laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Europol

Europol, ametlikult Euroopa Liidu Õiguskaitsekoostöö Amet, on Euroopa Liidu üksus, mille eesmärk on toetada ja tugevdada liikmesriikide pädevate asutuste tegevust ning nende vastastikust koostööd organiseeritud kuritegevuse, terrorismi ja muude kahte või enamat liikmesriiki mõjutavate rasket liiki kuritegude tõkestamisel ja nende vastu võitlemisel. Europol asutati 1. oktoobril 1998 Madalmaades Haagis. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2016/794 artikli 4 järgi täidab Europol ülalnimetatud eesmärkide saavutamiseks muu hulgas järgmisi ülesandeid: kogub, analüüsib ja säilitab teavet; teavitab liikmesriike neid puudutavatest andmetest ja kuritegudevahelistest seostest; kooskõlastab, korraldab ja viib ellu uurimisi ja operatiivtegevusi, et toetada ja tugevdada liikmesriikide pädevate asutuste tegevust; osaleb ühistes uurimisrühmades; toetab liikmesriike andmete ja analüüsiga suurte rahvusvaheliste sündmuste korral; koostab ohuhinnanguid, strateegilisi ja operatiivanalüüse ning üldolukorda käsitlevaid aruandeid; arendab välja, levitab ja edendab eriteadmisi kuritegevuse ennetamise meetodite, uurimismenetluste ning tehniliste ja kohtuekspertiisimeetodite kohta ning nõustab liikmesriike; toetab liikmesriikide piiriülest teabevahetust, operatsioone ja uurimisi; pakub erikoolitust ja aitab liikmesriike koolituse korraldamisel. "Euroopa Liidu Õiguskaitsekoostöö Amet". Euroopa interaktiivne terminibaas. Vaadatud 9. märtsil 2024. "Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2016/794". EUR-Lex. Acess to European Union Law. Vaadatud 9. märtsil 2024. Europol
Veerpallirohi

Veerpallirohi (Anastatica hierochuntica) on taim ristõieliste sugukonnas. Veerpallirohi andmebaasis eElurikkus.
Põdranapsik

Põdranapsik (Pluteus cervinus) on šampinjonilaadsete seltsi napsikuliste sugukonda kuuluv seeneliik. Põdranapsik andmebaasis eElurikkus
Hall napsik

Hall napsik (Pluteus salicinus) on šampinjonilaadsete seltsi napsikuliste sugukonda kuuluv seeneliik. Hall napsik andmebaasis eElurikkus
Ammi

Ammi (Ammi) on taimeperekond sarikaliste sugukonnast. Ammi majus – suur ammi Ammi andmebaasis eElurikkus.
Mogulite arhitektuur

Mogulite arhitektuur on islami arhitektuuri haru, mis kujunes välja ja õitses Hindustani poolsaarel Pakistani ja India aladel Mogulite riigi ajal 16., 17. ja 18. sajandil. Mogulite arhitektuur kujunes välja Mogulite-eelse India muslimitest valitsejate arhitektuuri baasil, mida mõjutas Iraani ja Kesk-Aasia ehituskunst, eriti Timuriidide-aegne arhitektuuritraditsioon. Edasise arengu käigus laenas Mogulite arhitektuur ja sulatas endasse India arhitektuuris laiemalt levinud jooni, eriti kuningas Akbari valitsusajal (1556–1605). Mogulite ehitistel on läbivalt sarnane struktuur ja üldkuju. Iseloomulikud on suured sibuljad kuplid, sihvakad minaretid ehitiste nurkades, massiivsed ja ruumikad hoonemahud, suured võlvitud väravad ja õrna ornamendi kasutamine. Mogulite ehitisi leiab tänapäeva Afganistanist, Bangladeshist, Indiast ja Pakistanist. Mogulite valitsejatest alustas uute hoonete ehitemisega juba Babur, kuid tema viie aasta pikkusest valitsusajast on vähe säilinud. Baburi pojapoeg Akbar lasi palju ehitada ja tema ajal kujunes Mogulite arhitektuur välja oma iseloomulikes joontes. Tuntumate tema-aegsete ehitiste hulka kuuluvad Agra kindlus, Fatehpur Sikri kindluslinn ja Buland Darwaza värav, Akbari poja Jahangiri tellimusel ehitati Shalimari aiad Kašmiiris. Mogulite arhitektuuri suurima õitsengu perioodiks peetakse šahh Džahani valitsusaega, kui ehitati Tāj Mahal, Jama Masjidi mošee, Shalimari aiad Lahores ja Wazir Khani mošee ning uuendati Lahore kindlus. Viimane suurtest Mogulite ehitajatest oli Aurangzeb, kes ehitas Badshahi mošee, Bibi Ka Maqbara ja Pärlimošee. Monumentaalsed hooned aedadega kõigis neljas küljes. Valge marmori ja punase liivakivi sage kasutamine ehitistes. Mošeede ees laiuvad suured õued. Ehitiste kompleksi peahoone juurde viivad monumentaalsed väravad ja juurdepääsuteed. Īwān hoone kahel või neljal küljel. Erkeritaoliselt eenduvad aknad (jharokha), sageli peene ažuurse kivivõrega. Peentele sammastele toetuvad dekoratiivsed paviljonid (chhatri) eraldiseisvana või ehitiste nurkadel. Araabia- ja pärsiakeelsed kalligraafilised tekstid kaunistusena, sh lõigud Koraanist. Õrna ja peene ornamendi kasutamine ehitiste kaunistamiseks, sealhulgas pachan kari panustehnika ja jālī, ažuurse nikerdatud kivivõred põimornamendi, kalligraafia ja loodusmotiivide põiminguga. Mogulite arhitektuur mõjutas hilisemaid stiile ja suundi India arhitektuuris, nagu Briti koloonia aegset 19. sajandi historitsistlikku indo-saratseeni stiili, Rajasthani nn Rajputi stiili ja Sikhi arhitektuuri. "Taj Mahal World Heritage". UNESCO World Heritage. Centre (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 1. veebruar 2019. Vaadatud 31. detsembril 2018.
Ross

Ross võib olla: Ross (California), linn USA-s California osariigis Ross (Texas), linn USA-s Texase osariigis Ross (perekonnanimi) Ros, asula Valgevenes Rossi saar
Harlan Ellison

Harlan Jay Ellison (27. mai 1934 Cleveland, Ohio – 28. juuni 2018 Los Angeles, California) oli ameerika kirjanik. Ta on tuntud viljaka ja mõjuka uue laine ulmekirjanikuna. Ta sündis juudi perekonnas. Ta õppis poolteist aastat Ohio osariigi ülikoolis. Ta visati ülikoolist välja päeva päevalt, kuna ta oli löönud professorit, kes oli pidanud teda kirjanduslikult andetuks. Pärast seda saatis Ellison ligi kahekümne aasta jooksul sellele professorile iga oma publikatsiooni. Ellison avaldas kokku üle tuhande lühijutustuse ja novelli, lisaks veel arvukalt stsenaariume, esseesid ning kirjanduse, filmide, televisiooni ja trükimeedia arvustusi. Ta koostas ja toimetas antoloogiad "Ohtlikud visioonid" ("Dangerous Visions"; 1967) ja "Taas ohtlikud visioonid" ("Again, Dangerous Vision"; 1972), mida peetakse ulmekirjandus uue laine ühtedeks olulistemaks teosteks. Tema tuntumate jutustuste hulka kuuluvad muuhulgas "Mul ei ole suud, aga ma pean karjuma" ("I Have No Mouth, and I Must Scream"; 1967), "Basilisk" (1973), "The Deathbird" (1973), "The Whimper of Whipped Dogs" (1974), "Croatoan" (1976), "Jeffty Is Five" (1977), "Poiss ja tema koer" ("A Boy and His Dog"; 1989) ning "Mefisto in Onyx" (1993). Ta kirjutas stsenaariumi sellistele ulmesarjadele nagu "Star Trek", "Videviku tsoon" ("The Twilight Zone"), "The Outer Limits" ja "Babylon 5". Ellison pälvis karjääri jooksul arvukalt auhindu, sealhulgas mitu Hugo auhinda, Nebula auhinda ja Edgar Allan Poe' auhinda. Vanemas eas vaevasid Ellisoni haigused, mistõttu ilmus temalt vähem teoseid. 1994. aastal tehti talle pärast tõsist infarkti südame šunteerimine. Järgmistel aastatel vaevas teda kliiniline depressioon. 2014. aastal tabas teda insult, mis halvas tema parema külje. Ellison suri 2018. aasta juunis 84-aastaselt. In memoriam Harlan Ellison (1934 – 2018). ulmeajakiri.ee. Vaadatud 31.12.2018 http://harlanellison.com/home.htm Harlan Ellison Eesti Ulmekirjanduse Bibliograafia lehel Harlan Ellison. baas.ulme.ee lehel
Oleksandr Pivnenko

Oleksandr Pivnenko (Олександр Сергійович Півненко, sündinud 1986) on Ukraina sõjaväelane. Ta on alates 8. juulist 2023 Ukraina Rahvuskaardi ülem. 2023 – brigaadikindral 2023 – Ukraina kangelane 2022 – Mehisuse eest II klass 2016 – Mehisuse eest III klass Випускник танкового інституту ХПІ очолив Національну гвардію України (vaadatud: 22.07.2023) У Міноборони розкрили, хто очолює оборону Бахмута (vaadatud: 17.07.2023) Командир спецпризначенців Нацгвардії пояснив, чому важливо ставити рекорди (vaadatud: 19.07.2023) У Міноборони розкрили, хто очолює оборону Бахмута (vaadatud: 17.07.2023) УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №431/2023 Про призначення О. Півненка командувачем Національної гвардії України. Призначити ПІВНЕНКА Олександра Сергійовича командувачем Національної гвардії України. 08.07.2023 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №624/2023. Присвоїти військове звання бригадного генерала полковнику ПІВНЕНКУ Олександру Сергійовичу – командувачу Національної гвардії України, 29.09.2023 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №175/2023 Про присвоєння О. Півненку звання Герой України. За особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, самовіддане служіння Українському народові постановляю: Присвоїти звання Герой України з врученням ордена “Золота Зірка” ПІВНЕНКУ Олександру Сергійовичу – полковнику, 23.03.2023 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №290/2022 Про відзначення державними нагородами України. Нагородити орденом “За мужність” ІІ ступеня ПІВНЕНКА Олександра Сергійовича — полковника, 30.04.2022 Указ Президента України № 258/2016. Нагородити орденом "За мужність" III ступеня: ПІВНЕНКА Олександра Сергійовичаm - підполковника, 17.06.2016
Gunnar Karlson

Gunnar Åke Karlson (sündinud 7. aprillil 1958 Karlskronas) on Rootsi endine sõjaväelane (kindralmajor). Ta oli aastatel 2012–2019 Rootsi sõjaväeluure ülem. Ta lõpetas aastal 1977 Växjös gümnaasiumi. Seejärel õppis ta aastatel 1977–1980 Karlbergi sõjakoolis, misjärel sai ta leitnandiks Kronobergi rügemendis. Aastal 1983 sai ta kapteniks; aastal 1983 õppis ta kaitseväe tõlkide koolis. Ta oli 1984. aastal jalaväe lahingukooli abiõpetaja ja rühmapealik. Ta oli Kõrgema Sõjakooli üliõpilane ja läbis seejärel sõjaväe peastaabi kursuse aastal 1984. Aastal 1986 sai ta kapteniks ja oli aastal 1987 Dali rügemendi kompaniiülem. Aastal 1988 oli ta Kronobergi rügemendi major. Aastatel 1988–1990 läbis ta akadeemias kaheaastased kursused ja määrati Eriväelaste Jalaväe Sõjakooli taktikaõpetajaks, ta töötas sellel ametikohal aastani 1991. Aastatel 1991–1993 oli ta Rootsi armee staabiohvitser ja pataljoni Nordbat 2 staabiülema asetäitja, mis kuulus Bosnias ja Hertsegoviinas teeninud ÜRO üksusesse UNPROFOR. Aastal 1994 ülendati ta kolonelleitnandiks ja määrati seejärel Karlbergi Akadeemia juhtimis- ja kontrolliõppejõuks. Aastatel 1995–1996 oli ta Tšetšeenias töötanud OSCE abirühma juhi asetäitja. Aastatel 1996–1998 oli ta Rootsi armee 4. idadiviisi peakorteri esimese diviisi ülem ja aastatel 1998–2000 Smålandi brigaadi ülema asetäitja. Ülendati 2000. aastal koloneliks ja määrati Rootsi NATO-missiooni sõjaväelise esindaja asetäitjaks, ta töötas sellel ametikohal aastani 2003. Aastal 2003 määrati ta Gotlandi rügemendi ülemaks, ta teenis seal aastani 2005. Aastani 2004 töötas ta välisministeeriumi sõjalise eksperdina NATO alalises esinduses Brüsselis, aastast 2004 on ta Rootsi Kuningliku Sõjateaduste Akadeemia liige. Aastal 2006 läbis ta kursused Rootsi kaitseülikoolis Solbakis, aastal 2007 sai ta brigaadikindraliks. Aastatel 2006–2007 töötas ta Rootsi relvajõudude kõrgeima ülemjuhatuse personaliosakonna juhatajana ja aastatel 2008–2009 Rootsi välisministeeriumi sõjalise nõunikuna. Ta on lõpetanud Euroopa Julgeoleku- ja Kaitsekolledži kõrgeimal tasemel Euroopa julgeoleku ja kaitse erialal, aastal 2009 ülendati kindralmajoriks. Ta töötas Rootsi relvajõudude väljaõppe ja hangete osakonna abidirektorina, aastatel 2009–2012 sõjaväelise väljaõppe juhina. Aastatel 2012–2019 oli ta Rootsi sõjaväeluure (Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten ehk MUST) ülem. Gunnar Karlssoni CV (arhiiviversioon)
XXVII üldlaulupidu ja XVII tantsupidu Lätis

27. üldlaulupidu ja 17. tantsupidu hüüdlausega “Kopā augšup” (eesti keele otsetõlkes 'üheskoos üles') peeti Läti pealinnas Riias kümne päeva kestel 30. juunist kuni 9. juulini aastal 2023. 2. juulil toimus tunde kestnud rongkäik. 6. juulil lauldi Ukraina Ülemraada esimehe Ruslan Stefantšuki kohalolul umbes 16 000-kesi Ukraina hümni (“Ще не вмерла України”). Mežaparka laululaval ja Daugava staadionil toimusid põhiüritused, mille lõpetas öölaulmine 10. juuli hommikuni. Festivalidega tähistati 150 aasta möödumist Läti esimesest üldisest laulupeost, mis toimus aastal 1873. Läti ajaloo ühe kõige suurema ürituse korraldas Läti Riiklik Kultuurikeskus. Sellest võttis osa üle 40 000 laulja ja tantsija, nii Lätist koha peal kui ka mujalt maailmast. Läti üldlaulu- ja tantsupidu https://www.err.ee/1609029818/lati-tahistas-150-aasta-moodumist-esimesest-laulupeost https://kultuur.postimees.ee/7811352/arvustus-lati-laulupidu-annab-eestile-silmad-ette https://www.dziesmusvetki.lv/en/about-the-celebration/the-song-and-dance-celebration https://english.nv.ua/life/16-000-singer-choir-performs-ukrainian-national-anthem-at-latvia-festival-50337297.html https://www.youtube.com/watch?v=4INYnx5e5JI Koduleht
Bohri raadius

Bohri raadius (tähis a 0 {\displaystyle a_{0}} ) on füüsikakonstant, mis on võrdne vesiniku aatomi tuuma ja põhiolekus elektroni vahelise kaugusega, seega selle elektroni ringorbiidi raadiusega (Bohri aatomimudeli raames). Bohri raadius arvutatakse järgmise valemi järgi: a 0 = 4 π ε 0 ℏ 2 e 2 m e , {\displaystyle a_{0}={{4\pi \varepsilon _{0}\hbar ^{2}} \over {e^{2}m_{\mathrm {e} }}}\,,} kus ε 0 {\displaystyle \,\varepsilon _{0}} on elektriline konstant, ℏ {\displaystyle \,\hbar } on taandatud Plancki konstant, m e {\displaystyle \,m_{\mathrm {e} }} on elektroni mass, e {\displaystyle \,e} on elektroni laeng (elementaarlaeng). Bohri raadius on kirjeldatav ka valemiga a 0 = λ e 2 π α , {\displaystyle a_{0}={\frac {\lambda _{\mathrm {e} }}{2\pi \alpha }}\,,} kus elektroni Comptoni lainepikkus λ e = 2 π ℏ m e c {\displaystyle \lambda _{\mathrm {e} }={\frac {2\pi \hbar }{m_{\mathrm {e} }c}}} , peenstruktuurikonstant α = e 2 4 π ε 0 ℏ c . {\displaystyle \alpha ={\frac {e^{2}}{4\pi \varepsilon _{0}\hbar c}}.} Arvutuse aluseks olevate füüsikakonstantide praeguse mõõtmistäpsuse juures saadakse Bohri raadiuse väärtuseks a 0 = 0 , 529 177 210 903 ( 80 ) ⋅ 10 − 10 m , {\displaystyle a_{0}=0,529\,177\,210\,903(80)\cdot 10^{-10}\,\mathrm {m} ,} kus sulgudes olevad numbrid näitavad CODATA hinnangulist standardhälvet 0,000 000 000 080 10−10 m. Aatomifüüsikas kasutatakse seda raadiuse väärtust sageli pikkusühikuna, ümardatult 52,9 pm või pool ongströmit.
Sagedussuhe

Sagedussuhe (inglise keeles frequency ratio, ka interval ratio) on muusikas helide intervalli kirjeldamise meetod helisageduste suhte abil. Puhtas häälestuses vastavad helide sagedussuhted naturaalarvude suhetele. Võrdtempereeritud häälestuses helide sagedussuhe on irratsionaalarv. Frequency ratio. Encyclopædia Britannica
Elektronõrk vastastikmõju

Elektronõrk vastastikmõju ehk elektronõrk interaktsioon on osakestefüüsikas matemaatiline ja kontseptuaalne kombinatsioon kahest fundamentaalsest vastastikmõjust; elektromagnetilisest ja nõrgast vastastikmõjust. Need kaks vastastikmõju on tavalisel,aatomi- ja isegi tuumaenergia tasemel väga erinevad. Elektromagnetilisel vastastikmõju on piiramatu leviulatusega ja seda on lihtne jälgida makroskoopilisel tasemel, samas kui nõrk vastastikmõju avaldub ainult mikroskoopilisel, aatomituuma tasemel. Kuid nagu kirjeldas Enrico Fermi beetalagunemise selgitamisel, kasvab nõrga vastastikmõju intensiivsus kiiresti koos energiaga (seega temperatuuriga, mille juures seda vaadeldakse). Elektromagnetiline vastastikmõju suureneb samuti koos selle energiaga, kuid palju aeglasemalt. Seega jõuavad need kaks vastastikmõju (jõudu) umbes saja GeV energia juures samasse suurusjärku ja neid võib siis käsitleda ühe elektronõrga vastastikmõjuna. Niisugune energiaseisund tekkis Suure Paugu järgsel varajasel perioodil, kui universumi temperatuur oli ligikaudu 1015 K; eraldumine kaheks praeguseks interaktsiooniks toimus kvarkide perioodil. Sheldon Glashow, Abdus Salam ja Steven Weinberg, kes selle teooria 1960. aastatel välja töötasid, said 1979. a Nobeli füüsikaauhinna uurngute eest, mis viisid elektronõrga interaktsiooni teooriani.
Nõtva

Nõtva (vene keeles Нытва) on linn Venemaal Permi krais, Nõtva rajooni halduskeskus. Linn asub Nõtva jõe ja Nõtva veehoidla ääres, Permist ligikaudu 53 km läänes. Nõtva küla on esmamainitud 1623. aastal. 1756. aastal ehitati sinna vasesulatustehas, mille juurde tekkis asula. Aleviks sai Nõtva 27. augustil 1928. Linnaõigused anti Nõtvale 1942. aastal. Linna olulisim tööstusettevõte on Nõtva Metallurgiatehas. Нытва "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 10. juulil 2023 Нытвенский металлургический завод Производство России. Vaadatud 10. juulil 2023
Fabiano Leismann

Fabiano Leismann (tuntud ka lihtsalt kui Fabiano; sündinud 18. novembril 1991 São João do Oestes) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib keskkaitsja või paremkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Aris. Ta sündis Minas Geraisi osariigis São João do Oestes, kus elab palju saksa päritolu inimesi. Ka tema perekonnanimi on saksa päritolu. Leismann kõneleb lisaks vabalt saksa keelt. Jalgpallurikarjääri alustas ta São Luizis. 2011. aastal debüteeris ta Brasiilia tugevuselt kolmanda liiga klubis Chapecoense. 2012. aastal kindlus ta klubiga pääsu Brasiilia esiliigasse ja aasta hiljem juba kõrgliigasse. 2015. aastal liitus ta Brasiilia kõrgliigaklubiga Cruzeiro. Brasiilia kõrgliigas lõi ta esimese värava 20. septembril 2015 oma endise koduklubi Chapecoense vastu. 2016. aastal siirdus ta laenule Palmeirasesse, kellega tuli samal aastal Brasiilia meistriks. Ainsa värava Brasiilia kõrgliiga hooajal 2016 lõi ta jällegi Chapecoense vastu 27. novembril. 2017. aastal sõlmis ta Palmeirasega püsiva lepingu. 2018. aastal oli ta Palmeirasest laenul Brasiilia kõrgliigaklubis Internacional ja hooajal 2019/20 Portugali kõrgliigaklubis Boavista. Hooajal 2020/21 mängis Fabiano Türgi kõrgliigaklubis Denizlispor. 2021. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Kreeka kõrgliigaklubiga Aris. "Lateral que interessa ao Corinthians fala alemão fluente e cuida da roça". ESPN (portugali). 22. september 2014. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. juuni 2023. Vaadatud 21. juulil 2021. https://int.soccerway.com/players/fabiano-leismann/184542/ (vaadatud 10.7.2023) "O Fabiano Leismann στον ΑΡΗ". arisfc.com.gr (kreeka). Aris Thessaloniki F.C. 15. juuli 2021. Vaadatud 21. juulil 2021.
Hörður Björgvin Magnússon

Hörður Björgvin Magnússon (sündinud 11. veebruaril 1993 Reykjavíkis) on Islandi jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Panathinaikόs. Ta alustas klubikarjääri Islandi klubis Fram, mille noortesüsteemiga liitus ta 1998. aastal. Frami meeskonnas debüteeris ta Islandi kõrgliigas 2009. aastal. 2011. aastal liitus ta Itaalia klubi Torino Juventuse noorteakadeemiga. Juventuse põhimeeskonnas ei mänginud ta kordagi. Juventusest oli ta laenul kahes teises Itaalia klubis: aastatel 2013–2014 Spezias ja 2014–2016 Cesenas. Aastatel 2016–2018 mängis ta kaks hooaega Inglismaa esiliigaklubis Bristol City. 2018. aasta juunis sõlmis ta lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga Moskva CSKA. 2018. aastal võitis ta CSKA-ga Venemaa superkarika. 2022. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Panathinaikόsega. Islandi jalgpallikoondises debüteeris 12. novembril 2014 sõprusmängus Belgia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 28. märtsil 2017 sõprusmängus Iirimaa vastu. Ta kuulus Islandi koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. 2022. aastal võitis ta Islandi koondisega Balti turniiri. "Στον Παναθηναϊκό ο Χόρντουρ Μάγκνουσον" (kreeka). Panathinaikos. 9. juuli 2022. Vaadatud 10. juulil 2022. https://www.transfermarkt.com/hordur-magnusson/nationalmannschaft/spieler/130353 (vaadatud 10.7.2023)
Mary Higgins Clark

Mary Theresa Eleanor Higgins Clark (24. detsember 1927 Bronx, New York – 31. jaanuar 2020 Naples, Florida) oli ameerika kirjanik. Ta on eelkõige tuntud tänu oma põnevusromaanidele. Higgins Clark alustas juba lapsena luuletuste kirjutamist. Pärast sekretäri ja keeletoimetajana töötamist töötas ta aasta Pan-American Airlinesis stjuardessina, misjärel lahkus töölt, et abielluda ja luua perekond. Ta asus kirjutama lühijutustusi, et toetada sellega perekonna sissetulekut. Pärast abikaasa surma 1964. aastal hakkas ta kirjutama raadiostsenaariume kuni tema mentor soovitas tal romaane kirjutama hakata. Tema debüütromaan "Aspire to the Heavens" (1968) rääkis George Washingtoni väljamõeldud eluloost, kuid see ei müünud hästi. Seejärel otsustas ta põnevusromaanide kasuks. Tema esimene põnevusromaan "Where Are the Children?" (eesti keeles "Kus on lapsed?, 2014) osutus väga edukaks, misjärel sõlmis ta lepingu kirjastusega Simon & Schuster. Ka kõik tema järgmised põnevusromaanid oli väga edukad ning neid on ainuükski USA-s müüdud üle 100 miljoni koopia. Eesti keelde on tõlgitud 24 tema teost. Ta oli kolm korda abielus ja tal oli viis last, kellest Carol Higgins Clark (1956–2023) kogus samuti kirjanikuna tuntust. Mary Higgins Clark. Encyclopædia Britannica. Vaadatud 31.12.2020 https://www.ester.ee/search~S95*est/X?searchtype=X&searcharg=Higgins%20CLark&searchscope=95&SORT=DZ&extended=0&SUBMIT=OTSI (vaadatud 10.7.2023)
BS-136 Orenburg

BS-136 Orenburg (vene keeles БС-136 «Оренбург») on Venemaa eriotstarbeline tuumaallveelaev sarjast Kalmar (sarja peakonstruktor Sergei Kovaljov). Allveelaev projekteeriti Leningradis asunud konstrueerimisbüroos Rubin ja ehitati Severodvinskis asuvas Sevmašis. Vette lasti 1981. aastal. Rekonstrueeriti 2002. aastal. Allveelaeva pikkus on 162,5 m ja laius 12 m. Veeväljasurve 15 000 t. BS-136 Orenburg kuulub Põhjalaevastiku koosseisu. BS-64 Podmoskovje
Pisitindik (perekond)

Pisitindik (Coprinellus) on šampinjonilaadsete seltsi psatürellilised sugukondav kuuluv seente perekond. Coprinellus angulatus – trapetseoseline tindik Coprinellus bisporus – kaheeoseline tindik Coprinellus congregatus – lavatindik Coprinellus disseminatus – seltsiv tindik Coprinellus domesticus – kitsaeoseline tindik Coprinellus ephemerus – hommikutindik Coprinellus flocculosus – varieeruv tindik Coprinellus heterosetulosus – purpurtindik Coprinellus hiascens – tutt-tindik Coprinellus micaceus – sätendav tindik Coprinellus radians – puidutindik Coprinellus sassii – pikaeoseline tindik Coprinellus silvaticus – metstindik Coprinellus truncorum – silejalg-tindik Coprinellus xanthothrix – võsatindik Pisitindik andmebaasis eElurikkus.
AS-40 Bester

AS-40 Bester, ka Bester 1 (vene keeles АС-40 «Бестер») on Venemaa päästesukelaparaat. Bester 1 ehitati Peterburi laevaehitusettevõttes Admiralteiskije Verfi. Vette lasti 2013. aastal. 2016. aastast kuulub Vaikse ookeani laevastiku päästelaeva Igor Beloussovi koosseisu. Titaansulamist valmistatud korpusega Bester 1 on 60-tonnise veeväljasurvega ja laskumissügavusega kuni 700 meetrit. Kuueliikmelise meeskonnaga päästesukelaparaat Bester 1 suudab pardale võtta kuni 22 päästetavat allveelaevalt. AS-40 Bester AS-40 Bester baaslaeva kõrval AS-36 Bester Глубоководный аппарат «Бестер-1» введён в состав ТОФ. topwar.ru, 2. veebruar 2016
BS-64 Podmoskovje

BS-64 Podmoskovje (vene keeles БС-64 «Подмосковье») on Venemaa eriotstarbeline tuumaallveelaev sarjast Delfin (sarja peakonstruktor Sergei Kovaljov). Allveelaev projekteeriti Leningradis asunud konstrueerimisbüroos Rubin ja ehitati Severodvinskis asuvas Sevmašis. Vette lasti 1984. aastal. Allveelaeva pikkus on 167,4 m ja laius 11,7 m. Veeväljasurve 18 200 t. Meeskonna suurus: 135–140 allveelaevnikku BS-64 Podmoskovje kuulub Põhjalaevastiku koosseisu. BS-136 Orenburg