laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kaspar Mänd

Kaspar Mänd (sündinud 23. jaanuaril 1989) on eesti dirigent. Kaspar Mänd on lõpetanud Vanalinna Hariduskolleegiumi ja VHK Muusikakooli oboe (õpetajad Kalev Kuljus, Aleksander Hännikäinen) ning koorijuhtimise (õpetaja Hirvo Surva) erialal. 2012. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia koorijuhtimise erialal professor Hirvo Surva juhendamisel, õppides samal ajal ka oboed (dotsent Nils Rõõmussaar). 2014. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias magistriõppe orkestridirigeerimise (professor Paul Mägi) erialal. Aastatel 2012–2013 täiendas Kaspar Mänd end Pariisi Konservatooriumis professor Zsolt Nagy dirigeerimisklassis. Ta on osalenud Järvi Suveakadeemias (2009, 2011 ja 2013) ning Eri Klasi ja Risto Joosti meistrikursustel (2010). 2009. aastal asutas Kaspar Mänd segakoori HUIK! ja oli aastatel 2009–2018 selle peadirigent. Aastatel 2011–2014 oli ta kammerkoori Voces Musicales peadirigent. 2016. aastal asutas ta Uue Tänava Orkestri, millega on esitatud kõik Beethoveni ja Mendelssohni sümfooniad. Kaspar Mänd on olnud segakooride dirigent 2014. aasta üldlaulupeol, 2017. aasta noorte laulupeol ja 2019. aasta üldlaulupeol. Aastatel 2013–2016 oli ta Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli sümfooniaorkestri dirigent. Alates 2014. aastast on Kaspar Mänd rahvusooper Estonia dirigent. Aastast 2019 on ta olnud Pärnu Linnaorkestri peadirigent. 6. jaanuaril 2023 teatas Mänd, et lahkub 18. jaanuaril ametist. Kaspar Mänd on teinud koostööd Eesti kollektiividega, nagu Eesti Riiklik Sümfooniaorkester, Vanemuise sümfooniaorkester, Tallinna Kammerorkester, YXUS Ensemble, Üle-Eestiline Noorte Sümfooniaorkester, ning välismaa kollektiividega, nagu Janáčeki filharmooniaorkester (Tšehhi), Tampere filharmooniaorkester (Soome), Miskolci sümfooniaorkester (Ungari), Karlsruhe Noortefilharmoonia (Saksamaa). 2012 Eesti Kooriühingu noore dirigendi preemia 2015 Eesti Kooriühingu noore dirigendi preemia 2016 Rahvusooper Estonia kolleegipreemia 2021 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (tipptasemel esiettekannete ja Pärnu Linnaorkestrile uue hingamise andmise eest) Ta on alates 21. juulist 2023 abielus Ingrid Männiga. Jürisson, Anu. Orkestrijuht: Kasparis on kõike, mida vajame. Pärnu Postimees, 8. jaanuar 2019. Peadirigent. Pärnu Linnaorkestri veebisait.
The Sims 4

"The Sims 4" on 2014. aastal ilmunud elusimulatsioonimäng, mille arendajaks oli Maxise koosseisu kuuluv Redwood Shores ja väljaandjaks Electronic Arts. Tegu on järjestikus neljanda "The Simsi" seeria mänguga. "The Sims 4" sarnaneb mängitavuselt seeria varasematele mängijatele. Mängijal on võimalik kontrollida kuni 8 simmi. Varasemate mängudega võrreldes on mängijal rohkem kontrolli oma simmide välimuse kujundamisel. Sarnaselt eelnevatele mänguseerias ilmunud mängudele suhtlevad simmid omavahel väljamõeldud, The Sims mängudele omases, simikeeles. Mängule on ilmunud 14 lisapaketti, neist uusim "For Rent" ilmus 7. detsembril 2023. Lisaks on ilmunud 12 "game pack"-i ja 19 "stuff packi", mis lisavad mängu uut sisu. 9. mail 2014 anti Venemaal mängule reiting "18+ (lastele keelatud)", sest mängus kujutatakse samasoolisi suhteid ning riigis kehtiv seadus keelab "geipropaganda" alaealiste hulgas. Cory Banks (9. mai 2014). "The Sims 4 rated Adults Only in Russia". PCGamer (inglise). Vaadatud 2. jaanuar 2021. Andy Chalk (9. mai 2014). "The Sims 4 Rated Adults-Only In Russia Over Same-Sex Relationships". The Escapist (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 13. jaanuar 2021. Vaadatud 2. jaanuar 2021. Ametlik koduleht (inglise keeles) Simsimaa (eesti keeles)
Ahtme linnaosa

Ahtme on Kohtla-Järve linnaosa. Asub Jõhvist lõunas. Ahtme oli iseseisev linn 1953–1960 ja 1991–1993. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Ahtmel 17 252 inimest. Eestlasi oli neist 2128 (12,3%). Ahtmes asus üks suuremaid põlevkivikaevandusi. Varem tegutses seal Kohtla-Järve Soojusele kuuluv Ahtme soojuselektrijaam. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuli 1948 seadlusega anti varasemale Ahtme asulale töölisalevi staatus. Seoses Jõhvi maakonna moodustamisega arvati Ahtme töölisalev 25. veebruarist 1949 Virumaa koosseisust Jõhvi maakonda. Seoses maakondade likvideerimise ja maarajoonide moodustamisega arvati Ahtme töölisalev 26. septembrist 1950 Jõhvi rajooni. 17. oktoobrist 1953 sai Ahtme rajoonilise alluvusega linna staatuse Jõhvi rajoonis. Ahtme on Kohtla-Järve kagupoolseim linnaosa ja jaotub nn Uus-Ahtmeks ja sellest kagu poole jäävaks Vana-Ahtmeks. Viimase lähedusse jääb linnaosa tööstustsoon (Ahtme soojuselektrijaam, Ahtme Ehitusmaterjalide Kombinaat) ning kaks kaevandust (Ahtme kaevandus). Ahtme regulaarse tänavavõrguga esimese ehituspiirkonna teljeks oli raudtee juurde viiv Lehola tänav. Kuni 1955. aastani ehitati Ahtmes üleliiduliste tüüpprojektide järgi ühe- ja kahekorruselisi elamuid ning mitmed ühiskondlikud hooneid (Kohtla-Järve Ahtme Põhikool, lasteasutused, Ahtme restoran). 1950. aastate keskel alustati kolme- ja 1960. aastatel neljakorruseliste elamute ehitamist. Kavandatud ühiskondlikus keskuses valmis kino Kosmos ning Puru külaga piirneval linnaosa põhjaserval haigla. Samal ajal alustati elamuehitust haruraudteest kirdes, kus valmisid Ahtme internaatkool ja kauplus. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi määrusega 14. oktoobrist 1960 "Eesti NSV Põlevkivibasseini territooriumil ühtse administratiivkeskuse loomise kohta" liideti Ahtme linn (samuti Jõhvi linn ja Sompa töölisalev) Kohtla-Järve linnaga ning Ahtmest sai Kohtla-Järve linnaosa. 2007. aastal oli Ahtmes viis asumit: Ahtme Iidla Puru Tammiku Vana-Ahtme 2007. aastal planeeriti lisaks kaks asumit: Pargitaguse Tabori Ahtme raamatukogu Kosmos (Ahtme kino) Ahtme Püha Joosepi kirik Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 11.12.2018. Statistikaamet, vaadatud 21.08.2023. Eesti haldusterritoriaalse jaotuse ja korralduse areng 1990. aastatest (I osa), vaadatud 22.02.2016 Statistikaameti andmebaas Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus Ahtme ja Sompa töölisalevite moodustamise kohta. Eesti NSV Teataja, 21, 134, 1948 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus Ahtme töölisalevi rajoonilise alluvusega linnaks kujundamise kohta. Eesti NSV Teataja, 11, 144, 1953 Ahtme Ehitusmaterjalide Kombinaat, 1957-1973, The National Archives of Estonia Kohtla-Järve, www.eestigiid.ee OÜ Hendrikson&Ko (2007). "Kohtla-Järve linna Ahtme linnaosa üldplaneeringu seletuskiri" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 1. veebruar 2016. Vaadatud 20.07.2008. Ahtme 360° aeropanoraam / aerofoto
Triangle Shirtwaist Factory tulekahju

Triangle Shirtwaist Factory tulekahju lahvatas 25. märtsi pärastlõunal 1911. aastal New Yorgis. Suurõnnetuses hukkus 146 rõivavabriku töötajat — 123 naist ja neidu vanuses 14–43 eluaastat ning 23 meest. 62 inimest hüppas alla The Triangle Waist Company'ile kuulunud viimase kolme korruse akendest. Enamus hukkunuid oli itaalia või juudi päritolu. Kergemate ja raskemate vigastustega pääses 78 inimest. Vene immigrantide Max Blancki ja Isaac Harrise omanduses olnud rõivavabrik tootis peaasjalikult naistepluuse.
Furgler

Furgler (ka Großer Furgler) on üks kõige külastatumaid mägesid Samnauni Alpides Austria Tirooli liidumaal. Lähistel asuv Serfausi turismikuurort valitakse sageli mäeekskursioonide alguspunktiks. Serfaus-Fiss-Ladise suusapiirkond on mäe lähedal, mis muudab ronimise palju lihtsamaks. Alguspunktid on siin Komperdelli tõstuki keskmine või ülemine jaam Lazidkopfil. Tõstukist võib tõusta ühel kahest märgistatud rajast: Põhjapoolne rada kulgeb keskmisest jaamast (1980 m) piki pikamaarada nr. 702 mööda Furglerseest (2458 m), läbi Furgleri oru läände, üle Furglerjochi sadula (2748 m) ja piki põhjaharja tipuristini. Lõunapoolne rada kulgeb Lassida ülemisest jaamast (2351 m) üle Böderköpfe Scheidini (2429 m), jätkub Tieftalsee järveni (2783m) ja kulgeb ümber selle edelasse enne tippu jõudmist. Mõlemat rada võib ristumisel kombineerida (võtab umbes 5,5 tundi). Lõunapoolsel rajal ronimine on veidi lihtsam kui põhjapoolsel. Erilist ronimisvarustust pole vaja, kuid head jalanõud on vajalikud. Veel üks tõus kulgeb Ascheri hütist üle Furglerjochi kuni tipuni (u. 4 tundi). Talviti on Furgler populaarne suusamatkade mägi. Furgleri tipus on tipurist, mis püstitati 1988. aastal, asendades esimese risti, mis püstitati 1957. aastal. See on umbes 9 m kõrge, tehtud puidust ja kinnitatud 8 trossiga. Kaks mälestustahvlit meenutavad neid sündmusi. Teisel mälestustahvlil mälestavad Serfausi mäepäästeameti liikmed ning perekond Siegmund Oberacherit (sündinud 16. novembril 1944, surnud 23. märtsil 1997). Hea ilmaga on tipust silmapaistev vaade lugematutele Alpi tippudele. Furgler (vasakul) vaadatuna Kölner Hausist Furglersee järv Furgleri tipurist Furgler talvel vaadatuna põhjast
Loisach

Loisach on jõgi, mis voolab läbi Tirooli Austrias ja läbi Baieri Saksamaal. Selle nimi võib olla keldi päritolu, algkeldi keeles *lawo ja *iskā, mõlemad tähendavad "vett". Loisach läheb läbi suure Murnauer Moosi soo. Loisach on 113 km pikk Isari vasakpoolne lisajõgi. Loisachi lähe on Ehrwaldi lähedal Austrias. Loisach voolab Garmisch-Partenkirchenist mööda ja suubub Kochelseesse. Kochelsee juures ühineb Loisachiga vesi, mis suunati Isari ülemjooksult Walchensee hüdroelektrijaama jaoks. Siis voolab Loisach Kochelseest välja ja suubub Wolfratshauseni juures Isarisse. Kanal ühendab Isarit ja Loisachit, tagastades elektritootmiseks juhitud vee Isarisse enne Wolfratshausenit, üleujutusohu vähendamiseks linnas.
Kohlbergspitze

Kohlbergspitze on kõrgusega 2202 m merepinnast tipp Ammergau Alpide peaahelikus (Danieli hari) Tiroolis Austrias. Mäe vähemtavalised nimed on Zigersteinjoch, Stapferwiesjoch ja Zigerstein (ka Kohlbergspitze edelaküljel asuva tipuristiga väikese kaljutipu nimi). Oma 300 m kõrguse põhjakülje ning rohuse ja vähemjärsu lõunanõlvaga on see esimene silmatorkav tipp peaaheliku lääneosas. Kohlbergspitzele saab ronida Bichlbachist tähistatud rada pidi 3 tunniga. Rada kulgeb esialgu metsasel lõunanõlval üles, hiljem läbi mägimänniväljade ja lõpuks rohunõlva pidi kagust üles tippu. Veel üks tõus ronib läänest üle schrofenmaastiku kõrgeimasse punkti ja on klassifitseeritud I klassi ronimiseks.
Memo

Memorandum (ladina keelest memorandum est) ehk memo on kirjalik meeldetuletus. Memo on lühike ja ülevaatlik dokument, mis koostatakse seisukohtade, ürituste, kohtumiste, menetluskäigu või muu taolise teabe edastamiseks. Memorandumeid kasutatakse kõige sagedamini suhtlemiseks sama organisatsiooni liikmete vahel. Memosid on mitut tüüpi, alates lühikestest märkmetest kuni väikeste aruannete ja ettepanekuteni. Memod mängivad organisatsioonide juhtimisel võtmerolli. Memo päises on kuupäev, teema, adressaat ja koostaja/koostajad. Memo algab tavaliselt lühikese sissejuhatusega, selles sisalduva teabe kohta. Kui lugeja pole teemaga tuttav, lisa memole juurde tutvustav lõik. Lugejat on igaks juhuks hea teemaga kurssi viia isegi siis, kui ta on juba eelnevalt sellega tuttav. "Nagu me peale eilset koosolekut arutasime..." Üldiselt käsitletakse memos ainult ühte teemat. Memo lõpus on lühike kokkuvõte, kus tuuakse välja kõige olulisemad faktid ja järeldused. Memo koostamise viimane samm on selle allkirjastamine. Allkirjaga näitab autor, et ta nõustub tekstis esitatud väidetega. Mõned autorid panevad oma allkirja memo lõppu ning mõned kohe algusesse oma nime kõrvale. Memo on lühike ja konkreetne ning selle orienteeruv maht on kuni 500 sõna. Memos käsitletakse üldjuhul vaid ühte teemat. Erilist tähelepanu tuleb pöörata memo teema või pealkirja sõnastamisele ,et see oleks täpne ja konkreetne. Ainukesed erandid sissejuhatuse ära jätmiseks on: kui adressaat on tõenäoliselt skeptiline või kui autor ei nõustu inimestega temast kõrgemal positsioonil. Sellisel juhul on parim esitada kohe probleem ning alles hiljem tuua välja need aspektid, mis su vaateid toetavad. Vahel on hea kasutada liste, et oma ideid paremini nähtavaks teha. Samas tuleb arvestada sellega, et kui memo koosnebki ainult listidest, muutub adressaadil selle lugemine keeruliseks. Listid kaotavad oma eripära, kui neid kasutatakse üle. Tähtis on kasutada pealkirja, mis tõmbab tähelepanu ning annab märku teema muutusest. Kohtumise või ürituse memo koostatakse üldjuhul kas viie tööpäeva jooksul või siis määratud tähtajaks. Memorandumite formaalsuse tase sõltub lugejast ja kirjutamise eesmärgist. Kui kirjutada kolleegile, kes on võrdsel tasemel ja sõber, võib seda teha isiklikumas ja mitteametlikus stiilis. Seevastu kui memo on mõeldud mitmele lugejale või organisatsiooni kõrgema taseme liikmele, tuleb aruande koostamisel kasutada formaalsemat stiili. Õigekeelsussõnaraamat (2018). "Memo". Vaadatud 02.01.2021. "Õiguskantsleri kantselei asjaajamiskord" (PDF). 30.12.2010. Vaadatud 02.01.2021. Veskis, Aire-Mae (1991). "A Handbook On Business Writing" (PDF). Vaadatud 02.01.2021. TLÜ Ühiskonnateaduste Instituut. "Riigiteaduste valdkonna üliõpilastööde juhend" (PDF). Vaadatud 03.12.2021.
Manila

Manila on Filipiinide pealinn ja riigi suuruselt teine linn. Asub Luzoni saarel Manila lahe kaldal. Manila on Metro Manila pealinnaregiooni (tagalogi Kalakhang Maynila), kus elab üle 10 miljoni inimese, keskus. Manilast sai Filipiinide pealinn 1595. aastal, ta oli Filipiinide pealinn aastani 1948, uuesti sai ta pealinnaks aastal 1976 (aastatel 1948–1976 oli Filipiinide pealinnaks Quezon City). Remedios Circle 2020 census of the Philippines Manila koduleht
Brown Building (Manhattan)

Brown Building on kümnekorruseline ehitis, mis on osa New Yorgi Ülikooli üliõpilaslinnakust aadressil 23–29 Washington Place. Washington Square Parki haljasala läheduses asuv hoone on tuntud 1911. aasta Triangle Shirtwaist Factory tulekahju toimumiskohana. 1991. aastal kanti hoone Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikusse Registrisse kui ajaloomälestis.  Brown Building (Manhattan) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Sorgschrofen

Sorgschrofen on 1635 m kõrge mägi Allgäu Alpides Baieris Saksamaal. Sorgschrofeni madalam kõrvaltipp on 1613 m kõrge Zinken. Tipurist on nii Sorgschrofenil kui ka Zinkenil. Tipp on ainus Jungholzi maaühendus ülejäänud Austriaga. Tipus on haruldane juhtum, et neli piiri (kaks Saksamaa ja kaks Austria) kohtuvad nelikpunktis: Bad Hindelang (läänes, Baieri, Saksamaa) Pfronten (idas, Baieri, Saksamaa) Jungholz (põhjas, Tirool, Austria) Schattwald (lõunas, Tirool, Austria) Piiri sellel Baieri ja Tirooli vahelisel lõigul määratles 1844. aasta piirileping, mida täiendati 1850. aastal: "Grenzberichtigungsvertrag vom 30. Jänner 1844, mit dem Ergänzungsvertrag vom 16. Dezember 1850". Leping kuulutab, et piirid kohtuvad piiritähisel 110, mis on mäe tipus kivisse raiutud. Sorgschrofen on populaarne matkamägi. Matkaja saab mäele ronida kahel erineval viisil: otse Jungholzist tippu või Unterjochilt ja üle Zinkeni, mis asub 265 m peatipust edelas ja on samuti piiril. Jungholzist saab kas nurkade lõikamiseks suusatõstukiga või matkata piki Älpele hüti teed. Sealt tuleb järgida järsku nõlva, kuni jõutakse tipualusele alale. Seal tuleb ronida piki kivist pinda tipuni. Alustades Unterjochi parklast möödutakse kirikust ja minnakse teed pidi itta Zehrerhöfeni, kus sillutis järsult lõpeb. Täisnurga all olev porine rada viib tippu viiva põhiteeni. Sealt edasi viib põhitee nõlvast üles. See muutub palju järsemaks ja mõned kohad on turvatud terastraadiga. Ühel hetkel tuleb pressida läbi kaljulõhe. Pärast Zinkenile jõudmist tuleb põhitippu pääsemiseks ületada seljandik. Rada üle seljandiku on reserveeritud kogenud matkajatele, kes on täiesti kindlajalgsed, sest kuigi tee on osaliselt turvatud, on see sageli väga avatud. Rada võib olla jäine kuni hiliskevadeni. Enne seda pole ronimine – isegi asjatundjate jaoks – soovitatav.
Hellove

Igor Volhonski (sündinud 24. veebruaril 1994) on Eesti muusikaprodutsent, laulukirjutaja ja muusik. Sooloartistina kasutab ta esinejanime Hellove. 2014. aastast tegi Igor Volhonski laulukirjutaja ja kitarristina kaasa metalcore-bändis Saints Be Warned.[viide?] 2014. aastal võttis ansambel osa konkursist Noortebänd ja jõudis poolfinaali. 2015. aastal võitis Saints Be Warned bändikonkursil Vesiroosivisioon Grand Prix. Ilmus kolm singlit: "The Last Chapter" (2015), "Hurricane" (2015), "For the Blind" (2016) ja ühe EP "Saints Be Warned" (2017). 2018. aastal asutasid Igor Volhonski ja Andrei Zevakin produtsenditandemi xtra basic. Ilmus kolm singlit: "Space Shuttle" (2018), "Hold me close" (2018) ja "Love Ain't Gone" (2019). "Hold Me Close" valmis koostöös Emily J-ga ning lugu jõudis 2019. aasta Eesti Laulu 12 parema laulu seas finaali. 2020. aastal alustas Volhonski sooloprojekti Hellove. Ilmunud on kaks singlit: "Lie" koostöös Austraalia laulja ja produtsendi Trovega[viide?] ning "I Got You" koos Ameerika-Korea laulja Gloria Kimiga[viide?]. Hellove'i muusika on leidnud kajastust sellistes Ameerika meediaväljaannetes nagu The Nocturnal Times ja Prelude Press. "Selgusid Noortebänd 2014 demovoorust edasipääsejad". Ajakiri Kitarr. 9. oktoober 2014. "Eesti Laulu finaal: xtra basic & Emily J – "Hold Me Close"". ERR. 16. veebruar 2019. "Hellove Releases "Lie" Alongside Trove". The Nocturnal Times. 16. oktoober 2020. Dom Vigil (20. november 2020). "Hellove Shares New Single "I Got You" Featuring Gloria Kim". Prelude Press. Hellove Spotifys Hellove Youtube'is Hellove Facebookis Hellove Instagramis
Ziller

Ziller on Inni parempoolne lisajõgi Zillertalis Tiroolis Austrias. See on 55,7 km pikk ja selle valgla on 1135 km². See algab Zillertali Alpidest ja toidab Zillergründli tammi. Mayrhofenis suubub sellesse Zemmbach (millesse omakorda suubub Tuxbach). Zell am Zilleri juures suubub sellesse Gerlosbach, Strass im Zillertali juures suubub see Inni. Ajaloolistel põhjustel moodustab Ziller — esimest korda mainitud 927. aastal kui "Zilare" — suurema osa oma sängist Innsbrucki piiskopkonna (läänes) ja Salzburgi peapiiskopkonna (idas) vahelise piiri. Tänapäeval on Zilleris hästi esindatud meriforell ja vikerforell, samuti harjus. See on kuni 20 m lai ja 2 m sügav ning selle keskmine vooluhulk on 43,1 m³/s.
Paeküla

Paeküla on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas. 2000. aasta rahvaloenduse andmeil elas külas 48 inimest. 1. jaanuari 2009 seisuga elas külas 57 inimest.[1] Paeküla hõlmab veel samanimelise asunduse ja Kaguvere küla. Esmateateks Paeküla küla kohta peetakse Henriku Liivimaa kroonikas 1226. aastal mainitud Paehallet, kindel teade on 1427. aastast (Padenkul). Mõis (Paenküll) eraldati Päädevast 17. sajandi algupoolel. Paeküla varasem nimi oli Soosvere (1427. aastal Sosver), mis tuli käibele kunagise omaniku järgi (1287, Odwardus Sorseferae). Kaguvere (Kaggofer) oli Haimre kõrvalmõis. Tähelepanu väärib arheoloogiamälestise ja loodusmälestisena kaitse all olev Mustallikas, mis on Üüste allikatest suurim ja tuntuim. Allikas asub Postikõrtsu talust 200 m läänes. Sopiline allikas varjulises metsasalus on suuremaid maakonnas, tema veepeegli diameeter on 15–20 m. 1737. aastal aga mainitakse Tallinna–Riia postimaantee Paeküla postijaama. Arheoloogiamälestistena on muinsuskaitse all Üüste allikate Punaneallikas ja Valgeallikas, kuid viimaste aastakümnete maaparandus on põhjavee taset niivõrd madaldanud, et praeguseks neid allikaid alles pole. Paeküla läänepoolses osas Kasari jõe kaldal asus historitsistlikus stiilis ehitatud Paeküla mõis. Peahoone hävitati 1905. aasta rahutustes ning hiljem seda ei taastatud. Mõisa omanikeks on olnud Vietinghoffide, von Bockide ja von Rennenkampffide suguvõsad. Eesti NSV ajal haldas kompleksi Autom, nüüd on see eravalduses. Aastatel 1931–1968 asus Rapla–Virtsu raudtee ääres Paeküla raudteejaam. Paeküla oja Eesti külade loend Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 12.01.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eerik Selli, POSTIJAAMADE VÕRGU KUJUNEMINE JA ARENG EESTIS XVIII JA XIX SAJANDIL. EESTI NSV AJALOO KÜSIMUSI VIII. TARTU RIIKLIKU ÜLIKOOLI TOIMETISED TARTU 1974, lk 71 Paidla, A. "Raplamaa / Siin- ja sealpool maanteed". Tallinn 1991. Särg, A. "Raplamaa mõisad ja mõisnikud". Tallinn 2007.
Lena Belkina

Lena Belkina (sündinud 27. novembril 1987 Taškendis) on vene ja krimmitatari päritolu Ukraina ooperilaulja, metsosopran. Lena Belkina koduleht
Bernardo Alberto Houssay

Bernardo Alberto Houssay (10. aprill 1887 – 21. september 1971) oli Argentina füsioloog. Houssay astus 1901. aastal (14-aastaselt) Buenos Airese Ülikooli. Ta õppis algul farmaatsiat ja 1904. aastast meditsiini. 1913. aastal sai ta Alveari haigla peaarstiks. Aastatel 1919–1943 oli ta Buenos Airese Ülikooli füsioloogia õppetooli juhataja. 1943. aastal vallandasid sõjaväevõimud ta ülikooliametitest ning ta asutas oma uurimisinstituudi. Houssayl lubati Buenos Airese ülikooli naasta 1955. aastal ja ta töötas seal surmani. Houssay avastas, kuidas ajuripatsi hormoonid reguleerivad inimese kehas glükoosi taset, ning sai 1947. aastal selle eest Nobeli meditsiiniauhinna. Ta jagas auhinda koos Carl ja Gerty Coriga, kes said auhinna glükogenolüüsi uurimise eest. "Houssay, Bernardo Alberto". Encyclopedia.com. Vaadatud 2. jaanuar 2021. "The Nobel Prize in Physiology or Medicine 1947". The Nobel Prize. Vaadatud 2. jaanuar 2021.
Bibliomeetria

Bibliomeetria (inglise keeles bibliometrics) on statistiliste ja matemaatiliste meetodite kasutamine raamatute ja raamatukogude uurimisel. Bibliomeetria jälgib kitsamalt teadlaste artiklite avaldamist ning artiklite vastastikust viitamist. Bibliomeetria alased käsitlused ilmusid 1950. aastate keskel ja meetodi Science Citation Index pakkus välja Eugene Garfield 1960. aastal. Bibliomeetria tähtsus kasvab teadlaste hulgas üha kiiremini ja iga teadlase jaoks on tähtis teha end nähtavaks Google Scholari kaudu. Bibliomeetria juures on oluline teadustöö, millele on antud juurdepääs. Bibliomeetria keskendub selle teadustöö loomisele. Bibliomeetria kolm enim kasutatavat meetodit on tsiteeritavus – kui mitu korda on teadlaste teadusartiklit teiste teadlaste poolt tsiteeritud; H-indeks – teadlane, kes on avaldanud 50 teadusartiklit ja mida on tsiteeritud vähemalt 50 korda, on h-indeks; mõjutegur – sagedus, millega keskmist artiklit või ajakirja tsiteeritakse. Mõjuteguri abil saab mõõta teadusajakirja ja/või artikli populaarsust. bibliokaeve
Quezon City

Quezon City on Filipiinide suurim linn. Asub Luzoni saarel ja kuulub Metro Manila pealinnaregiooni. Linn asutati 1939 ja nimetati Filipiinide presidendi Manuel Quezóni järgi. Quezon City oli Filipiinide pealinn 1948–1976. Linnas asuvad mitmed riigiasutused. 2020 census of the Philippines Quezon City koduleht
Paul I fort

Paul I fort (kuni 1854 Riesbanki fort; vene keeles Форт «Император Павел I» («Рисбанк»)) on fort Venemaal Kroonlinna kindluses. Aastatel 1807–1812 ehitati Retusaarest lõuna poole merre Kroonlinna sõjasadama kaitseks uus Riesbanki fort, projekti peamine autor oli insener Johann Conrad Gerhard. See oli ehitamisaja üks suuremaid Kroonlinna forte, ehkki ehitati algselt puidust. Ehitamise peamine põhjus oli oht merelt, sest Venemaal kui Prantsuse keisririigi liitlasel oli oht langeda Briti mereväe rünnaku alla. Aastatel 1845–1859 ehitati vana puitfordi sisse uus kivifort. Projekti tegemisest võttis osa ka Tallinna Kalaranna fordi üks projekteerijaid Alexander von Feldmann ning isegi keiser Nikolai I isiklikult. Vaialusel rostvärk valati täis kivikbetooni, millele rajati tellis- ja looduskivist ning graniitvoodriga umbes 200 suurtükiga kaitsekasarm. 1854. aastal nimetas Nikolai I fordi oma isa keiser Paul I auks ümber "Keiser Paul I fordiks". 1896. aastal rajati sinna mereväe eeluurimisvangla, hiljem ehitati fort ümber laskemoonalaoks. Fordil oli oluline osa ka Eesti Vabadussõja ajal kevadel 1919 toimunud Yhinmäe fordi bolševikevastase ülestõusu plaanides. Õppuste ajal 20. juulil 1923 hakkasid Nõukogude mereväelased mängima saarel leiduva lõhkekehadega ja loopima neid lõkkesse. Tekkinud plahvatustes hävis peaaegu kogu fort, seetõttu kasutatigi saart hiljem just lõhkeaineõppusteks. Teise maailmasõja Leningradi blokaadi ajal paiknes seal ka üks 100 mm suurtükipatarei. Fort on alates 2001. aastast Venemaa kultuurimälestis nr 7810285019. Форт «Павел I» («Рисбанк») "Riesbanki fort Kroonlinna lähedal". // Robert Treufeldt. "Kalaranna fort ehk hilisem "Patarei" vangla". MTÜ Castellum. Tallinn 2019. Lk 31