laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Paul Schneider (arst)

Paul Heinrich Schneider (12/24. märts 1839 Halliste – 27. juuli/8. august 1910) oli arst ja Pärnu raehärra. Ta oli Halliste kirikuõpetaja Johannes Wilhelm Schneideri poeg. Õppis Tartu ülikooli arstiteaduskonnas 1858–1864, alates 1865 oli arst Pärnus. Sai Pärnu kodanikuks 1867, oli Pärnu linnaarst 1873–1890. Raehärra oli ta 13/25. maist kuni rae likvideerimiseni 24. novembril/6. detsembril 1889. Kuni 1905. aastani oli ta linnavolinik. Kui 1896. aastal asutasid kohalikud baltisaksa haritlased Pärnu Muinasuurimise Seltsi, siis oli Schneider üheks selle eestvedajaks. Seltsitegevuse käigus loodi ka väike muuseum, millest kujunes hiljem välja Pärnu Muuseum. Pärnu Muuseumi raamatukogu Dr. Paul Schneideri portree muis.ee
Karl Siider

Karl Siider (30. märts 1905 Peterburi – 8. aprill 1988 Västerås, Rootsi) oli eesti notar. Ta lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna 1931, oli alates 1933 notar Järva-Jaanis. Põgenes 1944 Rootsi. TÜ üliõpilased
Johan Pill

Johan Pill (8. mai 1890 Tarvastu vald, Viljandimaa – 28. september 1981 Tallinn) oli eesti notar. Ta õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas 1911. aastal ning õigusteaduskonnas 1915–1918 ja 1920–1924 (lõpetas), Korporatsioon Fraternitas Estica vilistlane. Osales Vabadussõjas. Aastail 1924–1932 oli ta Tallinna-Haapsalu Rahukogu kohtuameti kandidaat ja kohtu-uurija, 1932–1939 ja 1942–1944 oli ta notar Viljandis, seejärel invaliidina kodus. Alates 1970 elas Iru vanadekodus. Album Academicum Universitatis Tartuensis, II köide, Tartu 1994, lk. 65.
Adõgee keel

Adõgee keel (varem eesti keeles tšerkessi keel, adõõgi keel; adõgee keeles адыгабзэ) on üks kahest Adõgee Vabariigi riigikeelest Venemaal (teine on vene keel). Adõgee Vabariigis on umbes 128 000 adõgee keele kõnelejat, kellest enamik räägib seda emakeelena. Kokku räägib adõgee keelt ligikaudu 300 000 inimest. Suurim adõgee kogukond on Türgis, lisaks sellele räägitakse adõgee keelt Krasnodari krais. Adõgee keel kuulub Kaukaasia keelte hulka (abhaasi-adõgee keelkonda). Adõgee keelega sarnaneb väga ka kabardi-tšerkessi keel, mida on käsitletud ka adõgee murdena. Abhaasi ja abasiini keel on samuti adõgee keelele lähedased. Keel standardiseeriti pärast Oktoobrirevolutsiooni. Aastal 1918 võeti kasutusele araabia kiri, 1927 ladina kiri. Alates 1938. aastast on kasutusel kürilliline kiri. Mitmuse tunnus on -хэ. Näiteks sõna кӀалэ 'poiss' on mitmuses кӀалэхэ, шы 'hobune' on mitmuses шыхэ.
Robert Johann Dietrich Luther

Robert Johann Dietrich Luther (5. oktoober 1816 Tallinn – 4. märts 1888 Tallinn) oli Eesti vaimulik. Õppis aastani 1823 Hageni erakoolis, aastatel 1824–1834 Tallinna Gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1835–1841 (lisaks õppis ta aastatel 1835–1837 arstiteadust). Seejärel oli aastaid koduõpetaja, lõpuks Ambla pastori Alexander Leopold Paulseni juures. Ambla Maarja koguduses oli ta ka prooviaastal. Ordineeriti 9. märtsil 1847 ordineeriti ta õpetajaks. Oli aastatel 1847–1884 Jüri koguduse õpetaja. Jäi 20. aprillil 1884 emerituuri. Andis koostöös Carl Russwurmiga Lutheri perekonna ajaloo Eestis ja Venemaal. Tema vend Theodor Dietrich Witgenstein Luther oli Tallinna Püha Vaimu ja Tallinna Jaani koguduse õpetaja. Tema isa, Tallinna suurgildi oldermann Dietrich Martin Luther oli ajalehe Revalsche Zeitung toimetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
SWIFT

SWIFT (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication) on üleilmne pankadevahelise finantstelekommunikatsiooni ühing, millel on üle 9000 kliendi. Ühing asutati 1973, selle peakorter ja üks kontoritest asub Belgias. SWIFT haldab pangatehingute teabe edastamiseks kasutatavat ülemaailmset sõnumiedastussüsteemi. Süsteem omistab kõigile rahvusvahelistele pangaülekannetele unikaalse koodi, mis võimaldab tuvastada ülekande tegija ja kande vastuvõtja. SWIFT-süsteemist saadavate finantstehingute andmed võivad sisaldada teavet, mille abil saab tuvastada tehingu sooritaja/vastuvõtja, sealhulgas tema nime, kontonumbri, aadressi, isikukoodi ja muid isikuandmeid. SWIFT tegeleb ka tarkvara ja teenuste müügiga finantsasutustele. Enamiku rahvusvaheliste pankadevaheliste sõnumite edastamisel kasutatakse SWIFT-võrku. 2015. aastal ühendas SWIFT üle 11 000 finantsasutuse rohkem kui 200 riigis ja territooriumil, kes vahetasid keskmiselt üle 32 miljoni sõnumi päevas (võrreldes 1995. aasta keskmiselt 2,4 miljoni sõnumiga). Seoses 2022. aasta Venemaa sissetungiga Ukrainasse otsustasid lääneriigid piirata Venemaa ligipääsu SWIFT süsteemile. Varem on kehtestatud sanktsioone ka Iraani vastu seoses nende tuumaprogrammiga. SWIFT transpordib finantsteateid turvalisel viisil, kuid ei hoia oma liikmete kontosid ega täida kliiringu (vastastikuste nõudmiste ja kohustuste tasaarvestus sularahata arveldustena) või arveldamise vorme. SWIFT ei hõlbusta rahaülekannet: selle asemel saadab see maksejuhiseid, mis tuleb tasuda korrespondentkontode (konto, mille pank on arvelduste tegemiseks avanud mõne teise riigi pangas) kaudu, mida institutsioonid omavahel omavad. Igal finantseerimisasutusel peab pangatehingute vahetamiseks olema pangasuhe, selleks tuleb olla pank või liituda ühe või mitme pangaga, et neid konkreetseid teenuseid kasutada. SWIFT on Belgia seaduste alusel tegutsev ühistu, mille omanikud on selle liikmeks olevad finantsinstitutsioonid, kellel on kontorid üle maailma. Ricardo Bofill Taller de Arquitectura disainitud SWIFTi peakontor asub Belgias La Hulpe lähedal Brüsselis. SWIFTi esimees on Yawar Shah, pärit Pakistanist ja selle juhatuse esimees on Gottfried Leibbrandt, pärit Madalmaadest. "SWIFT - Company information". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. august 2010. Vaadatud 18. oktoobril 2010. "SWIFT history". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. detsember 2012. Vaadatud 18. oktoobril 2010. "SWIFT offices". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. august 2010. Vaadatud 18. oktoobril 2010. "Swift Company Information". "Lääs piirab Venemaa ligipääsu SWIFT-ile, määrab sanktsioonid keskpangale" ERR, 27. veebruar 2022 "Eesti keele seletav sõnaraamat". "Eesti Pangaliit". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. detsember 2017. "Ricardo Bofill". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. september 2011. "Yawar Shah, 1996, 40 Under Forty - Crain's New York Business". "SWIFT". "SWIFT Management". "Board members".
Leeklill

Leeklill ehk floks (Phlox) on mitmeaastaste taimede perekond siniladvaliste sugukonnast. aed-leeklill (Phlox paniculata) alaska leeklill (Phlox borealis) Arendsi leeklill (Phlox ×arendsii) Douglasi leeklill (Phlox douglasii) karoliina leeklill (Phlox carolina) karvane leeklill (Phlox pilosa) kevad-leeklill (Phlox divaricata) laiguline leeklill (Phlox maculata) lamav leeklill (Phlox ×procumbens) meelis-leeklill (Phlox amoena) nõeljalehine leeklill (Phlox subulata) sile leeklill (Phlox glaberrima) suvi-leeklill (Phlox drummondii) sämp-leeklill (Phlox bifida) Kirjeldus
Johann Christian Luther

Johann Christian Luther (1/13. juuni 1804 Tallinn – 28. juuli/9. august 1853 Tallinn) oli Eesti vaimulik. Õppis Tallinna kreiskoolis ja aastatel 1817–1823 Tallinna Gümnaasiumis. Tartu Ülikoolis õppis ta aastatel 1823–1826 (grad. Stud.), Berliini Ülikoolis aastatel 1826–1827 ja Heidelbergi Ülikoolis aastal 1828. Ordineeriti 5. detsembril 1834 õpetajaks. Suri aastal 1853 koolerasse. Oli aastatel 1834–1853 Tallinna Niguliste koguduse abiõpetaja. Luther oli Eesti Piibliseltsi komitee liige ja Eestimaa Kirjanduse Ühingu üks asutajaid. Tema matustel peetud jutlused ja kõned andis välja C. J. Paucker (Reden zum Gedächtnisz des weiland Herrn Predigers und Diaconus zu St. Nicolai Johann Christian Luther. Reval, 1853.), kus on leinajutlused August Ferdinand Huhnilt (Tallinna Oleviste koguduse abiõpetaja), Wilhelm Bräunlichilt (Pärnu Nikolai koguduse ülemõpetaja), Christoph Heinrich Otto Girgensohnilt (Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja ja Tallinna superintendent), teol dr. Carl Christian Friedrich Reinilt (Eestimaa kindralsuperintendent) ja dr. Eduard Weberilt (Tallinna Toomkooli ülemõpetaja). Tema esimene abikaasa oli Fredericke Amalie Luther, kelle isa Dietrich Martin Luther oli Tallinna suurgildi oldermann ja ajalehe Revalsche Zeitung toimetaja. Abikaasa vend Robert Johann Dietrich Luther oli Jüri koguduse õpetaja, teine vend Theodor Dietrich Witgenstein Luther oli Tallinna Püha Vaimu- ja Tallinna Jaani koguduse õpetaja. Johann Christiani isa Christian Wilhelm Luther oli kaupmees ja raehärra, vend Alexander Martin Luther oli tööstur ja Tallinna Niguliste koguduse eestseisja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Cibitoke

Cibitoke on linn Burundi loodeosas 111 km kaugusel Bujumburast Kongo DV piiri lähedal, Cibitoke provintsi keskus. Geograafilised koordinaadid on 2° 53' S, 29° 07' E. Elanike arv on olnud: 1990: 8200 (hinnang), 8280 (rahvaloendus)[viide?] 2002: umbes 14 600[viide?] 2005: 14 220[viide?] 2006: umbes 14 600 (World Gazetteeri arvutus)[viide?], 15 100[viide?] 2007: umbes 15 100 (World Gazetteeri arvutus)[viide?] 2010: 17 757 (World Gazetteeri arvutus) Aastal 1990 oli Cibitoke elanike arvu poolest riigi viies linn[viide?], 2005. aasta hinnangu järgi 11. kohal. Kõrgus merepinnast on 915 m. teistel andmetel on keskmine kõrgus merepinnast 932 m. Linnas on toiduainete- ja tekstiilitööstusettevõtteid. Cibitoket läbib maantee Route Nationale 5. Burundi linnade loend travelingluck.com World Gazetteer fallingrain.com freemeteo.com
Burundi linnade loend

Siin on loetletud Burundi linnu. Bubanza (14 500; 2008) Buhongo Bujumbura (pealinn; 336 600; 2006) Bukirasazi Bururi (20 100; 2006) Cankuzo (7 340; 2008) Cibitoke (15 100; 2006) Gitega (24 000; 2008) Kabezi Karuzi (12 300, 2008) Kayanza (19 400; 2006) Kayero Kayogoro Kibondo Kirundo (6860; 2008) Kisozi Makamba (21 000; 2006) Mukenke Muramvya (18 800; 2006) Murore Musenyi Musigati Muyaga Muyinga (74 800; 2006) Mwaro (5240; 2008) Ngozi (41 000; 2006) Myanza-Lac Rugari Rumonge Rutana (21 000; 2006) Ruyigi (43 000; 2008) [viide?] Suurim linnastu on Bujumbura linnastu, kus 1. jaanuaril 2005 elas 901 345 inimest, mis moodustab riigi rahvastikust umbes 12%. Järgnevas tabelis on toodud üle 4000 elanikuga linnad. 1990. aasta rahvaloendue (16. august) andmed, elanike arvu hinnangud 1. jaanuari 2005 seisuga ning provintsid. Elanike arv on toodud ilma eeslinnadeta. Linnad on järjestatud suuruse järgi 2005. aasta hinnangu põhjal. [viide?] Burundi haldusjaotus Linnade elanike arvud 1990. aasta rahvaloenduse järgi (citypopulation.de) World Gazetteeri viimased arvutused
Marc Overmars

Marc Overmars (sündinud 29. märtsil 1973 Emstis) on Hollandi endine jalgpallur, vasakpoolkaitsja ja vasakäär. Overmars tegi oma esimese mängu profina 2. märtsil 1991 Hollandi esiliiga klubis Go Ahead Eagles. Esimese mängu Hollandi koondises pidas ta 24. veebruaril 1993 Türgiga, kui võideti 3:1. Oma viimase mängu koondises ja ka profina pidas ta 30. juunil 2004 Euroopa meistrivõistluste poolfinaalis Portugaliga, kui tuli vastu võtta 1:2 kaotus. Koondises pidas Overmars 86 mängu ja lõi 17 väravat. 1990–1991 Go Ahead Eagles 1991–1992 Willem II Tilburg 1992–1997 Amsterdami Ajax 1997–2000 Arsenal FC 2000–2004 FC Barcelona 2008–2009 Go Ahead Eagles Hollandi meister 1994–1996 Inglismaa meister 1998 Hollandi karika võitja 1993 FA Cup 1998 Nederlandse Supercup 1993–1995 Meistrite liiga võitja 1995 Euroopa superkarika võitja 1995 Maailma karika võitja: 1995
Edasi (Leningradi ajaleht)

Edasi oli ajaleht, mis ilmus Petrogradis/Leningradis aastail 1917–1937. Edasi toimetajad V. Klein (1918) Genrihh Vaino (1918–1919) K. Treufeldt (1924–1925) Hans Pöögelmann (1925–1927) Leo Looring (1927–1928, 1930–1932) E. Alas (1928–1930) A. Saar (1930) J. Käspert (1931) Osvald Madisson (1931–1936) A. Ossip (1933, 1935) Otto Rästas (1935–1937) Edasi andis välja ka eriväljaandeid ja lisalehti: Edasi kalender (1922–1937) Kollektiviseerimise väerinnal (1930) Teadus ja Tehnika (1927) Enesearendaja (1923) Põllumees (1924–1929) Leegid (1927–1936) Kirjandus ja Teadus (1922) Vemmal (1923) VK(b)P Eesti Osakondade Keskkomitee Eestlased Venemaal#Eesti kommunistid emigratsioonis NSV Liidus Eesti Kirjastuse Ühisus, Leningrad Ajaleht Partei Elu ("Партей элу" ("Партийная жизнь")) Ajaleht Uus Loomistee ("Уус лёёмистеэ" ("Новое творчество")) Edasi : Venemaa Kommunistline (enamlaste) Partei Peterburi Eesti osakonna häälekandja[alaline kõdulink] "ERB Edasi". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. aprill 2017. Vaadatud 13. aprillil 2017. Eduard Ertis, "К 70-летию ленинградской газеты Эдази: [изд. 1917–1937 г.]" – Tartu ajaleht Vperjod (Вперед), 12.12.1987 (vene keeles)
Edasi (täpsustus)

Edasi oli ajalehe Postimees nimi 1. maist 1948 kuni 30.detsembrini 1990. a. Edasi oli eestikeelne sotsiaaldemokraatlik ajaleht, mis ilmus Peterburis 16. kuni 29.detsembrini 1905. Edasi oli 1917–1919 ilmunud Tartu Soldatite, Tööliste ja Maatameeste Saadikute Nõukogu häälekandja. Edasi oli Petrogradis/Leningradis aastail 1917–1937 vaheajaga ilmunud eestikeelne ajaleht. Ilmus 31.juulini 1918 ja uuesti 5.01.1919-22.12.1937 „Edasi” oli Venemaa Kommunistline (enamlaste) Partei Peterburi Eesti osakonna häälekandja Edasi oli 1928–1930 ilmunud Eesti Tööliste Partei häälekandja. Edasi oli 1924 Tallinnas ilmunud ajakiri. Edasi oli ka 1998.aastal Tartus ilmunud tasuta ajaleht. Edasi (Edasi.org) on aastast 2016 ilmuv võrguajakiri ja aastast 2019 ilmuv paberajakiri Edasi (Эдази) on küla Venemaal Leningradi oblastis Volossovo rajoonis. Eesti Selts "Edasi" oli eestlaste organisatsioon Peterburis, mis eksisteeris kuni 1870. aastate lõpuni. Edasi oli kolhoos Pärnu rajoonis, keskusega Libatses Edasi oli kolhoos Paide rajoonis, keskusega Taikses Edasi oli kolhoos Võru rajoonis Edasi oli kolhoos Haapsalu rajoonis, keskusega Paliveres Edasi oli kolhoos Viljandi rajoonis, keskusega Pärstis Edasi oli kolhoos Orissaare rajoonis, keskusega Laimjalas Edasi oli eesti kolhoos Allmäe külas Stavropoli krais Edasi oli eesti kolhoos Bõkovo külas Pihkva oblastis
Edgar Ots

Edgar Bernhard Ots (9. mai 1917 Ihasalu – 2. november 1963 Tallinn) oli eesti vaimulik. Ta õppis aastatel 1925–1931 Neeme algkoolis, aastatel 1931–1936 Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumis. Ta soovinuks õppida Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, kuid see polnud majanduslikel põhjustel võimalik. Seejärel teenis ta Eesti sõjaväes, õppis Tondi sõjakoolis ja sai lipniku auastme. Ta oleks võinud jääda sõjakooli õppejõuks, kuid ta otsustas tööle minna raudteele, kus ta korrigeeris rongide sõiduplaane. 1941. aastal kolis Raudteevalitsus Riiga, kuhu ka Edgaril tuli minna. Kuna töö oli pingeline, haigestus ta südamelihaste põletikku. Kui Anton Eilart 1956. aastal vangistusest vabanes ja Rannamõisa koguduse õpetajaks sai, soovitas ta Edgaril õppima asuda EELK Usuteaduse Instituuti (Edgar Ots oli seal juba vabakuulajana õppinud). Kuna tervis oli tal kehv, siis lahkus ta Raudteevalitsusest 1. aprillil 1956 omal soovil. Ja hakkas tööle Rannamõisa koguduse organistina (mängides harmooniumil). Prooviaastal oli ta Nõmme Rahu koguduses praost Georg Klausi juures. Selle kõrvalt tegutses ta Harku tänava palvemajas jutlustajana. Edgar Ots ordineeriti 27. juunil 1957 Tallinna Toomkirikus aseõpetajaks. Kui õpetaja Kaide Rätsep läks Inglismaale õppima, määras peapiiskop Jaan Kiivit 1958. aastal Edgar Otsa Tallinna Toompea Kaarli koguduse õpetajaks, kus ta kolm aastat õpetaja Edgar Hargi kõrval teenis. Kui õpetaja Kaide Rätsep tuli Inglismaalt tagasi, tegi kirikuvalitsus Edgarile ettepaneku asuda teenima Järva-Peetri kogudust. Kuna see olnuks tema vanadest vanematest kaugel, määrati ta (aastal 1961) teenima Randvere kogudust. Ent tema tervis halvenes ja 2. novembril 1963 ta suri haiglas. Edgar Ots saadeti ära Tallinna Jaani kirikust ja ta maeti 9. novembril 1963 Jõelähtme kalmistule. Tema vennapojapoeg Tanel Ots on Jüri koguduse õpetaja ja Ida-Harju praostkonna praost. https://eelk.ee/elulood/ots_edgar.html https://eelk.ee/elulood/ots.html http://prosopos.esm.ee/index.aspx?type=1&id=22779
Anna Chapman

Anna Chapman (Анна Васильевна Чапман; sünninimi Anna Kuštšenko (Кущенко); sündinud 23. veebruaril 1982 Volgogradis) on Venemaa Föderatsiooni Välisluureteenistuse paljastatud salaagent, kes tegutses Ameerika Ühendriikides. Tema kohta on kasutatud ingliskeelses ajakirjanduses ka nimetust Agent 90-60-90. Kõrghariduse sai naine Moskvas Rahvaste Sõpruse Ülikoolis, millel on pikaajalised sidemed KGB-ga. Tema isa on Venemaa diplomaat ja endine KGB agent Vassili Kuštšenko. Anna Chapman kolis Suurbritanniasse 2003. aastal ja elas seal neli aastat. Lennukite rentimisega tegelev erafirma NetJets Europe kinnitas pärast luureskandaali väljatulekut, et Chapman töötas müügiosakonna assistendina 2004. aasta maist juulini. Lisaks töötas ta Barclays Banki investeerimisdivisjonis ja investeerimisfondis Navigator. Anna Chapman oskab vene, inglise, saksa ja prantsuse keelt ning on majandusteaduse magister. Anna Chapman vahistati 2010. aasta juunis, tunnistas end kohtus süüdi ja vahetati koos üheksa kaasagendiga USA ja Suurbritannia kasuks luuramises süüdistatud nelja Venemaa kodaniku vastu (sh Sergei Skripal). USA Justiitsministeeriumi esindaja kinnitusel oli luurajate esmane ülesanne imbuda sisse riigi sise- ja välispoliitikaga tegelevatesse ringkondadesse ning edastada saadud andmed Venemaa luureorganitele. Spioonid kogusid andmeid ka sõjaliste objektide, tuumakatsetuste, kullakaubanduse ning Luure Keskagentuuri juhtide ja kongresmenide kohta. Kohtudokumentide kohaselt pidid tabatud spioonid saatma keskusele luureraporteid ka Ameerika Ühendriikide Iraani-poliitika, Valge Maja kõlakate, Luure Keskagentuuri juhtkonna vahetuse ning Ameerika Ühendriikide erakondade kohta. Chapman on pärast Venemaale tagasi saatmist poseerinud ajakirjadele nappides rõivastes, käinud peaminister Vladimir Putiniga suusatamas. Samuti on ta aktiivne Venemaa võimuringkondades ning Kremli poliitikat pooldavas noorteorganisatsioonis. Chapman töötab FondServiceBanki presidendi nõunikuna ja on Molodaja Gvardija ühiskondliku nõukogu liige. Anna Chapman registreeris oma nime kaubamärgina kaubamärgiregistris ja seda kasutatakse nüüd näiteks viina-, rõiva- ja kellaäris. Lisaks on ta oktoobrist 2015 Venemaa ühe telekanali saate "Tainõ Chapman" ('Chapmani saladused') juht. 2010. aastal tunnistati Anna Chapman Venemaa aasta neiuks. Spiooniafääri osaline tutvustas Eesti ärimehele oma portaali, Postimees, 30. juuni 2010 Eksmees: spiooni-Anna „aklimatiseerus” Londonis, Delfi, 2. juuli 2010 Arvatavat spiooni võis mõjutada KGB minevikuga isa, Postimees, 2. juuli 2010 MI5: spiooni-Anna üritas Briti printsidele külje alla pugeda, Delfi, 5. juuli 2010 Leht: FBId ärgitas spioone vahistama Chapmani kõne isale, Postimees, 12. juuli 2010 Spioon Anna Chapmanilt võeti Briti kodakondsus, Postimees, 14. juuli 2010 Spiooni-Annast on saanud Venemaal superstaar, www.DELFI.ee, 27. oktoober 2010 Venemaa tähtspioon Anna Chapman kipub poliitikasse, www.DELFI.ee, 23. detsember 2010
Pierre van Hooijdonk

Pierre van Hooijdonk (sündinud 29. novembril 1969 Steenbergenis Hollandis) on endine jalgpallur, ründaja. Ta on tuntud karistuslöögide sooritamise poolest. Pierre van Hooijdonk lõpetas mängijakarjääri 13. mail 2007, Feyenoordi 1:1 viigimängus Groningeni vastu. Sel mängus lõi ta karistuslöögist värava juba kaheksandal mänguminutil. Celtic Scottish Cup: 1994–95 Nottingham Forest Division One: 1997–98 Feyenoord UEFA karikas: 2001–02 Fenerbahçe Süper Lig: 2003–04, 2004–05 Pierre Van Hooijdonk on 193 cm pikk.
Edasi (Peterburi ajaleht)

Edasi oli eestikeelne sotsiaaldemokraatlik ajaleht, mis ilmus Peterburis 16. detsembrist (vkj 3. detsember) kuni 29.detsembrini (vkj 16. detsember) 1905.
Ruslan Jamadajev

Ruslan Jamadajev (Руслан (Халид) Бекмирзаевич Ямадаев; 10. detsember 1961 – 24. detsember 2008) oli Venemaa ja Itškeeria sõjaväelane ja poliitik. Tapeti Moskvas. 1990. aastatel osales koos vendadega Esimeses Tšetšeenia sõjas iseseisvuslaste poolel. Teise Tšetšeenia sõja päevil võitlesid Jamadajevid Venemaa föderaalvägede poolel. Aastatel 2003–2007 oli Jamadajev Venemaa Riigiduuma liige. Jamadajev kuulus Ühtse Venemaa fraktsiooni. Ruslan Jamadajev tapeti Moskva kesklinnas Smolenskaja naberežnajal. Mõrtsukas astus Jamadajevi juhitud auto juurde, kui see peatus foori taga. Jamadajev suri koha peal. Samas autos olnud endine Tšetšeenia sõjakomandant kindralpolkovnik Sergei Kizjun sai raskeid vigastusi. Hiljem identifitseeris Kizjun mõrtsukana Aslanbek Dadajevi. Kohus mõistis mõrva täideviimises süüdi Dadajevi, kaasosalistena Elim-paša Hatsujevi ja Timur Issajevi. Uurijate sõnul maksti Dadajevile mõrva toimepanemise eest 3,5 miljonit rubla. Kohtualused end süüdi ei tunnistanud. Jamadajevi sugulased eesotsas Ruslani venna Issa Jamadajeviga pidasid mõrva tellijaiks Tšetšeenia võime. 2010. aasta augustis Ramzan Kadõroviga kohtunud ja leppinud Issa keeldus neid süüdistusi kohtuotsuse väljakuulutamise järel kommenteerimast. Ruslan Jamadajev oli Sulimi (tapeti 2009. aastal) ja Džabrail Jamadajevi (tapeti 2003. aastal) vend. Sulimi mõrva tellimises kahtlustab Dubai politsei Ramzan Kadõrovi lähedast kaastöölist Adam Delimhanovit. 2010. aasta novembris oli elus kolm Ruslan Jamadajevi venda: Issa, Mussa ja Badruddi. Ruslan Jamadajev oli abielus, temast jäi maha kolm poega ja kaks tütart. Адвокаты обвиняемых по делу об убийстве Руслана Ямадаева обжаловали приговор, Кавказский Узел, 25 ноября 2010 Ямадаев Руслан (Халид) Бекмирзаевич, Кавказский узел.
Kamtšõbek Tašijev

Kamtšõbek Tašijev (kirgiisi Камчыбек Кыдыршаевич Ташиев; sündinud 27. septembril 1968) on Kõrgõzstani poliitik, partei Ata-Džurt juht alates 2006. aastast, erakorraliste olukordade minister aastatel 2007–2009. Alates 2010. aastast on Tašijev Kõrgõzstani Ülemnõukogu liige, Ata-Džurti fraktsiooni juht. Aastatel 2005–2008 oli Tašijev Kõrgõzstani Poksiliidu president, alates 2008. aastast asepresident. 2008. aastal andis president talle kindralmajori auastme. Aastatel 2005–2007 oli Tašijev Džogorku Kengeši (Ülemnõukogu) liige, kütuse- ja energiakompleksi ning veeressursside komisjoni juht. Aastatel 2003–2005 oli ta Biškeki linnavalitsuse Lenini rajooni administratsiooni juhi asetäitja ja esimene asetäitja. 2002–2003 oli ta Kõrgõzstani Vabariigi peaministri aparaadi juhataja abi. ТАШИЕВ Камчыбек Кыдыршаевич centrasia.ru-s. Tašijevi Twitteri konto
San José kaevandus

San José kaevandus on kulla- ja vasekaevandus Tšiili põhjaosas Atacama piirkonna halduskeskusest Copiapóst 45 km loode pool. Selle geograafilised koordinaadid on 27° 9′ 37″ S, 70° 29′ 48″ W. Kaevandus asutati aastal 1889. 1957 asutati selle haldamiseks ettevõte Compañía Minera San Esteban Primera. San José kaevandus oli ainus selle ettevõtte hallatav kaevandus. 21. sajandil toodi kaevandusest maapinnale maaki keskmiselt 20 miljoni USA dollari väärtuses aastas. Samas toimus alates 2003. aastast kaevanduses mitu õnnetust, mille tulemusel hukkus vähemalt 3 inimest. 2007. aastal kaevandus suleti pärast seda, kui üks geoloog oli õnnetuses hukkunud, kuid kaevandus avati taas 2008. aasta mais. San José kaevandus sai terves maailmas tuntuks pärast 5. augustil 2010 toimunud kaevandusõnnetust, mille tagajärjel jäid varingu tõttu maa alla lõksu 33 kaevurit. Pärast üle kahe kuu kestnud päästetöid toodi kõik kaevurid 13. ja 14. oktoobril maapinnale. Pärast kaevurite päästmist jäi kaevandus suletuks. Tšiili presidendi Sebastián Piñera sõnul on kaevandus suletud senikaua, kuni pole taastatud meetmed elu ja väärikuse kaitseks. Compañía Minera San Esteban Primeral pole peale San José kaevanduse teisi sissetulekuallikaid, mistõttu tema tegevus on peatunud, kohtumäärusega on tema varad külmutatud ja ta on pankrotiolukorras.
Mustlase missioon

"Mustlase missioon" on Eesti 2010. aasta dokumentaalfilm Eestis elavatest mustlastest. Filmi režissöör on Vahur Laiapea. Filmi keskmes on mustlane, Võru Nelipühikiriku pastor Georg Vinogradov. Anneli Aasmäe. "Mustlaste kauge traagika". Maaleht, 28. veebruar 2010 Andres Laasik. ""Mustlase missioon" näitab teistmoodi olemise võlu". Eesti Päevaleht, 2. märts 2010 Eva-Liisa Roht, Ele Pajula. "Tants stereotüüpidel". Sirp, 12. märts 2010 Kati Murutar. "Mustlase missioon – üle edevuse, lapsi ohverdamata". Teater. Muusika. Kino, aprill 2010, lk 93–97 Vahur Laiapea. "Mustlased. Elu filmi taga". Sirp, 20. mai 2010