laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Euleri graaf

Euleri tee (ehk Euleri ahel) graafis on tee, mis kulgeb graafi kõiki servi pidi, läbides igat serva üks kord (võrdle Hamiltoni graafiga). Pildil oleva Königsbergi sildade probleemi lahendamine Leonhard Euleri poolt 1736. aastal pani aluse graafiteooria tekkele. Euleri tsükkel – Euleri tee, mis suletult moodustab tsükli. Euleri graaf – graaf, mis sisaldab Euleri tsüklit. Pooleuleri graaf – graaf, mis sisaldab Euleri teed (ahelat). Euleri tsükkel/tee esineb ainult sidusas graafis või graafis, mis peale kõikide seostamata tippude eraldamist muutub sidusaks. Vastavalt Euleri teoreemile esineb Euleri tsükkel parajasti siis kui graaf on sidus ja selles ei ole paarituarvulise valentsiga (astmega) tippe. Euleri tee graafis esineb parajasti siis kui graaf on sidus ja ei sisalda rohkem kui kaht paarituarvulise valentsiga (astmega) tippu. Vastavalt Handshakingi „kätlemise“ lemmale peab paarituarvulise valentsusega (astmega) tippude arv olema paarisarvuline. Seega, Euleri tee esineb vaid siis, kui see arv on null või kaks. Samas muutub see tee nulli puhul Euleri tsükliks. Suunatud graaf sisaldab Euleri tsüklit parajasti siis kui see on tugevalt sidus ja graafi iga tipu sisendi poolaste võrdub tema väljundi poolastmega. Alati on võimalik taandada Euleri tee leidmise ülesanne Euleri tsükli leidmise ülesandele. Tõepoolest, oletagem et need mõlemad on graafis olemas. Siis on selles täpselt 2 paarituarvulise valentsiga tippu. Ühendame need tipud servaga, ja saame graafi mille kõik tipud on paarisarv valentsed ning Euleri tsükkel eksisteerib. Leiame selles graafis Euleri tsükli ja eraldame saadust selle olematu serva. Vaadelgem kõige üldisemat – suunatud, multigraafi ja sõlmede juhtu. Samas eeldame, et Euleri tsükkel graafis esineb (ja koosneb vähemalt ühest tipust). Leidmiseks lähtume asjaolust, et Euleri tsükkel kujutab endast graafi kõikide lihttsüklite ühendit. Seega seisneb ülesanne nende efektiivses leidmises ja üheks ühendamises. See on teostatav, näiteks rekursiivselt või süvaotsingu teel. A. Buldas, P. Laud, J. Villemson. 2003. Graafid. Tartu, ISBN 9789949118182 F. Harary. 1972. Graph Theory. Addison-Wesley. A. Dharwadker, S. Pirzada. 2011. Graph Theory. Amazon Books, ISBN 9781466254992.
Kaust

Kaust on papist või muust materjalist kaaned koos nende vahel olevate paberitega. Kausta võidakse koguda ja seal säilitada dokumente, ajaleheväljalõikeid, kirju, fotosid jne.
Saksa okupatsioon Taanis

Saksa okupatsioon Taanis algas operatsiooniga "Weserübung" 9. aprillil 1940 ning kestis kuni sakslaste kapituleerumiseni lääneliitlastele 5. mail 1945. Erinevalt teistest riikidest, mis langesid Saksamaa okupatsiooni alla Teise maailmasõja sündmuste käigus, säilitasid taanlased oma ametkondade tavapärase töö kuni 1943. aastani. Esialgu jäid ametisse nii Taani kuningas Christian X kui ka Taani valitsus. Riik tervikuna laveeris demokraatia ja totalitarismi vahel, kuni Saksa ametivõimud saatsid Taanis toimuvate streikide ja sabotaažiaktide tõttu 1943. aasta augustis valitsuse laiali. Kuigi Jüütimaa lõunapoolses piirkonnas elasid valdavalt sakslased ja et territoorium oli saadud Esimese maailmasõja järel sõlmitud Versailles' lepingust, ei kiirustanud Saksamaa seda enesele nõudma sarnaselt Danzigi või Klaipedaga. Saksa pool väitis, et Taani okupeerimise vajaduse tingis brittide võimalik invasioon Norrasse. 9. aprillil 1940 kell 4.15 varahommikul ületasid Saksa regulaarväed Taani riigipiiri, rikkudes sellega mittekallaletungilepingut, mis oli sõlmitud 1939. aastal. Sakslased ei kohanud taanlaste poolt kuigi tugevat vastupanu, kõige ägedamaid lahinguid peeti kuningliku ihukaitsega (Den Kongelige Livgarde) Kopenhaagenis ja Lõuna-Jüütimaal. Samal ajal visati Saksamaa lennukitelt alla kuulsaid lendlehti "OPROP!", mis kutsusid taanlasi üles vastupanu mitte osutama. Propagandalehtedes selgitati, et Saksamaa hõivab Taani kaitsmaks viimast prantslaste ja brittide eest. Kuigi Taani luure ja saadik Saksamaal Herluf Zahle hoiatasid Saksamaa peatse sissetungi eest aprillis 1940, ei võtnud Taani valitsus selles osas midagi ette. Kui rünnak oli alanud, polnud enam piisavalt aega end sakslaste eest kaitsta. Taani valitsus kapituleerus mõne tunni järel pärast invasiooni. Selleks ajaks oli hukkunud 16 Taani sõdurit. Aastatel 1918–1944 allusid Island ja Fääri saared küll formaalselt Taanile, kuid tegelikult olid need autonoomsed piirkonnad. Islandi ja Fääri saarte riigipea oli Taani kuningas. Teise maailmasõja ajal okupeerisid britid nii Fääri saared kui ka Islandi, ennetamaks nende maa-alade hõivamist natside poolt. Pärast Teist maailmasõda Island iseseisvus, Fääri saared jätkasid Taani autonoomse piirkonnana. Gröönimaa sõlmis aprillis 1941 Ameerika Ühendriikidega kokkuleppe, lubamaks viimastel kaitsta neid Saksamaa eest. Ameeriklaste okupatsioon Gröönimaal kestis kuni 1945. aastani. Samal ajal elavnes kahe piirkonna vahel kaubavahetus.  Pikemalt artiklis Telegrammikriis 1942. aastal saatis Adolf Hitler pika ja meelitava telegrammi Taani kuningale Christian X-le. Kuninga vastus viimasele oli väga lakooniline, mis ajas Hitleri sedavõrd raevu, et ta kutsus Saksamaa saadiku Taanist tagasi ja saatis välja ka Taani saadiku Saksamaalt. Suhted kahe riigi vahel halvenesid oluliselt. Kõik Taani järelejäänud relvajõud saadeti Jüütimaalt välja. Taani vastupanuliikumine
Filibuster

Filibuster on poliitilise venitamis- või viivitustaktika ehk obstruktsionismi vorm, millega püütakse seadusandlikus kogus seaduseelnõu hääletusele panekut edasi lükata. Tavapäraselt on selle aluseks rahvaesindajate õigus piiramatuteks sõnavõttudeks, samuti kasutatakse õigust esitada eelnõusse parandusettepanekuid. Enamasti kasutab filibustrit, nagu ka teisi obstruktsionismi vorme, opositsioon, kuna koalitsioonil on võimalik soovimatud eelnõud häälteenamusega maha hääletada. Sageli peetakse filibustri käigus asjakohatuid kõnesid, lugedes ette näiteks rongide sõiduplaani või Homerose eeposi. Samas võivad ka teemakohased sõnavõtud kesta tunde. Filibustri ajalugu on pikk, teada on Cato Noorema Caesari-vastased filibustrikatsed vabariikliku Rooma senatist. Mitmel pool maailmas on filibuster keelustatud või on seatud piirangud sõnavõttude pikkusele, arvule ja sisule. USA Kongressi Esindajatekojas keelustati filibuster 1842. aastal, ehkki 1854. aastal toimus Esindajatekojas taas üks tuntumaid filibustreid Kansase-Nebraska seaduse arutelu käigus. USA Kongressi Senatis on filibuster ent tänaseni lubatud, ehkki praktiliselt kasutatakse seda harva - enamasti piirdutakse ähvardustega. Filibustrit on eri erakonnad korduvalt kasutanud ka Eestis. Selle kasutamist on USA eeskujul õigustanud Igor Gräzin, filibustri keelustamist on nõudnud Juhan Telgmaa. http://www.riigikogu.ee/rito/index.php?id=11633&highlight=lahendi&op=archive2 https://web.archive.org/web/20010920123457/https://www.postimees.ee/leht/97/06/21/arvamus.htm "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. mai 2001. Vaadatud 5. veebruaril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Tarmo Tulva

Tarmo Tulva (sündinud 13. detsembril 1978) on eesti kabetaja ja Eesti Kabeliidu president 2015. aastast. Ta on Eesti võistkondlik meister rahvusvahelises kabes 2003, 2009, 2011, 2014 ja 2016. aastal ning Eesti meister inglise ja pöördkabes 2013. aastal. Tarmo Tulva on kutsetunnistusega kabetreener. Tarmo Tulva Eesti Kabeliidu saidil Tarmo Tulva poeg Andreas Tulva (sündinud 23. veebruaril 2000) on kabetaja ja Eesti võistkondlik meister (2016. aastal).
Johannes-Voldemar Holland

Johannes-Voldemar Holland VR II/2 ja VR II/3 (15. aprill (vkj)/ 27. aprill 1899 Õisu vald, Paistu kihelkond, Viljandimaa – 9. mai 1942 Ussollagi vangilaager, Solikamsk, NSV Liit) oli Eesti sõjaväelane (kapten). Johannes-Voldemar Holland teenis Vabadussõja ajal 2. jalaväepolgus, Viljandi kaitsepataljonis ja leitnandina Sakala Partisanide polgus rooduülemana. 23. veebruaril 1934 seati ta vapside poolt Viljandi linnapea kandidaadiks, kuid kaotas (12 häält poolt, 1 vastu) senisele linnapeale August Maramaale, kes sai 17 häält poolt ja 12 vastu. 1936. aastal alanud Vapside riigipöördekatse kohtuistungil süüdistati: Andres Larkat, Johannes Woldemar Hollandit, Aleksander Seimani, Paul-Georg Laamani, August-Julius Klasmani, kapten Ants Pedakut, Leonhard-Herman Pallonit, Karl Podrätsikut, Aleksander Wilti, Nikolai Tuimanit, Arnold Liivakut, Anton Allikut, Mihail Kalmi, Viktor Puskarit, Hjalmar Mäed, Eduard-Alfred Kubbot, Alfred Sampkat, Hans-Walter Parist ja Bernhard Välit, sellet et nemad 1935. a. Tallinnas ja Tartus kaitseseisukorra maksvuse ajal ja maksvuse piirkonnas kokkuleppel teiste, isikutega valistasid ette Eesti vabariigis põhiseadusega maksmapandud riigikorra vägivaldset muutmist. Selleks organiseerisid nad lööksalku kallaletungimiseks riigivanemale, kaitsevägede ülemjuhatajale, vabariigi valitsuse liikmetele ja Valitsusasutustele. Nende sihiks oli vägivaldselt Eesti vabariigi etteotsa seada teisi isikuid, kes selleks seaduslikus korras ei ole volitatud, ja riigi üldjuhtimine panna oma meestest koosneva asutuse, „rahvuskongressi" peale, milline põhiseaduses pole ette nähtud, ühtlasi muretsesid nad kallaletungimise teostamiseks 1O kilo dünamiiti, 77 käsigranaati, püstolkuulipilduja ja käsirelvi ning jaotasid omawahel osad ja ülesanded kallaletungimise teostamisel, määrates kallaletungi aja 8. detsembriks 1935. a., kui vabariigi valitsus pidi minema „Estonia" teatrihoonesse Isamaaliidu kongressile. Selle raske kuritöö ettevalmistamine katkes mässumeestest enestest mitteolenevail põhjustel, sest et nemad tabati politseivõimude poolt ja wahistati ööl vastu 8. detsembrit. Vabanes vanglast 1938. aasta 7. mai amnestia põhjal Arreteeriti NKVD poolt 26. juunil 1941. Surmaotsus, lasti maha. Tema tütar oli insener ja muinsuskaitsja Kalli-Maia Holland. Viljandi linnavalitsus vabsideta. 25. veebruar 1934, nr 47, lk 7 Wapsidesuurprotsess algas, Postimees (1886-1944), nr. 121, 6 mai 1936 Kes on kohtualused ja milles neid süüdistatakse., Uus Eesti, nr. 123, 7 mai 1936 Need, kes vabanevad, Päewaleht, nr. 123, 7 mai 1938 Jaak Pihlak. "Viljandi linn ja Vabaduse Risti vennad". Viljandi Muuseumi aastaraamat 2010. Lk 98 Ohvitseride andmekogu Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Nokia 6125

Nokia 6125 on Nokia klapptelefon, mida hakati tootma 2006. aastal. Nokia 6125-l on 16-bitine graafika, 6,00 MB RAMi ja MicroSD mälukaardi pesa. Mudelil on sisseehitatud 1,3 MP foto- ja videokaamera. Telefonil on Bluetooth 1.2 ja infrapunaliides, samuti USB-kaabli ja kõrvaklapipesa. Ekraane on Nokia 6125-l kaks: siseekraan suurusega 128×160 ja klapi peal miniekraan suurusega 96×65. Flashi tarkvara on Adobe Flash Player 1.1.
Songi dünastia

Songi dünastia (hiina keeles Sòng Cháo; Wade-Giles'i transkriptsioonis Sung Ch'ao) oli Hiina keisririigi dünastia, mis valitses 960–1279. Songi dünastia tuli võimule pärast Viie dünastia ja Kümne Kuningriigi ajastut, sellele järgnes Yuani dünastia. Songi valitsus oli maailmas ajaloos esimene, mis andis välja paberraha. Samuti oli see esimene Hiina valitsus, mis rajas püsiva laevastiku. Sellal võeti esimest korda kasutusele püssirohi ning hakati määrama põhja-lõunasuunda kompassi abil. Songi dünastia valitsusaeg jaguneb kaheks: Põhja-Song ja Lõuna-Song. Põhja-Songi (hiina keeles 北宋, 960–1127) pealinn oli Bianjing (tänapäeval Kaifeng) Põhja-Hiinas ning dünastia võimu alla jäi enamik Sise-Hiinast. Lõuna-Songi (hiina keeles 南宋, 1127–1279) ajastuks kaotas Songi dünastia Põhja-Hiina Jini dünastiale (1115–1234). Songi õukond taandus Jangtse jõest lõunasse ning viis pealinna Lin'ani (tänapäeval Hangzhou). Ehkki Songi dünastia oli kaotanud kontrolli Hiina tsivilisatsiooni sünnikoha üle Kollase jõe ääres, ei varisenud Songi majandus kokku, kuna Lõuna-Songi riiki kuulus 60 protsenti Hiina rahvastikust ja enamus viljakamast põllumaast. Lõuna-Songi dünastia tugevdas oluliselt oma laevastikku, et kaitsta oma maismaavaldusi ja merepiiri ning korraldada mereretki. Ebrey, Patricia Buckley; Walthall, Anne; Palais, James B. "East Asia: A Cultural, Social, and Political History" Boston: Houghton Mifflin, 2006, ISBN 0-618-13384-4, p. 167
Ibanid

Ibanid on Kalimantani saarel elav rahvas. Nad kõnelevad ibani keelt.
Fiskari

Fiskari (rootsi kl. Fiskars) on küla Raseborgi linna lääneosas Uusimaa maakonnas. Külas asub endine Fiskarsi rauatehas (Fiskarsin rautaruukki), mis on asutatud 1649. aastal. Fiskari väljapaistvamaks vaatamisväärsuseks on 1818. aastal ehitatud Charles Bassini projekteeritud mõisahoone. Tänapäeval on alla 1000 elanikuga küla suvel populaarne turismisihtkoht, kus tegutseb käsitöö- ja kunstnike ühing. Külast läbi voolav Fiskarsi jõgi või Fiskari jõgi ja selles olev Fiskari kosk on kaasa aidanud sellele, et külasse sai rajada kunagi rauatehase. Uusimaa maakonna valitsus valis Fiskari 2000. aasta Uusimaa aasta külaks. Fiskari küla arenes 1649. aastal sakslase Peter Thorwöste loodud sepikoja ja valukoja ümber, kus toodeti rauda ja vaske. 1822. aastal ostis sepi- ja valukoja Turu apteeker John Jacob von Julin. 1830. aastatel hakati tehases tootma majapidamises vajaminevaid tarbeesemeid, nagu näiteks nuge, kääre ja söögiriistu. 1836. aastal asutati seal Soome esimene rauatehas. Tööstuse areng oli kiire. Toodete veoks rajati Fiskarist Pohjankuru sadamasse kitsarööpmeline raudtee, mis oli kasutusel aastatel 1891–1952. Ettevõtte Fiskars OY ajalugu algab Fiskari rauatehasest, kuid äriühingul ei ole enam külas tööstuslikku tegevust. Fiskari koduleht
Helena Virt

Helena Virt (sündinud 30. aprillil 1983 Põlvas) on eesti laulja. 2002. aastal lõpetas ta Põlva Ühisgümnaasiumi ja 2006. aastal Tartu Tervishoiu Kõrgkooli bioanalüütikuna. Jätkab õpinguid Tartu Ülikoolis rahvatervishoiu magistrantuuris.[viide?] Võruvisioon 2002 - Grand prix; A-kategooria laureaat Raimond Valgre nimeline festival 2002 - A-kategooria parim naislaulja Karaoke maailmameistrivõistlused 2005 - kümne parima naislaulja hulgas[viide?] Telesaate "Karaokeäss 2006" võitja[viide?] Karaoke maailmameistrivõistlused 2006 - 4. koht[viide?] Elulugu
Vilho Meier

Vilho Meier (sündinud 10. mail 1983 Tõraveres) on eesti muusik. Ta on lõpetanud Nõo Reaalgümnaasiumi 2001. aastal ja Tartu Ülikooli materjaliteaduse erialal 2006. aastal. Ta musitseerib ansamblites Supernova ja Cathouse Radio. Merilyn Merisalu. Vilho Meier: õppida tuleb seda, mis on endale huvitav, mitte popp või tulus Ajakiri Universitas Tartuensis, jaanuar 2012
Haloo Helsinki!

Haloo Helsinki! on soome ansambel. See sai alguse 2000. aastal Helsingis, kui ansambli liikmed Leo ja Jere kohtusid. Debüütalbum "Haloo Helsinki!" ilmus 2008. aastal. Jere Marttila Leo Hakanen Elisa Tiilikainen ehk Elli Haloo Jukka Soldan "Haloo Helsinki!" (2008) "Enemmän kuin elää" (2009) "III" (2011) "Helsingistä maailman toiselle puolen – Parhaat 2007-2012" (2012) "Maailma on tehty meitä varten" (2013) "Kiitos ei ole kirosana" (2014) "Areena" (2015) "Hulluuden highway" (2017) "Rakas" "Hulluuden highway" "Oh no, let's go" "Hei haloo" "Kärpästen herra" "Tuntematon" "Joulun kanssas jaan" (feat. Cantores Minores) "Seitsemän miljardii" "Kuussa tuulee" "Beibi" "Pulp fiction" "Vihaan kyllästynyt" "Kiitos ei ole kirosana" "Vapaus käteen jää" "Huuda" "Maailma on tehty meitä varten" "Maailman toisella puolen" "Kuule minua" "Jos mun pokka pettää" "Kokeile minua" "Ei Eerika pääse taivaaseen" "Jos elämä ois helpoo" "Haloo Helsinki" "Vieri, vesi, vieri" "Perjantaina" "Yksinäiset" http://www.hs.fi/kulttuuri/a1412652853264 Haloo Helsinki! veebileht (soome keeles) Haloo Helsinki! Facebookis Haloo Helsinki! MySpace'is
Anton Hermann Haller

Anton Hermann Haller (30. oktoober/11. november 1833 Rakvere – 31. detsember 1905/13. jaanuar 1906 Tallinn) oli Eesti vaimulik. Haller viibis aastatel 1845–1847 Gattšina orbudekodus. Aastatel 1847–1851 õppis ta Tallinna Kubermangugümnaasiumis, 1852–1856 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Käina Martini koguduses (Georg Friedrich Ignatiuse juures). Ordineeriti 21. juunil/3. juulil 1859 Tallinnas õpetajaks. Ta oli aastatel 1859–1861 Käina Martini koguduse adjunktõpetaja, 1861–1864 oli ta (kutsuti 30. augustil/11. septembril 1861, introdutseeriti 29. oktoobril/10. novembril) Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja, 1864–1875 oli ta (kutsuti 11. augustil/23. augustil, introdutseeriti 27. septembril/9. oktoobril) Käina Martini koguduse õpetaja. Aastatel 1875–1886 oli ta (kutsuti 26. septembril/8. oktoobril, introdutseeriti 26. oktoobril/7. novembril) Tallinna Oleviste koguduse abiõpetaja, lisaks 1883–1886 konsistooriumi assessor. Aastatel 1886–1889 oli ta Tallinna superintendent ja Tallinna koolikolleegiumi asepresident. Aastatel 1897–1898 oli ta luterlik vaimulik Nervis (Genova lähedal Itaalias). Seejärel elas emeeritusena Märjamaal ja Tallinnas. Haller asutas ajakirja Ristirahva Pühapäeva Leht ja andis seda välja aastatel 1875–1876. Ta kirjutas ka ajalehtedele Tallinna Sõber ja Tartu Eesti Seitung. Aastal 1872 avaldas ta jutluseraamatu "Iggapäwane Hinge toidusse ramat", jutluseraamatud ilmusid ka aastatel 1878 ja 1891. Tema isa dr. med. Anton Hermann Haller (1800–1833) oli kolleegiumi nõunik, kasuisa (isa vend) Karl Haller oli Gattšinas õpetaja, poeg Gotthard Haller oli Märjamaa Maarja koguduse õpetaja. Emapoolne vanaisa Heinrich Johann Paucker oli Simuna Siimona ja Juuda koguduse õpetaja, Simuna koguduse õpetajad olid ka tema onud Heinrich Wilhelm Christoph Paucker ja Hugo Richard Paucker ning onupoeg Eduard Peter Heinrich Paucker. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007 Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885-1919. Böhlau Verlag Köln Wien Anton Hermann Haller Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
MARPOL 73/78

MARPOL 73/78 ehk rahvusvaheline laevade põhjustatava merereostuse vältimise konventsioon (inglise International Convention for the Prevention of Pollution From Ships, 1973 as modified by the Protocol of 1978) on üks olulisemaid rahvusvahelise merekeskkonna kaitse konventsioone, puudutades merereostust seoses merrekaadamise, õlide ja heitgaasidega. Konventsiooni eesmärgiks on säilitada merekeskkonda, lõpetades täielikult naftajäätmete ning teiste heitmete merrelaskmise ning viia selliste heitmetega seotud õnnetuste arv miinimumini. MARPOLi konventsioon allkirjastati 17. veebruaril 1973, kuid siis konventsioon veel ei jõustunud. Praegu kehtiv konventsioon on 1973. aastal allkirjastatud ning 1978. aastal valminud protokolli kombinatsioon, mis jõustus 2. oktoobril 1983. 2005. aasta detsembri seisuga oli konventsiooniga ühinenud 136 riiki, kelle laevad moodustavad 98% kogu maailma laevaliiklusest[viide?]. MARPOLi konventsiooniga liitunud riikide lipu alla registreeritud laevad peavad järgima konventsiooniga kehtestatud nõudeid, olenemata piirkonnast, kus toimub laevatamine. Samuti on liikmetest lipuriikide haldusasutustel kohustus teostada enda lipu all sõitvate laevade suhtes kontrolli konventsiooni täitmise üle[viide?]. I II III IV V VI HELCOM MARPOL 73/78, 1978. aasta protokolliga muudetud 1973. aasta rahvusvaheline laevade põhjustatava merereostuse vältimise konventsioon MARPOL 73/78, Keskkonnaministeerium International Convention for the Prevention of Pollution from Ships (MARPOL), imo.org EstTerm: MARPOL 1973/78 EstTerm: mürgised vedelikud
Vesiklosett

Vesiklosett ehk veeklosett (ingl lühend WC water closet) on klosett, kus uriin ja roe uhutakse veega ära.
Klosett

Klosett on hoones asuv käimla. Klosett võib olla kuivklosett või vesiklosett. Klosett võib olla vannitoaga kokku ehitatud. klosetipott tualett
Tualett

Tualett ehk tualettruum on klosett koos ruumiga, kus on tavaliselt ka pesemisvõimalus kas samas või kõrvalasuvas ruumis. Avalik tualett Üleilmne käimlapäev
Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi aastaraamat

Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi aastaraamat on ainus Eestis ilmuv perioodiline teaduslik väljaanne, mis avaldab artikleid orientalistika eri valdkondadest. Aastaraamatu peatoimetaja on Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usundiloo professor Tarmo Kulmar, tegevtoimetajaks on ajakirja Akadeemia tegevtoimetaja Indrek Ude. Eesti Akadeemiline Orientaalselts valmistas aastal 1939 ette köite pealkirjaga “Akadeemilise Orientaalseltsi kirjutisi”, millest pidi saama eestikeelse orientalistika esimene perioodiline väljaanne. Teose trükk hävitati 1940. aasta suvel NSV Liidu võimu poolt. 1940. aastal ilmuma pidanud "Kirjutistest" on säilinud ainult tiitelleht eesti ja prantsuse keeles.. Aastal 2006 taastatud aastaraamat ilmub korra aastas ning seal ilmuvad teaduslikud uurimused, raamatuarvustused ja sündmuste ülevaated erinevatest orientalistika harudest nagu indoloogia, budoloogia, tibetoloogia, sinoloogia, assürioloogia, arabistika. Aastaraamatutes ilmuvad ka ülevaated Eestis ilmunud ja Eesti autorite koostatud orientalistikaalastest raamatutest. Peeter Espak (Tartu Ülikool) Andres Herkel (Riigikogu liige) Tarmo Kulmar (Tartu Ülikool) Märt Läänemets (Tartu Ülikool) Jaan Puhvel (California Los Angelese ülikool) Teet Toome (Tartu Ülikool) Ülo Valk (Tartu Ülikool) Endised kolleegiumi liikmed: Michael Heltzer (1928–2010) Linnart Mäll (1938–2010) Ülo Sirk (1935–2011) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. september 2009. Vaadatud 6. veebruaril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Spiooniromaan

Spiooniromaan on romaan, mille traditsioonilisteks osadeks on luure ja spionaaž, tegelaskujudeks luurajad, spioonid ja nendega seotud organisatsioonid. John Buchan. "39 astet" (The Thirty-Nine Steps, 1915) John le Carré. "Spioon, kes pääses külma käest" (The Spy Who Came in from the Cold, 1963), "Plekksepp, rätsep, sõdur, nuhk" (Tinker, Tailor, Soldier, Spy, 1974) Tom Clancy. ""Punase Oktoobri" jälitamine" (The Hunt for Red October, 1984) Jospel Conrad. "Salakuulaja" (The Secret Agent, 1907) Ian Fleming. "Südamlik tervitus Venemaalt" (From Russia, with Love, 1957), "Casino Royale" (Casino Royale, 1953) jt. James Bondi lood. Ken Follett. "Nõelasilm" (Eye of the Needle, 1978) Frederick Forsyth. "Šaakali päev" (The Day of the Jackal, 1971) Graham Greene. "Vaikne ameeriklane" (The Quiet American, 1955) Jack Higgins. "Kotkas on laskunud" (The Eagle Has Landed, 1975) Robert Ludlum. "Bourne'i identiteet" (The Bourne Identity, 1980) Einar Sanden. "KGB kutsub Evet" (1968), "Mitme näo ja nimega" (1978), "Loojangul lahkume Tallinnast" (1979), "Süda ja kivid" (1982) The Top 100 Crime Novels of All Time Spioonikirjanike loend Spy-Wise, spioonikirjanduse koduleht. Spy Fiction Iliad, Henry V, The Spy, The Riddle of the Sands, The Thirty-Nine Steps, Greenmantle
Mihhail Šolohhov (jõelaev)

Mihhail Šolohhov (vene keeles Михаил Шолохов) on nelja tekiga Dmitri Furmanov-klassi (projekt 302 esimene seeria) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases Saksamaal 1985. aastal. Laeva saksa tüübinimetus on BiFa 129M, Binnenfahrgastschiff 129 meetrit, moderniseeritud. Laev sai nime vene romaanikirjaniku Mihhail Šolohhovi auks. Kiil pandi laevale tehasenumbriga 384 VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases ning laev anti Doni ääres Rostovis asuvale Volga-Doni Laevakompaniile (ГП Волго-Донское речное пароходство МРФ РСФСР) üle 1985. aastal. Riigiettevõte Volga-Doni Laevakompanii ja hiljem eraettevõte OAO Volgo-Donskoje Parohodstvo (ОАО Волго-Донское пароходство) on kasutanud jõelaeva Mihhail Šolohhov enne ja pärast täielikku moderniseerimist 2001. aastal Volgal, Donil ja Neeval välismaa turistide jaoks. 27. aprillil 2012. aastal sõidab laev Doni äärsest Rostovist Peterburi, et seal suvel välisturistidega töötada. 3. septembril 2012 põrkasid öösel Peterburist Moskvasse sõitev Mihhail Šolohhov ja puksiir kokku Rõbinski veehoidlal Karagatši saare lähistel. Jõereisilaevade loend RRR, Alus 160225 (vene keeles) "Tehnilised andmed, Projekt 302". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. veebruar 2007. Vaadatud 24. veebruaril 2007. "Projekt 302". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. veebruar 2007. Vaadatud 24. veebruaril 2007. Теплоход Дмитрий Фурманов (vene keeles) Jõelaev Mihhail Šolohhov, projekt 302 (vene keeles) Михаил Шолохов, registri andmed(vene keeles) "Projektide 301 ja 302 laevade nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. veebruar 2007. Vaadatud 27. veebruaril 2007. Jõelaev Mihhail Šolohhov (vene keeles) Теплоход с сотнями туристов столкнулся с буксиром в Вологодской области (vene keeles) Jõelaev Mihhail Šolohhov, projekt 302 (vene keeles) Teatmik, projekt 302 (vene keeles)