laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Marju Bormeister

Marju Kagovere-Bormeister (sündinud 22. detsembril 1945) on eesti maalikunstnik. Marju Bormeister sündis maalikunstnike esiklapsena ning on elanud pool oma elust Tallinna Kunstihoones. Töötanud Teatri- ja Muusikamuuseumis, kust algas huvi fotograafia vastu. Teinud dekoraatoritööd Riiklikus Noorsooteatris, mille järel asus õppima Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti teatridekoratsiooni, kuid siirdus maalierialale, mille täieliku kursuse ka lõpetas. Õppinud on ERKIs veel ruumikujundust ja mõnda graafikatehnikat. 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Savisaare valimisliidu ja Tegusa Tallinna nimekirjas. 1966 lõpetanud Tallinna 2. Keskkooli 1985 lõpetanud Eesti Riikliku Kunstiinstituudi maalikunstniku ja pedagoogi diplomiga 2001 Eesti Kunstiakadeemia õpetajate täiendkoolitus 2006 osales Plane Air Easton, USA 2006 VII. internationales Pleinair im Atelier Otto Niemeyer-Holstein (Otto Niemeyer-Holstein-Stipendium) 1990 sügisest Eesti Kunstiakadeemia õppejõud 1997 sügisest vabakutseline kunstnik Õpetanud külalisõppejõuna maali, monotüüpiat, akvarelli ja kompositsiooni Tallinna Tehnikaülikoolis, Tartu Kõrgemas Kunstikoolis ja Tartu Ülikooli maaliosakonnas. Marju Bormeisteri vanemad olid maalikunstnikud Märt Bormeister ja Magda Bormeister ning vend on maalikunstnik ja fotograaf Märt Bormeister noorem. Maalinud dekoratsioone Fritz Matti, Aimee Undi ja Tõnu Virve kavandite järgi. Maalida meeldib talle loodust, igasuguseid pinna-struktuure loodusest. Maalib kodu-ateljees, kus naudib kõike seda läbi monotüüpia tehnika. On osalenud erinevates projektides seoses monotüüpiatehnika tutvustamisega Eestis, Soomes, Rootsis, Saksamaal. Õpetanud seda Eestis viibinud diplomaatilise korpuse töötajatele (Inglismaa, Taani, USA, Soome, Norra). Esinenud näitustel 1980. aastast. Eesti Maalikunstnike Liidu liige (1993), Eesti Kunstnike Liidu liige. "CV kodulehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. oktoober 2009. Vaadatud 10. juunil 2009. Savisaare valimisliit ja Tegus Tallinn avalikustas esinumbrid, ERR, 4. september 2017 Jüri Muttika, "Lõpuks ometi saan minagi korteri erastada", Eesti Ekspress, 27. aprill 2006 Silja Paavle, "Kunstnik Marju Bormeister maalib avaliku elu tegelased kukkedeks", Õhtuleht, 22. november 2008 Kristel Rõss, "Andja loomusega kunstnik", Toit & Tervis, 8/2008
RF-konnektor

RF-konnektor on pistikühendus raadiosageduslike ühenduste loomiseks (RF on lühend inglise keele sõnadest radio frequency raadiosagedus). RF-konnektorid on tarindatud peamiselt koaksiaalkaablitele ja nende peamine eesmärk on tagada ühenduse hea varjestus ja minimaalne sumbumus. Parima kontakti annavad kullatud pinnaga konnektoreid, mida saab ühendada ja lahutada üle 1000 korra, ilma et nende elektromehaanilised omadused muutuksid. Konnektorid võivad olla keermestatud, bajonettühendusega, klammerdatavad ja pessa pistetavad. 7/16 DIN konnektor ‒ suure võimsusega 50 Ω pesa on algselt välja töötatud Spinneri poolt BNC-konnektor ‒ bajonett-tüüpi konnektor (väljatöötajad Paul Neill ja Carl Concelman) C-konnektor ‒ väljatöötaja Carl Concelman Dezifix-konnektor ‒ hermafrodiitne (ühesuguste pooltega) ühendus, mida kasutatakse täppisinstrumentidel ja katseseadmetel; kaablitele 50 Ω, 60 Ω ja 75 Ω; parim töösagedus 8,5 GHz GR-konnektor (General Radio Type 874) ‒ koaksiaalkaablite ühendamiseks F-konnektor ‒ kasutatakse peamiselt televisiooni ja satelliitsidee tehnikas, kaabli sisendtakistus 75 Ω HN-konnektor ‒ keskmise suurusega ilmastikukindel konnektor, mis on ette nähtud kõrgepinge rakendustes, kus kontaktid peavad taluma äärmisi temperatuure ja mehaanilisi koormusi; parim töösagedus 0‒4 GHz IEC 169-2 konnektor ‒ kasutatakse peamiselt televisiooni- ja raadiosignaali edastamiseks, kutsutakse "Belling-Lee" või vahel ka FM-konnektoriks; standard EN 60169-2 Motorola konnektor ‒ standardne autoraadiote AM/FM antenniühendus Musa konnektor ‒ 50 Ω konnektor, mida kasutatakse telekommunikatsioonis video edastamiseks NMO-konnektor (Motorola alus) ‒ suure keermestusega tuulekindel ühendus, mis on loodud eemaldavatele (auto)antennidele N-konnektor ‒ keermestatud mikrolainekonnektor (väljatöötaja Paul Neill) SC konnektor ‒ C-konnektori keermestatud versioon TNC-konnektor ‒ 50 Ω ilmastikukindel konnektor (Neill-Concelman) UHF-konnektor ‒ keermestatud konnektor sagedustele 30–300 MHz Miniatuurne BNC-konnektor Miniatuurne UHF-konnektor DIN 47223 konnektor U.FL konnektor IPX konnektor SMZ konnektor ‒ süsteem BT43 ja kõrgtihe HD43, kasutuses digitaalsetes telefonikeskjaamades MMCX konnektor MCX konnektor FME konnektor SMA konnektor SMB konnektor SMC konnektor SMP konnektor QMA konnektor ja QN konnektor QLS konnektor SnapN konnektor Mini-QMA konnektor ja HPQN konnektor Järgmisi audio- ja video-konnektoreid kutsutakse vahel RF-konnektoriteks, kuid üldiselt neid ei loeta RF-konnektoriteks: DIN-konnektor (mitte segamini ajada "7/16 DIN" konnektoritega) RCA-konnektor (Radio Corporation of America) ‒ algselt loodud audio signaali edastamiseks, kuid tänapäeval võetud kasutusse ka video signaali edastamiseks SCART IEC 60169-4 (1975-01) Microwave connector reference RF connectors for upper frequencies AC Technologies connector glossary Common Coaxial Connectors
Fs

fs (varasem pseudonüüm François Serpent; kodanikunimi Indrek Mesikepp; sündinud 17. oktoobril 1971 Tartus) on eesti luuletaja ja DJ. Elanud Kallastel, Tartus ja Tallinnas. Ta lõpetas 1989. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1999. aastal Tartu Ülikooli kunstiajaloo erialal. Alates 2000. aastast on ta ajakirja Looming kriitikatoimetaja. Kirjanike liidu eestseisus valis 28. jaanuaril 2021 ta ajakirja Looming uueks peatoimetajaks. Ta alustas tööd 1. märtsil 2021. Alates 2018. aastast teeb ta postpungile pühendatud raadiosaadet Floorshow (2018–2020 IDA Radios, 2020–2023 Raadio 2-s, 2024. aasta algusest taas IDA Radios). Ta on avaldanud neli luulekogu, samuti luulet, lühiproosat ja kirjanduskriitikat kultuuriajakirjades. Ta on maininud oma loomingu mõjutajana Juhan Viidingut. Tema luulet on tõlgitud soome, rootsi, vene, poola, bulgaaria, leedu, gaeli, inglise, prantsuse, ukraina, araabia ja udmurdi keelde.[viide?] Ta on koostanud Marko Mägi luulekogu "Maitsestatud kanad" (2012) ning jutukogu "Luulekerena laanes ja linnas" (2015), koostanud ja illustreerinud Vahur Afanasjevi luulekogu "Eesti vaarao" (2013), koostanud (:)kivisildniku luulekogu "Tunnete sümfoonia ehk Kerjused liftides" (2014) ja valikkogu "100% (:)" (2014) ning Jüri Kolgi luulekogu "Igapidi üks õnn ja rõõm" (2016). François Serpent. "Ka Jumal on inimene" Tartu: Eesti Kostabi Seltsi Kaasaegse Kirjanduse Keskus, 1997 François Serpent. "Valgete kaantega raamat" Tartu: F. Serpent, 2000 fs "2004" Tallinn: Tuum, 2004 fs "Alasti ja elus" Pärnu: Jumalikud Ilmutused, 2008 fs "100% fs" Pärnu: Jumalikud Ilmutused, 2012 fs "Tätoveerimata inimene" EKSA, 2018 fs "2004" Tallinn: Tuum 2005 (vene keeles; tõlge Igor Kotjuh) fs "2007" Stockholm: Ellerström, 2007 (rootsi keeles; tõlge Peeter Puide) fs "2004", Russe: Avangard Print, 2008 (bulgaaria keeles; tõlge ja eessõna Zdravko Kissiov) fs "Valoa tunnelin päässä" Tallinn: NyNorden, 2009 (soome keeles; tõlge ja järelsõna Hannu Oittinen) fs "Skumju vairs nav" Rīga: Mansards, 2009 (läti keeles; tõlge ja eessõna Guntars Godiņš) fs "Кылбуръëс", Ižkar 2012 (udmurdi keeles; tõlge Nadežda Ptšelovodova) Eesti Kirjanike Liit, aastast 2022 eestseisuse liige 2004 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia ("2004") 2006 stipendium "Ela ja sära" Loomingu peatoimetajaks valiti Indrek Mesikepp, EPL, 28. jaanuar 2021 Intervjuu Asko Künnapiga "Kakskümmend aastat hiljem: Armastusest, hirmust ja eneseirooniast" (Eesti Päevaleht, 2. juuli 2004) Intervjuu Sven Vabariga "Masin ja madu" ajakirjas Looming 9/2002 Koduleht Mart Velskeri käsitlus fs-ist "fs, François Serpent, Indrek Mesikepp ja teised" ajakirjas Vikerkaar 1-2/2010 Indrek Mesikepp. "Jaak Jõerüüdile, kirjanikule ja masinistile" – Eesti Päevaleht, 7. jaanuar 2012
BNC-pistikühendus

BNC-pistikühendus (Bayonet Neill-Concelman) ehk bajonettühendus on üks tavalisemaid bajonettühendusega kõrgsageduslikke pistikühendusi, mida kasutatakse koaksiaalkaablite otsas. Seda tüüpi pistikühenduse töötasid välja Paul Neill ja Carl Concelman 1940. aastatel C-pistikühenduse väiksema versioonina. Tähtlühendit BNC on dešifreeritud ka kui Bayonet Nail Connector, Bayonet Navy Connector, British Naval Connector, Bayonet Nut Connector, Bayonet Naur Connector ja Bayonet Norm Connector. BNC-pistikühendusi kasutatakse raadiosagedussignaalide ning analoog- ja digitaalvideosignaalide edastamisel, amatöörraadiojaamades ning elektroonika test- ja laboriseadmetes (signaaligeneraatorid, ostsilloskoobid vms). See ühendus on alternatiiviks RCA-pistikühendustele professionaalsetes videoseadmetes. BNC-ühendus töötab hästi sagedustel kuni 2 GHz, suurematel sagedustel võib signaal ühenduste piludest välja kiirata. BNC-ühendustest on nii 50- kui ka 75-oomise lainetakistusega variante.
Bajonettühendus

Bajonettühendus on selline ühendus, kus kõigepealt tuleb pistik pessa suruda ja siis pöörates lukustada. Pesa põhjas asuv vedru surub pistiku hamba sälku, mis lukustabki pistiku pessa. Säärast ühendust kasutatakse näiteks BNC konnektorite ja elektripirnide juures.
Sidend

Sidend on lause ühe- või mitmesõnaline element, mis vormistab moodustajate grammatilise seose. Moodustajate seostamist sidendi abil nimetatakse sidenduseks. Tüüpiline sidend: on sidesõna (ja, ehk, nagu, et, sest jne) ei kuulu kummagi moodustaja lauseliikmestruktuuri, näitab seost, mitte ei tähista referente, seostab moodustajaid ilma nende grammatilist vormi mõjustamata, paigutub moodustajapiirile (rindliikmete vahele või alistuva moodustaja algusse). Nt Mari ja Jüri jalutasid pargis. Liina on rõõmus, sest tal on palju häid sõpru. Vähem tüüpiline sidend on: partikkel (kas, küll, ei). Nt Ütle, kas ma näen tõesti õigesti; alistussidesõna (nii et, siis kui, nii nagu). Nt Siis kui oma rumalust taipate, mõistetakse teid õigeks; siduv ase- või määrsõna (kes, mis, milline, kus, mistõttu). Nt Räägi, kes sulle haiget tegi; erinevalt sidesõnadest täidavad viimased, lisaks moodustajate omavahel sidumisele, ka alistuva lause liikme funktsiooni. Rinnastussidend (ja, ning, ehk jne) vormistab nii lausete kui ka nominaalfraaside seost. Nt Aias kasvavad roosid ja tulbid. Rinnastussidenditena toimivad järgmised sõnad ja väljendid: sidesõnad (aga, ega, ehk, ent, ja, kuid, ning, vaid, või). Nt Ma olen seda raamatut mitte paar, vaid kuus korda lugenud; partiklid küll ja ei. Nt Ta uuris küll rahvausundeid, küll uusi usuliikumisi, küll paganaid, küll kristlaseid. Alistussidend vormistab peamiselt pea- ja kõrvallausete seost. Alistussidenditena toimivad järgmised sõnad ja väljendid: alistavad sidesõnad (et, kui, nagu, justkui, otsekui, kuigi, sest, kuna, ehkki, kuni). Nt Alles hiljem mõistsin, et see oli valesti tehtud; korrelaatsidendid (koosnevad sidesõnast ja asendussõnast või -fraasist). Nt Ta uuris seda raamatut nii, nagu uusi raamatuid ikka uuritakse; küsipartiklid (kas, ega). Nt Tuleb sööklast uurida, ega ülejääke ei saaks; küsivad-siduvad asendussõnad (kes, mis, milline, kumb). Nt Toimib see, mis on targalt ette valmistatud; proadverbid (kus, millal, miks, milleks, mistarvis, mismoodi, kuidas). Nt Ta teadis, miks tal niimoodi läks; küsiühendid (mis värvi, kui pikk, kui kaua, mis põhjusel, mis kell jne). Nt Räägi, kui kaua sa täna koju tulid. Mati Erelt, Reet Kasik, Helle Metslang, Henno Rajandi, Kristiina Ross, Henn Saari, Kaja Tael, Silvi Vare. Eesti keele grammatika II. Süntaks. 1993.
Chișinău

Chișinău on Moldova Vabariigi pealinn. Varem oli eesti keeles tuntud venekeelse nimekuju Kišinjov all. Moldova keele kürillilises kirjaviisis oli nime kuju Кишинэу (transkriptsioonis Kišineu). Linn asub Dnestri lisajõe Bîci ääres. Linna on ürikus esmamainitud 1466. aastal, linnaõigused sai 1712. aastal. Kuulus 16. sajandist Türgile, alates 1812. aastast, pärast järjekordset Vene-Türgi sõda, Venemaale. Linn oli Bessaraabia oblasti ja Bessaraabia kubermangu keskus. 1856. aastal oli linn Venemaa keisririigi suuruselt viies linn Peterburi, Moskva, Odessa ja Riia järel. 1918. aastal kuulutati välja nõukogude võim, kuid veel samal aastal läks linn Rumeenia võimu alla. Vahepeal, 6. veebruarist kuni 9. aprillini 1918 oli linn iseseisva riigi, Moldova Demokraatliku Vabariigi pealinn. Pärast Bessaraabia vallutamist Punaarmee poolt 1940. aastal sai linnast Moldaavia NSV pealinn. Aastatel 1941–1944 hõivasid Bessaraabia Saksa ja Rumeenia väed ja linn läks tagasi Rumeeniale. Teise maailmasõja järel jäi linn taas NSV Liidule. 1991. aastal, pärast NSV Liidu lagunemist, sai linnast Moldova Vabariigi pealinn. 1930. aastal oli Chișinău 114 896 elanikuga Rumeenia Kuningriigi suuruselt teine linn Bukaresti järel. Elanikest 42,17% olid rumeenlased, 35,74% juudid ja 17,08% venelased, 5% teised rahvused. 2007. aastal elas Chișinăus 592 900 inimest. Koos eeslinnadega oli rahvaarv 911 400. Moldova 2004. aasta rahvaloenduse andmetel oli Chișinău elanikest moldaavlasi 67,6%, venelasi 13,9%, ukrainlasi 8,3%, rumeenlasi 4,5%, bulgaarlasi 1,2% ja gagauuse 0,9%. Linnas on 1945. aastal asutatud Chișinău Ülikool. Linnas asub Chișinău rahvusvaheline lennujaam ja Chișinău raudteejaam. Linnavalitsuse hoone Arheoloogia ja ajaloo muuseum Dacia bulvar öösel Peapostkontor Ștefan cel Mare bulvar Chișinău Külamuuseum FC Zimbru Chișinău FC Dacia Chișinău http://www.statistica.md/public/files/publicatii_electronice/populatia/Populatia_Republicii_Moldova_2010.pdf Eesti entsüklopeedia veebis [1] (vaadatud 10.04.2015) Manuilă, Sabin (1938). Recensământul general al populatiei româniei din 29 decemvrie 1930 [Rumeenia 29. detsembri 1930 rahvaloendus] (rumeenia). Bukarest: Editura Institutului central de statistică. Lk 268.
Fiona Sampson

Fiona Ruth Sampson (sündinud 1963 Londonis) on inglise luuletaja ja keelefilosoof.
Raul Sulbi

Raul Sulbi (sündinud 8. oktoobril 1977) on eesti ajakirjanik, ulmekirjanduse ekspert ja toimetaja. Ta on lõpetanud 1996. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja õppinud aastatel 1996–2005 Tartu Ülikoolis ajalugu[viide?]. Ta on Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. Ülikooli ajal hakkas ta tegelema ulmekirjandusega. Ta on mitme ulmeantoloogia koostaja. Ta oli aastatel 2006–2007 kultuurilehe Sirp huumorilisa Kirp peatoimetaja[viide?]. Aastatel 2007–2015 töötas Postimees.ee-s uudistereporteri ja päevatoimetajana[viide?]. Ta on olnud veebiajakirja Algernon toimetuse liige[viide?]. Raul Sulbi üheks meelisartistiks kodumaises popmuusikas on Mari-Leen Kaselaan. "Troonide mäng. Rooside sõjad Yorkide ja Lancasterite vahel 1455–1487". Tartu 2016. ISBN 9789949811632 "Kirjanduslik orgia?! Tänan, ei!". Sirp, 13. september 2002 "Jälle need templirüütlid, Graalist rääkimata". Eesti Päevaleht, 4. märts 2005 "Lew R. Berg näitab, kuidas inimesest sünnib sõjard". Eesti Päevaleht, 8. juuli 2005 "Kuningas ilma kuningriigita" – Andres Adamson, Hertsog Magnus 1540–1583. Tema elu ja aeg. Argo, 2005. 200 lk, Sirp, 21. aprill 2006 "André Gide noorust meenutamas". Eesti Päevaleht, 28. aprill 2006 "Nekroloog ulmekirjanduse isale". Postimees, 19. märts 2008 "Suri ulmekirjanik Stanislaw Lem, kes tundis vastutust tuleviku ees: IN MEMORIAM". Eesti Päevaleht, 29. märts 2006 "Kivirähk võitis Eesti ulmeauhinna". Postimees, 20. juuli 2008 "Sünged varjud". Tartu 2001 "Eesti ulme antoloogia". Tallinn 2002. ISBN 9985305361 "Täheaeg 1. Sädelevad uksed". Tartu 2002. ISBN 9789985938089 "Täheaeg 2. Doominosillad". Tartu 2003. ISBN 9789985948156 "Täheaeg 3. Kauge lahingu kaja". Tartu 2006. ISBN 9789949420438 "Täheaeg 4. Flööditüdruk". Tartu 2008. ISBN 9789949420766 "Täheaeg 5. Süütalastepäev". Tartu 2009. ISBN 9789949420865 "Täheaeg 6. Pika talve algus". Tartu 2009. ISBN 9789949420957 "Täheaeg 7. Ingel ja kvantkristall". Tartu 2010. ISBN 9789949459049 "Fantastika : parimad algupärased ulmejutud eesti autoritelt". Tallinn 2004 "Sünged varjud 2. Saatana teener". Tartu 2004 "Terra Fantastica". Tartu 2004 Raul Sulbi Ulmekirjanduse BAASis Raimu Hanson. "Antoloogia muundub ajakirjaks: intervjuu Raul Sulbiga". Postimees, 6. november 2006 Hendrik Alla. "Tõeline «Troonide mäng» oli veelgi verisem". Postimees, 1. august 2016 Peeter Helme. "Uus raamat. Raul Sulbi – "Troonide mäng. Rooside sõjad Yorkide ja Lancasteride vahel 1455–1487"". Klassikaraadio, 9. september 2016
Ivar Etverk

Ivar Etverk (27. jaanuar 1932 – 29. märts 2016) oli eesti metsateadlane. Ta lõpetas aastal 1955 Eesti Põllumajanduse Akadeemia. Tema doktoritöö käsitles hariliku kuuse varieeruvust. Ta on olnud Eesti Põllumajanduse Akadeemia professor. On kirjutanud humoreske ja nendest koostanud ka mitu raamatut, kus pseudonüümiks kasutas Juhan Sookas. Juhan Sookas - Vanaisa püss, illustraator ja kujundaja Romulus Tiitus, (EKP Keskkomitee Kirjastus, 1967) Juhan Sookas - Sokuperutaja. Huumori- ja satiirivalimik, illustraator ja kujundaja Edgar Valter, (EKP Keskkomitee Kirjastus - Pikker, 1971) 1979 Soome Metsateaduse Seltsi medal 1984 Eesti NSV teeneline metsakasvataja 1986 Lahemaa rahvuspargi teenete kuldmedal 1987 Eesti NSV suur looduskaitsemärk 1998 Valgetähe V klassi teenetemärk 1999 Helsingi ülikooli audoktor 2001 Valgetähe III klassi teenetemärk Tema isa oli matemaatik ja pedagoog Elmar Etverk. EGA AMET LEIBA KÜSI. 05. (metsamehed). Ivar Etverk (35:16-39:01) (kuulatud 19.08.2016) Ivar Etverk Eesti biograafilises andmebaasis ISIK http://entsyklopeedia.ee/artikkel/etverk_ivar
Elmar Haller

Elmar Haller (22. november 1907 – 15. jaanuar 1985) oli eesti põllumajandusteadlane. Aastatel 1958–1985 töötas professor Elmar Haller Eesti Põllumajanduse Akadeemia maaviljeluse kateedris, aastani 1980 kateedri juhatajana. Tema poeg on füüsik Kristjan Haller.
Markku Reimaa

Markku Enok Antero Reimaa (sündinud 14. mail 1943 Turus) on Soome diplomaat. Markku Reimaa õppis Helsingi Ülikoolis politoloogiat ja ajalugu, doktorikraadi sai 1979. aastal. Alates 1970. aastast on ta olnud Soome välisministeeriumi teenistuses. Markku Reimaa on muu hulgas olnud Soome alaline esindaja Viinis OSCE juures ja Genfi desarmeerimiskonverentsi juures. "Puun ja kuoren valissa: Rytin toinen hallitus (27.03–20.12.1940) ulkopoliittisten vaihtoehtojen edessa", Otava 1979, ISBN 9511051865 "Kekkosen katiska: Suomi ETYKissä 1968–1989", Edita 2008, ISBN 9789513751623 1995 Valgetähe II klassi teenetemärk Soome Vabariigi Välisministeeriumi pressi- ja kultuuriosakonna peadirektorina "Kuka kukin on", Otava 2000, ISBN 9511170074
Rakenduskõrgkool

Rakenduskõrgkool on õppeasutus, kus toimub rakenduskõrgharidusõpe ning võivad toimuda magistriõpe ja õpe keskhariduse baasil toimuva kutsekeskhariduse õppekava järgi ning kus vähemalt kaks kolmandikku õpilastest ja üliõpilastest õpib rakenduskõrgharidusõppe õppekavade järgi. Rakenduskõrgkooli juhib rektor, riigikaitselist rakenduskõrgkooli aga ülem. Rektor valitakse avalikul konkursil kuni 5 aastaks ministri, kelle juhitava ministeeriumi valitsusalasse rakenduskõrgkool kuulub, määrusega kehtestatud korras. Riigikaitselise rakenduskõrgkooli ülema määrab ametikohale kaitseväe juhataja kaitseministri ning haridus- ja teadusministri nõusolekul. Rakenduskõrgkooli kõrgeim kollegiaalne otsustuskogu on rakenduskõrgkooli nõukogu, kuhu kuuluvad rektor, prorektor(id), õppejõudude esindajad ja üliõpilaskonna esindajad, kes moodustavad vähemalt 1/5 nõukogu koosseisust, ning teised põhimäärusega ettenähtud isikud. Rakenduskõrgkooli ja ühiskonda sidustav nõuandev kogu on nõunike kogu, mis moodustatakse majandus- ja kultuuriringkondade, registreeritud kutse- ja ametiliitude, tööandjate liitude ning riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutuste esindajatest. Rakenduskõrgkooli ülesanded on kõrghariduse omandamise võimaldamine, täienduskoolituse ja rakendusuuringute korraldamine ning arendustegevus oma õppevaldkonnas. Õppe kestus on 3-4 aastat ja alustamise tingimus on keskharidus. Rakenduskõrgharidusõpe lõpeb lõpueksami sooritamise või lõputöö kaitsmisega. Isikul on õigus jätkata õpinguid magistriõppes õppeasutuse nõukogu kehtestatud tingimustel ja korras. Eestis on seitse riiklikku rakenduskõrgkooli ja neli erarakenduskõrgkooli. Enamik riiklikke rakenduskõrgkoole kuulub Haridus- ja Teadusministeeriumi haldusalasse. Riigi rakenduskõrgkoolid: Eesti Lennuakadeemia Tallinna Tehnikakõrgkool Tallinna Tervishoiu Kõrgkool Tartu Kõrgem Kunstikool Tartu Tervishoiu Kõrgkool Kaitseväe Akadeemia (Kaitseväe struktuuriüksus) Sisekaitseakadeemia (Siseministeeriumi haldusalas) Erarakenduskõrgkoolid: EELK Usuteaduse Instituut Eesti Metodisti Kiriku Teoloogiline Seminar Eesti Ettevõtluskõrgkool Mainor Eesti EKB Kõrgem Usuteaduslik Seminar Eesti rakenduskõrgkoolid 2022. aasta seisuga. Haridus- ja Teadusministeeriumi veebisait. Altmäe, Arvi. Arvamusi kolmnurga kahest nurgast (rakenduskõrgkoolide probleemidest : intervjuu Tallinna Kõrgema Tehnikakooli rektori Arvi Altmäe, Viljandi Kultuurikolledz`i rektori Enn Siimeri ja haridusministeeriumi teaduse ja ülikoolide osakonna juhataja Ain Heinaruga / vahendas Anu Mõttus) / Õpetajate Leht 3. oktoober 1997, lk. 6 Altmäe, Arvi. Eesti rakenduskõrgkoolid täna ja homme (rakenduskõrgharidus ja rakenduskõrgkoolid Eestis ja mujal maailmas]) / Õpetajate Leht 7. november 1997, lk. 4-5 Altmäe, Arvi. Kvaliteedi kindlustamine riiklikes rakenduskõrgkoolides / Üliõpilasleht 28. mai 2001, lk. 5 Rihma, Merle. Rakenduskõrgkool ei ole hariduse umbtee. / Õhtuleht 29. november 2007 Rakenduskõrgkoolide infoportaal Rakenduskõrgkooli seadus Kvaliteedisüsteemide arendamine rakenduskõrgkoolides
Elektrolüütiline dissotsiatsioon

Elektrolüütide lahustumisel vees jagunevad molekulid vastasnimeliselt laetud osakesteks – ioonideks. Et lahuses on liikuvad laenguga osakesed, juhivad sellised lahused elektrit, mistõttu tekib elektrivool. Seda ioonideks jagunemise protsessi nimetatakse elektrolüütiliseks dissotsiatsiooniks. Elektrolüütiline dissotsiatsioon on lahustunud aine ja polaarse lahusti vastastiktoime tulemus. Elektrolüütilise dissotsiatsiooni ulatust iseloomustab dissotsiatsiooniaste ehk ioonideks lagunenud (ioniseerunud) molekulide (valemühikute) arvu suhe lahuses olevate molekulide (valemühikute) üldarvusse. Nõrgad happed jagunevad ainult osaliselt ioonideks elektrlüütilises dissotsiatsiooni lahuses. Vähelahustuvate ainete puhul laguneb aine osaliselt ioonideks. Tugevad elektrolüüdid – lahustuvad hästi, dissotsieeruvad täielikult ioonideks (KOH, KCl, NaNO³). Nõrgad elektrolüüdid – lahustuvad halvasti, dissotsieeruvad vaid osaliselt ioonideks (CaCO³, Fe(OH)³). Happe elektrolüütiline dissotsiatsioon on happe ja veemolekulide vaheline keemiline reaktsioon, milles tekivad hüdrooniumioonid ja (happe) anioonid. Elektrolüütilise dissotsiatsiooni teooria
Rakenduskõrgharidus

Rakenduskõrgharidus on kõrghariduse esimese astme õpe, mille kestel üliõpilane omandab kindlal kutsealal töötamiseks või magistriõppes edasiõppimiseks vajalikud pädevused. Eestis kehtib rakenduskõrgharidusõpe alates 2002/2003. õppeaastast ning asendab varem kehtinud kutsekõrgharidusõppe ja diplomiõppe. Õppe kestus on 3–4 aastat ja alustamise tingimus on keskharidus. Õppe maht on 180-240EAP (kuni 2009.a.-ni 120–180 ainepunkti (AP) 180–270 ECTS ainepunkti). Rakenduskõrgharidusõpe lõpeb lõpueksami sooritamise või lõputöö kaitsmisega. Õppe lõpetanule antakse diplom (hallikassinisel plangil, tähis E) rakenduskõrgharidusõppe õppekava täitmise kohta, rakenduskõrgharidusõppe diplom. Isikul on õigus jätkata õpinguid magistriõppes õppeasutuse nõukogu kehtestatud tingimustel ja korras. Rakenduskõrghariduse andmiseks ettenähtud asutust nimetatakse rakenduskõrgkooliks. Altmäe, Arvi. Killustatud rakenduskõrgharidus : miks on oluline ehitada ülikoolisektori kõrvale ka mitteülikooliseltor? / Postimees 28. november 2000, lk. 18. Altmäe, Arvi. Rakenduskõrgharidus või ülikooliharidus? / Eesti Ekspress : Koolileht 15. mai 2003, lk. 5. Altmäe, Arvi. Rakenduslik haridus ei ole teisejärguline. / Äripäev 1. detsember 2003, lk. 27. Altmäe, Arvi. Rakenduskõrghariduse tulevik Eestis vaekausil. / Õpetajate Leht 7. jaanuar 2005, lk. 2 Altmäe, Arvi. Millised on Eesti rakenduskõrgharidussüsteemi kõige teravamad probleemid? / Õpetajate Leht 10. august 2007, lk. 3 Rakenduskõrgkoolide infoportaal. Rakenduskõrgkooli seadus Kvaliteedisüsteemide arendamine rakenduskõrgkoolides. Rakenduskõrgharidus. Riigiportaal eesti.ee Eesti kõrgharidussüsteem