laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Maarjalepp

Maarjalepp (Agrimonia L.) on roosilaadsete seltsi roosõieliste sugukonda kuuluv mitmeaastaste rohttaimede perekond. Perekonda kuulub 12–15 liiki, mis kasvavad põhjapoolkeral. Üks liik on Aafrikas. Maarjalepad kasvavad ½–2 m kõrgeks. Vars on püstine või tõusev. Lehed on sulgjad ja rootsu otsas. Õied on kollased ja moodustavad tavaliselt harunemata täha. Õietupel on 5 tupplehte, mis püsivad taimel ka pärast õitsemise lõppu. Tolmukaid on samuti 5, aga kroonlehti võib olla rohkem. Emakas on niitja emakakaela ja laienenud emakasuudmega. Maarjalepa vili on seemnis, millel on küljes mõned haagikesed. Seeme on kileja seemnekestaga. Maarjalepal on 7 kromosoomi. Eestis on levinud kaks liiki: Agrimonia eupatoria L. – harilik maarjalepp (tavaline) Agrimonia pilosa Ledeb. – karvane maarjalepp (harva) Agrimonia eupatoria – harilik maarjalepp Agrimonia gryposepala Agrimonia incisa Agrimonia coreana Agrimonia microcarpa Agrimonia nipponica Agrimonia parviflora Agrimonia pilosa – karvane maarjalepp Agrimonia procera Agrimonia pubescens Agrimonia repens – lõhnav maarjalepp Agrimonia rostellata Agrimonia striata
Punanupp

Punanupp (Sanguisorba L.) on taimede perekond roosõieliste sugukonnast. Eestis on levinud kaks liiki: Sanguisorba officinalis L. – ürt-punanupp (paiguti) Sanguisorba minor Scop. – harilik mustnupp (haruldane) Sanguisorba albanica Sanguisorba alpina – alpi punanupp Sanguisorba ancistroides Sanguisorba annua Sanguisorba applanata Sanguisorba armena Sanguisorba canadensis – kanada punanupp Sanguisorba caucasica Sanguisorba cretica Sanguisorba diandra Sanguisorba dodecandra – itaalia punanupp Sanguisorba filiformis Sanguisorba hakusanensis – jaapani punanupp Sanguisorba hybrida Sanguisorba magnifica – hunnitu punanupp Sanguisorba menendezii – ameerika punanupp Sanguisorba menziesii Sanguisorba minor – harilik mustnupp Sanguisorba minor subsp. muricata – konarjas mustnupp Sanguisorba obtusa – tömp punanupp Sanguisorba officinalis – ürt-punanupp Sanguisorba stipulata Sanguisorba tenuifolia – ahtalehine punanupp
Eterikani väin

Eterikani väin (vene keeles пролив Этерикан) on väin Põhja-Jäämeres, mis eraldab Suur-Ljahhovi saart Väike-Ljahhovi saarest ning ühendab Laptevite ja Ida-Siberi merd. Väina pikkus on umbes 30 km, vähim laius 5 km, sügavus 5–8 m. Kogu aasta jooksul on väin jääga kaetud. Väina põhjas on tina leiukoht. Väin sai oma nimi jakuudi töösturi Eterikani auks. 1760. aastatel kandis tema nime ka Suur-Ljahhovi saar. Рудные минеральные ресурсы российской Арктики Землепроходцы, геологи и их помощники
Lausanne

Lausanne on linn ja vald Šveitsi prantsuskeelses osas. Linn asub Genfi järve põhjakaldal umbes 60 kilomeetrit Genfi linnast kirdes. Lausanne on Vaud' kantoni pealinn. Elanike arv on 2018. aasta seisuga 139 111. Roomlased rajasid keltide asula kohale sõjaväetugipunkti nimega Lousanna. 6. sajandil sai Lausanne'ist piiskopkonna keskus. Soodsa kliima tõttu on linnalähistel aladel levinud viinamarjakasvatus. Linn asub Genfi järve kaldanõlval. Linna põhjaosas on väike Sauvabelini järv. Linnas tegutseb Lausanne'i Ülikool. Lausanne on üks väiksemaid linnu maailmas, kus asub metroo. Collection de l'Art Brut Béjart Ballet Lausanne 1989. aastal toimus linnas Eurovisiooni lauluvõistlus. Rahvusvahelise Olümpiakomitee ja Spordi Arbitraažikohtu peahoone asub Lausanne'is. Lausanne'is on ka Olümpiamuuseum. 2020. aasta jaanuaris toimusid Lausanne'is III noorte taliolümpiamängud. Lausanne'is tegutsevad jäähokiklubi Lausanne HC ning jalgpalliklubid FC Lausanne-Sport ja FC Stade Lausanne Ouchy. Umberto Agnelli Anthony Bloom François-Louis David Bocion Johann Ludwig Burckhardt Benjamin Constant Aloise Corbaz Charles Dutoit Egon von Furstenberg Eugène Grasset Bertrand Piccard Charles-Ferdinand Ramuz Théophile Steinlen Elizabeth Thompson (Lady Butler) Bernard Tschumi Félix Vallotton https://www.pxweb.bfs.admin.ch/pxweb/fr/px-x-0102020000_201/-/px-x-0102020000_201.px/?rxid=c5985c8d-66cd-446c-9a07-d8cc07276160 Lausanne'i koduleht (inglise, prantsuse ja saksa keeles) Lausanne'i turismibüroo koduleht (inglise, prantsuse ja saksa keeles)
Eterikan

Eterikan (vene keeles Этерикан) (sünni- ja surmakuupäev teadmata) oli Leena alamjooksult pärit eveeni rahvusest Sahha tööstur, maadeavastaja ja meresõitja. Eterikan on muutunud juba poolmüütiliseks tegelaseks. Näiteks räägitakse, et Eterikan polevat olnud üks isik, vaid kaks sama perekonnanimega venda. Nad olevat endaga kaasa talvituma võtnud naise, tema pärast tülli läinud ja üks neist olevat teise tapnud. . Aastal 1759 või 1760 avastas Eterikan Bližni saare (praegu Suur-Ljahhovi saar Uus-Siberi saarestikus) ja sellel mammutite jäänuste leiukoha. Pärast ületas ta väina, mis praegu kannab tema nime, ja jõudis naabersaarele Malõile (praegu Väike-Ljahhovi saar). 1760. aastatel nimetati Suur-Ljahhovi saar tema auks Eterikani saareks. 1770. aastatel nimetati Katariina II käsul need saared Ivan Ljahhovi auks ümber Suur- ja Väike-Ljahhovi saarteks. Praegu kannavad Eterikani nime väin Suur- ja Väike-Ljahhovi saare vahel (1909. aastast) ning kolm jõge Suur-Ljahhovi saarel (Bolšoi Eterikan, Malõi Eterikan ja Eterikanka). Этерикан. gpavet.narod.ru Удачи купца Ивана Ляхова Землепроходцы, геологи и их помощники. Илин, 2002, №3 (30) Врангель Фердинанд Петрович. Путешествие по северным берегам Сибири и по Ледовитому морю Открытие Новосибирских островов
Emi-Tass

Emi-Tass (Эмий-Тас) on mägi Suur-Ljahhovi saare kaguosas, saare ja kogu Ljahhovi saarestiku kõrgeim punkt. Mäe kõrgus 293 m (teistel andmetel 270 m) või 311 m Suur Maailma atlas, lk.85 Ляховские острова Равнины Северо-Восточной Сибири
Jakov Permjakov

Jakov Andrejevitš Permjakov (vene keeles Яков Андреевич Пермяков; suri 1712) oli kasakast vene meresõitja, maadeavastaja ja kaupmees. Aastal 1710 reisis ta Leena jõest Kolõma jõeni ja märkas merel kahe tundmatu saarerühma siluette (Suur-Ljahhovi saar ja Medvežji saared). Aastal 1712 läks ta oma kaaslase Merkuri Vaginiga koerarakendiga Jana jõe suudmest Suur-Ljahhovi saareni ja uuris seda. Tagasiteel tapeti Permjakov ja Vagin kaaskonda kuulunud ja mässama hakanud kasakate poolt. Пермяков Открытие Новосибирских островов
Smõuk

Smõuk on Eesti ansambel, mis viljeleb stoner rock'i. "Tere tulemast koju", Nailboard Records, 2009 Mart Kalvet Smõuk the Planet: stoner-rock-pidu “Roheline planeet” esitles ansamblit Smõuk rada7 13. märts 2007 Mart Kalvet. Suitsune Smõuk roheliselt planeedilt, ekspress.ee, 3. jaanuar 2008, lk B8 Siim Nestor. Siim Nestor soovitab: Roheline planeet 3. – Eesti Ekspress, TV-Ekspress, 10. jaanuar 2008, lk 43. Mart Kalvet. 60 minutit vabadust. – Eesti Ekspress, Areen, lk B8, 23. juuli 2009. Muusikanäited myspace'is: "Elav tuli", "Kivikuningas", "Väike mees"
Idu

Idu on seemne osa, millest areneb taim. Koosneb idujuurest, iduvarrest, idulehtedest ja idupungast. Seemnekestade pakatades hakkab paisuv idujuur kasvama. Idujuurest saab peajuur, mis algul ei harune. Idulehed kerkivad mullast välja ja heidavad endalt seemnekestad. Avanevate idulehtede vahel olevast idupungast areneb võrse. Seemnest kasvanud taime nimetatakse aianduses seemikuks. Idand ehk tõuse
Kattetiivad

Kattetiivad on tugevasti kitiniseerunud esimene tiibade paar mardikalistel, mille all enamasti asetsevad lennutiivad. Kattetiibade peamine funktsioon on katta ja kaitsta nende all asuvaid lennutiibu. Lennutiibade abil lendamisel hoitakse kattetiibu avatuna. Mõnedel mardikarühmadel on kattetiivad kokku kasvanud, muutes mardika lennuvõimetuks.
Mõõl

Mõõl (Geum L.) on taimede perekond roosõieliste sugukonnast. Mõõla perekonda kuulub umbes 50 liiki mitmeaastaseid rohttaimi. Levilaks on Euroopa, Aasia, Põhja- ja Lõuna-Ameerika, Aafrika ja Uus-Meremaa. Lähedased sugulased perekondadega Potentilla (maran) ja Fragaria (maasikas). Geum rivale – ojamõõl (tavaline) Geum urbanum – maamõõl (tavaline) Geum aleppicum – püstmõõl (harva Kagu-Eestis) Geum × intermedium – vahelmine mõõl Geum aleppicum – püstmõõl Geum ×borisii – Borisi mõõl Geum bulgaricum Geum calthifolium Geum canadense – kanada mõõl Geum chiloense – tšiili mõõl Geum coccineum – sarlakpunane mõõl Geum elatum Geum × heldreichii – Heldreichi mõõl Geum heterocarpum Geum × hybridum – aedmõõl Geum × intermedium – vahelmine mõõl Geum × jankae – rodope mõõl Geum japonicum – jaapani mõõl Geum laciniatum Geum leiospermum Geum macrophyllum – suurelehine mõõl Geum molle Geum montanum – mägimõõl Geum parviflorum Geum peckii Geum pentapetalum Geum pyrenaicum – pürenee mõõl Geum reptans Geum rhodopeum Geum rivale – ojamõõl Geum rossii – Rossi mõõl Geum sikkimense Geum sylvaticum Geum triflorum – kolmeõieline mõõl Geum turbinatum Geum uniflorum Geum urbanum – maamõõl Geum virginianum
Doris Tislar

Doris Tislar (sündinud 20. aprillil 1993) on eesti näitleja. Ta on lõpetanud Tallinna Gustav Adolfi Gümnaasiumi 2012. aastal. 2014. aastal lõpetas ta Rootsis Valla Folkhögskolas kaheaastase kursuse Acting and Collaborative Theater. 2016–2017 õppis ta Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemias tantsukunsti eriala. 24. augustil 2024 abiellus ta Ursel Tilkiga. Alates 2018. aastast on ta Eesti Noorsooteatri näitleja. 2007 – "Klass" 2008 – "Mina olin siin" – Hanna 2016 – "Issei" – Alexia 2020 – "O2" – Linda Ahven 2010 – "Ühikarotid" – Neeme pruut 2010 – "Klass - Elu pärast" – Keiu 2012-2013 – "Süvahavva" – Arnika 2020 – "Sinu, minu, meie" – Eva majanaaber 2022 – "Kes tappis Otto Mülleri?" – Agnes 2023 – "Estonia" – Grete Kukk Eesti Noorsooteatri kolleegipreemia Igiliikur ehk kõige enam etendusi andnud naisnäitleja hooajal 2020/2021 (89 etendust) 2023 Salme Reegi nimeline lasteteatri auhind (koos Tanel Jonase, Getter Meresmaa ja Risto Vaidlaga; "Kõik ägedad asjad" (Eesti Noorsooteater): puudutaval ja keerulisel teemal lavastus, mille iga etendus mängitakse ainukordseks sündmuseks) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. veebruar 2014. Vaadatud 16. novembril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Doris Tislar NUKU teater-muuseum Imre Kaas: Doris Tislar: pelgalt andekusest ei piisa, kalev.ee, 8. detsember 2008 (intervjuu, foto)
Merkuri Vagin

Merkuri Vagin (vene keeles Меркурий Вагин, suri 1712) oli Siberi kasakast vene meresõitja, maadeavastaja ja kaupmees. Aastal 1711 alustas Merkuri Vagin kümne kasaka (sealhulgas lootsi Jakov Permjakoviga) Jakutski vojevoodi käsul uute saarte otsimist. Märtsis 1712 suundus tema salk koos mitme töösturiga koerarakendiga Ust-Janskist mere poole. Svjatoi Nossi ninast läksid nad üle jääga kaetud väina otse põhja suunas asustamata Bližni saarele (praegu Suur-Ljahhovi saar), kust märkasid merel teist maad (nähtavasti Väike-Ljahhovi saart). Et aga lähenes suvi ja seetõttu selle maa külastamine oli ohtlik ning ka toiduvarad said otsa, siis pöördus Merkuri Vagin koos kaaslastega tagasi mandrile Svjatoi Nossi. Talvel tekkis neil nälg. Merkuri Vagin planeeris "suurt saart" otsima hakata, aga kasakad said sellest teada ning tapsid Merkuri Vagini, tema poja ja Jakov Permjakovi. Merkuri Vagini auks sai nime tema tapmise koht – pikk maasäär Merkušina Strelka, mis eraldab Omuljahhi lahte Ida-Siberi merest. Открытие Новосибирских островов
Ivan Ljahhov

Ivan Ljahhov (vene keeles Иван Ляхов, suri umbes 1800) oli vene kaupmees, kes uuris Uus-Siberi saari. Ivan Ljahhov kauples Venemaa põhjaosas, sealhulgas Hatanga ja Anabari jõe suudme vahel, mammutiluuga ning uuris rannikut, et leida kihvu. Kevadel 1770 sooritas Ivan Ljahhov reisi üle külmunud mere Svjatoi Nossi ninast põhja poole, külastas Merkuri Vagini ja Jakov Permjakovi avastatud saart (Bližni) ning pärast külastas teist selle lähedal asuvat saart (Malõi). Need saared nimetati hiljem tema auks Suur- ja Väike-Ljahhovi saareks, ka kogu saarestik sai nimeks Ljahhovi saared. 1773. aastal jõudis ta koos kaupmees I. Protodjakonoviga kolmanda, kõige suurema saare rannikule (hiljem nimetati see ümber Kotelnõi saareks Ljahhovi kaaslastega maha unustatud vaskkatla järgi, mille leidis maamõõtja Stepan Hvoinov). Oma reiside tulemusena sai Ivan Ljahhov õiguse polaarrebastele ja mammutikihvadele nii nendel saartel kui ka hiljem avastatud saartel. Kolm tema avastatud saart said nimeks Esimene, Teine ja Kolmas Ljahhovi saar. Huvitav on see, et Ljahhovi avastatud saari ei nimetata tänapäeval enam tema järgi, küll aga kannavad tema nime teiste inimeste avastatud saared. 1775. aastal tegi Ivan Ljahhov maamõõtja Stepan Hvoinoviga Suure-Ljahhovi saare mõõtmisi ja kirjeldusi. Николай Тужилин. Мир вокруг тебя Удачи купца Ивана Ляхова
Czech Airlines

CSA Czech Airlines (tšehhi České aerolinie; lühend CSA) on Tšehhi rahvuslik lennufirma, mille kodulennuväli on Praha Ruzyně lennujaam. Lennufirma opereerib 92 sihtkoha vahel 48 riigis, sealhulgas enamikust Euroopa pealinnadest, Lähis-Idast ja Aasiast. Lisaks teenindab CSA tšarter- ja kaubalende. Czech Airlinesi boonusprogrammiks on "OK plus". Lennufirma on SkyTeami liige. ČSA asutas 6. oktoobril 1923 Tšehhoslovakkia valitsus CSA Česko Slovenské Aerolinie nime all. 23 päeva hiljem toimus esimene lend Praha ja Bratislava vahel. Esialgu toimusid ainult riigisisesed lennud. Esimene rahvusvaheline lend Prahast Bratislavasse ja sealt edasi Zagrebisse toimus 1930. aastal. 1957. aastal sai ČSA kolmandaks lennufirmaks, mis alustas lendamist reaktiivlennukitel (Tupolev Tu-104) ja esimeseks, millel oli täisreaktiivlennuliin (Prahast Moskvasse). Czech Airlinesil on seisuga juuli 2014 koodijagamislepingud järgmiste lennufirmadega: Seisuga aprill 2014 oli Czech Airlinesi lennukipargis järgmised lennukid: Oktoobris 2013 oli lennukipargi lennukite keskmine vanus 8,5 aastat. "Ceske Aerolinie (Czech Airlines)". TRANSNATIONALE.ORG. Flight International 3 April 2007 "csa.cz - Flight Timetable | Summer 2014" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 1. august 2014. Vaadatud 16. aprillil 2015. "planespotters". planespotters.net.
Is It Me (Triinu Kivilaane laul)

"Is It Me" on Triinu Kivilaane neljas singel albumilt "Now and Forever". Singel anti välja 8. mail 2009. "Is It Me" (Radio Edit) - 03:51 "Is It Me" (Sunrize House Mix) - 05:02 "Is It Me" (Slow Mix) - 03:59
Moonduja

Moonduja on Birgit Õigemeele esimene singel tema kolmandalt albumilt "Teineteisel pool". Laulu on produtseerinud Meelis Meri ja Priit Juurmann ning kirjutanud Maian Kärmas. Singel anti välja 11. juunil 2009. Laulu esmaesitlus oli 20. mail raadios. "Moonduja" valiti Raadio 2 iga-aastasel "Aastahiti" auhinnagalal kodumaistest lugudest 2009. aastal kolmandale kohale. "Moonduja" (raadio versioon) – 02:47 "Moonduja" (instrumentaal) – 02:47 "Moonduja" (pikk versioon) – 03:49
Praha Václav Haveli lennujaam

Praha Václav Haveli lennujaam (tšehhi Letiště Václava Havla Praha, oktoobrini 2012 Praha Ruzyně lennujaam Letiště Praha-Ruzyně) (IATA: PRG, ICAO: LKPR) on 5. aprillil 1937 tegevust alustanud Tšehhi peamine rahvusvaheline lennujaam ning rahvusliku lennufirma Czech Airlines kodulennujaam. Lennujaam asub Praha kesklinnast 10 kilomeetrit loodes. Liinil Tallinn–Praha lendas Czech Airlines aastatel 2003-2013. Praha Václav Haveli lennujaamas filmiti osa James Bondi filmist "Casino Royale". Praha Ruzyně lennujaama koduleht
Kotelnõi saar

Kotelnõi saar (vene keeles остров Котельный, jakuudi keeles Олгуйдаах арыы) on saar Põhja-Jäämeres, Uus-Siberi saarte kõige suurem saar. Saar kuulub Anjou saarte koosseisu. Sannikovi väin eraldab seda Väike-Ljahhovi saarest ja Zarja väin Belkovski saarest. Aeglase tõusmise tulemusena tekkis Bunge maa – maismaa osa, mis ühendab Kotelnõi saart Faddejevi saarega. Neid eraldab pikk ja kitsas Hedenströmi laht. Saare läänerannikut ümbritseb Laptevite meri, idarannikut Ida-Siberi meri. Kotelnõi saare pindala on 11 665 km² (Faddejevi saar – 5300 km², Bunge maa – 6200 km²). Pealiskord koosneb lubjakividest ja kildadest. Pinnamood on künklik, kõrgeim punkt Malakatõn-Tass on 361 meetrit üle merepinna. Kotelnõi saar asub arktiliste kõrbete piirkonnas. Taimestik on hõre. Suur osa territooriumist on kaetud jääga. Inimesed kütivad polaarrebast. Saarel on polaarjaamad – Kotelnõi polaarjaam looderannikul ja Sannikovi polaarjaam lõunarannikul. Sealt on leitud väljasurnud loomade (sealhulgas mammuti) jäänused. Saare avastas tööstur Ivan Ljahhov 1773. aastal. Saar sai nime Kolmas Ljahhovi saar, hiljem nimetati see ümber Kotelnõi saareks Ljahhovi kaaslaste maha unustatud vaskkatla järgi, mille leidis maamõõtja Stepan Hvoinov). Teise versiooni kohaselt meenutab saar lõunast vaadatuna kummulipööratud pada, mis ka andis saarele nime. ) Saare põhjapoolsem punkt on Anissi neemel (76° 12′ N, 139° 0′ E). Saarel on Hermann Walteri haud., Kotelnõil asuvad Vene sõjaväe õhutõrjesüsteemid Pantsir. Kotelnõi saar, Bunge maa ja Faddejevi saar Николай Тужилин. Мир вокруг тебя V.A Obrutšev Sannikovi maa. lk. 38 Hermann Walteri mälestuseks (vene keeles) Могилу доктора Германа Вальтера перенесли на новое место (vene keeles) Venemaa seadis Arktikas töökorda kolm õhutõrjesüsteemi, Postimees, 13. november 2014
Robert Pattinson

Robert Douglas Thomas Pattinson (sündinud 13. mail 1986 Londonis) on inglise näitleja, modell, muusik ja produtsent. Ta on tuntud filmisaagast "Videvik" (2008), kus ta kehastab Edward Cullenit, ja filmist "Harry Potter ja tulepeeker" (2005), kus ta kehastab Cedric Diggoryt. Osatäitmise eest filmis "Videvik" andis MTV talle aasta parima meesdebütandi, parima suudluse ja parima võitlusstseeni auhinna. Ta on mänginud ka filmis "Mäleta mind" (2010). Pattinsoni isa importis USA-st uunikumautosid ja ema töötas modelliagentuuris. 12-aastaselt alustas ta ka ise modellitööd, kuid neli aastat hiljem jäi see soiku, sest talle ei pakutud enam tööd. Ise nimetas ta selle põhjuseks, et pärast murdeiga hakkas ta liiga mehelik välja nägema. Kuid juba modellitöö kõrvalt tegi ta esimesed katsetused näitlejana. Pattinson mängib kitarri ja klaverit ning kirjutab muusikat. Filmis "Videvik" esitab ta kaks laulu, millest ühe kaasautor ta on. Filmis "Kuidas olla" (2008) esitab ta kolm oma laulu. Pattinson on öelnud, et muusika on tema tagavaraplaan juhuks, kui tema näitlejakarjäär peaks ebaõnnestuma. Ta on mänginud veel filmides "Little Ashes" (2008), "Mäleta mind" (2010), "Vesi elevantidele" (2011), "Bel Ami" (2012) ja "Cosmopolis" (2012). 2009. aasta suvel tekkis Pattinsonil armusuhe "Videviku saaga" kaasstaari Kristen Stewartiga. 2012. aasta juulist oli Stewartil aga nn kokku-lahku-suhe endast 19 aastat vanema Rupert Sandersiga. Lõplikult läksid Stewart ja Pattinson lahku 2013. aasta mais. Septembrist 2014 oli Pattinson lähisuhtes Briti laulja FKA Twigsiga. Nad läksid lahku 2017. aasta suvel. Robert Pattinson IMDb-s
Malakatõn-Tass

Malakatõn-Tass (Малакатын-Тас) on mägi Kotelnõi saarel, nii saare, kui ka Anjou ja Uus-Siberi saarte kõrgeim punkt (374 meetrit).
Kristen Stewart

Kristen Jaymes Stewart (sündinud 9. aprillil 1990 Los Angeleses) on USA filmi- ja seriaalinäitleja. Ta on mänginud sellistes filmides nagu "Panic Room" (2002, "Paanikatuba"), "Zathura", "In the Land of Women", "Adventureland" ("Adventureland - Pöörane suvi"), "Into the Wild", "The Messengers" ("Sõnumitoojad") ja "Twilight" ("Videvik"). Siiski oli ta enne "Videviku saaga" filme avalikkusele peaaegu tundmatu näitleja. Ta on sündinud Los Angeleses ning elab seal siiani. Tema isa John oli mänedžer ja produtsent, ema Jules oli pärit Austraaliast Queenslandist ja töötas stsenaariumidega. Kristen käis tavakoolis ainult esimesed seitse klassi, edasi oli koduõppel. Kristenil on vanem vend Cameron Stewart. Kristen hakkas filmides näitlema kaheksa-aastaselt – pärast seda, kui üks filminäitlejate agent oli näinud tema esinemist algkooli jõulunäidendis. Kristeni esimene filmiroll oli tekstita kõrvalosa Disney Channeli filmis "The Thirteenth Year" ("Kolmeteistkümnes aasta", 1999). Kristeni järgmine roll oli sõltumatus filmis "The Safety of Objects" ("Asjade ohutus"; 2001), kus ta mängis probleemidesse sattunud üksikema poisilikku tütart. Järgnes esimene peaosa Hollywoodi filmis "Panic Room" ("Paanikatuba"; 2002). Ta mängis seal üksikema Jodie Fosteri diabeetikust tütart. Filmi ja Kristeni näitlejatöö sai üldiselt positiivseid hinnanguid. 2004. aastal mängis ta peaosa filmis "Räägi". Ta oli kõigest 13-aastane, kuid mängis keskkooliõpilast, kes vägistamisohvrina kaotab kõnevõime. Ka see roll teenis peamiselt kiitvaid arvustusi. 2005. aastal mängis Kristen fantaasiafilmis "Zathura" kahe väikese poisi vastutustundetut õde. Filmis muudavad poisid oma kodu lauamängu mängimise tulemusena kosmoselaevaks. Kriitikud kiitsid küll filmi, aga mitte Kristeni rolli, sest tema tegelane olevat kogu filmi jooksul olnud kuidagi liikumatu. 2008. aastal mängis Kristen Bella Swani Stephanie Meyeri romaanisarja avaromaanil põhinevas filmis "Videvik". Tema lavapartner Robert Pattinson mängis Edward Culleni osa. Selle rolli eest sai Kristen MTV parima naisnäitleja filmiauhinna ja ta mängib Bella Swani ka filmi järgedes.
Viie elemendi õpetus

Viie elemendi õpetus (五行 wǔxíng) on Vana-Hiina filosoofias ja kultuuris kasutatav mõtlemisviis. Traditsioonilises Hiina mõtlemises võib kõik nähtused liigitada viieks elemendiks või faasiks: tuli (火 huǒ) vesi (水 shuǐ) puu (木 mù) metall (金 jīn) maa (土 tǔ) Need viis faasi ei ole materjalid, nagu neist mõistetest võiks aru saada, vaid pigem metafoorid, millega kirjeldatakse, kuidas teatud nähtused on omavahel suhestatud. Olulisemad kasutuse erivormid on järgmised: neljane tsükkel, milles kasutatakse ainult nelja elementi (puu, tuli, kuld (metall) ja vesi). Sel juhul jäetakse element muld (maa) keskele. neljane tsükkel, milles kasutatakse elementi muld (maa) vaid elementide üleminekuperioodide jaoks. viiene tsükkel, milles kasutatakse viit elementi. kuuene tsükkel, milles elemendi tuli asemel on kaks omaette teistega võrdset faasi: valitseja-tuli (tuli) ja teenija-tuli. Harva kasutati varem ka element muld (maa) kaheks jagamist. Seejuures on elementide vahekorrad omavahel toodud enamasti välja erinevate seaduspärasustega. Üldiselt enamkasutatavas viieelemendises tsüklis kirjeldatakse nende faaside järgnevusi nii loovas (生 shēng) kui hävitavas (克 kè) ringis. Loovas ringis: puu loob tule, tuli loob mulla (maa), muld loob kulla (metalli), kuld loob vee ning vesi loob puu. Hävitavas (ületavas) ringis: puu hävitab mulla, muld hävitab vee, vesi hävitab tule, tuli hävitab kulla, kuld hävitab puu. Viie elemendi õpetus on olnud kasutusel paljudel vana hiina mõttealadel, meditsiinis, muusikas, sõjanduses jpm. yin ja yang filmi kohta vaata Viies element Feng Youlan (Yu-lan Fung), A History of Chinese Philosophy, volume 2, p. 13 Joseph Needham, Science and Civilization in China, volume 2, pp. 262–23 Maciocia, G. 2005, The Foundations of Chinese Medicine, 2nd edn, Elsevier Ltd., London Бань Гу О природе пяти элементов // Древнекитайская философия. Эпоха Хань. М.: Наука. Главная редакция восточной литературы. 1990.- С.227- 239. Карапетьянц, Артемий Михайлович|Карапетьянц А.М. Теория «пяти элементов» и китайская концептуальная прото-схема // Вестник МГУ. Сер. 13. Востоковедение. 1994. № 1 Five Element Information Five Element interrelationships, concordances and causative factors. The sequence of the five elements