laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
2019. aasta naiste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis

2019. aasta Euroopa meistrivõistlused võrkpallis olid 31. naiste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis. Võistlusi korraldas Euroopa võrkpalliliit CEV. Põhiturniir toimus neljas riigis: Ungaris, Poolas, Slovakkias ja Türgis. Kokku kvalifitseerus võistlustele 24 Euroopa võrkpallikoondist. Kolmandat korda krooniti Euroopa meistriks Serbia, kes võitis finaalis 3:2 Türgit. Turniiri väärtuslikuimaks mängijaks (MVP) valiti Serbia diagonaalründaja Tijana Bošković. Eesti võrkpallikoondis jõudis esmakordselt Euroopa meistrivõistluste põhiturniirile, kus alagrupiturniiril lõpetati alagrupp viie kaotuse ja ühegi võiduta viimasena.. Lõppkohaks jäi võistlustel kahekümne kolmas. Turkey, Poland, Hungary and Czech Republic join forces to host 2019 women’s EuroVolley CEV News archive, 01.09.2017. Serbia silence record-breaking crowd to retain EuroVolley crown CEV News archive, 08.09.2019. Tijana Boskovic is the EuroVolley MVP, yet again! CEV News archive, 08.09.2019. Eesti võrkpallinaiskond pääses esmakordselt EM-finaalturniirile ERR Sport, 09.01.2019. EuroVolley 2019 final round CEV archive EuroVolley 2019 final standing CEV archive Estonia write history at #EuroVolleyW CEV News archive, 28.08.2019 – inglise keeles. EM 2019 CEV arhiiv
Krimm (perekonnanimi)

Krimm on perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Krimm 38 inimesel: 47 mehel ja 40 naisel. Perekonnanimede levikult oli Krimm meeste puhul 1161. kohal ja naiste puhul 3047. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Krimm vanuserühmas 20–24, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,28. Perekonnanimi Krimm oli levinuim Pärnu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 2,86. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Kodavere ja Kambja kihelkonnas, Harjumaal Keila ja Nissi kihelkonnas, Järvamaal Ambla ja Peetri kihelkonnas, Läänemaal Märjamaa ja Varbla kihelkonnas, Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas, Võrumaal Rõuge kihelkonnas, Saaremaal Karja kihelkonnas ning Pärnumaal Pärnu-Elisabethi kihelkonnas nimeks Krimm, Grimm ja Krim kokku 14 korral (normaliseeritult Krimm). Nimede eestistamise käigus loobuti 1935., 1937. ja 1939. aastal nimest Krimm 6 korral ning uuteks nimedeks võeti Kirsileht, Saarep, Tammera, Undla ja Ülavere. Aino Krimm (Põldmäe-Undla), eesti kirjandusloolane (1910–1992) Aleksander Krimm, eesti seltskonnategelane ja Kadrina Hariduse Seltsi esimees (1868–1942) Kaarel Krimm, eesti kirjanik (1863–1894) Melania Krimm, eesti luuletaja (1894–1978) Valter Krimm, eesti notar ja poliitik (1902–1944) Virve Krimm, eesti tõlkija (1938–2017) Voldemar Krimm, eesti poksija (1946–) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 16.12.2022) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Krimm. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Krimm. Krimm statistikaameti andmebaasis
Giuseppe Farina

Emilio Giuseppe Farina [em'iilio džus'eppe far'iina] (30. oktoober 1906 Torino – 30. juuni 1966 Aiguebelle (Prantsusmaa)) oli Itaalia autosportlane. Ta oli 1950. aasta Vormel 1 maailmameister, 1952. aastal teine ning 1953. aastal kolmas. Vormel 1 maailmameistrivõistlustel osales 1950–1955. Grand Prix' starte: 33. Grand Prix' võite: 5 Kogutud punkte: 127,3 Pole-positsion võite: 5 Kiireimaid ringe: 6 Vormel-1 autod: Alfa Romeo (1950–1951), Ferrari (1952–1955). Aastatel 1956 ja 1957 osales Farina vormel-1 maailmameistrivõistluste kalendrisse kuulunud Indy 500 võidukihutamistel Kurtis-Kraft 500D ja 500G masinate roolis esindades võistkondlikult Bardahl-Ferrarit ja Giuseppe Farina Racingut.
Kreeka minuskel

Kreeka minuskel on kirjastiil, mida kasutati 9. ja 10. sajandi Bütsantsi kreekakeelsetes käsikirjades ja mille kasutamine kestis paiguti 15.–16. sajandini. Kreeka minusklit hakati kasutama varasema kreeka untsiaali asemel. Kreeka untsiaalist erines see väiksemate, ümaramate ja rohkem omavahel seotud tähekujude, samuti kirjatähtede ala- ja ülapikendite olemasolu poolest; ka leidus selles rohkem ligatuure. Kreeka minusklisse jõudis osa tähevorme varasemast mitteametlikust kursiivkirjast ja minuskelkirja osa tähevorme on jõudnud tänapäeva kreeka kirja väiketähtedesse. 9. sajandist on teada tosinkond kreeka minusklis käsikirja; alates 10. sajandist kirjutati Bütsantsis aina rohkem varasemaid klassikaliste ja varakristlike autorite kreekakeelseid tekste ümber minusklites ja seetõttu leiab sellest ajast untsiaalkäsikirju vähe. Varased minuskelkäsikirjad on sageli vanimad säilinud allikad mingi teksti kohta ning keskse tähtsusega filoloogilistes uuringutes. Minuskelkäsikirjad jaotatakse vanuse järgi kolme rühma: codices vetustissimi ('vanimad käsikirjad') pärinevad ajast 9. sajandi keskpaigast 10. sajandi keskpaigani; codices vetusti ('vanad käsikirjad') pärinevad ajast 10. sajandi keskpaigast 12. sajandi keskpaigani; codices recentiores ('uuemad käsikirjad') on veel nooremad. Minuscule Writing of the Middle Ages. - E. M. Thompson. Handbook Of Greek And Latin Palaeography. 1893 Minuscule Writing of the Middle Ages. - E. M. Thompson. Handbook Of Greek And Latin Palaeography. 1893 Introduction to Minuscule Bookhands. - Greek Paleography. From Antiquity to the Renaissance C. A. Sullivan. How to read a Greek Minuscule Text. - CAS (blogi) Video: Byzantine Greek minuscule script - the alphabet & varied letter forms. - NativLang
Bo Carpelan

Bo Gustaf Bertelsson Carpelan (25. oktoober 1926 Helsingi – 11. veebruar 2011 Espoo) oli rahvusvaheliselt auhinnatud soomerootsi kirjanik. Oma esimese luuleraamatu avaldas ta 1946. aastal. 1960. aastal sai Carpelan doktorikraadi filosoofias. Ta on kirjutanud peale luuletuste ka romaane ja lühijutte. Tema teosed on kirjutatud rootsi keeles. 1977 Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhind 1993 Finlandia auhind (teose "Urwind" eest) 2005 Finlandia auhind (teose "Berg" eest, eesti keeles "Suve varjud") 2006 Euroopa kirjandusauhind "Lapsepõli", Tallinn: Eesti Raamat, 2019, tõlkinud Tõnis Arnover "Suve varjud", Tallinn: Kultuurileht, 2006, tõlkinud Tõnis Arnover "Varjukõnd", Tallinn: Eesti Raamat, 1990, tõlkinud Anu Saluäär Ene Poll: Tuntumaid soomerootsi kirjanikke Bo Carpelan on surnud. Eesti Päevaleht, 18. veebruar 2011. "Kahekõned: Jaan Kaplinski ja Bo Carpelan", ERR arhiiv, 1992.
Hōei vulkaanipurse

Hōei vulkaanipurse oli Fuji vulkaani purse, mis algas 16. detsembril 1707 (4. hōei-aasta 11. kuu 23. päeval) ning lõppes 24. veebruaril 1708. Tegu on Fuji viimase kinnitatud purskega, aastatel 1708–1854 on kirjeldatud veel kolme purset, mida ei ole kinnitatud. Hoei purskest tekkis Ida-Jaapani kohale tihe tuhasadu, millele järgnesid maalihked ja näljahäda. Hokusai seerias "Sada Fuji vaadet" on näha purskest tekkinud kraatrit mäe edelaküljel. Purskeala tuntakse Hōei mäena, kuna purse toimus hōei ajajärgu neljandal aastal. Tänapäeval pääseb kraatrit vaatama mööda Fujinomiya või Gotemba matkarada. 1707. aasta hōei maavärin Fuji vulkaanipursked Hōei mägi "Fujisan". Global Volcanism Program. Smithsonian Institution. Vaadatud 12. jaanuaril 2019. 富士山火山防災協議会 (Fuji katastroofide vähendamise komisjon (jaapani keeles)) 富士山宝永噴火（1707）後の土砂災害(PDF) (Settekatastroofide jaotus pärast 1707. aasta Fuji vulkaani Hoei purset Kesk-Jaapanis, ajalooliste dokumentide põhjal (jaapani keeles))
9. sümfoonia (Dvořák)

"Uue Maailma sümfoonia" suunab siia. Orkestri kohta vaata artiklit New World Symphony. 9. sümfoonia e-moll op. 95 "Uuest maailmast" (tšehhi keeles Symfonie č. 9 e moll "Z nového světa"; ka Uue Maailma sümfoonia) on tšehhi helilooja Antonín Dvořáki sümfoonia, mille ta kirjutas aastal 1893, mil ta oli Ameerika Riikliku Konservatooriumi juhataja. Seda mängiti esimest korda 16. detsembril 1893 New Yorgis ning see on üks populaarsemaid sümfooniaid. Vanemas kirjanduses nimetatakse seda 5. sümfooniaks. Aastal 1969 võttis astronaut Neil Armstrong sümfoonia salvestise Apollo 11 missioonile Kuule kaasa. 1. sümfoonia (Price) Gaeli sümfoonia 1. sümfoonia (Ives) Afroameerika sümfoonia Wagener, Leon (2005). One Giant Leap: Neil Armstrong's Stellar American Journey. Tom Doherty Associates. Lk 176. ISBN 9781466828568. Beckerman, Michael, toim (1993). "The Master's Little Joke". Dvořák and his World. Princeton, New Jersey: Princeton University Press. Lk 134–436. ISBN 0-691-03386-2. Brown, A. Peter (2003). The symphonic repertoire. Kd 4. Bloomington: Indiana University Press. Lk 410–436. ISBN 0-253-33488-8. Philip Henry Goepp (1913). Symphonies and their meaning: Third series: Modern symphonies. Philadelphia: J. B. Lippincott Company. Lk 195–207. Kurt Honolka (2004). Dvořák. London: Haus Publishing. ISBN 1-904341-52-7. Score from Indiana University Score from Mutopia Project A visual analysis of the first movement YouTube'is True Story of "Goin' Home" – From Bohemia to Boston Performance of "Goin' Home" by the New York Festival of Song from the Isabella Stewart Gardner Museum in MP3 format "New World Symphony : Complete listing of the recordings" (prantsuse). MusicaBohemica. Original manuscript parts at the New York Philharmonic Archives
Leedu Nõukogude Sotsialistlik Vabariik (1918–1919)

Hilisema NSV kohta vaata artiklit Leedu Nõukogude Sotsialistlik Vabariik. Leedu Nõukogude Sotsialistlik Vabariik (leedu keeles Lietuvos Tarybų Socialistinė Respublika, vene keeles Литовская Советская Социалистическая Республика) oli sõdadevahelisel perioodil lühikest aega eksisteerinud Nõukogude Venemaa nukuriik. Selle kuulutas 16. detsembril 1918 välja Vincas Mickevičius-Kapsukase ajutine revolutsiooniline valitsus. Esimene Leedu NSV kadus 27. veebruaril 1919, kui see liideti Valgevene Nõukogude Sotsialistiku Vabariigiga ning moodustati Leedu-Valgevene Nõukogude Sotsialistlik Vabariik. Punavõim proovis LNSV-st luua kohalike revolutsiooni toel tekkinud riigi muljet, kuid tegelikult oli see nukuriik, mis loodi, et õigustada Leedu-Nõukogude sõda. Nõukogude ajaloolased on selle kohta öelnud: "Asjaolu, et Nõukogude Venemaa valitsus tunnustas noort Leedu NSV-d, paljastas USA ja Briti imperialistide vale, et Nõukogude Venemaa taotles Baltimaade suhtes kahjulikke eesmärke." Leedukad üldiselt Nõukogude võimu ei toetanud ning püüdlesid 16. veebruari 1918 Leedu Nõukogu poolt välja kuulutatud Leedu Vabariigi sõltumatuse suunas. Leedu ajalugu Leedu Kuningriik (1918) Liiduvabariik "Lietuvos Sovietų Respublika" (leedu). Visuotinė lietuvių enciklopedija.
Vaalimine

Vaalimine on ajalooline tekstiilitöötlemise tehnika, millega triigiti ja vormiti niisket kangast. Vaalimisega eemaldati villasest või linasest riidest üleliigsed kiud, muudeti kangas tihedamaks ja tugevamaks ning suurendati rõiva mustushülgavust. Vaalimisel on kasutatud suuremate tekstiilide töötlemiseks puidust vaalikaigast ja -kurikat, väiksemate rõivadetailide jaoks ka vaaliklaasi. Vaalimisel rulliti vaalikaigast ümber vaalikurika rulli keeratud tekstiili peal edasi-tagasi. Vaaliklaasi kasutati samuti edasi-tagasi triikivate liigutustega. Vaaliklaasi juures on viikingiajal kasutatud vaalaluust vaalilaudu, mis võimaldasid kangast paremini vormi pressida. 17. sajandil tulid kasutusele metallist pressrauad. 18. sajandil võeti kasutusele mehaanilised kalandrid, mille abil kalandrimisega saadi sama tulemus kui varem vaalimisega. Vaalikaikad ja -kurikaid jäid taludes siiski kasutusele vähemalt 20. sajandi I pooleni. "vaalima". Sõnaveeb. 3. september 2022. Vaadatud 16. detsember 2022.[alaline kõdulink] Andersson 1995, 33. Steppuhn 1999, 114–115. Bartels 2009, 97. Paulaharju, Samuli. "Hakalan emäntä kaulaa vaatteita, 1930". Finna.fi. Vaadatud 16. detsember 2022. Andersson, E. (1995). Tools for Textile Production from Birka and Hedeby: Excavations in the Black Earth 1990–1995. Birka studies, 8. Stockholm: Birka Project for Riksantikvarieämbetet. Bartels, M. H. (2009). "Early medieval glass linen smoothers from the emporium of Deventer. A comparative study of the context and use of glass linen smoothers in Deventer, the Low Countries and north-western Europe (AD 700–1200)". H. Clevis (Toim.). Medieval Material Culture. Studies in Honour of Jan Thijssen, 95–113. Steppuhn, P. (1999). "Der mittelalterliche Gniedelstein: Glättglas oder Glasbarren? Zu Primärfunktion und Kontinuität eines Glasobjektes vom Frühmittelalter bis zur Neuzeit." Nachrichten aus Niedersachsens Urgeschichte, 68, 113–139. Vaalimine Soomes 1930. aastal. Soome Muinsuskaitseameti foto
Mikałaj Łukašenka

Mikałaj Alaksandravič Łukašenka (transkriptsioonis Mikalai Aljaksandravitš Lukašenka; valgevene keeles Мікалай Аляксандравіч Лукашэнка; vene keeles Николай Лукашенко Nikolai Lukašenko; sündinud 31. augustil 2004 Minskis) on Valgevene Vabariigi presidendi Alaksandr Łukašenka kolmas poeg. Tuntud selle poolest, et paljude aastate vältel viibis regulaarselt isa kõrval ametlikel üritustel. Mikałaj Łukašenka sündis 2004. aastal väljaspool abielu. President Łukašenka teatas avalikkusele, et tal on veel kolmas poeg, alles kolm aastat pärast Mikałaj sündi. Koos selle pojaga ilmus ta avalikkuse ette esimest korda aprillis 2008. Ajakirjanike ees esinedes teatas president, et tema noorimast pojast saab tulevikus Valgevene president. Mikałaj ema on meditsiinidoktor Iryna Abielskaja (sündinud 1965), kes on töötanud presidendi ihuarstina. Mikałaj emapoolne vanaema Ludmiła Pastajałka (1941–2007) oli aastatel 2002–2006 Valgevene tervishoiuminister. Mikałaj isapoolne vanaema Kaciaryna Łukašenka (1924–2015) töötas pärast teist maailmasõda kolhoosis lüpsjana. Mikałaj poolvend Viktar Łukašenka on rahvusliku olümpiakomitee president. Mikałaj Łukašenka elas koos isaga presidendi residentsides (neid on mitu). Üks neist, residents Ozjornyi, asub agrolinnakese Astrašycki Haradoki (Minskist 24 km põhja suunas) lähedal, hõlmates 90-hektarise territooriumi, mille südames asub Tyszkiewiczi mõisahoone. Residentsis Drazdy (asub eliitrajoonis Minski äärelinnas) on muu hulgas 1000 ruutmeetri suurune spordikompleks basseiniga. 2011. aastal alustas Mikałaj kooliteed Astrašycki Haradoki keskkoolis, kus oli 2009. aastal tehtud riigi rahaga kapitaalremont maksumusega umbes 3,2 miljonit USA dollarit. Juunis 2022 ilmus meedias teade, et Mikałaj Łukašenka sai küpsustunnistuse. Millisest koolist ta selle sai ja kus Łukašenka jätkas oma haridusteed, selle kohta usaldusväärsed andmed puuduvad. 2020. aasta Valgevene meeleavalduste käigus viis president Łukašenka 22. augustil riigi relvajõud täielikku lahingvalmidusse. 23. augustil näidati meedias videot, kus Łukašenka saabus koos 15-aastase poja Mikałajiga, kellel oli kuulivest seljas ja automaatrelv käes, kopteril Minskis Iseseisvuse palee ette. День рождения Николая Лукашенко. Что мы знаем о сыне президента. naviny.by, 31. august 2017 Везде — как дома. Карта резиденций Лукашенко. naviny.by, 10. juuli 2017 Коля Лукашенко пошел в первый класс. naviny.by, 1. september 2011 Коля Лукашенко окончил школу. news.zerkalo.io, 10. juuni 2022 Lukašenko käskis Valgevene väed lahinguvalmidusse viia. err.ee, 22. august 2020 Valgevene president Lukašenka lennutati helikopteriga Iseseisvuse paleesse, kus ta vehkis automaatrelvaga. delfi.ee, 23. august 2020  Mikałaj Łukašenka – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Valgevene president Lukašenka kasvatab pojast endale järeltulijat. ohtuleht.ee, 8. oktoober 2015
Maria Tuulik

Maria Tuulik (sündinud 10. juunil 1985) on eesti keeleteadlane. 2007. aastal sai ta Tartu Ülikoolis bakalaureusekraadi eesti ja soome-ugri keeleteaduses ning 2010. aastal magistrikraadi üldkeeleteaduses. Aastatel 2013–2022 õppis Tartu Ülikooli doktoriõppes üldkeeleteaduse alal. 16. detsembril 2022 kaitses doktoriväitekirja "Adjektiivide süstemaatiline polüseemia eesti keeles tajuadjektiivide näitel" (juhendajad Renate Pajusalu ja Margit Langemets). Töötab Eesti Keele Instituudis vanemteadurina, 2010. aastast töötas samas nooremteadurina, 2016. aastast leksikograaf-nooremteadurina. Uurimisvaldkonnad: eesti keele sõnaliikide kategooriad, kollokatsioonid, polüseemia. "Eesti keele põhisõnavara sõnastik" (2014; kaasautor) "Eesti viipekeele – eesti keele veebisõnastik" (2014; kaasautor) "Eesti keele naabersõnad 2019" (kaasautor) "EKI ühendsõnastik 2020" (kaasautor) "Eesti keele ühendsõnastik 2021" (kaasautor) https://www.etis.ee/CV/Maria_Tuulik/est/ Maria Tuulik kaitseb doktoritööd „Adjektiivide süstemaatiline polüseemia eesti keeles tajuadjektiivide näitel“
Marcus Antonius

Marcus Antonius (83 eKr – 1. august 30 eKr) oli Vana-Rooma poliitik ja väejuht. Nooruses oli Marcus Antonius Gaius Julius Caesari oluline poolehoidja. Pärast Caesari mõrvamist purustasid 42. aastal eKr Marcus Antoniuse väed Caesari mõrvarite Cassiuse ja Brutuse leegionid. Antoniusest sai suurriigi kõigi idaalade valitseja. Kleopatral õnnestus võrgutada 42-aastane Antonius, kes poliitilistel kaalutlustel võttis naiseks Octavianuse õe Octavia. Kleopatra õhutusel ja Antoniuse käsul hukati Arsinoe IV. Oma testamendis soovis Antonius olla maetud Egiptuses. 34. aastal eKr lahutas Antonius Octaviast. Octavianuse ja Antoniuse võitlus tipnes 2. septembri õhtupoolikul 31 eKr Kreeka läänerannikul Aktionis. Aktioni merelahingus saatis edu kord üht, kord teist poolt, kui äkki mingil arusaamatul põhjusel (mõne allika kohaselt mäss, teiste järgi käskude valestimõistmine) tõmbus Antonius lahingust tagasi, purjetas avamerele Kleopatra laevadele järele ja saatis teda Egiptusesse. Kleopatra oli Antoniust toetanud suure laevastiku ning 20 000 talendiga, kuid kuninganna sekkumine sõjaliste operatsioonide planeerimisse põhjustas osaliselt Antoniuse kaotuse. Järgmisel aastal tungis Octavianus Egiptusesse ning jõudis 1. augustil 30 eKr Aleksandriasse. Pärast luhtunud põgenemiskatset eelistas Kleopatra mitte saada Octavianuse triumfirongkäigu kaunistuseks, vaid tappa end mürkmao hammustuse läbi. Antonius kukutas end oma mõõga otsa. Octavianus laskis nad matta koos Aleksandriasse kuninglikku hauakambrisse, mille Kleopatra endale ehitada oli käskinud. William Shakespeare on Marcus Antoniust kujutanud näidendites "Julius Caesar" ning "Antonius ja Kleopatra".
Antonius

Antonius on nimi, mida on kandnud mitmed tuntud inimesed. Antonius ja selle erinevad vormid eri keeltes on laialt levinud eesnimi Antonius oli tuntud Vana-Rooma suguvõsa nimi. Tuntuimad sellenimelised isikud on: Marcus Antonius (83–30 ekr) oli Vana-Rooma väejuht ja poliitik Antonios Suur (251–356) oli kristlik kõrbeerak, keda austatakse pühakuna nii katoliku kui ka õigeusu kirikus Järgmiste katoliku kiriku pühakute ladinakeelne nimi on samuti Antonius: Antonius Firenzest (1389–1459) oli itaalia päritolu dominikaani munk, piiskop ja teoloog Antonius Paduast (1195–1231) oli portugali päritolu frantsiskaani munk, jutlustaja ja teoloog Antonio Maria Claret (1807–1870) oli hispaania piiskop ja klaretiinide ordu asutaja Antonio Maria Gianelli (1789–1846) oli itaalia piiskop ja kongregatsiooni Suore di Nostra Signora dell' Orta asutaja Antonio Maria Pucci (1819–1892) oli itaalia preester, serviitide ordu liige Antonio Maria Zaccaria (1502–1539) oli itaalia preester ja barnabiitide ordu asutaja Vana-Roomas olid tuntumad Antoniuste suguvõsa liikmed veel: Gaius Antonius (surnud 42 eKr) oli Marcus Antoniuse noorem vend, poliitik ja riigiametnik Gaius Antonius Hybrida oli Marcus Antoniuse onu, sõjaväelane ja poliitik Iullus Antonius (45–2 eKr) oli Marcus Antoniuse teine poeg, poliitik ja luuletaja Lucius Antonius oli Marcus Antoniuse noorem vend, poliitik ja riigiametnik Lucius Antonius Creticus oli Marcus Antoniuse pojapoeg, riigiametnik Marcus Antonius Antyllus (47–30 eKr) oli Marcus Antoniuse vanim poeg Marcus Antonius Creticus oli Marcus Antoniuse isa, sõjaväelane ja poliitik Marcus Antonius Gordianus I (159–238) oli Rooma keiser aastal 238 Marcus Antonius Gordianus II (192–238) oli Rooma keiser aastal 238 Marcus Antonius Gordianus III (225–244) oli Rooma keiser aastatel 238–244 Marcus Antonius Orator (surnud 87 eKr) oli Marcus Antoniuse vanaisa, poliitik ja oraator Tänapäeval kannab tuntud inimestest seda nime: Patrik Antonius (1980–) on Soome pokkerimängija, tennisist ja modell
Caliciales

Caliciales on kottseente selts. Caliciaceae Physciaceae
Caliciaceae

Caliciaceae on kottseente sugukond. Buellia – nuppsamblik Diplotomma – silmsamblik
Silmsamblik

Silmsamblik (Diplotomma) on kottseente perekond. Diplotomma alboatrum – mustvalge silmsamblik Silmsamblik andmebaasis eElurikkus.
Physciaceae

Physciaceae on kottseente sugukond. Anaptychia – ripssamblik Hyperphyscia – liibsamblik Phaeophyscia – tõmmusamblik Physcia – rosettsamblik Physconia – härmasamblik Rinodina – piprasamblik
Ripssamblik

Ripssamblik (Anaptychia) on kottseente perekond. Anaptychia ciliaris – harilik ripssamblik Anaptychia runcinata – tõmmu ripssamblik
Liibsamblik

Liibsamblik (Hyperphyscia) on kottseente perekond. Hyperphyscia adglutinata – liimjas liibsamblik
1978. aasta NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

1978. aasta NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes Mitte iialgi varem ei olnud NSV Liidu meistrivõistlustel esikohta jäänud jagama korraga 5 mängijat. Meistri selgitamiseks peeti kaheringiline järelturniir. Anatoli Gantvarg loobus järelturniirist. Selle asemel valmistus ta maailmameistrivõistlusteks. Nii jäi meistriks püüdlema neli meest.
Tõmmusamblik

Tõmmusamblik (Phaeophyscia) on kottseente perekond. Phaeophyscia chloantha – lõuna-tõmmusamblik Phaeophyscia ciliata – rips-tõmmusamblik Phaeophyscia constipata – põhja-tõmmusamblik Phaeophyscia endococcina – punasesüdamikuline tõmmusamblik Phaeophyscia endophoenicea – kollakas tõmmusamblik Phaeophyscia nigricans – väike tõmmusamblik Phaeophyscia orbicularis – hägu-tõmmusamblik Phaeophyscia sciastra – kivi-tõmmusamblik
Rosettsamblik

Rosettsamblik (Physcia) on kottseente perekond. Physcia adscendens – tõusev rosettsamblik Physcia aipolia – täpiline rosettsamblik Physcia caesia – sinakas rosettsamblik Physcia dimidiata – tera-rosettsamblik Physcia dubia – kahtlane rosettsamblik Physcia leptalea – narmas-rosettsamblik Physcia magnussonii – Magnussoni rosettsamblik Physcia stellaris – tähtjas rosettsamblik Physcia tenella – rips-rosettsamblik
Härmasamblik

Härmasamblik (Physconia) on kottseente perekond. Physconia detersa – sinakas härmasamblik Physconia distorta – harilik härmasamblik Physconia enteroxantha – kollane härmasamblik Physconia grisea – hall härmasamblik Physconia muscigena – sambla-härmasamblik Physconia perisidiosa – kare härmasamblik