laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
François L'Olonnais

François L'Olonnais (loe  [fʁɑ̃swa lolɔnɛ]) (1630–1668) oli Prantsusmaalt pärit piraat, kes tegutses 17. sajandil Kariibi merel. François sündis Prantsusmaa läänekaldal. Tema sünninimi oli Jean-David Nau (loe [ʒɑ̃ david no]). Hiljem hakati teda kutsuma François L'Olonnais’ks, mis pandi tema sünnikoha järgi. Noormehena müüdi François L’Olonnais ühele mehele, kes viis ta Kariibi mere piirkonda elama. Aastatel 1650–1660 oli ta teenija Martinique saarel. Alatest aastast 1660 hakkas ta tegelema piraatlusega. Tortuga kuberner andis tema käsutusse väikese laeva. 1663 sattus François' laev õnnetusse Yucatanis. Meeskond jäi õnnetuses ellu, aga läheduses asunud Hispaania sõdurid tapsid nad seejärel ära. François jäi ellu tänu oma kavalusele, ta peitis ennast surnud kaaslaste alla ja ootas kuni Hispaania sõdurid lahkusid ning põgenes siis saarelt koos mõnede orjadega, kelle ta oli vabastanud. Ohust pääsemise järel kohtas François piraati nimega Michel de Bascoga, kellega nad kogusid 8 laeva ja 600 meest. Nendega vallutasid nad edukalt Maracaibo ja Gibraltari asulad Venezuela lahes. Aastal 1667 François kavandas suurema röövi, kogudes kokku 700 piraati, kellega rüüstas Puerto Cabellos sadama ja ühe väiksema linna. Edasi oli neil plaan liikuda linna nimega San Pedro. Enne seda korraldasid aga Hispaania vägede varitsuse François' meestele. François kaotas palju piraate, ent võitis siiski lahingu. Pärimuse järgi võttis vihane François noa, lõikas ühel hispaanlasel südame välja ja sõi selle ära. Mõned hispaanlased jäid rünnaku järel ellu ning olid nõus juhatama François' meeskonna San Pedrosse, mis vallutati suurema vaevata. Et vallutatud linnad olid vaesed ja kulda ei leitud, siis paljud piraadid lahkusid François' juurest. Viimaks pidi ta jätkama oma tegevust ühe laevaga. François teg'evus lõppes 1668. aastal – ta püüti Hondurases kannibalide poolt kinni ja söödi ära. Cartwright, Mark. "François L'Olonais". World History Encyclopedia (inglise). Vaadatud 10. jaanuaril 2023. "Francois L'Ollonais - Famous Pirate - The Way of the Pirates". www.thewayofthepirates.com. Vaadatud 10. jaanuaril 2023. Yost, Russell (31. mai 2017). "Francois l'Olonnias Facts and Piracy". The History Junkie (Ameerika inglise). Vaadatud 10. jaanuaril 2023.
Viktor Orbáni esimene valitsus

Viktor Orbáni valitsus tuli Ungaris võimule 8. juulil 1998 ja lahkus 27. mail 2002 seoses valimiskaotusega. 1 ajutine kohusetäitja NB! Ametinimetused pole ametlikud tõlked! Vokscentrum - [[1]]
Krasnogvardeiski rajoon

Krasnogvardeiski rajoon on Venemaal mitme punakaardi (красная гвардия krasnaja gvalrdija) auks nimetatud rajoon nimi. Krasnogvardeiski rajoon (Peterburi) Krasnogvardeiski rajoon (Orenburgi oblast) Varem on nime "Krasnogvardeiski rajoon" kandnud järgmised rajoonid: Gattšina rajoon (aastatel 1929–1944 Krasnogvardeiski rajoon), rajoon Leningradi oblastis Tšetšelivski rajoon (1932–2015 Krasnogvardeiski rajoon), rajoon Dnipro linnas Krasnogvardeiski rajoon (Moskva), rajoon Moskvas aastatel 1936–1960 ja 1969–1991 Krasnogvardeiski rajoon (Rostovi oblast), rajoon Rostovi oblastis aastatel 1940–1956 Krasnogvardeiski rajoon (Krasnodar), rajoon Krasnodaris aastatel 1940–1955 Krasnogvardeiskoje rajoon Krasnohvardiiske rajoon
Torujalg

Torujalg (Bolbitius) on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv perekond seeni. Bolbitius coprophilus – sõnniku-torujalg Bolbitius lacteus – valge torujalg Bolbitius titubans – kollane torujalg Torujalg andmebaasis eElurikkus.
Mureenlased

Mureenlased (Muraenidae) on kalade sugukond angerjaliste seltsist. Sellesse kuulub 16 perekonda umbes 200 liigiga: mudamureen (Diaphenchelys) – 1 liik. Vaikse ookeani lääneosa; Indoneesia nürisuumureen (Echidna) – 11 liiki. India, Vaikne ja Atlandi ookean saabelmureen (Enchelycore) – 12 liiki. India, Vaikne ja Atlandi ookean rästikmureen (Enchelynassa) –  1 liik. Indo-patsifiidne regioon sebramureen (Gymnomuraena) –  1 liik. India ja Vaikne ookean silepeamureen (Gymnothorax) – 126 liiki. Atlandi, India ja Vaikne ookean pilumureen (Monopenchelys) –  1 liik. Atlandi, India ja Vaikne ookean mureen (Muraena) – 10 liiki. Atlandi, India ja Vaikne ookean valevmureen (Pseudechidna) –  1 liik. Indo-patsifiidne regioon lehvikmureen (Rhinomuraena) –  1 liik. Indo-patsifiidne regioon hiidmureen (Strophidon) –  1 liik. Indo-patsifiidne regioon siugmureen (Anarchias) – 11 liiki. Atlandi, India ja Vaikne ookean laisuumureen (Channomuraena) – 2 liiki. Levik tsirkumtroopiline habemureen (Cirrimaxilla) –  1 liik. Taiwan maukmureen (Scuticaria) – 2 liiki. India ja Vaikne ookean madumureen (Uropterygius) –  20 liiki. Atlandi, India ja Vaikne ookean https://www.kalapeedia.ee/5383.html
Sametkübarik

Sametkübarik (Conocybe) on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv perekond seeni. Conocybe rickeniana – pisieoseline sametkübarik Conocybe rickenii – Rickeni sametkübarik Conocybe semiglobata – poolkerajas sametkübarik Conocybe subovalis – ovaal-sametkübarik Conocybe tenera – pruun sametkübarik Conocybe vestita Sametkübarik andmebaasis eElurikkus.
Toila Muusika- ja Kunstikool

Toila Muusika- ja Kunstikool on huvikool Ida-Viru maakonnas Toila-Oru pargis Toila Gümnaasiumi hoones. Kool loodi 1991. aastal. Kooli nimi oli Toila Lastemuusikakool. Esialgu sai õppida klaverit ja akordionit. 1993 alustati koolis kunstiõpetust. 1996. nimetati Toila Lastemuusikakool ümber Toila Muusika- ja Kunstikooliks. Tänapäeval saab Toila Muusika- ja Kunstikooli muusikaosakonnas õppida klaverit, akordionit, kitarri, kannelt, plokkflööti, saksofoni ja kunstiosakonnas maali, kompositsiooni, skulptuuri, disaini, kunstiajalugu. Toila Muusika- ja Kunstikooli veebisait
Mureen

Mureen (Muraena) on kalade perekond angerjaliste seltsi mureenlaste sugukonnast. Mureenid on enamasti öise eluviisiga, päeval varjuvad nad kaljulõhedesse, pragudesse või setetesse, jättes välja vaid pea. Perekonda kuulub 10 liiki: augusti mureen (Muraena augusti Kaup, 1856) juveelmureen (Muraena lentiginosa Jenyns, 1842) kellmureen (Muraena clepsydra Gilbert, 1898) kärgjas mureen (Muraena melanotis Kaup, 1860) paabumureen (Muraena pavonina Richardson, 1845) tšiili mureen (Muraena appendiculata Guichenot, 1848) tüse mureen (Muraena robusta Osório, 1911) vahemere mureen (Muraena helena Linnaeus, 1758) valgetähniline mureen (Muraena argus Steindachner, 1870) võrkjas mureen (Muraena retifera Goode & Bean, 1882) https://www.kalapeedia.ee/12885.html
1. tankibrigaad

1. üksik Siverski tankibrigaad (ukraina keeles 1-ша окрема танкова Сіверська бригада) on Ukraina maavägede väeüksus. Alates 2017. aastast kannab väüksus nime: 1. üksik Siverski tankibrigaad. Üksus võitles 2022. aastal Tšernihivi piiramise ajal Vene vägede vastu. 2021. aasta seisuga oli relvastuses tank T-64BV. 2022 - polkovnik Leonid Hoda 2022 - Julguse ja Vapruse Eest УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №234/2017 Про присвоєння почесних найменувань військовим частинам Збройних Сил України та уточнення деяких найменувань. 1 окремій танковій бригаді Збройних Сил України почесне найменування "Сіверська" та надалі іменувати її - 1 окрема танкова Сіверська бригада Збройних Сил України;. 23.08.2017. David Axe. Ukraine’s Best Tank Brigade Has Won The Battle For Chernihiv - Forbes, 31.03.2022 (vaadatud: 06.11.2022) Танкова бригада вчилася завдавати втрат противнику (vaadatud: 11.01.2023) УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №122/2022 Про присвоєння звання Герой України. Присвоїти звання Герой України з врученням ордена “Золота Зірка”. ХОДІ Леоніду Олексійовичу – полковнику, 10.03.2022 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №667/2022 Про відзначення почесною відзнакою "За мужність та відвагу". 1. Відзначити почесною відзнакою "За мужність та відвагу" такі військові частини Сухопутних військ Збройних Сил України: 1 окрема танкова Сіверська бригада; 24.09.2022
Tuhkpihlakas

Tuhkpihlakas (Sorbus rupicola) on roosõieliste sugukonda ja õunapuuliste alamsugukonda ja pihlakate perekonda kuuluv heitlehine puu. Eestis esineb tuhkpihlakas loodusliku liigina Lääne-Saaremaal – Viidumäel ja Sõrve poolsaarel. Tuhkpihlakas on üks kolmest Eestis looduslikult kasvavast pihlakaliigist. Harulduse tõttu kuulub liik punasesse raamatusse. Tuhkpihlakas on saagjate servadega lihtlehtedega. Lehed on ebakorrapäraselt hambulised, alusel kiilja terve servaga. Lehestik on heledam, kui harilikul pihlakal ja lehed on alt tugeva tuhkhallika vildikihiga. Õied on valged. Läägemaitselised viljad on ümarovaalsed, 1–1,5 (2) cm pikad, oranžid või pruunikaspunased ja valkjate täppidega. Viljad püsivad sügisel kaua puul. Harilik pihlakas Pihlakas Pooppuu Soome pihlakas Eesti pärismaised puud Mari Reitalu. Mitme pihlaka maa on Eesti? Eesti Loodus 2000, nr 6 Tuhkpihlakas andmebaasis eElurikkus http://www.ut.ee/biodida/KOOLID/Sirel/Tuhkpihlakas.htm
Väike-Maarja Muusikakool

Väike-Maarja Muusikakool on muusikakool Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarjas aadressil Pikk tänav 2. Kool loodi 1996. aastal. Väike-Maarja Muusikakooli veebisait
Nurksõlg

Nurksõlg on 13.–15. sajandil Eesti, Läti ja Vadjamaa aladel kasutusel olnud sõletüüp, mille kuju määrasid rõngakujulise põhiosale liidetud neli nurka ja mida peetakse keskaegsest rõngassõlest välja kujunenud sõlevormiks. Nimetuse autor on etnograaf Aino Voolmaa. Eesti ja vadja aladelt leitud nurksõlgi iseloomustab ainult geomeetriline ornament, kuid Lätist on leitud ka gooti kirjas tekstiga dekoreeritud nurksõlgi. Kindlamalt on 13.–15. sajandisse dateeritud varasemad nurksõled. Need on paksemast pronksplaadist valmistatud, lamedale rõngale lisatud nelja hulknurkse jätkega. Sellise kujuga on Tarvastu kiriku ümberehitusel ja Jõuga kääbaskalmistult leitud nurksõled, samuti osa Läti gooti kirjadega sõlgi. Hilisematel sõlgedel suureneb nurkade osatähtsus üldkujus ja need hakkavad meenutama ruutu, sõle materjaliks saab pehmem vaskplekk. Materjali väiksema vastupidavusega kooskõlas kujundatakse rõngas laiemana ja keskosas kergelt üles kummuvana. Hilisemate nurksõlgede hulgast leiab selliseid, mida kaunistavad moreskornamendi elemendid ja mis lasevad end dateerida 16. sajandisse. Et leitud pole ühtki hõbedast nurksõlge, on arvatud, et 16. sajandi lõpuks, mil talurahva hulgas hakkasid hõbedahinna languse tõttu taas levima hõbeehted, oli see sõlevorm juba kasutusest kõrvale jäänud või jäämas. Kaalu Kirme on pidanud keskaegsele rõngassõlele sarnanevate varasemate nurksõlgede loojateks saksa linnameistreid, kuid õhemate ruudukujuliste nurksõlgede tegijaiks eesti soost ehtemeistreid. K. Kirme. Eesti sõled. Tallinn, "Kunst, 1986 Vanematüübiline nurksõlg Viljandi muuseumis (VM VM 9192:1 E 959) Nurksõrg Eesti Rahva Muuseumis (ERM 4202) Nurksõlg Viljandi muuseumis (VM VMT 69:2 E 948) Nurksõlg Viljandi muuseumis (VM 9420:2 E 769)
Doonori meelespea

"Doonori meelespea" on Mati Undi 1990. aastal ilmunud romaan. Romaan on pastišš Bram Stokeri 1897. aasta romaanist "Dracula" — see on teadlik ja austust avaldav jäljend "Dracula" süžeest ja tegelastest, mis kaldub aga algteosest kõrvale, kuna 19. sajandi Euroopa asemel leiab see aset 1980ndate Eestis. Samuti erineb romaan ülesehituselt; kus "Dracula" annab kogu toimunu edasi päevikusissekannete ja tegelastevahelise kirjavahetuse kujul, on Undi romaan ennekõike jutustav. Leidub otseseid viiteid Stokeri romaanis toimunule ning seda ka sarnases järjekorras, kuid palju elemente on uude ümbrusesse sobitumaks ümber kujundatud, sealhulgas ka tegelaste nimed, iseloomud ja motiivid. Peategelane on kirjanik Joonatan, kes saab salapärase kutse ilmuda niipea kui võimalik kohtumisele Leningradis ristleja Aurora juures. Päevi piinleb ta otsustamatuse all, kas minna või mitte, otsustades aga lõpuks siiski kohtumisele ilmuda. Kohtumispaigas saab ta tuttavaks kummalise Michelsoniga, kes osutub hiljem vampiiriks. Michelsoni eesmärk on taasühineda oma ümbermaetud kadunud kaasa Lydia Koidulaga ning oma teekonnal Leningradist Eestisse teda otsides jätab ta endast maha rea jälgi nii mõrvade kui teadmata kadunute näol. Saades aimu Michelsoni tegevustest võtavad Joonatan, tema pruut Minni ja teised nende tuttavad kavaks Michelson peatada. Samaaegselt on üles tõusnud Koidula reinkarnatsioon, kes sihitult Eestis ringi rändab ja samuti uusi vampiire loob. Pärast Koidulaga taasühinemist tõmbab Michelson tagasi, saades veel hullunud Renneri palatis viimast korda kokku Joonatani ja teistega ning lubab seal neile, et kavatseb elada edaspidi rahulikumat elu ja enam mitte tappa. Michelson kaob, loo jooksul vampiiristunud Lussi ning Joosepi saatused jäävad teadmatuks ja Renner on tapetud. Greifer — Van Helsing Joonatan Hark — Jonathan Harker Joosep — mitmed tegelased üheskoos (osati nii Van Helsingu kui ka krahvi rollides) Lussi — Lucy Lydia Koidula reinkarnatsioon Michelson — krahv Dracula Minni, Joonatani pruut — Mina Renner — Renfield „Doonori meelespea“ kohta avaldatud kriitika ühtib Undi loomingule üldiselt omaks saanud kriitikaga. Kohati raskesti jälgitav süžee ning laialivalguv narratiiv tekitavad lugejais segadust, kuid kummaliselt lummavad metafoorid ning autorile omapärane mänglev stiil ei jää kahe silma vahele. "Diary of a Blood Donor - Mati Unt". www.complete-review.com. Vaadatud 11. jaanuaril 2023.
Element (filosoofia)

Element ehk algosis on filosoofias liitsete kehade, materiaalsete süsteemide ja mõtteehitiste komponent, mis ei jaotu eriliigilisteks osadeks.
Klaipėda mäss

Klaipėda mäss oli mäss jaanuaris 1923 Memeli piirkonnas (ehk Klaipeda piirkonnas). Nemunasest põhja pool asuvad alad eraldati Versailles' rahulepinguga Saksa Keisririigi Ida-Preisimaast ning sellest sai Rahvasteliidu mandaat. Piirkond määrati kuni alalise lahenduse väljatöötamiseni Prantsusmaa administratsiooni alla. Leedu tahtis piirkonda, mis on osa Väike-Leedust, endale, kuna seal elas palju Preisi leedulasi ning Klaipėda oleks olnud Leedu pääs Läänemerele. Kuna Suursaadikute konverentsil otsustati teha Klaipedast Danzigi vabalinna sarnane sõltumatu ala, otsustasid leedukad korraldada mässu. Mässust jäeti kohaliku rahvastiku ülestõusu mulje ning ei Saksa politsei ega Prantsuse sõjavägi ei avaldanud erilist vastupanu. Mässulised määrasid ametisse leedumeelse valitsuse, mis avaldas soovi Leeduga liituda. Rahvasteliit juhtunule pretensioone ei esitanud ning 17. veebruaril 1923 liideti Klaipeda Leedu Vabariigiga. Ametlik rahvusvaheline leping, Klaipėda konventsioon, allkirjastati mais 1924. Konventsiooniga tunnustati Leedu suveräänsust, kuid ka Klaipeda laialdast autonoomsust. Piirkond jäi Leedule kuni see pärast Saksamaa ultimaatumit märtsis 1939 Natsi-Saksamaale läks. Bühler, Phillip A. (1990). The Oder-Neisse Line: a reappraisal under international law. East European monographs. Kd 227. Columbia University Press. ISBN 978-0-88033-174-6. Čepas, Vytautas (jaanuar 2008). "Speech by Seimas member Vytautas Čepas" (PDF). Lithuanian Parliamentary Mirror. 1 (123). ISSN 1392-3528. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 22. juuli 2011. Cienciala, Anna; Komarnicki, Titus (1984). From Versailles to Locarno: Keys to Polish Foreign Policy, 1919–25. University Press of Kansas. ISBN 0-7006-0247-X. Eidintas, Alfonsas; Žalys, Vytautas; Senn, Alfred Erich (1999). Lithuania in European Politics: The Years of the First Republic, 1918–1940 (Paperback ed.). New York: St. Martin's Press. ISBN 0-312-22458-3. Gerutis, Albertas, toim (1984). Lithuania: 700 Years. Tõlkinud Budreckis, Algirdas (6th ed.). New York: Manyland Books. ISBN 0-87141-028-1. 75-80057. Walters, F. P. (1952). A History of the League of Nations. Oxford University Press. 1923 documentary film Klaipėda Revolt Virtual exhibition of archival documents and photos of the revolt March 1923 report to the Conference of Ambassadors; German translation Full text of the Klaipėda Convention of May 1924
Ehtenõel

Ehtenõel ehk ehisnõel on tikja kehaga, tavaliselt kaunistava peaga ehe, millel võis olla ka rõivast kinnitav funktsioon. Eestis olid luust ja metallist ehtenõelad rõivakinnitusvahendina kasutusel eelrooma rauaajast läbivalt kuni hilisrauaajani. Nööpnõel Kübaranõel Juuksenõel K. Jansons. ARHEOLOOGIA EESTI-INGLISE VALIKSÕNASTIK. Magistriprojekt. Tartu, 2012 Luust ehtenõelad. - tutulus.ee Metallist ehtenõelad. - tutulus.ee Eelrooma rauaaeg (500 aastat e.Kr. – 50 aastat p.Kr.) - tutulus.ee Ehtenõelad. - Rooma rauaaeg. - tutulus.ee Ehtenõelad. - Keskmine rauaaeg. - tutulus.e Ehtenõelad. - Noorem rauaaeg. - tutulus.e Ehtenõelad. - A. Tvauri. Rahvasterännuaeg, eelviikingiaeg ja viikingiaeg Eestis. Tartu, 2012. lk 105–109
2007. aasta Guinea üldstreik

2007. aasta Guinea üldstreik oli üldstreik, mis algas Guineas 10. jaanuaril 2007. Guinea ametiühingud ja opositsioonierakonnad süüdistasid president Lansana Contéd majandusraskuste põhjustamises ja võimu kuritarvitamises ning survestasid teda tagasi astuma. Meeleavaldajad süüdistasid presidenti ka korruptsioonis süüdistatud Mamadou Sylla ja Fode Soumah' vanglast vabastamise korraldamises. Streik lõppes 27. jaanuaril, kui Conte ja ametiühingud leppisid kokku uue peaministri ametisse nimetamises. President nimetas uueks peaministriks Eugène Camara, kes ametiühingutele ei sobinud, ning 12. veebruaril streik jätkus. Samal päeval kehtestati riigis sõjaseisukord. Ligi kaks nädalat hiljem, 26. veebruaril, nõustus Conte peaministriametisse nimetama ametiühingute poolt soositud Lansana Kouyaté. Streik lõppes 27. veebruaril ning Kouyate astus ametisse 1. märtsil. "Guinea police clash with strikers", BBC News, January 22, 2007.
Alma Kullerkupp

Alma Kullerkupp (26. jaanuar 1935 Sõmeru vald – 19. veebruar 2022 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane, viiekordne Eesti meister ja kauaaegne spordiinstruktor. Tema isa oli Lääne-Viru juurtega seikleja ja eradetektiiv Evald Carlos Kullerkup, ema Lõuna-Tartumaalt pärit Anna Nolk (1907–2000). Alma Kullerkupp käis Karitsa 7-klassilises külakoolis ja lõpetas 1960. aastal Tallinna IV Töölisnoorte Keskkooli. Sportima hakkas ta juba Karitsa koolis. 1950–1952 treenis Kullerkupp Uno Trei ja Raul Uulmani juhendamisel ning aastail 1955–1966 Kalevi spordiseltsis Aleksander Tšikini juhendamisel. Kullerkupp tuli viis korda Eesti meistriks: 800 m jooksus (1957), 1 km murdmaajooksus (1959), 3 × 800 m teatejooksus (Kalevi naiskonnas, 1956 ja 1958) ning VTK mitmevõistluse V astmes (1980). 1958. ja 1962. aasta sügiskrossi finaalis oli ta 2 km võitja. Aastail 1956–1964 kuulus ta 13 korda Eesti koondisse. Aastail 1991–2001 osales ta kergejõustikuveteranide MM-il ja EM-il. Ta oli elu lõpuni Eesti Kergejõustikuveteranide Assotsiatsiooni aktiivne liige. Aastail 2003–2019 oli Kullerkupp Tallinna Spordiveteranide Koondise sekretär ja juhatuse liige. Kullerkupp töötas pikka aega Tallinna Masinatehases: 1952–1959 treiali, laohoidja ja kartoteegipidajana, 1959–1994 spordimetoodikuna ning hiljem puhkebaasi komandandina. Aastail 1962–1967 oli ta Tallinna Kergejõustikusektsiooni Presiidiumi liige ja aastail 1975–1985 Masinaehitustööliste Ametiühingu spordikomisjoni sekretär. Ta on maetud Rahumäe kalmistule Nõmmel. Kalevi auliige (1984). ESBL
Ruhrimaa okupeerimine

Pärast teist maailmasõda okupeeritud Saksamaa kohta vaata artiklit Saksamaa 1945–1949. Ruhrimaa okupeerimine oli Prantsusmaa ja Belgia okupatsioon Saksamaa Ruhri piirkonnas aastatel 1923–1925. Prantsusmaa ja Belgia okupeerisid tööstuslikult arenenud Ruhri piirkonna, kuna Saksamaa oli rikkunud pärast esimest maailmasõda võitjariikide poolt Versailles' rahuga paika pandud reparatsioonide tingimusi. Ruhrimaa okupeerimine süvendas Saksamaal majanduskriisi ning tsiviilisikud algatasid kodanikuallumatuse näol okupatsioonivastase rahumeelse liikumise, milles sai 130 inimest surma. Rahvusvahelise diplomaatilise ja majandusliku surve alla jäänud Prantsusmaa ja Belgia nõustusid lõpuks aastal 1924 võlgade tasumiseks koostatud Dawesi plaaniga ning viisid oma väed augustiks 1925 Ruhrist välja. Ruhrimaa okupeerimine andis Saksamaa taasrelvastumisele hoogu ning tõstis riigis parem- ja vasakäärmuslike liikumiste populaarsust. Reinimaa okupeerimine Reinimaa taasmilitariseerimine Ruhrimaa Rahvusvaheline Valitsus "Hyperinflation and the invasion of the Ruhr". The Holocaust Explained. Vaadatud 29. mail 2020. Occupation after the War (France and Belgium) at 1914-1918 Online: International Encyclopedia of the First World War. Ruhr Occupation at 1914-1918 Online: International Encyclopedia of the First World War.
Buulo Mareeri pantvangi vabastamiskatse

Bulo Mareri pantvangi vabastamiskatse oli Prantsusmaa sõjaväe operatsioon 11. jaanuaril 2013 Buulo Mareeris Alam-Shabelles Somaalias. Operatsiooni eesmärk oli vabastada islamistliku Ash-Shabābi kätte pantvangi langenud Prantsusmaa kodanik Denis Allex. Katse luhtus, Allex hukati ning tulevahetuses hukkus kaks Prantsusmaa sõjaväelast ning vähemalt kaheksa tsiviilisikut. Jessica Buchanani ja Poul Hagen Thistedi vabastamine Donov, Iassen (28. jaanuar 2013). "French Commando, Killed in Somalia, Identified". SOFREP. Vaadatud 8. jaanuaril 2020. Omar, Feisal (14. jaanuar 2013). "Second French commando dies of wounds: Somali rebels". Reuters (inglise). Vaadatud 8. jaanuaril 2020. https://www.err.ee/340102/somaalia-islamistid-teatasid-prantsuse-pantvangi-hukkamisest
Charles Vane

Charles Vane (1680 – 29. märts 1721) oli Inglise piraat, kes tegutses Kariibi merel. Ta ründas põhiliselt Inglismaa ja Prantsusmaa kaubalaevu. Charlesi karjäär kestis viis aastat. Ta polnud nii tuntud kui teised piraadid Kariibi merel, kuid tekitas siiski merel hirmu. Charles hakkas piraatlusega tegelema 1716. aastal. Algul liitus ta Henry Jenningsi meeskonnaga Nassaus. Nad röövisid kulda ja hõbedat Hispaania laevadelt. See ei meeldinud Hispaania kuningale, kes saatis laevu varastatud vara tagasi võtma. 1718. aastal tegi Vane oma esimese iseseisva rünnaku, kaaperdades ühe Prantsuse laeva. Bahama saartel tuli samal ajal võimule uus kuberner Woodes Rogers, kellel ülesanne oli peatada piraatide tegevus Kariibi merel. Woodes andis kõikidele piraatidele võimaluse kuritegude lunastamiseks ning Suurbritannia sõjaväega liitumiseks. Charles Vane’ile see ei sobinud ja ta jätkas tegutsemist piraadina. Ta põgenes uue kuberneri eest ja seda kajastati ka Londoni uudistes. Kaks päeva hiljem tema meeskond püüdis kinni orjalaeva, millest sai nende uues peamine laevaks. Laeval oli 12 kahurit ja see mahutas 80–90 piraati. Charles lehvitas kahte lippu: Suurbritannia lippu ja musta piraadilippu. Tema meeskonnas oli mereröövel Charles Yeats, kes hiljem ühel ööl põgenes laevalt ja läks oma teed. Vane hakkas teda jälitama, jõudes järele lasti Yeatsi poole üks kahuri mürsk tema hirmutamiseks ja lasti tal põgeneda. Ameerikas ei saadud Charles Vane’i laeva kätte, sest see oli teistest kiirem. 1718. aasta septembris oli Virginia kuberner tema jälil, aga ei saanud teda kätte. Paar päeva hiljem saadi küll kätte tagaotsitav piraat Stede Bonnet. Charles Vane külastas hiljem piraat Musthabet tema kodus. Väidetavalt olevat nad terve nädala pidutsenud. Pärast peo lõppu liikus Charles Vane põhja poole, kus rüüstas mitmeid laevu. Pärast seda läks Vane tagasi Kariibi merele ning lõpetas oma karjääri. 1719. aasta novembris loobus Vane kapteniametist ja uueks kapteniks sai John Rackham. Tema ei olnud sama edukas, kuna tema laev püüti kinni 1720. aastal Samal ajal Vane saadeti väikse paadiga seilama, aga üks orkaan hävitas merel tema paadi ja sattus üksikule saarele. Selle saare juurde sattus üks laev, mille kapten oli Holford, keda Vane oli varem rünnanud. Nähes piraate saarel, seilas Holford edasi. Saabus veel teinegi laev, mis vedas kaupa ja oli nõus Vane’i üksikult saarelt ära viima. See kaubalaev puutus kokku Holfordi laevaga ja Holford võttis endise piraadikapteni endaga kaasa. 1720. aasta märtsis mõisteti Vane’i üle kohut, süüdistades teda piraatluses. Ta viibis ühe aasta vanglas ning poodi üles 1721. aastal Jamaical. Yost, Russell (21. juuni 2017). "Charles Vane Facts, Biography, and Piracy". The History Junkie (Ameerika inglise). Vaadatud 11. jaanuaril 2023. Cartwright, Mark. "Charles Vane". World History Encyclopedia (inglise). Vaadatud 11. jaanuaril 2023. "Charles Vane - Famous Pirate - The Way of the Pirates". www.thewayofthepirates.com. Vaadatud 11. jaanuaril 2023.
Vastseliina Muusikakool

Vastseliina Muusikakool on muusikakool Võru maakonnas Vastseliina alevikus aadressil Petseri tänav 6. Vastseliina Muusikakooli veebisait