laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kriitiline teooria

Kriitiline teooria (saksa keeles Kritische Theorie, inglise keeles critical theory) on tõlgendusviis, milles on võimalik ühiskonda järk-järgult muuta. Kriitiline teooria oli Frankfurdi koolkonna esindajatel algselt ühiskonda õigustavate õpetuste (idealism, empirism, positivism, totalitarism) vastandus. Hiljem muutus neil isikuvaenuliku ühiskonna (natsism, stalinism) kriitikaks. Kriitiline teooria on ühiskonnateadustes ideoloogiate mõju analüüs ühiskonnanähtustele. Nimetus pärineb Max Horkheimeri tööst "Traditionelle und kritische Theorie" (1937). Sarnane suund on kujunenud ka kirjanduskriitikas, mis analüüsib ideoloogiate mõju kirjandusteostes. Ideoloogiakriitika Leho Lamus. "Mõtlemise mõistevõrk", lk 192. "Kriitilise teooria käsiraamat". Koostajad Paul Wake ja Simon Malpas. Inglise keelest tõlkinud Marilin Lips. Tallinna Ülikooli Kirjastus, Tallinn 2015. 463 lk; ISBN 978-9985-58-802-4
Theodor Hirschhausen

Theodor Heinrich Oswald Hirschhausen (15. oktoober 1903 Reigi – 24. august 1936 Kuressaare) oli Eesti vaimulik. Lõpetas Tallinna Toomkooli. Õppis aastatel 1924–1929 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Täiendas ennast Tübingeni Ülikoolis Saksamaal. Oli prooviaastal Narva Aleksandri ja Rapla koguduses. Ordineeriti 19. oktoobril 1930 õpetajaks. Oli aastatel 1930–1932 Viljandi Pauluse koguduse õpetaja Jaan Lattiku isiklik adjunkt. Töötas aastatel 1932–1936 Kärla Maarja-Magdaleena koguduse õpetajana. Suri aastal 1936 Kuressaares, on maetud Reigi kalmistule. Theodor Hirschauseni isa oli Reigi Jeesuse koguduse õpetaja Richard Georg von Hirschhausen. Vanaisa oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja August Heinrich von Hirschhausen. Emapoolne vanaisa oli Carl Joseph Lemm (Tallinna Rüütli ja Toomkoguduse diakonõpetaja). Äi oli Reigi Jeesuse koguduse õpetaja, Saarte-Lääne praostkonna praost Friedrich Schiele. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 https://eelk.ee/elulood/hirschhausen_theo.html
Max Horkheimer

Max Horkheimer (14. veebruar 1895 Zuffenhausen (tänapäeval Stuttgardi linnaosa) – 7. juuli 1973 Nürnberg) oli Saksamaa filosoof ja sotsioloog. Ta oli üks kriitilise teooria alusepanijaid ja Frankfurdi koolkonna esimene juht. Max Horkheimer oli juudi rahvusest. Horkheimeri vaated: Ta nimetas oma õpetust kriitiliseks ühiskonnateooriaks, mis ei uuri vahetult antut (nagu positivistid), vaid ajalooliselt kujunenud ja muutuvaid nähtusi ning sündmusi. Kriitilisel teoorial on kaks ülesannet: a) tähistada seda, mida tuleb muuta (innovaatilisus); b) tähistada seda, mida tuleb säilitada (traditsioonilisus). Max Horkheimer: "Edasi saab minna ainult siis, kui me tunneme olevikku, lähtume tulevikust ja arvestame minevikku". Ratsionaalsuse kui vahendi kriitika ja uue ratsionaalsuse otsingud. Mõistus on justkui tumestatud, kuna on saanud vaid võimu ja vajaduste rahuldamise vahendiks (instrumentaalne mõistus). Horkheimer tunnistas sisedialoogi. Inimene pole igaveseks ajaks ette antud muutumatu idee. Mõtlevas inimeses toimub alati pidev dialoog (sõltuvalt ajastust ja ümbritsevatest oludest). Pärast teist maailmasõda muutusid Horkheimeri vaated oluliselt: vasakult paremale (liberalismi suunas). “Valgustuse dialektika” (1944; koos Adornoga) “Mõistuse tumestus” (1947) “Autoritaarne riik” "Kaob see, mida me nimetame mõtteks". Vestlus filosoof Max Horkheimeriga. Tõlkinud ja kommenteerinud Mart Kivimäe – Looming 1990, nr 10, lk 1398–1409 "Mõtteid tänapäeva ajateadvusest". Tõlkinud Mart Kivimäe – Looming 1992, nr 2, lk 215–218 Mart Kivimäe, "Märksõnu Max Horkheimeri ajamõtteist" – Looming 1992, nr 2, lk 219–229 Mart Kivimäe, "Mis on klassik sotsiaalfilosoofias. Max Horkheimer – 100" – Hommikuleht 16. veebruar 1995, lk 18 artikkel Eesti Entsüklopeedia 13. köites (1999)
Fiat Bravo/Brava

Fiat Bravo ja Fiat Brava on väike-keskklassi kuuluvad automudelid, mida tootis Itaalia autotootja Fiat'i aastatel 1995–2001. Bravo on kolmeukseline luukpära, Brava viieukseline luukpära. Toodeti on nii diisel- kui ka bensiinimootoriga variante. Mudeli nimi "Brava" asendati aastal 2007 nimega "Stilo". Fiat Bravo/Brava pälvis ka 1996. aasta Euroopa aasta auto tiitli. "Car of the Year: Fiat Bravo/Brava".
Lori Loughlin

Lori Anne Loughlin (sündinud 28. juulil 1964) on Ameerika näitleja. Tema rollide hulgas on Rebecca Donaldson-Katsopolis telesarjas "Lastega kodus" ning 2008. aastal Debbie Wilson sarjas "90210".
Friedrich Schiele

Friedrich Wilhelm Schiele (1. jaanuar 1876 Põltsamaa – 17. juuli 1944 Dolzig) oli Eesti vaimulik. Ta lõpetas Pärnus gümnaasiumi ja õppis aastateö 1897–1902 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Laiuse Püha Jüri koguduses. Ordineeriti õpetajaks 29. augustil 1904. Töötas aastatel 1904–1905 Põlva Püha Neitsi Maarja koguduses adjunktina ja 1905. aastal Võru praostkonna vikaarina. Aastatel 1906–1918 oli Otepää Maarja koguduse, 1919–1924 Viljandi Jaani koguduse ja 1930–1939 Reigi Jeesuse koguduse õpetaja ning aastatel 1933–1939 ühtlasi ka Saarte-Lääne praostkonna praost. 1939. aastal põgenes Saksamaale, kus oli aastatel 1939–1944 Dolzigi (poola keeles Dolsk) koguduse (asub praegu Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas) õpetaja. Tema väimees Theodor Hirschhausen oli Kärla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Lexicon deutschbaltischer Theologen seit 1920, Bearbeitet von Wilhelm Neander https://eelk.ee/elulood/schiele_friedrich.html
Serbia dinaar

Dinaar (serbiakeeles динар, mitmus динара) on Serbia rahaühik. Üks dinaar jaguneb sajaks paraks. Dinaari ISO 4217 kood on RSD. Käibel on mündid nimiväärtusega 1, 2, 5, 10 ja 20 dinaari ning rahatähed nimiväärtusega 10, 20, 50, 100, 200, 500, 1000 ja 5000 dinaari.
Atlassovi saar

Atlassovi saar (vene keeles остров Атласова ehk Алаид, jaapani keeles 阿頼度島 Araido-tō või Oyakoba) on saar Venemaa idaosas, Suur-Kuriilide põhjapoolseim saar Saare pindala on 150 km². Saar on ümmargune, selle läbimõõt on umbes 14 km. Praegu on saar asustamata, varem oli saarel Atlassovo asula ja piirivalvuripunkt Devjatka. 20 km kaugusel kagu suunas on Paramuširi saar. Saar koosneb vulkaanilistest kivimitest. Ta moodustab Alaidi vulkaani koonuse veepealse osa. Alaid (2339 m) on Kuriilide kõrgeim punkt ja saarestiku aktiivseim vulkaan. Viimati purskas vulkaan 1986. aastal. Saar sai nime vene maadeavastaja Vladimir Atlassovi järgi.
Christian Leopold von Buch

Vabahärra Christian Leopold von Buch (26. aprill 1774 Stolpe an der Oder – 4. märts 1853 Berliin) oli saksa geoloog.
Vladimir Atlassov

Vladimir Atlassov (Vladimir Vassiljevitš Atlassov, vene keeles Владимир Васильевич Атласов, mõne dokumendi järgi Отласов) (umbes 1661/1664 Veliki Ustjug – 1711 Nižnekamtšatsk) oli vene maadeavastaja, Siberi kasakas. Ta uuris Kamtšatka poolsaare läänerannikut ja keskosa. Tema järgi on nime saanud Atlassovi saar.  Vladimir Atlassov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Paramušir

Paramušir (vene keeles Парамушир, jaapani keeles 幌筵島) on saar Venemaa idaosas, Suur-Kuriilide Põhjarühma saar. Paramuširi saare pindala on 2053 km², see on saarestiku suuruselt teine saar. Saare pikkus on umbes 120 km, laius kuni 30 km. Paramuširi saare põhjaosas asub saare ainus asula Severo-Kurilski linn (2389 elanikku (2009)). Teine Kuriili väin laiusega 2 km eraldab saart Šumšu saarest, Alaidi väin eraldab seda Atlassovi saarest ja Lužini väin laiusega 15 km eraldab seda Antsiferovi saarest. Neljas Kuriili väin laiusega 54 km eraldab Paramuširi saart Onekotani saarest. Saare lähedal paikneb mitu väikest saart ja laidu.
Alaid

Alaid (vene keeles Алаид) on tegevvulkaan Atlassovi saarel Ohhoota meres. Asub Kuriilide kirdeosas Lopatka neemest läänes. Alaid on Kuriilide kõrgeim vulkaan, selle kõrgus on 2339 m. Ta ulatub Ohhoota mere põhjast 2850–3000 meetrit kõrgemale. See on tegutsev kahene kihtvulkaan, mis purskas viimati aastal 1986. Ta moodustab koos veealuse Grigorjevi vulkaaniga vulkaanilise massiivi. Vulkaani vanus on 60 000 aastat.
Severo-Kurilsk

Severo-Kurilsk (vene keeles Северо-Курильск) on linn Venemaa idaosas Suur-Kuriilide hulka kuuluval Paramuširi saarel. See on Sahhalini oblasti Severo-Kurilski rajooni halduskeskus. Linn asub Teise Kuriili väina rannikul. 7 km kaugusel läänes asub vulkaan Ebeko. 1946. aastani oli linna nimi Kashiwabara (柏原) ja see kuulus koos Kuriilidega Jaapanile. 1952. aastal hävis linn tsunami tagajärjel, kuid taastati hiljem ja on olemas siiani. Severo-Kurilski peatänav Severo-Kurilski sadamapiirkond "Venemaa Statistikaamet". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. august 2012. Vaadatud 22. augustil 2012.
Teine Kuriili väin

Teine Kuriili väin (vene keeles Второй Курильский пролив) on väin Vaikses ookeanis, mis eraldab Šumšu saart Paramuširi saarest. Ühendab Ohhoota merd Vaikse ookeaniga. Väina pikkus on umbes 30 km, minimaalne laius 1,5 km, sügavus kuni 30 m. Rannik on järsk. Loodete kõrgus on 1,0 m. Sai nime oma asukoha järgi Kuriilide väinade seas. Šumšu saarel väina rannikul paiknevad Baikovo ja Šumnõi asulad, Paramuširi rannikul asub Severo-Kurilsk.
Richard Georg von Hirschhausen

Richard Georg von Hirschhausen (30. juuni 1858 Järva-Madise – 29. detsember 1916 Reigi) oli Eestimaa vaimulik. Alghariduse omandas eraviisiliselt Seidla mõisas. Õppis aastatel 1873–1877 Tallinna toomkoolis ja 1877–1883 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Paide ja Tallinna Toompea Kaarli koguduses. Ordineeriti õpetajaametisse 14. oktoobril 1885. Oli Tallinna Toompea saksa koguduse adjunktpastor 1884–1885. Aastatel 1885–1890 teenis Rakvere Kolmainu kogudust adjunktpastorina, 1890–1901 aga pastorina. Reigi Jeesuse koguduse pastorina tegutses 1901–1916. Aastal 1915 oli 9 kuud pagenduses Siberis. Tema isa August Heinrich von Hirschhausen oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja. Vanaisa Jacob Johann Anton Hirschhausen oli Jõelähtme ja Kuusalu koguduse õpetaja. Äi Carl Joseph Lemm oli Tallinna Rüütli ja Toomkoguduse diakonõpetaja. Poeg Theodor Hirschhausen oli Kärla koguduse õpetaja. Vend August Konrad von Hirschhausen oli vikaarõpetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007 Eesti Evangeeliumi Luteriusu kirikud. Toimetanud Bruno Ederma, Asta Jaik. Konstantin Jaik'i kirjastus Tartu 1939 RICHARD GEORG von HIRSCHHAUSEN, eelk.ee
Hekelfon

Hekelfon ehk baritonoboe on topeltlesthuulikuga oboesarnane puupuhkpill, mille konstrueeris 1904. aastal Wilhelm Heckel, kelle järgi pill ka nime sai (saksa keeles Heckelphon). Hekelfoni ulatus on A – d2, oktav madalam kui oboel.
Napoli sekstakord

Napoli sekstakord on früügia helilaadist pärinev harmoonilise minoori või harmoonilise mažoori madaldatud II astme sekstakord. Oli kasutusel juba 15. ja 16. sajandil Madalmaade koolkonnas, laialdasemalt aga 18. sajandil Napoli koolkonna heliloojate ooperiloomingus.
Kvartool

Kvartool (inglise keeles quadruplet) on rütmikujund, mis kolmeosalise taktimõõdu puhul koosneb kolme asemel neljast niisama pika koguvältusega võrdsest noodist. Märgitakse numbriga 4. Duool Triool
Legaato

Legaato (itaalia keeles legato, seotult) on muusikas helide järjestikune esitamine neid üksteisest eraldamata. Legaatot tähistatakse noodikirjas sidekaarega.
Teema (muusika)

Teema (kr thema 'asetatu, paigutatu') on heliteose peamist muusikalist mõtet kätkev vormielement. Sellel põhineb heliteose või selle osa ülesehitus, kuna teemat kasutatakse tagasipöördumiseks, töötlemiseks, vahel ka vastandamiseks või kombineerimiseks teiste teemadega. Teemal on iseloomulik meloodilis-harmooniline või rütmiline eripära, mis teda esile tõstab. Teema kuju (ulatus, ehitusviis, tähendus) ja funktsioon sõltub žanrist, vormist, kompositsioonistiilist ja kompositsiooni eesmärgist. Näiteks erinevad fuuga, sonaat-allegro ja variatsioonivormi teemamõisted üksteisest märgatavalt. Teema mõiste võeti Euroopa muusikas kasutusele varauusajal ja alates 16.–17. sajandist levima hakanud instrumentaalmuusikas on see võtnud erinevaid vorme, peamiselt kolmes suunas: Mitmes hääles üksteise järel esitatud teema (it soggetto). Sellele eelnes 15.–16. sajandi vokaalpolüfoonias imitatsiooniprintsiip. Tüüp arenes välja kantsoonis ja fantaasias ning sai eriti iseloomulikuks fuugale ja fugaatole. Hõlmab enamasti üsna vähe takte. Lihtne meloodia variatsiooniteemana. Sellised meloodiad on renessanss- ja barokkmuusikas näiteks La Mantovana, La Bella Pedrina, Aria della Monica, marizápalos jt. Meloodilis-harmooniliste teemade hulka kuuluvad akordijärjestused La Folia, passemezzo antico, Bergamasca, Las vacas või kindla harmooniaga meloodiad nagu Ruggiero, Ballo del Gran Duca, Spagnoletta/Españoletas jt; mõnd teemat, nagu jácara või canario, iseloomustas eriline rütm. Peateemale kõrvalteemade vastandamine, näiteks klassikalis-romantilises sonaat-allegro vormis. Motiiv Fraas Lause Periood
Michael John Keen

Michael John Keen (1935–1991) oli tunnustatud Kanada geoloog. Aastatel 1961–1977 oli ta Dalhousie Ülikooli geoloogia teaduskonna professor. Seejärel kuni 1990. aastate alguseni töötas Keen Kanada Geoloogilise Ülevaatuse Atlantilise Osakonna Maateaduste Keskuses. 1986. aastal autasustas Kanada Geoloogia Assotsiatsioon teda Logani medaliga. Tema auks on asutatud ka Michael John Keeni nimeline medal (Kanada Geoloogia Assotsiatsiooni Meregeoloogia Osakond) ja Michael John Keeni nimeline mälestusauhind (Dalhousie Ülikool).[viide?]
Peter Clift

Peter Dominic Clift (sündinud 26. augustil 1966) on Briti meregeoloog ja geofüüsik, kes on spetsialiseerunud Aasia ja Vaikse ookeani uurimisele. Ta kasvas üles Hertfordshire'is Ware'i linnakeses. Kolledžihariduse omandas Clift samuti oma sünnikohas, kuid kõrgkooliks valis ta Oxfordi Ülikooli, kus omandas bakalaureusekraadi. Seejärel sai Edinburghi Ülikoolist doktorikraadi, tema lõputöö teemaks oli Lõuna-Kreeka geoloogia. Alates 2004. aastast töötab Clift Aberdeeni Ülikooli geoloogiaprofessorina. Clift on tuntud kui geoloog, kes kasutab maapinna struktuuriajaloo tundmaõppimiseks geofüüsilisi, geokeemilisi ja traditsioonilisi geoloogilisi meetodeid. Ta on pühendanud suure osa oma elust Aasia mussoontuulte ning Himaalaja mäestiku ja Tiibeti lavamaa omavaheliste mõjutuste avastamisele. Mees on uurinud põhjalikult Induse jõe evolutsiooni ning on hinnanud viimase vanuseks 45 miljonit aastat. Tema arvates koondas Indus umbes 5 miljonit aastat tagasi, kõik neli Punjabi regiooni suurimat jõge voolama enda jõesängi. Varem olevat Chenab, Ravi, Sutlej ja Jellum voolanud ida suunas paikneva Gangese sängi, mitte läänes asuvasse Indusesse. Tänapäeval uurib ta Lõuna-Aasia jõgede vooluteekonna muutusi ning nende võimalikke mõjutusi iidsetele tsivilisatsioonidele. Clift on kontrollimas hüpoteesi, väitmaks, et Sarasvati jõgi voolas varem Chandigarhi regioonist Punjabi, kuid rauges umbes 4000 aastat tagasi nõrgenevate mussoontuulte tõttu. 2008 valiti Ameerika Geoloogia Ühenduse auliikmeks 2005 nimetati Hiina Teaduste Akadeemia välisprofessoriks 2005 tunnustati Londoni Geoloogia Ühenduse poolt 2005 tunnustati Bremeni Ülikooli poolt 2004 valiti Tokyo Ülikooli välislektoriks 2003 valiti Sinica Akadeemia ja Rahvusliku Tsentraal Ülikooli välislektoriks 2001 valiti Edinburghi Ülikooli välislektoriks 1987 autasustas Oxfordi Ülikool noormeest suurepäraste õpitulemuste eest
Justus Roth

Justus Ludwig Adolf Roth (15. september 1818 Hamburg – 1. aprill 1892) oli saksa geoloog ja mineraloog. 1848. aastal asus ta tööle geoloogia eradotsendina Berliini ülikoolis ja 1867. aastal sai ta samas mineraloogia professoriks. Ta oli üks petrograafia rajajaid. Der Vesuv und die Umgebung von Neapel (1857) Die Gesteinanalysen in tabellarischer Übersicht und mit kritischen Erläuterungen (1861) Beiträge zur Petrographie der plutonischen Gesteine (1869, 1873, 1879, 1884) Allgemeine und chemische Geologie (3 köidet, 1879–93) Über die Erdbeben (1882)
Ferdinand Zirkel

Ferdinand Zirkel (20. mai 1838 Bonn, Preisimaa kuningriik – 11. juuni 1912 Bonn) oli saksa geoloog. 1897 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks
Onekotan

Onekotan (vene keeles Онекотан, jaapani keeles 温禰古丹島 Onekotan-tō) on asustamata saar Kaug-Idas Suur-Kuriilide põhjarühmas. Neljas Kuriili väin eraldab seda Paramuširi saarest (53 km kirde pool) ja Jevreinovi väin Makanruši saarest (28 km loode pool). Krenitsõni väin eraldab Onekotani saart Harimkotani saarest (15 km lääne pool). Saar kuulus enne Teist maailmasõda Jaapanile, praegu aga kuulub Venemaale. Aastani 2005 oli saare läänerannikul Šestakovi piirivalvekordon ja idarannikul Onekotani piirivalvekordon. Onekotani saare pindala on 425 km², pikkus 43 km, laius 11–17 km. Saarel on kaks kaldeeraga tegevvulkaani: Krenitsõni vulkaan (1324 m, sai nime 1. järgu kapteni Pjotr Krenitsõni järgi) saare lõunaosas ja Nemo vulkaan (1019 m) saare põhjaosas (vt satelliidipilti). Kaldeerad on täidetud veega. Krenitsõni vulkaani kaldeeras paikneb Koltsovoje järv, mis on ringikujuline, sest kaldeera keskel on kaasaegne vulkaaniline koonus. Nemo vulkaani kaldeera on täidetud veega ainult kirdeosas ja seal asub Tšornoje järv, mis on üle 4 km pikk ja 2 km lai. Saarel on seitse jõge pikkusega üle viie kilomeetri. Suurim on 8 km pikkune Ozjornaja jõgi, mis voolab Nemo vulkaani kaldeera lõunaosas ja suubub Ohhoota merre. Sama pikkusega Kedrovka jõgi voolab saare keskosas ja suubub Vaiksesse ookeani. Onekotani saar on kaetud kääbusseedermännikuga. Maastikus on valdavalt 2–4 meetri kõrgused lepad ja seedermännid, kivikuhjatised, sood, kanarbik jne. Marjadest on esindatud kukemari, sinikas ja murakas. Saarel elutsevad rebased ja väikesed närilised, rannikuäärses meres viigerhüljes ja sivutš. 1720. aastal uurisid saart geodeedid Ivan Jevreinov ja Fjodor Lužin.
Henry Washington

Henry Stephens Washington (15. jaanuar 1867 Newark, New Jersey, USA – 7. jaanuar 1934 New York) oli Ameerika Ühendriikide geoloog. Henry Stephens Washington valiti 1922. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks. Charles Milton, Henry Stephens Washington 1867-1934: A Biographical Memoir, 1991
August Heinrich von Hirschhausen

August Heinrich von Hirschhausen (6. oktoober 1826 Kuusalu – 6. mai 1861 Järva-Madise) oli Eestimaa vaimulik. Õppis 1844–1849 Tartu ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti õpetajaks 10. mail 1853. Oli 1853–1861 Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja. Tema ajal algas Järva-Madisel maltsvetlaste liikumine. Tema isa oli Jõelähtme ja Kuusalu pastor Jacob Johann Anton Hirschhausen. Poeg Richard Georg von Hirschhausen oli Reigi Jeesuse koguduse õpetaja. Pojapoeg Theodor Hirschhausen oli Kärla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. Liivi Aarma. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007 EELK koduleht
Paskalsekund

Paskalsekund on viskoossuse mõõtühik SI-süsteemis. 1 Pa·s = 1 kg·m−1·s−1 CGS-süsteemis on viskoossuse mõõtühikuks puaas.
Frederick Vine

Frederick John Vine (sündinud 17. juunil 1939 Londonis) on meregeoloog ja geofüüsik. Teda peetakse laamtektoonikateooria loomise võtmeisikuks.[viide?] 1968 – Arthur L. Day nimeline medal 1971 – Londoni Geoloogiaseltsi Bigsby medal 1973 – Kuningliku Astronoomiaseltsi Chapmani medal 1974 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks 1975 – Füüsika Instituudi Chree auhind ja medal 1981 – rahvusvaheline Balzani auhind 1982 – Kuningliku Seltsi teeneka teadlase Hughesi medal 2007 – Londoni Geoloogiaseltsi Prestwichi medal
Salme Raatma

Salme Raatma (kuni aastani 1935 Salme Rosenberg; kodanikunimega Salme Rosenstein; 25. juuni 1915 Linna küla, Helme kihelkond – 28. veebruar 2008 Turu, Soome) oli eesti lastekirjanik. Ta õppis Helme algkoolis ja Tõrva ühisgümnaasiumis. Aastatel 1933–1938 õppis ta Tartu Ülikoolis kunstiajalugu, kirjandust ja etnograafiat, töötades samal ajal Eesti Rahva Muuseumis. Pärast abiellumist pastor Herbert Alexander Rosensteiniga aastal 1938 asus elama Noarootsi (abikaasa oli seal vikaarpastor). 1939. aastal põgenes perekond Saksamaale. 1964. aastal asus perekond elama Soome Turusse. Tema poeg Gustav-Siegfried Rosenstein läks isa jälgedes, hakates vaimulikuks. Tema sulest on ilmunud oma ema elulugu saksa keeles: „Ihr steht schon auf unserer Liste!“ Die estnische Exildichterin Salme Raatma. Husum: ihleo 2015 (eestindatud: „Te juba olete meil nimekirjas. Eesti luuletaja Salme Raatma eksiilis“. Sinisukk 2018). Minu karu. Lund: Eesti Kirjanike Kooperatiiv 1956. Mis sinust tuleb?. Uppsala: Eesti Vaimulik Raamat 1963. Jänesepoeg, kes lendas kuu peale. Stockholm: Rootsi-Eesti Õpperaamatufond 1978. Päev ootab sind. Valik luuletusi aastaist 1954-1976. Turu 1982. Valge lagi. Luuletusi aastaist 1964-1984. Turu 1985. Sinised õunad ja teisi jutte lastele. Toronto: Toronto Eesti Seltsi Täienduskoolide Komitee 1984. Lumekuninganna ja teisi jutte lastele. Toronto: Toronto Eesti Seltsi Täienduskoolide Komitee 1986. Laululatern. Luuletusi 1980-1993. Turu 1993. Tuhat soovi. Neljas kogu luuletusi. Turu 1995. Pirita peegeldused. Poeem. Turu 1997. Prillidega ingel. Mõttepilte. Turu 1997. Kultuurikilde endisest Eestist ja väliseesti ajast. Turu 2002. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. juuni 2015. Vaadatud 19. mail 2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Felix Oinas. Kuidas kirjanikud kirjutavad. Salme Raatma. - Tulimuld 2/1987, lk 65-67. Õnne Kepp. Elu täis õunapuid. - Keel ja Kirjandus 6/2000, lk 425-431. Eerik Teder. Sisukad kultuurikillud. - Keel ja Kirjandus 1/2004, lk 63-64. In memoriam: Salme Raatma, Postimees, 5. märts 2008 Lahkus lastekirjanik Salme Raatma, Eesti Päevaleht, 7. märts 2008 SALME RAATMA 25. VI 1915 – 28. II 2008, Sirp, 7. märts 2008 Salme Raatma Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Viktor Kapp

Viktor (Victor Melchior) Kapp (17. august 1919 Avanduse vald, Simuna kihelkond, Virumaa – 30. november 2003 Paide) oli eesti metsandustegelane, looduskaitsja, koduloolane, sporditegelane ja publitsist. Ta sündis metsaülema peres. Lõpetas 1937. aastal Tapa Linna Ühisgümnaasiumi ning õppis 1937–1944 Tartu Riiklikus Ülikoolis metsandust. Akadeemiliselt oli ta ÜS Liivika liige. Töötas Paasvere metsaülemana, metsamajanduse insenerina Metsade Valitsuses ja metsnikuna Purdi metskonnas. Järvamaa metsamajandi loomise järel töötas seal 1950–1979 vaneminsenerina ja 1979–1991 hooldusraiete meistrina. Kirjutas ajakirjandusele sporditeemalisi artikleid ning koostas Järvamaa / Paide rajooni kergejõustiku edetabeleid. Ta oli vabariikliku kategooria kergejõustikukohtunik ning võttis osa võistluste organiseerimisest. 2002 – Järva spordipreemia elutööpreemia 2002 – Järvamaa teenetemedal "Paide spordialmanahh". Eesti NSV Spordiühingute ja -organisatsioonide Liit. 1964 "Matkarada Tammsaare tagamaile". Eesti NSV Agrotööstuskoondise Info- ja Juurutusvalitsus. 1989 "Tammsaarest üle Kodru raba Järva-Madisele". Eesti NSV Riiklik Agrotööstuskomitee Agrotööstuse Informatsioonikeskus. 1989 "Järvamaa – metsade maa". Paide 2001 In Memoriam: Viktor Kapp Viktor Kapp 17.08.1919–30.11.2003 Järvamaa spordipreemia laureaadid www.jarvamv.ee/popFile.php?id=234 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Biograafia ESBL-is Viktor Kapi spordiajalooarhiiv jõudis Türi Staadionimajja Peeter Reintal. "Metsanduslik arhiiv sai täiendust". Metsamees, mai 2004 Haud Paide Reopalu kalmistul
Wilhelm Reinhold Schwartz

Wilhelm Reinhold Schwartz (3. veebruar 1891 Tartu – 9. detsember 1962 Bielefeld Saksamaa) oli Eesti vaimulik. Õppis 1901–1908 Tartus Zeddelmanni Eragümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1909–1915. Prooviaastal oli ta Kursi ja Torma koguduses. Ordineeriti õpetajaks 31. jaanuaril 1916. Oli Avinurme koguduse õpetaja 1916–1919. Teenis Harju-Risti ja Nõva kogudusi õpetajana 1924–1934. 1935–1936 oli Noarootsi koguduse õpetaja Sven Danelli isiklik adjunkt. Aastatel 1936–1939 oli rahvamisjonär ning 1938–1939 kiriku vikaarõpetaja. Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Suri Bielefeldis, kus teenis korduvalt ka EELK Bielefeldi kogudust, jutlustades Stieghorstis ja Beckhofis. Maeti 13. detsembril 1962 Senne lõunakabelis. Tema soovil lauldi haual eestikeelset koraali "Oh võta mind, mu Jumal, käe kõrvale". Tema isa, märterpastor Moritz Wilhelm Paul Schwartz hukati 14. jaanuaril 1919 koos teoloogiaprofessor Traugott Hahni, õigeusu piiskopi Platoni, preestrite Nikolai Bežanitski ja Mihhail Bleive ning 14 Tartu kodanikuga. Abikaasa oli Marju Schwartz (neiuna Lepaleht). Neil oli 1 tütar (kes suri 2-kuusena) ja 4 poega. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Eesti Kirik 1/ 1963 WILHELM REINHOLD SCHWARTZ, http://www.eelk.ee, Vaimulike elulood