laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Evald Jaansoo

Evald Jaansoo (5. august 1915 Keila – 3. veebruar 1997) oli eesti laulja (bariton). Aastatel 1939–1941 õppis laulmist Tallinna Konservatooriumis Ludmilla Hellat-Lemba ja Arno Niitovi klassis. Aastatel 1944–1985 oli ta Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja. Aastatel 1951–1997 laulis kvartetis RAM-1. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 1974 – Eesti NSV teeneline kunstnik Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 55 Kalmistute register HAUDI Rahvusarhiivi fotode andmebaas. RA Meeskoori vokaalkvarteti liikmed Georg Metsalu, Georg Vetting, Evald Jaansoo ja Raimond Alango (1957) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Riiklik Akadeemiline Meeskoor. Ansambel RAM-1 liikmed: Raimond Alango, Tiit Köster, Georg Metssalu, Evald Jaansoo, Ilmar Talvik (1965)
Anu Nõulik

Anu Nõulik (sündinud 15. septembril 1963) on eesti alpinist ja Helme Suuki järel teine eestlanna, kes on üritanud tõusta üle 8000 meetri kõrguse mäe tippu. Ta töötab Eesti entsüklopeedia toimetajana. Mägimatkamist alustas ta 1990. aastatel, kõrgalpinismiga hakkas tegelema 2000. aastate lõpul. 2010. aastal tõusis ta Kaukasuses Elbruse tippu (5642 m). 3. augustil 2011 tõusis ta teise eestlannana Tiina Tamme järel Pamiiris asuva Muztagata (7509 m) tippu (jääb Hiina alale). 13. mail 2013 üritas Anu Nõulik koos Uko Nõulikuga tõusta kaheksatuhandelise Cho Oyu tippu (8188 m), kuid järsult halvenenud ilmaolud ei võimaldanud neil tipuplatoolt edasi minna (nad olid tõusnud umbkaudu tipuplatoo platoo algusse). Cho Oyu kõrgeim punkt kujutab endast väga raskesti tuvastatavat lapikest tohutult suure kergelt tõusva lumise platoo servas. Halva nähtavusega ei ole tippu identifitseerida võimalik. Sellel tõusul külmetas Anu Nõulik sõrmed. Katmandu arstid konstateerisid, et see on kolmanda astme külmetus, ja oli oht, et sellele järgneb sõrmeotste amputeerimine. The Himalayan Database'i andmebaasis on Cho Oyu tipputõusude nimistus Anu Nõulik mainitud, kuid märkega "vaidlustatud". Ka tema abikaasa Uko Nõulik ja poeg Uko Nõulik juunior on alpinistid. Erakonna liikme otsing seisuga 22.12.2016. ariregister.rik.ee Naisalpinist Anu: võin küll kaotada sõrmeotsad, aga ma ei kahetse midagi!. ohtuleht.ee Anu Nõulik vallutas 7546-meetrise mäetipu. sparta.ee Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee Ajalugu. ajaveeb.alpinism.ee Esimese eesti naisena kõrgeima mäetipu vallutamist ei saa tõestada. blog.gomaailm.ee Ascents – Spring 2013 – Cho Oyu. himalayandatabase.com Esimene Eesti naine tõusis 8000 meetri kõrgusele. delfi.ee. 13.05.2013 Ajalugu teinud naisalpinist vallutas 8000 meetrit purunenud köie kiuste. delfi.ee. 20.05.2013 Esimese eesti naisena kõrgeima mäetipu vallutamist ei saa tõestada. 10.12.2013 TIPUS VÕI MITTE − see on küsimus. Kohtumised Katmandus. Anu Nõuliku toimetatud trükised
Saima Sõmer

Saima Sõmer (sünninimi Saima Pastarus; 6. veebruar 1933 – 8. mai 2006) oli eesti keraamik, olümpiamaskoti Vigri kavandi autor. 1959. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi keraamika eriala. Seejärel töötas Eesti Televisioonis, kus valmistas lastesaadete jaoks nukke. Keraamikuna hakkas 1960. aastatel tarbenõusid kujundama. Tema loomingut iseloomustab ergas koloriit, ta arendas savikunsti maalilisi võimalusi. Keraamiliste serviiside ja vaaside kõrval on ta maalinud keraamilisi natüürmorte ja teinud keraamilisi seinapannoosid. Tegutses ka tekstiilikunstnikuna, valmistades aplikatsioonitehnikas seinavaipu. Ta on 1980. aasta suveolümpiamängude purjeregati maskoti Vigri kavandi autor. Aastatel 1972–1977 oli ta Eesti NSV Kunstnike Liidu juhatuse sekretär tarbekunsti alal. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 1977 Eesti NSV teeneline kunstnik Rahvusraamatukogus avatakse tarbekunstnik Saima Sõmeri näitus. Õhtuleht, 7. oktoober 2008 Saima Sõmer 6. II 1933 – 8. V 2006. Sirp, 19.05.2006 Kalmistute register HAUDI ENSV Kunstnike Liidu juhatuse tarbekunstiala sekretär Saima Sõmer (1973)
Lia Tarmo

Lia Tarmo (1935. aastani Lia Klein; 18. märts 1923 – 29. november 1996) oli eesti näitleja. 1940. aastal lõpetas ta Tallinna 1. Tütarlaste Gümnaasiumi, 1941. aastal Tallinna Kodunduskeskkooli. 1946. aastal lõpetas Draamastuudio eriklassi. Aastatel 1944–1946 töötas Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris, 1946–1948 Eesti NSV Riiklikus Filharmoonias. Aastatel 1948–1993 oli ta Endla teatri näitleja. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 1979 Eesti NSV teeneline kunstnik Näitleja ja lavastaja Ruut Tarmo oli tema isa. Näitleja Uno Loit oli tema abikaasa. Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi kartoteek. Lia Tarmo[alaline kõdulink] Ain Roost, Ilona Smeljanski (koostajad). Endla teatri biograafiline leksikon. Pärnu Teater Endla, 2008, lk 135-136 Kalmistute register HAUDI Rahvusarhiivi fotode andmebaas. L. Koidula nim. Pärnu Draamateatri näitleja Lia Tarmo vanaema osas E. Thomase satiirilises komöödias "Kaheksa armastavat naist" (1978)
Freim

Freim (inglise keeles frame), ka raam, on 1970. aastate keskel algselt tehisintellekti uurimisel kasutusele võetud teadmiste esitamise vahend. Mõiste "freim" võttis kasutusele 1974. aastal Marvin Minsky. Raamid on ka teadmiste esitus- ja arutlusskeemide ulatuslik osa. Need tuletati algselt semantilistest võrgustikest ja on seetõttu osa struktuuripõhistest teadmiste esitusviisidest. Tänapäeval on "freimi" mõiste kasutusel peamiselt keeleteaduses (Charles J. Fillmore'i loodud freimisemantikas). TEA entsüklopeedia 7. köide, 2011. Freimist TÜ õppematerjalis (vaadatud 28.06.2012)
Alpi soojumikas

Alpi soojumikas (Saussurea alpina) on soojumika perekonda ja korvõieliste sugukonda kuuluv taimeliik. Liik on levinud Põhja-Euroopas ja Alpides. Eestis kasvab selle liigi alamliik (vahel ka liigina käsitletud) eesti soojumikas (Saussurea alpina subsp. esthonica). Alpi soojumikas andmebaasis eElurikkus
Grupp µ

Grupp µ on Belgias tegutsev teadusrühm, koolkond semiootika ja retoorika alal. Rühm moodustus aastal 1967. Nimetus Grupp µ on kollektiivne pseudonüüm, milles müü tähistab metafoori. Rühm tegutseb Liège'i Ülikooli juures. Rühma liikmete tuumiku moodustas kuus inimest – Jean-Marie Klinkenberg, Philippe Minguet, Francis Édeline, Jacques Dubois, Francis Pire, Hadelin Trinon. A General Rhetoric (1970) Rhétorique de la poésie : lecture linéaire, lecture tabulaire (1977) Collages (1978) Plan d'une rhétorique de l'image (1980) Traité du signe visuel: Pour une rhétorique de l'image (1992) Figuras, conocimiento, cultura. Ensayos retóricos (2003) Principia semiotica: aux sources du sens. (2015) ESTER: par le Groupe Mu, Bruxelles: Éditions Complexe, 1977 ESTER: Groupe (mu), Paris: Éditions du Seuil, 1990
Liège'i Ülikool

Liège'i Ülikool on ülikool, mis asub Liège'i linnas Belgias. Ülikool on asutatud aastal 1817. Õppekeeleks on prantsuse keel. Selles ülikoolis tegutseb Grupp µ.
Roland Kriit

Roland Kriit (31. mai 1917 Tallinn – 2. august 1998 Tallinn) oli eesti klarnetist. Roland Kriit õppis aastatel 1935–1940 klarnetit Tallinna Konservatooriumis Bernhard Luki klassis, 1940–1941 Läti konservatooriumis ja 1943–1944 Moskva konservatooriumis Aleksandr Volodini klassis. Aastatel 1930–1940 mängis ta Tallinna garnisoni orkestris, 1940–1942 Punaarmee Balti sõjaväeringkonna puhkpilliorkestris, 1942–1944 Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite puhkpillikvintetis. Aastatel 1944–1973 oli ta Estonia teatri klarnetirühma kontsertmeister, 1946–1947 mängis Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadiorkestris. Aastatel 1942–1973 mängis Jaan Tamme nimelises puhkpillikvintetis. Ta on mänginud ka Eesti Raadio kammerorkestris. Aastatel 1983–1992 oli ta puhkpilliorkestri Tallinn kontsertmeister. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 1967 Eesti NSV teeneline kunstnik Ta oli 1972. aastast abielus flötist Sigrid Orusaarega. Viiuldaja Kristina Kriit on tema tütar. Roland Kriit 31.05.1917 – 2.08.1998. Sirp, 7.08.1998 Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 96 Kalmistute register HAUDI Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Kriit, Roland, Eesti NSV teeneline kunstnik ERR arhiiv. Roland Kriit - 60 (1977)
Rudolf Milli

Rudolf Milli (15. märts 1903 Narva – 30. juuni 1969) oli eesti viiuldaja. 1926. aastal lõpetas ta Tallinna Konservatooriumi Johannes Paulseni viiuliklassis. Aastatel 1919–1969 oli Estonia teatri orkestri viiuldaja. Enne sõda mängis ka Eesti Akadeemilise Helikunstnike Seltsi keelpillikvartetis. Aastatel 1947–1957 mängis ka Eesti NSV Riikliku Raadiokomitee Sümfooniaorkestris. 1967 – Eesti NSV teeneline kunstnik Tema vend August Milli (1892–1971) ja poeg Jaan Milli (1943–1984) olid samuti viiuldajad. Ka Jaan Milli pojad Mait (1969) ja Meelis Milli (1970) on kutselised viiulimängijad. Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 148 ERR arhiiv. Mälestusi Rudolf Millist (1973)
William Toweel

William Michael Toweel (6. aprill 1934 Benoni, praegu Gauteng – 25. detsember 2017) oli Lõuna-Aafrika poksija. Toweel sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Nathan Brooksile (USA). Toweel poksis maist 1953 kuni oktoobrini 1960 elukutselisena. Ta pidas kokku 54 kohtumist, millest võitis 46 (neist 23 nokaudiga), kaotas 6 (neist 4 nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist. Ta oli Lõuna-Aafrika Liidu meister kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 26. oktoobrist 1953 kuni 6. maini 1956, sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 22. maist 1954 kuni 31. augustini 1957, kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 16. juunist kuni 11. augustini 1956 ning kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 27. augustist kuni 19. septembrini 1957. Ta oli Briti Impeeriumi meister kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 16. juunist kuni 11. augustini 1956 ning 9. juulist 1957 kuni 12. maini 1959. Tema isa Michael Toweel, isa vend Paul Toweel ning vennad James, Victor, Fraser, Maurice, ja Allan olid samuti tuntud Lõuna-Aafrika poksijad. Nad olid pärit Liibanonist. 15. suveolümpiamängude poksivõistlus. Helsingi 1952. Tulemused inglise keeles William Toweel veebisaidil Olympedia (inglise) William (Willie) Toweel lehel BoxRec. Inglise keeles
Elmar Milkop

Elmar Milkop (11. mai 1910 Tallinn – 25. august 1978 Tallinn) oli eesti fagotist ja muusikapedagoog. Ta õppis Tallinna Kommertsgümnaasiumis ja mängis kooli orkestris klarnetit. 1927. aastast õppis Tallinna Konservatooriumis Bernhard Luki klassis klarnetit, kuid katkestas õpingud aasta pärast ning töötas orkestrandina restoranides, kohvikutes ja suveorkestrites. Aastatel 1941–1945 õppis ta Tallinna Konservatooriumis Leonid Ernitsa klassis fagotti. Aastatel 1944–1972 mängis ta fagotti Eesti NSV Raadiokomitee Sümfooniaorkestris ja oli fagotirühma kontsertmeister. Mängis ka kammeransamblites ja Eesti Raadio puupillide kvartetis. Aastatel 1961–1977 töötas ta ühtlasi Tallinna Muusikakooli fagotiõpetajana. Tema õpilasi on Madis Schmidt ja Erich Vaher. Ta on maetud Rahumäe kalmistule. 1967 Eesti NSV teeneline kunstnik Eesti NSV teenelisi kunstnikke. Sirp ja Vasar, 10. märts 1967 Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 147 In memoriam. Elmar Milkop. Sirp ja Vasar, 1.09.1978 Kalmistute register HAUDI
Harjit Sajjan

Harjit Singh Sajjan (pandžabi keeles ਹਰਜੀਤ ਸਿੰਘ ਸੱਜਣ; sündinud 6. septembril 1970 Bombelis) on India päritolu Kanada poliitik, ta on Kanada Liberaalse Partei liige ja sõjaväelane (kolonelleitnant). Ta on Kanada rahvusvahelise arengu minister alates 26. oktoobrist 2021. Enne seda oli ta alates 4. novembrist 2015 Kanada kaitseminister. Ta oli esimene sikhistist Kanada kaitseminister. Ta sündis aastal 1970 Bombelis Hoshiārpuri ringkonnas Pandžabi provintsis Indias politseiohvitseri perekonnas. Kui ta oli 5-aastane, asus tema perekond Kanadasse Vancouverisse. Aastal 1989 asus ta Kanada relvajõudude teenistusse. Ta on olnud sõjaväelisel missioonil Bosnia ja Hertsegoviinas ning kolm korda Afganistanis. Aastal 2011 sai ta Briti Columbia rügemendi komandöriks. Auastmelt on ta kolonelleitnant. Aastal 2015 valiti ta parlamendivalimistel Kanada Parlamendi alamkoja (House of Commons of Canada) liikmeks Kanada Liberaalse Partei nimekirjas. 4. novembrist 2015 on ta Kanada kaitseminister. Ta on aastast 1996 abielus Kuljit Kaur Sajjaniga (abikaasa on arst), peres on poeg ja tütar. http://www.macleans.ca/politics/ottawa/harjit-sajjan-the-secret-weapons-of-trudeaus-commando-in-chief/ [1]
Šatės

Šatės on küla Leedus Skuodase rajoonis, Šatėse valla halduskeskus. Külas asuvad põhikool, raamatukogu ja Šatėse kalmistu. Šatės asub Šata jõe ääres, selle järgi on küla ka nime saanud. Šatėsesse rajati aastal 1670 esimene kirik. Aastal 1771 lasi A. Sapieha sinna ehitada uue puidust kirikuhoone. Aastal 1806 asutati külla kihelkonnakool. Aastast 1851 on asula kohaliku kihelkonna keskus. Praegune kirikuhoone valmis aastal 1886. Külas asub muinsuskaitse alune Šatėse või Ryklė mägi, mille kohta jutustatakse palju müüte. Tegemist on hiiemäega, millel tänapäeval ümbruskonna rahvas ühiselt jaanipäeva tähistab ja tuld teeb. Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2021 metų gyventojų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2022. Skuodo rajono savivaldybė Kazys Misius, Romualdas Šinkūnas. Lietuvos katalikų bažnyčios. – Vilnius: Pradai, 1993. – Lk. 397 Šačių kalnas, vad. Ryklės kalnu Vaitkevičius V. Senosios Lietuvos šventvietės. Žemaitija, Vilnius 1998, 142. lk.  Šatės – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Küla portaalis vietoves.Lt
Aleksandrija (Leedu)

Aleksandrija on küla Leedus Skuodase rajoonis, Aleksandrija valla halduskeskus. Külas asuvad põhikool ja raamatukogu. Seal on ka kalmistu. Aleksandrijat on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1660, mil see kandis nime Truikinai. Sel aastal lasi Aleksander Kazimierz Sapieha sinna puidust kabeli ehitada. Aastal 1778 pandi küla inventariraamatusse kirja kui Trokiny. Aastal 1785 ehitati külla kabeli asemele kirik. Kohaliku legendi kohaselt rajanud kabeli hoopis Aleksander Sapieha isa Truikinas, kes lasi hobuse liikvele ja sinna, kuhu see seisma jäi, rajas ta kiriku. Kiriku nimetas ta oma poja Aleksandri järgi, kiriku juurde tekkinud küla sai aga nime tema enda järgi. Nõukogude ajal oli Aleksandrija kohaliku kolhoosi keskasulaks. 7. novembril 2007 sooritasid politseinikud külas avarii, milles hukkus kolm inimest. Avarii tagajärjel astusid tagasi nii toonane siseminister Raimondas Šukys, kui ka politsei ülemkomissar Vytautas Grigaravičius. Kaukolikai Kabeli sisevaade Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2021 metų gyventojų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2022. https://www.geoportal.lt/map/ A. Semaška. Pasižvalgymai po Lietuvą. 2004, 458 lk. Vaitkevičius V. Senosios Lietuvos šventvietės. Žemaitija, Vilnius 1998, 148 lk. Aleksandrija (Skuodas). Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 314 lk.  Aleksandrija (Leedu) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Küla portaalis vietoves.Lt
Ibrahim Baylan

Ibrahim Baylan (sündinud 15. märtsil 1970 Salahis) on Türgi päritolu Rootsi poliitik, Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei liige. Ta on 3. oktoobrist 2014 Rootsi energeetikaminister. Lisaks on ta 25. maist 2016 Rootsi poliitika koordineerimise minister. Ta sündis 1970. aastal Salahis Mardini provintsis assüürlaste perekonnas; perekond on Süüria õigeusku. 1980. aastate alguses kolis pere Türgist Rootsi; elama asuti Norsborgi Stockholmi läänis. Pärast keskkooli lõpetamist ja ajateenistust kolis ta 1993. aastal Umeåsse ja asus õppima Umeå Ülikooli.
Notėnai

Notėnai (žemaidi Nuotienā, läti Nateye, poola Nociany, Naciany, saksa Natjany) on küla (endine alev) Leedus Skuodase rajoonis, Notėnai valla halduskeskus. Külas asuvad põhikool ja raamatukogu. Notėnai asub Notė jõe kaldal ja on selle järgi ka nime saanud. Küla kuulus kuralaste Ceklise muinasmaakonda ja seda mainiti kirjalikult esimest korda 1253. aastal. Kuni XVIII sajandini kuulus see Plateliai mõisale. 1789. aastal ehitati küla kalmistul asunud kabeli asemele kirik. XIX sajandil sai Notėnaist alev, XX sajandi alguses taas küla. Tänapäevane kirikuhoone valmis 1906. aastal. 1929. aastal sai sealsest kirikust kihelkonnakirik. Nõukogude ajal oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks. Külas on kaks kalmistut: vana ja uus. Muinsuskaitse all on neli Notėnai uuel kalmistul asuvat hauda. Tegemist on 23. juunil 1941 Saksa vägede poolt hukatud leedu laskurite ühenduse liikmete matmispaigaga. Viit hukatut peeti relvastatud kommunistideks. Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2021 metų gyventojų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2022. Liv-, Esth- und Curlaendisches Urkundenbuch nebst Regesten. - Reval, 1853. - Kd. 1, lk. 327–329, Nr. CCXLIX 1941 m. birželio sukilėlio Felikso Liaučio kapas 1941 m. birželio sukilėlių Kosto Kontenio ir Antano Šoblinsko kapai 1941 m. birželio sukilėlio Konstantino Pocevičiaus kapas 1941 m. birželio sukilėlio Kastantino Pociaus kapas  Notėnai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Küla portaalis vietoves.Lt
Raguviškiai

Raguviškiai on küla Leedus Kretinga rajoonis, Žalgirise valla halduskeskus. Külas asuvad Kretinga keskkooli ja raamatukogu filiaalid. Raguviškiai asub Kretingast 9 kilomeetrit idas Minija jõe kaldal. Raguviškiai piirkond on ammuse asustusega ala. Külas asuvad kaks muinaskalmet, ka on sealt leitud rauast odaotsi, pronksist käevõrusid ja sõlgesid. Vanimad neist pärinevad IX sajandist. Raguviškiaid on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1694. See kuulus algselt Kartena mõisale, seejärel aga Mišučiai mõisale. Selle omanike seas on olnud ka Sapiehad. Aastal 1940 rajas Punaarmee külla betoonist punkri. Aastal 1944 peatasid Saksa väed mõneks ajaks küla juures Punaarmee pealetungi, kuni see 10. oktoobril 60 tankiga Minija jõe silla hõivas. Nõukogude ajal oli Raguviškiai kohaliku sovhoosi keskasula. Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 3. - lk. 495  Raguviškiai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Küla portaalis vietoves.Lt
Artur Värik

Artur Värik (9. juuli 1913 Strugi-Belaja, Pihkva kubermang – 5. oktoober 1976 Tallinn) oli eesti viiuldaja. Õppis Patküla algkoolis ja Pärnu Ühisgümnaasiumis. 1936. aastal lõpetas ta Tallinna Konservatooriumi Johannes Paulseni viiuliklassi. Aastatel 1933–1938, 1940–1945 ja 1948–1973 oli ta ERSO viiuldaja, aastatel 1947–1948 ja 1967–1969 Estonia teatri orkestri viiuldaja. Kammermuusikuna mängis Tallinna Kammerorkestris, keelpillikvartetis ja esines solistina. Aastatel 1945–1961 õpetas viiulit Tallinna Lastemuusikakoolis. 1945–1948 oli paralleelselt ka Tallinna Riikliku Muusikakooli ja Tallinna Riikliku Konservatooriumi viiuliõppejõud. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 1967 Eesti NSV teeneline kunstnik Eesti NSV teenelisi kunstnikke. Sirp ja Vasar, 10. märts 1967 Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 298 Kalmistute register HAUDI
Kūlupėnai

Kūlupėnai on küla Leedus Kretinga rajoonis, Kūlupėnai valla halduskeskus. Külas asuvad põhikool ja raamatukogu filiaalid, samuti ka Kūlupėnai raudteejaam. Kūlupėnai asub Minija ja Salantase jõgede ning Kūlupise oja kallastel. Kūlupėnais töödeldakse puitu ja lina. Küla asub Šalantai regionaalpargi aladel. Kūlupėnaid on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1566. See kuulus algselt Plateliai mõisale. Küla elanikud osalesid Novembriülestõusus. XIX sajandil kuulus küla Kartena mõisale. Aastal 1932 valmis Šiauliai–Kretinga raudteelõik, mille äärde rajati Kūlupėnai raudteejaam. Aastal 1940 rajati külla Kartena linavabriku filiaal. Külas elanud raudteejaama teemeister Juozas Sabulis oli esimene küüditatud leedulane. Kokku küüditati 67 selle küla elanikku. Aastal 1947 rajati külla linavabriku tarbeks väike elektrijaam, mis hakkas elektriga varustama ka ülejäänud küla. Aastal 1949 sai külast kohaliku kolhoosi keskasula, Nõukogude aja lõpul sai kolhoosist sovhoos. Aastal 1994 rajati külla palvemaja, mille asemele aastal 2006 ehitati kirik. Aastal 1996 sai külast kohaliku kihelkonna keskus. Kūlupėnai kabel Mälestusmärk metsavendadele Kūlupėnai raudteesild Juozas Mažeika – Leedu poliitik Gintaras Einikis – Leedu korvpallur Kūlupėnai. Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. 430 lk. Lietuviai tautininkai – komunistų kankiniai. – Chicago, 1988. – Lk. 119 1941–1952 metų Lietuvos tremtiniai. – Vilnius, 1994. – Kd. 1.  Kūlupėnai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Küla portaalis vietoves.Lt
Isane

Isane on lahksuguliste loomade seemnerakke moodustav sugupool. Vastand emasele. Tingmärk ♂ Inimene – mees Kodukana – kukk ehk kikas (kohiloom on kabun ehk kohikukk) Siga – kult (kohiloom on orikas) Hobune – täkk (kohiloom on ruun) Veis – pull (kohiloom on härg) Lammas – jäär ehk päss (kohiloom on oinas) Kits – sokk ehk sikk Kass – kõuts Kukk ehk kikas Täkk Pull Jäär Sokk Kõuts Kes on oinas ja kes jäär? Maaleht 15.01.2010 (vaadatud 29.07.2020)
Artur Saat

Artur Saat (16. oktoober 1902 Kambja vald, Tartumaa – 18. oktoober 2004 Tallinn) oli eesti viiuldaja. Õppis Tartu Linnakoolis. Aastatel 1919–1927 õppis ta viiulit Tartu Kõrgemas Muusikakoolis, 1927. aastal täiendas end Pariisis Jacques Thibaud' juures. Aastatel 1930–1939 õppis Tallinna Konservatooriumis Johannes Paulseni viiuliklassis, 1942. aastal lõpetas samas Herbert Laane viiuliklassi. 1920. aastatest mängis Tallinna ja Tartu kino- ja kohvikuorkestrites, aastatel 1920–1928 ka Vanemuise suveorkestris. Aastatel 1931–1940 mängis ta Eesti Akadeemilise Helikunstnike Seltsi keelpillikvartetis. Aastatel 1930–1967 oli ERSO viiuldaja, 1930–1967 Estonia teatri orkestri viiuldaja. Aastatel 1944–1951 õpetas viiulit Tallinna Lastemuusikakoolis. 1967 Eesti NSV teeneline kunstnik Eesti NSV teenelisi kunstnikke. Sirp ja Vasar, 10. märts 1967 Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 219 Artur Saat (16. X 1902 – 18. X. 2004). Postimees, 23. oktoober 2004 Heili Vaus-Tamm. Artur Saat tõstis 100. sünnipäeval pokaali. Eesti Päevaleht, 18. oktoober 2002
Natura naturata

Natura naturata on keskaja filosoofiast pärit ladinakeelne mõiste, mida võiks tõlkida kui "loodus looduna" (soome keeles luonto luotuna) või ka "loodud loodus" (soome keeles luotu luonto). Termini võttis uuesti kasutusele Baruch Spinoza, viidates sellega passiivsele Jumalale, kui asjad on juba loodud ehk kui looduslikule objektile (Jumalaan passiivisena, sellaisena jossa asiat ovat jo luotuja, eli samana kuin luonnonoliot). Spinozal oli natura naturata vastandmõisteks natura naturans ('loodus loovana, loov loodus'). Spinoza filosoofias viitas natura naturans Jumalale kui aktiivsele, elavale ja muutuvale loojale, loovale tegevusele (Jumalaan aktiivisena, elävänä ja muuttuvana luojana, luovana toimintana). Natura naturata ja natura naturans väljendasid Spinoza jaoks Jumala ja sellega samastuva looduse kaht poolt. Niiniluoto, Ilkka (1999). Critical scientific realism. Clarendon library of logic and philosophy. Oxford: Oxford University Press. 205. ISBN 0-19-823833-9 Ferguson, Wayne. Spinozism and Christianity - A Practical Comparison
Jacques Thibaud

Jacques Thibaud (27. september 1880 – 1. september 1953) oli prantsuse viiuldaja. Ta sündis Bordeaux's. 15-aastaselt astus Pariisi konservatooriumi, kus õppis viiulit. 1927. aastal täiendas Pariisis tema juures viiulimänguoskust Artur Saat, 1939. aastal Villem Õunapuu. 1936. aasta novembris esines ta kontsertidega Tallinnas Estonias ja Tartus Vanemuises. 1943. aastal asutas ta koos pianist Marguerite Longiga rahvusvahelise pianistide ja viiuldajate konkursi, mida korraldatakse Pariisis igal aastal tänini. Jacques Thibaud hukkus 1953. aastal lennuõnnetuses Prantsuse Alpides. Prantsuse viiuldaja Thibaud Tartus. Postimees, 18. november 1936