laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
S-Video

S-Video on videosignaali analoogkujul edastamise liides. S (inglise keeles Separated ’eraldatud’) osutab sellele, et heledussignaal (Y) ja värvisignaal (C) edastatakse teineteisest eraldi. S-Video tagab parema kvaliteedi kui komposiitvideo ehk liitvideo, mille korral videosignaal edastatakse ühe kaablisoone kaudu, kuid jääb maha komponentvideost, mis kasutab videosignaali jaoks kolme kanalit. S-Video ei võimalda edastada audiosignaali. Komposiitvideoga võrreldes jätab S-Video rohkem infot videosignaalist muutmata, mistõttu on pilt teravam ja selgem ning värvid puhtamad. S-Video liidese võttis 1987. aastal kasutusele Jaapani firma JVC oma S-VHS (Super-VHS) videomagnetofonis, et luua kaabli abil ühendus videokaamera ja teleriga. Tänu S-Video kaablile sai S-VHS-kassettidelt vaadata nii kvaliteetset pilti, mida videokassett üldse võimaldas. 1990. aastatel hakati S-Video pesa lisama ka teistele seadmetele, näiteks DVD-mängijatele, satelliidivastuvõtjatele ja mängukonsoolidele. Aastal 2000 tuli välja ka S-Video valmidusega graafikakaart, mis andis võimaluse ühendada teleri arvutiga. S-Video signaali on lihtne muuta komposiitvideoks. Selleks tuleb vaid ühendada heleduse ja värvi kontaktid läbi kondensaatori. Selleks on olemas vastavad adapterid. Vastupidine muutmine (komposiitvideo S-Videoks) on aga palju keerulisem: liitsignaali lahutamiseks läheb vaja kammfiltriga elektroonikalülitust. Videosignaal
Ameerika Ühendriikide Kongressi raamatukogu

Ameerika Ühendriikide Kongressi raamatukogu on maailma suurim raamatukogu. See Washingtonis asuv raamatukogu asutati 1800. aastal. Raamatukogus on enam kui 130 miljonit eksemplari 470 keeles ning erinevates meediumites, sealhulgas üle 32 miljoni raamatu ja 61 miljoni trükise. See on suurim haruldaste raamatute kollektsioon Põhja-Ameerikas. Raamaturiiuleid on ühtekokku 1300 kilomeetrit. Lisaks raamatutele säilitatakse seal muuhulgas ka 14,7 miljonit joonist ja fotot, 5,3 miljonit maakaarti, 3 miljonit helilindistust ning 1,9 miljonit liikuvat pilti. Iga päev lisandub raamatukogusse keskmiselt 12 000 raamatut ja muud trükist. Raamatukogu haldab ka Riiklikku Filmiregistrit. "Fascinating Facts – Statistics" (Ameerika inglise). Library of Congress. Originaali arhiivikoopia seisuga 5. aprill 2020. Vaadatud 16. veebruaril 2017. "Rare Book and Special Collections Reading Room (Library of Congress)". Library of Congress (Ameerika inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 6. mai 2017. Vaadatud 5. mail 2017. Annual Report of the Librarian of Congress (PDF), Library of Congress, 2009, originaali arhiivikoopia seisuga 5. aprill 2017, vaadatud 30. detsembril 2017  Ameerika Ühendriikide Kongressi raamatukogu – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Johann Christian Quandt

Johann Christian Quandt (29. november 1704 Wolferschwenda – märts 1750 Urvaste) oli Eesti vaimulik ja hernhuutlik kirjamees. Johann Christian Quandt sündis Wolferschwendas (praeguse haldusjaotuse järgi Tüüringi liidumaal Kyffhäuserkreisis). Õppis usuteadust (immatrikuleeriti 5. juunil 1725) Jena Ülikoolis. Alates 1728. aastast oli seotud vennastekogudusega. Kuna Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja Heinrich Wollin 1731. aastal suri, siis kutsuti Quandt (Kambja koguduse õpetaja Albrecht Sutori poolt) Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetajaks. Quandt introdutseeriti ametisse 24. septembril 1732, Urvaste koguduse õpetaja oli ta kuni surmani. Urvastesse tööle asunult abiellus ta oma eelkäija Heinrich Wollini lese Katharina Elisabeth (sünd. Hellebold) Wolliniga. Nende poeg Johann Christian Quandt oli hernhuutlik kirjamees. Kolm kaunist Waggausse Eenkojut, nimmitetu: I.Se wagga Karjus, Hennig Kuse; temmä söämelik Pattustkäändminne, kristlik Elläminne, nink önnis koolminne. II.Se wäikenne Jörgel; temmä ütsindä Elläminne Jummalaga, ussin Töteggeminne, Palwus nink Rahhule olleminne. III.Se hä Näütsik, Armelle Nikolas; temmä eggäpäiwane käük Jummalaga, ja pallaw Arm Kristusse wasta. Selle Ma-Rahwale, kumb nakkap, ehk tahhap nakkada Jummalat Söämest otsma, kihhotamisses nink Perräntullemisses, Ma-keelde ümbretettu /[Tõlkija Johann Christian Quandt vanem]. Tallinn 1776. (kordustrükk, esmatrükk aastast 1737 pole säilinud) [Vennastekoguduse lauluraamat tartueesti keeles]/ [Tõlkija Johann Christian Quandt vanem] Ilmus 1741. aastal. Märkus: sisaldas 21 laulu. Tsaari ukaasiga 1743. aastast keelati hernhuutlike raamatute kasutamine ja kättesaadud eksemplarid hävitati. Laulud on uuesti trükitud raamatu "Kolm kaunist Waggause Eenkojut" lisas 1776. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977 Johann Christian Quandt Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
Demonstratiiviteooria

Demonstratiiviteooria on mitme vaate nimi: tsiteerimise demonstratiiviteooria nimede demonstratiiviteooria
Parataksiteooria

Parataksiteooria on mitme vaate nimi: kaudse kõne parataksiteooria tsiteerimise parataksiteooria ehk tsiteerimise demonstratiiviteooria
Jonathan Bennett (filosoof)

Jonathan Francis Bennett (17. veebruar 1930 Greymouth, Uus-Meremaa– 31. märts 2024) oli Uus-Meremaa päritolu Briti filosoof, kes tegeles peamiselt keelefilosoofiaga ja varauusaja filosoofia ajalooga. Bennett on õppinud Uus-Meremaa Ülikoolis ja Oxfordi ülikoolis. Ta on õpetanud Cambridge'i ülikoolis (1956–1968), Simon Fraseri Ülikoolis (1968–1970), Briti Columbia Ülikoolis (1970–1979) ja Syracuse'i Ülikoolis (1979–1997). 1980. aastal oli ta Oxfordi ülikooli Brasenose'i kolledži Tanneri lektor, 1992. aastal Oxfordi ülikooli John Locke'i lektor. Bennett uuris ratsionaalsust ning töötas välja tegevusteoorial põhineva tähendusteooria. Ta tegeles ka metafüüsikaga. Tema raamat "Kant's Analytic" (1966) koos Peter Strawsoni raamatuga "The Bounds of Sense" andis uue hoo Kanti pärandi uurimisele. Bennetti veebisaidil on uusaja filosoofia klassikute (sh ingliskeelsete) teoste ümberpanekuid tänapäeva inglise keelde. Emeriitprofessorina elas ta Kanadas Briti Columbias. 1985 Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liige 1991 Briti Akadeemia liige 1989 (1964). Rationality: An Essay towards an Analysis. Hackett. Google Books 1966. Kant's Analytic. Cambridge Univ. Press. Google Books 1971. Locke, Berkeley, Hume: Central Themes. Oxford Univ. Press. Google Books 1974. Kant's Dialectic. Cambridge Univ. Press. Google books 1990 (1976). Linguistic Behaviour. Hackett. Linguistic Behaviour 1984. A Study of Spinoza's Ethics. Hackett. Google Books 1988. Events and their Names. Hackett. Google Books 1995. The Act Itself. Oxford Univ. Press. Google Books 2001. Learning from Six Philosophers. Oxford Univ. Press. Google Books 2003. A Philosophical Guide to Conditionals. Oxford Univ. Press. Google Books 1988. Quotation. Noûs 22, lk 399–418. JSTOR Autor esitab Donald Davidsoni artiklis "Quotation" esitatud tsiteerimise demonstratiiviteooria versiooni vastu oluliste tunnuste argumendi ning esitab demonstratiiviteooria oma versiooni, milles ta enda sõnul kasutab tsiteerimise kirjeldusteooria elemente. Bennetti veebisait uusaja filosoofiaklassikute ümberpanekutega Sissekanne Syracuse'i ülikooli saidil
Tallinna Linnakantselei

Tallinna Linnakantselei on ametiasutus, mis tagab Tallinna linnavalitsuse organisatsioonilise ja tehnilise töö. Linnakantselei tööd juhib linnapea poolt ametisse nimetatud linnasekretär. Linnakantselei koosseisu kuuluvad linnasekretäri, linnapea ja abilinnapeade bürood, 2 teenistust (sisekontrolöri teenistus ja õigusteenistus), 2 osakonda (üldosakond ning teeninduse ja asjaajamise osakond) ning 1 hallatav asutus (Tallinna Linnaarhiiv). Linnakantselei üldosakond haldab linnavalitsuse esindushoonet, Tallinna raekoda, Jaan Poska maja ning hooneid aadressidel Ernst Särgava allee 4 ja Roosikrantsi 4b. Tallinna Linnakantselei esimesel korrusel paikneb teenindusbüroo, kust saab infot Tallinna linna teenuste kohta. Linnakantselei lähtub oma töös põhimäärusest, millest tulenevad põhiülesanded on järgmised: linnavalitsuse asjaajamise korraldamine; elanike vastuvõtu korraldamine linnavalitsuse liikmete ja linnakantselei ametnike poolt; linnavalitsuse istungite organisatsiooniline ja tehniline ettevalmistamine ning läbiviimise tagamine vastavalt linnavalitsuse reglemendile; linnavalitsuse liikmete ja linnakantselei õigusalane teenindamine; Tallinna õigusaktide avaldamine ja avalikustamine; linna avaliku teenistuse koordineerimine, linna ametiasutuste ühtse personali-, koolitus- ja palgapoliitika väljatöötamine ja elluviimine; linna infotehnoloogia arengustrateegia loomine, arendamine ja teostamine; linna eelarve ja eelarvekava koostamine, eelarve täitmise korraldamine, majandusarvestuse korraldamine; linna eelarvestrateegia kujundamine ja elluviimine; kohalike maksude haldamise korraldamine; linnavalitsuse tegevust kajastava informatsiooni kogumine ja levitamine; riigi ja kohaliku omavalitsuse asutuste riiklikku registrisse esitatavate andmete kogumine ja kontroll andmete esitamise üle; Tallinna linna nimel ostjana riigihankeid teostatavate asutuste metoodiline juhendamine riigihangete teostamisel, selle tegevuse juhtimine Tallinnas ja Tallinna riigihangete arvestuse pidamine; linna ühtse sisekontrolli süsteemi koordineerimine ning juhtimis-, administratiivse ja finantskontrolli teostamine. Tallinna Linnakantselei
Uhtinõna

Uhtinõna (ka Uhti nina) on neem Peipsi ja Lämmijärve piiril. Uhti nina juures asuvad Liitesaar ja Uhtinõna kurk. Uhti ninast Piirissaare põhjaranda ja sealt Podborovje neemeni ulatuvat kujutletavat joont käsitletakse Lämmijärve põhjapiirina. "Emajõe Suursoo kaitseala infovoldik" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 31. detsember 2018. Vaadatud 30. detsembril 2018.
Saksa laht

Saksa laht on laht Lämmijärve lääneküljel. Lahe kaldal asub Laaksaare sadam.
Triaksiaalkaabel

Triaksiaalkaabel (inglise k lühendatult triax) on koaksiaalkaabli eriliik, millel on kaks kontsentrilist teineteisest isoleeritud varjestuskihti. Seega on niisugusel kaablil kolm koaksiaalset (ühistelgset) juhtivat soont, millest ka nimetus (ladina k tri kolm, axis telg). Triakskaaablil on koaksiaalkaabliga võrreldes väiksem sumbumus, suurem ribalaius ja parem häirekindlus. Triaksiaalkaablit kasutatakse peamiselt televisioonitehnikas, näiteks videokaamerate signaali edastamiseks, samuti täppismõõtetehnikas. Koaksiaalkaabel Video triaxial cables
Inna Uit

Inna Uit (sündinud 1. septembril 1965 Jõhvis) on Eesti läbi aegade edukam naiskulturist. 1990–1991 kahekordne Eesti absoluutne meister Kahekordne NSV Liidu meister 1990 IFBB Euroopa meistrivõistlustel 4. koht 1990 IFBB maailmameistrivõistlustel 10. koht 1991 IFBB Euroopa meistrivõistlustel 4. koht 1991 ILBB EM-võistluste absoluutne võitja 1995 IFBB Euroopa meistrivõistluste 1. koht 1996 IFBB maailmameistrivõistluste 1. koht Inna Uit IFBB maailmavõistlustel, video Inna Uit 100 % eelarvamusteta Eesti Päevaleht, 22. märts 2000 Inna Uit alustab lauljakarjääri Eesti Päevaleht, 10. mai 2000 Inna Uit tahab Jumala poolt antut kasutada delfi.ee, 20. jaanuar 2001 Inna Uit on kodutu Kroonika, 15. mai 2002 Inna Uit ei jäta selga hilpugi Õhtuleht, 5. august 2002 Inna Uit: blondi ei saa must enam iialgi! elu24, 10. detsember 2008 Inna Uit: minul polnud vaja habet ajada ERR Uudised, 3. detsember 2009 (+ video) Inna Uit: naised ajasid habet ja rinnakarvu Postimees Online Sport, 4. detsember 2009 Inna Uit nõuab kohtus sadu tuhandeid elu24.ee, 22. detsember 2009 Biograafia ESBL-is
Kola

Kola on linn Venemaal Murmanski oblastis, Kola rajooni keskus. Asub Kola ja Tuloma jõe ühinemiskohas 12 km kaugusel Murmanskist.
Heinrich Wollin

Heinrich Wollin (28. märts 1688 Anklam – 23. märts 1731 Urvaste) oli Eesti vaimulik. Sündis Anklami linnas Pommerimaal (praeguse haldusjaotuse järgi Ostvorpommerni kreisis Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal). Õppis Rostocki Ülikoolis (immatrikuleeriti 17. juulil 1713). Saabus septembris 1718 laevaga Rostockist Riiga (koos hilisema Kambja koguduse õpetaja Albrecht Sutoriga). Oli aastatel 1718–1731 Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja. Oli abielus Katharina Elisabeth (sünd. Hellebold) Wolliniga. Kui Heinrich Wollin suri, abiellus tema lesk aastal 1732 uue Urvaste koguduse õpetaja Johann Christian Quandtiga. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Kadri Tamberg

Kadri Tamberg-Lipping (sündinud 25. juunil 1954) on eesti endine näitleja ja inspitsient, pedagoog. Kadri Tamberg lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri 7. lennu 1976. aastal. Töötas aastaid Eesti Draamateatris näitleja, inspitsiendi, trupijuhi ning produtsendina. Aastatel 2000–2002 töötas Tamberg Ameerika Ühendriikide saatkonnas (Port of Spain, Trinidad ja Tobago), 2003–2005 Eesti Vabariigi konsulaadis (Kiiev, Ukraina). Ta on mänginud näiteks telelavastustes („Oma päikese poole”, 1976; „Onu Tiki-Taki seiklused”, 1981). Asutas 2012 Eesti Rahvuskultuuri Fondi allfondina Eino Tambergi fondi ja on selle halduskogu liige. Hiljem suundus ta elama Võrumaale. Kadri Tambergi isa oli helilooja Eino Tamberg.
Heinrich Frost

Heinrich Frost (Henricus Frost; 1689 Pärnu – märts 1731) oli Eesti vaimulik. Õppis (immatrikuleerus 22. detsembril 1705/2. jaanuaril 1706) Academia Gustavo-Carolinas (Pärnus), ja (immatrikuleerus 25. augustil 1710) Jena Ülikoolis, mille lõpetas mag. theol. astmega. Ordineeriti õpetajaks juunis 1711. Oli aastatel 1711–1714 Suure-Jaani ja aastatel 1714–1731 Helme Maarja koguduse õpetaja. Tema isa Joachim Frost oli kaupmees ja postmeister Pärnus. Tema poeg Heinrich Johann Frost oli Rõngu Mihkli koguduse ja Kambja koguduse õpetaja. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Johan Caspar Meder

Johan Caspar Meder (18. oktoober 1703 Tennstedt – 3. detsember 1771 Rannu) oli Eesti vaimulik. Meder sündis Tennstedtis, Langensalza kreisis (praeguse haldusjaotuse järgi Unstrut-Hainich-Kreisis, Tüüringi liidumaal. Õppis usuteadust (immatrikuleeriti 12. märtsil 1725) Halle Ülikoolis. Oli (introdutseeriti 7. detsembril 1729) aastatel 1729–1771 Rannu Püha Martini koguduse õpetaja. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Emmaste kihelkond

Emmaste kihelkond (lühend Emm; saksa keeles Kirchspiel Emmast) oli haldusüksus Läänemaal. Kihelkond asus praeguse Hiiu maakonna Emmaste valla alal. Kihelkond moodustati aastal 1866 Käina kihelkonna lõunapoolsest osast. Kihelkonnakirik valmis aastal 1867. 20. sajandi algul ehitati Sõru sadam. Emmaste (Pastorat Emmast) kirikumõis Emmaste (Emmast) rüütlimõis Emmaste-Kuriste (Emmast-Kurrist) poolmõis, eraldati Emmaste mõisast. Emmaste vald (Emmast) (1866–1950) Märt Uustalu, Poolmõisatest ja nende omanikest Eesti- ja Liivimaal, Tallinna Ülikool Emmaste kihelkond, Eesti Ajalooarhiiv Leo Tiik. Emmaste talust kuni Emmaste kihelkonnani. Akadeemia, 1995, nr. 7, lk. 1508–1512. Emmaste kihelkonnast Eesti mõisaportaalis
Jaan Aule

Jaan Aule (21. jaanuar 1889 Mäe talu, Epra küla, Vastemõisa vald – 4. veebruar 1939 Sürgavere) oli Lelle ja hiljem Sürgavere valla- ja kohtukirjutaja (ehk vallasekretär). Oli 1928–1934 ja 1938–1939 Sürgavere Ühispanga juhatuse liige. Samuti tegutses eri aegadel Kaitseliidu Sürgavere kompanii juhatuse liikmena ja Sürgavere Tuletõrje Kogu juhatuse liikmena ning oli pikka aega Sürgavere Ühistegelise Kindlustuskassa asjaajaja. 1908–1911 Sürgavere valla- ja kohtukirjataja abi 1911–1912 Koonga valla- ja kohtukirjutaja abi 1912–1921 Lelle valla- ja kohtukirjutaja 1921–1939 Sürgavere valla- ja kohtukirjutaja
Nitrofert

AS Nitrofert on Kohtla-Järvel tegutsev mineraalväetisi tootev keemiatööstuse ettevõte. Kasutades peamise toorainena Venemaalt tarnitavat maagaasi, toodab Nitrofert ammoniaaki ja prilleeritud karbamiidi. Tootmismahtusid reguleeritakse sõltuvalt konjunktuurist ja väetiste maailmaturu hindadest. Aktiivse tootmise perioodil tarbis ettevõte kuni 5% Eestis müüdavast elektrienergiast ja umbes 25% Eestis müüdavast maagaasist. 2007. aastal oli ettevõtte käive umbes miljard krooni ja kasum üle 170 miljoni krooni. 2009. aasta veebruaris otsustas ettevõte tootmise ajutiselt peatada. Kuni selle otsuseni andis Nitrofert tööd ligi 500 inimesele. Töötajaid ei koondatud. Nitrofert asutati 1993. aastal. Omanik on Küprosel registreeritud Balmat Holdings Ltd, peadirektor Aleksei Nikolajev. 2006. aastani kuulus ettevõte Venemaa ja Ukraina gaasiärimeestele kuulunud Oriental Chemtrade Ltd-le. Praegune omanik Balmat Holdings Ltd kuulub Austrias tegutsevale ettevõttele OSTCHEM Holding AG, mis omakorda on osa Ukraina ärimehele Dmitri Firtašile kuuluvast Group DF-ist. AS Nitrofert (külastatud 6. septembril 2010) Nitrofert peatab ajutiselt tootmise[alaline kõdulink], Äripäev, 11. veebruar 2009. 1. koht: Nitrofert säilitab kriisis kindla meele[alaline kõdulink], Äripäev, 18. veebruar 2009. OSTCHEM Group Presentation, 13. juuli 2010. Ettevõtte koduleht
Välisvõlg

Välisvõlg on võlg välismaisele võlausaldajale, sealhulgas erapangad, valitsused ja rahvusvahelised finantsinstitutsioonid. Eesti Vabariigi välisvõla üle peab arvestust Eesti Pank. Eesti Pank võtab välisvõlastatistika koostamise aluseks "rahvusvahelises investeerimispositsioonis kajastatud välisnõuded ja kohustused, mis on oma olemuselt võlad ehk millega kaasneb tagasimaksmise kohustus". http://www.eestipank.info/jump?objId=1741319[alaline kõdulink]
Victoria Silvstedt

Karen Victoria Silvstedt (sündinud 19. septembril 1974 Skellefteå vallas Skelleftehamnis) on Rootsi modell, näitleja, laulja ja televisioonisaatejuht. Silvstedt saavutas 1993. aastal teise koha nii Miss Rootsi iludusvõistlusel kui ka Miss Worldi poolfinaalis. Silvstedt on tegelenud edukalt modellindusega Pariisis, töötades Chaneli, Christian Diori ja Giorgio Armani moemajas. Victoria Silvstedt räägib vabalt rootsi, inglise, prantsuse ja itaalia keelt. Silvstedt on 179 cm pikk ja kaalub 63 kg. Tal on sinised silmad ja blondid juuksed. Victoria Silvstedti koduleht Victoria Silvstedt andmekogus IMDb (inglise)
Kitsas tänav

Kitsas tänav (saksa keeles Schmalstraße) on tänav Tartu kesklinnas. See algab Tartu Ülikooli raamatukogu vastast Wilhelm Struve tänavalt. Tänava pikkus on 97 m. Tänava alumises otsas, mis viib Ülikooli tänavale, on algne hoonestus hävinenud, kuid uuesti täis ehitatud ja tänava alumine ots kujutab endast majadevahelist treppi. Kitsa ja Wilhelm Struve tänava nurgal asub Eesti Looduseuurijate Seltsi maja. Tänava äärde jääb ka ajalooline tõllakuur. Teeregister
Kitsas tänav (täpsustus)

Kitsas tänav on tänav mitmes Eesti linnas: Kitsas tänav on tänav Kuressaares Kitsas tänav on tänav Paides Kitsas tänav on tänav Tallinnas Kitsas tänav on tänav Tartus
Johann Friedrich Körber

Johann Friedrich Körber (28. aprill 1701 Oberoppurg – 7. aprill 1767 Helme) oli Eesti vaimulik. Körber sündis Oberoppurgis Tüüringis (praeguse haldusjaotuse järgi Saale-Orla kreisis Tüüringi liidumaal) pastori pojana. Õppis usuteadust (immatrikuleeriti 29. aprillil 1721) Jena ülikoolis. Oli aastatel 1725–1727 koduõpetaja Halliste kihelkonnas Pornuse mõisas. Ordineeriti 27. juulil 1727 õpetajaks. Oli aastatel 1727–1746 (introdutseeriti 13. augustil 1727) Tarvastu Peetri koguduse õpetaja. Aastatel 1746–1748 (introdutseeriti 21. septembril 1746) teenis ta Otepää Maarja kogudust. Aastatel 1748–1767 oli ta Helme Maarja koguduse õpetaja, lisaks oli ta aastast 1749 Pärnu praostkonna praost. Johann Friedrich Körber abiellus Tarvastus aastal 1729 oma eelkäija Anton Theophil Lau lesega. Nende poeg Paul Johann Körber oli Tori ja Võnnu Jakobi koguduse õpetaja ja poeg Peter Friedrich Körber (1732–1799) Harju kreisi kreisiarst, kes kanti 1793. aastal Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse, pojapoeg Eduard Philipp Körber oli Võnnu Jakobi koguduse õpetaja. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977 Peter Friedrich Körber veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" JOHANN FRIEDRICH KÖRBER, http://www.eelk.ee/ ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Pilvede all

"Pilvede all" on Eesti telesari. Sarja näitab Kanal 2 ja toodab Risti Grupp. Sarja produtsent on Toomas Kirss, stsenarist Eleonora Berg, režissöörid Mirjam Marjatta Olesk, Toomas Kirss, Henri Nõmm ( 2016–2017) ja Indrek Simm (2010–2016). Sarja esimene osa oli eetris 8. septembril 2010. Sarja tunnuslaulu "Väike valge vale" esitab Mariliis Jõgeva. Laulu muusika autor on Hendrik Sal-Saller ning teksti on kirjutanud Berit Sal-Saller. "Pilvede all" on valitud kolmel korral Eesti Meelelahutusauhindade jagamisel aasta teleseriaaliks. Inga Lunge – Piret Jakobson (2010–2018) Elisabet Reinsalu – Mari Murakas (2010–) sünd. Jakobson Liis Haab – Kertu Kroon (2010–) sünd. Jakobson, eelnevalt Laurand Rita Rätsepp – Sirje Jakobson (2010–) Pireti, Mari ja Kertu ema Ain Lutsepp – Albert Aavakivi (2010–) Pireti isa Indrek Sammul – Erik Laurand (2010–) Kertu eksabikaasa Vladas Radvilavicius – Indrek Murakas (2010–) Mari abikaasa Jekaterina Kordas – Haiglaõde (2010–2018) Pireti töökaaslane Leila Säälik – Maimu Laurand (2010–2020) Eriku ema Piret Rauk – Inna Aavakivi (2011–) Alberti abikaasa Marianna Tuisk – Marite "Mammu" Murakas (2014–2018) Mari ja Indreku tütar Laura Kohava – Marite "Mammu" Murakas (2018–) Mari ja Indreku tütar Christopher Kingsepp – Rudolf "Ruudi" Murakas (2018–) Mari ja Indreku poeg Andres Dvinjaninov – Gunnar (2014–2019) Sirje kallim Margus Jaanovits – Urmas (2015–2020) Pireti ekskallim Tanel Ingi – Andres Kroon (2015–) Kertu eksabikaasa Külli Teetamm – Sandra (2015–2017) Indreku armuke Rauno Märks – Voldemar Jakobson (2013, 2016–) Pireti eksabikaasa Ragne Pekarev – Liina (2016–2017) Andrese eksnaine Angelika Mikk – Riina Räim (2014–) Eriku armuke, Mari alluv. Kersti Heinloo – Maria † (2011–2015) Eriku armuke/ülemus, Kertu ülemus. Hellar Bergmann – Artur (2013–2014) Pireti ekskihlatu Guido Kangur – Valter (2017–) Kertu sõber/kolleeg Karl Lennart Jänes – Johannes "Joosu" Kroon (2017–2018) Kertu ja Andrese poeg Robin Tauts – Johannes "Joosu" Kroon (2018–) Kertu ja Andrese poeg Nikool Abel – Liisa Laurand – (2014–2018) Kertu ja Eriku tütar Heleri-Anete Neider – Liisa Laurand – (2018–) Kertu ja Eriku tütar Merilin Kirbits – Siiri (2018–) Kertu kolleeg. Allikas: Kantar Emor TELETOP: Aasta sitkeim teleliider on vaieldamatult kodumaine seriaal "Pilvede all" DELFI, 30. detsember 2014 «Pilvede all» – juba kümnes hooaeg! Postimees+, 20. veebruar 2015 Mida arvavad «Pilvede all» osatäitjad oma rollidest? Elu24, 26. veebruar 2015 Erisaade «Pilvede all 150» avab Eesti vaadatuima sarja telgitagused Elu24, 1. oktoober 2015 "Pilvede all" Kanal 2 veebilehel "Pilvede all" Facebookis
Pääsusaba

Pääsusaba (Papilio machaon) on liblikaliik ratsulibliklaste sugukonnast. See liik on kohastunud toitumiseks kasutama ainult sarikalisi. Samuti munevad emased liblikad nendele taimedele oma munad. Küll ei ole aga moonde läbi teinud täiskasvanud isendid enam toidu suhtes nii kitsalt spetsialiseerinud ja võivad nektarit imeda ka teiste taimesugukondade esindajatelt. Pääsusabal on 37 alamliiki. Liblika tiibade siruulatus on 8–10 cm. Tiibade alaosas paiknevad sinised ja punased silmatäpid. Pääsusaba on üks kolmest Eestis elutsevast ratsulibliklaste liigist puriliblika ja mustlaik-apollo kõrval. Oma laia levila tõttu, mis hõlmab nii Euraasiat kui ka Põhja-Ameerikat, on ta üsna väheohustatud. 2017. aasta sügisel esitati pääsusaba üheks Eesti rahvusliblika kandidaadiks. Pääsusaba on 2018 aasta seisuga eesti rahvusliblikas, teenides enam kui pool kõikidest häältest. Munad Vastne Nukk Valmik Erki Õunap: Sugukond: Ratsulibliklased Pääsusaba andmebaasis eElurikkus