laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Liivimaa ordu maamarssal

Liivimaa ordu maamarssal (saksa keeles Landmarschall) oli Liivi ordu kõrge ametnik (käsknik), kelle peamiseks ülesandeks oli tavaliselt orduvägede juhtimine sõjaolukorras. Oma maamarssalid olid juba Mõõgavendade ordul. Esimene Liivi ordu maamarssal on teada 1241. aastast ehk 4 aastat pärast ordu asutamist. Maamarssalid kuulusid alati ordu siseringi, olles ordumeistri peamisi abilisi. Alates 15. sajandist kasvas nende tähtsus veelgi, kui nende valitsemise alla hakati andma laialdasi orduvalduseid. Üha tavalisemaks muutus ka, et ordumeister nimetas oma järglaseks just maamarssali, nõnda said ordumeistriteks endised maamarssalid Wolter von Plettenberg (1494. aastal), Hermann von Brüggenei (1535) ja Heinrich von Galen (1551). 1556. aastal aga püüdis maamarssal Jasper von Münster eha liitu Riia peapiiskopi koadjuutori Christophiga, mistõttu puhkenud koadjuutorivaenuse käigus ta tagandati. Viimasel kahel maamarssalil enam erilist poliitilist mõjuvõimu ordus polnud ja 1560. aastal, kui maamarssal Philipp Schall von Bell Härgmäe lahingus vangi langes, jäi ametikoht kuni ordu lõpuni 1562. aastal täitmata. Liivimaa ordu maamarssalite loend
Wickbert

Wickbert (ka Wickbert või Wikbert von Soest, Wickbertus; surnud 1209) oli Mõõgavendade ordu liige ja esimene Võnnu komtuur. Wickbert pärines tõenäoliselt Soesti linnast Vestfaalist, kuid pole päris selge, mis seisusest ta oli. Võimalik, et ta pärines koguni Soesti foogtide suguvõsast. Seda siiski tõestada ei saa. Wickbert astus 1205. aasta paiku Mõõgavendade ordusse ja nimetati 1207. aastal Võnnu linnuse ja selle ümbruskonna valitsejaks. 1208. aastal vabastas ordumeister Venno ta aga ametist ning asendas Bertholdiga. Wickbert läks Riiga ja püüdis komtuuriametist vabastamise otsuse vastu protesteerida, kuid edutult. 1209. aastal tappis ta samas kirvega Venno ja tema kaplani Johanni. Seejärel püüdis ta kaitset otsida piiskop Alberti juurest, kuid edutult. Ordu mõistis Wickberti surma ja hukkas ta rattal. Wickberti kuritegu käsitlevad nii Läti Henriku kroonika kui ka Liivimaa vanem riimkroonika, kujutades teda läbinisti negatiivse tegelasena. Tõenäoliselt oli tema veretöö taga aga enamat kui lihtsalt isiklikud vastuolud ordumeistriga, võimalik, et Wickbert kuulus piiskopimeelsete leeri. Wickberti Soesti päritolu on kinnitatud Liivimaa vanemas riimkroonikas. Henriku Liivimaa kroonika Liivimaa vanem riimkroonika Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 821 (lk 606).
Patareisadam

Patareisadam (sadama kood: EE PAR) on Tallinnas Linnahalli kõrval asuv reisisadam, mis kuulub Tallinna linnale. Sadama kinnistu hõlmab 2060 m2 maa-ala ja 121 000 m2 veeala. Sadamas on 2 kaid üldpikkusega 215 m. Suurim sügavus kai ääres on 5,6 m. Kogu tegevusajal on sadamat kasutatud üksnes reisisadamana. Suurim võimalik laev: pikkus 105 m, laius 20 m, süvis 4,5 m. Veeteede Amet. "Sadamaregister". Originaali arhiivikoopia seisuga 10.08.2016. Vaadatud 31.08.2020.
Pirita sadam

Pirita sadam on väikesadam Tallinnas Pirita linnaosa veerel Pirita jõe suudmes. Sadama kood on EE PIR. Sadama geograafilised koordinaadid on 59° 28′ 6″ N, 24° 49′ 18″ E. Sadama territoorium hõlmab 52 286 m2 maa-ala ja 128 014 m2 veeala. Sadamas on 26 kaid üldpikkusega 1818 m. Suurim sügavus kai ääres on 4,2 m. Suurim võimalik laev: pikkus 50 m, laius 20 m, süvis 2,8 m. Sadamasse sissesõitu hõlbustab siht (iseloomuliku kujuga alumise tuletorniga) ning lainetuse eest pakuvad head kaitset ümber sadama rajatud muulid. Akvatooriumi edelaosas asuvad paaditankla ja merepääste õppetaristu. Sadamas on ka piiripunkt. Sadamast ja jõest kirde poole jääb Tallinna suurim supelrand. Tõenäoliselt oli Pirita jõesuue paatide randumispaiga ja paadisadamana kasutusel juba muinasajal. 1913. aastal rajati Peeter Suure sadama ehitamise käigus Pirita jõe suudme vasakule kaldale Tallinna Merelennujaam, mis tegutses 1918. aastani. 1919. aastal võeti lennujaama angaarid koost lahti, üks neist viidi Lasnamäele ja teised kaks Tartusse ning pandi seal uuesti kokku. 1930. aastate lõpul oli Eestis populaarne Artur Rinne laul "Miki merehädas", mille sõnades läheb Miki Piritalt paadi või süstaga merele. Eesti NSV ajal asusid jõesuudmes Kalevi jahtklubi, spordilaevade katsetehas ja sõjaväe jahtklubi. 1980. aasta suveolümpiamängudeks rajati seoses Tallinnas olümpiapurjeregati korraldamisega Pirita jõe suudmesse aastatel 1975–1980 suur ja moodne Tallinna Olümpiapurjespordikeskus, mis muinsuskaitse alla võetuna on säilinud üsna algupärasena tänaseni. Pärast taasiseseisvumist on sadamal kaks põhivaldajat: Kalevi jahtklubi ja Pirita TOP. Tallinna Olümpiapurjespordikeskus Kalevi Jahtklubi sadam 1980. aasta suveolümpiamängude purjeregatt Pirita sadam Veeteede Ameti sadamaregistri veebis
1746

◄ | 17. sajand | 18. sajand | 19. sajand | ► ◄ | 1710. aastad | 1720. aastad | 1730. aastad | 1740. aastad | 1750. aastad | 1760. aastad | 1770. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1742 | 1743 | 1744 | 1745 | 1746 | 1747 | 1748 | 1749 | 1750 | ► | ►► 1746. aasta (MDCCXLVI) oli 18. sajandi 46. aasta. ... ... 12. jaanuar – Johann Heinrich Pestalozzi, Šveitsi pedagoog, filantroop, koolireformaator, filosoof ja poliitik 21. jaanuar – Bernhard Heinrich von Stryk, Liivimaa mõisnik ja Venemaa keisririigi sõjaväelane 24. jaanuar – Gustav III, Rootsi kuningas 25. jaanuar – Leyon Pierce Balthasar von Campenhausen, baltisaksa luuletaja, näitekirjanik, publitsist, riigiametnik 30. märts – Francisco Goya, Hispaania kunstnik 14. aprill – Franjo Jelačić, Austria väejuht 7. juuli – Giuseppe Piazzi, itaalia matemaatik, astronoom ja teoloog 3. august – James Wyatt, inglise arhitekt 9. august – Karl von Breyer, baltisaksa mereväeohvitser ja viitseadmiral Venemaa keisririigi teenistuses 20. september – Matúš Móric Beňovský, slovaki päritolu maadeuurija 12. november – Jacques Charles, prantsuse leidur, teadlane, matemaatik ja aeronaut 19. detsember – Maria Magdalena van Beethoven, Ludwig van Beethoveni ema 18. märts – Anna Leopoldovna, suurvürstinna 3. aprill – Otto Reinhold Strömfelt, Rootsi riigitegelane ja diplomaat 9. juuli – Felipe V, Hispaania kuningas 28. juuli – John Peter Zenger, saksa trükkal ja ajakirjanik 6. august – Christian VI, Taani ja Norra kuningas 10. oktoober – Berend Johann von Schulmann, Rootsi sõjaväelane ja Eestimaa rüütelkonna peamees
Hele Everaus

Hele Everaus (sündinud 5. jaanuaril 1953 Tartus) on hematoloogiale spetsialiseerunud eesti arst, arstiteadlane ja poliitik, XIV Riigikogu ja XV Riigikogu liige. Ta algatas Eestis luuüdi siirdamise. Hele Everaus lõpetas 1971. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna (cum laude). Aastatel 1977–1978 oli Tartu Maarjamõisa haiglas internatuuris. 1984. aastal kaitses meditsiinikandidaadi väitekirja ja 1993. aastal meditsiinidoktori väitekirja. Aastatel 1977–1980 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi vanemlaborant, 1980–1987 sisekliiniku hospitaal-sisehaiguste kateedri assistent ja 1987–1993 dotsent. 1985. aastast oli ta ka arstiteaduskonna hematoloogia labori juhataja. Aastatel 1993–1999 oli ta erakorraline professor hematoloogia alal ja 1993–1999 Tartu Lastehaigla intensiivhematoloogia osakonna juhataja. Aastatel 1998–2003 oli Hele Everaus Tartu Ülikooli arendusprorektor, 2000–2004 arstiteaduskonna hematoloogia-onkoloogia kliiniku professor, 2000–2016 juhataja ja 2004–2016 hematoloogia-onkoloogia õppetooli professor. 2017. aastast on ta emeriitprofessor ja konsultantarst. Aastatel 2000–2016 oli ta Tartu Ülikooli Kliinikumi hematoloogia-onkoloogia kliiniku juhataja ja 2005–2013 ASi Vähiuuringute Tehnoloogia Arenduskeskus konsultant. Hele Everaus on alates 1994. aastast Eesti Reformierakonna liige, olles ka selle asutajaliige. Ta on olnud Tartu linnavolikogu liige aastatel 1996–2019 ja on taas alates 2021. aastast. 2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Hele Everaus Tartus valmisringkonnas nr 10 ja sai 1110 häält. Ta sai XIV Riigikokku Urmas Klaasi asendusliikmena. 2023. aasta Riigikogu valimistel samas valimisringkonnas kandideerides sai ta 712 häält ning ei osutunud valituks. 23. juulil 2024 asub Riigikogu liikmeks Hele Everaus Raimond Tamme asendusliikmena, seoses Kristen Michali valitsuse moodustamisega. 1998 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna medal 2001 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk 2003 Tartu Ülikooli aumärk 2009 Tartu aastate daam[viide?] 2014 Euroopa Vere ja Luuüdi Transplantatsiooni Ühingu (EBMT) elutööauhind[viide?] 2016 Tartu Ülikooli suur medal 2023 asetati tema jalajäljed Tartu Teerajajate alleele 15 aastat tagasi tehti Tartus esimene luuüdi siirdamine Baltikumis 11.06.2008 Äripäev CV Foto Reformierakonna kandidaadi CV-l https://rk2019.valimised.ee/et/voting-result/district-10-voting-result.html https://www.valimised.ee/et/uudised/vabariigi-valimiskomisjon-maaras-riigikogu-asendusliikmed[alaline kõdulink] Valimisringkond nr 10 valimised.ee (andmed seisuga 07.03.2023 19:45) "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". Vaadatud 3.12.2022. Kärt Anvelt. Professor Hele Everaus: Eesti meditsiin on patsiendi vastu hoolimatu. Eesti Päevaleht, 22. september 2008 Hele Everaus: Bioeetikast biomeditsiinilise eetikani. Eesti Päevaleht, 30. oktoober 2009
Raitlind

Raitlind (ka äpüornis; ladinakeelne teaduslik nimetus Aepyornis maximus või ka Aepyornis titan) on väljasurnud linnuliik silerinnaliste lindude hulka kuuluvast raitlindlaste sugukonnast. Raitlinnu perekonda arvavad mõned uurijad neli fossiilset liiki, teiste meelest on tegu ühe liigiga. Tal olid taandarenenud tiivad ning olid massiivsed jalad. Kõrgus oli 3 m ja kaal umbes 400 kg. Teda peetakse suurimaks kunagi elanud linnuks. Raitlind elas Madagaskaril 10. sajandini. Hiidlinnud. Lillaga tähistatud Aepyornis maximus Raitlinnu munad
1747

◄ | 17. sajand | 18. sajand | 19. sajand | ► ◄ | 1710. aastad | 1720. aastad | 1730. aastad | 1740. aastad | 1750. aastad | 1760. aastad | 1770. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1743 | 1744 | 1745 | 1746 | 1747 | 1748 | 1749 | 1750 | 1751 | ► | ►► 1747. aasta (MDCCXLVII) oli 18. sajandi 47. aasta. ... ... 19. jaanuar – Johann Elert Bode, saksa astronoom 5. mai – Leopold II, Saksa-Rooma keiser 4. august – Olfert Fischer, Taani mereväeohvitser 31. detsember – Gottfried August Bürger, saksa luuletaja 2. aprill – Johann Jacob Dillenius, inglise botaanik 9. juuli – Giovanni Bononcini, Itaalia helilooja
Protest

Protest väljendab avalikult reaktsiooni mingi sündmuse või olukorra kohta. Protest võib olla pooldav, aga peamiselt on protest millegi vastu. Protestijad võivad organiseerida protesti selleks, et mõjutada avalikku arvamust või valitsuspoliitikat. Nad võivad kasutada ka otsest tegutsemist, meeleavaldust või streiki, et nende arvamust kuulda võetaks. Protesti võidakse piirata kas seaduste, majanduse olukorra, religioosse ortodokssuse või meediamonopoliga. Sel juhul võib protest kanduda üle tänavatele, kultuuri või väljenduda emigratsioonis. Protest võib põhjustada ka vastuprotesti. Sel juhul väljendavad vastuprotestijad oma sümpaatiat mingile isikule, poliitikale, tegevusele vms, mis oli protestijate subjektiks. Adresseerimata protest võib kasvada ja laieneda dissidentluseks, mässuks, sotsiaalseks või poliitiliseks revolutsiooniks. Protesti võib väljendada protestilauludes. Ajalooliselt on paljudel suurtel protestiliikumistel olnud omad laulud. Kirjalikult saab protesti väljendada petitsioonide ja protestikirjadega. Protesti saab väljendada kodanikuallumatusega. Sel juhul kasutatakse meetodeid, mis on seadusega keelatud. Näiteks võib protestida avalikult alasti või topless (PETA kampaaniad karusnaha vastu). Raasta-roko on protestivorm, kus inimesed heidavad sõiduteele pikali, et takistada autoliiklust. Sarnane on ka die-in, kus inimesed heidavad suvalisele kohale maha ja teesklevad surnuid, mõnikord kattes end loosungitega. Võib ka maalida kehale arme ja siduda ennast sidemetega, et realismi taotleda. Kui otseselt surnut ei teeselda, võib sellist protesti kutsuda ka sleep-in. Mingi riigi poliitika vastu protesteerimiseks kasutatakse tihti lipu põletamist või mõnitamist. Ekstreemseim protestivorm on enesesüütamine.[viide?] Boikott on tarbijate protestivorm, kus keeldutakse mingi riigi või ettevõtte tooteid tarbimast. meeleavaldus streik
Alaotra järv

Alaotra järv on järv Madagaskaril Toamasina provintsis 300 km kaugusel Madagaskari saare idarannikust. Geograafilised koordinaadid on 17°28' S, 48°31' E. Järve pind on merepinnast 50 m kõrgusel. Järve pindala on 900 km² ja maht 0,945 km³. Järve suurim sügavus on 1,50 m, keskmine sügavus 0,60 m. Järv on bumerangikujuline ja paikneb hiiglaslikul märgalal, mida kasutatakse intensiivselt riisikasvatuseks. See vähendab järve suurust. Et kunagine metsaala on raadatud, on järve libisenud osa kaljuplaadist, mistõttu järve maht väheneb. Järve läbib Ambato jõgi, mis 381 km kaugusel suubub India ookeani.
1749

◄ | 17. sajand | 18. sajand | 19. sajand | ► ◄ | 1710. aastad | 1720. aastad | 1730. aastad | 1740. aastad | 1750. aastad | 1760. aastad | 1770. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1745 | 1746 | 1747 | 1748 | 1749 | 1750 | 1751 | 1752 | 1753 | ► | ►► 1749. aasta (MDCCXLIX) oli 18. sajandi 49. aasta. 3. jaanuar – Ilmus Taani vanima ajalehe Berlingske Tidende esimene väljaanne. Põua tõttu oli Liivimaal peaaegu täielik rukkiikaldus. 16. jaanuar – Vittorio Alfieri, itaalia kirjanik 11. aprill – Adélaïde Labille-Guiard, prantsuse miniaturist ja portreekunstnik 17. mai – Edward Jenner, inglise arst, rõugete vaktsiini leiutaja 28. august – Johann Wolfgang von Goethe, saksa kirjanik ja loodusteadlane 17. november – Nicolas Appert, prantsuse leidur 9. mai (vkj 28. aprill) – Salomo Heinrich Vestring, baltisaksa vaimulik ja kirjamees (sündinud 1663)
Protest (täpsustus)

Protest ehk protestiaktsioon nõusolematus, vastuvaidlus; Protestiavaldus, Protestikiri, Protestilaul, Protestimarss, Protestinoot Protestistreik, protest protest spordis protestant: protestantismi pooldaja protestima: vastu vaidlema, protesti avaldama; jur, maj veksli lunastamata jätmist notariaalselt tõestama. Protestitud veksel. protestantism: katoliku kirikust eraldunud reformitud kirikute ühisnimetus
Nasv

Nasv (ka nasu, näsu; Pärnu lähedal ka rava) on madal väikese pindalaga rohusaareke, mis on kaetud rannaniidule tüüpiliste soolalembeste taimedega ja mis suurvee ajal jääb vee alla. Tavaliselt on pinnas savine ja suuri rändrahne pole. Nasvad (ravad) on näiteks Pikknasv, Silmarava ja Kolmenasv, Kõpussaare nasu. laid rahu Tiit Leito: "Maakillud meres. Eesti väikesaared." Varrak. 2015 lk.39 Haide-Ene Rebassoo. Laidude raamat. Tallinn, 1972, lk 14.
Afonso de Albuquerque

Afonso de Albuquerque (1445, 1450, 1453 või 1462 Alhandra Lissaboni lähedal – 16. detsember 1515 Goa reid) oli Portugali meresõitja, sõjaväelane ja poliitik. Aastal 1505 uuris ta Madagaskarit. Aastal 1509 sai ta Francisco de Almeida järel India asekuningaks. Ta laiendas Portugali koloniaalimpeeriumi Kagu-Aasia rannikuni. Ta hõivas 1510 Goa ja 1511 Malabari ranniku ülejäänud osa ning Tseiloni ja Malaka poolsaare ranniku. Ta maksustas Siiami, Sumatra ja Jaava kuningad.
Melaka

Melaka (malai; inglise Malacca) on linn Malaisias, Melaka osariigi pealinn. Asub Malaka poolsaare läänerannikul Malaka väina ääres. Linn oli Malacca sultanaadi pealinn 15.–16. sajandil. See oli Malaka poolsaare arenenuim piirkond enne portugallaste vallutust 1511. aastal. 1641. aastani oli Melaka Portugali valduses, seejärel kuulus lühikeste vaheaegadega 1824. aastani Hollandile. 1957. aastani kuulus Briti impeeriumile. Linnas on 455 300 elanikku (2007). 2008. aastast kuuluvad Melaka ja George Towni ajaloolised keskused UNESCO maailmapärandi nimistusse. Vanalinnas asub nn Punasel väljakul 1750. aastal ehitatud Kristuse kirik. Selle kõrval asuvad kunagine raekoda ja ajaloomuuseum. Portugallaste ehitatud A Famosa kindlus on üks vanemaid eurooplaste ehitisi Aasias. Melakas on ka hästi säilinud Hiinalinn (Chinatown). Kesklinna lähedal asub meres tehissaar Pulau Melaka. Melaka hakkas kaotama tähtsust meresadamana pärast Singapuri asutamist 1819. aastal. Melaka koduleht
Maile Aale

Maile Aale (sündinud 26. aprillil 1983 Kuressaares) on Eesti omavalitsustegelane. Ta oli 2008. aasta septembrist kuni 2009. aasta septembrini Torgu vallavanem. Maile Aale on lõpetanud 1999. aastal Valjala Põhikooli, 2002. aastal Orissaare Gümnaasiumi ja 2005. aastal Kuressaare Ametikooli turismikorralduse erialal. Ta kandideeris 2005. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Keskerakonna nimekirjas Valjala valla volikokku, kuid ei osutunud valituks. Enne vallavanemaks asumist töötas ta Tallinna abilinnapea Taavi Aasa abina. Raul Vinni, Torgu sai 25-aastase vallavanema, Oma Saar, 30. august 2008
Aldabra saared

Aldabra saared on korallsaartest koosnev saarestik India ookeanis. See on osa Korallisaartest ja kuulub Seišellidele. Nad paiknevad 1000 km kaugusel Seišellide pealinnast Victoriast ning 350 km kaugusel Madagaskari saarest kirdes. Saarte kogupindala on 175,91 km². Aldabra atollil on hiidkilpkonnade kaitseala.
Arnold Sinka

Arnold Sinka VR II/3 (26. november 1897 Kaisma, Pärnumaa – 17. detsember 1986 Thirlmere, Austraalia) oli Eesti (kolonelleitnant) ja Saksamaa sõjaväelane (Standartenführer). Arnold Sinka õppis Käru Algkoolis, Barclay de Tolli nimelises Linnakoolis Viljandis ja Tallinna Aleksandri Gümnaasiumis. Arnold Sinka astus Venemaa keisririigi sõjaväkke, 1916. aastal lõpetas ta Gattšina allohvitseride kooli. Vabadussõjas teenis ta Kuperjanovi Partisanide polgus rooduülemana, ülendati 26. veebruaril 1920 lipnikust alamleitnandiks seoses vanusega 11. juulil 1917. 1929. aastal lõpetas Sinka Soome sõjaväeakadeemia ning oli aastatel 1929–1935 Eesti Sõjavägede kindralstaabi 2. osakonna ja Sõjavägede Staabi II osakonna A-jaoskonna ülem. 15. juunil 1935 määrati ta sõjaväeatašeeks Nõukogude Liitu. Aastatel 1940–1941 oli ta 10. Üksiku Jalaväepataljoni ülem. 1943. aastal määrati ta Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Omakaitse Peavalitsuse peainspektoriks Teise maailmasõja ajal saavutas ta Standartenführeri auastme. 3. septembril 1944 anti kindral-inspektor SS-Oberführer Johannes Soodlale ja Omakaitse komandörile kindral Arnold Sinkale üle 2. klassi Raudrist. Mõlemad olid eelmistel päevadel paistnud silma isikliku tublidusega.. Arnold Sinka lahkus koos Saksa vägedega 1944. aastal Eestist. Aastatel 1948–1986 elas ta Austraalias. Arnold Sinka oli abielus Anna Sinkaga (sündinud Mölder, 30. juuli 1899 Viljandi – 25. aprill 1958 Sydney). "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. september 2008. Vaadatud 7. septembril 2008.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. juuli 2012. Vaadatud 7. septembril 2008.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Mati Kroonström, Kuperjanovi partisanide väeosa ja selle juhid Vabadussõjas[alaline kõdulink], Tuna 2009/1, lk 66–75 Uus sõjaväeline esindaja Venemaale, Postimees, nr.148, 1. juuni 1935, lk 3 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2009. Vaadatud 2. juunil 2009.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Raudrist oberführer Soodlale ja kolonel Sinkale. Ajaleht Meie Maa, 12. september 1944, nr 106, lk 1 SINKA, ARNOLD, TLÜAR väliseesti isikud Ohvitseride andmekogu
Bioloogia ja lingvistika

"Bioloogia ja lingvistika" oli Tartus 1.–2. veebruaril 1978 peetud teaduskonverents, mis oli üks esimesi rahvusvahelisi konverentse maailmas biosemiootika alal. Konverentsi esinejate seas olid Juri Lotman, Julius Schreider, Sergei Meien, Vassili Nalimov, Sergei Tšebanov, Aleksei Šarov, Aleksander Levitš jt. Konverentsi raames korraldati Mihhail Zlatkovski graafikanäitus Tartu Ülikooli kohvikus, mille ülikooli juhtkond keelustas. Konverentsile eelnes teoreetilise bioloogia talvekool Viitnal. Konverentsi ja talvekooli korraldasid Tartu, Leningradi ja Moskva teoreetilise bioloogia grupid.
Harilik tuvihernes

Harilik tuvihernes (Cajanus cajan) on liblikõieliste sugukonda kuuluv kultuurtaim. Teda kasvatatakse troopikas ja lähistroopikas söödakultuurina ning seemneid tarvitatakse toiduks. Madagaskaril kasvatatakse harilikku tuvihernest (ambrevade) siidikultuurina. Lehetäide puretud tuvihernes eritab lakina kasutatavat ainet.
Tartu Ülikooli filosoofia ja semiootika instituut

Tartu Ülikooli filosoofia ja semiootika instituut on 2007. aastal loodud instituut Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas. Alates 1. jaanuarist 2016 kuulub filosoofia ja semiootika instituut Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonda. Instituudi koosseisus on kaks osakonda: filosoofia osakond ja semiootika osakond ning eetikakeskus. Instituudi juhataja oli aastail 2007–2013 Margit Sutrop, 2013–2019 Peeter Torop, alates 2019. aastast Bruno Mölder. Alates 2011. aasta augustist asub instituut aadressil Jakobi tänav 2. Frege loengud Lotmani loengud Uexkülli loengud Instituudi koduleht
Andrianampoinimerina

Andrianampoinimerina (umbes 1740...1745 Ikaloy – 1810 Ambohimanga) oli Madagaskari kuningriigi rajaja. Aastal 1787 sai ta oma isa Andriamiaramanjaka järeltulijana Ambomihanga kuningaks. Tema residents Ambomihanga oli Antananarivost 20 km põhja pool. Aastal 1794 vallutas ta Antananarivo kuningriigi ning viis oma residentsi üle Antananarivosse. Andrianampoinimerina laiendas järk-järgult oma mõjusfääri kogu Madagaskari saarele ning rajas niiviisi Madagaskaril merinade kuningriigi. Ta andis välja palju seadusi, sealhulgas karistusseadustiku, viis ellu maareforme ning korraldas haldust. Tema valitsusajal hakati merinade pärimust kirja panema ("Tantaran'ny Andriana"). Tema nimi tähendab 'prints merinade südames'. Andrianampoinimerina järglane oli Radama I.
Andringitra mäed

Andringitra on Madagaskari saare Kõrgplatool Fianarantsoa provintsi lõunaosas paiknev graniitmägede massiiv. Kõrgeim tipp on Body (2658 või 2666 m). Piirkonnas on 1999. aastast Andringitra rahvuspark.
Androy piirkond

Androy piirkond on 1. järgu haldusüksus Madagaskaril Madagaskari saare lõunatipus. See piirneb läänes Atsimo-Andrefana piirkonnaga ja idas Anosy piirkonnaga. Lõunas on India ookean. Androy on Madagaskari kõige lõunapoolsem piirkond. See asetseb Kaljukitse pöörijoonest lõunas. Piirkond loodi 2004. aastal Toliara provintsis, 2009. aastal provintsid kaotati ja piirkonnad said 1. järgu haldusüksusteks. Androy piirkonna pindala on 19 317 km² ja elanike arv 476 600 (2004). 2003. aasta Madagaskari rahvaloenduse (1. august) järgi oli elanikke 396 016. Hinnang 2011. aasta kohta on 636 554. Piirkonna keskus on Ambovombe. Androy tähendab malagassi keeles 'koht kus leidub mimoos Mimosa delicatula (roy)'. Nime tõlgitakse okaspõõsamaaks ja okaskõrbeks. Piirkond on kuiva kliimaga. Piirkond asetseb ligikaudu Mandrare jõe ja Menarandra jõe vahel. Piirkonnas on veel Linta jõgi ja Manambovo jõgi. Piirkonnas on Andohalela rahvuspark ja Sainte-Marie neeme looduskaitseala. Elanike arv on 476 600 (2004). 2003. aasta Madagaskari rahvaloenduse (1. august) järgi oli elanikke 396 016. Hinnang 2011. aasta kohta on 636 554. Aastal 2005 hinnati elanike arvuks 600 000, iibeks 2,7% (mis tähendab kahekordistumist 25 aasta jooksul). Rahvastiku tihedus 2004. aasta hinnangu järgi on 25 in/km². Seal elavad põhiliselt antandroid, kes tegelevad karjakasvatusega, ja karembolad (edelas). Vähesel määral on antanosisid, mahafalisid, merinasid ja betsileosid. Mujal Madagaskaril elab umbes 150 000 antandroid, kellest paljud on Androyst põgenenud korduvate näljahädade eest. Peaaegu pool rahvastikust elab Ambovombe-An droy ringkonnas, kus rahvastiku tihedus on 40 in/km². Bekily ringkonnas on umbes 150 000 elanikku (24 in/km²), Beloha-Androy ringkonnas umbes 110 000 elanikku (16 in/km²) ja Tsihombe ringkonnas umbes 75 000 elanikku (29 in/km²). Naaberhõimud on läänes mahafalid, idas antanosid ja põhjas barad (alates Isoanalast). Piirkonna ülem on 2007. aastast Andrien Hatrifenjanahary. Piirkond jaguneb neljaks ringkonnaks: Ambovombe-Androy ringkond Bekily ringkond Beloha ringkond Tsihombe ringkond Piirkonnas on 51 valda ja 881 fokontany't. Lähim lennujaam on Toliara lennujaam. geohive.com Eliane Ralison, Frans Goossens. Madagascar: Profil des marchés pour les évaluations d’urgence de la sécurité alimentaire, Programme Alimentaire Mondial, Service de l’Evaluation des besoins d’urgence (ODAN), 2004