laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Londoni krahvkond

Londoni krahvkond (inglise keeles County of London) oli krahvkond Suurbritannias Inglismaal aastail 1889–1965. Tänapäeval langevad endise krahvkonna piirid enam-vähem kokku alaga, mis tuntakse sise-Londoni nime all. Londoni krahvkond oli nii haldus- kui ka tseremoniaalkrahvkond. Londoni krahvkond loodi kohaliku omavalitsuse õigusaktiga aastast 1888 koos teiste halduskrahvkondadega. Halduslikult kuulus Londoni krahvkonda ka City of London, kuid tseremoniaalselt esindas viimane end iseseisvalt. Aastal 1900 jagati krahvkond 28 linnaosaks (metropolitan boroughs). Londoni krahvkonna territoorium oli 1911. aastal 302,77 km², aastal 1961 veidi suurenenud – 303,12 km². Elanike arv samal ajal oluliselt vähenes: 4 521 685 (1911) ja 50 aastat hiljem: 3 200 484 (1961). Londoni kohaliku võimu residentsina ehitati Thamesi kaldale Lambethis uusbarokses stiilis County Hall, mille pidulikult avas aastal 1922 kuningas George V . See hoone sai Londoni krahvkonna võimuorgani Londoni Krahvkonnanõukogu (London County Council) asupaigaks. Aastal 1965 Londoni krahvkond kaotati ja asendati territoriaalselt oluliselt suurema haldusüksusega Suur-Londoniga (Greater London).
Niko Jokinen

Niko Jokinen (sündinud 28. detsembril 1987 Helsingis) on Soome poksija. Jokinen osales harrastajana kokku 108 kohtumisel, millest võitis 75 ja kaotas 33 kohtumist. Jokinen oli keskkaalus (kuni 75 kg) kahekordne Soome meister aastatel 2007–2008. Jokinen osales keskkaalus (kuni 75 kg) 2007. aastal Chicagos 14. maailmameistrivõistlustel, kuid kaotas II ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Jokinen jätkas juunist 2008 poksimist elukutselisena. Ta on pidanud (seisuga 23. september 2011) kokku 14 kohtumist ning on võitnud need kõik (neist 4 nokaudiga). Tema treener ja mänedžer on endise tuntud poksija Olli Mäe poeg Pekka. "Niko Jokise leht saidil Boxing.Fi soome keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. oktoober 2011. Vaadatud 19. oktoobril 2011. Soome meistrivõistlused poksis 2007. Tulemused soome keeles[alaline kõdulink] Soome meistrivõistlused poksis 2008. Tulemused soome keeles[alaline kõdulink] 14. maailmameistrivõistlused poksis. Tulemused inglise keeles Niko Jokinen veebisaidil BoxRec (inglise) Niko Jokinen lehel Boxing.Fi
Edis Tatli

Edis Tatli (sündinud 13. augustil 1987 Prizrenis Kosovos) on Soome poksija, rahvuselt albaanlane. Tatli oli kokku kahekordne Soome meister – helveskaalus (kuni 48 kg) 2004. aastal ja kukk-kaalus (kuni 54 kg) 2005. aastal. Tatli jätkas oktoobrist 2007 poksimist elukutselisena. Tema treener ja mänedžer on endise tuntud poksija Olli Mäe poeg Pekka. Ta on pidanud (seisuga 6. mai 2017) kokku 31 kohtumist ning on võitnud neist 29 (neist 10 nokaudiga) ja kaotanud 2 kohtumist. Soome meistrivõistlused poksis 2004. Tulemused soome keeles[alaline kõdulink] Soome meistrivõistlused poksis 2005. Tulemused soome keeles[alaline kõdulink] Edis Tatli veebisaidil BoxRec (inglise) Edis Tatli lehel Boxing.Fi. Soome keeles
Anthrax

Anthrax on USA thrash metal'i ansambel, mis asutati 1981. aastal. Ansambli nimi tuleb haigusest, mida Eestis tuntakse Siberi katku nime all. Bändi asutasid New Yorgis Scott Ian ja Danny Lilker. Anthrax on välja andnud 10 albumit ja 20 singlit ning teinud koostööd hiphopgrupiga Public Enemy. Sellest koostööst sündis uus metal'i-stiil rap metal. Anthrax on üks neljast bändist nn thrash metal'i suures nelikus, kuhu kuuluvad ka Megadeth, Slayer ja Metallica. Bändi koosseis on mitu korda muutunud. Ainus algkoosseisu liige, kes on siiani bändis, on Scott Ian. Koosseis muutus bändi algusaastatel tihti. Esimene pikaajalisem laulja oli Neil Turbin, kellega anti välja debüütalbum "Fistful of Metal". Pärast esimest albumit muutus bändi koosseis uuesti. 1985. aasta albumil "Spreading the Disease" laulis uus laulja Joey Belladonna. Bändiga liitus ka uus bassist Frank Bello, kes vahetas välja Danny Lilkeri. Bänd kogus kuulsust ja sai iga albumiga tuntumaks. 1987. aastal ilmus "Among the Living", 1988. aastal "State of Euphoria" ja 1990. aastal "Persistence of Time". 1992. aastal pidi bändist lahkuma laulja Joey Belladonna. Tema asemele võeti John Bush, kellega anti aastal 1993 välja album "Sound of White Noise". Järgmised albumid olid "Stomp 442" (1995) ja "Volume 8: The Threat Is Real" (1998). 1990. aastatel ja 2000. aastate algul olid Anthraxil rahanduslikud raskused ja bänd oli laialimineku äärel. Nad korraldasid kiiresti Ameerika turnee ja nende üllatuseks läks piletimüük peaaegu igas esinemiskohas väga edukalt. John Bushi viimaseks albumiks Anthraxiga jäi "We've Come for You All" 2003. aastal. Aastal 2008 hakati lindistama uut albumit "Worship Music", mis valmis alles 2011. aastal. Albumil pidi esialgu laulma Dan Nelson, kuid ta lahkus bändist. Tema asemele tuli John Bush, kellega hakati samuti albumit tegema, kuid tema omakorda asendati Joey Belladonnaga, kellega album ka lõpuks ilmus. Aastal 2013 lahkus bändist pikaaegne kitarrist Rob Caggiano. Tema koha võttis üle Jonathan Donais. Scott Ian – rütmi- ja soolokitarrist, taustalaulja (alates 1981) Charlie Benante – trummar (alates 1983) Joey Belladonna – laulja (1984–1992, 2005–2007, 2010 – praeguseni) Frank Bello – basskitarrist, taustalaulja (1984–2004, 2005 – praeguseni) Jonathan Donais – soolokitarrist (2013 – praeguseni) John Connelly (1981) Dirk Kennedy (1981) Jason Rosenfeld (1981–1982) Neil Turbin (1982–1984) Matt Fallon (1984) John Bush (1992–2005, 2009–2010) Dan Nelson (2007–2009) Danny Lilker (1981) Greg Walls (1981–1983) Bob Berry (1983) Dan Spitz (1983–1995, 2005–2007) Paul Crook (1995–2001) Rob Caggiano (2001–2005, 2007–2013) Dave Weiss (1981) Greg D'Angelo (1981–1983) Kenny Kushner (1981) Paul Kahn (1981) Danny Lilker (1981–1984) Joey Vera (2004–2005) "Fistful of Metal" (1984) "Spreading the Disease" (1985) "Among the Living" (1987) "State of Euphoria" (1988) "Persistence of Time" (1990) "Sound of White Noise" (1993) "Stomp 442" (1995) "Volume 8: The Threat Is Real" (1998) "We've Come for You All" (2003) "Worship Music" (2011) "For All Kings" (2016) Rob Caggiano Leaves Anthrax, Statement Inside
Mittelinnkrahvkond

Mittelinnkrahvkond (inglise keeles non-metropolitan county) on haldus- ja omavalitsusüksus Suurbritannias Inglismaal. Termin "mittelinnkrahvkond" on kasutusel alates 1974. aastast, kui haldusreformi käigus moodustati Inglismaal väljaspool Suur-Londonit 6 linnkrahvkonda ja 39 mittelinnkrahvkonda. Mittelinnkrahvkondades loodi kohaliku võimuorganina mittelinnkrahvkonnanõukogud, mis teostavad haldusvõimu krahvkonnatasandil. Osa haldusfunktsioone on mittelinnkrahvkondades üle antud mittelinnkrahvkondade allüksustusele – mittelinnaringkondadele (non-metropolitan districts), kus kohaliku võimu teostavad valitavad ringkonnanõukogud. Ringkondade arv mittelinnkrahvkonnas kõigub kahest neljateistkümneni. Pärast seda, kui 1986. aastal linnkrahvkonnanõukogud kaotati, on krahvkonnatasandil halduskrahvkonna funktsioonides ainult mittelinnkrahvkondade nõukogud. Järgnevatel aastatel (1995–2009) toimunud reorganiseerimiste käigus on osades mittelinnkrahvkondades kahetasandiline omavalitsusstruktuur asendatud ühetasandilisega, see tähendab, et krahvkonnatasandi ja ringkonnatasandi haldusfunktsioonid on ühitatud. Sellised krahvkonnad on saanud tervikomavalitsuse (unitary authorities of England) staatuse. Vahel arvatakse mittelinnkrahvkondade nimistusse ka tervikomavalitsuse staatuse omandanud endised mittelinnkrahvkonnad. Mittelinnkrahvkondi moodustati algselt kokku 39. Kokku on neid mittelinnkrahvkondi, kus on säilinud kahetasandiline omavalitsusstruktuur, 27 (2009).
Erkki Savolainen

Erkki Olavi Savolainen (21. august 1917 Helsingi – 26. detsember 1993 Helsingi) oli Soome poksija. Savolainen oli kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) Soome meister 1936. aastal ning sai Soome meistrivõistlustel kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) II koha 1940. aastal ja III koha 1943. aastal. Savolainen osales 1936. aasta Berliini olümpiamängudel kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg), kuid kaotas I ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. "Soome meistrivõistlused poksis 1923–1950. Tulemused soome keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. november 2014. Vaadatud 19. oktoobril 2011. 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlused. Tulemused inglise keeles
Sten Pentus

Sten Pentus (sündinud 3. novembril 1981 Tallinnas) on Eesti autosportlane. Tema õde Keit on poliitik. https://database.motorsportmagazine.com/database/drivers/sten-pentus Sten Pentus (Motor Sport Magazine) https://web.archive.org/web/20160304134145/http://eestinaine.ohtuleht.ee/608689/onneliku-pere-laps-keit-pentus Õnneliku pere laps Keit Pentus (Eesti Naine 30. september 2011) Koduleht Biograafia ESBL-is
Ühesuunaline funktsioon

Ühesuunaline funktsioon on arvutiteaduses kasutatav funktsioon mida on suvalisel sisendil lihtne arvutada aga võttes suvalise kujutise on raske leida originaali. Ei ole teada kas ühesuunalised funktsioonid eksisteerivad. Kui õnnestub tõestada, et ühesuunalised funktsioonid eksisteerivad siis sellest järeldub, et keerukusklassid N ja NP ei ole võrdsed. Samas ei järeldu keerukusklasside N ja NP mittevõrdsuse tõestusest otseselt ühesuunaliste funktsioonide eksistents.
Opolje külaasundus

Opolje külaasundus (Опо́льевское се́льское поселе́ние, soome keeles Opolja) on Venemaa Föderatsiooni haldusüksus ja maaomavalitsus, mis asub Leningradi oblasti Kingissepa rajooni idaosas. Külaasundus loodi 1. jaanuaril 2006. aastal, Opolje külaasunduse vanem on Sergei Viktorovitš Sinitsõn. Külaasunduses on 22 asulat ning 2011. aasta rahvaloenduse andmeil 2475 elanikku, rahvuselt on enim levinud venelased, soomlased ja eestlased, usult õigeusklikud ja luterlased. Külaasunduse pindala on 248 km². Opolje külaasunduse telefonikood on 81375, postiindeks 188455 ja ОКТМО (Ülevenemaalise administratiivüksuste registri) kood 41621440. Opolje külaasunduse territooriumi reljeef on tasane ja madal. Valdavalt kasvab seal segamets, kuid leidub ka okaspuumetsa. Külaasunduse lääneosas asuvad Sumo-Sistino savileiukoht ja Aleksejevka lubjakivileiukoht, leitud on ka turvast ja põlevkivi. Opolje külaasunduses paiknevad järgmised asulad: Aleksejevka, alevik (soome keeles Hovinkylä) Brjumbel, küla (soome keeles Prömpeli) Valja, küla (soome keeles Valja) Gorki (Gorka, soome keeles Korkka), küla Gurlevo, küla (soome keeles Kuurla) Zapolje (Sapolje, (soome keeles Saappola), küla Kerstovo, küla (soome keeles Kerstova) Kikeritsõ, küla (soome keeles Kikkeritsa) Killi, küla (soome keeles Killi) Kommunar (Maali, soome keeles Mali või Malli), küla Kutõ, küla (soome keeles Kuutta) Liitsona (Litizno), küla (soome keeles Litesno) Ljalitsõ (Lälitsa), küla (soome keeles Läylikkä) Noviss, küla (soome keeles Novasolkka, Novesi või Uusikylä) Novosjolki (Novoselka), küla Opolje, küla — Opolje külaasunduse keskus (soome keeles Opolja) Ragovitsõ (Ragovitsa, soome keeles Raakovitsa), küla Sakkalo (Sakala, soome keeles Sakkala), küla Tikapesa (Aasiku, vene keeles Tikopiss, soome keeles Tikanpesä), küla Fjodorovka, küla (soome keeles Skulmanni) Jamskovitsõ, küla (soome keeles Jamskovitsa) Neis asulais elab umbes 2500 inimest. Külaasunduse keskuses Opolje külas asuvad keskkool, kultuurimaja ning raamatukogu. Minevikus olid kohalike elanike peamised elatusallikad põllumajandus ja kodukäsitöö. 1940. aastateni leidus sealkandis palju talusid. Tänapäevalgi tugineb Opolje külaasunduse majandus põllundusele. Külaasunduse territooriumil tegutseb 31 talupidajat. Samuti asub seal aktsiaselts Opolje, mis tegeleb piima-, loomaliha- ja kartulitootmisega, ning Aleksejevka lubjatehas, mis tarvitab toormena kohalikku lubjakivi.. Kirik Kerstovo külas Püha prohvet Ilja kellatorn Litiznos Ausa ja Eluloova Issanda Risti kirik Opoljes Vesiveski Killi külas 19. sajandi postijaam Opoljes "Оценка численности постоянного населения Ленинградской области на 1 января 2011 года". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. jaanuar 2012. Vaadatud 19. oktoobril 2011. "Сайт МО «Кингисеппский муниципальный район»". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. veebruar 2011. Vaadatud 19. oktoobril 2011. Соборы.ру Кёрстово Соборы.ру. Литизно Собору.ру. Ополье Малые острова России Гражданская архитектура Opolje külaasunduse koduleht Сайт МО «Кингисеппский муниципальный район» Ленинградской области. Опольевское сельское поселение August Nigol "Eesti asundused ja asupaigad Wenemaal"
Opolje

Opolje on nimi, mida kannab mitu kohta: Opolje, Venemaa looduslik piirkond ja ajalooline piirkond tänapäevases Vladimiri ja Ivanovo oblastis. Opolje, Ukraina ajalooline piirkond tänapäevases Lvivi, Ivano-Frankivski ja Ternopili oblastis. Opolje, küla Venemaal, Leningradi oblasti Kingissepa rajoonis. Opolje, AS Opolje tegeleb piimatoodete tootmisega. Opole, linn Poolas Opolje külaasundus, haldus- ja omavalitsusüksus Venemaal Leningradi oblasti Kingissepa rajoonis
Paigalduskaabel

Paigalduskaabel on kaabel, mida kasutatakse elektrienergia jaotamiseks madalpingel hoonete elektripaigaldistes. Eestis on normitud paigalduskaabli tüüp PPJ: nimipingele 300/500 V (2–5 soont ristlõikega 1,5 mm2 või 2,5 mm2); nimipingele 450/750 V (2–5 soont ristlõikega 4 mm2 kuni 25 mm2). Kaablisooned on normikohaselt vasktraadist, mida katab isolatsioonikiht. Sooned võivad olla keerutatud kimbuks. Sageli kasutatakse soonte vahel täitemassi, mille abil tehakse kaabel ristlõikelt ümaraks. Väliskeskkonna toime eest kaitseb sooni väliskest ehk mantel. Sooneisolatsioon on enamasti polüvinüülkloriidist (PVC). Et see materjal eraldab kuumenemisel ja põlemisel mürgist gaasi, siis on hakatud polüvinüülkloriidi asendama halogeenivabade polümeermaterjalidega. Euroopa Elektrotehnika Standardimiskomitee standardis HD 308 S2:2007 on kindlaks määratud jäikade ja painduvate paigalduskaablite soonte isolatsiooni värvid vastavalt soonte otstarbele järgmiselt: faasisooned (L1, L2, L3) ‒ pruun, must, hall; neutraalsoon (N) ‒ sinine; kaitsesoon (PE) ja samuti kaitsejuhiga ühitatud neutraalsoon (PEN) kollarohelisetriibuline. Standard EVS-HD 60364-5-52:2011. Madalpingelised elektripaigaldised. Osa 5-52: Elektriseadmete valik ja paigaldamine. Juhistikud EVS 720:2011 Paigalduskaablid. Polüvinüülkloriidmantliga paigalduskaabel PPJ https://web.archive.org/web/20140416184110/http://www.evs.ee/EVS/Uudised2013/Uudised2011/tabid/312/NewsId/1002f6e7-bc52-480b-8075-346436908a8d/Default.aspx Eesti omad kaablistandardid uuenesid https://web.archive.org/web/20180806145543/https://www.evs.ee/EVS/Liikmelisus/Euroopa/tabid/144/Default.aspx Euroopa standardimisorganisatsioonid https://web.archive.org/web/20180806115736/http://www.draka.ee/index.php?page=175 Kaablite soonte värvid CENELEC standardi järgi AS DRAKA KEILA CABLES poolt turustatavate paigalduskaablite ja juhtmete andmed NKT poolt Rootsis turustatavad paigalduskaablid ja juhtmed Soome kaablitootja REKA paigalduskaabel MMJ Hollandi XMvK tüüpi paigalduskaabel
Rutt Eliaser

Rutt Agnia Eliaser (25. november 1914 Tallinn – 21. detsember 1996 Stockholm) oli eesti kirjanik ja jurist. Ta lõpetas aastal 1933 Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi. Aastal 1938 lõpetas ta cum laude Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Oli korporatsiooni Filiae Patriae liige. Ta oli aastatel 1937–1939 vandeadvokaat Rein Eliaseri abi, aastast 1939 oli ta Johannes Mardi abi Tallinnas. 14. juunil 1941 küüditati ta koos emaga Siberisse Tomski oblastisse Tšainski rajooni Makarevkasse. Aastal 1945 sai ta loa Eestisse tagasi pöörduda. Ta töötas Tallinnas õpetaja (Tallinna 20. Keskkoolis ja Tallinna Arve- ja Plaanindustehnikumis) ja raamatupidajana. Aastal 1949 saadeti teist korda sundasumisele, seekord Krasnojarski kraisse Nazarovo rajooni. Aastal 1956 tuli ta Eestisse tagasi. Ta töötas siis raamatupidaja ja juriskonsuldina tekstiilivabrikus Punane Koit, kirjastuses Eesti NSV Kunst, Tallinna Pelgulinna Haigla naistenõuandlas, Eesti NSV Tervishoiuministeeriumi Apteekide Peavalitsuses ja ka mujal. Aastal 1977 lahkus ta õe Elga juurde Rootsi. Ta töötas ajalehe Teataja korrektorina, samuti oli ta Eesti Kirjanike Kooperatiivi juhatuse liige. Rootsis olles kirjutas ta kaks köidet mälestusi. Tema isa Rein Eliaser oli Riigikohtu liige, Riigikogu IV ja V koosseisu liige, vend Rein Eliaser oli Tartu Ülikooli õigusteaduskonna õppejõud ja ajalehe Postimees välisuudiste osakonna toimetaja, õde Elga oli tegev Rootsi ajakirjanduses. Tema onu (ema vend) oli kirjanik August Gailit. 1986 – Henrik Visnapuu preemia ("Passita ja pajata") 1992 – Eesti Komitee auhind Passita ja pajata. Mälestused Siberimaalt. Lund, Eesti Kirjanike Kooperatiiv, 1985 Üheksa ametit ... . Mälestusi Siberimaalt. Lund, Eesti Kirjanike Kooperatiiv, 1986 Veniamin Kaverin Kaksikportree: [romaan]; vene keelest tõlkinud Ruth Eliaser. Tallinn: Perioodika, 1967 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. september 2011. Vaadatud 19. oktoobril 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) ELIASER, RUTT TLÜAR väliseesti isikud
Aleksei Melnikov

Aleksei Pavlovitš Melnikov (10. märts 1867 Moskva – 15. märts 1934 Tartu) oli Vene poliitik ja jurist, Tartu Ülikooli õppejõud. Aleksei Melnikov oli tuntud vene kirjaniku, vanausuliste elulaadi kirjeldaja Pavel Ivanovitš Melnikov-Petšerski (Па́вел Ива́нович Ме́льников-Пече́рский) poeg. Tsaariajal töötas ta Eestis rahukohtuniku ja pikemat aega Pihkva ringkonnakohtu liikmena. Revolutsiooniaastail astus Melnikov konstitutsiooniliste demokraatide (nn kadettide) parteisse, osales Vene kodusõjas ning oli Nikolai Judenitši juhitud Loodearmee Loode-Venemaa valitsuses asjadevalitseja. 1920. aastast elas ta paguluses Eestis. 1921. aastal asus Aleksei Melnikov tööle Tartu Ülikooli õigusteaduse õppejõuna, pidades loenguid alul kriminaalprotsessist ning alates 1928. aastast kriminalistikast. Tal puudus küll akadeemiline kraad, mistõttu jäi vaid õpetajaks, ent lõi ülikoolis esmaklassilise kriminalistikakabineti. Melnikov kuulus Vene Akadeemilisse Gruppi Eestis. Ta oli ka väga populaarne õppejõud. Elu lõpul hakkas ta kirjutama ilukirjandust. Melnikovi detektiivromaanid "Krahv Gorjanski tapmine" (Tartu, 1933) ja "Häbimärk (Sfregio)" (Tartu, 1934) põhinevad tõsielul, neis peegeldus tema pikaajaline kogemus kriminalistikas. Kirjandusteadlase Sergei Issakovi sõnul "rikastavad tema romaanid olulisel määral Vene diasporaa mitte just rikkalikku detektiivkirjandust". Aleksei Melnikov põdes vähki ja suri operatsioonil Tartu Ülikooli haavakliinikus. Tema matustel Tartus Uspenski kirikus 18. märtsil 1934 osales kogu õigusteaduskond. "Ülikooli õppejõud A. Melnikov suri" Päevaleht, 16. märts 1934, lk 1 (DEA; vaadatud 19. oktoobril 2011) "Прозаики второй половины 1920–х – 1930–х гг." (Из истории русской литературы Эстонии, рубрика профессора Исакова, Ч.7.) НОВЫЕ ОБЛАКА, 8/2007 (05.03.2007, Tartu; vaadatud 19. oktoobril 2011) "Рабочий словарь русской эмиграции А. Попова", "М" (vaadatud 19. oktoobril 2011) "СЕВЕРО-ЗАПАДНАЯ АРМИЯ" (vaadatud 19. oktoobril 2011) "Генеалогическая база знаний: персоны, фамилии, хроника" (vaadatud 19. oktoobril 2011) Sergei Issakov "Seltsi loomise ajalugu: Vene Akadeemiline Grupp Eestis (1920–1940)" Vene Akadeemiline Selts (vaadatud 19. oktoobril 2011) Ando Leps "Juristiharidusega riigimehed"[alaline kõdulink] Haridus, 5–6/2008, lk 32 (vaadatud 19. oktoobril 2011) R. Õunap "Tartu ülikooli õigusteaduskonna kriminalistikaõpetaja A. P. Melnikov" – Eesti Vabariigi Tartu Ülikooli Toimetused = Acta et commentationes Universitatis Tartuensis (Dorpatensis). Seeria C, 1935, XVII-4, lk 3–4
Oskar Meoma

Oskar Meoma (ka Oskar Mäoma; 29. november 1899 Kastre-Võnnu vald, Tartumaa – 6. juuni 1978 Tallinn) oli eesti advokaat. Ta lõpetas aastal 1923 Tartu Õhtuühisgümnaasiumi, 1936. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, Üliõpilasselts Liivika vilistlane. Ta osales Vabadussõjas, sai haavata. 1923–1937 oli ta ametnik Riigikohtus (1927–1937 kriminaalosakonna sekretär), 1937–1941 ja 1941–1944 (Saksa okupatsiooni ajal) vandeadvokaat, 1944–1950 advokaat ka teise Nõukogude okupatsiooni ajal (Eesti NSV Advokaatide Kolleegiumi liige, alates 1947 Järva-Jaani Õigusnõuandla juhataja). Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk. 268
Matthias Stackelberg

Parun Otto Reinhold Matthias Stackelberg (7/19. aprill 1868 Kuressaare – 4. november 1945 Pirna)[viide?] oli Saaremaa provintsiaalpoliitik ja Eesti jurist. Matthias von Stackelberg sündis Stackelbergide Tumala perekonnaharust põlvneva Tumala ja Orissaare mõisniku vabahärra Gustav von Stackelbergi (1836–1891) ja Marie Ottilie von Stackelbergi (sünd. Buhrmeister; 1845–1924) teise lapsena. Ta lõpetas 1893. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna, Korporatsioon Estonia vilistlane.[viide?] Ta oli Tumala ja Orissaare mõisnik, 1908–1911 Saaremaa ülemtalurahvakohtu esimees, 1911–1915 Saaremaa aadlikonvendideputaat, aurahukohtunik, Kuressaare linnavolinik, Saaremaa maanõunik, alates 1929. aastast Saaremaa Üldkasuliku Ühingu president.[viide?] 1915. aastal saadeti ta Vene võimude poolt Saaremaalt välja, elas Viljandis. 1918. aastal küüditasid bolševikud ta Siberisse Krasnojarskisse, pääses tagasi. Aastail 1922–1939 oli ta vandeadvokaat Kuressaares, 1927. aastast Kuressaare linnavolinik, siirdus ümberasujana Saksamaale, kus suri Pirnas Saksimaal.[viide?] Abiellus 12/25. augustil 1900 Kuressaares Ilse von Ekesparrega, Saaremaa maamarssali ja Saaremaa Üldkasuliku Ühingu presidendi Oskar von Ekesparre tütrega. Neil oli kolm poega ja tütar. "Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft" 1935. Lk. 356–358 Otto Reinhold Matthias von Stackelberg, www.adelsvapen.com "Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft" 1935. Lk. 234 "Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft" 1935. Lk. 74 "Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft" 1935. Lk. 49–51 Stackelbergi haruldased ürikud. Rahvaleht, 24. oktoober 1939, nr. 250, lk. 3. Väljavõte Saaremaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust Väljavõte Pöide koguduse sünnimeetrikast
Peter Heinrich Schwabe

Peter Heinrich Schwabe (6. aprill/17. aprill 1784 Tallinn – 11. november/23. november 1846 Jüri) oli Eesti vaimulik. Ta õppis Tallinna gümnaasiumis, aastatel 1803–1806 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas ja pärast seda Göttingeni ülikoolis. Ordineeriti 4. juulil 1809 õpetajaks. Ta oli aastatel 1809–1810 Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse õpetaja. Aastatel (kutsuti 29. oktoobril/10. novembril 1810, introdutseeriti 19. veebruaril/3. märtsil 1811) 1811–1846 oli ta Jüri koguduse õpetaja. Sai 3. veebruaril/15. veebruaril 1845 Ida-Harju praostkonna praostiks. Schwabe oli tegev Toomvaestekooli, pastorite leskedekassa ja vaestekassa juures. 1818. aastast luges eestikeelse Piibli korrektuuri (sai selle eest ka honorari, Piibel ilmus aastal 1822 Peterburis). Aastast 1822 oli ta Tallinna pastorite raamatukogu juhataja. Aastatel 1822–1823 koostas ta Gresseli eestikeelset kalendrit. Tema isa Joachim Gottlieb Schwabe oli Kadrina Katariina koguduse õpetaja, vanaisa Johann Heinrich Schwabe oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja, vanavanaisa Johann Christoph Schwabe oli Ambla Maarja koguduse õpetaja, poeg Johann Andreas Schwabe oli Õpetatud Eesti Seltsi bibliograaf. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
Reinhold Hunt

Reinhold Aleksander Hunt VR I/3 (12. veebruar 1899 Loodi vald, Viljandimaa – 31. august 1964) oli eesti advokaat. Ta õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust, lõpetas ülikooli 1926. aastal. Osales Vabadussõjas, 1923–1924 kontoriametnik Viljandis. 1924–1929 ajakirjanik ajalehes Sakala, kus följetonistina kasutas varjunime Don Carlos. 1926–1932 vandeadvokaat Kaarel Baarsi abi Viljandis, 1932–1940 ja 1941–1944 (Saksa okupatsiooni ajal) vandeadvokaat samas. 1944 Eesti NSV Advokaatide Kolleegiumi liige, Mustla Õigusnõuandla juhataja, 1945 Tapa, seejärel Jõgeva õigusnõuandla juhataja. 1945. aastal arvati Advokaatide Kolleegiumist välja. "Naerunurgakesest ajalehes". Sakala. 23. märts 1938. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk. 184 Reinhold Hunt Eesti biograafilises andmebaasis ISIK