laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Printsess Eugenie

Eugenie, Suurbritannia ja Põhja-Iirimaa Ühendatud Kuningriigi printsess (Eugenie Victoria Helena Mountbatten-Windsor) (sündinud 23. märtsil 1990 Londonis) on Briti kuningliku perekonna liige, kuninganna Elizabeth II lapselaps ja Yorki hertsogi Andrew' noorem tütar. Ta oli troonipärimisjärjekorras kuuendal kohal alates oma sünnist kuni 2013. aastani, mil sündis Cambridge'i hertsog Williami poeg George. Printsess Eugenie sündis 23. märtsil 1990 Portlandi haiglas Londonis. Tema isa on prints Andrew, Yorki hertsog, kuninganna Elizabeth II ja prints Philipi kolmas laps. Tema ema on Sarah, Yorki hertsoginna, major Ronald Fergusoni ja Susan Mary Wrighti tütar. Ta sai nime Hispaania kuninganna Victoria Eugenie järgi. Printsessil on ka vanem õde Beatrice. Ta ristiti 23. detsembril 1990 St. Mary Magdalene'i kirikus hommikuse jumalateenistuse ajal; ta oli esimene kuninglikku päritolu laps, kellel olid avalikud ristsed. Tema ristivanemad olid James Ogilvy, kapten Alastair Ross, Mrs. Ronald Ferguson (tema vanaisa teine abikaasa), Mrs. Patrick Dodd-Noble ja Ms. Louise Blacker. Briti monarhi lapselapsena meesliini kaudu on Eugenie sünnist saadik Suurbritannia ja Põhja-Iirimaa Ühendatud Kuningriigi printsess (Tema Kuninglik Kõrgus). Printsess Eugenie alustas oma haridusteed Winkfield Montessori lasteaias Surreys 1992. Seejärel läks ta koos õega Upton House'i Kooli. 2001 pääses ta katsete alusel St. George's Schooli Windsoris. Kaks aastat hiljem alustas ta kooliteed Marlborough' Kolledžis Wiltshire'is, elades kooli internaadis. 2002. aasta oktoobris tegi printsess läbi lõikuse Kuninglikus Riiklikus Ortopeedilises Haiglas Londonis, et takistada skolioosi halvenemist. Ta on nüüdseks täielikult paranenud ning eeldatakse, et uut lõikust pole vaja. Printsess Eugenie vanemad lahutasid 1996, kui tüdruku oli alles kuueaastane. Nüüd jagavad hertsog ja hertsoginna oma laste hooldusõigust ning Eugeniele meeldib aega veeta mõlema vanemaga. Lahutus oli sõbralik. Nad elavad siiani kõik koos hertsogi kodus Royal Lodge's, kui tüdrukud on internaatkoolidest kodus. On pakutud, et Eugenielt ja Beatrice'ilt peaks printsessi- ja kuningliku kõrguse tiitli ära võtma. Selle kaudu saaksid neist leedi Beatrice Windsor ja leedi Eugenie Windsor, nagu kõnetatakse hertsogite lapsi, kes pole kuninglikku päritolu. Tüdrukute isa on aga selle plaani vastu, kuna neil on mõlemale tiitlile sünnipärane õigus. Printsess Eugenie Printsessi operatsioon
New Generation Mini Cup

New Generation Mini Cup on Rakveres ja Kadrinas toimuv noorte korvpalliturniir. See on ainuke noortele mõeldud korvpalliturniir Baltimaades, mis on kantud FIBA noorte mängude kalendrisse. https://web.archive.org/web/20171024124319/http://www.erkmaakorvpallikool.ee/index.php?id=5172 (vaadatud 23.10.2017)
Lootus (maal)

„Lootus“ (inglise keeles „Hope“) on inglise kunstniku George Frederic Wattsi maal, millel on kujutatud maakeral istuvat seotud silmadega naist. Teose 1886. aastal valminud teine versioon on tuntuim. Versioonid 1. versioon 2. versioon „Vikerkaar“ 1885. a versioon (õli) Bills, Mark (2011). Painting for the Nation: G. F. Watts at the Tate. Compton, Surrey: Watts Gallery. ISBN 978-0-9561022-5-6. Bills, Mark; Bryant, Barbara (2008). G. F. Watts: Victorian Visionary. New Haven, CT: Yale University Press. ISBN 978-0-300-15294-4. Burns, James (1908). Sermons in Art by the Great Masters. London: Duckworth. Chesterton, G. K. (1904). G. F. Watts. London: Duckworth. OCLC 26773336. Christie, Agatha (1942). Murder in Retrospect (1985 ed.). New York, NY: Bantam Books. ISBN 978-0-553-35038-8. Grimké, Angelina W. (1920). Rachel: A Play in Three Acts. Boston: The Cornhill Company. Monahan, Patrick (2016). "Flaming June: The Accidental Icon". Blake, Catherine (toim). Flaming June: The Making of an Icon. London: Leighton House Museum. Lk 62–70. ISBN 978-0-9931059-1-3. Obama, Barack (1995). Dreams From My Father (2008 UK ed.). Edinburgh: Canongate Books. ISBN 978-1-84767-094-6. Obama, Barack (2006). The Audacity of Hope (2007 UK ed.). Edinburgh: Canongate Books. ISBN 978-1-84767-083-0. Robbins, Daniel (2016). "Leighton's Late Models". Blake, Catherine (toim). Flaming June: The Making of an Icon. London: Leighton House Museum. Lk 70–75. ISBN 978-0-9931059-1-3. Robinson, Leonard (2007). William Etty: The Life and Art. Jefferson, NC: McFarland & Company. ISBN 978-0-7864-2531-0. OCLC 751047871. Shrewsbury, Henry William (1918). The Visions of an Artist: Studies in G. F. Watts, R. A., O. M.; with Verse Interpretations. London: Charles H. Kelly. Staley, Allen; Underwood, Hilary (2006). Painting the Cosmos: Landscapes by G. F. Watts. Compton, Surrey: Watts Gallery. ISBN 0-9548230-5-2. Tromans, Nicholas (2011). Hope: The Life and Times of a Victorian Icon. Compton, Surrey: Watts Gallery. ISBN 978-0-9561022-7-0. Warner, Malcolm (1996). The Victorians: British Painting 1837–1901. Washington, D.C.: National Gallery of Art. ISBN 978-0-8109-6342-9. OCLC 59600277. Kataloogi kirje Tate Gallerys
Kohtunik (sport)

Kohtunik on asjakohaselt kvalifitseeritud isik, kelle ülesandeks on mängu (spordivõistluse, -matši, turniiri vms) erapooletu „juhatamine“, sh mängu käigus toimuva reeglitele vastavuse jälgimine ja operatiivsete otsuste langetamine spordiala reeglite jõustamiseks, sh sportlase hoiatamine ja mängust kõrvaldamine. Malekohtunik
My Number One

"My Number One" oli Eurovisiooni lauluvõistluse 2005. aasta ingliskeelne võidulaul. "My Number One" esindas Kreekat ja seda esitas 21. mail 2005 toimunud finaalis Kiievis Ukrainas kreeka laulja Élena Paparízou. Laulu autorid on Christos Dantis ja Natalia Germanou. Lauluvõistluse võitu tähistasid inimesed Ateenas tänavapidustustega, kus lehvitati Kreeka lippe ja lauldi laulu "My Number One". "My Number One" on Élena Paparízou esitatud laulu salvestis, mis on singlina välja antud albumitel "Protereotita: Euro Edition ja "My Number One". "My Number One" muusikavideot esitleti Ameerika Ühendriikides 2006.aastal. YouTube'is saab kuulata-vaadata mitmeid selle laulu muusikavideoid. [1] Helena Paparizou "My Number One" - Eurovisiooni 2005 võitja - Greece. YouTube Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:My Number One seisuga 24.10.2017.
Aleksandr Akimov

Aleksandr Konstantinovitš Akimov (jakuudi keeles Александр Константинович Акимов; sündinud 10. novembril 1954 Suntari rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi rahvusest Sahha poliitik, endine Sahha asepresident, majandusteaduste doktor, Põhjatähe ordeni kavaler. Ta on 2013. aastast Venemaa parlamendi Föderatsiooninõukogu liige, Sahha (Jakuutia) Vabariigi seadusandliku võimu esindaja. Aastatel 2002–2007 oli Akimov Sahha (Jakuutia) Vabariigi asepresident ja 2007–2013 Sahha (Jakuutia) Vabariigi esindaja Venemaa Föderatsiooni presidendi juures. Aleksandr Akimov lõpetas 1976. aastal Irkutski Rahvamajanduse Instituudi autotranspordi organiseerimise ja ökonoomika erialal. Aastatel 1986–1989 õppis ta NLKP Keskkomitee juures asuva Ühiskonnateaduste Akadeemia rahvamajanduse ökonoomika teaduskonna aspirantuuris. 1989. aastal kaitses ta majandusteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Новое в региональной политике освоения Севера (на примере Якутии)". 1995. aastal kaitses ta Venemaa Föderatsiooni Presidendi juures asuva Riigiteenistuse Akadeemia teadusnõukogu ees majandusdoktori kraadi väitekirjaga "Регулирование социального развития региона в условиях становления рыночной экономики". 2001. aastal anti talle professori kutse. Akimov on töötanud sovhoosi peaökonomisti (1978–1979) ja direktorina (1982–1983). Aastatel 1983–1986 oli ta ÜLKNÜ Jakuudi Oblastikomitee esimene sekretär ja 1989–1990 NLKP Jakuudi Oblastikomitee põllumajandusosakonna juhataja. Aastatel 1992–1997 töötas ta Sahha sotsiaalministrina, 1999–2002 Sahha valitsuse esimehe esimese asetäitjana, 2002–2007 Sahha (Jakuutia) Vabariigi asepresidendina. Aastatel 2007–2013 oli Akimov Sahha (Jakuutia) Vabariigi esindaja Venemaa Föderatsiooni presidendi juures ja 2013. aastast kuulub ta Föderatsiooninõukogu koosseisu. 2000 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi teeneline rahvamajanduse töötaja 2007 – Põhjatähe orden 2014 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi Ammossovi-nimeline riiklik preemia riigiehituse valdkonnas Акимов Александр Константинович. iltumen.ru 50 лет со дня рождения А.К. Акимова. nlrs.ru Акимов Александр Константинович. council.gov.ru
Puškino rajoon

Puškino rajoon (vene keeles Пушкинский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Moskva oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Puškino linn. Rajoon piirneb põhjas Sergijev Possadi rajooniga, kirdes Krasnoarmeiski linnaringkonnaga, idas Štšolkovo rajooniga, lõunas Koroljovi linnaringkonnaga, edelas Mõtištši linnaringkonnaga ja loodes Dmitrovi rajooniga. Rajooni pindala on 571,47 km². Elanike arv oli 2012. aastal 177 616, 2009. aastal 166 144 ja 2002. aastal 163 439. Puškino rajoonis on 295 asulat, mis kuuluvad seitsme linnaasunduse (Puškino linna ning Sofrino Pravdinski, Ašukino, Lesnoi, Tšerkizovo ja Zelenogradski alevite) ja kolme külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Talitsa, Skalba ja Jahroma. Q126688520
From Sarah with Love

"From Sarah with Love" on Saksa laulja ja laulukirjutaja Sarah Connori laul. Laulu kaasautoriteks on Rob Tyger ja Kay Denar. "From Sarah with Love" anti välja 5. novembril 2001 tema debüütstuudioalbumi "Green Eyed Soul" (2001) kolmanda singlina. Laulu "From Sarah With Love" muusikavideo YouTube'is Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:From Sarah with Love seisuga 24.10.2017.
Rada Trzech

Rada Trzech (Kolme mehe nõukogu) oli aastail 1947–1972 eksiilis toiminud institutsioon, mis pidi asendama Poola presidenti. Nõukogu asutati 1954. aastal pärast seda, kui August Zaleski keeldus pärast oma seitsmeaastase ametiaja lõppu tagasi astumast ja oli ametis kuni Zaleski surmani. Ta läks laiali Zaleski järglase Stanisław Ostrowski ametiaja alguses ja tema liige Edward Raczyński sai 1979. aastal Ostrowski järglaseks. Nõukogusse kuulusid: 1954–1970 Władysław Anders 1954–1972 Edward Raczyński 1954–1955 Tomasz Arciszewski 1956–1966 Tadeusz Bór-Komorowski 1966–1968 Roman Odzierzyński 1968–1969 Stanisław Mglej 1969–1972 Alfred Urbański 1970–1972 Stanisław Kopański
Hope

Hope, linn USA-s Arkansase osariigis Hope, asula USA-s Georgia osariigis Hope, programmeerimiskeel "Hope" ("Lootus"), George Frederic Wattsi maal "Hope", Stefan Airapetjani laul HOPE
Natz-Schabs

Natz-Schabs (itaalia: Naz-Sciaves) on vald (comune) Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 40 km Bolzanost kirdes. Paavst Benedictus XVI, kelle emapoolsed vanaema ja vanavanaema olid seal sündinud, sai oktoobris 2011 linna aukodanikuks. 2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 2887 inimest ja valla pindala on 15,8 km². Natz-Schabs külgneb järgmiste valdadega: Brixen, Franzensfeste, Lüsen, Mühlbach, Rodeneck ja Vahrn. Natz-Schabsi vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Achia (Aica), Natz (Naz), Raas (Rasa), Schabs (Sciaves) ja Viums (Fiumes). Hilisgooti stiilis kihelkonnakirik pühitseti 1281. aastal, kuid ehitamine lõpetati alles 1454. aastal ja 18. sajandi lõpul taastati interjöör barokkstiilis. Külgkabel, mis sisaldab huvitavaid Kessleri maale, ehitati 1681. aastal. 2002. aastal kirikut laiendati, pikendades võlvi väljapaistva portaaliga. Sale kellatorn on 72 m kõrge. Natzi kihelkonnakirikut on esimest korda mainitud aastal 1157, kuid kiriku pühitses 1208. aastal vürstlik piiskop Konrad von Rodank pühade Filippuse ja Walburga auks. Praegune kirik lõpetati 1484. aastal hilisgooti stiilis ja pühitseti samuti pühade apostlite Filippuse ja Jaakobuse auks. Kellatorn ehitati 1400. aastal graniitplokkidest; 1635. aastal sai tules kannatada ja 1686. aastal kaeti barokkstiilis kupliga. Kõrge altar on Peter Lapperi (Natzist) töö aastast 1855. Kõrge altari troonil on Madonna, püha Agnese ja püha Ursula kujud, mis on Michael Parcherile omistatud 1499. aasta gooti tööd; pühade Filippuse ja Jaakobuse kujud on tehtud aastal 1857 F. X. Renni (Imstist) poolt. Parempoolse külgaltari maal kujutab Jeesuse ristimist ja vasakpoolne külgaltar vastavalt püha perekonda, mõlemad tööd on teinud Michael Lackner Bruneckist. Esimene orel paigaldati 1. mail 1909; praeguse on ehitanud Steinach am Brenneri Orgelbau Pirchner, sellel on 16 registrit ja 1250 vilet ja see pühitseti 1. mail 1990. Traditsiooni järgi ehitati kabel aastal 1400. Praegune kirik, ümbritsetud kirikuaiaga, ehitati 16. sajandi lõpul suure lõhmuse kõrvale. Peasissepääsu kohal, parandatud vöörusega, on Friedrich Pacherile omistatud fresko. Johann Mitterwurzerile omistatud maal kõrgel altaril kujutab püha Nikolaust, püha Katariinat ja püha Oswaldit. 2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 93,54% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 5,49% itaalia keelt ja 0,97% ladiini keelt. Valla koduleht (saksa ja itaalia keeles)
Ankur (perekonnanimi)

Ankur on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti Ankur uueks perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Andrejev, Ankertau ja Brafmann. Lars Ankuri palvel kanti Ankur perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 352 all (Siseministeeriumi teadaanne 31. märtsist 1938).
Are (perekonnanimi)

Are on perekonnanimi. Indias ja Nigeerias kandis sellist perekonnanime 2014. aastal üle 7000 inimese, Filipiinidel ligi 1400 inimest ja Paapua Uus-Ginea ligi 1300 inimest. 2024. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Are 15 mehel ja 17 naisel. Perekonnanimede levikult oli Are meeste puhul 8522. ja naiste puhul 8100. kohal. Perekonnanime Are kandja oli keskmiselt 46 aasta vanune (mediaanvanus on 45). Nimi oli levinuim Ida-Viru maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 0,69. Nimede eestistamisel võeti aastatel 1935–1938 Are uueks perekonnanimeks 8 juhul isikute poolt, kelle varasem perekonnanimi oli Andresen, Baumtal, Bernhard (2), Davidov (2) ja Suukmann (2). Endel Are palvel kanti Are Perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 194 all (Siseministeeriumi teadaanne 17. veebruarist 1936). Are (eesnimi) Are. Surnames, vaadatud 06. oktoober 2024. Statistikaamet: Nimede statistika. Are. Vaadatud 6. oktoober 2024. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Are. Are statistikaameti andmebaasis
Waidbruck

Waidbruck (itaalia: Ponte Gardena; ladiini: Pruca) on vald (comune) Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 20 km Bolzanost kirdes. 2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 192 inimest ja valla pindala on 2,3 km². Waidbruck külgneb järgmiste valdadega: Barbian, Kastelruth ja Lajen. Valla nime arhailine kuju Waidepruk (1264) paljastab selle vanaülemsaksa päritolu. Waid tähendab "aasa" ja pruk tähendab "silda". Siit ka itaaliakeelne nimi "Ponte Gardena". 2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 81,40% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 13,37% itaalia keelt ja 5,23% ladiini keelt. Valla koduleht (saksa ja itaalia keeles)
Endel Are

Endel Are (kuni 1935 Endel Davidov; 16. august 1910 – 23. juuli 1987 Homestead, Florida, USA) oli eesti raadio- ja jalgrattatööstur. Ta oli ettevõtte Elektrotehnika Tehased A./S. "ARE" asutaja ja omanik. Teise maailmasõja lõpus emigreerus ta Rootsi ja edasi USAsse, kus elas kuni surmani. "Uus Eesti, 13 november 1937". "Eesti Päevaleht/Estniska Dagbladet, 14 august 1987". Geni RaadioTuba Jalgrattamuuseum
Ellam

Ellam on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti perekonnanime Ellam isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Baturin, Eilandt, Elberg, Elbrecht, Sabak ja Umberg. Jakob-Voldemar Ellami palvel kanti Ellam perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 274 all (Siseministeeriumi teadaanne 3. oktoobrist 1936). Aleksander Ellam (1897–1933), eesti kommunist
Arkna (perekonnanimi)

Arkna on eesti perekonnanimi. Erich-Konstantin Ankna palvel kanti Arkna perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 367 all (Siseministeeriumi teadaanne 20. augustist 1938).
Arumets (perekonnanimi)

Arumets on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti perekonnanimi Arumets isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Krootmann. Johan Arumetsa palvel kanti Arumets perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 16 all (Siseministeeriumi teadaanne 24. veebruarist 1935). Anis Arumets (sündinud 1991), eesti laulja Heleri Arumets (sündinud 1985), eesti laulja
Mühlbach (Lõuna-Tirool)

Mühlbach (itaalia: Rio di Pusteria) on vald (comune) Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 40km Bolzanost kirdes. 2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 2955 inimest ja valla pindala on 84.1km². Mühlbachi vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Meransen (Maranza), Spinges (Spinga), Vals (Valles). Mühlbach külgneb järgmiste valdadega: Freienfeld, Franzensfeste, Natz-Schabs, Rodeneck, Pfitsch ja Vintl. 2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 95.34% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 3.93% itaalia keelt ja 0.73% ladiini keelt. Valla koduleht (saksa ja itaalia keeles)
Deontoloogiline eetika

Deontoloogia (vanakreeka keele δέον, deon, 'nõutav, vajaolev, kohane') on moraalifilosoofia suund ja moraaliteooria tüüp, mille kohaselt tuleb tegude moraalsust hinnata eelkõige lähtuvalt nende vastavusest moraalireeglitele või tunnetatud kohustusest moraali või selle reeglite suhtes. Deontoloogiline eetika omistab seesmise väärtuse teole endale, mitte selle tagajärgedele, nagu teevad teleoloogilised süsteemid. Moraalne tegu on ajendatud teatud moraalsest motiivist või kohusetundest järgida moraalireegleid, kusjuures otsustav pole mitte teo tagajärg, vaid tegutsemise ajendiks olnud hea tahe. Deontoloogilised teooriad kalduvad väitma, et moraalireeglid kehtivad kõigile ühtemoodi, st on universaalsed ning selle tõttu võivad need teooriad väljendada moraaliabsolutismi. Deontoloogilised teooriad jagunevad teodeontoloogiaks ning reeglideontoloogiaks. Teodeontoloogia järgi on iga moraaliotsustus ainulaadne ning me peame otsuse tegemisel toetuma oma südametunnistusele või moraalsele intuitsioonile. Reeglideontoloogia kohaselt saame me eristada üldised moraalireeglid, mis on universaliseeritavad kõigi moraaliotsustuse jaoks. Tuntuim deontoloogilise eetika esindaja on Immanuel Kant, kelle järgi moraalil pole seost sellega, kas ja kuidas me maailma kogeme. Moraal on kogemustest sõltumatu. Üksnes puhtale mõistusele toetudes oleme me võimelised teadma, mis on õige ja mis väär. Reflekteerides moraali üle, oleme võimelised sellest aru saama a priori. Kanti jaoks olid emotsioonid ning moraalne kohusetunne erinevad asjad. Moraalseid tegusid tehakse heast tahtest ja kohusetundest (sageli nimetatakse Kanti eetikat kohuse-eetikaks). Kui moraalse teoga kaasnevad muud emotsioonid, näiteks armastus, hool, õnnetunne vms, on need pigem head kõrvalproduktid, aga mitte moraalse teo põhjustajad. Ka vastandub Kant oma eetikaga utilitarismile, mis seab tegude moraalsuse hindamise kriteeriumiks teost tuleneva kasu või kahju teoga mõjutatavatele isikutele, st hindab tegusid lähtuvalt nende tagajärgedest ja sellest, kas seotud isikute kogemus neist tagajärgedest on positiivne või negatiivne. Eetika Moraal Emotsioon Immanuel Kant
Eesti-Norra suhted

Eesti-Norra suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Norra vahel. Kahe riigi vahelised suhted said alguse 5. veebruaril 1921, kui Norra tunnustas de iure Eesti Vabariiki. Norra ei ole kunagi tunnistanud Balti riikide okupeerimise õiguspärasust. Kahe riigi diplomaatilised suhted taastati 27. augustil 1991. Sügisel 1991 avati Norra Suursaatkond Tallinnas. Aastast 1994 tegutseb Eesti Suursaatkond Oslos. Norra eestlased https://web.archive.org/web/20171025023350/http://vm.ee/et/riigid/norra?display=relations (vaadatud 24.10.2017)
Arundi

Arundi on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti perekonnanime Arundi isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Anderson ja Andresson. Ott Arundi palvel kanti Arundi perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 252 all (Siseministeeriumi teadaanne 6. juulist 1936).
Arviste

Arviste on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti perekonnanime Arviste isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Alber, Arbeiter ja Traumann. Ott Arviste palvel kanti Arviste perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 256 all (Siseministeeriumi teadaanne 14. juulist 1936). 2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Arviste 10 mehel ja 8 naisel. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. juuni 2020. Vaadatud 12. juunil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Eesti-Suurbritannia suhted

Eesti-Suurbritannia suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Suurbritannia vahel. Kahe riigi vahelised suhted said alguse Eesti Vabadussõja ajal, kui Eesti sõjaväge toetas Suurbritannia sõjalaevastik. 1920. ja 1930. aastatel oli Suurbritannia oluline Eesti majandusele, kuna 30% Eesti ekspordist läks just sinna. Suurbritannia ei tunnistanud 1940. aastast toimunud Eesti okupeerimist. Kahe riigi diplomaatilised suhted taastati 1991. Samal aastal avati ka Suurbritannia Suursaatkond Tallinnas ja Eesti Suursaatkond Londonis. Suurbritannia eestlased Iirimaa eestlased https://web.archive.org/web/20171025075024/http://vm.ee/et/riigid/suurbritannia?display=relations (vaadatud 24.10.2017)
Aulas (perekonnanimi)

Aulas on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti perekonnanime Aulas isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Flaur. Jaan Aulase palvel kanti Aulas perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 364 all (Siseministeeriumi teadaanne 31. maist 1938).
Eesti-Kanada suhted

Eesti-Kanada suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Kanada vahel. Kahe riigi vahelised suhted said alguse 1922, kui Kanada tunnustas Eesti Vabariiki. Kanada ei tunnistanud kunagi Eesti okupeerimist. 26. augustil 1991 tunnustas Kanada Eesti taasiseseisvumist. Kanadas tegutseb Eesti Suursaatkond Ottawas. Kanada eestlased https://web.archive.org/web/20171025030417/http://vm.ee/et/riigid/kanada?display=relations (vaadatud 24.10.2017)
Eesti-Iisraeli suhted

Eesti-Iisraeli suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Iisraeli vahel. Kahe riigi vahelised suhted said alguse 4. septembril 1991, kui Iisrael tunnustas Eesti Vabariiki. Iisraelis tegutseb Eesti Suursaatkond Tel Avivis. 2012–2016 oli Eesti suursaadik Iisraelis Malle Talvet-Mustonen. Alates 2016. aastast on suursaadik Sulev Kannike. Eesti juudid https://web.archive.org/web/20171025031930/http://vm.ee/et/riigid/iisrael?display=relations (vaadatud 24.10.2017)
Aumere

Aumere on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti perekonnanimi Aumere isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Anton. Jakob-Herman Aumere palvel kanti Aumere perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 306 all (Siseministeeriumi teadaanne 20. jaanuarist 1937). Jakob Aumere (1882–1940), eesti viiulimeister Zelia Aumere (1919–1998), eesti viiuldaja, eelmise tütar
Eesti-Poola suhted

Eesti-Poola suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Poola vahel. Kahe riigi vahelised suhted said alguse 31. detsembril 1920, kui Poola tunnustas Eesti Vabariiki. Tunnustamisakt anti Eesti võimudele üle 27. jaanuaril 1921. 26. augustil 1991 tunnustas Poola Eesti taasiseseisvumist. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted taastati septembris 1991. Poolas tegutseb Eesti Suursaatkond Varssavis. Eestis tegutseb Poola Suursaatkond Tallinnas. Eesti poolakad Poola aeg Virtuaalnäitus "Huvitavaid seiku Poola-Eesti suhete ajaloost" Poola Välisministeerium (vaadatud 24.10.2017) Poola Eestis Poola saatkond Eestis Eesti-Poola diplomaatilised suhted 100 Eesti Suursaatkond Varssavis
Eesti-Afganistani suhted

Eesti-Afganistani suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Afganistani vahel. 1930 sõlmisid kaks riiki sõpruslepingu ja leping jõustus aprillis 1931. Kahe riigi vaheline kaubavahetus algas 1932, ent see jäi mahult väikeseks. 7. septembril 1991 tunnustas Afganistan Eesti taasiseseisvumist. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted sõlmiti alles 1. jaanuaril 2005. Aastatel 2007–2014 tegutses Afganistanis Kabulis Eesti erimissioon. Eesti suursaadik Afganistanis on aastast 2012 Väino Reinart. https://web.archive.org/web/20171025075036/http://vm.ee/et/riigid/afganistan?display=relations (vaadatud 24.10.2017)
Leedu lennukite loend

ANBO-I ANBO-II ANBO-III ANBO-IV ANBO-41 ANBO-V ANBO-51 ANBO-VI ANBO-VII ANBO-VIII