laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tallinna Toidumess

Tallinna Toidumess (rahvusvahelise nimega Tallinn FoodFest) on Tallinnas toimuv toiduteemaline mess. Messi korraldab Profexpo OÜ. Esimene mess toimus 1993. Messi raames kuulutatakse välja aasta kokk. http://www.profexpo.ee/foodfest/korraldaja/kontakt/ (vaadatud 19.03.2019) https://web.archive.org/web/20190319132556/http://www.profexpo.ee/foodfest/programm/tff18-programm/ (vaadatud 19.03.2019) Messi koduleht
Vendise

Vendise on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas. Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas. 2014. aastani kuulus ta Kärla valda. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Tallinna Vene Lütseum

Tallinna Vene Lütseum võib viidata kahele Tallinna koolile: Tallinna Linnamäe Vene Lütseum Tallinna Õismäe Vene Lütseum Tartu Vene Lütseum Tallinna Prantsuse Lütseum
Aaron Cresswell

Aaron William Cresswell (sündinud 15. detsembril 1989 Liverpoolis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Premier League'i klubis West Ham United. Ta alustas klubikarjääri Tranmere Roversis. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Inglismaa tugevuselt neljandas liigas hooajal 2008–09. 2011. aasta suvel liitus ta Inglismaa esiliiga klubiga Ipswich Town. Kohe esimesel hooajal 2011–12 valiti ta Ipswich Towni hooaja parimaks mängijaks. Hooajal 2013–14 valiti ta esiliiga sümboolsesse koosseisu. 2014. aasta juulis sõlmis Cresswell viieaastase lepingu West Ham Unitediga. Ka West Ham Unitedis valiti ta oma esimesel hooajal kohe klubi hooaja parimaks mängijaks. Debüüdi Inglismaa jalgpallikoondises tegi Cresswell 15. novembril 2016 mängus Hispaania vastu.  Aaron Cresswell – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Profiil West Ham United F.C. kodulehel
Vennati

Vennati on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas. 1977. aasta asulareformiga küla kaotati. Enne kaotamist kandis küla nime Vennarti. 1998. aastal taastati küla varasema nimega Vennati. Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas. Detsembrini 2014 asus ta Kärla vallas. 80% küla maadest moodustavad sood.[viide?] Vennarti mõis Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kiievi rahvusvaheline filmifestival Molodist

Kiievi rahvusvaheline filmifestival Molodist (ukraina keeles Київський міжнародний кінофестиваль "Молодість") on Ukrainas Kiievis igal aastal toimuv filmifestival. Esimest korda toimus festival 1970. aastal. Festival keskendub eeskätt noorte filmilavastajate teoste näitamisele. Festival kuulub 1993. aastast Rahvusvahelise Filmiprodutsentide Liitude Föderatsiooni (FIAPF) otsusega rahvusvaheliselt sertifitseeritud spetsialiseeritud võistlusprogrammiga festivalide hulka. Festivali president aastatel 2001–2012 oli Bogdan Stupka. Festivali peadirektor alates 1992. aastast on Andri Halpahtši. 2018. aastal toimunud 47. Kiievi rahvusvahelise filmifestivali rahvusliku võistlusprogrammi žürii liikmeks kutsuti Tallinnast PÖFF-i direktor Tiina Lokk. 47. Kiievi rahvusvaheline filmifestival pidi toimuma 2017. aasta oktoobris, kuid korraldajad otsustasid ürituse üle viia 2018. aasta maisse. Vastav kooskõlastus saadi FIAPF-ilt ning kõigi A-klassi ja B-klassi rahvusvaheliste filmifestivalide korraldajatelt. Festivali konkursist on debüütfilmiga osa võtnud terve rida hiljem tuntuks saanud Euroopa lavastajaid (teiste seas Danny Boyle, Aleksei Balabanov, François Ozon ja Stephen Daldry). Festivali avatseremooniaid on peetud Kiievi esinduslikemais saalides: 2013. ja 2014. aastal Rahvuslikus kunstipalees Ukraina, 2015. ja 2016. aastal Ivan Franko nimelises Rahvuslikus Akadeemilises Draamateatris ning 2018. aastal Ukraina Ooperiteatris. Festivali peaauhind (Grand prix) antakse festivali parimale filmile. Peaauhinna laureaat saab taiese "Sküüdi hirv" (ukraina keeles Скіфський олень) ja 10 000 USA dollarit. 1997. aastast hakati välja andma auhinda panuse eest maailma filmivaramusse. Ka selle auhinna laureaadile antakse Sküüdi hirv. Selle auhinna on saanud teiste seas Sophia Loren (2003), Roman Polański (2005), Catherine Deneuve (2009), Sophie Marceau (2010), Christopher Lambert (2010), Kira Muratova (2015), Ettore Scola, Fjodor Bondartšuk, Irina Skobtseva, Edward Dmytryk, Mario Monicelli ja Jerzy Hoffman. Історія. molodist.com Кинофестиваль "Молодость" объявил состав жюри основного и национального конкурсов. lb.ua/culture Кина не будет: в этом году фестиваль "Молодость" отменен. kiev.vgorode.ua Кинофестиваль «Молодость». kps.com.ua Festivali koduleht (ukraina ja inglise keeles) Pildil filmiauhind Sküüdi hirv. korrespondent.net, 25. mai 2018 (vene keeles) Festivali arhiiv. molodist.com (ukraina keeles)
TAP

TAP võib tähendada järgmist: TAP Air Portugal, Portugali lennuettevõte ...
Melanie Laid

Melanie Laid (4. juuni 1885 Mändjala, Kaarma Suurvald, Saaremaa – teadmata) oli endine Johan Pitka koduabiline, kes asus Vabadussõjas tsiviilisikuna vabatahtlikult teenima laiarööpmelisele soomusrongile nr 1, kus teda hakati seetõttu austavalt kutsuma nimega "Soomusrongi Mari" (või lihtsalt "Rongi Mari"). Melanie Laid sündis 1885. aastal Saaremaal Kaarma Suurvallas Mändjala külas, kus ta meremehest isal Friedrich Laidil oli paarivakane vabadikukoht. Õppis 6–7-aastaselt kaks talve Nasva külakoolis. Seejärel töötas pere vanima lapsena alates kaheksandast eluaastast Saaremaa peredes lapsehoidjana. 1917. aastal tuli Tallinna lähedale taluteenijaks ja 1918. aastal asus tööle Tallinnas Johan Pitka perekonna teenijana, kus töötas kuni Pitka käimasoleva Vabadussõja tõttu oma perekonna 1918. aasta detsembris Inglismaale sõjapakku saatis. Avaldas seejärel soovi asuda mõnele Pitkale alluvale soomusrongile, et "koos teistega isamaad kaitsta". Pitka tuli ta soovile vastu ja 1918. aasta detsembri teisel poolel asuski Melanie Laid sel ajal rindelt Tallinnas viibivale laiarööpmelisele soomusrongile nr 1, kus teenis tsiviilisikust rongiteenijana kuni 1919. aasta novembrini. Anna Vares-Kukk Salme Bergmann-Ilmet Melanie Laid, "Vabadussõja veteran jutustab. "Soomusrongi Mari" mälestusi" // Sõdur 1938, nr 28-34. Alo Lõhmus, "Priius, kallis anne. Elu ja surm Vabadussõja kõige raskemal ajal." Alo Lõhmus ja OÜ Hea Lugu, 2014. Võidukad soomusronglased taastasid eestlaste eneseusu (Postimees 2008) «Soomusrongi Mari» Melanie Laid aitas sõduritega kõrvu Eestil vabaduse kätte võidelda (Postimees 2018)
Lea Kõiv

Lea Kõiv (sündinud 22. oktoobril 1961) on eesti ajaloolane ja arhivaar. Ta on lõpetanud 1979. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo erialal. Ta kaitses Tartu Ülikoolis 2006. aastal magistritöö "Johannes Gutslaff ja tema "Lühike teade ja õpetus"" (juhendaja Tiit Rosenberg) ning 2022. aasta jaanuaris doktoritöö "Kirikukorraldus ja vaimulik elu rootsiaegses Tallinnas" (juhendaja Enn Küng). Ta uurib peamiselt kirikulugu ja usuelu 17. sajandi Eestis ning Tallinna Linnaarhiivi ajalugu. On koostanud ise ja koostöös teistega Tallinna Linnaarhiivi väljaandeid. Alates 1996. aastast on ta Tallinna Linnaarhiivi juhataja asetäitja. Tallinn tules. Dokumente ja materjale Tallinna pommitamisest 9./10. märtsil 1944. Koostanud Jüri Kivimäe ja Lea Kõiv. Tallinna Linnaarhiivi Toimetised 2. Tallinn 1997. Books and Libraries in the Baltic Sea Region from the 16th to the 18th Century = Bücher und Bibliotheken im Ostseeraum vom 16. bis zum 18. Jahrhundert. Koostanud Tiiu Reimo, Lea Kõiv. Tallinn, 2006. Ex archivo civitatis. Tallinna Linnaarhiivi ajaloost. Koostaja Lea Kõiv. Tallinna Linnaarhiivi Toimetised 12. Tallinn, 2008. Die Archive Estlands im europäischen Kontext. Vorträge der Konferenz im Tallinner Stadtarchiv vom 15. bis zum 16. September 2005 / Estonian archives in the European context. Koostaja Lea Kõiv. Tallinn, Eesti Arhivaaride Ühing, 2012 Tallinna ajaloo lugemik. Dokumente 13.-20. sajandini. Koostanud Tiina Kala, Juhan Kreem, Lea Kõiv, Kalmer Mäeorg, Anu Mänd, Triin Parts. Tallinna Linnaarhiivi Toimetised 14. Tallinn, 2014. Alates 1985. aastast on ta abielus ajaloolase Mait Kõivuga. Nende tütred on laulja ja riigiametnik Epp Kõiv ning filosoof Riin Kõiv. https://www.ester.ee/record=b5471199*est Lea Kõiv Eesti Teadusinfosüsteemis
Rehvisõlm

Rehvisõlm (ka õigesõlm, meremehesõlm, rahvakeeli umbsõlm) on lihtne ja kiiresti seotav sõlm. Suurte pingete korral, eriti kui nöör märgub, jookseb umbsõlm tugevalt kinni. Rehvisõlm aasadega seotakse tavaliselt kingapaeltele. Heaks omaduseks on see, et sõlm on kergesti lahtivõetav. Jaan Künnap. Sõlmed ja pleisid. 2016. ISBN 9789949388738 Clifford W. Ashley. The Ashley Book of Knots. Doubleday & Company, Inc., New York, 1944.
Josine Papenbusch

Josine Papenbusch (surnud umbes 1544) oli Tallinna ämmaemand ning Oleviste kiriku jutlustaja Simon Wanradti abikaasa. Oli rae teenistuses nn linnaämmaemand. Tema lähem päritolu on ebaselge, tõenäoliselt oli ta Tallinnasse sisserännanu ning Wanradt võis olla talle juba teine abikaasa. Aastal 1537 jättis Wanradt oma naise ja alaealised lapsed ning põgenes koos lõbunaisega. 1542 kostis Viljandi komtuur Johann von der Recke Tallinna rae ees, et Wanradtile antaks välja tema abikaasa ja raamatud. Tallinna raad keeldus, osutusega Matteuse evangeeliumile 5:19 teatas avalikult, et Wanradt on purustanud abielutruuduse ja -kohustuse, Josinel pole aga mingit süüd ning ta vaba uuesti abielluma. Sellega kuulutas Tallinna raad ilmaliku võimuna abielu lahutatuks. Tegu on varaseima teatega abielulahutusest reformatsioonijärgses Tallinnas. Tallinna Linnaarhiivis on hoiul Josine surma järel koostatud varainventar, mis pärineb 1544. aasta 7. juunist. Naine jättis maha heal järjel majapidamise, tal oli hõbedast lauanõusid, uhkeid rõivaid ja ehteid, samuti arvukalt eri sorti kuldmünte. Tallinna raearhiivis säilinud dokumendi järgi ulatus Josine varanduse väärtus üle 15 000 Riia marga. Naise jõukus osutab muuhulgas, et tegu oli professionaalse ja kogukonnas hinnatud ämmaemandaga. Wanradt üritas aastaid Josinest jäänud pärandust kätte saada, kuid pole teada, kas see õnnestus. Liivi Aarma. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. Tallinn 2007, 282. Kaja Altof-Telschow. Wanradt-Koelli katekismus ja tema aeg. – Eesti vanimad raamatud Tallinnas. Koostanud Lea Kõiv etc. Tallinn, 2000, 70–71. Inna Põltsam-Jürjo. Reformatsiooni mõju argielule Liivimaal. – Tuna, 3/ 2003, 18. Paul Johansen, Heinz von zur Mühlen. Deutsch und Undeutsch im mittelalterlichen und frühneuzeitlichen Reval. Köln, Wien, 1973, 274. Kaja Altof-Telschow, Wanradt-Koelli katekismus ja tema aeg, 71. Julius Woldemar Dehio. Mitteilungen über die Medicinalverhältnisse Alt-Revals. – Beiträge zur Kunde Ehst-, Liv- und Kurlands 1894. Bd IV, 219–294. Heino Gustavson. Meditsiinist vanas Tallinnas. Tallinn, 1969. Inna Põltsam-Jürjo. „ ..., sest ämmaemandad pole linna heaks vähem vajalikud kui kaplan ...“ Ämmaemandatest Eestis keskajal ja varauusaja algul. – Tuna 4/2018, 19–32.
Võsu vapp

Võsu vapp oli Lääne-Viru maakonnas asunud Võsu valla vapp ja hiljem Vihula valda kuulunud Võsu aleviku vapp. Vapp kinnitati 4. märtsil 1998, valla vapina oli see kasutusel kuni 1999. aastani, mil ühineti koos Vihula vallaga ühtseks Vihula vallaks. Pärast ühinemist oli Võsu valla senine vapp kasutusele Võsu aleviku vapina ja seda kasutati koos Vihula valla vapiga. Sinisel kilbil päike ja vapitüvimikus kolm lainelõikelist varrast, kõik kuldsed. Sinine värv vapil on Virumaa vapi taustvärv, mis näitab sellesse maakonda kuuluvust. Kuldne päike ja kuldsed lained rõhutavad paiga tähtsust suvekuurordina ning tähistavad ka merd ja liivaranda. Samas sümboliseerivad kujundid ja värvid vapil valgust ning usku tulevikku. Võsu lipp Vihula valla vapp Vihula valla sümbolite kasutamise kord. Vihula vald, arhiivitud 14.02.2007. Võsu vald. Omavalitsuste sümbolid, mida enam ei kasutata. Riigikantselei, arhiivitud 11.06.2008.
Geni keel

Geni keel (on kasutatud ka nimetusi mina keel ja popo keel) on peamiselt Beninis ja Togos kõneldav gbe keel. Geni keelt räägib umbes 330 000 inimest. Nagu kõik gbe keeled, on ka geni keel toonikeel. https://www.ethnologue.com/language/gej http://www.eki.ee/knab/lgv/nkk.htm
İstanbuli Püha Jüri katedraal

Püha Georgi katedraal on İstanbulis asuv Konstantinoopoli patriarhaadi peakirik. Kirik on Konstantinoopoli oikumeenilise patriarhi residents umbes aastast 1600. Enne Konstantinoopoli langemist aastal 1453 oli patriarhaadi peakirikuks Hagia Sophia katedraal, seejärel lühikest aega Apostlite kirik ja Pammakaristose kirik. Kirik on pühitsetud pühale Jürile.
Wolfgang Herrndorf

Wolfgang Herrndorf (12. juuni 1965 Hamburg – 26. august 2013 Berliin) oli saksa kirjanik, kunstnik ja raamatuillustraator. Wolfgang Herrndorf õppis Nürnbergi kujutavate kunstide akadeemias maalimist. Ta töötas erinevates kirjastustes illustraatori ja kirjanikuna. 2002. aastal ilmus tema debüütromaan "In Plüschgewittern". Kriitikud liigitasid romaani popkultuuri teoseks. 2007. aastal ilmus omavahel seotud lühijuttude kogu "Diesseits des Van-Allen-Gürtels". Kirjanikuna saavutas Herrndorf läbimurde 2010. aastal, kui ilmus tema arenguromaan "Tschick" (e.k. "Miks me varastasime auto"), mille peategelased on umbes 14-aastased. Romaani on saksakeelsena müüdud üle kahe miljoni eksemplari, seda on korduvalt auhinnatud ja tõlgitud kümnetesse keeltesse. 2011 ilmus romaan "Sand", milles on ühendatud kriminaalromaani, ühiskondliku romaani ja ajaloolise romaani jooned. Järgmisel aastal sai ta selle eest Leipzigi raamatumessi auhinna. Herrndorf oli kirjanike jalgpallimeeskonna Autonama liige. Veebruaris 2010 diagnoositi kirjanikul pahaloomuline ajukasvaja ning Herrndorf hakkas pidama blogi "Arbeit und Struktur", milles kirjeldas oma elu selle haigusega. See ilmus 2013 postuumselt raamatu kujul, nii nagu kirjanik oli soovinud. 26. augustil 2013 sooritas Herrndorf Berliinis enesetapu. 2014. aastal avaldati romaani "Tschick" lõpetamata järg, mis oli kirjutatud naistegelase isa vaatepunktist. Selle pealkiri oli "Bilder deiner großen Liebe". Aasta hiljem lavastati romaan Dresdeni Staatsschauspieli teatris. 2008 – Saksa jutustajaauhind ("Diesseits des Van-Allen-Gürtels") 2011 – Leipzigi raamatumessi ilukirjandusauhinna nominatsioon ("Tschick") 2011 – Saksa noortekirjanduse auhind ("Tschick") 2012 – Hans Fallada auhind 2012 – Leipzigi raamatumessi ilukirjandusauhind ("Sand") "Miks me varastasime auto", tõlkinud Terje Loogus, Tallinn, Eesti Raamat 2018. Raamat on valitud Eesti Lastekirjanduse Keskuse 2018. aasta parimate noorteraamatute hulka. Eesti Lastekirjanduse Keskus "Die Wüste ist ein sinnloser Ort", Die Zeit, 22.11.11. "Wolfgang Herrndorfs Blog soll als Buch erscheinen", Stern, 29.08.13 Blogi "Arbeit und Struktur"
Vihula valla vapp

Vihula valla vapp on Lääne-Viru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Vihula valla vapp. 8. juunil 1999. moodustati senise Vihula valla ja senise Võsu valla baasil uus omavalitsusüksus Vihula vald, keskusega Võsul. Kasutusele jäid Vihula valla vapina endine Vihula valla vapp ja Võsu aleviku vapina endine Võsu valla vapp. Vapp kinnitati 26. aprillil 1996. Sinisel kilbil põimuvad kaldristina kaks kuldse ja hõbedase varda paari. Vapivärvid ja -kujundid osutavad Vihulale kui mereäärsele vallale, mille ajaloos on tihedalt põimunud talu- ja mõisakultuur. Vihula valla lipp Võsu vapp Võsu lipp Vihula valla sümboolika Riigi
Waldemar Herdt

Waldemar Herdt (sündinud 28. novembril 1962 Zabelovkas Kustanai oblastis Kasahhi NSV-s) on Saksamaa poliitik, ta kuulub parteisse Alternatiiv Saksamaale. Ta valiti 2017. aastal Bundestagi liikmeks. Ta sündis aastal 1962 Zabelovkas Žitikara rajoonis Kustanai oblastis Kasahhi NSV-s. Ta lõpetas aastal 1984 Kasahstani Põllumajanduse Instituudi põllumajandusinseneri kvalifikatsiooniga. Aastatel 1984–1985 teenis ta Nõukogude armees. Aastatel 1991–1993 töötas ta Kasahstanis kolhoosiesimehena. Aastal 1993 sõitis ta perega Saksamaale. Ta asus tööle Alam-Saksimaa liidumaale Vechta kreisi Neuenkirchen-Vördeni valda põllumajanduslikku ettevõttesse. Aastal 1996 asus ta tööle eraettevõtjana ehitus- ja finantssektorisse. 24. septembril 2017 valiti ta Bundestagi saadikuks (partei Alternatiiv Saksamaale ridades). Waldemar Herdti elulugu Bundestagi kodulehel
Michael O'Neill

Michael Andrew Martin O'Neill (sündinud 5. juulil 1969 Portadownis) on Põhja-Iirimaa jalgpallitreener ja endine mängija (poolkaitsja). Ta alustas klubikarjääri 1984. aastal Coleraine'is. Klubikarjääri jooksul mängis ta põhiliselt Inglismaal ja Šotimaal, sealhulgas Inglismaa klubides Newcastle United (1987–1989) ja Wigan Athletic (1998–2000) ning Šotimaa klubides Dundee United (1989–1993) ja Hibernian (1993–1996). Põhja-Iirimaa jalgpallikoondisse kuulus O'Neill aastatel 1988–1996. Ta mängis koondises 31 ametlikus kohtumises ja lõi neli väravat. O'Neill alustas tööd treenerina 2006. aastal. Aastatel 2006–2008 oli ta Šotimaa tugevuselt kolmanda liiga klubi Brechin City peatreener. Seejärel aastatel 2009–2011 Iirimaa kõrgliigaklubi Shamrock Roversi peatreener. Alates 2011. aasta detsembrist kuni 2020. aasta aprillini oli ta Põhja-Iirimaa koondise peatreener. Tema juhtimisel jõudis Põhja-Iirimaa 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustele, kus pääseti kaheksandikfinaali. 2019. aasta novembris määrati O'Neill Inglismaa esiliigaklubi Stoke City peatreeneriks. Alates detsembrist 2022 on ta taas Põhja-Iirimaa koondise peatreener. "Michael O'Neill: Stoke City appoint Northern Ireland boss as new manager". BBC Sport. Vaadatud 8. novembril 2019.
Pärnu kutsekeskkool

Pärnu kutsekeskkoole oli mitmeid Pärnu 1. kutsekeskkool (Pärnu 1. Kutsekeskkool) Pärnu 2. kutsekeskkool (Pärnu 2. Kutsekeskkool) Pärnu 3. kutsekeskkool (Pärnu 3. Kutsekeskkool) Pärnu 4. kutsekeskkool (Pärnu 4. Kutsekeskkool) Pärnu 5. kutsekeskkool (Pärnu 5. Kutsekeskkool) Pärnu 6. kutsekeskkool (Pärnu 6. Kutsekeskkool) Pärnu 7. kutsekeskkool (Pärnu 7. Kutsekeskkool) Pärnu 8. kutsekeskkool (Pärnu 8. Kutsekeskkool) Pärnu 9. kutsekeskkool (Pärnu 9. Kutsekeskkool) Pärnu 10. kutsekeskkool (Pärnu 10. Kutsekeskkool) Pärnu 11. kutsekeskkool (Pärnu 11. Kutsekeskkool) Pärnu 12. kutsekeskkool (Pärnu 12. Kutsekeskkool) Pärnu 13. kutsekeskkool (Pärnu 13. Kutsekeskkool)
Aaron Mooy

Aaron Frank Mooy (sündinud 15. septembril 1990 Sydneys) on Austraalia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Šotimaa kõrgliigaklubis Celtic ja Austraalia jalgpallikoondises. Ta liitus 2006. aastal Inglismaa klubiga Bolton Wanderers, kuid klubi põhimeeskonnas ta debüüti ei teinud. 2010. aastal liitus ta Šotimaa kõrgliiga klubiga St Mirren. 2012. aasta juunis suundus ta tagasi kodumaale, sõlmides lepingu Austraalia kõrgliiga klubiga Western Sydney Wanderers. Hooajal 2012–13 võitis ta klubiga Austraalia liiga põhihooaja. 2014. aasta mais liitus ta teise Austraalia kõrgliiga klubiga, Melbourne City. Hooajal 2015–16 lõi ta liigas 11 väravat. Mõlemal Melbourne Citys veedetud hooajal valiti ta Austraalia liiga sümboolsesse koosseisu, samuti mõlemal korral Melbourne City hooaja parimaks mängijaks (hooajal 2015–16 jagas ta tunnustust Bruno Fornaroliga). 2016. aasta juunis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Manchester City, kuid läks kohe laenule Inglismaa esiliiga klubisse Huddersfield Town. Hooajal 2016–17 kindlustas ta Huddersfield Towniga pääsu Inglismaa kõrgliigasse. Samal hooajal valiti Mooy esiliiga sümboolsesse koosseisu ja Huddersfield Towni hooaja parimaks mängijaks. 2017. aasta juunis sõlmis ta Huddersfield Towniga püsiva lepinug. 2019. aasta augustis suundus ta üheks hooajaks laenule Brighton & Hove Albioni. Kuigi ta sõlmis Brighton & Hove Albioniga hooaja keskel kolme ja poole aasta pikkuse lepingu, siirdus ta sama aasta augustis Hiina kõrgliigaklubisse Shanghai SIPG. 2022. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Celticuga. Debüüdi Austraalia jalgpallikoondises tegi Mooy 7. detsembril 2012 mängus Guami vastu ning lõi selles mängus ka oma esimese koondisevärava. Ta on kuulunud Austraalia koondisse 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. Western Sydney Wanderers A-League'i Premiership: 2012–13 "Double signing swoop as Aaron Mooy and Moritz Jenz join Celtic". Celtic FC. 19. juuli 2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. juuli 2022. Vaadatud 19. juulil 2022.  Aaron Mooy – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Vinni valla vapp

Vinni valla vapp on Lääne-Viru maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Vinni valla vapp. Vapp on kinnitatud 13. oktoobril 1995. Hõbedasel kilbil on ülaservast lähtuv ja alla suunatud roheline teravik, mille keskel on hõbedane neljaharuline täht. Teraviku all on harali kaks rohelist tammelehte, mille kummagi alumises otsas tammetõru. Allasuunatud teravikuga kolmnurga kontuur meenutab valla nimetuse algustähte. Selline kolmnurk märkis keskaegses alkeemias puhast vett - üht maailma põhilist koostisosa, millel rajaneb elu oma mitmesugustes vormides.[viide?] Tammelehed viitavad Vinni vallas paiknevale Eesti ühele suurimale tammemetsale. Tammetõrud märgivad viljakust haridus- ja pärispõllul. Vapikilbi hõbedane on puhtuse ja lootuse, vapikujundite roheline aga loodusläheduse ja nooruslikkuse võrdkuju. Vinni valla lipp Omavalitsuste sümbolid Vabariigi Valitsus/Riigikantselei (vaadatud 20. augustil 2013)
Brandon Carter

Brandon Carter (sündinud 26. mail 1942 Sydneys Austraalias) on austraalia päritolu füüsik ja astrofüüsik. Carteri pere kolis 1954. aastal Austraaliast Šotimaale. 1964. aastal lõpetas ta Cambridge'i Ülikooli bakalaureusekraadiga. Sai Cambridge'ist 1968. aastal filosoofiadoktori (PhD) ja 1976. aastal teadusdoktori (Doctor of Science) kraadi. Carter töötas Cambridge'i Ülikoolis kuni 1975. aastani (1968–1972 järeldoktorina astronoomia instituudis ning 1973–1975 lektorina rakendusmatemaatika ja teoreetilise füüsika osakonnas), seejärel siirdus Pariisi observatooriumi, kus töötas teadurina astrofüüsika osakonnas ning aastatel 2002–2009 Pariisi observatooriumi uurimisasutuses Laboratoire de l'Univers Théorique uurimisdirektorina. 2009. aastal ta emeriteerus. Ta on tuntud oma töödega üldrelatiivsusteooria ja astrofüüsika alalt. Koos Stephen Hawkingi ja James Bardeeniga sõnastas Carter 1973. aastal mustade aukude mehaanika neli reeglit. Need reeglid kujutavad endast füüsikalisi tingimusi, millele mustad augud eeldatavasti vastama peavad ja mis on analoogsed termodünaamika seadustele. Carter sõnastas 1973. aastal nn. antroopsusprintsiibi, mille kohaselt on Universumi ehitus ja areng täpselt sellised, et seal saaks eksisteerida inimene (vaatleja). 1981 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks Bardeen, J. M.; Carter, B.; Hawking, S. W. The four laws of black hole mechanics. Comm. Math. Phys. 31 (1973), no. 2, 161–170. [1] Brandon Carter. prabook.com Brandon Carter. luth.obspm.fr Brandon Carter. royalsociety.org
John Leslie

John Andrew Leslie (sündinud 2. augustil 1940) on Kanada filosoof. Ta õppis Inglismaal. Lõpetas 1962. aastal Oxfordi Ülikooli bakalaureusekraadiga filosoofia ja psühholoogia alal. 1971. aastal sai Oxfordist magistrikraadi (M.Litt.) filosoofia alal. Naasis Kanadasse. Sai Ontarios asuva Guelphi Ülikooli filosoofialektoriks, tõusis 1982. aastal professoriks. Emeriteerus 1999. aastal. 2005. aastal sai Victoria Ülikooli filosoofia adjunktprofessoriks. Leslie on töötanud peamiselt teadusfilosoofia, religioonifilosoofia, metafüüsika, vaimufilosoofia ja esteetika vallas. 1997 – valiti Kanada Kuningliku Seltsi liikmeks 1979 – Value and Existence. Blackwell 1989 – Universes. Routledge 1990 – Physical Cosmology and Philosophy. Macmillan 1998 – Modern Cosmology and Philosophy. Prometheus Books (täiendatud väljaanne) 1996 – The End of the World: The Science and Ethics of Human Extinction. Routledge 2001 – Infinite Minds: A Philosophical Cosmology. Oxford University Press 2007 – Immortality Defended. Blackwell 2013 – The Mystery of Existence: Why is there Anything At All?. Wiley-Blackwell John Leslie. uvic.ca John Leslie. uoguelph.ca John Leslie - Pantheism: Is God All Reality?. Youtube, 30. august 2014
Põhja-Vidzeme biosfääri kaitseala

Põhja-Vidzeme biosfääri kaitseala (läti keeles Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāts) on kaitseala Põhja-Lätis, Läti ainus biosfäärikaitseala. Põhjas piirneb kaitseala Eesti-Läti riigipiiriga. Kaitseala pindala on 4576 km² (umbes 6% Läti pindalast). Kaitseala administratiivne keskus asub Salacgrīvas. Kaitseala moodustati 1997. aastal.