laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hessen-Nassau

Hessen-Nassau provints (saksa: Provinz Hessen-Nassau) oli Preisi kuningriigi provints aastatel 1868–1918, seejärel Preisimaa Vaba Riigi provints aastani 1944. Hessen-Nassau loodi 1866. aasta Austria-Preisi sõja tulemusena, kui ühendati varem sõltumatud Hessen-Kassel, Nassau hertsogkond, Vabalinn Frankfurt, alasid saadi Baieri kuningriigilt ja Hesseni suurhertsogkonnalt (Hessen-Darmstadt; sealhulgas osa endisest Hessen-Homburgi maakrahvkonnast). Nendest piirkondadest moodustati aastal 1868 Hessen-Nassau provints pealinnaga Kasselis ja jaotati kaheks halduspiirkonnaks: Kassel ja Wiesbaden. 1. aprillil 1929 sai pärast rahvahääletust Hessen-Nassau osaks Waldeck-Pyrmonti Vaba Riik ja sai Kasseli halduspiirkonna osaks. Aastal 1935 kaotas natsivalitsus (de facto) kõik osariigid, nii oli provintsidel vähe tähtsust. Aastal 1944 jaotati Hessen-Nassau Kuurhesseni (pealinn Kasselis) ja Nassau (pealinn Wiesbadenis) provintsideks. Aastal 1945, pärast Teise maailmasõja lõppu, need kaks provintsi ühendati ja koos Hessen-Darmstadtiga moodustasid nad äsjaloodud Hesseni liidumaa põhja- ja lääneosa. Osa Nassaust läks Rheinland-Pfalzi liidumaa koosseisu. Oberpräsident ('ülempresident') oli Preisi provintsi juht, kuningas nimetas ta ametisse Preisi siseministri soovitusel. Oberpräsident valitses provintsi Preisi valitsuse poolt nimetatud provintsinõukogu abil. 1867–1871 Eduard von Moeller 1872–1875 Ludwig von Bodelschwingh 1876–1881 August von Ende 1881–1892 Botho zu Eulenburg 1892–1898 Eduard von Magdeburg 1898–1903 Robert von Zedlitz-Trützschler 1903–1907 Ludwig von Windheim 1907–1917 Wilhelm Hengstenberg 1917–1919 August von Trott zu Solz 1919–1930 Rudolf Schwander 1930–1932 August Haas (SDP) 1932–1933 Ernst von Hülsen 1933–1943 Philipp von Hessen (NSDAP) 1943–1944 Ernst Beckmann (NSDAP) Hessen-Nassau lipp on identne Hollandi omale. Hollandi kuninglik perekond pärineb Nassau hertsogkonnast. Vapp jaguneb kolme ossa, iga osa kujutab üksuse vappi, mis moodustavad Hessen-Nassau: kroonitud, hõbe/punase-triibuline lõvi sinisel taustal (Hesseni kuurvürstkond) kroonitud, kuldne lõvi, samuti sinisel taustal (Nassau hertsogkond) hõbedane kuldsete küünistega kotkas punasel taustal (Vabalinn Frankfurt)
William Howe (insener)

William Howe (12. mai 1803 Spencer, Massachusetts – 9. september 1852) oli USA ehitusinsener ja sillaehitaja. Ta sündis saeveski omaniku perekonnas. Varakult omandus puusepa ja ehitaja oskused. Ta lõpetas Leichesteri Akadeemia. Töötas ehitusettevõtjana, ehitas elumaju ja kirikuid. Hiljem ehitas ta sildu. Asutas firma Howe Bridge Works. 1840. aastal ehitas ta raudteesilla üle Connecticuti jõe Springfieldis Massachusettsis. Silla kavandi koostas ta ise. See oli sild, kus uuenduslikult kasutati segatarindust: puitsõrestik, millele lisati metalltõmbid. Samal aastal patenteeris ta oma leiutise Howe' sõrestiku (Howe truss) nime all. 1846. aastal täiustas ta oma fermi konstruktsiooni ja patenteeris ka selle. Ta suri 1852. aasta septembris tõllaga toimunud avariis saadud vigastusse. Tema vennad Elias Howe ja Tyler Howe olid leiutajad.
Kuurhesseni provints

Kuurhesseni provints (saksa: Provinz Kurhessen) oli Preisimaa provints Natsi-Saksamaal aastatel 1944 ja 1945. Kuigi kõik Weimari vabariigi aegsed liidumaad, sealhulgas Preisimaa, olid de facto kaotatud aastal 1933, jaotas natsivalitsus Preisimaa Hessen-Nassau provintsi 1. aprillil 1944 ametlikult kaheks provintsiks: Kuurhessen ja Nassau provints. Nimi Kuurhessen tuli endiselt Hessen-Kasseli kuurvürstkonnalt (1803–1866), mille pärast Austria-Preisi sõda annekteeris Preisimaa, et see moodustaks osa Hessen-Nassau provintsist. Pärast teise maailmasõja lõppu langes Kuurhessen Ameerika tsooni. Provints kaotati USA okupatsioonivõimude poolt 19. septembril 1945 ja see moodustas osa Suur-Hesseni haldustsoonist. Aasta pärast muudeti Suur-Hessen tänapäevaseks Hesseni liidumaaks.
Pušalotase vald

Pušalotase vald (leedu keeles Pušaloto seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Pasvalysi rajooni territooriumil. Valla pindala on 142 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1805 inimest. Valla keskus on Pušalotase alev (aastal 2011 oli seal 692 elanikku). Vallamaja asub aadressil Joniškėlio g. 16, vallavanem on Paulyna Stravinskienė. Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid. Seniūnijos. Pasvalio rajono savivaldybė, vaadatud 01.09.2016. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 01.09.2016.
Kudruküla vald

Kudruküla vald (saksa keeles Kutterküll) oli vald Virumaal Vaivara kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Kudruküla vald Peetri vallaga. Valla alal asus Kudruküla mõis. Kudruküla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 01.09.2016) Kudruküla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Kuijõe vald

Kuijõe vald (saksa keeles Kuijöggi) oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Kuijõe vald Piirsalu vallaga. Valla alal asus Kuijõe mõis. Kuijõe vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 01.09.2016) Kuijõe vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Kukevere vald

Kukevere vald (saksa keeles Kuckofer) oli vald Järvamaal Ambla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Kukevere vald Käravete vallaga. Valla alal asus Kukevere mõis. Kukevere vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 01.09.2016) Kukevere vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Puhja valla lipp

Puhja valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Puhja valla lipp. Lipp kinnitati 29. septembril 1998. Puhja valla lipp on ruudukujuline vapilipp. Kangas on jagatud vertikaalselt kaheks võrdseks väljaks, vardapoolne väli on roheline ning lehvipoolne sinine. Kahte välja jagava joone alumisest servast tõuseb valge hundinui, mille kaks lehte paiknevad kanga alumisel poolel kaksiksarika kujuliselt. Kummagi välja ülaservas on üks hõbedane tähtrist. Roheline värv sümboliseerib maad ja taimestikku, kui ka tasakaalukust, lootust ja arengut. Sinine värv tähistab rahu, usku ja tõde ning viitab Puhja valla veerohkusele. Valge märgib valgust, elu, puhtust. Puhja valla lipuvärvid viitavad ka Tartumaa vapile ja Liivimaa lipule. Hundinui on puhja soomaastikule väga tüüpiline taim. Tähtristid sümboliseerivad aga vaimuvalgust ja sihikindlust. Lipu normaalmõõdud on 105×105 cm. Puhja valla vapp Tartu maakond Puhja valla sümboolikast valla kodulehel Puhja valla sümboolika
Kunda vald

Kunda vald (saksa keeles Kunda) oli vald Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Kunda vald ja Malla vald ning moodustati Kunda-Malla vald. Valla alal asus Kunda mõis. Kunda vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 01.09.2016) Kunda vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Kurtna-Kirdalu vald

Kurtna-Kirdalu vald (saksa keeles Kurtna und Kirdal) oli vald Harjumaal Hageri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Kurtna-Kirdalu vald Kohila vallaga. Valla alal asus Kurtna ja Kirdalu mõis. Kurtna-Kirdalu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 01.09.2016) Kurtna-Kirdalu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Tulilased

Tulilased on mardikaliste seltsi kuuluv sugukond, kuhu kuulub ligikaudu 200 liiki. Eestis ja kogu Euroopas leidub vaid kolm liiki. Sugukonnas on 30 perekonda, mis on jaotatud 5 alamsugukonda. Ladinakeelne nimetus Pyrochroidae tuleb kreekakeelsetest sõnadest pyros ('tuli') ja chroma ('värv'). Täiskasvanud tulilased ongi enamasti musta ja (tuli)punase värvusega. Valmikute suurus varieerub 4–20 millimeetri vahel, nende pea on silmade tagant tugevalt kitsenenud, moodustades kaela. Tundlad on emastel kujult niitjad kuni kamjad ja isastel saagjad kuni sulgjad. Vastsed on suuremad (9–35 mm), kollaka värvusega ja nende tagakeha on nähtavalt üheksaks segmendiks jaotunud. Tagakeha lõpeb ogalaadsete jätketega (pseudourujätked ehk urogomphi või corniculi). Vastsed arenevad jahedas, niiskes keskkonnas kõdunevate puude koore all ning mullas või kõdunevas taimmaterjalis. Toituda võivad nad lagunevast puitmaterjalist ja seal leiduvatest seentest, kuid ka teistest putukatest. Esineb kannibalismi, kui ühes kohas on koos väga suur hulk vastseid. Valmikuid leidub pigem kuivematas paikades, nagu põõsad ja lilleõied ja kivide või surnud taimestiku all. Osade perekondade isaseid (Schizotus, Neopyrochroa, Anisotria, Pedilus) meelitab ligi inimestele mürgine ja ärritav aine kantaridiin – seda eritavad putukad (näiteks hispaania kärbes või teised villimardiklased). Isased lakuvad villimardikate pealt kantaridiini, mis muudab nad emaste jaoks atraktiivsemaks. Aine satub seemnevedelikuga emase kehasse ja tänu sellele on arenevate järglaste munad kaetud kantaridiiniga, mis kaitseb neid ärasöömise eest. Punatulilane (Pyrochroa coccinae) Ribitulilane (Schizotus pectinicornis) Stepitulilane (Pyrochroa serraticornis) Ribitulilane Punatulilane Stepitulilane Dendroides concolor Dendroides canadensis’e vastne Dendroides canadensis’e nukk Slipinzki, et al., (2011). Zootaxa: ORDER COLEOPTERA. Magnolia Press. www.mapress.com Kasutatud 01.09.2016 (inglise) Arnett, R. H., et al. American Beetles. Vol 2: Polyphaga: Scarabaeoidea through Curculionoidea. CRC Press (2002), lk 540-542. books.google.co.nz Kasutatud 01.09.2016 (inglise) Pyrochroa coccinea www.eakringbirds.com Kasutatud 01.09.2016 (inglise) Tulilased andmebaasis eElurikkus Kasutatud 01.09.2016 Family Pyrochroidae bugguide.net Kasutatud 01.09.2016 (inglise) Scharlachroter Feuerkäfer www.naturspektrum.de Kasutatud 01.09.2016 (saksa)
Käblaküla vald

Käblaküla vald (saksa keeles Kebbeldorf) oli vald Läänemaal Ridala kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Käblaküla vald Sinalepa vallaga. Valla alal asus Käblaküla mõis. Käblaküla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 01.09.2016) Käblaküla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Käblamõisa vald

Käblamõisa vald (saksa keeles Kebbelhof) oli vald Läänemaal Ridala kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Käblamõisa vald Sinalepa vallaga. Valla alal asus Käblamõisa mõis. Käblamõisa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 01.09.2016) Käblamõisa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Kähri vald

Kähri vald (saksa keeles Heimadra) oli vald Võrumaal Põlva kihelkonnas. Vallamaja asus Tännassilma külas. Vald eksisteeris 1866–1934[viide?]. Võru Maavolikogu otsusega 28./29. oktoobrist 1932 (prot. nr. 1 p. 2) Kioma ja Kähri vald ühendati ning Kähri vald iseseisva omavalitsuse üksusena likvideeriti ja kõigi oma asutistega ning ühendati Kioma vallaga. Valla alal asus Kähri mõis. Maa-ameti kaardirakendused Kähri vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 01.09.2016) 712. Kohtu- ja siseministri 30. novembri 1933 otsus Kioma ja Kähri valdade ühendamise asjas., Riigi Teataja, nr. 99, 5 detsember 1933 Kähri vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Kärsa vald

Kärsa vald (saksa keeles Kersel) oli vald Virumaal Väike-Maarja kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Kärsa vald Vao vallaga. Valla alal asus Kärsa mõis. Kärsa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 01.09.2016) Kärsa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Abruzzi

"Abruzzi" võib tähendada: Abruzzo maakond endise Abruzzi e Molise maakonna ala Abrutsid, mäestik
Kõima vald

Kõima vald (saksa keeles Kaima) oli vald Pärnumaal Mihkli kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1899 ja siis liideti Kõima vald Koonga vallaga. Valla alal asus Kõima mõis ja Mihkli kirikumõis. Kõima vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 01.09.2016) Kõima vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Kükita vald

Kükita vald (saksa keeles Kikkita) oli vald Tartumaal Torma kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Kükita vald Mustvee vallaga. Valla alal asus Kükita mõis. Kükita vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 01.09.2016) Kükita vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Laanemetsa vald

Laanemetsa vald (saksa keeles Lannemetz) oli vald Võrumaal Hargla kihelkonnas ja Valga maakonnas. Vallamaja asus Koikkülas. Vald eksisteeris 1866–1939. 1921. aastal arvati Laanemetsa vald Valga maakonna koosseisu. Valla alal asus teiste seas Laanemetsa ja Koikküla mõis. 1939. aasta vallareformiga moodustati senise Laanemetsa valla Juuta küla, Lepa asunduse ja Lutsu nr. 30 ja 31, Eomõisa, Ohsul, Juta, Kunagu, Uiometsa, Mahlamäe, Oisu-Poola, Simsoni nr. 19-b, Lepingu ja Nõmme nr. 7-a talude maa-aladest; senise Kaagjärve valla maa-alast; senise Tõlliste valla maa-aladest; senise Karula valla maa-aladest; senise Sooru valla maa-aladest Kaagjärve vald. Senise Laanemetsa valla maa-alast, välja arvatud Juuta küla, Lepa asunduse ja Lutsu nr. 30 ja 31, Eomõisa, Ohsul, Juta, Kunagu, Uiometsa, Mahlamäe, Oisu-Poola, Simsoni nr. 19-b, Lepingu ja Nõmme nr. 7-a talude maa-aladest; senise Taheva valla maa-alast Taheva vald. Maa-ameti kaardirakendused Laanemetsa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 01.09.2016) Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938 Laanemetsa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Lagedi vald

Lagedi vald (saksa keeles Laakt) oli vald Harjumaal Jüri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Lagedi vald Rae vallaga. Valla alal asus Lagedi mõis. Lagedi vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 01.09.2016) Lagedi vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Laiküla vald

Laiküla vald (saksa keeles Layküll) oli vald Läänemaal Martna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Laiküla vald Rõude vallaga. Valla alal asus Laiküla mõis. Laiküla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 01.09.2016) Laiküla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Lammasküla vald

Lammasküla vald (saksa keeles Lammasküll) oli vald Virumaal Väike-Maarja kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893, seejärel see Vao vallaga. Valla alal asus Lammasküla mõis. Lammasküla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 01.09.2016) Lammasküla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Leetse-Pallaste vald

Leetse-Pallaste vald (saksa keeles Leetz und Pallas) oli vald Harjumaal Harju-Madise kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Leetse-Pallaste vald Padise vallaga. Valla alal asus Leetse ja Pallaste mõis. Leetse-Pallaste vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 01.09.2016) Leetse-Pallaste vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Leevre vald

Leevre vald (saksa keeles Lewer) oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Leevre vald Koluvere vallaga. Valla alal asus Leevre mõis. Leevre vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 01.09.2016) Leevre vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Lohu vald

Lohu vald (saksa keeles Loal) oli vald Harjumaal Hageri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Lohu vald Kohila vallaga. Valla alal asus Lohu mõis. Lohu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 01.09.2016) Lohu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Søren Pind

Søren Pind (sündinud 20. novembril 1969 Herningis) on Taani jurist ja poliitik (Venstre). Ta oli 28. juunist 2015 kuni 28. novembrini 2016 Taani justiitsminister. Ta lõpetas aastal 1997 Kopenhaageni Ülikooli õigusteaduskonna. Aastatel 1999–2005 töötas ta Kopenhaageni Ülikoolis, spetsialiseerudes riigiõigusele. Ta oli 23. veebruarist 2010 kuni 3. oktoobrini 2011 Taani arengukoostöö minister, lisaks oli ta 8. märtsist 2011 kuni 3. oktoobrini 2011 Taani pagulaste, immigrantide ja integratsiooni minister (Lars Løkke Rasmusseni I valitsuses). 28. juunist 2015 kuni 28. novembrini 2016 oli ta Taani justiitsminister (Lars Løkke Rasmusseni II valitsuses)
Puhja vald

Puhja vald oli vald Tartu maakonna lääneosas. Puhja vald moodustati 1991. aasta 16. mail. Vald ühines Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus 2017. aastal naabervaldadega, mille tulemusena moodustati uus haldusüksus – Elva vald. Puhja vallavanem oli Mikk Järv. Puhja, Ulila Härjanurme, Järvaküla, Kaimi, Kureküla, Mõisanurme, Mäeselja, Nasja, Palupõhja, Poriküla, Ridaküla, Rämsi, Saare, Teilma, Tännassilma, Vihavu, Võllinge, Võsivere. Elva jõgi Emajõgi Keeri järv Maakatastri statistika, vaadatud 25.03.2020. Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Tartu maakonna Elva linna ning Alatskivi, Kambja, Konguta, Luunja, Mäksa, Puhja, Tartu, Tähtvere ja Võnnu valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014
Abramtsevo

Abramtsevo [abr'amtsevo] (vene keeles Абрамцево) on küla (село) Venemaal Moskva oblastis Sergijev Possadi rajooni Hotkovo linnaasunduses. Geograafilised koordinaadid on 56°13′ N, 37° 58′ E. Küla on tuntud Abramtsevo muuseum-kaitseala järgi. Külas oli Venemaa 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 209 elanikku. Kuni 2004. aastani oli Abramtsevo suvitusasula staatuses. Abramtsevos on Radoneži raudteepeatus ja Abramtsevo raudteepeatus. Muuseum-kaitseala on 1 km kaugusel Abramtsevo peatusest.  Pikemalt artiklis Abramtsevo muuseum-kaitseala Küla on teada 17. sajandist. Aastal 1843 ostis Abramovo mõisakompleksi kirjanik Sergei Aksakov. Teda külastasid seal teiste seas Nikolai Gogol, Ivan Turgenev ja Fjodor Tjuttšev. Aastatel 1870–1990 kuulus see metseen Savva Mamontovile. Siis käisid ja töötasid seal Abramtsevo kunstiringi ehk Mamontovi ringi kunstnikud Vassili Polenov, Viktor Vasnetsov, Valentin Serov, Ilja Repin, Mihhail Nesterov, Issaak Levitan, Mihhail Vrubel, laulja Fjodor Šaljapin ja näitleja Marija Jermolova. Aastal 1918 rajati muuseum. Muuseumi ümbrusesse rajati kunstnike suvilaid. Abramtsevo muuseum-kaitseala peahoone Abramtsevo Käteta Tehtud Päästja kuju kirik, mille arhitekt Pavel Samarin ehitas 1881–1883 Viktor Vasnetsovi joonistuse järgi Tareke kanajalgadel Majoolikadiivan Mõisapark Suvilastuudio Novaja Realnost
Jürgen Einpaul

Jürgen Einpaul (sündinud 11. mail 1983) on eesti ehitusteadlane ja orienteeruja. Õppis 1998. aastani Jüri Gümnaasiumis, lõpetas 2001. aastal Tallinna Reaalkooli. 2010. aastal lõpetas Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskonna tööstus- ja tsiviilehituse eriala magistriõppe ja kaitses tehnikateaduse magistri kraadi magistritööga "Siirduvate sõlmedega mitmekorruselise raudbetoonraami postide tugevus- ja stabiilsusarvutused". Seejärel oli Šveitsi Föderaalse Tehnikainstituudi (École polytechnique fédérale de Lausanne) doktorant ja betoonkonstruktsioonide labori uurimisassistent.. 2016. aastal kaitses samas doktoritöö "Punching Strength of Continuous Flat Slabs". Avaldanud teadusartikleid raudbetoonkonstruktsioonide dimensioneerimisest, tugevus- ja läbivajumiskontrollist. Harrastab orienteerumist. Eesti meistrivõistlustel orienteerumisjooksus on ta võitnud 3 hõbedat ja 3 pronksi. Aastatel 2008, 2009 ja 2010 tuli OK Saue Tammed võistkonnas Jüriööjooksu võitjaks. 2016. aasta rogaini Euroopa meistrivõistlustel Hispaanias Aralari mäestikus võitis ta koos Timmo Tammemäega pronksi. 2010 Eesti Betooniühingu üliõpilaspreemia Tema isa on ettevõtja Heiki Einpaul. "1998.a. matemaatikaolümpiaadi lõppvooru tulemused". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. august 2016. Vaadatud 2. septembril 2016. Koolilõpetajad 2001. SL Õhtuleht, 20. juuni 2001 TTÜ lõpetajad 2007–2010 "EPFL IBETON. Jürgen Einpaul". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. september 2016. Vaadatud 2. septembril 2016. EPFL. Thèses de l’IBETON. Thèse de doctorat de Jürgen Einpaul EPFL. Publications of Jürgen Einpaul "ESBL sporditulemused. Jürgen Einpaul". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. september 2016. Vaadatud 2. septembril 2016. "Eesti Betooniühing. Üliõpilaspreemiad". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. september 2016. Vaadatud 2. septembril 2016.
Abrantes

Abrantes on linn Portugalis Santarémi ringkonnas, Abrantesi valla keskus. Linna elanike arv oli Portugali 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 19 132. Linn asub Tejo jõe paremkaldal 100 m kõrgusel künkal, mis kõrgub üle oru, mis ulatub Gavião valla Belveri kihelkonnast Constância vallani. Nimi Abrantes tuleb ladina nimest Aurantes, mille juur on seotud sõnaga aurum 'kuld'. Seda seostatakse kullaleidudega Tejo jõest. Arvatakse, et asulal on keltibeeri päritolu. Kuningas Afonso I vallutas 1148 rekonkista käigus mauride riigi asula Abrantesi ja Abrantesi linnuse mauridelt. Aastal 1173 kinkis Afonso I linnuse Santiago da Espada ordule. Kuningas Dinis laskis kindlust renoveerida ja selle uue torni ehitama. Aastal 1385 kohtusid Abrantesis enne Aljubarrota lahingut Nuno Álvares Pereira ja João I väed. Aastal 1471 sai Lopo de Almeida Abrantesi krahvi tiitli. Restauratsioonisõja ajal tunnistas Abrantes 1641 ühena esimestest linnadest Lissaboni järel João IV Portugali uue kuningana. Aastal 1771 laskis peaminister Sebastião José de Carvalho e Mello, Pombali markii Abrantesisse mooruspuid istutada ning käskis seal siidi valmistada. Aastal 1789 sai Abrantesist ka garnisonilinn. Aastal 1807 vallutas Abrantesi Prantsuse kindral Jean-Andoche Junot, kes sai Napoleon I-lt Abrantesi hertsogi tiitli. Hiljem asusid seal Briti ja Portugali väeosad, mis teisel ja kolmandal korral linna ära vallutada ei lasknud. Aastal 1862 sai Abrantes raudteeühenduse (Linha do Leste), 1891 valmis Beira Baixa raudteelõik (Linha da Beira Baixa). Aastal 1870 valmis Abrantesi maanteesild, 1889 Abrantesi raudteesild. Aastal 1909 varustati kogu Abrantes elektriga. Pärast raudteeühenduse saamist vähenes Abrantesi tähtsus jõesadamana, sest kaubandus ja käsitöö läksid linnast välja. Ka sõjaväe kohalolek vähenes. Praegu on linnas ainult sümboolne garnison ja Portugali Relvajõudide väljaõppeasutused. Abrantes kuulus Ribatejo provintsi. Aastal 1179 sai Afonso I-lt omavalitsuse (foral) selle eest, et Abrantes osutas vastupanu Marokost tulnud piirajatele eesotsas Abem Jacobiga, kes pidid raskeid kaotusi kandes taganema. Aastal 1217 kinnitas Afonso II omavalitsust. Aastal 1510 uuendas omavalitsust Manuel I. João IV andis linnale tiitli notável vila de Abrantes ('eriline väikelinn Abrantes') ning eraldas selle Tomari vallast omaette vallaks. Abrantes sai linna (cidade) staatuse 1916. Linna ala kuulub 2013. aastast kahte kihelkonda: Abrantes (São Vicente e São João) e Alferrarede ja São Miguel do Rio Torto e Rossio ao Sul do Tejo. Enne seda kuulus linna põhjaosa São Vicente kihelkonda ja lõunaosa São João kihelkonda. Tähtsamad mälestised on Abrantesi linnus ja Abrantesi São Vicente kirik. Abrantes Futebol Clube União Desportiva Abrantina João Fonseca. Dicionário do Nome das Terras, 2. trükk, Casa das Letras: Cruz Quebrada 2007, lk 9–10, ISBN 978-972-46-1730-5. Sisseaknne saidil monumentos.pt
Teeregister

Teeregister on Eestis riigi infosüsteemi kuuluv andmekogu, mille eesmärk on riigiteede, kohalike teede ja avalikuks kasutamiseks määratud erateede kohta vajalike andmete töötlemine ja avalikustamine. Sellest andmekogust leiab muu hulgas infot tee pikkuse, teekatte, liiklussageduse kohta ja teel olevate bussipeatuste tee suhtes paiknemise ning ooteplatvormi olemasolu kohta. Register on asutatud ja kasutusele võetud 2005. aastal. Teeregistrit haldab Maanteeamet. Rahvusvaheline E-teede võrk "Ehitusseadustik". Riigi Teataja. 11.02.2015. Vaadatud 29.06.2018. "Teeregistri põhimäärus". Riigi Teataja. 07.01.2016. Vaadatud 29.06.2018. Teeregister Teeregister Teeregistri metaandmed riigi infosüsteemi haldussüsteemis