laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
7. armee (Wehrmacht)

Saksa 7. armee oli Saksa väliarmee Teises maailmasõjas. Moodustati 25. augustil 1939. Võttis osa rünnakust Prantsusmaale 1940. aastal. Peale viimase alistumist jäi sinna garnisoniväeks. Peale liitlaste invasiooni võitles kuni sõja lõpuni läänerindel. Friedrich Dollmann (25.10.1939) Paul Hausser (29.01.1944) Hans Freiherr von Funck (23.08.1944) Heinrich Eberbach (24.08.1944) Erich Brandenberger (30.08.1944) Hans Felber (22.02.1945) Hans von Obstfelder (25.03.1945) 9. september 1939.: 215. jalaväediviis 78. jalaväediviis 212 jalaväediviis 10. mai 1940.: XXXIII korpus XXV korpus 30. aprill 1941.: XXV korpus LIX eriotstarbeline korpus (Höheres Kommando z.b.V. LIX) XXXI eriotstarbeline korpus (Höheres Kommando z.b.V. XXXI) 18. jaanuar 1942.: XXV korpus XXXI eriotstarbeline korpus (Höheres Kommando z.b.V. XXXI) LXI eriotstarbeline korpus (Höheres Kommando z.b.V. LIX) 16. november 1942.: XXV korpus LXXXVII korpus LXXXIV korpus 10. detsember 1942.: XXV korpus LXXXVII korpus LXXXIV korpus 15. juuni 1944.: LXXXIV korpus XXXXVII korpus I SS-soomuskorpus 21. juuni 1944.: Võitlusgrupp von Schlieben LXXXIV korpus II langevarjurite korpus XXXXVII tankikorpus I SS-tankikorpus LXXXIV korpus 19. veebruar 1945.: LXXX korpus XIII korpus LIII korpus 7. mai 1945.: XII korpus XIII korpus
8. armee (Wehrmacht)

Saksa 8. armee (sks k Die 8. Armee; Armeeoberkommando 8; AOK 8) oli Saksa väliarmee Teises maailmasõjas. Moodustati 1. augustil 1939. Dresdenis. Võttis osa Poola vallutamisest. 20. oktoobril 1939. formeeriti ümber 2. armeeks. Formeeriti uuesti 22. augustil 1943. armeegrupist Kempf. Sai suurte kaotuste osaliseks, kui Idarindel osa väegrupp Südi 8. armeed 1944. aasta veebruaris Korsun-Tšerkassõ rajoonis ümber piirati. Alistus 8. mail 1945. Johannes Blakowitz (1.08.1939) Otto Wöhler (22.08.1943) Hans Kreysing (28.12.1944) 5. september 1939.: XXXXVII korpus III korpus XI korpus XXXXII korpus 21. august 1943.: III tankikorpus XI korpus XXXXII korpus 1. jaanuar 1944.: XI korpus XXXVIII tankikorpus III tankikorpus 15. juuni 1944.: Rumeenia 4. armee IV korpus Rumeenia IV korpus XXXX tankikorpus Rumeenia 18. mägidiviis 26. november 1944.: Ungari 1. armee Ungari IX korpus XXIX korpus Ungari 9. piirivalvediviis 12. aprill 1945.: LXXII korpus IV tankikorpus XXXXIII korpus
9. armee (Wehrmacht)

Saksa 9. armee oli Saksa Wehrmachti väliarmee Teises maailmasõjas. Aktiveeriti 15. mail 1940. Idarindel sõdis kogu sõja ajal Idarinde kesksektoris. Alistus 8. mail Berliinis. Johannes Blaskowitz (15.05.1940) Adolf Strauss (29.05.1940) Walter Model (15.01.1942) Heinrich von Vietighoff-Scheel (1.09.1942) Walter Model (1.12.1942) Josef Harpe (4.11.1943) Walter Model (30.11.1943) Josef Harpe (9.01.1944) Nikolaus von Vormann (27.06.1944) Freiherr Smilo von Lüttwitz (21.09.1944) Theodor Busse (9.01.1945) 9. juuni 1940.: XXXII korpus XVIII korpus XXXXIII korpus 88. jalaväediviis 96. jalaväediviis 5. juuni 1941.: VI korpus VIII korpus V korpus II korpus Tankigrupp 3. 4. detsember 1941.: XXIII korpus VI korpus XXVII korpus 11. mai 1942.: XXIII korpus XXVII korpus VI korpus XXXXI motoriseeritud korpus 1. detsember 1942.: VI korpus XXX korpus XXXXI tankikorpus XXIII korpus XXVII korpus XXxIX tankikorpus 7. juuli 1943.: XXIII korpus XXXXI tankikorpus XXXXVII tankikorpus XXXXVI tankikorpus XX korpus 3. detsember 1943.: XXXXI tankikorpus LV korpus XXIII korpus XXXV korpus 15. juuni 1944.: XXXV korpus XXXXI tankikorpus LV korpus 26. november 1944.: XXXXVI tankikorpus VIII korpus 1. märts 1945.: CI korpus XI SS-tankikorpus V SS-mägikorpus 10. soomusgrenaderidiviis
10. armee (Wehrmacht)

Saksa 10. armee oli Saksa väliarmee Teises maailmasõjas. Aktiveeriti 26. augustil 1939. Leipzigis. Võttis osa Poola vallutamisest. 10. oktoobril formeeriti ümber 6. armeeks. Uuesti formeeriti 15. augustil 1943. Itaalias. Vastutas Salerno sillapea kaitsmise eest. Hiljem vastutas Adriani sektori eest Itaalia rindel. Kapituleerus 2. mail 1945. Walter von Reichenau (1.09.1939) Heinrich von Vietinghoff-Scheel (15.08.1943) Joachim Lemelsen (26.10.1944) Traugott Herr (15.02.1945) 1. september 1939.: IV korpus XI korpus XIV motoriseeritud korpus XV motoriseeritud korpus XVI korpus 1. leichte division 5. september 1943.: LXXVI tankikorpus 3. soomusgrenaderide väediviis 90. soomusgrenaderide diviis 2. langevarjurite diviis 20. jaanuar 1944.: LXXVI tankikorpus XIV tankikorpus 3. soomusgrenaderidiviis Langevarjurite tankidiviis "Hermann Göring" 11. juuli 1944.: LI mägikorpus LXXVI tankikorpus 5. november 1944.: LXXVI tankikorpus XIV tankikorpus I langevarjurite korpus 90. soomusgrenaderide diviis 12. aprill 1945.: LXXIII korpus LXXVI tankikorpus I langevarjurite korpus
11. armee (Wehrmacht)

Saksa 11. armee oli Saksa väliarmee teises maailmasõjas. Aktiveeriti 2. oktoobril 1940. Rünnakut Nõukogude Liidu vastu alustas armee Rumeeniast. Vallutas Sevastopoli 1942. aastal. 21. novembril formeeriti ümber väegrupiks Don. Moodustati uuesti 11. SS-tankiarmee ümbernimetamisega 26. jaanuaril 1945. Pommernis. Armee kapituleerus 21. aprillil 1945. Eugen Ritter von Schobert (5.10.1940) Erich von Manstein (12.09.1941) Felix Steiner (28.01.1945) Walther Lucht (märts 1945) 12. detsembril 1940 XX korpus XXXXVI motoriseeritud korpus XXXXVII motoriseeritud korpus LII korpus 10. juunil 1941 LIV korpus XXX korpus XI korpus 22. jalaväediviis 72. jalaväediviis 4. detsembril 1941 XXXXII korpus Rumeenia mägikorpus XXX korpus LIV korpus 8. juunil 1942 Rumeenia VII korpus XXXXII korpus XXX korpus Rumeenia mägikorpus LIV korpus 8. oktoobril 1942 L korpus LIV korpus XXVI korpus XXX korpus 3. mägidiviis 12. aprill 1945 LXVII korpus LXVI korpus (osad)
12. armee (Wehrmacht)

Saksa 12. armee oli Saksa väliarmee Teises maailmasõjas. Armee formeeriti 13. oktoobril 1939 14. armeest. Võttis osa Prantsusmaa vallutamisest, rünnates läbi Luksemburgi ja Belgia. 1940. aasta oktoobris viidi üle okupeeritud Poolasse. 15. detsembril sai armee käsu liikuda Rumeeniasse ja Bulgaariasse ning aprillis 1941. ründas armee Jugoslaaviat ja Kreekat. Juunis 1941. formeeriti ümber Wehrmachtsbefehlshaber Südostiks ja 23. jaanuaril 1943. formeeriti ümber väegrupiks E. Moodustati uuesti 10. aprillil 1945. väegrupist Nord. Kapituleerus 8. mail 1945. Wilhelm List (13.10.1939) Walter Kuntza (29.10.1941) Alexander Löhr (8.08.1942) Walther Wenck (10.04.1945) 4. detsember 1939.: VI korpus XVIII korpus III korpus 1. mägidiviis 5. jalaväediviis 21. jalaväediviis 24. jalaväediviis 27. jalaväediviis 10. mai 1940.: VI korpus III korpus XVIII korpus Tankigrupp von Kleist 9. jalaväediviis 27. jalaväediviis 5. aprill 1941.: L korpus XI korpus XVIII mägikorpus XXXX motoriseeritud korpus XXX korpus 16. tankidiviis 1. juuli 1941.: XVIII korpus LXV eriotstarbeline korpus (Höhere Kommando z.b.V. LXV) 2. jaanuar 1942.: LXV eriotstarbeline korpus (Höhere Kommando z.b.V. LXV) 26. aprill 1945.: XXXXVIII tankikorpus XXXXI tankikorpus XXXIX tankikorpus XX korpus
Mäeküla (Otepää)

Mäeküla on küla Valga maakonnas Otepää vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda. Sangaste linnamägi Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 8.07.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Keeni

Keeni on küla Valga maakonnas Otepää vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda. Küla lähistel asub Keeni raudteejaam. Keeni raamatukogu Kihu koolimaja Keeni Põhikool Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 4.07.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kurevere (Otepää)

Kurevere on küla Valga maakonnas Otepää vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda. Külas asuvad Kihu ohvrikivi ning Kurevere Jaanimägi. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 5.07.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Lauküla

Lauküla on küla Valga maakonnas Otepää vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda. 1977. aastal liideti Laukülaga Kakulaane küla. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 6.07.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Mariko Faster: artikkel "Kakulaane" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Lossiküla

Lossiküla ehk Asuküla on küla Valga maakonnas Otepää vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda. Lossikülas asub Sangaste loss. Haldus- ja asustusjaotus, vaadatud 1.03.2023. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 6.07.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Mägiste

Mägiste on küla Valga maakonnas Otepää vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda. Mägistel asub Tartu–Valga raudtee peatuspunkt. 1977. aastal liideti Mägiste külaga Kohtu. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 9.07.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis (vaadatud 28.01.2019)
Restu

Restu on küla Valga maakonnas Otepää vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda. Külas tegutses Restu kool. Restu mõis Restu spordipäev Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 10.07.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Põllu (täpsustus)

Põllu on omastava käände vorm sõnast 'põld'. Põllu on ka koha- ja isikunimi: Põllu alev, Kuressaare linnaosa Põllu, küla Rapla maakonnas Kehtna vallas Põllu, eesti perekonnanimi Põllu, küla 1939. aastal moodustatud Valjala vallas, 1992–2017 Valjala vallas, nüüd ühtses Saaremaa vallas Põllu bussipeatus, bussipeatus Tallinnas 1991. aastast Põllu põik, tänav Eesti asulates Põllu tee, tänav Eesti asulates Põllu tänav, tänav Eesti asulates
Risttee

Risttee ehk Karjamõisa on küla Valga maakonnas Otepää vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda. Eesti külade loend Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 10.07.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Sarapuu küla

Sarapuu on küla Valga maakonnas Otepää vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 11.07.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Vaalu

Vaalu ehk Vaala on küla Valga maakonnas Otepää vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda. Vaalus asus varem külakool, mille hoone ning seda ümbritsenud abihooned on hävinud, koolimaja ning seega küla olulise sõlmpunkti kohta saab aimata vaid maakividest vundamentide ja põlispuude järgi. Küla territooriumil asus kuni 2008. aastani Pikaantsu raudteepeatus. Vaalu mõis Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 12.07.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Tiidu (Otepää)

Tiidu on küla Valga maakonnas Otepää vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda. Külas kasvab looduskaitsealune Tiidu mänd. Tiidu külast on leitud mitmeid üle 43-meetriseid haabu. Neist suurim oli mõõtmisel 43,2-meetrine ja sellega Eesti kõrgeim. Haldus- ja asustusjaotus, vaadatud 1.03.2023. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 11.07.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. "Metsa saab mõõta metsa minemata, aga päris ilma metsa minemata ikka ei saa" Maaleht, 26. mai 2022
Sangaste

See artikkel räägib eesnimest. Rukkisordi kohta vaata artiklit Sangaste (rukkisort). Sangaste ehk Sangastõ ehk Kirikuküla on alevik Valga maakonnas Otepää vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Sangaste valla halduskeskus. Sangaste kolhoos Sangaste kirik Sangaste loss Sangaste raudteejaam Sangaste raamatukogu Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 1.07.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Ülo Vihma

Ülo Vihma (sündinud 28. septembril 1958) on eesti juhtimiskonsultant, endine näitleja ja telesaatejuht. Ta lõpetas aastal 1977 Tallinna 7. Keskkooli. Aastatel 1977–1980 õppis ta Tartu Ülikoolis inglise filoloogiat; aastal 1984 lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (11. lend). Ta on Helgi Vihma poeg. Made Laas. Ülo Vihma: elu on suurem kui teater. Postimees, 1. august 1998 Peeter Sauter. Mehed ei nuta. Eesti Ekspress, 14. september 2000
Arula

Arula on küla Valgamaal Otepää vallas. Endises Lutsu veskis tegutseb tänapäeval Lutsu turismitalu. Arula külast loodes asub Meegaste, kirdes Mäha, idas Sihva, kagus Kääriku ja edelas Pringi küla. Varem olid Arula naaberkülad ka Albi kirdes, Äidu põhjas, Annimatsi idas, Lükärdi kagus ning Laane ja Meema lõunas. Küla edelaserva jääb Kuutsemägi. Arula küla mainiti 1419. aastal kujul Arole, 1477 kujul Arrol, 1582 kujul Arrolakul ja 1638 kujul Arrulakyllo. 1900. aastast pärineb nimekuju Arola. Küla kuulus Otepää kihelkonda. Arula külas asus endise Arula mõisa süda. 1977. aastal liideti Arulaga Meema küla ja Äidu asundus. Külanimi koosneb sõnast "aru" ja la-liitest. Lõuna-Eestis on aro liivasegune maa. Nähtavasti sellest külanimi tulebki, sest Arulas on just niisugune maapind. Teisalt seostatakse la-lõpulisi küla- ja talunimesid isikunimedega. See tähendaks, et Aro võib olla muistne isikunimi, ainult et sellist isikunime pole teada. Arula suurimaks järveks on Peräjärv. Küla edelaosas paiknevad ka Arula tehisjärv ja Koljaku järv ning nende vahel väike Kängsepa järv. Küla põhjaosas asub Äidu järv, kust voolab välja Voki oja, kulgedes osaliselt juba naaberküla piiridesse jäävasse Saagjärve. Pooleldi jääb naaberküla territooriumile ka Arula põhjapiiril asuv Kaanjärv. Peräjärvest kagusse jääb Vahejärv, läbi mille voolab Peräjärvest algav Arula oja. Peräjärvest põhja jääb Rebaste soo ja lõunasse muistne asulakoht. Peräjärvest läänes ja Vahejärvest põhjas paikneb Kõllimägi, mille tipp asub 191,8 meetri kõrgusel merepinnast. Küla kõrgeim punkt asub aga Arula tehisjärvest põhja jääval Kuutsemäel (217,4 m). Küla edelaosast saab alguse Laatre jõgi. Kultuurimälestisena on muu hulgas arvele võetud Arula põhjapiiril asuv Palupera ja Arula valla piiripost. Arulas Uibolaane talus sündis eesti tehnikateadlane Aleksander Kink. Kuutse talus on sündinud proosakirjanik ja luuletaja Mats Traat ning Madsa talus skulptor Ferdi Sannamees. Arulast pärineb ka Eesti hüdroloogia rajaja August Velner. Kirjanik Alide Ertel elas elu lõpul õe juures Arulas Alajärve talus ja 1950. aastast sama talu piirimail Päästjärve lähistel Mõtsatares. Ta on maetud Puka kalmistule. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 1.07.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Lutsu talu "Lutsu veski". Veskivaramu. Eesti kohanimeraamat, lk 51. Arula küla ajaloost
Märdi (Otepää)

Märdi on küla Valga maakonnas Otepää vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 9.07.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Standartenführer

Standartenführer ehk SS-Standartenführer oli sõjaväeline auaste Kolmanda Riigi SS-is, SA-s ja SD-s , mis vastas teiste riikide relvajõududes koloneli auastmele, Wehrmachtis Oberst'ile. Standartenführer oli ühe auastme võrra kõrgem Obersturmbannführer'ist ja ühe astme võrra madalam Oberführer'ist. 1925. aastal oli Standartenführer'i nimetus loodud tiitlina. 1928. aastal muutus auaste üheks esimeseks volitatud SA ja SS-i auastmeks ja oli ametlikult antud SA ja SS-i ohvitseridele, kes käsutasid rünnak- ja kaitseüksuseid (Standarten), mis olid rügemendi suurused, umbes 300–500 mehe vahel. 1929. aastal oli Standartenführer'i auaste jagatud kaheks eraldatud auastmeks, tuntud kui Standartenführer (I) ja Standartenführer (II). See mõiste hüljati 1930. aastal, kui nii SA kui ka SS laiendasid oma auastmesüsteeme, et lasta käibele rohkem ohvitseride auastmeid, ja seega kadus üheainsa Standartenführer'i auastme eristamise vajadus. 1933. aastal, kui Adolf Hitler pääses Saksamaal võimule, oli Standartenführer kõrgeim vanemohvitseri auaste, madalam kui Oberführer, mida peeti esimeseks kindrali auastmeks SS-is ja SA-s. 1936. aastal loodud SS-Verfügungstruppe's oli Standartenführer'i auaste Wehrmachti Oberst'iga samaväärne. Standartenführer'i embleem koosnes ühest tammelehest, mis asetses mõlemal pagunil. Standartenführer oli esimene SS-i ja SA auaste, mis demonstreeris auastme embleemi mõlemal pagunil ilma üksuse embleemita. Waffen-SS-i Standartenführer'id kandsid lisaks tammelehega kraeembleemile ka Saksa oobersti õlakuid. Eestlastest on selle auastme saanud näiteks Alfons Rebane.
Vana-Otepää

Vana-Otepää on küla Valga maakonnas Otepää vallas. Külas asub Munnimägi. Vana-Otepää mõis Endel Susi. Vana-Otepää muinasajast tänapäevani.Pärnu, 2012 Endel Susi. Vana-Otepää – seitsme professori noorpõlvemaa. Pärnu, 2014 Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 12.07.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
GNU Compiler Collection

GNU Compiler Collection ehk GCC on GNU kompilaatorite kollektsioon. Alguses oli lühendi GCC tähendus GNU C Compiler (GNU C-keele kompilaator). Praeguseks on kogusse lisatud kompilaatoreid ka teiste keelte jaoks: Ada, C, C++, Fortran, Go, Java, Objektorienteeritud C ja Treelang. GCC koduleht
Otepää küla

Otepää on küla Valga maakonnas Otepää vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 9.07.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaatori muudatused, vaadatud 16.09.2018.
Jalaväelane

Jalaväelane on traditsiooniline sõjaväelane, kes tegutseb lahingus peamiselt jalgsi või suuskadel liikudes käsirelvaga. Jalaväelasi võib transportida lahinguväljale veoloomade, veesõidukite, lennuvahendite, masinate, suuskade või teiste transpordivahenditega. Jalavägi
Go Live 2005

"Go Live 2005" on ansambli Terminaator album 2005. aastal antud kontserdi "Tele2 Go Live" salvestisega. Kogumik sisaldab nii CD-d kui ka DVD-d. "Saatus" "Isa ütles" "Torm" "Romula" "Tänapäeva muinaslugu" "See ei ole saladus" "Ebaõiglane" "Lõbus maja" "Ainult sina võid mu maailma muuta" "Aja teenija" "Muinasjutu mets" "Carmen" "Juulikuu lumi" Lisaks kontserdivideole on DVD-l veel: kaadreid enne kontserti lava taga; Jaagup ja Elmar räägivad lugudest. "Lõputu päev": 3, 9 "Minu väike paradiis": 1, 2, 8, 13 "Pühertoonia": 11 "Singapur": 10 "Head uudised": 6 "Risk": 5 "Kuutõbine": 4, 12 "Nagu esimene kord" (ilmus pärast käesolevat albumit): 7 Jaagup Kreem – laul Elmar Liitmaa – kitarr Henno Kelp – bass Roland Puusepp – trummid Harmo Kallaste – klahvpillid
Kesk-Kordiljeerid (Haiti)

Kesk-Kordiljeerid on mäestik Haiti saarel. Kulgeb loode-kagu suunas. Kõrgus kuni 3175 meetrit[viide?], sellisena kõrgeim mäestik Lääne-Indias. Jääb enamikus Dominikaani Vabariigi territooriumile ja ulatub kuni San Cristóbali linnani saare rannikutasandikul. Mäestikus asub Kariibi regiooni kõrgeim tipp Pico Duarte (3098 m).
Mainland (Shetland)

Mainland on saar Atlandi ookeanis, üks Shetlandi saartest. Pindala 968,8 ruutkilomeetrit. Saar on künklik, kõrgus kuni 450 meetrit. Kuulub Suurbritanniale. Mainlandil asub Shetlandi saarte halduskeskus Lerwick. Saarel elab 17 550 inimest (2001).
10-6

10-6 (hääldus: kümme kuus) on neljaliikmeline Põhja-Tallinna hiphopansambel, mis tegutseb 2002. aastast. 10-6 asutajaliikmed olid varem mänginud muusikakollektiivis Grand City Pelgu Kings. Uue kollektiivi nimi pärineb Põhja-Tallinna sihtnumbrist. 2008. aastal avaldas vokaal-instrumentaalansambel esimese albumi "Tõe tund LP", kus tegid kaasa ka mõned tuntumad muusikud nagu Genka. "Tõe tund LP" (2008) "Bänd 10-6 tutvustas albumit "Tõe tund LP"". ERR. 26. jaanuar 2009.
Risttee küla

Risttee küla on mitme praeguse ja endise küla nimi. Risttee küla ehk Risttee on küla Otepää vallas. Risttee küla all võidakse mõista ka Restu küla Otepää vallas. Risttee küla on endine küla Antsla vallas. Risttee küla all võidakse mõista ka Kelmikülä-nimelist paika Antsla vallas. Risttee küla all võidakse mõista ka Risttii-nimelist kohta Antsla vallas.
Nääl

Nääl on naisevend ehk naissoost abikaasa vend. Nääl on 3. astme hõimlane. Sugulussuhted Huno Rätsep. "Mul kogu küla sugulasi täis". Oma Keel, 2009-1
Vostok (polaarjaam)

Vostok on endine Nõukogude Liidu ning praegune Venemaa teaduslik polaarjaam Antarktises. Polaarjaam rajati 16. detsembril 1957 Antarktise mandri keskele umbkaudu 1000 kilomeetri kaugusele lõunapoolusest. Jaama nimi tuleb purjelaevalt Vostok, mis oli üks kahest Bellingshauseni 1819.–1821. aasta ümbermaailmareisi laevast. Vostok asub umbes 1500 kilomeetri kaugusel mererannikust. Talvel on jaamani jõuda peaaegu võimatu, mis tähendab, et jaamas asuvatel teadlastel on väga keeruline vajadusel välist abi saada. Polaarjaama geograafilised koordinaadid on 78° 28′ S, 106° 48′ E. Kliimatingimused on maailmas raskeimad. Valitseb karm pakane. Polaarjaama piirkonnas on väga madalad õhutemperatuurid aasta läbi. Siin registreeriti maailma madalaim õhutemperatuur −89,2 °C (1983). Kõrgeimad õhutemperatuurid suvel on kuni −21 °С. Piirkonda nimetatakse Maa külmapooluseks. Õhk on peaaegu täiesti kuiv. Aasta keskmine tuule kiirus on umbes 5 m/s, suurim on 27 m/s. Vostok polaarjaam asub 3488 m kõrgusel merepinnast. Viiel kuul aastas kestab seal polaaröö. Nendes tingimustes kestab aklimatisatsioon ühest nädalast ühe-kahe kuuni. Võib tekkida peapööritus, valu kõrvades, verejooks ninast, lämbumistunne, vererõhk võib suureneda. Tekib unetus ja langeb isu, tekib pööritus ja oksendus, inimene kaotab 3–5 (maksimaalselt 12) kg kaalust. Venemaa teadlased korraldavad polaarjaamas süsivesiniku- ja mineraaltooraine ning magevee varude uurimist; viivad läbi aero-meteoroloogilisi, aktinomeetrilisi, geofüüsilisi ja glatsioloogilisi vaatlusi ning spetsiaalseid arstiteaduslikke uurimisi. Nad uurivad kliimamuutusi, osoonikihi õhenemist jms. Vostokis leiti 1990. aastate keskel Antarktise suurim jääalune järv – reliktne Vostoki järv. Praegu toimub jää puurimine järve kohal. Järve veeni on jäänud veel mõnisada meetrit. 1981–1983 talvitas Vostokis koos ekspeditsiooniga Vello Park. Aprillis 1982 elati üle ränk tulekahju ning pärast seda talvituti 8 kuud peaaegu pimeduses ja külmas. Полярная станция "Восток", Антарктида: описание, история, климат и правила посещения fb.ru Vostok polaarjaam Arktika ja Antarktika teadusliku uurimisinstituudi kodulehel (vene keeles). Venemaa polaarjaamad Antarktise kaardil