laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Boubou Cissé

Boubou Cissé (sündinud 1974) on Mali poliitik, kes oli 23. aprillist 2019 kuni 19. augustini 2020 Mali peaminister. Ta on ka majandus- ja rahandusminister ning on olnud kaevanduste- ja tööstusminister. Boubou Cissé on magistrikraadiga lõpetanud Auvergne'i ülikooli ning kaitsnud doktoritöö Aix-Marseille ülikooli majandusteaduskonnas. Cissé karjäär algas 2005. aastal Washingtonis Maailmapanga ökonomistina. 2008. aastal sai ta Maailmapanga inimarengu osakonna peaökonomistiks ja projektidirektoriks. Hiljem töötas ta Nigeris ja Nigeerias Maailmapanga esindajana. Kui peaminister Soumeylou Boubèye Maïga 2019. aastal koos oma valitsusega tagasi astus, määrati Cissé tema järeltulijaks. Enne seda oli ta olnud 2013. aastal kaevanduste- ja tööstusminister, 2014. aastal kaevanduste minister ning alates 2016. aastast majandus- ja rahandusminister. Cissé valitsus kukutati augustis 2020 toimunud sõjaväelise riigipöördega. Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF) kuratooriumi liige (2016–) Islami Arengupanga (IDB) kuratooriumi liige (2016–) Maailmapanga (WB) kuratooriumi liige (2016–) https://www.citynews1130.com/2019/04/22/economist-named-as-malis-prime-minister-amid-violence/ https://www.jeuneafrique.com/766492/politique/mali-boubou-cisse-un-economiste-a-la-primature-en-pleine-crise-securitaire/ "Boubou Cisse". World Economic Forum. Vaadatud 21. mai 2017. "Chiefs of State and Cabinet Members of Foreign Governments: Mali". Central Intelligence Agency. 6. september 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. august 2020. Vaadatud 21. mai 2017. Members Rahvusvaheline Valuutafond (IMF). Board of Governors Islami Aregnupank. Board of Governors Maailmapank.
Passakalja

Passakalja ehk passacaglia ([pasːaˈkaʎːa], itaaliakeelne vorm hispaania sõnast passacalle või pasacalle 'tänaval kõndima', mitmuses passacagli; prantsuse keeles passacaille [pasaˈkɑːj] või passecaille) on muusikažanr, milles luuakse variatsioone 3/4 taktimõõdus nelja- või kaheksataktilisele pidevalt korratavale bassimeloodiale (ostinato). Enamasti on passakalja minoorne ning pehme ja melanhoolse karakteriga. Sarnaneb chaconne'iga ja nende kahe piiride üle veel vaieldakse. Passakalja pärineb samanimelisest 3/4 taktimõõdus tantsust, mis tekkis 17. sajandi Hispaanias, sai seal väga populaarseks ja levis ka väljapoole Hispaaniat. Hispaania variandist täiesti erinevaks kujunes see 17. ja 18. sajandi Prantsusmaal, muutudes keerukaks virtuoossust nõudvaks lavatantsuks teatrilaval (passacaille). https://www.eki.ee/dict/vsl/index.cgi?Q=passakalja&F=M&C06=et https://www.britannica.com/art/passacaglia-musical-form-and-dance S. R. Backman. PRIMARY RHETORIC AND THE STRUCTURE OF A PASSACAGLIA. University of Oklahoma Graduate College. Norman, Oklahoma, 2020 Die Entwicklung der Passacaglia. – oe1.orf.at. 08.04.2017 Video: passacaille Lully ooperist "Armide" Brightoni varajase muusika festivalil (Le Jardin Secret & The BREMF Players, tantsib Annabelle Blanc)
Koroonapandeemia Armeenias

Koroonapandeemia Armeenias on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud ülemaailmsest koroonapandeemiast. Esimene haigestunu tuvastati Armeenias 1. märtsil 2020. Selleks oli Iraanist saabunud Armeenia kodanik. Tuvastatud nakatunuid Armeenias, allikas: [1] https://covid19.gov.am/
Koroonapandeemia Gruusias

Koroonapandeemia Gruusias on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud ülemaailmsest koroonapandeemiast. Esimene haigestunu tuvastati Gruusias 26. veebruaril 2020. Selleks oli Iraanist tulnud 50-aastane mees. Tuvastatud nakatunuid Gruusias https://stopcov.ge/
Sa'idi prints

Sa'idi prints on endise Egiptuse kuningriigi vahetu troonipärija tiitel. Tiitlit on kandnud järgmised isikud: 12. detsember 1933 – 28. aprill 1936 Fārūq I (sai kuningaks) 16. jaanuar 1952 – 26. juuli 1952 Fu'ād II (sai kuningaks) 5. veebruar 1979 – Muhammad Ali
Kadui rajoon

Kadui rajoon on haldus- ja omavalitsusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Vologda oblastis. Rajoon jaguneb 2 linna- ja 2 külaasunduseks. Halduskeskus on Kadui alev. 2017. aastal oli rajooni elanike arv 16 961. Q126719912  Kadui rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni koduleht
Roomet

Roomet on eesti mehenimi. 1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Roomet 140 mehel. Roomet on Eestis populaarsuselt 535. mehenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Roomet vanuserühmas 20–24, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 2,68 ning Põlva maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 6,02. Roomet oli keskmiselt 30 aasta vanune (mediaanvanus oli 23). Roomet Jakapi, eesti filosoof Roomet Kiudmaa, Nõukogude sõjaväelane Roomet Leiger, eesti merendustegelane Roomet Säälik, eesti jalgrattur "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. märts 2020. Vaadatud 25. märtsil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Lavats

Lavats on (magamis)lava või nari, mis endisaegadel oli tavaliselt hoone seina külge ehitatud. Lääne-Euroopa ja Euroopa kirdeosa metsavööndi rahvastel (ka Eestis) olid varematel aegadel maaelamutes kasutusel mitmesugused lavatsid. Lavatsid kadusid Eestis kasutuselt 19. sajandi teisel poolel, kauem püsisid need vaid ajutistes eluruumides (näit. kalamajades, punkrites jne). Eestis paiknesid lavatsid enamasti rehetoa tagaseinas reheahju ja rehealuse vahel. Paari meetri laiused ja pikkused lavatsid mahutasid kuni 4 inimest, kitsamad ja lühemad üks–kaks inimest. Lavatsi aluspuud toetusid ühelt poolt postidele, teiselt poolt seinapalkide vahele. Aluspuudele pandi peale põhjalauad ning õled. Lavatsi all asus enamasti kanatool e. kanapuur. Tänapäeva mööblitööstus valmistab lihtsamaid äärepiirdeta lavats-voodeid, millel on neli jalga ja kõrgendusega peaalune. Lavatsi mõiste on praegu laiem, nii nimetatakse lavatsiks ka näiteks platvormvoodit, metallvedrudega voodiraami, lippidega voodipõhja jne. Kahekorruselisi, ronimisredeli ja voodikastiga narisid valmistatakse peamiselt lastele. Eesti murretes on lavats kandnud erinevaid nimetusi: labats- Suure-Jaani, Karula jt. lautsik- Karksi, Paistu jt. lavak- Viljandi, Helme jt. lavant- Halliste, Saarde jt. lavat- Kolga-Jaani, Tarvastu jt. lavits- Torma, Kodavere jt. koigas- Lääne-Eesti, saared diivan voodi Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 98 Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 135 Lavats, Eesti murrete sõnaraamat
Pyskowice

Pyskowice (saksa Peiskretscham) on linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas Gliwice maakonnas. Pyskowice asub Gliwicest umbes 11 km põhjakirdes. Asulat on esmamainitud 1256. aastal, linnaõigused sai 1260. aasta paiku. 1921. aastal jäi linn rahvahääletuse tulemusel Saksamaa koosseisu. 1945. aastal läks linn Poolale. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/012414705021-0942417?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 7.10.2022. Pyskowice. Historia miejscowości Wirtulany sztetl Pyskowice Encyklopedia PWN
Sakkart

Sakkart on eesti perekonnanimi. Perekonnanime Sakkart (algselt Sakkard) on pandud Paadrema mõisavallas Hanila kihelkonnas Läänemaal. Nimede eestistamisel on muudetud perekonnanime Sakkart kirjutusviisi (Sakart). 2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Sakkart alla viiel mehel ja alla viiel naisel. Albert Sakkart (1904–1938), Eesti kommunist
Linares

Linares on linn ja vald Hispaanias Andaluusia autonoomses piirkonnas Jaéni provintsis Sierra Morena maakonnas. Linares jääb provintsi keskusest Jaénist 51 km kaugusele kirde suunas. Valla pindala on 197,5 km². 2019. aasta seisuga oli vallas 57 414 elanikku. Linareses korraldatakse Linarese rahvusvahelist maleturniiri.  Linares – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Olga Bruns

Olga Bruns (vene keeles Ольга Владимировна Брунс; 19. märts 1929 Moskva, Vene NFSV – 21. detsember 2003 Tallinn) oli vene päritolu Eesti arhitekt. Ta lõpetas 1947. aastal Leningradis keskkooli ja 1953. aastal Leningradi Ehitusinseneride Instituudi arhitektina. Ta töötas aastatel 1954–1964 Eesti Projektis ja aastatel 1964–1985 Tsentrosojuzprojekti Tallinna osakonnas arhitektina. 1952 Pärnu oblasti NLKP komitee hoone. Kaasautorid Harald Arman, Grigori Šumovski, Dmitri Bruns ja Mart Port. Teostamata 1954–1962 lasteasutuse tüüpprojekt. Kaasautor Mart Port 1968–1980 Mööblimaja. Mulla 1, Tallinn. Kaasautor Aino Orm 1970 Narva-Jõesuu kohvik-söökla 1977–1979 Libatse kauplus 1980–1986 Türi kaubamaja. Tallinna 4 1981 ETKVL haldushoone ja Tsentrosojuzprojekti hoone (bürood, korterid, kauplused). Narva maantee 7, Tallinn. Kaasautor Mart Kalling 1983 Otepää kauplus-söökla 1985 Vastseliina kauplus-söökla 1986 Orissaare kauplus-söökla "Tallinn. Linna plaan". Koostanud Olga ja Dmitri Bruns. Eesti Raamat. Tallinn 1969. ISBN 9789949539192 "Таллин. План города". Koostanud Olga ja Dmitri Bruns. Eesti Raamat. Tallinn 1969. ISBN 9789949539499 Dmitri Bruns. "Tallinn. Linnaehituslik kujunemine". Joonised valmistanud Olga Bruns. Valgus. Tallinn 1993. ISBN 5440013288 Dmitri Bruns. "Tallinn. Linnaehitus Eesti Vabariigi aastail 1918 – 1940". Joonised valmistanud Olga Bruns. Valgus. Tallinn 1998. ISBN 9985680324 "Архитектурные и исторические шедевры Таллинна". Joonised valmistanud Olga Bruns. Tallinn 2016. 544 lk. ISBN 9789985899816 1960 Eesti NSV Arhitektide Liit Tema abikaasa oli arhitekt Dmitri Bruns. Pärnu oblastikomitee hoone (korruste plaanid, lõiked, vaated). VPI Estonprojekt, arhitektid Harald Arman, Grigori Šumovski, Mart Port, Dmitri Bruns, Olga Bruns. Eesti Arhitektuurimuuseum, EAM 1681 Ar 3.3.3 Kohvik-söökla Narva-Jõesuus, perspektiivvaade. Arhitekt Olga Bruns. Eesti Arhitektuurimuuseum, EAM Fk 11645 Mart Kalm. "Bruns, Olga, arhitekt". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 51 Haud Tallinna Aleksander Nevski kalmistul
Koroonapandeemia Aserbaidžaanis

Koroonapandeemia Aserbaidžaanis on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud ülemaailmsest koroonapandeemiast. Esimene nakatunu tuvastati Aserbaidžaanis 28. veebruaril 2020. Selleks oli Iraanist saabunud Venemaa kodanik. Tuvastatud nakatunuid Aserbaidžaanis, allikas: [1] https://its.gov.az/ https://koronavirusinfo.az/
Bronhiit

Bronhiit on kopsutorude ehk bronhide limaskesta põletik. Põletiku peamiseks sümptomiks on köha, millega kaasneb rögaeritus. Muud sümptomid võivad olla vilisev heli hingamisel, ebamugavustunne või pitsitus rinnus ja väike palavik. Bronhiit võib olla krooniline või äge. Äge bronhiit kestab tavaliselt umbes kolm nädalat ja tavaliselt põhjustab seda viirus. Viirus võib levida õhu kaudu, kui inimene köhib või otsese kehalise kontakti korral. Mõned üksikud juhtumid põhjustavad bakterid. Ägedat bronhiiti ravitakse paratsetamooli, puhkuse ja mittesteroidsete põletikuvastaste ravimitega. Bronhiiti peetakse krooniliseks, kui patsiendil on rögaeritusega köha vähemalt kolme kuu jooksul kahel aastal järjest ning ta ei põe teisi kopsuhaigusi. Kroonilist bronhiiti põhjustavad suitsetamine, õhureostus ja sagedased infektsioonid. Kroonilist bronhiiti ravitakse suitsetamisest loobumise ning röga lahtistavat ja väljaköhimist soodustavate vahenditega, raskematel juhtudel ka antibiootikumidega. Krooniline bronhiit võib viia kopsuemfüseemi, kroonilise obstruktiivse kopsuhaiguse ja hingamispuudulikkuse tekkeni. "Krooniline bronhiit". Eesti Kopsuliit. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. märts 2020. Vaadatud 26. märts 2020. "Bronchitis". National Heart, Lung and Blood Institute. Vaadatud 26. märts 2020. "Acute Bronchitis". National Center for Biotechnology Information. Vaadatud 26. märts 2020. "Bronhiit". Kliinik.ee. Vaadatud 26. märts 2020.
Kangerlussuaq

Kangerlussuaq (grööni keeles 'suur fjord') on asula Gröönimaa läänekaldal Qeqqata omavalitsuses samanimelise fjordi veeres. Asulas on ka lennujaam. Statbank Greenland, vaadatud 12.02.2020.
Jefremov

Jefremov on linn Venemaal Tula oblasti lõunaosas, Jefremovi rajooni keskus. Asub Tulast 144 km kaugusel. 1630. aastatel asutatud Jefremovskaja külla rajati tsaar Mihhail I Fjodorovitši käsul 1637. aastal kindlus. 1777 sai linnaõigused. Jefremovit läbib Moskva ja Donbassi vaheline raudtee. 1933. aastal valmis Jefremovi soojuselektrijaam. Q126684906
Siewierz

Siewierz (saksa Sewerien) on linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas Będzini maakonnas, Siewierzi valla halduskeskus. Siewierz asub Będzinist umbes 17 km põhjakirdes. Asulat on esmamainitud 1105. aastal. Siewierz sai linnaõigused 1276. aastal. Aastatel 1443–1790 kuulus linn Krakówi piiskoppidele. Teise Poola jagamise tagajärjel läks linn 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. 1807–1815 oli linn Varssavi hertsogiriigi koosseisus. Neljanda Poola jagamise tulemusel läks Siewierz 1815. aastal Venemaa Keisririigiga reaalunioonis olnud Poola Kuningriigi (nn. Kongressi-Poola) koosseisu. Siewierz kaotas linnaõigused 1870. aastal, kuid sai need 1962. aastal tagasi. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/012415001074-0943204?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 7.10.2022. Siewierz Zamki Polskie Piotr Sobierajski:Tak wylądał Siewierz przed wojną w latach 1918-1939. Zobaczcie unikatowe fotografie Siewierza Dziennik Zachodni, 14. märts 2020 Siewierz Encyklopedia PWN
Vankriredel

Vankriredel (saarte murdes ja läänemurdes kartsas) oli vankrikorvile tuginev redeli kujuga külgosa. Tihedate pulkadega redelkorv võeti Kesk- ja Lääne-Euroopas kasutusele varakeskajal ning levis Eestis ilmselt pärast sakslaste vallutust. Kruusa ja muu peenema materjali vedamiseks põimiti vankriredel vitstega läbi. Kui vankriredel oli hõredate pulkadega, kaeti selle sisekülg õhukeste laudade, peergude või puukoorega. Sõnnikuvedamisel kasutati lihtsamaid vankriredeleid või hoopis külglaudu (neid nimetati Harjumaal-Läänemaal sittlaad, Virumaal sittraam, Tartumaal sittlest). 20. sajandi keskel loobuti vankriredelite kasutamisest külglaudade kasuks. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 339
Husan Turdialiev

Husan Turdialiev (sündinud 1956) on usbeki maletegelane, rahvusvaheline arbiiter (2001). Turdialiev on Usbekistani endine julgeolekutöötaja, erukindral. Tegutseb malefunktsionäärina ja malekohtunikuna. Ta on Usbeki Maleföderatsiooni esimene asepresident ja FIDE tsooni 3.4 president (tsoon hõlmab Afganistani ja Kesk-Aasia riikide maleföderatsioone). Alates 2018. aastast on ta ühtlasi FIDE ausa mängu komisjoni liige. Turdialiev on olnud peakohtunik FIDE tsooni 3.4 meistrivõistlustel (2008, 2011, 2013, 2015, 2017, 2019), peakohtuniku asetäitjana on ta tegutsenud Moskvas Aerofloti lahtisel B-turniiril (2017–2020) ja reakohtunikuna paljudel tiitlivõistlustel, sealhulgas maailmameistrivõistlustel kiir- ja välkmales (2018, 2019). Turdialiev tegutseb ka maleorganisaatorina. 2008. aastal sai ta FIDE-lt rahvusvahelise organisaatori nimetuse. ФИДЕ: экс-генерал СНБ Узбекистана - в комиссии по честной игре. chess-news.ru, 3. jaanuar 2019 Husan Turdialiev FIDE andmebaasis Актуальное интервью с Президентом зоны FIDE 3.4. magichess.uz
Nela Kuburović

Nela Kuburović (serbia keeles Нела Кубуровић; sündinud 7. aprillil 1982 Sarajevos) on Serbia jurist ja poliitik. Ta lõpetas Belgradi Ülikooli õigusteaduse erialal 2005. aastal. 2008 aasta juulis sooritas ta samas advokaadieksami ja 2014. aasta juunis notarieksami. 2006. aasta veebruarist kuni 2008. aasta detsembrini töötas ta Belgradi Esimeses Linnakohtus. 2008. aasta detsembrist kuni 2009. aasta augustini töötas ta nõunikuna Serbia Justiitsministeeriumis. Alates 2009. aasta augustis töötas ta Serbia Kõrgemas Kohtunõukogus, kus ta esialgu oli nõunik ja alates 2013. aasta maist osakonnajuhataja. Alates 1. juulist 2014 oli ta Serbia justiitsministri asetäitja. Alates 11. augustist 2016 kuni 28. oktoobrini 2020 oli ta Serbia justiitsminister. Nela Kuburovic Kisic : Minister of Justice The Government of the Republic of Serbia Serbia. Ministries, etc. rulers.org
Sadeq Hedayat

Sadeq Hedayat [s'aadek h'edaajäät] (17. veebruar 1903 Teheran – 9. aprill 1951 Pariis) oli Iraani kirjanik ja tõlkija. Tema tuntuim teos on "Pime öökull". "Hadži-Aga", pärsia keelest tõlkinud Inna Gens, Tallinn: Ajalehtede ja Ajakirjade Kirjastus, 1959 (Loomingu Raamatukogu, 33) "Pime öökull", pärsia keelest tõlkinud Üllar Peterson, Tallinn: TLÜ Kirjastus, 2018 Paavo Matsin, "Hajamärkmeid „Pimedast öökullist“", Sirp, 14.09.2018.
Narva komandant

Narva komandant (rootsi keeles slottsloven på Narva, kommendant i Narva, vene keeles комендант Нарвы) oli Rootsi kuningriigi ja Venemaa keisririigi võimuperioodil Narva kindluse ja garnisoni ülem. Venemaa keisririigis aastatel 1719−1727 oli komandant ühtlasi Narva provintsi valitseja. Komandandile anti ametiajal lauamõisana kasutada Jaama riigimõis. Narva kustutati kindluslinnade nimekirjast 1863. aastal ja komandandi ametikoht kaotati. Jully Ramsay, Frälsesläkter i Finland intill stora ofreden, s. 246, HELSINGFORS, FÖRLAGSAKTIEBOLAGET SÖDERSTRÖM & C:o, HELSINGFORS 1909 Skeppshövidsmän vid örlogsflottan under 1500-talet. "(SABELHIERTA), BENGT LARSSON. BIOGRAFISKA ANTECKNINGAR AV Hjalmar Börjeson och Georg Hafström, UPPSALA 1949 ALMQVIST & WIKSELLS BOKTRYCKERI AB, lk 66 Bengt Larsson, Slottsloven Narva 1602, www.adelsvapen.com Some (Somme), Krister , Svenskt biografiskt handlexikon 1906, lk.483 (rootsi keeles) "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... Anders Hästehufvud, lk. 269–270". Gabriel Anrep "Svenska adelns Ättar-taflor" 3. köide. Lk. 701 Koskull, släkter (rootsi k.), sok.riksarkivet.se Mårten adlad och friherre Cronstierna, www.adelsvapen.com Schlegel, Ernst Bernhard. Klingspor, Carl Arvid. Den med sköldebref förlänade men ej å riddarhuser introducerade Svenska adelns ättar-taflor. Stockholm: P. A. Norstedt & Söner, 1875 s.49 Gabriel Anrep "Svenska adelns Ättar-taflor" 3. köide. Lk. 177 Бабич, М. И. Бабич, И. В. Областные правители России 1719-1739 гг. Москва: РОССПЕН, 2008, lk 616. Stackelberg, Otto Magnus von, Adam Reinhold von Baranoff, Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 2, Görlitz, 1930, s. 19 Ingerimaa ja Käkisalmi kindralkuberner Ingerimaa kubermang Rootsi asehaldur Narvas
Kirss-kontpuu

Kirss-kontpuu (Cornus mas) on põõsastaim kontpuu perekonnast. Pärineb põhjapoolkera parasvöötmest – Aasia edelaosast ning Kesk- ja Põhja-Ameerikast. Looduslik kasvukoht on kuiv segamets. Kirss-kontpuu on Eestisse introdutseeritud. Oksad on jäigad, tugevasti hargnevad ja kitsa võraga. Taim võib kasvada nii puu kui ka mitmeharulise põõsana. Võrsed on kandilised, rohelised ja valkjas-hatused ning oksad hallikasrohelise värvusega. Leheserv on sile ning lehekuju munajas. Kirss-kontpuu õitseb varakevadel aprilli keskpaigas. Õiepungad on sibulja kujuga. Õied võivad asetseda üksikult või kobarates. Õis on väike, kollaste kroonlehtedega, mille tipud on teravad. Saak valmib hilissügisel, septembris või oktoobris. Vilja nimetatakse luuviljaks. Need on söödavad. Viljad on kujult piklikovaalsed ja kaaluvad umbes 2 grammi. Viljad on valminult tumepunased, kuid esineb ka kollase-, roosa- ja mustaviljalisi vorme. Maitse on hapumagus, parkiv ja kõrvalmaitsega. Kirss-kontpuu eelistab päikesepaistelist, kuid kaitstud asukohta. Kasvab paremini kergel, kuival mullal ja lubjarikkal mullal. Võib hästi kasvada ka liivasel ja kliburikkal pinnasel. Talub hästi põuda. Kirss-kontpuud saab paljundada seemnete ja võrsikutega või silmastades. Kirss-kontpuu on varajane meetaim. Kirss-kontpuu õied ja helerohelised lehed on väga dekoratiivsed. Kirss-kontpuu marjade kuivainesisaldus on 13,6%, tiitritavate hapete sisaldus 3,0%, suhkrute sisaldus 11%, C-vitamiini sisaldus 74 mg 100 g toormassi kohta. Lisaks on marjades 0,58% pektiinaineid, 0,82% toortuhka, 0,32% värv- ja parkaineid ning 0,8% tselluloosi. Robert Piir (2008). Vähetuntud marjad aias. Tallinn: Maalehe Raamat.
Epilaator

Epilaator on elektriline seade nahalt karvade eemaldamiseks. Tänapäeval on väga palju erinevat tüüpi epilaatoreid. Suurem osa on elektrijuhtmega, uuemad akutoitel mudelid võimaldavad kasutamist ka duši all. Esimesed epilaatorid olid vedrumehhanismiga. Epilaatori epileerpea pöörlemisel surutakse metallvedru kokku, haarates karvad vedru vahele ning seejärel surutakse vedru lahku, eemaldades kinni haakunud karvad koos juurtega nahast. Sellisel epilaatoril on mitu rida metallkettaid, mis epileerpea pööreldes surutakse paarikaupa kokku ja lahku. Karvad jäävad metallketaste vahele ning tõmmatakse juurtega nahast välja. Erinevalt pöörlevate metallketaste põhimõttel toimivast süsteemist, on pintsettketastega epilaatorite puhul pöörleval silindril palju väikeseid pintsette, mis süsteemselt surutakse kokku ja lahku. "epilaator"[alaline kõdulink], Sõnaveeb. Kättesaadav 25.03.2019. Heather McClure "Types of epilators" , 25.03.2019
Armand Tungal

Armand Tungal (17. märts 1928 – 26. aprill 1977) oli eesti tõlkija. Ta tõlkis peamiselt ilukirjandust, aga ka populaarteaduslikku kirjandust (sari "Maailm ja mõnda") vene, inglise ja saksa, aga ka tšehhi keelest. Ilukirjandusliku tõlke kõrval oli Armand Tunglal suuri teeneid filmidokumentalistika vahendamisel. John Galsworthy, "Forsyte'i pääsmine". Tallinn: Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus, 1958 (Loomingu Raamatukogu, 20) Archie Carr, "Tuulepealne tee: looduseuurija seiklused Kariibi mere kaugetel randadel". Tallinn: Eesti Raamat, 1965 John Caldwell, "Hulljulge reis". Tallinn: Eesti Raamat, 1966 Richard Rive, "Erakorraline seisukord". Tallinn: Eesti Raamat, 1967 Farley Mowat, "Lootusteta rahvas". Tallinn: Eesti Raamat, 1977 Harold W. McCormick, Tom Allen, William E. Young, "Varjud meres: haid ja raid". Tallinn: Eesti Raamat, 1979 Barbara W. Tuchman, "Augustikahurid". Tallinn: Eesti Raamat, 1977 (uusväljaanne Tallinn: Varrak, 2006, koos Tõnis Värnikuga) Manfred Gregor, "Sild". Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1963 Hans Hass, "Me tuleme merest: uurimistööd ja seiklused "Xarifaga"". Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1963 Bernhard Seeger, "Sügissuits". Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1964 Lion Feuchtwanger, "Vale-Nero". Tallinn: Eesti Raamat, 1966 Friedrich Dürrenmatt, "Romulus Suur: ebaajalooline ajalooline komöödia neljas vaatuses. Teine redaktsioon, 1957". Tallinn: Perioodika, 1968 (Loomingu Raamatukogu, 39) Dieter Noll, "Werner Holti seiklused". (Koos Heino Mitsiga.). Tallinn: Eesti Raamat, 1968 Helmut Hanke, "Seitsmes kontinent". Tallinn: Valgus, 1969 Heinrich Mann, "Kuningas Henri IV meheiga". Tallinn: Eesti Raamat, 1970 Lion Feuchtwanger, "Edu". Tallinn: Eesti Raamat, 1971 Johannes Bobrowski, "Levini veski. Leedu klaverid". (Koos Oskar Kuningaga.) Tallinn: Eesti Raamat, 1973 Bernhard Kellermann, "Tunnel". Tallinn: Eesti Raamat, 1973 Heimito von Doderer, "Igaühest võib saada mõrvar". Tallinn: Eesti Raamat, 1974 Pavel Kohout, "Niisugune armastus". Tallinn: Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus, 1958 (Loomingu Raamatukogu, 28) Ivan Turgenev, "Suits. Uudismaa". (Koos Hans Luige ja Helgi Limbergiga.) Tallinn: Eesti Raamat, 1973 Boriss Gribanov, "Hemingway" (biograafiline romaan). Tallinn: Eesti Raamat, 1975 Leonid Passenjuk, "Ma kõnnin Komandorisaartel". Tallinn: Eesti Raamat, 1978 Anton Štšerbakov, "Pähkliranna dessant". (Koos Hugo Palgiga.) Tallinn: Eesti Raamat, 1978 "Tõlkija meenutamiseks". Sirp ja Vasar, nr 18 (1741), 6. mai 1977, lk 14.
Termorüü

Termorüü on plastikust soojuskahanev kaablile kuumutamise teel paigaldatav isolatsioon. Termorüüd kasutatakse kaablite parandustöödeks või kaablite kaitseks kulumise vastu. Termorüü on valmistatud polüolefiinist, mis kahaneb kuumutamisel kuni poole enda esialgsest ümbermõõdust. Termorüüd on saadaval paljus eri mõõdus, seetõttu on kasutamisvaldkond väga lai. "Polyolefin". 26.03.2020.