laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Buka saar

Buka on saar Melaneesias, üks Saalomoni saartest. Buka kuulub Paapua Uus-Guinea Põhja-Saalomoni saarte provintsi. Ta on provintsi suuruselt teine saar Bougainville'i järel. Bougainville'ist lahutab teda mitme kilomeetri pikkune ja kõige kitsamas kohas paarisaja meetri laiune Buka väin. Saare pindala on 492 ruutkilomeetrit. Saar on künklik, kõrgus kuni 498 m. Seal elab 50 000 inimest. Võrdluseks: Bougainville'i pindala on 9318 km² ja seal elab 175 tuhat inimest. Saar koosneb põhiliselt lubjakivist. See on igiammune laguuniga koralliriff, mis on veest kõrgele välja tõusnud. Kõrgeimad tipud kulgevad piki läänerannikut. Lubjakivi imab hästi vett ja seetõttu on kuival aastaajal saarel vähe lahtist vett. Sel ajal võetakse vett mäejalamil olevatest allikatest. Administratiivselt jaguneb saar 5 kohalikuks omavalitsuseks, mida nimetatakse vanemate kogudeks. Igal omavalitsusel on merepiir. Saare suurim linn on Buka väina ääres asuv Ieta, mida varem nimetati Hiinalinnaks (Chinatown). Viimastel aastatel on see märkimisväärselt laienenud. Põhiosa saare majandusest moodustab põllumajandus. Linnalised tegevusalad ei ole saarel veel välja arenenud. Tähtsaim on maguskartuli kasvatamine. Pereettevõtetes ja väikestes kooperatiivides toodetakse müügiks kakaod ja koprat. Kunagi juurutati saarele vanilli ja troopiliste vürtside kasvatamine, aga viimasel ajal on see tegevusala taandarenenud ja muutunud marginaalseks. Vähesel määral kasvatatakse tarot. Vähesel määral kasvatatakse kanu, püütakse kala ja korjatakse karpe. Saarel kasvatatakse sigu, aga neid üldiselt ei sööda, sest siga on püha loom ja teda kasutatakse rituaalides. Buka asustati vanemal kiviajal umbes 30 000 aastat tagasi. Tänapäeval räägitakse saarel austroneesia keeli, mille tõid saarele lapita kultuuri kandjad umbes 2700 aastat tagasi. Pärismaalased räägivad Bukal kaht keelt: läänerannikul solose ja idarannikul halia keelt. Viimane jaguneb kaheks murdeks, kagurannikul räägitavaks hanahani ja kirderannikul räägitavaks haku murdeks, mille kõnelejad üksteisest hõlpsalt aru saavad. Bougainville'i saare põhjaosas räägitakse halia keelele lähedast selau keelt. Buka läänerannikul kõneldav solose keel on neist kaugem, kuid kõik mainitud keeled kuuluvad Melaneesia keelte hulka. Tänapäeval kasutatakse Bukal üha enam inglise keele põhjalist kreoolkeelt tok pisinit. Keeleerinevustega ei kaasne mingeid kultuurierinevusi.
Brussels Airlines

Brussels Airlines on Belgia suurim lennukompanii, mille kodulennuväli on Brüsseli lennujaam Zaventemis. Brussels Airlinesi lennukid lendavad 65 sihtkohta 36 riigis, sealhulgas enamikku suurematest Euroopa ning Ida-, Kesk- ja Lääne-Aafrika linnadest. 2009. aastal töötas lennufirmas 3000 ning firmaga lendas 5,5 miljonit inimest. 2019. aastal oli töötajaid 3830 ja ettevõttega lendas 10,26 miljonit inimest. Brussels Airlines loodi SN Brussels Airlinesi ja Virgin Expressi ühinemisel 2006. aastal. Brussels Airlines alustas tegevust 25. märtsil 2007. Brussels Airlinesile kuuluvad lennukid (2. aprilli 2010 seisuga): Brussels Airlinesil on koodijagamislepingud järgmiste lennufirmadega: * – Star Alliance'i liige. Brussels Airlines – Star Alliance liikme ülevaade välja otsitud 2.06.10 Brussels Airlinesi koduleht. [1] Välja otsitud 19.04.2010. Brussels Airlinesi ametlik koduleht
Gripiviirused

Gripiviirused on ortomüksoviiruste (Orthomyxoviridae) sugukonda kuuluvad viirused, mis tekitavad inimestel ja loomadel grippi. Gripiviirus eraldati esimest korda 1933. aastal. Gripiviirusi on kolm perekonda: A-, B- ja C-gripiviirus. A-gripiviirused nakatavad inimesi, linde ja loomi. A-viirusel on võime kiiresti muutuda ja levida ning seega põhjustada massilisi haiguspuhanguid. B-gripiviirused on vähemuutlikud ning põhjustavad inimeste seas lokaalseid puhanguid, peale inimeste on B-gripiviirused nakkavad hüljestele ja tuhkrutele. C-gripiviirus on vähelevinud ja põhjustab üksikuid haigusjuhte, seda on leitud inimestelt, koertelt ja sigadelt. Gripiviiruse virion ehk viirusosake on enamasti keraja kujuga, läbimõõt 80–120 nanomeetrit. Lipiidümbrise sees paikneb geneetiline materjal – negatiivse polaarsusega üheahelaline RNA molekul, kus genoom on segmenteerunud eraldiseisvateks RNA lõikudeks. A- ja B-viiruste RNA paikneb 8 segmendina, C-viirusel 7 segmendina. Nende lõikude vahetumine ja kombineerumine võimaldab viirusel geneetiliselt muutuda. A-gripiviiruse genoomi segmendid sisaldavad kokku 13 588 nukleotiidi, B-gripiviirusel 14 600, C-gripiviirusel 12 900. Viiruse genoom kodeerib kokku 10 valku. Virioni pinnal on u 500 glükoproteiinset torujat moodustist: hemaglutiniin ja neuraminidaas, mille abil virion kinnitub raku pinnale. Hemaglutiniin seob viiruse peremeesorganismi rakuga, nt hingamisteede limaskesta rakuga, ja tagab viiruse sisenemise rakku, mille tuumas toimub viiruse RNA replikatsioon; neuraminidaas juhib viiruse nakatunud rakust vabanemist ja edasikandumist. Hemaglutiniini ja neuraminidaasi alltüüpe on vastavalt 16 ja 9, niisiis on võimalikud 144 erinevat pinnavalkude kombinatsiooni. Tüüpe tähistatakse suurtähtede ja numbritega, nt H1N1, H3N2 jt. Täpsemalt kirjeldatakse viirusetüvesid krüptogrammi kujul, milles esimene täht tähistab viiruse tüüpi, teine sõna viitab tüve isoleerimiskohale, kolmandana märgitakse proovi isolaadi number, seejärel isoleerimisaasta kaks viimast numbrit ning viimasena hemaglutiniini ja neuraminidaasi kombinatsioon. Gripiviiruse RNA mutatsioonid kutsuvad esile hemaglutiniini ja neuraminidaasi molekulide muutumist – seda nimetatakse antigeenseks triiviks. Kui üks organism on nakatunud korraga kaht eri tüüpi viirustega ning defektsesse virioni satub vale genoomisegment, võib ette tulla ka ulatuslikum antigeenne nihe. Antigeense nihke käigus tekkivate uute viirustüüpide vastu puudub populatsioonis immuunsus ning nii võivad alguse saada gripiepideemiad ja -pandeemiad. Eestis esineb grippi kõige sagedamini detsembrist veebruarini, intensiivne haigestumine kestab 4-6 nädala jooksul, levides 2-3 kuu jooksul eri piirkondadesse. viirused Tartu Ülikooli Tervishoiu instituut (2002). Merisalu, Eda (toim). Bioloogilised riskitegurid töökeskkonnas. Tartu: AS Kirjastus Elmatar. Lk 41. Viroloogia loeng
Zarja väin

Zarja väin (vene пролив Заря) on väin Põhja-Jäämere Laptevite meres, mis eraldab Belkovski saart Kotelnõi saarest. Väin on saanud nime Eduard Gustav von Tolli ekspeditsiooni kuunari Zarja auks, mis 1902. aastal läbis selle väina esimesena. Zarja saar Zarja poolsaar Под парусами "Зари" (к 105-летию зимовки Русской полярной экспедиции на о. Котельный)[alaline kõdulink]
Buss

Buss ehk autobuss (varem omnibus(s); ladina keelest automobile omnibus, 'iseliikuja kõigile') on teedel ja tänavatel liikuv, suurema hulga inimeste veoks mõeldud sõiduk, milles on vähemalt 10 istekohta (juhiiste kaasa arvatud). Bussid jagunevad lähiliinibussideks, kaugliinibussideks ja turismibussideks. Kaugliinibussides on enamasti konditsioneer, külmik, videosalvesti ja kuvarid, wifi, käimla. Mõningates pikamaabussides on reisijatele ka magamiskohad. Elektriga sõitvaid busse nimetatakse trollibussideks. Bussijuht Koolibuss Lõõtsbuss Mikrobuss Poebuss Scania OmniLink Väikebuss
Blagoveštšenski väin

Blagoveštšenski väin (Благовещенский пролив) on väin Põhja-Jäämere Ida-Siberi meres, mis eraldab Uus-Siberi saart Faddejevi saarest. Laius umbes 30 km.
Vijayawāda

Vijayawāda on linn Indias Andhra Pradeshi osariigis Krishna ringkonnas. Asub Krishna jõe ääres. Linnas asub Kanaka-Durga tempel. Vijayawāda on raudteede ja maanteede sõlmpunkt. http://www.ourvmc.org/
Donington Park

Donington Park on ringrada Inglismaa keskosas Leicestershire'is. Vormel 1 sarjas on seal sõidetud ainult 1993. aasta Euroopa Grand Prix. Esialgu pidi 2010. aastast alates Vormel 1 sarja Suurbritannia GP peetama Donington Parki rajal, kuid majandusraskuste tõttu see plaan ebaõnnestus.
Bunge maa

Bunge maa (vene Земля Бунге, jakuudi Улахан кумах 'suur liiv' või Бунге сирэ) on maismaa osa, mis ühendab omavahel Anjou saarte koosseisu kuuluvat Kotelnõi saart Faddejevi saarega. Sannikovi väin eraldab seda Euraasia mandriosast ja Hedenströmi laht Fadejevi saarest. Saare pindala on umbes 6200 km². See on liivane tasandik üldkõrgusega 6–8 meetrit. Mõne künka kõrgus ulatub 45 meetrini (Jevkjusju-Bulgunnjah). Bunge maa sarnaneb kõrbega, sest seal on laialt levinud taimedega kinnistumata tuuletekkelised pinnavormid. Tormide ajal meretase tõuseb ja peaaegu kogu see maa on kaetud veega, välja arvatud väike kaguosa, mille üldkõrgus on 11–21 meetrit. Arvatakse, et see maa on tekkinud maapinna aeglase tõusmise tagajärjel. Tänapäeva geoloogi D. Kolossovi hüpoteesi järgi on Bunge maa ürgjõe delta. Selle ürgjõe jäänuseks olevat Jana jõgi. Sai nime zooloog Alexander von Bunge auks. Kotelnõi saar, Bunge maa ja Faddejevi saar По исчезающим островам
Põlvkond (bioloogia)

Põlvkond ehk generatsioon on vaadeldavas populatsioonis olevate isendite rühm, kes on oma ühistest esivanematest sugulusastmelt ühekaugusel ja seega lähedaste vanustega. Nt kolm eri põlvkonda moodustavad vanemad, nende lapsed ja lapselapsed. Põlvkonna kestus on võrdne liigi isendite keskmise sigimisvanusega. Põlvkond Elutabel Kohort (ökoloogia) Põlvkonnavaheldus Ökoloogialeksikon. (1992). Koost. Masing, V. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus
Faddejevi saar

Faddejevi saar (vn остров Фаддеевский) on saar Põhja-Jäämeres Venemaa Sahha territooriumil, kuulub Uus-Siberi saarestikku Anjou saarte koosseisu. Bunge maa kaudu on saar ühendatud Kotelnõi saarega. Saare pindala on 5300 km², kõrgus kuni 65 meetrit. Saare ranniku ääres on laiad liivast ja mudast koosnevad leeted. Pinnakate koosneb liivast, aleuroliidist ja savist, mida läbivad maa-alused jääsooned. Esineb palju termokarstjärvi ja väikseid jõgesid. Pinnas on kaetud sammalde ja samblikutega. Faddejevi saare avastas aastal 1805 Jakov Sannikov. Saar sai nime Vladimiri talupoja Stepan Faddejevi auks, kes avastas saare Kotelnõi saarest ida pool ja rajas seal esimese vene taliasunduse. Samuti osales ta koos geodeedi Pjotr Pšenitsõni ja kasaka Nikuliniga saare kaardistamises. С. В. Попов. Автографы на картах ФАДДЕЕВ
Kuupik Kleist

Jakob Edvard Kuupik Kleist (sündinud 31. märtsil 1958 Qullissatis Qeqertarsuaqi saarel) on Gröönimaa poliitik. Ta oli 12. juunist 2009 5. aprillini 2013 Gröönimaa peaminister. Ta kuulub vasakpoolsesse parteisse Inuit Ataqatigiit. Kuupik Kleisti isa oli taanlasest tööline ja ema kurt grööni naine. Ta kasvas üles kasuvanemate juures. Ta õppis algkoolis Qullissatis ja hiljem Sisimiutis. 11-aastaselt saadeti ta Taani, kuigi ta taani keelt ei osanud. Ta õppis Birkerødi keskkoolis 1975–1978 ja lõpetas Roskilde Ülikooli sotsiaaltöö erialal 1983. 1988–1991 õpetas ta Nuukis ajakirjandust ja oli ajakirjanduskõrgkooli rektor. 1995–1996 oli ta Gröönimaa parlamendi liige ja 1996–1999 omavalitsuse välisameti direktor. 2001–2007 oli ta Taani parlamendi liige. 2007. aastast alates on ta Inuit Ataqatigiiti esimees. 2009. aastast oli ta Gröönimaa omavalitsuse juht. Temalt ei oodatud Gröönimaa täielikule iseseisvusele viivaid samme, sest Taani valitsuse subsiidiumid moodustavad 30% Gröönimaa eelarvest. Ta lubas tegeleda eeskätt sotsiaalsete teemadega, näiteks alkoholismi, koduvägivalla ja enesetappude vähendamisega. BBC New: Self-rule introduced in Greenland, 21. juuni 2009 (inglise keeles) Biograafia (taani keeles)
Kotelnõi saar, Bunge maa ja Faddejevi saar

Kotelnõi saar, Bunge maa ja Faddejevi saar on suur maismaatükk Uus-Siberi saarestiku keskosas. See koosneb Kotelnõi ja Faddejevi saarest ning neid ühendavast madalast liivatasandikust Bunge maast. Bunge maa Faddejevi saar Kotelnõi saar
Vinn

Vinn on tõmbamise abivahend. ankruvinn ehk peli kaevuvinn katlavinn punnivinn ehk korgits püssivinn
Religioonifilosoofia

Religioonifilosoofia ehk usundifilosoofia tegeleb filosoofia meetodite abil religiooni teemadega. Näiteks jumala omadustega (igavene, iseenesest olev, isikuline, hea, armastav, looja), kurjuse probleemiga, nende omavaheliste vastuolude leidmise ja lahendamisega, jumalasse uskumise mõistuspärase põhjendatusega (jumalatõestused), põhjendamatusega (kurjuse probleem), usu mõistuspärase põhjendatuse võimalikkusega. Samuti näiteks tõeteooriatega ja religioonist rääkides kasutatava keele erinevusega teaduse ja filosoofia keelest.
Esko Tasa

Esko Tasa (28. detsember 1929 Tartu – 1. detsember 2004) oli eesti ajakirjanik. Esimestel eluaastatel elas ta Kodijärvel, tema vanemad töötasid sealses koolis. Kui Nõos valmis uus koolimaja, kolis pere sinna. Hiljem mindi Kambjasse. 1941. aastal süüdistati Esko isa kommunismi pooldamises ning lasti juulis Tartu koonduslaagris maha. Ema jäi nelja lapsega üksi. Ta sai küll töökoha Puurmani kooli, kuid sissetulek oli kasin ning Esko ei saanud kooliharidust rohkem kui 9 klassi. 1949. aastal läks ta ajateenistusse, mis kestis kolm aastat ja kolm kuud. 1963. aastal alustas ta tööd raadios. Ta oli saate "Tere hommikust, põllumehed!" idee autor ja juht. Ta juhtis ka "Mnemoturniiri" ning hiljem Kuku-s saadet "Tarkade klubi" . Moskva kõrgemas mittestatsionaarses parteikoolis õppis ta ajakirjandust. "Huvitav, huvitav!"[alaline kõdulink] Elukiri, nr 11/2004 Haud Tallinna Liiva kalmistul
Kirsipuu

Kirsipuu (Cerasus Mill.) on roosõieliste sugukonna ploomipuuliste alamsugukonna toompuu perekonna alamperekond. Kirsipuud kasvavad põhjapoolkera parasvöötmes: 2 liiki Põhja-Ameerikas, 3 Euroopas ja ülejäänud Aasias. Kirsipuud kasvavad metsikult enamikus Euroopas ja isegi Põhja-Aafrikas. Tänapäeval on kirsipuu sisse viidud ka Lõuna-Austraaliasse. Kirsipuud eristab teistest toompuudest see, et nende õied ei kasva taimel üksikutena, vaid moodustavad väikese pöörise. Nende vili on sile ja üksnes ühel küljel on väike renn, kui sedagi. Mõnikord käsitletakse kirsipuud ka eraldi perekonnana. Kirsipuu vili on kirss. Herodotose andmetel armastas Assüüria kuningas Sargon II, kes valitses 8. sajandil eKr, väga kirsiõite magusat lõhna. Sel ajal tehti kirssidest siirupit, mida pärast veega lahjendamist joodi või kasutati küpsetiste maitse parandamiseks. Talvekülmade ajaks kaitsti kirsipuid vildiga. Kirsipuu kultiveerimise esimene kirjalik mainimine pärineb aastast 72 eKr, kui Lucius Licinius Lucullus laskis kirsipuu Põhja-Anatooliast Musta mere lõunarannikult Rooma tuua. Kahtlemata polnud see esimene kirsipuu ümberistutamise juhtum. 2007. aastal toodeti maailmas üle 2 miljoni tonni kirsse. Umbes 40% sellest saadi Euroopast ja 13% USA-st. Kõige suuremad kirsikasvatajad olid Türgi (398 100 tonni), USA (260 700 tonni), Iraan (225 000 tonni), Itaalia (145 100 tonni), Venemaa (100 000 tonni), Süüria (75 000 tonni), Hispaania (72 600 tonni), Ukraina (68 200 tonni), Rumeenia (65 200 tonni) ja Kreeka (62 800 tonni). Müügiks kasvatatakse kirsse ka põhja pool, isegi Baltimaades ja Lõuna-Skandinaavias. Kirsid on ühed esimestest valmivatest viljadest. Nad valmivad Lõuna-Euroopas ja USA-s juunis, Kanadas ja Suurbritannias juulis, põhja pool hiljem. Jaapanis on kirsipuud tähtsad ilupuud. Neid kasvatatakse õite pärast. Prunus avium – magus kirsipuu Prunus cerasus – hapu kirsipuu ehk harilik kirsipuu Prunus mahaleb – lõhnav kirsipuu Prunus fruticosa – stepi-kirsipuu Prunus tometosa – vilt-kirsipuu Prunus besseyi – liiv-kirsipuu Prunus erythrocarpa – punaviljaline kirsipuu Prunus glandulosa – näärmeline kirsipuu Prunus incisa – hambuline kirsipuu Prunus japonica – jaapani kirsipuu Prunus maximowiczii – Maximowiczi kirsipuu Prunus microcarpa – väikeseviljaline kirsipuu Prunus pensylvanica – pensilvaania kirsipuu Prunus pumila – põõsas-kirsipuu Prunus sargentii – sahhalini kirsipuu Prunus serrulata – peensaagjas kirsipuu Prunus subhirtella – lühiharjaseline kirsipuu 'Drogani kollane' 'Leningradi must'
Mesikas

Mesikas (Melilotus L.) on taimede perekond liblikõieliste sugukonnas. Melilotus albus – valge mesikas (tavaline) Melilotus altissimus – kõrge mesikas (harva, rannikul) Melilotus dentatus – hambuline mesikas (harva) Melilotus indicus – india mesikas (väga haruldane tulnukas) Melilotus officinalis – kollane mesikas (hajusalt) Melilotus wolgicus – vene mesikas (väga haruldane tulnukas)
Läätspuu

Läätspuu (Caragana) on puittaimede perekond liblikõieliste sugukonnas. Sõltuvalt liigist võivad läätspuud kasvada 2–6 meetri kõrguseks. Eelistavad päikeselist või poolvarjulist kasvukohta. Haljastuses kasutatakse meie kliimas selliseid liike nagu suur läätspuu ja väikeselehine läätspuu, mis on head hekitaimed, kuid ka üksikute põõsastena dekoratiivsed. Õitsevad juunis erekollaste õitega. Caragana ambigua Caragana arborescens – suur läätspuu Caragana aurantiaca – liiv-läätspuu Caragana boisii Caragana brachyantha Caragana brevifolia Caragana brevispina Caragana bungei Caragana camilli-schneideri Caragana conferta Caragana davazamcii Caragana decorticans Caragana densa Caragana erinacea Caragana franchetiana – Franchet' läätspuu Caragana frutex – väike läätspuu Caragana gerardiana Caragana grandiflora Caragana jubata Caragana korshinskii Caragana leucophloea Caragana leveillei Caragana manshurica Caragana microphylla – väikeselehine läätspuu Caragana pleiophylla Caragana polourensis Caragana pruinosa Caragana pygmaea – kääbus-läätspuu Caragana roborovskyi Caragana rosea Caragana sinica Caragana sophoraelia Caragana spinosa Caragana stenophylla Caragana tangutica Caragana tibetica Caragana tragacanthoides – hundihambalaadne läätspuu Caragana turkestanica Caragana ulicina Caragana ussuriensis – ussuuri läätspuu Caragana versicolor
Ülemiste viadukt

Ülemiste viadukt on üle Tartu maantee viiv Järvevana teed ja Suur-Sõjamäe tänavat ühendav sild, mis avati liikluseks 12. augustil 2009 kell 13:30. Viadukti projekteerisid OÜ Järelpinge Inseneribüroo ning ehitasid Tallinna Teede AS ja AS Merko Ehitus. Viadukti rajamine läks maksma 39,7 miljonit krooni. Suur-Sõjamäe tänava – Järvevana tee viadukti ühesuunalise liiklusega kaherajaline 85 meetri pikkune viadukt kulgeb üle Tartu maantee Suur-Sõjamäe tänavalt Järvevana teele. Viadukti ehitamise käigus laiendati Järvevana teed ca 200 m ulatuses. Ülemiste viadukt on liiklusele avatud Ülemiste ristmikule jalgu jäävad majad maksavad üle 30 miljoni krooni – Tallinna Postimees, 12. september 2008 Kohtutäitur määras suurristmikule jalgu jääva tehase hinnaks 54 miljonit – Tallinna Postimees, 30. september 2008 Ülemiste ristmikule jalgu jääv tehas tahab linnalt 67 miljonit krooni – Tallinna Postimees, 23. oktoober 2008 Ülemiste liiklussõlme projekt maksab 29 miljonit krooni – Tallinna Postimees, 31. oktoober 2008 Tallinn sai Ülemiste ristmikule jalgu jäävad ehitised 21 miljoniga – Tallinna Postimees, 11. detsember 2008 Tallinn sundvõõrandab Ülemiste viaduktile ette jääva maa – Tallinna Postimees, 17. detsember 2008 Ülemiste viadukti ehitusel läheb kevadel kuumaks – Tallinna Postimees, 23. jaanuar 2009 Viadukti ehitus ajab liikluse Ülemiste ristmikul umbe – Tallinna Postimees, 19. märts 2009 Ülemiste viadukti kõige keerulisemad tööd on läbi – Tallinna Postimees, 12. juuni 2009 Ülemiste viadukt avatakse augustis – Tallinna Postimees, 22. juuli 2009 Ülemiste viadukt on liiklusele avatud – Tallinna Postimees, 12. august 2009
Eduard Püttsepp

Eduard Püttsepp (2. august 1902 Kiressaare talu, Tähtvere vald – 26. august 1941 Tartu) oli eesti pedagoog, koolijuht, karskus- ja kultuuritegelane. Tema vanemad olid põllupidajad Jakob P. ja Marie (Grünberg). Õppis Tartu 1. II algk. 1912 —16, Tartu kõrg. rahvak. 1916—20 ja Tartu õp.-sem. 1920—25, millal selle lõpetas. Oli Kodijärve v. Unipiha algk. juh. 1925/26, Pangodi v. Tamsa algk. juh. 1927 ja E. Õpet. Karskuskasvatus - liidu karskuskasvatusnõunik 1927 —28; Ahja algk. juh. 1928. a-st, kutsetöö kõrval ka tegelik põllumees oma Järveotsa t., kus arendab põllukultuuri, aiandust ja mesindust. — Abielus Luise Arro ga 1927. a-st. Võtab juhtivalt osa Ahja org-ide tegevusest, olles hariduss-i esim. 1937. a-st, majandusüh-gu esimees 1936. a-st, maanoorte ringi vanem, N. K. rühma vanakotkas ja Ahja-Vana-Kuuste Õp. Üh-gu esim. — Alat. asuk.: Ahja algk. Omakaitse vahistas Ahja koolijuhatajana töötanud Püttsepa 11. juulil 1941. Teda kuulas üle Ahja ringkonna omakaitsejuht Evald Mikson. Püttsepp lasti maha pärast nädalaid kestnud kinnipidamist koonduslaagris fašistide käsilaste poolt Tartu-Viljandi maantee ääres koos teiste vangidega. 1940 Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk Tema vend oli maalikunstnik Juhan Püttsepp. Elulugu Genis "Koit 22 august 1967 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 27. detsembril 2023.
Eumenes II

Eumenes II Soter (umbes 221 eKr – umbes 159 eKr) oli Pergamoni kuningas umbes 197 eKr – umbes 159 eKr.
159 eKr

Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 3. sajand eKr | 2. sajand eKr | 1. sajand eKr | ► ◄ | 170. aastad eKr | 160. aastad eKr | 150. aastad eKr | 140. aastad eKr | 130. aastad eKr | ► ◄◄ | ◄ | 162 eKr | 161 eKr | 160 eKr | 159 eKr | 158 eKr | 157 eKr | 156 eKr | ► | ►► 159. aasta eKr oli Dolabella ja Nobiliori Rooma konsuliks oleku aasta. Kaasajal kasutati ka tähistust 595 Ab urbe condita. Arvu 159 eKr on selle aasta tähistamiseks kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine. Vana-Rooma konsuliteks olid Gnaeus Cornelius Dolabella ja Marcus Fulvius Nobilior ... 159 või 158 eKr: Terentius, vanarooma näitekirjanik
Juhan Püttsepp

Mitte segi ajada Juhani Püttsepaga. Juhan Püttsepp (23. juuli 1898 Kiressaare talu, Tähtvere vald – 18. september 1975 Tartu) oli eesti maalikunstnik. Lõpetas 1917 Tartu linnakooli ja käis 1919 Tartu Õpetajate Seminaris. Võttis osa I maailmasõjast ja Eesti Vabadussõjast ning kui asutati Pallase kunstikool, läks kohe sinna õppima. Õppis 1919–1922. Majandusraskuste tõttu oli ta sunnitud kooliõpingud katkestama ja asuma tööle õpetajana. Pallase lõpetas ta eksternina 1929 maalikunsti erialal. Omandas 1927 samas joonistusõpetaja kutse. Töötas õpetajana Põltsamaal ning Tartus kutse- ja keskkoolides, oli 1943–1944 Pallase ja 1944–1951 Tartu Riikliku Kunstiinstituudi dekaan. 1951–1957 töötas Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudus ja 1957. aastast Tartu Riiklikus Ülikoolis. Oli Kujutava Kunsti Sihtkapitali Valitsuse esinduskogu esimees, Tartu Kunstiklubi esimees, tegutses noorsoo-organisatsioonides ja muudel ühiskondliku elu aladel. Tema vend oli pedagoog Eduard Püttsepp. Tema poeg oli kopsuarst Enn Püttsepp ning pojapoeg on ajakirjanik ja bioloog Juhani Püttsepp. Juba kunstikooli õpilasena lülitus Püttsepp varakult kunstiühingu Pallas tegevusse, võttes juba 1920. aasta lõpul kahe kompositsiooniga osa ühingu IV kunstinäitusest. Oli sage esineja ka Kujutava Kunsti Sihtkapitali Valitsuse näitustel kodumaal ja eesti kunsti näitustel mitmel pool välismaal. Juhan Püttsepast kujunes üks koolkonna tüüpilisemaid esindajaid, keda iseloomustab üldiselt mahlakas, pehme, värvikas maalilisus. 1930. aastatel maalis ta mitmeid tugevaid kompositsioone talutöö ainetel. 1940. aastatel arenes tema laad tonaalsemate lahenduste, kasinama värvilahenduse suunas. Maaeluteemalised kompositsioonid olid nõutud terve kümnendi vältel.. Juhan Püttsepp on maalinud portreid, maastikke, linnavaateid ja figuraalseid kompositsioone. Kunstnik hakkas näitustel esinema juba 1920. aastatel. Tema loomingus on olnud ekspressiivsemaid katsetusi, mõjutusi uusasjalikkusest, kuid ikka on meistrile olulised olnud töö maalilised väärtused. Eelistatumateks motiivideks on vaheldusrikka struktuuriga Lõuna-Eesti vooremaastikud oma jõgede ja järvedega ning tumedate metsatukkadega, samuti mõisapargid ja õued askeldavate inimestega, kuid ka rohked Tartu vaated, milles arhitektuurimotiivid etendavad olulist osa. Õli- ja temperamaalide kõrval võib Püttsepa loomingu paremikku kuuluvaks pidada ka tema pastelle ja värvilisi joonistusi. Voldemar Erm, Maalikunstnik Juhan Püttsepp 45-aastane, Postimees, 08.08.1943. Päeva Pilt: Juhan Püttsepp, "Kivikorjajad". Mai Levin.