laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kurt Mattsson

Kurt Antero Mattsson (hüüdnimi "Kurre"; 1. märts 1940 Lahti – 12. oktoober 2023) oli Soome poksija. Mattsson oli I keskkaalus (kuni 71 kg) kahekordne Soome meister aastatel 1962–1963 ning sai 1961. aastal III koha. Mattsson osales kokku kolm korda Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistel. Ta kaotas oma kohtumise 1961. ja 1963. aastal ning võitis oma kohtumise 1962. aastal. Mattsson osales 1964. aasta Tōkyō olümpiamängudel I keskkaalus (kuni 71 kg), kuid kaotas oma kohtumise II ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Józef Grzesiakile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 14. Euroopa meistrivõistlustel Belgradis 1961. aastal, kuid kaotas oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 15. Euroopa meistrivõistlustel Moskvas 1963. aastal, kuid kaotas jälle oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Mattsson poksis septembrist 1965 kuni detsembrini 1969 elukutselisena. Ta pidas kokku 13 kohtumist ning võitis neist 9 (neist 2 nokaudiga) ja kaotas 2 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 2 kohtumist jäi viiki. Kurt Mattsson veebisaidil BoxRec (inglise)
West Midlands

West Midlands on tseremoniaal- ja linnakrahvkond Inglismaal West Midlandsi piirkonnas. See moodustati 1974. aastal. West Midlands jaguneb seitsmeks ringkonnaks: https://www.citypopulation.de/en/uk/admin/
Suhhoi

Suhhoi (vene keeles Публичное акционерное общество "Авиационная холдинговая компания "Сухой"", Publitšnoje aktsionjernoje obštšestvo "Aviatsionnaja holdingovaja kompanija "Suhhoi"", varem ГУП АВПК "Сухой“, GUP AVPK Suhhoi) on üks suurimaid lennukeid konstrueerivaid ja ehitavaid ettevõtteid Venemaal. NSV Liidu ajal algselt salajane tehas nr 51 (Zavod № 51), asutatud 1939. aastal Moskvas, on nüüdne ettevõte Pavel Suhhoi konstrueerimisbüroost väljakasvanud ettevõte. Kasutatakse ka ingliskeelset nimetust Sukhoi Civil Aircraft Company (SCAC), aastast 2006 omab selle äriühingu aktsiapakist 25%+1 Itaalia ettevõte Finmeccanica. 2011. aastal müüs Suhhoi Šveitsi firmale Comlux esimesed reisilennukid. 28. november 2006, Finmeccanica and Sukhoi Aviation Holding sign the final industrial agreement for Superjet 100 Suhhoi esimesed ärilennukid lähevad Šveitsi firmale , postimees.ee 10.oktoober 2011.
Moštšena

Moštšena (ukraina keeles Мощена) on küla Ukrainas Volõõnia oblastis Koveli rajoonis. Küla elanike arv on 2010. aasta seisuga 581. Elanike arv kasvab, näiteks 2001. aastal elas Moštšenas 546 inimest. Küla pindala on 1,05 km². Küla asub tasandikul, tema suurim kõrgus merepinnast on 179 m. Moštšena asub 9 km kaugusel Kovelist. Seal on ka lähimad poed. Elanikud käivad kaupa toomas ka Poolast, mis on umbes 60 km kaugusel. Moštšena asutati aastal 1543. Siis kuulus ta Poolale. Poola kolmanda jalgamise tulemusena läks ta 1793. aastal Venemaale. Esimese maailmasõja tulemusena läks küla vastloodud Poola riigile tagasi, aga Teise maailmasõja ajal läks ta taas NSV Liidule. Pärast NSV Liidu lagunemist 1991. aastal kuulub Moštšena Ukrainale. 1873. aastal rajati raudteeliin Brest–Kiiev ja sellele Moštšena raudteepeatus, mis asub külast 3 km kaugusel. 2001. aastal selle raudtee külalähedane lõik elektrifitseeriti. 1979. aastal rajati külla Kuulsuse obelisk ja 1988 mälestusmärk tundmatule sõdurile. 1997. aastal valmis külas Ülipüha Jumalaema sündimise kabel. See kuulub Ukraina õigeusu kiriku Kiievi patriarhaati. Kirik on valmistatud tellistest. Külas tegutsevad kultuurimaja ja kool.  Moštšena – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Liider

Liider on see keda järgitakse. Ettevõtluse, riigi vms juhtimise kontekstis on liider see, kes suudab inimeste jaoks luua visiooni tulevikust ja seada selle alusel eesmärgid, millega inimesed saavad oma isiklikke eesmärke siduda. Liidrit eristab tavalisest juhist asjaolu, et tal on olemas vabatahtlikke järgijaid.
Johannes Rennit

Johannes Rennit (4. august 1862 Kuressaare küla – 21. juuni 1923 Põltsamaa) oli eesti vaimulik. Ta sündis koolmeister Aadu Renniti ja tema naise Anna (neiuna Holzman) pojana. Ristimisel sai ta nimeks Jaan, üliõpilasena kandis eesnime Johann, kuid abiellu astudes juba Johannes. Johannes õppis Tarvastu kihelkonnakoolis 1873–1876, Viljandi kreiskoolis 1876–1877, Tartu Kubermangugümnaasiumis 1878–1884 ja Tartu ülikooli usuteaduskonnas 1884–1887. Üliõpilasena osales ta esimese sinimustvalge lipu õnnistamisel Otepääl 4. juunil 1884. Pärast õpingute lõpetamist oli ta prooviaastal Tartu Maarja koguduse õpetaja Paul Willigerode juures. 29. novembril 1889 ordineeriti Johannes Rennit Tartu Maarja koguduse abiõpetajaks. Aastatel 1889–1900 teenis ta Kambja kogudust ja 1900–1923 Põltsamaa kogudust. 20. mail 1890 laulatati Karula kirikus Johannes Rennit ja Molly Helene Elisabeth Paslack (4. november 1871 Tartu – 26. september 1960 Sulzberg, Saksamaa). Helene isa oli Karula koguduse õpetaja Heinrich Ewald Paslack ja ema Molly Amalie, neiuna Trautmann. Johannes Rennit on maetud Põltsamaa kalmistule. Tema onupoeg oli kirjanik ja raamatukaupmees Andres Rennit. Johannes Rennit Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Idioot (film 2011)

"Idioot" on 2011. aasta Eesti film, mille on lavastanud Rainer Sarnet. Kuigi film põhineb Vene kirjaniku Fjodor Dostojevski romaanil "Idioot", on lavastaja visuaalse keele eeskujudena nimetanud ka Josef von Sternbergi "The Scarlet ­Empressi" ja Rainer Werner Fassbinderi "Petra von Kanti kibedaid pisaraid". Filmivõtted on tehtud Narvas Aleksandri kirikus, Tallinnas Dominiiklaste kloostris ja Mustpeade majas. Võtteperiood kestis 2010. aasta 5. augustist 15. septembrini. Väheste võttepaikade valiku põhjuseks oli režissööri sõnul soov viia kogu tegevustik ühtsesse ruumi ja keskenduda tööle väikese näitlejate arvuga. Rahvusvaheline esilinastus toimus 9. oktoobril Lõuna-Koreas Pusani filmifestivalil, mille uute tulijate võistlusprogrammi "Flash Forward" film valiti. 2011. aastal käis filmi "Idioot" Eesti kinodes vaatamas 11 176 inimest. Mõškin – Risto Kübar Nastasja Filippovna – Katariina Unt Rogožin – Tambet Tuisk Jepantsin – Ain Lutsepp Jelizaveta – Ülle Kaljuste Aglaja – Ragne Veensalu Adelaida – Sandra Üksküla-Uusberg Aleksandra – Tiina Tauraite Totski – Roman Baskin Ganja – Kaido Veermäe Lebedev – Taavi Eelmaa Ippolit – Juhan Ulfsak Varja – Liina Vahtrik ""Idioot" kinodes!". Eesti Filmi Sihtasutuse koduleht, 14. oktoober 2011 (kasutatud 11. oktoober 2011) Margit Tõnson "Kolm filmiprojekti said rohelise tule"[alaline kõdulink]. Eesti Ekspress, Areen, 19. november 2009 (kasutatud 11. oktoober 2011) Kristiina Davidjants "Vürst Mõškin jõudis Narva"[alaline kõdulink]. Sirp, 30. september 2010 (kasutatud 11. oktoober 2011) "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 29. aprill 2013. Vaadatud 20. augustil 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Kristiina Davidjants "Vürst Mõškin jõudis Narva". Sirp, 30. september 2010 Kristjan Roos ""Idioot paneb tahtma olla parem inimene". Linnaleht, lk 18, 7. oktoober 2011 Margit Adorf "Rainer Sarnet: Dostojevski võitles selle eest, et madalaid asju ei hakataks oluliseks pidama". Eesti Päevaleht, 9. oktoober 2011 Teet Korsten ""Idioot" sündis Narva kiriku palju näinud müüride vahel". Eesti Kirik, 12. oktoober 2011 Donald Tomberg "Maa peal elas vaene rüütel*". Sirp, 21. oktoober 2011
ASP.NET

ASP.NET on Microsofti raamistik dünaamiliste veebirakenduste ja veebiteenuste loomiseks. ASP.NET on Microsofti Active Server Pages'i (ASP) tehnoloogia järeltulija, mis kasutab käituskeskkonnana Common Language Runtime'i. CLR võimaldab kirjutada ASP.NET-i rakendusi igas .NET-i keeles. Microsoft ASP.NETi veebisait
Idioot (täpsustus)

Sõna "idioot" võib tähendada järgmist. Idioot tähendab Vana-Kreeka ajaloo kontekstis inimest, kes ei võta osa poliitilisest elust ja tegeleb ainult oma privaatsfääri kuuluvate asjadega. Idiootia on vaimne alaareng. "Idioot" on Fjodor Dostojevski romaan. "Idioot" on Dostojevski romaani põhjal valminud film, mille režissöör on Ivan Põrjev. "Idioot" on Dostojevski romaani põhjal 1951 valminud film, mille režissöör on Akira Kurosawa. "Idioot" on Dostojevski romaani põhjal 2011 valminud film, mille režissöör on Rainer Sarnet. "Idioot" on August Gailiti teos.
Lauaarvuti

Lauaarvuti (ingl desktop computer) on personaalarvuti, mis on mõeldud kasutamiseks kindlas asukohas kodus või kontoris. Lauaarvuti põhiosad on keskseadet sisaldav arvutikorpus, kuvar, klaviatuur ja hiir. Keskseade ja kuvar võivad paikneda ühises korpuses. Lauaarvutite kui paiksete andmetöötlusseadmete asemel kasutatakse tänapäeval peamiselt mitmesuguse suuruse ja kasutusvõimalustega kaasaskantavaid akutoitel süle- ja tahvelarvuteid. Arvutiõpetus
Jaan Poska (advokaat)

Jaan Poska juunior (27. juuni 1902 Tallinn – 9. detsember 1941 Kirov, Venemaa) oli eesti advokaat. Kooliteed alustas 1913. aastal Tallinna Aleksandri Gümnaasiumis, kust suundus 1917. aastal Tallinna linna poeglaste humanitaargümnaasiumi. Ta oli 1918–1919 Londoni saatkonna nooremsekretär. Inglismaalt naasmise järel osales vabatahtlikuna 1919–1920 Vabadussõjas, kus teenis soomusrongi nr 2 meeskonna koosseisus. Rindel jõudis olla küll vaid kolm nädalat. 1920 asus õppima Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, mille lõpetas 1929. aastal. 1922 liitus Eesti Üliõpilaste Seltsiga ja alates 1929. aastast oli selle vilistlane. Osales 1924. aastal Eesti üliõpilaskonna esindajana ülemaailmsel üliõpilaskongressil Oxfordis. Erialast karjääri alustas 1924. aastal Tartu-Võru rahukogu tsiviilosakonna ametnikuna. Pärast ülikooli lõpetamist töötas Poska 1929–1935 vandeadvokaadi abina J. Madissoni ja Helmut Romani alluvuses. Alates 1935. aastast oli iseseisev vandeadvokaat Tallinnas ning alates 1938. aastast ühtlasi Välisministeeriumi juriskonsult. 11. detsembril 1940 arreteeriti ta NKVD poolt Tallinnas. Surmaotsus, lasti maha Kirovi vanglas 9. detsembril 1941. Ta oli Jaan ja Constance Poska poeg. Tema esimene abikaasa oli Oskar Kallase tütar Laine Ilona (lahutati 1931) ning teine abikaasa Mercedes-Renate (Mari) Kamp. 1938. aastal sõlmitud abielust sündis 1940. aastal poeg Jaan. Kuulus Kaitseliitu. Oli 1933. aastast Estonia teatri valitsuse abiesimees. "Kommunismi kuriteod Eestis, lisanimestik, lk 543, memento.ee (pdf)" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 16. aprill 2014. Vaadatud 1. augustil 2016. Jaan Poska oma ja meie ajas : artikleid ja mälestusi Album academicum universitatis Tartuensis. Tartu 1994. II köide. Lk. 90.
Elmar Anderson

Elmar Ernst Anderson (21. detsember 1898 Tartu – 14. juuli 1996 Stockholm) oli eesti advokaat. Lõpetas 1917. aastal Tartu Reaalkooli ning õppis 1917 Peterburi ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonnas ja 1918 Tartu ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna keemiaosakonnas. 1918. aasta kevadsemestril astus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi. Osales 1919–1920 Vabadussõjas. Aastatel 1920–1923 õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Oli 1924–1925 abiprokurör Haapsalus, 1926–1931 Tallinnas, 1931–1941 ja Saksa okupatsiooni ajal vandeadvokaat Tallinnas. Põgenes 1944 Saksamaale, kust siirdus 1947 Rootsi, pidas seal koos vend Johannes Andersoniga õigusbürood. Ta elas Vällingbys. Ta valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse. 1949–1950 oli Anderson üks EÜSi vanematekogu põhikorra koostajaid ning 1994–1995 osales ta EÜSi vilistlaskogu põhikirja väljatöötamisel. 1995 valiti ta EÜSi auvilistlaseks. Maetud Stockholmi Råcksta kalmistu mälestushiide. Auvilistlased Eesti Üliõpilaste Selts Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944 Album Academicum Universitatis Tartuensis. Tartu 1994. II köide. Lk. 31.
Johannes Anderson

Johannes Hermann Anderson (10. september 1889 Tartu – 17. september 1981 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant) ja advokaat. 7. Jalaväepolgu ülem Vabadussõjas (1919. aasta märtsist-augustini). Sündis 1889. aastal Tartus. Lõpetas Tartu Reaalkooli. 1911 lõpetas Vladimiri Sõjakooli. Viimane teenistuskoht Vene armees oli 410. polgu roodu ja kuulipilduja komando ülem kapteni aukraadis. Kapten Anderson osales Vabadussõjas 2. Jalaväepolgu ülema adjutandi, ülema abi ja 2. Jalaväepolgu I pataljoni ülemana. Seejärel 7. Jalaväepolgu ülem (17. märtsist kuni 18. augustini 1919), pärast seda Tartu kooliõpilaste pataljoni ülem ja Vabadussõja lõpus Kaitseliidu ülema abi. 1923-27 teenis Piirivalve Valitsuses. Õppis 1923–1927 teenistuse kõrvalt Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, mille lõpetas 1927. aastal. Ja 1944. aastal õppis arstiteaduskonnas. Aastatel 1927–1933 oli vandeadvokaat Aleksei Sorokini abi ja alates 1933 vandeadvokaat Tallinnas. 1944. aastal põgenes Rootsi, kus pidas koos oma venna Elmar Andersoniga juriidilist bürood. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944 7. jalaväe polk 18. XII 1918.-18. XII 1928. a. Rügemendi 10. aastapäeva puhul // Sõdur, 1928, nr 51/52. Album Academicum Universitatis Tartuensis. Tartu 1994. II köide. Lk. 299. Mati Kröönström, "Eesti sõjaväe juhtivkoosseis Vabadussõjas 1918–1920" Tartu Ülikooli Kirjastus, 2008. Mati Kröönström, "Kaptenite ja leitnantide sõda. Eesti sõjaväe juhtkoosseis Vabadussõjas 1918–1920." Mati Kröönström ja Tänapäev, 2010. Ohvitseride andmekogu
Heinrich Ewald Paslack

Heinrich Ewald Paslack (29. september/11. oktoober 1840 Viljandi – august 1923) oli eesti vaimulik. Ta õppis Viljandis elementaar- ja kreiskoolis. Aastatel 1855–1862 õppis ta Pärnus kõrgemas kreiskoolis ja gümnaasiumis. Tartu ülikoolis õppis ta aastal 1863 ajalugu, aastatel 1863–1867 õppis ta usuteadust ja aastatel 1867–1869 filoloogiat. Prooviaastal oli ta Tartu Maarja koguduses (Adalbert Hugo Willigerode juures). Ordineeriti 1. märtsil 1870 õpetajaks. Ta oli aastal 1870 Tartu Maarja koguduse adjunktõpetajaks. Aastatel 1870–1900 oli ta (introdutseeriti 1. novembril 1870) Karula koguduse õpetaja. Jäi aastal 1900 emerituuri, emerituuris olles elas Põltsamaal. Tema tütre Helene abikaasa oli Kambja ja Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja Johannes Rennit. Tema vennatütre poeg oli E.E.L.K. Vancouveri koguduse õpetaja Helmut Piir. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977 Jaan Lattik. Teekond läbi öö III. Ilmamaa, 2016 (lk. 124) Heinrich Ewald Paslack Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Heinrich Bergmann

Heinrich Bergmann (24. juuli 1895 Paistu kirikumõis, Aidu vald, Viljandimaa – surma aeg ja koht teadmata) oli eesti advokaat. Ta lõpetas Tallinna toomkooli 1913, õppis 1913–1917 Peterburi ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas ja 1923–1927 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Ta oli 1920–1928 Tallinn-Haapsalu rahukogu tsiviilosakonna sekretär, 1928–1929 Tallinna 5. jaoskonna kohtunik ja alates 1932 vandeadvokaat Tallinnas. Album academicum universitatis Tartuensis. Tartu 1994. II köide. Lk. 305.
Oj svijetla majska zoro

"Oj svijetla majska zoro" (serbia keeles "Ој, свијетла мајска зоро") on Montenegro riigihümn. Hümni meloodia on rahvaviis, mida lauldi erinevate sõnadega. Montenegro riigihümniks kinnitati see 2004. aastal. Ој јунаштва свијетла зоро из 1863
Boris Brandt

Boris Brandt (20. mai 1900 Tallinn – 4. august 1941) oli eesti advokaat. Ta lõpetas 1918. aastal Tallinna Reaalkooli, õppis 1918 Balti Tehnikaülikooli mehaanikateaduskonnas ja 1920–1924 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Üliõpilasselts Concordia vilistlane. Ta osales 1919–1920 Vabadussõjas, oli 1920–1922 raudteepolitsei asjaajaja, 1925 vandeadvokaat Theodor Rõugu abi, alates 1930 vandeadvokaat Tallinnas. Surmakuulutus, Linna Teataja, 9. november 1941, nr. 56, lk. 4. Album academicum universitatis Tartuensis. II köide. 1994. Lk. 92.
Eugen Erbe

Eugen Carl Eberhard Erbe (25. aprill 1897 Tallinn – 17. aprill 1965 Heidelberg) oli baltisaksa päritolu Eesti advokaat. Ta õppis 1917. aastal Moskva ülikoolis ning 1918 ja 1921–1924 (lõpetas) Tartu ülikooli õigusteaduskonnas, Korporatsioon Neobaltia vilistlane. Aastatel 1919–1920 võitles ta Balti rügemendi koosseisus Vabadussõjas. Aastatel 1925–1932 oli vandeadvokaadi abi ja 1933–1940 vandeadvokaat Tallinnas. Tallinna vandeadvokaat Eugen Carl Eberhard Erbe elas perega (abikaasa Hilda Magda ja tütar Marion Magda Mariaga) majas Toomkuninga tänav 13. Aastatel 1939–1940 oli ta Saksa Usaldusvalitsuse majadevalitsuse osakonna juhataja, 1940. aastal põgenes Saksamaale. Aastatel 1941–1945 oli ta kohtunik Posenis, 1943–1945 teenis Saksa sõjaväes. Alates 1949. aastast oli ta advokaat, 1955. aastast ka notar Lilienthalis Bremeni lähedal. Album Academicum Universitatis Tartuensis. II köide. 1994. Lk 126
Eugen Erbe (sündik)

Eugen Edmund Eduard Erbe (5/17. november 1847 Tallinn – 22. jaanuar/4. veebruar 1908 Tallinn) oli saksa päritolu Tallinna rae sündik ja Tallinna raehärra. Eugen Edmund Eduard Erbe sündis Eberhardt Hermann Erbe (03.09.1814 Rakvere – 22.01.1872 Riia), Toompea lossifoogti pojana. Ta õppis aastail 1858–1866 Tallinna kubermangugümnaasiumis ja 1866–1871 (cand. jur.) Tartu ülikooli õigusteaduskonnas. Ta oli 1871–1873 meeskohtu auskultant (kohtumenetluses vabakuulaja staatuses), alates 1873 Eestimaa ülemmaakohtu ja Tallinna rae advokaat, 1873–1878 Lääne-Järva meeskohtu sekretär, 1878–1887 Tallinna alamkohtu sekretär, 1883–1906 Tallinna linnanõunik, 1887 raehärra ja alamkohtu esimees, 1889 viimane Tallinna sündik. 1905–1906 oli ta Tallinna linnapea kohusetäitja. Eugen Edmund Eduard Erbe oli abielus (02.11.1879) Marie von Landeseniga ning nende poeg oli Eesti advokaat Eugen Carl Eberhard Erbe. Erbe tänav ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" Eugen Edmund Eduard Erbe, www.woydt.be/genealogie Foto, www.ra.ee/fotis
Colin Jackson

Colin Ray Jackson (sündinud 18. veebruaril 1967 Cardiffis) on Suurbritannia kergejõustiklane (110 m tõkkejooksja). 1988. aastast on Colin Jackson osalenud enamiku suurvõistluste finaalides. 1988. ja 1989. aastal jäi ta alla tolle aja liidrile Roger Kingdomile. 1990. aastal võitis Jackson oma jooksuala jaanuaris Briti Ühenduse mängudel ja suve lõpus tuli ka Euroopa meistriks. 1991. aasta MM-il Tokyos alustas eeljooksus suurepärase 13,25-ga, kuid poolfinaalis katkestas vigastuse tõttu. 1992. aastal jooksis Colin hooaja 6 parimat aega ja 15 korda alla 13,20. Kaotas aasta jooksul ainult kolm jooksu 21-st, millest üks kaotus tuli olümpiamängude finaalis Barcelonas, kus jäi seitsmendaks. 1993. aastal õnnestus peaaegu kõik, väljaarvatud allajäämine Mark McKoyle sise-MM-il Torontos. Juulis Sestrieres püstitas järjekordse uue Euroopa rekordi ja jooksis esimese eurooplasena alla 13 sekundi. Stuttgardi MM-i kuldmedal tuli juba uue maailmarekordiga 12,91. 1994. aastal ületas ta 7 aastat Greg Fosterile kuulunud sisetingimustes joostud maailmarekordi 60 m tõkkejooksus, saades ajaks 7,35. 100 m – 10,29 (1990) 200 m – 21,19 (1988) Kõrgushüpe – 1.81(1982) Kaugushüpe – 7.56 (1985) 110 m tõkkejooks – 12,91 (1993) 1988 hõbemedal Seoul 1986 juunioride maailmameister 1987 pronksmedal 110 m tõkkejooks 13,38 (3. september Rooma) 1989 hõbemedal 60 m tõkkejooks sisemeistrivõistlused (Budapest) 1993 hõbemedal 60 m tõkkejooks sisemeistrivõistlused (Toronto) 1993 maailmameister 110 m tõkkejooks 12,91 (MR) (20. august Stuttgart) 1997 hõbemedal 60 m tõkkejooks (Pariis) 1997 hõbemedal 110 m tõkkejooks 13,09 (7. august Ateena) 1999 maailmameister 60 m tõkkejooks sisemeistrivõistlused 7,38 (Maebashi) 1999 maailmameister 1999 110 m tõkkejooks 13,04 (25. august Sevilla) 1990 Euroopa meister 110 m tõkkejooks 13,18 (Split)) 1994 Euroopa meister 110 m tõkkejooks 13,08 (Helsingi 1998 Euroopa meister 110 m tõkkejooks 13,02 (Budapest) 1986 hõbemedal 110 m tõkkejooks (Edinburgh) 1990 kuldmedal 110 m tõkkejooks (Auckland) 1994 kuldmedal 110 m tõkkejooks (Victoria) 2002 hõbemedal 110 m tõkkejooks 200 m tõkkejooks maailma tipptulemus 22,63 1991 110 m tõkkejooks maailmarekord 12,911993 60 m tõkkejooks sisetingimustes maailmarekord 7,35 1994 Colin Jackson oli tippsportlasena 182 cm pikk ja kaalus 74 kg. Colin Jackson Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
August Erik

August Erik (4. veebruar 1893 Helme vald, Viljandimaa – surma aeg ja koht teadmata) oli eesti advokaat. Ta õppis 1917–1918 ja 1920–1923 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas, Korporatsioon Fraternitas Estica vilistlane. Ta osales Vabadussõjas, oli 1923–1929 vandeadvokaadi abi ja alates 1929 vandeadvokaat Tallinnas. Album academicum universitatis Tartuensis. II köide, Tartu 1994, lk. 30.
Paul Beniko

Paul Beniko (9. juuni 1866 Partsi mõis, Hiiumaa – 15. juuni 1923 Tartu) oli Eesti riigikohtunik. Ta õppis 1877–1884 Tallinna toomkoolis ja 1884–1889 (lõpetas) Peterburi ülikooli õigusteaduskonnas. 1889–1893 kohtuameti kandidaat Kaunases 1893–1896 kohtu-uurija Šiauliais ja Kaunases 1896–1905 prokuröri abi Grodnos, Minskis ja Vilniuses 1904–1905 osales Vene-Jaapani sõjas (suurtükiväelipnik) 1905–1908 ringkonnakohtu prokurör Minskis 1908–1917 kohtupalati liige Vilniuses ja Moskvas 1919 oli valitud kõigepealt Tallinna 4. jaoskonnakohtunikuks ning siis Tallinn-Haapsalu rahukogu abiesimeheks ja riigikohtunikuks (kellena töötas surmani) Tartu Õigusteadlaste Seltsi asutaja, juhatuse liige ja kriminaal-sektsiooni juhataja. Ta oli leedulane, kuid pärast Eestisse naasmist õppis ära eesti keele.
Müüdi dialektika

"Müüdi dialektika" on vene filosoofi Aleksei Lossevi müüdi ja mütoloogia teemaline teos, mis avaldati Nõukogude Liidus 1930. aastal. Raamat läbis eeltsensuuri, kuid autor andis selle välja mõningate täiendustega. Trüki ettevalmistamise ajal, 18. aprillil 1930 autor arreteeriti. Muuhulgas süüdistati teda tsensuuri mitte läbinud teoste levitamises. Väljaanne konfiskeeriti. Uuesti trükiti raamat alles 1990. aastal. Üksikuid fragmente niinimetatud "Täiendustest "Müüdi dialektikale"" hakati avaldama 1992. aastast. Müüdi mõistet analüüsides eitab Lossev müütilise mitmesuguseid tõlgendusi, et jõuda lõpuks määratluseni: "müüt on sõnades antud imeline isiksustatud ajalugu". Imelise all mõistab Lossev eelkõige mõtestatult isiksustatud alget, vastukaaluna mõistuslik-abstraktsele. Teose lõpul kavatseb autor minna üle "absoluutse mütoloogia" loogiliselt paratamatule (Lossevi väljendust mööda "dialektiliselt paratamatule") kujutusele, mille all, nagu see nähtub säilinud fragmentidest, tuleb mõista kristliku ontoloogia maailma, mis on rajatud antiikaegsetele mõistetele. Sel viisil võib tõelist elus reaalsust Lossevi hinnangul nimetada vaid müüdiks, kuid absoluutne, täisväärtuslik müüt võib olla vaid üks: antiikse kristliku esteetika maailm. Lossev näitab antiigi ja keskaja põhimõttelist ühtsust nende alustes, vastandades need renessansi ja uusaja maailmavaatele. Antiigi ja keskaja maailmavaate lõppeesmärk on Jumala kui ainsa tõelise Isiksuse ülistamine, kellest kõnelev müüt ongi tõeline reaalsus. Lossevi järgi on sellele vastandina renessansi ja uusaja maailmavaate lõppeesmärk "tappa jumal ja hõivata tema koht". Лосев А. Ф. Диалектика мифа. — М.: Правда, 1990 (zip-arhiivina) Карпицкий Н.Н. А. Ф. Лосев: Феноменология мифологического сознания // Наука о человеке: гуманитарные исследования. 2010. № 6. С. 123-133. Selle artikli kirjutamisel on kasutatud venekeelset artiklit ru:Диалектика мифа (Лосев) seisuga 11. oktoober 2011.
Roger Kingdom

Roger Kingdom (sündinud 26. augustil 1962 Viennas Georgia osariigis) on USA kergejõustiklane (110 m tõkkejooksja), kahekordne olümpiavõitja. Kingdomist sai maailma teine 110 m tõkkejooksja (esimene oli Ranaldo Nehemiah), kes on selle distantsi läbinud alla 13 sekundi. See juhtus 1988. aastal Sestrieres. Ka Seouli olümpiamängudel (1988), kus ta oma olümpiavõitu kordas, jooksis ta aja alla 13 sekundi. 1984. aastal oli ta olümpiavõitjaks tulnud mõnevõrra üllatuslikult, sest kuldmedali peapretendendiks peeti tema kaasmaalast Greg Fosterit. 1989. aastal püstitas Kingdom Zürichis Weltklasse võistlustel maailmarekordi ajaga 12,92. Tema parimad tulemused pärinevadki aastatest 1988 ja 1989. Tema suurt eneseusku näitas muuhulgas asjaolu, et juba 1987. aastal kirjutas ta autogrammi andes: "Roger Kingdom – olümpiavõitja 1984 ja 1988". 2004. aastast töötab ta kergejõustikutreenerina. 1984 Los Angeles olümpiavõitja 110 m tõkkejooksus 13.20 1988 Seoul olümpiavõitja 110 m tõkkejooksus 12.98 1995 Göteborg pronksmedal 110 m tõkkejooksus 13,19 1989 (Budapest) sisemaailmameister 60 m tõkkejooksus 7,43 1989 Barcelona 1. koht 110 m tõkkejooksus 12,87 1983 Caracas 1. koht 110 m tõkkejooksus 13,44 1990 Seattle 1. koht 110 m tõkkejooksus 13,47 Roger Kingdom oli tippsportlasena 186 cm pikk ja kaalus 92 kg. Video 1988. aasta OM-ilt 110 m tõkkejooksu finaalist