laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Konnektor (keeleteadus)

Konnektoriks ehk konnektiiviks nimetatakse formaalse keele või loomuliku keele loogilisi konstante, mille abil lausetest moodustatakse liitlauseid. Kõige tuntumad on lauseloogika konnektorid. Need väljendavad kahe- või ühekohalisi tõeväärtuslikke funktsioon, millega lausetest moodustatakse uusi lauseid ning vastavalt propositsioonidest uusi propositsioone. Loomulikus keeles esinevad lauseloogika konnektoritena näiteks järgmised väljendid: ja; aga (võivad väljendada konjunktsiooni) või (võib väljendada (disjunktsiooni või "välistavat "võid"") kui; kui ... siis; ainult siis, kui (võivad väljendada implikatsiooni) siis ja ainult siis, kui; parajasti siis, kui (võivad väljendada ekvivalentsi) ei; pole tõsi, et; ei pea paika, et (väljendavad eitust) Lauseloogika formaalses keeles on levinumad konnektorid: ¬ (väljendab eitust) ~ (väljendab eitust) ∧ {\displaystyle \wedge } (väljendab konjunktsiooni) & (väljendab konjunktsiooni) ∨ {\displaystyle \vee } (väljendab disjunktsiooni) → {\displaystyle \rightarrow } (väljendab materiaalset implikatsiooni) ⇒ {\displaystyle \Rightarrow } (väljendab materiaalset implikatsiooni) ⊃ {\displaystyle \supset } (väljendab materiaalset implikatsiooni) ↔ {\displaystyle \leftrightarrow } (väljendab ekvivalentsi) ≡ {\displaystyle \equiv } (väljendab ekvivalentsi) = {\displaystyle =} (väljendab ekvivalentsi) Näiteks lausetest "Mul ei ole sõpru" ja "Sul on hea tuju" saab loomuliku keele lauseloogika konnektorite abil moodustada laused Mul ei ole sõpru ja sul on hea tuju. Kui mul ei ole sõpru, siis sul on hea tuju. Mul ei ole sõpru, kui sul on hea tuju. Mul ei ole sõpru siis ja ainult siis, kui sul on hea tuju. Ei pea paika, et mul ei ole sõpru. Kui formaalses keeles vastab lausele "Mul ei ole sõpru" täht P ja lausele "Sul on hea tuju" täht Q, siis saab ülaltoodud laused lauseloogika formaalses keeles kirja panna nii: P & Q P → {\displaystyle \rightarrow } Q Q → {\displaystyle \rightarrow } P P ↔ {\displaystyle \leftrightarrow } Q ¬P Et vähendada vajadust kasutada sulge, on lauseloogikas kokku lepitud tehete järjekord: konnektor ¬ eelneb konnektorile ∧ {\displaystyle \wedge } , konnektor ∧ {\displaystyle \wedge } eelneb konnektorile ∨ {\displaystyle \vee } , konnektor ∨ {\displaystyle \vee } eelneb konnektorile → ning konnektor → eelneb konnektorile ↔ {\displaystyle \leftrightarrow } . Näiteks P ∨ {\displaystyle \vee } Q ∧ {\displaystyle \wedge } ¬R → S tähendab (P ∨ {\displaystyle \vee } (Q ∧ {\displaystyle \wedge } (¬R))) → S.
Apsiid

Apsiid (kreeka keeles hapsis 'võlv, ümarus' ning ladina keeles apsis 'võlv, kaar') on poolringikujulise või hulknurkse põhiplaaniga eendehitis. Kirikuarhitektuuris on apsiidid tavapäraselt pikihoone kesklöövi idapoolses osas, kuid neid ehitati olenevalt arhitektuuristiilist ka külglöövide ning põikhoonete juurde. Apsiide kasutati megaliitehitiste puhul juba neoliitikumis. Üks näide on Ggantija templid Maltal, mis on ehitatud ristikheinakujuliselt nii, et äärtes on poolringikujulised apsiidid, mida ühendab ühine läbipääs. Antiikajal lisati apsiide peamiselt templitele ja Rooma basiilikatele. Nendes paiknesid tavaliselt jumala- või muud raidkujud. Keskajal võeti antiikaja sakraalehitiste ja basiilikate arhitektuurist tugevalt inspiratsiooni, mistõttu näeb apsiidide kasutamist sealses kirikuarhitektuuris. Need on kirikutes võlvitud ning poolkuppelkatusega kaetud vaheseinata kirikuosad. Romaani kirikutele on iseloomulikud poolringikujulised apsiidid, samas kui gootikas olid need tavaliselt polügolnaalsed. Hulknurkset, kooriga ruumiterviku moodustavat gooti apsiidi nimetatakse ka koorilõpmikuks (näiteks Tallinna toomkirikus). Keskajast saati paikneb apsiidis, mis on kiriku idaosas, tihtipeale kõrgvaimuliku istekoht koos altariga ning selle läheduses asub presbüteerium, mis on koguduse ruumist vaheseinaga eraldatud. "[ÕS] Eesti õigekeelsussõnaraamat ÕS 2018". www.eki.ee. Vaadatud 14. märtsil 2023. "2.4: The Neolithic Period". Humanities LibreTexts (inglise). 1. mai 2020. Vaadatud 14. märtsil 2023. "R. Paris, E. End. Kunstileksikon". www.keeleveeb.ee. Vaadatud 14. märtsil 2023. "R. Paris, E. End. Kunstileksikon". www.keeleveeb.ee. Vaadatud 14. märtsil 2023. "R. Paris, E. End. Kunstileksikon". www.keeleveeb.ee. Vaadatud 14. märtsil 2023.
Mario González

Mariano González Lugo (sündinud 15. augustil 1969 Pueblas) on Mehhiko endine poksija. González sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1988. aasta Seouli olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Andreas Tewsile (Ida-Saksamaa) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. González poksis märtsist kuni detsembrini 1998 elukutselisena. Ta pidas kokku 4 kohtumist ning võitis neist 2 (need mõlemad nokaudiga) ja kaotas 2 (need mõlemad samuti nokaudiga) kohtumist. 24. suveolümpiamängude poksivõistlus. Seoul 1988. Tulemused inglise keeles Mario González veebisaidil Olympedia (inglise) Mario González veebisaidil BoxRec (inglise)
DC-konnektor

DC-konnektor (DC inglise keele sõnadest Direct Current alalisvool) on pistikühendus kaasaskantavatele ning ka paiksetele elektritarviteile väikepingelise alalisvoolutoite andmiseks ja samuti patareitoitega seadmete aku laadimiseks. Alalisvoolu annab toiteadapter. Kõige levinumad on koaksiaalsed kahepooluselised toitepistikud ja -pesad. DC-konnektorite polaarsus pole standardiseeritud, kuid enamikul pistmikel on pluss sisemisel ja miinus välimisel kontaktil. Polaarsus on harilikult näidatud ka seadme pesa juures. Vale polaarsusega toitepinge võib rikkuda toidetava seadme ja ka toiteadapteri. DC-pistiku põhimõõtmeteks on koaksiaalsete silindriliste kontaktide kaks läbimõõtu: siseläbimõõt (sisemisel kontaktil) ja välisläbimõõt (välimisel kontaktil). Kõige levinumad on pistikud läbimõõtudega 5,0/2,1 mm, 4,0/1,7 mm, 3,5/1,35 mm ja 2,35/0,7 mm. Standard IEC 60130-10:1971 määrab kindlaks läbimõõdud 6,3/3,1; 6,0/2,1; 6,0/2,5; 5,5/2,1; 5,5/2,; 3,8/1,4; 3,4/1,3. Leidub ka pistikuid läbimõõtudega 6,5/3,4; 5,5/2,5; 3,0/1,1; 2,4/0,8 jt. Silindrilise osa pikkus on paljudel pistikutüüpidel 9,5 mm, kuid see pikkus võib olla erisugune ka ühesuguste läbimõõtude korral. http://www.evs.ee/tooted/iec-60130-10-1971
Speakon-konnektor

Speakon-konnektor (Liechtensteini tootjafirma Neutrik kirjakuju: speakON) on pistikühendus, mida kasutatakse peamiselt professionaalsetes audiosüsteemides kõlari ühendamiseks helisagedusvõimendi võimsusvõimendi väljundiga. Ühenduskaabli mõlemas otsas on isaspistik. Speakon speaker connectors
F-konnektor

F-konnektor on pistikühendus, mida kasutatakse televisiooni (sh kaabel- ja satelliittelevisiooni) tehnikas signaali edastamisel koaksiaalkaabliga, mille lainetakistus on 75 Ω. Pistik kruvitakse otse kaablivarjele (mis on eelnevalt kaablikestale tagasi pööratud) ja kaabli traatjuht (Ø 1 mm) moodustab pistiku keskkontakti. Kuna puuduvad vahepealsed ühendusdetailid, siis on üleminekusumbumus väga väike ja kontakt usaldusväärne. Ilmastikukindlal F-pistikul on spetsiaalne tihendusrõngas (O-ring). Kasutatakse ka F-pistikuid, mis kinnitatakse kaabli otsa keermesliite asemel eritangidega pressimise teel. Pistiku nimiläbimõõduks on vastava kaabli välisläbimõõt ‒ vahemikus 4,0 kuni 10,3 mm. Levinuim läbimõõt on 6,8 mm. Osa tootjaid tähistavad läbimõõtu pistiku rihveldatud osa ümbritsevate siledate rõngastega, näiteks: 3 rõngast: 4,0 mm 2 rõngast: 5,2 ‒ 5,6 mm 1 rõngas: 6,1 ‒ 6,4 mm Rõngasteta: 6,8 ‒ 7,0 mm Pesapoolse keerme läbimõõt on kõigil pistikuil 3/8 tolli (9,525 mm). F-Stecker Terminating RG6 Coaxial Cable with F Type Connector
Elektrivõrgu-pistikupesa

Elektrivõrgu-pistikupesa ehk vooluvõrgu-pistikupesa on ette nähtud kohamuutliku elektritarviti ühendamiseks elektrivõrku. Eestis, nagu ka enamikus Euroopa riikides kasutatakse eluruumides Saksamaal väljatöötatud F-tüüpi ehk schuko-pistikupesi. "Schuko" on lühendvorm saksa sõnast Schutzkontakt (kaitsekontakt) ja osutab sellele, et pistikupesal ja pistikul on lisaks kahele ümarale faasi- ja neutraalkontaktile kaks lamedat vetruvat kaitsemaanduskontakti. Pistikut pessa panemisel kontakteeruvad kõigepealt kaitsekontaktid, st elektritarviti metallkere ühendub kaitsemaandusega; ühtlasi väldib pesa süvend sõrmede kokkupuute pistiku pingestatud harudega. Schuko-pesad on ette nähtud kasutamiseks elektrivõrgus 230 V, 50 Hz. Nimivool on 16 A, millele vastab võimsus 3680 W. Niisugust koormust talub pistikühendus siiski vaid lühiajaliselt; kestvalt lubatav koormus on 10 A (2300 W). Schuko-pistiku harude (tikkude) läbimõõt on 4,8 mm ja harude vahekaugus 19 mm. Schuko-pessa sobib ka nn europistik (tüüp C), millel kaitsekontaktid puuduvad ja mis on mõeldud väikese voolutarbega (kuni 2,5 A) tarvitite elektrivõrku ühendamiseks. Nende pistikute harud on elektriohutuse pärast ainult 9 mm pikkuselt isolatsioonist vabad. Schuko on mittepolaarne (sümmeetriline) pistikühendus, st schuko-pistiku nagu ka europistiku saab panna pessa kahes asendis. Seega võib faasipinge (230 V) rakenduda toidetatavale seadmele pistiku ükskõik kumma haru kaudu. Näiteks kui nõuetekohaselt paigaldatud laelambipesas on faasipinge alati pesa põhjakontaktil, siis laualambi pesas võib see rakenduda ka keermeosale. Maailma eri piirkondades on kasutusel üle kümne pistikupesade ja pistikute süsteemi, mida tähistatakse tähtedega A‒N (tähistussüsteem pärineb USA majandusministeeriumilt 2002. a). USA B-tüüpi pistik ja kaksikpesa Prantsuse E-tüüpi pistik ja pesa Briti G-tüüpi pistik ja pesa Austraalia, Uus-Meremaa ja Argentina I-tüüpi pistik (sobib ka Hiinas) * Ühilduv kaitsemaanduskontaktita pistikuga. Electricity around the world Lülitid ja pistikupesad
Kooriruum

Koor (kreeka choros) ehk kooriruum on sakraalarhitektuuris kiriku idaosas olev ruum, kus asub peaaltar. Kooriruum on tihti eraldatud pikihoonest võidukaarega ja koorivahevõre või letneriga. Kooriruum lõpeb sageli apsiidi, sirge või hulknurkse koorilõpmikuga; Kui eraldi kooriruumi kirikus ei ole, kasutatakse koorina lihtsalt pikihoone idaosa (nt Pirita kloostri kirikus). Kui külglööve on pikendatud ümber koori, tekib kooriümbriskäik. Romaani ajastul on eriti Saksamaal ehitatud ka kahe kooriga kirikuid; teine koor asub sel juhul pikihoone lääneotsas. Kooriruumi all asub romaani kirikutes sageli krüpt.
Moodulpistikühendus

Moodulpistikühendus (module tähendab ladina keeles mõõtu, seega ka kindla suurusega üksikosa) võeti kõigepealt (aastal 1975) kasutusele telefonitehnikas, et muuta telefonivõrgu ühendusseadised kompaktsemaks. Tolleaegset pistikusüsteemi 4P4C (RJ9, RJ22) asendavad tänapäeval telefonitehnikas moodulpistik 6P6C ja kaabelandmesidevõrgus 8P8C. Moodulpistiku tüübitähises märgib esimene number võimalike kontaktikohtade ehk positsioonide arvu (P position) ja teine number nende positsioonide arvu, mis on tegelikult kontaktiga varustatud (C contact). Kasutatakse 6 ja 8 positsiooniga pistikuid (ja vastavaid pesi), mis suuruselt erinevad. Moodulpistikut nimetatakse sageli tema kaabeldust (kaablisoonte paigutust) määrava RJ-numbriga, näiteks moodulpistik RJ-14. Moodulpistiku 8P8C kohta kasutatakse enamasti nimetust RJ45 (mis aga standardi kohaselt on ette nähtud ainult ühele andmeliinile ‒ 8P2C).) (patent filed 6 July 1973; Mall:US patent issued 14 January 1975) )http://www.differencebetween.net/technology/difference-between-rj45-and-rj48/ http://de.wikipedia.org/wiki/RJ-Steckverbindung
Alonzo Babers

Alonzo C. Babers (sündinud 31. oktoobril 1961) on USA kergejõustiklane (400 m jooksja). 1984 Los Angeleses olümpiavõitja 400 m jooksus (44,27) olümpiavõitja 4×400 m teatejooksus (2.57,91) 400 m jooks – 44,27, 8. august 1984, Los Angeles Alonzo Babers Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Laborimeditsiin

Laborimeditsiin on interdistsiplinaarne eriala, mille keskmes on laboratoorsed uuringud ja analüüsid ning laboratoorne diagnostika. Laboratoorsete analüüside (uuringute, testide, proovide jm) tulemusi interpreteeritakse normidest lähtuvalt ning need kas kinnitavad või lükkavad ümber patsiendile pakutud diagnoosi ehk seisundi ehk nakatumise, geenidega seotu ning organismi heaolu või haigusega seotu jms. Laborimeditsiini erialaga on tihedalt seotud geneetika ja DNA uuringud hemostaasi uuringud kliiniline bakterioloogia kliiniline füsioloogia kliiniline immunoloogia kliiniline keemia kliiniline mikrobioloogia kliiniline patoloogia kliiniline tsütoloogia kliiniline viroloogia vereülekandemeditsiin jpt erialad. Allergiauuringud Aneemiamarkerid Antimikroobse tundlikkuse määramine Arteriaalse vere, nabaväädi vere uuringud Autoimmuunuuringud Bakterite uuringud Haigustekitajate serodiagnostika Hematoloogilised uuringud Hingamiselundite uuringud Hormoonide ja kasvajamarkerite uuringud Hormoonsüsteemiuuringud Hüübimisuuringud Immuunhematoloogilised uuringud Kasvajamarkerid Kehavedelike uuringud Kliinilise keemia uuringud Koesobivusuuringud ja HLA alleelide määramine Kõrva- ja silmauuringud Kuseteede ja suguelundite uuringud Liigesevedeliku uuringud Lipiidid Nakkushaiguste kiirtestid Narkootikumide ja ravimite uuringud Pärilike ainevahetushaiguste uuringud Pärilike haiguste ja kasvajate molekulaardiagnostika Pleuravedeliku uuringud Põletiku ja immuunseisundi uuringud Põletikukolde ja haavaeritiste uuringud Ravimite ja narkootiliste ainete uuringud Rooja põhi- ja eriuuringud Südamemarkerid Sünnieelsed kromosoomhaiguste riskihinnangud Tsütogeneetilised ja sünnieelsed uuringud Uriini põhi- ja eriuuringud Viiruste uuringud Voolutsütomeetrilised uuringud Tänapäevane laborimeditsiin tegeleb haiguslike seisundite diagnoosimise, testimise, ennetamise ja raviga, tuginedes kaasaegsetele teaduslikele statistilistele meetoditele ja rahvatervise eesmärkidele. Laborites, mis on loodud suuremate teadusasutuste ja haiglate juurde, on vastavalt kehtestatud seadustele koostatud laboratoorsete testide läbiviimise kord: testid, proovid, nõud, säilitustingimused ja transport ning tasaarveldus Eesti Haigekassa kaudu. Laboritel on erinevaid teste, testimisseadmeid jms.. Labori käsiraamat [1] ITK kesklabori käsiraamat [2]
Viktor Andrejev

Viktor Andrejev (sündinud 21. novembril 1948 Valgas) on Eesti poliitik ja tehnikateadlane. Ta sündis Valgas eesti-vene segaperekonnas, tema isa Aleksander Andrejev oli autojuht ja ema Maria Andrejeva (neiuna Näkk) oli kokk. Ta on lõpetanud 1966. aastal Valga 2. Keskkooli ja 1971. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi mäeinsenerina. 1981. aastal kaitses ta tehnikakandidaadi väitekirja. Viktor Andrejev töötas aastatel 1971–1974 koondises Eesti Põlevkivi, aastatel 1974–1990 Aleksandr Skotšinski nimelise Mäendusinstituudi Eesti filiaalis, seejuures aastatel 1987–1989 asedirektorina. Aastatel 1992–1995 oli Viktor Andrejev Tallinna aselinnapea. Aastatel 1992–1997 oli ta Eesti-Vene Ettevõtjate Koja president. Aastatel 1995–2003 oli ta rahvusvähemuste probleemide ümarlaua liige Vabariigi Presidendi juures. Aastatel 2003–2004 oli ta Eesti keskkonnaministri nõunik. Aastatel 2005–2019 oli ta Tallinna Tehnikaülikooli Virumaa kolledži direktor. Aastatel 1990–1992 oli Viktor Andrejev Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige ja juhataja asetäitja. Ülemnõukogus olles kuulus ta saadikurühma Virumaa, kuid pärast augustiputši (kui saadikurühmad Virumaa, Võrdsete õiguste eest, Koostöö ja Kommunistlik Fraktsioon otsustasid laiali minna) kuulus ta (27. augustil 1991 moodustatud) saadikurühma Kodanikuleppimus. Aastatel 1991–1992 kuulus ta ka Põhiseaduse Assambleesse. Aastatel 1995–1999 oli Viktor Andrejev VIII Riigikogu liige. Ta kandideeris valimisliidu Meie Kodu On Eestimaa esinumbrina ja sai valimisringkonnas nr 6 (Ida- ja Lääne-Virumaal) 3362 häält. Aastatel 1999–2003 oli Viktor Andrejev IX Riigikogu liige. Ta kandideeris Eestimaa Ühendatud Rahvapartei esinumbrina ja sai valimisringkonnas nr 6 (Ida- ja Lääne-Virumaal) 3710 häält. 2003. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Viktor Andrejev Eestimaa Ühendatud Rahvapartei nimekirjas, sai valimisringkonnas nr 7 (Ida-Virumaal) 746 häält ega osutunud valituks. Viktor Andrejev osales 2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Kohtla-Järvel valimisliidu Restart Kohtla-Järve nimekirjas ja osutus 250 häälega valituks. 1988 – ordeni "Šahtjorskaja Slava" II järk 2008 – Ida-Viru maakonna teenetemärk 2010 – Tallinna Tehnikaülikooli teenetemedal "Mente et Manu" 2018 – teenetemedal "Tallinna Tehnikaülikool 100" http://www.vvk.ee/varasemad/r95/htl_4000000.stm http://www.vvk.ee/varasemad/r99/htl_4000000.stm http://www.vvk.ee/varasemad/r03/tulemus/5000000.html https://kov2021.valimised.ee/et/detailed-voting-result/result-0045-0321.html "Kes on kes Eesti poliitikas", Eesti Entsüklopeediakirjastus 1992
Barham (laev 1914)

Barham oli Briti lahingulaev Queen Elizabethi klassist. See uppus 25. novembril 1941. Barham põrkas 13. detsembril 1939 kokku Inglise hävitajaga Duchess. Viimane uppus ja hukkus 129 inimest. Saksa allveelaev U-331 torpedeeris Barhami 25. novembril 1941. Lahingulaev läks ümber ning neli minutit hiljem plahvatas ja uppus. Hukkus 859 inimest. Barham oli üks kahest Briti lahingulaevast, mille uputasid Saksamaa allveelaevad teises maailmasõjas. Plahvatuse põhjus pole teada.  Barham – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Montenegro vapp

Montenegro vapp (serbohorvaadi keeles Грб Црне Горе) on Montenegro Vabariigi riigivapp. Vapil on kujutatud Petrovići dünastia lendavat kahepäist kotkast, kes hoiab jalgadega kuningavõimu sümboleid: skeptrit vasakul ja riigiõuna paremal pool. See sümbol pärineb Bütsantsi riigist ja selle kaudu Vana-Roomast. Kotkas sümboliseerib kiriku ja riigi kas ühtsust või vähemalt väga lähedasi suhteid. Kotka kohal on kroon. Krooni tipus ja skeptri tipus on rist. Riigiõun on helesinine, kuldses hoidikus ja samuti kuldse ristiga. Kotka rinnakilbil on kujutatud rohelisel pinnal sinisel taustal sammuvat kuldset lõvi, kellel on üks esikäpp kõrgel õhus. Lõvi sümboliseerib piiskopi võimu, samuti Juuda lõvi ning selle kaudu ülestõusmist ja Kristust kõige valitsejana (Christos Pantokrator). Sellel on sarnasus Veneetsia vapiga, millel on Montenegrole kogu riigi ajaloo jooksul olnud märkimisväärne mõju. Montenegro vapi kujundust on mõjutanud Venemaa keisririigi vapp, sest Montenegro valitsejasool olid Venemaa tsaariperega kogu 19. sajandi vältel lähedased dünastilised ja poliitilised suhted. Pärast seda, kui Montenegro iseseisvus, muutus ta pikkamööda teokraatiaks, et säilitada ühtsus ja suuta Türgi vallutusretkedele vastu seista. Sellepärast kujutatigi riigi sümbolitel sageli kiriku võimu tähistavaid elemente. Kui 1851 kuulutati välja ilmalik troonipärimiskord, paigutati lõvi kotka alla ja kilbil kujutati valitseja initsiaale. Selline vapp kehtis näiteks Danilo I, Danilo II ja Nikola ajal, sealjuures Danilo I oli ühtlasi vürstpiiskop, nii et vapikilbil kujutati piiskopi nimetähti. Tänapäeval on lõvi taas paigutatud kilbile ja sellelt on kõrvaldatud monarhiale viitavad nimetähed. Sellegipoolest on vapil säilitatud Petrovićide kroon, mis on tekitanud osas inimestes vastuseisu. Sellegipoolest on praegune vapp osutunud rahva seas väga populaarseks: seda võib näha mitte üksnes koolides ja valitsusasutustes, vaid ka eramajades, ärides ja eraülikoolides ning see on kujunenud rahvusliku uhkuse sümboliks. Montenegro vapi kasutamine on vaba, sealhulgas hariduslikel eesmärkidel ja kunstis, tingimusel, et sealjuures ei kahjustata avalikku kõlblust, Montenegro mainet ega väärikust. Vapi kasutamisel ei tohi sellel midagi muuta, sellele midagi lisada ega sellelt midagi ära jätta. Erand on tehtud riigi asutustele ja teistele riiklikele organisatsioonidele, kes tohivad seda kasutada oma sümbolite koosseisus. Kui Montenegro vappi kasutatakse Montenegro territooriumil koos ühe või mitme välisriigi või rahvusvahelise organisatsiooni vapiga, peab Montenegro vapp olema aukohal. Aukohaks nimetatakse ringi keskkohta, poolringi tippu, rea või veeru esimest kohta. Ainult ühe välisvapi korral on aukoht eestpoolt vaadates parempoolne. Trükitud lehtedel on aukoht üleval keskel või ülemises vasakus nurgas. Montenegro vapp on ka Montenegro lipu keskne motiiv. Kummagi kirjeldus on sätestatud 2. oktoobril 2007 välja kuulutatud Montenegro põhiseaduses.
Teklivka

Teklivka on mitme asula nimi: Teklivka, küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Šargorodi rajoonis Teklivka, küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Krõžopili rajoonis Teklivka, küla Ukrainas Žõtomõri oblastis Ovrutši rajoonis ...
Rakendusbioloogia

Rakendusbioloogia (inglise keeles applied biology) on bioloogia põhiharude tõestatud seaduspärasuste ja teooriate praktilises elus kasutamise võimaluste ja lahenduste uurimise ning teostamisega tegelev teadusharu. Rakendusbioloogia on eriti paljutõotav põllumajanduses ja kalanduses, kus bioloogiliste vastastik- ja koostoimemehhanismide toimimist ära kasutades või toimimist tootmisele soodsas suunas mõjutades saab kas paremat saaki või näiteks vähendada kasutatavate taimekaitsevahendite hulka. Kuid laialdast kasutust leiab rakendusbioloogia ka keskkonnakaitse valdkonnas, kus spetsiaalsetele bakteritele ja mikroorganismide omadusi ära kasutades saadakse reostuse likvideerimisel, reoveepuhastites või prügimajanduse keskkonnasäästlikumaks muutmisel palju ära teha. Rakendusbioloogia abil saab mitmekesistada ja muuta efektiivsemaks toiduainete tootmist, seda inimesele kasulikumaks muutes või kasvõi hoopis tekstiilitööstuses kasutatud uute materjalide väljatöötamisel. Teiseks suurimaks kasutusvaldkonnaks on meditsiin ja üheks enim tuntumaks rakendusbioloogia meditsiini hõlmavaks haruks on biotehnoloogia, mille abil sünteesitakse erinevate elusorganismide poolt inimkehale vajalikke või ravis kasutatavaid aineid. Näiteks suhkurtõve raviks kasutatavad nn humaan- ehk inimkeha insuliinidega identsed insuliinid on toodetud muundatud bakterite poolt. Rakendusbioloogia meditsiiniharu hõlmab väga paljusid bioloogia rakenduslike harude inimesega seotud uurimisvaldkondi, näiteks mikrobioloogia (sh parasitoloogia, viroloogia jne), farmakoloogia ja geneetika (sealhulgas proteoomika) kuni bioeetikani välja.
Rein Mägar

Rein Mägar (sündinud 29. detsembril 1943 Laiusel Altvälja külas) on eesti kunstnik, akvarellist. Mägar on sündinud küll 29. detsembril 1943, ent ema soovil pandi ametlikuks sünnikuupäevaks kirja 2. jaanuar 1944 ja nii sai poeg aastakäigu võrra nooremaks. Pärast Laiuse 7-klassilise kooli lõpetamist õppis ta Tartu Kunstikoolis aastail 1957–1963 ja astus 1963. aastal Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti. Järgnes sõjaväekohustus (1963–1966) ja uuesti ERKI (1966–1968). Seejärel õppis üliõpilaste vahetuse korras Graafika ja Raamatukunsti Kõrgemas Koolis Leipzigis 1968–1971. Töötanud aastail 1972–1992 kirjastustes Valgus, Eesti Raamat ja Bit, aastail 1992–1996 Eesti Erastamisagentuuris ja 1997–2000 OÜ-s Maves. Kunstilise toimetaja töö kõrvalt kirjastustes on kujundanud plakateid ja raamatuid. 1972. aastast on ta osa esinenud näitustel, Kunstnike Liidu liige 1977. aastast. Akvarellmaali hakkas viljelema 1990. aastate teisel poolel, Eesti Akvarellistide Ühenduse liige 1998. aastast. Järgnes pidev osavõtt kodumaistest ja rahvusvahelistest akvarellinäitustest, lisaks 3–4 isikunäitust aastas. Loomingu valdavaks teemaks on maastikud ja meremotiivid, viimastel aastatel on lisandunud figuurid ja portreed.
Potašnja

Potašnja on mitme asula nimi: Potašnja, küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Beršadi rajoonis ...