Michelangelo Alan Ritchson – Raphael Jeremy Howard – Donatello Danny Woodburn – Splinter (motion capture) Tony Shalhoub – Splinteri hääl Will Arnett – Vern Fenwick Minae Noji – Karai
Virbalis

Virbalis (leedu) on linn Leedus Vilkaviškise rajoonis, Virbalise valla halduskeskus. Linn asub merepinnast 79 meetri kõrgusel. Linnas on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on 1844. aastal ehitatud luteri kirik ja 1945. aastal ehitatud katoliku kirik. 1897. aasta rahvaloenduse andmeil oli Virbalise elanikest juute 37%, leedulasi 26,66%, sakslasi 24,9%, poolakaid 7,07% ja venelasi 3,73%. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Virbalise elanikest leedulasi 98,53% ja teiste rahvaste esindajaid 1,46%. Asulat on esmamainitud 1529. aastal. Aastail 1529–1567 oli tegemist privileegideta aleviga. Aastal 1564 ehitati sinna esimene kirik. Aastal 1569 sai Virbalis Magdeburgi õigused ja vapi. Aastal 1646 avati seal kihelkonnakool. Aastal 1655 lõi Janusz Radziwiłł seal Jan II Kazimierz Waza vastu suunatud sõjalise liidu. Kuni XVIII sajandini kandis alev nime Naujoji Valia või Nova Volia, poola keeles Nowa Wola. Poola jagamise tagajärjel kuulus alev aastail 1795–1807 Preisi kuningriigi koosseisu. Saksa keeles kandis asula nime Wirballen. Pärast seda kuulus Virbalis Venemaa koosseisu. Asula kasvule pani alguse aasta 1865, mil rajati Peterburi–Berliini raudtee Vilniusest Königsbergi viiv haru, mis asulat küll ei läbinud, aga selle lähedusse Kybartaisse rajati Virbalise raudteejaam. Aastal 1924 avati esimene Leedu bussiliin, mis ühendas Virbalist Vilkaviškise ja Marijampolėga. Virbalisest sai linn 3. augustil 1946. Virbalis Virbalise kabel Luteri kirik Katoliku kirik Martynas Mažvydas – Leedu kirjanik Vassili Mate – Vene kunstnik Pranas Eidukevičius – Leedu poliitik Archibald Jacob Freiman – Kanada ärimees Aleksei von Lampe – Vene ohvitser Boriss Arvatov – Vene literaat Juri Arvatov – Vene sõjaväelane Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023. http://demoscope.ru/weekly/ssp/emp_lan_97_uezd.php?reg=273 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2015. Vaadatud 16. oktoobril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Tomasz Krzywicki: Litwa: przewodnik. Pruszków: Oficyna Wydawnicza "Rewasz", 2005, lk. 59. ISBN 83-89188-40-6. Linn portaalis vietoves.Lt
Vanguard TV3

Vanguard TV3 oli Ameerika Ühendriikide satelliit, mis pidi olema riigi esimene satelliit Maa orbiidil. 6. detsembril 1957 toimus satelliiti kandva kanderaketi start, aga kõigest paar sekundit ja 1,2 meetrit pärast starti kaotas rakett võimsuse ja kukkus stardiplatvormile tagasi. Satelliit elas kanderaketi plahvatuse üle, aga sai siiski nii rängalt kannatada, et seda ei saanud enam orbiidile saata. Tänapäeval asub satelliit Washingtonis Riiklikus lennundus- ja kosmosemuuseumis. USA ajalehed pilkasid uudist pealkirjastades ebaedu ja kasutasid pealkirjades nimesid "Flopnik", "Kaputnik", "Oopsnik" ja "Stayputnik", mis oli vihje Nõukogude Liidu edukale Sputnikule. NSSDCA Master Catalog:Vanguard TV3 Vanguard: A History:FROM SPUTNIK I TO TV-3 "Satellite, Vanguard TV 3". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. juuli 2016. Vaadatud 20. detsembril 2016. NBC News: Sputnik started space race,anxiety
Mihhail Burtsev

Mihhail Burtsev (21. juuni 1956 Moskva – 16. oktoober 2015 Moskva) oli Nõukogude Liidu vehkleja. Burtsev võitis kuldmedalid meeskondlikus espadronis 1976. aasta suveolümpiamängudel Montréalis ja 1980. aasta suveolümpiamängudel Moskvas. Moskva olümpiamängudel võitis ta ka individuaalse hõbemedali.
Deke Slayton

Donald Kent Slayton (1. märts 1924 – 13. juuni 1993), tuntud kui Deke Slayton, oli Ameerika Ühendriikide lendur, aeronautikainsener ja astronaut. Slayton oli üks Mercury Seveni astronautidest. Pärast NASA-ga liitumist valiti Slayton Mercury 2 piloodiks, aga ta sai 1962. aastal terviseprobleemide tõttu lennukeelu ja Mecury missioonidel ei osalenud. Aastatel 1963–1972 töötas ta NASA mehitatud lendude osakonna direktorina. 1972. aasta märtsis vabanes Slayton lennukeelu alt ja osales Apollo-Sojuzi testprojektis, mis jäi tema esimeseks ja viimaseks lennuks. Slayton suri 13. juunil 1993 pahaloomulise ajukasvaja tõttu. "Deke Slayton". NASA. Vaadatud 21. august 2018. "Deke Slayton: Mercury Astronaut Who Waited To Fly". Space.com. Vaadatud 21. august 2018. "Former astronaut 'Deke' Slayton dies of brain tumor". UPI. Vaadatud 21. august 2018.
Kulno Kala

Kulno Kala (14. juuli 1936 Võhma – 29. märts 2021 Tallinn) oli eesti ajaloolane ja pedagoog. Ta lõpetas 1955. aastal Põltsamaa Keskkooli ning 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolasena. Ta kaitses Eesti NSV Teaduste Akadeemias 1970. aastal väitekirja "Eesti NSV elektrifitseerimise ajalugu" ning sai kandidaadikraadi. Ta töötas aastatel 1962–1992 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis. Ta tegeles peamiselt tööstusajalooga, mistõttu tema tööd on kasutatavad ka peale NSV Liidu kokkuvarisemist. Kala töötas alates 1992. aastast ajalooõpetajana. Ta oli Pelgulinna Gümnaasiumi ajaloo ja ühiskonnaõpetuse õpetaja. Eesti NSV elektrifitseerimise ajalugu: 19. sajandi lõpust 1965. aastani. Tallinn 1974 Eesti ajalugu ärkamisajast kuni tänapäevani (koos Aili Aarelaiu, Jüri Anti, Küllo Arjakase, Silvia Õispuu, Mart Laari, Toomas Karjahärmi ja teistega). Tallinn 1992. ISBN 5-440-01260-5 Tema tütar on ajaloolane Tiina Kala. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. juuni 2008. Vaadatud 21. jaanuaril 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Kala, Kulno". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. I kd, A-Ki. Tallinn 2000. Lk 527 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Sandra Magnus

Sandra Hall Magnus (sündinud 30. oktoobril 1964) on Ameerika Ühendriikide insener ja endine NASA astronaut. Ta valiti astronaudiks 1996. aastal ning käis kosmoses neli korda. Magnus osales missioonidel STS-112, STS-126, STS-119 ning Space Shuttle'i programmi viimasel missioonil STS-135. Ta kuulus veel Rahvusvahelise Kosmosejaama 18. ekspeditsiooni. Magnus lahkus NASA-st detsembris 2012. "Sandra H. Magnus". NASA. Vaadatud 16. august 2018. "NASA Astronaut Sandra Magnus Leaves Agency". NASA. Vaadatud 16. august 2018. Sandy Magnus Twitteris
Christopher Ferguson

Christopher J. Ferguson (sündinud 1. septembril 1961) on Ameerika Ühendriikide endine mereväelane ja astronaut. Ferguson osales kolmel Space Shuttle'i missioonil ja juhtis neist kahte, sealhulgas missiooni STS-135, mis oli programmi viimane missioon. Lisaks jäi ta selle missiooniga kosmosesüstik Atlantise ja kogu Space Shuttle'i programmi viimaseks komandöriks. Ferguson lahkus NASAst 2011. aastal ja töötab seisuga oktoober 2022 Boeingus. Augustis 2018 teatas NASA, et Ferguson on Boeingu astronaudina määratud CST-100 Starlineri esmalennu meeskonnaliikmeks. 2020. aastal teatas Ferguson, et loobub missioonil osalemisest. "Christopher J. Ferguson (Captain, USN, RET.) NASA Astronaut (FORMER)" (PDF). NASA. Vaadatud 8. august 2018. "NASA Assigns First Crews to Fly Commercial Spacecraft". NASA. Vaadatud 8. august 2018. "Commander of first piloted Starliner test flight steps down from mission". Spaceflight Now. Vaadatud 24. oktoober 2022.
Douglas Hurley

Douglas Gerald Hurley (sündinud 21. oktoobril 1966) on Ameerika Ühendriikide insener ja endine NASA astronaut. Ta osales piloodina kahel Space Shuttle'i missioonil, sealhulgas programmi viimasel missioonil STS-135. Augustis 2018 teatas NASA, et Hurley on määratud Dragon 2 esmalennu meeskonnaliikmeks. Missioon startis 30. mail 2020 ning põkkus järgmisel päeval Rahvusvahelise Kosmosejaamaga. 2. augustil 2020 jõudis ta Maale tagasi. "Douglas G. Hurley (Colonel, U.S. Marine Corps, Ret.) NASA Astronaut". Space.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. august 2018. Vaadatud 17. juuli 2018. "NASA Assigns First Crews to Fly Commercial Spacecraft". NASA. Vaadatud 8. august 2018.
Kroisos

Kroisos (umbes 595–546 eKr) oli viimane Lüüdia kuningas, valitses 560–547 eKr. Kroisos vallutas Väike-Aasia lääneosa, välja arvatud Lüükia ja Kiliikia. Alistatud rahvad, sealhulgas Väike-Aasia kreeka linnad, jäid siiski suhteliselt iseseisvaiks. Kroisos oli tuntud oma enneolematu rikkuse poolest, mille ta sai maksudest ja sundvõõrandamistest. Eesti keelde on tulnud tema nimest sõna "kröösus". Üldtuntud on ka tema heldus (annetused Delfi heaks). Tema ajal arenes rahamajandus (müntimine). Ta võõrustas Herodotose järgi (Historia I 30) Ateena riigimeest Solonit, kes nende kohtumisel Kroisost tema upsakuse pärast kritiseeris, väites, et ei saa Kroisost nimetada õnnelikuks (eudaimoniēs) enne, kui see on oma elu lõpuni elanud. Enim, mis Solon sellise inimese kohta oli nõus väitma, et ta on rõõmus (olbios), kuid mitte hea õnnega (eutychēs). Kui Pärsia, keda valitses toona Kyros II (Suur), oli alistanud Meedia, tekkis tal Lüüdiaga konflikt. Lüüdia plaanis alustada sõda Pärsiaga ja legendi järgi saatis Kroisos käskjala Delfi oraakli juurde, et küsida nõu algavaks sõjakäiguks. Oraakel olevat vastanud: "Kui ületad Halyse jõe, hukutad suure riigi." Kroisos arvas, et ennustus tähendab, et sõjakäik kujuneb võidukaks, aga Pärsia vallutamise asemel hukutas ta hoopis Lüüdia. Kyros pani Kroisose vallutatud alade satraabiks.
Rex Walheim

Rex Joseph Walheim (sündinud 10. oktoobril 1962) on Ameerika Ühendriikide endine õhujõudude ohvitser ja NASA astronaut. Ta osales kolmel Space Shuttle'i missioonil, muuhulgas programmi viimasel missioonil STS-135. Walheim on kosmoses viibinud 556 tundi ning avakosmoses 36 tundi ja 23 minutit. Walheim lahkus NASA-st 2020. aastal. "Rex J. Walheim (Colonel, U.S. Air Force, Ret.) NASA Astronaut". NASA. Vaadatud 21. august 2018. "Veteran Astronaut Rex Walheim Retires from NASA". NASA. Vaadatud 24. oktoober 2022.
Luca Parmitano

Luca Parmitano (sündinud 27. septembril 1976) on Itaalia sõjaväelane ja ESA astronaut. Tal on bakalaureusekraad politoloogias ning on lõpetanud Itaalia Õhuväeakadeemia. Parmitano kuulub Itaalia õhuväkke, kus tal on kolonelleitnandi auaste. Ta valiti astronaudiks 2009. aastal ning on kuulunud Rahvusvahelise Kosmosejaama 36. ja 37. ekspeditsiooni koosseisu. Ta on esimene itaallane, kes on käinud avakosmoses. Parmitano teine väljumine avakosmosesse kestis ainult 1 tunni ja 32 minutit, sest ta kiivrisse hakkas lekkima vett, mis tekitas uppumisohu. Parmitano naasis kosmosesse 20. juulil 2019, kui algas 60. ekspeditsioon. Ta oli 61. ekspeditsiooni ajal jaama komandör ning naasis Maale 6. veebruaril 2020. "Luca Parmitano and the Dreams that Came True Beyond Their Limits". La Voce di New York. Vaadatud 11. august 2018. "Luca Parmitano". ESA. Vaadatud 11. august 2018. "Astronauts Recreate Scary Spacesuit Leak In Orbit (Video)". Space.com. Vaadatud 11. august 2018. "Tuesday Spacewalk Ended Early". NASA. Vaadatud 11. august 2018. "ESA astronaut Luca Parmitano to be space station commander on his next flight". ESA. Vaadatud 11. august 2018. "Italian astronaut returns to earth, after six-month ISS stay". Euronews. Vaadatud 3. juuni 2020.  Luca Parmitano – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ametlik koduleht Luca Parmitano Twitteris Profiil Euroopa Kosmoseagentuuri kodulehel