laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Foiniiklased

Foiniiklased oli antiikajal rahvas Vahemere idarannikul Foiniikias, hiljem ka Põhja-Aafrikas Puunias. Nende kindel päritolu on üheselt teadmata ja nende eellastena nimetatakse müütilist mererahvast[lisa viide]. Legendi järgi olevat nad tulnud Punase mere äärest või teise legendi järgi hoopis Pärsia lahe äärest, kuid mingeid teadaolevaid tõendeid selles kohta ei ole. Piibli järgi võib neid pidada Noa järglasteks, kellest esimene oli Siidon. Foiniikia oli esimene riigi tasemel ühiskond, kes leiutasid ja hakkasid kasutama foneetilist tähestikku (alfabeeti). Foiniikia tähestik ongi kõigi tänapäevaste tähestike eelkäijaks, enne seda olid olemas piltkirjad, hieroglüüfkirjad ja silpkirjad, kuid mitte veel häälikulist kirja. See sai alguse Foiniikia Byblose linnast. Foiniikia keel kuulus semiidi keelte kaananiitide alamgruppi ja oli lähedases suguluses heebrea keelega. Foiniiklaste peamised tegevusalad olid sadamalinnade ehitus, kaubandus ja meresõit. Herodotose järgi olla foiniiklased aastal 600 eKr Egiptuse vaarao ülesandel ka ümber Aafrika sõitnud. Foiniiklaste tuntumad meresõitjad olid Necho, Himilco, Hanno Meresõitja ja tuntud logistik Sander I Segull. 1. Moosese X:15[alaline kõdulink] Foiniiklaste kaubateed ja teekonnad Gerhard Herm. "Foiniiklased – Antiikaja purpuririik". Kirjastus Olion, 1998, ISBN 9985-66-094-3, 303 lk Encyclopedia Phoeniciana Paul Rincon. BBC: DNA legacy of ancient seafarers Rick Gore. Who Were the Phoenicians?, ngm.nationalgeographic.com
Imeni Karla Liebknechta

Imeni Karla Liebknechta on alev Venemaal Kurski oblastis Kurtšatovi rajoonis. Asub Seimi kaldal. Asula nimi oli varem Penõ, praegune nimi anti Saksamaa KP asutaja Karl Liebknechti auks. Alevi elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse andmeil 7680. (7800 inimest (2007)). Alevis on masinaehitustehas ja suhkruvabrik. Q126688840
D-moll

d-moll ehk re-minoor on d-st üles ehitatud minoorne helirida. d-moll helirida harmoonilismollis ehk harmoonilises minooris d, e, f, g, a, b, cis, d d-moll helirida meloodilismollis ehk meloodilises minooris d, e, f, g, a, h, cis, d, c, b, a, g, f, e, d Minoor
E-moll

e-moll ehk mi-minoor on e-st üles ehitatud minoorne helirida. e-moll helirida harmoonilismollis ehk harmoonilises minooris e, fis, g, a, h, c, dis, e e-moll helirida meloodilismollis ehk meloodilises minooris e, fis, g, a, h, cis, dis, e, d, c, h, a, g, fis, e Minoor
H-moll

h-moll ehk si-minoor on h-st üles ehitatud minoorne helirida. h-moll helirida harmoonilismollis ehk harmoonilises minooris h, cis, d, e, fis, g, ais, h h-moll helirida meloodilismollis ehk meloodilises minooris h, cis, d, e, fis, gis, ais, h, a, g, fis, e, d, cis, h Minoor
Hasely Crawford

Hasely Joachim Crawford (sündinud 16. augustil 1950 Trinidadil) on endine Trinidadi ja Tobago kergejõustiklane (100 ja 200 m jooksja). Crawford alustas kergejõustikutreeninguid 17-aastaselt. Rahvusvahelise stardi tegi ta Rahvaste Ühenduse mängudel 1970. aastal Panama Citys, kus ta sai 100 m jooksus pronksmedali. Kaks aastat hiljem 1972. aasta olümpiamängudel Münchenis jõudis ta 100 m jooksu finaali, kuid pidi vigastuse pärast katkestama. 1975. aastal pääses Crawford USA tipptreeneri Bob Parksi rühma harjutama 1976. aasta olümpiamänge silmas pidades. Olümpiamängude aastal jooksis ta vaid valitud võistlustel. Olümpiamängudel Montréalis võitis põlvikutes jooksnud Crawford 100 m jooksu, edestas väga napilt Jamaica jooksjat Don Quarriet, ning temast sai esimene trinidadlasest olümpiavõitja. Ka 200 meetri jooksus jõudis ta finaali, kuid pidi vigastuse pärast katkestama. Ta osales ka 1980. aasta ja 1984. aasta OM-il, kuid finaali ei jõudnud. Crawford on kodumaal rahvuskangelane. Tema pilt on olnud postmarkidel ja tema järgi on nimetatud staadion Hasely Crawford Stadium. 1976 Montréal olümpiavõitja 100 m jooksus 10,06 1970 Edinburgh pronksmedal 100 m jooksus 10,33 1978 Edmonton hõbemedal 4×100 m jooksus 39,29 pronksmedal 100 m jooksus 10,09
Železnogorsk (Kurski oblast)

Železnogorsk on linn Venemaal, Kurski oblastis, Železnogorski rajooni keskus. Linn on asutatud 1957. aastal Kurski magnetanomaalias asuva rauamaagimaardla juurde. 1962. aastal sai asula linnaõigused. Tollal elas linnas 9100 inimest. Linnas asub Mihhailovski kaevandus- ja rikastuskombinaat. Železnogorskit läbib raudtee. http://feradmin.regionnet.ru
Fis-moll

fis-moll ehk fa-diees-minoor on fis-ist üles ehitatud minoorne helirida. fis-moll helirida harmoonilismollis ehk harmoonilises minooris fis, gis, a, h, cis, d, eis, fis fis-moll helirida meloodilismollis ehk meloodilises minooris fis, gis, a, h, cis, dis, eis, fis, e, d, cis, h, a, gis, fis Minoor
Cis-moll

cis-moll ehk do-diees-minoor on cis-st üles ehitatud minoorne helirida. cis-moll helirida harmoonilismollis ehk harmoonilises minooris cis, dis, e, fis, gis, a, his, cis cis-moll helirida meloodilismollis ehk meloodilises minooris cis, dis, e, fis, gis, ais, his, cis, h, a, gis, fis, e, dis, cis Minoor
Lgov

Lgov on linn Venemaal Kurski oblastis, Lgovi rajooni keskus. Asub Seimi jõe ääres, 80 km Kurskist läänes. Linna on mainitud kroonikas 1152. aastal nimega Olgov. Linn hävitati mongolite poolt. Endise linna kohale rajati 1669. aastal klooster, mis tegutses 1764. aastani. Lgovis on sündinud kirjanik Arkadi Gaidar. http://www.lgov.odessaglobe.com/ http://www.gorodlgov.ru/
G-moll

g-moll ehk sol-minoor on g-st üles ehitatud minoorne helirida. g-moll helirida harmoonilismollis ehk harmoonilises minooris g, a, b, c, d, es, fis, g g-moll helirida meloodilismollis ehk meloodilises minooris g, a, b, c, d, e, fis, g, f, es, d, c, b, a, g Minoor
Fatež

Fatež on linn Venemaal Kurski oblastis, Fateži rajooni keskus. Asub Ussoža jõe ääres, 45 km Kurskist loodes. Fatež on asutatud 17. sajandil. Linnas on sündinud helilooja Georgi Sviridov. "Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2024 года". Vaadatud 4. mail 2024. {{cite web}}: eiran tundmatut parameetrit |subtitle= (juhend).
Štšigrõ

Štšigrõ on linn Venemaal Kurski oblastis, Štšigrõ rajooni keskus. Štšigrõ on asutatud Troitskoje külana 17. sajandil. 1779 sai küla linnaõigused ja praeguse nime. Štšigrõ oli maakonnalinn Kurski kubermangus. "Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2024 года". Vaadatud 4. mail 2024. {{cite web}}: eiran tundmatut parameetrit |subtitle= (juhend).
C-moll

c-moll ehk do-minoor on c-st üles ehitatud minoorne helirida. c-moll helirida harmoonilismollis ehk harmoonilises minooris c, d, es, f, g, as, h, c c-moll helirida meloodilismollis ehk meloodilises minooris c, d, es, f, g, a, h, c Minoor
Valgesoo

Valgesoo on raba Põlva maakonnas Põlva vallas Kiidjärve külas. Raba geograafilised koordinaadid on 58°08'...58°09' N, 27°04'...27°06' E. Valgesoo on valdavalt puisraba - esineb vaid kaks lagedamat ala, kus kasvavad kanarbikulised. Raba on lamedapinnaline ja kaetud rabamännikutega. Raba üleminek mineraalmaaks on üsna järsk ja seetõttu piirab rabaserva vaid kitsa ribana siirdesoomets. Turbalasundi keskmine sügavus on 1,3 meetrit. Rabaturvas asub otse liival, mis osutab asjaolule, et raba on tekkinud liivase lohu soostumise tagajärjel. Valgesoos kasvavad tüüpilised rabataimed: hanevits, küüvits, kukemari, sookail, tupp-villpea. Valgesoo maastikukaitseala
Penõ

Penõ võib tähendada mitut asja: Penõ on Ukrainas asuva Pinõ asula venepärane nimi. Penõ on Venemaal asuva imeni Karla Liebknechta asula endine nimi.
Ludvík Daněk

Ludvík Daněk [l'udviik d'anjek] kuula (6. jaanuaril 1937 Hořice (Hořice u Blanska; praegu Blansko linna osa Tšehhis) – 16. november 1998 Hutisko-Solanec (leidmise aeg)) oli Tšehhoslovakkia kergejõustiklane (kettaheitja). 15. novembril 1998 oli koduaias töötaval Ludvík Daněkil nõrkushoog, kuid ta ei tahtnud arsti juurde minna. 16. novembri hommikul leidsid naabrid ta oma korterist surnuna. 1964 Tokios hõbemedal kettaheites 59.49 1968 Méxicos pronksmedal kettaheites 62.92 1972 Münchenis olümpiavõitja kettaheites 64.40 1971 Helsingis Euroopa meister kettaheites 63.90 1974 Roomas hõbemedal kettaheites 62.76 (*IAAF-i poolt mitte tunnustatud) Ludvík Daněk Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Lehekülg Ludvik Danekist
NAK

NAK on lühend, mis võib tähendada mitut asja. Noorte Autorite Koondis Nooremallohvitseride kursus
Prost Grand Prix

Prost Grand Prix oli Vormel 1 meeskond, mis osales maailmameistrivõistlustel aastatel 1997 kuni 2001. 1997. aastal võttis neljakordne prantslasest Vormel 1 maailmameister Alain Prost Ligier' tiimi üle ja nimetas selle ümber Prostiks. Meeskond lõpetas tegevuse pärast 2001. aasta hooaega rahaprobleemide tõttu.
Atko Viru

Atko-Meeme Viru (7. september 1932 Tallinn – 21. oktoober 2007 Tartu) oli eesti sporditeadlane. 1949–1951 Viljandi Laste Spordikooli treener 1953–1959 TRÜ Spordiklubi Laste Spordikooli treener 1955 lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna 1959 asus tööle Tartu Ülikooli 1963 sai bioloogiakandidaadi kraadi 1970 sai bioloogiadoktori kraadi 1973 valiti esmakordselt professoriks 1973–1989 Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna dekaan 1989–2000 Eesti Olümpiakomitee asepresident 1989–2001 Eesti Olümpiaakadeemia eestvedaja ja selle esimene president Ta oli Tartu Ülikooli emeriitprofessor. Atko Viru oli rohkem kui 500 teadusartikli autor või kaasautor, ta kirjutas ka 13 monograafiat. Viru juhendamise all on Tartu Ülikoolis edukalt kaitstud 3 doktori- ja 36 kandidaadiväitekirja ning 7 teadusmagistritööd. Ta oli üks karskusliikumise taastajaid Eestis ja Ühenduse AVE (Alkoholivaba Eesti) rajaja . 1977 Eesti NSV teeneline teadlane 1998 Tartu Ülikooli suur medal 2001 Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk 2002 Eesti Vabariigi spordipreemia (elutööpreemia - pikaajalise tulemusliku töö eest sporditeadlase ja spordipedagoogina ning Eesti olümpialiikumise edendajanana) 2003 Leedu Spordiakadeemia audoktor 2006 Eesti Olümpiakomitee teenetemärk 2007 Tartu linna aukodanik ja Tartu Suurtähe kavaler Tema abikaasa Ehta Viru (1931–2006) oli bioloogiakandidaat, Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna õppejõud. Kergejõustikutreener Mehis Viru on nende poeg. Arstiteadlane Maarike Harro oli nende tütar. 2010. aastal nimetas Tartu Ülikool Viru järgi Jakobi 5 õppehoone auditooriumi nr 303. Eesti teadus- ja arendustegevuse infosüsteem: Elulookirjeldus Postimees: Lahkus Eesti tuntuim sporditeadlane Atko-Meeme Viru[alaline kõdulink] Ülikoolis on nüüd Viru ja Prinitsa loengusaalid "Postimees: Atko-Meeme Viru saab täna 75. aastaseks". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. jaanuar 2008. Vaadatud 22. oktoobril 2007. EOK – Eesti spordiliikumise arengu kronoloogia "Terviselehekülg: Eesti karskusliikumise juhist Atko Virust". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. august 2007. Vaadatud 22. oktoobril 2007. "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 4.12.2022. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). 2001. a spordipreemiate laureaadid Postimees: Tartu valis uued aukodanikud[alaline kõdulink] Biograafia ESBL-is
Gail Devers

Yolanda Gail Devers (sündinud 19. novembril 1966 Seattle'is) on USA endine naiskergejõustiklane, 100 m jooksja ja 100 m tõkkejooksja. Ta oli üks edukamaid 1990. aastate kergejõustiklasi. 1992 Barcelona olümpiavõitja 100 m jooksus 10,82 1996 Atlanta olümpiavõitja 100 m jooksus 10,94 olümpiavõitja 4×100 m teatejooksus 41,95 1991 Tokyo hõbemedal 100 m tõkkejooksus 12,63 1993 Stuttgart maailmameister 100 m jooksus 10,82 maailmameister 100 m tõkkejooksus 12,46 hõbemedal 4x100 m tetatejooksus 41,49 1995 Göteborg maailmameister 100 m tõkkejooksus 12,68 1997 Ateena maailmameister 4x100 m teatejooksus 41,47 1999 Sevilla maailmameister 100 m tõkkejooksus 12,37 2001 Edmonton hõbemedal 100 m tõkkejooksus 12,54 1993 Toronto sisemaailmameister 60 m jooksus 6,95 1997 Pariis sisemaailmameister 60 m jooksus 7,06 1999 Maebashi hõbemedal 60 m jooksus 7,05 2003 Birmingham sisemaailmameister 60 m tõkkejooksus 7,81 2004 Budapest sisemaailmameister 60 m jooksus 7,08 hõbemedal 60 m tõkkejooksus 7,78 100 m jooks 10.82 1. august 1992 Barcelona 200 m jooks 22.71 23. mai 1987 Corvallis 400 m jooks 52.66 4. juuni 1987 800 m jooks 2:11.07 1982 100 m tõkkejooks 12.33 23. juuli 2000 Sacramento 400 m tõkkejooks 59.26 1985 kaugushüpe 6.77 16. aprill 1988 Westwood kolmikhüpe 12.97 1986 Gail Devers oli tippsportlasena 160 cm pikk ja kaalub 52 kg. Aastatel 1988-1992 oli abielus Ron Robertsiga. Gail Devers Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Koduleht(arhiveeritud esileht)
Geoloogiline kaardistamine

Geoloogiline kaardistamine on mingi uuritava maa-ala geoloogilise kaardi koostamine. Selle käigus uuritakse üksikasjalikult setteid ja kivimeid looduslikes ning kunstlikes paljandeis, samuti rajatakse puurauke ja kaevandeid. Määratakse kivimite lasumus, koostis ja kihtide järgnevus, kogutakse ning määratakse kihtidest leitud kivistised. Geoloogiline kaart annab piltliku ülevaate piirkonna geolooglisest ehitusest, avanevate kivimite koostisest, vanusest ja lasumusest mitte ainult maapinnal, vaid ka sügavamal. Kaardi lehele lisatakse seletuskiri, mis üldistab kogutud faktilised andmed.
Laachi järv

Laachi järv (saksa keeles Laacher See) on järv Saksamaal Rheinland-Pfalzi liidumaal Ahrweileri kreisis. See on väheaktiivse Laachi vulkaani kaldeerajärv. Laachi järv asub Koblenzist 24 km ja Bonnist 37 km kaugusel. Kaugus Reinist on 8 km. Järv asub 259 m üle merepinna, on ovaalse kujuga, ümbermõõduga umbes 8 km ja ümbritsetud keskmiselt 125 m kõrguse valliga. Suurim sügavus on 53 m. Pindalaga 3,3 km² on see Rheinland-Pfalzi suurim järv. Veetase järves kõigub oluliselt, sõltudes sademetest, aga järve pindala kuigivõrd ei muutu, sest järv on kõikjal sügav. Järv on äravooluta ja peamiselt põhjaveelise toitega. Järve vesi on sinine, väga külm ja maitselt kibe. Järve nimi tuleb vanaülemsaksa keelest, kus sõna lacha tähendab järve. Niiviisi tähendab järve nimi sõna-sõnalt järve järve. Järve läänekaldal asub benediktiini klooster. Selle asutas 1093 esimene Reini pfaltskrahv Heinrich II, kelle enese loss asus järve vastaskaldal. Klooster likvideeriti 1802 ja taasasutati 1897. Järv tekkis vulkaanipurske tagajärjel 12 900 kuni 11 200 aastat tagasi. Välja purskas 6 km³ magmat, mistõttu tekkis 16 km³ tefrat. See purse oli pisut suurem kui 1991 toimunud Pinatubo vulkaani purse, kus välja paiskus 10 km³ tefrat. Pisut hiljem, arvatavasti kahe-kolme päeva pärast varises tühjenenud magmakamber enda peal olevate pinnakihtide raskuse all kokku ja sellele kohale tekkiski praegune Laachi järv. Tefra ummistas kogu Reini jõe, mistõttu moodustus 140 km² suurune järv. Lõpuks murdsid jõeveed sellest tammist läbi ja tekitasid paisust allpool tohutu uputuse. Selle katastroofi setteid on leitud toimumise paigast allavoolu kuni Bonnini. Vulkaanipurskel välja paiskunud tefra jälgi on leitud kõikjalt Euroopast ja seda kasutatakse setete vanuse määramiseks. Laachi vulkaani purse langeb kokku nooremas drüüases toimunud kliima jahenemisega. Siiski oli vulkaani purse liiga väike selleks, et kogu maailma kliimat mõjutada, täpselt nagu Pinatubo purse ei tekitanud ülemaailmset jahenemist. Järvealune on tänapäevalgi seismiliselt aktiivne. Järve all on täheldatud suuri soojuslikke anomaaliaid. Järve kagukaldal tulevad pinnale järve põhjas magmast eralduvad süsihappegaasi mullid. Seetõttu on Laachi järv uinunud vulkaan, mis võib aga jälle purskama hakata. Kuigi see uus võimalik purse oleks märksa väiksem eelmisest, põhjustaks see siiski tohutut kahju, kui mõelda sellele, et Saksamaa on väga tihedalt asustatud ja Laachi järv asub kõigest 8 km kaugusel Reinist, mis saastuks kohe vulkanismi jääkainetega.
Hang

Hang ehk hark ehk vigla ehk vigel on tööriist. Hangud jagunevad heina-, sõnniku-, kartuli- ja aiahangudeks. Sammalt ja turvast saab ka hanguda. Hangud on kolme- ja neljaharulised. Neljaharulised on rohkem sõnniku tõstmiseks, kolmeharulised rohkem heina ja põhu tõstmiseks. Kui teist võtta ei ole, siis võib neljaharulise hanguga ka heina ja põhku hanguda, aga kolmeharuline on kergem. Kolmeharulise hangu peale jääb jällegi sõnnik halvemini pidama. Vanasti oli ka kahe haruga hangusid linakubude tõstmiseks. Kartulihangudel on palju harusid ja igaühe otsas on nupp, et haru kartuli sisse ei läheks. Varem valmistati hang sobivalt kasvanud harulisest puust. Tänapäevased hangud on metallist, hanguvars puidust või metallist. Puidust vars on märksa kergem, aga vähem vastupidav. Heinahang on heinatööriist. Sellel on kolm-neli hanguhaara ehk hangupiid: kaks-kolm alumist ja üks peal keskel. Haarad moodustavad endi vahel tühemiku. Vahel on heinahangul all ka kolm haara . Heinahangu vars on pikk ja sirge. Vahel kasutati heinakuhjade tegemisel ka vahetatavaid pikki hanguvarsi. Hark Eesti maaelu entsüklopeedia (1. osa)
Ilmar Jaks

Ilmar Jaks (4. aprill 1923 Asuküla vald, Ridala kihelkond, Läänemaa – 1. september 2019) oli eesti kirjanik. Sõdis Soome sõjaväe jalaväerügemendis JR 200. Mobiliseeriti Punaarmeesse, sattus Leningradi tööpataljoni, põgenes 1945 Soome kaudu Rootsi. Õppis 1949–1953 Uppsala ülikoolis õigusteadust. Töötas Stockholmis Kammerkolleegiumis. 1949: "Saaremaalt Leningraadi: Tööpataljonlase päevik 1944-1945" (Stockholm; Eesti Raamat, 199 lk; dokumentaaljutustus; avaldatud ka Noorte Hääles 1989) 1958: "Aruanne" (novellid; Lund: Eesti Kirjanike Kooperatiiv, 287 lk) 1963: "Eikellegi maal" (ülestähendusi Siimonist; romaan'; Lund: Eesti Kirjanike Kooperatiiv, 294 lk; 2. trükk 1991 Tallinna kirjastus Õllu, 172 lk) 1970: "Mapp: novelle ja katkendeid" (Lund: Eesti Kirjanike Kooperatiiv, 263 lk) 1971: "Keldrist pööningule" (Lund; Eesti Kirjanike Kooperatiiv, 247 lk) 1977: "Augeiase tallid" (novellid; Lund; Eesti Kirjanike Kooperatiiv, 211 lk) 1980: "Talu" (romaan; Lund; Eesti Kirjanike Kooperatiiv, 194 lk; 2. trükk 1993 Tallinna kirjastus Õllu, 140 lk) 1981: "Neptun: õiguse telgitagustest" (romaan; Stockholm; Välis-Eesti & EMP; Eestis 1992 136 lk. ISBN 91-86116-04-5) 1991: "Augeiase tallid" (ilmus "Europeia" sarjas; valikkogu novellikogudest "Aruanne" ja "Augeiase tallid") 2003: "Pimedus" (novellikogu; Tartu kirjastus Ilmamaa, 152 lk, ISBN 9985-77-076-5 ) 2004: "Pleenum Heaolu Keskasutuses" (Loomingu Raamatukogu nr 18, Tallinn: Perioodika, 79 lk ISBN 9985-853-51-2) 1992 Friedebert Tuglase novelliauhind ("Number 808") 1998 Riigivapi IV klassi teenetemärk 2004 Friedebert Tuglase novelliauhind ("Armer Adolf") Tema vanemad olid Alexander Jaks (1880–1958) ja Minna Emile Abner (6. veebruar 1895 – 27. märts 1966). Tema vennad olid Werner (26. veebruar 1919 – 27. detsember 1992), Uno (23. juuni 1925 – 9. november 2014) ja Sulev (1928–1947). Tema õde oli Ilo Jaks (11. veebruar 1921 – 18. juuli 1964). Tema esimene abikaasa oli Astrid Kruus (13. oktoober 1929 – 1976) ning teine on prantsuse-vietnami päritolu Ariane Kveld Jaks (sündis 1964), kes on avaldanud mitu prantsuskeelset luulekogu. Andrus Karnau "Kirjanik Ilmar Jaks on surnud" Lääne Elu, 11. september 2019: "4. aprillil 1923 Läänemaal sündinud Ilmar Jaks elas üksi, mistõttu tema täpne surmapäev on teadmata. Toimetusele teatas Ilmar Jaksi surmast tema Haapsalus elav õde Ellen-Velaine Jaks." Sirp 20. september 2019. Lk 37 (paberversioon) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Jaan Undusk. "Jaks, Ilmar". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 141–142 Jaan Undusk. "Anarhisti pilguga. Ilmar Jaks – Skai Ramli – Sky Rambler". Looming 1993, nr 6, lk 806–827; ka raamatus: Jaan Undusk. "Maagiline müstiline keel". Tallinn 1998, lk 224–257 Kalle Käsper. Lõpmatult üksildane härg". Sirp, 28. märts 2003 "Eesti kirjandus paguluses XX sajandil". Underi ja Tuglase Kirjanduskeskus. Tallinn 2008, lk 210–220 (ülevaate autor Jaan Undusk) ja bibliograafia lk 246–248 Foto Ilmar Jaks Eesti biograafilises andmebaasis ISIK Haud Umeå Põhjakalmistul
Heike Drechsler

Heike Gabriela Drechsler (sünninimi Heike Daute; sündinud 16. detsembril 1964 Geras) on endine Ida-Saksamaa ja Saksamaa naiskergejõustiklane. Ta tulemused olid kõrgel tasemel 100 ja 200 m jooksus, kaugushüppes ning seitsmevõistluses. Karjääri algusaastatel oli ta kõrgel tasemel nii sprindis kui ka kaugushüppes, kuid hiljem keskendus ainult kaugushüppele. Karjääri ajal ei jäänud ta keelatud ainete kasutamisega vahele, kuid tippspordist loobumise järel on ta tunnistanud, et kasutas tulemuste parandamiseks dopingut. Drechsler parandas kaugushüppe maailmarekordit kaks korda. Ta hüppas 7.44 m Ida-Berliinis 22. septembril 1985 ja 7.45 m Tallinnas 21. juunil 1986. Viimast tulemust kordas ta Dresdenis 3. juulil samal aastal. Tema isiklik kaugushüpperekord on 7.48 ja ta on hüpanud võistlustel üle 400 korra üle seitsme meetri. 1982. aastal hüppas ta juunioride maailmarekordiks 6.98 m. 200 m jooksus Drechsler kordas Marita Kochi maailmarekordit 21,71 29. juunil 1986 Jenas ja kordas sama tulemust kaks kuud hiljem Stuttgardis. Tol ajal olid tema nimel korraga nii kaugushüppe kui ka 200 m jooksu maailmarekord. Drechsler on IAAFi kuulsuste halli liige. 1988 Seoul hõbemedal kaugushüppes 7.22 pronksmedal 100 m jooksus 10,85 pronksmedal 200 m jooksus 21,95 1992 Barcelona olümpiavõitja kaugushüppes 7.14 2000 Sydney olümpiavõitja kaugushüppes 6.99 1983 Helsingi maailmameister kaugushüppes 7.27 1987 Rooma hõbemedal 100 m jooksus 11,00 pronksmedal kaugushüppes 7.13 1991 Tōkyō hõbemedal kaugushüppes 7.29 pronksmedal 4x100 m teatejooksus 42,33 1993 Stuttgart maailmameister kaugushüppes 7.11 1987 Indianapolis sisemaailmameister 200 m jooksus 22,27 sisemaailmameister kaugushüppes 7.10 1991 Sevilla hõbemedal kaugushüppes 6.82 1997 Pariis pronksmedal kaugushüppes 6.83 1985 Canberra 1. koht kaugushüppes 7.27 1992 Havanna 1. koht kaugushüppes 7.16 1998 Johannesburg 1. koht kaugushüppes 7.07 1990 Ateena 1. koht kaugushüppes 6.98 1992 Torino 1. koht kaugushüppes 7.12 1994 Pariis 3. koht kaugushüppes 6.83 1996 Milano 2. koht kaugushüppes 6.87 1998 Moskva 2. koht kaugushüppes 6.99 2000 Doha 1. koht kaugushüppes 7.07 1986 Stuttgart Euroopa meister kaugushüppes 7.27 Euroopa meister 200 m jooksus 21,71 1990 Split Euroopa meister kaugushüppes 7.30 hõbemedal 200 m jooksus 22,19 1994 Helsingi Euroopa meister kaugushüppes 7.14 1998 Budapest Euroopa meister kaugushüppes 7.16 Heike Drechsler Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Heike Drechsleri koduleht
Hang (vaim)

Hang on hiina budistlikus mütoloogias Buddha taevane ihukaitsja, kes võib sõõrmetest kiiri välja saata. Hangi ja Ha kujutistega peletatakse ka templitest rüüstajaid. Sissekanne saidil Godchecker
Eduard Parhomenko

Eduard Parhomenko (sündinud 1. detsembril 1966) on Eesti filosoof ja õppejõud. Ta lõpetas 1989. aastal Tartu Ülikooli ajaloolasena. Ta on spetsialiseerunud Immanuel Kanti filosoofiale ja Martin Heideggeri olemisajaloolisele mõtlemise käsitusele. Ta kaitses 12. detsembril 1992 magistritöö teemal "Tartu Ülikooli filosoofiaprofessor G. B. Jäsche panteismikäsituse eelduste kujunemine". Töö sisuline juhendaja oli Tõnu Luik. Aastatel 1994–1999 õppis ta stipendiaadina Bochumi ülikooli ja Wuppertali ülikooli juures. Kuni 2015. aastani töötas Parhomenko Tartu ülikoolis filosoofia ajaloo lektorina. Ajakirjas Studia Philosophica Estonica on Parhomenko filosoofia ajaloo toimetaja. (Studia Philosophica Estonica Vol. 8.2 (2015), Special Issue: "History of Philosophy in Estonia", (eds.) Roomet Jakapi and Eduard Parhomenko.) 2016 Tartu Ülikooli aumärk "Filosoofia ja semiootika instituut: Eduard Parhomenko". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. juuli 2020. Vaadatud 29. novembril 2019. Editorial Team (vaadatud 26. septembril 2010) "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Sissekanne Tartu Ülikooli portaalis Eduard Parhomenko Eesti Teadusinfosüsteemis
Heinahang

Heinahang on heinatööl heina hangumiseks kasutatav tööriist. Heinahangul on tavaliselt kolm või neli metallist hanguhaara ehk hangupiid: kaks või kolm alumist ja üks peal keskel, moodustades haarade vahele tühemiku. Vanasti valmistati hangud haralisest puust. Heinahangu vars on pikk ja sirge. Kohati kasutati heinakuhjade tegemisel ka tavalistest hanguvartest pikemaid vahetatavaid hanguvarsi. Hang Hark Kartulihark Sõnnikuhark Kaevamishark