laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Amsterdami Schipholi lennujaam

Amsterdami Schipholi lennujaam (IATA: AMS, ICAO: EHAM) on Hollandi peamine rahvusvaheline lennujaam ja rahvusliku lennuettevõtte KLM baasjaam. Lennujaam asub Amsterdami kesklinnast 9,1 kilomeetrit edela pool Haarlemmermeeri poldris umbes 3 meetrit allpool merepinda. Lennujaam avati 16. septembril 1916 sõjaväelennuväljana. Aastal 1919 rajati Schipholi lennujaama lähedale Fokkeri lennukitehas. Esimese maailmasõja lõpus alustati tsiviillende ja lennujaam kaotas oma sõjalise rolli täielikult. 1949. aastal valmis lennujaama uus terminal, misjärel otsustati, et Schipholist saab Hollandi peamine lennujaam. Lennujaama laiendamiseks lammutati väikelinn Rijki. Schipholi lennujaam on Euroopas suuruselt kolmas ja maailmas 14. transporditud lasti poolest. Samuti on see reisijate arvu poolest Euroopas suuruselt viies ja maailmas 14. lennujaam. Tallinna ja Amsterdami vahelist liini on teenindanud neli ettevõtet. Estonian Air kõigepealt 1993 – 10. jaanuar 2006 ning seejärel 7. juunist 2009 sügiseni 2015, mil Estonian Air lõpetas lennutegevuse. Päevapealt võttis liini üle Nordica. Aastail 2005–2009 teenindas liini KLM Cityhopper, 2016. aasta algusest airBaltic. Turkish Airlinesi lend 1951 Schipholi ametlik koduleht
Marcus

Marcus oli paavst aastal 336. Ta oli 34. paavst. Marcus oli "Liber Pontificalise" järgi pärit Roomast ja tema isa oli Priscus. Marcust on seostatud keiser Constantinus Suure poolt paavst Miltiadesele saadetud kirjas aastal 313 mainitud vaimulikuga. Marcus sai paavstiks 18. jaanuaril 336. Tema ajal tegeleti martüroloogia "Depositio martyrum" ja piiskoppide nimekirja "Depositio episcoporum" koostamisega. Marcus andis "Liber Pontificalise" järgi palliumi Ostia piiskopile ja kohustas teda pühitsema ametisse paavsti. Marcusele on omistatud Athanasiosele saadetud kiri, kuid sellel puudub ajalooline usaldusväärsus. Ta rajas "Liber Pontificalise" järgi Rooma San Marco kiriku ja teise kiriku Santa Balbina katakombide lähedale. Marcus suri 7. oktoobril 336 ja maeti Santa Balbina katakombi. Teda austatakse katoliku kirikus ja õigeusu kirikus pühakuna. Tema mälestuspäev on katoliku kirikus 7. oktoober. Loretta Dolcini: La casula di S. Marco papa. Sciamiti orientali alla corte carolingia. Firenze, 1992. J. N. D. Kelly: The Oxford Dictionary of Popes. 1996. Liber Pontificalis. Artikkel Marcusest. (inglise keeles) Marcuse kiri ja elulugu.
Paulus VI ametisse nimetatud kardinalid

Paavst Paulus VI nimetas ametisse 143 kardinali 6 konsistooriumil. Tema ajal said kardinalideks hilisemad paavstid Johannes Paulus I, Johannes Paulus II ja Benedictus XVI. Viimane paavst, kelle ametisse nimetatud kardinalidest said kolm kardinali paavstideks oli Innocentius X. Josef Beran Giulio Bevilacqua Federico Callori di Vignale Josef-Léon Cardijn Giovanni Colombo William Conway Thomas Benjamin Cooray Enrico Dante Léon-Etienne Duval Ermenegildo Florit John Carmel Heenan Charles Journet Lorenz Jäger Joseph-Marie Martin Owen McCann Paul Pierre Meouchi Ángel Herrera Oria Agnelo Rossi Maurice Roy Maximos IV Saigh Lawrence Joseph Shehan Stéfanos I Sidarouss Josyf Slipyj Franjo Šeper Cesare Zerba Paul Zougrana Jean Villot Giuseppe Beltrami Alfred Bengsch Francis Joseph Brennan Francesco Carpino John Patrick Cody Justinus Darmojuwono Angelo Dell'Acqua Nicolás Fasolino Pericle Felici Maximilien de Furstenberg Gabriel-Marie Garrone Carlo Grano Benno Walter Gut John Joseph Krol José Clemente Maurer Patrick Aloysius O'Boyle Alfredo Pacini Pietro Parente Michele Pellegrino Alexandre-Charles Renard Antonio Riberi Antonio Samorè Dino Staffa Corrado Ursi Egidio Vagnozzi Pierre Veuillot Karol Wojtyła (Johannes Paulus II) Eugênio de Araújo Sales Sebastiano Baggio Paolo Bertoli Mario Casariego y Acevedo Jean-Guenolé-Marie Daniélou John Francis Dearden Vicente Enrique y Tarancón George Bernard Flahiff John Joseph Carberry Terence James Cooke Paul-Joseph-Marie Gouyon Gordon Joseph Gray Sergio Guerri Joseph Höffner Joseph Albert Malula François Marty Peter Thomas McKeefry Miguel Darío Miranda Gómez Pablo Muñoz Vega Mario Nasalli Rocca di Corneliano Silvio Oddi Joseph Parecattil Giuseppe Paupini Antonio Poma Jérôme Rakotomalala Julio Rosales y Ras Alfredo Vicente Scherer Stephan Sou Hwan Kim Arturo Tabera Araoz Stepán Trochta (in pectore) Giacomo Violardo Johannes Willebrands John Joseph Wright Paul Yü Pin Ferdinando Giuseppe Antonelli Narciso Jubany Arnau Paulo Evaristo Arns Emile Biayenda Avelar Brandão Vilela Joseph Cordeiro James Darcy Freeman Marcelo González Martín Louis-Jean Guyot James Robert Knox Bolesław Kominek Albino Luciani (Johannes Paulus I) Timothy Manning Luis Aponte Martínez Umberto Mozzoni Aníbal Muñoz Duque Maurice Otunga Pietro Palazzini Salvatore Pappalardo Paul-Pierre Philippe Sergio Pignedoli Ugo Poletti Raúl Francisco Primatesta Luigi Raimondi António Ribeiro José Salazar López Humberto Sousa Medeiros Paul Yoshigoro Taguchi Pio Taofinu'u Hermann Volk Juan Carlos Aramburu Corrado Bafile William Wakefield Baum Octavio Antonio Beras Rojas Reginald John Delargey Dominic Ignatius Ekandem Bolesław Filipiak Basil Hume Emmanuel Kiwanuka Nsubuga Jaime Lachica Sin László Lékai Aloísio Lorscheider Eduardo Francisco Pironio Victor Razafimahatratra Opilio Rossi Joseph Schröffer Giuseppe Maria Sensi Hyacinthe Thiandoum František Tomášek (in pectore) Lawrence Trevor Picachy Joseph-Marie Trinh-nhu-Khuê (in pectore) Giovanni Benelli Mario Luigi Ciappi Bernardin Gantin Joseph Ratzinger (Benedictus XVI) Paulus VI pühitsetud kardinalid.
Seisuveekogu

Seisuveekogu on mandriveekogu, milles vesi seisab (ei voola) ja veevahetus on aeglane. Seisuveekogusid saab ajalist aspekti arvestades jagada püsi- ehk alatised (permanentsed) seisuveekogud ja ajutised (temporaarsed) seisuveekogud. Seisuveekogu hulka kuuluvad järved (sh pais- ja tehisjärved), laukad, tiigid ja biotiigid, basseinid, allikad ning mõned teised väikesed looduslikud veekogud. Enamasti on seisuveekogude floora ja fauna (eriti planktoni ja fütobentose osas) vooluveekogudest rikkalikum. Seisuvesi Vooluveekogu Eesti Topograafilise Andmekogu reaalsusmudeli nähtuste kataloog Maa-ameti kodulehel
Nüüdismuusikaansamblite loend

Siin on loetletud nüüdismuusikaansambleid. Ansambel U: ASKO Ensemble Avanti! Ensemble Aleph Ensemble Wien Modern Kruomata NYYD Ensemble Repoo Ensemble Schönberg Ensemble
Nüüdismuusikaansambel

Nüüdismuusikaansambel on muusikute kollektiiv, mille repertuaari põhiosa moodustab nüüdismuusika. Nüüdismuusika Nüüdismuusikaansamblite loend
Vanamuusikaansamblite loend

Siin on loetletud vanamuusikaansambleid. Accademia Bizantina Alba Anonymous 4 Collegium Vocale Gent Consortium Corelli Consort Fa Schola Hespèrion XX / Hespèrion XXI Hilliard Ensemble Hortus Musicus Íliber Ensemble Laterna Magica Linnamuusikud Musica Antiqua Köln Olde Hansa Musicus Rondellus Scandicus Sequentia Studio der frühen Musik Tallinn Baroque Via Sonora Viljandi Linnakapell Vox Clamantis
Vanamuusikaansambel

Vanamuusikaansambel on muusikaansambel, mis on spetsialiseerunud Euroopa varajase muusika – keskaja, renessanss- ja barokkmuusika esitamisele. Enamasti taotletakse seejuures ettekande ajaloolise stiili rekonstrueerimist säilinud partituuride, traktaatide, muusikainstrumentide ja muude tolleaegsete allikate põhjal. Vanamuusikaansamblite loend
Vanamuusika

Vanamuusika (inglise keeles early music, saksa keeles Alte Musik, soome keeles vanha musiikki) on muusikas mitmetähenduslik mõiste: vanamuusika on üldmõiste, millega üldiselt peetakse silmas barokkmuusikat ja barokile eelnenud ajalooperioodide muusikat, kuid on tänapäeval saanud järk-järgult tähenduse kui igasugune muusika, mis vajab ettekande ajaloolise stiili rekonstrueerimist säilinud partituuride, traktaatide, muusikainstrumentide ja muude kaasaegsete allikate põhjal. Niinimetatud vanamuusikaliikumine sai alguse 19. sajandi keskel seoses Johann Sebastian Bachi kogutud teoste väljaandmisega. vanamuusika on varajane muusika ehk varane muusika, millega viidatakse kolmele muusika ajaloo perioodile: keskajale, renessansile ja barokile. Vanamuusikaansambel Vanamuusikaansamblite loend Viljandi vanamuusika festival Haapsalu vanamuusikafestival Tartu Vanamuusika Festival
Idarinne

Idarinne võib tähendada mitmeid ajaloolisi nähtusi: Idarinne (Esimene maailmasõda), rinne Esimeses maailmasõjas Venemaa keisririigi ja Saksa keisririigi vägede vahel Idarinne (Vene kodusõda), väekoondis Vene kodusõjas, Petrogradist ida pool Idarinne (Teine maailmasõda), rinne Teises maailmasõjas Nõukogude Liidu-Saksa rindel Sõdade loend Esimese maailmasõja väejuhid Teise maailmasõja väejuhid
Harilik vesisammal

Harilik vesisammal (Fontinalis antipyretica) on vesisambla perekonda kuuluv liik. Vesisambla lehed on väikesed tumerohelised kiilukujulised, nende pikkus on 3–8 ja laius 4 mm. Varred on pruunikad, varre alaosas lehed puuduvad. Harilik vesisammal on Eestis sage. Greenhalgh, M. & Ovenden, D. 2008. Euroopa magevee-elustik. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 88. [tõlgitud eesti keelde] Harilik vesisammal andmebaasis eElurikkus
Vesisammal

Vesisammal (Fontinalis) on lehtsammaltaimede hõimkonda vesisamblaliste sugukonda kuuluv perekond. Eestis leidub neli liiki vesisamblaid: Fontinalis antipyretica Hedw. – harilik vesisammal (üsna sage) Fontinalis dalecarlica Schimp. – dalarna vesisammal (harva) Fontinalis hypnoides Hartm. – ulmik-vesisammal (üsna harva) Fontinalis squamosa Hedw. – soomus-vesisammal (väga harva)
Ökotoksikoloogia

Ökotoksikoloogia (ka ökoloogiline toksikoloogia) on interdistsiplinaarne teadusharu, mis põimub ökoloogia ja toksikoloogiaga. Termini käis välja 1969. aastal René Truhaut (1977), kes defineeris seda kui toksikoloogia haru, mis uurib looduslike ja sünteetiliste pollutantide mõju ökosüsteemi osadele, kaasa arvatud inimestele, taimedele, mikroorganismidele. Hiljem on mõiste "ökotoksikoloogia" piirid ähmastunud, kattudes mitmete teadusharudega, näiteks ökofüsioloogia ja biogeokeemiaga. Eestis on ökotoksikoloogilise uurimissuuna üks rajajaid Anne Kahru, kes on pälvinud tähelepanu nanomõõdus metallioksiidide nanoökotoksikoloogiliste uuringutega. Truhaut, R. 1977, "Eco-Toxicology – Objectives, Principles and Perspectives", Ecotoxicology and Environmental Safety, vol. 1, no. 2, pp. 151–173.
Lucy Lawless

Lucy Lawless (sünninimi Lucille Frances Ryan; sündinud 29. märtsil 1968 Aucklandis) on Kuldgloobusele nomineeritud ja Emmy auhinnaga pärjatud Uus-Meremaa näitleja ja laulja. Aastatel 1995–2001 kehastas ta Xenat telesarjas "Sõjaprintsess Xena". Telesarjas "Spartacus: veri ja liiv" kehastab ta Lucretiat. Veel on ta osalenud sarjades "Salatoimikud", "Simpsonid" ja "Herakles". Lucy Lawless andmekogus IMDb (inglise)
Hiina villkäppkrabi

Hiina villkäppkrabi (Eriocheir sinensis) on sugukonda Varunidae kuuluv väike krabiline. Hiina villkäppkrabi looduslik levila on Aasia, peaasjalikult Hiina piirkond. Umbes aastal 1912 introdutseeriti ta ballastveega Elbe jõgikonda, kust hiljem levis ka põhjapoolsematesse piirkondadesse, näiteks Lõuna-Rootsisse. Eestis on hiina villkäppkrabi levinud rannikuvetes hajusalt ja vähearvukalt. Meil ta aga ei paljune, kuna vesi on selleks liiga mage. Nende morfoloogia esindab tüüpilist krabilist, kelle kehasegmente ja tagakeha katab ümar seljakilp. Nende kehapikkus on kuni 6 cm. Tema jalgu, eriti tähelepandavalt aga sõrgu, katab lopsakas karvastik – sellest tuleneb ka viimase nimetus. Sageli elab ta meredeäärsetes jõgedes, tulles sigima estuaaridesse, kuna vastsed suudavad areneda üksnes mere- ja riimvees. Birštein, J. A. jt. Loomade elu 2. köide – selgrootud II. 1982. Tallinn, Valgus, lk 387 https://www.rmk.ee/metsa-majandamine/loodusblogi/krabid-rannal Greenhalgh, M. & Ovenden, D. 2008. Euroopa magevee-elustik. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 214. [tõlgitud eesti keelde]
Jaan Teemanti esimene valitsus

Jaan Teemanti esimene valitsus tegutses alates 15. detsembrist 1925 kuni 23. juulini 1926. Riigivanem – Jaan Teemant Välisminister – Ants Piip Siseminister – Karl Einbund Põllutööminister – Heinrich Laretei Haridusminister – Jaan Lattik Töö- ja hoolekandeminister – Christian Kaarna Kohtuminister – Tõnis Kalbus Rahaminister – Leo Sepp Sõjaminister – Jaan Soots Teedeminister – Oskar Amberg Kaubandus- ja tööstusminister – Ernst Constantin Weberman, alates 12. jaanuarist 1926
Jaan Teemanti teine valitsus

Jaan Teemanti teine valitsus tegutses alates 23. juulist 1926 kuni 4. märtsini 1927. 15. maist kuni 17. maini 1926 toimusid III Riigikogu valimised, mille võitsid Eesti Sotsialistlik Tööliste Partei, kes sai 24 kohta, ja Põllumeeste Kogud, kes sai 23 kohta. Alates 1. detsembrist 1924 kehtestatud üleriigiline sõjaseisukord muudeti 18. juunil 1926 osaliseks sõjaseisukorraks. Riigivanem – Jaan Teemant Välisminister – Friedrich Karl Akel Siseminister – Heinrich Laretei, kuni 12. novembrini 1926 (lahkus ametist omal soovil) Põllutööminister – Oskar Köster Haridusminister – Jaan Lattik Töö- ja hoolekandeminister – Otto Tief Kohtuminister – Johan Sepp Rahaminister – Leo Sepp Sõjaminister – Jaan Soots, siseministri kt alates 13. novembrist 1926 Teedeminister – August Kerem Kaubandus-tööstusminister – Karl Ferdinand Kornel
Mateeria

Mateeria (mõnikord ka: aine) mõistet on filosoofias traditsiooniliselt kasutatud Aristotelese mõistes. Aristoteles nimetab mateeriaks materjali, millest mingi substants koosneb. Substantsi mateeria võib ka ise olla mingi substants, näiteks maja mateeria on tellised. Mateeriat ei oma mitte kõik substantsid, vaid üksnes hülemorfsed substantsid. Elementide mateeria on algmateeria, mida aktuaalsena olemas ei ole. Mateeriale vastandub vorm, mis substantsi organiseerib ja korrastab. Uusaja filosoofias hakati mateeriat samastama ainega füüsikalises mõttes ning aine omadusi peeti sageli pelgalt mõistuse abil tunnetatavateks. Kui füüsikas hakati tegema uusi avastusi aine ehituse kohta, siis senised ettekujutused ainest muutusid ning tekkisid vastuolud teadusliku ja filosoofilise aine- ehk mateeriamõiste vahel. Mateeria mõiste uurimine jäi põhiliselt füüsikafilosoofia tegevusalaks. Tänapäeva füüsikas eristatakse mateeria eksisteerimise põhivormidena ainet ja välja. Dialektilises materialismis on mateeriale omistatud iseliikumine, millega on muudetud traditsioonilist arusaama, et mateeria on passiivne. Mateeriat on sealjuures mõistetud objektiivse reaalsusena, mis on inimesele antud meelte kaudu. Sellisena on mateeria vastandatav teadvusele. "3.6. AINE JA VÄLI". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. aprill 2021. Form vs. Matter. Stanford Encyclopedia of Philosophy
1940. aasta Riigivolikogu valimised

1940. aasta Riigivolikogu valimised toimusid 14. ja 15. juuli 1940. Eesti Vabariigi põhiseadust rikkudes kõrvaldati Eesti Töötava Rahva Liidu kandidaatide vastaskandidaadid. 17. juunil 1940 okupeeris Nõukogude Liit Eesti ja korraldas 21. juunil riigipöörde. NSV Liidu survel nimetas president Konstantin Päts ametisse Johannes Varese prosovetliku nukuvalitsuse. 5. juulil 1940 toimus valitsuse istung, mille otsusega saadeti laiali parlamendi mõlemad kojad ja otsustati kuulutada välja uue Riigivolikogu valimised. Valimistele kandidaatide esitamise tähtajaks seati 10. juuli ehk kolm ja pool päeva. Kandideerida lubati kõigi erakondade kandidaatidel. 10. juuli hommikul teatati, et kõik kandidaadid peavad 10. juulil kella kaheks päeval esitama oma valimisprogrammi. 14. ja 15. juulil toimus tegelikult Eesti Töötava Rahva Liidu kandidaatide poolt hääletamine. Väljaspool Töötava Rahva Liitu kandideerinud 80 kandidaadist 17 loobusid "vabatahtlikult", 1 vahistati ja 58 kuulutati valmiskomisjonide poolt kõlbmatuiks (kokku 76). Põhilisteks süüdistusteks oli, et esitatud programm oli kopeeritud Töötava Rahva Liidu programmist või oli provokatiivse sisuga. Kandidaate süüdistati nii kriminaalses kui ka rahvavaenulikus või Nõukogude Liidule vaenulikus minevikus. Samuti ei saanud kõik kandidaadid kokku nõutavat 50 toetusallkirja. Valimised toimusid kõigis 80 valimisringkonnas, kuigi Riigivolikogu valimise seaduse järgi oleksid ühe kandidaadi esitamisel pidanud valimised ära jääma ja esitatud kandidaat saama Riigivolikogu liikmeks ilma hääletamiseta. Hääletamise läbiviimiseks moodustati 1350 valimisjaoskonda. Samal ajal toimusid valimised ka Lätis ja Leedus. Riigivolikogu valimiste tulemuseks teatati 18. juulil, et valimistest võttis osa 84,1% hääleõiguslikest kodanikest, kellest 92,9% hääletas Töötava Rahva Liidu poolt. Valituks osutusid 80 Eesti Töötava Rahva Liidu kandidaati. Valitud saadikud moodustasid II Riigivolikogu. Jaan Toomla 1999. "Valitud ja valitsenud. Eesti parlamentaarsete ja muude esinduskogude ning valitsuste isikkoosseis aastail 1917–1999". Varese valitsus www.estonica.org Kasutatud 6.07.2012. Töötava Rahva Liidu kõik kandidaadid esitati ringkonnakomiteedele., Järva Teataja (1926-1944), nr. 79, 10 juuli 1940 Varese Valitsuse deklaratsioon. "Lääne Elu", 26. juuni 1940, nr 73, lk 1.
Peeter Oja (matemaatik)

Peeter Oja (sündinud 16. aprillil 1949) on eesti matemaatik. Ta on lõpetanud 1967. aastal Nõo Keskkooli ja 1972. aastal Tartu ülikooli matemaatikateaduskonna ning kaitsnud 1975. aastal füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja. Ta töötab Tartu Ülikoolis arvutusmeetodite dotsendina. Teadustöös on ta tegelnud splainide ja arvutusmeetoditega. Ta on kirjutanud õpikud "Variatsioonvõrratused", "Funktsionaalanalüüs", "Hulgateooria", "Hulgateooria ja matemaatiline loogika" jt ning õpetanud diferentsiaal-, matemaatilise füüsika ja variatsioonvõrrandite, diskriminatsiooni- ja arvutusmeetodite, hulgateooria, matemaatilise ja funktsionaalanalüüsi, tõenäosusteooria ning splainide kursust. 2009 Tartu Ülikooli medal 2014 Tartu Ülikooli aumärk 2020 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis" Peeter Oja abikaasa oli matemaatik Eve Oja, funktsionaalanalüüsi professor, Eesti Teaduste Akadeemia akadeemik. Peeter Oja Eesti Teadusinfosüsteemis http://nrg.tartu.ee/rg/?url=vilistlased/lend/1967[alaline kõdulink] "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. märts 2011. Vaadatud 15. mail 2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. "Teenetemärgi "100 semestrit Tartu Ülikoolis" kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Peeter Oja Eesti Teadusinfosüsteemis Peeter Oja (matemaatik) raamatukogude e-kataloogis ESTER Personaalia raamatukogude e-kataloogis ESTER Peeter Oja (matemaatik) Eesti artiklite andmebaasis ISE Personaalia Eesti artiklite andmebaasis ISE
Paadenurme looduskaitseala

Paadenurme looduskaitseala on looduskaitseala Ida- ja Lääne-Virumaa piiril. Kaitseala kaks lahustükki jäävad Mustvee ja üks Vinni valda. Kaitseala pindala on 344,8 hektarit. Kaitseala on rajatud kaitsealuste looma- ja linnuliikide (lendoravate, metsiste ja must-toonekurgede), nende elupaikade ja põliste loodusmetsade (soovikukuusikud, rabastunud männikud) kaitseks. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Hakkame, mehed, minema

"Hakkame, mehed, minema" on Eesti helilooja Gustav Ernesaksa koorilaul 1933. aastast. Laulusõnade aluseks on Jaan Bergmanni 1876. aastal kogutud rahvalaulu tekst (EKM ERA, H, Kolga-Jaani 1, 75 3 (2)) kogumikust "Vana kannel" (Vana Kannel. Täieline kogu vanu Eesti rahvalauluzid välja annud Dr. Jakob Hurt. Tõine kogu. Tartus, 1886. Eesti Kirjameeste Seltsi Toimetuzed. Nr. 3. Tõine kogu. Laulud Kolga Jaani kihelkonnast Viljandimaalt). Laulu sõnades puudub s-häälik, kuigi see on eesti keele kõige levinum kaashäälik. Hakkame, mehed, minema, kodu poole kõndima, tare poole tõttama, tare poole tõttama. Paneme piibud põlema, vanad tobid tormama, uhked tobid uhkamaie! Hakkame, mehed, minema, kodu poole kõndima, tare poole tõttama, tare poole tõttama.
Pearl Jam

Pearl Jam on Seattle'ist pärit ameerika rokk- ja grungeansambel, mis on asutatud 1990. aastal. Ansamblisse kuuluvad Eddie Vedder (vokaal, kitarr), Jeff Ament (basskitarr), Stone Gossard (rütmikitarr) ja Mike McCready (kitarr). Praegune trummar Matt Cameron mängis enne 1998. aastat Soundgardenis. Ansambliga teeb nii laval kui stuudios koostööd klahvpillimängija Boom Gaspar. Pearl Jam kuulub Seattle'i ansamblite "suurde nelikusse" Nirvana, Alice In Chainsi ja Soundgardeni kõrval. Ta on neist ka ainuke, kes tänapäevani tegutseb ja albumeid välja annab. Pearl Jami albumeid on maailmas müüdud üle 60 miljoni. 1993. aastal pälvisid nad MTV aasta muusikavideoauhinna loo "Jeremy" muusikavideo eest. 1996. aastal said nad Grammy parima hard rock'i loo kategoorias (loo "Spin the Black Circle" eest). 2000. aastal sai Taanis Roskilde festivalil Pearl Jami kontserdi ajal 9 inimest rüseluses surma. Kaheksa inimest hukkus kohapeal ja üks suri hiljem haiglas rinnapiirkonda saadud vigastustesse. Põhjuseks loetakse mitmete kehvade asjaolude kokkulangemist. Kontsert oli just lõppenud ja teine algamas, nii et suuremad rahvamassid olid liikvel. Surma otseseks põhjuseks peetakse tagant peale pressinud rahvamassi ning crowd-surfamist, mis surus mitmed inimesed pikali, mille tagajärjel nad lämbusid. Tragöödias süüdistati ka ansamblit. Pearl Jami liikmed kaalusid selle tõttu isegi laialiminekut, kuid otsustasid tegevust jätkata ja andsid hiljem välja singli "Love Boat Captain", milles on otsesed vihjed sellele tragöödiale. 2017. aastal võeti ansambel Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks. "Ten" (1991) "Vs." (1993) "Vitalogy" (1994) "No Code" (1996) "Yield" (1998) "Live on Two Legs" (1999) "Binaural" (2000) "Riot Act" (2002) "Lost Dogs" (2003) (B-poolte kogumik) "Rearviewmirror" (2004) (Greatest Hits) "Pearl Jam" (2006) "Lightning Bolt" (2013) "Gigaton" (2020) "Dark Matter" (2024) "Pearl Jam, Tupac Shakur and Joan Baez Will Join the Rock and Roll Hall of Fame". The New York Times. 20. detsember 2016. Vaadatud 21.12.2016 Ametlik koduleht Mart Niineste. Pearl Jami läbimurdeplaat ilmub uuesti. Melu.ee, 17. detsember 2008.
2008. aasta suveolümpiamängude medalitabel

2008. aasta suveolümpiamängude medalitabel. Riikide järjestus on selline, et esiteks on kuldmedalite arvu järgi, siis hõbe- ja pronksmedalite arvu järgi. Kui selle järel on riikidel erinevate medalite arv sama, siis jäävad nad kohta jagama tähestikulises järjekorras. Sellist järjestust kasutavad ROK ja IAAF. Poksis, judos, taekwondos ja maadluses mõlemas maadlusviisis jagati pronksmedaleid kaks komplekti. Rootsi maadleja Ara Abrahamian jäeti ilma medalist Kreeka-Rooma maadluses 84 kg sarjas, kuna ta lahkus medalite jagamise tseremoonialt ja viskas oma pronksmedali matile. Seda medalit ei antud uuesti välja. Meeste 100 m vabaujumises anti välja kaks pronksmedalit seoses võrdse finišiajaga. Meeste 100 m seliliujumises anti välja kaks pronksmedalit seoses võrdse finišiajaga. Naiste 100 m jooksus anti välja kaks hõbemedalit seoses võrdse finišiajaga, pronksmedalit välja ei antud. Medaliriikide üldjärjestus Pekingi OM-i veebisaidil
Paide vald

Paide vald oli vald Järva maakonnas. Omavalitsusüksus liideti haldusreformi käigus 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimiste järel senise Paide linna ja Roosna-Alliku vallaga. Moodustatud haldusüksus hakkas kandma nime Paide linn. Paide valla viimane vallavanem oli Veljo Tammik. Anna küla – Eivere – Kirila – Korba – Kriilevälja – Mustla – Mustla-Nõmme – Mäeküla – Mäo – Mündi – Nurme – Nurmsi – Ojaküla – Otiku – Pikaküla – Prääma – Puiatu – Purdi – Sargvere – Seinapalu – Sillaotsa – Suurpalu – Sõmeru – Tarbja – Valgma – Veskiaru – Viraksaare – Võõbu Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014 Paide valla koduleht