laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Karl Schirdewan

Karl Schirdewan (sünninimi Karl Arentz; 14. mai 1907 Stettin (tänapäeval Szczecin, Poola) – 14. juuli 1998 Potsdam) oli Saksa DV riigitegelane. Karl Schirdewan oli vallaslaps. Ta ema Josephine Arentz loobus pojast ja andis ta kasvatada Schirdewanide perekonda. Rahvakooli lõpetamise järel õppis Schirdewan 1922–1924 Breslaus kaubandust. 1923. aastal astus ta Saksamaa Kommunistlikku Noorsooliitu ja 1925. aastal Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. 1926–1929 töötas ta Breslaus jooksupoisi ja bürooabilisena, 1929–1931 oli töötu. Alates 1928. aastast kuulus ta Saksamaa Kommunistliku Noorsooliidu juhtkonda, oli selle Sileesia piirkonna esimees. 1931–1932 juhatas ta Saksamaa Kommunistliku Noorsooliidu kirjastust Junge Garde. Seejärel oli mitmel juhtival ametikohal Saksamaa Kommunistlikus Noorsooliidus. Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel jätkas Karl Schirdewan põrandaalust poliitilist tegevust. 1934. aastal ta vahistati, 10. mai 1934 karistati teda kolmeaastase vabaduskaotusega. Vabaduskaotuse ärakandmise järel peeti teda 1937–1945 kinni koonduslaagrites. Vangilaagrist vabanemise järel sai Karl Schirdewanist Saksamaa Kommunistliku Partei Keskkomitee liige. Kommunistide ja sotsiaaldemokraatide sundliitmise järel 1946. aastal sai ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks. Alates 1947. aastast juhtis Schirdewan töögruppi, mis uuris illegaalset parteitööd. Alates 1949. aastast oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Eestseisus läänekomisjoni juhataja asetäitja ja alates 1950. aastast Keskkomitee lääneosakonna juhataja. 1952. aastal sai ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Saksimaa ja Leipzigi piirkonnaorganisatsiooni juhatajaks. 1953. aasta juulis sai Kari Schirdewan Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmeks. Ta oli 1953–1958 Keskkomitee juhtivate organite ja kaadri sekretär. 1954–1957 oli ta Keskkomitee julgeolekukomisjoni liige. 1952–1958 oli ta ka Rahvakoja (parlamendi) liige. 1950. aastad olid Karl Schirdewani poliitilise karjääri tippaeg, ta tõusis parteijuhi Walter Ulbrichti järel teiseks võimumeheks riigis. Ent Schirdewan kaotas võimuvõitluse Ulbrichtiga ja Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei 35. pleenumil 6. veebruaril 1958 vabastati ta fraktsioonilises tegevuses süüdistatunata kõigist ametitest. 1958–1965 oli Karl Schirdewan Riikliku Arhiividevalitsuse juhataja Potsdamis. 1965. aastal jäi ta pensionile. 1976. aastal kustutati tema parteiline karistus. 20. jaanuaril 1990 rehabiliteeris Demokraatliku Sotsialismi Partei vahekomisjon Karl Schirdewani ja ta sai partei vanematekogu liikmeks. Karl Schirdewan : fr. deutscher Politiker (DDR); SED; PDS Munzinger SED-Führungsgremien : Übersicht über die Mitglieder und Kandidaten des Politbüros des ZK der SED (1949-1989) Bundesarchiv. SED- und FDGB-Archivgut Schirdewan, Karl (eigtl.: Aretz) * 14.5.1907, † 14.7.1998 :Mitglied des Politbüros des ZK der SED Bundesstiftung zur Aufarbeitung der SED-Diktatur Der zweite Mann hinter Ulbricht luise-berlin.de
Rakvere JK Tarvas III

Rakvere JK Tarvas III oli Eesti jalgpalliklubi Rakvere JK Tarvas teine duubelmeeskond, mis tegutses 2012. aastal. Rakvere JK Tarvas Rakvere JK Tarvas II
Pedro Morenés

Pedro de Morenés y Álvarez de Eulate (sündinud 17. septembril 1948 Las Arenases) on Hispaania poliitik (Rahvapartei). Ta oli 22. detsembrist 2011 kuni 4. novembrini 2016 Hispaania kaitseminister. Ta sündis 1948. aastal Las Arenases (asub Bizkaia provintsis Baski autonoomses piirkonnas Hispaanias). Ta on lõpetanud Navarra ülikooli õigusteaduskonna, hiljem on ta õppinud ärijuhtimist Deustu Ülikoolis. Ta tegeles 1974. aastast ettevõtlusega laevaehituses. 1980. aastatel töötas ta advokaadikontoris, 1990. aastate alguses laevaehitustööstuses. Aastatel 1996–2000 töötas ta Hispaania kaitseministeeriumis riigisekretärina (Eesti mõttes kantslerina), seejärel töötas ta 2004. aastani Hispaania siseministeeriumis. Aastatel 2004–2011 töötas ta taas laevaehitustööstuses. 22. detsembrist 2011 määrati ta Hispaania kaitseministri ametikohale. See põhjustas kõva kriitikat, kuna ta oli (seoses varasema töökohaga) müünud kobarpomme Liibüa diktaatorile Mu‘ammar al-Qadhdhāfīle, mida too kasutas tsiviilelanikkonna vastu. Ta on abielus ja tal on kolm last.
FCI Tallinn III

Tallinna FC Infonet III oli Eesti jalgpalliklubi Tallinna FC Infonet teine duubelmeeskond. 2017. aastal seoses põhimeeskonna liitumisega FC Levadiaga kadus teine duubelmeeskond. FCI Tallinn FCI Tallinn II
Paide JK

Paide JK oli Eesti jalgpalliklubi, mis tegutses Paides. Paide Linnameeskond
Keevise tänav

Keevise tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Ülemiste asumis, Tallinna lennujaama lähedal. See saab alguse Suur-Sõjamäe tänavalt ja lõppeb Lennujaama teel. Keevise tänav sai nime 22. veebruaril 1997. Tänava nimi kuulub metallitööstuse teemaliste nimede sarja. Aadressil Keevise tänav 9 asub Tallinna islami keskus. Tallinna tänavanimed. KNAB. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 272
Sepise tänav

Sepise tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Ülemiste asumis, Tallinna lennujaama lähedal. Sepise tänav sai nime 10. jaanuaril 1997. Tänava nimi kuulub metallitööstuse teemaliste nimede sarja. Tallinna tänavanimed. KNAB. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 293
Lennujaama tee

Lennujaama tee on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Ülemiste asumis, Tallinna lennujaama lähedal. Tee suundub vana lennujaamahoone juurde. Lennujaama tee sai nime 1958. aastal. Lennujaama tee 2, asub Ülemiste Hotell. Lennujaama tee 12, asub Vana Tallinna lennujaama reisijatehoone. Tallinna Ülemiste lennujaama reisijatehoonet kavandati juba enne teist maailmasõda, kuid kavandatud ehitus lõpetati peale teist maailmasõda. Reisijatehoone interjööris domineerib esinduslik läbi kahe korruse ulatuv saal, sh. on interjööris kaks suurt maali Richard Sagritsa “Tallinna vaade” ja Viktor Karruse “Moskva vaade” ning rikkaliku kujundusega metall-lühtrid . http://www.eki.ee/knab/tallinn1.htm Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 278 Epp Lankots, EESTI 20. SAJANDI ARHITEKTUURI KAITSE PROGRAMM. TALLINNA NÕUKOGUDEAEGNE EHITUSPÄRAND, Tallinn 2009, lk 26
Nõva kirik

Nõva Püha Olevi kirik on Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Nõva külas asuv puust luteri kirik; ühtlasi Mandri-Eesti vanim puukirik[viide?]. Kirik ehitati arvatavasti 18. sajandil. Kirikut kasutab Nõva Püha Olevi kogudus. Koguduse õpetaja on Peeter Krall, koguduse juhatuse esimees on Silja Silver ja organistina teenib Danguole Tamberg. Korralised jumalateenistused toimuvad Nõva kirikus iga kuu 2. ja 4. pühapäeval ning kõigil suurtel kirikupühadel algusega kell 11.00. Suvekuudel juunist augustini toimuvad jumalateenistused kõigil pühapäevadel. Kirikus asub arvukalt kultuurimälestiseks tunnistatud asju, näiteks kaks tornikella. Kirikust põhjas asub Nõva Vabadussõja mälestussammas. https://web.archive.org/web/20150809130128/http://www.eelk.ee/h_nova.html (vaadatud 14.11.2015) Kirikust EELKi kodulehel
Karksi-Nuia Püha Aleksei kirik

Karksi-Nuia Püha Aleksei kirik on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Karksi kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Karksi-Nuia linnas Mulgi vallas Viljandi maakonnas. Kirik ehitati 1868. aastal arhitekt Apollon Edelsoni projekti järgi. Pärnumaale on samasuguse projekti järgi ehitatud veel Kalli, Uduvere ja Vändra õigeusu kirik. Kirikuhoone ehitus maksis 12 000 rubla, ehitaja oli Riia kaupmees Lomonossov ja see valmis 1876. aastal. Kiriku pühitses pärast hoone vastuvõtmist 1876. aastal Riia ja Miitavi piiskop Filaret (Filaretov) Moskva ja kogu Venemaa metropoliidi Aleksei auks. Kirik on ristkülikukujulise põhiplaaniga. Lääneküljes paikneb eenduv kellatorn, mis allosas on ruudukujulise läbilõikega, ülaosas aga hulknurkne. Ümarkaarte ja ümmarguste aknaavadega torni katab plekk-kiiver. Väike telk-kiivriga tornike paikneb ka pikihoone altaripoolses otsas. Kirik on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Karksi-Nuia Püha Aleksei kirikut kasutab EAÕK Karksi-Nuia Püha Aleksei kogudus. Ainja kalmistu Arumäe kalmistu Karksi-Nuia Püha Aleksei kogudus Karksi-Nuia Püha Aleksei kirik kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 14.11.2015) http://www.eoc.ee/kogudus/karksi-nuia-puha-aleksei-kogudus/ "Mitut usku Eesti IV. Valik usundiloolisi uurimusi: õigeusu eri". Toimetaja Liina Eek. Tartu Ülikooli kirjastus. Tartu, 2015; lk 13-28 Jaanus Plaat/Arne Maasik. "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid". Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn, 2011; lk 338-341 Karksi-Nuia Püha Aleksei kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
Kolu mõis (Türi)

Kolu mõis (saksa keeles Kollo) oli rüütlimõis Türi kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb mõis Järva maakonda Türi valda. Mõisa peahoone tunnistati 1998. aastal kultuurimälestiseks. Kolu mõisat mainiti esimest korda 1639, mil selle omanik oli Peter Grote. 17. sajandi lõpul mõis riigistati, kuid 1730. aastatest peale oli see jälle Grotenhielmide käes. 18. sajandi lõpul oli mõisal mitmeid valdajaid, kuni Eduard von Middendorff selle 1875. aastal ostis. Mõisa viimane omanik oli tema tütar Elisabeth von Schilling. Pärast mõisa võõrandamist 1919. aastal asus endises härrastemajas kool. Alates 1996. aastast on mõisahoone eravalduses. Mõisa ühekorruseline historitsistlik peahoone ehitati 1890 (arhitekt Erwin Bernhard). Praegune peahoone ehitati uuesti pärast 1905. aasta mahapõlemist. Kõrvalhoonetest on säilinud vaid mõned, sealhulgas klassitsistlik sammastikuga ait. Park on segastiilis ja praeguseks ulatuslikult rekonstrueeritud, istutatud on palju uusi puid. Kolu mõis (Türi) Eesti mõisaportaalis (vaadatud 13.11.2015) "Kolu mõisa peahoone". Kultuurimälestiste riiklik register. Vaadatud 1.7.2017. "Türi valla mõisad". turism.tyri.ee. Originaali arhiivikoopia seisuga 4.04.2017. Vaadatud 1.7.2017. Kolu mõis (Türi) Eesti mõisaportaalis Kolu mõisas tegutseb uus omanik Järva Teataja (2007)
Karksi mõis

Karksi mõis (saksa keeles Schloß Karkus) oli rüütlimõis Karksi kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Mulgi valda. Mõis kujunes purustatud Karksi linnuse juurde pärast Põhjasõda. 1798. aastal oli mõisaomanik Johann von Weidemeier, 1799. aastal pantis krahv Lacy ja 1800. aastal August Friedrich von Sievers pantisid Karksi mõisa krahv Karl Wilhelm von Duntenile (1761–1830), kes 1807. aastal ka ostis mõisa. 1820. aastal krahv Karl von Dunten pantis Karksi mõisa kümneks aastaks, oma vennale krahv Georg von Duntenile (1766–1845), kes ka 1821. aastal ostis mõisa. Georg von Dunteni testamendiga loodi 1838. aastast Karksi mõisast majoraatvaldus. 1895. aastal päris mõisa, krahv Karl Georg Ludwig Eugen von Dunteni (1829–1895), vend krahv Paul Georg Hyacinth Dunten (1833–1904) ning 1905. aastal omandas Karksi fideikomissmõisa krahv Reinhard Wilhelm Eugen Jakob von Dunten, vabahärra Dalwigk-Schauenburg-Lichtenfels (1864−1922). Mõisa ühekorruseline puidust barokne peahoone on tänapäevaks hävinud. Mõisahoonetest on säilinud valitsejamaja ja ait. Karksi mõisa metsnikumaja Karksi mõisa sepikoda Karksi mõisa ait Karksi mõisa tall-tõllakuur Karksi mõisa kalmistu Karksi mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 13.11.2015) Karksi mõis (Karksi khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Karksi mõis Eesti mõisaportaalis Karksi mõis (Karksi khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Kärsu mõis

Kärsu mõis (saksa keeles Kersel) oli Voltveti mõisa kõrvalmõis Saarde kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõis Pärnu maakonda Saarde valda. http://www.mois.ee/pikknimk.shtml (vaadatud 14.11.2015)
Konrad Szymański

Konrad Krzysztof Szymański (sündinud 6. detsembril 1969 Kaliszis) on Poola poliitik (erakonnas Õigus ja Õiglus). Ta asub novembris 2015 Poola Euroopa asjade ministri ametikohale. Sellel ametikohal oli ta kuni 13. oktoobrini 2022. Ta on pärit Suur-Poola vojevoodkonnast). Ta lõpetas aastal 1995 Adam Mickiewiczi nimelise Poznańi Ülikooli õigusteaduse magistrina. Aastatel 2004–2014 oli ta Euroopa Parlamendi liige (Euroopa Konservatiivide ja Reformistide fraktsioonis). Pärast 2015. aasta Poola parlamendivalimisi on tal lootus asuda Poola Euroopa asjade ministri ametikohale.
Käru mõis

Käru mõis (saksa keeles Kerro) oli rüütlimõis Vändra kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõis Järva maakonda Türi valda. Mõis rajati 18. sajandi keskel. Mõisa hilisem uusrenessanss-stiilis peahoone ehitati 1878 (arhitekt Robert Pflug). Eesti mõisate loend Uusrenessanss Käru mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 13.11.2015) Käru mõis Eesti mõisaportaalis Käru mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Oliver Loode

Oliver Loode (sündinud 19. märtsil 1974 Tallinnas) on eesti ettevõtja ja soome-ugri liikumise aktivist. Ta oli ÜRO põlisrahvaste püsifoorumi (UNPFII) liige (2014–2016). Oliver Loode on lõpetanud Tallinna 7. Keskkooli 1992 ning Pennsylvania Ülikooli (Wharton School) majandusteaduse alal 1997 magna cum laude. Aastatel 2011–2013 oli Oliver Loode Eesti esindaja Soome-Ugri Rahvaste Noorte Assotsiatsioonis (MAFUN). Sel perioodil oli ta üks soome-ugri kultuuripealinnade liikumise käivitajatest. Aastatel 2013–2015 oli ta Fenno-Ugria Asutuse juhatuse liige. Aastatel 2014–2016 oli Oliver Loode ÜRO põlisrahvaste püsifoorumi (UNPFII) ekspertliige (nomineeritud Eesti Vabariigi Välisministeeriumi poolt). 2015. aasta aprillis valiti Loode UNPFII 14. istungi aseesimeheks. 2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Elurikkuse Erakonna nimekirjas Võru-, Valga- ja Põlvamaal ning kogus 43 häält ja ei osutunud valituks. Aastatel 2013–2015 oli Loode Sangaste Rukki Maja turundusjuht. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. november 2015. Vaadatud 17. novembril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.un.org/esa/socdev/unpfii/documents/member_loode.pdf http://vm.ee/et/uudised/eesti-ekspert-valiti-uro-polisrahvaste-pusifoorumi-14-istungi-aseesimeheks Valimisringkond nr 11. Võru-, Valga- ja Põlvamaa Riigikogu valimised 2019 http://maaleht.delfi.ee/news/lehelood/koik/rukis-peolauale-see-ei-tee-paksuks?id=70458961 Kafkaesque Russian Foreign Policy, Or What Are Young Finno-Ugrians Guilty Of?, URALISTICA, 6. oktoober 2014 Soome-ugri kultuuripealinnadest seto küladiplomaatiani, Sirp, 19. detsember 2014 Killing an Indigenous NGO, Softly - A Tale From Putin's Russia, URALISTICA, 28. september 2015 A Window to Europe for Crimean Tatars, Minority Rights Group International,11. veebruar 2016 "Все языки велики" — посыл Разина миру, Idel.Реалии, 15. oktoober 2019 Ka Eestis on põliskeeled olemas, Sirp, 21. veebruar 2020
Kreisiraadio

Kreisiraadio oli 1993–2008 tegutsenud eesti komöödiarühmitus, kellele oli omane absurdihuumor. Rühma kuulusid Tarmo Leinatamm, Peeter Oja ja Hannes Võrno. Nad esinesid nii samanimelises Kuku Raadio meelelahutussaates kui ka hiljem Eesti Televisioonis. Aastatel 1993–1999 oli rühmitus Kuku raadio eetris vahelduva eduga. Osa tolleaegsetest helisalvestistest on säilinud. 1999. aastal suundus Kreisiraadio televisiooni. Kreisiraadio sõu koosnes paljudest sketšidest, milles kõiki osi mängisid Kreisiraadio kolm liiget. Mõni tegelaskuju esines paljudes sketšides, näiteks eestirootslane Alev Ström, mõni jäi ühekordseks, näiteks kivipallur Jürto. 2006. aastal esinesid nad Eesti kontsertetenduste sarjaga kaheksas paigas ja kõik 7500 piletit müüdi 11 päeva jooksul läbi. Huumorisaadetes oli Kreisiraadio viimati tegev 2007. aastal, kui nad esinesid Kuku raadios ja vana-aastaõhtu televisioonikavas. 2008. aastal võitis Kreisiraadio palaga "Leto svet" Eesti eurolauluvõistluse Eurolaul 2008, kuid sama aasta Eurovisiooni lauluvõistluse poolfinaalist nad edasi ei pääsenud, jäädes seal 8 punktiga 18. kohale ehk eelviimaseks. 13. oktoobril 2014 suri rühmituse liige Tarmo Leinatamm vähki. Mari Sarv. Kreisiraadio: kontserdid oli hea mõte, nagu jalgratta leiutaminegi. Eesti Päevaleht / Delfi, 19.01.2006. Raadiosaated Kreisiraadio videod "Leto svet" ETV lehel Oja: Kreisiraadio oma mainet maha ei mänginud, Postimees.ee, 21. mai 2008 Kreisiraadio esinemine kulges viperusteta, Eesti Päevaleht Online, 20. mai 2008 Kreisirõvedused rahva raha eest, Delfi, 2. jaanuar 2008
Raadiosaadete loend

Siin on loetletud raadiosaateid. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y "Aiatark" "Aja jälg kivis" "Ajalootund" "Algtõed" "Eestimaa, ärka!" "Elu võimalikkusest Eesti Vabariigis" "Hallo, Kosmos!" "Hirmo Faktor" "Iisrael ja meie" Jaagutaja "Keelekõrv" "Keskkonnatelk" "Keskpäevatund" "Keskööprogramm" "Kirjutamata memuaarid" "Kogu ja tegu" "Kolmest kuueni" "Kreisiraadio" "Kukkuv õun" "Kukul külas" "Käärkambritund" "Külalisestuudio" "Labor" "Leviosuti" "Linnatund" "Loodusajakiri" "Lõputa lugu" "Maailmamix" "Maailmapilt" "Maatund" "Majandusruum" "MeetTheMixer" "Meelejahutaja" "Memoria" "Meretund" "Metallion" "Mina ja maailm" "Missioonikandja" "Mnemoturniir" "Muusikaline tund" "Mõttelõngad" "Mölamaffia" "Müstiline Venemaa" "Nädalategija" "Olukorrast riigis" "Onu Raivo rännakud" "Perekond ja kodu" "Pereringis" "Piibel kaanest kaaneni" "Piiblivõti" "Piirist piirini" "Pressiklubi" "Publikumärk" "Päevakaja" "Raadio 2 Aastahitt" "Raadioakadeemia" "Rahva Oma Kaitse" "Rahva teenrid" "Reisiraadio" "Restart" "Roheline saade" "Räägi minuga!" "Räägime asjast" "Saade" "Sõduritund" "Sõnasõda" "Tehnokratt" "Traditsiooni tarkus" "Tund Annega" "Vikerhommik" "Vaimulikust varasalvest" "Võrgutaja" "Välismääraja" "Ööülikool" "Ärataja" "Ühistusaade" "Ülekuulamine" "Ütle, mis sul on?"
Afganistani põhiseadus

Afganistanil on olnud mitu põhiseadust: ... 2004. aasta Afganistani põhiseadus
Tallinna FC Forza

Tallinna FC Forza on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Tallinnas.
JK Narva Trans U21

JK Narva Trans U21 on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Narvas. Tegemist on JK Narva Transi duubelmeeskonnaga. 2016 ja 2017 tegutses Transi duublina Narva United FC. 2018. aastal võttis selle rolli üle JK Narva Trans II. Esiliiga B 3. koht (1): 2023 II liiga Võitjad (1): 2006 2. koht (1): 2021 3. koht (2): 2019, 2022 III liiga 2. koht (1): 2004 IV liiga Võitjad (1): 2014 Võistkond jalgpall.ee
Maardu United

Maardu United on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Maardus. Võistkond jalgpall.ee
Gjumri

Gjumri on Armeenia suuruselt teine linn, Širaki maakonna keskus. Aastatel 1840–1924 kandis see nime Alekhsandrapol, 1924–1990 Leninakan. Linnas asub Venemaa 102. sõjaväebaas, mis rajati 1995. aastal. 2010. aasta 20. augustil pikendati kokkulepet baasi paiknemiseks Gjumris 2044. aastani. Baasis on 3500 sõjaväelast, MiG-29 hävituslennukid ja õhutõrjeraketid S-300. Gjumri asutasid kreeka kolonistid 5. sajandil eKr. Venemaa võttis Širaki maakonna enda alla Vene–Pärsia sõja alguses 1804. Ametlikuks muudeti see sõja lõpetanud Gulistani rahuga 1. jaanuaril 1813. Kui puhkes Vene–Türgi sõda, kolis Gjumrisse mitu tuhat armeenlast ja see pani aluse tänapäevasele linnale. Venemaale lõppes sõda võidukalt ja Gjumri sai üheks Taga-Kaukaasia keskuseks. 1837. aastal ehitasid venelased linna kohale suure kindluse. Nikolai I külastas sel aastal isiklikult kindlust ja nimetas selle ümber Aleksandrapoliks oma naise Aleksandra Fjodorovna järgi. 1840 sai Aleksandrapol linnaks. Gjumri oli Armeenia suurim ja tähtsaim linn 1918. aastani. 1988. aasta maavärin põhjustas linnas suuri purustusi, hukkus 25 000 inimest. Maavärina järel andis linnale abi ka Eesti, muuhulgas projekteeris Gjumri peaväljaku äärde hooneid Eesti arhitekt Raul Vaiksoo. Enne maavärinat elas linnas 222 tuhat inimest. Sellest ajast on elanike arv järjest vähenenud, 2018. aastal elas Gjumris ainult 114 500 inimest. Gjumris on mandriline kliima. Linnas on aasta keskmine temperatuur +6,7 °C. Kõige kuumemad kuud on juuli (+20,1 °C) ja august (+19,4 °C), Kõige külmemad kuud on jaanuar (–8,2 °C) ja veebruar (–6,4 °C). Maksimaalsed temperatuurid on kõige kõrgemad augustis (+38,2 °C) ja juulis (+38,0 °C), kõige madalamad jaanuaris (+10,4 °C) ja veebruaris (+13,9 °C). Minimaalsed temperatuurid on kõige madalamad jaanuaris (–41 °C) ja veebruaris (–35 °C), kõige kõrgemad juulis (+1,4 °C) ja augustis (–1,1 °C). Aastas sajab keskmiselt 459 mm sademeid. Kõige rohkem sajab mais (78 mm) ja juunis (63 mm), kõige vähem jaanuaris ja detsembris (20 mm). Sajupäevi on kõige rohkem mais (14) ja juunis (11), kõige vähem septembris (4). Alexandria, USA Khuthaisi, Gruusia Nardò, Itaalia Osasco, Brasiilia Plovdiv, Bulgaaria Nõukogude ajal oli Gjumri (tollal Leninakan) Tartu sõpruslinn, kuid hiljem ei ole sidemeid uuendatud. http://armstat.am/file/doc/99485583.pdf Venemaa ja Armeenia allkirjastasid baasileppe. Postimees, 20. august 2010. Gjumri koduleht (armeenia, inglise, prantsuse ja vene keeles)
Tartu FC Merkuur

See artikkel räägib 2013. aastal asutatud jalgpalliklubist. 2006. aastal tegevuse lõpetanud jalgpalliklubi kohta vaata artiklit Tartu JK Merkuur. Tartu FC Merkuur on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Tartus.
FC Tartu

FC Tartu on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Tartus. FC Tartu II
JK Väätsa

JK Väätsa on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Türi vallas. 2012, 2013 ja 2014 aastatel mängis klubi rahvaliigas. 2015 alustati liiga mängimist IV liiga ida piirkonnas, kus saavutati 3. koht ja edasipääs III liigasse. 2016 alustati mängimist III liiga ida piirkonnas. Varem kandis nime JK Väätsa Vald, mis muudeti 2018. hooaja eel. http://soccernet.ee/artikkel/iii-ja-iv-liigas-mangib-tanavu-71-meeskonda
Harju JK Laagri

Harju JK Laagri on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Harjumaal Laagris. Harju JK Laagri Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel
Raasiku Valla FC

Raasiku Valla FC on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Raasikul. Raasiku FC Joker
Tallinna JK Augur

Tallinna JK Augur on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Tallinnas. Võistkond jalgpall.ee
Tallinna FC Saksa Premium

Tallinna FC Saksa Premium on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Tallinnas.
Tartu FC Bronx Wood

Tartu FC Bronx Wood on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Tartus.
SK Roosu

SK Roosu on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Osulas.
Võru FC Helios

Võru FC Helios on 2010. aastal loodud Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Võrus ja mängib Eesti meistrivõistlustel II liigas. Eesti meistrivõistlustel debüteeris Võru FC Helios 2014. aastal ja mängis esimesed kolm hooaega IV liigas. 2016. aasta lõpul ühines Võru FC Heliosega Võru JK, kelle II liiga koha Helios endale sai. 2017. aastal sai Võru FC Helios II liiga ida-põhjapiirkonnas kolmanda koha ja tõusis Esiliiga B-sse, kus mängis kolmel hooajal aastatel 2018–2020. 2024. aastal mängib Võru FC Helios II liiga ida-põhjapiirkonnas. Seisuga 27. märts 2024. Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. "Võru FC Helios (2024)". jalgpall.ee. Koduleht Võru FC Helios Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel
Tartu JK Taara

Tartu JK Taara on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Tartus.
Tabivere RSK

Tabivere RSK on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Tabiveres. Tabivere RSK on FC Tabivere õigusjärglane.
FC Jõgeva Wolves

FC Jõgeva Wolves on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Jõgeval. FC Jõgeva Wolves on loodud 2014. aastal. 2015. aastal alustati mängimist Eesti Meistrivõistluste IV liigas, kus võideti ainult kaks kohtumist ning lõpetati hooaeg viimase ehk kümnenda kohaga. 2016. aasta hooajal hoitakse kaks vooru enne lõppu III.S liiga üleminekukohta. Lisaks FC Jõgeva Wolves esindusmeeskonnale, võistlesid Rahvaliiga B tasandil ka FC Jõgeva Wolves II ja FC Tallinna Wolves. Võistkond jalgpall.ee