Mihhail Kaaleste

Mihhail Kaaleste (30. aprillini 1940 Mihail Stoljarov (Stoljar); 20. august 1931 Väike-Vertuskino Satserinna vald Petserimaa – 5. mai 2018 Peterburi) oli Nõukogude Liidu olümpiasportlane, aerutaja, suusataja ja treener. Ta võitis 1956. aastal Melbourne'i olümpiamängudel kahesüstal koos Anatoli Demitkoviga 1000 m distantsil hõbeda. Kaaleste oli koolipoisina harrastanud paljusid spordialasid, aga tõsisemalt võttis sporti Nõukogude sõjaväeteenistuses spordiroodus suusatades. Talviti tegeles ta murdmaasuusatamisega ning suvel mängis võrkpalli ja tegi kergejõustikku. 1952. aastal alustas ta aerutamistreeninguid Leningradi Dünamos, et oma kergejõustikutreeninguid mitmekesisemaks muuta. Teda treenis võistluskaaslane A. Petersons. Ta oli aerutamises kohe väga osav ning vene treenerid soovitasid tal muude spordialade treeningud lõpetada. Pronksmedal 1955. aasta Nõukogude Liidu 4x10 km murdmaasuusatamise teatevõistluses Kuuekordne Nõukogude Liidu meister 1954–1961 Olümpiahõbe kahesüstal 1956. aasta olümpiamängudel 1000 m distantsil koos Anatoli Demitkoviga Kuldmedal kahesüstal 1957. aasta Euroopa meistrivõistlustel 10 000 m distantsil koos Anatoli Demitkoviga Pronksmedal kahesüstal 1957. aasta Euroopa meistrivõistlustel 1000 m distantsil koos Anatoli Demitkoviga Pronksmedal kahesüstal 1958. aasta maailmameistrivõistlustel 1000 m distantsil koos Anatoli Demitkoviga Pronksmedal neljasüstal 1958. aasta maailmameistrivõistlustel 1000 m distantsil koos Anatoli Demitkovi, Igor Pissarevi ja Anatoli Trošenkoviga Kaaleste tahtis minna ka 1960. aasta suveolümpiamängudele, kuid ei läbinud valikusõela. Kuna suurvõistlustele ta rohkem ei pääsenudki, otsustas ta 1963. aastal tippspordiga lõpparve teha. Pärast seda töötas ta 1964. aastast Leningradi Dünamos murdmaasuusatreenerina. Lisaks oli ta samas klubis laskesuusatamise peatreener. Mihhail Kaaleste sündis 1931. aastal Eestis vene peres, kes muutsid 1940. aastal oma perekonnanime Stoljar Kaalesteks. Tal oli neli venda. Kõigepealt õppis Kaaleste Puhja seitsmeklassilises koolis, kust läks edasi Ulila mittetäielikku keskkooli. Enne kohustuslikku sõjaväeteenistusse minekut käis ta tööl Lehtse turbatööstuses, kus oli autojuht. Tema abikaasa Anna Kaaleste oli tulemuslik Nõukogude Liidu murdmaasuusataja. Ta oli kaheksakordne Nõukogude Liidu meister ning ta sõitis 1956. aasta olümpial end 10 km distantsil 9. kohale. Temal ja Mihhailil on ühine poeg Valeri, kes tegeles samuti aerutamisega, kuid mitte tipptasemel. Nõukogude ajal käis tänapäeva Venemaal elanud Kaaleste oma perel tihti külas, kuid pärast Eesti taasiseseisvumist ei tulnud ta siia pikka aega. Kuid alates 2005. aastast, mil ta sai Eesti kodakondsuse, hakkas ta uuesti rohkem Eestit külastama. Kaaleste ei kuulunud hoolimata 1956. aasta olümpiamedalist Eesti olümpiamedalistide perre enne 2006. aastat, kuid siis hakkas ta saama EOK-lt igakuist toetust. Kaaleste töötas kuni pensionini piirivalve lipnikuna, sest jäi pärast kohustusliku sõjaväeaja lõppu üleajateenistusse. Lisaks tegi ta pensionärina katlakütja tööd, mis mõjus halvasti tema tervisele. Mihhail Kaaleste suri 5. mail 2018 Peterburis. Ta elas 86-aastaseks ning veetis vanaduspõlve Peterburi äärelinnas Pargolovos. Nõukogude Liidu teenelise meistersportlase aunimetus ja 10 000 rubla 1956. aasta olümpiamängude hõbemedali eest https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:379794/326519/page/9 "Kaaleste, Mihhail". ESBL. 8. september 2021. Valdre, Jaak (6. detsember 2006). "Kaaleste: tore, et mu medalit hinnatakse". Postimees. "Biographical information". "SPORDINÄDAL. Tuntud spordimees oli Mihhail Kaaleste". Eesti Raadio nädalaleht. 3. veebruar 1969. Eller, Are; Kees, Tõnu; Petersoo, Indrek; Tserp, Deivil; Visnapuu, Veiko (2005). Eesti aerutamise lugu. Portreelood ala tippudest. ISBN 9789949131266