laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ameerika Arhitektide Instituut

Ameerika Arhitektide Instituut (inglise keeles The American Institute of Architects, lühendatult AIA) on arhitektide ühendus Ameerika Ühendriikides. Asutatud 1857. aastal. Liikmeid on üle 83 500. Peakorter asub Washingtonis. AIA annab välja mitmeid auhindu, tuntumad neist on: AIA kuldmedal (AIA Gold Medal) Arhitektuurifirma auhind (Architecture Firm Award) Twenty-five Year Award ('25 aasta auhind') 1957 – Pier Luigi Nervi, Itaalia 1958 – Alvar Aalto, Soome 1958 – Pavel Abrossimov, Nõukogude Liit 1962 – Arne Jacobsen, Taani 1962 – Jerzy Hryniewiecki, Poola 1963 – Gio Ponti, Itaalia 1968 – Frei Otto, Saksa Liitvabariik 1970 – Jørn Utzon, Taani 1972 – Georgi Orlov, Nõukogude Liit 1973 – Nikolai Baranov, Nõukogude Liit 1976 – Reima Pietila, Soome 1978 – Mihhail Possohhin, Nõukogude Liit 1981 – Elissa Aalto, Soome 1982 – Renzo Piano, Itaalia 1983 – Ervin Peeter Pütsep, Rootsi 1983 – Mario Botta, Šveits 1986 – Henning Larsen, Taani 1986 – Heikki Siren, Soome 1986 – Kaija Siren, Soome 1989 – Sverre Fehn, Norra 1989 – Aldo Rossi, Itaalia 1990 – Juri Platanov, Nõukogude Liit 1992 – Aleksander Kudrjavtsev, Venemaa 1993 – Rafael Moneo, Hispaania 1993 – Jean Nouvel, Prantsusmaa 1994 – Juha Leiviskä, Soome 1996 – Raili Pietila, Soome 1999 – Rem Koolhaas, Holland 2002 – Paolo Portoghesi, Itaalia 2007 – Eduardo Souto de Moura, Portugal 2008 – Jan Gehl, Taani AIA ametlik koduleht
AIA kuldmedal

AIA kuldmedal (inglise keeles AIA Gold Medal) on Ameerika Arhitektide Instituudi kõrgeim autasu panuse eest arhitektuuri arengusse. Alates 1947. aastast on auhinda välja jagatud enam-vähem igal aastal. Esimene auhind anti välja 1907. aastal. AAI kuldmedali on saanud paljud tuntud arhitektid, sealhulgas Louis Sullivan (1944, postuumselt), Eliel Saarinen (1947), Frank Lloyd Wright (1949), Walter Gropius (1959), Ludwig Mies van der Rohe (1960), Le Corbusier (1961), Eero Saarinen (1962, postuumselt), Alvar Aalto (1963), Pier Luigi Nervi (1964), Louis Kahn (1971), Kevin Roche (1993), Norman Foster (1994), Richard Meier (1997), Frank Gehry (1999), Michael Graves (2001), Santiago Calatrava (2005) ja Renzo Piano (2008). 1993. aastal määrati auhind postuumselt Thomas Jeffersonile (1743–1826), Ameerika Ühendriikide kolmandale presidendile. Kuninglik kuldmedal AAI kuldmedal AAI kodulehel AAI kuldmedali saajad
Rahvusvaheline Arhitektide Liit

Rahvusvaheline Arhitektide Liit (prantsuse keeles Union internationale des architectes, lühend UIA) on arhitektide ülemaailmne ühendus, mille eesmärk on koondada kõigist rahvustest arhitekte sõltumata rahvusest, rassist, religioonist, erialasest väljaõppest või arhitektuurikoolkonnast. Liit asutati 1834. aastal Lausanne'is Šveitsis. Selle liikmeteks on 124 riigi erialaliidud, kes esindavad nendes riikides töötavaid ja elavaid arhitekte. UIA on üks suuremaid ÜRO toetatavaid erialaliitude ühendusi, esindades rohkem kui miljonit arhitekti. UIA annab välja mitut auhinda, tuntum neist on UIA kuldmedal (UIA Gold Medal). UIA president aastatel 1972–1975 oli Nõukogude Liidu arhitekt, mitu hüdroelektrijaama projekteerinud Georgi Orlov. "UIA homepage". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. mai 2013. Vaadatud 7. juulil 2013. "Arhitektuurivaldkonna tegevuskava 2004-2008". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. mai 2013. Vaadatud 20. augustil 2011. UIA website Official website About the UIA American Institute of Architects website
UIA kuldmedal

UIA kuldmedal (inglise keeles UIA Gold Medal) on Rahvusvahelise Arhitektide Liidu autasu panuse eest arhitektuuri arengusse. Alates 1984. aastast on auhinda välja jagatud iga kolme aasta tagant. Kuldmedalit asutades oli asutajatel eesmärgiks, et see auhind saaks prestiižilt võrdväärseks Nobeli auhinnaga. UIA Gold Medal. uia-architectes.org UIA Gold Medal. uia-architectes.org
Institution of Civil Engineers

Institution of Civil Engineers (inglise keelest 'tsiviilinseneride institutsioon', lühendatult ICE) on sõltumatu ehitusinseneride assotsiatsioon. Algselt ühendas Briti insenere, tänapäeval ühendab liikmeid enam kui 150 riigist. ICE on asutatud 1818. aastal. Liikmeid on üle 80 000. ICE peakorter asub Londonis. Institution of Civil Engineersi esimeseks presidendiks valiti Thomas Telford (1820–1834). Üks Briti suurimaid insenere Isambard Kingdom Brunel suri enne, kui jõudis presidendi ametipostile asuda (oli asepresident aastast 1850). ICE annab välja mitmeid auhindu, tuntuim neist on: ICE kuldmedal (ICE Gold Medal) ICE ametlik koduleht
Ekspress Grupp

AS Ekspress Grupp (harvem Ekspress Group) on Eesti päritolu rahvusvaheline kontsern, mis tegutseb meedia, kirjastamise ja trükitööstuse valdkonnas. Ekspress Grupile kuulub Tallinnas Printalli trükikoda, Baltimaades ja Ukrainas tegutsevad Delfi internetimeedia portaalid ning Eestis Maalehte, Eesti Ekspressi ja Eesti Päevalehte kirjastav AS Eesti Ajalehed. 2021. aasta otsustati Printalli trükikoda maha müüa. Varem on Ekspress Grupile kuulunud Eesti infotelefon Ekspress Hotline ja raamatupoodide kett Rahva Raamat. Ekspress Grupi aktsiad on noteeritud Tallinna börsil (tähis EEG). 2011. aasta 17. novembri seisuga kuulus Hans H. Luige valdusettevõttele HHL Rühm OÜ 27,01 protsenti Ekspress Grupi aktsiatest ja Hans H. Luigele eraisikuna 26,72 protsenti Ekspress Grupi aktsiatest. Ekspress Grupp. Tallinna börsi koduleht. (Kasutatud 17.11.2011.) "Ekspress Grupp müüb Printalli trükikoja Hans H. Luigele" ERR, 18. juuni 2021 EEG: AS Ekspress Grupp viis lõpule ASi Ekspress Hotline müügitehingu[alaline kõdulink]. Tallinna börsi koduleht. (Kasutatud 17.11.2011.) EEG: AS Ekspress Grupp müüb Rahva Raamat ASi[alaline kõdulink]. Tallinna börsi koduleht. (Kasutatud 17.11.2011.) Ekspress Grupp: väärtpaber[alaline kõdulink] Tallinna börsi koduleht. (Kasutatud 17.11.2011.)
Orkla Eesti AS

Orkla Eesti AS on Eesti juhtiv toidutööstusettevõte, mis ühendab kahte pika ajalooga kohalikku kaubamärki ja tootmisüksust – Kalevit ja Põltsamaad. Orkla Eesti ASi kaubamärkide hulgas on veel Felix, Taffel, Pai, Laima, Selga jt. Orkla Eesti ASis töötab ligi 600 inimest. Ettevõtte omanik on Orkla. Orkla Eesti ASi tütarettevõte OÜ Maiasmokk on Eesti üks vanimaid järjest tegutsevaid kohvikuid Tallinnas. Kalev on Eesti magusatööstuse ettevõte, mis tegutseb Harju maakonna Jüri alevikus Põrguvälja teel. Ettevõttes töötab umbes 420 inimest. Selle alla kuulub OÜ Maiasmokk, mis haldab kohvikut Maiasmokk, kus tegutseb ka martsipani ajalugu tutvustav Kalevi martsipanimuuseumituba. AS Kalev 2015. aasta müügitulu oli 43,7 miljonit eurot ja ärikasum 4,5 miljonit eurot. Ettevõtte tegevjuht on Kaido Kaare. AS Kalev loeb oma eelkäijaks 1806. aastal Tallinnas tegutsemist alustanud Lorenz Caviezeli kondiitriäri, mis läks 1864. aastal Georg Stude omandusse. 1921. aastal asutati šokolaadi- ja kommivabrik Kawe. 1940. aastal alanud natsionaliseerimislaine käigus liideti muud väiksemad kondiitritööstusettevõtted Kawe vabrikuga. Ühtlasi liideti ühendettevõttega Stude äri martsipani- ja šokolaadikompvekkide osakond, kuid tortide ja kookide valmistamine jäi liitmisest välja ning jätkas tegevust Maiasmoka kohvikuna. 1948. aastal toimus ettevõtte nimekonkurss, mille järel muudeti nimi "Kawe" Kaleviks, kusjuures Kalevi kasuks oli konkursil ainult üks hääl rohkem. Teine nimevariant oli "Punane Kompu". 1962. aastal jõudis kondiitritööstusettevõtete liitmine lõpule, mille tulemusena jäi Eestisse alles ainult üks magusatootja. Kalevi baasil moodustati 1991. aasta riiklik aktsiaselts "Kalev", mis erastati Eesti Erastamisagentuuri poolt 1995. aastal. Aastatel 2006–2012 oli ettevõtte nimeks Kalev Chocolate Factory AS. Kalev Chocolate Factory oli Oliver Kruuda kontrollitava valdusettevõtte Luterma tütarettevõte, kuni Luterma müüs Kalev Chocolate Factory AS-i 2010. aasta 27. mail jõustunud tehingus 257 miljoni Norra krooni ehk ligikaudu 33 miljoni euro eest Norra päritolu Orkla konglomeraati kuuluvale Soome ettevõttele Felix Abba Oy Ab. Alates aprillist 2012 kasutab ettevõte taas nime AS Kalev. 2018. aasta 1. veebruaril võttis ettevõte uueks ärinimeks Orkla Eesti AS. Samas jätkati maiustuste tootmist Kalevi kaubamärgi all. 2. aprillil liideti ettevõttega ka AS Põltsamaa Felix. Ettevõttest. Orkla Eesti ASi veebisait. Kalev. Orkla Eesti ASi veebisait. Ettevõtte tutvustus Kalev "Toidutootjate TOP: Kalev ootab kasvu ja piilub lähiturge" Äripäev, 30. august 2016 Ajalugu Kalev Annual Report 2010: Orkla, lk 45. (Kasutatud 20. aprillil 2011.) Kadrin Karner (20. aprill 2011). "Kruuda sai Kalevi eest ligi 33 miljonit eurot". Äripäev. Originaali arhiivikoopia seisuga 23. aprill 2011. Vaadatud 12. veebruaril 2019. Priit Luts. Kalevi kommivabrik taastas ärinime AS Kalev. ERR Uudised, 16.04.2012. Magusatööstuse ajalugu kalev.eu
Nätsi raba

Nätsi raba on raba, mis asub Lääneranna vallas. Raba võeti kaitse alla 1957. aastal (pindalaga 1650 ha). Nätsi raba on suurema raba – Võllaraba – põhjapoolne osa. Kumari, Eerik 1960. Nätsi raba. Rmt: Kumari, Eerik (toim.), Looduskaitse teatmik. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, lk. 112–114.
Teomeeste leivalaud

Teomeeste leivalaud on looduskaitsealune rändrahn Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas, Partsi–Palade metsatee ääres. Rahn on madal ja tasase pealispinnaga, mille tõttu see meenutab lauda. Kivi on 1,6 m pikk, 1,0 m lai ja 0,5 m kõrge, selle ümbermõõt on 5,1 m. Rahvapärimuste järgi kasutanud seda teomehed söögilauana. Eesti rändrahnude loend Kaitstavad looduse üksikobjektid Hiiumaal Teomeeste leivalaud keskkonnaportaalis
Tõnu Viik (filosoof)

Tõnu Viik (sündinud 12. juulil 1968 Jõhvis) on eesti filosoof, alates 15. maist 2021 Tallinna Ülikooli rektor. Tõnu Viik õppis 1986–1993 M. V. Lomonossovi nimelises Moskva Riikliku Ülikoolis filosoofia erialal. Ta õppis doktorandina kolm aastat USA-s Emory ülikoolis Atlantas ning kaks aastat Saksamaal (Marburgi ülikoolis ja Berliini Vaba Ülikoolis). 2003. aastal sai ta Emory ülikoolist (Atlanta) doktorikraadi filosoofia alal (väitekirja teema oli "Hegel's Philosophy of Culture"). Alates 1994. aastast töötas ta Eesti Humanitaarinstituudis filosoofiaõppejõuna. 2003. aastast oli ta Eesti Humanitaarinstituudi filosoofiaprofessor ning aastatel 2004–2007 Eesti Humanitaarinstituudi rektor (2006 nimetati ametikoht ümber direktori ametikohaks). Aastatel 2015–2020 oli ta Tallinna Ülikooli filosoofiaprofessor ja humanitaarteaduste instituudi direktor. 1. veebruaril 2021 valiti ta 57 häälega Tallinna Ülikooli valimiskogu poolt Tallinna Ülikooli rektoriks, tema vastaskandidaat, Tallinna Ülikooli teadusprorektor Katrin Niglas sai 36 häält. "Ülikooli missioon ei ole majandussüsteemi varustamine spetsialistiga, vaid vaba kogukonna loomine, mis hõlmaks nii neid, kes õpivad, kui ka neid, kes õpetavad. Ainult akadeemilise vabaduse tingimustes on võimalik arendada ideid, mis on vajalikud ühiskonna edenemiseks ja elamisväärsemaks muutmiseks. "Meie avalik-õiguslikest ülikoolidest on saanud ühtlasi Eesti suurimad kommertsülikoolid, kes üritavad oma "teenust" võimalikult suurele hulgale tudengitele müüa." "Filosoofiat ei saa õpetada selles mõttes, et ta ei ole jäljendatav – teda ei saa kedagi või midagi matkides järele teha. Ja selles mõttes, et tal ei ole oma meetodit. Ei ole metodoloogiat, mida rakendades oleks tulemuseks filosoofia." " Vabariigi 90. aastapäevaks hiivatakse Tallinna kohale hiiglaslik sõjarist. «Vaenlased, värisege!» – nii pole otseselt sambajalamil kirjas, kuid fallilise figuuri tipus asetseva üleproportsioneeritud mõõtmetega militaarse teeneteristi sõnum väljendub niigi selgelt. Sarnaselt samba enda gigantsete mastaapide ja tema morbiidselt sõjaka iseloomuga paistab silma ka valitsuse resoluutne ja kindlakäeline otsustavus asi vaatamata kriitikale ära teha. Sama käekiri nagu pronkssõduri teisaldamisel. Õigupoolest ongi tegemist pronkssõduri saaga teise vaatusega." 2011 Tallinna Ülikooli teenetemärk 2024 Valgetähe III klassi teenetemärk https://www.err.ee/1608094003/tallinna-ulikooli-rektoriks-sai-tonu-viik https://www.etis.ee/CV/T%C3%B5nu_Viik1 https://heureka.postimees.ee/7169405/tallinna-ulikooli-rektoriks-valiti-tonu-viik Tõnu Viik. "Haridus on enamat kui ametiõpe." Eesti Päevaleht, 9. september 2005 [1] Kalev Kesküla. "Kutsumuselt hegeliaan, elukutselt rektor." Eesti Ekspress [2] Urve Eslas, "Filosoofiaprofessor usub intelligentsuse jõusse." Postimees, 12. juuli 2006 [3] Tõnu Viik. "Vabadusrist kui vimma sammas" Postimees, 12. juuli 2006 [4][alaline kõdulink] Vabariigi Presidendi 7.veebruari 2024 otsus "Riiklike autasude andmine" Urve Eslas. Filosoofiaprofessor usub intelligentsuse jõusse. Intervjuu Postimehes
Protanguilla palau

Protanguilla palau on Vaikses ookeanis Belau ranniku lähedal elutsev kalaliik angerjaliste seltsi Protanguillidae sugukonnast. Liik avastati 2010. aasta märtsis veealusest koopast 35 m sügavuses Belau ranniku lähedalt. Kehapikkus on 4,5–20 cm. Selgroolülide arv on alla 90. Nahavärv on punakaspruun. Soomused on väikesed ja ovaalsed. Selja-, saba ja pärakuuim on kokku kasvanud ning ümbritsevad umbes 2/3 kehast. Arvatakse, et liik eristus teistest angerjalistest üle 200 miljoni aasta tagasi. Palau saareriigis leiti iidne angerjas, ERR, 18.08.2011 http://www.bbc.co.uk/news/science-environment-14547942
Sokoto osariik

Sokoto osariik on Nigeeria 1. järgu haldusüksus (osariik) riigi loodeosas. Piirneb põhjas Nigeriga. 1991. aastal eraldati Sokoto osariigist Kebbi osariik ja 1996. aastal Zamfara osariik. Sokoto osariik jaguneb 23 omavalitsusalaks. Osariigi pealinn on Sokoto. Suurem osa elanikest on rahvuselt hausad ja usutunnistuselt sunni muslimid. Osariiki läbib Sokoto jõgi.
Meelis Maripuu

Meelis Maripuu (sündinud 12. veebruaril 1966) on eesti ajaloolane, Eesti Mälu Instituudi juhatuse esimees[viide?]. Maripuu lõpetas 1984. aastal Orissaare Keskkooli ning Tartu Ülikooli ajaloo erialal 2000. aastal bakalaureusekraadiga ja 2007. aastal magistrikraadiga. Tema magistritöö käsitleb juudivastast poliitikat Eestis Teise maailmasõja ajal. Samal aastal jätkas Maripuu õpinguid doktoriõppes. Teadlasena uuribki ta peamiselt Teise maailmasõja aegseid repressioone, lisaks on ta Eesti Mälu Instituudi juhatuse esimees. Maripuu on 2002. aastast inimsusvastaste kuritegude uurimisega tegeleva MTÜ S-Keskus tegevjuht ning S-Keskuse väljaande Sõja ja Rahu Vahel tegevtoimetaja. Ta on ka mitme repressiivpoliitikat käsitleva teose kaasautor.[viide?] 2007 Valgetähe V klassi teenetemärk Teise maailmasõja juudivastase poliitika rakendamine Eestis, Tartu Ülikool Ajaloo osakond Eesti ajaloo õppetool, Tartu 2007 Meelis Maripuu Eesti Teadusinfosüsteemis Meelis Maripuu, Totalitarismi kuriteod: möödanik, mis ei tohi mööduda, Eesti Päevaleht, 12. juuli 2007 [1] Reedene intervjuu Vikerraadios teemal "Ukraina riigi ja rahva lugu 20. sajandi algusest tänaseni". Meelis Maripuu koos Martin Andrelleriga (18.03.2022).
Ivo Juurvee

Ivo Juurvee (sündinud 5. veebruaril 1979) on eesti ajaloolane, kes uurib peamiselt luuretegevuse ajalugu. Juurvee lõpetas 1997. aastal Tallinna Reaalkooli, seejärel asus ta õppima ajalugu Tartu Ülikoolis, mille ta lõpetas 2002. aastal. 2003. aastal sai ta Kesk-Euroopa ülikoolist Budapestis magistrikraadi. 2013. aastal sai ta Tartu Ülikoolist doktorikraadi väitekirjaga "Riigisaladuse kaitse Eesti Vabariigis 1918-1940". Juurvee doktoritöö põhjal ilmus 2014. aastal raamat "Rääkimine hõbe, vaikimine kuld: Riigisaladuse kaitse Eesti Vabariigis 1918-1940". Oma teadustegevuse eest sai Juurvee 2008. aastal haridus- ja teadusministri tunnustuskirja ning 2009. aastal ajakirja Tuna aastapreemia eelmise aasta parima artikli eest. Ivo Juurvee Eesti Teadusinfosüsteemis Ivo Juurvee: Venemaa mõjuoperatsioonide ajaloost Eesti Päevaleht, 23. detsember 2009 Ivo Juurvee: Luure Henriku kroonikas Horisont, 2/2007
Ivanhorod

Ivanhorod (ukraina keeles Івангород) on küla Ukrainas Tšerkassõ oblastis Umani rajoonis. 2001. aastal oli küla elanike arv 1193.
FN MAG

FN MAG on Belgias toodetud 7,62-millimeetrise kaliibriga kuulipilduja. Kuulipilduja FN MAG konstrueeris Belgia relvatööstuses Fabrique Nationale Ernest Vervier 1950. aastate algul. Relvatööstuse lühendist tulevad ka relva nime kaks esimest tähte. Relva ülejäänud nimi MAG on lühend prantsuskeelsetest sõnadest Mitrailleuse d'Appui Général ('üldotstarbeline kuulipilduja'). Relva toodetakse alates 1958. aastast. FN MAG-i sööte- ja päästemehhanismid põhinevad Saksa päritolu kuulipilduja MG42 omadel. Relv on olnud kasutuses rohkem kui 80 riigis ja mitmes riigis on FN MAG-i litsentsi alusel toodetud. Fabrique Nationale'i litsentsi alusel Rootsis valmistatud FN MAG-i varianti KSP 58 kasutavad ka Eesti kaitsevägi ja Kaitseliit, kus kuulipilduja on kasutusel nii jao kui ka rühma relvana. Relva standardversioon MAG 60.20 on automaatne õhkjahutusega kuulipilduja, milles laadimine toimub tagasilöögigaaside jõul ja mis kasutab NATO 7,62×51 mm kuulipildujalinti. See on mõeldud kasutamiseks jalaväes. Tehaseversioonid on veel MAG 60.30, mis on mõeldud paigaldamiseks õhusõidukile, MAG 60.40, mis on mõeldud paigaldamiseks soomukile, ja džungliversioon MAG 10.10. Teised riigis toodavad MAG-e tavaliselt palju rohkemates versioonides. Kaliiber: 7,62 mm laskemoon 7,62×51 mm NATO Mass: 11,79 kg Pikkus: 1263 mm Tehniline laskekiirus: 650-1000 lasku minutis Kuuli algkiirus: 840 m/s Efektiivne laskekaugus: 600 meetrit Maksimaalne laskekaugus: 1500 m kolmjalalt Selle artikli kirjutamisel on kasutatud ingliskeelset artiklit en:FN MAG seisuga 28.09.2012  Ukraina Тероборонівці Запоріжжя почали освоєння кулемета M240 (vaadatud: 16.08.2022)
Veeka

Veeka ehk veekaruik (Gallirallus australis) on ruiklaste sugukonda kuuluv lennuvõimetu Uus-Meremaa lind. Veeka kehapikkus on umbes 50 cm, isaslinnu kaal on umbes 1 kg ja emaslinnul 700 g.
Vigle

Vigle (Limosa) on linnuperekond kurvitslaste sugukonnast. Vigled elavad niisketel aladel. Eestis elutsevad mustsaba-vigle ja vöötsaba-vigle.
Spioonid (seriaal)

"Spioonid" (Spooks, ka MI-5) oli aastatel 2002–2011 BBC kanalitel eetris olnud auhinnatud Briti draamasari. Sarja (kokku 86 osa) tootis filmiettevõte Kudos telekanalile BBC One. Eestis on sarja näidanud Eesti Televisioon ja Fox Crime. 7. hooaja 2. osas mainiti küberrünnakutega seoses 2007. aastal Eestis juhtunut. Spooks. BBC One Programmes "Spioonid" (Inglise 2005). Sarjad. Eesti Televisioon. ERR
Yadkin

Yadkin ehk Yadkini jõgi on jõgi USA-s Põhja-Carolina osariigi keskosas, Pee Dee jõe ülemjooks, üks Põhja-Carolina suuremaid jõgesid. Jõe pikkus on 321 või 325 km. Ta saab alguse osariigi loodeosast Blue Ridge Parkway juurest Blue Ridge'i mägedest ning voolab edelasse. Alates ühinemisest Uwharri jõega (Uharie jõgi) hakkab ta kandma Pee Dee jõe nime. Cheraw' lähedal, Troyst lääne pool jõuab jõgi kärestikuna Lõuna-Carolina osariiki. Pee Dee jõgi suubub Atlandi ookeani. Koos Pee Dee jõega on jõe pikkus umbes 700 km. Jõgi on mitmes kohas vee ja elektrienergia saamiseks ning üleujutuste vältimiseks tammidega paisutatud. Tähtsamad veehoidlad on (ülemjooksust alamjooksu poole) W Kerr Scotti veehoidla, High Rocki järv ja Badini järv. Paljud Põhja- ja Lõuna-Carolina piirkonnad saavad vee Yadkini või Pee Dee jõest. Põua ajal vaieldakse vee jaotamise üle. Jõgi on laialdaselt kasutusel puhkealana. Kevadel ja varasuvel püütakse kala. Sõidetakse kanuuga ja parvega. Jõgi voolab osalt läbi Pilot Mountain State Park'i. Seal, kus jõgi läheb üle Pee Dee jõeks, on jõe ääres Morrow Mountain State Park ja Uwharrie metsakaitseala. Jõe ülemjooksu piirkonnas rajasid Määrimaa päritolu ümberasujad Bethlehemist Pennsylvania osariigist 1753 Wachovia koloonia. Kuni Iseseisvussõjani tuli Pennsylvaniast tuhandeid koloniste, kes olid enamalt jaolt saksa ja iirišoti päritolu. Jõe järgi on nime saanud Yadkini maakond. Yadkini maakond Põhja-Carolina jõgede loend Lõuna-Carolina jõgede loend
Amet (asutus)

Amet on avaliku halduse asutus, millel on riigi struktuuris teatud autonoomia, kuid mis üldjuhul allub mõnele ministeeriumile; omavalitsuste ametid alluvad kohalikule omavalitsusele.  Pikemalt artiklis Eesti riigiametite loend Eestis tegutsevad näiteks konkurentsiamet, statistikaamet ning maksu- ja tolliamet. Varem on Eestis olnud näiteks piirivalveamet ja tööhõiveamet. Ka välisriikide asutuste nimesid tõlgitakse eesti keelde sageli ametitena (nt "USA statistikaamet"), kuid sõnale amet puudub teistes keeltes enamasti ühtne vaste (nii on "USA statistikaamet" inglise keeles "United States Bureau of the Census", otsetõlkes seega "USA rahvaloendusbüroo"). ametkond
Riigiarhiiv

Riigiarhiiv on riiklik keskarhiiv, kus kogutakse, säilitatakse ja süstematiseeritakse riigi ja kohaliku omavalitsuse dokumente. Riigiarhiiv võib olla samane või erinev rahvusarhiivist, millesse kuuluvad ka riigi territooriumi ja selle elanike kohta käivad mitteriiklikud dokumendid; Eestis on riigiarhiiv Rahvusarhiivi üks osa. Üldjuhul on riigiarhiiv avalikkuse teenistuses ning suuremale osale dokumentidest pääsevad ligi kõik soovijad. Riigiarhiive kasutavad sageli ajakirjanikud, ajaloolased, genealoogid, kirjanikud, üliõpilased ja koduloouurijad. Enamik valitsustevahelisi organisatsioone peab oma ajalooarhiive. Samas on rida Euroopa organisatsioone, sealhulgas Euroopa Komisjon, deponeerinud oma arhiivid Euroopa Ülikooli instituuti Firenzes.
Ministeerium

Ministeerium on mingi ala avalikku haldust juhtiv riigivalitsemise keskorgan, mis moodustab osa riigi täitevvõimust. Tavaliselt juhib ministeeriumi minister, ehkki suurema ministeeriumide arvuga riikides võib seda teha ka vanemametnik. Üldjuhul alluvad ministeeriumid neid juhtivate ministrite kaudu valitsuskabinetile ja peaministrile, presidendile või kantslerile. Ministeeriumide liigitus varieerub riigiti. Levinumad on välisministeerium, kaitseministeerium, rahandusministeerium ja tervishoiuministeerium. Eestis on ministeeriumi poliitiline juht tavaliselt minister (ehkki minister võib tegutseda ka iseseisva ministeeriumita, nn portfellita ministrina) ja administratiivne juht kantsler. Ministeeriumidega samu funktsioone täitvaid riigiasutusi nimetatakse maailmas ja on nimetatud ajaloos mitmeti. Suurbritannias nimetatakse otsesõnu "ministeeriumideks" vaid kaitse- ja justiitsministeeriumi (vastavalt Ministry of Defence ja Ministry of Justice), teised analoogsed valitsusasutused kannavad nime Department ('osakond'). Kanadas kasutavad kümme provintsivalitsust nimetust "ministeerium", kuus ülejäänut ja keskvalitsus nimetavad oma asutusi aga Department või Agency ('agentuur'). Hongkongis nimetatakse Eesti ministeeriumidele vastavaid asutusi Bureau ('büroo'), Mehhikos aga Secretaría ('sekretariaat'). Euroopa Liidus kannavad need nime peadirektoraat. Nõukogude Liidus juhtisid valitsusliikmed 1946. aastani rahvakomissariaate. Kirjanduses ja filmides esineb ka mitmesuguseid fiktiivseid ministeeriume, näiteks võlukunsti ministeerium Harry Potteri raamatusarjas, tobedate kõnnakute ministeerium ühes Monty Pythoni sketšis ning George Orwelli antiutoopias "1984" tõeministeerium, külluse ministeerium, armastuse ministeerium ja rahuministeerium. ETV telesarjas "Riigimehed" (2010) kulges tegevus sotsiaalse sidususe ministeeriumis. Eesti ministeeriumid Eesti ministeeriumide loend (1938)