laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Üldtopoloogia

Üldtopoloogia ehk hulgateoreetiline topoloogia on topoloogia haru, milles uuritakse pidevuse (pidev kujutus) ja piirväärtuse mõistet kõige üldisemas mõttes. Traditsiooniline lähenemine üldtopoloogiale on hulgateoreetiline. Hulka nimetatakse topoloogiliseks ruumiks, kui on antud tema lahtiste hulkade pere, mis rahuldab aksioome. Topoloogilise ruumi struktuur on ühel hulgal võimalik anda mitmel moel: diskreetsest ruumist kuni mitte-Hausdorffi "triviaalse (antidiskreetse) topoloogiani", mis kleebib kõik punktid kokku. Hulgateooria alusmõisted (hulk, funktsioon, ordinaal- ja kardinaalarvud, valikuaksioom, Zorni lemma jt) ei ole üldtopoloogia aine, kuid üldtopoloogia kasutab neid aktiivselt. Üldtopoloogia aine moodustavad: topoloogiliste ruumide ja nende kujutuste omadused tehted topoloogiliste ruumide ja nende kujutustega topoloogiliste ruumide klassifikatsioon Erinevalt diferentsiaal- ja algebralisest topoloogiast keskendub üldtopoloogia kõige üldisema kujuga pidevate kujutuste (topoloogiliste ruumide omavaheliste kujutuste, mitte keerukamate (algebraliste jne) struktuuridega ruumidele suunatud kujutuste) uurimisele. Üldtopoloogia mõistete hulgas on ümbrus, hulga sulund, hulga sisemus, kompaktne ruum, jada piirväärtus (koonduv jada, koonduv filter). Üldtopoloogiasse kuulub mõõtmeteooria. Üldtopoloogia sündis 19. sajandi lõpus ja kujunes iseseisvaks matemaatiliseks teaduseks 20. sajandi alguses. Alustrajavad tööd kuuluvad Felix Hausdorffile, Henri Poincaréle, Pavel Aleksandrovile, Pavel Urõssonile, Luitzen Egbertus Jan Brouwerile. Muu hulgas lahendati üks üldtopoloogia peamisi ülesandeid – topoloogilise ruumi metriseeritavuse tarvilike ja piisavate tingimuste leidmine. Kõige tormilisemalt arenes üldtopoloogia kui iseseisev uurimisvaldkond 19. sajandi keskpaigas, 21. sajandi alguses on ta aga pigem abidistsipliin, mis oma mõisteaparaadiga teenindab paljusid matemaatika harusid: topoloogiat, funktsionaalanalüüsi, kompleksmuutuja funktsiooniteooriat, graafiteooriat jne. Üldtopoloogias defineeritav funktsiooni piirväärtuse mõiste on üldistatav pseudotopoloogiliste ruumide teooria raames. П. С. Александров, В. В. Федорчук, В. И. Зайцев Основные моменты в развитии теоретико-множественной топологии Александров П. С. Введение в теорию множеств и общую топологию – М: Наука, 1977 Архангельский А. В., Пономарёв В. И. Основы общей топологии в задачах и упражнениях – М: Наука, 1974 Бурбаки Н. Элементы математики. Общая топология. Основные структуры – М Наука, 1968 Келли Дж. Л. Общая топология – М: Наука, 1968 Энгелькинг Р. Общая топология – М: Мир, 1986 Виро О. Я., Иванов О. А., Харламов В. М., Нецветаев Н. Ю. Элементарная топология. Учебник в задачах (vene ja inglise keeles)
Frank DiGennara

Frank DiGennara (hiljem tuntud kui Frankie Genaro; 26. august 1901 New York – 27. detsember 1966 New York) oli USA poksija. DiGennara võitis kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1920. aasta Antwerpeni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. DiGennara poksis oktoobrist 1920 kuni veebruarini 1934 elukutselisena. Ta osales kokku 106 kohtumisel ning võitis neist 76 (neist 17 nokaudiga) ja kaotas 22 (neist 4 nokaudiga) kohtumist ning 8 kohtumist jäi viiki. 7. suveolümpiamängude poksivõistlus. Antwerpen 1920. Tulemused inglise keeles Frank DiGennara veebisaidil Olympedia (inglise) Frank DiGennara veebisaidil BoxRec (inglise)
Fidel LaBarba

Fidel LaBarba (29. september 1905 New York – 2. oktoober 1981 Los Angeles) oli USA poksija, rahvuselt itaallane. LaBarba võitis kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1924. aasta Pariisi olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. LaBarba poksis oktoobrist 1924 kuni veebruarini 1933 elukutselisena. Ta osales kokku 89 kohtumisel ning võitis neist 68 (neist 16 nokaudiga) ja kaotas 15 kohtumist ning 6 kohtumist jäi viiki. 8. suveolümpiamängude poksivõistlus. Pariis 1924. Tulemused inglise keeles Fidel LaBarba veebisaidil Olympedia (inglise) Fidel LaBarba veebisaidil BoxRec (inglise)
Jacob Finkelstein

Jacob Finkelstein (hiljem tuntud kui Jackie Fields; 9. veebruar 1908 Chicago – 3. juuni 1987 Los Angeles) oli USA poksija, rahvuselt juut. Finkelstein võitis sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1924. aasta Pariisi olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Finkelstein poksis oktoobrist 1924 kuni veebruarini 1933 elukutselisena. Ta osales kokku 84 kohtumisel ning võitis neist 72 (neist 31 nokaudiga) ja kaotas 9 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 2 kohtumist jäi viiki. 8. suveolümpiamängude poksivõistlus. Pariis 1924. Tulemused inglise keeles Jacob Finkelstein veebisaidil Olympedia (inglise) Jacob Finkelstein veebisaidil BoxRec (inglise)
Rudolf I (Böömimaa)

Rudolf I (1281–1307) oli Böömimaa kuningas 1306–1307 ning Austria kaasvalitseja koos oma isa Albrecht I-ga 1298–1307 (Rudolf III). Kuna Böömimaa kuningas Václav III (Wenceslaus) oli 1306. aastal pärijateta surnud, siis tekkis troonile mitu nõudlejat. Neist tugevaimad olid Saksa kuninga Albrecht I poeg Rudolf ja Kärnteni hertsog Heinrich VI. Mõlemad said ametlikult ka Böömi kuningaks, kuid Rudolfil õnnestus tagada endale enamiku toetus. Ent just siis, kui ta oli oma võimu kindlustamas, suri ta düsenteeriasse. Nii sai Heinrich Böömimaa trooni endale. Böömimaa valitsejate loend Tšehhi kuningriik
Edward Flynn

Edward Flynn (25. oktoober 1909 New Orleans, Louisiana – 14. oktoober 1982 Tampa, Hillsborough' maakond, Florida) oli USA poksija. Flynn võitis kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Flynn poksis detsembrist 1932 (on ka andmeid, et jaanuarist 1930, kuid sel juhul on arusaamatu, kuidas teda lubati harrastajana olümpiamängudele) kuni juunini 1936 elukutselisena. Ta osales kokku 37 kohtumisel ning võitis neist 27 (neist 13 nokaudiga) ja kaotas 7 kohtumist ning 2 kohtumist jäi viiki. 10. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1932. Tulemused inglise keeles "Edward (Eddie) Flynn lehel BoxRec. Inglise keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. september 2012. Vaadatud 20. juulil 2012. Edward Flynn veebisaidil Olympedia (inglise) Edward Flynn veebisaidil BoxRec (inglise)
Samuel Mosberg

Samuel A. Mosberg (14. juuni 1896 Tsisleitaania, Austria-Ungari – 30. august 1967 New York) oli USA poksija, rahvuselt juut. Mosberg võitis kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 1920. aasta Antwerpeni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Mosberg poksis detsembrist 1920 kuni oktoobrini 1923 elukutselisena. Ta osales kokku 17 kohtumisel ning võitis neist 8 (neist 3 nokaudiga) ja kaotas 7 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 2 kohtumist jäi viiki. 7. suveolümpiamängude poksivõistlus. Antwerpen 1920. Tulemused inglise keeles Samuel Mosberg veebisaidil Olympedia (inglise) Samuel Mosberg veebisaidil BoxRec (inglise)
Lainejuhe

Lainejuhe ehk lainejuht on elektromagnetlaine või helilaine edasikandmise kanal. Elektromagnetlaineks võib olla raadiolaine või valguslaine. Raadiolainet juhib näiteks kahest rööbitisest elektrijuhist koosnev sümmeetriline liin, samuti asümmeetriline liin ehk koaksiaalliin, mis koosneb traatjuhist ja seda ümbritsevast silindrilisest või ristkülikukujulisest välisjuhist. Mikrolainete juhtimiseks kasutatakse enamasti ristkülikukujulise ristlõikega metalltoru (ilma sisejuhita), mille ristlõike sisemõõtmed on võrreldavad edasikantava laine pikkusega. Niisuguse lainejuhtme puhul on mikrolaineallikaks magnetron, näiteks radaril ja mikrolaineahjul. Trükkplaadil toimib lainejuhina ribaliin, mille moodustab näiteks vaskfooliumi riba fooliumaluspinnaga trükkplaadil. Valguslainejuhtmeks on klaasist või plastist kiud, milles laine kulgeb kiu kattekihi sisepinnalt peegeldudes.  Pikemalt artiklis Valguskaabel Detsimeeterlainete ja kõrgemate sagedustega lainete puhul kasutatakse lainejuhet ka induktiivelemendina, mida nimetatakse siis resonaatoriks. Ülekandeliinid
Ribaliin

Ribaliin ehk mikroribaliin on ette nähtud mikrolainealasse kuuluvate sagedustega analoog- ja digitaalsignaalide edasikandmiseks trükkplaadil või mikrolülituses. Ribaliin koosneb ribakujulisest elektrijuhist dielektrilisel kihil ehk substraadil, mille all on maaga (üldjuhtmega) ühendatud juhtiv pind. Ribaliini moodustab näiteks vaskriba fooliumaluspinnaga trükkplaadil, kuid ribaliin võib üleni paikneda dielektriku sees. Samalaadset tarindust kasutatakse ka planaarantennis. Ribaliini parameetrid sõltuvad isoleerkihi paksusest h ja selle materjali suhtelisest dielektrilisest läbitavusest εr. Juhtiva riba laiuse W ja pikkuse L mikrolaine võnkesagedusel f saab arvutada, lähtudes vajalikust lainetakistusest (impedantsist) Z0 ja elektrilisest pikkusest, mida väljendatakse radiaanides (rad) või kraadides (deg). Ribaliini kalkulaator
Planaarantenn

Planaarantenn ehk plaatantenn (inglise keeles patch antenna või microstrip antenna) on kitsaribaline mikrolaineantenn, mille moodustab ristkülikukujuline metallplaat, mis paikneb suuremast maandatud (üldjuhtmega ühendatud) pinnast teatud kaugusel. Niisugune plaat, mille pikkus vastab poolele lainepikkusele (λ/2), toimib nagu poollainedipool. Maandatud plaat annab ühtlasi antennile suunatoime. Kõrgemate sageduste korral paikneb vaskplaat ja maandatud pind keraamilise isoleerplaadi vastaskülgedel. Antenni efektiivsuse ‒ võimenduse ja suunatoime ‒ suurendamiseks moodustatakse niisugustest elementaarantennidest ribaliinide abil mitmeelemendiline lameantenn. Ribaliin on struktuurilt samasugune kui planaarantenn, ainult kitsam; erinev on põhiline tunnussuurus: planaarantennil resonantsisagedus, ribaliinil lainetakistus. Planaarantenni kasutatakse näiteks mobiilsetes seadmetes (varrasantenni asemel), samuti WiFi-seadmetes. Planaarne antenn Patch antenna
Lainetakistus

Lainetakistus ehk tunnustakistus (inglise keeles characteristic impedance) on kõrgsageduslikku elektrisignaali edasikandva liini (lainejuhtme) tunnussuurus ja võrdub peegeldusteta liinis kulgeva elektromagnetlaine pinge ja voolu suhtega laine levitee mingis punktis. Lainetakistuse väärtus oleneb liini tüübist, materjalist ja mõõtmetest, ent mitte liini pikkusest. Lainetakistus on oluline parameeter energia ja samuti signaali edasikandmisel. Energiaülekanne on maksimaalne, kui liini lainetakistus on võrdne generaatori sisetakistusega ja koormustakistusega, s.t kui liin on generaatori ja koormusega sobitatud. Samuti toimub signaali ülekanne allika ja vastuvõtjaga sobitatud liinis moonutusteta ja vähima kaoga. Lainetakistus
Resonaator

Resonaator (ladina keeles resonare 'vastu kajama') on füüsikas keha või kehade süsteem, mis on võimeline hakkama välise ergutuse toimel võnkuma resonantsi tõttu. Enamasti tekitab resonaator harmoonilisi (siinusfunktsioonikohaseid) võnkumisi, mille sagedus on määratud võnkuva süsteemi parameetritega. Eristatakse järgmist liiki resonaatoreid: Akustiline resonaator on näiteks helihark ja pillikeel. Akustilise õõsresonaatori moodustab osaliselt avatud õhumaht, nagu see on oreliviles või viiuli kõlakastis, samuti mõlemast otsast avatud torus, näiteks bassireflekskõlari invertertorus. Elektromehaanilise resonaatorina on tuntuim kvartsresonaator (näiteks elektronkellas on kellakvarts omavõnkesagedusega 32 768 hertsi). Elektromagnetiline resonaator koosneb mahtuvusest ja induktiivsusest. Levinuim elektriline resonaator on kondensaatorist ja induktiivpoolist koosnev võnkering. Mikrolainete piirkonnas kasutatakse pooli asemel kahest rööbitisest elektrijuhist koosnevat liinilõiku. Niisugune ühest otsast lühistatud liinilõik avaldab lahtises otsas induktiivtakistust. Seega võib liinilõiku vaadelda ühe keeruga poolina. Kui ühendada liinilõigu lahtisse otsa kondensaator, saadaksegi võnkering. Kondensaator võib ka puududa, kui resonantsi saavutamiseks piisab liinilõigu omamahtuvusest. Elektromagnetilise resonaatori eriliik on õõsresonaator ‒ metallseintega ümbritsetud suletud ruum, mida võib käsitada mõlemast otsast lühistatud lainejuhtmena. Ruumi mõõtmed ja kuju määravad selle ruumi seintelt peegelduva elektromagnetlaine resonantsisageduse. Niisugust õõsresonaatorit kasutatakse mikrolainete genereerimise seadistes (näiteks magnetronis). Optiline resonaator vastastikku asetsevate peeglitega leiab rakendamist lasereis. Resonants Kvartsostsillaator Resonator
Magnetron

Magnetron on mikrolaineid (ülikõrgsagedusvõnkumisi vahemikus 0,3…300 GHz) tekitav vaakumlamp. Seadise hõõgkatoodi ja elektromagnetilise õõsresonaatorina toimiva anoodi vahel mõjub elektronidele peale elektrivälja ka ristsuunaline magnetväli. Elektromagnetvõnkumise lainepikkus on määratud resonaatori mõõtmetega. Magnetron sisaldab mitu niisugust sektsiooni, mis on omavahel pilude kaudu ühendatud. Impulssrežiimis magnetrone kasutatakse mikrolainegeneraatorina radarites ja pidevrežiimis magnetrone näiteks mikrolaineahjus. Magnetrongeneraatori tööks vajalik kõrge anoodpinge – mikrolaineahjul umbes 2000 volti – saadakse võrgupingest transformaatori ja alaldi abil. Magnetron
Häädemeeste Issanda Muutmise kirik

Häädemeeste Issanda Muutmise kirik ehk Häädemeeste õigeusu kirik on EAÕK haldusalas olev õigeusu kirik Häädemeeste vallas Häädemeestel. Kirik ehitati aastatel 1870–1872 arhitekt Apollon Edelsoni projekti järgi. Historitsistlikul, ladina risti kujulise põhiplaaniga, maakivist ja tellistest seintega kirikul on kõrged ümarkaarsed aknad ja ümaraknad. Torne on kaks: üks sibulkupliga haritorn ja läänesissepääsu kohal paiknev kaheksatahuline telkkiivri ja sibulaga kellatorn. Fassaadid on pilastritega, lihtsa tellis- ja krohvdekooriga, mida teistel samalaadsetel kirikutel ei leidu. Interjööris on rikkaliku dekooriga kolmekorruseline eklektilises stiilis ikonostaas-kujusein. Kirikut on korduvalt remonditud. 1888. aasta tulekahjus vajus külili peatorni rist. Katust parandati 1990. aasta lõpus. Kirik on 1998. aastast ehitismälestisena riikliku kaitse all. Tänapäeval kasutab Häädemeeste õigeusu kirikut Häädemeeste Issandamuutmise kogudus. Kirik 2012. aastal Kirik eesvaates Kroonlühter Kiriku sisemus Vabadussõjas langenute mälestusplaat Moskvas valatud tornikellad Häädemeeste õigeusu kirik (2024) Häädemeeste õigeusu kirik (2024) Häädemeeste vald Peeter Laredei Sissekanne kultuurimälestiste registris "Mitut usku Eesti IV. Valik usundiloolisi uurimusi: õigeusu eri." Toimetaja Liina Eek. Tartu Ülikooli Kirjastus. Tartu 2015. Lk 28-37 Jaanus Plaat, Arne Maasik "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid". Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn 2011. Lk 324-329 Häädemeeste Issanda Muutmise kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
Ekliptilised koordinaadid

Ekliptilised koordinaadid on taevasfääri sfäärkoordinaadid, mille põhisuurring on ekliptika ning poolused ekliptika põhja- ja lõunapoolus. Vaadeldava taevakeha asendi (suuna) määravad kaks suunakoordinaati: ekliptiline pikkus ja ekliptiline laius. H. Eelsalu, 1996. Astronoomialeksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. 200 lk.
Saksa-Rooma riigi territooriumite loend (E)

See on Saksa-Rooma riigi territooriumite loend, mis algavad tähega E:
Friedrich Wilhelm Leuckfeld

Friedrich Wilhelm Leuckfeld (ka Friedrich Wilhelm Leukfeld; 13. juuli/24. juuli 1749 Paistu – 16. mai/28. mai 1800 Paistu) oli Eesti vaimulik. Ta lõpetas Tallinnas gümnaasiumi. Ta õppis aastast 1769 Jena ülikoolis, aastast 1772 (immatrikuleeriti 1. juunil 1772) Kieli ülikoolis ja Greifswaldi ülikoolis. Ordineeriti 22. juunil/3. juulil 1777 õpetajaks. Ta oli aastatel 1777–1782 Paistu Maarja koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1782–1800 oli ta sama koguduse õpetaja. Tema isa Georg Friedrich Leuckfeld oli samuti Paistu Maarja koguduse õpetaja, onu Johann Georg Leuckfeldt oli Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja. Vanaisa Hermann Zimmermann oli Riia Jaani koguduse abiõpetaja. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Ildus Faiz

Ildus Faiz (vene keeles Ильдус Ахметович Файзов, Ildus Ahmetovitš Faizov, tatari keeles Илдус Әхмәт улы Фәиз, sündinud 29. jaanuaril 1963) on Tatarstani islami vaimulik, mufti. Ta oli 2011–2013 Tatarstani vabariigi muslimite ametliku organisatsiooni esimees. Ta sai haavata 19. juulil 2012 tema pihta suunatud autopommi plahvatuses.
Georg Friedrich Leuckfeld

Georg Friedrich Leuckfeld (13. märts 1718 Großheringen – 22. jaanuar/2. veebruar 1782 Paistu) oli Eesti vaimulik. Ta sündis Großheringenis (asub praeguse haldusjaotuse järgi Weimarer Landi kreisis, Tüüringi liidumaal). Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 25. aprillil 1736) Jena ülikoolis. Ordineeriti 11. veebruaril/22. veebruaril 1746 õpetajaks. Ta oli aastatel 1746–1782 Paistu Maarja koguduse õpetaja ja aastatel 1767–1782 Pärnu kreisi praost. Tema poeg Friedrich Wilhelm Leuckfeld oli samuti Paistu Maarja koguduse õpetaja, vend Johann Georg Leuckfeldt oli Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja. Tema abikaasa Anna Christina isa Hermann Zimmermann oli Riia Jaani koguduse abiõpetaja. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Nullpunkt

Nullpunkt on nulliga märgitud punkt skaalal (ka alguspunkt või lähtepunkt) või koordinaadistikus (koordinaatide alguspunkt). Nullpunkt võib tähendada ka millegi nullilist väärtust kujutavat (tinglikku) punkti, järku ja muud sellist, näiteks absoluutne nullpunkt. See võib märkida ka kohta, kust mõõtmist alustatakse (nt linna keskpunkt, kust mõõdetakse kõiki kaugusi). Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009. [1]
Eksponentsiaalne kasvamine

Eksponentsiaalne kasvamine (ka eksponentsiaalne kasv) on suuruse y suurenemine seose y = a x {\displaystyle y=a^{x}} järgi, kus a > 1. Eksponentsiaalse kasvamise vastandnähtus on eksponentsiaalne kahanemine. Abel, E. & L. Lepmann, 2010. Matemaatika mõisted gümnaasiumile (eesti-vene-eesti sõnastik). Tartu Ülikooli Kirjastus. 360 lk
Eksponentsiaalne kahanemine

Eksponentsiaalne kahanemine (ka eksponentsiaalne langus) on suuruse y vähenemine seose y = a x {\displaystyle y=a^{x}} järgi, kus 0 < a < 1. Eksponentsiaalse kahanemise vastandnähtus on eksponentsiaalne kasvamine. Abel, E. & L. Lepmann, 2010. Matemaatika mõisted gümnaasiumile (eesti-vene-eesti sõnastik). Tartu Ülikooli Kirjastus. 360 lk
Aita Artma

Aita Artma (aastani 1956 Aita Traks; 17. november 1936 Kõo vald – 8. aprill 2014 Pärnu) oli eesti sõudesportlane ja sõudetreener. Ta lõpetas aastal 1955 Pärnu 2. Keskkooli ja on õppinud Taškendi Kehakultuuriinstituudis. Ta oli aastatel 1955 ja 1957 Eesti meister sõudmises ning 1963–1966 Usbekistani meister. Ta on tegutsenud aastaid sõudekohtunikuna, aastast 1966 on ta üleliidulise kategooria kohtunik. Ta on kuulunud spordiühingutesse Spartak ja Kalev. Ta töötas aastatel 1955–1957 Spartaki sõudetreenerina Pärnus, 1962–1968 sõudetreenerina Usbekistanis ja 1968–1991 laevastiku Tallinna jahtklubis. Aastatel 1956–1960 oli ta sõudeföderatsiooni presiidiumi liige. Ta oli sõudja ja sõudetreeneri Hugo-Herbert Artma abikaasa. Tütar Piret A. (18. V 1958) on olnud sõudekohtunik (A-litsents) ja Sõudeliidu žürii sekretär. Poeg Toomas A. (23. I 1969) on võitnud aerutamises 1988–89 Eesti mv-tel 2 hõbedat ja 1 pronksi. Heiki Raudla. Pilistvere kihelkond - Eestimaa Taani. Viljandi muuseum 2012 https://www.esbl.ee/biograafia/Aita_Artma Biograafia ESBL-is
Friedrich I

Friedrich I on olnud mitme valitseja nimi: Friedrich I von Staufen oli Švaabimaa hertsog Friedrich I Barbarossa oli Saksa-Rooma keiser 1152–1190 Friedrich I Hohenzollern oli Preisimaa kuningas 1701–1713, Brandenburgi markkrahvina Friedrich III Friedrich I oli Austria hertsog ja Saksa kuningas Friedrich III Ilus Friedrich I Hohenzollern oli Brandenburgi markkrahv Friedrich I Babenberg oli Austria hertsog Friedrich I oli Württembergi hertsog Friedrich I oli Württembergi kuningas Friedrich Wilhelm Ludwig oli Badeni suurhertsog Friedrich I oli Badeni markkrahv ja Austria hertsog Friedrich I Sõjakas oli Saksi hertsog ja Meißeni markkrahv (Friedrich IV nime all) Friedrich I oli Saksi-Gotha hertsog Friedrich I oli Anhalti hertsog Friedrich I oli Bari krahv Friedrich I oli Saksi pfaltskrahv Friedrich I (Nürnberg) oli Nürnbergi burgkrahv Friedrich I Rahumeelne oli Meißeni markkrahv Friedrich I Võidukas oli Pfalzi pfaltskrahv Friedrich Neutraalne, Šveitsist Friedrich I oli Weimar-Orlamünde krahv Friedrich I oli Hessen-Homburgi maakrahv Friedrich I oli Brehna krahv Friedrich I, Hessen-Kasseli maakrahv, oli Rootsi kuningas Fredrik I Böömimaa kuningas Friedrich I oli Pfalzi kuurvürst Friedrich V Talvekuningas Friedrich I (Braunschweig-Wolfenbüttel) Friedrich I (Pfalz-Simmern) Frederik I (1471–1533) oli Taani kuningas 1523–1533 Fredrik I (1676–1751) oli Rootsi kuningas 1720–1751 Friedrich II Friedrich III Friedrich IV Friedrich V Friedrich VI Friedrich VII
Friedrich IV

Friedrich IV on olnud mitme valitseja nimi: Friedrich IV Staufen, Švaabimaa hertsog 1152–1167 Friedrich IV, Tirooli hertsog Friedrich IV, Saksa-Rooma keiser Friedrich III Saksa kuningana Friedrich IV Wittelsbach, pfaltskrahv Friedrich IV, Schleswig-Holstein-Gottorfi hertsog Friedrich IV, Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Lüneburgi vürst 1636–1648 Frederik IV oli Taani kuningas 1699–1730 Friedrich I Friedrich II Friedrich III Friedrich V Friedrich VI Friedrich VII
Kolme sigma reegel

Kolme sigma reegel on rakendustes kasutatav tunnuse hajuvuspiiride hindamise eeskiri, mis ütleb, et normaaljaotusega juhusliku suuruse väärtustest kuulub 99,74% lõiku [ x ¯ − 3 σ ; x ¯ + 3 σ {\displaystyle {\bar {x}}-3\sigma ;{\bar {x}}+3\sigma } ], sõltumata keskväärtuse x ¯ {\displaystyle {\bar {x}}} ja standardhälbe σ {\displaystyle \sigma } suurusest. Ü. Kaasik, 2002. Matemaatikaleksikon. Kolmas, täiendatud trükk. 288 lk Abel, E. & L. Lepmann, 2010. Matemaatika mõisted gümnaasiumile (eesti-vene-eesti sõnastik). Tartu Ülikooli Kirjastus. 360 lk
Seniitkaugus

Seniitkaugus on taevakeha nurkkaugus seniidist; üks horisondilisi koordinaate. Seniitkauguse täiendusi 90o-ni nimetatakse taevakeha kõrguseks. Asimuut Asimutaalring Vertikaal Kõrgus H. Eelsalu, 1996. Astronoomialeksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. 200 lk.
Gunnar Berggren

Gunnar Alf Erik Berggren (26. jaanuar 1908 Söderby-Karl, Norrtälje vald – 2. september 1983 Stockholm) oli Rootsi poksija. Berggren oli kokku neljakordne Rootsi meister – kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) aastatel 1925–1927 ning kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 1928. aastal. Berggren sai kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Stephen Halaikole (USA) ning võites 3. koha kohtumises Hans Nielsenit (Taani). Berggren sai kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 2. Euroopa meistrivõistlustel (Berliin, 1927) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Jacob Domgörgenile (Saksamaa) ning saades 3. koha kohtumises loobumisvõidu Håkon Lindilt (Norra). "Rootsi meistrivõistlused poksis. Tulemused rootsi keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. veebruar 2011. Vaadatud 20. juuli 2012. 9. suveolümpiamängude poksivõistlus. Amsterdam 1928. Tulemused inglise keeles 2. Euroopa meistrivõistlused poksis. Berliin 1927. Tulemused inglise keeles Gunnar Berggren lehel Ringside. Rootsi keeles Gunnar Berggren veebisaidil Olympedia (inglise)
Friedrich V

Friedrich V on olnud mitme valitseja nimi: Friedrich V (Švaabimaa) (1164–1170) oli Švaabimaa hertsog Friedrich V (Leiningen) (surnud 1327) oli Leiningeni krahv Friedrich V (Hohenzollern-Nürnberg) (enne 1333–1398) oli Hohenzollern-Nürnbergi burgkrahv Friedrich V Habsburg (1415–1493) oli Steiermargi hertsog alates 1424, Saksa kuningas (Friedrich IV) alates 1440 ja Saksa-Rooma keiser (Friedrich III) alates 1453. Friedrich V Wittelsbach (16. august 1596 – 29. november 1632) oli Pfalzi kuurvürst ja lühikest aega ka Böömimaa kuningas. Friedrich V von Baden-Durlach (1594–1659) Friedrich V (Hessen-Homburg) (1748–1820) oli Hessen-Homburgi maakrahv Friedrich V (Salm-Kyrburg) (1823–1887) Friedrich V Hohenzollern oli Brandenburg-Ansbachi markkrahv Frederik V (31. märts 1723 – 13. jaanuar 1766) oli Taani ja Norra kuningas alates 1746 Friedrich I Friedrich II Friedrich III Friedrich IV Friedrich VI Friedrich VII