laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sotsiaalhoolekanne

Sotsiaalhoolekanne – sotsiaalteenuste, sotsiaaltoetuste, vältimatu sotsiaalabi ja muu abi andmise või määramisega seotud toimingute süsteem, mille eesmärk on toetada inimese iseseisvat toimetulekut ja töötamist ning aktiivset osalust ühiskonnaelus, ennetades sealjuures sotsiaalsete probleemide tekkimist või süvenemist üksikisiku, perekonna ja ühiskonna tasandil. [1] Sotsiaalhoolekande seadus (2023). Vaadatud 23.11.2023 https://www.riigiteataja.ee/akt/130122015005?leiaKehtiv Sotsiaalministeerium
Kinabalu

Kinabalu on Malaisia ja Kalimantani (Borneo) saare kõrgeim mägi. Kinabalu kõrgus on 4101 meetrit. Enamik värskemaid allikaid märgib mäe kõrguseks 4095 meetrit ehk 13 435 jalga (Taman Kinabalu, Low`s Peak). Kalimantan on seetõttu maailma kõrguselt kolmas saar. Temast kõrgemad on üksnes Uus-Guinea (4884 m kõrgune Puncak Jaya) ja Hawaii saar (4205 m kõrgune Mauna Kea). Kinabalu on geoloogilises mõttes väga noor mägi, tema tipu moodustavad kivimid tardusid kõigest 10 miljonit aastat tagasi. Mägi on vulkaanilise päritoluga ja hakkas kerkima arvatavasti eotseenis või miotseenis, kui laava seal maapinnale tungima ja tardudes järjest kõrgemat mäge moodustama hakkas. Mägi kerkib tänapäevani, kiirusega umbes 5 mm aastas, ehkki laavavoolud on lõppenud. Pleistotseenis 100 tuhat aastat tagasi oli Kinabalu kaetud igijääga ja tema nõlvadelt langesid allapoole liustikud. Graniidist mäetippe vaadates on liustike kulutustöö jäljed tänapäevani selgelt näha. Mäe juurde on loodud Kinabalu rahvuspark piirkonna mitmekesise floora ja fauna kaitseks. Kinabalu tippu ronimiseks on kaks peamist rada. Esimene algab Kinabalu rahvuspargi keskusest 5,5 km kauguselt Timpohon Gate'ist 1866 m kõrguselt. Teine algab Mesilau looduspargist pisut kõrgemalt kui eelmine, aga läheb üle mäeseljaku, mille ületamisel tuleb tükk maad allapoole ronida, nii et kokkuvõttes on esimest rada mööda minnes tarvis vähem tõuse võtta. Need kaks rada ühinevad umbes 2 km enne Laban Rata puhkemaja. Puhkemaja asub 3270 m kõrgusel merepinnast ja enamik matkajaid jõuab raja algusest sinna 3–6 tunniga. Laban Rata puhkemajas on saadaval kuumad söögid ja joogid, kuum dušš ja küttega toad. Sõidukitega läbitavaid teid sinna ei vii, nii et inimesed peavad sinna kõik oma seljas viima. Kandjad, keda saab ka palgata, tassivad korraga kohale kuni 30 kg. Laban Ratast Kinabalu kõrgeima tipuni läheb 2 km pikkune rada, mille läbimine nõuab 2–4 tundi. Tõusu viimase osa moodustab paljas graniit. Piisavalt heas füüsilises vormis inimesele ei ole Kinabalu tippu ronimine väga keeruline. Kõige kõrgemale tipule Low's Peakile jõudmiseks ei ole vaja kasutada alpinismivarustust, erinevalt Kinabalu paljudest madalamatest tippudest, kuhu erivarustuseta ei pääse. Seevastu halvas füüsilises vormis inimestele võib tippu jõudmine osutuda ületamatult raskeks. Vastavalt rahvuspargi reeglitele peab inimesi, kes soovivad Kinabalu otsa ronida, kogu aeg saatma akrediteeritud giid. Kuigi mägi ei ole väga kõrge, võib selle otsa ronijaid tabada mäehaigus (vt altitude sickness; vuoristotauti). Sel juhul tuleb viivitamatult laskuda madalamale, sest muidu hingamis- ja ülesliikumisraskused järjest süvenevad. Suur maailma atlas, lk 92
Corps Curonia Göttingensis

Corps Curonia Göttingensis on 1959. aastal asutatud saksa üliõpilasorganisatsioon, mis kuulub Kösener Senioren-Convents-Verbandi (KSCV) katusorganisatsiooni. Corps Curonia Göttingensise asutasid 1. augustil 1959 Göttingenis 210 vilistlast erinevatest baltisaksa korporatsioonidest: Curonia (asutatud 8. september 1808), Estonia (asutatud 7. september 1821), Livonia (asutatud 20. september 1822), Fraternitas Rigensis (asutatud 21. jaanuar 1823), Fraternitas Baltica (asutatud 13. november 1865), Baltonia-Gotonia (asutatud 24. märts 1872), Rubonia (asutatud 18. mail 1875), Neobaltia (asutatud 28. mai 1879), Fraternitas Academica (asutatud 27. mai 1881), Fraternitas Marcomannia Riga (asutatud 2. märts 1902), Fraternitas Normannia (asutatud 23. november 1909). 8. detsembril 1959 võeti Corps Curonia Göttingensis vastu Kösener Senioren-Convents-Verbandi (KSCV). Rainer Assmann: „Grüße und Küsse Dein Jettchen“ Der Curone Ernst Seraphim als Student in Dorpat, Berlin, Göttingen und Heidelberg 1815–1818. In: Einst und Jetzt 1974, S. 168ff. H.D. Handrack: 200 Jahre Curonia in Göttingen 1804–2004. Göttingen 2004. Tiina Metso: German Influence on Estonian and Baltic German Corps Traditions in Tartu. In: Acta Historica Tallinnensia (8/2004) S. 20–36, Tallinn 2004. Harald Seewann, „Dem Freunde Freund!“ Ein Göttinger Stammbuchblatt aus dem Jahre 1825, in: Einst und Jetzt, 39. Band, Jahrbuch 1994 des Vereins für corpsstudentische Geschichtsforschung. Otto Kraus, Deutsch-baltische Corps, in: Vorstand des Verbandes Alter Corpsstudenten e.V. (VAC) (Hrsg.), Handbuch des Kösener Corpsstudenten, Band I, Würzburg 1985.
Eesti peekon

Eesti peekon (varasem nimetus eesti lontkõrvaline siga) on Eestis aretatud seatõug. Tõug on aretatud kohalikust maaseast, keda on ristatud Saksa, taani ja Rootsi maasigadega. Välimuselt sarnaneb ta taani maaseaga. Eesti parandatud maasiga, keda seakasvatajad kutsusid ka lontkõrvaliseks seaks, nimetati Kristjan Jaama eestvõtmisel eesti lontkõrvaliseks seatõuks. 1951. aastal loodi Pärnus Eesti Lontkõrvalist Tõugu Sigade Riiklik Tõulava. 1961. aastal nimetati lontkõrvaline seatõug eesti peekoni tõuks ja tõulava nimetati Eesti Peekoni Tõugu Sigade Riiklikuks Tõulavaks. 1991 tõulava likvideeriti ning moodustati Eesti Peekoni Tõugu Sigade Aretuskeskus, mis ühines 1999. aastal Eesti Mustakirju Karja Aretusühistuga Eesti Tõuloomakasvatajate Ühistuks. Alates 1999. a-st kuulub enamik Eesti seakasvatajaid Eesti Tõusigade Aretusühistusse. V. Laanmäe, Eesti seatõugude aretamisest ja jõudlusest 1923...1956
Korporatsioon Fraternitas Dorpatensis zu München

Korporatsioon Fraternitas Dorpatensis zu München (saksa keeles Baltische Corporation Fraternitas Dorpatensis zu München) on baltisaksa korporatsioon, mis tegutseb Münchenis. Baltische Corporation Fraternitas Dorpatensis zu München
Tartu Linnavalitsuse sotsiaalabi osakond

Tartu Linnavalitsuse sotsiaalabi osakond on Tartu Linnavalitsuse osakond, mis koordineerib Tartu linna finantseeritavat sotsiaalhoolekannet. Riiklikult finantseeritavat sotsiaalhoolekannet koordineerib Tartu Maavalitsus. Osakonda kuulub kolm teenistust: Eakate ja puuetega isikute hoolekandeteenistus: Nõustab eakaid ja puuetega inimesi sotsiaalküsimustes. Tegutseb eestkosteasutusena eakate ja puuetega täiskasvanute huvides. Hindab hooldusvajadust, seab hooldust ja kontrollib hooldaja tegevust. Määrab ja maksab hooldajatoetusi. Koordineerib sotsiaalteenuseid eakatele ja puuetega inimestele. Osutab eakatele ja puuetega inimestele täiendavaid sotsiaaltoetusi. Lastekaitseteenistus: Pakub sotsiaalnõuannet laste kasvatamisel ja pereküsimustes. Korraldab vanemliku hoolitsuseta laste asendushooldust. Korraldab lapse hooldamist hooldusperes või eestkosteperes. Hoolitseb erikoolidest ja asenduskodudest ellu astunud noorte eest. Aitab lahendada lapsi puudutavaid vanematevahelisi vaidlusi. Määrab ja maksab täiendavaid lapsetoetusi. Osutab lastega perede täiendavaid sotsiaaltoetusi. Annab teistele asutustele arvamusi lapse elu- ja kasvutingimuste kohta. Tegutseb eestkosteasutusena laste huvides. Sotsiaaltööteenistus: Nõustab inimesi, kellel on probleemid toimetulekuga. Menetleb, määrab ja maksab toimetulekutoetusi, täiendavaid sotsiaaltoetusi, lasteaia- ja koolitoidutoetusi, koolieelsete lasteasutuste kohamaksu toetusi. Osutab vältimatut sotsiaalabi. Korraldab sotsiaaleluruumide üürileandmist. Nõustab pikaajaliselt töötuid, aktiveerib neid ja korraldab sotsiaalteenuste osutamist. Tartu Linnavalitsuse sotsiaalabi osakonnal on 5 allasutust: Päevakeskus Kalda Päevakeskus Tähtvere Tartu Hooldekodu Tartu Laste Turvakodu Tartu Varjupaik
Nõmmküla

Nõmmküla on mitme küla nimi Eestis: Nõmmküla, küla Saare maakonnas Muhu vallas Nõmmküla, küla Rapla maakonnas Rapla vallas Nõmmküla, küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Nõmmküla, küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Suur-Nõmmküla Väike-Nõmmküla Nõmmküla mõis
Kota Kinabalu

Kota Kinabalu (lühendatult KK) on linn Malaisias, Sabahi osariigi pealinn. Asub Kalimantani põhjarannikul Lõuna-Hiina mere ääres. Linna haldusalas elab 532 000 inimest, koos eeslinnadega on elanike arv umbes 700 000. 1968. aastani oli linna nimi Jesselton. Uue nime (tõlkes 'Kinabalu linn') sai linn 45 km kaugusel idas asuva Kinabalu mäe järgi. Kota Kinabalu koduleht
Pohjois-Pohjalainen Osakunta

Pohjois-Pohjalainen Osakunta (PPO) on 1907. aastal asutatud Helsingi Ülikooli juures tegutsev üliõpilasorganisatsioon. Alates 1928. aastast on PPO-l sõprusleping Eesti Üliõpilaste Seltsiga. Heikki Roiko-Jokela. Ylioppilas - maakunta - Isänmaa: Pohjois-Pohjalainen Osakunta pohjoispohjalaisen identiteetin rakentajana ja kehittäjänä 1907-2007. Julkaisuvuosi: 2007. ISBN 978-951-746-895-4 Etelä-Pohjalainen Osakunta Vasa Nation Pohjois-Pohjalainen Osakunta koduleht (soome ja inglise keeles)
Nõmmküla (Muhu)

Nõmmküla on küla Saare maakonnas Muhu vallas Liivast 10 kilomeetrit põhja pool. Tegemist on Muhu põhjapoolseima külaga, mis piirneb Väinamerega 3 kilomeetri ulatuses. Vaatamata mereäärsele asukohale asub külas üks Muhu saare kõrgematest punktidest, ligi 25 meetri kõrgune Kivari mägi. Liiva ja Hellamaa järel oli Nõmmküla 2000. aastal elanike arvult (132) kolmas küla Muhus. Küla piirneb läänes Pallasmaaga, edelas Mõisakülaga, lõunas Põitse ja Tupenurmega ning idas Kallastega. Nõmmkülas saavad kokku Muhu põhjaosa tähtsamad teed: asfaltkattega Viira–Nõmmküla maantee ja kruusakattega Liiva–Nõmmküla ning Hellamaa–Nõmmküla maanteed. Nõmmküla territooriumile jääb Seanina, mille lähedal asuvad kaks sadamat (Seanina jahisadam ja Võrkaia paadisadam), väike Leemetikare, Seanina tulepaak ning korduvalt pankrotistunud endise Muhu kalatööstuse hooned. 1978. aastal valmis toonase kalurikolhoosi "Saare Kalur" Muhu osakonna klubihoone, mida imetleti mujalgi. Eriprojekti järgi ehitatud majas on spetsiaalsed klubi-, kontori- ja kaupluseruumid. Hoonet on korduvalt üritatud müüa, kuid edutult. Tänapäeval kasutab ruume kauplus. 1981[küsitav]. aastal tegutses Nõmmkülas Eesti Üliõpilaste Ehitusmalev, lühend EÜE on mitme telliskivihoone seina müüritud. Endistes Muhu kolhoosi töökoja hoonetes tegutseb mööblit valmistav ettevõte "Muhu Mööbel", varem tegutses ka paate valmistav ettevõte "Väike Paadivabrik". Uuetoa talu hooned, sealhulgas tuuleveski on võetud arhitektuurimälestistena kaitse alla. Uuetoa talu kuulub Eesti Kunstnike Liidule. Nõmmküla bussipeatuses peatuvad tööpäeviti kolm, laupäeviti kaks ja pühapäeviti üks Saare maakonna bussiliin. 2007. aasta sügisel rajati külla Muhu põhjaosa ainus mobiiltelefoni mast (EMT). Eesti külade loend Pühati mägi Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 17.09.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Artiklid külaseltsist Meie Maas: 1, 2
Paramaribo

Paramaribo on Suriname pealinn. Asub 23 km kaugusel Atlandi ookeanist Suriname jõe vasakul kaldal. Moodustab Paramaribo ringkonna. Linna asutasid 1613. aastal hollandi kaupmehed. Ajalooline vanalinn kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse. Paramaribo Peetruse ja Pauluse katedraal on Lõuna-Ameerika suurim puitehitis. http://worldpopulationreview.com/countries/suriname-population/cities/
Etelä-Pohjalainen Osakunta

Etelä-Pohjalainen Osakunta (EPO) on Helsingi Ülikooli juures tegutsev üliõpilasorganisatsioon, mis on asutatud 1908. aastal. Alates 1928. aastast on EPO-l sõprusleping Eesti Üliõpilaste Seltsiga. Etelä-Pohjalainen Osakunta koduleht (soome keeles)
Vasa nation

Vasa nation on 1908. aastal asutatud Helsingi ülikooli juures tegutsev soomerootsi üliõpilasorganisatsioon. 1991. aastast on neil sõprusleping Eesti Üliõpilaste Seltsiga. Ametlik koduleht
Neljataktiline sisepõlemismootor

Neljataktiline sisepõlemismootor on tänapäeval kõige levinum jõuallikas sõidukitele ja statsionaarsetele seadmetele. Neljataktilise sisepõlemismootori tööpõhimõte seisneb kütuse põlemisel saadava energia muutmises mehaaniliseks energiaks. Neljataktilise mootori põhiosad on mootoriplokk, karter, väntvõll koos hoorattaga, silinder, kolb, keps (v.a. vankelmootoris), sisse- ja väljalaskeklapid, nukkvõll(id) ning sõltuvalt mootori tüübist süüteküünal ja/või pihusti. Neljataktilisel mootoril on lisaks töötaktile, mille ajal põlevate gaaside energia edastatakse väntmehhanismile, vaja kolme abitakti. Sisselasketakt. Takti alguses avaneb sisselaskeklapp. Väljalaskeklapp on suletud. Kolb liigub silindris alla, tekitades hõrenduse. Sellega imetakse silindrisse sisselaskeklapi kaudu värske küttesegu (diiselmootoris õhk). Takt lõpeb, kui kolb on jõudnud alumisse surnud seisu. Survetakt. Sulgub sisselaskeklapp. Kolb hakkab liikuma üles, surudes silindris küttesegu (diiselmootoris õhku) kokku. Veidi enne, kui kolb jõuab ülemisse surnud seisu, tekitab süüteküünal sädeme, mis süütab kokkusurutud küttesegu. Diiselmootoril pritsitakse sel hetkel silindrisse kütus, mis süttib kõrge rõhu alla kokku surutud ning seetõttu kuumenenud õhuga kokkupuutumise tõttu. Töötakt. Põlema süttinud kütusest tekivad gaasid paisuvad kiiresti, tekitades kõrge rõhu, ja suruvad kolvi alla. Kolb annab selle surve kepsu kaudu edasi väntvõllile, andes sellele pöörlemiseks hoogu. Väljalasketakt. Kui kolb jõuab alumisse surnud seisu, avaneb väljalaskeklapp. Kolb hakkab liikuma üles, surudes põlemisgaasid läbi väljalaskeklapi välja. Kui kolb jõuab uuesti ülemisse surnud seisu, algab jälle 1. takt. Neljataktilist mootorit käivitatakse tavaliselt käivitiga, mis paneb mootori väntvõlli pöörlema kuni mootori käivitumiseni. Seejärel tagab mootori sujuva töö väntvõllile kinnitatud hooratas, mille ülesanne on leevendada töötakti ajal tekkivat järsku jõumomenti ning sisselaske- ja survetaktis anda kolvile liikumisenergiat. Neljataktilist sisepõlemismootorit nimetatakse ka ottomootoriks selle leiutaja Nikolaus August Otto järgi. Takt – kolvi liikumise ajal ühest surnud seisust teise toimuvad protsessid Surnud seis – kolvi ülemine ja alumine piirasend, kus kolb muudab oma liikumise suunda Kolvikäik – teekond, mille kolb läbib liikumisel ühest surnud seisust teise. Töömaht – ruumi, mille kolb vabastab, liikudes ülemisest surnud seisust alumisse. Ruumi, mis jääb kolvi kohale selle ülemises surnud seisus, nimetatakse põlemiskambri mahuks. Töömahu ja põlemiskambri mahu summat nimetatakse üldmahuks. Mitmesilindrilise mootori kõigi silindrite töömahtude summat nimetatakse mootori töömahuks. Väikestel mootoritel tähistatakse töömahtu kuupsentimeetrites, suurtel liitrites. Surveaste – töömahu ja põlemiskambri mahu suhe.
Austrums

Austrums (läti keeles Akadēmiskā vienība Austrums) on Riias Läti Ülikooli juures tegutsev Läti üliõpilasorganisatsioon. Austrums asutati 1883. aasta 31. oktoobril. Austrumsil on sõprussidemed Eesti Üliõpilaste Seltsiga. Toomas Hendrik Ilves on organisatsiooni auliige.[viide?] Austrums
Pallasmaa

Pallasmaa on küla Saare maakonnas Muhu vallas Liivast 10 kilomeetrit põhja pool. Lääne pool asub Mõisaküla ning ida pool Nõmmküla. Pallasmaa küla piirneb Väinamerega Tammiski nuki ja Lepanina vahel asuvast tammikust kuni Lepaninani, kokku umbes 0,9 km ulatuses. Lõunas läbib Pallasmaad mustkattega Viira–Nõmmküla tee, mille ääres asuvatest siltidest jääb küla piir mõnisada meetrit kagusse. Tee ääres on küla piire tähistavad sildid. Suur osa maast on kas üles haritud või kasutuses heina- või karjamaana. Palju leidub kadakaid ja tammesid. Rannikut külastavad kevaditi ja sügiseti tuttvartide parved. Talude ja muude paikade nimed on suures osas seotud puudega. Külas on järgmised talud, talukohad ja suvilad: Ellumäe (majad hävinud), Jaani (Jaani-Madise), Jaani-Mihkli (või lihtsalt Mihkli), Kase (Kasevälja), Kännu, Ladva, Lepana (Lepanina juures), Matsi, Mäeotsa, Oksa, Saadu (hävinud), Tamme, Tüi (Tüü; sõnast "tüvi" või "tühi"), Õiska. Tähtsamad talud on aegade jooksul olnud Jaani-Madise, Jaani-Mihkli, Matsi ja Tüi. Valdav osa teistest talukohtadest ja suvilatest on eelpool nimetatud talude elanike või nende järeltulijate asutatud. Ladva, Kase ja Oksa asuvad merepinnast kõrgemal kui Tüi, see aga omakorda kõrgemal kui Kännu. Mere ääres Lepaninast paarsada meetrit läänes asub 350 meetri pikkune muul, millele on plaanitud jahisadam ehitada. Sellest omakorda umbes sama palju Tammiski nuki pool asub ujumiskoht (Pallasmaa rand). Inimesi kutsutakse enamasti, nagu Muhus tavaks on, talu järgi, kusjuures talu on esimesel ning eesnimi või hüüdnimi teisel kohal. Mõnel Pallasmaalt pärit muhulasel on perekonnanimi Pallas. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 18.09.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Artikkel tulevasest sadamast Foto Lepanina rannas asuvast "võrkmajast" Rafael Pallase mälestused Ülo Rehepapi kogutud Pallasmaa küla ajalugu
Linnar Viik

Linnar Viik (sündinud 26. veebruaril 1965 Tallinnas) on Eesti infotehnoloog ja IT-visionäär. Ta on e-Riigi Akadeemia asutaja ja valdkonnajuht, Tartu Ülikooli külalislektor, Pocopay kaasasutaja ja nõukogu liige, Mobi Solutionsi partner ja juhatuse liige, Fortumo nõukogu liige. Linnar on EIT Digital nõukogu liige, SEI Tallinna nõukogu liige, Lisbon Councili nõukoja liige, e-Eesti nõukogu liige 1972–1983 õppis Tallinna 2. Keskkoolis 1983–1990 õppis Tallinna Tehnikaülikoolis, mille lõpetas majandusinsenerina 1990–1993 Helsingi Tehnikaülikooli rahvusvahelise majanduse ja tehnoloogia osakond 1990–1991 töötas Helsingi Tehnikaülikooli teadurina 1992–1993 Stockholmi Keskkonnainstituudi arenduskantsler ja hiljem Tallinna filiaali tegevdirektor töötanud ka KPMG Management Consultingu Ida- ja Kesk-Euroopa osakonna juhtimiskonsultandina, 1995–1997 ÜRO Arenguprogrammi (UNDP) programmi koordinaatorina Eestis olnud AS Meediamaa nõukogu esimees, AS Levicom multimeedia divisjoni juht 1996–2000 USA teaduskuukirja NetFuture kaastoimetaja ning Eesti inimarengu aruande 1995, 1996, 1997 ja 1998 kaasautor ja toimetaja Ta on olnud IT Kolledži õppejõud (2000–2017), nõukogu liige (2003–2009) ja rektori kohusetäitja (2010–2011), Avatud Eesti Fondi nõukogu esimees (2002–2006 ja 2010–2014) Linnar Viik oli Tiigrihüppe Sihtasutuse asutaja, nõukogu (1997) liige, avalike internetipunktide, avaliku e-posti serveri (mail.ee) ning interneti kasutajauuringute algatajaid Eestis, 1998–1999 Tiigrituuri peakorraldaja Aastail 1999–2001 nõustas ta peaminister Mart Laari infotehnoloogia ning teadus- ja arendustegevuse küsimustes. 1998 – Postimehe aasta inimene 1999 - Global Stockholm Challenge winner 2001 - ITL Aasta Tegija 2006 – Valgetähe V klassi teenetemärk 2011 – Eesti Vabariigi Haridusministeeriumi aukiri 2013 – Eesti Vabariigi Välisministeeriumi hõbemärk 2014 – Tartu Ülikooli Narva Kolledži kuldmärk "e-Riigi Akadeemia meeskond". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. veebruar 2018. "Lisbon Council, think tank for the 21st century". "E-Eesti nõukogu". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. november 2015. Linnar Viigi blogi Linnar Viik: innovatsioon on tegusõna Postimees, 23. mai 2009 LINNAR VIIK: Kriisi põhjendamatu põhi EPL.ee, 31. august 2009 Linnar Viik: Piiks-piiks: "Ma armastan sind!" EPL.ee, 30. oktoober 2009
Georg Hellat

Georg Hellat (4. märts 1870 Puka – 28. august 1943 Tallinn) oli eesti ehitusinsener, esimesi eesti arhitekte. Lõpetas 1900, aastal Peterburi tsiviilinseneride instituudi. Töötas insenerina Mogiljovi kubermangus ja Liivimaal. Tallinna linnaarhitekt 1913–1915. Abikaasa Ludmilla Hellat-Lemba (1879–1945) oli eesti laulja (metsosopran) ja pedagoog. Üks olulisemaid Georg Hellati projekteeritud ehitisi on Tartus asuv 1902. aastal valminud EÜSi maja, mida peetakse esimeseks eesti rahvuslikus stiilis hooneks. Huvitavamaid hooneid Tallinnas on Kalamaja Põhikool, mis oli selle aja kohta silmapaistvalt moodne, kuna sel oli siis juba keskküte, ruumikad ja valgusküllased klassiruumid, võimla ja duširuum. Kalamaja Põhikool Tallinnas Vabriku tänav 18 (1915) Tuletõrje maja Viru tänav 14, millele Hellat projekteeris 1922. aastal Vana-Viru tänavale ulatuva juurdeehitise Suur-Karja 19 haldushoone (1928) Oru tänav 4 (1928), kirjeldatud kui juugendstiili "uusklassitsistlik variant" EÜSi maja (1902) Peetri kiriku kool ja kiriku kogudusemaja (1910) Elamu Tartus Vabriku 3 (1911) Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasium Jaan Tõnissoni 3 (1914), praegu Miina Härma Gümnaasium Pärnus juugendstiilis elamu Aia tänav 6 (1908) Pärnu Endla Seltsi hoone eskiis (1909, hoone valmis 1911 ning hävis II maailmasõjas) Tütarlastegümnaasium Vabaduse 13 (1908) Rahandusamet Aia 18 (1908) kauplusega üürimaja Vabaduse 26 (1908) kauplusega üürimaja Vabaduse 5 (1910) Säde seltsihoone (1911), hiljem liideti juurde võõrastemaja (1913) Reaalkool Kuperjanovi 10 (1915), uusklassitsistlikus stiilis Algkool Lembitu 2 (1924) Allikas "Ajaugu: Georg Hellat". Valga Põhikool. 2014. Vaadatud 28. juulil 2014. Hellati elulugu ja looming Valga Põhikooli kodulehel
Vennastuspidu

Vennastuspidu on 18. sajandist pärinev üliõpilaskorporatsioonides kasutusel olev tseremoonia, mille käigus teklid torgatakse rapiiri otsa ehk stehhitakse. Mõned naiskorporatsioonid on õestumispeol rapiirist loobunud ning laovad teklid lihtsalt üksteise otsa lauale. Ilmar Tõnissoni arvates kujutatakse nii sümboolselt defloratsiooni. Ilmar Tõnisson. "Naiskorporantluse loomulikke piire". Emajõe ääres, Tartu 1997, lk. 48; varem ilmunud: Üliõpilasleht, märts 1930, nr. 3
Eduard Georg von Wahl

Eduard Georg von Wahl (sageli lihtsalt Eduard von Wahl; 3. märts (19. veebruar vkj) 1833 Vatla – 29. jaanuar (17. jaanuar vkj) 1890 Tartu) oli baltisaksa arstiteadlane, Tartu ülikooli professor ja 1881–1885 rektor. Ta lõpetas 1859. aastal Tartu ülikooli, kus oli õppinud arstiteaduskonnas. Tema õppejõudude hulgas olid Friedrich Bidder ja Guido Samson von Himmelstiern. Pärast enesetäiendamist Berliinis ja Pariisis siirdus ta 1860 Peterburi, kus töötas eraarstina ja haiglas kirurgina. Aastatel 1867–1876 oli ta Oldenburgi printsi Peteri lastekliiniku kirurgiaosakonna juhataja. Aastast 1876 oli ta taas Tartus ja 1878 valiti ta Tartu ülikooli kirurgiaprofessoriks. Aastail 1881–1985 oli Eduard von Wahl Tartu ülikooli rektor. Von Wahl pööras suurt tähelepanu pidalitõve, vaimuhaiguste ja suguhaiguste ravile ja ennetamisele niihästi meditsiinilisest kui rahvavalgustuslikust seisukohast. Ta kinkis ülikoolile enda ostetud krundi koos majaga, mis ehitati ümber psühhiaatriakliinikuks. Kliinik avati 1877, hoolimata võimude ja avalikkuse vastuseisust. Tema järgi on nimetatud Wahli reegel, mis aitab vahet teha arteriaalsel ja arteriovenoossel aneurüsmil. Ta oli aastatel 1872–1875 Kassinurme ja 1886–1889 Aa mõisnik. Wahli ja Liivimaa Leepratõrje Seltsi eestvõttel asutati 1891. aastal Muuli leprosoorium, mis oli Eesti esimene spetsialiseeritud asutus pidalitõbiste tarvis. 1889. aasta detsembris sai von Wahl liiklusõnnetuses rängalt vigastada ja suri järgmisel kuul. Temast järele jäänud raamatud ja dokumendid kuuluvad nüüd Tartu ülikooli raamatukogule. Eduard von Wahlile on püstitatud mälestuskivi Muuli leprosooriumi asukohas, tänapäeval Ilmatsalu 26a krundil. Tema isa oli Vatla mõisnik Karl Georg von Wahl (1806–1876) ja ema oli Anne Rigby (1804–1869). Ema oli inglane. Anne Rigbyl oli kolm õde, kõik nooremad (üks neist Elizabeth Rigby, ja kaks neist abiellusid Eesti mõisnikega nagu ta isegi. Anne Rigby abielu oli neist ainsana õnnetu ja lõppes 1837 lahutusega. Ta abiellus Alexander von Bunge tütre Mariega (1834–1909). Neil oli kuus poega ja neli tütart. Eduard von Wahl on Wahlide Aa liini (Haus Haakhof) asutaja. 15/27. detsembril 1886 immatrikuleeriti ta Eestimaa rüütelkonda. Eduard von Wahli elulugu Dissertatsioon
Emajõe kallastelt Jäämereni

"Emajõe kallastelt Jäämereni" (soome keeles "Jäämereltä Emajoen rannoille") on Eesti Üliõpilaste Seltsi, Pohjois Pohjalainen Osakunta ja Etelä-Pohjalainen Osakunta välja antud koguteos. Teos ilmus 1940. aastal.