laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Austla sõda

Austla sõda (ka Austla pudrusõda) on Lümanda ministeeriumikooli rajamisest tingitud Venemaa Keisririigi, selle omavalitsuste ja kohalike erimeelsuste tagajärg. Pärast 1891. aastal toimunud valdade liitmisi Saaremaal hakati seal mitmel pool ehitama uusi koolimaju. Üks selline asub Lümandas. Talurahvaasjade komissar ja valdade koondamise organisaator Jossif Kassatski soovis Lümandasse asutada 2-klassilise ministeeriumikooli. 1894. aasta 13. oktoobril otsustas Lümanda volikogu koolimaja ehitada. Et koolimaja pidi vallarahvale 22 tuhat rubla maksma minema, ilm oli kehv ja kool jäi ehitajate küladest kaugele, keeldusid Austla, Atla ja Karala küla peremehed palke vedamast ning vallavanem Jüri Ratas, endine koolmeister, määras igale tõrkuvale talule 10 rubla võlaks, mida aga keelduti tasumast. Lümanuse vallavalitsus tellis kooli ehitamise ning ehituskulude tasumiseks omastada talude varandust, mis ei õnnestunud Atla küla elanike vastuseisu tõttu. 3. augustil 1897 lõid kohalikud elanikud põgenema nii komissar Kassatski, talurahvaasjade komissari Babanovi, Kassatski vanemabi parun Nolckeni, kolm urjadnikut (sh Ülem ja Tuuling), kuus gordovoid, külakümnikud kui ka koolimaja. Kohalikud kasutasid relvana kive, püsse ja tulist körti. Riiast kohale kutsutud 200 soldatit konfiskeerisid külades asju, mille müügist saadud summad määrati koolimaja ehitamiseks. Vangistati 16 inimest. Koolimaja valmis 1897. aastal. Ehituse tõttu rahvaga vastuollu läinud vallavanem Ratas rändas elama Volgamaale Kostroma kubermangu, kus ta 1927. aastal suri. Samal aastal korraldas Lümanda rahvas suure peo, mälestades ja tänades endist vallavanemat uhke koolimaja ehitamise eest. Pudrusõja nimetus tuleneb tulisest kördist, mida Austla küla naised kasutasid näkku visatava relvana ametnike vastu. Talving, Hanno (1. mai 2023). "Pudrusõda Saaremaal: maarahvas tsaarivalitsuse ministeeriumikoolide vastu – Imeline Ajalugu". Imeline Ajalugu. Vaadatud 14. juulil 2023. http://arhmus.tlu.ee/cgi-bin/epam?oid=77582 R. Põldmäe. Austla "sõda", Kommunismiehitaja, 1961 nr 80. (Viidatud üliõpilase kursusetöö kaudu: Adik Sepp "Pöide kihelkonna rahvakoolid XIX sajandil", Tallinn 1968, lk 38-39; töö asub TLÜ Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseumis, kohaviit K0045814) eestigiid.ee. Austla küla, http://www.eestigiid.ee/?CatID=291&ItemID=2953
Heinrich Tiido

Heinrich Tiido (29. august 1921 Estonia küla, Suhhumi rajoon, Abhaasi ANSV – 17. juuli 1995) oli eesti ajaloolane. Alghariduse omandas kohalikus külakoolis, lõpetas Jermolovski Keskkooli (Abhaasia ANSV) 1940, aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-filoloogiateaduskonna vene keele ja kirjanduse õpetaja erialal 1949. Leningradi Riiklik Ülikool ühiskonnateaduste alal 1951/52; TRÜ 1981; EKP KK Partei Ajaloo Instituut 1986. Ajalookandidaat 1961 (kinnitus 1962); dotsent 1964; ajaloodoktor 1982; professor 1983. Vladimirovi 7-kl Kooli õpetaja (Abhaasia ANSV) 1940–1942; mobiliseeriti 1942; Tartu Riikliku Ülikooli vene keele kateedri assistent 1949–1951; EPA parteibüroo sekretär 1952/53; EKP Tartu Linnakomitee sekretär 1953–1956; EPA NLKP ajaloo ja filosoofia kateedri õppejõud 1952–1965, dotsent 1964. Tallinna Polütehnilises Instituudis 1965–1990: NLKP ajaloo kateedri dotsent 1965–1981, professor 1982–1990; ühiskonnateaduste teaduskonna dekaan 1974–1983. Heinrich Tiido suri 17. juulil 1995 ja ta maeti 25. juulil 1995 Pärnamäe kalmistule. Nõukogude rahvus-, kaadri- ja agraarpoliitika. Avaldas ligemale 100 publikatsiooni, sh arvukalt ajaleheartikleid. EKP KK marksismi-leninismi teaduslik-metoodilise nõukogu liige ja mittekoosseisuline lektor; Tallinna linnakomitee lektor-konsultant; Eesti NSV Kõrg- ja Keskerihariduse Ministeeriumi teaduslik-metoodilise nõukogu esimees. Tallinna Teadlaste Maja liige. Medaleid Kaukaasia kaitsmise, Kiievi vabastamise eest Suures Isamaasõjas ja uudismaa harimise eest; Eesti NSV Ministrite Nõukogu aukiri 1971, 1981. Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tln, 1986, lk 357–360; Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos: 1951–1981. Trt, 1981, lk 253. https://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=wJLNJBOwVNPK
Milvi Tepp

Milvi Tepp (neiuna Milvi Paavel, sündinud 17. detsembril 1952 Tartus) on eesti majandusteadlane, personalijuhtimise ja organisatsioonikultuuri uurija. Ta on lõpetanud Tartu 5. Keskkooli 1971, Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna psühholoogia erialal 1976 (cum laude); mittestatsionaarne aspirantuur TRÜ psühholoogia kateedri juures 1976–1981. Psühholoogiateaduste kandidaat 1982 (Moskva Riiklik Ülikool). Täiendusõpe: Eesti NSV Kergetööstuse Ministeeriumi Juhtimissüsteemide Projekteerimise ja Konstrueerimise Büroos Mainor 1986/87; Tallinna Pedagoogiline Instituut 1990; AS EKE Ariko 1993–94; personalijuhtide täienduskoolitus Stanfordi Ülikoolis (USA) 2004. TRÜ loogika ja psühholoogia kateedri nooremteadur 1976–1981; Eesti NSV Kergetööstuse Ministeeriumi Juhtimissüsteemide Projekteerimise ja Konstrueerimise Büroo (JSPKB) organisatsiooni täiustamise osakonna insener-psühholoog 1981–83, vaneminsener-psühholoog 1983–1985; AS EKE Ariko konsultant ja koolitaja 1992–94. TTÜs 1983–92, 2001–2014: majandusteaduskonna tööstuse juhtimise ja planeerimise/juhtimise ja plaanimise kateedri vanemõpetaja (0,25 ja 0,5 koormusega) 1983–1985, vanemõpetaja 1985–1989, dotsent 1989–1992; majandusteaduskonna kasvatusprodekaan 1987–90; majandusteaduskonna tunnitasuline õppejõud 2001–2003; ärikorralduse instituudi organisatsiooni ja juhtimise õppetooli organisatsioonikäitumise professor 2004–2009; erakorraline professor 2009-2014 Reval Hotel Olümpia ja Reval Hotels Groupi personalijuht 1994–1999; AS Eesti Mobiiltelefoni (EMT) personalijuht 1999–2005. Paralleelselt personalijuhi tööga töötanud tunnitasulise õppejõuna Tallinna Ülikooli psühholoogiaosakonnas 1997–2000. Põhisuunad: aastatel 1976–1982 tajupsühholoogia, hiljem organisatsiooni ja juhtimise uurimine, inimese ja organisatsiooni seosed, inimressursi juhtimine. Avaliku teenistuse atesteerimiskorra väljatöötamise töörühma liige (Eesti Vabariigi Riigikantselei) 1999; Elukestva Õppe Strateegia töörühma liige (Eesti Haridusministeerium) 2001; psühholoogia õppekavade akrediteerimiskomisjoni liige (Eesti Haridusministeerium) 2003; Eesti Personalitöö Arendamise Ühingu (PARE) juhatuse liige 1999–2001; personalijuhtimise konverentside korraldustoimkonna ja programmikomisjoni liige 2000–2001; Vaata Maailma projekti koolitustoimkonna liige 2002–04; Eesti Psühholoogide Liidu liige; EIASMi (European Institute for Advanced Studies in Management) liige. Tema isa on Richard, ema Ella. Milvi Tepp Eesti Teadusinfosüsteemis.
Qormi

Qormi (malta keeles Ħal Qormi) on linn Maltal. Qormi asub Malta saare keskosas ja on Lõunaregiooni halduskeskus. Qormit on esmamainitud 1417. aastal. Linnaõigused sai 1743. aastal ja kandis tol ajal nime Città Pinto. Корми Turspeak
Yoshihito

Yoshihito (jaapani keeles 嘉仁; 31. august 1879 – 25. detsember 1926) oli Jaapani 123. keiser, kes oli troonil 30. juulist 1912 kuni enda surmani 25. detsembril 1926. Tema valitsejanimi oli keiser Taishō (jaapani keeles 大正天皇). Jaapani traditsiooni kohaselt viidatakse valitsusajal keisrile lihtsalt "keiser" ning pärast surma saab ta endale postuumse nime, millega hakatakse kutsuma ka tema valitsusaega ehk ajastut.[viide?]  Pikemalt artiklis Jaapan esimeses maailmasõjas Prints Yoshihito tõusis troonile pärast oma isa keiser Meiji surma 30. juulil 1912. Uut keisrit hoiti avalikkuse eest võimalikult palju varjus, kuna kogu elu kestnud vaimuhaigused olid 1910. aastate alguseks muutmas keiserlike ülesannete täitmist peaaegu võimatuks. Üks loetud kordadest, kui laiem avalikkus keisrit nägi, oli parlamendi avaistung 1913. aastal. Keiser Taishō rullis kohalolijate üllatuseks enda ettevalmistatud kõne toruks ning kasutas seda pikksilmana, et üle parlamendisaali vaadata. Kuulujuttude järgi tegi ta seda, kuna tema mõistus ei funktsioneerinud sellel ajal enam korralikult, keisrit paremini tundvad allikad uskusid, et ta tegi seda, et kontrollida, kas kõne on ilusti kokku rullitud (ka tema käte töö oli haiguste tõttu häiritud).[viide?] Eelmisele keisrile vastanduvad omadused nagu halb kõneoskus, vähene karisma, imelikkus ja puuded viisid kohatise rahva poolt naeruvääristamiseni. Mida rohkem tema tervis halvenes, seda vähem huvitus ta päevapoliitikast ning riigijuhtimisest. Genrō, keiserliku pitsri hoidja ja keiserliku majapidamise ministri võime keisriga manipuleerida oli üldteatud fakt. Jaapanis valitsenud kaheparteisüsteem lõppes esimese maailmasõjaga ning järgnenud parlamendi ja demokraatlikute jõudude võimuperiood sai hüüdnime "Taishō demokraatia". Pärast 1918. aastat oli keiser kaotanud võime külastada sõjaväeõppuseid ja sõjaväeakadeemiate lõpuaktuseid, läbi viia sintoistlikke tseremooniaid ning osaleda parlamendi avaistungitel.[viide?] 1919. aastal ei olnud ta võimeline ühtegi ametikohustust täitma, 25. novembril 1921 nimetati kroonprints Hirohito prints-regendiks (sesshōks).[viide?] Elu viimased aastad eraklikult veetnud Taishō jäi 1923. aasta Kantō suurest maavärinast puutumata, kuna ta oli nädal enne katastroofi reisinud kuningliku rongiga Nikkōs asunud suvepaleesse. Yoshihito kasutas oma poja, kroonprints Hirohitoga, kes oli jäänud maavärina epitsentrisse, suhtlemiseks postituvisid.[viide?] Taishō ajastu Hoffman, Michael (29. juuli 2012), "The Taisho Era: When modernity ruled Japan's masses", Japan Times, lk 7, originaali arhiivikoopia seisuga 2. november 2012, vaadatud 3. jaanuaril 2020
Liikuvuse ja transpordi peadirektoraat

Euroopa Komisjoni liikuvuse ja transpordi peadirektoraat töötab välja ja viib ellu Euroopa Liidu liikuvus- ja transpordipoliitika strateegiaid. Alates 1. detsembrist 2019 on selle valdkonna eest vastutav Euroopa Komisjoni volinik Adina Vălean. 1. oktoobrist 2015 kuni 31. märtsini 2023 oli peadirektoraadi peadirektor Henrik Hololei. Alates 1. augustist 2023 on peadirektor Magda Kopczynska. Peadirektor. Euroopa Komisjoni veebisait.
Signe Ratso

Signe Ratso (sündinud 24. augustil 1960) on Eesti ja Euroopa Liidu ametnik, alates 2018. aastast Euroopa Komisjoni teaduse ja innovatsiooni peadirektoraadi (DG RTD) asepeadirektor. Ta on lõpetanud 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogia erialal (cum laude) ja 1993. aastal majanduse ja rahvusvahelise kaubanduse erialal (cum laude). Aastatel 1994–2005 töötas Signe Ratso Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi asekantslerina eurointegratsiooni, Euroopa Liidu ja rahvusvahelise koostöö valdkonnas. Aastatel 2006–2018 töötas ta Euroopa Komisjoni kaubanduse peadirektoraadis (DG TRADE), kus tegeles multilateraalse kaubanduse ja kahepoolseid vabakaubanduslepinguid puudutava üldise kaubandusstrateegiaga, kaubandusanalüüsi ja erinevaid tööstussektoreid puudutavate kaubandusküsimustega. Aastatel 2007–2010 olid tema vastutusvaldkonnas Maailma kaubandusorganisatsioon (WTO), OECD, juriidilised kaubandusküsimused, sealhulgas WTO kaubandusvaidlused ning põllumajandus- ja kalanduskaubandusega seotud küsimused. 2011. aastal vastutas ta turujuurdepääsu ja tööstuse valdkonna eest. Aastatel 2012–2018 töötas ta Euroopa Komisjoni kaubanduse peadirektoraadis kaubandusstrateegia ja turulepääsu valdkonna direktorina. Alates 2018. aasta märtsist on ta Euroopa Komisjoni teaduse ja innovatsiooni peadirektoraadi (DG RTD) asepeadirektor, seejuures oli ta 2022. septembrist kuni 2023. aasta veebruarini ka peadirektori kohusetäitja. 1995 ettevõtluse sõber 2004 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2005 aasta naine 2012 Eesti Kaubandus-Tööstuskoja II klassi aumärk "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. jaanuar 2020. Vaadatud 3. jaanuaril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Signe Ratso CV. Euroopa Komisjoni veebisait. "Eestlasest ametnik tõusis Euroopa Komisjonis kõrgele ametikohale". ERR. 21.02.2018. "Signe Ratsost sai ajutiselt teine eestlane EL-i ametnike kõrgeimal astmel". ERR. 6. veebruar 2023. Signe Ratsost sai ajutiselt teine eestlane EL-i ametnike kõrgeimal astmel. ERR, 6. veebruar 2023. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Signe Ratso pälvis tänavuse aasta naise tiitli. Eesti Päevaleht, 11. november 2005.
Norra ristisõda

Norra ristisõda oli aastatel 1107–1111 esimese ristisõja järel toimunud ristisõda või palverännak (olenevalt allikast), mida juhtis Norra kuningas Sigurd I. Sigurd I-st sai ristisõjaga esimene Euroopa kuningas, kes pühale maale oma jala tõstis. Encyclopædia Britannica: Sigurd I Magnusson Riley-Smith, J. (1986). The First Crusade and the Idea of Crusading. Pennsylvania: University of Pennsylvania Press. lk 132. "Heimskringla or The Chronicle of the Kings of Norway - Saga of Sigurd the Crusader and His Brothers Eystein and Olaf". Medieval and Classical Literature Library Release.
Kozak-2

Kozak-2 (ukraina keeles ББМ «Козак 2») on Ukrainas valmistatud soomusauto (ukraina keeles бронеавтомобіль).  Ukraina Kozak-5 Национальная Гвардия получила 10 бронеавтомобилей Козак-II. Фото - Auto Consulting, 2015-07-06 (vaadatud: 23.01.2020) В Украине прошел испытания бронеавтомобиль "Козак-2" - ZN.ua, 14.03.2019
Tvardița

Tvardița (bulgaaria keeles Твърдица) on linn Moldovas Taraclia rajoonis. Tvardița küla asutasid 1830. aastal bulgaaria põgenikud. Tvardița sai linnaõigused 28. märtsil 2013. Moldova 2004. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tvardița elanikest bulgaarlasi 91,74%, moldaavlasi 2,35%, gagauuse 2,23%, venelasi 1,56%, ukrainlasi 1,24%, mustlasi 0,66% ja teistest rahvustest inimesi 0,23%. Твардица Район Тараклия ЗАКОН Nr. 52 от 28.03.2013 о внесении изменений и дополнения в приложение 3 к Закону об административно-территориальном устройстве Республики Молдова № 764-XV от 27 декабря 2001 года Республика Молдова. Парламент Твардица, района Taraclia Moldovenii
Dagmar Kutsar

Dagmar Kutsar (sündinud 15. detsembril 1951 Otepääl) on eesti sotsioloog, Tartu Ülikooli sotsiaalpoliitika dotsent. Ta on õppinud Otepää Keskkoolis, 1975 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogia erialal ja 1984 aspirantuuri sotsiaalpsühholoogias. Filosoofiadoktori kraadi kaitses 1995 Tartu Ülikoolis väitekirjaga "Transformation in Estonia as reflected in families: insight into social stress and poverty." Tema peamisteks uurimisteemadeks on sotsiaalne heaolu (vaesus, sotsiaalne tõrjutus, sotsiaalne stress) ning perekonna- ja lapsepõlveuuringud (laste õiguste ja subjektiivse heaolu eri aspektid: laste kogemused erinevates keskkondades nagu koolis, perekonnas, vabal ajal). Ta on ülemaailmse laste subjektiivse heaolu uurimuse Children's Worlds Eesti koordinaator. 2011 Tartu Ülikooli aumärk 2011 Tartu Ülikooli medal 2022 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis" Kutsar, Dagmar ja Raid, Kadri (toim) (2019). Laste subjektiivne heaolu kohalikus ja rahvusvahelises vaates. Tallinn: Statistikaamet. Kutsar, Dagmar ja Kuronen, Marjo (toim) (2015). Local welfare policy making in European cities. Springer. Kutsar, Dagmar (toim) (2013). Laste heaolu. Child wellbeing. Tallinn: Eesti Statistikaamet. Kasearu, Kairi ja Dagmar Kutsar (2011). "Patterns behind unmarried cohabitation trends in Europe." European Societies 13.2: lk 307-325. Kutsar, Dagmar ja Avo Trumm (1993). "Poverty among households in Estonia." Scandinavian Journal of Social Welfare 2(3): lk 128-141. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. märts 2018. Vaadatud 3. jaanuaril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.isciweb.org/?CategoryID=247&ArticleID=189&SearchParam=kutsar "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. "Teenetemärgi "100 semestrit Tartu Ülikoolis" kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Dagmar Kutsar Eesti Teadusinfosüsteemis.
Banteux

Banteux on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Le Cateau-Cambrésis' kantonis. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Serhi Arbuzov

Serhi Arbuzov (sündinud 24. märtsil 1976 Donetskis) on Ukraina poliitik. Ta oli 28. jaanuarist 22. veebruarini 2014 Ukraina peaministri kohusetäitja. ВАКС заочно арестовал бывшего вице-премьера Арбузова - Lb.ua, 03.01.2020
Strășeni

Strășeni on linn Moldovas, Strășeni rajooni halduskeskus. Strășeni asub Chișinăust 23 km loodes, Ghidighici veehoidla lähedal. 1965. aastal sai Strășeni alevi staatuse, linnaõigused aga 1994. aastal. Moldova 2004. aasta rahvaloenduse andmetel oli Strășeni elanikest moldaavlasi 90,92%, venelasi 5,27%, ukrainlasi 2,72%, bulgaarlasi 0,31%, gagauuse 0,19% ja teistest rahvustest inimesi 0,7%. Străşeni, raionul Străşeni moldovenii.md Vaadatud 24. detsembril 2023
Abdelmadjid Tebboune

Abdelmadjid Tebboune (araabia keeles عبد المجيد تبون‎, ʿAbd al-Majīd Tabuʾn; sündinud 17. novembril 1945) on Alžeeria poliitik, alates 2019. aasta detsembrist Alžeeria president. Enne teda oli presidendiametis Abdelaziz Bouteflika ning vahepeal ka kohusetäitja Abdelkader Bensalah. Aastal 2017 oli ta maist augustini Alžeeria peaminister. Lisaks oli ta 2001–2002 ja 2012–2017 riigi eluasememinister. Lamlili, Nadia (25. mai 2017). "Premier ministre d'Abdelaziz Bouteflika ?" [Abdelaziz Bouteflika's Prime Minister?]. Jeune Afrique (prantsuse). Originaali arhiivikoopia seisuga 2. november 2019. Vaadatud 2. november 2019.
Abdelaziz Djerad

Abdelaziz Djerad (araabia keeles عبد العزيز جراد; sündinud 12. veebruaril 1954) on Alžeeria poliitik, kes oli 28. detsembrist 2019 kuni 30. juunini 2021 riigi peaminister. Hafiane, Badra. "Le président Tebboune nomme Abdelaziz Djerad Premier ministre et le charge de former le gouvernement". www.aps.dz (prantsuse). Vaadatud 28. detsember 2019. "Algeria names Abdelaziz Djerad as its new prime minister: State TV" (inglise). 28. detsember 2019.
Xavier Espot Zamora

Xavier Espot Zamora (sündinud 30. oktoobril 1979) on Andorra poliitik, endine justiitsminister. Alates 16. maist 2019 on ta Andorra peaminister. Ta oli Antoni Martí valitsuses vahemikus 25. juuli 2012 kuni 28. veebruar 2019 Rosa Ferrer Obiolsi mantlipärijana sotsiaal-, justiits- ja siseminister. Ta astus tagasi 29. veebruaril 2019, et hakata valmistuma 2019. aasta valimistel peaministriks kandideerimiseks. "Decret del 16-10-2011 de nomenament del Sr. Xavier Espot Zamora com a secretari d'Estat de Justícia i Interior". bopa.ad (katalaani). Vaadatud 19. mai 2019. "Xavier Espot jura el càrrec de cap de Govern". govern.ad (katalaani). Vaadatud 19. mai 2019. Espot jura el càrrec com a nou ministre de Justícia i Interior Espot dimiteix com a ministre per centrar esforços en la campanya
Päris-Eesti

Päris-Eesti oli trükis, mille esimene number ilmus 1943. aasta septembris Rootsis. See väikseformaadiline väljaanne oli mõeldud Eestis illegaalselt levitamiseks. Toimetaja oli Jaan Ots, kaastöölised Ants Oras, Arvo Horm, Hans Ronimois jt. Bernard Kangro. Eesti Rootsis (1976) Eesti Kirjanike Kooperatiiv. Lund. Lk 114. [1]
Monica Rand

Monica Rand (sündinud 13. detsembril 1979 Tartus) on endine Keskerakonna kohaliku omavalitsuse poliitik. Ta lõpetas Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi loodussuuna aastal 1998. Tal on lõpetas 2002. aastal Eesti Maaülikoolis bakalaureuseõppe maastikukaitse ja -hoolduse erialal. Aastatel 2013–2017 töötas ta Keskkonnainspektsiooni Harjumaa büroo juhatajana ning 2011–2013 Tallinna Munitsipaalpolitsei Ameti juhatajana. 2008–2011 oli ta Nõmme linnaosa vanema asetäitja ning 2006–2008 Tallinna Nõmme Linnaosavalitsuse linnamajanduse osakonna heakorra vanemspetsialist. 2003–2006 oli ta Tallinna Põhja politseiprefektuuri konstaabel. 15. novembrist 2017 kuni 13. veebruarini 2020 oli ta Tartu abilinnapea, kes vastutas rahanduse ja eelarve, laenupoliitika ja linnavarade eest. Oktoobris 2019 otsustas Keskerakonna Tartu piirkonna juhatus, et abilinnapea Monica Rand vahetatakse välja. Rand ise ametist lahkuda ei soovinud. 7. novembril 2019 peetud koosolekul osalesid ka Keskerakonna esimees peaminister Jüri Ratas, aseesimees, haridus- ja teadusminister Mailis Reps ja peasekretär Mihhail Korb. Samuti koosolekul viibinud Tartu piirkonna endine esimees Aadu Must kommenteeris ajakirjandusele, et Rand lubas ametikohalt lahkuda tingimusel, et saab "abi edasise rakenduse osas", viimast kinnitasid ka Tartu volikogu Keskerakonna fraktsiooni juhid Vladimir Šokman ja Rein Kokk. Jaanuari alguses 2020 keeldus Rand töölt lahkumast, tuues põhjuseks, et Keskerakonna Tartu piirkonna juhatuse esimees Jaan Toots pole talle leidnud lubatud töökohta. Toots eitas selle lubaduse andmist või Rannale uue töökoha otsimist. 15. jaanuaril 2020 heideti Rand Keskerakonna juhatuse otsusega parteist välja. 2017 – Tallinna Munitsipaalpolitsei Ameti hõbemärk Eesti Maaülikooli lõpetanud 2002 https://www.tartu.ee/et/monica-rand-cv "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. jaanuar 2020. Vaadatud 3. jaanuaril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Hindre, Madis (02.01.2020). "Segadus Tartu abilinnapea ümber jätkub". ERR. Pihlak, Aleksander (03.01.2020). "Jaan Toots ei leidnud Monica Rannale töökohta ega Tartule uut abilinnapead". Delfi. "Keskerakonnast välja heidetud Monica Rand: kellelgi polnud julgust mulle seda otse öelda". Delfi. 15.01.2020.
João Lourenço

João Manuel Gonçalves Lourenço (sündinud 5. märtsil 1954) on Angola poliitik, alates 26. septembrist 2017 Angola president. Ta oli aastatel 2014–2017 kaitseminister. Septembris 2018 sai temast riigi suurima partei, MPLA, esimees. Ta oli aastatel 1998 kuni 2003 partei peasekretäri ametis. João Lourenço määrati 2016. aasta detsembris 2017. aasta valimisteks MPLA esinumbriks. Kuna riigis 2010. aastal vastu võetud põhiseadus sätestab, et valimised võitnud partei esinumbrist saab automaatselt president, sai Lourençost pärast valimisi 2017. aasta teisel poolel president. Enne teda oli võimul olnud 38 aastat president José Eduardo dos Santos. Eisenhammer, Stephen (26. september 2017). "Angola's first new president in 38 years vows to fight graft". Reuters (inglise). Vaadatud 27. september 2017. "Angola's Constitution of 2010" (PDF) (inglise). Oxford Constitutional Law (Oxford University Press). 6. juuni 2017. Vaadatud 27. september 2017. "Constituição da Républica de Angola" (PDF) (portugali). World Intellectual Property Organisation. Vaadatud 27. september 2017. http://www.news24.com/Africa/News/angola-swears-in-lourenco-first-new-president-for-38-years-20170926
Kartulipanek

Kartulipanek on seemnekartuli mulda kasvama panemine. Kartulimugulad asetatakse vagudesse või lohkpesadesse ja kaetakse seejärel mullaga kas käsitsi, hobusega või traktoriga veetava harkadraga. Masinaga kartulipanek toimub traktori või hobuse jõul töötava kartulipanuriga, mille reavahed on 60 või 70 cm laiused, mõnikord (peamiselt seemnekasvatuses) ka laiemad (90, 100 või 120 cm). Mugulate vahekaugus reas on 15 kuni 40 cm. Kartul Kartulipanur Kartulivõttur Eesti maaelu entsüklopeedia. A-K. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. 2008. Lk 297.
Mulatt

Mulatt (hispaania ja portugali keeles mulato) on valge ja musta rassi esindaja järglane.
Əli Əsədov

Əli Hidayət oğlu Əsədov (sündinud 30. novembril 1956) on Aserbaidžaani poliitik. President İlham Əliyev nimetas ta 8. oktoobril 2019 riigi peaministriks. Ta lõpetas aastal 1978 G. Plehhanovi nimelise Moskva Rahvamajanduse Instituudi. "Azerbaijan PM resigns, president replaces him with loyalist". www.aljazeera.com. Kucera, Joshua. "Azerbaijan replaces prime minister". Eurasianet. Vaadatud 16. oktoober 2019.
David Hurley

David John Hurley (sündinud 26. augustil 1953) on Austraalia armee erukindral, kes oli 1. juulist 2019 kuni 1. juulini 2024 27. Austraalia kindralkuberner. Aastatel 2014–2019 oli ta 38. Uus-Lõuna-Walesi kuberner. Oma 42 aasta pikkuse sõjaväelaskarjääri jooksul osales ta Somaalias operatsioonil Solace (1993), juhtis 1. brigaadi (1999–2000), oli esimene võimekuse arendusgrupi juhataja (2003–2007) ja ühiste operatsioonide juhataja (2007–2008), teenis Austraalia kaitsejõudude asejuhatajana (2008–2011). Tema karjäär kulmineerus 4. juulil 2011, kui ta nimetati Austraalia kaitsejõudude ülemjuhatajaks. Hurley läks 2014. aasta juunis erru ning sama aasta 2. oktoobril asus ta ametisse Uus-Lõuna-Walesi kubernerina. Massola, James (1. juuni 2011). "David Hurley is made new defence force chief as part of sweeping renewal of top brass". The Australian. News Limited. Vaadatud 9. juuni 2011.