laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Oskar Luiga

Oskar Luiga VR I/2, VR II/2, VR II/3 (28. september 1894 Pangodi vald, Tartumaa – 24. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). Laiarööpmelise soomusrongi nr 3 ülem Vabadussõjas. Oskar Luiga sündis 1894. aastal Pangodi mõisas metsavahi peres, õppis Tartu Linnakoolis, metsanduskoolis ja Peterburi lipnike koolis, töötas mõnda aega Novgorodi kubermangus abimetsaülemana. Võttis osa Esimesest maailmasõjast, siirdus staabikaptenina Eesti rahvusväeosade 1. Eesti jalaväepolku, kus oli roodu- ja pataljoniülemaks 1918. aasta aprillini. Eesti Vabadussõja ajal määrati ta Tallinna 1. löögipataljoni ülema abiks ja seejärel teenis soomusrongil, 7. jaanuarist 1919 määrati ta laiarööpmelise soomusrongi nr 3 ülemaks, kellena teenis 27. jaanuarini 1920. 1920. aasta veebruaris teenis alampolkovniku auastmes Kalevlaste maleva ülemana ja 6. Jalaväepolgu ülema abina. 1921. aastal lahkus ta kaitseväeteenistusest kolonelleitnandi aukraadis ning töötas Rakvere metskonna metsaülemana. Oskar Luiga oli Rahvusliku Keskerakonna liige ja Rakvere osakonna esimees, kuid heideti erakonnast välja vastuolude tõttu peakontoriga 29. septembril 1933. Oskar Luiga vahistati 27. novembril 1940 ja hukati NKVD poolt arvatavasti 24. juunil 1941 Kosel Scheeli villas. O. Luiga on maetud Tallinna Kaitseväe kalmistule. Oskar Luiga vend Johannes Luiga oli üks nooremaid Vabadussõjas langenud võitlejaid. Pulver, Andres (28. oktoober 2023). "Vahva sõjamees vangistas üksinda roodu vaenlaseid". www.laanevirumaauudised.ee. Vaadatud 28. oktoobril 2023. Keskerakond Rakvere osakonnaga vastolus. Vaba Maa, 1. oktoober 1933, nr. 230, lk. 7. Hanno Ojalo (detsember 2017). "Tallinna lahing 1941: Röövel päästab röövli käest". Kultuur ja Elu. "Eesti Vabadusristi kavalerid". Stockholm: Välis-Eesti & EMP, 1984, lk 60–61. Mati Õun, Jaak Pihlak. "Eesti ohvitserid ja sõjandustegelased." II kogumik, Tallinn 2002, lk 47–48. Jaak Pihlak, "Karutapjad ja Vabaduse Risti vennad". Jaak Pihlak ja Viljandi Muuseum, 2010. Ohvitseride andmekogu
Julija Latõnina

Julija Leonidovna Latõnina (Юлия Леонидовна Латынина; sündinud 16. juunil 1966 Moskvas) on Venemaa ajakirjanik ja kirjanik, kes on tuntud Putini administratsioonile vastuseisu poolest. Tema isa Leonid Aleksandrovitš Latõnin (Леонид Александрович Латынин) sündis Ivanovo oblastis Privolžski linnas, on vene luuletaja ja proosakirjanik. Leonid Latõnin töötas kirjastuses Hudožestvennaja literatura (1962–1974), Moskva raadio hispaaniakeelsete saadete toimetuses ja hiljem ajakirja Junost luuleosakonnas. Julija Latõnina ema Alla Nikolajevna Latõnina (Алла Николаевна Латынина) on kirjanduskriitik ja ajakirjanik. Lõpetas 1988 Gorki-nimelise Kirjandusinstituudi. Filoloogia teaduste kandidaat (1992). Ta töötab ajalehes Novaja Gazeta, teeb raadiojaamas Ehho Moskvõ ja telekanalil RTVi saatesarja "Kod Dostupa" ning on veebiväljaannete Ježednevnõi Žurnal ja Gazeta.ru kolumnist. Ta on kirjutanud palju romaane. 2008. aastal pälvis Latõnina vabaduse kaitsmise eest USA välisministeeriumi auhinna Freedom Defenders Award. Ta on saanud Maria Grazia Cutuli nimelise uuriva ajakirjanduse preemia Itaalia väljaandelt Corriere della Sera. Teet Korsten, "Tülikas naaber on inspireeriv väljakutse" Põhjarannik, 7. november 2010 Jaanus Piirsalu, "Julia Latõnina: kumb jääb peale, kas Putini režiim või internet?" Eesti Päevaleht, 29. oktoober 2010 Lauri Laugen, Vene opositsioonilise ajakirjaniku Latõnina kodu rünnati tundmatu ainega, Delfi, 20. juuli 2017
Sberbank

Sberbank Rossii (Сбербанк России ОАО, lühend sõnadest "сберегательный банк" 'hoiupank') on Venemaa ja Ida-Euroopa suurimaid pankasid. Sberbanki peakorter asub Moskvas. Panga asutamise ajaks loetakse 1841. aastat, mil loodi Venemaa esimene hoiukassa. Sberbanki enamusosanik on Venemaa Föderatsiooni Keskpank. Panga president ja juhatuse esimees on 2007. aastast alates German Gref. Venemaa suurim pank otsib välismaiseid kosilasi, Äripäev, 15.04.2011
Gamavit

Gamavit on kompleksne immunomodulatoorne süstelahuse preparaat, mille aktiivne koostisosa on emulsified denatured placenta (PDE) ja mida võidakse manustada osadele loomadele (kassid, hobused, lehmad, koerad jt). Gamaviti valmistamisel kasutatav platsenta on inimpäritolu. Ravimi koostisse kuuluvad: vitamiinipreparaadid : L-askorbiinhape; α-tokoferoolfosfaat (dinaatriumsool); d-biotiin; kaltsiferool; D-Ca-pantotenaat; koliinkloriid; foolhape; i-inositool; vikasool; niatsiin; niatsiinamiid; nikotiinamiid; paraaminobensoehape; püridoksaalkloriid; püridoksiinkloriid; riboflaviin; tiamiinkloriid; retinoolatsetaat; tsüanokobalamiin. aminohapped:L-alaniin; L-arginiin; L-arginiinkloriid; L-asparagiin; DL-aspartaat; L-aspartaat; HCl L-tsüsteiin; L-tsüstiin; L-glutamiinhape; L-glutamiin; glütsiin; L-histidiin; HCl•H2O L-histidiin; L-hüdroksüproliin; L-isoleitsiin; L-leitsiin; DL-leitsiin; L-lüsiin; L-metioniin; L-fenüülaniin; L-proliin; L-seriin; L-treoniin; L-triptofaan; L-türosiin; L-valiin; anorgaanilised soolad: СаС122Н2О; Fe(NO3)3•2H2O; КСl; MgSO4•7H2O; NaCl+; NaHCO3; NaH2PO4•2H2O muud komponendid: adeniinsulfaat; fenoolpunane; adenosiin-5-trifosfaat; adenosiin-5-fosfaat; kolesteriin; 2-desoksüriboos; glükoos; glutatioon ; guaniin; hüpoksantiin; riboos; naatriumatsetaat•3H2O; tümiin; "Твин 80"; uratsiil; ksantiin; naatriumnuleinaat; PDE; naatriumpiruvaat Gamavit on 2000 aastal registreeritud veterinaarravim mille töötasid välja N. F. Gamaleya Research Institute of Epidemiology and Microbiology teadlased. Gamaviti toodab Venemaal Moskvas tegutsev aktsiaselts Микро–плюс, mis asutati 1988 ja registreeriti 1992. aastal. Nutri-Plus Calo-Pet Gamavit, veebiversioon (vaadatud 17.05.2015)(inglise keeles) [1] (vaadatud 25.08.2011) About Gamavit Unique and balanced composition[alaline kõdulink], veebiversioon (vaadatud 17.05.2015)veebiversioon (vaadatud 17.05.2015)(inglise keeles) [2] (vaadatud 25.08.2011) [3] (vaadatud 25.08.2011) Гамавит tootja kodulehel Registreerimisdokumendid Гамавит
Metroloogia (ajalugu)

Metroloogia on ajaloo abiteadus, mis uurib kunagi kasutusel olnud mõõtühikuid: pikkus-, pindala-, mahu- ja kaalu- (massi-) -ühikuid. Vanade ja vähemlevinud mõõtühikute loend
Rosoboroneksport

Föderaalne Riiklik Unitaarettevõte Rosoboroneksport (ФГУП «Рособоронэкспорт») on Venemaa riiklik relvakaubandusettevõte, kellel on ainuõigus varustada välisturgu. Firma lehekülg USA valitsus kehtestas Vene riiklikule relvaeksportöörile majandusembargo, Postimees 5. jaanuar 2007 Vene relvaeksportijad loodavad müüa Ladina-Ameerikasse väikelaevu, Postimees, 28. märts 2008
L'Autre...

"L'Autre..." on Mylène Farmeri kolmas stuudioalbum. See ilmus 9. aprillil 1991. Albumis on Farmeri edukaim singel "Désenchantée", mis püsis Prantsusmaa edetabelis esikohal üheksa nädalat. 1 Duett Jean-Louis Muratiga Šveitsi sertifikatsioonid Hitparade.ch (välja otsitud 6.08.10)
Püstikuühik

Püstikuühik (inglise keeles rack unit, tähis U, harvemini RU, saksa keeles HE) on mõõtühik, mis kirjeldab standardsesse, 19 või 23 tolli laiusesse püstikusse või seadmekappi paigaldatavate elektroonikaseadmete kõrgust. Üks U on 1,75 tolli ehk 44,45 mm kõrge. Ühe püstikuühiku kõrgust seadet tähistatakse "1U", kahe ühiku kõrgust "2U" jne. Kui mingit seadet kirjeldatakse poole püstiku laiusena (half-rack), siis see tähendab, et ta võtab enda alla vaid poole 19 tolli laiuse seadmekapi laiusest. Nii näiteks "4U, pool püstikut" (4U half-rack) tähistab seadet, mille kõrgus on 4U ehk 7 tolli ja laius 9,5 tolli. Teoreetiliselt peaks selliseid seadmeid saama seadmekappi paigutada kaks tükki kõrvuti. Seadmete esipaneelid ei ole siiski täpselt 1,75 tolli kõrged. Selleks, et lihtsustada seadmete paigaldamist, on esipaneelid 1/32 tolli (0,79 mm) madalamad kui U-ühik ise. Kasutades n ühikut kõrget seadet, on tema esipaneeli kõrgus h arvutatav valemiga h = (1,750n − 0,031) tolli = (44,45n − 0,79) mm. U on täpselt võrdne samuti Inglise tollil põhineva vana Vene pikkusühiku verssokiga. U põhineb seadmekappide spetsifikatsioonil, mis on määratletud standardiga EIA-310. EIA-310 standard Electronic Industries Alliance'i kodulehel.
Leedu jalgpallikoondis

Leedu jalgpallikoondis on Leedu Jalgpalli Liidu esindusmeeskond, mis esindab Leedut rahvusvahelistel jalgpallivõistlustel. Leedu koondis pidas oma esimese mängu 1923. aastal. 1940. aastal okupeeris riigi Nõukogude Liit. Järgmine rahvuskoondise mäng toimus alles 1990. aastal, kui vabaneti Nõukogude okupatsiooni alt ning mängiti 27. mail Gruusia jalgpallikoondise vastu. 1990. aastatel olid Leedu jalgpallikoondise tulemused oma kvalifikatsioonigruppides head. 1996. aasta Euroopa meistrivõistlustel jäädi grupis kolmandaks, sama koht võideldi välja ka 1998. aasta maailmameistrivõistluste grupis. Head mängu suudeti näidata ka 2004. aasta Euroopa meistrivõistluste kvalifikatsioonigrupis: viiki mängiti Saksamaaga ja kodus võideti Šotimaad, kuid Leedu võimalused edasipääsuks rikkus 1:0 kaotus Šotimaale viimases valikmängus. 2008. aasta EM-i kvalifikatsioonimängus Napolis õnnestus Leedul mängida viiki maailmameistri Itaaliaga 1:1. 6. septembril 2008 alistas Leedu Rumeenia 3:0 2010. aasta MM-valikmängus. Seda peeti koondise ajalooliseks võiduks. Sellele järgnes ka teine õnnestunud etteaste: 2:0 võit Austria üle. Leedu jalgpallikoondise koosseis 2021. aastal Balti turniiril ja sõprusmängus Hispaania vastu: Väravavahid: Tomas Švedkauskas, Titas Krapikas, Deividas Mikelionis Kaitsjad: Saulius Mikoliūnas (kapten), Egidijus Vaitkūnas, Edvinas Girdvainis, Rolandas Baravykas, Markas Beneta, Vytas Gašpuitis, Linas Mėgelaitis, Sigitas Olberkis Poolkaitsjad: Arvydas Novikovas, Donatas Kazlauskas, Ovidijus Verbickas, Justas Lasickas, Deimantas Petravičius, Domantas Šimkus, Martynas Dapkus, Paulius Golubickas, Tautvydas Eliošius, Karolis Šilkaitis Ründajad: Fedor Černych, Karolis Laukžemis, Edgaras Dubickas 2021. aasta mai seisuga on Eesti jalgpallikoondis Leeduga kohtunud 49 korda, millest Leedu on võitnud 21 korda ja Eesti 20 korda ning kaheksa korda on mäng lõppenud viigiga. Leedu oli neljas FIFA liikmesriik, kellega Eesti koondis ametliku kohtumise pidas. https://eu-football.info/_matches.php?id=234&oppo=123 (vaadatud 1.6.2021) Leedu Jalgpalli Liit FIFA.com lehel Leedu jalgpallikoondise ametlikud kohtumised
Korea väin

Korea väin on väin, mis ühendab Jaapani merd Ida-Hiina merega ja eraldab Kyūshū saart Korea poolsaarest. Väina laius on umbes 180 km ja sügavus 115 meetrit. Väina jaotab kahte ossa Tsushima saar.
Sudeedimaa

Sudeedimaa (saksa keeles Sudetenland, tšehhi keeles Sudety) on ajalooline piirkond Loode-Tšehhis, mis on nime saanud Sudeedi mägede järgi. Sudeedimaa hõlmas Böömimaa ja Määrimaa piirialasid, Böömimaaga piirnevaid Sileesia osi. Teise maailmasõja eel oli piirkond asustatud sakslastega (umbes 25% Tšehhoslovakkia elanikkonnast), kes olid sinna jäänud pärast esimesele maailmasõjale järgnenud Austria-Ungari ja Saksa keisririigi lagunemist ja rahvusriikide tekkimist. 1938. aastal anti Sudeedimaa Müncheni kokkuleppega Saksamaale. Pärast teist maailmasõda sudeedisakslased deporteeriti.
Erzurum

Erzurum (armeenia Կարին (Karin)) on linn Türgis Ida-Anatoolia piirkonnas, Erzurumi provintsi keskus. Linna nimi tuleb pärsia keelest (tähendas 'roomlaste maad'). Linn asub 1750 meetri kõrgusel merepinnast. Erzurumi rahvaarv oli 2000. aasta rahvaloendusel 361 235. Erzurum on Bakuu-Thbilisi-Erzurumi gaasijuhtme praegune lõpp-punkt ning Nabucco gaasijuhtme planeeritud alguspunkt. Külma sõja vältel asus Erzurumis NATO kagupoolseim õhujõudude baas. Linn on olemas antiikajast, olnud Armeenia, Pärsia, Rooma, Seldžukkide ning Osmanite impeeriumi koosseisus.  Erzurum – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Harry Mallin

Harry Mallin (õieti Henry William Mallin; 1. juuni 1892 – 8. november 1969) oli Inglismaa ja Suurbritannia poksija. Mallin võitis keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) kuldmedali ning tuli olümpiavõitjaks nii 1920. aasta Antwerpeni olümpiamängude poksivõistlustel kui ka 1924. aasta Pariisi olümpiamängude poksivõistlustel. Mallini ja Roger Brousse'i (Prantsusmaa) 18. juulil 1924 Pariisis peetud veerandfinaalkohtumine on üks kõige rohkem vaidlusi tekitanud poksivõistlusi olümpiamängude ajaloos. Kohtunikud andsid algul võidu Brousse'ile, kuid pidid ta lõpuks diskvalifitseerima, sest Mallin tõestas, et Brousse hammustas teda. Selle tagajärjel muutusid prantsuse fännid rahutuks, ning finaalkohtumise ajal hoidsid kohapeal korda suured politseijõud. Ta ei kaotanud harrastajana ühtegi kohtumist ning ei hakanud kunagi elukutseliseks. Ta on László Pappi, Jerzy Kulej', Boriss Lagutini, Teófilo Stevensoni ja Félix Savóni kõrval olnud üks edukamaid poksijaid olümpiamängudel. Profiil Harry Mallin Harry Mallin veebisaidil Olympedia (inglise)
Amindiivid

Amindiivid on saared Araabia ja Lakadiivi mere vahel, Lakadiivide osa. Pindala 926 ha. Saared on kõik madalad korallatollid. Kuuluvad Indiale.
Point de Suture

"Point de Suture" on prantsuse laulja Mylène Farmeri seitsmes stuudioalbum ja üldse neljateistkümnes album. Dégénération 5:25 Appelle mon numéro 5:32 Je m’ennuie 4:22 Paradis inanimé 4:25 Looking for my Name (duett Mobyga) 4:19 Point de Suture 4:49 Réveiller le monde 4:15 Sextonik 4:38 C’est dans l’air 4:33 Si j’avais au moins... 5:31 Ave Maria 4:58 Ultratop.be (10. jaanuar 2009) www.disqueenfrance.com[alaline kõdulink] 3. veebruar 2010}} Kanada albumite edetabel Jam.canoe.ca (välja otsitud 6.08.10)
Christopher Stringini

Christopher Richard Stringini (ka Richie Stringini; sündinud 28. novembril 1988 Chicagos) on USA näitleja, tantsija ja laulja.[viide?] Ta kuulus aastatel 2005–2010 tegutsenud ansamblisse US5, mis andis välja neli stuudioalbumit.[viide?]
Aleksander Kruus

Aleksander Kruus VR I/3 (2. august 1892 Käpa talu, Vana-Otepää vald – 25. juuli 1946 Nõo) oli Nõo kirikuõpetaja ja Vabadussõja veteran. Aleksander Kruus sündis Vana-Otepää vallas Käpa talus. Keskhariduse omandas Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis, mille lõpetas 1912. aastal. Samal aastal astus ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonda. Järgmisel aastal läks üle usuteaduskonda, kus õppis 1914–1916. 1916 õppis ta mõnedel andmetel ka Odessa sõjakoolis. Aleksander Kruus võttis osa Esimesest maailmasõjast. Ta astus Eesti kaitseväkke selle loomisel ja tegi kaasa kogu Vabadussõja, jõudes alamkapteni aukraadini ja saades haavata. Teenete eest sai ta 25. augustil 1920 Vabadusristi ja kingiks asundustalu. Pärast sõda jätkas Kruus õpinguid, lõpetades 1920. aastal usuteaduskonna ja 1928. aastal õigusteaduskonna. 1922. aastal sooritas ta konsistooriumieksamid, misjärel õnnistati 21. veebruaril 1923 kirikuõpetaja ametisse Tallinna Jaani kirikus. 4. märtsil 1924 siirdus ta pastoriks Nõo kogudusse, jäädes sellesse ametisse 1944. aastani. Aleksander Kruus suri 1946 vähki ja maeti Nõo kalmistule . Nõos töötades lõi Aleksander Kruus kaasa kohalikus kultuuri- ja seltsielus. Tema asutatud on Nõo lauluselts ja Nõo noorteühing Valgus. Ta uuris Nõo koguduse ajalugu ja jäädvustas Vabadussõjas langenute mälestust. 24. veebruaril 1934 avati tema eestvedamisel Nõo kirikusse paigaldatud mälestustahvel, mis asub seal 1992. aastal uuesti sisseõnnistatuna tänapäevani. Nõo kalmistu Aleksander Kruusa hauaplatsi kirjeldus
Kummihaamer

Kummihaamer ehk kummivasar (inglise keeles rubber mallet) on nuiade hulka kuuluv[viide?] tööriist. Kummihaamer koosneb puidust käepidemest, mille otsas on kummist osa. Kumm on tugevast materjalist, mida kasutatakse puit- ja metallpindadel ning teistel kergesti purunevatel materjalidel, sest ei kahjusta pinda. Kummihaamrid on erinevas mõõdus ja kaalus. Nui Tööriist Vasar
Sepavasar

Sepavasar ehk sepahaamer, ka suurvasar, kuvalda, (inglise keeles sledgehammer, vene keeles кувалда) on algses tähenduses käsivasarate hulka kuuluv vabasepistamisel kasutatav tööriist. Tänapäeval nimetatakse sepavasarateks ka auru-, suruõhu- ja muid mehaanilisi vasaraid. Käsitsi kasutatav sepavasar on kahest otsast tömbi või ühest otsast tömbi ja teisest otsast pinniga enamasti terasest pea ja puidust või metallist varrega tööriist metalli töötlemiseks, rammimis- ja muudeks suurt löögitugevust vajavateks töödeks. Sepavasara varre pikkus võib olla kuni 120 cm (tavaliselt 70–90 cm). Sepavasara mass võib olla vahemikus 2,0–16,0 kg ning sepavasaraid valmistatakse terasemarkidest 40, 45, 50, У7. Sepavasara tööpinnad karastatakse kõvaduseni 32,5 HRC. Nui Tööriist Vasar "Tehnikaleksikon", Valgus, Tallinn 1981, lk 453
Adelaida Lemberg

Adelaida Lemberg (ka Adelaide Lemberg; 4. veebruar 1904 Kuressaare – 25. september 1986 Stockholm) oli eesti ajakirjanik ja tõlkija. Aastatel 1923–1929 (lõpetas) õppis Tartu Ülikoolis inglise filoloogiat. 1944. aastal põgenes Rootsi. Aastatel 1949–1953 ja 1960–1975 oli ajalehe Teataja tegevtoimetaja, 1953–1960 Ameerika Hääle eestikeelsete saadete toimetuse liige Münchenis. Adelaida Lemberg valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse. K. Ee. Romaan vahetab keelt. Uus Eesti, 3. detsember 1939, nr. 330, lk. 6. Harri Kiisk. Adelaida Lembergi mälestades. Teataja, 11. oktoober 1986, nr. 19, lk. 7. TÜ üliõpilased
Arnold Purre

Arnold Purre (kuni 1935 Arnold Puskov, 27. oktoober 1902 Tallinn – 16. september 1986 Stockholm) oli Eesti ja Saksamaa sõjaväelane (kapten). Osales Vabadussõjas soomusrongi nr 2 dessantkompaniis. Õppis 1925 ja 1930 Tartu Ülikooli õigus- ning 1939–1943 majandusteaduskonnas, oli korporatsioon Vironia vilistlane. Oli aastail 1934–1940 Ratsarügemendi 1. eskadroni ülem. Põgenes Rootsi. Vabade Eestlaste Põllumajandusliidu ja Eesti Ohvitseride Kogu Rootsis liige. Ta on Rootsis kirjutanud artikleid koguteostesse "Eesti riik ja rahvas Teises maailmasõjas" ning "Eesti saatusaastad 1945-1960". Tema kogutud ainest Nõukogude okupatsiooni kohta Eestis on paljuski jäänud käsikirja (andmed vabanenud Saksa sõjavangidelt, andmed Läände põgenenud eestlastelt jms). Voldemar Palm. Arnold Purre't mälestades. Teataja nr 19, 11. oktoober 1986, lk 9 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Eesti ohvitserid 1918-1940
Jaroslav Stetsko

Jaroslav Stetsko (ukraina Ярослав Семенович Стецько, poola Jarosław Stećko; 19. jaanuar 1912 Ternopil – 5. juuli 1986 München) oli ukraina poliitik. 1930. aastatel sai temast üks Ukraina Rahvuslaste Organisatsiooni (OUN) juhte. 30. juunil 1941 kuulutas OUN-B Ukraina iseseisvaks ja nimetas Stetsko peaministriks. 12 päeva jooksul arreteerisid sakslased kõik valitsuse liikmed ja saatsid nad Sachsenhausen-Zellenbau koonduslaagrisse. Stetsko vabastati detsembris 1944. Vaba Ukraina peaminister Jaroslav Stetsko surnud. Teataja, 27. september 1986, nr. 18, lk. 5.
Kriketikurikas

Kriketikurikas (inglise keeles cricket bat) on kriketis kasutatav nui kriketipalli löömiseks. Kirketikurikas on valmistatud puidust ning koosneb käepidemest ja käepideme otsa kinnitatud silindrikujulisest peast. Varre pikkus ei tohi ületada 4,25 tolli (108 mm) ning kurika kogupikkus ei tohi olla üle 38 tolli (970 mm).
Einar Kiviste

Einar Kiviste (kuni 1923 Einar Steinfeldt; 15. oktoober 1906 Tallinn – 10. juuni 1986 Sydney) oli Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku vaimulik. Einar Kiviste lõpetas Narvas Gümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1925–1932. Oli prooviaastal Narva Aleksandri koguduses. Ordineeriti praost Aleksander Kapi poolt õpetajaametisse 10. septembril 1933. Oli aastatel 1933–1934 praost Aleksander Kapi isiklik adjunkt, 1933–1934 Tallinna Toompea Kaarli koguduse noorsootöö õpetaja ja 1937–1944 Narva Peetri koguduse õpetaja. 1944. aastal põgenes Saksamaale, kus oli aastatel 1944–1947 põgenikelaagrites õpetaja. 1947. aastal siirdus Inglismaale, kus asutas Kesk-Inglismaa koguduse ja Bolton-Prestoni pihtkonna ning teenis neid aastatel 1948–1960. 1961. aastast elas Austraalias, töötas Sydney Jaani koguduse õpetajana 1961–1986 ja oli Austraalia praost 1972–1986. Praostina oli ta 1970. aastatel tegutsenud väliseesti lauluraamatukomisjoni esimehe abi. Einar Kiviste isa Georg Kiviste oli Teškovo-, Harju-Jaani- ja Narva Peetri koguduse õpetaja. Tema vend Georg Wilhelm Kiviste oli Kõpu Peetri koguduse õpetaja. Tema ristiisad olid isa ametivennad Aleksander Kapp ja Harald Põld. Eesti Kirik nr 5. 1981 Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 "Kiriku laulu- ja palveraamat", 1991, ISBN 9519555935 Praost Einar Kiviste mälestuseks. Teataja, 16. august 1986, nr 15, lk 11. Külli Saard: Auväärne risti kavaler. Koguduse diakonõpetajast Einar Hilarius Kivistest
Eduard Poom

Eduard Rudolf Poom (kuni 1935. aastani Eduard Rudolf Bomm, 19. september 1902 Tallinn – 13. juuni 1986 Stockholm) oli eesti majandusteadlane. Lõpetas Tallinna Ühisgümnaasiumi reaalharu 1924, Tartu Ülikooli õigusteaduskonna majandusteaduste osakonna 1929 (cum laude); Tartu Ülikooli teaduslik stipendiaat kodu- ja välismaal 1929–1933; Berliini Kaubandusülikool 1933–1934. Teaduskraad: mag. rer. oec. 1933 (Tartu Ülikool). 1930. aastail Kõrgema Sõjakooli lektor; Tartu Ülikooli õppeülesande täitja, dotsent 1934–1937, erakorraline professor 1937–1940, 1941/42–1944 ja majandusteaduskonna esimene dekaan 1938–1940. TTÜs 1937–1938, 1940/41: õppeülesande täitja majandusõpetuse alal 1937–38; ettevõtete organiseerimise ja planeerimise kateedri professor 1940/41. TÜ käitismajandusteaduse õppetooli professor 1941–1944. Stockholmi Kaubandusülikooli teadur 1945–59; Stockholmi Ülikooli käitismajanduse õppejõud 1959–1970. 1944. aastal põgenes Rootsi. Aastatel 1945–1947 töötas ta arhiiviassistendina. Aastatel 1947–1959 oli ta Stockholmi kaubandusülikooli riiklik stipendiaat, aastatel 1959–1970 oli ta Stockholmi Ülikooli lektor. Teadustöö põhisuunad: ettevõtteökonoomika, sotsiaalpoliitika ja demograafia; Eesti NSV ja NSV Liidu majanduselu. Avaldas töid nõukogude majandusest Saksamaa ja Rootsi ajakirjades. Oli TÜ majandusteaduskonna rajajaid 1938 ja ettevõtteökonoomika õpetamise algatajaid Eestis; "Eesti Entsüklopeedia" majandustoimkonna liige ja toimetaja 1932–37; Eesti Riikliku Töötülide Lahendamise Komisjoni majandusekspert 1936–38, esimees 1938–40; Eesti Majandusministeeriumi ratsionaliseerimiskomitee nõunik 1936–40; Riigi Statistika Keskbüroo nõunik. Akadeemilise Majandusteaduse Seltsi juhatuse liige; Eesti Majandusteadlaste Seltsi juhatuse liige, abiesimees; Eesti Majandusseltsi Rootsis rajajaid ja esimees;Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis auliige. Eesti Rahvusnõukogu ja Eesti Rahvuslaste Klubi asutajaid, Eesti Rahvusfondi juhatuse liige Rootsis. Eesti Vabaduskapitali ajutise juhatuse esimees 1968–1973. Esindas Eesti Rahvusnõukogu juhatuses Eesti Rahvusliku Liitu. http://www.ra.ee/dgs/browser.php?tid=259&iid=110704509814&img=era5008_001_0000003_00020_t.jpg&tbn=1&pgn=1&prc=50&ctr=0&dgr=0&lst=2&hash=007e82b18ff2b64d282fff9c49562617 Arvo Horm. Prof. Eduard Poomi mälestades. Teataja, 12. juuli 1986, nr. 14, lk. 9. EE 2000, 14; Eesti teadlased väljaspool kodumaad. Stockholm, 1984, lk 94–95; Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tln, 1986, lk 86, 330, 339; Krinal, V. Tartu Ülikooli majandusteaduskonna minevikust ja tänapäevast. Trt, 1999, lk 40, 55–57, 65. Tartu Rotary klubi liikmed 1932–40 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Leini Mälk

Leini Mälk (sündinud Pauline Triipan, 24. oktoober (vkj) / 6. november 1904 Saaremaa, Kihelkonna kihelkond, Lümanda vald – 10. juuni 1986 Stockholm) oli eesti õpetaja. Ta lõpetas 1924. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi pedagoogikaharu. Töötas Lümanda algkoolis ja alates 1937. aastast Haabersti algkoolis. Ta põgenes 1944. aastal Rootsi. Aastatel 1945–1971 oli ta õpetaja Stockholmi Eesti Algkoolis. Tema abikaasa oli alates 9. septembrist 1933 kirjanik August Mälk ja tütar oli skandinavist Elna-Halliki Mälk. Vilistlased. Kuressaare Hariduse Kooli veebisait. Päewaleht, nr. 197, 24 juuli 1939, August Mälku ei vabastatud kogukonnamaksust, digar.ee TLÜAR väliseesti isikud Haud Stockholmi Metsakalmistul