laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Juha Vainio

Juha Harri ”Junnu” Vainio ehk Juha ”Watt” Vainio (10. mai 1938 Kotka – 29. oktoober 1990 Gryon, Šveits) oli soome laulja-laulukirjutaja ja kooliõpetaja. Ta jõudis kirjutada 2433 laulu meloodia või laulusõnad ja plaadistas ise 245 laulu. Teda peetakse üheks Soome viljakamaks šlaagrikirjutajaks Reino Helismaa ja Vexi Salmi kõrval. Tema karjäär algas 1960. aastate alguses ja tegus oli ta kuni surmani. Ta elas lisaks sünnilinnale Kotkale pikemalt ka Helsingis ja Espoos. Viimased eluaastad veetis Vainio Gryonis Šveitsis, kus ta suri oktoobris 1990 südameinfarkti. Ta on maetud Hietaniemi kalmistule. Vainio enda esitatud lugudest on tuntumate seas ”Albatrossi”, ”Vanhojapoikia viiksekkäitä”, ”Käyn ahon laitaa”, ”Vanha salakuljettaja Laitinen” ja ”Kotkan poikii ilman siipii”. Tema kirjutatud sõnadega, kuid teiste esitatud lauludest on tuntuimad ”Kolmatta linjaa takaisin”, ”Katson autiota hiekkarantaa”, ”Tahdon olla sulle hellä”, ”Rööperiin”, ”Mun sydämeni tänne jää”, ”Muisto vain jää”, ”Jokainen päivä on liikaa”, ”Piilopaikka”, ”Keskiyön aikaan”, ”Tunti vain”, ”Käyn uudelleen eiliseen”, ”Aikaan sinikellojen”, ”Viisitoista kesää”, ”Koskaan et muuttua saa”, ”Jossain”, ”Tuulen tie”, ”Pieni nukke”, ”Kuusamo”, ”Silloin vasta kaiken saan” ning ”Hyvää huomenta Suomi”. Tema muusikalisteks mõjutajateks olid Tapio Rautavaara, Georg Malmstén ja Henry Theel. Lisaks šlaagritele on ta kirjutanud tellimuse peale ka reklaam-, õnnitlus- ja roppe laule, mis on avaldatud 10 CD-l kogumikuna "Legendan laulut – Kaikki levytykset 1963–1990". Vainio õppis ülikoolis õpetajaks ning töötas 1962–1964 Myllykoski Yläpää koolis. Ta töötas lühikest aega õpetajana ka 1970. aastate alguses. Tema poeg Ilkka Vainio on samuti laulukirjutaja ja laulja. Vainio on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule. Juha ”Watt” Vainio (1966, singlialbum) Juha ”Watt” Vainio ja Reijo Tani (1968, singlialbum) Viisari värähtää (1972) Tulin, näin ja soitin (1975) Kansi kiinni ja kuulemiin (1976) Käyn ahon laitaa (1979) Albatrossi ja sorsa (1981) Sellaista elämä on (1983) Elämää ja erotiikkaa (1985) Viiskymppisen viisut (1991)
Silmiksuru (perekond)

Silmiksuru (Smerinthus) on liblikaliste perekond surulaste sugukonnast. Silmiksuru perekonda liigitatakse järgmised liblikaliigid: Smerinthus astarte Strecker, 1885. Smerinthus atlanticus Austaut, 1890. Smerinthus caecus Ménétriés, 1857. Smerinthus cerisyi Kirby, 1837. Smerinthus jamaicensis (Drury, 1773). Smerinthus kindermanni Lederer, 1853. Smerinthus minor Mell, 1937. Smerinthus ocellatus (Linnaeus, 1758) — silmiksuru. Smerinthus ophthalmica Boisduval, 1855. Smerinthus planus Walker, 1856. Smerinthus saliceti Boisduval, 1875. Smerinthus szechuanus (Clark, 1938). Smerinthus tokyonis Matsumura, 1921. Smerinthus vancouverensis Butler, 1877.. Smerinthus caecus Smerinthus cerisyi Smerinthus jamaicensis Smerinthus kindermannii Smerinthus ocellatus Smerinthus ophthalmica Smerinthus planus Smerinthus saliceti Smerinthus szechuanus Smerinthus tokyonis Dalman, 1816; K. VetenskAcad. Handl. 1816 (2): 205 Meigen, 1830; Syst. Beschr. eur. Schmett. 2: 148 Sodoffsky, 1837; Bull. Soc. imp. Nat. Moscou 1837 (6): 84 Grote, 1866; Hawk Moths N. Amer.: 35 Grote, 1877; Can. Ent. 9 (7) : 132 Tutt, 1902; Nat. Hist. Brit. Lepid. 3: 386 Strand, 1943; Folia zool. hydrobiol. 12: 98 Strand, 1943; Folia zool. hydrobiol. 12: 99 Silmiksuru, veebiversioon (vaadatud 2. novembril 2017) Sissekanne ITIS-es Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Smerinthus seisuga 02.11.2017.
Poogen

Poogen on mitmetähenduslik sõna. Poogen on teatud suurusega paberileht, ka trükise mahu arvestamise ühik. Poogen on riist, mille abil tekitatakse heli teatud keelpillidel (poogenpillidel). Poogen ehk Poogen.ee on ka Eesti kirjandusportaal, kus autorid avaldavad oma loomingut. Arvestuspoogen Autoripoogen Margipoogen Trükipoogen
Balti medal

Balti medal on 23. aprillil 1856 asutatud Briti mälestusmedal, mida anti Krimmi sõja ajal Läänemerel võidelnud Briti sõjaväelastele.
Eesti-Valgevene suhted

Eesti-Valgevene suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Valgevene vahel. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted said alguse 6. aprillil 1992. 21. juulil 1995 avas Eesti Minskis peakonsulaadi. Alates jaanuarist 2009 tegutseb Eesti Suursaatkond Minskis. Maist 2010 tegutseb Valgevene Suursaatkond Tallinnas. Valgevene eestlased https://web.archive.org/web/20171107005747/http://vm.ee/et/riigid/valgevene?display=relations (vaadatud 02.11.2017)
Skryhałaŭ

Skryhałaŭ (transkribeerituna Skrõgalav, venepäraselt Skrõgalov, poola keeles Skryhałów) on küla (endine alev) Valgevenes Homieli oblastis Mazyri rajoonis, Skryhałaŭ külanõukogu halduskeskus. Asula asub oblasti keskusest Homielist 166 ja Mazyrist 33 kilomeetri kaugusel. Külas on keskkool, kultuurimaja, postkontor ja kaks raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on koduloomuuseum, XIX sajandil rajatud park ja aastal 1909 valminud kabel. Küla ümbruses paiknevad X–XIII sajandil rajatud kurgaanid. Küla ennast on kirjalikes allikates mainitud esimest korda aastal 1497, mil krimmitatarlased piinasid seal surnuks suurkannataja metropoliit Makari I. Alates XVII sajandist kuulus Skryhałaŭ Oskierkadele. Aastal 1702 asutati sinna rauasulatustöökoda. 28. mail 1792 sai Skryhałaŭ alevi staatuse ja õiguse pidada kaks korda aastas laata. Aastal 1793 läks alev teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Skryhałaŭ hakkas kuuluma Minski kubermangu ja Mozõri maakonda. Aastal 1799 ehitati sinna õigeusu kirik. Alevit läbis postimaantee, mis kulges Mazyrist läbi Žytkavičy, Turaŭ ja Lenini Davyd-Haradokki. XIX sajandi alguses rajati alevi lähedusse Skryhałaŭskaja Słabada küla, mis hiljem kasvas aleviga ühte. Aastal 1847 läks Skryhałaŭ Tyszkiewiczite valdusse, toona asus alevis jõesadam. Aastal 1874 ostis sealsed valdused Riia kaupmees Karol Szepeller. Aastast 1897 on teada, et alevis oli lisaks õigeusu kirikule ka juutide palvemaja, seal asusid kaheksa poodi, kõrts ja kohalik haigla. Toona tegutses seal ka postkontor, kus asus telegraafijaam. Aastal 1897 rajati alevisse Makari I mälestuseks kabel, tema surmapaika püstitati aga obelisk. Aastal 1910 hakkas alevis tegutsema saekaater. Aastal 1919 läks Skryhałaŭ Valgevene NSV koosseisu. Aastal 1924 muudeti selle staatus külaks, ühtlasi sai Skryhałaŭst kohaliku külanõukogu halduskeskus. Aastal 1927 hakkas seal tegutsema telliselööv. Aastal 1928 asutati külas sovhoos «Ударник» ja kolhoos «Труд», aastal 1959 moodustati nende asemele aga kolhoos «Дружба». Tšornobõli katastroofi järel ehitati külla majad 110 perele, kuhu asustati inimesed radioaktiivse tolmuga saastunud piirkondadest. Uued tänavad hakkasid likvideeritud külade mälestuseks kandma nimesid Bieły Bierah ja Biełabiarežskaja Rudnia. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. oktoober 2020. Vaadatud 2. novembril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Соркіна I. Мястэчкі Беларусі ў канцы ХVІІІ — першай палове ХІХ ст. — Вільня: ЕГУ, 2010. Lk. 379. Jelski A. Skryhałów // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Tom I: Aa — Dereneczna. — Warszawa, 1880. Lk. 720 150 пытанняў і адказаў з гісторыі Беларусі / Уклад. Іван Саверчанка, Зьміцер Санько. — Вільня: Наша Будучыня, 2002. — 238 lk. ISBN 9986-9229-6-1.
Migos

Migos on Ameerika hiphopitrio Georgia osariigist. Ansambel alustas tegevust 2009. aastal. Ansambli liikmed on Quavo, Offset ja Takeoff. Nende tuntuim lugu on "Bad and Boujee". Yung Rich Nation (2015) Culture (2017) Culture 2 (2018) Quavo (2009-...) Offset (2009-...) Takeoff (2009-2022) https://en.wikipedia.org/wiki/Migos
A Theory of Justice

"A Theory of Justice" ("Õigluse teooria") on John Rawlsi filosoofiline raamat. Rawls kirjutab, et õiglus on ühiskondlike institutsioonide tähtsaim voorus. Selle teooria järgi on inimestel võrdsed õigused. Võrdsete õiguste saamiseks/omandamiseks ei ole oluline inimese päritolu ega tema positsioon. Et ühiskond toimiks, peavad inimesed vastastikust kasu silmas pidades tegema koostööd. Toimivas ühiskonnas huvid kattuvad või põrkuvad. Huvid langevad kokku, sest tehakse koostööd, kuna see on nende jaoks tõhusam kui üksi töötamine. Huvide vastuolu tekib, kuna tööga kaasnevad erinevad väärtused ning meid huvitab, kuidas neid jaotatakse. Kui aga inimesed saaksid valida enne sündi ühiskonna, kus ilmale tulla, seejuures mitte teades oma kohta selles, andeid ega seisukohti. Missugusena sooviksime näha siis maailma, kui meid ei suuda mitte miski mõjutada, ei juhused, päritolu ega tutvused? Rawls väidab, et sellised olukorras valiksid inimesed õigluse, tuginedes seejuures kahele põhimõttele. Põhiõiguste ja kohustuste ühtlane jagunemine. Kõik on seaduse ees võrdsed. Jõukad inimesed on ühiskonnale vastuvõetavad, kui nad toetavad halvemal järjel olevaid. Näide: "Sina oled sündinud Eestis, enamik maailma lastest ei sünni Eestis. Enamik maailma lastest kannatab nälga. Õigluse nimel tuleks küsida: kuidas võiks sellepärast, et sina sündisid Eestis, neil teistel paremini minna? Õigluse üle arupidamine on üksikisikule väljakutseks just seepärast, et vältimatult satuvad kaalukausile tema enda kasu ja isekus." John Rawls oli Immanuel Kanti tööde suur austaja ning seepärast kasutas ta Kanti moraalifilosoofiat oma õpetustes. Kanti õpetuste järgi on moraal omakasupüüdmatu. Moraalireeglit tuleb järgida moraali pärast, mitte millegi muu. Moraali seisukohast ei ole tegude tagajärjed olulised. Mis loeb, on motiiv, mis oli selle teo taga. Ainukene puhas moraali motiiv on austus moraaliseaduse vastu. Esa Saarinen (2007). Filosoofia. Hermes. Lk 127. "Rawl´s Mature Work: A Theory of Justice (1971)".
Vinschgau

Vinschgau (itaalia: Val Venosta, saksa: Vinschgau, romanši: Vnuost, ladiini: Val Venuesta, keskaegne: Finsgowe) või Vinschgau org on Adige või Etschi jõe oru ülemine osa Lõuna-Tirooli lääneosas Itaalias. Saksa nimi Vinschgau, nagu ka itaalia Val Venosta, tuleb keldi (Reetia) venostide hõimudest, keda on mainitud iidsel Tropaeum Alpiumil. Frangi gau loodi Karl Suure ajal aastal 772; seda on esmamainitud 1077. aasta dokumendis, kui Saksamaa kuningas Heinrich IV andis Schlandersi mõisad in pago Finsgowe Brixeni piiskop Altwinile. Vinschgau org kulgeb lääne-idasuunalisena Merano basseinist Partschinsis Adige jõge pidi üles Rescheni kuruni loodes. Ötztali Alpid põhjas, Alpide peaaheliku osa, eraldavad selle Inni oru ülemisest otsast. Adige orgu piiravad veel Sesvenna grupp läänes ja Ortleri Alpid lõunas. See koosneb mitmest külgorust, nagu Suldental, Matscher Tal või Schnalstal. Saarelise asukoha tõttu Kesk-Ida-Alpides (üsna soe kliima ja vähene vihm (400 mm aastas)) niisutatakse põlde, niite ja õunapuuaedu. Viinamarjakasvatus on samuti tavaline. 2001. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 96,51% oru rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 3,41% itaalia keelt ja 0,08% ladiini keelt. Vinschgau ringkond (itaalia: Comprensorio della Val Venosta; saksa: Bezirksgemeinschaft Vinschgau) loodi aastal 1962. Ringkond katab suurema osa Vinschgau piirkonnast ja selle külgorud, selles on 13 valda: Kastelbell-Tschars (Castelbello-Ciardes) Graun im Vinschgau (Curon Venosta) Glurns (Glorenza) Latsch (Laces) Laas (Lasa) Mals (Malles Venosta) Martell (Martello) Prad am Stilfserjoch (Prato allo Stelvio) Schlanders (Silandro) Schluderns (Sluderno) Schnals (Senales) Stilfs (Stelvio) Taufers im Münstertal (Tubre) Naturnsi (Naturno), Plausi ja Partschinsi (Parcinesi) vallad kuuluvad geograafiliselt Vinschgau piirkonna madalamasse otsa, kuigi poliitiliselt on nad seotud Burggrafenamti ringkonnaga. Vinschgau ringkond (saksa ja itaalia keeles)
Rahvusarhiivi tudengipreemia

Rahvusarhiivi tudengipreemia on Rahvusarhiivi poolt välja antav auhind aasta parimale arhiivindusliku või arhiivimaterjalidele tugineva üliõpilastöö autorile. Tudengipreemiat antakse välja 1996. aastast ning selle konkursi auhinnafond on 500 eurot. Varem kandis auhind nimetust Ajalooarhiivi preemia. 2014 – Timo Sild Tartu Ülikoolis kaitstud bakalaureusetööga „Kinnismuistised Rootsi maamõõtja Axel Holmi katastriplaanidel" 2015 – Ivan Lavrentjev Tallinna Ülikoolis kaitstud bakalaureusetööga „1993. aasta Narva autonoomia referendumi läbiviimine ja -kukkumine" 2016 – Peeter Tammisto Tartu Ülikoolis kaitstud magistritööga “Talupojaühiskonna distsiplineerimine Eestimaal 1710–1832: ideelised, õiguslikud ja kultuurilised aspektid” 2017 – Ilmar Tammisto Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituudis kaitstud magistritööga “Liivimaa aadli ja Rootsi keskvõimu suhted aastatel 1634–1643: Liivimaa rüütelkonna taasloomine” 2018 - Toivo Kikkas Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituudis kaitstud bakalaureusetööga "Jalaväe relvastusega varustamine Eesti Vabadussõjas 1918-1920" 2019 - Lembi Anepaio Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituudis kaitstud magistritööga "Baltisaksa aadlidaamid ja vaesus" 2020 - Triin Reidla Eesti Kunstiakadeemia kunstikultuuri teaduskonnas kaitstud magistritööga ""Nii kole maja!" Postmodernistlikud elamud ja nende väärtustamisproblemaatika" "Tudengipreemia 2017 laureaat on Ilmar Tammisto". Rahvusarhiiv. Vaadatud 02.11.2017. "kadi sikka magistritöö leidis äramärkimist rahvusarhiivi tudengipreemia konkursil". Eesti Kunstiakadeemia. 23.10.2014. Vaadatud 02.11.2017. Sild, Timo (19.05.2014). "Kinnismuistised Rootsi maamõõtja Axel Holmi katastriplaanidel" (pdf). Lk 96. Vaadatud 02.11.2017. "TÜHI tudeng Ivan Lavrentjev pälvis Rahvusarhiivi tudengipreemia". Tallinna Ülikool. 16.10.2015. Originaali arhiivikoopia seisuga 7.11.2017. Vaadatud 02.11.2017. "Rahvusarhiivi tudengipreemia võitja". Rahvusarhiiv. Vaadatud 02.11.2017. Ilmar Tammisto, Liivimaa aadli ja Rootsi keskvõimu suhted aastatel 1634–1643: Liivimaa rüütelkonna taasloomine[alaline kõdulink], Tartu Ülikool, Humanitaarteaduste ja kunstide valdkond, Ajaloo ja arheoloogia instituut. Juhendaja: Dotsent Enn Küng. Tartu 2017 "Rahvusarhiivi tudengipreemia". Vaadatud 13.05.2020. "Rahvusarhiivi tudengipreemia". Vaadatud 26.11.2020.
Barbaroŭ

Barbaroŭ (transkribeerituna Barbarov, venepäraselt Barbarov, poola keeles Barbarów) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Homieli oblastis Mazyri rajoonis, Barbaroŭ külanõukogu halduskeskus. Asula asub oblasti keskusest Homielist 166 kilomeetri kaugusel Prõpjatsi jõe kaldal. Külas on algkool, kultuurimaja ja raamatukogu, seal asub ka jõesadam. Vaatamisväärsusteks on sealne mõisakompleks ja park. Aastal 1908 sündis seal valgevene põllumajandusteadlane Michaił Macapura. Küla on kirjalikes allikates esmamainitud 1431. aastal. Aastast 1761 kuulus Barbaroŭ Oskierkadele. Adam Kirkor avastas alevist sel perioodil püstitatud võimsa mitme torni, muldvalli ja vallikraaviga kindluse jäänused, ent kindlust ennast tolle perioodi kirjalikes allikates mainitud ei ole. Aastal 1779 ehitati sinna õigeusu kirik. Aastal 1793 läks küla teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Barbaroŭ hakkas kuuluma Minski kubermangu ja Mozõri maakonda. Ühtlasi sai selle omanikuks Jacob Johann von Sievers, kes aga aastal 1808 selle Holstidele edasi müüs. Aastal 1795 sai Barbaroŭ alevi staatuse. Aastast 1833 on teada, et alevis olid kõrts, neli vesiveskit ja kai. XIX sajandi keskpaigas rajasid alevi omanikeks saanud Horwatid Prõpjatsi kaldale uhke mõisakompleksi, mille juures asus ka viie tiinu suurune park. Horwatide suguvõsa valdusse jäi alev kuni I maailmasõjani. Aastal 1919 läks Barbaroŭ Valgevene NSV koosseisu. Aastal 1924 muudeti selle staatus külaks, ühtlasi sai Barbaroŭst kohaliku külanõukogu halduskeskus. Samal aastal asutati külas kolhoos «Серп и молот», mis aastal 1930 sai uue nime «Новый Барбаров». II maailmasõja ajal põletasid saksa karistussalklased küla maha. Tänapäeval on asulast saanud agrolinnake. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. oktoober 2020. Vaadatud 2. novembril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Roman Aftanazy: Dzieje rezydencji na dawnych kresach Rzeczypospolitej. T. 1: województwa mińskie, mścisławskie, połockie, witebskie. Zakład Narodowy im. Ossolińskich, 1991, lk. 18–21. ISBN 8304037130. Barbarów Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. T. I: Aa – Dereneczna. Warszawa, 1880. 150 пытанняў і адказаў з гісторыі Беларусі / Уклад. Іван Саверчанка, Зьміцер Санько. — Вільня: Наша Будучыня, 2002. — 238 lk. ISBN 9986-9229-6-1. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. september 2018. Vaadatud 2. novembril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Pattu kahetsev Magdaleena (Artemisia Gentileschi)

„Pattu kahetsev Magdaleena“ on itaalia kunstniku Artemisia Gentileschi (1593 – umbes 1656) maal. Sevilla katedraalis asuva teose omanik oli aastatel 1626–1637 Fernando Enriquez Afan de Ribera. Bissell, R. Ward (1999). Artemisia Gentileschi and the Authority of Art : Critical Reading and Catalogue Raisonné (inglise). University Park, Pa.: Pennsylvania State University Press. ISBN 9780271017877. Christiansen, Keith; Mann, Judith Walker (2001). Orazio and Artemisia Gentileschi (inglise). New York; New Haven: Metropolitan Museum of Art ; Yale University Press. ISBN 1588390063. Christiansen, Keith; Mann, Judith (2001). Orazio and Artemesia Gentileschi. Metropolitan Museum of Art. Lk 365.
Pattu kahetsev Magdaleena (Desiderio da Settignano)

„Pattu kahetsev Magdaleena“ on itaalia skulptori Desiderio da Settignano (umbes 1430 – 1464) puitskulptuur. Pierluigi De Vecchi ed Elda Cerchiari, I tempi dell'arte, volume 2, Bompiani, Milano 1999. ISBN 88-451-7212-0
Laulasmaa raamatukogu

Laulasmaa raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Laulasmaa külas Laulasmaa Koolis. Raamatukogu juhataja on Annika Lilja.[viide?] Raamatukogu taasavati 2007 ja see tegutseb nii kooli- kui ka rahvaraamatukoguna. http://dea.digar.ee/cgi-bin/dea?a=d&d=keilavalla20150301.2.10.1 (vaadatud 01.11.2017) Tere tulemast lugema!, Keila Valla Leht, nr. 3, 1 märts 2015
Mazyri rajoon

Mazyri rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Homieli oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1603 km². 2016. aasta seisuga elas seal 132 944 inimest. Rajoon moodustati 1924. aastal. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Asavieci, Barbaroŭ, Kamienka, Kozienki, Kryničny, Machnavičy, Michałki, Prudoki, Skryhałaŭ ja Słabada külanõukogu. Lisaks moodustab omaette haldusüksuse veel Mazyri linn, mis on ka rajooni halduskeskus. Mazyri kõrval on suurimaks asulaks Kozienki, teised tähtsamad asulad on Barbaroŭ ja Skryhałaŭ. Mazyri tramm viib linnast keemiatehaste juurde Prõpjatsi jõgi on Mazyri rajoonis laevatatav Turbinka Rajoon asub Polesjes. Vaatamata üldiselt madalale ja tasasele pinnamoele asub selle aladel Homieli oblasti kõrgeim punkt (221 m). Tähtsaimaks jõeks on Prõpjats. 2009. aasta seisuga oli elanikest 90,11% valgevenelasi, 6,2% venelasi, 1,94% ukrainlasi ja 1,75% muust rahvusest inimesi. 85,86% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 39,76% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 17,9% elanikke, vene keelt aga 77,18%. "Численность населения на 1 января 2016 г. и среднегодовая численность населения за 2015 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов, городов и поселков городского тип". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuli 2017. Vaadatud 2. novembril 2017. «Дзяржаўны зямельны кадастр Рэспублікі Беларусь» "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. märts 2019. Vaadatud 4. novembril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)  Mazyri rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Rajooni kaart
Lehola raamatukogu

Lehola raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Lehola külas Lehola kooli hoones. Raamatukogu juhataja on Pille Pikajago. Raamatukogu avati 1993. Esimesed kaks aastat tegutses raamatukogu Lehola mõisa hoones. https://web.archive.org/web/20171102211730/http://eestielu.delfi.ee/harjumaa/elu/lehola-raamatukogu-tahistas-20-sunnipaeva?id=66887213 (vaadatud 01.11.2017) Lehola raamatukogu tähistas 20. sünnipäeva, delfi.ee, 12. oktoober 2013
Pikavere raamatukogu

Pikavere raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Raasiku vallas Pikavere külas Pikavere Mõisakoolis. Raamatukogu juhataja on Eva Puusepp. https://raasiku.kovtp.ee/raamatukogud (vaadatud 01.11.2017) Raamatukogust Raasiku valla kodulehel
Maarja rahvamaja

Maarja rahvamaja on rahvamaja Tartu maakonnas Tartu vallas Maarja-Magdaleena külas. Rahvamaja tegutseb hoones, mis 1948 kohandati kultuurimajaks. Rahvamaja juhataja on Tiia Pärtelpoeg. https://web.archive.org/web/20171102214454/https://www.maarjarahvamaja.ee/rahvamaja/meist (vaadatud 02.11.2017) https://web.archive.org/web/20171102215009/http://www.rahvakultuur.ee/Maarja-Rahvamaja_147?v=186&o=704 (vaadatud 02.11.2017) Rahvamaja koduleht
Pajusi rahvamaja

Pajusi rahvamaja on rahvamaja Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Pajusi külas. Rahvamaja on endisaegne Pajusi mõisa peahoone. Rahvamaja kultuurijuht on Maia Lepiste. Pajusi Rahvamaja tegutseb endisaegse Pajusi mõisa peahoones, mis ehitati 19. sajandi alguses. Praeguseks on mõisa peahoonest säilinud parempoolne tiib ja keskosa. Hoone vasak tiib lammutati 1934. aastal ja hoonest sai ametlikult rahvamaja. Mõisa peahoone ja teised mõisahooned on renoveeritud ja korrastatud. Hoones on kasutamiseks väike saal, suur saal ja salong. Rahvamajas tegutsevad erinevad isetegevuskollektiivid: Pajusi Teater Etno tantsurühm Segarahvatantsurühm Kaljaan Pajusi naisansambel Ardu segaansambel "Pajusi Rahvamaja". Põltsamaa Kultuurikeskuse koduleht. Vaadatud 28.10.2022. "Pajusi Rahvamaja". Puhka Eestis portaal. Vaadatud 28.10.2022. "Pajusi Mõis". Pajusi mõisa kodueht. Vaadatud 28.10.2022.
Aravete Spordi- ja Tervisekeskus

Aravete Spordi- ja Tervisekeskus on asutus Järva maakonnas Ambla vallas Ambla alevikus. Keskuse põhimääruse järgi on selle põhiülesanne "valla spordiobjektide majandamine, kehakultuuri- ja sporditöö korraldamise ja spordi edendamisega seotud tegevuse koordineerimine ja korraldamine". Keskus haldab muu hulgas Aravete spordihoonet ja Aravete staadionit. https://www.riigiteataja.ee/akt/192490 (vaadatud 02.11.2017) https://www.spordiregister.ee/et/ehitis/1389/aravete_spordihoone (vaadatud 02.11.2017)
Kohtla-Järve Spordikeskus

Kohtla-Järve Spordikeskus on spordikeskus Ida-Viru maakonnas Kohtla-Järvel aadressil Spordi tänav 4. Keskuse direktor on Kaarel Kotkas. Spordikeskus haldab, jäähalli (Kohtla-Järve Spordikeskuse jäähall) ja staadionit (Kohtla-Järve Spordikeskuse staadion), Ahtme Kergejõustikuhalli, Wiru Spordikeskust ja Järve linnaosas asuvat Kunstmurustaadionit "Spordiasutused - Kohtla-Järve Linnavalitsus". www.kohtla-jarve.ee. Vaadatud 2. septembril 2024. Spordikeskuse koduleht
Sigmoidfunktsioonid

Sigmoidfunktsioonid on matemaatikas funktsioonid, mille sümbolil on iseloomulik S-tähte meenutav kuju. Sageli nimetatakse lihtsalt sigmoidfunktsiooniks logistilist funktsiooni, mis on üks sigmoidfunktsioonidest: S ( t ) = 1 1 + e − t {\displaystyle S(t)={\frac {1}{1+e^{-t}}}} Sigmoidfunktsoonide hulka kuuluvad ka Gompertzi kõver (kasutatakse süsteemide modelleerimisel, mis küllastuvad suurtel t väärtustel) ning Ogee kõver (kasutatakse paisusilmades). Sigmoidfunktsioon omab väärtust 0 kui aktiveerija "t" väärtus läheneb -lõpmatus ning väärtust 1 kui aktiveerija "t" läheneb +lõpmatus. Harva omab väärtust -1st 1ni. Mitmeid sigmoidfunktsioone kasutatakse laialdaselt aktiveerivate funktsioonidena (logistiline funktsioon ja hüperboolne tangentsfunktsioonid)) tehislikel neuronitel. Samuti kasutatakse Sigmoid kurve statistikas kumulatiivsete jaotuste funktsioonidena (võtavad väärtusi 0 kuni 1) nagu (logistiline jaotus), normaaljaotus, Student'i tõenäosustiheduse funktsioon.  Sigmoidfunktsioonid – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kose Spordimaja

Kose Spordimaja on spordiehitis Harju maakonnas Kose vallas Kose alevikus. Spordimaja renoveeriti 2011. Spordimajas on võimla, spordihall, spordisaal ja siseujula. Kose ujula Kose Spordimaja Eesti spordiregistris (vaadatud 02.11.2017) Spordimaja koduleht Kose Spordimaja Eesti spordiregistris