laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Renault Mégane

Renault Mégane on Renault' toodetav väiksem automudel, mis on tootmises alates 1995. aastast ning mis on Renault 19 järeltulija. Mudelist Renault Mégane on saadaval nii luukpära, universaal, sedaan, kupee ja kabriolett. Mudelit on toodetud neli põlvkonda. Esimesel ja teisel põlvkonnal oli kaks mudeliuuendust. 1996. aasta novembris esitleti Mégane'i baasil ehitatud väikest mahtuniversaali Renault Mégane Scénic. Mégane I Mégane I Wagon Mégane I Coupe Mégane I kabriolett Megane II tutvustati 2002. aasta septembris ning 2003. aastal pälvis see Euroopa aasta auto auhinna. Mégane II viieukseline luukpära Mégane II kolmeukseline luukpära Mégane II Grandtour Mégane II RS Mégane II CC Kolmandat põlvkonda esitleti 2008. aasta lõpus. Esimese Renault'na sai Mégane 1,2-liitrise 96 kW (130 hj) turboga bensiinimootori (1.2 TCe), samuti topeltsiduri ja kuuekäigulise käigukasti. Kolmandat põlvkonda müüdi 2014. aasta märtsis Eestis 49 autot. Värskendatud kolmanda põlvkonna mudeli esiosa sarnaneb Renault Capturi ja Scenicu omadega. Esilaternad muudeti ümaramaks ja need said endale "kulmud". Õhuvõtuava paikneb nüüd iluvõres. Mégane III Mégane III Grandtour Mégane III Coupe Mégane III RS Mégane III CC Neljanda põlvkonna Mégane'i tutvustati 2015. aasta Frankfurt Motor Show'l. Auto on ehitatud Nissani ja Renault koostöös valminud CMF-CD platvormile. Neljanda põlvkonna Mégane'i müüdi 2020. aasta septembriks Eestis 22 tk. Keretüüpidest on saadaval viieukseline luukpära ja universaal ning neljaukseline sedaan.
Peugeot 108

Peugeot 108 on Peugeot' pool toodetav väike linnaauto, mida esitleti 2014. aasta Genfi autonäitusel ning see jagab platvormi ja tehnikat Citroën C1 ja Toyota Aygoga. Peugeot 2014. aastast toodetava mudeli 108 disainis on arvestatud põhimõttega, et auto oleks kompaktne, isikupärane, mugav ja keskkonnasõbralik. Peugeot 108 jaoks saab valida nelja ökonoomse kolmesilindrilise mootori seast. Kõige säästlikum neist paiskab õhku 88 g CO2/km. Peugeot 108-l on nutikas Mirror Screen süsteem (töötab 7-tollisel ekraanil), mis võimaldab auto kasutajal ühendada oma nutitelefoni autoga, kasutades mugavalt kõiki telefonirakendusi. Mirror Screeni süsteemiga töötavad Android, RIM, Windows ja iOS operatsioonisüsteemi kasutavad nutitelefonid. Peugeot 108 on saadaval kolme- ja viieukselisena ning kahes versioonis: klassikalise kõvakatusega ja pehme tekstiilkatusega poolkabrioletina. Lisaks on võimalik valida kolme värvi vahel sisekujunduses ning varieerida väliste ja sisemiste dekoratiivsete detailidega, et muuta auto isikupäraseks. 2021. aastal lõpetati Peugeot' 108 ja Citroën C1 tootmine ja autodele järgmist põlvkonda ei plaanita seoses PSA ja FCA liitumisega. Tom Webster (14. veebruar 2014). "2014 Peugeot 108 revealed". Whatcar.com. Angel Sergeev (16. oktoober 2020). "Peugeot 108 And Citroen C1 To Be Discontinued: Report". motor1.com.
Toyota RAV4

Toyota RAV4 on Toyota toodetav väiksem maastur. RAV4 oli esimene kompaktne linnamaastur turul, mida esitleti 1994. aastal ja seda on toodetud viie põlvkonna vältel. Esimese põlvkonna RAV4 oli saadaval 3- ja 5-ukselisena ning auto loomiseks kasutati Carina ja Corolla detaile. Lisaks toodeti esimest põlvkonda väikeses mahus (u 1500 tk) ka elektriautona, mis kandis nime RAV4 EV. 1. põlvkond 5-ukseline 1. põlvkond 3-ukseline 1. põlvkond 5-ukseline RAV4 EV elektriauto Teine põlvkond jõudis müüki 2000. aasta juulikuus, 2. põlvkond 3. põlvkonna RAV4 oli ehitatud uuele platvormile ning seda esitleti 2005. aasta Frankfurdi autonäitusel. 3. põlvkond 4. põlvkonna RAV4 ei olnud enam eelmistele mudelitele iseloomulikku küljele avanevat tagaluuki, vaid see oli asendatud tänapäevasema üles avaneva tagaluugiga. RAV4-sid müüdi Eestis 2014. aasta märtsis 48 tükki. 4. põlvkond 4. põlvkonna mudeliuuendus 5. põlvkonna esitlus toimus 2018. aasta New Yorgi autonäitusel. See on ehitatud GA-K platvormile, mida kasutab ka 8. põlvkonna Toyota Camry ja 7. põlvkonna Lexus ES. Mootorivalikus enam diiselmootorit pole ning saadaval on bensiinimootor ning bensiinimootoritega töötavad hübriid ja pistikuhübriid. AMTELi andmetel müüdi Eestis 2020. aasta septembris 95 RAV4 ning tegu oli kõige suurema läbimüügiga sõiduautoga septembris. 5. põlvkond Wim Oude Weernink (6. veebruar 2006). "Toyota makes RAV4 bigger, more premium". "Toyota Unveils New RAV4 at Frankfurt Motor Show". 12. september 2005. "The new Toyota RAV4 hybrid". 15. jaanuar 2019.
Toyota Avensis

Toyota Avensis oli Toyota kesk/suurema klassi sedaan, luukpära ja universaal. Seda toodeti kolm põlvkonda aastatel 1997–2018. Tegu oli Euroopa turu jaoks toodetud Toyota Carina E järeltulijaga. Toyota Avensist toodeti Suurbritannias Derbyshire'i Toyota tehases. Seitsmekohaline mahtuniversaal Avensis Verso kasutas erinevat platvormi ning neid autosid toodeti Jaapanis. Tootmisaastad 1997–2002. Esimese põlvkonna Avensis oli kõrgelt hinnatud kui kvaliteetselt ehitatud ja vastupidav auto. Esimese mudeliuuenduse sai Avensis 2000. aastal, mille käigus muutus muudeti esi- ja tagatulesid ning ka mootorivalikut. Saadaval oli sedaan, 5-ukseline luukpära ja universaalkere. 1. põlvkond 1. põlvkond Combi facelift 2001. aastal esitleti 7-kohalist mahtuniversaali Avensis Verso. Avensis Verso (2002) Avensis Verso (2003) Tootmisaastad 2003–2009 ning sarnaselt esimesele põlvkonnale, oli saadaval kolm erinevat keretüüpi. Mudeliuuendus tehti 2006. aastal, mille käigus muudeti iluvõre disaini, salongi materjale ning kõige olulisem uuendus oli uus 92 kW D-4D 2,0-liitrine diiselmootor. 2. põlvkond 2. põlvkond Combi facelift Tootmisaastad 2009–2018 ning keretüüpidest olid nüüd saadaval ainult sedaan ja universaal. Esimene mudeliuuendus tehti Avensisele 2012. aastal kui muudeti esimest iluvõre ja tagatulesid. Teine mudeliuuendus 2015. aastal oli mahukam ning sisaldas uusi esi- ja tagatulesid, uut uhkema olekuga salongi, Toyota Safety Sense juhiabisüsteeme ning 2,0-liitrine diiselmootor vahetati välja 1,6-liitrise diisli vastu, mis oli BMW poolt välja arendatud ja Toyota poolt kohandatud mootor. Avensise asendajaks sai taas Euroopa turule müügile toodud Toyota Camry. 3. põlvkond Toyota Avensis facelift (2017. aasta) Avensis 2017 facelift  Toyota Avensis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Yun Hyon-seok

Yun Hyon-seok (7. august 1984 Incheon – 26. aprill 2003 Seoul) oli Lõuna-Korea kirjanik ja inimõiguslane. Tema kirjanikunimi oli Yook Woo-dang. Ta sooritas enesetapu protestiks Lõuna-Korea geide diskrimineerimise vastu. 육우당(六友堂), ‘성소수자 해방’을 위해 지다 참세상 2008.05.01 (Korea) Protecting sexual minorities Koreatimes, 23. august 2013 (inglise keeles) Protecting sexual minorities Koreatimes, 23. august 2013 (inglise keeles) Queer Rights Activists in South Korea Step Up Efforts to Support LGBTQ Youth, New America Media, veebruar 2014 (inglise keeles)
Dubroŭna rajoon

Dubroŭna rajoon (transkribeerituna Dubrovna rajoon) on rajoon Valgevenes Viciebski oblastis. Rajoon piirneb idas Venemaaga. Rajooni pindala on 1250 km². 2014. aasta seisuga elas seal 15 327 inimest. Rajoon moodustati 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Asintorfi, Dabryńi, Małoje Bachava, Małoje Savina, Pirahi, Zaruby, Zaścienki ja Valaŭki külanõukogu. Halduskeskus on Dubroŭna linn. Teine tähtsam asula on Asintorfi alevik. Rajooni suurim jõgi on Dnepr. Rajooni põhjaosas asub Orša kõrgustik, lõunaosas aga Smolenski kõrgustik. Kõrgeim koht on Lachaŭka küla lähistel (226,4 meetrit). 2014. aasta seisuga olid elanikest 93,72% valgevenelased, 4,94% venelased ja 1,34% oli teistest rahvustest. 78,41% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 20,9% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 31,3% elanikke, vene keelt aga 60,82%. The population as of January 1, 2024 and the average annual population for 2023 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements  Dubroŭna rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Rajooni kaart
Rasvkehad

Rasvkehadeks ehk lipiidkehadeks ehk rasvapadjakesteks ehk rasvadepoodeks (ladina keeles ainsuses corpus adiposum) nimetatakse teatud loomade (sh teatud putukate) kehas erinevates piirkondades (harilikult kõhuõõnes) elundite vahel paiknevaid rasvkoekogumeid. Rasvkehaks nimetatakse ka loomadel silmakoopas paiknevat rasvkude. Rasvkehade ülesanne pole päris selge. Mõnede autorite arvates osalevad rasvkehad üksnes paaritumise ja järglaste saamisega seotud füsioloogiliste protsesside tagamisel ja talveund kogevate loomade energiadepoona. Rasvkehade ladestumispiirkonnad on eri liikidel erinevad, nii kogunevad teatud loomadel rasvkehad maksa- või sabapiirkonda, sisalikulistel näiteks naha alla. Rasvkehade suurus oleneb ka aastaaegadest ja looma tervislikust seisundist. Kuna putukate ja paljude teiste loomade rakud, retseptorid ning ensüümid ja geenid lagundavad, edastavad ning komplekteerivad ja eritavad nii kehaomaseid molekule kui ka võõrmolekule ning erituselundid võimaldavad kehast väljutada üksnes üksikuid kahjutuks muundatud või kahjulikke aineid, siis ladestub neil rasvkehadesse ka keskkonnast pärit mürgiseid kemikaale (näiteks mürgiseid raskmetalle). Mitmed maolised on võimelised söömata (kuni 1 aasta) pikka aega elama. Uuringud näitavad, et kuni 6 kuud söögita elavatel madudel on kaalulangus minimaalne. Teadlaste arvates toimuvad muutused rasvkehades, mis muudetakse energiaks ja ka veeühenditeks. neeru-sugusegmendid rasvikud Fat body, Veebiversioon (vaadatud 13.04.2014) (inglise keeles) "Meditsiinisõnastik" 644:2004. Marshall D. McCue, Harvey B. Lillywhite, Steven J. Beaupre, "Physiological Responses to Starvation in Snakes: Low Energy Specialists",lk 103-131, 2012, Comparative Physiology of Fasting, Starvation, and Food Limitation, Veebiversioon (vaadatud 30.08.2013)< (inglise keeles) Michael V. Plummer, Annual Variation in Stored Lipids and Reproduction in Green Snakes (Opheodrys aestivus), Copeia, Vol. 1983, No. 3 (Aug. 16, 1983), pp. 741–745, American Society of Ichthyologists and Herpetologists (ASIH), Veebiversioon (vaadatud 13.04.2014) (inglise keeles) JON P. COSTANZC, THE BIOENERGENCS OF HIBERNATION IN THE E{STERN GARTER SNAKE THAMNOPHIS SIRTALIS SIRTALIS, 29.04.1985, Veebiversioon (vaadatud 13.04.2014)< (inglise keeles) Mayer Resnick, Starving diamond-back still grows; rattler cuts metabolism 80 percent, use lipid energy source, Veebiversioon (vaadatud 13.04.2014)< (inglise keeles) Marshall D. McCue, Snakes survive starvation by employing supply - and demand-side economic strategies, Zooloogy 110, (2007) 318 - 327, Veebiversioon (vaadatud 13.04.2014)< (inglise keeles) Seth Farris, Michiko Squires, Emma Lavergne, Mitchell Serota, Frank Mazzotti, Necropsies of Reptiles: Recommendations and Techniques for Examining Invasive Species, lk 12, Veebiversioon (vaadatud 13.04.2014)< (inglise keeles)
Viswanathan Anand

Viswanathan Anand (tamili keeles விசுவநாதன் ஆனந்த்; sündinud 11. detsembril 1969) on India maletaja, rahvusvaheline suurmeister, FIDE maailmameister 2000–2002, maailmameister 2002–2013. Tema hüüdnimi on Madrase tiiger. Anand õppis malet mängima kuueaastaselt. Aastal 1987 tuli ta noorte maailmameistriks. Aastal 2007 tuli Anand maailmameistriks kaheksa osalejaga turniiril. Ta kaitses tiitlit ka 2008. aastal, võites matši Vladimir Kramniku vastu tulemusega 6½:4½. 2013. aastal tuli maailmameistriks Magnus Carlsen, kes võitis Anandi. Oktoobris 2008 oli ta ELO reitinguga 2783 maailmas viiendal kohal. Viswanathan Anandi Morphy arv on 5. Male-Oscar 1997, 1998, 2003, 2004, 2007, 2008 Oliver Lomp: Malekuninga Anandi esimesed käigud õpetas talle ema, Postimees, 30. oktoober 2008
Herpesviirused

Herpesviirused on DNA-viiruste sugukond, kuhu kuulub paljude levinud haiguste, sealhulgas ohatise, tuulerõugete ja mononukleoosi tekitajaid. Sugukonda Herpesviridae liigitatakse järgmised viiruste alamsugukonnad: Alphaherpesvirinae, Betaherpesvirinae, Gammaherpesvirinae. Herpesviirused dspace.ut.ee Sissekanne ICTVdB-s
Ottomar Ladva

Ottomar Ladva (sündinud 17. juunil 1997) on eesti pokkerimängija ja endine maletaja. Ta on olnud Euroopa kuni 12-aastaste meister kiirmales, Euroopa kuni 14-aastaste meister ­välkmales, tavamale Euroopa meistrivõistlustel kuni 12-aastaste hulgas kuues, Euroopa Liidu meistrivõistlustel kuni 12-aastaste hulgas teine. Ottomar Ladva on Eesti noorim malemeister, olles 15-aastane. Ta lõi rekordi üle Lembit Ollilt. Eesti kuni 18-aastaste malemeister (2014). Ladva on saanud FIDE-lt 2013. aastal FIDE meistri, 2014. aastal rahvusvahelise meistri ja 2016. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. https://pokerdb.thehendonmob.com/player.php?a=r&n=613728 12aastane maletäht Ottomar Ladva, Eesti Ekspress, 9. jaanuar 2010 Eesti pokkeriäss võitis maailma tippude ees ligi pool miljonit eurot, Eesti sai juurde kaks uut pokkerimiljonäri, Delfi, 9. september 2024 Ottomar Ladva FIDE andmebaasis
Segusti

Elektroonikas on segusti (ingl frequency mixer) mittelineaarne ahel, mis teeb kahest sisendsignaalist uusi sagedusi. Kõige tavalisemas kasutuses tekitab ta kahest sisendsignaalist f1 ja f2 liidetud f1 + f2 ja lahutatud f1 – f2 sagedustega väljundsignaalid. Segusteid kasutatakse laialt sageduste nihutamiseks ühest sagedusalast teise, et lihtsustada signaalide ülekandmist või edasist signaalitöötlust. Näiteks on segusti võtmekomponent superheterodüünvastuvõtjas, kus see muudab vastuvõetud signaalide sageduse kindlaks vahesageduseks. Segusteid kasutatakse ka kandesageduse moduleerimiseks raadiosaatjates. Mittelineaarsete (näiteks eksponentsiaalsete) omadustega elektroonikakomponente saab kasutada segustitena. Passiivsed segustid kasutavad korrutava elemendina ühte või rohkemat dioodi, sest neil on ebalineaarne pinge ja elektrivoolu suhe. Passiivsetes segustites on väljundsignaal alati väiksema võimsusega kui sisendsignaal. Aktiivsed segustid kasutavad korrutatud signaali tugevuse suurendamiseks võimendavat seadist, näiteks transistori või elektronlampi. Aktiivsed segustid parandavad sisend- ja väljundviikude vahelist eraldatust, kuid võivad tekitada rohkem müra ja olla suurema energiatarbega. Aktiivne segusti võib olla ka ülekoormustele vastuvõtlikum. Segusteid võib jagada topoloogia järgi. Ühepoolsed segustid lasevad väljundisse osa sisendsignaalist. Topelttasakaalustatud segustil on sellised sümmeetrilised sisendid, mis suruvad mõlemat sisendsignaali maha, ning väljundisse jõuab ainult korrutatud signaal. Topelttasakaalustatud segustid on keerukamad ja nõuavad suuremat võimsust. Segusti tüübi valik sõltub rakendusest. Segusteid iseloomustatakse nende omaduste, näiteks võimenduse ja mürateguri järgi. Segusteid saab ehitada üksikkomponentidest, kuid tänapäeval on need enamasti osa mikrokiibist või hübriidskeemidest. Mittelineaarsed komponendid, mida kasutatakse segustites, võivad olla dioodid, transistorid ja madalamatel sagedustel analoogkordistid. Kasutatud on ka küllastuse lähedal olevaid ferriitsüdamikuga induktiivpoole. Poole, Ian. "Double balanced mixer tutorial". Adrio Communications. Vaadatud 30. juulil 2012. D.S. Evans, G. R. Jessop, VHF-UHF Manual. Third Edition, Radio Society of Great Britain, 1976, page 4-12 Supervastuvõtja
Lozna rajoon

Lozna rajoon (transkribeerituna Ljozna rajoon) on rajoon Valgevenes Viciebski oblastis. Halduskeskus on Lozna alev. Rajoon piirneb idas Venemaaga. Rajooni pindala on 1418 km². 2014. aasta seisuga elas seal 16 156 inimest. Rajoon moodustati 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Babinavičy, Dabramyśli, Jaśkaŭščyna, Krynki, Lozna ja Vielaškovičy külanõukogu. Lozna Lozna raudteejaam Rajooni suurim jõgi on Daugava lisajõgi Łučosa. Rajoon asub osaliselt Łučosa madalikul, osalt aga Viciebski kõrgustikul. Kõrgeim koht on Viciebski kõrgustikul asuv Harševa hara (296 meetrit), mis on ühtlasi ka Viciebski oblasti kõrgeim koht. Madalaim koht asub Łučosa jõe ääres (142 meetrit). 2014. aasta seisuga oli elanikest 86,66% valgevenelasi, 10,74% venelasi, 1,22% ukrainlasi ja 1,38% oli muust rahvusest inimesi. 65,62% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 33,18% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 29,5% elanikke, vene keelt aga 69,81%. The population as of January 1, 2024 and the average annual population for 2023 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements  Lozna rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Rajooni kaart
Zoran Primorac

Zoran Primorac (sündinud 10. mail 1969 Zadaris) on Horvaatia lauatennisist. Ta on kahekordne Euroopa meister lauatennises. Euroopa meistrivõistlustelt on ta võitnud veel 5 hõbedat ja 7 pronksi, neist individuaalselt 2 hõbedat ja 4 pronksi. Maailmameistrivõistlustelt on ta võitnud 3 hõbedat ja 3 pronksi, neist individuaalselt 1 pronksi. 1988. aasta suveolümpiamängudel sai ta koos Ilija Lupuleskuga hõbemedali. Ta on osalenud aastatel 1988–2012 olümpiamängudel seitse korda, millega hoiab selles arvestuses kümnendat kohta.
Bernard Mayo

Bernard Mayo (1921 Leicester – 14. veebruar 2000) oli inglise filosoof. Ta töötas 1968. aastani Birminghami Ülikoolis. Seejärel oli ta kuni emeriteerumiseni 1983 Saint Andrewsi Ülikooli moraalifilosoofia professor. Ta oli 1956–1965 ajakirja Analysis ja 1973–1980 ajakirja The Philosophical Quarterly Rules of Language. – Philosophical Studies, 1951, kd 2, lk 1–11 Logic of Personality, Jonathan Cape 1952 Ethics and Moral Controversy. – The Philosophical Quarterly, 1954, nr 14, 1954, lk 1–14 Poetry, Language and Communication. – Journal of Philosophy, 1954, kd 29, nr 109, lk 131–145 Ethics and the Moral Life, Macmillan Publishers, St. Martin's Press, 1958. Questia. Events and Language. – Margaret MacDonald. Philosophy and Analysis, 1954 Professor J. J. C. Smart on temporal asymmetry. – Australasian Journal of Philosophy, 1955, kd 33, nr 1, lk 38–44 The Incongruity of Counterparts. – Philosophy of Science, 1958, kd 25, nr 2, lk 109–115 Objects, Events, and Complementarity. – The Philosophical Review, 1961, kd 70, nr 3, lk 340–361 The Open Future. – Mind, 1962, kd 71, lk 1–14 A note on J. L. Austin's performative theory of knowledge. – Philosophical Studies, 1963, kd 14, nr 1-2 Infinitive Verbs and Tensed Statements. – The Philosophical Quarterly, 1963, kd 13, nr 53, lk 289-297 Negative and Positive Duties: A Reply. – The Philosophical Quarterly, 1966, kd 16, nr 63, lk 159-164. Traces and Portents. – The Philosophical Quarterly, 1968, kd 18, nr 73, lk 289-298. The Incoherence of Determinism. – Journal of Philosophy, 1969, kd 44, nr 168, lk 89–100 Space and Time Re-assimilated. – Mind, 1976, kd 85, nr 340, lk 576-580. Justice, Truth and Nozick. – Analysis, 1980, kd 40, nr 3, lk 119-123. On the Keith Lehrer-Richard Taylor Analysis of 'Can'-Statements. – Mind, New Series, 1986, kd 77, nr 306, lk 271–278 The Philosophy of Right and Wrong, Routledge 1986. Philosophers at St. Andrews
Nicolaus Michael Oppel

Nicolaus Michael Oppel (7. detsember 1782 – 16. veebruar 1820) oli Saksa loodusuurija. Ta oli André Marie Constant Dumérili (1774–1860) õpilane ja töötas Pariisis loodusmuuseumis (Muséum national d'histoire naturelle) tema assistendina. Oppeli tööülesanneteks oli roomajate klassifitseerimine. 1811 avaldas ta raamatu "Die Ordnungen, Familien und Gattungen der Reptilien als Prodrom einer Naturgeschichte derselben". Selles raamatus kirjeldab ta selliseid ka tänapäevases bioloogilises taksonoomias kehtivaid üksusi nagu soomuseliste (Squamata) selts, sugukonnad merikilpkonlased (Cheloniidae), Colubridae (tollane nimetus Colubrini) ja alamsugukonna lõgismadulased (Crotalinae) (tollane nimetus (Crotalini). 1817 avaldas ta koos Friedrich Tiedemanni (1781–1861) ja Joseph Liboschitziga (1783–1824) raamatu "Naturgeschichte der Amphibien". Michael Oppel, Die Ordnungen, Familien und Gattungen der Reptilien als Prodrom einer Naturgeschichte derselben, 1811, OpenLibrary raamatu veebiversioon (vaadatud 13.04.2014) (saksa keeles) Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Nicolaus Michael Oppel seisuga 13.04.2014.
Kafue rahvuspark

Kafue rahvuspark on rahvuspark Sambia lääneosas. Rahvuspark ulatub Loode-, Kesk- ja Lõunaprovintsi alale. Kafue rahvuspargi pindala on 22 400 km². See on Sambia suurim ja Aafrikas suuruselt teine rahvuspark. Rahvuspark sai nime Kafue jõe järgi. Rahvuspark loodi 1924. aastal. Piirkonnas varem elanud nkojad asustati ümber ida poole Mumbwa piirkonda. Kafue National Park
Puitkarkass

Puitkarkass (saksa keele mõjuliselt ka vahvärk (saksa keeles Fachwerk)) on konstruktsiooni tüüp, mida kasutatakse hoonete ehituses ja mis põhineb saematerjali kasutamisel. Sellist meetodit hakati kasutama 19. sajandi alguses. Kuna puitkarkass on levinud üle maailma, siis erinevates maailmajagudes on puitkarkassi kasutamise ajalugu erinev. Peamised erinevused on seotud taladega: kas kasutatakse ümaraid või sirgeid, millised on ühenduskohad. Sellel ajal kasutati kirveid ja nuge, et materjal ümarpuidust välja lõigata. Tänapäeval, mil tehnoloogia on kiiresti arenenud, teevad masinad kirve ja noa töö ära poole efektiivsemalt ja kiiremini. Puitkarkassist ehitamine on võrreldes teiste materjalide kasutamisega kiirem, efektiivsem ja odavam. Puitkarkassi on võimalik painutada ja väänata, mis annab sellele eelise teiste materjalide ees. Lisaks on puidu kasutamine ehituses väga keskkonnasõbralik ja puitkarkassi valmistamiseks ei ole vaja erilisi teadmisi. Uus ja tänapäevane tehnoloogia võimaldab üha paremini puitu ära kasutada. Üheks eeliseks võib lugeda ka seda, et karkass on käsitsi tehtud, mis annab sellest valmistatud hoonele väärtust juurde. Puitkarkassi kasutatakse peamiselt hoonete kandekonstruktsioonides, katuste konstruktsioonides, kui ka muude abihoonete (kasvuhoonete, kuuride jne) ehituses. Eestis valmistatakse karkasse peamiselt okaspuidust, näiteks mänd, kuusk. Tänapäeval valmistatakse karkasse nii tavalisest saematerjalist kui ka liimpuidust. Liimpuit erineb tavalisest saematerjalist mitut moodi. Esiteks annab ta puidule esteetilisema väljanägemise ja parandab füüsikalisi omadusi, näiteks tugevust ja tulekindlust. Liimpuidust valmistatud karkass võimaldab ehitada pikemaid talasid, näiteks sellistele laiematele hoonetele nagu tallidele, lautadele ja laohoonetele. http://www.timberstructures.net/timber-framing.html
Viciebski rajoon

Viciebski rajoon (transkribeerituna Vitsebski rajoon) on rajoon Valgevenes Viciebski oblastis. Rajoon piirneb idas Venemaaga. Rajooni pindala on 2732 km². 2009. aasta seisuga elas seal 40 552 inimest. Neist 87,56% olid valgevenelased, 10,08% venelased, 1,09% ukrainlased ja 1,27% oli teistest rahvustest. 53,32% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 45,38% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 11,48% elanikke, vene keelt aga 87,45%. Rajoon moodustati 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Akciabarskaja, Babiničy, Janavičy, Kuryna, Lotcy, Mazałava, Noŭka, Suraži, Šapiečyna, Zadubroŭje, Zapolle, Zaronava, Tułava, Varony ja Vymna külanõukogu. Halduskeskus on Viciebski linn, aga ei Viciebsk ega ka rajooni territooriumil asuv Ruba alev ei kuulu Viciebski rajooni koosseisu. Linnalistest asulatest kuuluvad Viciebski rajooni Suraž ja Janavičy. Suraž Janavičy Łužasna Rajooni suurimaks jõeks on Daugava.Teised suuremad jõed on Daugava lisajõed Łučosa, Kasplja ja Usvjatša. Rajoon asub osaliselt Połacki madalikul, osalt Suraži madalikul, osalt aga Viciebski kõrgustikul. Kõrgeim koht rajoonis on Viciebski kõrgustikul Chamutoŭka külas (266 meetrit). Madalaim koht asub Daugava jõe ääres (120 meetrit). Rajoonis on 68 järve, nende seas ka Astravita, Harodna, Zamošša, Zaronava, Mošna ja Sialajeva. The population as of January 1, 2024 and the average annual population for 2023 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements  Viciebski rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (inglise keeles) Rajooni kaart
Katariina Maria Kits

Katariina Maria Kits (sündinud 2. mail 1995 Tallinnas) on eesti viiuldaja, Eesti Televisiooni noorte muusikute klassikalise muusika saate "Klassikatähed" 2014. aasta hooaja võitja. Tema vend Marcel Johannes Kits võitis saatesarja esimese, 2013. aasta hooaja.