laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Anatoli Ostroumov

Anatoli Fjodorovitš Ostroumov (vene keeles Анатолий Фёдорович Остроумов; 8. juuni või 8. juuli 1861 Luga vald, Peterburi kubermang – 24. oktoober 1936 Tartu) oli vene rahvusest õigeusu vaimulik, kes tegutses alates 1919. aastast Eestis. Anatoli Ostroumov sündis külapreestri perekonnas. Omandas hariduse Peterburi Vaimulikus Seminaris, mille lõpetas 21. juunil 1883. Sama aasta 26. septembril pühitses Peterburi metropoliit Issidor ta diakoniks ja neli päeva hiljem, 30. septembril preestriks. Juba augustis 1883 oli isa Anatoli määratud teenima üht oma koduvalla külakogudustest, kus ta töötas viis kuud. 4. märtsil 1884 viidi ta üle Luga Katariina katedraali teiseks preestriks. Sellel ametikohal töötas Anatoli Ostroumov 1901. aastani. Alates 1888. aastast töötas ta mitmetes kirikukoolides usuõpetuse õpetajana. 1899. aastast kuulus Peterburi piiskopkonna õppeasutuste nõukogusse, oli selle organi sekretär ja kassapidaja. Aastatel 1894–1917 osales vaimulikkonna esindajana Luga valla esinduskogu töös. Aastatel 1895–1919 oli ta Luga I praostkonna praost. 16. juunil 1901 edutati isa Anatoli Luga Katariina peakiriku esipreestriks ja talle anti ülempreestri aunimetus. Luga katedraalis töötas isa Anatoli kuni 30. oktoobrini 1919, mil ta evakueerus koos naise ja kahe tütrega Eestisse, asudes detsembris tööle Aseris tegutsenud Loodearmee 5. sõjaväehaigla vaimulikuna. Alalise töökoha Eestis sai ta 16. novembril 1921 kui Tartu Jumalaema Uinumise peakiriku kogudus valis ta omale teiseks preestriks. Pärast sealse esipreestri surma 1927. aastal sai Anatoli Ostroumovist Tartu Jumalaema Uinumise koguduse eesseisja. Aastal 1932 valis Narva piiskopkonna täiskogu selleks ajaks lesestunud isa Anatoli Narva ja Irboska piiskopi kandidaadiks, kuid Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku täiskogu jättis ta ametisse kinnitamata. Põhjuseks oli asjaolu, et vaatamata Eestis elatud 13 aastale ei olnud isa Anatoli ära õppinud eesti keelt ning eesti koguduste esindajad pidasid taolise inimese pühitsemist piiskopiks vastuvõetamatuks. Kuni surmani jätkas ta tööd Tartu Jumalaema Uinumise koguduses. Anatoli Ostroumov suri oktoobris 1936 ja maeti Raadi kalmistu Uspenski rahulasse. Tema matusetalituse toimetasid Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Aleksander ning Petseri piiskop Nikolai. 1896 – kamilavka 1900 – Pühima Sinodi käsirist ja keiserliku varakambri juveelidega kaunistatud rist 1904 – Püha Anna ordeni III järk ja Pühima Sinodi Piibel 1906 – Püha Anna ordeni II järk 1910 – Püha Vladimiri ordeni IV järk 1914 – paalitsa 1916 – Püha Vladimiri ordeni III järk Осиповъ, Ал. (Aleksandr Ossipov) + Прот. А. Ф. Остроумовъ. – Православный Cобеседникъ (Pravoslavnõi Sobesednik), № 11, ноябрь 1936 г., стр. 146–150. Eesti Ajalooarhiiv, f 1655, n 3, s 22, l 161–165, Послужные списки священно-церковно-служителей Юрьевскаго Успенскаго Собора.
Uuskreeka kirjandus

Uuskreeka kirjandus on uuskreeka keeles kirjutatud kirjandus. Odysséas Elýtis Níkos Kavvadías Ménis Koumantaréas Dimítris P. Kraniótis Kostís Palamás Pantelís Prevelákis Giórgos Seféris Álki Zéi Telesilla Grant, Uuskreeka kirjanduse arenguteedest Looming nr.5/1935 Kaarina Rein, "Mütoloogia, ajalugu, kaasaeg: uuskreeka kirjandus eesti keeles Kalle Kasemaa vahendusel" – Looming 2008, nr 1, lk 104–116 Magdalini Thoma; Kaarina Rein, "Eesti lugu ja luule kreeka keeles" – Looming 2018, nr 11, lk 1579–1585 Kaarina Rein, "Solaarne metafüüsika 200aastases Kreekas" – Sirp 16.04.2021, nr 15 (3837), lk 14−15, https://www.sirp.ee/s1-artiklid/c7-kirjandus/solaarne-metafuusika-200aastases-kreekas/
Äripäev

Äripäev (lühend: ÄP) on Eesti ajaleht, mis asutati 1989. aastal. Äripäeva toimetus on enamjaolt keskendunud majandusteemalise sisu tootmisele, pakkudes samas oma lugejatele infot ka riigijuhtimise, kultuuri ja meelelahutuse kohta. Ajalehe Äripäev kirjastaja on AS Äripäev (varasema nimega Äripäeva Kirjastuse AS). Lisaks Äripäevale ja selle lisadele annab AS Äripäev välja venekeelset majandusteemalist nädalalehte Delovõje Vedomosti, üle kahe nädala ilmuvat arstide ajalehte Meditsiiniuudised ning kuukirju RP (raamatupidaja), Imeline Teadus, Imeline Ajalugu ja National Geographic Eesti. Peale ajalehtede ja ajakirjade koostab AS Äripäev oma teabekeskust (teabevara.ee) ja infolehti, annab välja majandusteemalisi raamatuid, korraldab seminare, konverentse ja koolitusi ning hoiab käigus B2B otsustajatele mõeldud erialalisi uudissaite.[viide?] Äripäeva asutasid Tallinnas 1989. aastal Rootsi meediakontsern Bonnier ja Eesti firma Mainor. Esimene Äripäev ilmus 9. oktoobril 1989. Kuni maini 1992 ilmus Äripäev ühe korra nädalas, veebruarini 1996 kolm korda nädalas ning pärast seda viis korda nädalas (esmaspäevast reedeni).[viide?] 2020. aasta aprillis kärbiti lehe ilmumissagedus koroonakriisi tõttu ühele korrale nädalas algul ajutiselt, kuid hiljem ka alaliselt, nädalalehe ilmumispäevaks valiti neljapäev. Juulis 2020 oli lehe trükiarv 6100. Paber- ja digiväljaande vahekorda kirjeldas peatoimetaja 2020. aastal järgmiselt: "Paberleht on digisisu täiendav väljund, mis on eelkõige mõeldud firmade puhkenurkadesse ja klienditsoonidesse." Alates 1997. aasta maist on Bonnier Äripäeva ainuomanik. Septembris 2022 anti teada, et alates 2023. aastast lõpetab Äripäeva paberleht ilmumise. Viimane paberleht ilmus 22. detsembril 2022. Aastatel 1992–2007 oli Äripäeva peatoimetaja Igor Rõtov. Alates septembrist 2007 on ajalehe peatoimetaja Meelis Mandel ja Igor Rõtov on AS-i Äripäev peadirektor.[viide?] "Äripäev lõpetab paberlehena ilmumise". ERR. 15.09.2022. Vaadatud 15.09.2022. "Ajaleht Äripäev jääbki ilmuma ühel korral nädalas" ERR, 19.08.2020 (vaadatud 19.08.2020) "Ilmus viimane Äripäev, ka teised lehed kolivad aina rohkem veebi" ERR, 22. detsember 2022 Äripäeva uudised internetis Ehitusuudised Logistikauudised Tööstusuudised Turundus- ja turundusjuhtimise uudised Müügi- ja müügijuhtimise uudised Büroojuhtimise ja sekretäritöö uudised IKT sektori uudised Põllumajanduse, loomakasvatuse ja vesiviljeluse uudised Kaubandussektori uudised Kinnisvara halduse, ohutuse ja turvauudised Raamatupidamise ja finantsjuhtimise uudised
Martin Bergmann

Martin Bergmann (sündinud 15. veebruaril 1983 Rosenheimis) on saksa modell ja televisiooniesineja. Ta sündis Gabriele ja Michael Bergmanni kahelapselises peres. Ta on õppinud ajakirjanduslikku fotograafiat. Martin Bergmann sai 1. juulil 2012 Steveni isaks.
Eesti sihktiivaliste süstemaatiline nimestik

Eesti sihktiivaliste süstemaatiline nimestik esitab Eestis elavate sihktiivaliste taksonite nimestiku. Nimestik tugineb Zinaida Albrechti raamatule "Eesti sihktiivalised" (Tartu 1963) ning Veljo Runneli artiklile "Eesti sihktiivalised ja nende laulud" (Eesti Loodus 8/2017), kasutades uuemat taksonoomiat ning jättes välja Albrechti raamatus toodud kaheldava esinemisega liigid, kelle kohta tõendusmaterjal puudub (Runnel, 2017). Praegu on nimestikus 43 liiki. Sugukond: ritsiklased (Tettigoniidae) Männiritsikas (Barbitistes constrictus) Sooritsikas (Conocephalus dorsalis) Pikktiib-sooritsikas (Conocephalus fuscus) Tammeritsikas (Meconema thalassinum) Roheline lauluritsikas (Tettigonia viridissima) Harilik lauluritsikas (Tettigonia cantans) Harilik niiduritsikas (Metrioptera brachyptera) Ääris-niiduritsikas (Metrioptera roeselii) Kahkjas niiduritsikas (Bicolorana bicolor) Heinaritsikas (Decticus verrucivorus) Võsaritsikas (Pholidoptera griseoaptera) Harilik sirpritsikas (Phaneroptera falcata) Kasvuhooneritsikas (Tachycines asynamorus) Sugukond: kilklased (Gryllidae) Toakilk (Acheta domestica) Sugukond: kaerasorilased (Gryllotalpidae) Kaerasori (Gryllotalpa gryllotalpa) Sugukond: sirtslased (Tetrigidae) Ahassirts (Tetrix subulata) Peenetundlane sirts (Tetrix tenuicornis) Täpiksirts (Tetrix bipunctata) Sugukond: tirtslased (Acrididae) Sinisäär-tirts (Podisma pedestris) Põhjatirts (Melanoplus frigidus) Kuldtirts (Chrysochraon dispar) Lühitiib-tirts (Euthystira brachyptera) Luhatirts (Stethophyma grossum) Suur jooniktirts (Stenobothrus lineatus) Väike jooniktirts (Stenobothrus stigmaticus) Harilik niidutirts (Omocestus viridulus) Punakõhtne niidutirts (Omocestus haemorrhoidalis) Tähniktirts (Myrmeleotettix maculatus) Tõlbtirts (Gomphocerippus rufus) Pruun rohutirts (Chorthippus apricarius) Punajalg-rohutirts (Chorthippus pullus) Kahevärviline rohutirts (Chorthippus brunneus) Harilik rohutirts (Chorthippus biguttulus) Väike rohutirts (Chorthippus mollis) Niidu-rohutirts (Chorthippus dorsatus) Sale rohutirts (Chorthippus albomarginatus) Soo-rohutirts (Pseudochorthippus montanus) Lühitiib-rohutirts (Pseudochorthippus parallelus) Käristaja (Psophus stridulus) Rändtirts (Locusta migratoria) Nõmmetirts (Bryodemella tuberculata) Liivatirts (Sphingonotus caerulans) Sinitiib-tirts (Oedipoda caerulescens) Eesti putukad Runnel, Veljo 2017. Eesti sihktiivalised ja nende laulud. Eesti Loodus 8: 12–23.
Viimsi staadion

Viimsi staadion (ka Same staadion) oli jalgpalliväljak Harjumaal Viimsi vallas Haabneemes[millal?]. Endise staadionihoone kohale on ehitatud hotell Athena ja staadioni kagunurka ostukeskus.[viide?] Murukattega väljaku mõõtmed olid 105 × 70 meetrit. Kunagi oli see FC Lantana kodustaadion.
Robin von Eltz

Robin von Eltz (surnud pärast 10. augustit 1388) oli Liivi ordu maameister aastatel 1385–1388. Robini vanemad olid Richard von Eltz ja Kunegunde von Isenburg. Tema vend oli Saksa ordu liige Konrad von Eltz. Ka mitmetest teistest tema suguvõsa liikmetest said orduvennad, eriti 16. sajandil. Eltz pärines Reinimaalt Cochemi ja Koblenzi läheduses asuvast Eltzi linnusest. Tema suguvõsa põlvnes riigiministeriaalidest. Enamik selle valdustest olid saadud läänidena Trieri peapiiskopi käest, ent Eltzidel oli lääne ka teistelt ümberkaudsetelt valitsejatelt. Eltzi ordusse astumise aega pole teada, kuid 1367. aastal oli ta ordumeister Wilhelm von Friemersheimi kumpan. 1374. aastal oli ta Karksi foogt, järgmisel aastal sai aga juba maamarssaliks. Sel ametikohal oli ta kümme aastat, kuni Friemersheimi surmani. Seejärel valiti ta uueks maameistriks. Tema ametiaeg jäi lühikeseks, sest ta suri juba kolm aastat hiljem. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 218 (lk 206–208). Bergmann, Gustav (1776). Geschichte von Livland, nach bossuetischer Art entworfen. Leipzig: Im Schwickertschen Verlage. Lk lk. 23-24.
Wilhelm von Friemersheim

Wilhelm von Friemersheim (ka Vrimersheim; surnud märtsis 1385) oli Liivi ordu maameister aastatel 1364–1385. Wilhelmi isa võis olla Sweder von Friemersheim, ta pärines Moersi krahvkonnast Vestfaalist. Ka mitmed teised tema suguvõsa liikmed kuulusid ordusse. Friemersheimi ordukarjäärist on teada vaid selle tipp, 21-aastane ametiaeg ordumeistrina. Selle ajal oli ordul palju konflikte Riia peapiiskopi ja Vene vürstidega. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 260 (lk 234–235). Bergmann, Gustav (1776). Geschichte von Livland, nach bossuetischer Art entworfen. Leipzig: Im Schwickertschen Verlage. Lk lk. 23.
Kenenisa Bekele

Kenenisa Bekele (sündinud 13. juunil 1982 Bek'ojīs) on Etioopia jooksja (5000 m, 10 000 m ja murdmaajooks). 2004 Ateenas olümpiavõitja 10 000 m jooksus 27.05,10 hõbemedal 5000 m jooksus 13.14,59 2008 Pekingis olümpiavõitja 10 000 m jooksus 27.01,17 olümpiavõitja 5000 m jooksus 12.57,82 2003 Saint-Denis's maailmameister 10 000 m jooksus 26.49,57 hõbemedal 5000 m jooksus 12.53,12 2005 Helsingis maailmameister 10 000 m jooksus 27.08,33 2007 Ōsakas maailmameister 10 000 m jooksus 27.05,90 2009 Berliinis maailmameister 10 000 m jooksus 26.45,11 maailmameister 5000 m jooksus 13.17,09 2001 juunioride maailmameister 2002 maailmameister pikk distants 2002 maailmameister lühike distants 2003 maailmameister pikk distants 2003 maailmameister lühike distants 2004 maailmameister pikk distants 2004 maailmameister lühike distants 2004 maailmameister meeskondlik pikk distants 2004 maailmameister meeskondlik lühike distants 3000 m juunioride rekord 7:30.67 24. august 2001 Brüssel 5000 m 12.37,35 31. mai 2004 Hengelo 10 000 m 26.20,31 8. juuni 2004 Ostrava 10 000 m 26.17,53 26. august 2005 Brüssel Kenenisa Bekele on 166 cm pikk ja kaalub 55 kg. Kenenisa Bekele Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Divergents (matemaatika)

Vektorvälja divergents ehk allikalisus on vektorväljaga määratud skalaarne funktsioon, mille abil saab kirjeldada välja allikate (või neeldumispunktide) olemasolu. Näiteks elektrivälja divergents mingis punktis annab laengutiheduse selles punktis, mistõttu elektrilaengut käsitletakse elektrivälja allikana. Vektorvälja, mille divergents on kõikjal null, nimetatakse solenoidaalseks. Vaatame mõnd ristkoordinaatides ( x 1 , x 2 , . . . , x n ) {\displaystyle (x_{1},x_{2},...,x_{n})} antud vektorvälja a = ( a 1 ( x 1 , x 2 , . . . , x n ) , a 2 ( x 1 , x 2 , . . . , x n ) , . . . , a n ( x 1 , x 2 , . . . , x n ) ) {\displaystyle \mathbf {a} =\left(a_{1}(x_{1},x_{2},...,x_{n}),a_{2}(x_{1},x_{2},...,x_{n}),...,a_{n}(x_{1},x_{2},...,x_{n})\right)} . Vektorvälja a {\displaystyle \mathbf {a} } divergents on skalaarne funktsioon div a ≡ ( ∇ , a ) = ∑ i = 1 n ∂ a i ∂ x i {\displaystyle \operatorname {div} \,\mathbf {a} \equiv \left(\nabla ,\mathbf {a} \right)=\sum \limits _{i=1}^{n}{\frac {\partial a_{i}}{\partial x_{i}}}} , kus ümarsulud tähistavad (formaalset) skalaarkorrutist ja ∇ {\displaystyle \nabla } on nabla-operaator. Rootor Osatuletis Ü. Kaasik, Matemaatikaleksikon (2002)
Heiki Loot

Heiki Loot (sündinud 28. aprillil 1971) on eesti jurist, ta oli Eesti riigisekretär alates 11. augustist 2003 kuni 2. detsembrini 2018. Alates 3. detsembrist 2018 on ta riigikohtunik (halduskolleegiumi liige). Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduse erialal 1995. aastal. 1994–1995 töötas ta Riigikohtu esimehe abina. 1995–1998 töötas Loot Justiitsministeeriumi avaliku õiguse osakonna juhatajana. Ta oli haldusõiguse ja karistusõiguse reformi käivitajaks, juhtis põhiseaduse juriidilise ekspertiisi komisjoni materjalide ettevalmistamist ning osales paljude seaduseelnõude koostamisel. 1997–1999 oli ta Euroopa Nõukogu juures tegutseva riigiõiguse ekspertide komisjoni liige. 1998–2003 oli Loot Sisekaitseakadeemia rektor. 2003–2018 oli ta riigisekretär. Riigikohtu esimees Priit Pikamäe kuulutas 16. märtsil 2018 välja konkursi riigikohtuniku ametikohale Riigikohtu halduskolleegiumis. Vabanenud kohtunikukohale kandideerisid vandeadvokaat Urmas Kukk, Tartu Ringkonnakohtu kohtunik Madis Ernits, Tartu Ringkonnakohtu kohtunik Einar Vene, Tallinna Ringkonnakohtu kohtunik Virgo Saarmets, Tallinna Ringkonnakohtu kohtunik Oliver Kask ja Heiki Loot. Riigikohtu esimees Priit Pikamäe tegi Riigikogule ettepaneku nimetada riigikohtunikuks Heiki Loot. 20. septembril 2018 otsustas Riigikogu nimetada Heiki Loodi Riigikohtu liikmeks. Tema riigikohtunikuks nimetamise poolt oli 64 Riigikogu liiget, vastu oli 6 ja erapooletuks jäi 2. Ta andis ametivande Riigikogu ees 20. novembril 2018. Ta on Eesti Akadeemilise Õigusteaduse Seltsi liige aastast 1993. 2005 Kolme Tähe II klassi orden 2019 Riigivapi III klassi teenetemärk Riigikantselei "Riigikantselei veebilehekülg (riigikantselei.ee). "Varasemad riigisekretärid"". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. detsember 2018. Vaadatud 7. detsembril 2018. Elektrooniline Riigi Teataja. Peaministri 26.11.2018 korraldus nr 130 "Riigisekretäri ametist vabastamine". Avaldamismärge: RT III, 28.11.2018, 1. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2017. Vaadatud 4. aprillil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Avatud on konkurss riigikohtuniku ametikohale" Riigikohus, 16. märts 2018. Pressiteade. Riigikogu otsus "Heiki Loodi Riigikohtu liikmeks nimetamine" 668 OE. Eelnõu seletuskiri. Elektrooniline Riigi Teataja. Riigikogu 20.09.2018 otsus "Heiki Loodi Riigikohtu liikmeks nimetamine". Avaldamismärge: RT III, 25.09.2018, 9. XIII Riigikogu stenogramm. 20. september 2018, päevakorrapunkt "Riigikogu otsuse "Heiki Loodi Riigikohtu liikmeks nimetamine" eelnõu (668 OE) esimene lugemine". XIII Riigikogu stenogramm. 20. november 2018, päevakorrapunkt "Riigikohtu liikme Heiki Loodi ametivanne". Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Guillaume Apollinaire

Guillaume Apollinaire [gi'jom apoli'neer] (prantsuse [ɡiˈjom apɔliˈnɛʁ]; 26. august 1880 Rooma – 9. november 1918 Pariis) oli luuletaja, proosakirjanik ja kunstikriitik. Guillaume-Albert Dulcigni sünnidokumentides on märge: ema ja isa on teadmata. Kuu aega pärast sündi pandi talle ristimisel nimeks hoopis Wilhelm Albert Wladimir Apollinaris de Kostrowitzky ning lapse võttis omaks tema poola-itaalia päritolu ema. Lapsepõlve veetis Apollinaire Itaalias ja Lõuna-Prantsusmaal. 1901–1902 töötas ta Saksamaal. Tagasi Pariisis, pidas ta pangaametniku ja ajakirjaniku ametit ning suhtles laia kirjanike- ja kunstnikeringiga, tema sõprade hulgas olid näiteks Maurice de Vlaminck, Pablo Picasso ja André Derain. Kunstikriitikuna kaitses Apollinaire avalikkuse ees avangardistlikku kunsti ning tal olid head kontaktid itaalia futuristidega. 1911. aastal kahtlustati Apollinaire'i alusetult seotuses vargusega Louvre’is, kuid vabastati pärast mõnepäevast aresti. 1913. aastal ilmus luulekogu "Alkoholid". 1914 astus Apollinaire sõjaväkke. 1916 sai Apollinaire haavata ja peaaegu samal ajal ilmus "Mõrvatud poeet", novellikogu, mille nimilugu esitab mütologiseerivalt autori eluloo. Sõna "sürrealism", mis hiljem märgib tervet kirjandussuunda, kasutas Apollinaire iseloomustamaks oma näidendit "Teiresiase nisad", mis kanti ette 1917. aastal. 1918 ilmus "Kalligrammid", ideogrammiliste luuletuste kogumik. Apollinaire'i ümber hakkasid koonduma noored luuletajad nagu André Breton ja Louis Aragon, kellest hiljem kujunes välja sürrealistide tuumik. Pärast Apollinaire'i surma anti välja tema lõpetamata romaan, Pariisi-kroonika ning hulganisti avaldamata ja seni vaid ajakirjanduses avaldatud luuletusi. Ilmusid Apollinaire'i kunstikriitilised tööd, kirjad ja filmistsenaarium. Apollinaire'i looming on ositi sümbolistlik (kasutatud sümbolid, üldine tonaalsus), kuid ta tunnistas end olevat väsinud "vanast maailmast" ning otsis "uut ja humanistlikku luulet", mis laseks ülistada elu kõigis selle ilmingutes. Tulemuseks oligi see, mida ta nimetas "kalligrammiks" ning mida oleks ehk kõige täpsem iseloomustada kubistliku maali analoogiana. "Tõsilood. Valik anekdoote." Akadeemia 10, 2011, lk 1834–1858 (tõlkinud Andres Raudsepp) "Vöönd" (poeem). Paul-Eerik Rummo tõlge Triinu Tamme toortõlke põhjal. Tõlkesse on töödeldult kaasatud Jaan Krossi tõlgitud katkeid 1962. aastast. Akadeemia nr 1, 2012, lk 19–27. (tõlkinud Paul-Eerik Rummo) "Künkad." Mana 2-3,1960, lk. 96-98; Kingud ; "Oma luulet ja võõrast":1990, lk. 209+211-216. (tõlkinud Ilmar Laaban) "Rändaja" / "Rongkäik" / "Sügiskrookused". Paul-Eerik Rummo tõlge Triinu Tamme toortõlke põhjal. Looming nr 8, 2020 (tõlkinud Paul-Eerik Rummo)
EI

EI võib tähendada: loogilist eitust (ei (keeleteadus)) Eesti Instituut Elektroonikainstituut (TTÜ juures) Energeetika Instituut EI on Iirimaa lennufirma Aer Linguse IATA-kood. emotsionaalne intelligentsus
Sanok

Sanok (ukraina keeles Сянік) on linn Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas, Sanoki maakonna halduskeskus ja suurim linn. Linnas asub bussitehas Autosan. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/061813317011-0953510?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 5.10.2022.
Sobivustest

Sobivustest (inglise crossmatch) on enne vereülekannet tehtav test, kus kontrollitakse doonori ja retsipiendi verede sobivust aglutinatsioonireaktsiooni kaudu. Sobivustest koosneb kolmest osast: major testist, minor testist ning retsipiendi kontrollist. Major testiga kontrollitakse kas retsipiendi vereplasmas esineb antikehi doonori vere punaliblede suhtes. Minor testiga kontrollitakse kas doonori vereplasmas esineb antikehi retsipiendi vere punaliblede suhtes. Retsipiendi kontrolliga kontrollitakse, kas retsipiendi vereplasmas esineb antikehi vere punaliblede suhtes. Antikehade esinemisel tekib aglutinatsioonireaktsioon.
Irakli Alasania

Irakli Alasania (gruusia ირაკლი ალასანია; sündinud 21. detsembril 1973 Bathumis) on Gruusia poliitik ja diplomaat, 2009. aastast partei Meie Gruusia – Vabad Demokraadid juht. 11. septembrist 2006 kuni 4. detsembrini 2008 oli Alasania Gruusia alaline esindaja ÜRO juures. Alasania on tegutsenud presidendi eriesindajana Gruusia-Abhaasia kõnelustel. Alasania on lõpetanud Thbilisi Riikliku Ülikooli rahvusvahelise õiguse erialal (1995). Töötanud Gruusia USA, Kanada ja Mehhiko saatkonnas. Aastatel 1998 kuni 2001 töötas välisministeeriumi SRÜ ja Venemaa asjade osakonnas. 2001–2002 Rahvusliku Julgeolekunõukogu julgeolekuküsimuste osakonna juht. 2001–2004 riigijulgeoleku ministri esimene asetäitja. 2004. aastal kaitseministri esimene asetäitja, seejärel Rahvusliku Julgeolekunõukogu sekretäri asetäitja. 2004. aasta sügisel määrati Alasania Abhaasia eksiilvalitsuse juhiks. Seda ametit pidas ta 2006. aasta märtsini. 2005. aastal sai ta ühtlasi presidendi eriesindajaks Gruusia-Abhaasia kõnelustel. 2006. aastal sai temast presidendi nõuandja konfliktide reguleerimise küsimustes. Alasania töötas välja suhete reguleerimise plaani, mis võitis Lääne diplomaatide poolehoiu, kuid mida Gruusia presidendi administratsioon heaks ei kiitnud. 11. septembril 2006 sai Alasaniast Gruusia alaline esindaja ÜRO juures. 2008. aasta detsembris loobus Alasania sellest ametikohast. Pärast loobumist teatas ta, et ühineb Mihheil Saakašvili valitsusele vastanduva opositsiooniga. Ta nõudis Saakašvili taandumist ametist ja teda peeti üheks tõenäolisemaks presidendikandidaadiks pärast Saakašvilit. 2009. aasta veebruaris sai Alasaniast opositsiooniliste parteide ühenduse Allianss Gruusia Eest juht. Juulis asutas ta allianssi kuuluva partei, mis kannab nime Meie Gruusia – Vabad Demokraadid. Allianss lõpetas tegevuse 2010. aasta juunis, mõni nädal pärast mai lõpus toimunud kohalikke valimisi. Kohalikel valimistel kandideeris Alasania Thbilisi linnapeaks, jäi aga senisele linnapeale Gigi Ugulavale selgelt alla, ehkki sai opositsiooni kandidaatide seas parima tulemuse. Eristudes radikaalsematest opositsioonipoliitikutest, kellest mõnigi valimistel kandideerimisest keeldus, teatas Alasania ka kaotatud valimiste järel, et väljakutse valitsusele saab esitada üksnes valimiste kaudu ja muud teed viivad kaose ning anarhiani. Erinevalt paljudest Saakašvilile vastanduvatest Gruusia poliitikategelastest on Alasania väljendanud toetust presidentaalsele riigikorrale. Ta on end ettevaatlikult määratlenud tsentristina. Ta oli 25. oktoobrist 2012 kuni 4. novembrini 2014 Gruusia kaitseminister (Meie Gruusia – Vabad Demokraadid oli koalitsioonis Gruusia Unistusega). Seejärel peaminister Irakli Garibašvili asendas ta Mindia Džanelidzega. Irakli Alasania on abielus, tal on kaks last; tema abikaasa Natia isa Guram Pandžikidze (1933–1997) oli gruusia ulmekirjanik, abikaasa õde Maia Pandžikidze oli aastatel 2012–2014 Gruusia välisminister. Alasania isa Mamia Alasania hukkus 27. septembril 1993 Suhhumi langemisel Abhaasia separatistide kätte. Sellest hoolimata tunnustasid abhaasid Irakli Alasaniat tasakaaluka ja usaldusväärse läbirääkijana.