laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Slovakkia muusika

Slovakkia muusika on Slovakkiast pärinev või slovakkide loodud või esitatud muusika. Slovakkia muusikat on ajaloo jooksul mõjutanud nii naabermaade kui ka kaugemad kultuurid, kuid on säilinud jälgi ka eelajaloolistest muusikainstrumentidest. Slovakkial on rikkalik rahvamuusikatraditsioon, samuti on palju teada keskaegsest liturgilisest muusikast. Alates 18. sajandist on slovakkia muusikaelu kõige rohkem mõjutanud Austria-Ungari. 19. sajandil hakkasid slovaki heliloojad, näiteks Ján Levoslav Bella, kirjutama slovakipärast romantilist muusikat. Kommunistliku režiimi langusel 20. sajandi lõpukümnenditel hakkas Slovakkias arenema lääne mõjudega popmuusika. Tänapäevase Slovakkia territooriumil on läbi ajaloo elanud mitmesuguseid rahvaid, seega ei kirjeldata siin artiklis vaid slovakkide muusikat. Nitra piirkonnast on leitud luust valmistatud puhkpille, mis pärinevad varasest pronksiajast (u 3000 eKr). Sarnaseid, kuid edasiarendustega pille valmistati kuni keskajani. Veel vanemate pillide hulgas on paleoliitikumist pärinevad trummid. Leitud on ka rauast ja pronksist kelli 3.-4. sajandist pKr. Hiljemalt 15. sajandiks olid levinud puhkpill fujara, slovaki torupill ja parmupill. Alates 15. sajandist eristavad uurijad slovaki muusikas rahvamuusikat, kirikumuusikat ning linnade ja õukondade instrumentaalmuusikat. Vanim jäädvustatud muusikavorm on vanaslaavikeelsed liturgilised laulud 9. sajandist. Umbes samal ajal olid piirkonnas levinud ka ladinakeelsed laulud, eriti pärast Slovakkia territooriumi liitmist Ungari kuningriigiga 13. sajandil. 15.–17. sajandini kasutati ja arendati linnades polüfooniat. 1526. aastal, kui Slovakkia sai osaks Habsburgide impeeriumist, sai Bratislavast kroonimislinn, mis andis tõuke kunstmuusika arengule. Klassikalise muusika heliloojad: Ján Levoslav Bella (4. september 1843 – 25. mai 1936), Eugen Suchoň (25. september 1908 – 5. august 1993), Ján Cikker (29. juuli 1911 – 21. detsember 1989), Peter Machajdík (sündinud 1. juunil 1961), Vladimír Godár. "Nad Tatrou sa blýska", riigihümn Slovakkia Eurovisiooni lauluvõistlusel
Sloveenia muusika

Sloveenia muusika on Sloveeniast pärinev või sloveenide loodud või esitatud muusika. Sloveenia muusika on lähedalt seotud Austria muusikaga. Teatud määral sarnased on ka Horvaatia ja Põhja-Itaalia muusika Slovakkia piiri äärsetelt aladelt. Cerkno lähedalt on leitud karu luust valmistatud umbes 55 000 aastat vana flööt, mida peetakse üldse kõige vanemaks leitud muusikainstrumendiks. Tänapäevase sloveenia muusika ajalugu võib jälgida alates 5. sajandist, kui kristlus jõudis Karantaaniasse. Sellest ajast on pärit vanimad liturgilised hümnid. Keskajal oli vaimuliku muusikaga samavõrd levinud ilmalik, mida esitasid teiste seas rändlaulikud. Alates 16. sajandist oli oluliseks mõjutajaks itaalia muusika. 18. sajandi teisel poolel saabusid saksa ooperiteatrid, mis said väga populaarseks. 19. sajandil tõusis esile romantiline muusika, mis oli märgatavalt sloveeniapärane, kuid saksa vähemus püüdis säilitada oma kultuuri. Ljubljana ooperimaja jagasid sloveeni ja saksa ooperiteatrid. Rahvamuusikas on kesksel kohal mitmehäälne laul, mis on vähemalt kolmehäälne ja mõnes regioonis isegi kuni kaheksahäälne. Laulud on tavaliselt pehmekõlalised ja harmoneeruvad ning harva minoorsed. Levinumate rahvapillide seas on akordion, viiul, klarnet, tsitrid, flöödid ja Alpidele iseloomulikud vaskpuhkpillid. "Zdravljica", riigihümn Sloveenia Eurovisiooni lauluvõistlusel
Biłgoraj

Biłgoraj on linn Poola kaguosas Lublini vojevoodkonnas, Biłgoraj maakonna halduskeskus. Linn asub Lublinist umbes 80 km lõunas. Biłgoraj sai linnaõigused 1578. aastal. 1921. aastal moodustasid juudid 66% Biłgoraj elanikest ja 1931. aastal 60%. Biłgoraj Encyklopedia PWN Biłgoraj Wirtualny sztetl http://www.bilgoraj.pl http://www.bilgoraj.lbl.pl http://www.bilgoraj.com.pl
Şamaxı astrofüüsikaobservatoorium

Şamaxı Naşīr ad-Dīn Ţūsī nimeline astrofüüsikaobservatoorium (aserbaidžaani keeles Nəsirəddin Tusi adına Şamaxı Astrofizika Rəsədxanası) on observatoorium Aserbaidžaanis umbes 144 km kaugusel Bakuust loodes ja 22 km Şamaxıst põhja pool. Observatoorium asub Kaukasuse kaguosas Pirqulu mäe kirdenõlval 1435 meetri kõrgusel merepinnast. Observatooriumi geograafilised koordinaadid on 40° 46′ 20″ N, 48° 35′ 4″ E. Şamaxı astrofüüsikaobservatooriumi haldab Aserbaidžaani Rahvuslik Teaduste Akadeemia füüsika instituut. Selgeid päevi on aastas 150–180. Kõige paremad vaatluskuud on detsember, jaanuar, juuli ja august. Observatooriumi ehitamist alustati 1958. aastal ja see avati ametlikult 13. jaanuaril 1960. Üks selle rajamise algatajaid oli keemik ja tollane Aserbaidžaani NSV Teaduste Akadeemia president Yusif Məmmədəliyev. Nõukogude Liidu ajal mõõdeti observatooriumis muu hulgas komeedilt 6P/d'Arrest saabuva valguse polarisatsiooni. Aastal 1991 sai observatoorium keskaegse pärsia õpetlase Naşīr ad-Dīn Ţūsī nime. Asutuse juurde rajati töötajate jaoks Pirqulu asula. Aastal 2008 tehti observatooriumis põhjalik remont. Uuenduskuuri läbisid nii kuus teleskoope majutavat hoonet kui ka haldushoone, näitusesaalid, muuseum ja konverentsikeskus. Suurim teleskoop on Saksamaal toodetud kahemeetrise peegliga teleskoop. See võeti kasutusele 1966. aastal ja see oli Lõuna-Kaukaasia esimene suur teleskoop. Lisaks on kasutusel väiksemad teleskoobid: horisontaalne päikeseteleskoop, mida kasutatakse Päikese atmosfääri spektraaluuringuteks; peapeegli läbimõõt 50 cm teleskoop AFR-2 Päikese kromosfääri ja fotosfääri uurimiseks reflektor AZT-8 peegli läbimõõduga 70 cm Carl Zeissi reflektor peegli läbimõõduga 60 cm Maksutovi meniskteleskoop 90-sentimeetrine Schmidti teleskoop AZT-15 Observatoorium on eelkõige spetsialiseerunud tähefüüsikale, päikesesüsteemi taevakehade uurimisele ja päikesefüüsikale. Uurimisvaldkondade hulgas on ka kosmoseilm, astronoomia ajalugu, teoreetiline astrofüüsika, kosmoloogia, helioseismoloogia, raadioastronoomia, taevamehaanika, galaktikad ja inimese loodud satelliitide liikumine. Hiljuti on kasutusele võetud muu hulgas échelle-spektrograaf. Şamaxı observatoorium on rahva seas tuntud pühade ja tähtpäevade täpse aja määrajana. Üks aserbaidžaanlaste olulisemaid pühi on novruz bayramı, kevadine pööripäev. Kevade alguse täpse hetke teatab meediale Şamaxı observatoorium. Şamaxı observatooriumis töötab umbes 150 inimest, neist umbes 55 on teadlased. Observatooriumi esimene direktor oli Hacıbəy Sultanov. Alates 1997. aastast juhib observatooriumi Əyyub Quliyev. Tuntud teadlastest on Şamaxıs töötanud teiste seas astrofüüsik Nadir İbrahimov. "BRIEF HISTORY". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. mai 2015. Vaadatud 27. mail 2015. Elchin Babayev. Azerbaijan’s Window on the Universe Azərbaycan Prezidenti Şamaxı Astrofizika Rəsədxanasında olub İlham Əliyev Şamaxı Astrofizika Rəsədxanasında aparılan yenidənqurma işləri ilə tanış olmuşdur Koduleht (aserbaidžaani keeles) (inglise keeles) Azerbaijan’s Window on the Universe
Eukleides Megarast

Eukleides Megarast (kreeka Εὐκλείδης; 5.–4. sajand eKr) oli vanakreeka filosoof, kes oli tõenäoliselt pärit Megara linnast Atikas. Eukleides oli Sokratese õpilane, kes viibis Sokratese surma juures ning pakkus pärast seda sokraatikutele, sealhulgas Platonile, varju türannide viha eest. Lisaks Sokratesele oli ta oluliselt mõjutatud Parmenidesest ning nendest kahest lähtudes lõi ta filosoofia, milles sokraatiline hüve idee ühendati eleaatide püsiva ning muutumatu ühtsuse ideega (vanakreeka keeles: "ἓν τὸ ἀγαθὸν"). Selle filosoofia kohaselt ei eksisteeri midagi, mis on headuse ideega vastuolus. Eukleides oli Megara koolkonna asutaja ning Eubulidese, Ichthyase, Kleinomachose ja Korintose Thrasymachose õpetaja. Eukleides kirjutas Diogenes Laertiose andmetel kuus dialoogi: "Lamprias", "Aischines", "Foiniiklane", "Kriton", "Alkibiades" ja "Armastusest". Paraku pole ükski nendest dialoogidest teadaolevalt säilinud. Peamiseks allikaks Megara Eukleidese filosoofia kohta on Diogenes Laertiose lühike ülevaade "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamatus. Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 106 Platon, "Phaidon" 59c Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 108 Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 112 Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 113 Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõigud 106-108
David Donner

David Donner (võru Donneri David; 23. detsember 1810 – 24. detsember 1883) oli koolmeister ja kultuuritegelane. Ta oli 1833 avatud Põlva kihelkonnakooli esimene koolmeister. Ta töötas kihelkonnakoolis aastatel 1833-1863. 1857. aastal asutas ta Põlvas esimese tütarlastekooli. Milvi Hirvlaane, "Põlva Ühisgümnaasium ajast aega", 2005. Asta Pintsaar, "David Donneri sünnist möödub 200 aastat", "Koit", 16.12.2010.
Gustav Moritz Constantin von Engelhardt

Gustav Moritz Constantin von Engelhardt (26. juuni/8. juuli 1828 – 23. november/5. detsember 1881 Tartu) oli baltisaksa teoloog ja õppejõud. Ta oli 1859-1881 Tartu ülikooli teoloogiaprofessor. Ta õppis aastatel 1846–1850 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Aastatel 1850–1852 täiendas ta end Erlangeni, Bonni ja Berliini Ülikoolides. Aastal 1853 kaitses ta mag. theol, aastal 1856 dr. theol väitekirja. Aastatel 1853–1859 oli ta eradotsent ja dotsent ning aastatel 1859–1881 professor ajaloolise usuteaduse alal. Tema isa oli Otto Moritz Ludwig von Engelhardt (1779–1842, Tartu Ülikooli geoloogia ja mineraloogia professor) ja ema Amalie Catharina Elisabeth Johanna von Müller. Ta oli abielus Helena Alexandra von Oettingeniga (1835–1914), nende pojad Rudolf von Engelhardt oli arhitekt ja Otto von Engelhardt oli Viljandi linnapea. Arnold Hasselblatt: "Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat", Dorpat: C. Mattiesen, 1889, Matrikkel 4875, lk.359
Chiril Gaburici

Chiril Gaburici (sündinud 23. novembril 1976 Logăneștis) on Moldova ettevõtja, ärijuht ja poliitik. Ta oli 18. veebruarist 2015 kuni 22. maini 2015 Moldova peaminister. Ta õppis Chișinău Universitatea Slavonăs majandusteadust. Aastatel 2008–2012 juhtis ta telekomiettevõtet Moldcell, seejärel Aserbaidžaani telekomiettevõtet Azercell. Talle kuulub mitu autonduse, telekomi ja põllumajanduse vallas tegutsevat ettevõtet. Peaministrikandidaadiks esitas ta Moldova Liberaaldemokraatlik Partei; ise ta parteisse ei kuulu. 12. juunil 2015 teatas Chiril Gaburici, et astub tagasi seoses tema haridust tõendavate dokumentide võimaliku võltsimise suhtes alustatud uurimisega. 22. juunil 2015 nimetati tema asemel ametisse peaministri kohusetäitja Natalia Gherman. Moldova PM Gaburici quits over school diploma inquiry
Otto Hiiop

Otto Hiiop (ka Ott Hiiop, Ott Hiiob, Talve Otto; võru keeles Hiiobi Otto; 17/29. detsember 1865 Patküla vald, Viljandimaa – 12. veebruar 1950) oli Võrumaal Urvaste kihelkonnas tegutsenud külapillimees (viiulimängija). Ta käis koolis Vaabina vallas, kus hiljem pidas väikest talu. Tema repertuaari (100 lugu) märkis 1936. aastal üles Herbert Tampere. 1937. aastal märkis tema repertuaari (14 lugu) üles August Pulst. 1937. aastal osales ta ka Riigi Ringhäälingu helisalvestamisel. Ta on maetud Urvaste kalmistule. "Otto Hiiop" Eesti rahvamuusika antoloogia (vaadatud 14. juulil 2017) https://www.ra.ee/dgs/_purl.php?shc=EAA.1296.1.173:40 kalmistud.ee[alaline kõdulink] August Pulst. Mälestusi muusika alalt, ETM fond nr M 231:1, säilitusühik nr 23. Varblane, Marju. Urvaste viiuldajad Otto Hiiop ja Kristjan Joakit ning nende repertuaar". Seminaritöö. Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia, 2007.
Çanakkale provints

Çanakkale provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Loode-Türgis. Provints asub (nagu ka İstanbuli provints) nii Euroopas kui ka Aasias Dardanellide väina ääres. Provintsi keskus on Çanakkale. Ayvacıki ringkond Bayramiçi ringkond Biga ringkond Bozcaada ringkond Çani ringkond Çanakkale ringkond Eceabati ringkond Ezine ringkond Gelibolu ringkond Gökçeada ringkond Lapseki ringkond Yenice ringkond Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019. Çanakkale provintsi koduleht (türgi keeles)
Andrej Kabiakoŭ

Andrej Kabiakoŭ (valgevene keeles Андрэй Уладзіміравіч Кабякоў; sündinud 21. novembril 1960 Moskvas) on Valgevene poliitik ja diplomaat, 27. detsembrist 2014 kuni 18. augustini 2018 Valgevene peaminister. Ta on Valgevene Vabariigi Julgeolekunõukogu liige. Andrej Kabiakoŭ sündis Moskvas, kuid kolmeaastasena asus elama Valgevenesse. Aastal 1983 lõpetas ta Moskva Lennundusinstituudi ja 1991. aastal Valgevene Rahvamajandusinstituudi. Seejärel töötas ta mitmes tööstusettevõttes. Ta ei kuulu ühtegi parteisse. Novembrist 2011 oli ta Valgevene suursaadik Venemaal, seejärel 27. augustist 2012 kuni peaministriks saamiseni president Alaksandr Łukašenka administratsiooni ülem.
Heino Rebane

Heino Rebane on mitme inimese nimi: Heino Rebane (sündinud 1958), korvpallitreener Heino Rebane (1912–1990), ajakirjanik Heino Rebane, kaitseväelane Heino Rebane, metsandustegelane
Ağrı provints

Ağrı provints (armeenia keeles Աղրի, kurdi keeles Agirî) on 1. järgu haldusüksus (provints) Ida-Türgis. provintsist kirdes asub Iğdıri provints, põhjas Karsi provints ja idas Iraan. Provintsi keskus on Ağrı. Ağrı ringkond (kurdi Agirî) Diyadini ringkond (kurdi Gîhadîn) Doğubeyazıti ringkond (kurdi Bazîd) Eleşkirti ringkond (kurdi Zêdkan) Hamuri ringkond (kurdi Hewaran) Patnose ringkond (kurdi Panos) Taşlıçay ringkond (kurdi Avkevir) Tutaki ringkond (kurdi Dutax) Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019. Ağrı provintsi koduleht (türgi keeles)
Jäneste

Jäneste (ka Jänese, Saitseva, Zaitsevo, Зайцова, Зайцево) on endine küla Setumaal, praegu Ulitina küla osa.
Heino Rebane (ajakirjanik)

Heino Rebane (6. detsember 1912 Tartu – 19. jaanuar 1990 Toronto, Kanada) oli eesti ajakirjanik. Ta lõpetas 1931. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ning õppis Tartu Ülikoolis vaheldumisi õigus- ja tehnikateaduskonnas. Lõpetas õigusteaduskonna 1941. aastal ja uuesti 1942. aastal. Töötas aastatel 1933–1940 ajalehe Postimees ja 1942–1944 Landessender Revali kaastöölisena. 1938. aastal valiti ta Tartu Skautide Maleva propaganda- ja informatsioonijuhiks. 1944. aastal põgenes Eestist Saksamaale, alates 1951. aastast elas Kanadas ja töötas sealse eestikeelse ajalehe Meie Elu toimetuses. Tema vend oli jurist Ilmar Rebane. Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944, matrikli nr 12072. Postimees, 16.02.1938, lk 9
Heinrich Staden

Heinrich Staden oli Tartus 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul tegutsenud fotograaf. Jänese raudteesild Emajõel
Valkla baptistikoguduse palvela

Valkla palvela on Harju maakonnas Kuusalu vallas Valkla külas asuv palvela, mis kuulub Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liidu Valkla Baptistikogudusele. Palvela ehitati aastal 1903 ja avati 1905 Rummu Baptisti Koguduse, hiljem Rummu-Valkla Baptisti Koguduse hoonena. Palvelas on mitu kultuurimälestisena arvele võetud eset, nt: 19. või 20. sajandil valminud messingist küünlajalad (registrinumbrid 3766, 3767) 1930. aastast pärinev puidust harmoonium (registrinumber 3765) 1920. või 1930. aastatest pärinev metallist kann (registrinumber 3764) Valkla baptistikoguduse palvela (vaadatud 28.05.2015) 719 teatmikus "Teeliste kirikud"
Käina baptistikoguduse palvela

Käina baptistikoguduse palvela on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Mäeltse külas asuv baptistide palvemaja. Palvemaja ehitati 1900 ja on Hiiumaa üks vanimaid palvemajasid. Palvemajas on mitmeid kultuurimälestistena arvele võetud objekte, nt: 19. või 20. sajandist pärinev hõbetatud ja messingust karikas (registrinumber 3255) 1930. aastatest pärinev rahakassa (registrinumber 3256) 20. sajandi algusest pärinev klaasist kann (registrinumber 3257) 19. või 20. sajandist pärinev puidust ja messingust harmoonium (registrinumber 3254) https://web.archive.org/web/20150529204015/http://www.teelistekirikud.ekn.ee/2014/kirik.php?id=843 (vaadatud 28.05.2015) Palvela Teeliste kirikute andmebaasis
Luguse baptistikoguduse palvela

Luguse baptistikoguduse palvela on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Luguse külas asuv baptistide palvemaja. Palvemaja ehitati 1923 ja ehituseks saadi raha laevakapten Mihkel Sergolt ja koguduse liikmetelt. Palvemaja seinad on krohvitud ja algul kattis maja rookatus. Palvemaja sarnaneb ehituse poolest Emmaste vallas asuva Jausa palvelaga. Palvemajas on üks kultuurimälestisena arvele võetud objekt: 20. sajandist pärinev klaasist ja graveeringutega karahvin (registrinumber 3253). https://web.archive.org/web/20180227034217/http://www.teelistekirikud.ekn.ee/2014/kirik.php?id=847 (vaadatud 28.05.2015) Luguse palvela Teeliste kirikute andmebaasis
Mooste baptistikoguduse palvela

Mooste palvela on Põlva maakonnas Põlva vallas Kaaru külas asuv baptistide palvemaja. Palvemaja ehitati 1930 . Palvelas koguneb pühapäeviti kell 11 Mooste Baptistikogudus. Koguduse jumalateenistused on huvilistele avatud. Lisainfot saab kodulehelt. Palvelast saab tasuta laenutada raamatuid abielu ja lastekasvatuse teemadel. Septembrist maini korraldab kogudus kaks korda kuus pühapäevakooli 7-12-aastastele lastele. Pühapäevakoolis lapsed õpivad piiblilugusid, meisterdavad ja mängivad. Oodatud on kõik kohalikud lapsed. Mooste Baptistikogudus kuulub Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liitu. 850 teatmikus "Teeliste kirikud" (vaadatud 28.05.2015) "RAAMATULAENUTUS". Mooste kogudus. Vaadatud 11. mail 2023. "pühapäevakool". Mooste kogudus. Originaali arhiivikoopia seisuga 11. mai 2023. Vaadatud 11. mail 2023. "Lõuna-Eesti » Eesti EKB Liit". Eesti EKB Liit. Vaadatud 11. mail 2023. Mooste Baptistikoguduse koduleht
Karl Kirt

Karl Kirt (sündinud 5. märtsil 1993 Tõrvas) on Eesti koolijuht ja munitsipaalpoliitik. 2020. aastal oli ta lühikest aega Valga asevallavanem. Ta on lõpetanud 2012. aastal Tõrva Gümnaasiumi ning 2016. aastal Tallinna Ülikooli riigiteaduste erialal. Alates 2015. aastast on ta Tõrva Raadio nõukogu esimees. 2016. aasta juulis juhtis ta kaassaatejuhina Raadio 2 saadet "Suveraadio" . 2021 - 2024 oli ta Tarvastu Gümnaasiumi ning Tarvastu Muusika- ja Kunstikooli direktor. Alates 2024 aastas on ta Võru Gümnaasiumi direktor. Kirt astus 2011. aastal Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liikmeks. 2013. aastal kandideeris ta kohalike omavalitsuste volikogude valimistel Tõrvas valimisliidu Tõrvakad nimekirjas ja kogus 34 häält, millega ei osutunud valituks. Novembrist 2013 kuni oktoobrini 2017 kuulus Kirt Tõrva Linnavolikogu haridus- ja noorsootöökomisjoni. Aastatel 2014–2015 oli ta Noorte Sotsiaaldemokraatide president . Kirt on olnud kaitseminister Sven Mikseri[viide?] ja põllumajandusminister Ivari Padari nõunik[viide?]. Ta on üks Tõrva Noortevolikogu loomise algatajatest.[viide?] 2017. aastal valiti Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas kandideerinud Kirt Tõrva vallavolikokku (ta sai 45 häält). 27. märtsist 2020 kuni 13. septembrini 2020 oli Kirt Valga asevallavanem . 2021. aasta kohalikel valimistel kandideeris ta Tõrva vallas valimisliidu Ühtne Kogukond nimekirjas esinumbrina osutudes valituks; ta kogus 114 häält. 2023. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Kirt Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas Võru-, Valga ja Põlvamaa ringkonnas; ta kogus 433 häält. Kirt valituks ei osutunud. 2011 – Tõrva Gümnaasiumi aasta õpilane[viide?] 2016 – aasta vabatahtlik[viide?] 2021 – Tõrva valla noortevolikogu auhinna laureaat Saavik, Siim (8. september 2020). "Valga asevallavanem lahkub ametist". Lõuna-Eesti Postimees. Vaadatud 25.11.2020. http://info.kov2013.vvk.ee/kandidaadid/?code=0082&scode=0823&cid=11120 Viilup, Kaspar (4. juuli 2016). "Raadio 2 eetris alustab uus saade "Suveraadio"". Menu ERR. Vaadatud 25.11.2020. Valdaru, Egon (08.09.2021). "Viljandi vallas alustas tööd kaks uut direktorit". Sakala. "Võru gümnaasiumi uueks direktoriks saab Karl Kirt". Lõuna-Eesti Postimees. 2. mai 2024. Vaadatud 19. juulil 2024. "NOORTE SOTSIAALDEMOKRAATIDE PRESIDENDIKS VALITI KARL KIRT". Vaadatud 25.11.2020. "Valimistulemused Tõrva vallas 2017. aastal". Vaadatud 17.02.2022. "Tõrva valla valimistulemused 2021. aastal". Valimisteenistus. Vaadatud 17.02.2022.
Klemens von Metternich

Klemens Wenzel Lothar Nepomuk, Metternich-Winneburg-Beilsteini vürst (tuntud ka kantsler Metternichi või vürst Metternichina; 15. mai 1773 Koblenz – 11. juuni 1859 Viin) oli Austria riigitegelane ja kauaaegne riigikantsler (1821–1848). Metternich pärines Vestfaali katoliiklikust perekonnast ning tegi juba 18. sajandi lõpul diplomaatilist karjääri ning resideeris 1801 Dresdenis (Saksimaa pealinnas), 1803 juba Berliinis. 1806, kui Saksa-Rooma riik kadus, asus Metternich tööle aga Austria keisri alluvana. 1808 määrati ta Austria välisministriks. Metternich sai Austria poliitika peamiseks suunajaks 1809. aastal, peale seda, kui riik oli Napoleon I-lt rängalt lüüa saanud. Metternich suutis prantslaste keisri lepitada, aidates temaga naita Austria keisri Franz I tütre Marie Luise. Järgnevatel aastatel sai ta tuntuks oma ettevaatliku poliitikaga, mis tagas Austriale suhtelise rahu ja stabiilsuse. 1813. aastal liitus ta viimaks Napoleoni-vastase koalitsiooniga, kui läbirääkimised rahulepingu osas olid läbi kukkunud. 1815. aastal saavutas Metternich Viini kongressi kokkukutsumise, misjärel Austriast sai mõneks ajaks Euroopa diplomaatiliselt mõjukaim riik. Ka Euroopa kongressi-järgset ülesehitust ning riikidevahelisi liitudesüsteeme peeti väga suures osas just Metternichi teeneks, mistõttu on Euroopat aastatel 1815–1848 nimetatud ka Metternichi süsteemi Euroopaks. 25. märtsil 1821 sai Metternich Austria riigikantsleriks, mis tähendas tema kui Austria mõjukaima mehe positsiooni lõplikku kinnistumist. Kui keiser Franz I suri, sai võimule tema poeg Ferdinand I, kes oli vaimselt piiratud ja kannatas vesipealisuse all, mistõttu Metternichi tähtsus tõusis veelgi. Siiski hakkasid tema positsiooni õõnestama mitmed kadedad Habsburgide koja liikmed, kellest osa pooldasid liberaalsemat poliitikat, teised ei soovinud aga lihtsalt tema mõjuvõimu liigset kasvu. Seetõttu ei olnud Metternichil oma poliitika ajamine sugugi lihtne ning kui midagi ebaõnnestus, süüdistati selles vaid teda. Nii tekkis Metternichi suhtes üha suurem rahulolematus, mis kulmineerus 1848. aasta Märtsirevolutsiooni ajal, mil ta pidi riigikantsleri kohast loobuma ning Inglismaale põgenema. 1851. aastal tuli ta Viini tagasi ning oli keiser Franz Josephile mõjukas nõuandja kuni oma surmani 1859. aastal.
Zineb El Rhazoui

Zineb El Rhazoui (araabia keeles زينب الغزوي; sündinud 19. jaanuaril 1982 Casablancas Marokos) on Prantsusmaa ajakirjanik, Pariisis ilmuva satiiriajakirja Charlie Hebdo kolumnist. Toimetuse liikmena jäi ta ellu, kui 2015. aasta jaanuaris pandi ajakirja toimetuses toime massimõrv, kuna viibis sel päeval Casablancas. El Rhazoui on ajakirja religiooniasjatundja ja kirglik islami kriitik. Massimõrva järel on temast kujunenud silmapaistev sekulariseerimise ja inimõiguste aktivist, kes on esinenud paljudes riikides islami ja sõnavabaduse teemadel. Tom Porter, Isis supporters call for Charlie Hebdo survivor Zineb el-Rhazoui to be murdered by terrorist lone wolves, International Business Times, February 19, 2015 Anne Penketh, Matthew Weaver, Charlie Hebdo: first cover since terror attack depicts prophet Muhammad, The Guardian, 13 January 2015 "Zineb El Rhazoui fortsetter kampen for ytringsfriheten i Charlie Hebdo". Aften Posten. 2. aprill 2015.
Pikavere vennastekoguduse palvemaja

Pikavere vennastekoguduse palvemaja on Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Pikavere külas asuv vennastekogudusliikumise järgijate palvemaja. Palvemaja on arvele võetud kultuurimälestisena. Palvemaja ehitati 1830. aastatel ja 1887-1891 tehti seal ümberehitusi. Palvemaja on ühekorruseline palkidest ja viilkatusega. Palve- ja piiblitunnid toimuvad iga kuu esimesel kolmapäeval kell 13.00 suvel Pikavere Palvemajas ja talveperioodil Mihkli Pastoraadis. Pikavere palvemaja kõrval (September 2018) Pikavere palvemaja ees (September 2018) Palvetund Pikavere palvemajas Silvi Lootsmanni juhendamisel Pikavere vennastekoguduse palvemaja kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 28.05.2015) Pikavere vennastekoguduse palvemaja kultuurimälestiste riiklikus registris