laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lemming Nagel

Lemming Nagel (13. aprill 1948 Tartu – 14. oktoober 2016) oli eesti maalikunstnik. Ta lõpetas 1967. aastal Tartu 5. Keskkooli. 1967. aastal astus ta Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti arhitektuuri erialale, kuid lõpetas instituudi 1976. aastal maalikunstnikuna. Ta töötas aastatel 1977–1978 Tallinna Laste Kunstikoolis 1979–1980 töötas Tallinnfilmis Rein Tammiku joonisfilmi „Nike kutse“ ja Priit Pärna „Harjutusi iseseisvaks eluks“ värvikunstnikuna. Aastatel 1985–1993 töötas ta Tallinna Kunstiülikoolis vanemõpetajana. Aastatel 1978–1985 ja aastast 1993 tegutses ta vabakunstnikuna. Ta on viljelenud peamiselt õlimaali; aastast 1994 ka segatehnikat (liim, liiv, saepuru, valmiskujundid). Tema loomingus on sürrealismi ja hüperrealismi mõjutusi. Noore kunstniku läbilöögitööks oli fotorealistlikku maali „Tõstja ja küberneetiline kivi“, mida eksponeeriti 1977. aastal Tallinna Kunstihoones korraldatud teemanäitusel „Inimene ja tehas“. Nagelist kujunes tollaste noorte kunstnike juhtgrupi liige, kelle tööd jõudsid Moskva maneežis toimunud üleliiduliste kunstinäituste kaudu ametliku kultuurivahetuse raames nii Helsingi Taidehalli, Ostwalli Muuseumi Dortmundis, Taškenti jm. Lemming Nageli kolmest maalist koosnev komplekt pälvis diplomi Balti riikide noorte kunstnike esimesel maalitriennaalil Vilniuses 1979, samal aastal astus Nagel Eesti Kunstnike Liitu. Lemming Nagel kuulus kunstnike hulka, kes olles küll töötanud maalieriala õppejõuna Kunstiakadeemias, töötas suurema osa loomingulisest elust siiski vabakutselise kunstnikuna. 2007. aastal ilmus Eesti Keele Sihtasutuse kirjastuselt kunstniku tekstikogumik „Tahtetuse triumf“ (mis sai edaspidi ka järjed). Nageli kunstilooming muutus aastatega üha plastilisemaks ja pöörasemaks, ta kasutas ohtralt leidmaterjali ja 3D-dimensiooniga assamblaaži. Paremik sellest on mitmete erakogude ja riigiasutuste kõrval talletatud Eesti Kunstimuuseumis, Tartu Kunstimuuseumis, Tallinna Kunstihoone Fondis, Viinistu Kunstimuuseumis, Tallinna Linna kunstikogus, Norton ja Nancy Dodge'i kogus Zimmerli kunstimuuseumis, Matthew Bowni Galeriis (London) jm. Ta isa oli maalikunstnik Kalju Nagel. 1998 Eesti Maalikunstnike Liidu preemia 1999 Saku kunstipreemia 2007 Betti Alveri kirjandusauhind ("Tahtetuse triumf") 2009 Kristjan Raua preemia (näitus galeriis Tam) Eesti Kunstnike Liit (17.10.2016). "Suri Lemming Nagel". err.ee. Vaadatud 02.05.2022. Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996
Scoro

Scoro on Eesti tarkvaraettevõte. See on asutatud 2013. aastal Tallinnas. Ettevõte pakub tarkvara ja osutab teenust, mis võimaldab hallata ühes süsteemis kõiki ettevõtte jaoks olulisi andmeid – nii töökorralduse, projektijuhtimise, arvepidamise kui ka müügi ja aruandluse omi. Ettevõttel on kontorid New Yorgis, Londonis, Tallinnas, Helsingis, Riias ja Vilniuses. Scoro klientide seas on sellised ettevõtted nagu Tele2, Grant Thornton, DPD ja Omniva. Ettevõtte asutaja ja CEO on Fred Krieger. 2016. aasta augustis kaasas Scoro tagatud 1,7 miljoni eurose investeeringu riskikapitalifondidelt Inventure ja Smartcap ning USA ärikiirendilt Alchemist Accelerator. http://tech.eu/brief/scoro-seed-round/ {{cite news}}: tühi viide (juhend) http://www.wsj.com/articles/scoro-emerges-with-1-9m-to-organize-work-1471924802 {{cite news}}: tühi viide (juhend) http://150sec.com/estonian-saas-startup-scoro-closes-1-9-million-funding-round/ http://tehnika.postimees.ee/3809557/eesti-tarkvarafirma-scoro-kaasas-1-7-miljoni-eurose-investeeringu http://arileht.delfi.ee/news/uudised/exceli-kunnid-on-ajalugu-eesti-idufirmale-vaatab-vastu-lai-toopold?id=73239933
Näkirohulised

Näkirohulised (Najadaceae) on üheiduleheliste taimede sugukond. Selless sugukonda kuulub üks perekond – näkirohi (Najas). Eestis kasvab kaks näkirohu liiki. Mõnedes süsteemides seda sugukonda ei eraldata, siis kuuluvad näkirohud sugukonda kilbukalised.
Sergei Fatkin

Sergei Fatkin (sündinud 16. juulil 1933 Petserimaal) on Eesti koomik, akrobaat ja tsirkuseartist. 1937. aastal kolis koos vanematega elama Tapa lähedale. Teise maailmasõja aastatel õppis Verhne-Uralskis eesti internaatkoolis. Pärast sõda lõpetas Lehtse 7-klassilise kooli. Armeeteenistuse järel töötas Tallinnas laevaremondilukksepana. 1957. aastast esines ta paaris koos Jüri Druusiga. Töötas Eesti NSV Riiklikus Filharmoonias akrobaadina. Koos esinesid nad paljudes NSV Liidu linnades ja sotsialismimaades, aga ka Soomes, Prantsusmaal, Kanadas, Egiptuses, Etioopias, Jeemenis, Tansaanias, Keenias, Nigeerias, Kongos ja Ladina-Ameerika riikides. 1967 Eesti NSV teeneline kunstnik Eesti NSV teenelisi kunstnikke. Sirp ja Vasar, 10. märts 1967 Vello Mikk. Triibulistes kostüümides maailmavallutajad. Õpetajate Leht, 3. aprill 2010 Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Akrobaadid Jüri Druus ja Sergei Fatkin (1967) Elu lugu: Kloun Sergei Fatkin. ETV 2013 Eesti Filmi Andmebaas. Dokumentaalfim "Vana kloun". Filmivabrik, 2011 Eesti Filmi Andmebaas. Akrobaadid Jüri Druus ja Sergei Fatkin. Ringvaade "Nõukogude Eesti" nr 1, 3/6 (1966) Eesti Filmi Andmebaas. Intervjuu Jüri Druusi ja Sergei Fatkiniga. Ringvaade "Nõukogude Eesti" nr 11, 4/5 (1968) Eesti Filmi Andmebaas. Muusikafilm "Druus ja Fatkin" (1971)
Stefan Bežanitski

Stefan Bežanitski (1821 Venemaa – 21. juuli 1892 Venemaa) oli vene rahvusest õigeusu vaimulik, kes tegutses alates 1845. aastast Eestis. Ta sündis aastal 1821 Venemaal köster Anani Bežanitski peres. Ta lõpetas aastal 1845 Pihkva Vaimuliku Seminari. Aastal 1845 asus ta Lõuna-Eestisse. Riia ja Miitavi ülempiiskopi Filaret pühitses ta 16. juunil 1846 diakoniks ja 23. juunil 1846 preestriks. Ta oli 23. juunist 1846 kuni 16. juulini 1847 Tartu Püha Georgi (Jüri) koguduse preester; lisaks oli ta samal ajal Kärkna-Lähte Kõikide Pühakute koguduse esimene preester. 16. juulist 1847 kuni 23. augustini 1850 oli ta Tornimäe Neitsi Maria Kaitsmise koguduse preester. 23. augustist 1850 kuni 6. detsembrini 1860 oli ta Priipalu Püha Vassili Suure koguduse preester, 8. juunist 1861 kuni 1. oktoobrini 1861 teenis ta samas koguduses ülempreestrina. 9. detsembrist 1860 kuni 12. detsembrini 1864 oli ta Kastolatsi Neitsi Maarja Rõõmukuulutamise koguduses ülempreestriks. 12. detsembrist 1864 kuni 17. aprillini 1866 oli ta Kähri Peaingel Miikaeli koguduse ülempreester. 17. aprillist 1866 kuni 14. detsembrini 1873 oli ta Tuhalaane Jumalaema Uinumise koguduse ülempreester, lisaks hooldas aastatel 1869–1870 ta ülempreestrina Penuja Kõikide Pühakute kogudust. Ülempreester Stefan Bežanitski suri 21. juulil 1892 Venemaal, tema hauakoht on teadmata. Ta oli abielus Anna Bežanitskajaga. Neil oli kaks tütart ja viis poega. Kõikidest nende poegadest – Viktorist, Vladimirist, Aleksandrist, Nikolaist ja Vassilist – said preestrid; poeg Nikolai suri märtrisurma ja ta kanoniseeriti pühakuks. Stefan Bežanitski Eesti Õigeusu Vaimulike andmebaasis
Mereoloogia

Mereoloogia (vanakreeka keeles μέρος, meros, osa‘) on ontoloogia haru, milles tegeldakse osa ja terviku suhte üle arutlemisega. Mereoloogiat rakendatakse ka loogikas ja matemaatikas (mereotopoloogia). Mistahes kahe objekti mereoloogiline summa on ise samuti objekt. Mereoloogiline summa erineb neid kahte objekti sisaldavast hulgast. meronoomia http://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:104131/162268/page/83
Küi

Küi on pärimus- ja rahvamuusikast inspireeritud ansambel, mis tegeleb omaloomingu ja rahvamuusika töötlustega ja kontsertesitustega. Küi tähendab sõrve murdes vaskussi (Anguis fragilis). Ansambli idee tekkis 2009. aastal ja esimeses koosseisus alustas Küi proove 2010. aasta alguses, kui Salme Vallateater vajas oma uue lavastuse, A. Mälgu "Läänemere isandad" (stsenarist – Sulev Raudsepp, lavastaja – Väino Uibo, esietendus 30. juulil 2010) jaoks muusikalist kujundust. Esietendus oli ka esimene esinemine Küi nime all. Paralleelselt etendustega toimus tegevus rahvamuusika töötlemise ja omaloominguga. Esimene soolokontsert oli Kuressaare linnuses muuseumiööl 14. mail 2011. Igal aastal annab Küi kaks traditsioonilist kontserti: kevadkontserdi ja jöekontserdi. Küi on üles astunud mitmel korral Viljandi pärimusmuusika festivalil ning Saaremaa festivalidel ja pidudel. Pärimuskultuuri keskus, ansambel Küi [1][alaline kõdulink], Küi sotsiaalmeedias [2] [3][alaline kõdulink]. Meiemaa, 07.09.2010 [4][alaline kõdulink]. Meiemaa, 18.07.2011 Saarte Hääl, 18.05.2011 [5][alaline kõdulink] Meie Maa, nr. 66, 22 märts 2014 [6], Saarte Hääl, nr. 53, 19 märts 2014 [7] Saarte Hääl Kuhu minna 26.03.2016 [8] Meie Maa, 09.08.2016 [9][alaline kõdulink] Annika Kupits "Küi ja Folgi kohtumine" eestielu.delfi.ee[10] Küi koduleht
Eduardo Cunha

Eduardo Consentino da Cunha (sündinud 20. septembril 1958 Rio de Janeiros) on Brasiilia poliitik ja raadiojutlustaja. Ta oli 1. veebruarist 2015 kuni 7. juulini 2016 Brasiilia Esindajatekoja president (spiiker). Ta on lõpetanud Cândido Mendese ülikooli (Universidade Cândido Mendes) majandusteaduse alal. Ta on abielus ajakirjanik Cláudia Cruziga; neil on neli last. Brasiilia politsei vahistas parlamendi mõjuvõimsa endise spiikri
Seesus

Seesus ehk häktseiteet (uusladina keeles haecceïtas, saksa keeles Dieses-Sein, Diesheit, soome keeles tämyys) on entiteedi individuaalne eksistents (individuelle Wesenheit, Aristotelesel tode ti, entitas positiva), üksiku asja alus ("Grund der einzelnen Dinge", Chr. Wolf. Vern. Ged. I, § 180). Sõna 'haecceitas' on keskaja filosoofias Johannes Duns Scotuse ja tema järgijate poolt ladinakeelsest sõnast haec ('see') tuletatud uudissõna, millega tähistati üksiku objekti erilisust (partikulaarsust, individuaalsust), see tähendab niisuguseid omadusi või jooni, mis teevad objektist indiviidi: "Haecceïtas est singularitas" (Karl von Prantl 1855–1870. Geschichte der Logik im Abendlande III, 280; vgl. 219) "Haecceïtas nihil aliud est, nisi quidam modus intrinsecus, qui immediate contrahit et primo quidditatem ad esse... et nominatur differentia individualis" (l.c. III, 290) "Haecceïtas - ab Haec pro differentia individuante", so viel wie "ipseïtas" (Rudolph Goclenius 1613. Lexicon philosophicum quo tanquam clave philosophiae fores aperiuntur: 626). Üksiku (das Einzelne) enda üle ei ole võimalik teaduslikult arutleda (individuum est ineffabile). Seesuse-õpetuse tuumaks on mõte, et individuaalne eksistents ei ole puudus, vaid täiuslikkus (Vollkommenheit). See on kordumatu ja eriline. Indiviidi (individuum) puhul on võimalik unikaalsele üksnes osutada: "see seal". Seesuse mõiste kaudu sai sinnani teisejärguliseks peetud individuaalsus suurema kaalu. Indiviid (das Individuum) on iseseisev reaalsus, mitte tuletatav tõsiasi (weiter nicht ableitbare Tatsache). Aquino Thomas mõistis individuaalsust (das Individuelle) üldisuse erijuhuna (Spezialfall des Allgemeinen). Seesuse vastandiks oli missus (Quidditas), millega tähistati objektide klassi üldisi omadusi. Rudolf Eisler 1904. Haecceïta. – Wörterbuch der philosophischen Begriffe Richard Cross. Medieval Theories of Haecceity
Eesti U-19 jalgpallikoondise mängude loend

Eesti U-19 jalgpallikoondise mängude loend on Eesti U-19 jalgpallikoondise mängude nimekiri, mis sisaldab toimumisaega, mängupaika, võistlust, tulemust ning väravalööjaid. Eesti jalgpallikoondise mängude loend Eesti U-23 jalgpallikoondise mängude loend Eesti U-21 jalgpallikoondise mängude loend Eesti U-18 jalgpallikoondise mängude loend Eesti U-17 jalgpallikoondise mängude loend Eesti U-16 jalgpallikoondise mängude loend Eesti U19 koondise ametlikud maavõistlused alates aastast 2008 Eesti Jalgpalli Liit.
LR

LR võib tähendada järgmist: Loomingu Raamatukogu, Eesti ajakiri Lr võib tähendada järgmist: lavrentsiumi tähis
Illart Orav

Illart Orav (10. november 1936 Tartu – 1. august 1994 Tartu) oli eesti ooperilaulja (bariton). 1962. aastal lõpetas ta Tartu Muusikakooli. 1967. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi Aleksander Arderi ja Viktor Gurjevi lauluklassi. Aastatel 1955–1957 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis matemaatikat ja aastatel 1984–1987 psühholoogiat. Aastatel 1960–1962 töötas ta Vanemuise teatri koorilauljana. Aastatel 1962–1994 oli ta Estonia teatri ooperisolist, ühtlasi töötas Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis lauluõpetajana. Lisaks tegutses ajuti estraadi- ja kammerlauljana. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. Escamillo – Georges Bizet' ooper "Carmen" Papageno – Wolfgang Amadeus Mozarti ooper "Võluflööt" don Giovanni – Wolfgang Amadeus Mozarti ooper "Don Giovanni" Petrov – Gustav Ernesaksa ooper "Tormide rand" Olav – Evald Aava ooper "Vikerlased" Silvio – Ruggiero Leoncavallo ooper "Pajatsid" Henry Murger – Imre Kálmáni operett "Montmartre'i kannike" Ain – Boris Kõrveri operett "Ainult unistus" Avram – Jerry Bocki muusikal "Viiuldaja katusel" 1986 Eesti NSV teeneline kunstnik Heino Elleri nimeline Tartu Muusikakool. Klassikalise laulu eriala Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990 Kalmistute register HAUDI Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Orav, Illart - RAT "Estonia" solist (1971)
Ilmar Talvik

Ilmar Talvik (4. veebruar 1922 – 5. mai 1991) oli eesti laulja (bariton). 1941. aastal lõpetas ta Tallinna Reaalkooli ja 1950. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise eriala. Ta oli Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja ning kvarteti RAM-1 kunstiline juht ja klaverisaatja. 1972 Eesti NSV teeneline kunstnik Eesti rahvusbibliograafia. RAM-1 (kvartett)[alaline kõdulink] ERR arhiiv. Laulab RAM-1 Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja Ilmar Talvik (1989) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Riikliku Akadeemilise Meeskoori kvarteti klaverisaatja Ilmar Talvik Riiklik Akadeemiline Meeskoor. Ansambel RAM-1 liikmed: Raimond Alango, Tiit Köster, Georg Metssalu, Evald Jaansoo, Ilmar Talvik Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Tallinna Konservatooriumi koorijuhtimise eriala lõpetanud: Ilmar Talvik, Magda Hiline, Laine Karindi, Ira Trilljärv (1950)
George Takei

George Takei (õieti Hosato Takei; sündinud 20. aprillil 1937 Los Angeleses Californias) on Ameerika Ühendriikide näitleja. Ta on eelkõige tuntud telesarjast "Star Trek", kus ta kehastas leitnant Hikaru Sulut. Sana osa on ta mänginud ka "Star Treki" kuues esimeses filmis. George Takei andmekogus IMDb (inglise)
Mati Uffert

Mati Uffert (sündinud 25. märtsil 1943 Tartus) on eesti viiuldaja. 1963. aastal lõpetas ta Tartu Muusikakooli viiuli eriala Linda Riineri klassi. 1972. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi Endel Lippuse viiuliklassi. Aastatel 1960–1963 töötas Vanemuise teatri orkestris, 1963–1964 ja 1967. aastast Estonia teatri orkestris viiuldajana. Aastatel 1975–1995 oli ta Estonia teatri orkestri viiuldaja ja kontsertmeister. Aastatel 1975–1981 oli ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi kvartetiklassi õppejõud. 2001. aastast on ta Pärnu Muusikakooli keelpilliosakonna viiuliõpetaja ja keelpilliorkestri dirigent. Ta on töötanud viiuliõpetajana ka Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi muusikaosakonnas ja Soomes Loimaa muusikakoolis. 1981 Eesti NSV teeneline kunstnik Tema abikaasa Maris Uffert on samuti viiuldaja. Heino Elleri nimeline Tartu Muusikakool. Keelpillid Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 273 Mati Ufferti juubelikontsert. Sirp, 4.04.2003 "Pärnu Muusikakool. Meie inimesed". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuni 2018. Vaadatud 21. oktoobril 2016. Pärnu Muusikakool. Mati Uffert (2010) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Abielupaar viiuldajad Mati ja Maris Uffert Raekoja platsil kunstilaadal (2000) ERR arhiiv. Muusikaline tund. Mati Uffert - 50 (1993)
Gyachung Kang

Gyachung Kang (nepali keeles ग्याचुङ्काङ (Gyāchung Kāng); hiina keeles 格重康峰 (Gézhòngkāng Fēng)) on mägi Mahalangur Himali mäeahelikus Himaalaja keskosas. Mägi asub Hiina ja Nepali piiril ja jääb samasse mäeahelikku kuuluvate Cho Oyu ja Džomolungma vahele, 9,6 km Cho Oyust ida suunas. Tema kõrgus on 7952 m ja ta on maailmas kõrguselt 15. mäetipp; see tähendab, et temast kõrgemad on vaid 14 kaheksatuhandelist mäetippu. Kuna mägi jääb kõrguselt 48 meetrit allapoole 8000 meetrit, siis pakkus ta alpinistidele varem väiksemat huvi ja on tänaseni vähem tuntud kui madalaimad kaheksatuhandelised. Esmatõusu mäele tegid mäe Nepali-poolsest küljest 10. aprillil 1964 jaapanlased Y. Kato, K. Sakaizawa ja šerpa Pasang Phutar. Järgmisel päeval jõudsid tippu K. Machida ja K. Yasuhisa. Mäe põhjapoolsest küljest (Tiibeti poolt) jõudsid esimestena tippu 1999. aastal Sloveenia ekspeditsiooni liikmed. High Asia - All mountains and main peaks above 6650 m. 8000ers.com (download) Gyachung Kang, China/Nepal. peakbagger.com Slovene Gyachung Kang '99 Expedition. mountainzone.com Gyachung Kang peakware.com
Juras Požela

Juras Požela on mitme inimese nimi: Juras Požela (füüsik) (1925–2014) oli Leedu füüsik Juras Požela (poliitik) (1982–2016) oli Leedu poliitik, aastal 2016 Leedu tervishoiuminister
Vootele Veikat

Vootele Veikat (1937. aastani Voldemar Veigart; 19. aprill 1907 Poola – 24. aprill 1980 Tallinn) oli eesti ooperilaulja (bariton). Ta lõpetas Tallinna Poeglaste Gümnaasiumi. 1928. aastast laulis ta Estonia teatri ooperikooris. Aastatel 1932–1963 oli ta Estonia teatri ooperisolist. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. Jeletski – Pjotr Tšaikovski ooper "Padaemand" Vürst Igor – Aleksandr Borodini ooper "Vürst Igor" Escamillo – Georges Bizet' ooper "Carmen" Deemon – Anton Rubinsteini ooper "Deemon" Onegin – Pjotr Tšaikovski ooper "Jevgeni Onegin" Silvio – Ruggiero Leoncavallo ooper "Pajatsid" Janusz – Stanisław Moniuszko ooper "Halka" Olav – Evald Aava ooper "Vikerlased" Scarpia – Giacomo Puccini ooper "Tosca" Jack Rance – Giacomo Puccini ooper "Tütarlaps kuldsest läänest" lipnik Listnitski – Ivan Dzeržinski ooper "Vaikne Don" krahv di Luna – Giuseppe Verdi ooper "Trubaduur" Tomski – Pjotr Tšaikovski ooper "Padaemand" isamees – Antonín Dvořáki ooper "Näkineid" Ungru krahv – Gustav Ernesaksa ooper "Tormide rand" 1950 Eesti NSV teeneline kunstnik 1951 Stalini preemia Kalmistute register HAUDI Andres Heinapuu. Vootele Veikat: Lauluga ja lauluta. Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum, 2007 Veikat, Vootele, Eesti NSV teeneline kunstnik – RAT Estonia solist Veikat, Vootele – RAT Estonia ooperisolist "Bel canto: laulja Vootele Veikat" ERR arhiiv
Kosovo jalgpallikoondis

Kosovo jalgpallikoondis on Kosovo Jalgpalli Liidu esindusmeeskond, mis esindab Kosovot rahvusvahelistel jalgpallivõistlustel. 2008. aastal lükkas FIFA Kosovo liitumistaotluse tagasi. 2012 lubas FIFA Kosovol pidada sõpruskohtumisi teiste maade jalgpallikoondistega. Alates maist 2016 on Kosovo Jalgpalli Liit UEFA ja FIFA täieõiguslik liige. Esimene ametlik kohtumine pärast liitumist FIFA ja UEFA-ga toimus 3. juunil 2016 Frankfurdis, kus võideti Fääri saarte jalgpallikoondist tulemusega 2:0. FIFA tunnistab ametlikena ka 6 sõpruskohtumist aastatel 2014–2015. Kosovo jalgpallikoondis osales 2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste kvalifikatsiooniturniiril 1. grupis koos Soome, Ukraina, Horvaatia, Türgi ja Islandiga. Alates 2018. aastast on peatreener Bernard Challandes. Kosovo Jalgpalli Liidu koduleht
CCS

CCS võib olla: Caracas, Venezuela pealinn Venezuela Simón Bolívari rahvusvahelise lennujaama (hispaania Aeropuerto Internacional de Maiquetia "Simón Bolívar") IATA-kood "Candy Crush Saga", algselt Facebooki-, hiljem ka mobiiltelefonimäng Cardiff City Stadium ehk Cardiffi linnastaadion on Cardiff City FC kodustaadion Collective Consciousness Society, Briti ansambel Matemaatikas ingliskeelsetes tekstides Descartesi koordinaadid (Cartesian coordinate system)
Marian Chodacki

Marian Stanisław Chodacki (15. juuli 1898 Nowy Sącz – 26. juuni 1975 New York) oli Poola diplomaat, sõjaväelane. Esimese maailmasõja ajal teenis ta Poola Leegionis. Ta oli teise Poola vabariigi ajal Poola maaväe kolonel. Aastatel 1936–1939 oli ta Danzigi vabalinna kindralkomissar. Aastatel 1949–1951 oli ta Józef Piłsudski Ameerika Instituudi (inglise Józef Piłsudski Institute of America) direktor. 1935. aastal autasustati teda Kotkaristi teenetemärgiga.
Władysław Ludwik Evert

Władysław Ludwik Evert, ka Władysław Ludwik Ewert, (22. november 1890 – 28. mai 1965) oli poola proosakirjanik, luuletaja ja ajakirjanik. Ta oli aastatel 1927–1934 ajakirja sõjandusajakirja Polska Zbrojna toimetaja. 1931. aastal anti talle Kotkaristi III klassi teenetemärk ja 1932. aastal Eesti Punase Risti mälestusmärgi II järgu I aste. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.10.2016) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.10.2016)
Juras Požela (poliitik)

Juras Požela (12. aprill 1982 Vilnius – 16. oktoober 2016 Vilnius) oli Leedu poliitik, ta kuulus Leedu Sotsiaaldemokraatliku Partei ridadesse. Ta oli 15. märtsist 2016 kuni 16. oktoobrini 2016 (surmani) Leedu tervishoiuminister. Ta lõpetas 2000. aastal Vilniuses keskkooli. 2004. aastal lõpetas ta infoteaduse erialal bakalaureusekraadiga Vilniuse Ülikooli kommunikatsiooniteaduskonna, 2006. aastal magistrikraadiga sama teaduskonna ajakirjanduse erialal. 2003. aastal täiendas ta end Erasmuse programmi raames Hollandis.
Jerzy Giedroyc

Jerzy Władysław Giedroyc (27. juuli 1906 Minsk – 14. september 2000 Maisons-Laffitte, Prantsusmaa) oli poola kirjastaja, publitsist ja poliitaktivist. Ta andis Pariisis 1947. aastast kuni surmani välja ajakirja Kultura. 1938. aastal anti talle Valgetähe V klassi teenetemärk. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 21.10.2016)
Paul Magnette

Paul Magnette (sündinud 28. juunil 1971 Leuvenis) on Belgia poliitik, ta kuulub Parti socialiste'i ridadesse. Ta oli 22. juulist 2014 kuni 28. juulini 2017 Valloonia peaminister. Lisaks on ta Charleroi linnapea.
Surgut

Surgut on linn Venemaal Handi-Mansi autonoomses ringkonnas ja on ringkonna suurim linn. See on Surguti rajooni halduskeskus. Asub Obi jõe ääres. Surgut on rajatud 1594. aastal ja on üks vanimaid Siberi linnu. 17. ja 18. sajandil oli vene kolonisatsiooni keskus Siberis. 19. sajandil sai korduvalt linnaõigused, kuid hiljem võeti need ära. Linnaõigused sai uuesti 1965. aastal. 1960. aastatel hakkas linn kasvama seoses gaasi- ja naftamaardlate kasutuselevõtuga. Peamine tööstusharu on nafta- ja gaasitööstus. Suurimad ettevõtted on Surgutneftegaz ja Surgutgazprom. Linnas asub mitu kõrgkooli. Surgutis asub maailma pikim ühe tugipostiga rippsild. Surgutis valitseb parasvöötme teravalt mandriline kliima sooja suve ning külma talvega. Kõige soojem kuu on juuli, kui keskmine õhutemperatuur on +18,2 °C. Kõige külmem kuu on jaanuar keskmise õhutemperatuuriga −20,0 °C. Õhutemperatuuri senine registreeritud miinimum on −55,2 °C (1918. aasta veebruar) ja maksimum +34,7 °C (1989. aasta juuli). Sademetehulk on keskmiselt 580 mm aastas (minimaalselt 260 mm ja maksimaalselt 728 mm). Veebruaris on sademetehulk keskmiselt 22 mm, septembris sajab keskmiselt 85 mm. Rahvaarv rahvaloenduste andmetel (tuhat inimest) Surgutis on raudteejaam, lennujaam ja jõesadam, mis seovad linna teiste asulatega. Linnatransport on bussid, marsruuttaksod ja taksod. Surguti ilm ja kliima "Rahvaloenduse andmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2011. Vaadatud 6. mail 2011. Surguti koduleht
Rudolf Palm

Rudolf Palm (21. juuni 1904 Harjumaa Saue vald – 9. veebruar 1990 Tallinn) oli eesti viiuldaja. Ta lõpetas 1929. aastal Tallinna Konservatooriumi viiuli erialal, kus tema erialaõpetaja oli Alfred Papmehl. Aastatel 1940–1948 töötas ta ise konservatooriumi viiuliklassi õpetajana, kus tema õpilasteks olid teiste seas Endel Lippus, Helmut Rosenvald ja Uno Järvela. Aastatel 1927–1929 mängis ta Estonia teatri orkestris. 1930–1941 mängis Eesti Akadeemilise Helikunstnike Seltsi keelpillikvartetis, 1930–1964 oli Eesti Raadio Sümfooniaorkestri viiuldaja ja kontsertmeister. Ta on maetud Pärnamäe kalmistule. 1956 – Eesti NSV teeneline kunstnik Kunstnik Jüri Palm oli tema poeg. Kalender. Sirp, 4.06.2004 Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 176 Kalmistute register HAUDI Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Palm, Rudolf - viiulikunstnik (1974) ERR arhiiv. Viiuldaja Rudolf Palm (1984)