laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Afekt

Afekt ehk afektiivne reaktsioon ehk tundepurse on tunde või emotsiooni kogemus. See on (tavaliselt) lühiajaline ja tormiliselt kulgev inimest tervikuna haarav tundmuseväljendus reaktsioonina mingile olukorrale. See on inimese enda seisukohast nii psühholoogiliselt kui ka füsioloogiliselt äkiline vastureageering. Afektiga võib kaasneda pulsi, hingamissageduse ja vererõhu tõus, higistamine, värisemine, pisarad, adrenaliininõristus jm. Need reaktsioonid on iseloomulikud üldisele valmisolekuseisundile ega olene sellest, millise tundmusega on tegu. Afekti vaadeldakse kas emotsiooni erijuhuna või eristatakse kui lühiajalisemat, tugevamat ja vähem keerukat. Varem on afektiks nimetatud ainult patoloogilisi seisundeid. Afekt ei pruugi olla kooskõlas isiku kirjeldusega oma tundmuse kohta. Afektiivne reaktsioon võib olla erineva iseloomuga: positiivne afekt, normaalse afektiivse reaktsioonina näiteks rõõmu väljendumine negatiivne afekt, normaalse afektiivse reaktsioonina näiteks raevu, viha, kurbuse, ärevuse, hirmu, ehmatuse väljendumine apaatia, emotsionaalsed reaktsioonid puuduvad hüpopaatia, emotsionaalne reaktsioon on tuimenenud afektlabiilsus: reaktsioon pole stiimuliga kooskõlas, emotsionaalne reaktsioon vallandub väga kergelt ja muutub kiiresti ambivalentsus, vastandlike emotsioonide koosesinemine vastuseks ühele stiimulile afektiseisund Hogg, M.A., Abrams, D., & Martin, G.N. (2010). Social cognition and attitudes. In Martin, G.N., Carlson, N.R., Buskist, W., (Ed.), Psychology (pp 646-677). Harlow: Pearson Education Limited.
Montenegro Airlines

Montenegro Airlines (Montenegro keeles: Montenegro erlajns) on Montenegro lennufirma, mille peakorter asub Podgoricas. Lennufirma kodulennujaam on Podgorica lennujaam. Lennufirma asutas 24. oktoobril 1994 Serbia ja Montenegro valitsus. Esimene kommertslend toimus 7. ​​mail 1997. Montenegro Airlinesil on 2013. aasta detsembri seisuga järgmised lennukid:
Anggun

Anggun Cipta Sasmi (sündinud 29. aprillil 1974 Jakartas) on Indoneesia laulja. Tema esimene album oli "Dunia Aku Punya" (1989). Ta elab praegu Pariisis. 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Bakuus esindas ta Prantsusmaad lauluga "Echo (You and I)". Finaalkontserdil sai ta 21 punktiga 22. koha. 2003. aasta novembris oli Anggun ajakirja FHM Indonesia kaanel. 2010. aastal valis ajakiri FHM Angguni maailma 100 kõige seksikama naise hulka. FHM Aasia seksikamate naiste edetabelis oli ta 6. kohal. Indoneesia keeles "Dunia Aku Punya" (1986) "Anak Putih Abu Abu" (1991) "Nocturno" (1992) "Anggun C. Sasmi... Lah!!!" (1993) Inglise keeles "Snow on the Sahara" (1997) "Chrysalis" (2000) "Luminescence" (2005) "Elevation" (2008) "Echoes" (2011) "8" (2017) Prantsuse keeles "Au nom de la lune" (1997) "Désirs contraires" (2000) "Luminescence" (2005) "Élévation" (2008) "Échos" (2011) "Toujours un ailleurs" (2015) Anggun on olnud neli korda abielus. Tema esimene abikaasa Michel Georgea oli prantsuse insener. Aastail 2004–2006 oli ta abielus kanadalase Louis-Olivier Mauryga. Aastail 2010–2015 oli ta abielus prantsuse kirjaniku Cyril Montanaga, kellega tal on tütar Kirana Cipta Montana Sasmi. 16. augustil 2018 abiellus ta saksa muusiku ja fotograafi Christian Kretschmariga. "Vocalist: Anggun". AmIAnnoying.com. Vaadatud 1.07.2014. "Les 100 femmes les plus sexy du monde 2010". FHM. Vaadatud 28.12.2012. Anggun has been married for 3 times! Who did she have a child with? // MSN News Wan Chik, Sofiatul Shima (14. november 2007). "Berubah secara total" (malai). Kosmo!. Originaali arhiivikoopia seisuga 28. juuli 2017. Vaadatud 18. november 2019. PHOTOS ANGGUN POSE VERY COMPLICIT WITH KIRANA, HIS 9 YEARS OLD DAUGHTER – HERE // THE QUEBEC TIMES. Ahmad Sabran (18. august 2018). "VIDEO: Anggun C Sasmi Menikah Keempat Kalinya". Anggun andmekogus IMDb (inglise) Ametlik koduleht
Mazurivka (Tultšõni rajoon)

Mazurivka (ukraina keeles Мазурівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tultšõni rajoonis. Elanike arv on 2010. Pindala on 1,989 km².
Mazurivka (Tšernivtsi rajoon)

Mazurivka (ukraina keeles Мазурівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tšernivtsi rajoonis. Elanike arv on 3390. Pindala on 4,425 km².
Tartak (Tšetšelnõki rajoon)

Tartak (ukraina keeles Тартак) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tšetšelnõki rajoonis. Elanike arv on 2064. Pindala on 5,16 km².
Saale

Saale on jõgi Saksamaal, Elbe vasakpoolne lisajõgi. Saale algab allikast Fichtelgebirge mägedest Baieri liidumaal 728 meetri kõrgusel üle merepinna ja voolab läbi Tüüringi nõo valdavalt põhja. See on 413 kilomeetrit pikk, millega on pikkuselt Saksamaa üheksas jõgi ja Vltava järel pikkuselt teine Elbe lisajõgi. Jõe vooluhulk suudmes on 115 m³/s, millega jagab Elbe lisajõgede seas koos Haveliga teist kohta (samuti Vltava järel). Jõe valgla on 24 tuhat km². Saale suurimad lisajõed on Weiße Elster paremalt ning Unstrut, Ilm ja Bode vasakult. Suurimad linnad, kust Saale läbi voolab, on Hof (mille läbimise järel jõuab jõgi Tüüringisse), Jena ja Halle. Saale suubub Saksi-Anhaltis Barby linnas 50 meetri kõrgusel üle merepinna Elbesse. Aastatel 1933–1942 jõge õgvendati ja kanaliseeriti; enne seda oli see 427 km pikk. Samal ajal hakati rajama Leipzigini ulatuvat Elster–Saale kanalit, mis aga jäi 1942. aastal pooleli ning on tänini lõpetamata. Saale on lüüside abil laevatatav 175 km pikkuselt kuni Naumburgini. Jõel on hüdroelektrijaam.
Sianno

Sianno ((transkribeerituna Sjanno, vanasti kasutatud nimekuju ka Senna) on linn Valgevenes Viciebski oblastis, Sianno rajooni halduskeskus. Poola keeles Sienno. Asub samanimelise järve kaldal. Linna nimi tuleb ilmselt sõnast сена ('hein'). Vana nimi, mis oli kasutusel veel XX sajandi alguseni, sarnaneb selle sõnaga rohkem kui tänapäevane. Linnas asub kaks kooli, muusikakool ja spordikool. Siannos on kultuurimaja ja kaks raamatukogu, üks neist lastele. Linnas ilmub ajaleht «Голас Сенненшчыны». Tööstusest on Siannos esindatud metsatööstus, toiduainetetööstus ja kergetööstus ja ehitusmaterjalide tootmine. Töödeldakse lina. Linnas asub koduloomuuseum. Vaatamisväärsusteks on rauaaegne linnus, raekoda aastast 1910 ja XVII sajandist pärinev frantsisklaste klooster. Siannot on esmamainitud 1534. aastal, mil Leedu väed vabastasid asula Vene vägede käest, kuigi asula alguseks loetakse aastat 1442, mil selle olevat asutanud Kazimierz IV. XVI sajandi algul sai Siannost alev. Asula kuulus Vidnitski-Ljubovskitele, Sennenski-Grybovskitele, Kurczidele, Sapiehadele, Ogińskitele ja Serakovskitele. Viljandi staarosti Marcin Korczi poeg Eustach Kurcz hakkas 1609. aastal katoliku kirikut ehitama. Aastal 1613 pani Lew Sapieha aluse kloostrile, mille juurde avati vaesemale rahvale mõeldud kool. Pärast Poola esimest jagamist aastal 1772 läks linn Vene impeeriumi koosseisu. Viis aastat hiljem sai Sianno linnaõigused. Aastal 1778 avati postkontor, aastal 1887 telegraaf. Aastal 1867 valmis uus kividest õigeusu kiriku hoone. 1924. aastal liideti Sianno Valgevene NSV-ga, aastal 1925 avati Lepielisse viiv raudtee, mis möödub linnast viie kilomeetri kauguselt. raudtee. Teises maailmasõjas hõivasid viiendal juulil 1941 Sianno Natsi-Saksamaa väed, aga 6.–10. juulini toimus seal üks sõja suuremaid tankilahinguid, kus osales üle 1500 tanki. Sõjas hukkus 970 Sianno elanikku, neist 104 olid sõjaväeteenistuses. Sienna aastal 1877 Michal Jermaškevič – Valgevene kunstnik Genadź Davydźka – Valgevene näitleja Maria Pevzner – Vene psühholoog Irina Galenina – Vene kardioloog The population as of January 1, 2024 and the average annual population for 2023 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements Sianno Sianno rajooni mitteametlik koduleht Linn Valgevene fotoentsüklopeedias Ajaleht Golas Sennenštšõnõ Sianno YouTube'is
Aleksander Suure lennujaam

Aleksander Suure lennujaam on mitme lennujaama nimi. Skopje lennujaam – lennujaam Põhja-Makedoonias Skopjes Kavála lennujaam – lennujaam Kreekas Kavalas
Harald Viikman

Harald Ernst Reinhold Viikman (ka Wieckmann; 27. august (vkj)/ 8. september 1892 Tallinn – 7. august 1965 Stockholm) oli baltisaksa päritolu eesti ehitusinsener. Ta lõpetas 1911. aastal Tallinna Peetri Reaalkooli ja 1919. aastal Riia Polütehnilise Instituudi ehitusinsenerina. Ta töötas 1919. aastast Mereasjanduse Peavalitsuses insenerina, 1924. aastast oli ta Veeteede Valitsuse projekteerimisbüroo juhataja. 1924. aastast oli ta Tallinna Tehnikumi õppejõud, 1939. aastast ka Tallinna Tehnikaülikooli vesiehituse õppejõud. Rootsis osales ta Stockholmi sadamavalitsuses insenerina Stockholmi suursildade ja sadamaehitiste projekteerimisel ja ehitamisel, kuni jäi 1961. aastal pensionile. Ta oli tuntud harrastusfotograaf ja üks esimesi Eesti filmiamatööre. Tallinna Oleviste koguduse personaalraamat 1928-1939. Tallinna Linnaarhiiv, TLA.236.1.53. Leht 515 "Dipl. ins. H. Wieckmann 60 a". Välis-Eesti nr 38, 21. september 1952. Lk 6 Oskar Angelus. "Ins. Wieckman juha 70!" Välis-Eesti nr 31, 15. september 1962. Lk 3 Erhard Hasselblatt. "Mutt Vieckman'i mälestuseks". Välis-Eesti nr 14, 21. august 1965. Lk 7 Oskar Angelus. "H. Wieckmann †". Võitleja nr 9, 1. september 1965. Lk 6 Armas Luige. "Harald Viikman". // Ehitusinsenerid TPI-st. Tallinn 1986. Lk 29–30
Šišaldin

Šišaldin on vulkaan Unimaki saarel Aleuutides. Vulkaani kõrgus on 2860 meetrit.
Mazurivka

Mazurivka on mitme Ukraina asula nimi: Mazurivka, küla Vinnõtsja oblastis Tšernivtsi rajoonis Mazurivka, küla Vinnõtsja oblastis Tultšõni rajoonis ...
Johan Eurén

Johan Eurén (8. mai 1985) on Rootsi maadleja. Ta maadles Heiki Nabiga 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis poolfinaalis, kus kaotas Heikile 1:2. Johan Eurén veebisaidil Olympedia (inglise)
Areen

Areen on esinemisplats või võistlusväljak, näiteks tsirkuses või spordivõistlustel. Areen oli liivaga kaetud väljak rooma amfiteatris. staadion kilehall ENE 1: 278
Areen (ajaleht)

Areen on ajalehe Eesti Ekspress kultuurileht (kultuurilisa). Areeni toimetajad on olnud Harry Liivrand ja Tõnu Kaalep.
Seapraad

Seapraad on praeahjus küpsetatud sealiha – traditsiooniline Eesti toit, mida pakutakse sageli pidulikel puhkudel nagu sünnipäevad, pulmad, matused jms. See kuulub ka tavapäraste Eesti jõulutoitude hulka. Seapraad on laialt levinud ka teiste Põhjamaade rahvaste seas, kus üks populaarsemaid põllumajandusloomi on kodusiga. Harilikult valmistatakse seapraadi praeahjus, harvemini tavalises ahjus kütmise lõppfaasis. Kui varem oli kombeks küpsetada sealiha lihtsalt ahjupannil või -vormis ning kuivamise vältimiseks tuli seda kasta, siis tänapäeval kasutatakse tihti ka küpsetuskotti või keeratakse liha fooliumisse, et see jääks mahlasem. Tavaliselt kasutatakse seapraeks paksu sealihaviilu, mis koosneb põhiliselt tailihast, kuid mille serva jääb ka pekki. Pekiosa lisab tailihale mahlasust ja suuremal kuumusel võib sellest moodustuda krõbe koorik. Enne küpsetamist hõõrutakse lihatükki mõlemalt küljelt soola, pipra ja muude maitseainetega. Sealiha juures võidakse küpsetada porgandeid, õunu, kaalikat, sibulat või muid aiavilju. Vahel seapraadi ka pikitakse porgandi, küüslaugu või muu sellisega, et lisada lihale maitset ja võimaldada sisselõigete kaudu niiskusele parem pääs liha sisemusse. Seaprae kõrvale antakse Eestis enamasti keedu-, harvemini praekartulit. Maitseainetest on traditsiooniline lisand kibe eestipärane sinep. Mikko Savikko "Seapraad ja kartulisalat. Pilguheit Eesti kööki". Guide Marketing, 2011
Kastmekann

Kastmekann on väikese tilaga või kastmelusika lohkudega lauanõu: väike kann, milles serveeritakse praekastet. koorekann
Paul Lestal

Paul Christfried Lesthal (22. jaanuar 1889 Ravila mõis, Kose kihelkond, Harjumaa – 9. aprill 1976 Lindenfels, Kreis Bergstraße, Hessen, Saksamaa) oli Eesti kindlustustegelane. Paul Lestal sündis Ravila mõisas mõisavalitseja pojana. Lõpetas Tallinna Peetri Reaalkooli ja astus 1907 I järgu vabatahtlikuna teenima 23. jalaväediviisi 90. Oneega jalaväepolgus Tallinnas, kus ülendati 14. oktoobril 1908 reservväkke arvamisel lipnikuks. 1914 kutsuti Peterburis tagasi teenistusse, kus teenis 1. tagavarapataljonis nooremohvitserina ja seejärel laekahoidjana 176. tagavarapataljonis Krasnoje Selos. Sealsamas määrati 1916 4. roodu ülemaks. Lõpetas Oranienbaumi lipnikkude kooli kuulipilduja kursused 1916 Oranienbaumis ja määrati nooremohvitserina teenima 19. Siberi kütipolku. Osales Esimeses maailmasõjas 21. detsembrist 1916 kuni 4. detsembrini 1917, kus kuulipildujakomando Colta koosseisus oli väerindel, ülendati 1917 alamleitnandiks ja temast sai sama polgu kuulipildujakomando ülem. Vabadussõjast võttis osa alamkaptenina. Teenis Kaitsejõudude Peastaabi kuulipilduritekomandos ja 2. juunist 1919 Soomusrongide Divisjonis, mille järel oli alates 4. juulist 1920 Tagavaraväes. Majandusalast tegevust alustas 1908 pangamaja Hoeppener & Ko juures Tallinnas; töötas Moskva speditsioon fa S. Kusnitzky & Co juures; 1911 Hoeppener & Ko juures asuvas I Vene Tulekindlustuse Seltsi peaesinduses Tallinnas; 1920 a/s Harju Panga juures asuvas kindlustusaktsiaseltsi Eesti Lloydi peaesinduses; 1926 kindlustusaktsiaseltsi Eesti Lloydi osakonna juhataja K.-T. Panga juures Tallinnas; aastast 1927 sama aktsiaseltsi Tallinna osakonna juhataja ja seejärel aastast 1935 kindlustusaktsiaseltsi "Eesti Lloyd" asjaajaja-direktor. 1916 Püha Stanislavi orden, III järk. Mõõgad ja lehv (Vene Keisririik) Eesti Vabadussõja mälestusmärk Ta abiellus 1912. aastal kauaaegse Lootuse seltsi juhatuse liikme Johan Krügeri (1857–1925) tütre Meta Krügeriga, neil oli tütar Irene (1913–1937). Paul Lestali vend Arthur Lestal (1887–1941) oli fotograaf ning poolvend Hans Lesthal (1880–1937) farmatseut ja sanitaarkapten, Tartu Ülikooli Lääne-Euroopa rahvaste filoloogia (aastast 1947 Lääne-Euroopa keelte) kateedri õppejõud Ralf Lesthali (1907–1990) isa. Eesti majandustegelased. Tallinn, 1938 Sünnipäevalapsi: Dir. P. Lestal 50-aastane, Päewaleht, nr.22, 22. jaanuar 1939, lk 6 Ohvitseride andmekogu
Salat (toit)

Salat on mitmest peeneks hakitud, enamasti taimsest komponendist segatud toit. Traditsiooniliselt on salatid külmad, kuid tänapäeval valmistatakse ka sooje salateid. Salatid võivad olla täielikult taimsed, kuid tihti on neis ka üks või mitu loomset koostisosa. Üldjuhul kasutatakse salatis mitut hakitud taimset ja üht loomset koostisosa, millele lisatakse salatikaste (sageli majoneesi-, toiduõli- või hapukoorepõhine) ja maitseained. Tavaliselt nimetatakse salateid nende põhiliste komponentide järgi, kuid mõnel on ka rahvusvaheliselt tuntud nimi või nimetus. Eestis on levinud näiteks vorsti-kartulisalat, vorsti-makaronisalat, mitmesugused kapsasalatid, tomati- ja kurgisalatid, rahvusvahelistest tuntakse meil näiteks Caesari salatit, Olivier' salatit ja Kreeka salatit. Eestipärast kartulisalatit on nimetatud üheks eesti rahvustoiduks.
Viinerid

Viiner ehk Viini vorst on väike vorst, mida võib süüa nii külmalt kui ka kuumtöödeldult (keedetult, grillitult, praetult). Viinerid on Eestis populaarsed, neid kasutatakse komponentidena teistes roogades ja antakse paljudes söögikohtades praetult lastepraadide osana.
Metsik

Metsik on Lääne-Eesti rahvapärimuses viljakushaldjas, keda kujutati meheks või naiseks rõivastatud õlest nukuna. Arvati, et kui see nukk asulast (nt külast) välja viiakse ja ära põletatakse, siis kaob ära igasugune viljatus ja ebaõnn. Metsiku populaarsus oli eriti suur Saaremaal. Eiseni järgi tähendas metsik metsa, metsatukka või metsas asujat ning hilisema laiendatud tähenduse järgi ka metsa vaimu ja metshaldjat. Metsik on hea vaim/haldjas. Tema jaoks ohverdati igal aastal iga päev, et too karja kaitseks. Kuna metsik on karjakaitsja, siis loodeti, et ta ajab ära nii hundid kui ka muud röövloomad, tal olid samad ülesanded nagu hiljem pühal Jüril. Metsik annab oma õnnistuse viljale ja karjale. Vanasti tehti õlgedest mehe kuju, mida nad metsikuks kutsusid. Metsik ehitati teiba otsa, pähe pandi vana kübar ja selga vana naisterahva kuub. Õlgedest metsik viidi külast välja ja pandi lähima puu otsa. Siis pidavat tervel külal sel aastal hästi minema. Tavaliselt hakati metsikut valmistama vastlapäeva või uue aasta paiku. Teda meisterdati ka muudel aegadel. Kui metsik oli põllu äärde üles pandud, siis oli ta viljaõnne jaoks mõeldud, kui aga puu otsas siis karjaõnne. Usuti, et naisterahva moodi metsik tõi karjale sigidust ja meesterahvasarnane viljale õnne. Usuti, et metsik sarnaneb metshaldja või metstondiga. Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 115 Eisen, Matthias Johann. 1919. Eesti mütoloogia lk 74–75 Kommentaare eesti mütoloogiale: Metsik ETV 1997 (Metsikuga seotud uskumusi kommenteerib Ergo-Hart Västrik. Režissöör Aile Ellmann) Ergo-Hart Västrik. Kombest valmistada kalendritähtpäevadel inimesena riietatud õlgkuju www.folklore.ee
Aganaleib

Aganaleib (ka: vahelikuleib, vahelik) oli vanasti Eesti talurahva hapendatud rukkileib, mille tainas oli palju purustatud aganaid või tuulamata teraviljast tehtud jahu. Aganaleib oli kuni 19. sajandi keskpaigani eesti talurahva peamine toit. Pärast seda saadi olude paranedes küpsetada sageli ka puhast leiba. hädaleib Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 5
Vahelik

Vahelik (Paxillus) on seeneperekond vahelikuliste sugukonnas. Paxillus ammoniavirescens Paxillus filamentosus – lepavahelik, soomusvahelik Paxillus involutus – tavavahelik Paxillus obscurisporus Paxillus panuoides – lehvikvahelik, varretu vahelik Paxillus rubicundulus – punetav vahelik Paxillus vernalis Tapinella atrotomentosa – varem sametvahelik, ka mustjalg-vahelik
Inglismaa jalgpallikoondis 1966. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel

Inglismaa jalgpallikoondis 1966. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel Gordon Banks George Cohen Ramon Wilson Nobby Stiles Jack Charlton Alan Ball Jimmy Greaves Sir Bobby Charlton Geoff Hurst John Connelly Ronald Springett Peter Bonetti Jimmy Armfield Gerry Byrne Martin Peters Ronald Flowers Norman Hunter Terence Paine Ian Callaghan Roger Hunt George Eastham Alf Ramsey 1966. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused Inglismaa jalgpallikoondis
Tempo (kaater)

Tempo on enne Teist maailmasõja Tartus ehitatud ja tänapäevani sõidukorras olevana säilinud lõbusõidukaater (toonases kõnepruugis mootorpaat). Kaatri ehitasid Tartus ettevõtja ja muusik August Kruuvi ja tema abikaasa aastatel 1936–1937. Ehitusmaterjalid varus laevameister ise hoolikalt. Vette lasti 2. mail 1937. Kaatrit kasutati lotjade vedamiseks ja lõbusõitudeks Emajõel. Okupatsioonivõimud konfiskeerisid Tempo 1940. aastal. Kaater oli Teise maailmasõja ajal Punaarmee ja Wehrmachti käsutuses, osaledes algul ka sõjategevuses. Viimaks 1944. aastal Eestist taandudes uputasid sakslased kaatri Emajõkke suubuvasse Ilmatsalu jõkke. Nõukogude uue okupatsiooniaja algul tõstis kaatri üles, remontis ja kasutas seda mõnda aega Tartu Ülikooli töötaja ja kommunist Punnar kaaskonnaga. Hiljem läks alus pärast mõneaastast seismist Nõukogude sõjaväelaste kätte, kes ei suutnud seda töökorda saada ning jäi lõpuks vedelema Univeri lauavabriku laoplatsile. Lõpuks said algsed omanikud Tempo pärast pikki väntsutusi jälle enda kätte, taastasid, ehitasid peale kajuti ja lasid töökorras olevana 1973. aastal uuesti vette. Laeva ehitaja August Kruuv ise suri 1968. aastal ja kaatri eest hoolitsemist jätkas tema poeg Hando Kruuv. 1970.–1980. aastail kasutati kaatrit taas lõbusõitudeks Emajõel, noorte purjespordi toetamiseks ja ka veesuusatajate vedamiseks. 1990. aastal toetati Tempoga mitteametlikku Optimist-klassi purjejahtide Tallinn-Helsingi-Tallinn regatti, mispuhul transporditi kaater ka esmakordselt merevette. Eesti taasiseseisvumise järel hoiti kaatrit veel senistes ülesannetes töös, kuid uuel aastatuhandel hakkas korrashoid käima omanikele pikkamisi üle jõu. 2007. aastal kaatrit enam vette ei lastud. Valdajad soovisid aga kindlasti haruldast alust säilitada ning võtsid eesmärgiks selle taastamise ja üleandmise Meremuuseumile. Kaater on ehitatud kvaliteetsest puidust. Kaared ja emapuu (kiil) ning ahtripeegel on tehtud tammepuust ja laudis männipuust. Kere on ruumikas, sisaldades ka kambüüsi ja 4–6 magamiskohta. Kaatri silla ehitamisel võeti arvesse Tartu kunagise ujuvsilla aluse laevasõidutee kõrgust. Kaatril on olnud kolm eri tüüpi mootorit. Originaalis oli Junkersi bokser-diiselmootor, Nõukogude ajal mootor ZiS-5 ja 1970. aastatel pärast taastamist Detroit Dieseli rida-6 diiselmootor, mis saadi sõjas puruks lastud USA päritolu tankilt. Tempo koduleht
Loorberilised

Loorberilised (Lauraceae) on taimede sugukond. Loorberiliste sugukonda klassifitseeritakse APG III süsteemis järgmised taime perekonnad: Actinodaphne Nees Aiouea Aublet Alseodaphne Nees Anaueria Kostermans Aniba Aublet Apollonias Nees Aspidostemon Rohwer & H. G. Richt. Beilschmiedia Nees Caryodaphnopsis Airy Shaw Cassytha L. Chlorocardium Rohwer, H. G. Richt. & van der Werff Cinnadenia Kostermans Cinnamomum Schaeff. – kaneelipuu Cryptocarya R. Brown Dahlgrenodendron J. J. M. van der Merwe & A. E. van Wyk Dehaasia Blume Dicypellium Nees & Mart. Dodecadenia Nees Endiandra R. Brown Endlicheria Nees Eusideroxylon Teijsm. & Binn. Hypodaphnis Stapf Kubitzkia van der Werff Laurus L. – loorberipuu Licaria Aublet Lindera Thunb. Litsea Lam. Mezilaurus Taub. Micropora J. D. Hooker Nectandra Rottb. Neocinnamomum H. Liu Neolitsea (Benth.) Merr. Nothaphoebe Blume Ocotea Aublet Paraia Rohwer, H. G. Richt. & van der Werff Parasassafras D. G. Long Persea Mill. – pirnloorber Phoebe Nees Phyllostemonodaphne Kostermans Pleurothyrium Nees Potameia Thouars Potoxylon Kostermans Rhodostemonodaphne Rohwer & Kubitzki Sassafras Nees Sinosassafras H. W. Li Temmodaphne Kostermans Triadodaphne Kostermans Umbellularia (Nees) Nutt. Urbanodendron Mez Williamodendron Kubitzki & H. G. Richt . Sissekanne APG III süsteemis Sissekanne GRIN-is Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Lauraceae seisuga 25.12.2013.
Loorberipuulaadsed

Loorberipuulaadsed (Laurales) on taimede selts. Cronquisti süsteemis liigitatakse loorberipuulaadsete seltsi järgmised sugukonnad: Amborellaceae Calycanthaceae Gomortegaceae Hernandiaceae Idiospermaceae Lauraceae – loorberilised Monimiaceae Trimeniaceae. APG III süsteemis klassifitseeritakse loorberipuulaadsete seltsi järgmised taime sugukonnad: Atherospermataceae Calycanthaceae Gomortegaceae Hernandiaceae Lauraceae – loorberilised Monimiaceae Siparunaceae. Sissekanne APG III-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne NCBI-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Laurales seisuga 25.12.2013.
Eelijapäev

Eelijapäev (setudel ka iljapäev, jakapäev) on 20. juulil õigeusu kirikukalendris prohvet Eelija mälestuspäev. Rahvakalendris on Eesti alal seda päeva tuntud eelkõige Setumaal, kus see on suve keskpaiga määraja. Siitpeale algab sügissuvi ja lõikusperiood, vesi hakkab jahenema ja parme ning muid söödikuid jääb vähemaks. Eelijapäeval kehtib setudel töökeeld ja käsk seda päeva pühitseda: kui jakapäeva ei pühitse, lööb pikne põlema. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 26
Kamõšla rajoon

Kamõšla rajoon (vene Камышлинский район, tatari Камышлы районы) on 2. järgu haldusüksus Venemaal Samara oblasti põhjaosas. Piirneb idas Orenburgi oblastiga. Rajooni läbib Soki jõgi. Elanikest olid 2010. aasta seisuga 81% tatarlased, 10,6% venelased, 4,2% tšuvašid ja 1,2% mordvalased. Rajoonis on 6 kohaliku omavalitsuse üksust 22 asulaga. Q126684906 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. oktoober 2013. Vaadatud 25. detsembril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Kamõšla rajooni koduleht
Loorberipuu

Loorberipuu (Laurus) on igihaljaste taimede perekond. Loorberipuu perekonda klassifitseeritakse järgmised taimeliigid: Laurus azorica (Seub.) Franco – assoori loorberipuu Laurus nobilis L. (1753) – harilik loorberipuu Laurus novocanariensis Rivas Mart., Lousâ, Fern.Prieto, E.Días, J.C.Costa & C.Aguiar (2002). Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Laurus seisuga 25.12.2013.