laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
PVL-100

PVL-100 on Eesti Piirivalve endine laev. See ehitati 1958. aastal Soomes ja läks seejärel Soome Piirivalve teenistusse. Laev kandis tollal nime Telkkä. 16. novembril 1992 kinkis Soome Telkkä ja kaks tema sõsarlaevad Kuikka ja Kaakkuri Eesti Piirivalvele. Piirivalves said laevad nimeks vastavalt PVL-100, PVL-101 ja PVL-102. Põhja piirivalvepiirkonnas teeninud PVL-100 võeti teenistusest maha aastal 2000, kui teenistust alustas uus Eestis ehitatud laev PVL-111 Vapper. 16. juulil 2002 andis Eesti Piirivalve laeva Kotka linnale üle. Seal sai laev tagasi oma endise nime ja temast sai muuseumieksponaat Kymmenlaakso meremuuseumis. Koskelo klassi laevadest (soome keeles) Telkkä Kotka meremuuseumis (pilt) Pilt Telkkäst Soome Piirivalve koosseisus
Lisa esimene sõna

"Lisa esimene sõna" (ingl Lisa's First Word) on "Simpsonite" 4. hooaja 10. jagu, mis jõudis eetrisse 3. detsembril 1992. aastal. Kui Homer, Marge, Bart ja Lisa üritavad edutult Maggiet rääkima panna, otsustab Marge jutustada loo Lisa esimesest sõnast. Homer, Marge ja beebi Bart elavad Springfieldi Lower East Side'i linnaosas korteris. Ühel päeval teatab Marge Homerile ja Bartile, et on rase. Bart kujutab ette väikevenda, keda ta saab lollustega hakkama saades patuoinaks teha. Marge ütleb Homerile, et kuna nende pere suureneb, on vaja suuremat kodu. Kuid neil on ainult 15 000 dollarit. Lõpuks nad leiavad sobiva maja aadressiga 742 Evergreen Terrace (praegune Simpsonite kodu) ja saavad selle osta Homeri isa vana maja maha müües. 1984. aastal on Bart 1-aastane ja Simpsonid kolivad oma uude kodusse. 2-aastaselt vaatab Bart esimest korda kloun Krusty saadet ning Itchy ja Scratchy multikaid. Krusty alustas Los Angeleses toimuvatele olümpiamängude kampaaniat oma Krustyburgeri hamburgerirestorani ketiga - kraabi-ja-võida tüüpi loteriiga, kus mängija kraabib loteriipiletilt maha ühe spordiala nimetuse ja kui USA võidab sellel alal kulla, saab mängija tasuta hamburgeri. Aga loteriipiletid on koostatud nii, et seal on ainult spordialad, kus "kommunistid alati võidavad". Kuid sotsialismimaad boikoteerivad neid olümpiamänge, Krusty kaotab 44 miljonit dollarit ja Homer saab palju tasuta hamburgereid. Bart peab loobuma oma võrevoodist, kuna see on uue beebi jaoks. Bart keeldub ning Homer teeb talle uue kurja klouni kujulise voodi, mis Barti niivõrd hirmutab, et ta ei jää magama. Kui beebi hakkab sündima, sõidavad Homer ja Marge haiglasse ja jätavad Barti naabrite, Flandersite perekonna juurde. Kui Bart koju jõudis, siis talle ei meeldi uus beebi – Lisa. Kõik peale Barti ütlevad, et ta on ilus. Pärast teeb Bart Lisale halba – lõikab tal juuksed majapidamiskääridega maha, topib ta marke täis ja paneb postkasti ning lükkab ta sisse Flandersite maja koeraaugust, kuid iga kord karistatakse Barti teda nurka pannes. Pärast pakib Bart oma asjad pampu, kavatsedes kodust lahkuda. Kuid siis ütleb Lisa oma esimese sõna "Bart". Bart avastab, et Lisa oskab rääkida ja tunnustab teda oma väikeõena. Kuid Homer on pettunud, et ei Bart ega Lisa kutsu teda issiks (daddy), vaid Homeriks. Bart ja Lisa kaklevad. Homer paneb Maggie voodisse ning räägib, et mida kiiremini õpivad lapsed rääkima, seda kiiremini õpivad nad ka vastu rääkima ja soovib, et Maggie ei räägiks kunagi ühtegi sõna. Kuid pärast Homeri lahkumist ütleb Maggie sõna "daddy" (issi) ja jääb magama. Lisa esimene sõna andmekogus IMDb (inglise)
Georg Friedrich Schmahl

Georg Friedrich Schmahl (15. november 1700 Heilbronn – 26. august 1773 Ulm) oli Saksamaa oreliehitaja. Georg Friedrich Schmahl õppis oreliehitust oma isa Johann Michael Schmahli juures. Georg Friedrich Schmahl ehitas oreleid Lõuna-Saksamaal Ulmi linna ümbruskonnas Švaabimaal. Ta ehitas Lõuna-Saksamaa barokkstiilis oreleid. Tema suurim töö on Roggenburgi kloostri kiriku orel (1761). Selle pilli vilestik hävis 1905. aastal, kuid säilinud on algsel kujul oreliprospekt. Samuti ehitas Georg Friedrich Schmahl oreleid ka külakirikutele, kokku 45 orelit, kuid paljud tema ehitatud orelid hävinesid juba 19. sajandil. Mõnel on säilinud algsel kujul prospekt ja vilestik hiljem taastatud. Ka tema pojad Johann Matthäus Schmahl ja Georg Friedrich Schmahl (juunior) ehitasid oreleid, kuid põhiliselt siiski klavereid ja klavessiine.
Atacama

Atacama on kõrb Lõuna-Ameerikas Ameerika maailmajaos Vaikse ookeani ääres. Pika ribana katab see põhjast lõunasse peaaegu 966 km. Kõrbe lääneosas on madalad mäed, mis merekaldal panku moodustavad. Mäed langevad ida pool põhja-lõuna sihilisse orgu. Atacamast idas kerkivad Andid. Kõrb läbib Boliivia, Peruu ja Tšiili. Atacama pindala on umbes 400 000 km². Pool kõrbest, orienteeruvalt 181 000 km², asetseb Tšiilis. Atacama on lössikõrb. Asukoht kahe mäestiku vahel tähendab ka suurt lössi hulka. Atacama on maailma kõige kuivem kõrb, olles üle 50 korra kuivem kui California Surmaorg, mis on Ameerika kõige kuivem org. Mõnevõrra esineb udu, ent sademed peaaegu puuduvad – keskmiselt sajab aastas alla 1,5 cm, milline arv tuleneb sellest, et korra kümne aasta jooksul sajab natuke, seejärel aga on järgmised 10 aastat kuivust.[viide?] On võimalik, et Atacama kõrbes ei ole olnud suuremat vihmasadu 1570. aastast 1971. aastani, see on üle 400 aasta. Kuivuse põhjuseks on Lõuna-Ameerika lääneküljest mööduv külm Peruu hoovus, mis tekitab kõrgrõhuala. Samuti takistab Atacama kõrbe asumine kahe mäestiku – Andide ja Tšiili rannikumäestiku - vahel niiskete õhumasside ligipääsu. Ka El Niño ei too Atacamasse niiskust. Atacama kõrbe läbib vaid Andidest lähtuv Loa jõgi, kõik teised Andidest algavad ojad kaovad soolakutesse, milles leidub suurel hulgal Tšiili salpeetrit Enamik loomi on öise eluviisiga, kuna päeval on õhutemperatuur liiga kõrge. Kõik loomad taluvad suurt kuumust, neil on kaitsevärvus, paljud suudavad pikka aega ilma veeta olla. Tuntumad Atacama kõrbe loomad on nandu, mitut liiki rebased, iguaanid, sisalikud jpt. Taimed suudavad pikka aega ilma veeta olla, neil on pikad okkad auramise vähendamiseks ja suur soolataluvus. Paljud taimed õitsevad pärast lühikest vihmaperioodi kiiresti. Atacama kõrbes on palju kaktuseid, eri liiki kõrbelilli ja palju muidki taimi. Atacama kõrbes on väga soolane. Taimedel on seega raske toime tulla. On leitud ka taim, mis suudab kasvada soola peal.[viide?] Kõrbe keskel, kus on oaas, paikneb vana San Pedro de Atacama küla, mille kiriku ehitasid 1577. aastal hispaanlased. 16.–18. sajandil ehitati rannikule mitmeid linnu seoses hõbeda ja muu väärtusliku Hispaaniasse vedamisega. 19. sajandil pärast Hispaania koloniaalimpeeriumi lagunemist ja Lõuna-Ameerika riikide iseseisvumist jagasid kõrbe omavahel Boliivia, Peruu ja Tšiili. Riigipiiride tõmbamine tekitas tülisid, kuna kõrbest leiti väärtuslikke mineraale. Atacama kõrb on ideaalne koht astronoomiliste vaatluste sooritamiseks. Kuna seal on nii kuiv, siis puuduvad pilved ja taevas on kogu aeg selge. Atacama kõrb on ka suurematest linnadest eemal, seega ei ole ka segavaid raadiolaineid. Kõrbes tegutseb Väga Suur Teleskoop, mis kuulub Euroopa Lõunaobservatooriumile. Atacama kõrbes on palju vanu kaevandusi, mis on tekkinud tänu 20. sajandi algul toimunud nitraadi kaevandamisele. Enamik inimesi Atacama kõrbes elab kõrbe läänerannikul hispaanlaste asutatud linnades. Atacama kõrbes filmiti ka 22. James Bondi filmi "007: Veidi lohutust". Chile's 'flowering desert' a window on effects of climate change. France 24, 21. oktoober 2021
Kodanliku Õhukaitse Nõukogu

Kodanliku Õhukaitse Nõukogu oli Siseministeeriumi nõuandev organ kodanliku õhukaitse alal. Nõukogu koosseis kinnitati Vabariigi Valitsuse poolt 22. detsembril 1938. Siseministeeriumist: Politseitalituse direktor Juhan Sooman, nõukogu esimees Kodanliku õhukaitse ja tuletõrje juhataja kolonelleitnant Rudolf Vaharo VR I/3, nõukogu abiesimees Sõjaministeeriumi esindaja: Dietrich Buxhoeveden (gaasiasjanduse juhataja k. t.); vabastatud 7. juunil 1940, tema asemele nimetatud major Karl Laev (Sõjaväe Varustusvalitsuse relvastusosakonna riistade jaoskonna ülem) Teedeministeeriumi esindaja: Otto Org (Õhusõiduosakonna direktor) Majandusministeeriumi esindaja: Aleksander Kits (Üldosakonna direktor) Haridusministeeriumi esindaja: kolonel Johannes Vellerind VR I/3 (Noorsoo ja Vabahariduse Osakonna direktor) Sotsiaalministeeriumi esindaja: Johannes Mälton (Tervishoiu ja Hoolekande Talituse abidirektor) Sõjavägede Staabi esindaja: kolonelleitnant Johannes Soodla VR II/2 ja II/3 (1. osakonna ülem); ametist vabastatud 7. juunil 1940, tema asemele nimetatud kolonelleitnant Alfred Luts (I osakonna ülem) Kaitseliidu esindaja: kolonel Jaan Maide VR II/3 (Peastaabi ülem); ametist vabastatud 7. juunil 1940, tema asemele nimetatud kolonel August Balder VR II/3 (Peastaabi ülem) Eesti Linnade Liidu esindaja: August Maramaa (Viljandi linnapea) Eesti Maaomavalitsuste Liidu esindaja: Paul Männik (peasekretär) Eesti Punase Risti esindaja: Boris Voogas (abipresident) Vabatahtliku Kodanliku Õhukaitse Liidu esindaja: Artur Keller (esimees) Kaubandus-Tööstuskoja esindaja: Alfred Sinisoff (juhatuse liige) Majaomanikkude Koja esindaja: Jaan Masing (esimees) Arstide Koja esindaja: Adalbert Lübek (esimees) Insenerikoja esindaja: Madis Nõu (nõukogu liige) Rohuteadlaste Koja esindaja: Karl Jürisoo (esimees) Kodanliku Õhukaitse Nõukogu isiklik koosseis. Uus Eesti, 23. detsember 1938, nr. 351, lk. 9.
PVL-101

PVL-101 oli Eesti Piirivalve Koskelo klassi valvelaev. PVL-101 ehitati 1955. aastal Soomes ja läks Soome Piirivalve teenistusse. Alus kandis tollal nime Kuikka. 16. novembril 1992 kinkis Soome Kuikka ja kaks tema sõsarlava Telkkä ja Kaakkuri Eesti Piirivalvele. Eesti Piirivalves sai laev nimeks PVL-101. Laev kanti hiljem tänu vanusele teenistusest maha. Koskelo klassi laevadest (soome keeles) Pilt Kuikkast Soome Piirivalve koosseisus
PVL-102

PVL-102 on Eesti Piirivalve endine laev. Laev ehitati 1957. aastal Soomes ja läks seejärel Soome Piirivalve teenistusse ning kandis tollal nime Kaakkuri. 16. novembril 1992 kinkis Soome Kaakkuri ja kaks tema sõsarlaevad Telkkä ja Kuikka Eesti Piirivalvele. Eestis sai laev nimeks PVL-102. Koskelo klassi laevadest (soome keeles) Pilt Kaakkurist Soome Piirivalve koosseisus
Sedimentatsioon

Sedimentatsioon on mitmetähenduslik sõna. Sedimentatsioon on geoloogias protsesside kogum, mis hõlmab kivimite murenemist, setete transporti, settimist ja settekivimite moodustumist. Sedimentatsioon on füüsikalises keemias ...
Pikker (laev 1995)

PVL-103 Pikker on mereväe patrull-laev. See on esimene pärast iseseisvuse taastamist Eestis ehitatud riigilaev, mis kuulus kuni 2023. aastani Politsei- ja Piirivalveameti laevastikku. 1994. aasta 20. mail toimus Tallinna Meretehases Pikri kiilupanek, tseremoonial keevitas õnnemündi kiilu sisse Piirivalveameti peadirektor Tarmo Kõuts. Laeva ehitusmaksumus oli 14,9 miljoni krooni, mis oli tolle aja kohta suur kulutus. 22. detsembril 1995 lasti Pikker Meretehases pidulikult vette. Laeva ristiema oli Eesti presidendi abikaasa Helle Meri. Veeskamisel osalesid ka president ise ja peaminister. Esimese korraga ei tahtnud ristimisel kasutatud šampanjapudel laeva vastu puruneda, kuid laeva pootsmani Peeter Valguta abiga see siiski õnnestus. 2006. aastal läbis laev kapitaalremondi, mille käigus vahetati välja ka endised vene 12ЧНС18/20 tüüpi peamasinad saksa MTU 10V2000M72 vastu. Teenistuse käigus on Pikker külastanud muuhulgas Riiat, Liepajat ja Peterburi. 2014. aasta märtsis tabas laeva skandaal, kui ühe sõiduvahetuse meeskonnaliikmed peeti Tallinnas kinni, süüdistatuna seadusevastases võrkudega kalapüügis teenistusülesannete täitmise ajal. 23. juunil 2018 võttis Pikker osa mereparaadist Tallinna lahel. 3. jaanuaril 2023 viidi laev seoses Politsei- ja Piirivalveameti laevastiku likvideerimisega üle mereväkke, patrull-laevade divisjoni koosseisu. Pikker (vahilaev) "Politsei- ja piirivalveameti laevad alustavad tegevust mereväe laevastikus". ERR Uudised. Vaadatud 7. mail 2023. "Patrull-laevade divisjon". Merevägi. Vaadatud 7. mail 2023. Pilt Pikri sillalt
Eduard von Baranoff

Krahv Johann Eduard von Baranoff (vene Эдуард Трофимович Баранов; 18. detsember 1811 Peterburi – vkj 22. juuli / 3. august 1884 Baden-Baden) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane ja riigitegelane. Ta oli kindraladjutant (1855), jalaväekindral (1869), Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkuberner ja Riia sõjaväeringkonna vägede komandör 18. aprillist 9. oktoobrini 1866, ning Vilniuse, Kaunase, Hrodna ja Minski ehk Loodekrai kindralkuberner 9. oktoobrist 1866 kuni 2. märtsini 1868. Seejärel alates 1868 Riiginõukogu liige ja 1881 Riiginõukogu Riikliku Majandusosakonna esimees. Eduard von Baranoffil oli tähtis osa Venemaa raudtee arengus. Püha Vladimiri orden 1. klass (1. jaanuar 1873) Andreas Esmakutsutu orden (1878) Andreas Esmakutsutu orden briljantidega (7. september 1882) Keiser Aleksander II ja Aleksander III portreed briljantidega (15. mai 1883) Eduardi vanemad olid Tallinnas sündinud Aruküla, Röa, Väätsa, Pikavere ja Prääma mõisa pärija (1808), tõeline riiginõunik Trofim von Baranoff (1779–1828) ja riigidaam Juliane Sophie von Adlerberg (1789–1864). Tema ema sai 1. juulil 1846 endale ja oma järglastele Venemaa Keisririigi krahviseisuse, oli 1856 aastast Püha Katariina ordudaam, ning keiserliku õukonna ministri ja jalaväekindrali Vladimir Adlerbergi (1793–1884) õde. Eduardi vennad Nikolai (1808–1883; Николай Трофимович), Alexander (1813–1888; Александр Трофимович) ja Tveri kuberner Paul (1814–1864; Павел Трофимович) olid samuti kõrgemad ohvitserid, ning õdedest Maria (sünd.1807) õukonnadaam ja Luise (1810–1887; Луиза Трофимовна Баранова) riigidaam (1876) ja abielus krahv Alexander von Benckendorffi adjutandiks olnud salanõuniku vürst Mihhail Golitsõniga (1800–1873). Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2,2: Estland, Görlitz, 1930 lk.31 Biografija.ru: Баранов граф Эдуард Трофимович Biografija.ru: Баранова графиня Юлия Федоровна ХРОНОС: Голицын Михаил Федорович
Suur-Jenissei

Suur-Jenissei (vene Большой Енисей) on jõgi Aasias. Algab Sajaanidest. Ülemjooksul voolab läände, laskub Todža nõkku. Alamjooksul pöördub lõunasse ja Tõva nõos Kõzõlis ühineb Väike-Jenisseiga, moodustades Jenissei.
Henrik Otto von Albedyl

Vabahärra Henrik Otto von Albedyl (saksa Heinrich Otto von Albedyl; 1666 Liivimaa – 1738 Hamburg) oli Rootsi sõjaväelane. Põhjasõja ajal sai temast saksa tragunirügemendi ülem. 20. augustil 1709 määrati ta Riia asekuberneriks ja oli Liivimaa kindralkuberneri kohusetäitja septembrist kuni 23. oktoobrini 1709. 1712 ülendati ratsaväe kindralmajoriks, 1714 määrati jalaväe kindralmajorina Jönköpingi rügemendi ülemaks. 1716 langes peale Stralsundi kindluse langemist taanlaste kätte vangi. Peale vabanemist sai temast peagi jalaväe kindralleitnant. 26. augustil 1719 määrati ta Riia kuberneriks, kuigi linn oli juba venelaste käes. 2. märtsil 1720 anti talle Rootsi vabahärratiitel ja immatrikuleeriti samal aastal Rootsi rüütelkonda vabahärra suguvõsana Albedyl nr. 182. 1724 lahkus ta Rootsi teenistusest ja määrati 1725 Hamburgi ülemkomandandiks. Tema vanemad olid Ageri mõisniku Georg von Albedyli (surn.1629) poeg, Stalbe (Stolben) ja Aggeri (Aggers) mõisnik Otto Albedyl ja Anna Dorotea [Gertruda?] von Rosen. Teistel andmetel Georg Georgsson Johan von Albedyl ja Margaretha Hinriksdotter Patkull. Ta abiellus Elisabet Anna von Schwicheldtiga (Swickeld), kes oli Goslari, Peine ja Flacksstockeni härra ja Hildesheimi stifti pärusmarssal (Erbmarschalck) Cordt Dietrich von Schwicheldti (Cordt Diedric Caspersson von Swickeld) ja Anna Dorothea von Krami tütar. Abielust sündisid: Fredrik Christian von Albedyl, Hannoveri kammernõunik. Otto von Albedyl, Saksi sõjaväelane (kapten). Barbro Fredrika von Albedyl, 1721. aastast õuemarssal krahv Hans Henrik Taube abikaasa. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2,1.2: Estland, Görlitz, 1930 lk.643 August Wilhelm Hupel: Historisch-chronologisch-biographische Nachrichten von den liefländischen Generalgouverneuren, Gouverneuren und Statthaltern des Schlosses zu Riga zur königl. schwedischen Regierungszeit. / "Nordische Miscellaneen" St. 18-19, Riga: Hartknoch 1789, lk. 517 Swedish Governors of Livland Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ..., 1754 lk. 174 Bertil Boëthius: Svenskt biografiskt lexikon, 1918, lk.363-366 adelsvapen.com: Von Albedyl nr 182 Albedyll, Friedrich Christian von
Dasht-e Kavīr

Dasht-e Kavīr (ka Suur Soolakõrb; pärsia دشت کوير) on ulatuslik kõrbeala Iraani kiltmaal Teheranist kagu pool. Piirneb põhjas Alborzi ja edelas Z̄āgrose mägedega. Kõrbes on palju soolakuid.
Kylfingid

Kylfingid oli tõenäoliselt läänemeresoome päritolu rahvas, kes oli aktiivne viikingiaegses Põhja-Euroopas. Mitmed õpetlased, sealhulgas Edgar V. Saks, Carl Christian Rafn, B. Briem ja Sigurður Nordal toetavad seisukohta, mille kohaselt kylfingid tähendab vadjalasi. Kylfingite tegevuse kirjeldusest Norra kuninga Harald Kaunisjuukse ajal (860-933), nagu sellest jutustab Egill Skallagrimssoni saaga, nähtub, et praeguses Põhja-Soomes põrkasid kokku Skandinaavia kuningate ja Põhja-Venemaad valitsevate kylfingite huvid laplaste ekspluateerimise küsimustes. Kylfingitest räägivad ka Kreeka teated, mis osutavad samuti Põhja-Venemaale. Vene allikad nimetavad ilmselt samu kylfingeid kolobjaagideks. Ungarlaste suurvürst Taksony olevat Gesta Hungarorumi järgi palganud ungari läänepiiri valvama Kölpény´id (kölpények), kes tulnud Venemaalt. Nad võtsid osa paljudest ungari sõjakäikudest ja sõdisid ka Svjatoslav I-ga Bulgaaria vastu. Kölpényeid on samuti kylfingide alla loetud (ehkki üksmeel puudub). Vadjalased Edgar V. Saks. Eesti viikingid. Tallinn 2005. Lk. 128.
Välis-Hebriidid

Välis-Hebriidid (inglise Outer Hebrides, gaeli Na h-Eileanan Siar) on saarestik Šotimaal Suurbritannia saarest loodes, osa Hebriididest, mis moodustab haldusüksuse Eilean Siar. Eraldatud Sise-Hebriididest Minchi väinaga. Suurim saartest on saar, millel üldnime pole ja mille osasid nimetatakse Lewis ja Harris. http://statistics.gov.scot/data/population-estimates-current-geographic-boundaries  Välis-Hebriidid – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Neeme Väli

Neeme Väli (sündinud 1. juunil 1965 Paides) on Eesti sõjaväelane (kindralmajor, 2012). Neeme Väli oli 2022. aastast Keskerakonna liige. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 5 (Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa) 159 häält ning ei osutunud valituks. 21. septembril 2023 astus ta Keskerakonnast välja, pidades sobimatuks Mihhail Kõlvarti valimist Keskerakonna esimeheks. Hiljem liitus ta erakond Isamaaga. 1993 ohvitseride täiendus- ja väljaõppekursus Eestis 1993 juhtimiskursus Rootsi sõjaväeakadeemias 1994 kergejalaväe kompaniiülema kursus Hammelburgi jalaväekoolis Saksamaal 1998–1999 Bundeswehri staabi- ja juhtimisakadeemia Saksamaal 2006 lõpetas Tartu Ülikooli Õigusinstituudi 1990 Kaitseliidu Roosna-Alliku kompanii ülem 1991 Kaitseliidu Järva maleva pealik 1993. aastast teenib kaitseväes 1993 Kaitseliidu Peastaabi ülem 1996 Kaitseliidu ülema kohusetäitja 1997 Kaitseväe juhataja nõunik 1999 Kaitsejõudude Peastaabi operatiiv- ja väljaõppeosakonna vanemstaabiohvitser 2000 NATO Põhja-Euroopa väekoondise staabi staabiohvitser Hollandis 2003 Kaitsejõudude Peastaabi analüüsi- ja planeerimisosakonna vanemstaabiohvitser 2004 Kaitsejõudude Peastaabi analüüsi- ja planeerimisosakonna ülem 2006 Kaitsejõudude Peastaabi ülema asetäitja 2007 – 28. veebruar 2011 Kaitseväe Peastaabi ülem 2011 – Eesti sõjaline esindaja NATO ja Euroopa Liidu juures Brüsselis 1993 nooremleitnant 1994 leitnant 1995 kapten 1996 major 2001 kolonelleitnant 2006 kolonel 2009 brigaadikindral 2012 kindralmajor 2006 Kotkaristi IV klassi teenetemärk Kaitseliidu Valgeristi III klass Kaitseliidu Valgeristi II klass Kaitseväe teenetemärk Kaitseliidu teenetemärgi eriklass Kaitseväe Peastaabi teenetemärk Mälestusmedal "10 aastat taastatud Kaitseväge" Neeme Väli on Järvamaalt pärit kümnelapselise pere vanim laps. Tal endal on kuus last. Elulugu Eesti Kaitseväe Peastaabi lehel Neeme Välist sai brigaadikindral EPL 17. juuni 2009 Kindralmajor Neeme Väli lahkub Keskerakonnast: agressorriigi kodanike ees vabandamine pole kooskõlas minu põhimõtetega Delfi, 21.09.2023. Raivo Porr. Kaitseliit tähistas 85. aastapäeva[alaline kõdulink]. Koigi Vallaleht, detsember 2003. Kuido Saarpuu. NATO kindralit kannustab järvaka jonnakus Järva Teataja / Postimees.ee, 19.05.2012. Elulugu Eesti Kaitseväe Peastaabi lehel Neeme Välist sai brigaadikindral EPL 17. juuni 2009
Jazgulami keel

Jazgulami keel ehk jazgulaami keel on pamiiri keelte põhjarühma ehk šugni-jazgulami alarühma keel, mida 1994. a kõneles umbes 4000 inimest Tadžikistanis (1990. a umbes 3000). Arv on umbmäärane, sest rahvaloendustel pole neid eraldi märgitud. Keele tarvitajad on usutunnistuselt ismailiidid. jazgulami keeles - [/yůzdomi zəvəg/] tadžiki keeles - [/yazgulomi/] inglise keeles - Yazgulyam, Yazgulyami, Iazgulem, Yazgulam Jazgulami keelt räägiti Tadžikistanis Jazgulami jõe ümbruses Mägi-Badahšanis. 1954 küüditati peaaegu kogu elanikkond Vahši oru puuvillakasvandustesse. Hiljem on mõned küüditatuist tulnud tagasi koju. Pisierinevused on ülem- ja alamjooksu murde vahel. Emakeelt kõneleb 70%, laste seas 60%. Kirjakeelt pole. Emakeelest peavad lugu, kuid kirjakeeleks on tadžiki keel. (Jazgulami, šugni ja vahhi keele andmed on kahtlaselt sarnased ega pruugi olla tõesed.) Keelt kasutatakse suulises asjaajamises, Vahši orus ainult kodus. Kirjakeeleks on tadžiki keel, kuigi hiljuti on jazgulami keele tarbeks lisamärkidega täiendatud ka kirillitsat ja selles on hakatud avaldama muuhulgas ajalehti. Jazyki Rossijskoi Federatsii i sosednih gosudarstv. Tom III, Moskva: Nauka, 2005. lk 521–523. (ISBN 5-02-011237-2) Margus Kolga, Igor Tõnurist, Lembit Vaba ja Jüri Viikberg "Vene impeeriumi rahvaste punane raamat" Nyman&Nyman LNT 1993 lk 149 "Jazgulamid" Jazgulami keel Ethnologue.com (inglise) Jazgulamid "Vene impeeriumi rahvaste punane raamat" (inglise)
Jidga keel

Jidga keel on pamiiri keelte hulka kuuluv keel, mida 2000. a kõneles umbes 6 145 inimest Pakistanis. Keeletarvitajad on usutunnistuselt ismailiidid. ISO 639-3 keelekood on ydg. inglise keeles - Yidgha, aga ka Yudgha, Yudga, Yidga, Lutkuhwar Pakistanis: Chitralis üle 2 200 m kõrgusel merepinnast Lutkuhi mägioru ülaosas Garam Chishmast idas. Olulisi murretevahelisi erinevusi pole. 56% kuni 80% sõnavara ühtib Afganistanis kõneldava mundži keelega. Omavaheline suhtlus käib valdavalt emakeeles. Välismaailmaga suheldakse vigases khovari keeles, mida naised eriti ei oskagi. Yidgha A language of Pakistan
Mundži keel

Mundži keel on pamiiri keelte hulka kuuluv keel, mida 2000. aastal kõneles umbes 3768 inimest Afganistanis.[viide?] ISO 639-3 keelekood on mnj. SIL keelekood on mnj. dari keeles munxí inglise keeles Munji [/mun'ʒɪː/], aga ka Munjani, Munjhan, Munjiwar Kirde-Afganistanis: Badaghxáni provintsi Kuran wa Munjani ringkonnas Mamalgha ja Munjani mägiorus, alal, mida Afganistani sõja ajal läbis sõjatee Doráh kuru kaudu Chitrali, kust vastupanuliikumisele toimetati võitlejaid ja relvi. Mamalgha-, põhja-, lõuna- ja keskmurde ühissõnavara on ligi 68%. 56% kuni 80% sõnavara ühtib Pakistanis kõneldava jidga keelega. Emakeelne kirjaoskus on alla 1%. On tarvitanud araabia kirja. Välismaaimaga suheldakse dari ehk ida-pärsia keeles, milles kirjutada oskab 15% kuni 25%. Naised on täiesti ükskeelsed. Järgarvud ühest kümneni: yu /iu/ lu /lu/ sherai /šerai/ chfūr /čfu:r/ pānj /pa:nž/ āxshe /a:xše/ avde /avde/ ashkie /aškje/ nau /naw/ dau /daw/ Risley, H.H. e Gait, E.A. "Report on the Census of India", 1901. Superintendent of Government Printing, 1903, Calcuta, páxina294 Decker, Kendall "Languages of Chitral" (1992). Publicado polo National Institute of Pakistan Studies, a Universidade Quaid-i-Azam e o Summer Institute of Linguistics, Islamabad. Morgenstierne, Georg: "Report on a Linguistic Mission to Afghanistan" (1926). Publicado polo Instituttet for Sammenlignende Kulturforskning, Serie C I-2, Oslo. id=ISBN 0-923891-09-9 Munji A language of Afghanistan Risley, H.H. e Gait, E.A. "REPORT ON THE CENSUS OF INDIA" 1903