laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Częstochowa Raków

Robotniczy Klub Sportowy Raków Częstochowa Spółka Akcyjna on Poola jalgpalliklubi, mis tegutseb Częstochowas. See mängib Poola kõrgliigas Ekstraklasa. 1921. aastal asutati Częstochowa lähedal Rakówi külas spordiklubi Racovia, mis lõpetas tegevuse 1925. aastal. 1927. aastal asutati klubi nime all Robotniczy Klub Sportowy ('Tööliste spordiklubi') uuesti. Aasta hiljem sai Raków Częstochowa osaks, kuid Rakówi nimi on säilinud klubi nimes tänapäevani. Poola kõrgliigas mängis Raków esmakordselt hooajal 1994/95. Hooajal 1997/98 langeti kõrgliigast välja. Pärast seda mängiti vahepeal isegi Poola tugevuselt neljandas liigas. 2017. aastal tõusis Raków tagasi Poola esiliigasse ja 2019. aastal tagasi kõrgliigasse. Hooaegadel 2020/21 ja 2021/22 saavutas Raków Poola kõrgliigas teise koha. Hooajal 2022/23 tuli Raków esmakordselt Poola meistriks. Poola karikavõistlustel jõudis Raków esimest korda finaali 1967. aastal, kui kaotati Krakówi Wisłale. Aastatel 2021 ja 2022 on Raków võitnud nii Poola karika kui ka Poola superkarika. Hooaegadel 2021/22 ja 2022/23 jõudis Raków UEFA Euroopa Konverentsiliiga play-off-ringi, esimesel hooajal kaotati seal kahe mängu kokkuvõttes Belgia klubile Gent tulemusega 1:3 ja teisel hooajal Tšehhi klubile Praha Slavia lisaaja järel 2:3. Klubi praegune kodustaadion Miejski Stadion Piłkarski "Raków" on valminud 1955. aastal. See mahutab 5500 pealtvaatajat. Seisuga 12. juuni 2023 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Ekstraklasa Võitja: : 2022–23 Teised kohad: 2020–21, 2021–22 I liga (esiliiga) Võitja: : 1993–94, 2018–19 II liga (3. liiga) Võitja: : 1962, 1977–78, 1980–81, 1989–90, 2016–17 III liga (4. liiga) Võitja: : 1936–37, 1956, 2004–05 Poola karikas: Võitja: 2020–21, 2021–22 Teine koht: 1966–67, 2022–23 Poola superkarikas: Võitja: 2021, 2022 Ametlik koduleht Andres Vaher. "Flora homse vastase tippu tõusmisele eelnes põrgu, peredraama ja pankrotioht". ohtuleht.ee. 11.7.2023.
Semen Hluzman

Semen Hluzman (ukraina keeles Семен Фішельович Глузман, vene keeles Семён Фишелевич Глузман; sündinud 10. septembril 1946 Kiievis) on Ukraina psühhiaater ja inimõiguste aktivist. Ta sündis aastal 1946 Kiievis. Ta on juudi rahvusest. Ta lõpetas aastal 1970 Kiievi Meditsiiniinstituudi. Aastal 1970 töötas ta psühhiaatrina Žõtomõris, aastal 1971 Korostenis, aastal 1972 psühhiaatrina Kiievis (kiirabihaiglas). Kui ta töötas Žõtomõri vaimuhaiglas, tegi ta psühhiaatrilist ekspertiisi kindral Petro Hrõhorenkole.
Diego Rossi

Diego Martín Rossi Marachlian (sündinud 5. märtsil 1998 Montevideos) on Uruguay jalgpallur, kes mängib ründajana Major League Socceri (MLS) klubis Columbus Crew ja Uruguay jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Uruguay klubis Peñarol, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Uruguay kõrgliigas 2016. aastal. Peñaroliga tuli ta kaks korda Uruguay meistriks. Rossi tõusis Peñaroli meeskonnas esile 2017. aasta hooajal, kui lõi Uruguay kõrgliigas kümme väravat. 2017. aasta detsembris sõlmis ta lepingu Major League Socceri (MLS) klubiga Los Angeles FC, mis alustas järgmisel aastal liigas oma esimest hooaega. MLS-is lõi Rossi kolme ja poole aastaga 48 väravat. Enim väravaid lõi ta 2019. aastal (16 väravat). 2020. aasta hooajal oli Rossi MLS-is suurim väravakütt (14 väravat); sel hooajal valiti ta lisaks hooaja parimaks noormängijaks. 2019. ja 2021. aastal valiti Rossi MLS-i tähtede mängule. 2021. aasta septembris läks Rossi Los Angeles FC-st laenule Türgi kõrgliigaklubis Fenerbahçe, kellega ta sõlmis hooaja lõpus püsiva kolmeaastase lepingu. 2023. aasta augustis naasis Rossi MLS-i, kui sõlmis kolmeaastase lepingu Columbus Crew'ga. 2017. aastal tuli Rossi Uruguay kuni 20-aastaste koondisega Lõuna-Ameerika omavanuste meistriks. Uruguay jalgpallikoondises debüteeris ta MM-i valiksarja viimases mängus 29. märtsil 2022 Tšiili vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 11. juunil sõprusmängus Panama vastu. Isa kaudu on ta Itaalia päritolu ja ema kaudu Armeenia päritolu. Tema noorem vend Nicolás Rossi on samuti jalgpallur. Peñarol Uruguay Primera División: 2015–16, 2017 Los Angeles FC Supporters' Shield: 2019 Fenerbahçe Türgi karikas: 2022–23 Columbus Crew MLS Cup: 2023 "Fenerbahçemiz, Diego Rossi'yi kalıcı olarak kadrosuna kattı" (türgi). Fenerbahçe S.K. 15. aprill 2022. Vaadatud 3. mail 2022. "Columbus Crew acquire forward Diego Rossi as Designated Player" (Ameerika inglise). Columbus Crew. 2. august 2023. Vaadatud 2. augustil 2023. "Nicolás, el otro Rossi, nunca fue citado por la Celeste y ahora jugará por Armenia". 22. august 2020. Vaadatud 27. novembril 2021.
Larry McMurtry

Larry Jeff McMurtry (3. juuni 1936 Archer City, Texas – 25. märts 2021 Archer City, Texas) oli ameerika kirjanik ja stsenarist. Tema teoste tegevus leiab enamasti aset Vanas Läänes või kaasaegses Texases. Tema tuntumate romaanide hulka kuuluvad "Horseman, Pass By" (1961), "The Last Picture Show" (1966) ja "Terms of Endearment" (1975), mille nende kõigi põhjal on valminud tunnustatud mängufilmid – vastavalt "Hud" (1962), "Viimane kinoseanss" (1971) ja "Helluse keeles" (1983). Kokku on McMurtry teoste põhjal valminud filmid pälvinud 34 Oscari nominatsiooni ja võitnud 13 auhinda. Tema 1985. aastal Pulitzeri preemiaga pärjatud romaani "Lonesome Dove" põhjal tehti neljaosaline telesari, mis pälvis 18 Emmy auhinna nominatsiooni ja võitis seitse auhinda. Koos Diana Ossanaga kirjutas ta stsenaariumi filmile "Brokebacki mägi" ("Brokeback Mountain"; 2005), mis tõi mõlemale Oscari parima kohandatud stsenaariumi eest ja Kuldgloobuse auhinna parima stsenaariumi kategoorias. Eesti keeles on seni ilmunud vaid tema 1990. aasta romaan "Buffalo Girls" (eesti keeles "Piisonitüdrukud" Matti Piirimaa tõlkes, kirjastus Kupar, 1997) "Suri „Brokebacki mäega“ Oscari võitnud Larry McMurtry". ohtuleht.ee. 28.3.2021
Hud

"Hud" on 1963. aasta USA vesternidraamafilm, mille lavastas Martin Ritt. Filmi peaosa mängib Paul Newman, kõrvalosades Melvyn Douglas, Patricia Neal ja Brandon deWilde. Filmi tootis Ritti ja Newmani mõni aeg varem asutatud ettevõte Salem Productions ning see oli nende esimene film, mille levitajaks oli Paramount Pictures. Filmiti Texase pannivardal, sh Claude'i linnas. Filmile kirjutasid stsenaariumi Irving Ravetch ja Harriet Frank Jr.. Film põhineb ameerika kirjaniku Larry McMurtry romaanil "Horseman, Pass By" (1961). Filmi peategelane Hud Bannon oli algses stsenaariumis kõrvaltegelane, kuid hiljem muudeti ta peategelaseks. "Hudi" on nimetatud ka revisionistlikuks vesterniks. Film keskendub põhimõttekindla pereisa Homer Bannoni ning tema jultunud ja arrogantse poja Hudi vahelisele konfliktile. Konflikti kistakse Homeri pojapoeg ja Hudi vennapoeg Lonnie, kes on sunnitud otsustama, millist tegelast järgida. Samal ajal puhkeb farmis veiste seas suu- ja sõrataud, mille tõttu ähvardatakse kogu farmi eluskari tappa. "Hud" esilinastus Veneetsia filmifestivalil. Film pälvis kriitikutelt kiidusõnu ja see teenis suurt piletitulu. "Hud" oli nomineeritud seitsmele Oscarile, võitis auhinna parima naispeaosatäitja (Neal), parima meeskõrvalosatäitja (Douglas) ja parima operaatoritöö (James Wong Howe) eest. Lisaks esitati film viiele Kuldgloobusele, kuid ei võitnud ühtegi auhinda. 2018. aastal tunnistati film kultuuriliselt oluliseks ning võeti USA Kongressi raamatukogu riiklikku filmiregistrisse. Paul Newman – Hud Bannon Melvyn Douglas – Homer Bannon Brandon deWilde – Lonnie Bannon Patricia Neal – Alma Brown Whit Bissell – härra Burris Crahan Denton – Jesse John Ashley – Hermy Val Avery – Jose George Petrie – Joe Scanlon Curt Conway – Truman Peters Sheldon Allman – härra Thompson Pitt Herbert – härra Larker Carl Low – härra Kirby Robert Hinkle – raadioteadustaja Frank Don Kennedy – Charlie Tucker Sharyn Hillyer – Myra Yvette Vickers – Lily Peters Oscarid (1964) Parim lavastaja – Martin Ritt Parim meespeaosatäitja – Paul Newman Parim naispeaosatäitja – Patricia Neal Parim meeskõrvalosatäitja – Melvyn Douglas Parim kohandatud stsenaarium – Irving Ravetch ja Harriet Frank Jr. Parim mustvalgefilmi operaatoritöö – James Wong Howe Parim kunstnikutöö – Hal Pereira, Tambi Larsen, Samuel M. Comer, Robert R. Benton Kuldgloobused (1964) Parim draamafim Parim lavastaja – Martin Ritt Parim meespeaosatäitja – Paul Newman Parim naispeaosatäitja – Patricia Neal Parim meeskõrvalosatäitja – Melvyn Douglas Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhinnad Parim film Parim välismaine naispeaosatäitja – Patricia Neal Parim välismaine meespeaosatäitja – Paul Newman Brunzel, Peter (1963). "Western Non-hero named Hud". Life. Kd 55. Time, Inc. ISSN 0024-3019. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. mai 2021. Vaadatud 13. märtsil 2024. Crowther, Bosley (1963). "Hud". New York Times. Originaali arhiivikoopia seisuga 11. august 2011. Vaadatud 4. septembril 2013. Hud (1963). the-numbers.com. Vaadatud 13.03.2024 "Hud" andmekogus IMDb (inglise)
Allar Lamp

Allar Lamp (sündinud 28. märtsil 1991) on endine Eesti kesk- ja pikamaajooksja. Tema koduklubid on olnud Spordiklubi Contra, Tartu Spordiselts Kalev ja Tartu Ülikooli Akadeemiline Spordiklubi ning treener Harry Lemberg. 2018. aastast pole Lamp enam tipptaseme võistlustel osalenud. Allar Lamp on lõpetanud Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe ja Tartu Tervishoiu Kõrgkooli massööri õppe. Ta on töötanud Avis Utilitas Rapla korvpallimeeskonna füsioterapeudina. "sporditulemused, Allar Lamp". sport24.ee. Vaadatud 10. juulil 2023. "Allar LAMP | Profile | World Athletics". World Athletics. Vaadatud 10. juulil 2023. "Pala staadioni moodsal jooksurajal tegi avajooksu Allar Lamp". vooremaa.ee. 2. juuli 2016. Vaadatud 10. juulil 2023. Allari ja teiste pikamaajooksjate treeneri Harry Lembergi sõnul sai Pala kooli staadion igati nüüdisaegse, esteetilise ja jalgadele tervisliku katte. "Tipptasemel jooksmisest taanduv Lamp liitus Rapla korvpallimeeskonnaga". err.ee. 28.10.2018. Vaadatud 10. juuli 2023. Mis puudutab enda jooksjana jätkamist, siis arvan, et samal tasemel jätkata on keeruline, kuna töö paneb omad piirid, eriti talvist ettevalmistusperioodi silmas pidades. Allar Lambi isiklik blogi Allar Lamp Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Texase pannivars

Texase pannivars (inglise keeles Texas Panhandle) on piirkond Ameerika Ühendriikides Texase osariigis. See hõlmab 26 Texase põhjaosa maakonda. See piirneb läänes mööda 103. pikkuskraadi New Mexicoga ning põhjas mööda 36°30' laiuskraadi ja idas mööda 100. pikkuskraadi Oklahomaga. Piirkonna pindala on 66 880 km², mis moodustab osariigi pindalast umbes 10%. 2020. aasta rahvaloenduse järgi oli elanikke 434 358. Rahvastikutihedus oli 6,5/km². Suurim Texase pannivardal asuv linn on Amarillo. Piirkonnas asub Palo Duro kanjon, mis on suuruselt teine kanjon USA-s. Panhandle. The Handbook of Texas Online. Vaadatud 10.7.2023
Tindik (psatürellilised)

Tindik (Coprinopsis) on šampinjoniliste (Agaricaceae) sugukonda, šampinjonilaadsete (Agaricales) seltsi kuuluv perekond seeni. Coprinopsis acuminata – näsatindik Coprinopsis atramentaria – voldiline tindik Coprinopsis cinerea Coprinopsis jonesii – lõkketindik Coprinopsis lagopus – pikkjalg-tindik Coprinopsis nivea – lumitindik Coprinopsis andmebaasis eElurikkus.
Johann Friedrich von Liphart

Johann Friedrich von Liphart (1655 – 21. aprill 1723) oli Rootsi sõjaväelane ja mõisnik. Johann Friedrich von Liphart sündis 1655. aastal Johann von Lipharti peres. Ta õppis kõigepealt Giesseni ülikoolis. 1688. aastal immatrikuleeriti ta Rootsis. 1691. aastal võttis Johann Friedrich üle tema perekonnale kuulunud Võlla mõisa juhtimise. Seoses Põhjasõja algusega sai Liphart 1701. aastal Gulbene maakaitseväepataljoni ülemaks ja ooberstleitnandiks. Kuna maakaitseväepataljon hävis järgmisel aasta sõjategevuse käigus, sai Liphart 1704. aastal uues pataljonis ooberstleitnandiks. 1705. aastal langes ta vangi ning naasis Liivimaale alles 1722. aastal. Samal aastal läks ta erru. Johann Friedrich von Liphart suri 1723. aasta 21. aprillil Võllas. Johann Friedrich von Liphart abiellus Elisabeth Maria von Tiesenhauseniga. Abielust sündisid Anna Helene, Maria Sophia, Friedrich Wilhelm, Magnus Johann ja Hedwig Jakobine von Liphart. "Johann Friedrich von Liphardt". Vaadatud 10.07.2023. "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Vaadatud 10.07.2023. "Wõlla mõis". Vaadatud 10.07.2023.
Moses Odubajo

Moses Adeshina Ayoola Junior Odubajo (sündinud 28. juulil 1993 Londonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib paremkaitsja või parema äärepoolikuna Kreeka kõrgliigaklubis Aris. Ta alustas jalgpalli mängimist Londoni klubis Millwall. 2009. aastal liitus ta Leyton Orientiga. Leyton Orienti põhimeeskonnas debüteeris ta 7. septembril 2011 Football League Trophy esimese ringi mängus Dagenham & Redbridge'i vastu. Esimese liigavärava lõi Odubajo Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas 5. mail 2012 hooaja viimases mängus Rochdale'i vastu; see värav valiti Leyoton Orienti hooaja parimaks. Leyton Orienti põhikoosseisus kindlus ta koha hooajal 2012/13. Hooajal 2013/14 lõi ta League One'is kümme väravat. 2014. aasta juunis sõlmis ta lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Brentford. Üleminekusumma oli 1 miljoni naelsterlingit, mis oli toona Brentfordi suurim ost. 2015. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Hull City. Hooajal 2015/16 kindlus ta Hull Cityga pääsu Inglismaa kõrgliigasse, kuid vigastuse tõttu jäi ta seejärel kaheks hooajaks väljakult kõrvale. 2018. aasta augustis naasis ta Brentfordi, kellega sõlmis üheaastase lepingu. Aastatel 2019–2021 mängis ta kaks hooaega Inglismaa esiliigaklubis Sheffield Wednesday ja seejärel ühe hooaja Queens Park Rangersis. 2022. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Arisega. 2015. aastal mängis Odubajo viiel korral Inglismaa kuni 20-aastaste koondises. "Star Man 2012 – Leyton Orient Supporters Club". Orientsupporters.webeden.co.uk. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. märts 2013. Vaadatud 28. juunil 2014. "Moses Odubajo signs for Brentford". Brentfordfc.co.uk. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. september 2016. Vaadatud 28. juunil 2014. "Moses Odubajo: Brentford sign Leyton Orient winger". BBC Sport. 27. juuni 2014. Vaadatud 7. augustil 2018. "Tigers Sign Odubajo From Brentford". Hull City A.F.C. Originaali arhiivikoopia seisuga 28. mai 2017. Vaadatud 7. augustil 2015. McMonigle, Ken (5. märts 2018). "Odubajo Takes The Next Step on Road Back To Fitness – Hull City Tigers". Hull City A.F.C. Originaali arhiivikoopia seisuga 8. august 2018. Vaadatud 7. augustil 2018. "Moses Odubajo returns to Brentford". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. september 2018. Vaadatud 7. augustil 2018. https://www.transfermarkt.com/moses-odubajo/profil/spieler/163738 (vaadatud 10.7.2023)
Lipstok

Lipstok on eesti perekonnanimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lipstok 33 inimesel: 19 mehel ja 14 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lipstok meeste puhul 6577. kohal ja naiste puhul 9874. kohal. Perekonnanime Lipstok kandja oli keskmiselt 42 aasta vanune. Nimi oli levinuim Harju maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 0,37. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Äksi kihelkonna Saadjärve mõisavallas, Virumaal Lüganuse kihelkonna Aa mõisavallas, Viljandimaal Helme kihelkonna Lõve mõisavallas ja Võrumaal Hargla kihelkonna Mõniste mõisavallas nimeks Lipstok. Aastatel 1936–1940 loobuti Eestis nimest Lipstok 9 korral ning uuteks nimedeks võeti Kallastu, Lehe, Liikmäe, Lipsmaa, Loo (2), Luhaäär (2 korral) ja Suurallikas. Andres Lipstok, eesti majandustegelane ja poliitik (1957–) Erich Lipstok, eesti diplomaat (1913–2010) Johannes Lipstok, eesti baptisti vaimulik, eesti baptistide juht (1883–1961) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 10.07.2023) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Lipstok. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Lipstok. Lipstok statistikaameti andmebaasis
Mycetinis

Mycetinis on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv perekond seeni. Mycetinis alliaceus – end. hermesnööbik Mycetinis scorodonius – end. küüslauk-nööbik, leemelehik Mycetinis andmebaasis eElurikkus.
Nikola Vasilj

Nikola Vasilj (sündinud 2. detsembril 1995 Mostaris) on Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallur, kes mängib Saksamaa esiliigaklubis FC St. Pauli ja Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Mostari Zrinjski, mille põhimeeskonnas debüteeris ta riigi kõrgliigas 2013. aasta aprillis. Aastatel 2017–2019 mängis ta Saksamaa klubi 1. FC Nürnbergi reservmeeskonnas Saksamaa tugevuselt neljandas liigas ja 2019–2021 Ukraina kõrgliigaklubis Luhanski Zorja. 2021. aasta mais sõlmis ta lepingu St. Pauliga. Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallikoondises debüteeris Vasilj 27. märtsil 2022 sõprusmängus Costa Rica vastu. "Nikola Vasilj predstavljen u novom klubu". avaz.ba (bosnia). 24. mai 2021. Vaadatud 24. mail 2021.
Gudaf Tsegay

Gudaf Tsegay Desta (amhara keeles ጉዳፉ ፀጋይ ደስታ; sündinud 23. juunil 1997) on Etioopia keskmaajooksja. Gudaf Tsegay alustas oma rahvusvahelist karjääri 2014. aastal. Ta jooksis 16-aastasena Stockholmis 1500 meetri jooksu noorte maailmarekordi 4.08,47. 2014. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Sopotis jooksis ta 1500 meetri eeljooksus 4.11,83, millega oli üheksas. Juunioride maailmameistrivõistlustel Eugene'is võitis ta 1500 meetri jooksus kaasmaalase Dawit Seyaumi järel hõbemedali. 2016. aasta talvel püstitas ta Glasgow's 1500 meetri jooksu juunioride maailmarekordi 4.01,81. Sisemaailmameistrivõistlustel Portlandis võitis ta ajaga 4.05,71 pronksmedali. Suveolümpiamängudel Rio de Janeiros osales ta 800 meetri jooksus, kui eeljooksudest edasi ei pääsenud. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis kukkus Gudaf 1500 meetri jooksus ja sai poolfinaalide viimase, 24. koha. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas võitis ta 1500 meetri jooksus pronksmedali, joostes finaalis isikliku rekordi 3.54,38. 2021. aasta veebruarid püstitas Gudaf Liévinis 1500 meetri jooksu sisemaailmarekordi 3.53,09, ületades 2014. aastast kaasmaalasele Genzebe Dibabale kuulunud varasema maailmarekordi enam kui kahe sekundiga. Olümpiamängudel Tokyos osales ta 5000 meetri jooksus ja võitis Sifan Hassani ja Hellen Obiri järel pronksmedali. 2022. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis võitis ta kuldmedali võistluste rekordiga 3.57,19, edestades kaasmaalasi Axumawit Embayet ja Hirut Mesheshat enam kui 5 sekundiga. Maailmameistrivõistlustel Eugene'is tuli ta 5000 meetri jooksus maailmameistriks ajaga 14.46,29. 1500 meetri jooksus võitis ta Faith Kipyegoni järel hõbemedali. 2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis tuli Gudaf 10 000 meetri jooksus maailmameistriks, edestades kaasmaalasi Letesenbet Gideyd ja Ejgayehu Tayet. 5000 meetri jooksus pidi ta leppima 13. kohaga. Septembris püstitas ta Eugene'is toimunud Teemantliiga finaaletapil 5000 meetri jooksu maailmarekordi 14.00,21, ületades sama aasta juunist Faith Kipyegonile kuulunud varasema rekodi viie sekundiga. 2024. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Glasgow's võitis Gudaf 3000 meetri jooksus Elle Purrier St. Pierre'i järel hõbemedali. Tavarada Lühirada Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit Gudaf Tsegay on abielus oma treeneri Hiluf Yihdegoga. "Gudaf Tsegay". www.eurosport.com. Vaadatud 9. juulil 2023. "'I didn't speak to them for 18 months' - Gudaf Tsegay on becoming world champion during Ethiopia's civil war". bbc.com. Vaadatud 9. juulil 2023. Gudaf Tsegay Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Päästesukelaparaat

Päästesukelaparaat, ka süvavee-päästesukelaparaat (inglise keeles deep-submergence rescue vehicle; lühend DSRV) on iseliikuv mehitatud päästeotstarbeline sukelaparaat, mis on mõeldud eelkõige avariiolukorda sattunud allveelaeva meeskonna päästmiseks. DSRV-sid kasutatakse ka salajastel missioonidel. AS-28 (Priz-klassi sukelaparaat) AS-34 (Priz-klassi sukelaparaat) AS-36 Bester AS-40 Bester DSRV-1 Mystic DSRV-2 Avalon
AS-36 Bester

AS-36 Bester (vene keeles АС-36 «Бестер») on Venemaa Bester-sarja päästesukelaparaat. AS-36 projekteeriti Gorkis asunud konstrueerimisbüroos Lazurit ja ehitati Gorki laevaehitusettevõttes Krasnoje Sormovo. 1994. aastast kuulub AS-36 Põhjalaevastikku. 2010. aastate lõpul päästesukelaparaat renoveeriti. 2022. aastal toimusid renoveerimisjärgsed katselaskumised. Päästesukelaparaadil AS-36 on titaansulamist valmistatud korpus. AS-36 laskumissügavus on kuni 700 meetrit. AS-36 Bester katsetamisjärgus AS-36 Bester baaslaeval 2000. aastal võttis AS-36 osa uppunud allveelaeva Kursk meeskonna päästetöödest, kuid edutult. Päästesukelaparaat ei suutnud põkkuda allveelaevaga. AS-40 Bester Модернизированный спасательный аппарат АС-36 вышел на испытания. lot.com, 27. juuni 2022 Глубоководный спасательный аппарат АС-36 проходит приемо-сдаточные испытания. vpk.name, 28. juuni 2022
AVH Grupp AS

AVH Grupp AS (endised nimed Alexela Varahalduse AS ja Kadaka Varahalduse AS) on Alexela kontserni emaettevõte, mis koondab enda alla kolm valdkonda: energeetikaga tegeleva Alexela, metallitööstusega tegeleva Bestnet Groupi ning põlevkivikeemiale keskendunud B2G Grupp. Alexela B2G Grupp Liiva, Siiri (01.02.2021). "KredExi lisatoeta oleks Alexela seisnud suve lõpus silmitsi krahhiga. „Kiviõli oleks praegu likvideerimisel"". Delfi.
B2G Group OÜ

B2G Group OÜ (varasema nimega Alexela Group OÜ) on Eesti keemiatööstuse ettevõte, mille suurim liige on Kiviõli Keemiatööstus. Enamusosanik on Heiti Hääl. Ettevõtte juhatusse kuuluvad Mikhail Kazarin ja Hans Pajoma, juhatuse esimees on 2022. aastast Marti Hääl. B2G on valdusfirma AVH Grupp AS koosseisus ja Eesti Tööandjate Keskliidu liige. Ettevõte on kuulunud saja Eesti väärtuslikuma ettevõtte edetabelisse: oli seal 2019. aastal 55. kohal, 2020. aastal 85. kohal ja 2021. aastal 64. kohal. Ettevõte, mis registreeriti 23. augustil 2012 Alexela Group OÜ nime all, tegutses valdusfirmana, mis koondas enda alla Alexela omanikeringile kuulunud ettevõtted energeetikas, kinnisvaras ja metallitööstuses. 2014. aasta detsembris müüsid vene päritolu investorid eesotsas Igor Bidiloga oma poole ettevõttest 35 miljoni euro eest Heiti Hääle ettevõttele Kadaka Varahalduse AS, misjärel kuulus ettevõte täielikult vendadele Häältele. Juhatuse esimeheks sai Andreas Laane, kes juhtis aastatel ettevõtet aastatel 2014–2022. Laane juhtimise ajal sisenes Alexela Group Läti ja Soome energiaturgudele ning laiendas oluliselt oma energiaturgu, kui omandas 2018. aastal 220 Energia ja hakkas 2020. aastal tootma biometaani. Suurimad tütarettevõtted olid 2021. aasta seisuga Alexela AS (mis loodi Alexela AS-i, Alexela Energia AS-i ja Alexela Oil AS-i ühendamisega), Kiviõli Keemiatööstus, Alexela Logistics ja Tiki Treiler, AS Kohimo, 220 Energia, AS Bestnet, OmaKoduMaja. Alexela Grupp ehitas Paldiskisse veeldatud maagaasi ehk LNG terminali, mis valmis 2022. aasta sügiseks. 2023. aastal korraldati Alexela kontserni struktuur ümber ning valdusfirma funktsiooni võttis üle AVH Grupp AS, mis varem haldas Alexela vara ja tegeles ettevõtete soetamisega. Alexela Group nimetati ümber B2G Groupiks ning sestpeale on ettevõtte peamised tegevusvaldkonnad keemiatööstus ja põlevkivi kaevandamine. Kiviõli Keemiatööstus Alexela AVH Grupp AS Alexela Groupi vana koduleht B2G Group OÜ – Inforegister "🟢 B2G GRUPP OÜ (12332902)". Inforegister. Vaadatud 10. juulil 2023. "Andreas Laane lahkub Alexela grupi juhatuse esimehe kohalt". ERR. 04.11.2021. Pokk, Priit; Väärtmaa, Taigar (19.01.2023). "Alexela astus suure sammu edasi börsileminekuks". Delfi. "B2G Grupp OÜ". Eesti Tööandjate Keskliit. Vaadatud 10.07.2023. "TOP101 2020 | Eesti väärtuslikuimaks ettevõtteks tõusis riigifirma". Delfi. 25.11.2020. Saarmann, Tanel (16.11.2021). "Eesti tippettevõtted. Väärtuslikumate firmade edetabelit iseloomustab suur liikumine". Delfi. "Alexela Groupi Bidilolt välja ostmine läks maksma 35 miljonit eurot". Postimees. 05.02.2015. "Täielikult vendade Häälte kätte läinud Alexela juhiks sai Andreas Laane". Delfi. 04.12.2014. Alexela ettevõtted, www.alexela.ee (vaadatud 21.12.2022) Harju, Ülle (27.02.2023). "LNG-kai ehitaja pääses kopsakast trahvist: «Ta on eksimusest aru saanud»". Postimees.