laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
NITRO FX

NITRO FX™ on Enliven Internationali turustatav India nonipuu ekstrakt. Kuna toode pole vastavat ohutushindamist läbinud, ei ole tootja väited tõestatavad, ja toote turustamine on seega Euroopa Liidu seaduste kohaselt keelatud. Veterinaar- ja Toiduamet ei soovita tõestamata ohutuse tõttu toodet osta ega tarbida. Ravimiameti osakonnajuhataja Katrin Kiisk: "Nad ei ravi ühtegi haigust, nad ei aita ühtegi haigust ennetada, diagnoosida, sümptomeid leevendada ega ära hoida, ravimi toime peab olema alati tõestatud." NITRO FX™ levib Eestis võrkturustuse kaudu. NITRO FX™ on läbinud ConsumerLabi uuringu "Athletic Banned Substances Screening Program", mille ainukeseks tingimuseks on, et toode ei tohi sisaldada Maailma Antidopingu Agentuuri keelatud ainete ja meetodite nimekirjas sisalduvaid aineid. India nonipuu "USA toidulisand NITRO FX™ Euroopa Liidus keelatud". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. juuli 2007. Vaadatud 1. mail 2008. Urmas Jaagant (30. aprill 2008). ""Pealtnägija": kümned tuhanded eestlased kasutavad müügikeeluga toidulisandit". Eesti Päevaleht. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. mai 2008. Vaadatud 9. detsembril 2008. "Athletic Banned Substances Screened Products" (inglise keeles).{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Substances Tested, Testing Methods & Passing Criteria" (inglise keeles). Originaali arhiivikoopia seisuga 10. mai 2008. Vaadatud 1. mail 2008.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Kungsholmeni linnaosa

Kungsholmen on Stockholmi linnaosa Stockholmi südalinnas Kungsholmeni linnaosapiirkonnas Kungsholmeni saare idaosas. Linnaosa kutsutakse ka Västermalmiks. Linnaosa pindala on 1,56 km², elanike arv on 19 388 (31. detsember 2011). Linnaosa on loodud 1926. Linnaossa kuuluvad Sankt Görani kihelkond ja Kungsholmi kihelkond. 15. sajandil olid saarel frantsisklased. Saart kutsuti siis Munklägret ('munkade laager'). Mungad rajasid Rålambshovi tellisevabriku. Samuti tegelesid nad põlluharimise ja kalapüügiga. Seoses reformatsiooniga läks saar 1527 Rootsi krooni omandusse. Esimene hoonestus tekkis Kungsklippani ja Kronobergeti vahelisse orgu. Käsitööliste töökojad ning vabrikud rajati ranna äärde. Aastal 1645 sai Munklägret esimese silla. Aastal 1672 sai saar nimeks Kungsholmen ja moodustas omaette koguduse. Aastal 1926 moodustati Kungsholmeni linnaosa, mis hõlmas kogu saare. Aastal 1938 vähendati linnaosa territooriumi ning moodustati Mariebergi, Stadshageni, Fredhälli ja Kristinebergi linnaosa. 1. jaanuarist 1997 kuulub linnaosa Kungsholmi linnaosapiirkonda. 2008. aasta seisuga on linnaosas järgmised gümnaasiumid: Andreasgymnasiet Atletica gymnasiet International IT College of Sweden Jensen gymnasium Västra Kungsholmens gymnasium Stockholms musikgymnasium Lycée Français Saint-Louis Nordiska musikgymnasiet Norra och södra gymnasiet Sankt Eriks gymnasium Sankt Görans gymnasium Stockholms internationella restaurangskola Sverigefinska skolan i Stockholm Thorildsplans gymnasium
Tsaar

Tsaar (ladina sõnast caesar) on kuningale vastav valitsejatiitel, mida kasutati: Bulgaarias 919–1014, 1187–1396 ja 1908–1946 Serbias 1346–1371 Venemaal 1547–1721 (edasi olid Venemaa valitsejad keisrid) kuningas šahh sultan khaan suurhertsog suurvürst
Västermalm

Västermalm on Kungsholmeni saare kunagine rööpnimi Kungsholmeni linnaosa rahvakeelne nimi
Megan Quartet

Megan Quartet oli 1997. aasta kevadel Meggani mantlipärijana Tallinnas Tarvo Kaspar Toome moodustatud Eesti džässroki instrumentaalansambel. Koosluse muusikas olid ühendatud nii roki, klassikalise, minimalistliku, psühhedeelse, alternatiivse kui ka džässmuusika elemendid. Festivalidest on ansambel mänginud Tudengijazzil, Tartu ja Pärnu džässifestivalidel, Kuri Progel ja Pilvepillerkaarel. 1996. aasta sügisel läks Tarvo Kaspar Toome juhitud vokaalinstrumentaalansambel Meggan muusikaliste erimeelsuste tõttu laiali. 1997. aasta kevadel pani Toome kokku Megan Quarteti koosseisus Mihkel Mälgand (bass ja kontrabass), Rauno Rebane (löökriistad), Aulis Nemvalts (saksofonid) ja Tarvo Kaspar Toome (klahvpillid, kitarr). Külalisesinejatena on kontsertidel üles astunud Tõnis Tüür (kontrabass), Meelis Ainsalu (bass), Jaan Pehk (vokaal) ja vanamuusikaansambel Kampsun (flöödid). 2000. aastal ilmus kontsertplaat festivali Pilvepillerkaar'00 salvestisega "Megan Projekt. KATUS". 2001. aasta kunsti- ja muusikafestivalil Mantika esines Megan Quartet erinevatel asjaoludel juba nimega Lippajad koosseisus Mihkel Mälgand, Rauno Rebane, Aulis Nemvalts, Tarvo Kaspar Toome ja Raun Juurikas (klahvpillid) ja Arno Kalbus (löökriistad). 2002. aastal esines Megan Quartet Hiiumaal progefestivalil Kuri Proge. 2003 – Megan Quarteti "mantlipärijana" hakkas tegutsema kvartett MESI koosseisus: Mihkel Mälgand (bass), Ahto Abner (löökriistad), Iljo Toming (kitarr) ja Tarvo Kaspar Toome (klahvpillid)). 2003. aastal ilmus Megan Quarteti teine kontsertplaat "Are You Insured?". 2008. aasta detsembris ilmus Megan Quarteti stuudiosessioonidega CD "Väljasõit rohelisse" Ansambel lõpetas aktiivse tegutsemise umbes aastal 2000, kuid Megan Quartet-i alustatud liini jätkab 2001. aastal tegutsema hakanud ansambel Lippajad. Meggan Lippajad Megan Quarteti ametlik koduleht
Lippajad

Lippajad on 2001. aastal ansambli kunstilise juhi Tarvo Kaspar Toome kokku kutsutud Eesti avangard- / free jazz'i / jazz fusion'i ansambel. Lippajate eelkäija Megan Quartet (Meggan) oli 1990. aastate alguse uue proge- ja džässroki "uue laine" loojaid Eestis. Ansambel on üles astunud sellistel festivalidel nagu ImproTest, Pilvepillerkaar ja Jazzycolors. Lippajad loovad ja esitavad nüüdisaegset pilli- ja helipõhist omaloomingut ning töötlusi, mida iseloomustab Tarvo Kaspar Toome antud stiilimääratlus post-fusion. Lippajad sulatavad oma loomingus rokkmuusikat, džässi, avangardi, eksperimentalismi, klassikalist ja elektroonilist muusikat, psühhedeelset rokki, müra ja improvisatsiooni. Ansambli nimi pärineb Clifford D. Simaki ulmenovellikogust "Linn". Tarvo Kaspar Toome (elektrikitarr, süntesaatorid, müra, kompositsioonid) Ahto Abner (löökriistad) Arno Kalbus (löökriistad) Aulis Nemvalts (saksofon) Eno Kollom (löökriistad, hääl) Kalle Klein (saksofonid, flöödid) Kristjan Jõemägi (löökriistad) Liis Jürgens (hääl ja harf) Margo Pajula (löökriistad) Madis Zilmer (löökriistad) Mart Sork (tromboon) Meelis Vind (klarnetid) Mihkel Mälgand (bass) Pearu Helenurm (klahvpillid) Peep Ojaveski (elektrikitarr) Peeter Salmela (löökriistad) Raun Juurikas (klahvpillid) Rauno Rebane (löökriistad) Rivo Laasi (bass, flöödid, elektroonika) Sven Kuntu (laul ja sõnad) Tanel Paliale (efektid, süntesaatorid) Tanel Ruben (löökriistad) Lippajate ametlik koduleht Lippajad andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles)
Meggan

Meggan oli 1990. aastate Eesti uue proge- ja džässroki laine vanim vokaalinstrumentaalansambel, mis tegutses aastatel 1994–1996. Bändi muusika oli segu rokist, funkist, popist ja džässist. 1994. sügisel tekkis Tarvo Kaspar Toome (kitarr, klahvpillid) ja Madis Arvisto (kitarr) eestvedamisel vokaal-instrumentaalansambel Meggan, mille koosseisu moodustasid peale juba nimetatute Marje Laurend (vokaal), Jaanus Tüli (löökriistad) ja Andrus Uuspõld (bass). 1995. sügiseks lahkusid Madis Arvisto ja Marje Laurend muusikaliste erimeelsuste tõttu ning ansambliga liitusid Kalle Klein (saksofon) ja Iljo Toming (kitarr). Meggan jõudis Eesti Raadio stuudios ja kunagise Muti klubi stuudios salvestada kümmekond lugu, kuid plaati siiski ei tehtud. 1996. sügisel läks bänd muusikaliste erimeelsuste tõttu laiali ning Meggani alustatud liini džässilikumas võtmes jätkas 1997. aastal Tarvo Kaspar Toome moodustatud džässrokki viljelev instrumentaalansambel Megan Quartet. Megan Quartet Lippajad F1 Guitars Phlox Megan Quarteti koduleht
Jütja

Jütja ehk järvemuda ehk sapropeel ehk kõdumuda (rootsi ja inglise keeles gyttja) on järve põhja sadestunud tume ja püdela tekstuuriga organogeenne sete, mis sisaldab lisaks järve elustiku jäänustele ka savi-, aleuriidi- ja liivaosakesi ning kaltsiumkarbonaati. Soojärvedes tekib surnud taimedest ja rauasooladest turbamuda ehk düü. Jütja koostis sõltub suuresti lagunenud produtseerijate (eeskätt vetikate ja makrofüütide) koosseisust. Orgaanilise süsiniku mass ületab 2% sapropeeli massist ning kuivainest vähemalt 15% moodustab orgaaniline aine. Järvemuda esineb hõljuva massina enamikus järvedes, aga ka kinnikasvanud vanades järvenõgudes mõnevõrra tihenenult turbakihi all. Järvemuda on eriti iseloomulik eutroofsetele järvedele. See tekib, kui põhjakihtides on väike hapnikusisaldus, mis omakorda tekib, kui on vähene veeringlus põhjakihtides või pindmiste kihtide hapnikutarve suureneb. Taimede ja loomade jäänuste ning mineraalaine ümberkujundamisel setteks on oluline osa mikroorganismidel. Muda füüsikalis-keemilised omadused olenevad suurel määral veekogu füto- ja zooplanktonist, mikroelementide ja mineraalide sisaldusest. Õhu käes seisnud sapropeel paakub kivikõvaks koorikuks, mis hiljem enam vees ei lahustu. Järvemudaleiukohana käsitletakse setet, milles mudalasundi paksus on vähemalt 1 meeter. Järvemuda kasutatakse mudaravilates, sest see sisaldab B1-, B2-, B12- ja D-vitamiini, foolhapet ning bioloogiliselt aktiivseid mikroelemente. Järvemudasid on püütud kasutusele võtta väetisainena põllumajanduses, kuid paraku on see rakendusvaldkond üsna piiratud, sest sapropeeli toiteainesisaldus on üsna väike ning selle kasutamine tuleks kõne alla üksnes kompostiva lisandina väetisesegudes. Sültjat sapropeeli võib kasutada ka looma- ja linnusöödana. Eestis hakkasid järvesetted tekkima hilisjääajal ehk 10 000 – 12 000 aastat tagasi. Tänapäevaks on mitmete järvede mudalasundid üle 10 meetri paksused. Eesti järvemudade uurimine sai alguse 19. sajandil Tartu Ülikoolis (L. zur Mühlen, M. zur Mühlen). Värska lahes on järvemuda paksuseks mõõdetud kuni 12 meetrit ja maardla pindala on umbes 76 ha. Kasuliku kihi keskmine paksus on 4,6 m ja 60% niiskuse juures on muda aktiivne tarbevaru ligikaudu miljon tonni. Rumeenia on kuulus ravimudaga järvede poolest. Rumeenia linnas Techirghiolis kaevandatakse Techirghioli järvest järvemuda, mis tänu oma headele omadustele võitis juba 20. sajandi alguses auhindu. Samuti asub Rumeenias Balta järv, mille muda kasutatakse liigese-, naha- ja reumaatiliste haiguste raviks. Sealset muda hakati raviks kasutama juba 1840. aastatel. järvelubi järvesete turbamuda EE 8. köide, 1995. http://www.kalapeedia.ee/3136.html "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. juuni 2017. Vaadatud 9. aprillil 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.valter.saask.ee/sapropeel.html "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. aprill 2017. Vaadatud 23. aprillil 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Baltimaad

Baltimaad ehk Balti riigid on mitteametlik geopoliitiline termin, mida kasutatakse tänapäeval koondnimetusena kolme iseseisva riigi: Eesti, Läti ja Leedu kohta. Kõik kolm Balti riiki asuvad Põhja-Euroopas Läänemere (ehk Balti mere) idakaldal. Vanemas kirjanduses on Baltimaade piirkonna kohta kasutatud ka nimetust Baltikum (ja harvem "Ida-Baltikum") . Enne Esimest maailmasõda arvati Baltimaade hulka ainult Balti kubermangud (Eestimaa, Liivimaa ja Kuramaa), kuid mitte endisi Rzeczpospolita alasid (Latgalet, Leedut). Kahe maailmasõja vahelisel ajal peeti tihti lisaks Eestile, Lätile ja Leedule Balti riikide hulka kuuluvaks ka Poolat ja eriti Soomet. Soome võttis sel ajal välispoliitiliseks sihiks kuuluda Põhjamaade, mitte Balti riikide hulka. Mõiste "Balti riigid" kinnistus kolmele riigile pärast 1940. aastal (ja uuesti 1944-1945) toimunud Eesti, Läti ja Leedu okupeerimist ning anneksiooni stalinistliku Nõukogude Liidu poolt, mida suurem osa lääneriikidest ja kohalikust elanikkonnast ei pidanud õiguspäraseks. Nõukogude allikates arvati seejärel Baltikumi või Balti piirkonda kuuluvaks sageli ka Kaliningradi oblast (mis oli osa "Balti majandusrajoonist" ja Nõukogude Balti sõjaväeringkonnast ning jäi Balti raudteepiirkonna alale), seda peamiselt geograafilistel põhjustel: muudest Nõukogude Liidu aladest jäänuks oblast Leeduga eraldatuks. Nõukogude Liit tunnustas nii taasiseseisvunud Eesti, Läti kui ka Leedu riiklikku iseseisvust samal päeval, 6. septembril 1991. 8. novembril 1991 asutati Balti Assamblee. See on organisatsioon, mille eesmärk on kooskõlastada ja edendada Eesti, Läti ja Leedu parlamentide tegevust. Seoses kiire majanduskasvuga 2000. aastatel on Balti riikide kohta kasutatud mõistet "Balti tiigrid". Kolme Balti riigi pindala on kokku liidetult 175 229 km² ja rahvaarv ligi 6,17 miljonit (2016). Balti Assamblee Baltia "Baltikum, ENE 1". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. oktoober 2013. Vaadatud 22. oktoobril 2013. L'entente Baltique. Teos digiteerituna digitaalarhiivis DIGAR
Viiulivõti

Viiulivõti ehk g-võti on noodikirja märk, mille ülesandeks on näidata esimese oktavi G asukohta noodijoonestikul. Viiulivõti on üks noodivõtmeid. Noodikiri Noodikirja märkide loend Noodivõti
Scania

Scania AB (Scania Aktiebolag) on Rootsi busse, veokeid tootev ettevõte, mille peakorter on Södertäljes ning tehased Argentinas, Brasiilias, Indias, Hollandis, Poolas, Prantsusmaal, Rootsis ja Venemaal. Lisaks toodab Scania diiselmootoreid, mida kasutatakse rasketehnikal, merenduses ning tööstuses. Ettevõtte enamusomanik on Volkswagen Group. Eestis on Scania bussid kasutusel mitmes bussifirmas, näiteks GoBusis, Sebes ja LuxExpressis. Scania logo sarnaneb Skåne maakonna vapiga. Scania mootorratas aastast 1903 Scania V8-diiselmootor Scania-vabis c50 metropol 1953 Scania OmniLink CB90 CV90 "Scania Engines: Industrial engines, Marine engines, Power generation engines, Scania Gensets". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. jaanuar 2015. Vaadatud 21. jaanuaril 2015. "Key figures Scania (2013)". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. september 2013. Vaadatud 21. jaanuaril 2015. .Public offer from Volkswagen AG Scania Group
Issand

Isand (pietistlikus traditsioonis Issand) on kristliku (ja/või judaistliku) Jumala sünonüüm või epiteet eesti keeles, mida kasutatakse sõnade Adonai (heebrea 'Mu Isand'), Kyrios (kreeka) ja Dominus (ladina) eeskujul ja tõlkena. Sõna isand kirjutati eesti vana kirjaviisi reeglite järgi kahekordse s-ga, kuid Jumala sünonüümina hakati seda umbes alates 17. sajandist ka hääldama selliselt, luues sellega iseseisva väljendi. Seda sõna tajutakse sageli pärisnimena. Samalaadne protsess toimus ka akadi sõna Bēl ('isand') ja ugariti-foiniikia sõna Baal puhul: algselt erinevatele jumalatele omistatud tiitlit mõisteti hilisemates allikates (sealhulgas Piiblis) pärisnimena. Isand
1973. aasta ujumise maailmameistrivõistlused

1973. aasta ujumise maailmameistrivõistlused olid esimesed maailmameistrivõistlused ujumises. Need toimusid 31. augustist kuni 9. septembrini Belgradis Jugoslaavias (nüüdses Serbias). Võistlused korraldas Rahvusvaheline Ujumisföderatsioon (FINA). Võisteldi ujumises (meestel oli kavas 15 ala ja naistel 14), vettehüpetes (2 ala nii meestel kui ka naistel), kujundujumises (naistel 3 ala) ja veepallis (ainult mehed). Finaal: 9. september Maailmarekord: 51,22 (1972) Mark Spitz, USA Finaal: 4. september Maailmarekord: 1.52,78 (1972) Mark Spitz, USA Finaal: 6. september Maailmarekord: 4.00,11 (1972) Kurt Krumpholz, USA Finaal: 8. september Maailmarekord: 15.37,80 (1973) Stephen Holland, Austraalia Finaal: 4. september Maailmarekord: 56,30 (1972) Roland Matthes, Saksa DV Finaal: 6. september Maailmarekord: 2.02,82 (1972) Roland Matthes, USA Finaal: 4. september Maailmarekordid: 1.04,94 (1972) Nobutaka Taguchi, Jaapan Finaal: 6. september Maailmarekordid: 2.20,52 (1973) John Hencken, USA Finaal: 8. september Maailmarekordid: 54,27 (1972) Mark Spitz, USA Finaal: 6. september Maailmarekordid: 2.00,70 (1972) Mark Spitz, USA Ametlikud tulemused Finaal: 7. september Maailmarekordid: 2.07,17 (1972) Gunnar Larsson, Rootsi Finaal: 5. september Maailmarekordid: 4.30,81 (1972) Gary Hall, USA Finaal: 5. september Maailmarekord: 3.26,42 (1972) USA David Edgar, John Murphy, Jerry Heidenreich, Mark Spitz Finaal: 7. september Maailmarekord: 7.35,78 (1972) USA John Kinsella, Fred Tyler, Steve Genter, Mark Spitz Finaal: 9. september Maailmarekord: 3.48,16 (1972) USA Mike Stamm, Thomas Bruce, Mark Spitz, Jerry Heidenreich Finaal: 8. september Maailmarekord: 58,12 Kornelia Ender, Saksa DV (18. august 1973, Utrecht) Ametlikud tulemused: Finaal - Eelujumised Finaal: 5. september Maailmarekord: 2.03,56 (1972) Shane Gould, Austraalia Finaal: 7. september Maailmarekord: 4.18,07 (1973) Keena Rothhammer, USA Finaal: 9. september Maailmarekord: 8.53,68 (3. september 1972 München) Keena Rothhammer, USA Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 5. september Maailmarekord: 1.05,39 (1973) Ulrike Richter, Saksa DV Finaal: 7. september Maailmarekord: 2.19,19 (1972) Melissa Belote, USA Finaal: 5. september Maailmarekord: 1.13,58 (1972) Cathy Carr, USA Finaal: 7. september Maailmarekord: 2.38,5 (1968) Catie Ball, USA Finaal: 6. september Maailmarekord: 1.02,31 (1973) Kornelia Ender, Saksa DV Finaal: 8. september Maailmarekord: 2.15,57 (1972) Karen Moe, USA Finaal: 4. september Maailmarekord: 2.23,01 (1973) Kornelia Ender, Saksa DV Finaal: 6. september Maailmarekord: 5.01,10 (1973) Angela Franke, Saksa DV Finaal: 8. september Maailmarekord: 3.55,19 (1972) USA Sandra Neilson, Jennifer Kemp, Jane Barkman, Shirley Babashoff Finaal: 4. september Maailmarekord: 4.20,75 (1973) USA Sandra Neilson, Melissa Belote, Cathy Carr, Deena Deardurff Tulemused swimrankings.net kodulehel Tulemused Sports123.com kodulehel Tulemused www.gbrathletics.com kodulehel
1975. aasta ujumise maailmameistrivõistlused

1975. aasta ujumise maailmameistrivõistlused olid 2. maailmameistrivõistlused ujumises. Need toimusid 19. kuni 27. juulini 1975 Colombias Calis. Võistlused korraldas Rahvusvaheline Ujumisföderatsioon (FINA). Võistluste kavas olid samad alad, mis esimestel maailmameistrivõistlustel kaks aastat varem Belgradis. Võisteldi ujumises (meestel oli kavas 15 ja naistel 14 ala), vettehüpetes (2 ala nii meestel kui ka naistel), kujundujumises (naistel 3 ala) ja veepallis (ainult mehed). Finaal: 27. juuli Maailmarekord: 51,12 (1975) Jim Montgomery, USA Finaal: 22. juuli Maailmarekord: 1.50,89 (1975) Bruce Furniss, USA Finaal: 24. juuli Maailmarekord: 3.53,95 (1975) Tim Shaw, USA Finaal: 25. juuli Maailmarekord: 15.20,91 (1975) Tim Shaw, USA Finaal: 22. juuli Maailmarekord: 56,30 (1972) Roland Matthes, Saksa DV Finaal: 24. juuli Maailmarekordid: 2.01,87 (1973) Roland Matthes, Saksa DV Finaal: 22. juuli Maailmarekord: 1.03,88 (1974) John Hencken, USA Finaal: 24. juuli Maailmarekord: 2.18,21 (1974) John Hencken, USA Finaal: 26. juuli Maailmarekord: 54,27 (1972) Mark Spitz, USA Finaal: 24. juuli Maailmarekord: 2.00,70 (1972) Mark Spitz, USA Ametlikud tulemused Finaal: 25. juuli Maailmarekord: 2.06,32 (1974) David Wilkie, Suurbritannia 2.06,32 (1974) Steven Furniss, USA Finaal: 23. juuli Maailmarekord: 4.28,89 (1974) András Hargitay, Ungari Finaal: 25. juuli Maailmarekord: 3.25,17 (1974) USA, Joseph Bottom, Jim Montgomery, Andy Coan, Charles Hickcox Finaal: 23. juuli Maailmarekord: 7.33,22 (1973) USA Robin Backhaus, Richard Klatt, Kurt Krumpholz, Jim Montgomery Finaal: 27. juuli Maailmarekord: 3.48,16 (1972) USA Mike Stamm Thomas Bruce Mark Spitz Jerry Heidenreich Ametlikud tulemused: Finaal - Eelujumised Finaal: 27. juuli Maailmarekord: 56,38 (1975) Kornelia Ender, Saksa DV Finaal: 23. juuli Maailmarekord: 2,02,27 (1975) Kornelia Ender, Saksa DV Finaal: 25. juuli Maailmarekord: 4.14,76 (1975) Shirley Babashoff, USA Finaal: 26. juuli Osavõtjaid: 18 Maailmarekord: 8.43,48 (1975) Jenny Turrall, Austraalia Ametlikud tulemused: Finaal - Eelujumine Finaal: 23. juuli Maailmarekord: 1.02,98 (1974) Ulrike Richter, Saksa DV Finaal: 25. juuli Maailmarekord: 2.16,10 (1975) Birgit Treiber, Saksa DV Finaal: 23. juuli Maailmarekord: 1.12,28 (1974) Renate Vogel, Saksa DV Finaal: 25. juuli Maailmarekord: 2.34,99 (1974) Karla Linke, Saksa DV Finaal: 24. juuli Maailmarekord: 1.01,33 (1975) Kornelia Ender, Saksa DV Finaal: 26. juuli Maailmarekord: 2.13,76 (1973) Rosemarie Kother, Saksa DV Finaal: 22. juuli Maailmarekord: 2.18,83 (1975) Ulrike Tauber, Saksa DV Finaal: 24. juuli Maailmarekord: 4.52,20 (1975) Ulrike Tauber, Saksa DV Finaal: 26. juuli Maailmarekord: 3.51,99 (1974)USA Ann Marshall, Kim Peyton, Kathy Heddy, Shirley Babashoff Finaal: 22. juuli Maailmarekord: 4.13,78 (1974) Saksa DV Rosemarie Kother, Renate Vogel, Kornelia Ender, Ulrike Richter Tulemused swimrankings.net kodulehel Tulemused Sports123.com kodulehel Tulemused www.gbrathletics.com kodulehel
SAS

SAS või Sas on mitme tähendusega lühend: SAS Scandinavian Airlines on Skandinaavia lennufirma. SAS Group on lennundusfirmasid ühendav emaettevõte. SAS Sverige on Scandinavian Airlinesi tütarettevõte Rootsis SAS Danmark on Scandinavian Airlinesi tütarettevõte Taanis SAS Norge on Scandinavian Airlinesi tütarettevõte Norras Special Air Service on Suurbritannia armee eriüksus Serial Attached SCSI on arvuti kõvaketta liides SAS System on statistilise analüüsi tarkvara sihtasutuste seadus ...
Goat Island

Goat Island (inglise keeles 'Kitsesaar') on paljude saarte nimi ingliskeelsetes maades. Üks neist on Niagara jões asuv saar, mida eesti keeles tuntakse Kitsesaare nime all. Goat Island on üks Lõuna-Keelingi saartest Kookossaarte alal. Goat Island oli Yerba Buena saare nimi 1895–1931.
Vettehüpped

Vettehüpped said veespordialana alguse 17. sajandil Saksamaal ja Rootsis. Vettehüpped on füüsilisi ja tehnilisi oskusi nõudev ala. Vettehüppeid sooritatakse kas hüppetornist või hoolaualt. Sportlased peavad enne vette sukeldumist sooritama õhus võimalikult täiuslikult teatud elemente. Kohtunikud hindavad hüppe sooritamisel elementide kergust ja meisterlikkust. Vette tuleb sportlasel sukelduda võimalikult vaikselt ja kergelt. Hüpete järjestuse ja üksikasjad panevad sportlased kirja ning esitavad enne võistluste algust kohtunikele. Esimest korda olid vettehüpped olümpiamängude kavas 1904. aasta olümpiamängudel Saint Louises. Naised hakkasid olümpiamängudel võistlema alates 1912. aasta OM-ist Stockholmis. Arvid Spångberg (1908. aasta OM-il Londonis) Hüppetorn 2008. aasta EM-il Hüppetorn väliujulas FINA koduleht
Professor

Professor (lühend prof) on allüksuse (nt õppetooli, kateedri, instituudi) juhataja ametikohaga kaasnev ametinimetus kõrgkoolis või teadusasutuses; see nimetus võib tähistada ka akadeemilise kraadi (teadusliku kraadi) omamist või sellega seotud tiitlit. Emeriitprofessor on aunimetus, mis antakse professori ametikohalt pensionile läinud õppejõule. Eestis on professori ametikohale kandideerimiseks vajalik doktorikraad või magistrikraad. Mõnes riigis nimetatakse professoriks kolledži, gümnaasiumi või ametikooli õpetajat. akadeemik dekaan dotsent kaasatud professor lektor õppejõud
Generaalbass

Generaalbass ehk basso continuo (itaalia keeles 'katkematu bass') ehk nummerdatud bass on muusikat pidevalt saatev bassihääl, millele ehitatakse saateharmoonia. Bassihääl on nootidena välja kirjutatud, harmoonia jaoks on numbrikiri, mille järgi harmooniapill improviseerib saate. Generaalbassi on võimalik mängida harmooniapillil (klavessiin, orel, lauto vm), aga enamasti esitatakse seda pillirühmaga, millesse kuulub ka mõni basspill (tšello, viola da gamba, fagott, violoon vm). Generaalbass on iseloomulik peamiselt barokiajastu muusikale ja muusikaloos kasutatakse mõiste "barokk" asemel sageli ka nimetust "generaalbassi ajastu". 17. sajandil ja 18. sajandi I poolel kuulus generaalbass praktiliselt kõikidesse instrumentaal- ja vokaalmuusika koosseisudesse. Vastavalt võib basso continuo rühm olla väga erineva suurusega. Eriti suurt hulka harmooniapille kasutati 17. sajandi Itaalias ooperietendustel.