laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Karujaht Pärnumaal

"Karujaht Pärnumaal" on 1914. aastal valminud Eesti mängufilm. Seda peeti Eesti vanimaks mängufilmiks, kuid leitud on veel varasem – "Laenatud naene". Produtsent – Aleksander Tippo lavastaja – Tõnis Nõmmits operaator – Johannes Pääsuke stsenarist – Karl August Hindrey Johannes Pääsukese filmitud mängufilm äpardunud karujahist on poliitiline pila, mille ajendiks on Pärnu linnapea Oskar Brackmanni ja ajakirjanik Jaan Karu tegelikult aset leidnud konflikt, laiemaks taustaks aga eestlaste ja baltisakslaste valimisvõitlus Pärnu linnavolikogus. Päevasündmustega kursis olnud vaatajad said kohe aru, et filmijandis ei peetud jahti mingile müstilisele Vändra metsade karule, vaid täiesti konkreetsele Jaan Karule, Pärnu Postimehe toimetajale ja agarale eesti-eduerakondlasele. Kaadreid filmist Filmiarhiiv äratas ellu 90-aastase Eesti esimese mängufilmi Täispikk film YouTube'is Rahvusarhiivi kasutajakontol Vaata ja kuula: "Karujahile heli taha!" konkursi võidutööd, err.ee, 30. oktoober 2014 Karujaht Pärnumaal (1914) EFIS
Ripats (üliõpilasorganisatsioonides)

Ripats (saksa k. Zipfel) on üliõpilasorganisatsioonides taskukella küljes kantav üliõpilasorganisatsiooni tunnustega nahast või värvilindist riba.
Kuldrebane

Kuldrebane on aunimetus, mis antakse üliõpilasorganisatsioonide tegevliikmetele, kes on tegevliikmeks olnud 13 või rohkem semestrit. EÜSis valib kuldrebaseid noorliikmete praktsioon.
Rentaablus

Rentaabel tähendab tulutoovat, tulukat, tasuvat. Kapital saab olla rentaabel, kui see toodab tulu, uut väärtust, kui see teenib tagasi raha, säästab aega, lihtsustab tööprotsessi, kasvatab oma väärtust või toodab rohkem.
Andrus Aug

Andrus Aug (sündinud 22. mail 1972 Jõgeval) on Eesti jalgrattur. Ta alustas elukutselise jalgratturi karjääri 2001. aastal klubis Amore e Vita. 2007. aastal otsustas ta elukutselise karjääri lõpetada. Võitis NSV Liidu juunioride meistrivõistlustel kriteeriumisõidus kuld- (1990) ja pronksmedali (1989) ning meeskonnasõidus hõbemedali (1989). Kuuekordne Eesti meister ja seitsmekordne Eesti noortemeister maantee- ja trekisõidus. Saanud elukutselisena 23 võitu.[viide?] 1996. aasta Eesti meister grupisõidus. 2001 2 etapivõitu Course de la Solidarité Olympique'il ... 2002 1 etapivõit Rahutuuril 1 etapivõit Course de la Solidarité Olympique'il 1 etapivõit Tour de Pologne'il ... 2005 – 1 etapivõit Giro del Trentinol 2001 Amore & Vita-Beretta 2002 De Nardi-Pasta Montegrappa 2003 De Nardi-Colpack 2004 Domina Vacanze 2005 Fassa Bortolo 2006 Acqua & Sapone 2007 Ceramica Flaminia Andrus Aug jättis profisportlase eluga hüvasti, Postimees, 17. august 2007 Biograafia ESBL-is Andrus Aug CyclingArchives Andrus Aug ProCyclingStats
Alus (laevandus)

Alus ehk ujuvvahend on inimese kätetööna valminud vees ujuv asi, kui seda kasutatakse inimese, lasti, seadmete või muude asjade hoidmiseks või edasitoimetamiseks vee peal või vee all. Alusel peab olema positiivne tõstejõud ehk veeväljasurve. Aluseid liigitatakse: veesõiduk, sealhulgas peamiselt laev – sõltumata tüübist ja edasiliikumise moodusest paat – sõltumata ehitusest kaater veesõidulaud parv ujuvkai ujuvdokk debarkader pontoon ujuvplatvorm – näiteks nafta- ja gaasitööstuses Laev Purjelaev Veesõiduk alus Merevikis
Aleksander Mõttus

Gottlieb Peter Alexander (Aleksander) Mõttus (ka Mõtus, Mettus) (29. detsember 1859 – 19. juuli 1932) oli eesti pedagoog ja rahvuslane. Aleksander Mõttus õppis Tartu Blumbergi koolis ning aastatel 1872–1878 Tartu Kubermangugümnaasiumis. Aastast 1878 kuni 1882 Tartu Ülikoolis teoloogiat ning 1882–1886 Peterburi Ajaloo ja Filoloogia Instituudis klassikalist filoloogiat. Üliõpilasena sai ta tuntuks sellega, et kandis 26. märtsil 1882 (vkj) Tartus avalikult kinnitamata korporatsiooni Vironia (praeguse Eesti Üliõpilaste Seltsi) sinimustvalget teklit, mille peale pidasid saksa korporandid ta Vallikraavi tänaval kinni, andsid talle peksa, võtsid tekli ära ja tallasid Livonia konvendikorteris jalge alla. Selle teo eest heideti ta Tartu Ülikoolist välja ning saadeti ülikooli kohtu otsusega 1. augustil 1882 kuni 1. augustini 1883 Tartust välja. Süüdistuseks oli kinnitamata organisatsiooni värvide kandmine ja professor Engelhardti kohta tarvitatud "solvavad märkused". Seejärel õppis ta aastatel 1882–1886 Peterburi Ajaloo ja Filoloogia Instituudis klassikalist filoloogiat. Aleksander Mõttus oli õpetaja Vladimiri kubermangus Šujas. Aastal 1890 haigestus ta ajuti leevenevasse vaimuhaigusse, tuli 1917. aasta paiku tagasi Tartusse, kus jätkas õpetajana kuni nägemise kaotamiseni 1925. aastal. Ta suri vanadekodus. Tema pronksbüsti (autor Ferdi Sannamees) hoitakse tänapäeval Eesti Üliõpilaste Seltsi majas. 1964. aastal külastas Soome president Urho Kaleva Kekkonen Tartu Ülikooli, kus ta pidas selges eesti keeles aulakõne, milles viitas Eesti üliõpilasele A. Mõt(t)usele, kes omakorda 1881. aastal pidanud arhiiviallikate andmeil Soome Kirjanduse Seltsi peosaalis seltsi 50. aastapäeval Eesti üliõpilaste poolse tervituskõne. Kekkonen lõpetas kõne Mõttuse tsitaadiga. http://www.finland.ee/public/default.aspx?contentid=300262&nodeid=40600&contentlan=13&culture=et-EE Juhanson, Voldemar. Aleksander Mõtus. – EÜSi Album X, 1934. Juhanson, Voldemar. Tema, kes esimesena tõi välja sini-must-valge. Aleksander Mõtus – tuline rahvuslane ja võistleja. – Postimees 3.06.1934. Taska, Artur. Pöördeline sündmus 96 aastat tagasi. – EÜSi Bülletään nr 57, lk 4–6. [1]
Marder II

Marder II on Teise maailmasõja ajal Saksamaal toodetud tankihävitaja, mis ehitati Panzer II veermikule. Seda tankihävitajat toodeti kahte mudelit, millest üks oli relvastatud 75 mm kahuriga PAK 40 ja teine Nõukogude päritolu 76,2 mm kahuriga. Esimese mudeli täisnimi oli 7.5cm PaK40/2 auf Fahrgestell PzKpfw II (Sf) (SdKfz.131), teise mudeli täisnimi oli Panzer Selbstfahrlafette 1 fur 7.62cm PaK36(r) auf Fahrgestell PzKpfw II Ausf D1 und D2 (SdKfz.132). Esimest mudelit toodeti 1942. aasta algusest kuni 1943. aasta alguseni, teist 1942. aasta suvest kuni 1944. aasta alguseni. Marder II on 6,26 m pikk, 2,28 m lai ja 2,28 m kõrge ning 10,8 t raske. Maanteel on selle suurim kiirus 40 km/h ja käiguvaru on 190 km. Soomus on 50–300 mm paks. Marder II-l on Maybach HL62TRM mootor, mille võimsus on 140 hobujõudu. Marder II meeskonnas on 3 inimest. Kuulipildujal on 600 padrunit ja kahuril 37 mürsku. Barbarossa plaani käivitumise esimestel päevadel, kuigi need kulgesid Saksamaale muidu ülimalt edukalt märgatavalt parema taktika, varustuse ja võitlusvaimu tõttu, tekitasid neile suurt kahju NSV Liidu tankid T-34 ja KV. Saksamaal ei olnud tollal tõhusaid tankitõrjerelvi, nad kasutasid järelveetavaid tankitõrjekahureid ja selliseid tankihävitajaid nagu Panzerjäger I. Lahenduseks otsustati konstrueerida uus tankihävitaja ning kasutada selleks niisuguste kergetankide nagu Panzer II ja Prantsusmaalt sõjasaagiks saadud Lorraine 37L veermikke. Nii loodi Marder II tankihävitaja, mis varustati 75 mm kahuriga või NSV Liidult sõja esimestel päevadel suures koguses sõjasaagiks saadud 76 mm diviisikahuri 1936. aasta mudeliga (F-22). Saksamaa kasutas Marder II enamikul rinnetel, aga kõige rohkem idarindel. Seda kasutasid nii Wehrmacht, Waffen-SS kui ka mitu Luftwaffe üksust. Marder II probleem oli, et see ei kaitsnud meeskonda piisavalt. See oli pealt lahtine, mis tegi selle linnalahingutes täiesti kasutuks. Meeskonda võisid vigastada suurtükiväe kaudtuli, šrapnellid ja granaadid. Masin oli kõrge siluetiga, mistõttu see oli kaugelt nähtav ja äratuntav. Soomus oli sellel üsna õhuke, mis muutis selle lihtsaks saagiks mitte üksnes vaenlase tankidele, vaid ka jalaväele. Sellepärast ei saanud Marder II kasutada lähivõitluses, tanki asemel ega ka ründerelvana, neid tarvitati pigem kaitses ja tuletoetuse andmiseks. Oma nõrkustest hoolimata olid need palju tõhusamad kui järelveetavad tankitõrjekahurid, mille need vahetasid välja. WWII Technical Database (inglise keeles)
Mensuur (kahevõitlus)

Mensuur (ladina keeles mensura 'mõõt') on üliõpilasorganisatsioonides isikliku auhaavamise korral harilikult rapiiridega peetav kahevõitlus. Mensuuri määrab aukohus, seda juhib erapooletu isik. Kummalgi osapoolel ehk duellandil (paukijal) on sekundandid ehk käemehed, kes peavad silmas määruste täpset täitmist. Mensuurid on tuntud Balti ja saksakeelsete riikide, Hollandi ning Kosovo üliõpilastraditsioonides. Tänapäeval on mensuur Saksamaal muutunud üheks akadeemilise vehklemise vormiks, mis üldjuhul ei seostu enam auhaavamiste kompenseerimisega. 1903. aasta foto mensuurist korporatsioonis Curonia Selgitav video mensuuritraditsioonist saksa üliõpilaskorporatsioonis (inglise keeles) Video mensuurvehklemisest Tartus
Jagdpanzer IV

Jagdpanzer IV (SdKfz. 162) oli Teise maailmasõja ajal Saksamaal toodetud tankihävitaja, mida ehitati mitmes erinevas versioonis. Seda hakati ehitama Panzertruppen'i kindralinspektori Heinz Guderian'i soovide kohaselt, et asendada StuG III'e. Jagdpanzer IV väljatöötamine algas 1942. aastal ning see oli projekteeritud tanki Panzer IV veermikule. Tankil oli eemaldatud pöörlev torn ning selle asemel oli ehitatud kaldus soomusplaatidest liikumatu torn. Masina soomuse paksust oli suurendatud võrreldes tankiga peaaegu poolevõrra. Masina juhtimis- ja lahingusektsioon paiknesid masina esiosas, jõuseadmed aga masina tagaosas. Masina esimese versiooni Jagdpanzer IV L/48 pearelvaks oli 75 mm tankitõrjekahur Pak 39, millel pikkust 48 kaliibrit ning see oli monteeritud liikumatu torni esiseina. Suurtükk oli kaitstud massiivse valatud maskiga. Vertikaalselt oli võimalik kahurit liigutada −5° kuni +15° ning horisontaalselt 40°. Lahingukomplekti kuulus 76 – 79 mürsku. Masina külgede ja veermiku kaitseks lisati masina külgedele soomusekraanid. Esimene versioon oli tootmises aastatel 1943 — 1944 ning selle ajaga toodeti neid kokku rohkem kui 800 masinat. Augustist 1944 läks tootmisse masina teine versioon Jagdpanzer IV/70, mis oli relvastatud 75 mm kahuriga KwK 42 pikkusega 70 kaliibrit. Analoogne kahur oli ka tanki Panther relvastuseks ning selle mürsk läbistas 1 kilomeetri pealt 160 mm soomust. Võrreldes eelmise versiooniga oli masina veermikus tehtud mõningad muudatused. Tankihävitajat IV/70 valmistati omakorda kahes erinevas versioonis Jagdpanzer IV/70(V), mida toodeti firmas VOMAG (Vogtländische Maschinenfabrik AG) ja Jagdpanzer IV/70(A) firmas Alkett (Altmaerkische Kettenwerk GmbH). Augustist 1944 kuni märtsini 1945 toodeti Vomagis 940 ja Alkettis 278 masinat. Märtsi alguses 1945 oli Wehrmachti- ja SS-vägedes kokku 390 tankihävitajat Jagdpanzer IV.
Eesti Ajalooarhiiv

Eesti Ajalooarhiiv (lühend EAA) oli Eesti arhiiviasutus, mis tegutses selle nime all aastatel 1989–1999. Aastail 1999–2016 oli ajalooarhiiv Rahvusarhiivi struktuuriüksus, edaspidi Rahvusarhiivi Tartu osakond. Tartu Noora uurimissaal asub Nooruse tänav 3. Arhiiv alustas Eesti Riigi Keskarhiivi nime all tegevust 16. mail 1921. Rahvusliku arhiivisüsteemi loomist alustati Eesti Vabariigi algusaastatel. 3. märtsil 1920 tuli kokku arhiivikomisjon, mille algatusel loodi ajalooliselt oluliste asutuste dokumentide hoiukohana Tartus Riigi Keskarhiiv ning tegutsevate asutuste dokumentide haldajana Tartus Riigiarhiiv 1935. aastal võeti vastu arhiiviseadus, mis tugevdas arhiivi rolli ühiskondlikult oluliste dokumentide säilitajana. Arhiiv moodustati Eesti NSV Oktoobrirevolutsiooni ja Sotsialistliku Ülesehitustöö Riikliku Keskarhiivi (ENSV ORKA) Tartu osakonna reorganiseerimisel iseseisvaks asutuseks ja egutses arhiiv aastatel 1948–1989 Eesti NSV Riikliku Ajaloo Keskarhiivi (lühendatult ENSV RAKA) nime all. 1990. aastate alguses taastati arhiivide iseseisev majandamine ja 1998. aastal kinnitatud arhiiviseaduse alusel alustas 1. jaanuaril 1999 tegevust Rahvusarhiiv. Rahvusarhiiv hakkas hõlmama ajalooarhiivi Tartus, Riigiarhiivi ja filmiarhiivi Tallinnas ning 15 maa-arhiive Eesti maakonnakeskustes. 1921–1940 Eesti Riigi Keskarhiiv (ERKA) 1940–1941 Eesti NSV Riigi Keskarhiivi Tartu filiaal 1941–1944 Eesti Omavalitsuse Tartu Keskarhiiv 1944–1948 Eesti NSV Riigi Keskarhiivi Tartu osakond 1948–1989 Eesti NSV Riiklik Ajaloo Keskarhiiv (ENSV RAKA) Juhan Liivi 4 Ajalugu. Rahvusarhiivi veebisait. Eesti ajalooarhiivi ametlik veebileht (vaadatud 13.12.2012) Ene Puusemp: Keskaegsete pitserite koopiail on originaali väärtus. Jalutuskäik Eesti Ajalooarhiivi varamus, Postimees 20. jaanuar 1999 Eesti Riigi Keskarhiiv Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis Eesti Ajalooarhiiv Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis
Stereo (film)

"Stereo" on Eesti film aastast 1978. Film on valminud Riho Mesilase jutustuse "Veterinaari esimene nädal" järgi Viljandi Näidissovhoosis Heimtali ja Savikoti osakondades. Film on tehtud veterinaari raske töö ja elu probleemidest ja nende austuseks. Tänaseks Eesti ühe parema filmirežissööri Peeter Simmi esimesi katsetusi, kuigi algselt oli lavastajatöö plaanitud anda Olav Neulandile. Filmi näitamine keelati pärast selle valmimist ja pääses esmakordselt ekraanile alles 1991. aastal. Tõnu Kilgas – Lembit Savikas Reet Paavel – Ülle Käbi Lembit Anton – majandusmees Arnold Kivi Urmas Kibuspuu – Imre Helme Rattas Leila Torga Salme Poopuu Arne Laos Klaara Elisaar Karl Reimaa Konsultandid: Juhan Kunts, Mihkel Jalakas Kunstnikud: Gunta Randla, Ingrid Agur Helirežissöörid: Raimond Schönberg, Paul Oja Grimeerija: Krista Pärt Operaatori assistent: Kalle Jürgens Rekvisiitor: Hilja Kalda Administraator: Maie Kerma Jaak Lõhmus (07.11.2008). "Esivanemate unustatud varjud". Sirp. Sihtasutus Kultuurileht. Vaadatud 28.12.2009.
Pescennius Niger

Pescennius Niger (Imperator Caesar Annii Fusci Caius Pescennius Niger Iustus Augustus; sünninimi Lucius Pescennius Niger; 140 – 19. aprill 194) oli Vana-Rooma keiser 9. aprillist 193 surmani. Hukati.
Immortal Technique

Immortal Technique (õieti Felipe Coronel; sündinud 19. veebruaril 1978 Peruu pealinnas Limas) on hiphopartist ja poliitaktivist. Ta on Peruu päritolu, kuid kasvas üles New Yorgis, kuhu tema perekond emigreerus 1980. aastal.
Lembeluul

Lembeluul ehk seksuaalse külgetõmbe luul ehk veetlusluul ehk erootiline luul on suhteliselt harvaesinev luul, mille korral inimene on ekslikult veendunud, et ta on kõigi inimeste jaoks seksuaalselt ligitõmbav ning ümbritsevad on temasse armunud. Lembeluulu variant on de Clérambault' sündroom, mille korral inimene on veendunud, et temasse on armunud mõni kuulsus, avaliku elu tegelane, tema arst või mõni temast kõrgemal positsioonil olev inimene. Sageli arvab lembeluuluga inimene, et temasse armunu annab oma tunnetest märku mingite varjatud signaalidega – kehaasendite, käitumise, laulude või kõnede sõnastusega, mida mõistab ainult tema.
Rikkusluul

Rikkusluul on luul, mille korral inimene on ekslikult veendunud, et ta on väga rikas. Rikkusluulu korral võib inimene olla veendunud, et talle on jäetud hiiglaslik pärandus, ta on loteriiga rikkaks saanud või mingil muul põhjusel omab suuri varandusi. Rikkusluulu ei pruugi inimene sõnades väljendada, kuid see võib ilmneda tema käitumises, mis pole kooskõlas tema tegeliku majandusliku olukorraga. Näiteks võib rikkusluuluga inimene teha tuttavatele (aga ka võõrastele) kallihinnalisi kingitusi: kinkida neile autosid, osta järelmaksuga mingeid kasutuid esemeid (näiteks kümneid või isegi sadu veekeetjaid või lokitange), tellida endale kümneid tuhandeid oma fotoga t-särke, üürida endale luksuskorter kesklinnas või teha muid majanduslikult ebapädevaid otsuseid. Rikkusluulu korral juhinduvad need otsused haige veendumusest, et ta on väga rikas. Selliste olukordade vältimiseks võib olla vajalik inimese teovõime ajutine või püsiv piiramine. Rikkusluulu tuleb eristada bipolaarse meeleoluhäire maniakaalses faasis sageli ilmnevast rahakulutamisest, mis pole samuti loogiliselt põhjendatav ega pruugi olla kooskõlas inimese tegeliku majandusliku olukorraga, kuid maniakaalses faasis inimene tegutseb tavaliselt oma majanduslikule seisule mõtlemata. Rikkusluul on üks variant suurusluulust.
Võimekusluul

Võimekusluul on luul, mille korral inimene on ekslikult veendunud, et ta on mingil alal väga võimekas. Inimene võib end pidada maailma parimaks lauljaks, kõige tugevamaks inimeseks, heaks kunstnikuks või kirjanikuks. Inimene võib arvata, et tal on ülemuslikud vaimsed või füüsilised võimed. Tegelikud võimed ei kinnita adekvaatselt olemasolevat veendumust. Võimekusluulu tuleb eristada vähesest enesekriitikast. Võimekusluul on üks suurusluulu avaldumise vorm.
Võimuluul

Võimuluul on luul, mille korral inimene on ekslikult veendunud, et tal on mingisugune võim ümbritsevate (töökaaslaste, elukaaslaste, naabrite aga ka kaasmaalaste, riikide valitsejate vm inimeste) üle. Võimuluulu korral võib inimene olla veendunud, et tema paneb ümbritsevaid käituma sellisel viisil, nagu nad käituvad – edusammud tööl on tingitud tema võimust; poliitikud teevad oma otsuseid tema võimu all jms. Võimuluul võib olla seotud missiooniluuluga või reformaatorlusluuluga – inimesel on spetsiaalne kõrgemalt antud ülesanne valitseda või juhtida maailma, või on temal võim mõjutada poliitikute otsuseid, mis viivad suurte ühiskondlike muudatusteni. Võimuluul on üks suurusluulu avaldumise vorm.
Avatusluul

Avatusluul on luul, mille korral inimene on ekslikult veendunud, et teised (või mõned) inimesed suudavad lugeda tema mõtteid, näha tema minevikku, tema plaane, kavatsusi. Inimene on teiste jaoks täielikult nagu "avatud raamat". Avatusluul on suurel määral kattuv mõtteleviluuluga, mille puhul inimene arvab, et mõtted tema peast levivad , nii et teised suudavad neid "vastu võtta" ja näha (või kuulda). Avatusluul on üks paranoilise luulu avaldumise vorm.
Instseneeringuluul

Instseneeringuluul e lavastusluul on luul, mille korral inimene on ekslikult veendunud, et tema ümber toimuv on spetsiaalselt tema jaoks lavastatud. Instseneeringuluulu korral võib inimene arvata, et tema ümber toimuvad filmivõtted, kõik ümbritsevad on näitlejad, aga ka, et olukord on lavastatud mingi spetsiaalse eesmärgiga – et kaitsta inimest mingi hirmsa tõe teadasaamise eest või kontrollida tema sobivust mingi ülesande sooritamiseks. Viimasel juhul on instseneeringuluul seotud missiooniluuluga – inimene on saanud ülesande kaitsta presidenti atentaadi eest, kuid enne turvameeskonnaga ühinemist peab ta läbi tegema spetsiaalsed katsed, või psühhiaatriahaigla, kuhu patsient paigutatakse, on salajane luurajate väljakoolitamise asutus jne. Instseneeringuluul on üks paranoilise luulu avaldumise vorm.
Teisikuluul

Teisikuluul on luul, mille korral inimene on ekslikult veendunud, et teda ümbritsevad inimesed (sugulased, aga ka arst) on asendatud teisikutega. Eristatakse positiivset teisikuluulu, mille korral inimese ümber olevad võõrad inimesed on tegelikult maskeeritud tuttavad (pereliikmed, töökaaslased vms). negatiivset teisikuluulu e Capgras' sündroomi, mille korral tuttavad inimese ümber (sugulased, töökaaslased) on tegelikult osavalt maskeeritud võõrad (või tulnukad, robotid), kes täidavad osavalt oma rolli. Teisikuluulu alla kuulub ka Fregoli sündroom, mille korral inimene on ekslikult veendunud, et erinevaid inimesi tema ümber "mängib" tegelikult üks kiiresti ja osavalt ümber kehastuv inimene. Selle sündroomi korral usutakse sageli, et sellise ümberkehastumise abil on kellegi võimalik inimest jälitada. Peamiseks põhjuseks peetakse normaalsete ühenduste puudumist või katkemist nägudetaju jaoks selektiivse oimusagara piirkonna FFA ja emotsioonide ning ohtlik/ohutu eristuste seisukohalt olulise struktuuri – mandeltuuma – ja/või limbilise süsteemi erinevate keskuste vahel. Teisikuluul on üks paranoilise luulu avaldumise vorm.
Stefan Holm

Stefan Christian Holm (sündinud 25. mail 1976 Forshagas) on Rootsi kergejõustiklane (kõrgushüppaja). Olümpiavõitja (2004), kolmekordne sisemaailmameister ja kahekordne Euroopa sisemeister. Holm on kõrgushüppaja kohta suhteliselt lühikest kasvu, 181 cm pikk, ja kaalus tippsportlasena 69 kg. Ta esindab kodumaal Karlstadis asuvat spordiklubi Kils AIK. Sisevõistlustel on ta hüpanud 2.40 ja välitingimustes on tema rekord 2.36. Holm on USA kõrgushüppaja Franklin Jacobsiga võrdselt hüpanud kõige kõrgemale oma pikkusega võrreldes, mõlemad on ületanud lati 59 cm kõrgemalt, kui on nende pikkus. Holm on võistlustel ületanud kõrguse 2.30 rohkem kui sada korda. 2004 Ateenas olümpiavõitja 2.36 2003 Pariisis hõbemedal 2.32 2004 Budapestis maailmameister 2.35 2003 Birminghamis maailmameister 2.35 2001 Lissabonis maailmameister 2.32 2006 Göteborgis pronksmedal 2.34 2002 Münchenis hõbemedal 2.29 "Stefan Holmi koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuli 2016. Vaadatud 18. augustil 2007. Stefan Holmi koduleht
Amazonase piirkond

Amazonase piirkond on Peruu 1. järgu haldusüksus (piirkond). Asub Marañóni jõe ülemjooksul vihmametsade alal. Piirneb loodes Ecuadoriga. Valdav osa piirkonnast on kaetud vihmametsaga. Peamine majandusharu on põllumajandus. Kasvatatakse riisi, kakao- ja kohvipuid ning viljapuid. Piirkond on jagatud seitsmeks provintsiks: Amazonase piirkonna valitsuse koduleht (hispaania keeles)
Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus

Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus toimusid esimest korda 1970. aastal Viinis. 1966.–1969. aastani toimunud kergejõustiku sisevõistlused olid mitteametlikud ja neid peeti Euroopa sisemängudena. Koduleht
Loreto piirkond

Loreto piirkond on Peruu 1. järgu haldusüksus (piirkond). Loreto on Peruu põhjapoolseim ja pindalalt suurim piirkond. Piirneb põhjas Ecuadori ja Colombiaga, idas Brasiiliaga. Piirkonna suurim jõgi on Amazonas. Valdav osa piirkonnast on kaetud vihmametsaga. Piirkond on jagatud seitsmeks provintsiks: Alto Amazonase provints (keskus Yurimaguas) Datem del Marañóni provints (San Lorenzo) Loreto provints (Nauta) Mariscal Ramón Castilla provints (Caballococha) Maynase provints (Iquitos) Requena provints (Requena) Ucayali provints (Contamana) Loreto piirkonna valitsuse koduleht (hispaania keeles)
Rõngasrist

Rõngasrist ehk päikeseratas ehk päikeserist ehk ratasrist on rist, mis koosneb rõngast ja ristist rõnga sees. Kivist rõngasriste on Eestis kasutatud hauatähistena. Rõngasrist Juuru kirikuaias Lubjakivist rõngasrist Ervita tuuleveski läheduses Järvamaal Rõngasrist Keila kirikuaias Rõngasrist Vormsi kalmistul Kuldne rõngasrist Albu valla vapil on põhjarahvaste ürgne päikese, elu ja õnne võrdkuju. Üksikasjalikumalt sümboliseerib ring kõiksust ja universumit, püstsirge Loojat (unikaalsus) ning rõhtsirge loomingut lõpmatus järjepidevuses [viide?]. Rõngasrist on Pirita linnaosa vapil, samuti Varstu, Vormsi, Viru-Nigula, Ridala, Kareda ja Hanila valla vapil.
Arequipa piirkond

Arequipa piirkond on Peruu 1. järgu haldusüksus (piirkond) riigi lõunaosas Vaikse ookeani rannikul. Piirkonnas kasvatatakase peamiselt nisu, puuvilla ja riisi. Piirkond on jagatud kaheksaks provintsiks: Arequipa piirkonna valitsuse koduleht (hispaania keeles)
Tacna piirkond

Tacna piirkond on Peruu 1. järgu haldusüksus, riigi lõunapoolseim piirkond. Asub Vaikse ookeani rannikul. Piirneb lõunas Tšiiliga. Tšiili okupeeris Tacna piirkonna Salpeetrisõja ajal, see liideti uuesti Peruuga 1929. aastal. Piirkond on jagatud neljaks provintsiks: Tacna piirkonna valitsuse koduleht (hispaania keeles)
Jorge Basadre

Jorge Alfredo Basadre Grohmann (12. veebruar 1903 Tacna – 29. juuni 1980 Lima) oli Peruu ajaloolane. Ta uuris iseseisva Peruu ajalugu. Basadre oli kahel korral Peruu haridusminister ning Peruu Rahvusraamatukogu direktor. Tema järgi on nimetatud Jorge Basadre provints Tacna piirkonnas.
Nynäshamni vald

Nynäshamni vald on vald Rootsis Södermanlandi maakonnas Stockholmi läänis Läänemere ääres. Ta asub Stockholmist lõunas Södertörni poolsaare lõunaosas. Suuremad asulad on Nynäshamn, Grödby, Stora Vika, Sorunda ja Ösmo. Liepāja (Lätis) Q129406980 Valla koduleht
Täby vald

Täby vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Upplandi maakonnas Stockholmi läänis Läänemere ääres. Ta asub Stockholmist põhjas. Vallas on leitud 37 ruunikivi. Täby valla sõprusvald Eestis on Viimsi vald. Näsby loss Q129406980 Valla koduleht