laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Eggenfeldeni Pühade Nikolause ja Stephanuse kirik

Eggenfeldeni Pühade Nikolause ja Stephanuse kirik on katoliku kirik Saksamaal Baieri liidumaal Eggenfeldenis, Eggenfeldeni linnakirik. Pühakoda on üks suuremaid gooti kirikuid Alam-Baieris. Eggenfeldeni kirikukihelkond tekkis ajavahemikus 12. sajandi keskpaigast 13. sajandini. Esimene preester nimega "hainric" pühitseti 1254 aastal ja praegusele kirikule eelnes romaani ehitis samas kohas. Kirik ehitati 15. sajandil hilisgooti astmeskirikuna ühe ehitusperioodi jooksul tervikuna valmis. Ehitustööd algasid 1400. aastatel, ehitusmeistrina on nimetatud Stephan Krumenauer. Umbes 1435. aastal muudeti esialgne planeeritud kolmelöövilisus ehitusplaanis viieks lööviks: juba valmis ehitatud kontraforsside vahele ehitati külgkabelid, kasutades kontraforsse nende seinteks, ja nii moodustunud kabelilöövid lisasid põhiplaani neljanda ja viienda löövi. Külgkabeleid kasutasid linna tsunftid, kel igaühel oli oma kabel. 1444. aastal toimus kiriku esimene pühitsemine. Pühakoja rikkaliku roidestikuga hilisgooti võrkvõlvi ehitati kooriruumis 1465. aastani ja pikihoones 1488. aastani, torni ehitustööd kestsid aastani 1489. Torni all on kiriku peasissepääs ja eeskoda. 77 meetri kõrgune torn valmis 1519. aastal ja selles tegutses 1879. aastani linna tuleohutuse valvur. Kiriku peamine ehitusmaterjal on tellis. Siseruumis toetavad võrkvõlvlage kapiteelideta ümarpiilarid, mille pinnast tõusevad eri kõrgustel profileeritud vööndkaared ja võlviroided. Kiriku rikkalik sisustus pärineb aastaist, mil piirkonda valitsesid Bayern-Landshuti rikkad hertsogid ja majandus ning käsitöö olid väga heal järjel. Kunstiväärtuslikemad puuskulptuurid kirikus on kooriruumi lõunaseina ääres asuv Kristus koos kaheteistkümne apostliga umbes 1480. aastast ning lõunapoolse külgaltari "Maarja kroonimine". Hiljem on kiriku sisustust veidi ümber kujundatud, 19. sajandi teisel poolel 'õigema' gootika vaimus; ka peaaltar on uusgooti stiilis, ehkki selles on ka vana altari gooti elemente. 1928. aastal puhastati kooriruumis algsed 15. sajandi seinamaalingud hilisemast baroksest ülemaalingust. Kiriku torn peasissepääsuga Lõunaportaal Kiriku sisevaade altari suunas Kooriruum peaaltariga Kesklöövi võlvlae roidestik Kooriruumi võlvlae roidestik Ehitusaegne fresko kooriruumis Triumfirist 1520. aastast Maarja kroonimise altar Nn Frauenaltar ruumi idaosas kooriruumist paremal pool Püha Sebastiani altar põhjalöövi esimeses kabelis Lõunapoolse kolmanda külgkabeli altar 19. sajandil ümbertöötatud Pietà '​ga Stadtpfarrkirche St. Nikolaus und St. Stephan. - St Nicholas Sentre Pfarrei St. Nikolaus und Stephanus Eggenfelden - Expositur St. Michael Kirchberg Stadtpfarrkirche St. Nikolaus und St. Stephan in Eggenfelden. - outdooractive.com
Vožega rajoon

Vožega rajoon on 2. järku haldusüksus (rajoon) Venemaal Vologda oblastis. Piirneb põhjas Arhangelski oblastiga. Rajoon jaguneb halduslikult 8 kohalikuks omavalitsuseks. 2002 – 18 976 2011 – 16 634 2021 – 14 083 Q126719912 Vožega rajooni koduleht
Manu Chao

Manu Chao (kodanikunimega José-Manuel Thomas Arthur Chao; sündinud 21. juunil 1961 Pariisis) on prantsuse-hispaania laulja. Ta laulab prantsuse, hispaania, inglise, itaalia, araabia, katalaani, galeegi, portugali ning kreeka keeles. Chao alustas oma muusikukarjääri Pariisis, mängides kollektiivides nagu Hot Pants ja Los Carayos, mis kombineerisid omavahel erinevaid keeli ja muusikastiile. Koos sõprade ja venna Antoine Chaoga asutas ta 1987. aastal ansambli Mano Negra, mis saavutas märkimisväärset edu. Pärast ansambli laialiminekut 1995. aastal sai Chaost sooloartist ning oma soolokarjääri ajal on ta avaldanud kuus stuudioalbumit. "Clandestino" (1998) "Próxima Estación: Esperanza" (2001) "Radio Bemba Sound System" (2002) "Sibérie m'était contéee" (2004) "La Radiolina" (2007) "Baionarena" (2008)
Termiit (segu)

Termiit on metallipulbri ja metalloksiidi pürotehniline segu. Termiit tuleneb kreekakeelsest sõnast termos, mis tähendab soojust. Süttimisel põleb termiitsegu intensiivselt ja eraldab suurel hulgal valgust ning kuumust. Põlemisel moodustavad termiitsegud vedela sularäbu, mille temperatuur tõuseb kuni 2500°C. Põlev termiitsegu on võimeline sulatama terasest ja mitmesugustest sulamitest valmistatud relvade ja varustuse elemente. Termiitide reaktsiooni on peaaegu võimatu kustutada, kuna reaktsioonis tekib pidevalt suur hulk lisasoojust. Ka leegi lämmatamist pole võimalik tekitada seetõttu, et termiit ja oksüdeerunud metall sisaldavad hapnikku. Termiitidel on mitmekesine koostis. Kütuste hulka kuuluvad alumiinium, magneesium, titaan, tsink, räni ja boor. Alumiinium on levinud oma kõrge keemispunkti ja madala hinna tõttu. Oksüdeerijate hulka kuuluvad vismut(III)oksiid , boor(III)oksiid , räni(IV)oksiid , kroom(III)oksiid , mangaan(IV)oksiid , raud(III)oksiid , raud(II,III)oksiid, vask(II)oksiid ja plii(II,IV)oksiid. Reaktsiooni, mida nimetatakse ka Goldschmidti protsessiks kasutatakse termiitkeevitamiseks reeglina raudteerööbaste ühendamisel. Termiite on kasutatud ka metallide rafineerimiseks, laskemoona hävitamiseks ja süüterelvades. Mõnda termiiditaolist segu kasutatakse ilutulestiku pürotehniliste initsiaatoritena. Rööbaste termiitkeevitus Termiitreaktsioon Termiitkeevituse jäägid Kosanke, K; Kosanke, B. J; Von Maltitz, I; Sturman, B; Shimizu, T; Wilson, M. A; Kubota, N; Jennings-White, C; Chapman, D (2004). Pyrotechnic Chemistry (Pyrotechnic Reference). Google Books. ISBN ISBN 9781889526157. {{raamatuviide}}: kontrolli parameetri |isbn= väärtust: invalid character (juhend)CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) "Heat transfer modelling of rail thermite welding". SAGE Journals. 24. oktoober 2006. "Grenades and Pyrotechnics Signals. Field Manual No 23-30" (PDF). Department of the Army. 27. detsember 1988. Lk 1-16.
Pertusa piiskopkond

Pertusa on endine katoliku piiskopkond ja linn Rooma Aafrika provintsis (Africa Proconsularis), tänapäeva Tuneesias. Pertusa piiskop: Marcialus Pertusa titulaarpiiskopid: Georges Joseph Haezaert (18. juuni 1935 – 29. september 1957) Leonard Philip Cowley (28. november 1957 – 18. august 1973) George Kinzie Fitzsimons (20. mai 1975 – 28. märts 1984) Kazimierz Górny (26. oktoober 1984 – 25. märts 1992) Roberto Rodríguez (12. november 1992 – 23. juuni 1998) Liborius Ndumbukuti Nashenda (5. november 1998 – 21. september 2004) Philippe Jourdan (1. aprill 2005 –) Eesti katoliiklastel oma piiskop
Giorgia Meloni

Giorgia Meloni (sündinud 15. jaanuaril 1977 Roomas) on Itaalia poliitik ja ajakirjanik, alates 22. oktoobrist 2022 Itaalia peaminister. Ta on alates 2014. aastast parempopulistliku erakonna Fratelli d'Italia (eesti keeles "Itaalia Vennad") juht. Melonit ennustati 2022. aasta Itaalia parlamendivalimiste võitjaks. Paremerakondade ühine valimisliit ka valimised võitis ja 21. oktoobril sai Meloni Itaalia presidendilt volitused moodustada järgmine Itaalia valitsus. Sellega sai temast Itaalia esimene naispeaminister. "Itaalias on oodata kõige parempoolsemat valitsust alates II maailmasõjast" ERR, 26. september 2022 "Giorgia Meloni sai Itaalia presidendilt volitused valitsuse moodustamiseks" ERR, 21. oktoober 2022 Roberto Saviano. "Giorgia Meloni is a danger to Italy and the rest of Europe" The Guardian, 24. september 2022 "Itaalia järgmine peaminister Meloni lubas jätkata Ukraina toetamist" ERR, 20. oktoober 2022 "Meloni tahab muuta kliimamuutustega võitlemise parempoolseks poliitikaks" ERR, 25. oktoober 2022
Reim

Reim on perekonnanimi. Martin Reim (sündinud 1971), eesti jalgpallitreener Olev Reim (1935–2021), eesti jalgpallitreener Paul Reim (1901–1942), eesti metsateadlane Tõnu Reim (1853–1938), eesti aednik "Reim Surname". forebears.io. Vaadatud 26.09.2022. Approximately 6,561 people bear this surname. Most prevalent in: Germany; Highest density in: Estonia.
Habesiga

Habesiga (Sus barbatus) on sea perekonda kuuluv liik. Habesiga on metssea lähisugulane. Hellabrunni loomaaias. München, Saksamaa San Diego loomaaias. Ameerika Ühendriigid Habesead Philadelphia loomaaias Habeseal on silmatorkav habe. Habesiga elab Kagu-Aasias – Sumatral, Kalimantanil, Malaka poolsaarel ja mitmel väiksemal saarel Sulu saarestikus, näiteks Tawi-Tawil, kus ta elab vihmametsas ja mangroovis. Luskin, M., Ke, A., Meijaard, E., Gumal, M. & Kawanishi, K. (2017). Sus barbatus. IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN 2017. Rainer Kerge. Kuu loom - metssiga.[alaline kõdulink] loodusajakiri.ee
Ezere

Ezere (vanasti ka Lielezere) on küla (lielciems) Lätis Salduse piirkonnas, Ezere valla halduskeskus. Küla asub Vadakste jõe kaldal paigas, kus Ezere ja Suste jõed sellesse suubuvad. Ezere asub merepinnast 63 meetri kõrgusel valla lõunaosas. Asula jääb piirkonna keskusest Saldusest 34 ning Riiast 152 kilomeetri kaugusele. Külas asuvad põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Külast kilomeeter lääne pool asub Ezere lennuväli. Asula on tekkinud endise Lielezere mõisa (Groß-Essern) keskuse juurde. Küla staatuse sai see aastal 1934. 8. mail 1945 kirjutati sealse mõisa häärberis alla väegrupp Kurlandi kapitulatsioonile. Aastal 2022 oli külas 484 elanikku. Vietvārdu datubāze
PlayStation Store

PlayStation Store (ka PS Store) on digitaalmeedia pood, kust Sony mängukonsoolide PlayStation 3, Playstation Vita, PlayStation 4 ja PlayStation 5 kasutajad saavad PlayStation Networki kaudu sisu hankida. Poest saab soetada allalaaditavat sisu nii tasu eest kui tasuta. PlayStation Store'is on videomänge, mängude demosid, lisasid ja teemasid ning treilereid. Xbox Games Store Wii Shop Channel Nintendo eShop "PS3 sells out at launch". BBC. November 11, 2006. Originaali arhiivikoopia seisuga detsember 17, 2007. Vaadatud jaanuaril 14, 2008.
Tartu Nikolai kirik

Tartu Imetegija Nikolai kirik oli õigeusu kirik keskaegses Tartus. Kiriku juures asus vaimulike elamu ja surnuaed. See oli üks kahest Tartu õigeusu kirikust ning kuulus Pihkva kaupmeestele. Kirikut on mainitud Jaak Juske kogumikus "Lood unustatud Tartust" ja Meelis Friedenthali romaanis "Inglite keel". Kunstiajaloolane Voldemar Vaga on väitnud, et tegemist oli üsna väikese ristikujulise hoonega. Bartholomeus Wybersi revisjoniraamatu (1582–1656) ja nn Leedu meetrika 1616. aasta revisjoni andmetel asus Nikolai kirik Rüütli tänava idaküljel, mitte kaugel Laiast tänavast. Pärimuse järgi teenis Tartu Nikolai kirikus preestrina hilisem Petseri kloostri asutaja Joona. Kirikut mainitakse Tartu raeprotokollides. Nikolai kirik kannatas 1525. aasta pildirüüste ajal, 1555. aastaks oli kirik korrastatud ja seest valgendatud. 1584. aastal olevat kirik kaetud seinamaalingutega. Poola ajal kasutasid kirikut jesuiidid, 1613. aastaks oli ehitis purustatud. Alttoa, K. "Vene ots" keskaegses Tartus. - Tartu - minevik, tänapäev. Tallinn 1985 Hermann, U. Keskaegse Tartu topograafiast.- Ehitus ja arhitektuur 1974, nr. 1. "Püha Nikolai kiriku asukoht. - info.raad.tartu.ee". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. september 2022. Vaadatud 26. septembril 2022. Tartu linn. - eestigiid.ee Nikolai kirik (õigeusu, keskajal). - Tartu ilukirjanduses V. Vaga. Lehekülgi Tartu ajaloost. Tartu, 1964
Jaunauce vald

Jaunauce vald (läti keeles Jaunauces pagasts) on vald Lätis Salduse piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Zvārde, Ruba ja Vadakste vallaga ning Dobele piirkonna Vītiņi vallaga. Valla pindala on 83,2 km². 2011. aastal oli seal 359 elanikku, 2021. aasta seisuga elas seal 277 inimest. Aastal 2011 elas vallas 292 lätlast, 5 venelast, 3 valgevenelast, 5 poolakat ja 53 leedulast. Valla keskuseks on Jaunauce küla. Vallavanem on Evija Mame. Agraarreformi ajal kuulus vallas asunud Jaunauce mõisale (Gut Neu-Autz) 1122 hektarit maad, Ozoli mõisale (Gut Eckhod) 953 hektarit maad, Jumpravieši mõisale (Gut Jumpraweeten) 210,75 hektarit maad ja Šerlate mõisale (Gut Charlottenhof) 210 hektarit maad. Aastal 1935 oli Kuldīga kreisi kuuluva valla pindala 82 km² ja seal oli 1430 elanikku. Aastal 1945 moodustati Jaunauce vallas Jaunauce ja Oši külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Oši külanõukogu Jaunauce külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti vald külanõukoguks. Aastal 2009 arvati vald Salduse piirkonda. Suurem jõgi on Ezere jõgi. Looduskaitse all on Jaunauce jalakas, Mizaiši põllutamm, Mižaiši tamm, Bīlenšteinsi kahetüveline tamm, Bīlenšteinsi Paks tamm ja Stūrīši hiidtamm, lisaks veel neli nimetut põlispuud. Valda jääb osa Zvārde kaitsealast ja Zvārde metsade looduspargist. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Jaunauce mõisa hoonetekompleks, sealhulgas park, meierei, küün, tall, mõisavalitseja maja, teenijate maja ja häärber. Häärberis on kaitse all seitse ahju, kuppelsaali laemaalingud, neli bareljeefi ja kaheksa toa interjöör. Vallas on viis küla. Valla keskuses Jaunauces (vidējciems) oli 2022. aastal 127 elanikku. Ülejäänud külad on staatusega mazciems: Ezerkrogs 13 elanikuga aastal 2005, Kalnjāņi 28 elanikuga aastal 2005, Ozolmuiža 7 elanikuga aastal 2005 ja Ropmuiža 25 elanikuga aastal 2005. Ülejäänud elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Ethnic composition of Latvia 2011 Saldus novads, vaadatud 14.09 2022 Latviešu konversācijas vārdnīca. VII. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. september 2022. Vaadatud 26. septembril 2022. Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Jaunauce vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Jaunauce

Jaunauce on küla (vidējciems) Lätis Salduse piirkonnas, Jaunauce valla halduskeskus. Küla asub valla keskosas Ezere jõe kaldal. Küla on kujunenud endise Jaunauce mõisa (Gut Neu-Autz) keskuse juurde. Aastal 2022 oli külas 127 elanikku. Sophie Schwartz - baltisaksa kirjanik August Johann Gottfried Bielenstein - baltisaksa folklorist Hans Bielenstein - baltisaksa vaimulik ja folklorist, märter Ludwig Strümpell - baltisaksa filosoof Adolf von Strümpell - baltisaksa neuroloog Vietvārdu datubāze
Ingi Vaher

Ingi Vaher (31. mai 1930 – 24. oktoober 1999) oli eesti klaasikunstnik. Ingi Vaher lõpetas Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi Maks Roosma õpilasena 1955. aastal. Pärast ERKI lõpetamist 1955. aastal suunati Ingi Vaher „Tarbeklaasi” graveerijaks. 1955–1965 ta töötas Tarbeklaasis. 1965–1969 õppis Leningradis V. Muhhina nimelise Kõrgema Kunsttööstuskooli aspirantuuris. 1966–1989 töötas Ingi Vaher Eesti NSV Ministrite Nõukogu tööstusosakonnas. 2015. aastal toimus Olustveres Ingi Vaheri loomingu näitus, kus eksponeeriti klaasnõusid aastaist 1955 kuni 1974. "Ingi Vaheri loomingu näitus Olustvere klaasikoja näitusesaalis". sirp.ee. 05.06.2015. Vaadatud 26.09.2022.
Tartu Georgi kirik (keskaegne)

See artikkel räägib keskajal Tartus asunud õigeusu kirikust. Tegutseva õigeusu kiriku kohta vaata artiklit Tartu Püha Jüri kirik. Tartu Püha Suurmärter Georgi kirik oli õigeusu kirik keskaegses Tartus. Kiriku juures asus vaimulike elamu ja surnuaed. See oli üks kahest Tartu õigeusu kirikust ning kuulus Novgorodi kaupmeestele. Tartu Ülikooli botaanikaaeda rajatud palmihoone ehituskaevandis avastati 1981/1982. aasta talvel inimluud ja massiivsete kivimüüride jäänused. Müürid olid tehtud maakividest ja tellistest. Kaevandi alale jäi 1,43 meetri paksune idaosas kumera lõpmikuga (oletatava apsiidiga) põhjasein ning 2,45 meetri paksune läänesein. Ehitise põhjaseina lähedal ja lääneküljel avastati matused. Kalmistu piirnes edelaküljel 6,2 meetri laiuse põhja- lõunasuunalise keskaegse munakivitänavaga. Pärimuse järgi teenis Tartu Georgi kirikus preestrina hilisem Petseri kloostri asutaja Joona. Esmakordselt on kirikust juttu metropoliit Isidorose teekonna kirjelduses 1438. aastast. Püha Georgi kiriku asukohta oletas esmakordselt baltisaksa ajaloolane Richard Otto, kes paigutas selle keskaegse linna põhjaossa linnamüüri ja Laia tänava vahele. Vilma Trummal on oletanud tuginedes Bartholomeus Wybersi revisjoniraamatule, et linnahaigla ja Georgi kirik võidi rajada juba 14. sajandil. Kunstiajaloolane Kaur Alttoa väidab toetudes 16. sajandi raeprotokollides leiduvale märkusele, et Georgi kirik asus kellegi Hans von Carpeni Vene värava ees olnud majavalduse taga ja hävis 15. sajandi lõpul. Arheoloogiliste uuringute teostajad M. Aun ja P. Ligi jäid müürijäänuste kuulumises Georgi kiriku juurde kahtlevale seisukohale. Alttoa, K. "Vene ots" keskaegses Tartus. - Tartu - minevik, tänapäev. Tallinn 1985. "Püha Georgi kiriku asukoht. - info.raad.tartu.ee". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. september 2022. Vaadatud 26. septembril 2022. V. Trummal. Tartu arheoloogiline aines vanalinna keskaegsete tänavate uurimise allikana. - Allikaõpetuslikke uurimusi. - TRÜ Toimetised 851, Tartu 1989
Opus mixtum

Opus mixtum (ladina keeles mixtum 'segatud') oli Vana-Rooma ja hiljem Bütsantsi ehitistes kasutatud seinapindade müüriladumistehnika, milles kasutati koos eri tehnikaid – kas ruudukujulistest telliselementidest opus reticulatum '​it ja nurkadel telliskihte (opus testaceum) või looduskivikihte (opus incertum ja opus vittatum) koos telliskihtidega. Lisaks esteetilisele efektile oli sellel ka praktiline ülesanne – tellistest vahekihid katkestasid mördivuukides tekkiva kapillaarsuse, milles leviv niiskus oleks võinud hoonet kahjustada, ja tugevdasid konstruktsiooni üldist sidusust. Opus caementicium Opus quadratum Opus reticulatum
Iževski koolitulistamine

Iževski koolitulistamine leidis aset 2022. aasta 26. septembri ennelõunal, kui Lääne-Venemaa keskosas Udmurtias Iževskis asuvasse kooli nr 88 sisenes kooli endine õpilane Artjom Kazantsev ja avas tule kahest Makarovi püstolist, tappes seitseteist inimest ja haavates veel vähemalt 24 inimest. Ametnike sõnul tappis balaklavat ja haakristiga T-särki kandnud mõrtsukas enne enesetapu sooritamist üksteist õpilast, kaks õpetajat, kaks turvatöötajat ja kaks muud inimest. "Russia school shooting by gunman with converted pistols and a shirt with "Nazi symbols" leaves at least 13 dead". www.cbsnews.com (Ameerika inglise). Vaadatud 26. septembril 2022. "Swastika-wearing gunman kills 13 at Russian school". Reuters (inglise). 26. september 2022. Vaadatud 26. septembril 2022. Thomas, Merlyn (26. september 2022). "Deadly gun attack at Russian school". BBC News (inglise). Vaadatud 26. septembril 2022.
Martüroloogium

Martüroloogium on katoliku märtrite, pühakute ja õndsate ning nende mälestuspäevade nimistu koos lühielulugudega. Bütsantsi kultuuris ja õigeusu kirikus vastavad sellele menologion ja synaxarion. Katoliku kirikus on ametlikuks martüroloogiumiks Martyrologium Romanum. Selle panid kokku 1583. aastaks paavst Gregorius XIII ettepanekul kardinal Guglielmo Sirleto ja Cesare Baronio. Lisaks pühakute päevadele on Martyrologium Romanumis ka teave kirikuaasta suurte pühade kohta, nende lugemised ja kirjakohad liturgiate jaoks. Alates 9. sajandist on olemas rida martüroloogiume, milles on vaid pühaku nimi ja tema lühielulugu. Tuntumad varaste martüroloogiumide autorid on Beda Venerabilis (8. sajand), Florus Lyonist, Wandelbert Prümist, Rhabanus Maurus (u 845), Ado Vienne'ist (surnud 875), Notker Stammerer (896), Tallaght, Oengus ja Usuardus, kes on neist tuntuim ja kelle kirjutatud martüroloogiumil (u 875) põhineb Martyrologium Romanum. Usuarduse martüroloogiumi esileht (9. sajand) Illumineeritud käsikirja palgelehel ulatab Wandelbert Prümist oma martüroloogiumi Ludwig Sakslasele (9.sajand) Tallaghti martüroloogium (u 1180) Teada on, et Tallinna dominiiklased kasutasid 15. ja 16. sajandil Usuarduse martüroloogiumi, kuid kohandasid seda kohaliku liturgilise praktikaga. http://www.eki.ee/dict/vsl/index.cgi?Q=mart%C3%BCroloogium&F=M&C06=et T. Kala. Jutlustajad ja hingede päästjad: Dominiiklaste ordu ja Tallinna Püha Katariina Konvent. Tallinna Ülikooli Kirjastus, 2013
Bad Blumau

Bad Blumau on vald (Gemeinde) ja kuurort Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas. Sellel on suur kompleks kuumaveeallikate juures, mille on kujundanud arhitekt Friedensreich Hundertwasser. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Vadakste

Vadakste on küla (vidējciems) Lätis Salduse piirkonnas. Vadakste valla halduskeskus. Küla asub samanimelise jõe kaldal Leedu piiri ääres. Aastail 1923-2009 asus mõisa häärberis kool. Aastal 2022 oli Vadakstes 170 elanikku. Vietvārdu datubāze
Vadakste vald

Vadakste vald (läti keeles Vadakstes pagasts) on vald Lätis Salduse piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Ruba ja Jaunauce vallaga ning Dobele piirkonna Vītiņi vallaga. Vald asub Leedu piiri ääres; Leedus piirneb see Akmenė rajooni Naujoji Akmenė maavalla ja Akmenė vallaga. Valla pindala on 72,1 km². 2011. aastal oli seal 467 elanikku, 2021. aasta seisuga elas seal 300 inimest. Aastal 2011 elas vallas 344 lätlast, 12 venelast, 2 valgevenelast, 1 poolakas ja 106 leedulast. Valla keskuseks on Ruba küla. Vallavanem on Evija Mame. Vald on kujunenud Vadakste mõisa (Waddax) maadele. Aastal 1935 oli Jelgava kreisi koosseisu kuuluva valla pindala 63,7 km² ja seal oli 987 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Vadakste ja Benkava külanõukogu, aga aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Benkava külanõukogu Vadakste külanõukoguga. Aastal 1961 liideti külanõukoguga Vītiņi külanõukogu Priedula kolhoosi alad. Aastal 1990 muudeti vald külanõukoguks. Aastal 2009 arvati vald Salduse piirkonda. Suurem jõgi on valla lõunapiiril voolav Vadakste jõgi, teine suurem jõgi on selle lisajõgi Mežupe. Looduskaitse all on Bileiķi kalmistu puuderühm, Dāvidi tamm, Kellamänd, Šārķi Idatamm, Šārķi Läänetamm, Rumbenieki tamm, Puķese tamm, Vadakste park, Vadakste Müüritamm, Vadakste Lossipargi Läänetamm, Vadakste Lossiserva tamm, Vadakste lossi pöök, Priedula nõmmemännik, Lejasdūdari remmelgas, Lūši tamm ja tamm nimega Bertulaiši Paks Päkapikk, lisaks veel kolm nimetut põlispuud. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Priedīši muinaskalmed, Vecmiķeļi muinaskalmed ja Priedula kirik, selle kantsel, altar ning altaripiire. Kohaliku kaitse all on Priedula keskaegne kalmistu. Vallas on kuus küla. Valla keskuses Vadakstes (vidējciems) oli 2022. aastal 170 elanikku. Teine sama staatusega küla on Priedula 77 elanikuga aastal 2005. Bileiķi oli staatusega skrajciems ja aastal 2005 oli seal 57 elanikku. Benkava on staatusega mazciems ja aastal 2005 oli külas 19 elanikku. Ülejäänud elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Ethnic composition of Latvia 2011 Saldus novads, vaadatud 26.09 2022 Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. september 2022. Vaadatud 26. septembril 2022. "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. september 2022. Vaadatud 26. septembril 2022. Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Vadakste vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis