laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ank Bijleveld

Anna Theodora Bernardina Bijleveld-Schouten (sünninimi Anna Theodora Bernardina Schouten; sündinud 17. märtsil 1962 IJsselmuidenis) on Hollandi poliitik, ta kuulub erakonda Kristlik Demokraatlik Apell. Ta oli 26. oktoobrist 2017 kuni 17. septembrini 2021 Hollandi kaitseminister. Ta sündis aastal 1962 IJsselmuidenis Overijsseli provintsis. Aastatel 1980–1986 õppis ta avalikku haldust Twenty ülikoolis Enschedes. 26. oktoobrist 2017 kuni 17. septembrini 2021 oli ta Hollandi kaitseminister. Ta on aastast 1984 abielus Riekele Bijleveldiga, neil on kaks tütart. Usutunnistuse poolest on ta katoliiklane.
Golitsõno

Golitsõno on linn Venemaal Moskva oblastis Odintsovo rajoonis, Golitsõno linnaasunduse keskus. Asub 40 km Moskvast läänes. Asula tekkis 1870. aastal rajatud Moskva–Smolenski–Bresti raudteed teenindanud Golitsõni raudteejaama juurde. Raudteejaam on saanud nime Golitsõni aadlisuguvõsa järgi, kelle mõis asus raudteejaama lähedal. 1891. aastal pandi raudteejaama juures tööle korvipunumise töökoda. 20. sajandi alguses hakkas vürst Dmitri Golitsõn sealsesse piirkonda rajama suvilarajooni. 1972. aastast töötab Golitsõnos KGB piirivalvevägede kõrgem õppeasutus, mis tänapäeval kannab nime Venemaa Föderatsiooni Föderaalse Julgeolekuteenistuse Piirivalveinstituut. Linnaõigused sai asula 2004. aastal. Народная энциклопедия «Мой город». Голицыно "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuni 2020. Vaadatud 31. juulil 2022.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Golitsõno koduleht
An-Nabaţīyah' kubernerkond

An-Nabaţīyah' kubernerkond on 1. järgu haldusüksus (kubernerkond) Liibanonis.
Jesper Parve

Jesper Parve (sündinud 3. veebruaril 1980) on eesti kirjanik, saatejuht ja endine profikorvpallur. "Minu Bali: Oma väe otsingul", ISBN 9789949587605, 2016 "Mees. Otse ja ausalt", ISBN 9789949621156, 2017 "Mees 2 {\displaystyle ^{2}} . Minu Kari", ISBN 9789949886920, 2018 "Mees³. Elu Kutse" ISBN 9789949014309, 2019 Tema abikaasa on Mari Ojasaar-Parve (abiellusid juuli 2022). Neil on kolm last: pojad Aaron Troy, Thor Ragnar ja tütar Maria Luna. "Kaks aastat Kristi Ojasaare lahkumisest. Kaksikõde Mari: mitte ükski sõna ei saa seda meeletut igatsust kirjeldada". Kroonika. Vaadatud 7. jaanuaril 2024. Katrin Pauts, "Jesper Parve "Mees 2": 189 lehekülge õpetussõnu, kuidas olla nõme mees", ERR, 17.09.2019
909 Walnut

909 Walnut (varem Fidelity National Bank & Trust Building või Federal Office Building) on kaksiktippudega 35-korruseline ja 145,1 meetri kõrgune pilvelõhkuja. Olles Missouri osariigi kõrguselt kümnes ehitis, asub see sealse suurima linna Kansas City kesklinnas. 1931. aastal valminud art déco ehitise, nagu ka samal aastal ja samas stiilis läheduses valminud Kansas City Power & Light Buildingu (146,6 m) projekteeris arhitektuuribüroo Hoit, Price & Barnes. Korterelamuks ümberehitatuna on see tänapäeval kõrgeim elamispindadega hoone Kesk-Läänes väljaspool Chicago linna. 1997. aastal kanti hoone Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikku Registrisse (National Register of Historic Places). Enne 11. septembri terrorirünnakuid kandis hoone aadressi järgi hoopis nime 911 Walnut. Ametlik koduleht
Siim Kallase valitsus

Siim Kallase valitsus (28. jaanuar 2002 – 10. aprill 2003) oli Eesti Vabariigi 42. valitsus. Siim Kallas sai peaministriks Mart Laari valitsuse lagunemisel ja lõpetas valitsemise X Riigikogu valimiste järel. Koalitsiooni moodustasid Keskerakond ja Reformierakond. ^[a] Alates 1. jaanuarist 2003 Haridus- ja Teadusministeerium ^[b] Alates 1. jaanuarist 2003 haridus- ja teadusminister ^[c] Alates 1. novembrist 2002 Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium ^[d] Alates 1. novembrist 2002 majandus- ja kommunikatsiooniminister ^[e] 1. novembril 2002 ühendati Teede- ja Sideministeerium Majandusministeeriuminga. Uue ühendministeeriumi nimeks sai Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium. 23. augustil 2002 rahuldas peaminister kultuuriminister Signe Kivi lahkumisavalduse, kuigi veenis teda enne seda ametis jätkama ega leidnud tema tegevuses ministrina vigu. Signe Kivi soovis lahkuda pärast seda, kui ilmnes, et Eesti Kultuurkapitali juht Avo Viiol oli mänginud kasiinodes maha 7,5 miljonit krooni riigi raha. Eesti Reformierakond tegi presidendile ettepaneku kinnitada kultuuriministri kandidaadiks Kultuuriministeeriumi senine kantsler Margus Allikmaa. 2003. aasta alguses soovitas Siim Kallas Ain Seppikul ise tagasi astuda. Seppik kandis 1985. aastal ülemkohtus töötades ette ühena kolmest kriminaalkolleegiumi liikmest kohtuotsuse, mis mõistis vangi "nõukogude võimu solvanud" koolipoisid ning sulges vaimuhaiglasse Eesti rahvast ülistanud teisitimõtleja. Pärast avalikku arutelu ja opositsiooni umbusaldusavaldusi astus Ain Seppik ise tagasi. Tema asemel määrati siseministriks Toomas Varek. "Kallas rahuldas Signe Kivi lahkumisavalduse" Eesti Päevaleht, 23. august 2002. "Kultuuriminister Signe Kivi astub tagasi" Eesti Päevaleht, 15. august 2002. "President vabastas Signe Kivi ametist"[alaline kõdulink] BNS, 30. august 2002. "Ain Seppik pidi 2003. aastal nõukogudeaegsetes repressioonides osalemise eest ministriametist taanduma" Delfi, 30. juuni 2013. Keskerakonna ja Reformierakonna koalitsioonileping PDF SL Õhtuleht: Siim Kallas saab täna riigiohjad pihku
Kansas City Power & Light Building

Kansas City Power & Light Building (teatud ka kui KCP&L Building ning Power and Light Building) on 34-korruseline ja 146,6-meetri kõrgune pilvelõhkuja. See asub Missouri osariigi suurima linna Kansas City kesklinnas. 1931. aastal valminud art déco ehitise, nagu ka samal aastal ja samas stiilis läheduses valminud Fidelity National Bank & Trust Buildingu (145,1 m), projekteeris arhitektuuribüroo Hoit, Price & Barnes. Mõlemal juhul aasta kestnud tarindustööde käigus olid nendest Smith Toweri järel saanud kõrgeimad hooned Ameerika Ühendriikides, mis asusid Mississippi jõest lääne pool. Hoone idafassaad seljatab Power & Light Districti (linnajagu, mis kannab sama nime). Kõrghoone ikoonilist laternat kujutatakse reklaammaterjalides, linnajao tähistel ning isegi Kansas City, kui terviku, ilmestamiseks. 2002. aastal kanti hoone Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikusse Registrisse (National Register of Historic Places).
Katuselatern

Katuselatern on loomuliku valgustusega arvestav arhitektuuriline element ehitise tipus. Arhitektuurlaternad asetsevad üldjuhul laiemal katusel, et tagada päevavalguse pääs tühimikule või ruumile selle all. Katusekuppel Keilut keilut Merevikis
Voroneži oblasti lipp

Voroneži oblasti lipp on Venemaa haldusüksuse Voroneži oblasti lipp. Ametlikult võeti lipp kasutusele 5. juulil 2005. Voroneži oblasti lipuks on vapilipp, ristkülikukujulise punase kanga vardapoolsel küljel on kujutatud kollastest kividest mäge ning mäe nõlvalt langev kann, millest väljub vesi. Vesi ja kann on valged. Lipu pikkuse ja laiuse suhe on 2:3. Lipul olevad sümbolid - mägi, kann ja vesi pärinevad ajalooliselt Voroneži kubermangu vapilt. Punane lipuväli sümboliseerib vaprust, mehisust, verd, elujõudu ning langenuid võitluses isamaa eest. 1997. aasta 7. juulil kinnitati Voroneži oblasti lipuks punane kangas, mille vardapoolses osas oli sinine vertikaalne laid. Lipp oli oma kujunduselt väga sarnane Vene NFSV lipuga, puudusid vaid sirp ja vasar ning täht vardapoolses ülanurgas. Ka lipu proportsioonid erinesid, oblasti lipul olid need 2:3. Kui 1998. aastal kinnitati oblasti vapp, lisati see lipu punase välja keskele. Vapi laiuseks lipul oli 2/5 lipu laiust. See lipp oli kasutusel 2005. aastani. Voroneži oblasti vapp Riiklik sümboolika: Voroneži oblast - Voronež (Endised oblasti lipp ja vapp) (vene keeles) Voroneži oblasti sümboolika Geraldika ru. lehel (vene keeles)
4th & Vine Tower

4th & Vine Tower (varem teatud kui Union Central Tower või Central Trust Bank Building) on 31-korruseline ja 150,9 meetri kõrgune pilvelõhkuja, millele omab märgistusõigusi PNC Bank (PNC Tower). Kõrghoone asub Ohio osariigi kolmanda rahvastatuima linna Cincinnati kesklinnas, kõrgudes üle Ohio jõe. 1913. aastal valminud uusklassitsistlikus stiilis ehitise projekteeris arhitekt Cass Gilbert, jäljendades eeskujuna Halikarnassose mausoleumi asetust San Marco kampaniilil. Valmimise ajal oli see kõrguse poolest maailma viies hoone, olles madalam kui Woolworth Building (241,4 m), Metropolitan Life Insurance Company Tower (213,4 m), Manhattan Municipal Building (182,9 m), Philadelphia City Hall (167 m) ning ligilähedane Bankers Trust Company Buildinguga (164 m).
Püha Markuse kampaniil

Püha Markuse kampaniil (itaalia keeles Campanile di San Marco ning veneetsia keeles Canpanièl de San Marco) on Veneetsia Püha Markuse kirikust eraldi asetsev 98,6-meetri kõrgune kellatorn, mis asub Veneetsia peaväljakul. Kampaniil saavutas praeguse kuju aastal 1514. Praegune kellatorn tarindati uuesti 1912. aastal, kuna 1902. aastal oli see kokku kukkunud.
Philadelphia raekoda

Philadelphia raekojahoone (inglise keeles Philadelphia City Hall) on Ameerika Ühendriikide Pennsylvania osariigi suurima linna Philadelphia linnavalitsuse hoone. See ehitati aastail 1871–1901. Historitsistliku arhitektuuriga ja uusbarokse lopsakusega Teise keisririigi stiilis kõrgehitise projekteerisid arhitektid John McArthur Jr. ja Thomas Ustick Walter. Raekoda teatakse kui kõrgeimat müüritisehitist maailma ajaloos, mis tähendab, et hoonel puudub kandev teras- või betoonkonstruktsioon. Hoonet toetavad graniidist ja tellistest kandeseinad, mis on kuni 6,7 meetrit paksud. Välisilmeks kasutati materjalidena paekivi, graniiti ja marmorit. Valmides oli see oma 155,8 meetri kõrguse torni ja sekke tippu lisatud linna asutaja William Penni 11 meetri kõrguse skulptuuriga vaieldamatult kõrgeim hoone kogu maailmas, jäädes kõrguselt alla vaid kahele rajatisele: peaaegu kaks korda Eiffeli tornile (324 m) ja napilt Washingtoni monumendile (169,3 m). Linna kõrgeimaks hooneks jäi see kuni One Liberty Place'i valmimiseni 1986. aastal. 1976. aastal kanti raekojahoone Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikku Registrisse (National Register of Historic Places).  Philadelphia raekoda – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Läänerannik

Lääneranniku mõiste võib viidata: Lääneranniku majandustsoonile Xihai'anile Lääneranniku tasandikele Kabupaten Pesisir Baratile Lääne-Austraaliale Tasmaania läänerannikule Eesti läänerannikule Norra Vestlandetile Saksamaa läänerannikule Ameerika Ühendriikide läänerannikule Briti Columbia rannikule Vancouveri saare ookeanirannikule Uus-Meremaa läänerannikule MTÜ Läänerannik
Läänerannik (USA)

Läänerannik (inglise keeles Pacific Coast või West Coast) märgib üldjuhul Ameerika Ühendriikide kolme osariigi (California, Oregoni Washingtoni, ja Alaska) rannikualasid Vaikse ookeani ääres. Lääneranniku osariikideks loetakse Hawaii, Alaska, Washington, Oregon ja California. 2010. aastal elas regioonis 15,3% USA rahvastikust ehk 47,8 miljonit inimest. Los Angelese kui regioonikeskuse kõrval hõlmavad suurlinnad ja nende piirkonnad veel: Anchorage'i suurlinnapiirkond Anchorage Spokane'i suurlinnapiirkond Spokane Spokane Valley Seattle'i suurlinnapiirkond Seattle Bellevue Tacoma Portlandi suurlinnapiirkond Portland Gresham Vancouver Eugene Sacramento suurlinnapiirkond Sacramento San Francisco laheala San Francisco Oakland San Jose Stockton Modesto Fresno Bakersfield Inland Empire San Bernardino Riverside Los Angeles suurlinna piirkond Los Angeles Long Beach Anaheim San Diego Vaikne ookean Vaikne loe Briti Columbia rannik Ameerika Ühendriikide idarannik
Laulik

Laulik on mitmetähenduslik sõna: laulik ehk lauluraamat laulik ehk rahvalaulik laulik on piltlikult laululind Laulik (koor), Tallinnas tegutsev segakoor
BDG

BDG võib tähendada järgmist: BDG (ettevõte) ...
Jaapani Kosmoseuurimise Agentuur

Jaapani Kosmoseuurimise Agentuur (国立研究開発法人宇宙航空研究開発機構 Kokuritsu-kenkyū-kaihatsu-hōjin Uchū Kōkū Kenkyū Kaihatsu Kikō, lühend: JAXA) on Jaapani kosmoseagentuur. See moodustati kolme asutuse liitmisel ning agentuur alustas tööd 1. oktoobril 2003. JAXA arendab teaduslikku tehnoloogiat ning on seotud asteroidide uurimisega ja võimalike mehitatud missioonidega Kuule. Agentuuri deviis on "Üks JAXA" ja ametlik loosung "Avasta, et mõista". "Frequently Asked Questions About JAXA". JAXA. Vaadatud 5. oktoober 2018.
Notice and take down

Notice and take down (eesti keeles "teatamine ja kõrvaldamine", "märka ja eemalda", "märka ja võta maha") on illegaalse sisu teadetele reageerimise protseduur veebiteenustes, mis on kasutusel USA-s ja Euroopa Liidus. Selles süsteemis eemaldab veebiteenuse pakkuja enda majutatavalt veebiplatvormilt sisu, mille illegaalsuse kohta on talle tulnud teade. Notice and take down on laialdaselt kasutusel autoriõiguse rikkumiste korral, kuid ka muu illegaalse veebisisu puhul nagu laim. USA ja ELi õiguses kuulub see protseduur veebiteenuste pakkujate piiratud vastutuse garantiide paketti (nn safe harbor), mille USAs kehtestas Digital Millennium Copyright Act 1998. aastal ja ELis elektroonilise kaubanduse direktiiv 2000. aastal. Piiratud vastutuse üks tingimusi on, et veebiteenuste pakkujad peavad kiirelt veebist eemaldama või tõkestama ligipääsu sellisele veebisisule, mille väidetavast ebaseaduslikkusest neid on teavitatud. Autoriõiguse eri osapoolte hinnangul on notice and take down-protseduuril mitmeid nõrkusi: kasutajate poolelt vaadatuna tähendab illegaalsusest teataja tõenduskoormise puudumine, et sageli võetakse sisu veebist maha ekslikult või isegi pahatahtliku valesüüdistuse alusel, autoriõiguste valdajate seisukohalt kaasneb selle süsteemiga aga neile hulk tööd illegaalse sisu tuvastamisel. Seepärast on püütud töötada välja alternatiivseid süsteeme. Nii on Kanadas kasutusel mõnevõrra leebem notice and notice-protseduur, kus veebiteenuse pakkuja saadab sisu illegaalsusteate korral omakorda teate sisu üleslaadinud kasutajale, kuid sisu eemaldamise kohustus lasub kasutajal, mitte teenusepakkujal. Euroopa Liidus kavandatavas direktiivis autoriõiguste kohta digitaalsel ühtsel turul aga pakutakse välja rangem süsteem, mis paneb veebiteenuste pakkujatele eelfiltreerimise kohustuse (nn robotfiltrid). The Role of Internet Intermediaries in Advancing Public Policy Objectives. OECD Publishing. 4. oktoober 2011. Lk 144. ISBN 9789264115637. Thomas Mennecke (24. märts 2005). "Canada Plans P2P and file-sharing Crackdown". Slyck News. "'Disastrous' copyright bill vote approved". BBC News. 20. juuni 2018. Vaadatud 1. juuli 2018. Maack, Már Másson (19. juuni 2018). "The EU's disastrous Copyright Reform, explained by its lovers and haters". The Next Web. Vaadatud 21. juuni 2018.
Eriotstarbeline Allveetööde Ekspeditsioon

Eriotstarbeline Allveetööde Ekspeditsioon (ka Eriülesannetega Veealuste Tööde Ekspeditsioon; vene keeles Экспедиция подводных работ особого назначения, lühend ЭПРОН (EPRON)) oli Nõukogude Liidu riiklik asutus, mis tegeles uppunud laevadest (sh allveelaevadest) väärtusliku lasti kättesaamisega. Asutus eksisteeris 1923-1942.
Voprossõ Literaturõ

Voprossõ Literaturõ (vene keeles Вопросы литературы 'kirjandusküsimused') on Venemaa teadusajakiri, mis avaldab artikleid kirjandusteooriast ja -ajaloost. Ajakirja annab välja fond "Литературная критика". Ajakirja peatoimetaja on Igor Šaitanov. Ajakiri ilmub alates aprillist 1957 Moskvas. Ajakirja tiraaž on 2400 eksemplari. Koduleht
Viljandi pärimusmuusika festival

Viljandi pärimusmuusika festival, tuntud ka kui Viljandi folk, on iga-aastane pärimusmuusikaüritus, mis toimub alates 1993. aastast juulikuu lõpus Viljandis. Esimene festival kestis ühe päeva (15. mai). 1994. aasta festival kestis 3 päeva ning toimus juuli lõpus (22.–24. juuli). Teisel festivalil oli esinejaid ka väljastpoolt Eestit. Alates kolmandast festivalist kestab üritus neli päeva. 19. Viljandi pärimusmuusika festivali 2011. aastal külastas üle 20 000 inimese, lisaks jälgiti videoülekandeid internetis 3059 arvutist kokku 4472 tundi. Esines 42 ansamblit, nende seas Vägilased, Zetod ja Oort (Eesti), Trilok Gurtu (India) ning Hedningarna (Rootsi). Festivali pealkiri oli "Rütm ja pulss", rõhutades rütmilisuse tähtsust lisaks rütmipillidele ka teistel pillidel (viiulil, torupillil, kandlel, lõõtsal) mängitavas tantsumuusikas. Festivali korraldab Eesti Pärimusmuusika Keskus. Alates 1999. aastast on festival pühendatud millelegi või kellelegi. Näiteks 1999. aasta festivaliga tähistati Eesti rahvamuusika koguja ja populariseerija August Pulsti 110. sünniaastapäeva. Festivalil käib esinejaid igast Euroopa kandist ja väljastpoolt kontinentigi. Viljandi vanamuusika festival Eesti ETNO Kadri Ratt "Viljandi folki külastas üle 20 000 inimese" Postimees, 01.08.2011 (vaadatud 4. augustil 2011) Eesti Pärimusmuusika Keskuse koduleht "Järgmise Viljandi folgi teemaks sai «Soolo!»". Postimees.ee. 15. detsember 2008.
Raido Rüütel

Raido Rüütel (sündinud 19. septembril 1951 Tallinnas) on eesti treener. Ta on olnud 1992. aastast Tallinna Piiskopliku Toomkoguduse juhatuse esimees. Ta on harrastanud autorallisporti ning töötanud treeneri ja autosõiduõpetajana. 2009 Maarja medal ja Tallinna Toomkoguduse kultuuripreemia Raido Rüütel: see töö on minu jaoks Looja teenimine. Eesti Kirik, märts 2007. "Maarja medal". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. oktoober 2018. Vaadatud 5. oktoobril 2018.
Hindrek Riikoja

Hindrek Riikoja (sündinud 11. märtsil 1980) on eesti ajakirjanik, Maalehe peatoimetaja. Hindrek Riikoja töötas aastatel 1997–2000 uudisteagentuuri BNS siseuudiste reporterina, 2000–2008 Postimehes majandustoimetuse reporterina, majandustoimetuse juhatajana ning ajakirja Otsustaja vastutava toimetajana. 2009–2011 oli Hindrek Riikoja ametis põllumajandusministeeriumis. 2011. aastast töötas ta 9 aastat Kuku Raadio peatoimetajana. 1. detsembril 2020 sai temast Maalehe peatoimetaja. Alates 2021. aasta esimesest kvartalist on ta üks "Olukorrast riigis" saatejuhte.
Aristophanes Byzantionist

Aristophanes Byzantionist (kreeka keeles Ἀριστοφάνης ὁ Βυζάντιος; u 257 – 185/180 eKr) oli hellenismiaja kreeka õpetlane, kriitik ja grammatik. Eriliselt tunnustatud on ta uurimistöö eest Homerose teostega, aga ka teiste klassikaliste autoritega nagu Pindaros ja Hesiodos. Aristophanes sündis u 257 eKr Byzantionis, kuid üsna varsti kolis Aleksandriasse ning õppis Zenodotose, Kallimachose ja Dionysios Iambose käe all. 60-aastasena päris Aristophanes Eratosthenoselt Aleksandria raamatukogu juhataja koha. Aristophanes oli esimene, kes väitis, et Cheironi õpetused ei ole Hesiodose teos. Kui tonaalne arhailine ja klassikaline kreeka keel asendus koinee rõhusüsteemiga, lõi Aristophanes rõhumärkide süsteemi tähistamaks kreeka keele hääldamist. See oli ka periood, mil kreeka keel sai Aleksandria vallutuste tulemusel Vahemere idapiirkonnas suhtluskeeleks (lingua franca), vahetades välja semiidi keeled. Rõhud loodi, et aidata kaasa vanemate kreekakeelsete teoste hääldamisele. Umbes aastal 200 eKr leiutas Aristophanes ka kirjavahemärkide süsteemi, mis oli üks esimesi. Üksikud punktid (θέσεις, ld. distinctiones) eraldasid värsse (kolomeetria) ning näitasid, kui suur hingetõmme tuleb võtta, et valjult lugedes saaks lõpetada iga tekstikatkendi (ega osutanud grammatikareeglite järgimisele, mida hakati rakendama kirjavahemärkide puhul alles tuhat aastat hiljem). Lühikesi tekstilõike (komma) märgiti stigmḕ mésē (στιγμὴ μέση) abil ehk punktiga rea keskel (•). See on tänapäevase kirjavahemärgi, koma, ja selle nime eelkäija. Pikemaid tekstilõike (koolon) tähistati hypostigmḗ (ὑποστιγμή) abil ehk punktiga teksti allääres (.) sarnaselt tänapäeva kooloni või semikooloniga. Pikkade pauside (periood) märkimiseks oli kasutusel stigmḕ teleía (στιγμὴ τελεία), punkt teksti ülemisel äärel (•) Leksikograafina koostas Aristophanes kogumiku arhailistest ja ebaharilikest sõnadest. Ta suri Aleksandrias u 185/180 eKr. Aristophanese õpilasteks olid Aristarchos Samothrakest, Kallistratos ja võib-olla ka Agallis. Ainus, mis on säilinud Aristophanese mahukatest kirjutistest, on mõned katkendid tsitaadina kirjandusloolistes kommentaarides (scholia), hilisemate kirjanike hinnangud, mõned arutlused kreeka draama teemal ning osa erialasõnastikust. Kõige hilisem väljaanne säilinud fragmentidest on Willian J. Slateri toimetatud. Polütooniline ortograafia H. G. Evelyn-White, tlk. Hesiod II: The Homeric Hymns and Homerica (Loeb Classical Library 503), 2nd ed. 1936 fr. Reading Before Punctuation Archived September 2, 2006, at the Wayback Machine. — Introduction to Latin Literature handout, Haverford College History of Punctuation Bliss, Robert. "Points to Ponder". Software Technology Support Center. Archived from the original on 28 November 2002. Retrieved 18 April 2013 Beach, Frederick Converse (1912). The Americana: A Universal Reference Library. 2. New York City, New York: Scientific American Compiling Department. Retrieved 21 July 2017. Aristophanis Byzantii fragmenta, Berlin: Walter de Gruyter, 1986. allikad
Kristina Ude

Kristina Ude (sündinud 1985) on endine eesti keele ja kirjanduse õpetaja. Ta on lõpetanud 2001. aastal Torma Põhikooli ja 2007. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna eesti ja soome-ugri keeleteaduse erialal. 2009. aastal kaitses samas magistritöö "Filmikunsti käsitlemise võimalusi üldhariduskooli kirjandustundides Sass Henno romaani "Mina olin siin. Esimene arest" ja Albert Kivikase romaani "Nimed marmortahvlil" ekraniseeringute näitel". Kristina Ude on töötanud eesti keele ja kirjanduse õpetajana Tartu Tamme Gümnaasiumis ning Jaan Poska nimelises Riigigümnaasiumis ja Brüsseli II Euroopa Koolis lasteaia- ja noorema kooliastme eesti keele õpetajana. Kristina Ude on Eesti esimese menstruatsioonile pühendatud raamatu “Kuukiik” autor. Eesti loost ja lootusest: esseekonkurss. Koostaja Kristina Ude, toimetaja Edward Kess. Tartu Jaan Poska Vilistlaskogu. Tartu 2017. 72 lk. Kuukiik. Autor Kristina Ude, illustraator Triin Lees, keeletoimetaja Ursula Zimmermann, küljendaja Triin Heimann. OÜ Hingekiik, Tartu, 2023. 136lk 2009–2017 Eesti Emakeeleõpetajate Selts 2013 Aasta õpetaja Rahvadiplomaadi tunnustus 2021 Mari-Liis Pintson. "Eesti lugu ja lootus said võimsalt kirja". Tartu Postimees, 29. mai 2017 Torma Põhikooli 2001. aastal lõpetanud ETIS Eestist Euroopa Koolide süsteemi lähetatud töötajad. Sihtasutuse Euroopa Kool veebisait. Eesti Emakeeleõpetajate Seltsi otsused
Imat Suumann

Imat Suumann (sündinud 27. juulil 1964 Tartus, signeerib sageli oma teosed ühe n-iga) on eesti maalikunstnik. Ta lõpetas 1983. aastal Tartu 3. Keskkooli. Kunsti õppis esmalt Tartu Lastekunstikoolis ning peab oma kõige olulisemaks õpetajaks Silvia Jõgeveri. Seejärel õppis aastail 1988–1995 Tartu Ülikooli maaliosakonnas. Töötanud maaliõppejõuna aastatel 1995–2001 Tartu Ülikoolis ja 2001–2013 Tartu Kõrgemas Kunstikoolis. Näitustel esinenud alates aastast 1989. Eesti Kunstnike Liidu liige alates 1995. aastast. 1996. aastal liitus kunstnikerühmitusega Kursi koolkond. 1998 Wilde pubi preemia 1999 E-Kunstisalongi preemia 2005 Ado Vabbe preemia 2014 Galerii-G kunstipreemia 2014 Tartu Kultuurikandja aunimetus (teose looja) Tema isa oli kunstnik ja luuletaja Aleksander Suuman ning ema on luuletaja Bibi-Mai Suumann. Ta on abielus keraamik Kersti Raidma-Suumanniga. Tema poolvennad on kunstnik Aapo Pukk, näitleja ja lavastaja Toomas Suuman ning muusik Andrus Rootsmäe (inBoil). Peeter Talvistu, toim (2018). "Maal peab õnnestuma, aga resonants on olulisem. Intervjuu Imat Suumanniga". Imat Suumann. Ma tulen üle Toome. Tartu: Tartu Kunstnike Liit. Lk 11. ISBN 9789949733002. Peeter Talvistu, toim (2018). "Imat Suumann". Imat Suumann. Ma tulen üle Toome. Tartu: Tartu Kunstnike Liit. Lk 85. ISBN 9789949733002. "Imat Suumann vaatab öhe". Sakala. 9. märts 2005. Vaadatud 25. märts 2019. I. Suumanni teoseid e-Kunstisalongis. Vilja Kohler (30.07.2007). "Voldemar Kelluke hüppab nagu loom". Postimees. Vaadatud 25.03.2019. Juune Holvandus (15.09.2009). "Imat Suuman maalib teda huvitavat seisundit". Eesti kirik. Vaadatud 25.09.2019.