laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Pöidlaküüt

Pöidlaküüdiks nimetatakse tee ääres sõidukite peale hääletamist ehk (üldreeglina tasuta) küüdi palumist. Seda tehakse seistes tee ääres näoga liikluse suunas, üks pöial üles tõstetud. Käe asend on muutuv, olenevalt inimesest ja regionaalsetest erinevustest. Käe ülestõstmine annab autojuhtidele märku hääletaja soovist. Vahel kasutatakse ka trafaretti: silti, kuhu on peale kirjutatud sihtpunkt. Selle abil saab autojuht juba enne peatumist teada, kas tal on võimalik hääletaja soovitud kohta viia. Hääletamine on Eestis juba algusaegadest peale olnud palju populaarsem kui paljudes teistes (lääne-) maades, kuna sealsetel kiirteedel on hääletamine rangelt keelatud ja väiksematel tugimaanteedel liigub vähem autosid. Teiseks on paljudes riikides arenenud täiuslikum ühistranspordivõrgustik, mistõttu muutub hääletamine ebavajalikuks. Kuna hobuvankrite ajastu elustiil oli märksa paiksem, siis ei olnud hääletamine tol ajal kuigi aktuaalne. Hääletamine kui nähtus kujunes välja tõenäoliselt umbes 1950. aastatel, kui loodi sõitmiskõlblike teede võrk ja teedel hakkas liikuma rohkem autosid. Hääletajate arv kasvas eriti stalinismiperioodil, mil legaliseeriti hääletamine ja seda toetati riiklikul tasandil. Hääletamiseks pidi ostma hääletamispileteid, mida tuli anda autojuhtidele teatud läbitud kilomeetrite eest. See-eest oli pöidlaküüt väga populaarne, sest ka autojuhtidel oli justkui kohustus leevendada sõjajärgset transpordivähesust. Kogutud talongide eest said juhid osta bensiini. Autoklubi Autom jagas samuti kaardikesi. Sinna sai kirjutada autojuhi nime ja kaart läks loosimisse, kust autojuht vajalikke asju võitis. Seda võimalust ei kasutanud mitte ainult vaesed ja kergemeelsed üliõpilased nagu tänapäeval üldiselt hääletajate kontingendi kohta arvatakse, vaid vastupidi – arvestatav osa hääletajaid olid tavalised töölised, kes eelistasid häälega liikumisvõimalust tol ajal veel suhteliselt vähestele käigus olevatele ühissõidukitele. Hääletamisele vaadati kui millelegi täiesti normaalsele. Peamised automargid, mida võis tänavatel näha, olid Pobedad, hirvega Volgad, hiljem maanteemuhkudeks kutsutud Zaporožetsid ja Moskvitšid. Liiklusõnnetuste korral, kui vigastatud hääletajate ees vastutamise probleem päevakorrale tuli, ei saanud riik seda tegevust enam toetada. Sellele vaatamata eksisteeris hääletamine edasi, nüüd spontaanne ja mitte enam organiseeritud, kuigi ettevaatlikumalt, sest üha enam kardeti vargaid. Iseseisvuse taastudes olukord ei paranenud, pigem halvenes veelgi. Hakkasid levima kuuldused autoröövlitest. Tänapäeval on hääletamine muutunud taas üsna populaarseks, kuigi autojuhtide hirm varaste ees pole kuhugi kadunud. Ollakse ettevaatlikumad. Sõna "hääletamine" on üsna hiline[viide?] metafoor ja põhineb koosolekutelt jms vastava käeliigutuse sarnasusel.[viide?] Hitchwiki.org
Lisa Marie Presley

Lisa Marie Presley (1. veebruar 1968 Memphis, Tennessee – 12. jaanuar 2023 Calabasas, California) oli USA laulja ja laulukirjutaja. Eelkõige on ta tuntud Elvis Presley ja Priscilla Presley tütrena. Ta oli abielus Danny Keoughiga (kaks last: Danielle Riley Keough ja Benjamin Storm Keough), laulja Michael Jacksoniga (abielu kestis 21 kuud), näitleja Nicolas Cage'iga ja Michael Lockwoodiga. Ta on olnud kihlatud John Oszajcaga. "To Whom It May Concern" (2003) #5 "Now What" (2005) #9 "Lights Out" (2003) "Sinking In" (2003) "Dirty Laundry" (2005) "Idiot" (2005) "In the Gettho" (2007)
Siân Lloyd

Siân Lloyd (sündinud 3. juulil 1958 Walesis Maestegis) on alates 1991. aastast ITV ilmateadustaja. Ta on pärit õpetajate perekonnast ning saanud inglis- ja kõmrikeelse hariduse. 1981. aastal võeti ta õpilaseks kohalikku raadiojaama. Ta alustas 1983 telekarjääri, valmistades ette materjali saatele "BBC Wales Today". Selle koha sai ta, vastates ajalehes The Guardian ilmunud kuulutusele. 1980. aastatel oli ta kõmri- ja ingliskeelse telekanali S4C (Sianel Pedwar Cymru) teadustaja. Vahepeal töötas ta asutuses Development Board For Rural Wales ja Cardiffis Channel 4-s. Töötades aasta aega Londoni telejaamas Worldwide Television News (WTN), tegi ta koos ilmajaamaga mõned dokumentaalfilmid ilmast. Ilmajaamal oli parajasti tarvis ilmateadustajat ja nii sai ta 1991. aastal ITV ilmateadustajaks. Aastal 1998 osales ta saates "Celebrity Countdown". 2003. aastal osales ta ITV saates "I'm a Celebrity... Get Me Out of Here!" ja oli seal esimene väljalangeja. Lisaks on ta esinenud Walesis mööbli telereklaamides. Ta oli konferansjee kontserdil, millega tähistati Walesi Rahvuskogu avamist ning kus esinesid teiste seas Tom Jones, Shirley Bassey, Jonathan Pryce ja Ioan Gruffudd. Ta kuulub ühingusse SWS (Social, Welsh and Sexy). Ta oli 2004. aasta juunist kihlatud Lembit Öpikuga. Nad tutvusid 2001. aastal. 15. aprillil 2006 esinesid nad koos saates "Kes tahab saada miljonäriks", kus teenisid kahekesi heategevuseks 64 000 naelsterlingit. Abielluda oli neil kavas 2005. aasta augustis, hiljem 2006. aasta oktoobris . Kuid pulmad jäid ära ja nad läksid lahku . Suurbritannia kõmuajalehes Daily Mirror põhjendas üks paari tuttav lahkuminekut sellega, et mõlemal oli liiga kiire elu ja et nad kasvasid sellepärast lihtsalt teineteisest lahku . Lloyd abiellus 30. detsembril 2007 ärimees Jonathan Ashmaniga. 2015. aastal abielu lahutati. "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk 448 Foto ja intervjuu SL Õhtulehele Foto ja intervjuu inglise keeles Fotod Foto, intervjuu inglise keeles Video: filmiteadustus S4C-s Foto: "I'm A Celebrity" Fotod Fotod Briti parlamendis tembutab Eesti soost pleiboi, Eesti Ekspress, 30. aprill 2008
Elektrigeneraator

Elektrigeneraator on elektrimasin, mis muundab mehaanilist energiat (peamiselt pöörlemisliikumise energiat) elektrienergiaks. Generaatori töö põhineb pinge tekkimises juhis, mis asub muutuvas magnetväljas. Magnetvälja tekitamiseks ettenähtud generaatoriosa nimetatakse induktoriks ja seda osa, milles indutseerub pinge, ankruks. Põhimõtteliselt võib kumbki neist olla pöörlev (rootor) või paigalseisev (staator). Vahelduvvoolugeneraatorites on induktoriks enamasti rootor ja alalisvoolugeneraatorites staator. Valdav osa elektrienergiast toodetakse vahelduvvoolu-sünkroongeneraatoritega. Tavaliselt moodustab generaator koos primaarjõumasinaga agregaadi: turbogeneraatoragregaat ehk turboagregaat ‒ auruturbiini või gaasiturbiiniga; hüdrogeneraatoragregaat ehk hüdroagregaat ‒ hüdroturbiiniga; tuuleagregaat ‒ tuuleturbiiniga; diiselgeneraatoragregaat ‒ sisepõlemismootoriga. Esimesed elektrigeneraatorid, mida hakati looma 1830. aastail, olid püsimagnetiga. 1850. aastail asendati püsimagnet elektromagnetiga, mille mähist toideti abigeneraatorist. Generaatorite areng hoogustus alates sellest, kui generaatoris hakati rakendama magnetahela jääkmagnetismil põhinevat endaergutust. Endaergutuse põhimõtte avaldas saksa tööstur Ernst Werner von Siemens 1867. a dünamoelektrilise printsiibi nime all; vastavalt nimetati ka alalisvoolugeneraatorit dünamoks (saksa k Dynamomaschine). Elektrimasingeneraatorid Alalisvoolugeneraatorid
Queen

Queen on inglise rokkansambel, mille asutasid 1970. aastal Londonis kitarrist Brian May, laulusolist Freddie Mercury ja trummar Roger Meddows Taylor. Esimene Queeni kontsert oli 27. juunil 1970 Truros, kuid ametlikult kandis bänd siis veel nime Smile. Queeni lauludest tulid seal ettekandele "Son And Daughter", "Stone Cold Crazy" ja "Doin' Alright". Võimalik, et esitati ka laulud "Keep Yourself Alive", "Liar", "Hangman", "Great King Rat" ja "Modern Times Rock 'n' Roll". Basskitarrist John Deacon liitus ansambliga aasta hiljem ning esimest korda astus ta lavale 2. juulil 1971 Surreys. Enne John Deaconit mängisid bändis basskitarri Mike Grose, Barry Mitchell ja Doug Ewood Bogie. Queeni helikeel on omapärane ja äratuntav, samas on nende loomingu stiiliulatus väga lai, hõlmates nii hard rock'i kui ka ooperi elemente. Tuntud on ka Queeni suurejoonelised kontserdid. 18. septembril 1976 anti Londonis Hyde Parkis tasuta kontsert, kus oli kohal üle 100 000 kuulaja. Queeni viimane kontsert koos Freddie Mercuryga oli Knebworth Parkis 9. augustil 1986 Kagu-Inglismaal, kuhu tuli umbes 120 000 inimest. Kontserdil pussitati surnuks 21-aastane fänn. Kogu karjääri jooksul andis Queen väga vähe intervjuusid, sest ajakirjanikel jagus neile algusaastatel vaid karmi kriitikat. Bändi suurima läbimüügiga singel on 1975. aasta 6-minutine "Bohemian Rhapsody", mis püsis üheksa nädalat Suurbritannia edetabelites esikohal ja andis bändile nende teise esikümnesingli (1974. aasta "Killer Queen" oli esimene). Queeni 20 minuti pikkune esinemine 1985. aasta "Live Aidil" on hinnatud ajaloo parimaks kontserdiks. Pärast laulusolist Freddie Mercury surma 1991. aastal Queen palju uusi lugusid ei avaldanud ning 1997. aastal läks ansambel laiali. 2004. aastal tuldi uuesti kokku ning valiti laulusolistiks Paul Rodgers ja basskitarristiks Spike Edney. Uus koosseis sai nimeks Queen + Paul Rodgers. 2012. aastal esines Queen ka Londoni olümpiamängude lõputseremoonial. Tallinna Lauluväljakul andsid nad koos Adam Lambertiga kontserdi 5. juunil 2016. Aastal 2018 pälvis ansambel Grammy elutööauhinna. "Queen" (1973) "Queen II" (1974) "Sheer Heart Attack" (1974) "A Night at the Opera" (1975) "A Day at the Races" (1976) "News of the World" (1977) "Jazz" (1978) "The Game" (1980) "Flash Gordon" (1980) "Hot Space" (1982) "The Works" (1984) "A Kind of Magic" (1986) "The Miracle" (1989) "Innuendo" (1991) "Made in Heaven" (1995) These Are the Days of Our Lives Bohemian Rhapsody I Want to Break Free Queen Discography
Shania Twain

Shania Twain (sünninimega Eilleen Regina Edwards; sündinud 28. augustil 1965 Windsoris Ontario provintsis Kanadas) on Kanada kantri- ja poplaulja ning laulukirjutaja. "That Don't Impress Me Much"
The Corrs

The Corrs on iiri folkroki ja pop-rock'i ansambel, mis loodi 1990. aastal Dundalkis Iirimaal. Jim Corr Sharon Corr Caroline Corr Andrea Corr "Forgiven, Not Forgotten" (1995) "Talk on Corners" (1997) "In Blue" (2000) "Borrowed Heaven" (2004) "Home" (2005) "White Light" (2015)
Simply Red

Simply Red on inglise popansambel, mis loodi 1985. aastal Manchesteris. Mick Hucknall Dave Clayton Steve Lewinson Kevin Robinson Pete Lewinson Dee Johnson Ian Kirkham Kenji Suzuki Chris De Margary Sarah Brown John Johnson Tony Bowers Chris Joyce Tim Kellett Sylvan Richardson Fritz McIntyre Aziz Ibrahim Heitor Teixeira Pereira Gota Yashiki Tim Vine Shaun Ward Wayne Stobbard Andy Wright Mark Jaimes Myllenda Lay Dave Fryman Colin Graham Janette Sewell Dolly James
Spice Girls

Spice Girls oli inglise tüdrukute pop- ja R&B-ansambel, mis loodi 1994. aastal Londonis Inglismaal. Ansambel läks 2000. aastal laiali, kuid tegutses taas 2007–2008. Emma Bunton Melanie Chisholm Geri Halliwell Melanie Brown Victoria Beckham Spice – 1996 Spice World – 1997 Forever – 2000 Greatest hits – 2007 The Spice Girls (1996 – The World Tour) Spiceworld Tour (1998) Christmas In Spiceworld (1999) Forever Spice Girls (2000/2001) The Return of the Spice Girls (2007/2008) The London Olympics - Closing Ceremony. One Night performance; Wannabe and Spice Up Your Life. (2012) Second Comeback of The Spice Girls (2013) The Spice Girls Ultimate World Tour (2014) www.returnofthespicegirls.com Spice Girls and Geri Halliwell website
Dire Straits

Dire Straits oli Suurbritannia rokkansambel, mis tegutses aastail 1977–1995. Ansambli moodustasid Newcastle'ist pärit Mark ja David Knopfler ning Leicesterist pärit John Illsley ja Pick Withers. Algseks nimeks oli Café Racers. Samal aastal salvestati esimene viie looga demolint, millel olid ka hilisemad hittlood "Sultans of Swing", "Water of Love" ja "Down to the Waterline". Charlie Gillett mängis nende lugusid raadios ning kahe kuu pärast oli ansamblil juba leping Vertigo Recordsiga. Esimene album "Dire Straits" salvestati veebruaris 1978. Mark Knopfler (1977–1995) John Illsley (1977–1995) Alan Clark (1980–1995) Guy Fletcher (1984–1995) David Knopfler (1977–1980) Pick Withers (1977–1982) Hal Lindes (1980–1985) Terry Williams (1982–1989) Omar Hakim (1985) Jack Sonni (1985–1988) Mel Collins (1983) Tommy Mandel (1982–1983) Joop de Korte (1982–1986) Chris Whitten (1991–1995) Phil Palmer (1991–1995) Paul Franklin (1991–1995) Chris White (1985–1995) Danny Cummings (1991–1995) "Dire Straits" (1978) "Communiqué" (1979) "Making Movies" (1980) "Love over Gold" (1982) "Brothers in Arms" (1985) "On Every Street" (1991) "ExtendedancEPlay" (1983) "Encores" (1993) "Alchemy" (1984) "On The Night" (saadaval ka DVD-l; 1993) "Live at the BBC" (1995) "Money for Nothing" (1988) "Sultans of Swing: The Very Best of Dire Straits" (saadaval ka DVD-l; 1998) "The Best of Dire Straits & Mark Knopfler: Private Investigations" (2005) "Autumn in Nimes" (2005)
Bee Gees

Bee Gees oli kolme venna, Barry Gibbi, Maurice Gibbi ja Robin Gibbi muusikaline trio, mis hakkas esinema 1958. aastal Austraalias. Juba 1960. aastatel maailmakuulsaks saanud bändi viis teist korda muusikamaailma tippu 1977. aastal (teiste andmete järgi 1978. aastal) valminud film "Saturday Night Fever", kus kõlasid mitmed nende lood. Ansambel lõpetas tegevuse 2003. aastal, mil üks vendadest – Maurice – suri. 2012. aastal suri ka teine vend – Robin. Barry Gibb Maurice Gibb Robin Gibb Vince Melouney Colin Petersen Geoff Bridgeford Alan Kendall Dennis Bryon Blue Weaver Märkus. Albumi nime järel on edetabelikoht Suurbritannia (UK) ja USA albumimüügiedetabelis. 1967 – Bee Gees 1st UK nr 8, USA nr 7 1968 – Horizontal UK nr 16, USA nr 12 1968 – Idea UK nr 4, USA nr 17 1969 – Odessa UK nr 10, USA nr 20 1970 – Cucumber Castle UK nr 57, USA nr 94 1970 – 2 Years On UK ei jõudnud edetabelisse, USA nr 32 1971 – Trafalgar UK ei jõudnud edetabelisse, USA nr 34 1972 – To Whom It May Concern UK ei jõudnud edetabelisse, USA nr 35 1973 – Life in a Tin Can UK ei jõudnud edetabelisse, USA nr 68 1974 – Mr. Natural UK ei jõudnud edetabelisse, USA nr 178 1975 – Main Course UK ei jõudnud edetabelisse, USA nr 14 1976 – Children of the World UK ei jõudnud edetabelisse, USA nr 8 1979 – Spirits Having Flown UK nr 1, USA nr 1 1981 – Living Eyes UK nr 73, USA nr 41 1987 – E.S.P. UK nr 5, USA nr 96 1989 – One UK nr 29, USA nr 68 1991 – High Civilization UK nr 24, USA ei jõudnud edetabelisse 1993 – Size Isn't Everything UK nr 23, USA nr 153 1997 – Still Waters UK nr 2, USA nr 11 2001 – This Is Where I Came In UK nr 6, USA nr 16 2015 – Grammy elutööauhind The Official Barry Gibb Website The Official Robin Gibb Website Bee Gees World (arhiveeritult) Gibb Songs The Brothers Gibb - dedicated to all 4 brothers Gibb (arhiveeritult) The International Brothers Gibb Website Words & Music, Fans Of The Brothers Gibb For The Love of the Bee Gees (arhiveeritult) Bee Gees Fanclub Debbie, Santiago & Juanjo Bee Gees Site The Bee Gees A Tribute to the Bee Gees Andy Gibb Website (arhiveeritult) The Bee Gees at Rolling Stone magazine Bee Gees, from the All Music Guide 'The Bee Gees' Vocal Group Hall of Fame Page
Võimsus

Võimsus on füüsikaline suurus, mis näitab, kui palju tööd teeb jõud ajaühiku jooksul, seega väljendab võimsus töö tegemise kiirust: P = A Δ t , {\displaystyle P={\frac {A}{\Delta t}},} kus P {\displaystyle P\!} – võimsus, A {\displaystyle A\!} – töö, Δ t {\displaystyle \Delta t\!} – aja muut (ajavahemik). Võimsuse SI-väline ühik on hobujõud. Kui ühtlaselt liikuvale kehale mõjub liikumisega samasuunaline jõud, saab võimsuse arvutada valemiga: P = F v . {\displaystyle P=F\,v.} kus F {\displaystyle F\!} ‒ jõud ja v {\displaystyle v\!} – kiirus. Elektriseade kas muundab mingit liiki energiat elektrienergiaks (näiteks elektrigeneraator) või elektrienergiat teist liiki energiaks (näiteks elektripliit soojuseks). Seadme elektrivõimsus väljendab ajaühikus toodetava või tarbitava elektrienergia hulka. Tarbiva elektriseadme ehk elektritarviti võimsust nimetatakse ka võimsustarbeks. Elektrotehnikas eristatakse hetk-, aktiiv-, reaktiiv- ja näivvõimsust. Hetkvõimsuseks (tähis p) nimetatakse pinge ja voolutugevuse hetkväärtuse korrutist. Aktiivvõimsus (tähis P) on vahelduvvoolu hetkvõimsuse keskväärtus ühe perioodi kestel. Reaktiivvõimsus (tähis Q) iseloomustab kiirust, millega energia salvestub reaktiivtakistusega elektriahelaelementidesse, näiteks kondensaatorisse ja induktiivpooli, samuti energiavahetust ahelaosade vahel. Näivvõimsus (tähis S) on aktiiv- ja reaktiivõimsuse geomeetriline summa. Aktiivtakistusega R elektritarviti võimsus P on arvutatav pinge U ja voolu I kaudu järgmiselt: P = U I = I 2 R = U 2 R . {\displaystyle P=UI=I^{2}R={\frac {U^{2}}{R}}.} Aktiivvõimsuse mõõtühik on vatt (tähis W), reaktiivvõimsuse ühik varr (tähis var) ja näivvõimsuse ühik voltamper (tähis V•A). Elektrivoolu võimsust mõõdetakse vattmeetriga. Kaudselt saab elektritarviti elektrilist võimsust mõõta ka voltmeetri ja ampermeetriga. Selleks tuleb ühendada voltmeeter seadmega rööbiti ja ampermeeter jadamisi. Näitude korrutamisel saadakse tulemuseks aktiivvõimsus, kui tarviti on aktiivtakistusega (näiteks elektriküttekeha). aktiivvõimsus energiavoog näivvõimsus reaktiivvõimsus töö (füüsika) vatt Töö, võimsus, energia
Rootor (elektrotehnika)

Rootor on elektrimootori või elektrigeneraatori pöörlev osa. Sõna 'rootor' on tulnud ladinakeelsest sõnast rotare, 'pöörlema'. Vahelduvvoolugeneraatoril toimib rootor tavaliselt induktorina, mis tekitab muutuva magnetvälja. Alalisvoolugeneraatoris töötab rootor ankruna, s.t masina osana, milles indutseerub pinge. Vahelduvvoolumootoril on enamasti lühisrootor. Niisuguse rootori mähiseks on terassüdamiku uuretes paiknevad vask- või alumiiniumvardad, mis on mõlemast otsast ühendatud lühisrõngastega. Staatori pöördväli (pöörlev magnetväli) indutseerib rootorimähises voolu, mis koostoimel staatori magnetväljaga paneb rootori pöörlema. Mõnel juhul on rootoriks aga elektrimasina korpus (telfrid).
Neuilly-sur-Seine

Neuilly-sur-Seine on omavalitsusega linn Prantsusmaal Île-de-France'i piirkonnas Hauts-de-Seine'i departemangus Nanterre'i ringkonnas, Neuilly-sur-Seine'i kantoni ainus omavalitsus, Pariisi eeslinn. Asub Seine'i paremkaldal 6,8 km kaugusel Pariisi kesklinnast loodes. Idas ja lõunas piirneb Pariisiga (idast lõunasse Villiers' värava, Ternesi värava, Porte Maillot' ja Boulogne'i metsaga), läänes Seine'iga (teisel pool jõge on La Défense'i kvartal Courbevoie ja Puteaux' territooriumil) ja põhjas Levallois-Perret'ga. Neuilly-sur-Seine hõlmab ka suurema osa Île de la Jatte'ist (ainult põhjatipp kuulub Levallois-Perret'le) ja Île de Puteaux kirdetipu, mida kutsutakse Île de Pont'iks. Neuilly-sur-Seine on üks Euroopa tihedamini asustatud piirkondi. See on tuntud jõukamate inimeste elamurajoonina. Linnas on 3 metroojaama: Porte Maillot' metroopeatus, Les Sablonsi metroopeatus ja Pont de Neuilly metroopeatus. Linnas sõlmiti 27. novembril 1919 Neuilly rahu. Metroorong Pont de Neuilly metroopeatuse läheda Raekoda Populations légales 2021 Neuilly-sur-Seine'i koduleht
Tšehhi köök

Tšehhi köögile omane söömaaeg algab supiga (polevka), mis võib olla tehtud kartulitest, kanast või kapsast. Paljud traditsioonilised supid on nii paksud – seal leidub rohkelt juurvilja ja nuudleid ning mõnikord ka keedetud muna – et neist piisab kogu eineks. Tšehhi köögi põhiroad valmistatakse reeglina lihast, kõige tavalisemad on sea- ja kanaliha. Üks populaarsemaid toite on küpsetatud sealiha klimpidega. Põhiroogade lisandiks on tavaliselt kartulid, nuudlid või kneedlid (knedlicky). Kõrvale pakutakse sageli riivitud kapsast või tomateid äädikakastmes. Ehkki Tšehhi ei asu mere ääres, armastatakse seal kala süüa. Jõgedest püütakse karpkala, forelli, turska ja makrelli. Tšehhidele meeldivad rikkalikud magustoidud, kus kasutatakse palju võid ja koort. Traditsiooniliste magusroogade hulka kuuluvad pannkoogid, mis täidetud moosi ja vahukoorega; magusad klimbid ja õunastruudel. Jookidest on kõige populaarsem õlu, mida pruulitakse paljudes linnades. Üks inimene tarbib aastas keskmiselt 150 liitrit õlut[viide?]. Suurem osa tšehhi õllest tuleb Plzeňist (Prazdroj) ja České Budejovicest (Budvar). Igal aastal peetakse septembris õllepidu. Samuti meeldib tšehhidele veini juua, eriti Moraavias, kus seda palju toodetakse. Mõnes piirkonnas on enamus mäekülgi täis viinamarjaistandusi.
Federico Fellini

Federico Fellini (20. jaanuar 1920 Rimini – 31. oktoober 1993 Rooma) oli 20. sajandi üks mõjukamaid itaalia filmirežissööre. 1974. aastal tunnustati tema tööd Cannes'i filmifestivali elutööauhinnaga, 1985. aastal Veneetsia filmifestivali Kuldlõvi elutööauhinnaga ja 1993. aastal elutöö-Oscariga. Tema filmid on saanud kokku mitu Oscarit, Kuldgloobust, Kuldlõvi ja Kuldset Palmioksa. Federico Fellini sündis Ida-Itaalia väikelinnas Riminis keskklassi peres. Algkoolis õppides veetis ta vaba aega joonistades, nukuetendusi lavastades ja lugedes. Samal ajal vaimustus ta ka tsirkusest. 12-aastaselt lahkus ta kodust ja liitus rändtsirkuse trupiga. Mussolini valitsusajal õppis ta Rooma ülikoolis, lisaraha teenis mitmes ajalehes reporteri ja kunstnikuna. Fellini leidis oma kutsumuse juba 20-aastaselt. Algul mõjutas teda suuresti Itaalia uusrealism, alates 1960. aastatest põimusid tema filmides irreaalne ja reaalne maailm. 1945. aastal kirjutas ta stsenaariumi filmile "Roma, città aperta", mis kandideeris ka Oscarile. Lavastajadebüüdi tegi ta 1950. aastal filmiga "Luci del varietà". Pärast teist maailmasõda töötas ka koos Roberto Rosselliniga. Federico Fellini oli 1943. aastast kuni surmani abielus itaalia näitleja Giulietta Masinaga. 1950 "Varietee tuled" (Luci del varietà, koos Alberto Lattuadaga) 1951 "Valge šeik" (Lo sceicco bianco) 1953 "Logardid" (I vitelloni), auhinnatud Veneetsia filmifestivalil Hõbelõviga 1953 "Armastus linnas" (L'Amore in Città) 1954 "Tee" (Eestis näidatud ka pealkirja "Nad rändasid ringi" all; "La strada"), auhinnatud Oscariga (parim võõrkeelne film) ja Veneetsia filmifestivalil Hõbelõviga 1955 "Petised" ("Il bidone") 1957 "Cabiria ööd" (Le notti di Cabiria), auhinnatud Oscariga (parim võõrkeelne film) ja Cannes'i filmifestivalil (parim naisnäitleja) 1960 "Magus elu" (La dolce vita), auhinnatud Oscariga (parimad kostüümid) ja Kuldse Palmioksaga 1962 "Boccaccio '70", segment "Le tentazioni del Dottor Antonio" 1963 "8½", auhinnatud 2 Oscariga (parim võõrkeelne film, parimad kostüümid) 1965 "Giulietta ja vaimud" (Giulietta degli Spiriti), auhinnatud Kuldgloobusega (parim võõrkeelne film) 1968 "Histoires extraordinaires", segment "Toby Dammit" 1969 "Satyricon" (Fellini Satyricon) 1970 "Klounid" (I Clowns) 1972 "Roma" 1973 "Amarcord", auhinnatud Oscariga (parim võõrkeelne film) 1976 "Il Casanova di Federico Fellini", auhinnatud Oscariga (parimad kostüümid) 1979 "Orkestriproov" (Prova d'orchestra) 1980 "Naiste linn" (La città delle donne) 1983 "Ja laev läheb" (E la nave va) 1986 "Ginger ja Fred" (Ginger and Fred) 1987 "Intervjuu" (Intervista), auhinnatud Cannes'i filmifestivalil (Cannes'i 40. aasta juubeli eriauhind) 1990 "Kuu hääl" (La voce della luna) Federico Fellini andmekogus IMDb (inglise) Irene Jürna "Fellini ja Masina – abielu muusaga". Eesti Naine, august 2008 Mitut Fellini filmi on analüüsitud Olev Remsu teoses "Filmidraamatehnika" (2016)