laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Triinu Meriste

Triinu Meriste (sündinud 3. augustil 1972) on eesti näitleja. Aastatel 1990–1994 õppis ta Eesti Muusikaakadeemia Kõrgemas Lavakunstikoolis (16.lend), tema kursuse juhendaja oli Ingo Normet. 1994–2002 töötas Triinu Meriste Tallinna Linnateatris. 2002–2022 töötas ta Ugala teatri näitlejana. Alates 2022 vabakutseline. Triinu Meriste on mänginud näiteks filmis "Põud ja vihm" (1994), telelavastuses "Kallima naeratus" (1997) ja seriaalis "Õnne 13" (Aime). "Salaste laulupidu" – Jelena Tolstaja "Kollane nool" – ema "Limpa ja mereröövlid" – Ema ja III Kaisuloom "Triumfikaar" – Joan "Neli aastaaega" – Beatrice "Kolm klaasikest kirsiviina", "Onu Vanja" – Jelena Andrejevna "Orkester" – Suzanne, tšello "Niskamäe kired" – Heta, Aliina "Thijl Ulenspiegel" – Maria "Saateviga" – Vanda "Tulge kõik, kes te..." – Metamorfoos "Haldjakuninga kingitus" – nõid Aranea, Sookalda Kuningriigi valitsejanna "Õnnetunne" – Liz (uuriv ajakirjanik) "Marilyn" – Gladys, Norma ema "Krabat" – Lyschko "NORA/MAJA" – proua Kristine Linde "Põhjas" – Vassilissa Karpovna "Inetu pardipoeg ja lendav kass" – kana Malle, kass Nofretete "Härra Punttila ja tema sulane Matti" – Telefonipreili "Anna Karenina" – Anna Arkadjevna Karenina "Linnapea" – Anna Maramaa "Keisri hull" – Ewa Catharina von Bock "Kolm õde" - Maša "Väikesed vanamehed" – Eva "Nii nagu taevas" – Siv "Jürka" – Juula, Maia, Riia, naine "Majandustõus ehk Kohe käib pauk" – Louise Muller, Prantsuse ärimehe abikaasa "Valge abielu" – Paulina "Rocco ja tema vennad" – Ginetta "Petra von Kanti kibedad pisarad" – Karin "Pianoola ehk Mehhaaniline klaver" – Sofja Jegorovna "Kaks paari ja üksainus" – Laia Juuli "Toboso Dulcinea" – Sanchica "Prints ja kerjus" – Õuedaam "Hamlet" – Corneliuse kaasa "Clavigo" – Sophie Guilbert "Põhhjas" – Natasha "Musketärid – kakskümmend aastat hiljem" – Londonlanna, Pariislanna "Kuningas Arhispektrum Hüpotetikus Esimese langus ja tõus" – Kuninganna Parfümeeria "Võlumägi" – Hermine Keefeld Triinu Meriste abikaasa on Peeter Tammearu. Neil on pojad Tobias ja Pärtel. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. märts 2016. Vaadatud 22. juulil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Jaanus Kulli. Triinu Meriste: "Peeter ei ole sussid jalas mees.", Õhtuleht, 02.12.2003 Portaal "Kino-teatr" Triinu Meriste Ugala teatri kodulehel Triinu Meriste perega pilt Naine nagu tulevärk (ilmus ajakirjas Anne & Stiil), lisatud 7. detsembril 2006 Naiste Maailma portaali
Peter O'Neill

Peter Charles Paire O'Neill (sündinud 13. veebruaril 1965) on Paapua Uus-Guinea poliitik, Paapua Uus-Guinea peaminister 2. augustist 2011 30. maini 2019. Ta on Rahva Rahvuskongressi Partei esimees. Alates 2002. aastast kuulub ta parlamenti. Peter O'Neill õppis Paapua Uus-Guinea ülikoolis raamatupidamise ja äri alal ning tegutses enne poliitikasse siirdumist ettevõtluses.
2000. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti-Soome 2000. aasta maavõistlus poksis toimus 22. oktoobril Helsingis. Võistlus kavandati 12 kehakaalus, poksiti 4x2-minutilist raundi. Soome võitis 7:4. Helveskaal (kuni 48 kg): mõlemal võistkonnal puudus selles kaalus esindaja Kärbeskaal (kuni 51 kg): ? (Soome) – Eestil puudus selles kaalus esindaja ja Eestile arvestati loobumiskaotus Kukk-kaal (kuni 54 kg): ? (Soome) – Andrei Malahhov (Eesti) tulemus on teadmata Sulgkaal (kuni 57 kg): ? (Soome) – Roman Pavlenko (Eesti) tulemus on teadmata Kergekaal (kuni 60 kg): ? (Soome) – Nikolai Bondarev (Eesti) tulemus on teadmata I kergekeskkaal (kuni 63,5 kg): Albert Starikov (Eesti) – Samuli Leppiaho (Soome) RSC 4 II kergekeskkaal (kuni 67 kg): ? (Soome) – Andrei Jeremejev (Eesti) tulemus on teadmata I keskkaal (kuni 71 kg): Amin Asikainen (Soome) – Ruslan Lopuhhin (Eesti) tulemus on teadmata II keskkaal (kuni 75 kg): ? (Soome) – Aleksei Poluhhin (Eesti) tulemus on teadmata Poolraskekaal (kuni 81 kg): Deniss Kondrašov (Eesti) – Sami Selesmaa (Soome) 3 – 0 Raskekaal (kuni 91 kg): Tambet Leetsi (Eesti) – Tuomo Paavola (Soome) 3 – 0 Üliraskekaal (üle 91 kg): Pavel Maslov (Eesti) – Jaakko Lundén (Soome) AB 3
Jana Kolukanova-Haitz

Jana Kolukanova-Haitz (neiupõlvenimi Kolukanova; sündinud 4. augustil 1981 Tallinnas) on endine Eesti ujuja. Ujumist õppis Kalevi Ujumiskoolis Tallinnas ja Auburni Ülikoolis USA-s. 2000. aasta Sydney olümpiamängudel saavutas Jana Kolukanova 50 meetri vabaujumises 16. koha. 2004. aasta Ateena olümpiamängudel saavutas ta 100 m vabaujumises 23. koha. 2002. aasta lühiraja maailmameistrivõistlustel Moskvas sai Jana Kolukanova 50 meetri vabaujumises 17. koha ja 100 m vabaujumises 30. koha. 2005. aasta maailmameistrivõistlustel Montréalis sai Jana Kolukanova 50 meetri vabaujumises 8. koha ja 100 meetri vabaujumises 14. koha. 2008. aasta lühiraja maailmameistrivõistlustel Manchesteris naiste 50 vabaujumises sai ta 10. koha. Kasv 182 cm, kaal 67 kg. Tema abikaasa on Christopher Haitz. "Jana Kolukanova SR Olympic Sports lehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. august 2011. Vaadatud 4. augustil 2011. Eestlaste osalemine ja tulemused 6. ujumise lühiraja maailmameistrivõistlustel. Lennart Komp Finaalist välja jäänud Jana Kolukanova sai 10. koha, Postimees, 12.04.2008 Andres Vaher. JANA KOLUKANOVA-HAITZ: abielus ja tagasi ujumistrennis, Õhtuleht, 02.06.2011 Biograafia ESBL-is Jana Kolukanova - Eesti ujuja, kes viidi USA presidendi vastuvõtule uhke eralennukiga Õhtuleht, 4. juuni 2014
Vikarism

Vikarism ehk vikareerimine on biogeograafias nähtus, mille puhul suguluselt lähedased liigid asustavad eri levilaid (geograafiline vikarism) või sama levila erinevaid kasvukohti või elupaiku (ökoloogiline vikarism). Vikareerivaid liike kutsutakse vikariantideks. Mõnikord räägitakse ka pseudovikarismist, mille puhul eri mandrite sarnaseid kasvukohti ja elupaiku asustavad ökoloogiliselt ja välisilmselt sarnased, kuid päritolult kauged liigid. Konvergents EE 10. köide, 1998.
Atmosfäärikaitse

Atmosfäärikaitse ehk õhkkonnakaitse on õhusaastuse vähendamise või vältimise meetmestik; välisõhukaitse ulatuslikum valdkond. Atmosfäärikaitse olulised teemad on näiteks osoonikihi hõrenemine ja globaalse soojenemise kontrolli all hoidmine. Välisõhukaitse EE 10. köide, 1998. Keskkonnasõnaraamat 2004 [1] (vaadatud 24.07.2011)
Välisõhukaitse

Välisõhukaitse ehk õhuhoid on keskkonnakaitse osa, tegeleb võõriste atmosfääri heitmise piiramisega. Välisõhukaitse hõlmab õhkkonnakaitse. Õhkkonnakaitse Keskkonnasõnaraamat 2004 [1] (vaadatud 24.07.2011)
Siuntio kirikuküla

Siuntio ehk Siuntio kirikuküla on asula Soomes Uusimaa maakonnas Siuntio vallas. Siuntio kolmelööviline maakivikirik on ehitatud arvatavasti 1460. ja 1489. aasta vahel ning pühitsetud Peetrusele. Viis kilomeetrit lõuna pool asub Siuntio jaamaküla, praegune valla halduskeskus.
Nikolai Petrov

Nikolai Arnoldovitš Petrov (14. aprill 1943 Moskva – 3. august 2011 Moskva) oli vene pianist, Nõukogude Liidu rahvakunstnik. Petrov sündis muusikute perekonnas. Tema isa oli tšellist Arnold Ferkelman (1914–1992) ning onu Moissei Ferkelman oli helilooja. Nikolai Petrovi emapoolne vanaisa Vassili Petrov oli ooperilaulja, bass. Moskva konservatooriumis õppides võitis ta Van Cliburni nimelise konkursi USA-s ja Kuninganna Elizabethi nimelise konkursi Brüsselis. Nikolai Petrov oli Moskva konservatooriumi professor. Ta pälvis rea Venemaa riiklikke autasusid ning Venemaa riikliku preemia. Mari Kamps "Suri tuntud vene pianist Nikolai Petrov" Postimees, 03.08.2011 (vaadatud 4. augustil 2011) Videointervjuu Nikolai Petroviga // Rahvusringhäälingu venekeelne uudisteportaal Rus.err.ee, 22. märts 2010 (vene keeles)
Jaroslavli kubermang

Jaroslavli kubermang (vene Ярославская губерния) oli Venemaa Keisririigi ja Vene SFNV koosseisus eksisteerinud haldusüksus aastatel 1777–1929, mille keskus oli Jaroslavli linn. Venemaa Keisririigi haldusjaotusosa, asehalduskorra ajal: Jaroslavli asehaldurkond, 1777–1796
Stefan Zweig

Stefan Zweig ([tsvaig], 28. november 1881 Viin – 22. veebruar 1942 Petrópolis) on juudi päritolu Austria saksakeelne kirjanik. Ta on eriti tuntud biograafiate poolest. Stefan Zweig sündis jõuka ärimehe pojana Viinis. Alates 1933. aastast elas ta eksiilis. Ta sooritas Brasiilias enesetapu. Näidendid: "Tersites" (1907) "Maja mere ääres" (1912) "Moondatud komödiant" (1913) "Jeremias", sõjavastane tragöödia (1917) Novellikogud: "Esimene elamus" (1911) "Amok" (1922) "Tunnete segadus" (1927) "Igavese venna silmad" (1922, legendide kogu) Romaanid, biograafiad jm: "Joseph Fouché" (1929) "Marie Antoinette" (1932) "Tervenemine vaimu läbi" (1931) "Rotterdami Erasmuse triumf ja traagika" (1934) "Maria Stuart" (1935) "Magalhães. Mees ja tema kangelastegu" (1937) "Südame kärsitus" (1938) "Kiri tundmatult" (1929; tõlkija Richard Janno) "Kuninganna tapalaval" (= "Maria Stuart", 1935) "Malenovell" (1957; tõlkija Nigol Andresen) "Magalhães. Mees ja tema kangelastegu" (1960; tõlkija Karin Reinla) "Novelle" (1964; tõlkijad Leida Kibuvits ja Nigol Andresen) "Maria Stuart" (1970, 1983; tõlkija Rein Sepp) "Tervenemine vaimu läbi. Mesmer; Mary Baker-Eddy; Freud" (1979, 1998; tõlkija Jaan Kross) "Kolm meistrit: Balzac, Dickens, Dostojevski" (1985; tõlkija Jaan Kross) "Eilne maailm" (1988; tõlkija Jaan Kross) ISBN 5-450-00320-X; 2. trükk: kirjastus Hea Lugu, Tallinn 2013; ISBN 9789949489947 "Marie-Antoinette: keskpärase inimese portree" (1992; tõlkija Rita Tasa) ISBN 5-450-01248-9 "Kärsitu süda" (1996; tõlkija Asta Blumenfeld) ISBN 9985-65-076-X "Friedrich Nietzsche" (1998; tõlkija Airis Erme) "Sigmund Freud" (1998; tõlkija Airis Erme) "Rotterdami Erasmuse triumf ja traagika" (1999; tõlkija Uno Liivaku) "Muutumisuim" (1999; tõlkija Uno Liivaku) ISBN 9985-54-037-9 "Balzac: ühe elu lugu" (2000; tõlkija Vilma Jürisalu) ISBN 9985-61-217-5 "Kolm oma elu laulikut: Casanova, Stendhal, Tolstoi" (2001; tõlkija Vilma Jürisalu) ISBN 9985-65-325-4 "Inimkonna tähetunnid: 14 ajaloolist miniatuuri" (2003; tõlkija Vilma Jürisalu) ISBN 9985-65-423-4 "Võitlus deemoniga: Hölderlin, Kleist, Nietzsche" (2014, tõlkinud Mati Sirkel) ISBN 9789949525256 "20. sajandi väliskirjandus". Valgus, Tallinn 1971, lk 405–413. "Kalender 1981". Eesti Raamat, Tallinn 1980, lk 79–83.
Nikolai Petrov (täpsustus)

Nikolai Petrov on vene isikunimi: Nikolai Andrejevitš Petrov (1914–1943) – kuulipildur, kaardiväeseersant, Nõukogude Liidu kangelane Nikolai Arnoldovitš Petrov (1943–2011) – vene pianist, NSV Liidu rahvakunstnik Nikolai Vassiljevitš Petrov (vaimulik) (1874–1956) – protohierei 1 Nikolai Vassiljevitš Petrov (arst) (1801–1856) – arst, meditsiinidoktor 2 Nikolai Vladimirovitš Petrov (sünd. ?) – politoloog ja geograaf Nikolai Ivanovitš Petrov (kindralleitnant) (1841–1905) – Vene riigitegelane, kindralleitnant Nikolai Ivanovitš Petrov (vanemseersant) (1924–1944) – liikursuurtüki sihtur, vanemseersant, Nõukogude Liidu kangelane Nikolai Innokentjevitš Petrov (1884–1921) – admiral Koltšaki valitsuse liige Nikolai Nikolajevitš Petrov (arst) (1876–1964) – vene kirurg, vene onkoloogia rajaja Nikolai Nikolajevitš Petrov (füüsik) (1931–1998) – vene füüsik, Peterburi riikliku tehnikaülikooli füüsikalise elektroonika kateedri juhataja 3 4 Nikolai Pavlovitš Petrov (kindralmajor) (1914–1984) – kindralmajor, seitsmekordne Punalipu ordeni kavaler Nikolai Pavlovitš Petrov (teadlane) (1836–1920) – teadlane ja insener Nikolai Petrovitš Petrov (1834–1876) – vene maalikunstnik, Keiserliku Kunstide Akadeemia akadeemik Nikolai Semjonovitš Petrov (1915–1942) – mehaanik-autojuht, vanem, Nõukogude Liidu kangelane Nikolai Petrov (dirigent) (1965) – Sahha rahvusliku tantsuteatri peadirigent Nikolai Petrov (saatejuht) (1965) – ajakirjanik, saadete "Автошоу" ja "Гонки на выживание" juht Nikolai Petrov (muusik) (1960–2002) – ansamblite "Nautilus Pompilius", "Ассоциация..." ja "Поезд куданибудь" kitarrist
1999. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti-Soome 1999. aasta maavõistlus poksis toimus 26. septembril Sillamäel. Võistlus kavandati 12 kehakaalus, poksiti 4x2-minutilist raundi. Eesti võitis 6:6, sest viigilise tulemuse juures oli otsustav üliraskekaalu võit. Helveskaal (kuni 48 kg): Roman Iljin (Eesti) – Soomel puudus selles kaalus esindaja ja Soomele arvestati loobumiskaotus Kärbeskaal (kuni 51 kg): Juho Tolppola (Soome) – Sergei Tassimov (Eesti) 2 – 1 Kukk-kaal (kuni 54 kg): Vjatšeslav Ossipenko (Eesti) – At-Hit Thiangtrong (Soome) 3 – 0 Sulgkaal (kuni 57 kg): Roman Pavlenko (Eesti) – Teemu Lindqvist (Soome) – 3 – 0 Kergekaal (kuni 60 kg): Samuli Leppiaho (Soome) – Maksim Kotšetkov (Eesti) 3 – 0 I kergekeskkaal (kuni 63,5 kg): Albert Starikov (Eesti) – Sami Sipilä (Soome) 3 – 0 II kergekeskkaal (kuni 67 kg): ? (Soome) – Andrei Jeremejev (Eesti) 3 – 0 I keskkaal (kuni 71 kg): ? (Soome) – Dmitri Protkunas (Eesti) 3 – 0 II keskkaal (kuni 75 kg): ? (Soome) – Daniel Sternfeld (Eesti) 3 – 0 Poolraskekaal (kuni 81 kg): Deniss Kondrašov (Eesti) – Soomel puudus selles kaalus esindaja ja Soomele arvestati loobumiskaotus Raskekaal (kuni 91 kg): Aki Kalke (Soome) – Peeter Saat (Eesti) TKO 3 Üliraskekaal (üle 91 kg): Sergei Masterov (Eesti) – Soomel puudus selles kaalus esindaja ja Soomele arvestati loobumiskaotus
Erna retk

Erna retk oli sõjalis-sportlik võistlus, mida peeti Eestis iga aasta augustis aastatel 1994–2011.[viide?] Seda on nimetatud maailma üheks pikemaks ja raskemaks militaarvõistluseks.[viide?] Võistlus oli rahvusvaheline. Aastatel 2004–2010 võitsid retke Eesti meeskonnad, 2003. aastal soomlased ja 2002. aastal hiinlased.[viide?] Erna retke korraldas MTÜ Sõjalis-sportlik selts Erna ja seda rahastas kaitseministeerium. Peakorraldaja oli seltsi president Meelis Rätsep.[viide?] Retkega mälestati Soome ja Saksamaa koostöös moodustatud, Talvesõjas osalenud eestlastest koosnenud luureüksuse Erna operatsiooni Eestis Nõukogude tagalas 1941. aasta suvel. Erna tegi dessandi Salmistusse ning liikus edasi Kautlasse, kus pidas lahingu ülekaaluka vastasega. Seejärel siirdus salk üle rinde tagasi Saksa poolele.[viide?] Erna retk algas kummipaatides maabumisega "vaenulikule" rannale. Sellele järgnes 150 km pikkune jalgsirännak, mille käigus püüti vältida "vaenulikke" jõude. Aastate vältel lisandus retkesse erinevaid alavõistlusi sõjalis-sportlikes oskustes, näiteks laskmine, sideülesanded, granaadiheide, esmaabi andmine jms.[viide?] Utria dessant Admiral Pitka luurevõistlus Erna retk Erna Seltsi kodulehel (vaadatud 4. augustil 2011) Erna Selts Erna retke lühiajalugu Erna Seltsi kodulehel Dokumentaalfilm Erna retkest Priit Hõbemägi "Kogu tõde Erna retke allakäigust" Keskpäevatund, 2. august 2011
Käsi

Käsi (ladina keeles manus) on inimese ülajäse, õlast kuni sõrmeotsteni. Käe all võidakse mõista ka labakätt. Inimese käe osad on labakäsi, küünarvars ja õlavars. Labakätt ühendab küünarvarrega ranne ning küünarvart õlavarrega küünarliiges (sealhulgas küünarnukk).
Ivan Krõlov

Ivan Andrejevitš Krõlov (vene keeles Иван Андреевич Крылов; 13. veebruar 1769 Moskva – 21. november 1844 Peterburi) oli vene kirjanik. Krõlovi isa Andrei Prohhorovitš (1736–1778) oli harimatu, kuid siiski oskas lugeda ja kirjutada. Ta teenis tragunipolgus ja paistis silma Jaitski (tänapäeval Uralski) kaitsmisel Pugatšovi ülestõusu ajal. Seejärel oli ta Tveris magistraadi juhataja ja suri kapteni auastmes, jättes maha lese kahe alaealise lapsega (vanem poeg Ivan ja noorem poeg Lev). Isa suri vaesuses, kuid pärandas lastele kohvritäie raamatuid. Ivan Krõlov õppis lugema ja kirjutama kodus. Prantsuse keelt õppis ta jõukatelt naabritelt. 1777 pandi ta kirja Kaljazini alama maakohtu kantseleiametniku abina ja hiljem Tveri magistraadi kantseleiametniku abina, aga nähtavasti oli see üksnes nominaalne: ta viibis kogu aeg puhkusel ja talle ei makstud palka, seda oli vaja üksnes tööstaaži saamiseks. 1782 kolisid Krõlovid Peterburi, kus Ivan Krõlov sai tööd. 1788 ema suri ja Ivan pidi ka nooremat venda kasvatama, hoolitsedes tema eest kogu elu kui isa poja eest. Juba 1785 hakkas Krõlov ilukirjandust looma. Sel aastal valmis tal tragöödia "Kleopatra". Krõlov näitas seda oma aja tuntud näitlejale Ivan Dmitrevskile. Näitleja innustas Krõlovi edasi kirjutama, kuid ei kiitnud näidendit senisel kujul heaks. See ei ole säilinud. Järgmise paari aasta jooksul valmis Krõlovil veel mitu näidendit, nii tragöödiaid kui komöödiaid. Mõni neist on isegi säilinud. Mõnda neist mängiti kaasajal koguni teatris. Siiski on nad kõik üsna halva tasemega. Krõlovi sõber ja elulookirjutaja Lobanov kirjutas ühe kohta neist: "Ma otsisin kaua seda komöödiat ja lõpuks kahetsen, et selle leidsin." 1789 hakkas Krõlov välja andma ajakirja "Potšta duhhov". See ilmus igas kuus, aga kõigest jaanuarist augustini, sest sellel oli üksnes 80 tellijat. 1802 ilmus ajakirjast teine trükk. Ivan Krõlov on kirjutanud üle 200 valmi. Need ilmusid 1809–1843 9 raamatuna. Tema valmidest anti juba tema eluajal välja palju trükke tolle aja kohta hiiglaslikes tiraažides. Paljude valmide sisu esineb juba Aisoposel ja Jean de la Fontaine'il, kuid küllaga on ka algupäraseid süžeesid. Elu lõpul külvas tsaarivalitsus teda austusega üle. Tal oli riiginõuniku auaste ja ta sai pensioni 6000 rubla aastas. 1811 sai ta Keiserliku Venemaa Akadeemia tegevliikmeks. 1841 ühendati see teaduste akadeemiaga ja Krõlov sai korraliseks akadeemikuks vene keele ja kirjanduse osakonnas. Krõlov suri kahepoolsesse kopsupõletikku, kuigi kaasaegsed kuulujutud rääkisid, et ülesöömisest saadud songa kätte. Aastal 1842 ilmus tema valmikogu saksa keeles. Ivan Krõlov teenis Liivi-, Eesti- ja Kuramaa sõjaväekuberneri Sergei Golitsõni juures sekretärina ja elas Riias, kuid külastas Tallinna 1802 ja 1824. Eesti keeles on ilmunud "Wanaisa Krõilow ja mõistulaulud" (1897), Ivan Krõlovi valmivalimikke (1944, 1945, 1952, 1955, 1960, 1969 ja 1975) ning komöödiad "Õppetund tütardele" (1953, kogumikus "Valimik lühinäidendeid") ja "Pirukas" (1959).
Õlavars

Õlavars (ladina kelles brachium) on inimesel käe osa õlaliigesest kuni küünarliigeseni. Õlavars on levinud koht nii vererõhu mõõtmisel kui ka vaktsiinide ja ravimite süstimisel. Õlavarre asend, funktsioonid, lihased, luud ja morfoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. Madudel puudub õlavööde ja eesjäsemed on täiesti kadunud ning õlavarred puuduvad. Paljudel loomadel on õlavars paariliste eesjäsemete üks alaosadest. Lindudel on õlavars üks tiiva alaosadest. Õlavarre luuliseks aluseks on õlavarreluu (humerus). "Meditsiinisõnastik" 856:2004. Enn Ernits, Esta Nahkur, Koduloomade anatoomia, Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 132, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8.
Kalmistu paljand

Kalmistu paljand on Tartu linnas Emajõe ürgoru vasakul kaldal asuv devoni liivakivi paljand. Paljand asub Puiestee tänava kalmistute (Uus-Jaani ja Vana-Peetri kalmistu) kohal. 300 meetri pikkust paljandit lõikab Ujula tänav. 20. sajandi keskel oli paljandi seina kõrgus 9,5 meetrit. Hiljem on osa sellest mattunud jalamil mitme meetri paksuse settekihi alla. 2007. aastal puhastati paljandi jalamit ja sellega suurenes paljandi kõrgus kohati meetri jagu. Paljanduva osa kõrgus on ligi 5 meetrit. Kalmistu paljand on keskdevoni Aruküla lademe stratotüüp. Kalmistu paljandi kaitseala moodustati 1957. aastal Tartu linna TSN täitevkomitee otsusega. Kas ja kuidas me kaitseme paljandeid ja stratotüüpe XXI sajandil? EKG, vaadatud 2.11.2013.  Kalmistu paljand – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Puiestee tänav

Puiestee tänav (saksa keeles Alleestraße) on tänav Tartus. Ta on veidi alla 3 km pikk. Tänav algab Põllu tänava ristist, kus Aruküla tee jätkub Puiestee tänavana. Tänav kulgeb kuni ristumiseni Jaama tänavaga Paju ja Männi tänava ristmikul. Puiestee tänaval on algusest lõpu poole minnes ühine ristmik Põllu tänavaga (paremalt), Muru tänavaga (paremalt), Ujula tänavaga (vasakult), Nurme tänavaga (paremalt), Lubja tänavaga (risti), Risti tänavaga (paremalt), Liiva tänavaga (risti), Narva maanteega (risti), Kingu tänavaga (vasakult), Mäe tänavaga (risti), Roosi tänavaga (risti), Kasarmu tänavaga (vasakult), Raatuse tänavaga (vasakult), Peetri tänavaga (paremalt), Pärna tänavaga (vasakult) ja Jaama tänavaga (risti). Puiestee tänav on peamine tee, mida mööda Tartust Jõgeva poole sõidetakse. Vastav maantee kannab järjenumbrit 39. Puiestee tänav ristub Narva maanteega Tartu Peetri kiriku juures. Puiestee tänava serva jäävad Uus-Jaani kalmistu, Vana-Peetri kalmistu ja Uus-Peetri kalmistu. Aadressil Puiestee tänav 78 asub Tallinna Tehnikaülikooli Tartu Kolledž. Suurim majanumber Puiestee tänaval on 128. Puiestee tänaval asuv sõjaväelinnak koosneb kümnetest eri ajal ehitatud hoonetest ja seal, Krasnojarski kasarmutes, 20. sajandi alguses asus Venemaa keisririigi 23. jalaväediviisi 95. Krasnojarski jalaväepolgu osad. Tartu linna piiril paiknenud kasarmukompleksi hakati planeerima Jaama mõisa maadest eraldatud alale. 1913. aastast pärit piirkonna plaanil on kokku 29 erineva funktsiooniga hoonet, sealhulgas tellistest kahekorruseline kasarmuhoone, tall, erinevad kuurid, laohooned, vankrikuurid, pesuköök, saun, kuivatusmaja, kasarmubarakid ja kirik koos sööklaga. Territoorium asus alal, mis piirneb praeguste Kasarmu ja Puiestee tänavaga loodes ja edelas ning Jänese tänava mõttelise pikendusega kirdes ja kirde-edelasihilise joonega praeguste Raatuse ning Pärna tänava vahel. Eesti Vabariigi ajal 1920.–1930. aastatel Lembitu kasarmud, kus paiknes Ratsarügement ja 2. üksik jalaväepataljon ja olid alates 1940. aastast NSV Liidu okupatsioonivägede kasutuses. Teise maailmasõja ajal hävisid mitmed hooned Lembitu platsil, sealhulgas kahekorruseline kasarmuhoone. Nõukogude perioodil toimusid ulatuslikud ümberehitustööd, mille käigus laienes kasarmuplats koos hoonetega loode suunas endise Jaama mõisa maadele. Uusehitistena kerkisid mitmed kivi- ja paneelmajad, töökojad ning garaažid. Eesti iseseisvuse taastamise järel asus seal Eesti kaitseväe Tartu kompanii, mis formeeriti hiljem Tartu üksikuks jalaväepataljoniks. Tartu Üksik-jalaväepataljon oli linnakus kuni 2002. aastani. Algupärasest Krasnojarski jalaväepolgu hoonestikust on ainus täiel määral säilinud hoone kivitall (Jänese tänav 23), kus tegutseb Tartu Ratsakool. Aadressil Puiestee tänav 9/11 tegutses enne teist maailmasõda AS Tartu Telefonivabrik. Ekspresskataloog 2005, lk. 54-55. Tartu kaart mõõtkavas 1:22 000 95. Krasnojarski ratsaväepolgu tall, „Eesti sõjaajaloolise arhitektuuripärandi kaardistamine ja kasutusvõimaluste analüüs. 19. ja 20. sajand“, November 2017
Põllu tänav (Tartu)

Põllu tänav on tänav Tartus Raadi-Kruusamäe linnaosas. Tänav algab Aruküla tee ja Puiestee tänava ühinemiskohal. Tänav lõpeb Kruusamäe tänava ja Välja tänava ristis, kust läheb edasi Kummeli tänavana. Tänav on 430 meetrit pikk.
TeadusTeave

MTÜ TeadusTeave oli Eesti mittetulundusühing, mis haldas veebisaiti teadus.ee ja umbes 5000 lugejaga nädalakirja Teadus.ee. 2006. ja 2007. aastal korraldas MTÜ teadusfoto konkursi. Koostöös Wikimedia Eestiga toimus kolmas teadusfoto konkurss 2011. aastal eestikeelses Vikipeedias. MTÜ juhatuse liikmed olid teadusajakirjanik Tiit Kändler, Tiit Lepik ja Eerik Kändler. TeadusTeave korraldas igal aastal Käsmus peetavat suvekooli, kus teadlased esinesid populaarteaduslike ettekannetega. 2014. aastal toimus suvekool kümnendat korda, teemaks oli "Igaüks on teadlane". Varem on teemadeks olnud "Lummavad arvud" (2013), "Teaduse keel" (2012), "Elust elusalt" (2011), "Energiliselt energiast" (2010), "Eeter: nähtamatust nähtavaks" (2009) ning 2005–2008 ürgelemendid nagu maa, tuli, vesi ja õhk. "Algas teadusfoto võistlus" Universitas Tartuensis, 12. november 2007 "Vikipeedia otsib teadusfotot" ERR, 2. august 2011