laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Anu Allikvee

Anu Allikvee (7. mai 1960 – 20. jaanuar 2024) oli eesti kunstiajaloolane ja kuraator. Ta lõpetas 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kunstiajaloolasena. Alates 1983. aastast töötas ta Eesti Kunstimuuseumis teadurina. Alates 2000. aastast oli ta Kadrioru kunstimuuseumi välisgraafika koguhoidja-kuraator. Ta keskendus oma varases uurimistöös baltisaksa kunstile, Kadrioru kunstimuuseumi loomisest alates tegeles peamiselt Lääne-Euroopa graafikaga. Unistuste arheoloogia. G. B. Piranesi (1720–1778) graafika. 13.12.2001 – 15.09.2002. Eesti Kunstimuuseum – Kadrioru kunstimuuseum. Pinge. Saksa ekspressionism Eesti Kunstimuuseumi kogust. 03.04. – 31.10.2010. Eesti Kunstimuuseum – Kadrioru kunstimuuseum. Vinum et panis, veini ja leiva motiiv 16. – 20. sajandi kunstis.11.11.2011 – 11.03.2012. Kuraatorid Anu Allikvee ja Tiina-Mall Kreem. Eesti Kunstimuuseum – Kumu kunstimuuseum Lux aeterna. Itaalia kunst Johannes Mikkeli kogust. 27.09.2014 – 01.03.2015. Eesti Kunstimuuseum – Mikkeli muuseum. Uuritsa, pintsli ja pliiatsiga. Vene 19.–20. sajandi graafika Eesti muuseumides. 03.09.2016 – 08.01.2017. Kuraatorid Mai Levin ja Anu Allikvee. Eesti Kunstimuuseum – Kadrioru kunstimuuseum. Alfred Rõude. Missiooniga kollektsionäär. 31.08.2019 – 01.03.2020. Eesti Kunstimuuseum – Mikkeli muuseum Alati meie kõrval. Kassid ja koerad 16.–19. sajandi kunstis. 26.09.2020 – 28.02.2021. Kuraatorid Anu Allikvee, Tiina-Mall Kreem, Anu Mänd (Tallinna Ülikool). Eesti Kunstimuuseum – Kadrioru kunstimuuseum Karl Morgenstern. Tartu õpetlase kunstikogu. 14.05.2022 – 21.08.2022 Kuraatorid Jaanika Anderson (Tartu Ülikooli kunstimuuseum), Anu Allikvee. Eesti Kunstimuuseum – Mikkeli muuseum Karikatuuri isa. Daumier’ looming R. Paul Firnhaberi kogust. 04.11.2023 – 28.04.2024. Eesti Kunstimuuseum – Mikkeli muuseum. 2002 Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühing 2010 Baltisaksa Kultuuri Selts Eestis "Unistuste arheoloogia. G. B. Piranesi (1720–1778) graafika. Kadrioru kunstimuuseum". Vaadatud 22. jaanuaril 2024. Allikvee, Anu (10.09.2010). "Pinge all". Sirp. "Näituse kataloog "Pinge. Saksa ekspressionism Eesti Kunstimuuseumi kogust". Koostanud Anu Allikvee. Tallinn: Eesti Kunstimuuseum 2010". Vaadatud 22. jaanuaril 2024. "Vinum et panis. Veini ja leiva motiiv 16.–20. sajandi kunstis". Eesti Kunstimuuseum. Vaadatud 7. märtsil 2024. "Lux aeterna. Itaalia kunst Johannes Mikkeli kogust. Mikkeli muuseum". Vaadatud 22. jaanuaril 2024. "Uuritsa, pintsli ja pliiatsiga. Vene 19.–20. sajandi graafika Eesti muuseumides. Kadrioru kunstimuuseum". Vaadatud 22. jaanuaril 2024. "Alfred Rõude. Missiooniga kollektsionäär". Eesti Kunstimuuseum. Vaadatud 7. märtsil 2024. "Alati meie kõrval. Kassid ja koerad 16.–19. sajandi kunstis". Kadrioru kunstimuuseum. Vaadatud 7. märtsil 2024. "Karl Morgenstern. Tartu õpetlase kunstikogu". Eesti Kunstimuuseum. Vaadatud 7. märtsil 2024. "Karikatuuri isa. Daumier' looming R. Paul Firnhaberi kogust. Mikkeli muuseum". Vaadatud 22. jaanuaril 2024. ETIS Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
Medikopter 117

"Medikopter 117" (originaalpealkirjaga "Medicopter 117 – Jedes Leben Zählt") on Saksa ja Austria koostöös toodetud teleseriaal, mida edastavad RTL ja ORF. Selle esimene jagu "Der Kronzeuge" oli eetris 11. jaanuaril 1998. Sarjas on kokku 82 jagu ja ülevaatejagu sarja tegemisest. Medikopter 117 on väljamõeldud päästekopter kusagil Saksa Alpides, mille meeskonnad päästavad ohus olevaid inimesi. Päästjad jagati baasis kaheks meeskonnaks (meeskond A) ja (meeskond B), igas meeskonnas oli piloot, arst ja parameedik. Eestis on seda näidanud TV3.
Strawberry Panic!

"Strawberry Panic!" ('maasikapaanika'; jaapani keeles ストロベリー・パニック!) on jaapani lühijuttude sari, mille autor on Sakurako Kimino. Lugu räägib teismelistest tüdrukutest, kes käivad kolmes omavahel seotud tütarlastekoolis, mis asuvad Astraea mäel. Läbivaks teemaks on tegelaste intiimsed lesbisuhted. Lugude esimene illustraator oli Chitose Maki, hilisemaid väljaandeid illustreeris Namuchi Takumi. Sarja "Strawberry Panic!" lugude põhjal on valminud samanimeline manga, anime ja arvutimäng. "gomanga.com » series » Strawberry Panic". web.archive.org. 18. november 2006. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. november 2006. Vaadatud 22. jaanuaril 2024.
Inimestele patoloogilised mikroseened

Mikroseened on eukarüootsed heterotroofsed organismid, kes on peamiselt saprotroofid, mükoriisa seened või parasiidid. Miljonitest seeneliikidest vähesed täidavad teiste organismide nakatumiseks vajalikuid põhitingimusi, et omada parasiitset eluviisi. Veelgi vähem mikroseeni täidavad 4 põhitingimust, et nakatada inimesi: kõrge temperatuuritaluvus, võime tungida peremeesorganismi, inimkudede lüüsimine ja resistentsus inimese immuunsüsteemi vastu. Tervetel inimestel on kehasisesed seenhaigused haruldased, kuna meil on kõrgelt arenenud immuunsüsteem, mis on pidevalt seentega kokku puutunud. Enamik seeni, kes on võimelised inimkeha keskkonna tingimustes elutseda, ei suuda immuunkompetentse inimese fagotsüütidele, spetsiifilistele antikehadele ja T-lümfotsüüdidele vastupanu tekitada. Terveid inimesi nakatavad seened pühendavad suure osa oma füsioloogiast ja energiast, et immuunsüsteemile märkamätuks jääda või sellele vastu seista, ning selle tõttu ei ole tavaliselt eluohtlikud. Küllaga immuunpuudulikkusega inimestel esineb seenhaigusi sageli, mis võivad eluohtlikud olla. Inimeste seenhaigusi nimetatakse mükoosideks ja enamik neist, kes nakatavad inimesi ei ole obligatoorsed patogeenid, vaid pigem seened, kes on levinud muudes tingimustes, ning kasutavad ära olukordi, kus peremeesorganismi kaitsevõime on mõnes kohas nõrgenenud. Inimeste ja koduloomade haigusi põhjustavaid seenpatogeene on umbes 135 ning inimestel põhjustab haigusi vaid umbes 60 seeneliiki; neist umbes 30 põhjustavad naha pindmisi infektsioone ja umbes 30 subkutaanseid, lümfi- või süsteemseid infektsioone. Köhler, J. R., Casadevall, A., & Perfect, J. (2015). The spectrum of fungi that infects humans. Cold    Spring  Harbor                   Perspectives in                    Medicine,                5(1). https://doi.org/10.1101/cshperspect.a019273 Köhler, J. R., Hube, B., Puccia, R., Casadevall, A., & Perfect, J. R. (2017). Fungi that infect humans. The      Fungal                             Kingdom,      4,                        813–843. https://doi.org/10.1128/9781555819583.ch39 Moore, D., Robson, G. D., & Trinci, A. P. J. (2019). 21st Century Guidebook to Fungi, UPDATED          SECOND                                                                 EDITION. https://www.davidmoore.org.uk/21st_Century_Guidebook_to_Fungi_PLATINUM/
John Wood

John Wood on mitme tuntud inimese nimi: John Wood vanem (1704–1754) oli inglise arhitekt; John Wood noorem (1728–1782) oli inglise arhitekt; John Wood (1812–1871) oli šoti maadeavastaja; John Wood (1930–2011) oli inglise filminäitleja; John Wood (1947–2022) oli Ameerika Ühendriikide luuletaja; John Wood (1950–2013) oli Kanada aerutaja; St John's Wood
Cotylidia

Cotylidia on kandseente perekond. Cotylidia pannosa Cotylidia undulata Cotylidia andmebaasis eElurikkus.
Iraagi sissetung Kuveiti

"Sissetung Kuveiti" suunab siia. Teiste kasutuste kohta vaata artiklit Kuveidiga seotud sõdade loend. Iraagi sissetung Kuveiti algas 2. augustil 1990, koos sellega algas ka lahesõda. Iraak alistas Kuveidi 4. augustiks ning sellele järgnes seitse kuud kestnud okupatsioon. Rahvusvaheline kogukond mõistis agressiooni hukka ning ÜRO Julgeolekunõukogu võttis Iraagi heidutamiseks vastu mitmeid resolutsioone, mis soovitud vilju ei kandnud. Alguses panid okupatsioonivõimud Kuveidi aladel võimule nukuvalitsuse, 28. augustil annekteeris Iraak kogu Kuveidi. Põhja-Kuveidist sai Saddamiyat al-Mitla' piirkond ning see liideti suurema Iraagi Basra kubernerkonnaga, Lõuna-Kuveidist tehti Kuveidi kubernerkond. Novembris 1990 võttis ÜRO Julgeolekunõukogu vastu resolutsiooni 678, millega anti Iraagile vägede väljaviimiseks aega 15. jaanuarini 1991. Kuna Iraak ultimaatumile ei reageerinud, andis ÜRO Julgeolekunõukogu loa Ameerika Ühendriikide poolt juhitud rahvusvahelise koalitsiooni loomiseks. Iraak ignoreeris ÜRO Julgeolekunõukogu poolt seatud tähtpäeva ning koalitsiooniväed asusid jõudu kasutama, 17. jaanuaril 1991 algasid õhulöögid. Õhulöögid jätkusid järgmise kuu jooksul, Iraak korraldas vastukaaluks raketirünnaku Iisraelile lootuses, et koalitsiooni moslemiriigid tema poolele asuvad. Raketirünnak koalitsiooni ei kõigutanud ning 23. veebruaril 1991 algas koalitsiooni maavägede sissetung nii okupeeritud Kuveidi aladele kui osaliselt ka Iraaki. Taganevad Iraagi väed süütasid üle 700 Kuveidi naftapuurkaevu, kuid ka see ei pannud koalitsioonivägesid seisma. Iraagi sõjavägi oli 28. veebruariks 1991 lüüa saanud ning Kuveit iseseisvuse taastanud. Sissetungi orkestreerinud Iraagi võimude tegelikud kavatsused ei ole teada, eksperdid on välja toonud mitu teooriat. Üks võimalik põhjus oli suutmatus tagasi maksta Iraani-Iraagi sõja ajal Kuveidilt võetud 14 miljardi $ suurust laenu. Selle teooria kasuks räägib tõsiasi, et Kuveidi suurenenud toodang hoidis Iraagi sissetulekuid vaos. Kuveit tootis rohkem naftat kui OPEC-i riigid kokku leppinud olid ning põhjustas sellega rahvusvahelise turu languse. Iraak tõlgendas Kuveidi valitsuse käitumist agressioonina Iraagi majanduse vastu. Lisaks süüdistas Iraak 1990. aasta alguses Kuveiti piiri alt nafta varastamises. Samas on hiljem selgunud, et Şaddām Ḩusayn oli selleks ajaks juba Kuveiti tungimise plaanid teinud. Operatsioon Vantage Airlift (film) ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 660 Nayirahi tunnistus "Thirty years on, Iraq's invasion of Kuwait still haunts region". 1. august 2020. Fineman, Mark (29. august 1990). "Iraq Remaps Kuwait as Province 19". Los Angeles Times (Ameerika inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 23. jaanuar 2021. Vaadatud 23. jaanuaril 2021. Gause, F. Gregory III (2005). "The International Politics of the Gulf". Louise Fawcett (toim). International Relations of the Middle East. Oxford: The University Press. Lk 263–274. ISBN 0-19-926963-7.
Käär

Käär on eesti perekonnanimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Käär 319 inimesel: 154 mehel ja 165 naisel. Perekonnanimede levikult oli Käär meeste puhul 444. kohal ja naiste puhul 443. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Käär vanuserühmas 5–9, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,98. Nimi oli kõige sagedasem Hiiu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 27,66 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Eesti eri maakondade 24 kihelkonna 31 mõisavallas nimeks Kaer, Kaehr, Käer, Kähr, Kär ja Käär (hiljem normaliseeriti nimeks Käär). Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Käär 1936. aastal kasutusele isiku poolt, kes kandis varem nime Korotshenko. Harri Käär, eesti soojusenergeetik, tehnikateadlane, professor ja akadeemik (1944–1997) Leonhard Käär, Eesti poliitik (1904–1963) Käär Surnames. Vaadatud 22. jaanuar 2024. Statistikaamet: Nimede statistika Vaadatud 22. jaanuar 2024. Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Käär. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Käär. Käär statistikaameti andmebaasis
Kaus

Kaus on perekonnanimi. Saksamaal oli perekonnanime Kaus kandjaid 2014. aastal üle 2000 isiku. Ameerika Ühendriikides oli sellenimelisi isikuid üle 1200 ja Kanadas ligi 300. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kaus 101 inimesel: 46 mehel ja 55 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kaus meeste puhul 2335. kohal ja naiste puhul 2078. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Kaus vanuserühmas 75–79, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,38. Nimi oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 6,78 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Läänemaal Kirbla, Märjamaa ja Reigi kihelkondades; Võrumaal Urvaste ja Rõuge kihelkonnas; Harjumaal Kose kihelkonnas; Pärnumaal Halliste kihelkonnas; Järvamaal Türi ja Järva-Jaani kihelkonnas ning Saaremaal Jämaja kihelkonnas erinevates mõisavaldades 11 korral nimeks Kaus. Jan Kaus, eesti kirjanik (1971–) Kaus Surnames. Vaadatud 22. jaanuar 2024. Statistikaamet: Nimede statistika Vaadatud 22. jaanuar 2024. Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Kaus. Kaus statistikaameti andmebaasis
Luigas

Luigas on eesti perekonnanimi. Luigas tähendab läänemurdes sängi, magamisaset. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Luigas 29 inimesel: 16 mehel ja 13 naisel. Perekonnanimede levikult oli Luigas meeste puhul 7975. kohal ja naiste puhul 10579. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Luigas vanuserühmas 65–69, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,56. Perekonnanime Luigas kandja oli keskmiselt 39 aasta vanune. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupojale Virumaal Lüganuse kihelkonnas Aa mõisavallas nimeks Luigas. Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Luigas 1937. aastal Jõhvis kasutusele isiku poolt, kes kandis varem nime Lauringson. Eva Luigas, eesti administraator, ajakirjanduse toimetaja (1964–) Inara Luigas, eesti poliitik (1959–) Leopold Luigas, eesti kohtunik (1898–1953) Luigas Surnames. Vaadatud 22. jaanuar 2024. Murdekaart. Väike murdesõnastik. Vaadatud 22. jaanuar 2024. Statistikaamet: Nimede statistika Vaadatud 22. jaanuar 2024. Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Luigas. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Luigas. Luigas statistikaameti andmebaasis
Józef Mackiewicz

Józef Mackiewicz (1. aprill 1902 Peterburi – 31. jaanuar 1985 München) oli poola kirjanik ja publitsist. Ta elas ja töötas mõnda aega Vilniuses. Tema Poola aadliperekonnast pärit isa oli Peterburi veiniimpordi ettevõtte Fochts i kompanija direktor ja kaasomanik. Ema Maria on pärit Krakovist. Aastal 1907 kolis perekond Mackievičius Vilniusesse, kus ta kolm aastat hiljem asus õppima klassikalisse gümnaasiumisse. 17-aastaselt osales ta vabatahtlikult Nõukogude-Poola sõjas. Pärast sõda, ilma küpsuseksameid tegemata, asus ta õppima Varssavi ülikooli loodusteaduskonnas, mis jäi lõpetamata. Seejärel õppis ta Vilniuses poolakeelses Stefan Batory ülikoolis. Tema esimesed artiklid ilmusid 1930. aastate alguses. Aastatel 1923–1939 töötas ta Vilniuses väljaantavas ajakirjas Słowo (eesti keeles 'sõna'), mille juhtiv toimetaja oli tema vanem vend Stanisław Mackiewicz. 1924. aastal abiellus ta õpetaja Antonina Kopanskaga (kellega sündis tütar Halina), kuid abielu lahutati mõne aasta pärast. Seejärel oli tal lühike suhe Wanda Zylowskaga (kes suri sõja ajal). Temaga oli tal tütar Idalia, kes elas Vilniuses kuni oma surmani 1998. aastal. (Idalia poeg on Leedu kodanik). 1939. aastast oli tema elukaaslane Barbora Toporska, kes töötas ajakirjas Słowo (tal polnud temaga lapsi). Barbora ja Juzef abiellusid aga alles 1973. aastal, pärast A. Kopanska surma. 1936. aastal ilmus tema jutukogu „16. między trzecia i siódmą" ("16. kolmanda ja seitsmenda vahel") ning 1938. aastal "Bunt rojstów" ("Rabade mäss"), milles ilmusid teated ajakirjast Słowo. Samal aastal, protesteerides valitsuse poliitika vastu, pöördus ta õigeusku. Pärast Nõukogude Liidu sissetungi Poolasse põgenes ta Kaunasesse, kuid 1939. a novembris, kui Leedu sai tagasi Vilniuse territooriumi, naasis ta ja andis välja ühe kolmest Vilniuses ilmuvast poolakeelsest ajalehest Gazeta Codzienna ('päevaleht'). Mais 1940 võttis Leedu valitsus temalt õiguse oma tekste avaldada ja kui 15. juunil 1940 Vilnius langes taas nõukogude võimu alla, töötas ta puuraiuja ja voorimehena. Saksamaa ja Nõukogude Liidu vahelise sõja alguses 1941. a. juunis pakkus Saksamaa talle ajakirja poola keeles toimetada, kuid ta keeldus sellest kategooriliselt. Ajavahemikul juulist oktoobrini 1941 avaldas ta Goniec Codziennys (Saksa okupatsioonivõimude ajakiri poola keeles) seitse kommunismivastast artiklit ja kirjutas end alla initsiaalidega J.M. Ta elas edasi koos Toporskaga Czarny Boris, teenides elatist asjade müümise ja juhutööde tegemisega; puuduvad andmed tema võimaliku seotuse kohta ei koostöös okupatsioonivõimude ega Poola põrandaalustega.
Vladimir Wiedemann

Vladimir Wiedemann (vene keeles Владимир Владимирович Видеманн; sündinud 4. veebruaril 1955 Tallinnas) on vene kirjanik ja ajakirjanik. 1977. aastal lõpetas Wiedemann Tallinna pedagoogilise instituudi vene keele ja kirjanduse erialal. 1987. aastal emigreerus Nõukogude Liidust Colombiasse. Wiedemanni autobiograafilise raamatu "Tundmatu liit" järgi tehti 2017. aastal Eesti-Soome-Saksamaa dokumentaalfilm "Nõukogude hipid". "Tundmatu liit. Hipid – müstikud – dissidendid. Nõukogude Liidu 20 viimast aastat insaideri pilguga. Mälestusi 1968+1991", Tänapäev, Tallinn, 2019, ISBN 978-9949-85-509-4 "Püha kaljukitse radadel. Nõukogude hipide rännakud Kesk-Aasias". Petrone Print, Tartu 2013, ISBN 978-9949-511-36-5 "Maagide kool. Eesti okultne underground", HOT Press, Tartu 2008. ISBN 978-9985-9857-7-9 Владимир Джа Гузман, Smena, 2009
Edgar Ié

Edgar Miguel Ié (sündinud 1. mail 1994 Bissaus) on Guinea-Bissau jalgpallur, kes mängib kaitsjana Türgi kõrgliigaklubis İstanbul Başakşehir ja Guinea-Bissau jalgpallikoondises. Jalgpallitreeninguid alustas Ié Guinea-Bissaus. 2007. aastal liitus ta Portugali klubiga Oeiras ja aasta hiljem Lissaboni Sportingu noortesüsteemiga. 2012. aastal liitus ta Hispaania suurklubiga FC Barcelona ning asus mängima Barcelona reservmeeskonnas Hispaania esiliigas. Ainsal korral mängis ta Barcelona põhimeeskonnas 3. detsembril 2014, kui Hispaania karikavõistlustel kohtuti SD Huescaga. 2015. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Villarrealiga, kuid ta sai mänguaega ainult Villarreali reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. 2016. aasta detsembris naasis ta Portugali ja sõlmis lepingu Belenensesega. Seal mängis ta vaid hooaja lõpuni. 2017. aasta juulis siirdus Ié Prantsusmaa kõrgliigaklubisse Lille. Üleminekusumma oli kolm miljonit eurot. Sellega sai ta kõige kallimaks mängijaks, kes on Belenensesest teise klubisse siirdunud mängijaks. Hooajal 2017/18 kuulus Ié kindlalt Lille'i põhikoosseisu, kuid hooaja 2018/19 teises pooles läks ta laenule teise Prantsusmaa kõrgliigaklubisse, FC Nantes. 2019. aasta augustis sõlmis ta lepingu Türgi kõrgliigaklubiga Trabzonspor. Samal ajal siirdus Trabzonsporist Lille'i Yusuf Yazıcı. Hooajal 2019/20 oli Ié Trabzonsporist laenul Hollandi kõrgliigaklubis Feyenoord. Pärast seda mängis Trabzonspori meeskonnas kaks hooaega. Ta kuulus Trabzonspori meeskonda, mis võitis 2020. aasta Türgi karikavõistlused. 2023. aasta jaanuaris sõlmis ta pooleteise aasta pikkuse lepingu İstanbul Başakşehiriga. Aastatel 2012–2016 mängis Ié Portugali noortekoondistes, sealhulgas kuulus ta Portugali võistkonda 2016. aasta suveolümpiamängudel. Ainsal korral mängis ta Portugali jalgpallikoondises 10. novembril 2017, kui sõprusmängus kohtuti Saudi Araabiaga. 2021. aastal otsustas Ié oma sünniriigi kasuks. Guinea-Bissau koondises tegi ta lõpuks debüüdi 14. juunil 2023 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus São Tomé ja Príncipe vastu. Ta kuulus Guinea-Bissau koondisse 2024. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. "Edgar Ié e Fábio Nunes reforçam Belenenses". O Jogo (portugali). 26. detsember 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. veebruar 2019. Vaadatud 1. märtsil 2017. "Edgar Ié débarque au LOSC" (prantsuse). Lille OSC. 5. juuli 2017. Vaadatud 5. juulil 2017. "Edgar Ié: SAD do Belenenses congratula-se com a maior transferência "de sempre"" (portugali). SAPO. 5. juuli 2017. Vaadatud 5. juulil 2017. "Edgar Ié transféré à Trabzonspor" (prantsuse). Lille OSC. 12. august 2019. Vaadatud 13. augustil 2019. "Kamuoyuna duyuru" (türgi). Trabzonspor. 13. august 2019. Vaadatud 13. augustil 2019. "HOŞ GELDİN EDGAR MIGUEL IE" (türgi). İstanbul Başakşehir. 23. jaanuar 2023. Vaadatud 23. jaanuaril 2023. https://www.transfermarkt.com/edgar-ie/nationalmannschaft/spieler/191987 (vaadatud 22.1.2024)
Antoine Semenyo

Antoine Serlom Semenyo (sündinud 7. jaanuaril 2000 Chelseas) on Inglismaal sündinud Ghana jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsja või ründajana Inglismaa Premier League'i klubis Bournemouth ja Ghana jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Bristol Citys. Selle põhimeeskonnas debüteeris ta Inglismaa esiliigas hooaja 2017/18 viimases mängus Sheffield Unitedi vastu. Enne seda oli ta hooaja 2017/18 teises pooles olnud laenul Inglismaa tugevuselt kuuenda liiga klubis Bath City. Hooaja 2018/19 esimeses pooles oli Semenyo Bristol Cityst laenul Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis Newport County ja hooaja 2019/20 teises pooles Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Sunderland. Püsivalt hakkas Semenyo Bristol City põhimeeskonnas mängima hooajal 2020/21. 13. märtsil 2021 lõi ta mängus Birmingham City vastu oma esimese värava Inglismaa esiliigas. Hooajal 2021/22 lõi ta Inglismaa esiliigas kaheksa väravat ning valiti Bristol City hooaja parimaks noormängijaks. 2023. aasta jaanuaris siirdus ta 10 miljoni naelsterlingi eest Bournemoutih, kellega sõlmis nelja ja poole aasta pikkuse lepingu. Inglismaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 30. aprillil 2023 mängus Leeds Unitedi vastu. Ghana jalgpallikoondises debüteeris Semenyo 1. juunil 2022 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Madagaskari vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 17. novembril sõprusmängus Šveitsi vastu. Ta on kuulunud Ghana koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2024. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. https://uk.soccerway.com/players/antoine-semenyo/529560/ (vaadatud 22.1.2024) "Players of the year revealed". Bristol City. 10. mai 2021. Vaadatud 2. septembril 2022. "Antoine Semenyo: Bournemouth sign Ghana forward from Bristol City". BBC Sport. 27. jaanuar 2023. Fisher, Ben (30. aprill 2023). "Leeds woes deepen as Jefferson Lerma takes Bournemouth away from danger". The Guardian (Briti inglise). ISSN 0261-3077. Vaadatud 30. aprillil 2023. https://www.national-football-teams.com/player/87617/Antoine_Semenyo.html (vaadatud 22.1.2024) Profiil AFC Bournemouthi kodulehel "Antoine Semenyo: ‘I’ve watched Afcon all my life – it is bragging rights’". theguardian.com. 13.1.2024.
Joseph Paintsil

Joseph Paintsil (sündinud 1. veebruaril 1998 Accras) on Ghana jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsja või vasaku äärepoolkaitsjana Major League Socceri (MLS) klubis LA Galaxy ja Ghana jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Ghana klubis Tema Youth. 2017. aastal lõi Paintsil Ghana kõrgliigas kümme väravat. Hooajal 2017/18 mängis Paintsil Ungari kõrgliigaklubis Ferencvárosi ning lõi 25 mänguga kümme väravat. 2018. aasta juulis liitus ta Belgia kõrgliigaklubiGA Genk. Belgia kõrgliigas lõi ta kaks esimest väravat 7. oktoobril 2018 mängus Genti vastu. Hooaja lõpus tuli ta Genkiga Belgia meistriks. Hooajal 2021/22 oli ta Genkist laenul Türgi kõrgliigaklubis Ankaragücü, kus lõi 11 väravat. Hooajal 2022/23 tegi Paintsil silmapaistva hooaja Belgia kõrgliigas, kui lõi 17 väravat, millega oli liigas paremuselt viies väravalööja. 2024. aasta veebruaris sõlmis ta nelja-aastase lepingu LA Galaxyga. Ghana jalgpallikoondises tegi Paintsil debüüdi 25. mail 2017 sõprusmängus Benini vastu. Uuesti pääses ta Ghana koondisse ligi viis aastat hiljem. Ta on kuulunud Ghana koondisse 2022. ja 2024. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. Tema vanem vend Seth Paintsil on samuti jalgpallur. Genk Belgia kõrgliga: 2018–19 Belgia superkarikas: 2019 "Genk: hivatalosan bejelentették Paintsil szerződtetését". Nemzeti Sport. 11. juuni 2018. "LA Galaxy sign winger Joseph Paintsil from Genk". mlssoccer.com. 22.2.2024. Vaadatud 10.03.2024 https://www.national-football-teams.com/player/68066/Joseph_Paintsil.html (vaadatud 22.1.2024)