laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ulve Pihlik

Ulve Pihlik (sündinud 22. juunil 1946 Järvamaal) on eesti botaanik. Ulve Pihlik on töölise tütar. Lõpetas 1964 Tartu 8. Keskkooli, 1973 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonna, bioloogiakandidaat (1987, TRÜ), väitekiri "Pohla (Vaccinium vitis-idaea L.) ja leesika (Arctostaphylos uva-ursi (L.) Spreng) varude bioloogilised alused Eesti männikutes". Oli 1972–1975 Zooloogia ja Botaanika Instituudi (ZBI) vaneminsener, 1974–1988 nooremteadur, 1988–1994 teadur, aastast 1994 Tartu Ülikooli farmaatsia instituudi katseaia juhataja. Uurimisvaldkond: looduslike ravimtaimede bioloogia, ökoloogia, varud, nende säästlik kasutamine; uurinud ka maitsetaimi. Looduseuurijate Seltsi (LUS) liige (1974). Üle 40 teadustrükise. Arctostaphylos uva-ursi in Estonia. 1. Distribution and growth. // Eesti TA Toim. Biol 37 (1988) 4 Arctostaphylos uva-ursi in Estonia. 2. Biomass resources and their rational exploitation. // Eesti TA Toim. Biol 38 (1989) 1 Vaccinium vitis-idea in Estonia. 1. Distribution and growth. // Eesti TA Toim. Biol 40 (1991) 1 Vaccinium vitis-idea in Estonia. 2. Biomass resources and their rational exploitation. // Eesti TA Toim. Biol 40 (1991) 2 Erinevatest kasvukohtadest kogutud hariliku pune (Origanum vulgae L.) eeterliku õli keemilisest koostisest (kaasautor). // Eesti Rohuteadlane (1999) 4 Ravimtaimed. // Eesti bioloogilise mitmekesisuse ülevaate materjale. Tallinn-Tartu, 1999 The cultivation of culinary herbs in the experimental garden of pharmacy institute. Oslo, 2001 Kuninglik maitsetaim basiilik. // Aed (2003) 4 100 maitsetaime. Tallinn, 2006. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Zooloogia ja Botaanika Instituut 1947–1997. Trt, 1997, 65–66. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Harri Piho

Harri Piho (10. november 1927 Koiola vald, Võrumaa – 19. veebruar 2024) oli eesti majandusteadlane. Harri Piho oli talupidaja poeg. Lõpetas 1947 Väimela Põllumajandustehnikumi, 1952 Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomiateaduskonna, majanduskandidaat (1968, Teaduste Akadeemia), väitekiri "Kanakasvatuse rentaablus ja selle tõstmine. Majandusstatistiline uurimus Eesti NSV sovhooside materjalidel". Oli 1952–1953 Tartu rajooni Töörahva Saadikute Nõukogu täitevkomitee (TSN TK) põllumajandusosakonna vanemagronoom, 1953–1954 EPA põllumajandusökonoomika kateedri assistent, 1954–1970 vanemõpetaja, 1970–1992 dotsent, 1978–1988 kateedri juhataja, 1990–1992 informaatika ja juhtimise kateedri dotsent, 1992–1994 EPMÜ ettevõtluse instituudi dotsent, 1994–1997 ühistegevuse instituudi dotsent, ühtlasi 1972–1992 ka EPA majandusteaduskonna dekaan. Uurinud loomakasvatuse (eriti kanakasvatuse) ökonoomikat, arvutustehnika kasutamist, ettevõtete juhtimist. Osalenud koostöös Leipzigi Ülikooli, Varssavi PA ja Wroclavi Kõrgema Majanduskooliga. Akadeemilise Põllumajanduse Seltsii ja Akadeemilise Ühistegevuse Seltsi juhatuse liige. Üle 70 teadustrükise. Kolhoosi majandusliku tegevuse analüüs. Tallinn, 1959 Kanamunade omahind ja selle alandamise võimalusi Eesti NSV sovhoosides. Tartu, 1960 Töö tehniline normeerimine põllumajanduses. Tallinn, 1961 Klahvarvutusmasinad ja nende kasutamine. Tallinn, 1967 TTO ja juhtimise küsimusi põllumajanduses. Tallinn, 1969. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Trt, 1981, 67 Eesti Põllumajanduse Akadeemia töötajad ja vilistlased 1981–1990. Trt, 1991, II, 122–123 Eesti Põllumajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Trt, 1996, 100 Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 368–369 Sotsialistlik Põllumajandus (1969) 2. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Evi Pihu

Evi Pihu (aastani 1961 Ellermaa, 1961–1999 Pihu, aastast 1999 Eller/Ellermaa; sündinud 9. märtsil 1935 Paasvere vallas Virumaal) on eesti bioloog. Evi Pihu on väiketalupidaja tütar. Ta on lõpetanud 1954. aastal Väike-Maarja Keskkooli, 1959. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (bioloogiaosakonna) ja 1965. aastal aspirantuuri. Bioloogiakandidaat (1974, Zooloogia ja Botaanika Instituudi (ZBI)), väitekiri "Peipsi-Pihkva järve haugi ja ahvena toitumisest ning kalamajanduslikust tähtsusest". Ta töötas aastatel 1965–1991 Zooloogia ja Botaanika Instituudi noorem- ja vanemteadurina. 1991. aastast pensionil. Uurimisvaldkonnad: kalade, eriti röövkalade toitumine Eesti järvedes; putukate areng ja füsioloogia. Selgitanud rööv- ja lepiskalade toitumissuhete ja bioloogia tähtsust Eesti suurjärvedes, esitanud originaalse meetodi röövkalade neelatud saakloomade pikkuse taastamiseks. 60 teadustrükist. Aastatel 1961–1999 oli ta abielus Ervin Pihuga. Särje toitumisest mõnedes Eesti NSV järvedes. // LUS-i aastaraamat 1965, 57 Рыбохозяйственно-биологическое значение щуки, окуня, судака и налима в Псковско-Чудском озере. // Гидробиол. исследования 4 (1966) Восстановление размеров рыб, заглоченных хнщниками, по фрагментам их позвоночника (kaasautor). // Вопросы ихтиологии 10 (1970) 5 Окунь и ерш Псковско-Чудского водоема (kaasautor). // Изв. ГосНИОРХ 83 (1974) Синхронное определение интенсивности теплопродукции и газообмена у насекомых (kaasautor). // Методика и результаты изучения физиологического состояния насекомых. Трт, 1985 Peipsi kalandusest ja ZBI teadurite panusest selle arendamiseks. // Peipsi järve seisund. Tartu, 1990. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. Zooloogia ja Botaanika Instituut 1947–1997, 66. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Silvia Pihu

Silvia Pihu (aastani 2002 Silvia Sepp; sündinud 19. augustil 1966 Pärnus) on eesti botaanik. Silvia Pihu on laevaehitusinseneri tütar. Lõpetas 1984 Pärnu 1. Keskkooli, 1989 TÜ bioloogiaosakonna, M.Sc. (1999, TÜ), Ph.D. (botaanika ja mükoloogia, 2002, TÜ), väitekiri "Morphological and genetical variation of Alchemilla L. in Estonia". Täiendas end 1992 Soomes Turu Ülikoolis, 1994 Inglismaal (Kew Herbarium), 1995 Eesti TA Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis (KBFI), 1996 Moskvas, 1997 Rootsis Uppsala Ülikoolis, 2001–02 Eesti Biokeskuse järeldoktor. Oli 1989–92 Looduseuurijate Seltsi (LUS) vanembibliograaf, 1989–2000 (vaheaegadega) TÜ botaanika ja ökoloogia instituudi vanemlaborant, 2003– botaanilise õppetooli teadur. Õpetanud peamiselt soontaimede evolutsiooni ja süstemaatikat. Uurimisvaldkonnad: taimeliikide süstemaatika, fülogenees, morfoloogia ja geneetika varieerivus, populatsiooniökoloogia ja levik Balti mere regioonis. Koostanud Eestis esinevate kortslehe liikide määramistabeleid, imekannikese ja sinilille klonaalsust, saaremaa robirohu taksonoomilist staatust, niitmise mõju luhtade taimkattele ja liigirikkusele. Osalenud ekspeditsioonil Kuriili saartele ja Sahhalinile (1987) ning Tenerifele (2005). Olnud ekspert Natura 2000 alade ja pärandkoosluste inventeerimisel, osalenud Eestis uute kaitsealade loomisel. Looduseuurijate Seltsi liige, aastast 2004 botaaniline sektsiooni aseesimees ja presiidiumi sekretär, Rahvusvahelise Taimesüstemaatika Assotsiatsiooni (IAPT) liige. 15 teaduspublikatsiooni, aimeartikleid. 2016 Tartu Ülikooli aumärk Taxonomic continuum of Alchemilla (Rosaceae) in Estonia (kaasautor J. Paal). // Nord. J. Bot. 18 (1998) Perekond kortsleht – Alchemilla L. // Eesti taimede määraja. Tartu, 1999 Study of the multivariate structure of the Estonian Alchemilla L. (Rosaceae) microspecies: an example of structural indices approach (kaasautor). // Proc. Est. Acad. Sci. Biol. Ecol. 49 (2000) Patterns and relationships between and within the sections Alchemilla and Ultravulgares of the genus Alchemilla (Rosaceae) in Estonia (kaasautor J. Paal). // Nord. J. Bot. 21 (2001) Morphological variation in eight taxa of Anthyllis vulneraria s. lato (Fabaceae) (kaasautor). // Ann. Bot. Fennici 42 (2005). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Silvia Pihu Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Sensualism

Sensualism on filosoofiline positsioon, mille kohaselt kogu tunnetus tugineb aistingutele ning kujutab endast aistingute kombineerimist. Äärmusliku sensualismi kohaselt on aistingud ja nende kombinatsioonid ainus reaalsus.
Tõnu Pihu

Tõnu Pihu (sündinud 18. juulil 1957 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane. Tõnu Pihu on teenistujate poeg. Lõpetas 1976 Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi, 1981 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mehaanikateaduskonna, 1987 aspirantuuri, tehnikakandidaat (1991, TPI), väitekiri "Ударное измельчение горючих сланцев эстонского месторoждения". Oli 1981–84 TPI teadur, 1984–91 insener, 1991–2005 vanemteadur (ühtlasi 1991–92 Toronto Ülikooli keemiline tehnoloogia ja rakenduskeemia teaduskonna uurimisassistent), 2005– soojustehnika instituudi vanemteadur. Tõnu Pihu on korp! Vironia vilistlane. Uurimisvaldkonnad: põlevkivi mineraalosa käitumine ja soojusefektid põlevkivi põletamisel keevkihis; kohalike biokütuste kasutamine energeetikas; Eesti energeetilise ressursi säästlik kasutamine; keskkonnakaitse. 52 teadustrükist, 3 kasuliku mudeli kaasautor. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide The influence of pressure on the behavior of oil shale carbonates (kaasautorid A. Ots, A. Hlebnikov). // Oil Shale 14 (1997) 3 Influence of sulfur dioxide on decomposition of oil shale mineral matter (kaasautor). // Oil Shale 18 (2001) 4 Calculation of qualitative and quantative composition of Estonian oil shale and its combustion products (kaasautorid H. Arro, A. Prikk). I. // Fuel 82 (2003) 18 Fluidized-bed combustion of oil shale retorting solid waste (kaasautor) // Oil shale 21 (2004) 3 Biokütuse kasutaja käsiraamat (kaasautor). Tallinn, 2005 Calculation of CO2 emission from CFB boilers of oil shale power plants (kaasautorid H. Arro, A. Prikk). // Oil Shale 23 (2006) 4 Применение котлов с ЦКС для сжигания сланцев в Эстонской Республике (kaasautor) // Электрические станции, M, (2006), 2 http://www.ttu.ee/soojus/isikuandmed/tpihu.htm Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Tõnu Pihu Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Enn Piik

Enn Piik (12. juuli 1932 Tallinn – 16. november 1990 Kohtla-Järve) oli eesti tehnikateadlane. Enn Piik oli teenistuja poeg. Lõpetas 1951 Haapsalu 1. Keskkooli, 1956 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) kütuste keemiline tehnoloogia insenerina, tehnikakandidaat (1964, TPI), väitekiri "Gaasigeneraatorprotsessi produktide eraldamisest kondensatsioonisüsteemides". Oli 1956–1959 Kiviteri insener, 1959–1971 Põlevkivi Teadusliku Uurimise Instituudi vaneminsener, vanemteadur ja sektorijuhataja, 1971–1980 Põlevkivi Instituudi ökonoomika labori juhataja, 1984–1990 põlevkivitöötlemise labori juhataja. Uurimisvaldkond: põlevkivi termilise töötlemise tehnoloogia. Tegeles põlevkivi poolkoksistamise protsesside ja agregaatide loomise ning täiustamisega. Üle 70 teadustrükise, 5 autoritunnistust. О распределении водорастворимых фенолов во фракциях конденсирующейся смолы (kaasautor L. Rappu). // Химия и технология горючих сланцев и продуктов их переработки 13 (1964) Химический состав легких фракций генераторной смолы (kaasautor E. Arumeel). // Sama, 14 (1965) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Leninlik Lipp, 23. november 1990 Сланцевая промышленность (1991) 1. Lk 16 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 599 Haud Iisaku kalmistul Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Ants Tõnis Piip

Ants Tõnis Piip (10. juuni 1921 Tartu – 24. november 1986 Waukegan, Illinois, USA) oli eesti päritolu Ameerika Ühendriikide okeanograaf. Ants Tõnis Piip on Eesti poliitiku (Eesti Vabariigi seitsmes peaminister), õigusteadlase ja diplomaadi Ants Piibu poeg. Piip lõpetas 1940 Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja õppis 1941–1943 Tallinna Tehnikaülikoolis elektrotehnikat. Aastal 1943 põgenes ta Soome ja töötas 1944 Soome Ringhäälingus. Soomest siirdus 1944 edasi Rootsi. Aastatel 1945–1951 töötas Lidingös AGA laboriinstituudis ultraheli- ja akustikaseadmete ning raadiomajakate kallal. Seejuures lõpetas 1950 Stockholmis Kuningliku Tehnikaülikooli tsiviilinsenerina. 1951 asus Piip USA-sse, kus jätkas elektrotehnika ja füüsika õpinguid, kaitstes 1953 Notre Dame'i ülikoolis Indianas teadusmagistri kraadi. Aastatel 1951–1953 oli Piip USA-s Indianas Notre Dame'i ülikooli õppejõud ja uurija. 1953–1961 ehitas ja katsetas ta füüsikalisi ja elektroonilisi aparaate algul Boston Radio Corporationis, seejärel Radio Corporation of America laboris. 1961–1973 oli ta Columbia Ülikooli Lamont-Doherty geoloogiaobservatooriumi ja Bermudal asuva geofüüsika välijaama vanemteadur. 1973–1974 oli Piip Austraalias Commonwealth Scientific and Industrial Research Organizationi (SCIRO) okeanograafia osakonna külalisteadur ja 1974–1980 mereuuringute konsultant. 1981 naasis Piip USA-sse. Piip oli raadioamatöör ja tema kutsung oli ES 5E. Ants Tõnis Piip uuris süvamere füüsikalist okeanograafiat: süvavete mikrostruktuuri, allveeakustilisi omadusi ja siselainetust. Ta lõi ja arendas uusi elektroonilisi mõõteriistu ja -meetodeid meresügavuste omaduste mõõtmiseks. Fine structure and stability of the sound channel in the Ocean. // J. Accoust. Society Am. 36 (1964) Precision sound velocity profiles in the ocean. // Lamont-Doherty Geol. Obs. Palisades, New York & Columbia Univ., New York. Tech. Reports 3, 4, 5, 5, 7 (vol 1–5) (CU 3–66, CU 4–67, CU 5–67, CU 6–68, CU 7–70) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Noor Ants Piip kombineeris lühisaatja. Esmaspäev, 17. detsember 1938, nr. 51, lk. 6 Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik (Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 92) Mereleksikon, 323 American Men of Science 11th ed. (1965–67) Teataja (1980) 4, VII Vaba Eesti Sõna (1980) 14. VIII Horm, A. Ants Piip juunior lahkus ootamatult. // Teataja (1986) 19. XII Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Elviine Piiper

Elviine Piiper (ka Elvine Mathilde, aastani 1915 Õunapuu; 3. veebruar 1887 Karkuse vald, Järvamaa – 8. jaanuar 1978 Tartu) oli Eesti zooloog. Elviine Piiper oli talupidaja tütar ja Johannes Piiperi abikaasa, Johannes Piiper noorema ema. Lõpetas 1910 Tallinna Tütarlastegümnaasiumi, õppis 1919–1928 Tartu Ülikoolis loodusteadusi, vahepeal (1923–1924) täiendas end Londoni Ülikoolis, zooloogiamagister (1930, TÜ, ümber atesteeritud bioloogiakandidaat 1946), väitekiri "The development of Rana temporaria under the Influence of Cane Sugar Solution". Oli 1941–1944 Tartu Ülikooli üldbioloogialabori assistent, 1944–1958 üldbioloogia (hiljem geneetika ja darvinismi) kateedri assistent. Avaldanud töid histoloogiast. Культивирование каллюса изолированной семядоли как способ получения растений-новообразований. // TÜ Toim 46 (1957) К вопросу о росте и размножении клеток в надпочечнике человека. // Архив анат. гистол. эмбриол. 34 (1957) 4. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 14 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 185. K. Siilivask Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Koidula Piir

Koidula Piir (aastani 1937 Kellamov, 1937–57 Kasema, 26. august 1929 Vellavere vald[küsitav], Tartumaa – 5. november 2018 Värska, Setomaa) oli eesti keemik. Koidula Piir oli põllupidaja tütar. Lõpetas 1948 Tartu 2. Keskkooli, 1953 TÜ keemia osakonna, 1961 aspirantuuri. Oli 1953–54 TÜ analüütilise keemia kateedri vanemlaborant, 1954–58 assistent, 1961–62 pooljuhtide ja elektroluminestsentsi probleemlabori vanemlaborant ja insener, 1962–72 nooremteadur, 1972-90 Eesti NSV TA Füüsika Instituudi insener ja vaneminsener, 1990–99 TÜ raamatukogu kataloogimise osakonna vanemraamatukoguhoidja. Uurimisvaldkond: kilede ja kristallfosfooride sünteesi tingimused ning nende füsikokeemilised, dosimeetrilised ja optilised omadused. 27 teadustrükist, 2 autoritunnistust. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Чувствительные эксоэмиттеры из окиси бериллия (kaasautor). // Тр. ИФ АН ЭССР 43 (1975) О влиянии редкоземельных окислов на образование ортосиликата бериллия-фенакита (kaasautor). // Ж. неорг. химии 24 (1979) 8 Люминесценция щелочноземельных сульфидов, активированных самарием (kaasautor). // Тр. ИФ АН ЭССР 55 (1984). Tartu Riikliku Ülikool]]i õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 300. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Robert Piir

Robert Piir (sündinud 21. jaanuaril 1930 Strelka külas Luuga rajoonis Leningradi oblastis) on eesti puuviljandusteadlane. Robert Piir on talupidaja poeg. Lõpetas 1950 Tartu Meditsiinikooli, 1953 Tartu 1. Töölisnoorte Keskkooli, 1958 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonna. Oli 1950–1951 Rõuges velsker, 1951–1953 Tartu polikliinikus ja sõjaväehaiglas vanemröntgenitehnik, 1958–1961 Antsla Keskkooli õpetaja, 1961–1992 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) Polli katsebaasi teadur. Uurinud puuvilja- ja marjasortide keemilist koostist ja sobivust töötlemiseks, introdutseerinud Eestise uusi puuvilja- ja marjakultuuride sorte ning -liike. Rajas Pollis ühe täielikuma pihlakate sordikollektsiooni (endise Nõukogu Liidu ulatuses). Avaldanud artikleid puutaimede puhkeperioodi, õuna-, pirni- ja ploomisortide töötlemiseks sobivuse, uute kultuuride viljade keemilise koostise ning uute puu- ja köögiviljakultuuride kasvatamise kohta. Üle 100 teadustrükise. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Aiapidaja käsiraamat (kaasautor). Tallinn, 1974 Uusi puuvilja- ja marjakultuure (kaasautor K. Kask). Tallinn, 1980 Puuviljad ja marjad – tervise varaait (kaasautorid K. Kelt, L. Lamp). Tallinn, 1994 Puuviljad, marjad, tervis (kaasautorid K. Kelt, L. Lamp). Tallinn, 1997 Toompihlakad kultuuris. // Agraart. (2000) 4 Pihlakas aias ja köögis (kaasautor T. Niiberg). Tallinn, 2003 Astelpaju. // Maalehe aastaraamat aiapidajale 2004, 2005. Vähetuntud marjad aias. // Maalehe aastaraamat. 2008. Pihlakas. Tallinn, 2010. Puuviljad ja marjad Eestis: pomoloogia. (kaasautor Jaan Kivistik, Kalju Kask, Heljo Jänes ... jt). Tallinn, 2010, 2012. Eesti aianduse biograafiline leksikon. Tallinn 1998, 102 Eesti Maaviljeluse Instituut 1946–2006. Saku 2006, 68 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Koopula

Koopulaks ehk köitmeks nimetatakse traditsioonilises loogikas väljendit, mis seob subjekti (seda, mille kohta midagi öeldakse) predikaadiga (sellega, mida subjekti kohta öeldakse). Tavaliselt on koopulaks sõna "on". Keeleteaduses nimetatakse koopulaks ehk köitmeks sõna või fraasi, mis seob alust öeldistäitega. Eesti keeles on koopulaks kõige sagedamini sõna "on", oleviku sünonüüm. Koopula on olulisel kohal A. H. Tammsaare "Tõe ja õiguse" teise osa 13. peatükis, kus see saab hüüdnimeks saksa keele õpetajale, kes õpilaste meelest ei paista peale koopula eriti midagi muud õpetavat.
Reet Piiri

Reet Piiri (sündinud 2. mail 1955 Tartus) on eesti ajaloolane ja etnoloog. Reet Piiri on teenistujate tütar. Lõpetas 1974 Tartu 8. Keskkooli, 1980 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo osakonna. Ta oli aastatel 1978–1980 Eesti Rahva Muuseumi (ERM) kunstnik, 1980–1997 vanemteadur ning on 1998. aastast ERM-i teadur-kuraator. Lugenud Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias rahvarõivakursust, juhendanud Tartu Ülikooli ja Eesti Kunstiakadeemia üliõpilaste välitööpraktikat, juhendanud ja retsenseerinud diplomitöid. Uurimisvaldkonnad: eestlaste rõivastus (sh rahvariided), toidumajandus; Eesti Rahva Muuseumi (ERM) ajalugu. Käinud ekspeditsioonidel ja kogunud materjali Eestis (Viljandimaal, Järvamaal jm) ning Leningradi oblasti vadja ja isuri külades. Koostanud ERM-i püsiekspositsiooni rahvarõivaste osa, koostanud (peamiselt rahvarõivaid ja rahvakunsti tutvustavaid) näitusi ka teistes Eesti ning välismaa muuseumites. Esinenud rahvusvahelistel konverentsidel kodu- ja välismaal. Õpetatud Eesti Seltsi (ÕES), Rahvusvahelise Muuseumiühingu (ICOM) ja Eesti Muuseumiühingu liige. 20 teadustrükist, üle 30 aimeartikli. Viljandi rajooni maaelanike rõivastusest. // ERM aastaraamat XXXVI. Tartu 1988 Eesti Rahva Muuseumi sidemed teadusasutustega väljaspool Eestit 1909–1987. // ERM aastaraamat XXXVIII. Tartu 1990 Rahvarõivas esinemisrõivana. // ERM aastaraamat XXXIX. Tartu 1992 Kuidas 19. sajandil Harjumaal riides käidi. // Harjumaa uurimusi 5 (2000) Kuidas Aravetel on riides käidud. I, II. // ERM aastaraamat XLIII. Tartu 1999 XLIV, Tartu 2000 Eesti Rahva Muuseumi talurahvajalanõude kogu. // ERM aastaraamat XLVIII. Tartu 2003 Eestlaste toit läbi aegade. // Eesti rahvusköök. Tallinn, 2004, 2. trükk 2006 (ilmunud ka sks, ingl, pr k-s) Rahvarõivaid Eesti Rahva Muuseumist. Tallinn 2006 See varumise harjumus – toidukultuurist Nõukogude Eestis. // ERM aastaraamat XLIX. Tartu 2006 Eesti talurahva ülerõivas 19. sajandil. Tartu 2007 2007 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (rahvarõivatraditsiooni alalhoidja) 2008 Pärandihoidja (Eesti Rahva Muuseumi teadur – üks suuremaid rahvarõiva asjatundjaid, avaldanud hulgaliselt rahvarõivateemalisi artikleid ja raamatuid; koolitanud ja nõustanud rahvarõivavalmistajaid ja -huvilisi) 2014 Tartu Kultuurikandja aunimetus (rahvakultuurikandja) 2018 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (kultuuripärandi aastapreemia näituse „Rahvarõivas on norm. Igal aastaajal“ loomise eest Eesti Rahva Muuseumis) 2019 Valgetähe V klassi teenetemärk Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.