laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Pala mõis (Puhja)

Pala mõis (saksa keeles Pallamois; ka Palumõisa mõis) oli Väike-Konguta mõisa kõrvalmõis Puhja kihelkonnas Tartumaal. Säilinud on mõisa peahoone. 1950. aastatel asus seal kolhoosikeskus, hiljem Konguta sovhoosi töötajate elamu. Praegu eravalduses, kasutatakse talu elumajana. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 24.01.2016) Pala mõis (Puhja) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Puhja kirikumõis

Puhja kirikumõis (saksa keeles Kawelecht) oli kirikumõis Puhja kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonda Elva valda. http://www.mois.ee/pikknimp.shtml (vaadatud 24.01.2016) Puhja kirikumõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Suure-Ulila mõis

Suure-Ulila mõis (saksa keeles Ullila) oli rüütlimõis Puhja kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonda Elva valda. Mõis rajati 17. sajandil. Väike-Ulila mõis http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 24.01.2016) Suure-Ulila mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.01.2016) Maiste, Juhan. Tartumaa mõisad. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 85. Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877. Lk 15-16 [1]. Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 367 [2]. Suure-Ulila mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Teedla mõis

Teedla mõis (saksa keeles Thetlia) oli rüütlimõis Puhja kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonda Elva valda. Mõisat mainiti esimest korda 1582. 19. sajandi lõpul ei olnud seda mõisat enam rüütlimõisate nimekirjas. Teedla mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 24.01.2016) Teedla mõis Eesti mõisaportaalis
Väike-Konguta mõis

Väike-Konguta mõis (saksa keeles Klein-Kongota) oli rüütlimõis Puhja kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonda Elva valda. Mõis asutati 1791 Suure-Konguta mõisast eraldatud alast. Suure-Konguta mõis http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 24.01.2016) Väike-Konguta mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 24.01.2016) Maiste, Juhan. Nutt, Nele. Tartumaa mõisad. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 109. Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877. Lk 14-15 [1]. Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 367 [2]. Väike-Konguta mõis Eesti mõisaportaalis
Halinga mõis

Halinga mõis (saksa keeles Hallick) oli rüütlimõis Pärnu-Jaagupi kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõis Pärnu maakonda Põhja-Pärnumaa valda. Mõisat mainiti esimest korda 1623. Praegu paikneb Halinga mõisas hooldekodu. Eesti mõisate loend Uusbarokk http://www.mois.ee/pikknimh.shtml (vaadatud 24.01.2016) Halinga mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 24.01.2016) Halinga mõis Eesti mõisaportaalis
Kaelase mõis

Kaelase mõis (saksa keeles Kailes) oli rüütlimõis Pärnu-Jaagupi kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõis Pärnu maakonda Põhja-Pärnumaa valda. Mõis sai iseseisvaks 1665, kui talle eraldati Koonga mõisast alasid. Kaelaase mõis eraldati Koongi mõisast 1665. aastal. Algselt kuulus mõis von Wolfeldile, 1600. aastate lõpus omandas mõisa von Derfelden. 1790. aastal ehitasid nad mõisa varaklassitsismi stiilis. Hoonet iseloomustas kahekorruselise keskse hiiglasega hoone ees ja taga asuv kolmnurkne sammas, hoone nurka kaunistasid ruudud. Mõisa külge kinnitati palju kõrvalhooneid. 1872. aastal läks mõis üle von Brandti aadliperekonna kätte, kelle see jäi kuni aastani 1919. Mõisa viimane omanik oli Carl von Brandt. Mõis pandi põlema 1905. aastal, ülestõusu ajal. 1910. aastal taastati hoone osaliselt muudetud kujul. Algsed väljakute imitatsiooniga kaunistatud nurgad asendati uusklassitsistlike labadega, lisaks muutsid nad akende välimust. Hoone peasissekäigu ees oli modernistlikus stiilis võlvitud akendega rõdu. Alates 1929. aastast on hoone olnud mõisakool, Eesti NSV ajal tegutses mõisahoonetes Kaelase eriinternaatkool. Lisaks säilitati mitu väiksemat kooli omandis olnud hoonet, sealhulgas direktori maja. 2000. aastate alguses renoveeriti mõisakompleks. Veel 1999. aastal majaesises pargis asunud väike puidust vaatetorn on nüüdseks hävinud. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 24.01.2016) Kaelase mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 24.01.2016) Kaelase mõis Eesti mõisaportaalis
Sõõrike mõis

Sõõrike mõis (saksa keeles Sörik) oli Parasmaa mõisa kõrvalmõis Pärnu-Jaagupi kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõis Pärnu maakonda Põhja-Pärnumaa valda. Mõis oli viimased mitusada aastat Parasmaa mõisa kõrvalmõis ja enne seda sajandeid riigimõisa staatuses. Sõõrike mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 24.01.2016) Sõõrike mõis Eesti mõisaportaalis
Uduvere mõis (Pärnu-Jaagupi)

Uduvere mõis (saksa keeles Uddafer) oli riigimõis Pärnu-Jaagupi kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõis Pärnu maakonda Põhja-Pärnumaa valda. Mõis rajati 1620. aastatel. http://www.mois.ee/pikknimu.shtml (vaadatud 24.01.2016) Uduvere mõis (Pärnu-Jaagupi) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.01.2016) Uduvere mõis (Pärnu-Jaagupi) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Vahenurme mõis

Vahenurme mõis (saksa keeles Wahhenorm) oli rüütlimõis Pärnu-Jaagupi kihelkonnas Pärnumaal. Mõisast on teateid alates 18. sajandi algusest. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 24.01.2016) Vahenurme mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.01.2016) Vahenurme mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Vee mõis

Vee mõis (saksa keeles Wehof) oli riigimõis Pärnu-Jaagupi kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõis Pärnu maakonda Põhja-Pärnumaa valda. Mõis rajati 17. sajandil. Mõis oli kogu oma eksisteerimise aja riigimõis. Aastal 1989 mõis põles, seejärel on ta varemeis. Vee mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 24.01.2016) Vee mõis Eesti mõisaportaalis
Kõpu mõis (Reigi)

Kõpu mõis (saksa keeles Köppo) oli Kõrgessaare mõisa karjamõis (varem iseseisev rüütlimõis) Reigi kihelkonnas tänapäeva Hiiumaa vallas Hiiumaa lääneküljel, mis varem kuulus Läänemaa alla. Kõpu mõisa ase ei ole kultuurimälestisena kaitse all, kuid tegemist on pärandkultuuriobjektiga. Mõisast on säilinud majaalune võlvitud lagedega kelder ja korstna vare, samuti kõrvalasuva hoone kelder ning mõisa ümbritsevad põlispuud. Mõisatallid jäävad Ojakülla. Mõisaasemest lõuna pool asub Kõpu alumine kalmistu. "Reigi kihelkond". Eesti mõisaportaal. 1999–2021. Vaadatud 7.05.2023.{{netiviide}}: CS1 hooldus: kuupäeva vorming (link) "Pärandkultuuri objekt: Kõpu mõisa koht (392:MOA:002)". EELIS infoleht. 02.08.2010. Vaadatud 7.05.2023. Hellström, Kristiina (2021). "Hiiumaa väärtuslike maastike register" (PDF). Maakonnaplaneering.ee. Vaadatud 7.05.2023. Kõpu mõis (Reigi) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Lauka mõis

Lauka mõis (saksa keeles Lauk, ka Lauck) oli Hiiumaal asuva Kõrgessaare mõisa kõrvalmõis Reigi (Roicks) kihelkonnas ajaloolisel Läänemaal. Mõis asub nüüdisajal Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Lauka külas. Lauka mõisal oli peahoone ja kõrvalhooned. Puidust peahoone esise väikese auringi ääres asetsesid tähtsamad kõrvalhooned. Lauka mõisa südamesse viis 750 meetri pikkune sihitee, mis oli kujundatud alleena. Peahoone ja mitmed kõrvalhooned on praeguseks hävinud, neist on säilinud varemed. Tänapäeval on säilinud vaid mõisa moonakatemaja ja ait. Ait ehitati 19. sajandi I poolel paekivist ja on lubjatud seintega. Hoone oli algselt poolkelpkatusega. Moonakatemaja on rajatud 18. sajandi teisel poolel. See on ehitatud puidust rõhtpalkseintega ja kõrge kelpkatusega, mis hiljem kaeti eterniidiga. Aknad on väikesed. Hoonel on mantelkorsten. Lauka mõisas tegutses 18. sajandil ka Lauka tellisetehas. Lauka mõis oli rajatud Saare-Lääne piiskopkonna alale, võimalik et kaitseks mereröövlite eest. Mõisakohta mainiti esimest korda 1552, kui Diedrich von Fahrenbech (Fahrensbach) ostis selle Mathias von Langeni leselt.. Diedrich von Fahrenbechi tütar Anna abiellus enne 1592. aastat Jürgen Peetziga, kelle teine abikaasa Margaretha Holstfer (Holstfern) pärandas lesena 17. märtsil 1658 koostatud testamendiga Lauka mõisa Kukruse mõisniku Gerhard Lode abikaasale Anna Maria von Treydenile. 1677. aastal pantis mõisa Axel Julius De la Gardie Hiiumaa Hauptmanni Joachim Transehe lesk Brigitta Grönbeck, 1678. aastal Gustav von Clodt ja 26. oktoobril 1696 Hiiumaa foogt Hans Becker. 1715. aastal omandas mõisa major David Philipp Herzog, 1718. aastal tema lesk Sophia Christina Herzog, kes 25. juulil 1751 loovutas mõisa Reigi pastorile Jonas Glanströmile 2753 riigitaalri eest. Glanström loovutas mõisa omakorda 18. mail 1753 major Adam von Borningile. 1765. aastal sai omanikuks Friedrich Borning, kes 30. juunil 1776 pantis mõisa 12 500 rubla eest assessor Woldemar Konrad von Ungern-Sternbergile 40 aastaks 12 500 rubla eest, kuid Ungern-Sternberg loovutas 11. mail 1776 pandi kapten Moritz von Pistohlkorsile 12 500 rubla eest. 1. märtsil 1781 müüs ooberst Georg Heinrich von Erdmann mõisa kammerhärra parun Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternbergile 14 500 hõberubla eest. Peale Ungern-Sternbergi surma sai 20. juulil 1811 mõisa omanikuks leitnant Eduard von Ungern-Sternberg 80 000 hõberubla ja 80 000 bankorubla eest. 6. märtsil 1858 müüs parun Eduard von Ungern-Sternberg Kõrgessaare ja Lauka mõisa maanõunik krahv Reinhold von Stackelbergile 120 000 rubla eest. Pärast Stackelbergi surma päris mõisa 1. märtsil 1870 tema õde Adele von Ungern-Sternberg, kes kinkis 1900 Kõrgessaare ja Lauka mõisa oma pojale Ewald von Ungern-Sternbergile. 1907 omandas mõisa Eugenie Bodarevskaja 3 276 800 rubla eest. 1913. aastal sai mõisa omanikuks Vene Talurahva Põllupank. Lauka mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 24.01.2016) "Rahvusarhiivi väljavõte kinnisturegistrist, Lauka Reigi khk". Rahvusarhiivi kinnisturegister. Lauka mõis Eesti mõisaportaalis Ülevaade Lauka mõisast. Muinsuskaitseamet.
Orava mõis (Tarvastu)

Orava mõis (saksa keeles Orrawa) oli Kuressaare mõisa kõrvalmõis Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 24.01.2016) Orava mõis (Tarvastu) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Saare mõis (Tarvastu)

Saare mõis (saksa keeles Saaremois) oli riigimõis Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal. Saare mõis rajati arvatavasti 18. sajandi lõpul Tarvastu mõisast eraldatud alast. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 24.01.2016) Saare mõis (Tarvastu) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.01.2016) Saare mõis (Tarvastu) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Savi mõis

Savi mõis (saksa keeles Sawi) oli Kuressaare mõisa kõrvalmõis Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 24.01.2016) Savi mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Tarvastu kirikumõis

Tarvastu kirikumõis (saksa keeles Pastorat Tarwast) oli kirikumõis Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Viljandi valda. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 24.01.2016)
Uue-Suislepa mõis

Uue-Suislepa mõis (saksa keeles Neu-Suislep) oli rüütlimõis Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Viljandi valda. Mõis asutati 1796 Vana-Suislepa mõisast eraldatud aladest. Eesti NSV ajal tegutses mõisahoones Suislepa 8-klassiline kool. Uue-Suislepa mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 24.01.2016) Uue-Suislepa mõis Eesti mõisaportaalis
Vana-Suislepa mõis

Vana-Suislepa mõis (saksa keeles Alt-Suislep) oli riigimõis Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal. Mõis rajati 17. sajandi lõpul. 1796 eraldati Vana-Suislepa mõisast Uue-Suislepa mõis. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 24.01.2016) Vana-Suislepa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.01.2016) Uue-Suislepa mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 24.01.2016) Vana-Suislepa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Vooru mõis

Vooru mõis (saksa keeles Worroküll) oli riigimõis Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Viljandi valda. Mõis rajati 17. sajandil. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 24.01.2016) Vooru mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.01.2016) Vooru mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Eikla mõis

Eikla mõis (saksa keeles Euküll) oli rüütlimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb mõis Saare maakonda Saaremaa valda. Mõis rajati 17. sajandil. Eikla mõis (saksa k Euküll) loodi 17. sajandil. Algul kuulus mõis von Nolckenitele, hiljem oli aga von Ekesparrede aadliperekonna omanduses. Nende valdusse jäi mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni. Eikla mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 24.01.2016) Eikla mõis Eesti mõisaportaalis
Elme mõis

Elme mõis (saksa keeles Magnushof) oli rüütelkonnamõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb mõis Saare maakonda Kaarma valda. Mõisa asutas pärast 1560. aastat Meedla mõisast alles jäetud ala baasil Taani hertsog Magnus. Tema järgi sai mõis ka saksakeelse nime (Magnushof). Aastani 1798 oli mõisal riigimõisa staatus ja seejärel sai mõisa omanikuks Saaremaa rüütelkond. Elme mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 24.01.2016) Elme mõis Eesti mõisaportaalis
Haamse mõis

Haamse mõis (saksa keeles Hanpus) oli riigimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal. Haamse mõis rajati 1731–1738 Elme mõisast eraldatud alast. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 24.01.2016) Haamse mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.01.2016) Haamse mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Tabivere valla lipp

Tabivere valla lipp on Jõgeva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Tabivere valla lipp. Lipp kinnitati 8. märtsil 1996 ja see oli kasutusel kuni 2017. aastani, mil Eesti omavalitsuste haldusreformiga liideti Tabivere vald Tartu vallaga. Tabivere valla lipuks on ruudukujuline vapilipp. Rohelise kanga alaservas valge laineline laid, mis moodustab 1/5 lipu laiusest. Rohelise välja keskel ristatud hanesulg ja mõõk, mõõga teravik on suunatud varda poole. Lipu normaalsuurus on 105x105 cm ning pikkuse ja laiuse suhe 1:1. Lipul olev sulg sümboliseerib valla aladel elanud tuntud keeleteadlasi, mõõk aga seondub muinasaegse Kalevipoja muistendiga, kuid viitab ka Tabiveremailt pärit tuntud sõjaväelastele. Ristatud kirjasulg ja mõõk tähistavad teedetihedal alal, mis ühendab Põhja- ja Lõuna-Eestit ning on olnud soodne piirkond rahvakultuuril ning oluline osa Kalevipoja pärimustel. Valge laineline laid aga sümboliseerib 5 järve valla territooriumil: Saadjärv, Soitsjärv, Elistvere järv, Raigastvere järv, Kaiavere järv. Valla lippu kasutatakse Tabivere valla ajaloolistel ja kultuurilistel pidupäevadel ning muudel tähtsündmustel kõrvuti Eesti riigilipuga ning samadel alustel, mis kehtivad riigilipu kohta. Päevad, mil valla lipp heisatakse, määrab kindlaks vallavalitsus. Tabivere valla vapp Jõgeva maakond Tabivere valla sümboolika valla kodulehel Tabivere valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Kaarma-Loona mõis

Kaarma-Loona mõis (saksa keeles Klausholm) oli rüütlimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb mõis Saare maakonda Kaarma valda. Mõis asutati 16. sajandil. Mõisa eestikeelne nimi tuleb Lodedelt, kes olid keskajal mõisa omanikud. 1574. aastal siirdus mõis Taani kuninga Frederik II Saaremaa asehalduri Claus von Ungerni omandusse, kelle eesnimest pärineb mõisa saksakeelne nimi. Hiljem kuulus Kaarma-Loona mõis Bergidele, alates 1735. aastast aga von Güldenstubbedele (Moskva tsaaririigi Saaremaa ökonoomiakomissarile ja Saaremaa maanõunikule Peer Anton von Güldenstubbele (1671−1757), Johann Gustav von Güldenstubbe (1700–1739)) ja von Ditmarite omanduses, 1919. aastal kuulus mõis Saaremaa maanõunik Odert von Pollile (1869−1935). Johannes Markus (1884 Kaarma-Loona mõis, Saaremaa – 1969 Toronto) oli Eesti diplomaat. Kaarma-Loona mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 24.01.2016) Jaak Rand, Kuressaare majaomanikud 1747. aasta linnaplaani alusel, Saaremaa muuseum, Kahe aasta raamat 2017–2018. nr. 1, september 2019, lk 68 Kaarma-Loona mõis Eesti mõisaportaalis
Kaarma-Suuremõisa mõis

Kaarma-Suuremõisa mõis (saksa keeles Karmel-Großenhof) oli rüütelkonnamõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal. Mõisast on teatud alates 16. sajandi keskpaigast. Mõisa omanik oli Saaremaa rüütelkond. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 24.01.2016) Kaarma-Suuremõisa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.01.2016) Kaarma-Suuremõisa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Laadjala mõis

Laadjala mõis (saksa keeles Ladjall) oli rüütelkonnamõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb mõis Saare maakonda Kaarma valda. Mõis asutati umbes 1740 Elme mõisast eraldatud alast. Mõis oli aastani 1798 riigi käes (riigimõis). Seejärel sai mõisa omanikuks Saaremaa rüütelkond. Laadjala mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 24.01.2016) Laadjala mõis Eesti mõisaportaalis
Meedla mõis

Meedla mõis (saksa keeles Medel) oli rüütlimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal. Mõisast on teateid alates 1560. aastast. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 24.01.2016) Meedla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.01.2016) Meedla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Mullutu mõis

Mullutu mõis (saksa keeles Mullut) oli rüütlimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal. Mõisast on teateid alates 1560. aastast. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 24.01.2016) Mullutu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.01.2016) Mullutu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Muratsi mõis

Muratsi mõis (saksa keeles Murratz) oli rüütlimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb mõis Saare maakonda Kaarma valda. Mõis rajati 1560.–1570. aastatel. Muratsi mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 24.01.2016) Muratsi mõis Eesti mõisaportaalis
Hageri kirikumõis

Hageri kirikumõis (saksa keeles Pastorat Haggers) oli kirikumõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Saue valda, Kirikla külla. Mõis kuulus Hageri kogudusele, viimane Hageri koguduse õpetaja, kes seal elas, oli Albert Soosaar. http://www.mois.ee/pikknimh.shtml (vaadatud 24.01.2016)
Kelba mõis

Kelba mõis (saksa keeles Kelp) oli rüütlimõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Rapla maakonda Rapla valda. Mõisat on esimest korda mainitud 1508. Kelba mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 24.01.2016) Kelba mõis Eesti mõisaportaalis Kelba mõis (Hageri khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Mäeküla mõis (Hageri)

Mäeküla mõis (saksa keeles Mähküll) oli Sutlema mõisa kõrvalmõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Rapla maakonda Kohila valda. http://www.mois.ee/pikknimm.shtml (vaadatud 24.01.2016) Mäeküla mõis (Hageri) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Maidla mõis (Hageri)

Maidla mõis (saksa keeles Wredenhagen) oli rüütlimõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Saue valda. Mõisat mainiti esimest koda 1465. Mõisa eestikeelne nimi pärineb Maydellide suguvõsalt, kes mõisat 17. sajandil omasid. 1871. aastast kuni võõrandamiseni oli mõis Markgrafide perekonna omanduses. Alates 1902. aastast kuulus mõis kinkelepingu alusel Tallinna kodanikule Hugo Markgrafile. Maidla mõis (Hageri) Eesti mõisaportaalis (vaadatud 24.01.2016) Maidla mõis (Hageri) Eesti mõisaportaalis
Ohulepa mõis

Ohulepa mõis (saksa keeles Erlenfeld) oli rüütlimõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Mõis rajati 1806 Kelba mõisast eraldatud alast. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 24.01.2016) Ohulepa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.01.2016) Ohulepa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Uuemõisa mõis (Hageri)

Uuemõisa mõis (saksa keeles Neuhof) oli Adila mõisa kõrvalmõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Rapla maakonda Kohila valda. Mõis rajati 1801. aastal Kelba mõisast eraldatud alast. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 24.01.2016) Uuemõisa mõis (Hageri) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.01.2016) Uuemõisa mõis (Hageri) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Idavere mõis

Idavere mõis (saksa keeles Itfer) oli rüütlimõis Haljala kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne-Viru maakonda Haljala valda[küsitav]. Mõisast on esimesed teated 1474. aastast. Idavere mõisa peahoone on hävinud, hooneasemest järeldub, et hoone oli keskmise suurusega kivihoone, ilmselt ühekordne. http://www.mois.ee/pikknimi.shtml (vaadatud 24.01.2016) Idavere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.01.2016) 21. IDAVERE mõis (Itfer). Rüütlimõis. Haljala k/ n, Viru kolhoos (Haljala kihelkond). , register.muinas.ee, Fotokogu Idavere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Idavere mõis (Haljala khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Metsiku mõis

Metsiku mõis (saksa keeles Metzikus) oli rüütlimõis Haljala kihelkonnas Virumaal. Mõisast on esimesed teated 1524. aastast. Mõisa viimane omanik oli Alexander von Üxküll-Güldenband. Mõis, v.a. härrastemaja, oli 18-ks aastaks (1909 - 1927) väljarenditud Hans Brevernile, lepingu katkestas maaseadus 19.5.1926 ostsid 4 meest oksjonil mõisa härrastemaja mille hiljem lammutasid ning ehitusmaterjalideks müüsid . http://www.mois.ee/kihel/haljala.shtml (vaadatud 11.06.2019) Metsiku mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.01.2016) "Rendilepingu ennetähtajaline lõpetamine". "Hans Pruuli päevakirjad". Metsiku mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Metsiku mõis (Haljala khk), Kinnisturegister
Sauste mõis

Sauste mõis (saksa keeles Sauß) oli rüütlimõis Virumaal Haljala kihelkonnas. Tänapäeval asub Lääne-Virumaal Haljala vallas. Sauste küla kohta on teateid 1450. aastast, mil see kuulus Lodedele. Selle Virumaa võimsa vasallisuguvõsa kätte jäi valdus XVII sajandi alguseni. Tönnis von Wrangelli ajal 1618. aastal on esimest korda nimetatud mõisa. Wrangellid jäid omanikeks 1779. aastani, mil mõisa omandas Hans Wentzel von Tiesenhausen. Seejärel vahetusid omanikud sagedasti; mõisavaldajateks olid Nolckenid, Dolstid, Ungern-Sternbergid, Hasslegrenid ja Walterid. 1818. aastal ostis mõisa vabahärra Friedrich Adolf von Dellingshausen (1769–1839), kelle järeltulijad majandasid mõisa 1919. aastani; Sauste ja Aaspere mõisal olid edaspidi ühised omanikud. Viimane omanik enne võõrandamist oli Eestimaa rüütelkonna peamees vabahärra Eduard Julius Alexander von Dellingshausen (1863−1939). Sauste mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.01.2016) Sauste mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.01.2016) Sauste mõis (Haljala khk), Kinnisturegister
Tammispea mõis

Tammispea mõis (saksa keeles Tammispäh) oli Essu mõisa kõrvalmõis Haljala kihelkonnas Virumaal. Tammispea mõis oli Essu mõisa kõrvalmõis poolmõisa staatuses, eraldati Essu mõisast 1848. aastal. 1849. aastal müüs Essu mõisnik Karl Thomas von Dellingshausen Essu mõisa juurde kuuluva Tammispea karjamõisa Toompea kodanikule Andreas Goldbergile. 1902. aastal ostis paruness Julie Therese von Ungern-Sternberg (sünd von Dellingshausen) mõisamaatüki Tammispe 21 000 rubla eest ja liitis taas Essu mõisaga. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 24.01.2016) Essu mõis (Haljala khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Tammispea mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Tatruse mõis

Tatruse mõis (saksa keeles Tatters) oli rüütlimõis Haljala kihelkonnas Virumaal. Mõisat on esmamainitud 1390. aastal. Mõisa järgi on nime saanud Haljala lademe Tatruse kihistu. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 24.01.2016) Tatruse mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.01.2016) Tatruse kihistu Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis (vaadatud 17.08.2019) Tatruse mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris