laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Inimese saatus

„Inimese saatus” (vene keeles: „Судьба человека” Sudba tšeloveka) on vene kirjaniku Mihhail Šolohhovi jutustus, mis ilmus 1956. aastal. Suure Isamaasõja puhkemise tõttu peab veoautojuht Andrei Sokolov jätma hüvasti oma perekonnaga ning liituma Punaarmeega, et võidelda sakslaste vastu. Juba esimestel sõjakuudel saab ta haavata ning langeb sakslaste kätte vangi. Vangistuses olles kogeb ta kõiki laagrieluga kaasnevaid piinu. Samas näitab Andrei Sokolov laagris üles suurt julgust, kui keeldub laagriülema pakkumisest sakslaste võitu tähistada. Lõpuks leiab Andrei võimaluse laagrist põgeneda ja pääseb seetõttu hukkamisest. Kodulinna naasnud, saab ta teada, et tema naine Irina ja nende kaks tütart on pommiplahvatuses hukkunud. Uudis vapustab Andreid ning ta läheb kohe tagasi rindele. Ainus ellujäänud pereliige on nüüd tema poeg, kes teenib sõjaväes ohvitserina. 9. mail saab Andrei teada, et ka poeg on sõja viimasel päeval hukkunud. Sõja lõppedes ei taha ta enam kunagi oma kodulinna tagasi minna. Mõned aastad hiljem kohtab ta väikest Ivani, kes on jäänud orvuks. Ivani ema suri sõjategevuse käigus ja isa jäi lahinguväljal kadunuks. Sokolov ütleb poisile, et ta on tema isa ning see annab väikesele Ivanile ja ka temale endale lootust uueks ja paremaks eluks. Jutustus põhineb tõsielusündmustel. 1946. aasta kevadel kohtas Šolohhov meest, kes rääkis talle selle loo. Šolohhov oli kuuldust rabatud ja ütles:„Ma kirjutan selle põhjal mõne jutustuse, kohe kindlasti kirjutan”. Kümme aastat hiljem, pärast Hemingway ja Remarque'i teoste lugemist kirjutas Šolohhov „Inimese saatuse” valmis seitsme päevaga. 1959. aastal ilmus selle jutustuse põhjal tehtud samanimeline mängufilm, mille režissöör on Sergei Bondartšuk. Film võitis Moskva rahvusvahelisel filmifestivalil peaauhinna ja tegi Bondartšukist kinomaailma kuulsuse. "E-raamat „Inimese saatus"". Originaali arhiivikoopia seisuga 30.05.2019. Vaadatud 30.05.2019. "Terviklik raamat koos jutustusega „Inimese saatus"". Vaadatud 30.05.2019.
Sammas (ajaleht)

Sammas oli teaduse infoleht, mida andis välja Tartu Ülikooli teadus- ja arendusosakond. Ajaleht ilmus aastail 2000–2004 sagedusega kuus korda aastas Tartu Ülikooli Kirjastuselt. Ajalehe toimetaja oli Andrus Tasa.
Meie Leht

Meie Leht on/oli mitme Eesti väljaande nimi Meie Leht (ajaleht, 1924), Eesti kommunistide leht Meie Leht (ajaleht, 2003), Tartu maakonna raamatukoguhoidjate häälekandja, e-ajaleht Meie Leht (ajaleht, 2017), Narva-Jõesuu leht
Vaivara Kaja

Vaivara Kaja oli 1993-2017 Sinimäel ilmunud ajaleht, mis vahendas Vaivara valla uudiseid. Lehte andis välja Vaivara vallavalitsus. Lehte toimetas Anne Jundas. 2010-2017 ilmus leht tirelköites koos venekeelse samanimelise lehega. Pärast 2017. aasta haldusreformi, mille käigus Vaivara vald liitus Narva-Jõesuu linnaga, annab endise Vaivara valla aladel toimuva kohta uudised edasi Meie Leht. Vaivara Kaja E-kataloogis ESTER (vaadatud 09.05.2019) Vaivara Kaja E-kataloogis ESTER
Oe oja

Oe oja (ka Parika oja) on oja Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas, Navesti jõe vasakpoolne lisajõgi. Oja pikkus on 17,2 km, valgla pindala 98 km², langus 25,5 m ja lang 1,48 m/km. Oja saab alguse 64,5 m kõrgusel Aimla külas ja suubub Maalasti, Ülde ja Venevere küla piiril 39 m kõrgusel vasakult poolt Navesti jõkke 63,2 km kaugusel selle suudmest. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Oe oja Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 11.05.2019) Oe oja keskkonnaportaalis (vaadatud 11.05.2019) Oe oja Eesti looduse infosüsteemis Oe oja keskkonnaportaalis
Jahindus

Jahindus on jahipidamist või jahti ehk küttimist ja jahimajandust hõlmav tegevusvaldkond ja majandusharu. Jahindus on inimeste üks traditsioonilisi toidu ja muude loomsete saaduste (nt loomanahkade) hankimise viise, millele tänapäeval on lisandunud muud jahimajanduse harud, näiteks metsloomade eest hoolitsemine ja populatsioonide arvukuse piiramine. Eesti jahinduse alusdokumendiks on 25. aprillil 2013 Riigikogu poolt vastu võetud ja 1. juunil 2013 jõustunud jahiseadus ning selle alusel vastu võetud jahieeskiri ja muud jahindust reguleerivad dokumendid. Eestis kujundab jahinduspoliitikat Kliimaministeerium. Valdkonna strateegilise planeerimise ja õigusloome (jahiseadus) väljatöötamisega tegeleb Kliimaministeeriumi metsaosakond ning riiklike funktsioone teostavad Keskkonnaamet ja Keskkonnaagentuur. Igasse maakonda on loodud jahindusnõukogud, kuhu kuuluvad maaomanike, jahimeeste ja riigi esindajad. Jahindusnõukogudes lepitakse kokku, kui palju ja missuguse soolise ja vanuselise jaotumisega loomi kütitakse, kuidas muudetakse jahipiirkondade piire ja kuidas vahetatakse vajadusel välja piirkonna kasutaja ehk jahiselts. Suur hulk jahimehi kuulub Eesti Jahimeeste Seltsi, kuid on ka nõndanimetatud vabu jahimehi, kellel on jahitunnistus, kuid kes ei kuulu seltsi allorganisatsioonidesse. fotojaht salaküttimine Jahiseadus. RT I, 17.03.2023, 34. Jahieeskiri. RT I, 20.12.2019, 30. Jahindus. Kliimaministeeriumi veebisait. Jahindusalaseid andmeid (arhiiviversioon) Jahiseadus 22. juuni 2009 Jahiseadus 1. märts 2003 Jahieeskiri 17. märts 2003 Otsing "Jahi*" www.estlex.ee seaduste andmebaasist Jahimehed aitavad teadustööd teha
Paul Varul

Paul Varul (sündinud 10. detsembril 1952 Valgas) on Eesti jurist ja poliitik. Ta on Tartu Ülikooli tsiviilõiguse professor ja vandeadvokaat advokaadibüroos TGS Baltic (endise nimega VARUL). Ta lõpetas 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna cum laude. Kandidaadikraadi sai ta 1976. aastal Peterburi Riiklikus Ülikoolis. Paul Varul oli aastatel 1992–2015 Tartu Ülikooli tsiviilõiguse korraline professor. Paul Varul oli justiitsminister Tiit Vähi teises ja kolmandas valitsuses 17. aprillist 1995 kuni 17. märtsini 1997 ning Mart Siimanni valitsuses 17. märtsist 1997 kuni 25. märtsini 1999. Vähi teise valitsuse ametisse astumise ajal ei olnud ta ühegi partei liige. Ta on olnud Skandinaavia-Balti maksejõuetusõiguse alase koostöövõrgustiku Eesti töögrupi juht, Euroopa Õigusinstituudi asutajaliige ja esimese nõukogu liige, justiitsministeeriumi juures tegutseva maksejõuetuse ekspertnõukogu töögrupi liige ning paljude teiste erialaste nõukogude ja komisjonide esimees või liige Eestis ja Euroopas. Aastatel 1973–1990 kuulus ta NLKP-sse (teistel andmetel 1973-1989). 1997 Pressisõber 2005 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2012 Tartu Ülikooli suur medal 2016 Tartu Ülikooli aumärk 2020 Tartu linna aukodanik ja Tartu Suurtähe kavaler Airi Vaga, "Tiit Vähi valitsuses 15 ministrit – kolm pole kuulunud kommunistlikku parteisse", Vaba Eesti Sõna, 11. mai 1995, lk 5 (vaadatud 01.06.2023) "Kes on kes Eesti poliitikas 1988–1992", ISBN 5899000236 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". Vaadatud 3.12.2022. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Paul Varul Eesti Teadusinfosüsteemis CV ajakirja Juridica lehel Vandeadvokaat Paul Varul (Advokaadibüroo TGS Baltic)
Višegradi Mehmed Paša Sokolovići sild

Višegradi Mehmed Paša Sokolovići sild (prantsuse Pont Mehmed Pacha Sokolović de Višegrad, inglise Mehmed Paša Sokolović Bridge in Višegrad) on UNESCO maailmapärandi objekt nr 1260 Bosnias ja Hertsegoviinas Serblaste Vabariigis Višegradi vallas Višegradi linnas. Objekt asub sillal üle Drina jõe ja selle mõlemal kaldal. Põhiosa objektist moodustab Mehmed Paša Sokolovići sild. Lisaks sillale kuulub maailmapärandi objekti ka silla-äärne jõeosa nii sillast alla- kui ka ülesvoolu, parema kalda mõlemad pealesõidurambid ning kaldaosade vaheline jõeosa nii sillast alla- kui ka ülesvoolu. Vasakul kaldal kuulub küll riba kallast objekti koosseisu, kuid sinna ei kuulu pealsõiduramp. Kaitsevööndisse kuulub kaugem jõeosa nii sillast alla- kui ka ülesvoolu, vasaku kalda pealesõiduramp ning osa vasaku kalda mägesid, mis ümbritsevad silda. Paremal kaldal kaitsevöönd puudub. Maailmapärandi objekti pindala on kokku 1,5 ha ja kaitsevööndi pindala on 12,2 ha. Objekt kanti Maailmapärandi nimekirja 2007. aastal. Višegradi Mehmed Paša Sokolovići sild UNESCO Maailmapärandi Komitee kodulehel. Inglise, prantsuse, araabia, hiina, vene, hispaania, jaapani ja hollandi keeles Višegradi Mehmed Paša Sokolovići sild UNESCO Maailmapärandi Komitee kodulehel. Inglise, prantsuse, araabia, hiina, vene, hispaania, jaapani ja hollandi keeles
Jonathan Banks

Jonathan Ray Banks (sündinud 31. jaanuaril 1947) on Ameerika Ühendriikide näitleja. Jonathan Banks andmekogus IMDb (inglise)
UNESCO maailmapärand Bulgaarias

Bulgaaria alal on UNESCO maailmapärandi nimistus 10 objekti ja 16 objekti kandidaati. Nimistusse on kantud: seitse kultuuripärandi objekti: 1979 Bojana kirik 1979 Ivanovo koobaskirikud 1979 Kazanlǎki traakia mausoleum 1979 Madara ratsanik 1983 Nesebǎri muinaslinn 1983 Rila klooster 1985 Sveštari traakia mausoleum kolm looduspärandi objekti: 1983 Srebarna looduskaitseala 1983, 2010 Pirini rahvuspark 2017 Karpaatide ja teiste Euroopa regioonide muistsed ja põlised pöögimetsad. Ühispärand Albaania, Austria, Belgia, Bosnia ja Hertsegoviina, Hispaania, Horvaatia, Itaalia, Põhja-Makedoonia, Poola, Prantsusmaa, Rumeenia, Saksamaa, Slovakkia, Sloveenia, Šveitsi, Tšehhi ja Ukrainaga nimistusse kandideerib alates 1984. aastast veel 16 objekti UNESCO maailmapärand Bulgaarias. UNESCO maailmapärandi koduleht. Inglise keeles (vaadatud 21. aprillil 2023) UNESCO maailmapärand Bulgaarias. UNESCO maailmapärandi koduleht. Inglise keeles
Karikaturistide loendid

Eesti karikaturistide loend Eesti karikaturistide pseudonüümide loend Välismaa karikaturistide loend
Tallinna Uue Linna Päevad

Tallinna Uue Linna Päevad (lühendatult TULP) on Tallinnas Rotermanni kvartalis toimuv koguperefestival. Esimene festival toimus 2009. Tallinna vanalinna päevad https://web.archive.org/web/20190511064024/http://www.pealinn.ee/tagid/koik/uue-linna-paevad-tutvustavad-tulevikku-n221443 (vaadatud 09.05.2019) http://www.pealinn.ee/tagid/koik/uue-linna-paevad-tutvustavad-tulevikku-n221443
Tartu Vaskpilliansambel

Tartu Vaskpilliansambel on Tartus tegutsev vaskpilliansambel. Ansambel asutati 5. novembril 2014. Tanel Aavakivi, trompet Rasmus Tuisk, trompet Priit Rusalepp, trompet Kristiina Luik, corno Hannes Metssalu, corno Artur Kiik, tromboon Gunnar Pettaig, tromboon Urmas Himma, tuuba. https://www.facebook.com/pg/Tartuvaskpilliansambel/about/?ref=page_internal (vaadatud 09.05.2019) Koduleht Facebookis
Eesti Evangeelne Allianss

Eesti Evangeelne Allianss (lühend EEA) on Eesti mittetulundusühing, mille eesmärk on ühendada Eesti evangeelseid kristlasi ja mille tegevus on suunatud Eesti evangeliseerimisele. EEA president on Mihkel Kukk. Põhikirja järgi on EEA põhitegevused järgmised: innustada ning teostada kristlaste vahel ühist palve-, evangelismi- ja misjonitööd nii Eestis kui väljaspool vahendada informatsiooni evangeelsete ühenduste ja organisatsioonide vahel aidata ellu viia ühisprojekte koolituseks, meedia kasutamiseks, anda välja trüki-, audio- ja videomaterjale jne Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liit (EEKBKL), Eesti Evangeelne Luterlik Kirik (EELK), Eesti Evangeelsete ja Vabakoguduste Liit (EEVL), Eesti Kristlik Nelipühi Kirik (EKNK), Eesti Metodisti Kirik (EMK) http://www.allianss.ee/dokumendid-2/eea-pohikiri-2012/ (vaadatud 09.05.2019) http://www.allianss.ee/2011/12/23/kontaktid/ (vaadatud 09.05.2019) Koduleht Eesti Evangeelne Allianss Facebookis
Mihkel Kukk

Mihkel Kukk on mitme isiku nimi: Mihkel Kukk (sportlane), odaviskaja Mihkel Kukk (sõjaväelane) Mihkel Kukk (vaimulik)
Szczucin

Szczucin on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Dąbrowa Tarnowska maakonnas, Szczucini valla halduskeskus. Szczucin asub Visla jõe paremal kaldal. Szczucinit on ürikutes esmamainitud 1326. aastal. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks Szczucin 1772. aastal Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. Linnaõigused sai Szczucin 1786. aastal. 1888. aastal, 1903. aastal ja 1912. aastal sai Szczucin tulekahjude tagajärjel kannatada. Raudteeühenduse sai Szczucin 1905. aastal. Szczucin kaotas linnaõigused 1934. aastal, kuid sai need tagasi 2009. aastal. Aastatel 1975–1998 kuulus Szczucin Tarnówi vojevoodkonna koosseisu. Szczucinis asub maanteemuuseum. Szczucin. Local history Virtual shtetl Z wizytą na targowisku w Szczucinie Praca w województwie małopolskim Muzeum Drogownictwa w Szczucinie Muzea w Polsce
Eesti 2020. aasta suveolümpiamängudel

EST Eestit esindas 2021. aastal Tōkyōs toimunud 2020. aasta suveolümpiamängudel 34 sportlast 14 spordialal. See oli 13. kord, kui Eesti suveolümpiamängudel osales. Eestile tõi olümpiakulla epeevehklemise naiskond koosseisus Julia Beljajeva, Erika Kirpu, Katrina Lehis ja Irina Embrich. Katrina Lehis võitis lisaks individuaalvõistluses pronksmedali. Eesti Olümpiakomitee kinnitas Tōkyō olümpiamängudeks normid. Olümpiamängude koondisse pürgivatele sportlastele maksti ettevalmistustoetusi. Meeste temposõit: Tanel Kangert kvalifitseerus MM-il esikümnesse jõudmisega, teine koht kuulub Eestile maailma edetabeli alusel. Meeste grupisõit: Peeter Pruus Janika Lõiv Grigori Minaškin (100 kg) Mehed 400 m tõkkejooks: Rasmus Mägi Kümnevõistlus: Maicel Uibo, Johannes Erm, Karel Tilga Maratonijooks: Tiidrek Nurme, Roman Fosti Naised Kaugushüpe: Ksenija Balta 10 m õhupüstol, 25 m olümpiakiirlaskmine: Peeter Olesk Mehed Kreeka-Rooma maadlus: Artur Vititin (raskekaal) Naised Vabamaadlus: Epp Mäe Mehed Laser-klassis 2018. aasta purjetamise MM-l kindlustas Eesti (Karl-Martin Rammo) ühe koha Tōkyō OM-le. Naised RS:X-klassis 2018. aasta purjetamise MM-l kindlustas Eesti (Ingrid Puusta) ühe koha Tōkyō OM-le. Koolisõit: Dina Ellermann hobusel Donna Anna Kristin Kuuba Raul Must Paarisaeruline neljapaat: Tõnu Endrekson, Allar Raja, Kaspar Taimsoo, Jüri-Mikk Udam (varumees: Johann Poolak) Anett Kontaveit Kaidi Kivioja Martin Allikvee Eneli Jefimova Kregor Zirk Epeevehklemine: Julia Beljajeva, Erika Kirpu, Katrina Lehis, Irina Embrich Reena Pärnat https://www.eok.ee/tokyo-2020# "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. mai 2019. Vaadatud 11. mail 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://eok.ee/tippsport/olumpiaettevalmistus https://www.ejl.ee/tugeva-soidu-teinud-kangert-tuli-mm-il-seitsmendaks-ja-teenis-olumpiapileti/ Qualification System – Games of the XXXII Olympiad – Road Cycling http://www.sailing.org/news/87623.php#.XNZ49MRS_b1 EOK ettevalmistustoetusi saavate sportlaste nimekiri
Valga Kommunist

Valga Kommunist oli ajaleht, mis ilmus aastatel 1952–1962 Valgas ning vahendas Valga linna ja selle lähiümbruse uudiseid. Leht oli EKP Valga Rajoonikomitee ja Valga Rajooni TSN häälekandja. Leht ilmus kolm korda nädalas. 1960. aastal ilmus lehe lisa Meie Sport. Lõuna-Eesti Postimees Valga Kommunist E-kataloogis ESTER (vaadatud 09.05.2019) Valga Kommunist E-kataloogis ESTER
Elva Elu

Elva Elu oli aastatel 1932–1937 ilmunud ajaleht, mis vahendas Elva linna ja selle lähiümbruse uudiseid. Ajalehe viimane väljaandja oli usaldusühisus Elva Elu ja viimane tegevtoimetaja oli M. Lukk. Leht ilmus sagedusega üks kord nädalas (1936. aastal kaks korda kuus). Elva Elu E-kataloogis ESTER (vaadatud 09.05.2019) Elva Elu E-kataloogis ESTER
Elva Filatelist

Elva Filatelist oli Elva Filatelistide Seltsi infoleht, mis ilmus aastatel 1992–2001. Seda koostas Gunnar Kirs. Leht ilmus kuus korda aastas. Elva Filatelist E-kataloogis ESTER (vaadatud 09.05.2019) Elva Filatelist E-kataloogis ESTER
Elva Noorsoolane

Elva Noorsoolane oli 1935-1936 Elvas ilmunud ajaleht. Lehte andis välja Ülemaalise Eesti Noorsoo Ühenduse Elva osakond. Lehe vastutav toimetaja oli Mart Lukk. Leht ilmus sagedusega üks kord kuus. Elva Noorsoolane E-kataloogis ESTER (vaadatud 09.05.2019) Elva Noorsoolane E-kataloogis ESTER
Elva Tulevik

Elva Tulevik oli 1934-1935 Elvas ilmunud ajaleht, mis vahendas Elva linna ja selle lähiümbruse uudiseid. Lehte andis välja kirjastusühisus Tulevik. Lehe vastutav toimetaja oli A. Ojasalu ja tegevtoimetaja M. Lukk. Elva Tulevik E-kataloogis ESTER (vaadatud 09.05.2019) Elva Tulevik E-kataloogis ESTER
Żabno

Żabno on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Tarnówi maakonnas, Żabno valla halduskeskus. Linn asub Dunajeci jõe kaldal, Tarnówist umbes 16 km põhjakirdes. Ürikutes on Żabnot esmamainitud 12. sajandil. Magdeburgi linnaõigused sai Żabno 1385. aastal. 1501. aastal põletasid linna maha tatarlased ja 1655. aastal Rootsi sissetungi ajal hävitati linn peaaegu täielikult. Esimese Poola jagamise tulemusel läks Żabno 1772. aastal Habsburgide Austria keisririigi koosseisu. 1799. aastal hävitas tulekahju peaaegu kogu linna. Esimeses maailmasõjas oli rindejoon mõnda aega Dunajeci jõel ja Żabno sai tugevast kannatada. Żabno kaotas linnaõigused 1909. aastal, kuid sai need tagasi 1934. aastal. Aastatel 1975–1998 kuulus Żabno Tarnówi vojevoodkonna koosseisu. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/011212416154-0982641?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022. Historia Żabna Parafia p.w. Ducha Świętegow Żabnie Żabno. Historia miejscowości Wirtualny sztetl Żabno szkolnictwo.pl
Słomniki

Słomniki on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Krakówi maakonnas, Słomniki valla halduskeskus. Linn asub Krakówist ligikaudu 24 km põhja pool. Słomnikit ürikutes esmamainitud 1287. aastal. Magdeburgi linnaõigused sai 1358. aastal. Rootsi sissetungi ajal aastatel 1655–1660 hävitati linn täielikult. Kolmanda Poola jagamise tagajärjel läks Słomniki 1795. aastal Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. 1809. aastal läks linn Varssavi hertsogiriigi koosseisu. Neljanda Poola jagamise tulemusel läks Słomniki 1815. aastal Venemaa Keisririigiga personaalunioonis olnud Kongressi-Poola koosseisu. Słomniki kaotas linnaõigused 1870. aastal, kuid sai need tagasi 1917. aastal. Słomniki sai raudteeühenduse 1934. aastal. Aastatel 1975–1998 kuulus Słomniki Krakówi vojevoodkonna koosseisu. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/011212006124-0952077?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022. Słomniki. Local history Virtual shtetl
Biecz

Biecz on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Gorlice maakonnas, Bieczi valla halduskeskus. Bieczi on ürikutes esmamainitud 11. sajandil. 1257. aastal sai Biecz Magdeburgi linnaõigused. 1306. aastal kuulutati Biecz kuningalinnaks. 14. sajandi esimesel poolest alates sai Bieczist oluline kaubanduse ja käsitöö keskus. Biecz oli ka üheks kuninga residentsiks. Linna õitseaeg oli 16. sajandi esimesel poolel. 17. sajandil algas linna langus. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks Biecz 1772. aastal Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. Aastatel 1975–1998 kuulus Biecz Krosno vojevoodkonna koosseisu. Biecz When the world calls me Biecz. Local history Virtual shtetl Wykaz bankomatów Biecz Bankomaty
Lood (laev)

Lood on Eesti meremuuseumi uurimislaev, mis oli algselt ehitatud sisevete poilaevaks ja on olnud ka mereväe tuukrikaater. Klaasplastkerega laev on 16,09 m pikk, 4,62 m lai süvisega 0,7 m. Peamasina võimsus on 856 kW ja see annab jugakäituriga kiiruseks umbes 20 sõlme. Poilaeva laevaperes oli 5 liiget. Poilaev on valmistatud 2000. aastal Orissaares Eesti Veeteede Ameti Tornimäe tsehhis algse nimetusega EVA-321. Seda kasutati Emajõel ning Peipsi ja Pihkva järvel hüdrograafiakaatrina. 2007. aastal lõpetati Veeteede Ametis EVA-321 aktiivne kasutamine ja laev jäi seisma. 2012. aastal anti alus üle Eesti mereväele, kus sai tuukrikaatriks Lood. Pardatähiseks sai A530. Kaater oli algul küll tuukrigrupi kasutuses, kuid jäeti Miinisadamas lõpuks kaile seisma. 2019. aasta novembris otsustati Lood anda üle Eesti Meremuuseumile. Laev veesati ja viidi Lennusadamasse. 2020. aasta 30. märtsi hommikul toimus Lennusadamas remondis oleval Loodil tulekahju. Tuli ei jõudnud jõuseadmeteni ja kustutati. Alus on kavas taastada ja kasutusele võtta. Mardus (laev 1959) "Meie Maa 5, 10 ja 15 aastat tagasi". Meie Maa. 6. september 2014. https://www.riigiteataja.ee/akt/234090 http://www.mil.ee/et/kaitsevagi/merevagi/mv-ajalugu Merevägi tänapäeval (05.2019) Sooväli, Krister (2014). Eesti mereväe ülemad 1994-2012. Lk 14. https://majandus24.postimees.ee/6938308/meremuuseumi-uurimislaev-paases-tulekahjus-halvimast
Laxmi Prasad Devkota

Laxmi Prasad Devkota (nepali keeles लक्ष्मीप्रसाद देवकोटा; 12. november 1909 Nepal – 14. september 1959) oli nepali luuletaja ja proosakirjanik (sealhulgas näitekirjanik). MICHAEL HUTT (7. märts 2018). A voice from the past speaking to the present (inglise). Kathmandu: The Record Nepal. Vaadatud 24.02.2019. {{cite web}}: vigane väärtus: |script-title=: missing prefix (juhend) The great poet (Laxmi Prasad Devkota) (inglise). Kathmandu: Boss Nepal. Originaali arhiivikoopia seisuga 11.01.2022. Vaadatud 24.02.2019. {{cite web}}: vigane väärtus: |script-title=: missing prefix (juhend)
Aleksandr Suhharev

Aleksandr Suhharevi nime on kandnud mitmed isikud: Aleksandr Jakovlevitš Suhharev (1923–2021), NSV Liidu justiitsminister (1984–1988), NSV Liidu peaprokurör (1988–1990); Aleksandr Petrovitš Suhharev (1919–1943), Nõukogude Liidu kangelane; ...
UNESCO maailmapärand Montenegros

Montenegro alal on UNESCO maailmapärandi nimistus neli objekti ja ootenimistus kuus objekti. Nimistusse on kantud: kolm kultuuripärandi objekti: 1979 Kotori loodus- ja kultuuriajalooline piirkond 2016 Keskaegsete hauakividega (''stećakid'') kalmistud. Ühispärand Bosnia ja Hertsegoviina, Horvaatia ja Serbiaga 2017 Veneetsia kaitseehitised 16-17. sajandil. ''Stato da Terra'' – läänepoolne ''Stato da Mar''. Ühispärand Horvaatia ja Itaaliaga üks looduspärandi objekt: 1980, 2005 Durmitori rahvuspark Ootenimistus on kuus objektiː neli kultuuripärandi objekti: 2010 "Cetinje ajalooline südalinn" 2010 "Bari vanalinn" 2010 "Doclea" 2018 "Ulcinji vanalinn" kaks looduspärandi objekti: 2010 "’Biogradska gora’ rahvuspark" 2018 Karpaatide ja teiste Euroopa regioonide muistsed ja põlised pöögimetsad (Montenegro). Objekti ala kattub osaliselt ’Biogradska gora’ rahvuspargi alaga. Taotletakse Karpaatide ja teiste Euroopa regioonide muistsete ja põliste pöögimetsade objektiga liitumist, mis on võimalik ühispärand Albaania, Austria, Belgia, Bosnia ja Hertsegoviina, Bulgaaria, Hispaania, Horvaatia, Itaalia, Poola, Prantsusmaa, Rumeenia, Saksamaa, Slovakkia, Sloveenia, Šveitsi, Tšehhi ja Ukrainaga. Montenegro esitas ühistaotluse koos Serbia ja Šveitsiga, kuid 2021. aastal liideti selle taotlusobjekti Šveitsi osa maailmapärandi nimistuga UNESCO maailmapärand Montenegros. UNESCO maailmapärandi koduleht. Inglise keeles (vaadatud 29. aprillil 2023) "Kotori loodus- ja kultuuriajalooline piirkond". UNESCO Maailmapärandi koduleht. Inglise keeles (vaadatud 29. aprillil 2023) "Keskaegsete hauakividega (stećakid) kalmistud". UNESCO Maailmapärandi koduleht. Inglise keeles (vaadatud 29. aprillil 2023) "Veneetsia kaitseehitised 16-17. sajandil. Stato da Terra – läänepoolne Stato da Mar". UNESCO Maailmapärandi koduleht. Inglise keeles (vaadatud 29. aprillil 2023) "Durmitori rahvuspark". UNESCO Maailmapärandi koduleht. Inglise keeles (vaadatud 29. aprillil 2023) "Cetinje ajalooline südalinn". UNESCO Maailmapärandi koduleht. Inglise keeles (vaadatud 29. aprillil 2023) "Bari vanalinn". UNESCO Maailmapärandi koduleht. Inglise keeles (vaadatud 29. aprillil 2023) "Doclea". UNESCO Maailmapärandi koduleht. Inglise keeles (vaadatud 29. aprillil 2023) "Ulcinji vanalinn". UNESCO Maailmapärandi koduleht. Inglise keeles (vaadatud 29. aprillil 2023) "’Biogradska gora’ rahvuspark". UNESCO Maailmapärandi koduleht. Inglise keeles (vaadatud 29. aprillil 2023) "Karpaatide ja teiste Euroopa regioonide muistsed ja põlised pöögimetsad". UNESCO Maailmapärandi koduleht. Inglise keeles (vaadatud 29. aprillil 2023) "Karpaatide ja teiste Euroopa regioonide muistsed ja põlised pöögimetsad (Montenegro)". UNESCO Maailmapärandi koduleht. Inglise keeles (vaadatud 29. aprillil 2023) UNESCO maailmapärand Montenegros. UNESCO maailmapärandi koduleht. Inglise keeles (vaadatud 29. aprillil 2023)
Aleksandr Petrovitš Suhharev

Aleksandr Petrovitš Suhharev (1919–1943) oli Nõukogude Liidu kangelane. Указ Президиума Верховного Совета СССР «О присвоении звания Героя Советского Союза генералам, офицерскому, сержантскому и рядовому составу Красной Армии» от 15 января 1944 года // Ведомости Верховного Совета Союза Советских Социалистических Республик : газета. — 1944. — 23 января (№ 4 (264)). — С. 1.