laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Engelbert von Dolen

Engelbert von Dolen (? – 3. september 1347) oli vaimulik. Ta oli 1323-1341 Tartu piiskop ja 1342-1347 Riia peapiiskop. Bernhart Jähnig: Engelbert von Dolen († 1347). In: Erwin Gatz: Die Bischöfe des Heiligen Römischen Reiches 1198–1448. ISBN 3-428-10303-3, S. 652.
Alexander von Hueck

Alexander Friedrich von Hueck (7. detsember 1802 (ukj) Tallinn – 28. juuli 1842 (ukj) Tartu) oli baltisaksa arstiteadlane ja publitsist. Aastatel 1830–1838 oli ta Keiserliku Tartu Ülikoolii anatoomiaprofessor, Õpetatud Eesti Seltsi mõtte algataja koos Friedrich Robert Faehlmanni (1798-1850) ja ülikooli eesti keele lektori, eestlase Dietrich Heinrich Jürgensoniga (1804–1841) Hain Rebas, SAJAVIIEKÜMNE AASTANE “ÕPETATUD EESTI SELTS” JA MEIE, Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis aastaraamat = Annales Societatis Litterarum Estonicae in Svecia, nr. 11, jaanuar 1992, lk 123
Friedrich von Haseldorf

Friedrich von Haseldorf (umbes 1220 – 4. detsember 1285 (või 1289)) oli vaimulik. Ta oli 1268–1288 Tartu piiskop. Bunge, Livland, die Wiege der deutschen Weihbischöfe Anti Selart, Friedrich von Haseldorf, Bischof von Karelien. In: Sõnasse püütud minevik. In honorem Enn Tarvel, hrsg. von Priit Raudkivi und Marten Seppel, Tallinn 2009, S. 79-91.
Edmund Spohr

Edmund Karl Spohr (4. november 1887 (ukj) Pärnu – 21. aprill 1964 Göttingen) oli baltisaksa botaanik ja õppejõud. 1920 sai ta Tartu ülikoolis eradotsendiks. 1923–1929 oli ta Tartu Botaanikaaia direktor. ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Georg Manzel

Georg Manzel (ka Mancelius; 4. juuli 1593 (ukj) Mežmuiža Kuramaa – 17. märts 1654 Jelgava Kuramaa) oli baltisaksa luteri teoloog ja vaimulik Eestimaal ning Tartu Ülikooli professor ja rektor. Ta kirjutas esimese läti keele sõnaraamatu. Georg Mancelius (Manzel) oli pärit Kuramaalt. Ta isa Kaspar Mancelius, Riia kaupmehe Joachim Manzeli ja Pommerist päritoleva Dorothea von Jatzkawi poeg, oli kolm aastat Kuramaal õuejutlustaja ja siis kirikuõpetaja Grenzhofis. 1625. aastast oli Georg Manzel Tartu Jaani kiriku saksa koguduse õpetaja, 1626. aastal sai ta ka Tartu kooli inspektoriks ja 1634–1637 ka Tartu kreisi sealpool Emajõge asuva Tartu praostkonna ringkonna praostiks. 1630. aastast, kui Tartus avati Tartu gümnaasium, kutsuti ta selle gümnaasiumi professorite hulka, poleemika ja kreeka keele alal. Kui Tartu gümnaasium muudeti ülikooliks 1632, oli Georg Mancelius prorektor (1. aprillist 1631) ja avas 20. aprillil 1632 üliõpilaste immatrikulatsiooni. Georg Mancelius oli Academia Gustaviana usuteaduskonna II korraline professor. 1635–1636 oli ta Tartu ülikooli prorektor ja 1636 rektor. 1638. aastal naasis Georg Mancelius Miitavi, Kuramaa hertsogi õuejutlustajaks ja pihiisaks, kus ta oli õuejutlustaja kuni oma surmani Miitavis 17. märtsil 1654. Georg Manceliust hinnatakse peamiselt tänu tema erakordselt headele läti keele teadmistele, läti (vana) ortograafia loomisele ja esimese läti-saksa sõnaraamatu kirjutamisele. Ajalooliselt on märkimisväärne tema jutlusteraamat „Kauaoodatud lätikeelsed jutlused /../“, oma arvukate talupoegade elu-olu ja üldpoliitiliste sündmuste kirjeldustega. Tartu-Pärnu rootsiaegse ülikooli usuteaduskonna õppejõud, nende elukäik ja tegevus 2. Georg Mancelius, Usuteadusline Ajakiri nr 1932 LISAVIHK NR 3, lk 54-55 Daina Jüristo, Kuramaa ja Zemgale hertsogiriigi Kettlerite dünastia historiograafia, Tartu 2013, lk 14 Merle Kand, Georg Mancelius teoloogina juhendatud disputatsioonide põhjalt, Tartu: Tartu Ülikool, 2010
Karl Bücher

Karl Wilhelm Bücher (harvem eesnimena Carl; 16. veebruar 1847 – 12. november 1930) oli saksa majandusteadlane. Ta oli Tartu ülikooli õppejõud aastail 1882–1883, seejärel töötas ta aastani 1892 Baseli ülikoolis. Drechsler, Wolfgang; Kattel, Rainer 1997. Karl Bücher in Dorpat. Trames 1(4): 322–368. (lühem versioon on ilmunud ka Backhaus'i köites)
San Jacinto Peak

San Jacinto Peak on mägi Ameerika Ühendriikides Californias. San Jacinto Peak on San Jacinto mägede ja Riverside'i maakonna kõrgeim mägi. See paikneb Palm Springsist läänes ja Idyllwild-Pine Cove'ist idas Mount San Jacinto State Parki kaitsealal. San Jacinto Peak on suhteliselt kõrguselt Mandri-USA kuues mägi. Kahuilja indiaanlased nimetasid mäge i u kitch  '​​iks, mis tähendab "siledad kaljud".
Fritz Curschmann

Fritz Curschmann (17. märts 1874 Berliin – 5. veebruar 1946 Greifswald) oli saksa ajaloolane ja geograaf. Ta on olnud õppejõud Tartu ülikoolis (tollase nimega Landesuniversität Dorpat).
Ahto Buldas

Ahto Buldas (sündinud 17. jaanuaril 1967) on eesti informaatik ja krüptograaf. Ta lõpetas 1985. aastal Tallinna 43. Keskkooli ja 1992. aastal Tallinna Tehnikaülikooli. Aastail 1985–1987 teenis ta Nõukogude armees. 1993. aastal kaitses Buldas Tallinna Tehnikaülikoolis teadusmagistri kraadi tööga "Digitaalskeemide simuleerimise algebraliste meetodite analüüs" (juhendaja Raimund Ubar), 1999. aastal doktorikraadi tööga "Graafi struktuuri algebraline käsitlus" (juhendaja Leo Võhandu). Buldas töötas aastail 1989–1992 Tallinna Tehnikaülikoolis laborandina, 1992–1994 lektorina ja 1996–1997 dotsendina. Alates 2005. aastast on ta sealsamas infoturbe professor. Aastail 1993–1997 töötas ta esmalt nooremteadurina, seejärel teadurina TA Küberneetika Instituudis, aastast 1998 töötab ta Cybernetica AS-is vanemteadurina. Aastail 1997–1999 osales Buldas digitaalallkirja seaduse (DAS) väljatöötamisel. Aastail 2000–2004 oli ta Tartu Ülikooli dotsent, 2004–2011 sealsamas krüptograafia professor. Ta on tegelenud ajatembeldamise valdkonna uurimise ja arendamisega ning loonud ettevõtte GuardTime, mis tegeleb ajatempliteenuse pakkumisega. 1993 – Arnold Humala matemaatikapreemia 2002 – noore teadlase preemia 2015 – Valgetähe IV klassi teenetemärk 2018 – Riigi teaduspreemia väljapaistva avastuse eest Ahto Buldas Eesti Teadusinfosüsteemis "Vabariigi President annab kahele Cybernetica töötajale teenetemärgid" Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Aire Koik (8. veebruar 2018). "Teaduse elutööpreemia saavad Mall Hiiemäe ja Agu Laisk". Haridus- ja Teadusministeerium. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. veebruar 2018. Ahto Buldase koduleht Ahto Buldas Eesti Teadusinfosüsteemis
Kalmistu kraav

Kalmistu kraav on magistraalkraav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku ja Kloostrimetsa asumis. Kalmistu kraav kulgeb põhja-lõunasuunaliselt Metsakalmistu ja Sompa tee vahel luidetevahelises nõos. Kraav juhib ära liig- ja sadevett Lepiku asumi läänepoolselt alalt. Kraavi valgala Kloostrimetsa teest põhja pool on 160–300 meetrit lai ja jääb valdavalt Metsakalmistu kaitsetsooni, ulatudes 60–150 meetrit ka Metsakalmistu territooriumile. Kalmistu mõju kraavile ei ole uuritud, kuid oletatakse, et oluline negatiivne mõju puudub. Kraavile on rajatud paar tiiki. Kloostrimetsa teest lõuna pool voolab Kalmistu kraav umbes 135 meetri pikkuses sälkorus ja on seejärel torustiku kaudu juhitud Lepiku peakraavi, mis omakorda suubub läbi Tallinna Botaanikaaia tiikide Pirita jõkke. Pirita linnaosa üldplaneeringuga on Kalmistu kraavi ehituskeeluvööndiks määratud 10 meetrit ja piiranguvööndi laiuseks 50 meetrit. Üldplaneering näeb ette Kalmistu kraavi säilitamise lahtise veekoguna. Pirita linnaosa üldplaneeringu seletuskiri
Kolme Tähe orden

Kolme Tähe orden (läti keeles Triju Zvaigžņu ordenis) on Läti riiklik teenetemärk, mis asutati 1924. aastal. Ordenil on viis klassi (I – suurristi komandör, II – suurohvitser, III – komandör, IV – ohvitser, V – rüütel) ja kolm medaliklassi (kuld, hõbe ja pronks). Ordeni moto on Per aspera ad astra (ladina 'Läbi raskuste tähtede poole'). Vaata kategooriat: Kolme Tähe ordeni kavalerid Kolme Tähe ordenist Läti presidendi saidil
Sewen

Sewen on Eesti pop rock'i bänd, mis asutati kevadel 2014. Bändi liikmed on Mihkel Ratt (vokaal, kitarr), Meelis Paas (kitarr), Gunnar Viese (basskitarr) ja Eimel Kaljulaid (trummid, vokaal). Ansambli asutamise mõtte autorid olid Meelis Paas (kitarr) ja Gunnar Viese (bass), kes tegid ansamblite Terminaator ja The Sun pikaajalisele liikmele Eimel Kaljulaidile ettepaneku asuda trummaritoolile. Pärast kuudepikkust lugude lihvimist liitus bändiga telesaadetes "Eesti otsib superstaari" ja "Kaks takti ette" tuntust kogunud laulja Mihkel Ratt ning Sewen oli sündinud. Suvel 2014 salvestas bänd HND stuudios esimese singli "Oled mu meeltes", mille miksis Aksu Hanttu (Nightwish, Petr Elfimov, Ari Koivunen) ning masterdas Svante Forsbäck (Rammstein, Volbeat, Sunrise Avenue, The Rasmus). "Oled mu meeltes" on muusikaliselt bändi ühislooming ning sõnad kirjutas Kadri Luik. Singel avaldati 20. novembril 2014 ning on saadaval Spotify ja iTunesi vahendusel. 12. detsembril 2014 avaldati lihtne "Oled mu meeltes" muusikavideo. Värske video režissööriks, operaatoriks ja monteerijaks oli Kristian Künk, kelle tehtud tööde nimistus on ka Epp Kõivu video loole "Linn on minu". Seweni video "Oled mu meeltes" bändivõtted toimusid Pärnus rokiklubis Volume ja öisel Tallinna–Narva maanteel ning Tallinna tänavatel. 3. märtsil 2015 ilmus bändi teine singel ja video "Öö lühikeseks jääb". Mihkel Ratt (vokaal, kitarr) Meelis Paas (kitarr) Gunnar Viese (bass) Eimel Kaljulaid (trummid, vokaal) "Oled mu meeltes" (2014) "Öö lühikeseks jääb" (2015) "Libised käest" (2015) "Oled mu meeltes" (2014) https://www.facebook.com/SewenOfficial/photos/a.1532763770269095.1073741828.1483936381818501/1592464307632374/?type=1&theater Ansambli koduleht Ansambel Facebookis Ansambel Youtube'is Rock Café pikim järjekord on olnud 350 meetrit pikk. Õhtuleht, 8. oktoober 2014 KUULA: Mihkel Ratti bänd Sewen ilmutas esiksingli "Oled mu meeltes". Õhtuleht, 25. november 2014 Mihkel Rati uus superbänd Sewen ilmutas esiksingli «Oled mu meeltes». Elu24, 25. november 2014 Mihkel Rati uus bänd Sewen ilmutas esiksingli "Oled mu meeltes". Delfi/Publik, 25. november 2014 Galerii! Mihkel Rati ansambel Sewen filmis videot uuele menusinglile. Elu24, 1. detsember 2014 Mihkel Rati värskeim projekt Sewen avaldas video menuloole "Oled mu meeltes". Delfi/Publik, 16. detsember 2014 Vaata: Mihkel Rati rokkbänd Sewen avaldas menuloole musavideo. Elu24, 16. detsember 2014 Millest sündis ansambel Sewen? Kanal 2 "Reporter", 16. detsember 2014
Johann Fischer

Johann Fischer (pseudonüüm Christianus Alethophilus; ristitud 15. detsembril 1636 Lübeckis – 17. mai 1705) oli saksa päritolu teoloog, Liivimaa kindralsuperintendent. 1674 sai ta Lõuna-Liivimaa superintendendiks ja 1675 Liivimaa kindralsuperintendendiks. Liivimaa ülemkonsistooriumi presiidium vaheldus Georg Preussi ja Johann Fischeri vahel. Georg Preuss oli 1674–1676 Tartu praostkonna Tartu ja Pärnumaa superintendent. Peale Preussi surma läks terve Liivimaa kiriku ala Fischeri alla, ta kinnitati siis kuninga poolt 1678 ka juba Liivimaa kindralsuperintendendiks. Johann Fischeri ametisoleku aeg kestis 1700. aastani ja selle aja jooksul korraldas ta tulemusrikkalt siinset kultuuri- ja hariduselu, ta oli ka 1690. aastast Academia Gustaviana prokantsler. Ta oli 1675–1700 Liivimaa kindralsuperintendent, kuningliku Liivimaa ülemkonsistooriumi president, Tartu ülikooli prokantsler. Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 83 Tartu-Pärnu rootsiaegse ülikooli usuteaduskonna õppejõud, nende elukäik ja tegevus 11. Georgius Preussius, Usuteadusline Ajakiri nr 1932 LISAVIHK NR 3, lk 66-68 Johan Kõpp, Tartu Usuteaduskond Rootsi ajal Tartu Rootsi ülikooli asutamisest ja arengust, Usuteadusline Ajakiri nr 1932 LISAVIHK NR 3, lk 7
Hermann Emminghaus

Hermann Emminghaus (20. mai 1845 Weimar – 17. veebruar 1904 Freiburg im Breisgau) oli saksa psühhiaater ja ülikooliprofessor. Ta oli 1880–1886 vastloodud Tartu Ülikooli psühhiaatria õppetooli juhataja.
Lepiku kraav

Lepiku kraav (ka Lepiku peakraav) on magistraalkraav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku ja Kloostrimetsa asumis. Lepiku kraav kulgeb põhja-lõunasuunaliselt Lepiku asumi luidetevahelises nõos Sompa tee ja Lepiku tee vahel. Kraav juhib ära liig- ja sadevett Mähe aedlinna lõunaosast ja Lepiku asumi läänepoolselt alalt. Kraavi lähtena käsitletakse ristumiskohta Kupra tee kraaviga. Kloostrimetsa teest põhja pool on Lepiku kraavi valgla 150,4 ha. Realiseeritud detailplaneeringutega on kraav mitmes lõigus torustatud, mis on tekitanud probleeme liigvee ärajuhtimisega. Kraav rekonstrueeriti osaliselt 2011. aastal. Kraavi hooldab OÜ Esmar Vesi. Kloostrimetsa teest lõuna pool kulgeb Lepiku kraav läbi Tallinna botaanikaaia tiikide Pirita jõkke. Pirita linnaosa üldplaneeringuga on Lepiku kraavi ehituskeeluvööndiks määratud 10 meetrit ja piiranguvööndi laiuseks 50 meetrit. Üldplaneering näeb ette Lepiku kraavi säilitamise lahtise veekoguna. Lepiku kraav keskkonnaportaalis (vaadatud 28.12.2016) Pirita linnaosa üldplaneeringu seletuskiri "Tallinna linnavalitsus. Vastus Tallinna linnavolikogu liikme arupärimisele, 19.09.2013" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14.02.2015. Vaadatud 14.02.2015. Lepiku kraav keskkonnaportaalis
Meremehe teenistusraamat

Meremehe teenistusraamat on rahvusvaheliselt tunnustatud reisidokument, mida antakse Eesti meremeestele. Dokumenti annab välja Eesti Kodakondsus- ja Migratsiooniamet või välismaal asuv vastava õiguse saanud asutus. Teenistusraamat kehtib ka isikut tõendava dokumendina.
Lepiku tee (Tallinn)

Lepiku tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. Lepiku tee algab Kloostrimetsa teelt ja kulgeb põhja suunas umbes 1,6 km pikkuselt. Lepiku teelt algavad Karuslase tänav, Kriibi tänav, Kirilase tänav, Vaksiku tänav ja Piksepeni tänav. Pärast ristumist Kõlviku teega lõpeb Lepiku tee umbtänavana. Kõlviku tee kaudu on Lepiku teelt ühendus Pärnamäe teega ja Mähe aedlinnaga. Lepiku tee on Lepiku asumi keskne jaotustänav. Lepiku tee on nime saanud 14. veebruaril 1958 endise Lepiku küla järgi. Pirita linnaosa üldplaneeringu seletuskiri Kohanimeregister Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn: Tallinna Linnaplaneerimise Amet, 2013
Urmas Haud

Urmas Haud (sündinud 30. novembril 1953 Viljandis) on eesti astronoom. Ta sündis töölise peres. Lõpetas 1972 C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli ja 1977 Tartu ülikooli füüsikaosakonna. Töötas 1973. aastal TÜ Elektroluminestsentsi ja pooljuhtide laboratooriumi vanemassistendina, alates 1976. aastast Tartu Observatooriumis vanemassistendina, insenerina, nooremteadurina, teadurina, vanemteadurina, peateadurina, vanemteadurina. Töötanud ka 1996–1998 Astrodata AS arvutispetsialistina. 1984. aastal kaitses AAI-s kandidaadiväitekirja astrofüüsikas "Galaktika mudel¨, juhendaja Jaan Einasto. 1991 kaitses Tartu Ülikoolis doktoriväitekirja "Varjatud aine galaktikates", juhendaja Jaan Einasto. Avaldanud üle 50 teaduspublikatsiooni. Töötanud külalisteadurina 1985 ja 1989 Bonnis M. Plancki Raadioastronoomiainstituudis ja 1987 Hollandis Leideni tähetornis ning 1992–1993 eradotsendina Bonni Ülikoolis. Uurimisalad: meie naabergalaktikate struktuur hiidgalaktikate kolmeteljelised, varjatud ainest koosnevad massiivsed kroonid galaktikate areng hierarhilises Universumis Haud, U. (1988). Our Galaxy - a Polar Ring Galaxy? Astronomy & Astrophysics, 198, 125–134. Einasto, J.; Haud, U. (1989). Galactic Models with Massive Corona. I, II. Astronomy & Astrophysics, 223, 89–94, 95–106. Haud, U. (1990). Are the Groups of Galaxies Flat? Astronomy & Astrophysics, 229, 47–50. Haud, U. (1990). Estimation of the Distances to High Velocity Clouds. Astronomy & Astrophysics, 230, 145–152. Haud, U. (1992). Dynamics of the Outer Arm High Velocity Cloud and the Triaxiality of the Milky Way. Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 257, 707–714. Haud, U. (2000). Gaussian decomposition of the Leiden/Dwingeloo survey. I. Decomposition algorithm. Astronomy and Astrophysics, 364, 83−101. Kalberla, P. M. W.; Haud, U. (2006). Global Properties of the HI High Velocity Sky - a Statistical Investigation Based on the LAB Survey. Astronomy and Astrophysics, 455(2), 481–498. Haud, U.; Kalberla, P. M. W. (2007). Gaussian Decomposition of HI Surveys - III. Local HI. Astronomy and Astrophysics, 466 (2), 555−564. Ben Bekhti, N.; Flöer, L.; Keller, R.; Kerp, J.; Lenz, D.; Winkel, B.; Bailin, J.; Calabretta, M. R.; Dedes, L.; Ford, H. A.; Gibson, B. K.; Haud, U.; Janowiecki, S.; Kalberla, P. M. W.; Lockman, F. J.; McClure-Griffiths, N. M.; Murphy, T.; Nakanishi, H.; Pisano, D. J.; Staveley-Smith, L. (2016). HI4PI: a full-sky HI survey based on EBHIS and GASS. Astronomy and Astrophysics, 594 (A116), 1−15. 1982 Eesti NSV Riiklik Preemia töödetsükli “Varjatud aine ja universumi suuremastaabiline struktuur” eest 2009 Vabariigi Presidendi rahvaluule kogumispreemia 2020 Tartu Ülikooli aumärk Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon, 1. köide Rahvaluule kogumispreemia president.ee "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Tartu Observatooriumi veebileht Urmas Haud Eesti Teadusinfosüsteemis "Supernoova plahvatus, mis lõpetab elu Maal, on võib-olla juba toimunud" ERR Novaator, 8. aprill 2019 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Oled mu meeltes

"Oled mu meeltes" on Eesti bändi Sewen esimene singel. "Oled mu meeltes" on muusikaliselt bändi ühislooming, sõnad kirjutas Kadri Luik. Singel salvestati HND stuudios. Singel avaldati 20. novembril 2014 ning see on saadaval Spotify ja iTunesis. 12. detsembril 2014 avaldati lihtne "Oled mu meeltes" muusikavideo. Video režissöör, operaator ja monteerija on Kristian Künk, kelle tehtud tööde nimistus on ka Epp Kõivu video loole "Linn on minu". Seweni video "Oled mu meeltes" bändivõtted toimusid Pärnus rokiklubis Volume ja öisel Tallinna–Narva maanteel ning Tallinna tänavatel. Singli miksisid Aksu Hanttu (Nightwish, Petr Elfimov, Ari Koivunen) ning masterdas Svante Forsbäck (Rammstein, Volbeat, Sunrise Avenue, The Rasmus). "Oled mu meeltes" YouTube'is
Pärnamäe tee

Pärnamäe tee on kohalik tee (tänav) Tallinnas Pirita linnaosas Iru, Laiaküla, Lepiku ja Mähe asumis. Pärnamäe tee algab Narva maanteelt Pirita jõe Iru silla lähedalt ning kulgeb 4,06 km pikkuselt põhja-loode suunas. Teisel pool linnapiiri jätkub tee Viimsi valla samanimelise kohaliku teena. Tallinnast Viimsi valda ulatub samanimeline aadressiobjekt (liikluspind), mis kattub mõlema kohaliku teega. Pärnamäe tee on üks Pirita linnaosa jaotusmagistraalidest, mis ühendab Pirita linnaosa Lasnamäe linnaosa ja Viimsi vallaga. Pirita linnaosa üldplaneering näeb ette Pärnamäe tee perspektiivse laiendamise, nii et mõlemas sõidusuunas kulgeks kaks sõidurada. Üldplaneeringu kohaselt säilitatakse Pärnamäe tee äärne ala Kõlviku teest Narva maanteeni haljaskoridorina. Pärnamäe tee äärde jääb Pärnamäe kalmistu. Pärnamäe tee on nime saanud 6. oktoobril 1953 Pärnamäe järgi. Pirita linnaosa üldplaneeringu seletuskiri Rein Annusver. Pirita liiklusprobleemid. Pirita, 03.07.2004 Kohanimeregister
Äigrumäe tee

Äigrumäe tee on kohalik tee (tänav) Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. Äigrumäe tee algab Pärnamäe teelt ja lõpeb linnapiiril. Äigrumäe tee on umbes 300 meetrit pikk ja see läbib Pärnamäe kalmistu. Teisel pool linnapiiri jätkub tee Viimsi valla samanimelise kohaliku teena. Tallinnast Viimsi valda ulatub samanimeline aadressiobjekt (liikluspind), mis kattub mõlema kohaliku teega. Äigrumäe tee on nime saanud 31. juulil 1959 Äigrumäe küla järgi. Tallinna Linna Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee 31.07.1959 otsus nr 241.
Riola Koppel

Riola Koppel (5. oktoober 1933 – 12. märts 1996) oli eesti orienteeruja. 1952. aastal lõpetas Kohtla-Järve 1. Keskkooli. 1956. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Töötas 1950. aastatel Väike-Maarja Keskkooli kehalise kasvatuse õpetajana. Hiljem töötas kehalise kasvatuse õpetajana Rakke Keskkoolis. 27.septembril 1959. aastal tuli Nelijärvel toimunud esimestel Eesti meistrivõistlustel orienteerumisjooksu tavarajal Eesti meistriks. Samal võistlusel võitis koos Eduard Leppiku ja Karl Vaidega Väike-Maarja võistkonnas meeskondliku hõbeda. Järve Gümnaasium. Vilistlased "Eesti Spordimuuseumi Fotokogu. TRÜ kehakultuuri teaduskonna 1956. aasta lõpetajad". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. veebruar 2015. Vaadatud 14. veebruaril 2015. Rakke Gümnaasium. Vilistlased Naine, keda huvitavad kivid ja kalmed. Virumaa Teataja, 21.10.2006 "ESBL sporditulemused. Riola Koppel". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. veebruar 2015. Vaadatud 14. veebruaril 2015. "Eesti NSV meister orienteerumisspordis, Väike-Maarja Keskkooli kehalise kasvatuse õpetaja Riola Koppel Eesti NSV meistrivõistlustel orienteerumises". Foto: Uno Oksbusch, 27. september 1959. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiiv, RA EFA.259.0.44557 Haud Jõhvi kalmistul
Ülle Mõistlik

Ülle Mõistlik (sündinud 1938; aastani 1964 Ülle Rooba; aastatel 1964–? Ülle Kerem) on eesti orienteeruja. 1957. aastal lõpetas Tallinna 10. Keskkooli. 1963. aastal lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi masinaehituse ökonoomika ja organiseerimise eriala. 27. septembril 1959 tuli ta Nelijärvel toimunud esimestel Eesti meistrivõistlustel orienteerumisjooksu tavarajal Eesti meistriks. Aastatel 1959–1971 võitis orienteerumise Eesti meistrivõistlustel 3 kulda (1959 tavarajal, 1964 teates, 1971 valikorienteerumises), 2 hõbedat ja 3 pronksi (sealhulgas 1 pronks suusaorienteerumises). Meistersportlane orienteerumises (1969). Anu Mõistlik on tema tütar. "Tallinna Nõmme Gümnaasium. Vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. jaanuar 2015. Vaadatud 14. veebruaril 2015. TTÜ lõpetajad 1918–2006 "ESBL sporditulemused. Ülle Kerem". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. veebruar 2015. Vaadatud 14. veebruaril 2015. "Tiiu Nittim. NSVL meistersportlased orienteerumises Eesti NSV-s" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 14. veebruaril 2015. Rahvusarhiivi fotode andmebaas FOTIS. Ülle Rooba TPI-st Eesti NSV esivõistlustel orienteerumises (ajakiri Kehakultuur)
Emil Dimitrov

Emil Dimitrov (bulgaaria Емил Димитров Димитров; 23. detsember 1940 Pleven – 30. märts 2005 Sofia) oli bulgaaria laulja ja helilooja. Emil Dimitrov tegutses lauljana aastatel 1960–2000 ja andis välja ligikaudu 30 heliplaati. Ta oli populaarne ka väljaspool Bulgaariat, sealhulgas Nõukogude Liidus. Emil Dimitrovi ametlik koduleht
Urečča

Urečča (poola keeles Urzecze, valgevene-eesti transkriptsioonis Urettša) on alev Valgevenes Minski oblastis Lubańi rajoonis, Urečča külanõukogu halduskeskus. Alevit läbib Asipovičy ja Baranavičy vaheline raudtee. Urečča asub riigi pealinnast Minskist 177 kilomeetri kaugusel. Ureččas on kaks keskkooli, kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Seal on ka leivatehas ja piiritusevabrik. Suurimad vaatamisväärsused on õigeusu kirik aastast 1951 ja XIX sajandi lõpus ehitatud piiritusevabriku hoone. Asulat on esmamainitud 1635. aastal. Urečča oli toona osa Słucki vürstiriigist, mis kuulus Olelkowiczitele, seejärel aga Radziwillidele. 1734. aastal rajas Anna Katarzyna Radziwiłłowa (sündinud Sanguszko) alevisse klaasivabriku. Poola jagamisel läks Urečča aastal 1793 Venemaa koosseisu. Seal kuulus alev Minski kubermangu ja Babrujski kreisi. Alev läks koos ümbruskonna asulatega XIX sajandi alguses Wittgensteinide valdusse. Aastal 1830 rajati sinna pruulikoda, mille seadmeid panid tööle aurumasin ja vesiratas. Aastast 1841 on teada, et alevis oli kaks manufaktuuri, kus toodeti peegleid, lehtklaasi ja klaasist sööginõusid. XIX sajandi lõpus ehitati nende asemele töökoda, kus valmistati keraamikat. Aastal 1915 avati raudteejaam. 1919. aastal hakkas Urečča kuuluma Valgevene NSV koosseisu. Algul oli alev Słucki rajooni koosseisus, aastast 1964 kuulub Lubańi rajooni.