laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Maakera harta

"Maakera harta" (inglise "The Earth Charter") on õiglase, jätkusuutliku ja rahumeelse maailma põhiväärtuste ja põhimõtete deklaratsioon, mis valmis 2000. aastal. Harta taheti kehtestada juba 1. jaanuaril 2002, kuid senini (2012) pole seda veel tehtud. "Maakera harta" eelkäija oli "Maailma looduskaitseharta". ÜRO algatatud harta oli kavandatud vastu võtta ühena Rio de Janeiro konverentsi dokumentidest. Aeg polnud aga sellise riikidevahelise leppe sõlmimiseks küps. 4000 valitsusväliste organisatsioonide esindajat, kes osalesid Rio de Janeiro konverentsiga samal ajal ülemaailmsel foorumil, võtsid eetilise kohustuse tagada säästev areng, et kindlustada elu maakeral 21. sajandil, ning jätkasid harta loomist ja levitamist. Harta on heaks kiitnud üle 4500 organisatsiooni. Tänapäeval on "Maakera harta" põhimõtteid kasutanud ja rakendanud mõned keskkonnaliikumised[viide?], samuti kannavad neid edasi haridusasutused ja vabaühendused kogu maailmas. Maailma looduskaitseharta Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn (vaadatud 24.10.2012).
Noria Books

Noria Books on kirjastus, mis asutati 2003. aastal USA firma JV Mega Info Ltd. kaubamärgina. Algne eesmärk oli avaldada USA turul Eesti kirjanike teoseid ja lasteraamatuid. Aja möödudes suunati pilk ka Eesti turgudele. Kirjastus annab välja valdavalt lastekirjandust, populaarteaduslikku kirjandust, õudusulmekogumikke ja eneseabiraamatuid. Eestis on kirjastus avaldanud raamatud "Saatanlik nõid" ja "Ateistlik universum". Ameerika Ühendriikides on ilmunud õpetlik lasteraamat "Tropp doesn't deal with strangers", muinasjuturaamatud "Japanese Folk-Tales", "Swedish Folk-Tales", "Native-American Folk-Tales", Thomas Paine'i "Common Sense" redigeeritud ja täiendatud uustrükk "Common Sense II" ja Hannes Vanaküla esimene maagiateemaline raamat "Basics of Magic". Ametlik koduleht (inglise keeles) Ametlik koduleht (eesti keeles)
706

706. aasta Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand Aastakümned: 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad 690. aastad - 700. aastad - 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad Aastad: 701 702 703 704 705 - 706 - 707 708 709 710 711 ... ... Yequan Shenxiu, hiina chan-budist.
703

703. aasta Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand Kümnendid: 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad 690. aastad - 700. aastad - 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad Aastad: 698 699 700 701 702 - 703 - 704 705 706 707 708 ... ... Jitō, Jaapani keisrinna
709

709. aasta Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand Kümnendid: 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad 690. aastad - 700. aastad - 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad Aastad: 704 705 706 707 708 - 709 - 710 711 712 713 714 ... ... ...
708

708. aasta Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand Kümnendid: 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad 690. aastad - 700. aastad - 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad Aastad: 703 704 705 706 707 - 708 - 709 710 711 712 713 ... ... 4. veebruar – Sisinnius, paavst
Georgi Aljošin

Georgi Vassiljevitš Aljošin (vene keeles Георгий Васильевич Алёшин; 10. märts 1931 Krasnojarsk – 4. mai 2011 Novosibirsk) oli nõukogude parteifunktsionäär, Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee II sekretär 1985–1990, rahvuselt venelane. Aastail 1949–1954 õppis ta Raudteeinseneride Elektromehaanikainstituudis Tomskis ja oli Inski jaama veduridepoo elektrivedurijuhi abi Novosibirskis, 1954–1956 oli ta sama depoo katsejaama ülem, 1956-1957 ÜLKNÜ Novosibirski linna Pervomaiski rajoonikomitee II sekretär ja 1957–1958 I sekretär. Alates 1957 kuulus ta NLKP-sse. 1958–1959 oli Aljošin NLKP Inski jaama veduridepoo komitee sekretäri asetäitja ja 1959–1962 sekretär, 1962–1964 NLKP Novosibirski linna Pervomaiski rajoonikomitee II sekretär ja 1964–1973 I sekretär, 1979–1985 NLKP Novosibirski linnakomitee I sekretär ja NLKP KK inspektor Moskvas. Seejärel suunati Aljošin Eestisse ja kinnitati 4. detsembril 1985 EKP KK XXI pleenumil EKP KK II sekretäriks, kelleks oli kuni 1990. aasta 25. märtsini.. Pärast NSV Liidu lagunemist töötas Aljošin Venemaa Föderatsiooni Kommunistlikus Parteis Novosibirski oblastikomitee konsultatiivse nõukogu juhatajana. Aljošin suri 2011. aastal pärast pikaajalist haigust. http://www.epl.ee/artikkel/597877 (RGANI, f. 5, n. 98, G. V. Aljošini isikutoimik; “Rahva Hääl”, 05.12.1985.) Nekroloog
Gõda laht

Gõda laht (Гыданская губа ehk Гыданский залив) on Kara mere laht Euraasia põhjaosas Venemaal Gõda poolsaare põhjaosas. Eraldab Javai poolsaart Gõda poolsaare ülejäänud osast. Lahe pikkus on 185 km, suurim laius 47 km, sügavus 5–8 m. Lahte suubub Juribei jõgi. Lahe rannik on soostunud. Gõda lahe rannikul asuvad Gõda ja Matjuisale.
Kiuruvesi

Kiuruvesi on asula Soomes Põhja-Savo maakonnas, Kiuruvesi linna keskus. 2019. aastal elas seal 4038 inimest.
Kalevi jalaväepataljon

Kalevi jalaväepataljon on Eesti maaväe 1. jalaväebrigaadi koosseisu kuuluv jalaväepataljon. Kalevi jalaväepataljoni ülesanne on välja õpetada lahinguvõimelisi mehhaniseeritud reserv manööver- ja toetusüksusi. Kalevi jalaväepataljoni ülem on kolonelleitnant Argo Sibul. Kalevi Üksik-jalaväepataljon, asukohaga Jägalas, taasasutati 18. märtsil 1992 (algselt oli asukoht Kose kutsekooli ühiselamu). Pataljoni ülem oli kapten Albert Helme. Tolleaegse pataljoni eesmärk oli koolitada ajateenijatest võitlusvõimelisi jalaväe reservüksusi. Pataljon oli 1990. aastail ka lahinguvalmiduses. Lisaks täideti enne Üksik-vahipataljoni toimima hakkamist tseremoniaalülesandeid. Pataljon oli relvastatud soomustransportööridega BTR-80UNSh ja mõne luuresoomukiga BRDM-2. Väeossa üritati koondada muudki kaitseväe soomustehnikat, mis oli peamiselt saadud lahkuvalt Vene armeelt. Pataljon eksisteeris 2002. aastani, mil likvideeriti seoses linnaku logistiliselt ebasobiva asukohaga ning ebavajalikkusega kaitseväe uues struktuuris ja arengukavas. Soomustehnika ja suur osa kaaderkoosseisust suunati samal ajal Paldiskis rahuvalveüksuse baasil formeeritud Scoutspataljoni. Seal jätkas tegevust ka Kalevi pataljoni ohvitseride kogu. Jägala linnakusse jäi alles valveteenistus ja seal korraldati hajusalt kaitseväe ja Kaitseliidu väljaõppeüritusi. 1. jaanuaril 2009. aastal taastati Kalevi jalaväepataljon kiirreageerimisüksusena 1. jalaväebrigaadi koosseisus, asukohaga Paldiskis. Pataljoni isikkoosseis formeeriti suures osas Rahuoperatsioonide Keskuse väljaõppesektsiooni kaitseväelastest. Kalevi jalaväepataljon võttis üle 2008. aasta lõpus likvideeritud Rahuoperatsioonide Keskuselt ülesande plaanida ja valmistada ette rahvusvahelistel sõjalistel operatsioonidel osalevaid Eesti kontingentide allüksusi ja kaitseväelasi. Praegu on pataljonil teised ülesanded. Kalevlaste Maleva pataljon formeeriti 20. detsembril 1918, asutajad olid Tallinna spordiselts Kalevi liikmed. Kalevlaste Maleva pataljon osales mitmes Vabadussõja lahingus. Alates 1920. aastast seisnes pataljoni edasine tegevus väljaõppes ning piiri valvamises ja kindlustamises. 1940. aasta juunis saadeti väeosa laiali.  Pikemalt artiklis Kalevlaste Maleva Pataljoni ülemad olid: alampolkovnik Friedrich-Karl Pinka kolonel Jakob Vende major Johannes Uuskam kolonelleitnant Olav Mullas Kalevi jalaväepataljon 1. jalaväebrigaadi kodulehel
Fergana vilajett

Fergana vilajett on 1. järgu haldusüksus Usbekistanis. Asub Fergana orus. Nõukogude ajal oli see Fergana oblast. Vilajeti suuremad linnad on Fergana (223 100 elanikku, 2004) Qo‘qon (Kokand, 216 100) ja Marg‘ilon 150 000. Fergana vilajett jaguneb 15 rajooniks ja 4 rajooni õigusega linnaks: Bag‘dodi rajoon Beshariqi rajoon Buvayda rajoon Dang‘ara rajoon Fergana rajoon Furqati rajoon Oltiariqi rajoon O‘zbekistoni rajoon Oxunboboyevi rajoon Quva rajoon Rishtoni rajoon So‘xi rajoon Toshloqi rajoon Uchko‘priqi rajoon Yozyovoni rajoon Fergana Marg‘ilon Qo‘qon Quvasoy
Voldemar Õun

Voldemar Õun (sündinud 7. jaanuar 1893 Tallinn – 4. jaanuar 1986 Göteborg) oli Eesti riigiametnik ja kirjanik. Sündis Tallinnas väidetavalt vabrikutöölise pojana, isa pole teada. Aastail 1915–1917 oli jalaväe tagavarapataljoni reamees Petrogradis. Õppis 1921–1926 Tallinna täis­kasvanute kolledži humanitaar­harus ja 1926–1937 korduvate katkestustega Tartu ülikoolis õigusteadust, hiljem veel Göteborgi ülikoolis. Töötas mitmel ametikohal kohtu- ja politseisüsteemis, aastail 1922–1929 ka kriminaalpolitsei agendi ja sekretärina. Pärast ülikooli lõpetamist oli kuni 1940. aasta suveni ametis EV õiguskantsleri Anton Palvadre sekretärina. 1944 põgenes Rootsi, elas ja suri Göteborgis, teenis leiba lihttöölisena. Eestis avaldas Mardika varjunime all Looduse romaanivõistlusel auhinnatud romaanid: "Tint" (1938) ja "Konarlik tee" (1939). Rootsis ilmusid romaanid: "Viis paari susse" (1952) ja "Uus evangeelium" (1953), Stockholmis tõi Lensi Römmer 1974 lavale näidendi: "Teisel pool tõusu". Eesti lugu: Voldemar Õun "Uus evangeelium", Eesti Päevaleht 20. märts 2009
Mopaanipuu (perekond)

Mopaanipuu (Colophospermum) on puude perekond liblikõieliste sugukonnast. Perekonda kuulub üks liik, mopaanipuu. Germplasm Resources Information Network
699

699. aasta Sajandid: 6. sajand - 7. sajand - 8. sajand Kümnendid: 640. aastad 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad - 690. aastad - 700. aastad 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad Aastad: 694 695 696 697 698 - 699 - 700 701 702 703 704 ... Abū Ḥanīfa, araabia õpetlane ...
698

698. aasta Sajandid: 6. sajand - 7. sajand - 8. sajand Kümnendid: 640. aastad 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad - 690. aastad - 700. aastad 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad Aastad: 693 694 695 696 697 - 698 - 699 700 701 702 703 Apsimar kukutas Bütsantsi keisri Leontiose 15. veebruaril sai Bütsantsi keisriks Tiberios III ... ... David Vseviov (2004). Bütsantsi keisrid. Valitsejad purpuris. Tallinn: Kunst.
Namangani vilajett

Namangani vilajett on 1. järgu haldusüksus Usbekistanis. Asub Fergana orus. Vilajeti suuremad linnad Namangan (442 300 elanikku, 2004), Chust (64 500) ja Chartak (49 500). Vilajett jaguneb 11 rajooniks ja 1 rajooni õigustega linnaks: Chortoqi rajoon Chusti rajoon Kosonsoy rajoon Mingbuloqi rajoon Namangani rajoon Norini rajoon Popi rajoon To‘raqo‘rg‘oni rajoon Uchqo‘rg‘oni rajoon Uychi rajoon Yangiqo‘rg‘oni rajoon Namangan
697

◄ | 6. sajand | 7. sajand | 8. sajand | ► ◄ | 660. aastad | 670. aastad | 680. aastad | 690. aastad | 700. aastad | 710. aastad | 720. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 693 | 694 | 695 | 696 | 697 | 698 | 699 | 700 | 701 | ► | ►► 697. aasta (DCXCVII) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas esmaspäeval. loodi Veneetsia vabariik ja valiti esimene doodž. Bütsantsil tuli maha jätta Kartaago, mis mõne aja pärast tagasi vallutati, kuid siis jälle jäädavalt kaotati. ... ... David Vseviov (2004). Bütsantsi keisrid. Valitsejad purpuris. Tallinn: Kunst.
Nikolai Ganjušov

Nikolai Ganjušov (vene Николай Петрович Ганюшов; 18. detsember 1931 Vologda oblast – 20. september 2006) oli Eesti NSV riigitegelane ja Eestimaa Kommunistliku Partei KK sekretär. Rahvuselt venelane, mõistis mõnevõrra ka eesti keelt. Ta töötas 1947. aastal postiljonina Viiburi rajoonis Leningradi oblastis, 1947–1951 oli arve- ja raamatupidaja Viiburi rajooni ja linna sanatooriumides. Aastatel 1951–1957 teenis NSV Liidu relvajõududes: 1951–1956 Leningradi sõjaväeringkonna 118. Kaardiväe Eesti Laskurdiviisi autokoolis, 1956–1957 oli Leningradi oblasti Viiburi sõjaväehaigla nr 1079 automehaanik. Aastatel 1956–1963 õppis ta Loode Tehnoloogiainstituudis ning sai autode ja traktorite insenermehaanikuks. 1957 Balti sõjaväeringkonna 36. Kaardiväe motoriseeritud laskurdiviisi autokooli ülema kohusetäitja. Aastatel 1957–1961 oli ta Tallinna Polütehnilises Instituudis automehaanika õppemeister, 1961 metsnik Viiburi metsamajandis, 1961–1963 tehnik-konstruktor remondimehaanika tehases Progress Tallinnas, 1963–1967 konstruktor ja peainseneri asetäitja Tallinna Ekskavaatoritehases. 1987. aastal sai alampolkovniku auastme. NLKP liige 1953. aastast. Tallinna Ekskavaatoritehase partei-algorganisatsiooni sekretär 1964–1966. Aastatel 1967–1973 oli ta EKP Tallinna linna Keskrajooni rajoonikomitee sekretär, 1973–1974 EKP KK organisatsioonilise-parteitöö osakonna instruktor. Õppis 1973–1976 kaugõppes NLKP KK Kõrgemas Parteikoolis. Aastatel 1974–1978 EKP Tallinna linna Oktoobri rajooni rajoonikomitee I sekretär, 1978–1984 EKP Tallinna Linnakomitee II sekretär, 1984 EKP KK tööstusosakonna juhataja, 6. märtsil 1984 kinnitati ta EKP KK pleenumil EKP KK tööstussekretäriks, kellena töötas pensionile minekuni 7. detsembril 1989. Ta oli EKP Keskkomitee liige 1976. aastast kuni pensionile minekuni, 1984. aastast EKP KK büroo liige. Karl Vaino iseloomustas 1984 Ganjušovi kui head organisaatorit ja autoriteetset inimest. 1988. aastast Moskvast lähtuv kriitika süüdistas teda vanamoodsuses, koostöö puudumises liidulise alluvusega ettevõtetega, ainult jooksvate küsimustega tegelemises, mistõttu uurimine ja teaduslik-tehniline progress tema juhtimisvaldkonnas pidurdus. Esimene abikaasa Riina (ühine tütar), teine Jelena (ühine poeg). ERAF.1.6.10543 Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
Substraat (keemia)

Substraat (ld. substratum – alus) on mõiste keemias, mis ei ole rangelt defineeritud. Tavaliselt vaadeldakse substraadina seda keemilise reaktsiooni lähteainet, mis on oodatava produkti struktuuriga kõige sarnasem. Tihti mõistetakse substraadi all ühte lähteainet ja nimelt seda ühendit, mille muundumisi või omadusi uuritakse mitmesuguste reagentidega, mis põhjustavad substraadi muutumist (derivatiseerimise). Substraat on enamasti see lähteaine, mille põhistruktuur protsessis säilib. Substraadi keemilise muutuse iseloomu (brutoreaktsioon) järgi esinevad liitumisreaktsioonid, elimineerimisreaktsioonid, asendusreaktsioonid, redoksreaktsioonid, ümberasetusreaktsioonid ja peritsüklilised reaktsioonid. Orgaaniline reaktsioon Reagent Substraat (biokeemia)
Jizzaxi vilajett

Jizzaxi vilajett [džiss'ahhi] on 1. järgu haldusüksus Usbekistanis. Nõukogude ajal oli see Džizaki oblast. Piirneb põhjas Kasahstaniga ja lõunas Tadžikistaniga. Vilajett jaguneb 12 rajooniks (tuman) ja üheks rajooni õigustega linnaks (Jizzax). Классификатор СОАТО. Vaadatud 6.09.2013. Vilajeti koduleht
Ants Rulli

Ants Rulli (kuni 1935. aastani Alfred Hans Rullinkov; 3. september (vkj)/ /16. september 1908 Aidu vald, Paistu kihelkond, Viljandimaa – 31. oktoober 1986 Tartu) oli eesti kirurg. Ta lõpetas 1928. aastal Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumi ja 1936. aastal Tartu Ülikooli. Oli aastani 1940 sealsamas õppejõud, seejärel mitmel pool Eestis kirurg. Aastatel 1945–1954 ja 1957–1974 oli ta Tartu Ülikoolis üldkirurgiakateedri juhataja. 1969. aastal sai ta meditsiinidoktoriks, 1975 professoriks. 1958. aastal ravis ta esimesena Eestis südamehaigust kirurgiliselt. Ants Peetsalu. "Ants Rulli – kirurgia professor". Tartu Ülikool. 2008. ISBN 9789985405512 TÜ üliõpilased AJALOOTUND R2-S. Ants Rulli ja Valter Pärtelpoeg (raadiosaade, pikkus 51 minutit). Raadio 2, 14. september 1998
Max Skladanowsky

Max Skladanowsky (30. aprill 1863 Pankow – 30. november 1939 Berliin) oli saksa leiutaja ja filmipioneer.
Kukkusi

Kukkusi (vadja Kukkuzi) on küla Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis Bolšoi Lutski külaasunduses. Asub Lauga jõe paremal kaldal. Kukkusis räägiti läänemeresoome murret, mida tavaliselt on klassifitseeritud kui isuristunud vadja keele murret ehk Kukkusi murret. Petri Kallio ja Tiit-Rein Viitso on sellise määratluse vastu argumenteerinud. Kallio on arvanud vastupidi, et tegu on vadjastunud isuri murdega. Viitso pidas seda isuri keelele lähedaseks, ent siiski eraldiseisvaks läänemeresoome murdeks. Tema arvates hakati kukkusilasi vadjalasteks pidama sellepärast, et nad ühest küljest polnud isurid ega soomlased, teisalt olid aga kunagise Vadja viiendiku asukad. Tiit-Rein Viitso (2008). "Eesti keele päritolust" (lk 17–24). Raamatus: Tiit-Rein Viitso. Liivi keel ja läänemeresoome keelemaastikud. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, lk 20 Petri Kallio (2014) The Diversification of Proto-Finnic. Kogumikus: Joonas Ahola ja Frog (toimetajad), "Fibula, Fabula, Fact: The Viking Age in Finland", lk 155–168. Studia Fennica Historica 18. Helsinki. Lk 162 Tiit-Rein Viitso (2008). "Läänemeresoome esimese silbi õ ajalugu" (lk 46–63) ja "Läänemeresoome murdeliigenduse põhijooned" (lk 64–70). Raamatus: Tiit-Rein Viitso. Liivi keel ja läänemeresoome keelemaastikud. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, lk 62, 65–66
Arkadi Rannes

Arkadi Rannes (aastani 1935 Arkadi Filaretov; 3. november 1909 Pärnu – 25. märts 1967 Tallinn) oli eesti majandusteadlane. Arkadi Rannes oli väiketöösturi poeg, tema isa oli metsapraaker-saeveskipidaja. 1928. aastal lõpetas ta Pärnu Linna Poeglaste Gümnaasiumi, 1932 Viini Majandusülikooli ja 1934 Fribourgi Ülikooli Šveitsis rahvamajanduse alal majandusteaduse doktorina väitekirjaga, mis käsitles Eesti vääringu arengut. 1956. aastal sai Tallinna Polütehnilises Instituudis majanduskandidaadi kraadi väitekirjaga "Tootmise spetsialiseerimine ja koopereerimine Eesti NSV kohalikku tüüpi tööstuses" ning 1965. aastal Eesti Teaduste Akadeemias majandusteaduse doktori kraadi väitekirjaga "Uurimus väiketootmise ümberkasvamise seaduspärasusest sotsialistlikuks suurtööstuseks (Eesti NSV materjalide baasil)". 1934–1940 töötas Rannes Konjunktuurinstituudis referendina tööstuse alal, 1938–1940 oli ta Tartu Ülikoolis õppeülesannete täitja rahvamajanduspoliitika alal, 1939–1941 õppeülesannete täitja majandusõpetuse alal Tallinna Tehnikaülikoolis. 1940–1941 oli ta Eesti NSV Riikliku Plaanikomisjoni tööstusosakonna juhataja, 1941–1944 Eesti Statistikaametis, 1944–1946 Eesti NSV Riiklikus Plaanikomisjonis, 1946–1967 Tallinna PolütehniIise Instituudi tööstusökonoomika kateedri dotsent, 1965–1967 professori kohusetäitja. Arkadi Rannes tegeles peamiselt 1930. aastate Eesti majanduse statistilis-majandusliku uurimise ja tööstusökonoomikaga. Ta avaldas üle 70 teadustrükise. Tööstusökonoomika probleeme Nõukogude Eestis. Tartu: Teaduslik Kirjandus, 1948 Tööviljakuse tõus viiendal viisaastakul. Tallinn, 1954 Industry in Soviet Estonia. Tallinn, 1966. Kollektiivi osavõtt tootmise juhtimisest ja planeerimisest. Tallinn, 1966 Teistel andmetel 24. märts. "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide EE 8. köide lk. 29. Tallinn 1995 "Eesti entsüklopeedia" 8. köite andmeil 1944–1947 kateedri juhataja. Eesti entsüklopeedia, kd 8, lk 29 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982. kd III, 111 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, lk 152, 175, 332–333, 339–341, 405, 411, 415, 500 TPI õppejõudude ja teaduslike töötajate poolt kaitstud väitekirjad 1945–1972. Tallinn, 1975, lk 84, 86 Toomaspoeg, J. Professor Arkadi Rannes – majandusinseneride ettevalmistuse rajaja TPI-s. // Tehnilise mõtte ja tehnikahariduse ajaloo probleeme Eestis. III. Tehnikaharidus. Tallinn, 1985, lk 155–159 Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn, 2008, lk 345–346 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Marta Schmiedehelm

Marta Elisabet Schmiedehelm (10. juuni 1896 Kose, Ravila vald, Harjumaa – 26. juuni 1981 Tallinn) oli eesti arheoloog. Õppis Kõrgematel Naiskursustel Petrogradis ja Petrogradi Ülikoolis 1914–1921, lõpetas Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna 1923, filosoofiamagister aastast 1923. Ajaloodoktoriks promoveeriti 1956. aastal. Teenis Petrogradis kooliõpetajana ning töötas Vene Ainelise Kultuuri Ajaloo Akadeemias. Aastatel 1924–1944 töötas Tartu Ülikooli arheoloogiakabineti konservaatorina ja konservaator-assistendina. Ajaloolise Ajakirja toimetuse liige aastast 1930. Õpetatud Eesti Seltsi sekretär 1930–1935. Tartu Riikliku Ülikooli arheoloogia kateedri assistent 1944–1977, ENSV TA Ajaloo Instituudi arheoloogia sektori vanemteadur 1947–1977 ja konsultant 1977–1981. Tema töid on ilmunud 1944. aasta väljaandes "Das Gräberfeld am Jaskowska-See in Masuren. Studien zur westmasurischen Kultur der römischen Eisenzeit". Akadeemia 2019, nr 7, lk 1329. Akadeemia 2019, nr 7, lk 1329. Arheoloogia doktoritööd Marta Schmiedehelm Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Hugo Raudsepp (keemik)

Hugo Raudsepp (17. september 1900 Tänassilma vald, Viljandimaa – 6. jaanuar 1976 Tallinn) oli eesti keemik, Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (1961).[viide?] Võttis osa Vabadussõjast. Lõpetas 1921. aastal Viljandi Maakonna Reaalgümnaasiumi, õppis Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna keemiaosakonnas 1921–1926, lõpetas. Sai Tartu Ülikoolis 1928. aastal magistrikraadi keemias ("Uurimusi kloori toimest põlevkivi kerogeenisse") ning töötas 1926–1936 Tartu Ülikooli orgaanilise keemia laboratooriumi assistendi ja vanemassistendina . Tallinna Polütehnilises Instituudis 1936–1976: orgaanilise keemia laboratooriumi assistent, instruktor-assistent 1937–1940; keemiaosakonna kemikaalide ja materjalide lao juhataja; orgaanilise ja biokeemia kateedri dotsent 1940–1941, laboratooriumi dotsent 1941–1944. Eesti NSV Tööstuse Teadusliku Uurimise Keskinstituudi teadusala asedirektor 1941; Eesti NSV Teaduste Akadeemia Tööstusprobleemide Instituudi orgaanilise keemia ja tehnoloogia laboratooriumi juhataja 1944–1947. Orgaanilise keemia ja pürogeensete protsesside kateedri dotsent 1945–1955; 1956–1976 TPI polümeeride sünteesi laboratooriumi rajajaid ja teaduslik juhendaja 1959–1965. Keemia-mäeteaduskonna dekaan 1946–1947; orgaanilise keemia kateedri juhataja 1951–1973, professor 1956–1973, konsultantprofessor 1973–1976. Teaduste kandidaat keemias 1946, teaduste doktor keemias 1956 (Leningradi Riiklik Ülikool). Eesti NSV Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks valiti 1961. aastal orgaanilise keemia alal.[viide?] Teadustöö põhisuunad on 1,4-dieenide süntees, põlevkivi kerogeeni koostis ja struktuur, aromaatsete süsivesinike keemilised omadused. Hugo Raudsepp oli põlevkivifenoolidealaste uurimistööde algatajaid. Avaldas üle 140 publikatsiooni, õpiku "Orgaaniline keemia" (1967) autor, "Vene-eesti keemiasõnastiku" (1964) üks koostajaid. 9 autoritunnistust ja patenti. Tema juhendamisel on kaitstud üle 20 kandidaadiväitekirja. Tema tütar on raamatugraafik Iivi Raudsepp. 1928–1940 Eesti Loodusuurijate Selts Akadeemiliselt kuulus Üliõpilasselts Liivikasse. D. I. Mendelejevi nimeline Üleliidulise Keemia Selts 1942 Eesti Keemia Seltsi liige, esimees 1975–1976 Soome Keemia Seltsi välisliige Eesti NSV vabariikliku keemia terminoloogiakomisjoni liige, esimees ja eestikeelse keemiaterminoloogia arendaja Tallinna Teadlaste Maja 1985 – Paul Kogermani mälestusmedal (postuumselt) 1961 – Eesti Teaduste Akadeemia akadeemik (orgaaniline keemia) 1948 – Nõukogude Eesti preemia (kaasautor Karl Kask) Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikool, 2008. Lk 349-350 Eesti teaduse biograafiline leksikon. Köide 3. [Tallinn] [2013]. Lk 1041-1042 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 1041-1042
Vākhān

Vākhān (vene keeles Βахандарья (Vahhandarja)) on jõgi Aasias Afganistanis ning osalt Tadžikistanis Mägi-Badahšanis, Pandži vasakpoolne allikjõgi. Jõe pikkus on 220 km. Jõgi algab Pamiiri lõunaosa ja Hindukuši piirilt Afganistani kirdetipu juurest Badakhshāni provintsis Vākhāni koridoris umbes 3680 km kõrgusel kahe suurema mägioja ühinedes; samast orust saab alguse Murgap, mis voolab teisele poole. Seal voolab ta algul edelasse, siis läände. Seejärel ühineb ta Hindukuši ja Pamiiri piiril 8726 m kõrgusest Karl Marxi mäetipust kagus Tadžikistani piiril Langari lähedal 2799 m kõrgusel Pomiri jõega, moodustades Pandži jõe. Tadžikistanis Afganistani piiri lähedal asuv Langar, kuhu on rajatud hüdroelektrijaam, paikneb kitsas orus Hindukuši ja Pamiiri vahel.