laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Bryophyta

Bryophyta on mitmetähenduslik sõna: Lehtsammaltaimed (Bryophyta) on taimede hõimkond, seda võib käsitleda ka kui sammaltaimed sensu stricto (kitsamas mõttes). Sammaltaimed ehk samblad ehk brüofüüdid (vananenud taksonoomilise üksusena kandnud nime Bryophyta) on taimede eluvorm, kelle elutsüklis domineerib gametofüütne faas; seda võib käsitleda ka kui sammaltaimed sensu lato ehk sammaltaimed (kõige) laiemas mõttes.
Lehtsamblad

Lehtsamblad (Bryopsida) on lehtsammaltaimede hõimkonna liigirikkaim klass: sellesse kuulub umbes 95% sammaltaimedest. Lehtsamblaid on kirjeldatud umbes 11 500 liiki. Minevikus arvati lehtsammalde hulka kõik lehtsammaltaimed, aga hiljem hakati neil vahet tegema. Lehtsamblaid eristab teistest lehtsammaltaimedest see, et nende eoslatel on artrodontsed hambad. Teisisõnu on hambad üksteisest eraldatud ja kasvanud otse aluse külge. Hambad on näha siis, kui neid ümbritsev eoslakate ära kukub. Ülejäänud lehtsammaltaimedel on eoslatel nematodontsed hambad ehk teisisõnu on hambad kasvanud eoslakatte külge või siis tuleb näiteks eoslakate ära koos hammastega. Eosla ehitus ja areng on väga tähtsad niihästi lehtsammalde rühmitamiseks kui liigitamiseks. Enamikul lehtsammaldel on niisugune eoslakate, mis langeb ära siis, kui eoslas olevad eosed on küpseks saanud ja valmis levima. Eosla ava nimetatakse stoomiks, sest stoma tähendab ladina keeles suud. Seda ümbritseb üks või kaks peristoomi. Peristoom on kolmnurksete hammaste ring, mis moodustub eriliselt paksenenud rakuseinte jäänustest. Tavaliselt on ühes peristoomis 16 sellist hammast. Hambad saavad nii stoomi kohale painduda ja seda katta kui ka tagasi painduda ja stoomi avada. Artrodontsel peristoomil on kaks põhilist tüüpi. Esimest nimetatakse haplolepidoosseks ja see koosneb ühest peristoomist, millel on 16 hammast. See on omane alamklassile Dicranidae. Teist tüüpi nimetatakse diplolepidoosseks ning see on omane alamklassidele Bryidae, Funariidae ja Timmiidae. Sellel tüübil on kaks peristoomi, mõlemad hammastega. Sisemist nimetatakse endoperistoomiks ehk lühendatult endostoomiks ja välimist eksoperistoomiks ehk lühendatult eksostoomiks. Endostoom on palju õrnem ja selle hambad on joondunud eksoperistoomi hammaste vahele. Lisaks eksisteerib üksikuid selliseidki lehtsamblaid, millel pole üldse peristoomi. Algul arenevad nende eoslad samamoodi kui ülejäänud lehtsammaldelgi, aga siis hammaste areng lakkab ja nad ei arene täielikult välja. Aulacomniales – vildikulaadsed Bartramiales – kerakupralaadsed Bryales – pungsamblalaadsed Buxbaumiales – hiidkupralaadsed Catoscopiales – mustpeasamblalaadsed Dicranales – kaksikhambalaadsed Diphysciales – munakupralaadsed Encalyptales – tanukalaadsed Funariales – hellikulaadsed Grimmiales – rahnikulaadsed Hedwigiales – lumilehikulaadsed Hypnales – ulmikulaadsed Orthotrichales – tutikulaadsed Pottiales – pisisamblalaadsed Splachnales – põisikulaadsed Timmiales – timmialaadsed Eesti sammaltaimede süstemaatiline nimestik
Lehtsammaltaimed

Lehtsammaltaimed (Bryophyta) on taimede hõimkond, kuhu kuuluvad väikesed pehmed, tavaliselt 1–10 cm pikkused, harva pikemad sammaltaimed. Enamasti kasvavad nad puhmas (kolooniates). Maailmas tuntakse umbes 10 000 liiki lehtsammaltaimi. Lehtsammaltaimedest on säilinud vähe fossiile, sest nad on pehmed ja haprad. Sellepärast ei ole täpselt teada, millal nad tekkisid. Vaieldamatult on lehtsammaltaimede fossiile leitud 1972. aastal Antarktikas ja Venemaal Permi ladestust. On väidetud, et sammaltaimed eksisteerisid juba siluris. 19. sajandi algul tabas Briti saari ja USA-d samblakasvatamise mood. Sel ajal rajati palju samblaaedu, millest osa on säilinud tänapäevani. Samblaaiad ehitati tavaliselt madala katusega ja põhja poole avatuna, et varju säilitada. Samblad kasvavad paremini niiskes keskkonnas, sellepärast tuleb samblaaedu korrapäraselt niisutada. Loodusest korjatud sammaldele on maailmas märkimisväärne turg. Terveid taimi kasutatakse samamoodi nagu õistaimi lillepoodides, eluruumide kaunistamiseks ja ikebanade valmistamiseks. Kõdunev turbasammal moodustab turba, mida kasutatakse kütusena. Sellepärast kasutatakse kõdunevat turbasammalt pinnaselisandina selle viljakuse suurendamiseks, eriti puukoolides ja taimelavadel. Enne müümist seda nopitakse ja kuivatatakse. Turbasambla kogumist ei tohi segi ajada turba kaevandamisega. Turbasammal on taastuv loodusvara, sest seda saab korjata nii, et ta tagasi kasvab, kuid turba taastumine on märgatavalt aeglasem, mistõttu seda alati ei loetagi taastuvaks loodusvaraks. Turbasamblad imavad tugevalt niiskust ja on kergete antibakteriaalsete omadustega. Sellepärast on neid minevikus kasutatud haavade sidumiseks, mõnikord ka mähkmete valmistamiseks ja isegi tampoonide asemel. Suure imavuse tõttu on märga sammalt kasutatud tulekustutusvahendina. Ühe lehtsambla teaduslik nimi Fontinalis antipyretica tähendab kreeka keeles tulevastast. Sammalde kasvu takistamiseks ja sammalde hävitamiseks on hulgaliselt vahendeid: vee juurdepääsu vähendamine kastmise lõpetamise või pinnase kuivendamisega otsese päikesekiirguse suurendamine konkureerivate taimeliikide, näiteks rohttaimede kasvatamine pinnase pH suurendamine lubja lisamisega raudsulfaat ja raudammooniumsulfaat on enamiku samblatõrjevahendite koostises tallamine ja väljakitkumine – samblad taluvad neid teistest taimedest halvemini. Sammalde hävitamine ei väldi nende uuestikasvamist, kui säilivad selleks soodsad tingimused. Andreaeobryopsida Andreaeopsida – lõhiskuparsamblad Bryopsida – lehtsamblad Oedipodiopsida Polytrichopsida – karusamblad Sphagnopsida – turbasamblad Tetraphidopsida – känniksamblad Takakiopsida
Ringliikumine

Ringliikumine on kulgliikumine mööda ringjoonekujulist trajektoori. Ringliikumise näideteks on (ligikaudselt) planeetide tiirlemine ümber tähtede (ja kaaslaste tiirlemine ümber planeetide), kuid ka näiteks keerutatava lingu liikumine ja vasara liikumine vasaraheitja käes. Kui keha liigub mööda ringjoont raadiusega r {\displaystyle r} , siis läbib ta ühe ringiga vahemaa 2 π r {\displaystyle 2\pi r} . Keha liikumise joonkiirus v = 2 π r T = ω r {\displaystyle v={\frac {2\pi r}{T}}=\omega r} . Ringliikumise nurkkiirus ω = 2 π T {\displaystyle \omega ={\frac {2\pi }{T}}} (rad/s), kus T {\displaystyle T} on ringliikumise periood (ajavahemik, mille jooksul teeb keha ühe täisringi). Nurkkiirendus α = d ω d t {\displaystyle \alpha ={\frac {{\text{d}}\omega }{{\text{d}}t}}} . Ühtlase ringkiirusekorral on keha nurkkiirendus null. Suunamuutusest tingitud kiirendus a c = v 2 r = ω 2 r {\displaystyle a_{c}={\frac {v^{2}}{r}}=\omega ^{2}r} . Ringliikumise puhul on keha kiirenduse vektor risti liikumise suunaga ja suunatud ringliikumise keskpunkti suunas, mistõttu nimetatakse seda mõnikord ka kesktõmbekiirenduseks. Kehale ringliikumisel mõjuv tsentripetaaljõud ja tsentrifugaaljõud F c = m v 2 r {\displaystyle F_{c}={\frac {mv^{2}}{r}}} , kus m {\displaystyle m} on keha mass. Eelnev kirjeldas olukorda, kus ringliikumise kiirendus on konstantne. Mitteühtlase ringliikumise puhul mõjub kehale lisaks kesktõmbejõule mõni muu jõud. Seetõttu on mugav jaotada keha kiirendust radiaalsuunaliseks (väljapoole suunatud) ja keha liikumise hetkesuunaliseks. Radiaalsuunaline kiirendus järgib kõiki varem nimetatud omadusi ja valemeid. Liikumissuunaline kiirendus on see komponent, mis põhjustab mitteühtlast liikumist. Kuna see kiirendus mõjub keha joonkiirusele, muutub tema tõttu ka tsentripetaaljõud ja/või ringliikumise raadius. Pöörlemine "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2010. Vaadatud 28. juulil 2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Kitsesaar

Kitsesaar asub Niagara jões, mis moodustab mõlemal pool saart joa. Pindala umbes 30 ha. Kuulub Ameerika Ühendriikidele.
Lüüsjärv

Lüüsjärv (ka Järve järv) on järv Valgamaal Otepää vallas. Lüüsjärv on tugevalt taimestunud järv, mis on jõudnud kinnikasvamise etappi. Järv asub omanimelises sihtkaitsevööndis Otepää looduspargis. Järvest voolab läbi Kaarnaoja. Lüüsjärv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 5. novembril 2014)
Kärnjärv

Kärnjärv on kahe Eesti järve nimi: Otepää Kärnjärv, järv Valga maakonnas Otepää vallas Võru Kärnjärv, järv Võru maakonnas Võru vallas
Isekiri

"Isekiri" oli omakirjastuslik poliitiline ajakiri. Eestis regulaarselt põranda all ilmunud "Isekiri" keskendus poliitilistele ja usulistele teemadele. Isekirja ilmus aastatel 1982–1985 kokku kümme numbrit, sealhulgas Johannes Hindi poliitilist tagakiusamist käsitlev erinumber. "Isekirja" väljaandja ja peamine toimetaja oli kooliõpilane, hilisem ajakirjanik Holger Kaljulaid. "Isekiri" e-kataloogis ESTER. Viktor Niitsoo, Vastupanu 1955-1985. Tartu Ülikooli Kirjastus, 1997, lk 107-108. Mart Soidro, "Lisandusi mõtete ja uudiste vabale levikule Eestis": Kümme aastat hiljem. Vikerkaar, 1989, nr 2, lk 64 jj. Józef Darski, Komuniści odchodzą (1999), http://www.abcnet.com.pl/?q=node/2113 Eesti ajalugu, IV köide. Tartu, 2005, lk 337.
Kihljärv

Kihljärv on Alutaguse vallas Ida-Viru maakonnas olev järv, mis kuulub Kurtna järvestikku. Kihljärv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 5. novembril 2014)
Neitsijärv

Neitsijärv (ka Neitsi järv) on järv Valgamaal Otepää vallas. Järv on tihedas ühenduses Pühajärvega. Neitsijärv on kraavi kaudu tugevalt taimistunud veekogu. Seal pesitseb arvukalt linde, näiteks kühmnokk-luiged. Neitsijärv Eesti looduse infosüsteemis
Kuradijärv

Kuradijärv on Alutaguse vallas Ida-Viru maakonnas olev järv, mis kuulub Kurtna järvestikku.
Mojkovac

Mojkovac on linn Montenegros, Mojkovaci valla keskus.
Andrijevica

Andrijevica on linn Montenegros, Andrijevica valla keskus.
Sõltumatu Infokeskus

Sõltumatu Infokeskus (lühend SI) on Eesti teabeagentuur, mis alustas tegevust 17. juunil 1988 ametlikust ajakirjandusest sõltumatu ja tsensuurivaba ühiskondlik-poliitilise foorumina. Asutamise algtõuge tuli samal kuul Tallinnas toimunud Sõltumatu Noortefoorumi otsusest. Sõltumatu Infokeskuse üks algatajaid ja ajakirja Heinakuu (1988–1991) toimetaja oli Mait Raun. Sõltumatu Infokeskuse teated on nummerdatud kujul SI-... (järgneb teate järjenumber). Neid SI-teateid on tagantjärele välja antud kronoloogiliste või valikkogumikena. Sõltumatu Infokeskus üllitas aastatel 1988–1990 ka ajakirja Heinakuu ja aastal 1991 ajalehte Teataja. Aastatel 2005 kuni 2012 tegutses SI internetiportaalina. Peale 2013 aasta juunit jätkab SI internetiportaalina, mis jaguneb kahte ossa – Sõltumatu Infokeskus ja SI Uudised. Sõltumatu Infokeskus esitles avateates SI eesmärkidena teabevahendust, sõna- ja trükivabaduse kui esmaste inimõiguste teostamist, ühisürituste koordineerimist ja õigusalast nõustamist. Tegevustoimkonna taastamise järel juunis 2005 lisandusid eesmärgid nagu avaliku arutelu elavdamine Eesti tuleviku üle ja koostöö iseseisvuslaste, kaasa arvatud Euroopa Liidu vastaste organisatsioonidega. Alates 2013 säeb Sõltumatu Infokeskus oma esmasteks eesmärkideks: igati kaasa aidata 1918. aastal loodud Eesti Vabariigi taastamisele restitutio ad integrum; pakkuda teabelevi võimalust Eesti Vabariigi taastamise eest seisvatele üksikisikutele ja organisatsioonidele; seista vastu kõlbelisele laostumisele ja võõrideoloogiate sissetungile, globaliseerumise ja eurointegratsiooni sildi all toimuvale eesti rahva ja riikluse hävitamisele. Lauri Vahtre, Teekond läbi aja. Sõltumatu Infokeskus, 1992, 112 lk. Kroonika 2006. Kirjastus Iseseisvus, 248 lk. "Herkel: Mõnda mu senisest elust". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. aprill 2012. Vaadatud 25. jaanuaril 2013. Sõltumatu Infokeskus:SI-1:Sõltumatu Infokeskus sai 25 aastaseks[alaline kõdulink] Sõltumatu Infokeskus:Manifest:Tarvis taastada Eesti Vabariik![alaline kõdulink]
Rožaje

Rožaje on linn Montenegros, Rožaje valla keskus. Linna rahvastiku enamiku moodustavad bosnialased (2003. aastal 83,15%).
Herceg Novi

Herceg Novi on linn Montenegros, Herceg Novi valla keskus.  Herceg Novi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Berane

Berane on linn Montenegros, Berane valla keskus. Aastatel 1949–1992 kandis linn nime Ivangrad (serbia kirillitsas Иванград) Jugoslaavia kommunistliku tegelase Ivan Milutinovići järgi.
Ulcinj

Ulcinj on linn Montenegros, Ulcinji valla keskus. Linna elanikest on üle 72% montenegro-albaanlased, ligi 12% on montenegrolased ja 7,5% serblased.
Šavnik

Šavnik on asula Montenegros, Šavniki valla keskus.
Bosnia

Bosnia (bosnia, horvaadi ja serbia keeles Bosna, kirillitsas Босна) on ajalooline piirkond Balkani poolsaarel, Bosnia ja Hertsegoviina põhjapoolne osa, lõunapoolset väiksemat osa kutsutakse Hertsegoviinaks. Bosnia ei moodusta tänapäeval iseseisvat haldusüksust. Mõlemad ajaloolised piirkonnad, Bosnia ja Hertsegoviina, on moodustanud keskajast peale geopoliitilise terviku ja sageli kasutatakse nime Bosnia mõlema jaoks koos. Nimi Bosnia ja Hertsegoviina tuli kasutusele alles Osmanite valitsemisaja lõpus. Bosnia on nime saanud Bosna jõe järgi. 6.–7. sajandil oli Bosnia Bütsantsi võimu all. Esimest korda on Bosnia nime mainitud 10. sajandil. 1154–1463 oli Bosnia iseseisev vürsti- ja kuningriik, siis langes Osmanite riigi võimu alla. Hertsegoviina
Sansibar

Sansibar on Tansaania liiduriik (endine sõltumatu sultanaat), mis hõlmab Tansaania rannikul asuva saarterühma – Sansibari ja Pemba saare koos lähisaartega. Tanganjika Vabariik Jamshīd bin ‘Abdullāh Hussein Ali Mwinyi Sansibari Sultanaat Sansibari Rahvavabariik [1]
Tivat

Tivat on linn Montenegros Kotori lahe ääres, Tivati valla keskus. Suveajal on Tivat populaarne turismisihtkoht. Tivatis asub Tivati lennujaam, mis on üks Montenegro kahest rahvusvahelisest lennujaamast.
Pljevlja

Pljevlja on linn Montenegros, Pljevlja valla keskus.
Njeguši

Njeguši on küla Montenegros Cetinje vallas. Njegušist on pärit 1696 kuni 1918 Montenegrot valitsenud Petrović-Njegoši dünastia. Küla asub Lovćeni mäe nõlvadel.
Eesti Kostabi-$elts

Eesti Kostabi-$elts on etnofuturistlik kirjandus- ja kunstirühmitus. $elts asutati 31. mail 1989. See sai nime väliseesti kunstniku Mark Kalev Kostabi järgi. Eesti Kostabi-$eltsi on kuulunud Sven Kivisildnik, Kauksi Ülle, Karl Martin Sinijärv, Valeria Ränik ja Jüri Ehlvest. Kostabi-$elts on kirjastanud ebaregulaarset kultuurilehte Kostabi. $elts on kirjastanud raamatuid, mille autorid ei ole kuulunud selle liikmeskonda. Eesti Kostabi-$elts on välja antud raamatute hulka kuuluvad: Jaan Kaplinski. Tükk elatud elu: Tekste 1986-1989, koostanud Neeme Kahusk ja Piret Viires, kujundanud Virve Sarapik, 1991 Sven Kivisildnik. Nagu härjale punane kärbseseen (luulekogu), kujundanud KgMighty ja Navitrolla, 1996, ISBN 99859069DX Villu Tamme. Sorlimeki plät (luulekogu), kaane kujundanud Ilmar Kruusamäe, 1998, ISBN 9985917715 Jüri Ehlvest. Elumask (jutukogu), 1999, ISBN 9985917758 Urmas Vadi. Suur sekund (jutukogu), kaane kujundanud Peeter Allik, 1999, ISBN 9985917766 Varjatud ilus haigus (luuleantoloogia), koostanud ja järelsõna kirjutanud Kajar Pruul, autorid Priidu Beier, Villu Tamme, Tõnu Trubetsky, Merca, Kalev Kesküla, Tõnu Õnnepalu, Indrek Hirv, Hasso Krull, Karl Martin Sinijärv, Sven Kivisildnik, Kauksi Ülle, Elo Vee, Triin Soomets, Contra, illustreerinud Ilmar Kruusamäe, 2000, ISBN 9985917774 Hirohall Koduleht
Danilovgrad

Danilovgrad on linn Montenegros, Danilovgradi valla keskus.
Mostar

Mostar on linn Bosnia ja Hertsegoviina lõunaosas Hertsegoviina-Neretva kantonis, Hertsegoviina ajalooline keskus. Mostar asub Neretva jõe ääres. Linnas elavad bosnialased, horvaadid ja serblased. Esimest korda on Mostarit mainitud 3. aprillil 1452, kui Dubrovniki elanikud mainisid oma erakirjas "kaht kindlust Neretva jõe silla juures". Silla ja selle kummaski otsas olevate kindluste juurde kerkis asula. 1468 sai see nimeks Köprühisar, mis türgi keeles tähendab silla juures asuvat kindlust. Kindluses oli sellal 15 maja. 16. sajandi lõpus oli Mostar Hertsegoviina peamine administratiivkeskus. 1878 hõivas Austria-Ungari Osmanite riigilt pärast viimase lüüasaamist Üheteistkümnendas Vene–Türgi sõjas kogu Bosnia ja sealhulgas Mostari. Alates 1881 asus Mostaris katoliku piiskop. Pärast Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide Kuningriigi moodustamist 1919 läks ka Bosnia territoorium selle koosseisu. Teise maailmasõja ajal kuulus Bosnia iseseisva Horvaatia riigi koosseisu. Jugoslaaviasse kuulumise ajal oli linn tähtis tööstuskeskus. Linnas toodeti boksiiti, alumiiniumitooteid, lennukeid, tubakatooteid ja veini. Linna varustamiseks elektrienergiaga rajati Neretva jõele kolm hüdroelektrijaama: Grabovica, Salakovaci ja Mostari HEJ. Jugoslaavia kodusõjas 1992–1995 sai linn tugevasti kannatada. Tähtsamatest hoonetest hävisid frantsiskaani klooster, katoliiklik katedraal, piiskopipalee, raamatukogu, 12 mošeed ja linna sümbol Stari most. Sild taastati 2003. Linnas asub 14 mošeed: Karađoz Bej mošee Koski Mehmed Paša mošee ... Vanim kaarsild Mostaris on Kõver sild (Kriva Cuprija). Selle ehitas 1558 osmanite arhitekt Cejvan Kethoda. On öeldud, et see oli test enne Vana silla (Stari most) ehitamist. Kõversilla kaar on poolring läbimõõduga 8,56 ja kõrgusega 4,15 meetrit. Silla kummaski otsas viib üles sillale trepp. Trepp, nii nagu sild ja selle juurde viivad teed, on sillutatud munakividega. Vana sild valmis 1566 ja seda on peetud üheks osmanite kultuuri tippsaavutuseks Balkanil. Kumbki sild koosneb ühest kaarest. Vana silla pikkus on 29 meetrit ja ta kõrgub 21 meetri kõrgusel jõetasemest. Silla kummaski otsas on torn. Keskajal olid kummaski tornis valvurid ja lõhkeaineladu. 1992.–1995. aasta sõja käigus Vana sild õhiti; taastati 2004. aastal. Vana sild on UNESCO maailmapärandi nimekirjas. Linnas on kaks jalgpalliklubi: FK Velež Mostar, mida toetavad horvaadid, ja HŠK Zrinjski Mostar, mida toetavad bosnialased. 2006. aasta seisuga mängivad mõlemad klubid Bosnia kõrgliigas. Bosnia kõrgliigas mängivad ka korvpalliklubi HKK Zrinjski Mostar ja käsipalliklubi HŠK Zrinjski Mostar. Mostari linna koduleht http://www.visitmostar.net/
Põhtjärv

Põhtjärv on Purtsi külas Elva vallas Tartu maakonnas olev järv. Põhtjärv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 30. oktoobril 2014)
Dobrota

Dobrota on: Dobrota — asula Rumeenias Dobrota — asula Montenegros Dobrota — asula Venemaa Volgogradi oblastis
Dobrota (Montenegro)

Dobrota on linn Montenegros Kotori vallas.
Škaljari

Škaljari on asula Montenegros Kotori vallas.
Igalo

Igalo on linn Montenegros Herceg Novi vallas.
Tuzi

Tuzi on linn Montenegros Podgorica vallas.
Burtaiši

Burtaiši on asula Montenegros Bari vallas.
Ibarac

Ibarac on asula Montenegros Rožaje vallas.
Ozrinići

Ozrinići on asula Montenegros Nikšići vallas.
Mojanovići

Mojanovići on asula Montenegros Podgorica vallas.
Petrovac na Moru

Petrovac na Moru on linn Montenegros Budva vallas.
Beran Selo

Beran Selo on asula Montenegros Berane vallas Berane linna lähistel. 2003. aasta rahvaloenduse järgi elas seal 1483 inimest. Seal asub Đurđevi Stupovi klooster.
Mrčevac

Mrčevac on asula Montenegros Tivati vallas.
Budimlja

Budimlja on asula Montenegros Berane vallas. 2003. aastal oli serblasi 62%, montenegrolasi 31% ja muid rahvusi 7%.
Donje Luge

Donje Luge on asula Montenegros Berane vallas.
Stari Bar

Stari Bar on linn Montenegros Bari vallas.
Sutomore

Sutomore on linn Montenegros Bari vallas.
Nedakusi

Nedakusi on asula Montenegros Bijelo Polje vallas.
Kumbor

Kumbor on asula Montenegros Herceg Novi vallas.
Smailagića Polje

Smailagića Polje on asula Montenegros Kolašini vallas.
Tollipulk

Tollipulk on jäik kokkuklapitav joonlaud lineaarsuuruste mõõtmiseks. Traditsioonilised tollipulgad valmistati pukspuu puidust ning nende mõõteskaala oli tollides. Tollipulgal olid messingist otsad ja liigendid. Tollipulga levinuim pikkus oli 24 tolli ning laius 5/8 tolli. Klassikaline tollipulk on kollane. Tänapäeval valmistatakse tollipulgad kõige sagedamini kasepuidust, aga ka plastmassist või metallist. Liigendid on roostevabast terasest. Põhiliselt valmistatakse 6–12 lülist koosnevaid ühe või kahe meetri pikkusi tollipulki, mille laius on umbes 16 mm ja paksus umbes 2 mm. Mõõteskaala on märgitud tollipulga mõlemale küljele, algusega kummastki otsast. Sageli kasutatakse ainult meetermõõdustikus skaalat, kuid ühele küljele võidakse märkida ka tollmõõdustikus jaotised.
Saetööstus

Saetööstus on tööstusharu, mis tegeleb saematerjali tootmisega. Saetööstuse tooraine on palgid ehk ümarpuit ja toodang on saetud ja/või hööveldatud ja/või immutatud materjal, mis on toormeks puidutööstusele (sealhulgas lauad, prussid ja väiksema ristlõikega materjalid). Peamised saetööstuse ettevõtted on saeveskid. Eesti suurimad saeveskid on Imavere saeveski Paikuse saeveski Näpi saeveski Viiratsi saeveski Aegviidu saeveski Toftani saeveski Finnforesti saeveski Balcase saeveski Flexa Eesti AS Vara saeveski Metsatööstus
MD

MD on Marylandi osariigi USA postiteenistuse kood Moldova 2-täheline riigikood ISO-3166 järgi MiniDisc, magnetoptiline andmekandja Mega Drive, mängukonsool McDonnell Douglas, endine USA lennukitootja Muusikadirektor Meditsiiniteaduste doktor (Medicinae Doctor) Air Madagascar IATA kood Md on Mendeleeviumi lühend .md on Moldova tippdomeen Markdown failinime laiend
Konsortsium (ökoloogia)

Konsortsium ehk katenaarium on ökoloogias suheterühma (toitumissuhete, paiknemissuhete, kommunikatsiooni) kaudu seotud organismide kogum. Konsortsiumi moodustavateks organismideks (ehk konsortideks) on konsortsiumi determinandiga (näiteks mingi taimega) kas toitumissuhete kaudu seotud organismid (trofokonsordid) või elupaiga kaudu seotud organismid (topokonsordid). Konsortsiumi mõiste tõenäoseks esmakasutajaks ökoloogias on botaanik Johannes Reinke aastal 1873, ning seda kasutati seejärel eriti samblike puhul. Hiljem (võimalik, et sõltumatult) kasutasid mõistet Vladimir Beklemišev ja Leonti Ramenski. Selle rakendamisest taimekoosluste uurimisel on kirjutanud Tihhon Rabotnov. Viktor Masing pidas konsortsiume biotsönooside peamisteks funktsionaalseteks komponentideks, näidates ühtlasi, et konsortsiumi edifikaatori biokeemiline mitmekesisus ning evolutsiooniline iga on seotud konsortsiumi mitmekesisusega. biofoonia sümbioos Masing, Viktor (toim.) 1992. Ökoloogialeksikon. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk. 116. Beklemishev, V. N. 1951. O klassifikatsii biologicheskih (simfiziologicheskih) svyazei. Byulleten Moskovskogo obschestva ispytatelej prirody, Otdel biologii 56: 3–30. Aastal 1952. Rabotnov, Tikhon A. 1972. Consortia, the importance of their study for phytocoenology. Folia Geobotanica 7(1): 1-8. Masing, V. 1981. Consortia as elements of the functional structure of biocoenoses. In: Laasimer, L. (ed.) Antropogenous changes in the plant cover of Estonia. Tartu: Institute of Zoology and Botany, 64–76.
Sámos

Sámos (kreeka keeles Σάμος) ehk Káto Vathý (Κάτω Βαθύ 'Bathýst allpool') (kuni 1958. aastani ametlikult Limín Vathéos (Λιμήν Βαθέος 'Vathý sadam')) on sadamalinn Kreekas Sámose saare idaosas.
Sooteadus

Sooteadus ehk telmatoloogia (kreeka keelest telma 'soo') on teadusharu, mis tegeleb soode ehk märgalade arengu ja iseärasuste uurimisega. Sooteadus kujutab endast ökoloogia, geograafia (sealjuures hüdroloogia, maastikuteaduse jt.) ja geoloogia piiriteadust. Eesti telmatoloogia alusepanijaid on Viktor Masing.