laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Zoja Mellov

Zoja Mellov (sündinud 3. veebruaril 1950 Tallinnas) on Eesti endine näitleja. Ta lõpetas 1969. aastal Tallinna Koreograafiakooli (XII lend, erialaõppejõud Niina Kurvits ja Arvid Ozolinš) ja 1974 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (VI lend, juhendajad Grigori Kromanov ja Mikk Mikiver). Ta on õppinud ka EELK Usuteaduse Instituudis ja Tartu Ülikooli avatud ülikoolis. Ta töötas aastatel 1974–1979 näitlejana Eesti Riiklikus Noorsooteatris ning 1979–1984 Ugalas näitleja ja liikumisjuhina. Ta on töötanud õppejõuna Viljandi Kultuuriakadeemias ja kutseõpetajana Tallinna Kopli Ametikoolis ning juhendanud Võrus Papa Kreutzwaldi Õueteatris laste näitetruppi. Zoja Mellov on erakonna Eestimaa Rohelised liige. 2007. aastal kandideeris ta Põlva maakonnas sama erakonna nimekirjas Riigikokku. 1979–1980 Iiri muinasjutud (osaline) 1980–1981 Maa (õh-mifi) inimene (osaline) 1981–1982 Rahva sõda (peretütar; koor) 1982–1983 Kõik aias (Louise) Põhjas (Vassilissa Karpovna) 1983–1984 Juudit (naine) "Puhh ja pusad. Teised ka". Ugala, 1981–82 (lavastaja, liikumine) "Keegi peab olema". Võru Teatriateljee, 1999 (lavastaja) "Rütmika - loov liikumine. Metoodiline käsiraamat". Koolibri. 1999 "Teatrimäng lastega". Koolibri. 2007 Ta on kujundanud ka raamatuid. Tema isa oli kirjanik Andres Vanapa (Viktor Mellov) ja ema kunstnik Siima Škop. Ta oli abielus näitleja Paul Laasikuga. Mellovil on kaks täiskasvanud poega. Zoja Mellovi tutvustus Riigikogu 2007. aasta valimiste kandidaadina, Postimees (vaadatud 24.12.2011) Viktor Mellov, Eesti biograafiline andmebaas ISIK (vaadatud 24.12.2011) Zoja Mellovi tutvustus Riigikogu 2007. aasta valimiste kandidaadina, Postimees "Minu maailm: Saared" ERR arhiiv (saatejuhid Zoja Mellov ja Toomas Kokovkin)
Märt Meos

Märt Meos (sündinud 30. märtsil 1968 Rakveres) on eesti näitleja ja produtsent. Ta lõpetas aastal 1986 Kadrina Keskkooli ja aastal 1990 näitejuhtimise erialal Tallinna Pedagoogilise Instituudi. Ta töötas aastal 1990–1994 Rakvere Teatris ja 1994–1998 VAT Teatris. Alates 2000. aastast MTÜ Ühendus R.A.A.A.M.-is. On MTÜ Ühendus R.A.A.A.M.-i juht ja asutaja. On SA Vaba Lava idee autor, üks asutajatest ja SA Vaba Lava juhatuse liige. 1991 Tammsaare/Illar Mõtus "Jumalaga Vargamäe" (noor Andres) 1992 Tammsaare/Andres Särev "Abielu ja õnn" (Paralepp) 1997 Merle Karusoo "Laste Riskiretk" (Täiskasvanu) Produtsendina on Meos algatanud üle 60 teatrilavastuse. Kutsunud Eestisse lavastama lavastajad Iraanist, Tšiilist, Venemaalt, USAst, Saksamaalt, Austriast jne. Tellinud Eesti autoritelt üle 50 näitemängu Tema produtseeritud tuntumaid teatrilavastusi: „Save Our Souls II, III“, „HIV“, „Eestisse sündinud“, „Külmetava kunstniku portree“, „Misjonärid” (koostöös Rakvere Teatriga), „Põrgu wärk“, „Kits viiuli ja õngega“, „Minust jäävad ainult laulud”, „Under”, „Sõdur”, „Eesti asi”, „Võlg”, „Keiserlik kokk”, „Vahepeatus”, „Tuult tiibadesse”, „Jõud”, „Antigone”, „Pruutide kool”, „Tühermaa”, „Pärast surma Jendalis”, „Soolo“, „Tahame luua näitemängu, mis muudaks maailma“, „Titanicu orkester“, Mõnikord on kõik nii selge“, „Fenomen“, "Libahunt", "Aleksei Karenin", "Vannutatud neitsid", "Praegu pole aeg armastamiseks", "Kostja ja hiiglane", "Pikse pill", "Minu Eesti vanaema", "Juudit" "Diktaator, naljamees ja liiderdaja", "Ema kas meie kass on ka juut", "Põgenik", "(elu) sunnitud valikud" jt. 2019 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2022 Ida-Virumaa Kultuurkapitali preemia- Kultuurpärl Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Leili Järve

Leili Järve on eesti näitleja. Ta töötas aastatel 1968–1970 Ugalas näitleja ja grimeerijana ning 1970–1980 kassapidajana. 1967–1968 Kõige lühem öö (Nataša) 1968–1969 Mis kõik ei juhtu! (Säde Lind) Kuidas jaotada kuldjumalannat? (Ida) 1969–1970 Kindral Kriuh minestab (tinasõdur; Paul) 1977–1978 Niskamäe Heta (vallesmanni proua) 1978–1979 Naljapäev (Vanda)
Udo Jääger

Udo Jääger on eesti näitleja. Ta oli aastatel 1975–1978 Ugala näitleja. 1974–1975 Naiste sõda saatanaga (Udras) Aladdini imelamp (Aladdin) Niskamäe noorperenaine (kubjas) 1975–1976 Õhtuvalgus (Stepan) Kaluri poeg (Kristaps) 1976–1977 Idioot (kõrge aukandja) Lasud tuisus (Küla Priidik) Rõõmu tee (Aleksei) Lood Viljandi paadimehe aegadest (osaline) 1977–1978 Keegi ei tahtnud surra (mölder) Niskamäe Heta (popsnik Jokinen; küüdimees Mikko)
Johannes Albert Semper

Johannes Albert Semper (20. august 1889 Aakre vald, Tartumaa – 1951) oli eesti agronoom. Õppis 1918–1919 Balti Tehnikaülikoolis ja 1920–1923 ja 1932 Tartu Ülikoolis agronoomiat (lõpetas). Korporatsioon Vironia liige. Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas (alamleitnant, 1919). Agronoom Tartu maavalitsuse juures, pidas ühtlasi kodutalu ja vesiveskit. 1941 Aakre Omakaitse ülem, 1941–1944 Tartu maavalitsuse ametnik. Alates 1944 varjas end. Leiti surnuna. Maetud Rõngu kalmistule.
Hannes Ambos

Hannes Ambos (6. september 1945 – 9. august 2017) oli eesti näitleja[küsitav]. Ta töötas aastatel 1961–1962 Ugalas näitleja ja näitejuhi abina ning 1962–1963 sealsamas rekvisiitorina. 1961–1962 Vaaraod (Pavel) Lumekuninganna (prints Klaus)
Rein Anon

Rein Anon töötas aastatel 1958–1960 Ugalas näitleja ja näitejuhi abina. 1958–1959 Normundi tütarlaps (Edvin) Laternate püha (James) 1959–1960 Lootus õnnistusele (politseinik)
Vaike Kaasik

Vaike Kaasik (Vitola, sündinud 16. juunil 1957) töötas aastatel 1974–1976 Ugala teatris näitlejana. 1974, Anna Brigadere "Naiste sõda saatanaga" (Aeruke), lavastaja Peteris Lucis 1975, Toomas Kalmet "Ingliballaad" (Anne), lavastajad Heino Torga ja Toomas Kalmet 1975, Gustav Raeder "Aladdini imelamp" (episoodid), lavastaja Aleks Sats 1975 Hella Wuolijoki "Niskamäe noorperenaine" (Korinteri Iita), lavastaja Heino Torga 1976 Aleksei Arbuzov "Õhtuvalgus" (Bella), lavastaja Heino Torga 1976 Vilis Lacis "Kaluri poeg" (Kate), lavastaja Peteris Lucis
Karl Särgava

Karl Särgava (kuni 1935 Karl Peterson; 23. august 1898 Kaarli mõis, Viljandimaa – 16. märts 1942 Sosva, Sverdlovski oblast) oli eesti advokaat. Võttis osa Vabadussõjast laiarööpmelisel soomusrongil nr 2. Ta lõpetas 1917. aastal Tallinna Nikolai I Gümnaasiumi. Õppis aastatel 1917–1918 Tartu Ülikoolis arsti- ja 1920–1929 õigusteadust (lõpetas 1929). Oli üliõpilasena Üliõpilaslehe vastustav toimetaja ja laekahoidja. Korporatsiooni Fraternitas Estica liige (c. 1917/1918) ning esimees aastatel 1922 ja 1923, hiljem vilistlane. Eesti Laskurliidu asutajaliige, Eesti Autoklubi esimees. Alates 1930. aastast vandeadvokaadi abi, aastatel 1936–1940 vandeadvokaat Tallinnas. Vangistati NKGB poolt 14. juunil 1941, mõisteti 4. märtsil 1942 tribunali poolt surma, külmus surnuks 16. märtsil 1942 Sosva vangilaagris Sverdlovski oblastis. Eesti ja Läti Vabadussõja mälestusmärgid Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk, 1936 Kaitseliidu Valgeristi III klass Ta oli kirjanik Ernst Petersoni poeg. Korp! Fraternitas Estica Album Esticum
Tiit Kaldma

Tiit Kaldma (9. oktoober 1943 Tallinn – 12. august 1986 Tallinn) oli eesti näitleja ja käsipallur. Kaldma lõpetas 1961. aastal Tallinna 20. Keskkooli ning õppis 1963.–1966. aastani Tallinna Pedagoogilises Instituudis saksa keelt. Aastal 1971 lõpetas ta Eesti Draamateatri õppestuudio. 1961. aastast tegeles ta ka käsipalliga. 1961. aastal hakkas mängima Tallinna Vineeri- ja Mööblikombinaadi (VMK) meeskonnas Aleksander Šaraga juhendamisel. Järgmise kümmekonna aasta jooksul tuli ta neljal korral Tallinna VMK ja Kirovi-nimelise näidiskalurikolhoosi meeskonna koosseisus Eesti meistriks ning võitis ka Eesti karika. Aastatel 1961–1971 töötas ta käsipallitreenerina, aastatel 1971–1977 aga ühtlasi näitlejana Ugalas ja 1977–1980 näitlejana Noorsooteatris. Kaldma on maetud Pärnamäe kalmistule. Rem lavastuses "Tüdruk ja aprill" (1971–1972) Miles Hendon lavastuses "Prints ja kerjus" (1971–1972) klaköör lavastuses "Trooja hobune" (1971–1972) teener Fabrizio lavastuses "Võõrastemaja perenaine" (1972–1973) Pikk lavastuses "Matk naeratuse eest" (1972–1973) Tali lavastuses "Tootsi pulm" (1972–1973) Fische lavastuses "Enne kui kukk saab laulnud" (1973–1974) episoodides lavastuses "Aadu ja Madise imelised juhtumised nääriõhtul" (1973–1974) Juss ja Kalev lavastuses "Loobumised kevade kasuks" (1973–1974) nooruk lavastuses "Sepp, raha ja tähed" (1973–1974) Talivaldis lavastuses "Udmurdi kannike" (1974–1975) öine külaline lavastuses "Ingliballaad" (1974–1975) osaline lavastuses "Sooja ja sumeda laotuse all" (1974–1975) arst lavastuses "Niskamäe noorperenaine" (1974–1975) Igor Galetski lavastuses "Õhtuvalgus" (1975–1976) Garoza lavastuses "Kaluri poeg" (1975–1976) Lebedev lavastuses "Idioot" (1976–1977) Gustav Valk lavastuses "Lasud tuisus" (1976–1977) noorem autoinspektor ja geoloog lavastuses "Rõõmu tee" (1976–1977) Melesk lavastuses "Lunastus" (1977–1978) Biograafia Eesti spordi biograafilises leksikonis
Rudolf Kalm

Rudolf Kalm (sündinud 16. detsembril 1943) on eesti näitleja, insener ja meremees. Tema isa Theodor Kalm oli Vabadussõja veteran ning pidas kodukülas Ilplas riigilt saadud talus poodi. 1951. aastal läks Rudolf Kalm Kuressaarde kooli. Seal alustas ta sportimist ja näitemängu. Pärast 7. klassi lõpetamist läks ta Tallinna polütehnikumi. Ta oli kolmekordne Eesti meister kergejõustikus[viide?]. Ta tegeles ka võrkpalli, maadluse ja poksiga. 1960. aastal võeti Kalm vastloodud Tallinnfilmi õppestuudiosse, mille lõpetas 1963. aastal. Aastatel 1965–1967 töötas ta Ugalas näitlejana. Hiljem oli ta näitleja ka Tallinnas Draamateatris. Ta mängis ka filmides. Teatri kõrvalt käis Kalm madrusekursustel ning 1970. aastal hakkas tööle kalurikolhoosis Saare Kalur. Kuni 1986. aastani lõi ta kaasa rahvateatris. Ta on töötanud mitmes asutuses ehitusinsenerina. Enne pensionile jäämist 2008. aastal töötas ta kümme aastat Saaremaa Muuseumis. Tal on seitse last. 1965–1966 Äripäev (Kiir) Poolteist päeva muret (Raul Lepp) Kasuema (kogu) Kippari unerohi (Mait Näkisaar) 1966–1967 Pulmad kogu Euroopale (episoodid) Mürgi perenaine (Joonas) "Kalmu Ruudist võiks kirjutada paksu raamatu" Saarte Hääl, 24. jaanuar 2009
Harry Kallaste

Harry Kallaste (26.01.1935 - 12.07.2022) oli endine eesti näitleja. Ta töötas aastatel 1960–1961 Ugalas lavatöölisena ja 1962–1963 näitlejana. 1960–1961 "Vika esimene ball" (Modris) 1961–1962 "Vanapoiss" (teener Stratilat) 1961–1962 "Lumekuninganna" (kuningas) 1962–1963 "Kajakad saadavad" (Vilius Sakutis) 1962–1963 "Orpheus laskub põrgusse" (Dog Hamma) 1962–1963 "Tanja" (Andrei Grištšenko)
Heikki Kruus

Heikki Kruus töötas aastatel 1968–1969 Ugalas näitlejana. Veidrikud (Vasja Turitsõn) Suvi (Benno)
Albert Holst

Albert Holst (9. märts 1902 Tartu – 26. mai 1944 Tartu) oli eesti keemik. Ta oli tuntud kaupmehe Karl Holsti poeg. 1920. aastal lõpetas ta Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Õppis 1920–1921 Tartu Ülikoolis, 1921–1924 Dresdeni Tehnikaülikoolis ja 1924–1926 (lõpetas 1926) Toulouse'i Ülikoolis keemiat. Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Alates 1926 kaupmees oma isa ettevõtetes, alates 1935 Tartu Ülikooli anorgaanilise keemia õppetooli assistent. 1936. aastal kinnitati ta nooremaks assistendiks ning hiljem vanemaks assistendiks. Ta suri ootamatult oma kodus 42-aastaselt. Tema isa oli kaupmees Karl Holst (1860–1928), ema Leena Holst ning vanem vend Robert Artur Holst, kes samuti tegeles kaubandusega. Surmakuulutus Postimees, nr. 124, 31. mai 1944 Kaubanduslik aktsiaselts Karl Holst & Co. - EAA.2031 Fondiloend (vaadatud 3. juulil 2017) "40-aastase äritegewuse juubel" Päewaleht, nr. 30, 31. jaanuar 1928 (koos fotodega)
Liitsilm

Liitsilm ehk fassettsilm on paljude selgrootute (sealhulgas putukate) nägemiselund, mis koosneb ommatiididest ehk osasilmakestest. Ommatiidides on fotoretseptorid, mille arv varieerub mõnest sajast kuni tuhandeteni. Üldiselt on ommatiidide arv korrelatsioonis isendi nägemisvõimega: selle suurem arv osutab paremale nägemisele. Lisaks putukaile esineb liitsilmi lõugtundlastel, vähkidel jt. Lihtsilm
Aksel Kirsimägi

Aksel Kirsimägi (kuni 1935 Aksel Kirschenberg, 9. juuni 1898 Rõuge vald, Võrumaa – 2. september 1969 Lakewood, New Jersey, USA) oli eesti advokaat. Ta lõpetas aastal 1919 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Õppis 1919–1920 Tartu Ülikoolis arstiteadust, 1924–1928 keemiat, 1924–1928 (lõpetas 1928) õigusteadust. Korp! Sakala vilistlane. Osales Vabadussõjas. Ta oli aastatel 1930–1936 vandeadvokaat A. Jungi abi. Alates 1936 advokaat Jõhvis. 1944 põgenes Saksamaale, 1949 asus USA-sse. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk. 13
Astmeline dissotsiatsioon

Astmeline dissotsiatsioon on aine(osakeste) lagunemine keemiliste reaktsioonide käigus järk-järgult väiksemateks osadeks. Mitmeprootoniliste hapete molekulid ei jagune ioonideks ühekorraga, vaid eraldavad vesinikioone järk-järgult, astmete kaupa. Mitmeprootoniliste hapete elektrolüütiline dissotsiatsioon kulgeb astmeliselt: esimeses astmes eraldub happe molekulist lahusesse üks vesinikioon, teises astmes teine jne. Igas järgmises astmes toimub dissotsiatsioon oluliselt nõrgemini. Kaheprootonilised happed on näiteks H2SO4, H2CO3 ja H2S, kolmeprootoniline on H3PO4.
Mitteelektrolüüt

Mitteelektrolüüt on molekulaarne aine, mis lahustumisel ei moodusta ioone. Mitteelektrolüüdid on näiteks lihtained (hapnik, jood), oksiidid (CO, NO, Al2O3) ning paljud orgaanilised ained (suhkur ehk sahharoos, etanool). Elektrolüüt
Pöördumatu reaktsioon

Pöördumatu reaktsioon on reaktsioon, mille puhul lähteaine reageerimisel tekkinud saadused omavahel ei reageeri. Pöörduv reaktsioon
Malpighi sooned

Malpighi sooned (ka Malpighi torud, Malphigi mõigud, neermõigud) on putukate ja mõnede teiste selgrootute eritus- ja osmoregulatsiooniorganid. Need torud on suhteliselt pikad umbsed ja enamasti avanevad tagasoolde. Nende sisemus on kaetud epiteelrakkudega.
Herman Peterson

Herman Peterson (5. mai 1896 Kaisma vald, Pärnumaa – 28. mai 1959 Port Arthur, Ontario) oli eesti loomaarst. Ta lõpetas 1916. aastal Riia Vaimuliku Seminari, 1916–1918 ja 1920–1921 õppis Tartu Ülikoolis arstiteadust, 1921–1924 (lõpetas 1924) loomaarstiteadust. Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. 1925–1944 Riikliku Seerumi Instituudi juhataja. 1944 põgenes Saksamaale, 1946 siirdus Rootsi, 1953 Kanadasse. TÜ üliõpilased
Emil Ruber

Emil Georg Karl Ruber (22. veebruar 1889 Tartu – 12. juuli 1966) oli eesti loomaarst ja muusikategelane. Õppis 1918–1919 Saraatovi Veterinaarinstituudis ja 1921–1924 (lõpetas 1924) loomaarstiteadust. Fraternitas Tartuensise vilistlane ja lipulaulu viisi autor.[viide?] Ruber oli Estonia muusikaosakonna esimees, Eesti Lauljate Liidu juhatuse liige ja Eesti Kultuurkapitali Helikunsti Sihtkapitali Valitsuse liige. 1939 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk geni.com [1] lk 52
Li Bo

Li Bo (李白 (Li Bai (Lǐ Bái) või Li Bo (Lǐ Bó); 701–762) oli hiina luuletaja Tangi dünastia ajal. Koos Du Fuga nimetatakse teda tihti hiina luuletajate seas kõige märkimisväärsemaks. Säilinud on umbes tuhat talle omistatud luuletust. Ta sündis Kesk-Aasias, võimalik, et Siiditeele jäävas Suìyè linnas, mis tänapäeval on paik Kõrgõzstanis. Kui ta oli nelja-aastane, kolis perekond Chengdu lähedale. Noor Li Bo luges palju ning oli osav mõõgavõitleja. Umbes 725. aastal lahkus ta mööda Jangtse jõge oma kodukohast. Legendi järgi suri Li Bo Jangtse jões uppudes, kui püüdis paadist küünitades haarata kuu peegeldust veel.
Dissotsiatsioon (keemia)

Dissotsiatsioon on keemiliste ühendite või molekulide lagunemine ioonideks, aatomiteks või lihtsamateks molekulideks. Dissotsiatsioon sõltub: temperatuurist; lahuse kontsentratsioonist. Üks tuntumaid vees hästilahustuvaid nõrku aluseid on ammoniaakhüdraat, mis esineb ainult vesilahustes. Teda saadakse (gaasilise) ammoniaagi lahustamisel vees. Ammoniaak moodustab vee molekulidega küllaltki tugevaid vesiniksidemeid, ja on seetõttu vees kõige paremini lahustuv gaas. Seostudes vesiniksideme abil vee molekuliga, moodustab ammoniaak vesilahuses ammoniaakhüdraadi. See on pöörduv reaktsioon: ammoniaakhüdraat võib kergesti laguneda, eraldades lahusest ammoniaaki (eriti lahuse kuumutamisel). Vesilahuses ammoniaakhüdraat vähesel määral dissotsieerub, andes lahusesse ammooniumioone ja vesinikoone. Seetõttu muutub lahus aluseliseks. Soolad dissotsieeruvad katioonideks (enamasti metalliioonid või ammooniumioon NH4+) ja anioonideks (happejäägiioonideks). Vaheastmed soolade korral pole olulised. Tekkinud lahus on elektriliselt neutraalne, sest positiivsete ja negatiivsete laengute kogusumma on null. Al Cl3 = Al3+ + 3Cl- K3[ Cr(OH)6] = 3K+ + [Cr(OH)6]3- NH4NO3 = NH4+ + NO3- Hapete dissotsiatsioonil eralduvad (hüdraatunud) vesinikioonid. Mitmeprotoonse happe korral on dissotsiatsioon astmeline (vesinikioonid eralduvad ükshaaval). HNO3 = H+ + NO3- H2SO4 = H+ + HSO4- = 2H+ + SO42-
Hüdrooniumioon

Hüdrooniumioon ehk hüdroksooniumioon on katioon H3O+, mis tekib prootoni ehk vesinikiooni (H+) seostumisel vee molekuliga. Hüdrooniumioon on väga reaktiivne. Selle pKa on 25 °C juures –1,7. Vesinikioon
Fenoolftaleiin

Fenoolftaleiin (keemiline valem C20H14O4) on keemiline ühend, mida kasutatakse happesusindikaatorina. Fenoolftaleiin on aluselises lahuses roosakaspunase värvusega, happelises või neutraalses lahuses värvusetu.
Pöörduv reaktsioon

Pöörduv reaktsioon on keemiline reaktsioon, mis toimub samal ajal kahes suunas (otse- ja vastassuunas; edasi ja tagasi). Nõrkade hapete elektrolüütiline dissotsiatsioon vesilahuses on pöörduv reaktsioon. Kui reaktsioonid toimuvad mõlemas suunas sama kiirusega, siis tekib reaktsioonides tasakaal. Etaanhape ehk äädikhape (CH3COOH) kui tüüpiline karboksüülhape on nõrk elektrolüüt. Lahuses jaguneb ta vee molekulide toimel vesinikiooniks ja etanaatiooniks (CH3COO-). Reaktsioon on pöörduv, sest ioonid saavad lahuses omavahelisel kohtumisel uuesti liituda happemolekulideks. Seega esinevad lahuses nii etaanhappe molekulid kui ka tema dissotsiatsioonil tekkinud ioonid. Pöörduva reaktsiooni võrrandis märgitakse kaks vastassuunalist noolt, tähistamaks reaktsiooni kulgemist kahes suunas (pärisuunas kulgeb happe molekuli dissotsiatsioon, vastassuunas – ioonide liitumine molekuliks). Pöördumatu reaktsioon Le Chatelier' printsiip
Ioonreaktsioon

Ioonreaktsioon on ioonidevaheline reaktsioon lahuses, mis kulgeb gaasilise aine, sademe või nõrga elektrolüüdi tekke suunas. Ioonreaktsioonid kulgevad ioonide kontsentratsiooni vähenemise suunas. Ioonreaktsioon lahuses toimub juhul, kui ioonid seostuvad omavahel iooniliste või kovalentsete sidemetega, moodustades saadusena kas vees vähelahustuva aine või nõrga elektrolüüdi. Saaduseks peab olema sade; saaduses peab olema nõrk elektrolüüt; saaduses peab eralduma gaas. Ioniidid
Valgusallikas

Valgusallikas on valgust kiirgav keha. Füüsika mõistena määratletakse valgusallikat kui elektromagnetkiirguse allikat, mis kiirgab energiat inimsilmale nähtavas spektriosas. Valgusallikad jagunevad loomulikeks allikateks (eelkõige Päike) ja mitut liiki tehisallikateks (vt Lamp), Energia muundamise seisukohalt eristatakse primaar- ja sekundaarallikaid. Primaarvalgusallikas on keha, mis kiirgab valgust energia muundumise tulemusena teist liiki energiast, nt tuumaenergiast (Päikesel), keemilisest energiast (peamiselt põlemisel) või elektrienergiast. Sekundaarvalgusallikas on keha, mis ise valgust ei tekita, kuid peegeldab või laseb läbi primaarvalgusallika valgust. Tehnikas on valgusallikas element või seade, mis on ette nähtud peamiselt valgustuseks või signalisatsiooniks. Valgust tekitav element (üksikosa) on lamp, lambi (või lampide) valguse jaotamise seade on valgusti või prožektor. Valgussignalisatsioonivahendid, valgustid ja prožektorid on üldmõistena valgustusvahendid. Endel Risthein. Valgustehnika sõnastik. Tallinn, Valgus, 1982 Eesti standard EVS-EN 12665:202. Valgus ja valgustus: Põhioskussõnad ja valgustusnõuete valiku alused
Nõrk elektrolüüt

Nõrk elektrolüüt on polaarne aine, mis vesilahuses osaliselt jaguneb ioonideks (esineb lahuses nii molekulide kui ka ioonidena). Nõrgad elektrolüüdid on eelkõige nõrgad happed ja nõrgad alused. Tugev elektrolüüt
Elektronskeem

Elektronskeem on aatomi elektronkatte ehitust väljendav skeem, mis näitab elektronide arvu elektronkihtides. Elektronkonfiguratsioon Elektronvalem
Tugev elektrolüüt

Tugev elektrolüüt on elektrolüüt, mis vesilahuses laguneb täielikult ioonideks. Tugevad elektrolüüdid on soolad, tugevad happed ja alused (leelised). Nõrk elektrolüüt
Lakmus

Lakmus on samblikest pärit vees lahustuvate värvainete segu, mida kasutatakse happesusindikaatorina. Happelises lahuses on lakmus punase ja leeliselises lahuses sinise värvusega.
Indeks

Indeks on arvule või tähele (sellest madalamale või kõrgemale) väikekirjas lisatav eristav, eriväärtusi märkiv, millegi hulka märkiv vms number, täht või muu sümbol Indeks on keemias aine valemis esinev number, mis näitab elemendi aatomite arvu molekulis või ioonide arvude suhet kristallis. Indeks on numbritest, tähtedest või mõlemaist koosnev leppemärk, kood, sihtnumber postiindeks Indeks on majanduses suhtarv, mis näitab kas majandusliku nähtuse keskmist muutumist või mingi teguri mõju suurust majanduslikule resultaadile Indeks on teose teemade kindlal põhimõttel järjestatud register, nimestik Indeks on semiootikas ja keeleteaduses üks kolmest peamisest märgitüübist börsiindeks
Üliõpilaste Selts Raimla

Üliõpilaste Selts Raimla (lühend ÜS Raimla) on eesti soost meesüliõpilaste organisatsioon. Lipuvärvid on helesinine ja valge. Lipu tagaküljel on embleem värvides helesinine-valge-kuldkollane. Lipu külgserv on kuldkollaste narmastega, vardale on seotud kahe tutiga kuldkollane nöör. Kanga mõõdud on suhtega 2:3. Raimla embleem (lipul) on värvides helesinine-valge-kuldkollane. Lint ja särp on värvides helesinine ja valge. Sõrmusel on kujutatud Raimla embleem. Tekkel on helesinine, äär valge ja nokk must. Mütsi peal on kuldkollasega kujutatud rosett. 22. septembril 1922 asutati Raimla peamiselt EÜS Ühendusest lahkunud 16 meesüliõpilase poolt. 1935 liitus seltsiga in corpore Üliõpilaste Ühing Valgma, mis tegutses Tallinna Tehnikumi juures. 1936 registreeriti Raimla Tallinnas. 1939 osteti oma maja Tartus Veski tn 42. 1940 suleti Raimla okupatsioonivõimude poolt. Sulgemise seisuga oli Raimlal 361 liiget peaaegu kõikidelt Tartu Ülikooli ja Tallinna Tehnikaülikooli erialadelt. Raimla paistis silma oma suurima suhtarvu poolest ülikooli õppejõudude ning teaduskraadide omanike osas. Pärast Eestist lahkumist hakkasid läände jõudnud liikmed koonduma paljudes maades. Koondised on olnud Rootsis, Kanadas, USAs ja Austraalias. 1962 sõlmiti sõprusleping Helsingi Ülikooli Satakuntalaisen Osakunnaga. Välisliikmeid on kokku olnud 160. Raimla taastati Tartus 4. septembril 1989. Raimla osalusel taasasutatakse 5. veebruaril 1996. Üliõpilasseltside Liit. Omariikluse süvendamisel: Ü.S. Raimla koguteos. Toimetajad: Jüri Parijõgi jt. Tartu: Raimla, 1938 Omariikluse taustal: üliõpilasselts Raimla koguteos. Uppsala: Üliõpilasselts Raimla, 1955 Üliõpilasselts Raimla 1922-1972. Uppsala: ÜS Raimla kirjastus, 1972 ÜS Raimla 1922-1997: juubelikogumik. Tartu, 1997 Alates 1952 antakse välja ajakirja Raimla Side. ÜS Raimla koduleht
Keemiline sümbol

Keemiline sümbol on keemilise elemendi rahvusvaheline ühe- või kahetäheline tähis, mis on tuletatud elemendi nimetusest (tavaliselt ladinakeelsest). Kolmetähelised tähised antakse ajutiselt elementidele, mis on hiljuti või veel mitte sünteesitud. Need tähised põhinevad elementide aatomnumbritel. Keemiliste elementide perioodilisussüsteem
Kordaja

Kordaja ehk koefitsient on üksliikme konstantne tegur. Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009. [1]