laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Eazy-E

Eric Lynn Wright (esinejanimega Eazy-E; 7. september 1964 Compton, California – 26. märts 1995 Los Angeles, California) oli Ameerika Ühendriikide räppmuusik, produtsent ja plaadifirma omanik. Eazy-E oli pärit Los Angelese eeslinnast Comptonist, mis on tuntud suure kuritegevuse poolest. Eazy-E oli nooruses narkodiiler ja kuulus kurikuulsasse Cripside tänavajõuku. Uimastimüügist teenitud rahaga asutas ta 1987. aastal plaadifirma Ruthless Records ja võttis sinna palgale noored räpparid Dr. Dre ja Ice Cube'i, kellega koos moodustasid räppansambli N.W.A (Niggaz Wit Attitudes), millega liitusid veel Arabian Prince ja DJ Yella. N.W.A-d saatis suur edu, mis tõi kaasa ka gängstaräpi populaarsuse kasvu. 1990. aastate algul süüdistasid Ice Cube ja Dr. Dre Eazyt bändilt raha varastamises. See viis selleni, et Ice Cube ja Dre lahkusid bändist ning nende ja Eazy-E vahel puhkes vaen, mille käigus lõid mõlemad pooled vastaseid solvavaid laule. Eazy-E tegutses edasi muusikaäris ning pani alguse mitme artisti ja räppansambli, näiteks Bone Thugs 'n Harmony edule. Eazy-E suri 1995. aastal AIDS-i tagajärjel bronhiiti. Tal oli vähemalt seitse last mitme naisega. Tema poeg Lil Eazy-E on samuti räppmuusik.
Heiki Meeri

Heiki Meeri (30. september 1952 – 2. november 2007) oli eesti teleajakirjanik. Meeri oli hariduselt eesti filoloog. Pärast ülikooli töötas Tallinna 2. Keskkoolis emakeele õpetajana. Ta töötas 26 aastat Eesti Televisioonis. Ta oli ajakirjanikuna paljude laste-, noorte-, haridus- ja muusikasaadete autor, toimetaja ja/või saatejuht. Hiljem toimetas ta lisaks veebis saatekavasid ja ETV kodulehte. Tiina Kangro: "Lahkus teletegija Heiki Meeri", Eesti Päevaleht, 6. november 2007 Fotod ERR
Hiina kunst

Hiina kunsti arengust on olemas täpsem ajalooline ülevaade kui näiteks seda on India või Aafrika kunstist, sest hiinlased on juba ammu ja teadlikult jälginud kunsti arengut. Peaaegu katkematult on jätkunud Hiina kunstikultuur pronksiajast tänapäevani. Hiina kunsti on mõjutanud kõige rohkem usundid taoism, konfutsianism ja budism. Hiina maalikunsti peamisteks vormideks on tuši- ja akvarellmaal paberi või siidil. Temaatikas domineerivad inimene, loomad, maastik. Hiina maalis pole sageli tähelepanu pööratud sellele, et vaataja saaks terviku pildi, vaid pilti tuleb vaadata järk-järgult, sellest tuleneb ka rullformaat. Hiina arhitektuur on põhiliselt puitarhitektuur. Puit võimaldab võrreldamatut paindlikkust, kohandatavust ja mitmekülgsust. Üheks iseloomulikumaks hooneelemendiks on reljeefidega kaunistatud ja värvidega kaunistatud palk. Kiviehitisi on suhteliselt vähem ja neiski on palju üle võetud puuehitiste konstruktsioonist ja vormikõnest. Kivist ehituskunsti iseloomulikeim esindaja on müür (nt Suur Hiina müür). Müüridega ümbritseti losse, templeid, kloostreid, linnajagusid ja linnu. Skulptuuri ei loetud muistses Hiinas selliste kõrgete kunstide nagu maali ja kalligraafia hulka. Sellest hoolimata on skulptuuri viljeldud üsna ohtralt. Materjalivalik on väga lai – keraamika, kivi, pronks, puit, elevandiluu, bambus jne. Terrakota sõdalased on üks näide skulptuurist. Väga kõrgetasemeline on Hiinas tarbekunst. Peamised alad olid metallehistöö, nikerdused, tikandid, email- ja lakktööd ning eriti portselan.
Keelatud linn

Keelatud linn (紫禁城; Zǐjinchéng või 故宫 Gùgōng) on hoonetekompleks Hiinas Pekingis, kus oli Mingi ja Qingi dünastiate ajal Hiina keisririigi keskus (keisri perekonna eluruumid ja osa valitsuse ametiruume). Praegu asub kompleksis Paleemuuseum. Ehitatud aastatel 1406–1420, koosneb see 980 hoonest umbes 10 000 ruumiga, siseõuedest ja aedadest ning hõlmab 720 000 ruutmeetrit. Kompleks esindab traditsioonilist Hiina arhitektuuri ning on mõjutanud arhitektuurilist arengut Ida-Aasias ja mujal. Keelatud linn arvati 1987. aastal UNESCO kultuuripärandi nimekirja ning see on maailma suurim vanade puitehitiste kompleks. Keelatud linn on põhja-lõunasuunaline, ristkülikukujulise põhiplaaniga ning ümbritsetud 9 m kõrguse müüri ja laia vallikraaviga. Müüri taga asuvad sümmeetriliselt paleed, väravad, õued, kanalid ja aiad. Keisririigi lagunemisel 1912. aastal jäeti keelatud linn kukutatud keisri ja ta pere elukohaks ning Hiina vabariigi valitsus alustas tööd naabruses asunud Dongnanhai piirkonnas. 1924. aastal visati keiser ja ta pere keelatud linnast välja, ala muudeti muuseumiks ja avati külastajatele. Valitsus jäi Dongnanhaisse ja on seal tänini. Paleemuuseum on üks maailma kõige rohkem külastatud muuseume. Selle kogudesse kuulub ligi kaks miljonit eset, raamatut ja dokumenti. Paljud Paleemuuseumi esemed evakueeriti II maailmasõja ja Hiina kodusõja aegu Pekingist ning osa neist on praegu eksponeeritud Taipei Paleemuuseumis Taiwanis. "Palace Museum". Hiina riigi ametlik infoveeb. 31. märts 2017. Vaadatud 13. november 2023. "UNESCO World Heritage List: Imperial Palaces of the Ming and Qing Dynasties in Beijing and Shenyang" UNESCO, vaadatud 4.05.2007 Paleemuuseumi koduleht Paleemuuseumi interaktiivne virtuaaltuur Keelatud linna ja Paleemuuseumi teave Hiina riigi veebisaidil
Püha Antoniuse altar

Püha Antoniuse altar ehk Passiooni altar ehk Kannatusaltar on tiibaltar Niguliste kirikus Tallinnas. Altar asub Niguliste kirikus alates 1525 aastast. Kolmeosaline retaabel kujutab Kristuse kannatuslugu ehk stseene passioonitsüklist. Kesktahvlil on ristilöödud Kristus, keda leinavad neitsi Maarja, Maarja Magdaleena ja evangelist Johannes. Altari kesktahvli suurus on 171 × 171 ja tiibade suurus on 171 × 82. Tiibade välisküljel on kujutatud seismas nelja pühakut, kummalgi tiival kaks. Altariretaabel on tehtud Brugge meistri Adriaen Isenbranti töökojas umbes aastatel 1510–1515. Umbes aastal 1520 tegi Michel Sittow altari tiibade ülemaalingu. Puittahvlil temperamaali pinnale on ülemaaling tehtud õlivärviga. Algselt seisid tiibadel Franciscus Assisist, Antonius Padovast, Ludovicus Toulouse'ist ja Bernardinus Sienast, pärast ülemaalingut neitsi Maarja Kristuslapsega, apostel Jaakobus vanem, püha Adrian ja püha Antonius Suur. Hiljem on kannatusaltari retaabli ilmet ülemaalingutega muudetud. Kohalike meistrite täiendusena on lisatud donaatorite ehk annetajate figuurid. Kesktahvli donaatorid on lisatud 16. sajandi keskpaigas, vasaku tiiva donaatorifiguur 17. sajandil. Kannatusaltar. - Niguliste muuseum
Hüdrokeemia

Hüdrokeemia (inglise water chemistry) on teadusharu, mille uurimisvaldkonnaks on loodusliku vee koostis, selle kujunemine, muutumine ja seda põhjustavate keemiliste protsesside uurimine. Hüdrokeemia uurimisobjektideks on atmosfääriveed, meri, siseveed jt. Hüdrokeemia on hüdroloogia ja geokeemia alldistsipliin. Hüdrogeokeemia Merekeemia
39. Kaitsepataljon

39. Kaitsepataljon (valveteenistus) ehk 39. Kaitsepataljon (valveteenistus) Oberpahlen (Schutzmannschaft Wacht Bataillon 39 ehk Schutzmannschaft Wacht Bataillon 39 Oberpahlen) formeeriti vabatahtlikest 1941. aasta sügisel Põltsamaal. Pataljoni suurus oli 3 kompaniid ja 700 meest. Pataljon formeeriti Wehrmachti Põltsamaal asuva 281. julgestusdiviisi jaoks. Vabatahtlik kaitsepataljon värvati väegrupi Nord tagala ülemjuhataja Ferdinand von Roquesi ja Rusland-Nordi kõrgema SS-i ja politseijuhi korraldusel. Pataljoniülem oli major Aleksander Sobolev. Pataljoni ühte kompaniid kasutati rühmade kaupa Luuga, Dno, Oudova ümbruses lennuväljade valveks. Pataljoni kaks kompaniid tegelesid Läti piirist ida pool rindetagala julgestuse ja valveteenistusega. 41. Kaitse Tagavarapataljoni koosseisus moodustatud suuskurkompanii liideti 3. märtsil 1942 major Aleksander Sobolevi 39. Kaitsepataljoni koosseisu, mis paiknes Kalinini rinde lõigus. Suuskurkompanii ülem oli kapten Jaak Vinni. Kompaniis oli neli rühma: I rühma ülem oli leitnant Erich Saaristo, II rühma ülem leitnant Artur Zingel, III rühma ülem Paul Kivastik ja IV rühma ülem leitnant Ilmar Kompus. Suuskurite ülesandeks oli rindejulgestus ja luureteenistus ning võitlus partisanidega. Pataljonist moodustatud 80-meheline võitlusgrupp (Kämpfgruppe) osales võitluses Neveli rindelõigus. 1942. aastal viidi pataljon Velikije Luki lähistele Novosokolniki piirkonda, kus osales luureteenistuses ja rindejulgestuses ning võitluses partisanidega. Aprillis 1943 toodi pataljoni osad tagasi Eestisse täienduspuhkusele ja pataljon likvideeriti. Enamus pataljoni isikkoosseisust astus Eesti SS-leegioni, osa ka 287. Kaitsepataljoni. Teises maailmasõjas osalenud eesti väeosade loend‎
Mändvetiktaimed

Mändvetiktaimed ehk mändvetikad (Charophyta) on rohevetikate hõimkond, mille hulka kuuluvad lähimad embrüofüütide sugulased. Mändvetiktaimi teatakse tänapäeval umbes 300 liiki. Suurem osa neist elab magevees, mõned ka riimvees. Kuna mändvetikate hõimkond ei sisalda embrüofüüte, on see parafüleetiline rühm (siiski käsitletakse neid sageli lihtsalt mändvetikatena, moodustades sel juhul monofüleetilise rühma). Mesostigmatophyceae Chlorokybophyceae Klebsormidiophyceae Zygnemophyceae Zygnematales Desmidiales Charophyceae Coleochaetales Charales
Põhjarannik (ajaleht)

Põhjarannik (lühend PR) ehk Severnoje Poberežje (Северное побережье) on 1990. aastast Kirde-Eestis eesti ja vene keeles ilmuv päevaleht, mille toimetus asub Jõhvis, aadressil Keskväljak 4. Peatoimetaja on Erik Gamzejev, tegevtoimetaja Erik Kalda. Põhjarannik ilmub kolm korda nädalas teisipäeval, neljapäeval ja laupäeval. Ajaleht ilmub 12-küljelisena ja trükitakse trükikojas Printall Tallinnas. Laupäevane ajaleht trükitakse koos telekava ja nädalalõpulisaga Laupäev. 13. veebruaril 1945 hakkas Kohtla-Järvel ilmuma ajalehtede Rahva Hääl ja Sovetskaja Estonija lisaleht Rohkem Põlevkivi, mis oli praeguse Põhjaranniku eelkäija. Selle esimeses numbris kirjutati põhiliselt haridusest ja spetsialistide vajadusest põlevkivitööstusega seotud piirkonnas. Aastatel 1960–1990 ilmus ajaleht Leninlik Lipp, mis oli tekkinud ajalehtede Kaevur ja Sotsialismi Tee ühendamisel. Venekeelse väljaande nimi oli Ленинское знамя. 2010. aastani asus toimetus Kohtla-Järvel, aadressil Tuuslari 19. Koduleht Koduleht vene keeles Ида-Вируская региональная газета в субботу выйдет в 15-тысячный раз // rus.delfi.ee, 11.01.2012 (vene keeles)
40. Kaitsepataljon

40. Kaitsepataljon (valveteenistus) ehk 40. Kaitsepataljon (valveteenistus) Pleskau (Schutzmannschaft Wacht Bataillon 40 ehk Schutzmannschaft Wacht Bataillon 40 Pleskau) formeeriti vabatahtlikest 1941 aasta augustis Võrus, Valgas ja Petseris. Vabatahtlik kaitsepataljon värvati väegrupi Nord tagala ülemjuhataja Franz von Roquesi ja Rusland-Nordi kõrgema SS-i ja politseijuhi korraldusel. Pataljoni suurus oli neli kompaniid. Pataljon formeeriti valve ja julgestusteenistuseks Pihkvas. Pataljoniülem: major Kusta Lindpere (1941–), adjutant leitnant Erich Palk 1. kompanii ülem leitnant Elmar Lipping, 2. kompanii ülem leitnant Heino Linsi ja 3. kompanii ülem leitnant Kalle Laik major/kapten Karl Nortmaa (16. juunist 1942 kuni 20. jaanuarini 1944) kapten Rein Mölder major Julius Ellandi (1944. a juuni lõpust) 2. oktoobrist 1941 teostas pataljon valveteenistust Pihkvas. 1942. aasta sügisest oli pataljon tagalajulgestuses Valgevenes. 7. märtsil 1943 andis väegrupi Nord tagala ülemjuhataja korralduse 40. Kaitsepataljon Ostrovisse tuua ja seal laiali saata, pataljoni mehed tuli anda 37., 38. ja 39. kaitsepataljonile täienduseks. Kuid korraldus muudeti hiljem ära ja laiali saadeti hoopis 39. pataljon. 1943. aasta detsembris muudeti pataljoni nimi 40. Eesti Politseipataljoniks (Estnische Polizei Bataillon 40) ja pataljonis kehtinud Wehrmachti auastmed asendati Saksa Korrapolitsei auastmetega. 28. veebruaril 1944 oli pataljoni nimekirjas 139 meest. 1944. aasta algul toodi pataljon tagasi Eestisse, kus see sai täiendust ning liideti 2. Eesti Politserügemendiga, mille koosseisus võttis osa Dünamünde operatsioonist. Augustis 1944 pataljon likvideeriti ja pataljoni isikkoosseis jagati 20. Eesti SS-diviisi ja 38. Eesti Politseipataljoni täienduseks ning major Julius Ellandi määrati 38. Eesti Politseipataljoni ülemaks. Teises maailmasõjas osalenud eesti väeosade loend‎
41. Kaitse Tagavarapataljon

41. Kaitse Tagavarapataljon ((saksa keeles Schutzmannschaft Erzats Bataillon 41) oli Teise maailmasõja ajal Saksa okupatsioonivõimude poolt Eestis vabatahtlikest 1941. aasta sügisel Tartus moodustatud sõjaväeüksus. Pataljoni suurusena oli nähtud ette 975 meest, tegelikult ei ületanud suurus kunagi 300 meest. Staap asus kogu eksisteerimise aja Tartus. Pataljon värvati väegrupi Nord tagala ülemjuhataja Franz von Roquesi ja Rußland-Nordi kõrgema SS-i ja politseijuhi korraldusel. Pataljoniülemad: kolonelleitnant Oskar Särev major Friedrich Kurg kolonelleitnant Juhan Vermet Kompaniis oli neli rühma: I rühma ülem oli leitnant Erich Saaristo II rühma ülem leitnant Artur Zingel III rühma ülem Paul Kivastik IV rühma ülem leitnant Ilmar Kompus Pataljoni isikkoosseisu kasutati kompaniide ja rühmade kaupa Venemaal Saksa vägede tagalajulgestuseks (sh ka Leningradi oblasti Oudovai linnas asuva Saksa Välikomandatuuri nr 611 alluvuses). 41. Kaitse Tagavarapataljoni koosseisus oli oktoobrist 1941 kuni veebruarini 1942 suuskurkompanii. See liideti 3. märtsil 1942 major Aleksander Sobolevi 39. Kaitsepataljoni koosseisu, mis paiknes Kalinini rindelõigus. Suuskurkompanii ülem oli kapten Jaak Vinni. 1943. aasta algul pataljon likvideeriti ning selle ülesanded ja isikkoosseis läksid üle 35. Kaitse Tagavarapataljonile. Teises maailmasõjas osalenud eesti väeosade loend‎ Kõrgema SS- ja politseijuhi Rußland-Nord ja väegrupi Nord tagala ülemjuhataja korraldusel värvitud vabatahtlikud kaitsepataljonid (nr 37-42), okupatsioon.ee (vaadatud 2. detsember 2011)
Luksmeeter

Luksmeeter on mõõteriist valgustustiheduse mõõtmiseks luksides; kasutatakse nt mõõtmiseks töökohtadel, eluruumides ja tänavavalgustuses. Luksmeetri mõõtemuunduris muundab valgusenergia elektrivooluks fotodiood. Mõõtemuunduri voolu mõõtev digitaalne mikroampermeeter on gradueeritud luksides. Luksmeetril on mitu piirkonda, mis saadakse valgustundliku pinna katmisel vastava filtriga.
Death Note (anime)

"Death Note" on anime. Anime räägib müstilisest raamatust "Death Note", millel on vägi tappa inimene, kelle nimi on sinna sisse kantud. See raamat kuulub surmajumalatele, kuid igavuse pärast heidab surmajumal Ryuk enda oma meie maailma, mille leiab noormees Yagami Light. Ta leiab, et meie maailm on mäda, ning otsustab seda parandada, tappes kurjategijaid selle raamatuga. Tema tegudele jõuab järele maailma kuulsaim detektiiv L, kes osutub samasuguseks geeniuseks nagu on Light, kuid tema maailmavaade erineb kardinaalselt. Anime jutustabki, kuidas L lahendab salapärast müsteeriumi, kuidas kõik kurjategijad üle maailma järsku surema on hakanud, ning mõistab, et tegemist on millegi üleloomulikuga. Kuid raamatu kasutamisel on ka oma hind, nimelt pärast oma surma läheb raamatu kasutaja tühjusse, mitte taevasse/põrgusse. Lõppude lõpuks õnnestub Lightil suure vaevaga L-ist lahti saada, kuid paar aastat pärast seda hakkavad seda müsteeriumi lahendama kaks L-i järeltulijat : Near ja Mello. Mello küll sureb, kuid tänu sellele õnnestub Nearil lõpuks ometi kuulus Kira (ehk siis Killer) tabada, ning sel momendil otsustab Ryuk, et mänguaeg on läbi, ning surmab Yagami Lighti läbi enda "death note'i".
Relvavennad

"Relvavennad" on HBO 2001. aastal tehtud kümneosaline lühisari. Seriaal räägib USA langevarjuritest Easy Kompaniis (inglise Easy Company) Teise maailmasõja ajal, kes pidid 1944. aastal vabastama Natsi-Saksamaa võimu alt Normandia ning hiljem ka Madalmaad. Esimene osa jõudis teleekraanidele 9. septembril 2001. "Relvavendi" on näidanud ka Eesti Televisioon. Seriaal põhineb tõestisündinud lool ning sealsed tegelased on päriselt ka elanud. 9. osa "Why We Fight?" alguses näidatud stseen toimub 11. aprillil 1945 Reimsi linnas (seda näitab stseenile eelnenud tekst). Episoodi lõpus näidatakse seda sama stseeni edasi sealt, kust ta osa alguses pooleli jäi. Seal ütleb kapten Nixon oma meestele: "Hitler on surnud. Ta lasi ennast Berliinis maha." Tegelikult ei saanud ta seda öelda, kuna Adolf Hitler tegi enesetapu alles 30. aprillil 1945. 3. osa "Carentan" lõpus öeldakse, et Albert Blithe ei paranenudki oma Normandias saadud haavadest ning sellepärast suri ta 1948. aastal Philadelphias. Tegelikult polnud see asi nii hull ning ta läks isegi Korea sõtta. Albert Blithe suri hoopis Saksamaal Wiesbadenis 1967. aastal. 3. osas toimunud lahingus Carentani lähedal on selgelt näha üht Jagdpanther-tüüpi Saksa tanki. Tegelikult polnud sellel ajahetkel läheduses ühtegi seda tüüpi tanki. 10. osa "Points" lõpus öeldakse, et kapral Joseph Liebgott läks pärast sõja lõppu San Franciscosse ning hakkas taksojuhiks. Tegelikult paljud inimesed, kes teda tundsid, k.a. üks tema poegadest, ütlesid, et tegelikult hakkas ta pärast sõda habemeajajaks ning ta pole kunagi taksojuht olnud. Koduleht
Bad Lausick

Bad Lausick on linn Saksamaal Saksimaa Leipzigi kreisis. Bad Lausick Ballendorf Beucha Buchheim Ebersbach Etzoldshain Glasten Kleinbeucha Lauterbach Steinbach Stockheim Thierbaum Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Linna koduleht
Brandis

Brandis on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Leipzigi kreisis. Kuni 2008. aastani kuulus vald Muldentali kreisi. Beucha Polenz Waldsteinberg Brandis Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Linna koduleht
Edifikaator

Edifikaator (ladina sõnast aedificator 'ehitaja') ehk edifikaatortaim on mingi taimekoosluse dominant- ehk valitsev taim. Mõnikord on edifikaatoriks nimetatud ka determinanti. Edifikaatortaim mõjutab ja määrab oluliselt ka teiste taimede kasvutingimusi vaadeldavas koosluses. Edifikaatori järgi nimetatakse koosluste assotsiatsioonid. Determinant (ökoloogia) Dominant
Jurist

Jurist on sügavamate õigusalaste teadmistega isik. Mõistet kasutatakse järgmistes omavahel seotud tähendustes: õigusharidust omav isik, sõltumata sellest, kas ta töötab õigusalal; juriidilise iseloomuga tööd tegev isik, sõltumata sellest, kas ta omab õiguslikku haridust; õigusteadlane. See tähendus on valdav angloameerika kultuuri- ja õigusruumis. Sõna "jurist" on tuletatud ladina sõnast ius (jus; omastav iuris (juris) – 'õigus'). Juristide haridus Eestis on õigusteaduse magister. Enne Nõukogude okupatsiooni juristi hariduse tiitel oli sarnane Skandinaavia riikidele ehk cand.jur. Näiteks president Konstantin Pätsil oli Tartu ülikoolist omandatud cand. jur. kraad. Kraad tuleneb ajaloost, Eesti on olnud sajandeid Skandinaavia mõju all, näiteks kuuludes Taani kuningriigi alla. Islandis juristi haridus on ML í lögfræði (mag. jur.). Rootsis juristi haridus on Juristexamen, mis lõpetatakse tavaliselt pärast nelja ja poole aasta pikkust õppimist. Varem juristi haridus oli Juris kandidatexamen (jur. kand.). Soomes kõrgem haridus õigusteaduses on Oikeustieteen maisteri (OTM) (rootsi keeles: Juris magister, JM) mis saadakse pärast viieaastast õigusteaduse õpinguid. Soomes oli varem kasutusel Oikeustieteen kandidaatti kraad (OTK) (rootsi keeles: Juridisk kandidatexamen, jur. kand.). Taanis õigusteaduse kõrgem haridus Juridisk kandidateksamen (cand. jur.) saadakse pärast viieaastast õpinguid. Norras õigusteaduse kõrgem haridus on Magister i Rettsvitenskap (master i jus) mis omandatakse pärast viieaastast õigusõpet. Varem Norras oli ka cand.jur. Vastavalt Euroopa õigussüsteemi horisontaalsele liigitusele võib jurist olla spetsialiseerunud eraõiguse või avaliku õiguse asjatundjaks. Õigussüsteemi vertikaalse jaotuse järgi (õigusloome, kehtiva õiguse rakendamine, õigusemõistmine) saame eristada juriste järgmiste kutsealade esindajatena: õigusteadlased-teoreetikud, advokaadid, prokurörid, notarid jt kohtunikud.
Tagalapataljon

Lahinguteeninduspataljon (Combat Service Support Battalion) on 1. jalaväebrigaadi lahinguteenindustoetuse pataljon. Pataljon asutati Kaitseväe juhataja käskkirjaga 1. jaanuar 2009. Enne 30. jaanuarit 2023 kandis Lahinguteeninduspataljon Tagalapataljoni nime. Üksus formeeriti endise Kaitseväe Logistikakeskuse lahinguteenindustoetuse väljaõppekeskuse brigaadi lahinguteenindustoetuse pataljoni (KV LogK LttVÕK BrLttP) baasil, kui personal ja varustus jagati pooleks Logistikapataljoni (asukohaga Tallinn, Marja 4) ja Tagalapataljoni (asukohaga Paldiski, Rae põik 1) vahel. 2014.aastal paiknes Tagalapataljon ümber Tapale. Lahinguteeninduspataljon 1. jalaväebrigaadi kodulehel
Siim Kärner

Siim Kärner (8. juuni 1945 Viljandimaa – 4. november 2007) oli eesti luuletaja, prosaist ja kunstnik. Tema esikteos oli 1979. aastal ilmunud luulekogu "Unekaste". Temalt ilmus ka publitsistikat ja aforisme. Luuležanritest viljeles ta eelkõige murdeluulet ja haikusid. Siim Kärner oli Eesti Kirjanike Liidu liige. Tema maale võib leida erakogudest Eestis, Kanadas, Lätis, Rootsis, Soomes ja Saksamaal. Unekaste. Tallinn : Eesti Raamat, 1979. Neljapäeva õhtul kell kuus. Tallinn : Eesti Raamat, 1984. Salaküti märkmed. Viljandi : Maarja, 1992. Usseaid. Viljandi : Sakala, 1994. Uitseviir. Tartu : Vanemuise Selts, 1996. ISBN 9985847040. Urikivi : kolmas kanne mulgi murden. Viljandi : Talisman, 1999. Kuusteist aastat hiljem. Viljandi : Siim Kärner, 2000. Unevalgel. Kose : Siim Kärner, 2003. ISBN 9949103347. Koordil, marjumäel : lausumisi lastele. Viljandi : Siim Kärner, 2004. ISBN 9949107040 Tuulepesa : lausumisi lastele. Viljandi : Siim Kärner, 2004. ISBN 9949105625. Pannkoogirahu : lausumisi lastele. Viljandi : Siim Kärner, 2005. ISBN 9949132169. Uibuainamuru ; Unusmaa. Viljandi : Siim Kärner, 2005. ISBN 9949130786. Sohvi. Viljandi : Siim Kärner, 2007. ISBN 9789949153404. "Ime kütken tähe poole kist." Eesti murdeluule antoloogia. (Ka autor.) Viljandi, S. Kärner 2002. 411 lk. "Kõik on kusagil..." Valimik eesti haikusid. (Antoloogia. Ka autor.) Eessõna Kalle Kurg. Viljandi, S. Kärner 2007. 288 lk. 1998 Hendrik Adamsoni murdeluulepreemia ("*** Piläkun põlep pird...") Johann Köleri Fondi kunstipreemia Viljandi Jaani kiriku maalipreemia
Kornelius (Jakobs)

Kornelius (kodanikunimega Vjatšeslav Vassiljevitš Jakobs, vene keeles Вячеслав Васильевич Якобс; 19. juuni 1924 Tallinn – 19. aprill 2018) oli Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku eestseisja, tiitliga Tallinna ja kogu Eesti metropoliit. Ta oli alates 2011. aastast[viide?] vanuselt vanim piiskop Vene Õigeusu Kirikus. 1945. aastal osales ta arreteeritud piiskop Peetri ametiriiete konfiskeerimises. Aastatel 1990–1992 oli ta Tallinna ja Eesti piiskop, aastatel 1992–1995 Tallinna ja kogu Eesti piiskop, aastatel 1995–2000 Tallinna ja kogu Eesti peapiiskop ning aastast 2000 oli ta Tallinna ja kogu Eesti metropoliit. Aastatel 1960–1990 teenis ta preestrina Tallinna Nõmme Ristija Johannese koguduses. 1966. aastal ülendati ülempreestriks. Metropoliit Korneliuse isa Venemaa keisriliku armee polkovnik Jakobs oli Venemaa kodusõjas Põhjakorpuse Stanisław Bułak-Bałachowiczi isikliku sotnja juht. 1973 – suurvürst Vladimiri III järgu orden 1985 – Sergi Radonežski III järgu orden 1991 – Soome Õigeusu Kiriku orden Pyhan Karitsan Ritarikunnan Komentajamerkki 1994 – vürst Daniili II järgu orden 1999 – Sergi Radonežski II järgu orden 2000 – pühak Innokenti III järgu orden 2001 – Igor Severjanini preemia 2005 – Tallinna teenetemärk 2004 – suurvürst Vladimiri II järgu orden 2008 – pühak Innokenti II järgu orden 2008 – EAÕK püha Isidori I järgu orden 2009 – Sergi Radonežski I järgu orden 2009 – Püha Anna I järgu orden 2013 – pühak Innokenti I järgu orden Игор Никитин поздравил митрополита Таллинского Корнилия [1] "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. aprill 2018. Vaadatud 8. augustil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Ivan Petrov Eesti õigeusu kogudused sõjajärgses (aastad 1944–1946) poliitilises olukorras. Tuna, 2016, nr 1, lk 43 Jüri Kotšinev, Liitlased ja relvavennad, Horisont, Nr. 5/2006
Ülivoolavus

Ülivoolavus on vedeliku viskoossuse täielik kadumine allpool lävitemperatuuri. Ülivoolav vedelik voolab anumast välja kui tahes peente avade kaudu, samuti üle anuma servade, otsekui keeks ta üle. Ülivoolavust on täheldatud nt heeliumi isotoobil 4He (He II), kui see on temperatuuril < 2,19 K ja normaalrõhul. Ülivoolavuse avastasid 1938 ühtaegu Vene füüsik Pjotr Kapitsa ja sõltumatult inglise füüsikud John Frank Allen ja Austin Donald Misener. Kvantvedelik Ülijuhtivus 1981. Tehnikaleksikon. Tallinn, Valgus. 656 lk