laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Laa an der Thaya

Laa an der Thaya on linn (Stadtgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Mistelbachi ringkonnas, Tšehhi piiri lähedal. Linn asub Weinvierteli piirkonna põhjaosas, Thaya jõe ääres, vahetult Lõuna-Morava maakonna piiril. Linnaosad on Hanfthal, Kottingneusiedl, Pernhofen, Ungerndorf ja Wulzeshofen. Asula koolmekohas üle Thaya jõe oli olemas juba 12. sajandil, enne valduse omandamist Babenbergidest Austria hertsogite poolt 1190. aasta paiku. Austria hertsog Leopold VI laskis 1230. aasta paiku rajada müüriga ümbritsetud Laa linna strateegiliseks eelpostiks piiril Tšehhi kuningriigiga põhja pool. Tema järglane hertsog Friedrich Riiakas kasutas seda sõjaväebaasina oma Tšehhi kampaaniates, kuni ta lõpuks 1246. aastal lahingus tapeti. Püha Vituse kihelkonnakiriku rajamine algas 1240. aasta paiku, tänapäeval on see üks suuremaid säilinud romaani stiilis kirikuhooneid Alam-Austrias. Laa linnaõigus sai kinnitust siis, kui Austria maad läksid Tšehhi kuningale Otakar II-le, ja taas 1281. aastal Habsburgist Saksa kuninga Rudolf I poolt pärast võitu Marchfeldi lahingus. Sellegi poolest linna tähtsus järgnenud aastakümnetel vähenes, 1407. aastal laastasid seda Morava markkrahvi Jobsti väed ja 1426. aastal hussiitide väed. Legendi järgi töötas alates 1442. aastast Laa kihelkonnakirikus preestrina hilisem paavst Pius II (Enea Silvio Piccolomini), tegelikult oli ta paavsti legaat Riigipäeval ja keiser Friedrich III nõunik. Laa majanduse parandamiseks anti kodanikele 1454. aastal pruulimisõigus. Kolmekümneaastase sõja ajal oli linn esmalt kuni 1620. aasta Valgemäe lahinguni okupeeritud Tšehhi vägede poolt, hiljem Rootsi vägede poolt, kes jätsid Laa kõledasse seisundisse. See jäi rahulikuks maakonnalinnaks, kui Napoleon I 1809. aastal Viienda koalitsiooni sõja ajal läbi marssis. Laa arengut soodustas aga raudteeühenduse avamine Austria pealinna Viiniga 1869. aastal Idaraudtee haruliiniga, mis viis edasi Hevlíni ja Brnosse (Brünn) Moravas. Teine haru Pulkau kaudu Zellerndorfi, mis oli ühenduses Viini-Znojmo raudteeliiniga, avati 1873. aastal. Laa sai taas piirilinnaks pärast Esimest maailmasõda, kui loodi Tšehhoslovakkia; Teise maailmasõja järel piirnes see Euroopat jagava "Raudse eesriidega". 2005. aasta juunis kogunes umbes 250 linnaelanikku ja 80 külalist USA-st, Iisraelist ja Euroopast, kellel on ajaloolised perekondlikud sidemed Laa an der Thaya endiste juudi kodanikega, koos linnapea Fassiga, et pühitseda mälestusmärk Laa mõrvatud 33 juudi perekonna liikmetele, kelle SS Auschwitzis mõrvas. See mälestusmärk oli alles teine ametlik mälestusmärk, mis on pühendatud Austria juutide mälestusele. Garching an der Alz, Saksamaa, aastast 2003 Świętochłowice, Poola, aastast 2004 Brno Chrlice ringkond, Tšehhi, aastast 2005 Paul Löwinger (1904–1988), näitleja Michael Bindlechner (* 1957), juhataja Gerd Wimmer (* 1977), jalgpallur Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Ladendorf

Ladendorf on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Mistelbachi ringkonnas. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Niederleis

Niederleis on vald (Gemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Mistelbachi ringkonnas. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Ottenthal

Ottenthal on vald (Gemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Mistelbachi ringkonnas. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Maasikas (perekonnanimi)

Maasikas on eesti perekonnanimi. Austraalias oli perekonnanime Maasikas kandjaid 2014. aastal 30 isikut, Ameerika Ühendriikides oli sellenimelisi isikuid 13 ja Soomes 4. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Maasikas 179 inimesel: 83 mehel ja 96 naisel. Perekonnanimede levikult oli Maasikas meeste puhul 1065. kohal ja naiste puhul 984. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Maasikas vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,83. Nimi oli kõige sagedasem Rapla maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 6,47 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Läänemaal Kullamaa, Kirbla, Vigala, Martna ja Lihula kihelkondades; Virumaal Haljala, Jõhvi, Rakvere, Simuna ja Viru-Nigula kihelkondades; Harjumaal Kose, Kuusalu, Harju-Jaani, Hageri ja Nissi kihelkondades ja Järvamaal Ambla, Koeru, Türi ja Järva-Madise kihelkondades 21 korral nimeks Masikas ja Masikass (normaliseeritult Maasikas). Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Maasikas 1940. aastal kasutusele isikute poolt, kes kandsid varem nime Masikal ja Mose. Hugo Martin Maasikas, eesti elektroonilise muusika looja (1990–) Matti Maasikas, Eesti diplomaat (1967–) Mirjam Maasikas, eesti klaasikunstnik (1916–1992) Uno Maasikas, eesti ajakirjanik (1931–2019) Maasikas Surnames. Vaadatud 28. jaanuar 2024. Statistikaamet: Nimede statistika. Maasikas. Vaadatud 28. jaanuar 2024. Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Maasikas. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Maasikas. Maasikas statistikaameti andmebaasis
Maandi

Maandi on perekonnanimi. Alžeerias oli perekonnanime Maandi kandjaid 2014. aastal ligi 700 isikut. Iraanis oli sellenimelisi isikuid üle 70 ja Indias üle 30. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Maandi 78 inimesel: 38 mehel ja 40 naisel. Perekonnanimede levikult oli Maandi meeste puhul 2974. kohal ja naiste puhul 3060. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Maandi üle 85-aastaste vanuserühmas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,99. Nimi oli kõige sagedasem Saare maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 2,04 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Harjumaal Jüri, Keila ja Rapla kihelkondades; Läänemaal Pühalepa kihelkonnas; Viljandimaal Põltsamaa kihelkonnas ja Tartumaal Tartu-Maarja kihelkonnas 6 korral nimeks Maandi, Mandy, Mandi ja Muandi (normaliseeritult Maandi). Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Maandi 1936. ja 1939. aastal kasutusele isikute poolt, kes kandsid varem nime Mandijär (2) ja Moandi. Helmut Maandi, eesti advokaat ja poliitik (1906–1990) Jaak Maandi, eesti riigiametnik (1936–) Karmo Maandi, eesti muusik (1980–) Katrin Maandi, eesti lingvist ja kultuuriametnik (1943–) Mart Maandi, eesti suhtekorraldaja (1950–) Maandi Surnames. Vaadatud 28. jaanuar 2024. Statistikaamet: Nimede statistika. Maandi. Vaadatud 28. jaanuar 2024. Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Maandi. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Maandi. Maandi statistikaameti andmebaasis
Mandel (perekonnanimi)

Mandel on perekonnanimi. Ameerika Ühendriikides oli perekonnanime Mandel kandjaid 2014. aastal ligi 10 700 isikut. Saksamaal oli sellenimelisi isikuid ligi 4 500 ja Kanadas üle 1 000. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Mandel 223 inimesel: 150 mehel ja 173 naisel. Perekonnanimede levikult oli Mandel meeste puhul 463. kohal ja naiste puhul 412. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Mandel vanuserühmas 75–79, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,58. Nimi oli kõige sagedasem Põlva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 14,08 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Läänemaal Martna kihelkonnas; Järvamaal Peetri kihelkonnas; Viljandimaal Tarvastu kihelkonnas; Virumaal Väike-Maarja kihelkonnas; Harjumaal Nissi kihelkonnas ning Tartumaal Palamuse ja Sangaste kihelkonnas 7 korral nimeks Mandell ja Mandel. Nimede eestistamisel vahetati perekonnanimi Mandel 1935. ja 1938. aastal kahe isiku poolt, kes võtsid uuteks nimedeks Koort ja Mandri. Aive Mandel, eesti keeleteadlane ja tõlkija (1985–) Endla Mandel, eesti sõudja (1933–2018) Harvey Mandel, ameerika kitarrist (1945–) Katrin Mandel, eesti muusikapedagoog ja laulja (1971–) Mati Mandel, eesti arheoloog (1945–) Meelis Mandel, eesti ajakirjanik (1971–) Mandel Surnames. Vaadatud 28. jaanuar 2024. Statistikaamet: Nimede statistika. Mandel. Vaadatud 28. jaanuar 2024. Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Mandel. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Mandel. Mandel statistikaameti andmebaasis
Vello Mikk

Vello Mikk (23. september 1938 Tuhalaane, Ritsu, Karksi, Viljandi – 19. märts 2018) oli eesti raadioajakirjanik. Vello Mikk lõpetas 1962. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuri ja muusika erialal ning töötas lühikest aega õpetajana. Raadiotööd õppis ta Eesti Raadio Noorte Reporterite Klubis, kus üks tema juhendajaid oli Valdo Pant. Eesti Raadio ajakirjanikuna oli Mikk algul "Päevakaja" reporter, seejärel töötas aastakümneid meelelahutussaadete toimetuses RAMETO ja sisustas "Muusikalise tunni" saateid. Hiljem tegi ta toimetaja ja saatejuhina Vikerraadio muusikasaateid. Tema 1996. aastal alustatud autorisaadete sari kandis pealkirja "Vello mikkser". Sellest on säilinud sadakond saadet. Üksikuid muusikateemalisi saateid juhtis ta ka Eesti Televisioonis, näiteks saatesarjades "Heli jälg", "Rõõm tööst", "Õhtutund" jm. Vello Mikk oli mitme kodumaise filmi helikujundaja (nt "Kodupinnale tulek. Kalju Lepik 70", 1990). Vello Mikk mängis trummarina Tallinna Pedagoogilise Instituudi ansamblis Ratex. Tegemist oli kursuseansambliga, kus musitseerisid näiteks Tiiu Varik, Vello Varik, Tiit Lehto, Rein Parve ja Aadu Birnbaum. Ta oli üks alates 1984. aastast toimuva džässifestivali Aravete Jazz algatajaid ja korraldajaid. Algul Aravete Jazzipäevade nime kandnud üritus oli eriti 1980. aastatel väga populaarne. Hiljem andis ta selle festivali kava kokkupaneku üle vennapoeg Jaak Mikule. Lavastaja ja teatritegelane Arne Mikk on tema vend. Suri raadioajakirjanik Vello Mikk ERR Uudised, 19.03.2018. "Vello mikkser" 98 saadet ERR-i arhiivis. Vaadatud 28.01.2024. Karl Kello. Kehakultuurikallakuga muusikaõpetus. Õpetajate Leht, 29.01.2010. Aravete Jazz kutsub suupilliga suvesse Pressiteade Jazzkaare kodulehel. Vaadatud 28.01.2024. Kadri Tonka. Aravete Jazz tutvustab akordioni Järva Teataja, 17.05.2005. Dünastia: Estoonlased ja džässimees ehk perekond Mikk ERR Klassikaraadio, 27.01.2019.
Prints Ruperti pisarad

Prints Ruperti pisarad, tuntud ka kui hollandi pisarad või preisimaa pisarad, on sulaklaasi vette tilgutamisel tekkivad klaashelmed. Sulaklaasi tilgutamisel külma vette tardub klaas kullesekujuliseks pika peene sabaga tilgaks, millel on väga iseäralikud omadused. Tilga pea on nii tugev, et tilk ei purune ka haamriga lüües, aga tilga saba ära murdes laguneb kogu tilk plahvatuslikult pulbriks. Klaasitilkade niisugused omadused olid arvatavasti tuntud juba Vana-Rooma klaasipuhujaile. Esmakordselt on niisugust nähtust kirjeldatud 1625. aastal Saksamaal. Oma nimetuse "prints Ruperti pisarad" said niisugused klaashelmed Reini printsi Ruperti järgi, kes tõi need 1660. aastal Saksamaalt klaasipuhujate juurest Inglismaale, kuigi väidetavalt tunti neid Hollandis juba sajandi alguses. Inglise Kuninglik Selts uuris neid kui teaduslikku kurioosumit, aga täielikku seletust niisugusele ebaharilikule nähtusele ei suudetud leida enam kui neljasaja aasta kestel. Külma vette kukkunud sulaklaasi tilk jahtub kiiresti ja tahkub väljast sissepoole. Tilga pea tugevuse tagavad tilgas tekkinud jääkpinged. Saba murdmisel levivad praod tilga peasse ja see puruneb seesmiste pingete tõttu. Nähtuse mõistmiseni viis ülikiire filmimine eelmise sajandi lõpukümnendil Purdue ülikoolis ning uuringud järgmisel paaril aastakümnel koos Tallinna Tehnikaülikooli professori Hillar Abeni töörühmaga, kasutades fotoelastsuse meetodit klaasis olevate pingete registreerimiseks. Prints Ruperti tilkade uuringud viisid karastatud klaasi leiutamiseni. Karastatud klaas saadakse, kui klaas kuumutatakse kuni 700 °C-ni ning seejärel kiiresti jahutatakse. Niisugune klaas on kuni viis korda tavalisest klaasist tugevam ning klaasi purunemisel tekivad väikesed suhteliselt ohutud killud. Tamm, V., Soorsk, T. Prints Ruperti pisarad. Tehnikamaailm 01.04.2020. H. Aben; J. Anton; M. Õis; K. Viswanathan; S. Chandrasekar; M. M. Chaudhri. On the extraordinary strength of Prince Rupert's drops. Appl. Phys. Lett. 109, 231903 (2016) Mis on karastatud klaas? Glasstech.
Julian Jeanvier

Julian Marc Jeanvier (sündinud 31. märtsil 1992 Clichys) on Prantsusmaal sündinud Guinea jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Kayserispor ja Guinea jalgpallikoondises. Ta kuulus noorena mitmesse Prantsusmaa klubisse. 2008. aastal asus ta mängima Nancys, mille reservmeeskonnas debüteeris ta hooajal 2009/10 Prantsusmaa tugevuselt neljandas liigas. Nancy põhimeeskonnas sai ta Prantsusmaa kõrgliigas hooajal 2012/13 kirja kuus mängu. 2013. aastal sõlmis ta lepingu Prantsusmaa klubiga Lille, kuid sai hooajal 2013/14 mänguaega ainult Lille'i reservmeeskonnas. Hooajal 2014/15 oli ta laenul Belgia kõrgliigaklubis Royal Excel Mouscron ja hooajal 2015/16 Prantsusmaa esiliigaklubis Red Star. Aastatel 2016–2018 mängis Jeanvier kaks hooaega Prantsusmaa esiliigaklubis Stade de Reims. Mõlemal neil hooajal valiti ta liigahooaja sümboolsesse koosseisu. 2018. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Brentford. Hooajal 2020/21 oli ta laenul Türgi kõrgliigaklubis Kasımpaşa, kuid oli suurem osa hooajast vigastusega väljakult eemal. 2021. aastal kindlustas Brentford pääsu Inglismaa kõrgliigasse, kuid pärast hooaega 2019/20 ei pääsenud Jeanvier enam kordagi Brentfordi põhimeeskonnas väljakule. 2022. aasta juulis osales Jeanvier Inglismaa esiliigaklubi Readingi treeninglaagris, kuid lepingut talle ei pakutud. 2022. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu äsja Prantsusmaa kõrgliigasse tõusnud klubiga Auxerre. Hooajal 2022/23 sai Jeanvier Prantsusmaa kõrgliigas kirja 22 mängu ja ühe värava, kuid Auxerre langes hooaja lõpus taas tagasi esiliigasse. 2023. aasta septembris naasis Türgi kõrgliigasse ning sõlmis kaheaastase lepingu Kayserisporiga. Guinea jalgpallikoondises tegi Jeaniver debüüdi 7. juunil 2019 sõprusmängus Gambia vastu. Ta on kuulunud Guinea koondisse 2019. ja 2024. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. Jeaniver sündis Prantsusmaal, kuid on Guinea ja Guadeloupe'i päritolu. "Brentford complete signing of Julian Jeanvier" (Briti inglise). Vaadatud 30. juulil 2018. "Julian Jeanvier signe à l'AJA". Site officiel de l'AJ Auxerre (prantsuse). 2. august 2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 11. august 2022. Vaadatud 2. augustil 2022. "Officiel : Julian Jeanvier s'engage avec Kayserispor". Foot224 – Actualité Sport Guinée (prantsuse). 16. september 2023. Vaadatud 16. septembril 2023. Julian Jeanvier (Player). national-football-teams.com. Vaadatud 28.1.2024 "Julian Jeanvier, défenseur de l'AS Nancy-Lorraine : " Le coach a pris un risque avec moi " – Abonnement". www.guadeloupe.franceantilles.fr (prantsuse). Vaadatud 16. oktoobril 2020.
Morgan Guilavogui

Morgan Bono Guilavogui (sündinud 10. märtsil 1998 Ollioulesis) on Prantsusmaal sündinud Guinea jalgpallur, kes mängib ründaja või parema äärepoolkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis St. Pauli ja Guinea jalgpallikoondises. Ta on kogu klubikarjääri mänginud Prantsusmaal. Aastatel 2017–2020 mängis ta Prantsusmaa tugevuselt neljanda liiga klubis Toulon. Aastatel 2020–2023 mängis ta Prantsusmaa esiliigaklubis Paris FC. Kui esimesel hooajal ei löönud liigas veel ühtegi väravat, siis hooajal 2021/22 11 väravat ja 2022/23 15 väravat. 2023. aasta aprillis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Lens. Prantsusmaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 26. augustil 2023 mängus Paris Saint-Germaini vastu. 2024. aasta juulis läks ta Lensist laenule äsja Saksamaa kõrgliigasse tõusnud klubisse St. Pauli. Guinea jalgpallikoondises tegi Guilavogui debüüdi 12. novembril 2021 MM-i valikmängus Guinea-Bissau vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 27. märtsi 2022 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Etioopia vastu. Ta on kuulunud Guinea koondisse 2022. ja 2024. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. Tema vanem vend Josuha Guilavogui on samuti jalgpallur, kes on aga mänginud Prantsusmaa jalgpallikoondises. https://www.transfermarkt.com/morgan-guilavogui/profil/spieler/691786 (vaadatud 28.1.2024) https://int.soccerway.com/players/morgan-guilavogui/458246/ (vaadatud 28.1.2024) https://www.national-football-teams.com/player/84652/Morgan_Guilavogui.html (vaadatud 28.1.2024)
Annas (Lielvārde vald)

Annas on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonna Lielvārde vallas. Küla asub valla põhjaosas. Külast põhjas asub Lielvārde lennuväli. Külas asub Annase bussipeatus. Annas asub valla keskusest Lielvārdest 7, piirkonna keskusest Ogrest 24,5 ja Riiast 60,5 kilomeetri kaugusel. Looduskaitse all on külas kasvav jalakas ümbermõõduga 4,2 ja kõrgusega 21 meetrit. Annas on kujunenud endise Annasmuiža karjamõisa (Annenhof) keskuse juurde. Aastal 1989 oli külas 51 elanikku. Aastatel 2004–2021 jäi asula Lielvārde piirkonda. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Senči

Senči on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonna Lielvārde vallas. Küla asub valla keskosas. Senči asub valla keskusest Lielvārdest 7, piirkonna keskusest Ogrest 25 ja Riiast 61 kilomeetri kaugusel. Aastal 2023 oli külas 64 elanikku. Aastatel 2004–2021 jäi asula Lielvārde piirkonda. Vietvārdu datubāze
Glaudītāji

Glaudītāji on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonna Lielvārde vallas. Küla asub valla keskosas. Glaudītāji asub valla keskusest Lielvārdest 5, piirkonna keskusest Ogrest 23 ja Riiast 59 kilomeetri kaugusel. Aastatel 2004–2021 jäi asula Lielvārde piirkonda. Vietvārdu datubāze
Svētiņi

Svētiņi on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonna Lielvārde vallas. Küla asub valla lääneosas. Svētiņi asub valla keskusest Lielvārdest 3, piirkonna keskusest Ogrest 20 ja Riiast 56 kilomeetri kaugusel. Svētiņit eraldab Lielvārdest Riia–Daugavpilsi raudtee. Külas asub Lapsase bussipeatus. Svētiņisse jääb Lielvārde õigeusu kirik. Looduskaitse all on Plēsumsi mänd, Apsītese seedermänd, tamm ümbermõõduga 4,77 meetrit, mänd ümbermõõduga 2,62 meetrit ja mänd ümbermõõduga 2,92 meetrit. Aastal 2018 oli külas 73 elanikku. Aastatel 2004–2021 jäi asula Lielvārde piirkonda. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Kaibala

Kaibala on küla (vidējciems) Lätis Ogre piirkonna Lielvārde vallas. Küla asub valla keskosas. Kaibala asub paigas, kus Kaibala jõgi Daugavasse suubub, ja asub valla keskusest Lielvārdest 5, piirkonna keskusest Ogrest 22,5 ning Riiast 58,5 kilomeetri kaugusel. Kaibalas asub Riia–Daugavpilsi raudteel Kaibala raudteepeatus. Asulat läbib maantee A6. Külas asuvad bussipeatused Rasas ja Kaibala. Looduskaitse all on üks põline külas kasvav tamm. Ka ulatub küla aladele Kaibala all oleva Daugava kaitseala. Aastal 2022 oli külas 282 elanikku. Aastatel 2004–2021 jäi asula Lielvārde piirkonda. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Tacune

Tacune on vulkaan Lõuna-Ameerikas Andides. Selle kõrgus on 5286 meetrit.
Köniz

Köniz on linn ja vald Šveitsis Berni kantonis Bern-Mittellandi piirkonnas. Asub Aare jõe läänekaldal, Bernist edelas. 31. detsembril 2022 oli vallas 42 409 elanikku. https://www.pxweb.bfs.admin.ch/pxweb/de/, vaadatud 15.06.2020. http://www.koeniz.ch/
Aronijas

Aronijas on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonna Jumprava vallas. Küla asub valla lääneosas. Aronijas asub valla keskusest Jumpravast 3, piirkonna keskusest Ogrest 29 ja Riiast 65 kilomeetri kaugusel. Aastatel 2009–2021 jäi asula Lielvārde piirkonda. Vietvārdu datubāze
Timsēni

Timsēni on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonna Jumprava vallas. Küla asub valla kirdeosas Kaibala jõe ääres. Timsēni asub valla keskusest Jumpravast 6, piirkonna keskusest Ogrest 38 ja Riiast 76 kilomeetri kaugusel. Aastatel 2009–2021 jäi asula Lielvārde piirkonda. Vietvārdu datubāze
Dzelmes

Dzelmes (ka Lieljumprava) on küla (vidējciems) Lätis Ogre piirkonna Jumprava vallas. Küla asub valla lõunaosas merepinnast 35 meetri kõrgusel Daugava jõe ääres. Dzelmes asub valla keskusest Jumpravast 6, piirkonna keskusest Ogrest 30 ning Riiast 66 kilomeetri kaugusel. Asulat läbib maantee A6. Külas asub Dzelmese bussipeatus. Looduskaitse all on Akmentiņozolsi tamm ja saar ümbermõõduga 3,57 meetrit. Ka ulatub küla aladele Kaibala all oleva Daugava kaitseala. Dzelmes on kujunenud endise Lieljumprava mõisa keskuse juurde. Ka jääb sinna Jumprava kirik. Nõukogude perioodil oli küla Mitšurini nimelise kolhoosi keskasulaks. Aastatel 2009–2021 jäi asula Lielvārde piirkonda. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk.
Exidia nigricans

Exidia nigricans on kandseente hulka kuuluv seeneliik. Exidia nigricans andmebaasis eElurikkus.
Fail Alsõnov

Fail Alsõnov (baškiiri keeles Фаил Фәттәх улы Алсынов; sündinud 7. detsembril 1986 Juldõbajevos Zilairi rajoonis Baškortostanis) on baškiiri rahvuslane ja kohalik poliitaktivist. Ta teeb Baškortostanis kampaaniaid looduse, etnilise identiteedi ja keele kaitseks. Ta on lõpetanud Baškiiri Riikliku Ülikooli ajaloolasena. Jaanuaris 2024 kutsus talle nelja-aastase vangistuse määramine Baimaki linnas esile protestid, millest võttis osa mitu tuhat inimest. Protestide tulemuseks olid kokkupõrked politseiga, kes kasutas pisargaasi ja peksis meeleavaldajaid kumminuiadega. "Aktivisti vahistamise järel puhkesid Venemaal Baškortostanis rahutused" ERR, 17. jaanuar 2024
Betty Grafstein

Betty Grafstein (sünninimega Elizabeth Larner; sündinud 27. novembril 1928 Londonis Ühendkuningriigis) on New Yorgis resideeriv miljonär, filantroop ja sotsialiit. Avaliku elu tegelasena teatakse teda suurlinna moeskeenes, portugalikeelses televisioonis ja meelelahutuslikus sotsiaalmeedias. Bertram Thomas Larneri ja Dorothy Cordelia Cheney kasutütrena kasvas ta üles aristokraatlikus kodus Inglismaal. II maailmasõja järel emigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse aastal 1947. Tema esimene abielu sõlmiti aastal 1950. Tema teine abikaasa oli juudi päritolu ameeriklane Albert Grafstein (1909–1991), kes oli asutanud juveeliettevõtte Grafstein Diamond Corporation. Nad abiellusid aastal 1960. Nende poeg Roger Grafstein juhib ettevõtet tänini sekretäri-varahoidjana, kuigi isa esimesest abielust on tema poolvend James Grafstein ja poolõde Barbara Grafstein. Betty Grafsteini kolmas abikaasa on Mosambiigis sündinud kunstikauplejast portugallane José Castelo Branco, kellel on varasemast abielust poeg Guilherme. 1980. aastate keskpaigast alates ristriietujana figureerinud mehest kujunes 2000. aastail Portugalis telenägu ja seltskonnategelane, eeskätt seoses nn kollase ajakirjandusega. Nad abiellusid aastal 1996. Grafstein oli abielludes üle kuuekümneaastane, seega kohalike seaduste järgi kehtib neile kohustuslik varalahusus. Nende püsielukoht asub Manhattani naabruskonnas Upper East Side'is. Tihti väisavad nad kunstinäitusi ja muid kultuuriüritusi ning jagavad muljeid avalikkusega. Ta on lasknud oma välimust korrigeerida ilulõikustega. Teda kutsutakse hüüdnimega Lady Betty, vms. “1 Block” (2020) “Splash! Celebridades” (2013) “Família Superstar” (2007) “HermanSIC” (2000) José Castelo Branco www.nycourts.gov WM Wellington, LLC v Grafstein Diamond, Inc. (New Yorgi maakonna tsiviilkohtuotsus) www.the-sun.com LOVERS ARE FOREVER www.imdb.com Lady Betty Grafstein www.youtube.com "1 Block" - Award Winning Short Film Instagram