Morava Serbia

Morava Serbia (serbia: Моравска Србија / Moravska Srbija) on nimi, mida historiograafias kasutatakse suurima ja võimsaima riigi kohta, mis tekkis Serbia tsaaririigi varemetele. 1403. aastal ülendati see Serbia despootkonnaks, mis eksisteeris aastani 1459 (de jure 1560. aastateni). Morava Serbia loodi 1373. aastal ja saavutas oma suurima ulatuse 1379. aastal oma esimese valitseja, vürst Lazar Hrebeljanovići sõjalise ja poliitilise tegevuse kaudu. Riik hõlmas Velika Morava, Zapadna Morava ja Južna Morava jõe basseini. Nimi Morava Serbia ei tähenda, et riik oli mistahes viisil seotud Morava piirkonnaga tänapäeva Tšehhis. Omadussõna Morava viitab selles mõttes Morava jõgedele, mis voolavad läbi Serbia.  Pikemalt artiklis Serbia ajalugu Lazar Hrebeljanović sündis 1329. aasta paiku Prilepaci kindluses Novo Brdo linna lähedal Kosovo piirkonnas Serbia kuningriigis. Lazar oli õukondlane Serbia tsaari Dušan Nemanjići õukonnas ja Dušani järglase, tsaar Stefan Uroš V (valitses 1356–1371) õukonnas. Uroši valitsusaega iseloomustas keskvõimu nõrgenemine ja Serbia tsaaririigi järkjärguline killustumine. Võimsad Serbia aadlimehed muutusid enda kontrollitavates piirkondades praktiliselt sõltumatuks. Lazar lahkus tsaar Uroši õukonnast aastal 1363 või 1365 ja hakkas piirkondlikuks isandaks. Ta kandis vürstitiitlit vähemalt aastast 1371. Tema territoorium arenes esialgu tegevamate piirkondlike isandate varjus. Tugevaimad olid Mrnjavčevići vennad Vukašin ja Jovan Uglješa. Nad võideti ja tapeti Osmani-türklaste poolt aastal 1371 Maritsa lahingus, pärast seda võttis Lazar osa nende territooriumist endale. Lazar ja Bosnia baan Tvrtko I Kotromanić võitsid aastal 1373 üheskoos teist tugevat aadlimeest, Nikola Altomanovići. Suurema osa Altomanovići territooriumist omandas Lazar. Umbes samal ajal nõustus Lazar Ungari kuninga Lajos I süseräniteediga, kes andis talle Mačva piirkonna, või vähemalt osa sellest. Kõigi nende omandatud territooriumitega kujunes Lazar kõige võimsamaks Serbia isandaks. Tema loodud riik on historiograafias tuntud kui Morava Serbia. Morava Serbia saavutas oma suurima ulatuse aastal 1379, kui Lazar võttis Braničevo ja Kučevo, ajades Ungari vasalli Radič Branković Rastislalići nendest piirkondadest välja. Lazari riik oli suurem, kui teiste isandate valdused endise Serbia tsaaririigi territooriumil. Sellel oli ka paremini korraldatud valitsus ja armee. Riik hõlmas Velika Morava, Zapadna Morava ja Južna Morava jõgede basseini, ulatudes Južna Morava lättest põhja poole Doonau ja Sava jõgedeni. Selle põhja-lääne piir jooksis piki Drina jõge. Pealinna Kruševaci kõrval olid riigis tähtsad linnad Niš ja Užice, samuti Novo Brdo ja Rudnik, kaks rikkaimat kaevanduskeskust keskaegses Serbias. Kõigist Serbia maadest asus Lazari riik Osmanite valdustest kõige kaugemal ja oli türklaste rüüsteretkedele vähem haavatav. See asjaolu meelitas sisserändajaid türklaste poolt ohustatud aladelt, kes ehitasid uusi külasid ja alevikke varem hõredalt asustatud ja harimata Morava Serbia aladel. Sisserändajate seas oli ka vaimseid isikuid, mis ergutas vanade kiriklike keskuste taassündi ja uute asutamist Lazari riigis. Türklaste rüüsteretk, mis läbis takistusteta Osmanite vasallide territooriumid, tungis Morava Serbiasse aastal 1381. See löödi Lazari aadlimeeste Crep Vukoslavići ja Vitomiri poolt puruks Paraćini linna lähistel võideldud Dubravica lahingus. Aastal 1386 juhtis Osmanite sultan Murad I ise palju suuremat väge, mis võttis Lazarilt Niši. Pole selge, kas Lazari ja Muradi armeede kokkupõrge Pločniki juures Nišist edelas juhtus veidi enne või pärast Niši vallutamist. Lazar tõrjus Muradi Pločniki juures tagasi. Pärast Ungari kuningas Lajos I surma aastal 1382 puhkes Ungari kuningriigis kodusõda. Lazar osales sõjas lühidalt kui üks prints Sigismundi vastaseid ja saatis vägesid Belgradi ja Sremi piirkonda võitlema. Need võitlused lõppesid Lazarile territoriaalsete muudatusteta, Lazar tegi Sigismundiga aastal 1387 rahu. 15. juunil 1389 võideldud Kosovo lahingus juhtis Lazar armeed, mis astus vastu Osmanite riigi tohutule sissetungiarmeele, mida juhtis sultan Murad I. Nii vürst Lazar kui ka sultan Murad kaotasid lahingus oma elud. Kuigi lahing oli taktikaliselt viik, olid vastastikused rasked kaotused laastavad vaid serblastele. Lazari järglane oli tema vanem poeg Stefan Lazarević. Kuna ta oli veel alaealine, valitses Morava Serbiat Lazari lesk Milica. Viis kuud pärast lahingut ründasid teda põhjast Ungari kuninga (1387–1437) Sigismundi väed. Kui türklaste vägi, mis Ungari suunas liikus, 1390. aasta suvel Morava Serbia piirile jõudis, nõustus Milica Osmanite süseräniteediga. Stefan Lazarević osales Osmanite vasallina aastal 1394 Karanovasa lahingus, aastal 1395 Rovine lahingus, aastal 1396 Nikopolise lahingus ja aastal 1402 Ankara lahingus. Pärast Ankarat anti talle aastal 1402 Serbia despoodi tiitel ja aastal 1403 kuulutas ta Belgradi oma riigi pealinnaks, riik sai tuntuks kui Serbia despootkond. Lazar Hrebeljanović (1373–1389) Stefan Lazarević (1389–1402)