laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Liibüa kõrb

Liibüa kõrb (araabia الصحراء الليبية) on kõrb Aafrikas, osa Saharast. Liibüa kõrbes asuvad Uveinati mäed. Ülejäänud osas on ta tasandik, kus asub madalaid astanguid ja nõgusid. Esineb ulatuslike liivakõrbeid. Liibüa kõrbes sajab vähe vihma. Seal sajab 100–180 mm aastas talviste vihmadena. Talviseid vihmu esineb ka rannikust kaugemal, kuid harva. Ka esineb Liibüa kõrbes mõnikord mussoonvihmu suvel. Aga oaasides ja Niiluse orus, kus sademeid mõõdetakse, on keskmine sademete hulk reeglina 1–10 mm aastas. Väheste sademete ning tasase reljeefi tõttu on Liibüa kõrbes vähe jõgesid. Erandiks on jällegi Vahemere rannik. Seal asub mõne kilomeetri kaugusel rannikust madal astang. Kuna seal sajab talvel 50–150 mm vihma, suures osas paduvihma, leidub seal jõgesid, kus vihma ajal ka vett voolab. Niiluse vasakkaldal leidub küll ka orge, näiteks Kuningate org, aga sademete vähesuse tõttu voolab seal harva vett. Liibüa kõrbes on vähe taimi, peamiselt nõgudes. Ka loomi elab vähe, siiski jätavad nad liivale jälgi. Liibüa kõrbes esineb põhjavett. Kohati imbub see allikate ja kaevude kaudu maapinnale. Nii asub kõrbes nõgude ahelik, kus paiknevad Kharjah, Dākhilah, Baḩarīyah ja Farāfirah oaas, ka asuvad kõrbes Sīwah’ oaas, Al-Kufrah oaas ja Wādī an-Naţrūn. Seevastu Qaţţārah nõos on vesi soolane, mistõttu seal on vaid soolakuid ja soid. Varem on Liibüa kõrbes olnud niiskem kliima, kasvanud rohkem taimi ja elanud rohkem inimesi. Kuid rikkalikku vihma pole olnud ei holotseenis ega pleistotseenis. Näib, et varases holotseenis oli niiskem periood, mil kõrbes sadanud vihm moodustas järvi paljudes Liibüa kõrbe piirkondades, kuid sellest ei piisanud, et järved oleks üle ajanud ja jõgede kaudu Vahemerre või Niilusesse äravoolu omanud. Vanad jõesängid on liiva täis tuisanud ja seal pole miljoneid aastaid läbivoolu olnud. On oletatud, et varaholotseenis võis Liibüa kõrbes sadada 100–200 mm aastas. Igatahes Niiluse vasakpoolsetes lisajõgedes voolas vett hiljemalt Neljanda Dünastia ajal: see uhtus ära püramiidiehitajate hooneid. Ka kahjustas vihm tollal põletamata savist hooneid, neid läbi leotades, mida tänapäeva kliimas ei juhtu. Näib aga, et Keskmise Riigi ajast peale on Liibüa kõrbes olnud tänapäevasega sarnane kliima. Vaid oaasides on vett vähemaks jäänud, kuna põhjavesi on ära voolanud ja ära kulunud.
Seitsmes väike vennake

"Seitsmes väike vennake" (ungari keeles "A hetedik testvér", inglise keeles "The Seventh Brother", saksa keeles "Bobo und die Hasenbande") on Ungari, Saksa ja USA stuudiote koostöös 1991. aastal valminud joonisfilm. Film räägib koera ja jäneste sõprusest. Filmi näidati Eestis 16. oktoobril 2008 6. Tartu ungari filmipäevade "Ungari kino" raames. Seitsmes väike vennake andmekogus IMDb (inglise)
Eesti taimestik

Eesti taimestik ehk Eesti floora on Eestis kasvavate taimeliikide kogum. Eristatakse pärismaist taimestikku ja introdutseeritud taimestikku. Eestis kasvab pärismaisena ligikaudu 1440 liiki soontaimi ja 583 liiki sammaltaimi. Introdutseeritud floora liikide arv pole teada, kuid see ületab pärismaist floorat hulk kordi. Introdutseeritud on peamiselt soontaimi. Eesti elustik Eesti samblad Eesti soontaimede punane nimestik Eesti sõnajalgtaimede süstemaatiline nimestik Eesti üheiduleheliste süstemaatiline nimestik Eesti pärismaised puud Eesti pärismaised põõsad koguteos "Eesti NSV floora" Seni kõige põhjalikum ülevaade Eesti taimestikust (soontaimede osas) on aastail 1953–1984 ilmunud 11-köiteline "Eesti NSV floora". Uuem ülevaade on esitatud Toomas Kuke 1999. a. ilmunud raamatus. Kukk, Toomas 1999. Eesti taimestik. Tartu: Teaduste Akadeemia Kirjastus. Leht, Malle (toim.) 2010. Eesti taimede määraja. (3. parandatud trükk.) Tartu: EMÜ, Eesti Loodusfoto. Wilhelm Christian Friebe 1805. Oekonomisch-technische Flora für Liefland, Ehstland und Kurland. Riga: in der Hartmannschen Buchhandlung. Google books Ingerpuu, Nele; Kalda, Aino; Kannukene, Leiti; Krall, Heljo; Leis, Mare; Vellak, Kai 1998. Eesti sammalde määraja. Tartu: EPMÜ ZBI.
Hierro

Hierro (hispaania El Hierro; eesti keeles on kasutatud ka nimekuju Ferro) on saar Kanaaride saarestikus. Pindala 278 km². Saar on mägine, kõrgem tipp on Pico de Malpaso 1501 meetrit. Kuulub Hispaaniale. Et Hierro on Kanaaride läänepoolseim saar, on Hierro meridiaan leidnud kasutamist algmeridiaanina. Hierro on ka Kanaaride lõunapoolseim saar. Oktoobris 2011 purskas tema lõunatipust 3 km kaugusel veealune vulkaan, mis lühikest aega ulatus ka üle merepinna.
Årøya

Årøya on mitme paikkonna nimeks: Årøya, saar Alta vallas Norras Årøya, saar Larviki vallas Norras Årøya, saar Lyngeni vallas Norras
Animalism

Animalism on loomadele karakteerse käitumisviisi kasutamine, loomadele omase jäljendamine. Animalistika Antropomorfism
Animalistika

Animalistika on loomade kujutamine kunstiteostes. Animalistikat võib õigusega nimetada maailma vanimaks kunstižanriks. Loomi on kujutatud juba koopamaalidel ning kaljujoonistel, meieni on säilinud kiviaegsed luunikerdused ning merevaigust amuletid, mis kõik kujutavad loomi. Loomade kujutusviisis peegeldub eri ajastute maailmapilt, loodus- ja humanitaarteaduste ning kunsti areng. Animalistika teemadeks on ka erinevad loomadega seotud elualad: karja- ja põllupidamine, tõuaretus, jaht, sport jne. See maaližanr haarab kõige erinevamaid materjale, tehnikaid ning formaate. Läbi aegade on animalistikat viljelenud suur hulk kunstnikke. Eesti tuntumad animalistid on Paul Burman (1888–1934), Jaan Koort (1883–1935), jt. Mai Levin, Animalistika perekond Sterni kogust, EKM, 2013
Animalist

Animalist on kunstnik, kes kujutab oma teostel loomi. Animalistide kunsti nimetatakse animalistikaks. loomamaal
Nikolai Korndorf

Nikolai Sergejevitš Korndorf [kornd'orf] (Николай Сергеевич Корндорф; 23. jaanuar 1947 Moskva – 30. mai 2001 Vancouver) oli vene helilooja ja dirigent.
Mstislav Rostropovitš

Mstislav Rostropovitš (vene Мстислав Леопольдович Ростропович, 27. märts 1927 Bakuu – 27. aprill 2007 Moskva) oli vene helilooja, tšellist ja Nõukogude-aegne vabadusvõitleja. Rostropovitš oli üks armastatumaid Venemaa kultuuritegelasi, kes pälvis nii kodumaal kui ka mujal tunnustustust Nõukogude ajal kodanikuõiguste eest võitlemisega. Näiteks kaitses ta häälekalt Andrei Sahharovi ja Aleksandr Solženitsõnit. Kui ta 1978. aastal välismaal oli, võtsid võimud temalt "ebapatriootliku tegevuse" eest kodakondsuse. Selle sai ta tagasi 1990. Viimastel eluaastatel elas Rostropovitš koos ooperilauljast abikaasa Galina Višnevskajaga vaheldumisi Venemaal, USA-s ja Prantsusmaal. 16-aastaselt astus ta Moskva konservatooriumi, kus õppis kompositsiooni kuulsate heliloojate Sergei Prokofjevi ja Dmitri Šostakovitši juures. 1945 sai tuntuks tšellistina, võites kuldmedali üleliidulisel muusikute konkursil. Tema esituses kõlas kogu tšellomuusika repertuaar ja mitmed heliteosed kirjutati ka spetsiaalselt talle. Ta esitas esmaettekandes 117 heliteost tšellole ja tema dirigeerimisel kanti ette 70 orkestriteose esmaesitust. Kammermuusikuna on ta esinenud koos kuulsate pianistide Svjatoslav Richteri ja Emil Gilelsi ning viiuldaja Leonid Koganiga, pianistina on ta musitseerinud koos oma naise sopran Galina Višnevskajaga. Alates 1969. aastast toetas ta põlu alla sattunud kirjanikku Solženitsõnit, lubades tal elada oma Moskva-lähedases suvilas ja kirjutades tema kaitseks avaliku kirja Leonid Brežnevile. Viimasele järgnes kontsertide ja ringreiside ärakeelamine ning salvestuste katkestamine. Pärast NSV Liidust lahkumist 1974. aastal sai temast üks juhtivaid Lääne dirigente. 17 hooaja jooksul juhatas ta Washingtoni, Bostoni ja Londoni riiklikku sümfooniaorkestrit ning Berliini ja Londoni filharmoonia sümfooniaorkestrit. Ta on maetud Moskva Novodevitšje kalmistule, kuhu on maetud ka Venemaa president Boriss Jeltsin, kellega kõrvuti astus ta vastu 1991. aasta putšile. Rostropovitšit oli tunnustatud 29 riigi autasudega. Ta oli 50 ülikooli audoktor, 40 organisatsiooni auliige, 28 linna aukodanik. Ta oli viiekordne Grammy auhinna laureaat (1970, 1977, 1980, 1983, 2003). Orden "Teenete eest Isamaa ees" 1. järk – 2007, 2. järk – 1997. Stalini preemia (1951) Lenini preemia (1964) Vene NFSV riiklik preemia (1991) Vene Föderatsiooni riiklik preemia (1995) Vene NFSV teeneline kunstnik (1955) Vene NFSV rahvakunstnik (1964) NSV Liidu rahvakunstnik (1966) Léonie Sonningi muusikaauhind (1981) Briti Impeeriumi Ordu rüütel (1987) [1] [2] Huvitavaid fakte Rostropovitšist
Eesti Maaülikooli audoktorite loend

Eesti Maaülikooli audoktorite loend Järgnevalt on loetletud Eesti Maaülikooli audoktorid tiitli saamise aasta järgi. Ilmar Müürsepp – ELVI sigimisbioloogia osakonna juhataja Erkki Kivi – Helsingi Ülikooli professor Paul Limberg – Berliini Tehnikaülikooli taimekasvatusinstituudi professor Arnold Rüütel – Eesti NSV Ülemnõukogu esimees Voldemar Tilga – ELVI mikrobioloogia labori juhataja, professor Peter Nansen – Taani Kuningliku Veterinaaria ja Põllumajanduse Ülikooli professor Elmar Järvesoo – Torontos asuva Tartu instituudi direktor, professor Hans-Jürgen von Maydell – Hamburgi Maailma Metsanduse Instituudi professor Ilkka Viljo Alitalo – Helsingi Loomaarstiteaduse Ülikooli rektor Hans Wiktorson – Rootsi Põllumajandusteaduste Ülikooli professor Vytautas Sirvidis – Vilniuse Pedagoogikaülikooli agrobioloogia kateedri juhataja Peter Magnus Tigerstedt – Helsingi Ülikooli geneetika professor Esko Viljo Nurmi – Soome Veterinaaria ja Loomakasvatuse Instituudi direktor Henn Tuherm – Läti Põllumajandusülikooli õppeprorektor Ernst Kalm – Kieli Christian-Albrechti Ülikooli loomakasvatuse ja loomapidamise instituudi direktor Olav R. Skage – Rootsi Põllumajandusülikooli professor Lauri Kettunen – Soome Põllumajandusökonoomika Instituudi turumajanduse osakonna juhataja Richard Guy Compton – Oxfordi Ülikooli professor Ingvar Ekesbo – Rootsi Põllumajandusülikooli veterinaariateaduskonna emeriitprofessor Klaus von Gadow – Göttingeni Ülikooli professor Ivan Katić – Taani Kuninglik Veterinaaria ja Põllumajanduse Ülikool Morten Carlsson – NOVA rektor Hans Mattsson – Stockholmi Kuningliku Tehnoloogia Instituudi professor Rihko Haarlaa – Helsingi Ülikool Pekka Huhtanen – Soome Põllumajanduse Uurimiskeskus Stig Gösta Einarsson – Rootsi Põllumajandusteaduste Ülikooli loomaarstiteaduskonna sünnitusabi ja günekoloogia professor Henri-Charles Dubourguier – Prantsuse Riikliku Agronoomia Uurimisinstituudi teadusdirektor ning Lille'i Kõrgema Põllumajandusinstituudi keskkonnateaduste professor Esko Kalevi Poutiainen – Helsingi Ülikooli emeriitprofessor, kauaaegne Soome Põllumajandusliku Teaduskeskuse direktor Eero Matti Olavi Ylätalo – Helsingi Ülikooli professor Jaan Timusk – Toronto Ülikooli emeriitprofessor Hannu Sakari Saloniemi – Helsingi Ülikooli professor Viacheslav Maksarov – Loode-Venemaa Riikliku Tehnikaülikooli masinaehitustehnoloogia professor Pertti Hari – Helsingi Ülikool Lech Szajdak – Poola Teaduste Akadeemia Põllumajandus- ja Metsakeskonna Instituut Jukka Ahokas – Helsingi Ülikool Audoktor 2008. Tartu: Eesti Maaülikool. Audoktoritest Maaülikooli kodulehel
Armin Karu

Armin Karu (sündinud 31. juulil 1965) on eesti ettevõtja. Karu kuulub Olympic Entertainment Groupi suuromanikuna Eesti rikkaimate eraisikutest aktsionäride hulka. Talle kuulub ka hulk väikseid kinnisvara- ja muid ettevõtteid. Ajaleht Äripäev hindas 2015. aastal tema vara väärtuseks 152 miljonit eurot ja pidas teda sellega Eestis rikkuselt 6. inimeseks. 2016. aastal oli tema varade väärtus Äripäeva hinnangul 157 203 925 eurot ning ta paigutus sellega edetabelis 7. kohale. Ta lõpetas 1985. aastal Tallinna 1. Õhtukeskkooli. 2005. aastal lõpetas ta Haaga Instituudi kutsekõrgkooli (MBA) Soomes. Ta oli pärast keskkooli lõppu lühikest aega Draamateatris lavatööline. 1987–1988 töötas ta kooperatiiv Graafis. 1988–1993 oli ta tootmiskooperatiiv E.G.O. aseesimees. 1993–2008 oli ta aktsiaselts Olympic Casino Groupi juhatuse esimees. Alates 1995 on ta aktsiaselts Kungla Investeeringute juhatuse esimees. 1999–2008 oli ta AS Olympic Entertainment Groupi juhatuse esimees, alates 2008 samas nõukogu esimees. 2003 asutas ta oma investeeringute juhtimiseks OÜ HansaAssetsi, kus Karu on nii juhataja kui ka ainuomanik ja millele kuulub enam kui pool Olympicu aktsiatest. Alates 23. oktoobrist 2006 on Baltimaade suurim kasiinokontsern Olympic Entertainment Group noteeritud Balti börsil. Ettevõtte esimene börsipäev on seni Eesti kõigi aegade edukaim: aktsia kallines viiendiku võrra: 73-krooniselt märkimishinnalt 87,63 kroonini. Sellega tõusis Karu Eesti rikkaimaks aktsionäriks. Ka kogu aktsiaemissioon oli Eesti edukaim: aktsia märgiti 7 korda üle. Ajaleht Äripäev valis Karu 2006. aasta tegijaks. 1. märtsil 2007 omandas Karu 250,2 miljoni krooni eest 11 kasiinot haldava kasiinoketi Kristiine Kasiinod. TV3 saatesarjas "Mantlipärija" otsis Karu endale töötajat, kelle aastapalk oleks miljon krooni. Alates 1997 Eesti Hasartmängude Korraldajate Liidu juhatuse liige alates 2002 MTÜ Tabasalu Looduspargi juhatuse liige alates 2003 MTÜ Suurte Tegude Fondi juhatuse liige 2008 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (isikliku panuse eest Eesti filmikunsti) 2017 aasta kultuurisõber Karu oskab eesti, inglise, soome ja vene keelt. Tema hobid on merendus, metsajooks, mootorsaanisõit ja tennis. Armin Karul on kolm last: Ines, Erik ja Kati. Tema isa on TTÜ õppejõud Jaan Karu, ema oli filmimonteerija Tiiu Karu. "Armin Karu maksab pärast Äripäeva lugude ilmumist riigile üle 20 miljoni euro". Äripäev. Vaadatud 4. jaanuaril 2024. "Rikaste TOP sai uue võitja" Äripäev, 29. september 2015 Rikaste TOP: idufirma kaksikvõit "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk 292 "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk 298 "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk 304 "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk 433 "Armin Karu põrutab täiskäigul edasi" Äripäev, 20. oktoober 2006 Arvamus: kui hr Karu müüb, palun börsiteadet "Armin Karu põhjendas Olympicu müüki riskijulguse kadumisega" ERR, 16. mai 2018
Mõistatus (rahvaluule)

Mõistatus (vananenud kirjanduses: mõistatis) on rahvaluule lühivorm, mis koosneb küsimusest (ülesandest) ja vastusest (lahendusest). Mõistatus võib oma lahendusele viidata mingite omaduste või tunnuste, võrdkujude kaudu jne, sageli üllataval või erilisel viisil. Mõistatused ja nende lahendamine on tuntud paljudes kultuurides ja traditsioonides. Budistlik mõistatuse vorm on koan. Vanamees vaatab aknasse, endal karvane ees ja nõuab mett piltmõistatus (reebus) Eesti mõistatuste e-antoloogia Jaak ja Arvo Krikmanni kokku kogutud 95 751 eesti mõistatust Eesti Kirjandusmuuseumi kodulehel Piret Voolaiu kokku pandud 2950 lühendilaadset mõistatust Eesti Kirjandusmuuseumi kodulehel
Vjatšeslav Maksarov

Viacheslav Maksarov (Максаров Вячеслав Викторович; sündinud 26. septembril 1954) on tehnikateadlane. Ta on sündinud Leninsk-Kuznetski linnas sakslaste asunduses. Ta lõpetas 1976.a. Leningradi Polütehnilise Instituudi. Alates aastast 2000 töötab ta Loode-Venemaa Riikliku tehnikaülikooli masinaehitustehnoloogia kateedri juhatajana. Ta on olnud Eesti Maaülikooli külalisprofessor aastast 2006. Aastal 2008 valiti ta Maaülikooli audoktoriks. Audoktor 2008. Tartu: Eesti Maaülikool. Tööbiograafia
Fylkesvei 888

Fylkesvei 888 (2009. aastani Riksvei 888) on maantee Norras Troms og Finnmargi maakonnas. Maantee algab Ifjordist ja lõpeb Mehamnis. Maantee pikkus on 101,8 km. Enamik maanteed on väga hea kvaliteediga ja paljudes kohtades on lubatud piirkiirus 90 km/h (Norra linnavälistel teedel tavaline 80 km/h). Selleks et takistada põhjapõtrade sattumist maanteele, on paljudel teelõikudel kilomeetritepikkused tõkked (üldiselt selliseid tõkkeid Põhja-Norra maanteedel pole ja põhjapõdrad saavad vabalt teedel liikuda). Maantee algus Ifjordis. Vasakule jääb maantee nr 98 Maantee algus Ifjordis Maantee abil Nordkinni poolsaare ja ülejäänud Norra ühendamisele pühendatud mälestusmärk Hopseideti maakitsusel Teeäärne parkimisplats Vaade eelneval pildil olevalt parkimisplatsilt edala suunas. Paremale jääb umbes 200 meetri sügavune org Vaade kirdesse. Tee läbib elutut kivikõrbe  Fylkesvei 888 – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Jaak Vaabel

Jaak Vaabel (18. aprill 1885 Karksi vald – 6. november 1936 Tartu) oli Eesti kohtunik ja notar. Ta oli alates 1919. aastast Jõhvi, hiljem Narva rahukohtunik, alates 1929. aastast Narva notar. Narva notar Jaak Vaabel surnud. Uus Eesti, 7. november 1936, nr. 302. Jaak Vaabel †. Postimees, 07.11.1936, nr 301, lk 7 Notar J. Vaabeli varandusele määrati hooldaja. Postimees, 17.11.1936, nr 311, lk 6
Jaak Varik

Jaak Varik (19. august 1882 Tarvastu kihelkond – 9. juuli 1941 Jõhvi) oli eesti vaimulik. Ta oli Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja aastail 1922–1941 ja Narva-Alutaguse praost 1923–1941[viide?]. Alates 1931. aastast oli Jaak Varik ka ajalehe Eesti Kirik peatoimetaja. 1939. aastal oli ta Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku hooldaja. Suvel 1941 varjas ta end Jõhvi lähedal asuvas talus, sest teda süüdistati salakuulamises sakslaste kasuks. Ta perekond (abikaasa ja tütar) arreteeriti. Varik andis end vabatahtlikult üles ja ta hukati 1941. aastal suvel hävituspataljonlaste poolt. Jaak Varik koos poeg Jaak Varik nooremaga maeti Rakvere Kolmainu kalmistule 22. augustil 1941. Jaak Varikule (seenior) on paigaldatud mälestustähis ja -pink Jõhvi kirikusse. 1940 – Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk Jaak Varik oli abielus Gertrud Veronika Raamiga. Nende poeg Jaan Varik oli samuti kirikuõpetaja. Teine poeg Jaak (1916–1941) hukati 1941. aastal suvel Nõukogude repressiivorganite poolt. Jaak Varik noorem oli rühmaülem 1. suurtükiväegrupis Narvas ja hiljem Punaarmee 627. kergesuurtükiväepolgus. Ta korraldas Saksa-Vene sõja alguspäevil metsavendade grupi rünnaku Kiviõli raudteejaamale, langes 7. juulil 1941 Kiviõli piirkonnas haavatuna punaste kätte ning tapeti. Tütar Gertrud (6. oktoober 1914 Tartu – 29. aprill 1982) oli Jaan Kiivit seeniori abikaasa. Teise tütre Irene abikaasa Ferdinand Veike oli Eesti Riikliku Nukuteatri rajaja ja peanäitejuht. Kolmas tütar Veronika (Holz) põgenes sõja ajal kodumaalt ja suri Austraalias. Masing, Uku 2006. Uskuda, elada: 59 kirja Kiivitile. Koostaja Hando Runnel. Tartu: Ilmamaa, lk 391 Muudatused praostkondade juhtimises., Eesti Kirik (1923-1940), nr. 37, 14 september 1939 Jõhvi hirmupäevad. Praost Varik oli sunnitud end ise bolševike kätte andma, Virumaa Teataja, 25. oktoober 1941, nr 33, lk 3 Jõhvi suurkujud, johvimuuseum.ee (vaadatud 09.09.2020) Ev.-luteri usu kirikule määrati hooldaja. Uus Eesti, 15. september 1939, nr 251, lk 1 Hooldaja õp. J. Varik võttis üle ev-luteri usu kiriku juhtimise. Uus Eesti, 16. september 1939, nr 252, lk 1 Kiriku hooldaja juure nõukogu. Päevaleht, 17. september 1939, nr 252, lk 3 Jõhvi hirmupäevad. Praost Varik oli sunnitud end ise bolševike kätte andma, Virumaa Teataja, 25. oktoober 1941, nr 33, lk 3
Jaan Varik

Jaan Varik (3. oktoober 1912 Tartu – 7. aprill 1997) oli eesti vaimulik. Varik ordineeriti 31. mail 1936. Ta oli kirikuõpetaja Rakveres (1936–1989) ning Viru praost. Ta oli Uku Masingu ja Jaan Kiiviti õpingukaaslane. Tema isa oli kirikuõpetaja Jaak Varik. Tema õde Gertrud (ka Tuudi, 1914–1982) oli Jaan Kiiviti abikaasa. Masing, Uku 2006. Uskuda, elada: 59 kirja Kiivitile. Tartu: Ilmamaa, lk. 393. "Jaan Varikut 100. sünni­aasta­päeval meenutades" Eesti Kirik, 3. oktoober 2012 Masing, Uku 2006. Uskuda, elada: 59 kirja Kiivitile. Tartu: Ilmamaa, lk. 388.
Albert Valdman

Albert Valdman (sündinud 1931 Pariisis) on ameerika lingvist. Ta on lõpetanud Pennsylvania Ülikooli romaani keelte alal ning Cornelli Ülikooli prantsuse keeleteaduse alal. 1960. aastast on tal doktorikraad. Alates 1960. aastast töötab ta Indiana Ülikoolis. Ta on uurinud prantsuse keelel põhinevaid kreoolkeeli. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. juuli 2012. Vaadatud 10. augustil 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Enn Veldi

Enn Veldi (sündinud 20. oktoobril 1955) on eesti keeleteadlane, leksikograaf. Ta on lõpetanud 1978. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ning täiendanud end USAs Indiana Ülikoolis (Albert Valdmani juures). Filoloogiateaduste kandidaat (1988, TRÜ; võrdustatud doktorikraadiga). Kandidaadiväitekirja teema oli "Inglise-eesti paralleelid onomatopöas". 1978. aastast töötab ta Tartu Ülikooli õppejõuna (1991. aastast dotsendina), 2015. aastast on seal maailma keelte ja kultuuride kolledži inglise keele ja angloameerika keeleteaduse dotsent. Ta on mitme sõnaraamatu ("Eesti-inglise keeleteaduse sõnastik" 2003 ja 2012; "Inglise-eesti eksitussõnastik" 2005, "Inglise-eesti ja eesti-inglise turismisõnastik" 2006, "Soome-eesti ja eesti-soome turismisõnastik" 2010, "Vene-eesti turismi- ja puhkesõnastik" 2005) kaasautor. Enn Veldi Eesti Teadusinfosüsteemis Keelesaade. Oxfordi sõnaraamat. Vikerraadio, ERR (Enn Veldi räägib saates sellest, kuidas Oxfordi sõnaraamatut tegema hakati ning mis tähtsus ja tähendus on Oxfordi sõnaraamatul tänapäeval)
Nikolai von Bünting

Nikolai von Bünting (vene keeles Николай Георгиевич фон Бюнтинг; 15. juuli 1861 Peterburi – 2. märts 1917 Tver) oli Venemaa keisririigi riigitegelane. Ta oli keiser Nikolai II aegne tseremooniameister (1896), Kurski asekuberner 26. septembrist 1897 kuni 15. veebruarini 1903, kammerjunkur (1898), tõeline salanõunik (1902), Arhangelski kuberner 10. maist 1904 kuni 8. novembrini 1905, Eestimaa kuberner 8. novembrist 1905 kuni 21. jaanuarini 1906 ning viimane Venemaa Keisririigi Tveri kubermangu tsiviilkuberner 15. aprillist 1906 kuni mõrvamiseni veebruarirevolutsiooni esimestel päevadel Tveris 1917. aastal. Talle kuulus Petserimaal Irboska juures asunud Halahhalnja (Усадьба "Халахальня") mõis. Püha Anna ordeni 1. järk Püha Stanislavi ordeni 1. järk Püha Vladimiri ordeni 2, 3 ja 4 järk. Tema vanemad olid Preisimaalt pärit kindralmajor parun Georg Wilhelm von Bünting (vene Георг-Вильгельм Карлович фон Бюнтинг; 1826–1877) ja Kuramaa päritolu paruness Marie (von Medem (1836–1907). Tema õde Marie von Bünting (1871–1913) oli abielus Muhumaa Võlla mõisnik Konstantin von Buxhoevedeniga (1863–1930). Nikolai von Bünting abiellus 2. aprillil 1897 vabapreili Sophie von Medemiga (1876–1948), kes oli tõelise salanõuniku parun Michael von Medemi tütar. Abielust sündisid: Marie (1898) Catherine (1900) Regina (1905) Margarita (1907) Sophie (1912), abiellus vürst Nikolai Apraksiniga ИМЕНИЕ ХАЛАХАЛЬНЯ, "Псковские хроники", № 1 (20) 2001 "Тверской губернатор Николай Георгиевич Бюнтинг". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuli 2009. Vaadatud 13. juulil 2009. Мученик "великой бескровной": К 90-летию со дня убийства тверского губернатора Николая Георгиевича Бюнтинга (1861 - 1917) Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft, Görlitz, 1935, lk.79 ja 667
Ilmar Müürsepp

Ilmar Müürsepp (sündinud 9. augustil 1931 Vilussaare, Tammistu vald) on eesti loomaarstiteadlane. Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 318.
Pjotr Bašilov

Pjotr Petrovitš Bašilov (vene keeles Пётр Петрович Башилов; 1857 – 1919) oli Venemaa keisririigi riigitegelane. Ta oli keiser Nikolai II aegne tõeline riiginõunik, Eestimaa tsiviilkuberner 21. jaanuarist 1906 kuni 11. juulini 1907, Novgorodi tsiviilkuberner 13. juulist 1907 kuni 28. veebruarini 1911 ja viimane Venemaa Keisririigi Ufaa kubermangu tsiviilkuberner 28. veebruarist 1911 kuni 1917. Ta oli abielus Jekaterina Pavlovnaga. Ранее неизвестные документы Центрального государственного исторического архива С.-Петербурга о различных аспектах жизни башкир[alaline kõdulink]
Kalev Saar

Kalev Saar (sündinud 27. mail 1969) on eesti muusik, ansambli Lehmakommionud laulja ning trummar. Ansamblite- ja püromuusikafestivali "Tuleristsete" korraldaja. Aastatel 2009–2012 töötas ta Viira kooli direktorina. Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink] Kehra teise ansamblite- ja püromuusikafestivali „Tuleristsed“ lõpetas Koit Toome. Sõnumitooja nr. 33. 21. august 2003