laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Venemaa teeneline meistersportlane

Venemaa teeneline meistersportlane (vene keeles Заслуженный мастер спорта России) on aunimetus spordi valdkonnas Venemaal. Asutatud 1992. aastal. Aunimetusega kaasneb rinnamärk. Aunimetuse andmise üldised kriteeriumid: Venemaa kodakondsusega sportlane on saanud medalikoha olümpiamängudel (sealhulgas mees- või naiskonna koosseisus), esikoha Euroopa või maailmameistrivõistlustel või võitnud maailma karikavõistlused. Erandkorras võidakse aunimetus anda sportlasele, kellel eelpool toodud kriteeriumid on täitmata, kuid kellel on teeneid Venemaa spordi ees rahvusvahelisel areenil. Nõukogude Liidus anti välja NSV Liidu teenelise meistersportlase aunimetust. 1994 – Nadežda Talanova, laskesuusatamine 1995 – Svetlana Horkina, võimlemine 1996 – Jevgeni Kafelnikov, tennis 1998 – Pjotr Jumšanov, maadlus 2000 – Marat Safin, tennis 2000 – Jelena Dementjeva, tennis 2003 – Hassan Barojev, maadlus 2004 – Svetlana Kuznetsova, tennis 2004 – Marija Šarapova, tennis 2005 – Olga Zaitseva, laskesuusatamine 2008 – Jekaterina Jurjeva, laskesuusatamine 2009 – Svetlana Sleptsova, laskesuusatamine 2010 – Anton Šipulin, laskesuusatamine 2010 – Jevgeni Ustjugov, laskesuusatamine 2011 – Viktor Lebedev, maadlus 2012 – Marija Kirilenko, tennis 2012 – Jevgenija Kolodko, kuulitõukaja 2013 – Aleksei Volkov, laskesuusatamine 2014 – Vic Wild, lumelauasõit 2014 – Olga Viluhhina, laskesuusatamine 2016 – Vassili Jegorov, poks 2018 – Fjodor Smolov, jalgpallur Svetlana Horkina Jevgeni Kafelnikov Marat Safin Marija Šarapova Vic Wild Svetlana Sleptsova Бароев Хасан Махарбекович. infosport.ru
Heino Pehk

Heino Pehk (sündinud 25. detsembril 1940 Maaritsas) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog. 1959. aastal lõpetas ta Tartu Muusikakooli akordioni erialal, 1964. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise erialal. Ta töötas Võru Laste Muusikakooli õpetajana. Ta on olnud Võru meeskoori ja Võru õpetajate segakoori Cantus peadirigent. Dirigent Erki Pehk on tema poeg. 1975 Eesti NSV teeneline kunstitegelane 1995 Gustav Ernesaksa Fondi kooriliikumise edendamise stipendium 2009 Võrumaa vapimärk 2014 Valgetähe medaliklassi teenetemärk "Jõululaps Heino Pehk ja tema kolmveerandsajandi killukesi. Võrumaa Teataja, 19. detsember 2015". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. august 2017. Vaadatud 2. augustil 2017. Anneli Jaanus. Ühe dirigendi portree: Intervjuu Erki Pehkiga. Sirp, 29.10.1999 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Võrumaa vapimärk

Võrumaa vapimärk on Võru maakonna kõrgeim autasu. Võrumaa vapimärk antakse isikule Võru maakonnale osutatud eriti oluliste teenete ja väljapaistvate saavutuste tunnustamiseks. Vapimärk antakse üldjuhul elutöö eest. Autasustamise otsustab ja autasu annab kätte Võru maavanem. 2008 Valdur Raudvassar 2009 Heino Pehk 2010 Heinar Kool 2011 Ants Joonas 2012 Hillar Kalda 2013 Helgi Noormets 2014 Viktor Puolakainen 2015 Väino Repp 2016 Heino Vildo 2017 Enno Raag 2018 Mart Timmi 2019 Aksel Saal 2020 Siiri Toomik 2021 Tiit Niilo 2022 Vello Saar 2023 Kaino Zilmer 2024 Virve Tamm Siseministri 18.02.2015 määrus nr 5 "Maakondade teenetemärkide kehtestamine" "Võru maakonna teenetemärgid". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. august 2017. Vaadatud 2. augustil 2017. Võrumaa vapimärk
Arantxa Sánchez Vicario

Arantxa Sánchez Vicario (õieti Aránzazu Isabel María Sánchez Vicario; sündinud 18. detsembril 1971 Barcelonas) on Hispaania endine tennisist. Arantxa on võitnud suure slämmi turniiri neli korda üksikmängus ja kuus korda paarismängus. Arantxa Sánchez hakkas tennist mängima juba nelja-aastaselt vanemate vendade Emilio Sáncheze ja Javier Sáncheze eeskujul. Ta äratas tennisemaailma tähelepanu 1989. aastal 17-aastaselt, kui võitis Prantsusmaa lahtiste meistrivõistluste finaalis maailma WTA edetabeli esinumbrit Steffi Grafi. Temast sai siis kõigi aegade noorim turniirivõitja Roland-Garrosis (järgmisel aastal ületas Monica Seles selle saavutuse). Koduleht Arantxa Sánchez Vicario WTA kodulehel
Balti triennaal

Balti triennaal (inglise keeles Baltic Triennial; nimetatud ka Vilniuse maalitriennaal, Vilniuse (tarbe)kunstitriennaal) on Leedus Vilniuses toimuv kunstifestival (triennaal), kus tutvustatakse eeskätt nüüdisaegset Põhja-Euroopa kunsti, viimastel aastatel[millal?] sisaldab ka filmikunstiprogramme. Aastast 1990 korraldab triennaali Vilniuse Kaasaegse Kunsti Keskus. Esimene triennaal toimus 1979. http://www.biennialfoundation.org/biennials/baltic-triennial/ (vaadatud 02.08.2017) Triennaali koduleht
Dale Carnegie

Dale Carnegie (24. november 1888 – 1. november 1955) oli ameerika eneseabikirjanik ning tuntud ja mõjukate[viide?] enesearenguprogrammide autor. Carnegie sündis vaeses perekonnas ühes Missouri osariigi farmis. Tema raamatut "Kuidas võita sõpru ja mõjustada inimesi" on müüdud üle 15 miljoni eksemplari ning see on populaarne tänapäevalgi.
Pisikoilased

Pisikoilased (Bucculatricidae) on putukate sugukond liblikaliste seltsist. Eesti liblikatest kuulub sellesse sugukonda üks perekond – pisikoi (Bucculatrix) 17 liigiga.  Pisikoilased – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Nauding (ajakiri 1936)

Nauding: Huvitavaid jutte, pilget ja nalja oli huumoriajakiri, mis ilmus aastatel 1936–1937 Tallinnas. Väljaandja ja koostaja oli Harald C. Pitsahl. Esimese numbri esikaanel oli Gori karikatuur, sisuks jutukesed. Teises numbris oli karikatuur asendatud fotodega. Esimene ajakirja number oli kaheksaleheküljeline ja teine number juba 16 leheküljeline. Ajakirjad trükiti Tallinnas Adele Nõmpere trükikojas. Ajakiri ilmus ebaregulaarselt. Kokku ilmus kaks numbrit. Digar – Nauding 1936 Digar – Nauding 1937 "Eesti rahvusbibliograafia – Nauding". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. august 2017. Vaadatud 2. augustil 2017.
Nauding (täpsustus)

Nauding on kogemus Nauding on ajakiri, mis ilmus 1924. aastal Nauding on Richard Rohu romaan, mis ilmus Noor-Eesti kirjastuselt 1929. aastal Nauding oli kirjastus, mis tegutses Tallinnas 1931. aastal Nauding on ajakiri, mis ilmus 1931. aastal Nauding on huumoriajakiri, mis ilmus aastatel 1936–1937
Tupekoilased

Tupekoilased (Coleophoridae) on putukate sugukond liblikaliste seltsist. Eestis on esindatud selle sugukonna kolm perekonda. Augasma Metriotes Coleophora – tupekoi
Maimu Plees

Maimu Plees (4. märts 1920 Pärnu – 3. jaanuar 1990 Tallinn) oli eesti kujunduskunstnik. 1949. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi ruumikujundajana. Aastatel 1967–1983 töötas ta Tallinna Kombinaadi Ars peakunstnikuna. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 1976 Eesti NSV teeneline kunstitegelane Maimu Plees (nekroloog). Reede, 12. jaanuar 1990 Kalmistute register HAUDI
Võrumaa teenetemärk

Võrumaa teenetemärk on Võru maakonna autasu. Võrumaa teenetemärk antakse isikule Võru maakonnale osutatud eriliste teenete või väljapaistva saavutuse tunnustamiseks. Autasustamise otsustab ja autasu annab kätte Võru maavanem. 2008 Helmut Kostabi, Harri Neem 2009 Rein Kaiv 2010 Sixten Sild 2011 Ruti Murusalu, Egon Johanson 2012 Aimi Hollo 2013 Elmar Ruusamäe 2014 Aare Hõrn 2015 Ere Raag 2016 Ale Sprenk, Reet Kangro 2017 Helle Laanpere, Artur Ruusmaa, Ivar Traagel 2018 Merike Kapp, Aivar Leok 2019 Riina Paat, Ena Poltimäe Siseministri 18.02.2015 määrus nr 5 "Maakondade teenetemärkide kehtestamine" "Võru maakonna teenetemärgid". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. august 2017. Vaadatud 2. augustil 2017. Võrumaa teenetemärk
Tšuraptša

Tšuraptša (jakuudi keeles Чурапчы; vene keeles Чурапча) on küla Venemaa kirdeosas Sahha Vabariigis, Tšuraptša ulussi halduskeskus, ühtlasi Tšuraptša naslegi halduskeskus. Tšuraptša asub Jakuutia keskosas Tšuraptša järve kaldal, järve suubuva Kuohara jõe lammil, 9 künkal ja mitmel alassil. Tšuraptša jääb vabariigi pealinn Jakutskist linnulennult 141 km ida suunas, maanteed pidi on vahemaa 177 km. Tšuraptša asula tekkimine on seotud 800 versta pikkuse Jakutski-Ohhotski trakti loomisega 18. sajandi esimeses veerandis. Tšuraptša asutusajaks loetakse aastat 1725. Küla elanike arv oli 1970. aastal 4457, 1989. aastal 6232, 2010. aastal 8769 ning 2017. aastal 10 134. Tšuraptšas on järsult mandriline kliima pika külma talve ja lühida palava suvega. Kõige külmem kuu on jaanuar keskmise õhutemperatuuriga –41 °C, kõige soojem kuu on juuli keskmise õhutemperatuuriga 19 °C. Õhutemperatuuri absoluutne miinimum on –68,5 °C (üks külmemaid päevi oli 1951. aasta jaanuaris, kui temperatuur langes -63,6 °C-ni). Tšuraptšas on mitu kooli: Sahha (Jakuutia) Vabariigi presidendikoolide võrku kuuluv Makarovi-nimeline Tšuraptša Ulussigümnaasium, Korkini-nimeline Tšuraptša Vabariiklik Spordiinternaatkool, Tšuraptša 1. Keskkool, Pavlovi-nimeline Tšuraptša Keskkool ja Tšuraptša ulussi laste-noortespordikool. Kesk-eriharidust pakub Tšuraptša Kolledž ning kõrgharidust Tšuraptša Riiklik Kehakultuuri ja Spordi Instituut. Viimane on ainuke instituut Venemaal, mis ei asu linnas, vaid maapiirkonnas. Tšuraptša põhiline majandustegevus on loomakasvatus. Külas on liha-piimakombinaat, asfalditehas, kergetööstuse ettevõtted ja muud ettevõtted. Tšuraptšas on sündinud vabariigi pea Jegor Borissov, töötanud arstina Prokopi Sokolnikov ja sporditreenerina Dmitri Korkin. Расстояние между Якутском и Чурапчой[alaline kõdulink]. raschet-rasstoyanie.ru Численность населения. Venemaa statistikaandmed 2010 Sahha osas. sakha.gks.ru Tšuraptša ulussigümnaasiumi koduleht. gymnchur.narod.ru Tšuraptša kolledži koduleht. churcollege.ru Pilte Tšuraptšast. album.foto.ru Tšuraptša kaart.mapdata.ru Tšuraptšaga seotud uudised. yakutia.info
Herta Däubler-Gmelin

Herta Däubler-Gmelin (sünninimi Hertha Gmelin; sündinud 12. augustil 1943 Bratislavas) on Saksamaa jurist, õigusteadlane ja poliitik, ta kuulus Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei ridadesse. Ta oli aastatel 1998–2002 Saksamaa justiitsminister. Ta sündis aastal 1943 Bratislavas. Ta õppis ajalugu, majandust, õigusteadust ja politoloogiat Tübingeni ülikoolis ja Berliini Vabas Ülikoolis. Aastast 1974 töötas ta juristina. Ta kuulus aastast 1965 Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei ridadesse, aastal 1972 valiti ta Bundestagi liikmeks. Ta oli 27. oktoobrist 1998 kuni 22. oktoobrini 2002 Saksamaa justiitsminister.
Naljalisa

Narva väljaande kohta vaata artiklit Naljalisa (1911 Narva). Naljalisa : "Wirulase" hinnata kaasanne oli huumoriajakiri, mis ilmus Rakveres 1911. veebruarist maini Virulase lisana. Väljaandjad olid Peeter Grünfeldt ja Jaan Muni, vastutavaks toimetaja oli Peeter Grünfeldt. Ajakiri ilmus kord kuus. Ajakirja trükiti Tallinnas Märt Antje trükikojas. "Eesti rahvusbibliograafia – Naljalisa". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. august 2017. Vaadatud 2. augustil 2017.
Ahelaid (laev)

Ahelaid oli endine Eesti Merelaevanduse ja seejärel Saaremaa Laevakompanii parvlaev, mis ehitati 1986. aastal Riia Laevatehases. Riia Laevatehas ehitas Eesti Merelaevandusele kokku neli Laid-tüüpi jääklassiga parvlaeva. Ahelaid sai nime Väinameres asuva Ahelaiu järgi. Laev ehitati Riias 1986. aastal ning nagu sageli Nõukogude ajal, oli laeval ka ülesanne sõja puhuks, mil see pidi olema võimeline armee jaoks tanke vedama. Sellest seeriast ehitas Riia Laevatehas Eesti Merelaevandusele ka parvlaevad Vohilaid (1983), Harilaid (1985) ja Kõrgelaid (1987). Ahelaid sõitis Rohuküla-Heltermaa, mõnikord ka Rohuküla-Sviby liinil. Saaremaa Laevakompanii müüs Ahelaiu mais 1999 Kanadasse Newfoundlandi ja Labradori provintsi. Seal kandis Ahelaid ajutiselt nime Hull 100. Seejärel sai laev nimeks Nonia. Laeva remont ja kaasajastamine nõudis Kanada riigilt väga suuri kulutusi. Kui laeva ostuhind oli 1999. aastal 1,2 miljonit Kanada dollarit, siis remondikuludega koos kujunes laeva hinnaks ligi 19 miljonit Kanada dollarit. Veebruaris 2013 otsustas provintsivalitsus Noniast loobuda, sest selle edasise uuendamise ja terviseohtliku asbesti eemaldamise kulud oleksid olnud liiga suured. Detsembris 2013 müüdi laev 76 222 dollari eest vanarauaks. Ostja teatas kavatsusest laev 2014. aasta jooksul lammutada. Tegelikult lammutati vaid laeva peatekist kõrgemal asuv tekiehitis, ülejäänud laevast sai tööplatvorm.[viide?] Ede Schank: "Vana Hiiumaa parvlaev neelab Kanadas miljoneid" Eesti Ekspress, 11. november 2004 No more Nonia The Telegram, 16. veebruar 2013 Kanadalased müüsid Eestist ostetud praami suure kahjumiga vanametalliks Postimees, 17. detsember 2013 Nonia ferry sold for $76K after millions spent on refit CBC News, 16. detsember 2013
Seitse Teeba vastu

"Seitse Teeba vastu" (Hepta epi Thēbas) on Aischylose tragöödia aastast 467 eKr, mis käsitleb vanakreeka mütoloogia episoodi, mida sageli nimetatakse sama nimega, (seitsme sõjakäik Teeba vastu). Näidendi tegelased on Teeba kuningas, Oidipuse poeg Eteokles, kes keeldus tagasi astumast, ehkki tema ametiaeg sai läbi, tema õed Antigone ja Ismene, spioon argoslaste leeris ja heerold. Koor kehastab Teeba naisi. Näidendi tegevus toimub Teeba kindluses, mida piirab Argose sõjavägi koos Teeba õigusjärgse kuninga Polyneikesega. Näidendi alguseks on Teeba ümber piiratud. Näidend lõpeb sellega, et Eteokles ja Polyneikes on teineteise tapnud ja uued linnajuhid on keelanud langenud ründajaid, sealhulgas Polyneikest, matta. Aischylose "Seitse Teeba vastu" (inglise keeles) Aischylose "Seitse Teeba vastu" (inglise keeles)
Pilkenali (1907)

Pilkenali : "Sõnumete" ja "Maa" hinnata kaasanne oli huumoriajakiri, mis ilmus 1907. aasta aprillis Tallinnas. Ajakiri ilmus ajalehtede Sõnumed ja Maa lisana. Väljaandja ja vastutav toimetaja oli Eduard Virgo. Ajakirja trükiti Tallinnas Mihkel Schiffer trükikojas. Ajakiri ilmus kord kuus.. "ERB Pilkenali". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. august 2017. Vaadatud 2. augustil 2017.
Sõnumed (ajaleht 1906)

Sõnumed oli eestikeelne ajaleht, mis ilmus aastatel 1906–1907 Tallinnas sagedusega kuus korda nädalas. Ajalehte trükiti Tallinnas Mihkel Schifferi trükikojas. Väljaandjad ja toimetajad H. Päts, väljaandja ja toimetaja (nr 1–16) August Hanko, toimetaja 1906 (nr 17–107) Eduard Virgo, väljaandja ja toimetaja 1906 (alates 108. numbrist) – 1907 Lisad ja eriväljaanded Sõnumete lisa (1906) Kirjandus (1906–1907) Pilkenali (1907) Teadus (1907) Töö (1907) Maa (1906–1907) Lendleht (toimetaja oli Juhan Lilienbach 1906–1907) Jevgeni Tširikov – Warajased idud (ilmus kahes osas 1907) Kui ajaleht Sõnumed suleti, hakkas see 1907. aastast ilmuma nimega Tulevik. "ERB - Sõnumed". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. august 2017. Vaadatud 2. augustil 2017.
Püüa päeva

"Püüa päeva" (originaalpealkirjaga "Seize the Day") on USA kirjaniku Saul Bellow' neljas romaan. Romaan ilmus 1956. aastal ja selle kirjastas Viking Press. James Woodi ja veel mõne tunnustatud kirjanduskriitiku arvates on see romaan 20. sajandi üks suurimaid kirjandusteoseid. Romaan ilmus eesti keeles 1968 Loomingu Raamatukogus nr 11/12. Romaani tõlkis Enn Soosaar. 2007 ilmus romaani teine eestikeelne trükk sarjas "Eesti Päevalehe raamat". Romaan räägib 40. aastates näitlejast Wilhelm Adlerist (alias Tommy Wilhelm), kelle näitlejakarjäär on ebaõnnestunud. Wilhelmil on probleemid ka oma lahus elava abikaasaga, kes keeldub ametlikust lahutusest.
Frederik J. J. Buytendijk

Frederik Jacobus Johannes Buytendijk (29. aprill 1887 Breda – 21. oktoober 1974 Nimwegen) oli hollandi bioloog. Buytendijk, Frederik J. J.; Plessner, Helmuth 1936. Die physiologische Erklärung des Verhaltens. Acta Biotheoretica 1 (3):151–172. Buytendijk, Frederik J. J. 1938. Wege zum Verständnis der Tiere. Zürich: Niehans.
Areion

Areion oli vanakreeka mütoloogias hobune, kellest kiiremat maailmas ei olnud. Kui Demeter kurvastas oma tütre Persephone röövimise pärast ja teda mööda maailma taga otsis, nägi teda Poseidon ja tahtis temaga ühte heita. Demeter ei suutnud nii kiiresti joosta kui Poseidon; seepärast muutis ta end märaks. Poseidon muutis end täkuks ja hakkas teda taga ajama. Demeter nägi tabuuni, jooksis sinna ja peitis end teiste hobuste sekka ära, ent Poseidon võitles tabuuni juhttäkuga, võitis teda ja siis paaritus Demeteriga. Sellest sündis Areion. Kuna tema mõlemad vanemad olid jumalad, siis oli ka Areion surematu. Areion kuulus algul Poseidonile, siis Heraklesele ja lõpuks Adrastosele. Tänu Areionile oli Adrastos ainus Argose väepealik, kellel õnnestus põgeneda sõjas Seitse Teeba vastu.
Acta Biotheoretica

Acta Biotheoretica on teoreetilise bioloogia alane teadusajakiri. See on asutatud aastal 1935, olles seega maailma esimene otseselt teoreetilist bioloogiat käsitlev ajakiri. Ajakirja on algusest peale välja andnud Leideni Ülikooli teoreetilise bioloogia instituut. Journal of theoretical biology
Jakuudi oblast

Jakuudi oblast (vene keeles Якутская область) oli haldusüksus Venemaa keisririigis ja Vene SFNV-s. Oblast eksisteeris aastatel 1783–1920 põlistel Jakuutia aladel. Oblasti halduskeskus oli Jakutsk. 1638. aastal moodustati Jakuudi maakond. 1731. aastal eraldusid Jakuudi maakonnast Kamtšatka ja Ohhoota krai. 1775. aastal kujundati Jakuudi maakond ümber Jakuudi provintsiks, 1783. aastal muudeti provints Jakuudi oblastiks Irkutski kubermangu koosseisus. 1852. aastal sai Jakuutia kubermanguõigustega iseseisva oblasti staatuse. Oblast koosnes viiest ringkonnast. 1920. aasta aprillis muudeti Jakuudi oblast Irkutski kubermangu erirajooniks, sama aasta septembris iseseisvaks Jakuudi kubermanguks. Oblast koosnes maakondadest. Linnu oli oblastis viis: Jakutsk, Oljokminsk, Viljuisk, Verhojansk ja Srednekolõmsk. Важнейшие события истории Якутии. ilin-yakutsk.narod.ru
Läänemaa teenetemärk

Läänemaa teenetemärk on Lääne maakonna teenetemärk. Teenetemärgiga autasustatakse isikuid Lääne maakonnale osutatud eriliste teenete ja väljapaistvate saavutuste tunnustamiseks. Autasustamise otsustab ja autasu annab kätte Lääne maavanem. 2013 Ülo Kalm, Lehte Ilves, Zemfiira Tammik, Endel Vooremaa 2014 Lembitu Tverdjanski, Tiit Salumäe 2015 Mati Mandel, Sulev Saareväli 2016 Koidula Sildre 2017 Kaja Lotman, Laine Belovas, Hannes Danilov, Koit Uus, Marju Viitmaa Siseministri 18.02.2015 määrus nr 5 "Maakondade teenetemärkide kehtestamine" "Läänemaa teenetemärk". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. august 2017. Vaadatud 2. augustil 2017. Läänemaa teeneterist
Valgamaa vapimärk

Valgamaa vapimärk on maakonna kõrgeim autasu, mis antakse elutöö eest neile, kes oma töö ja tegevusega on kaasa aidanud maakonna arengule. Kuni 2017. aastani andis Valgamaa kõrgeimat autasu – Valgamaa vapimärki ja Valgamaa teenetemärki – välja Valga maavanem koostöös Valgamaa Omavalitsuste Liiduga. Alates 2018. aastast jätkab maakonnas seda traditsiooni Valgamaa Omavalitsuste Liit. 2007 Peep Audova, Heino Teder 2008 Tõnu Tamm 2009 Ene Kornet 2010 Johannes Metsar 2011 Pavel Loskutov 2012 Väino Seppa 2013 Eevi-Eve Valliste 2014 Maie Niit 2015 Ants Randmaa 2016 Tiit Vähi 2017 Uno Heinla 2018 Raimond Luts 2019 Matti Mõts 2020 Voldemar Tasa 2021 Rein Leppik 2022 Elmar Orav 2023 Miia Pallase Valgamaa Vapimärk ja Valgamaa Teenetemärk. Valgamaa portaal. Valgamaa vapimärk
Breitspurbahn

Breitspurbahn (saksa hääldus: ˈbʁaɪtʃpuːɐ̯baːn) oli Hitleri-aegsel Saksamaal kavandatud 3000 mm rööpmelaiusega laiarööpmeline raudteevõrgustik, mille kahekorruselised vagunid pidanuks toimetama reisijad Suur-Saksamaa ja naabermaade suurematesse keskustesse. Kavas oli ehitada 8-teljelised, 42 meetri pikkused, 6 meetri laiused ja 7 meetri kõrgused kahekorruselised vagunid. Rongis pidanuks olema restoran, kino, bassein, juuksurisalong ja saun. Umbes 500 meetri pikkune rong pidanuks mahutama 2000–2400 reisijat ja liikuma kiirusel kuni 200 kilomeetrit tunnis. Varasemate plaanide kohaselt pidanuks teede lõpp-punktid olema India ja Vladivostok, 1943. aastaks piirdusid kavad Euroopa linnadega. Suur-Saksamaa tulevaste viljaaitadena peeti eriti oluliseks Ukrainat ja Volga-äärset piirkonda. Ida-Lääs I: (Pärsia/ Ida-India–Bakuu–Rostov Doni ääres–Stalino–Poltava(Odessa/ Stalingrad–Harkiv)–Kiiev–Lviv–Kraków–Katowice–Breslau–Cottbus–maailmapealinn Germania–Hannover–Bielefeld–Ruhri linnastu (–Holland–Suurbritannia/)–Aachen–Liège–Saint-Quentin–Pariis (-Brest); väljaspool seda laiendused maailmapealinn Germaniast ja Breslaust suunaga Varssavi, Minsk, Leningrad (–Soome)/ Moskva, Kaasan (–Habarovsk–Vladivostok–Kasahstan–Afganistan–Ida-India/ –Jakutsk–Alaska–Kanada–USA), Rostov Doni ääres–Moskva–Leningrad ning Hamburgist ja maailmapealinn Germaniast Königsbergi, Riiga (–Moskva)/ Vilnius (–Minsk–Kiiev) Algselt välja pakutud Flandria koridor: Aachen–Antwerpen–Gent–Pariis Põhi-Kagu: (Holland–) Hamburg–Wittenberge– maailmapealinn Germania; –Leipzig–Gotha–Bamberg–Nürnberg–München–Simbach am Inn–Linz–Viin–Bratislava–Budapest–Belgrad–Bukarest–Varna/ Burgas–Istanbul (–Süüria) Algselt välja pakutud Serbia koridor: Budapest–Belgrad–Bukarest Põhja-Lõuna-paralleel: maailmapealinn Germania-Dresden–Aussig–Praha–Jihlava–Znojmo–Viin (–Trieste–Rooma) Ida-Lääs II: (Moskva–Kiiev–Bratislava) München–Augsburg–Stuttgart (–Ruhri linnastu);–Karlsruhe (–Marseille– Hispaania/); –Metz–Reims–Pariis Eesti keeles: laiarööpmeline raudtee. Algselt kavandatud 4000 mm rööpmelaius jäeti hiljem kõrvale Puffert, Douglas J. (2009). Tracks across continents, paths through history: the economic dynamics of standardization in railway gauge. Chicago : University of Chicago Press. ISBN 9780226685090. p. 182 "Hitler's Breitspurbahn". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. september 2014. Vaadatud 3. augustil 2017. "Breitspurbahn". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. märts 2010. Vaadatud 3. augustil 2017. Norman Rich, Hitler's War Aims Volume 2 The Establishment of the New Order, New York: Norton, 1974, ISBN 9780393055092, p. 356. Anton Joachimsthaler. Die Breitspurbahn. Herbig 1996. ISBN 3-7766-1352-1  Breitspurbahn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Valgamaa teenetemärk

Valgamaa teenetemärk on teenetemärk, millega tunnustatakse isikuid, kes on oma töö ja tegevusega panustanud Valgamaa arengusse või kes on silma paistnud märkimisväärse, maakonna jaoks olulise teo või saavutusega. Kuni 2017. aastani andis Valgamaa kõrgeimat autasu – Valgamaa vapimärki ning Valgamaa teenetemärki – välja Valga maavanem koostöös Valgamaa Omavalitsuste Liiduga. Alates 2018. aastast jätkab maakonnas seda traditsiooni Valgamaa Omavalitsuste Liit. 2007 Ersika Ilisson, Ülo Mere, Linda Oks, Juha Reima 2008 Ilmar Kõverik, Endla Lõkova, Silver Sildnik, Venda Vihmann 2009 Juhan-Ivan Mannine, Alar Arukuusk 2010 Esti Kittus 2011 Matti Mõts, Uno Teemägi 2012 Vambola Sipelgas, Vello Jaska 2013 Ants Orasson 2014 Enno Tanilas 2015 Pilve Kängsepp 2016 Novella Hanson 2017 Olav Napritson, Arno Anton 2018 Aare Kittask, Ivar Hanvere, Karl Mõts 2019 Aina Pääro, Jüri Makarov, Viljo Grauding 2020 Tatjana Laadi, Kairi Ruus, Hans Heinjärv 2021 Kaire Ojavee, Marina Krotova, Merike Ausmees, Liia Kägu 2022 Jaanis Ilves, Kalev Härk, Eda Lepik, Ivo Pill 2023 Evald Raidma, Hilja Priuhka, Andres Olesk 2024 Magnus Kirt Valgamaa Vapimärk ja Valgamaa Teenetemärk. Valgamaa portaal. Valgamaa teenetemärk
Prokopi Sokolnikov

Prokopi Nesterovitš Sokolnikov (vene keeles Прокопий Нестерович Сокольников; 1. juuli 1865 Jakuudi oblast – 10. detsember 1917) oli esimesi jakuudi rahvusest arste ja tervishoiutegelane. Ta töötas 1899. aastast kuni elu lõpuni maa-arstina Sahhas Tšuraptšas. Töö kõrvalt tõlkis ta hulk anatoomia- ja meditsiinitermineid jakuudi keelde. Etnograaf ja lingvist Eduard Pekarski kasutas Sokolnikovi tõlketööd oma jakuudi keele sõnaraamatu koostamisel (avaldati ositi aastatel 1907–1930). Ta oli pärit Kesk-Jakuutias asuvast ulussist (praeguse nimega Tatta uluss). Ta lõpetas 1881. aastal neljaklassilise rahvakooli Tšuraptšas, seejärel õppis ta progümnaasiumis Jakutskis (5 aastat) ja vaimulikus seminaris. 1892. aastal astus ta Tomski ülikooli arstiteaduskonda. Hiljem jätkas ta meditsiiniõpinguid Moskva ülikoolis. 1898. aastal sai ta arstidiplomi. 1899. aastal tutvus Sokolnikov Lev Tolstoiga ja viimase palvel osales ta kahe kuu jooksul saatjana duhoboride väljarändel Jakuutiasse. 1899. aastal avaldas Irkutski ajaleht Vostotšnoje obozrenije seitsmes ajalehenumbris Sokolnikovi reisimärkmed. Aastatel 1899–1901 oli ta Tolstoiga kirjavahetuses. 1902. aastal külastas ta Tolstoid Jasnaja Poljanas. 1903 – Püha Stanislavi orden, 3. järk 1907 – Püha Anna orden, 3. järk Первый врач Якутии. mayakarc.ru Он был знаком с великим Львом Толстым. ilin-yakutsk.narod.ru
Seize the Day

"Seize the Day" on mitme teose pealkiri: "Seize the Day" ("Püüa päeva"), Saul Bellow' romaan "Seize the Day", romaani ekraniseering "Seize the Day", Matt Shadowsi laul