laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rasmus Alles

Rasmus Alles (sündinud 2. jaanuaril 1992 Viljandimaal) on Eesti jalgpallur, kes on aastast 2008 SK Tääksi mängija. 2016. aasta seisuga mängib laenulepinguga Eesti esiliiga jalgpalliklubis Viljandi JK Tulevik.
Hobulaenutuspunkt

Hobulaenutuspunkt on Eesti NSV-s 1940. aastail tegutsenud riiklik põllumajandusettevõte, mille ülesanne oli laenutada hobuseid, hobuseriistu ja hobujõul käitatavaid masinaid. Peaaegu igas Eesti NSV vallas oli hobulaenutuspunkt. Tavaliselt oli neis 10–15 hobust. Hobulaenutuspunktide kunded olid peamiselt uusmaasaajad. Hobulaenutuspunktid ei olnud tõhusad, sest hobuseid oli neis vähe ja nende jaoks polnud sageli piisavalt sööta. Kollektiviseerimise ajal hobulaenutuspunktid kaotati. Eesti entsüklopeedia, 12. kd., lk. 153.
Tauno Võhmar

Tauno Võhmar (sündinud 20. oktoobril 1971 Kohtla-Järvel) on Eesti poliitik, Jõhvi vallavanem aastatel 2005–2014. Võhmar on lõpetanud Eesti Põllumajandusülikooli mehhaniseerimise erialal[viide?]. Ta on töötanud metallifirma Tametec müügijuhi ja Eesti Gaasi Virumaa müügipiirkonna juhina. 2002. aasta kohalike omavalitsuse valimiste järel sai Võhmar Res Publica liikmena Toila vallavanemaks. 2005. aastast oli ta Toila vallavolikogu esimees. Kuni 2008. aastani töötas ta nii Toila vallavolikogu esimehe kui ka Jõhvi vallavanemana. 2006. aastal astus Võhmar Res Publicast välja ning oli kuni 2010. aastani parteitu. 10. augustist 2010 kuni 29. detsembrini 2014 kuulus Võhmar Reformierakonda (oli juhtumisi 8500. reformierakondlane). 2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Ida-Virumaal IRL.i nimekirjas ning kogus 716 häält. 1. juunil 2015 alustati Võhmari suhtes kriminaalmenetlust võimaliku usalduse kuritarvitamise pärast Jõhvi vallavanema ametis. Tauno Võhmaril on elukaaslane, peres on kaks last. Jõhvi arengu eestvedaja taandub tüliga. Põhjarannik, 31. mai 2014. Toila vallavanemaks sai Tauno Võhmar Põhjarannik, 7. november 2002. 20 aastat sõnas ja pildis Toila valla leht, 11. aprill 2013. Toila volikogu esimeheks sai Kalle Lehismets Põhjarannik, 17. jaanuar 2008. Tauno Võhmar: Sain poliitilisest märgist lahti Põhjarannik, 24. oktoober 2006. Jõhvi vallavanem Tauno Võhmar liitus Reformierakonnaga Postimees, 12. august 2010. 2015. aasta Riigikogu valimiste hääletustulemused Vabariigi Valimiskomisjoni kodulehel. Prokuratuur alustas Võhmari suhtes kriminaalmenetlust Põhjarannik, 3. juuni 2015.
Viinamonopol

Viinamonopol (harvemini ka alkoholimonopol) on ainuõigus kaubelda alkohoolsete jookide ja piiritusega. Venemaa keisririigis kehtis viinamonopol aastatel 1894–1914 ja Balti kubermangudes 1900–1914, seejärel kehtestati Esimese maailmasõja ajaks kuiv seadus (5. septembril 1914) ja paljud alkohoolseid jooke tootnud ettevõtted suleti. Eestis kehtis viinamonopol alates 1918. aastast kuni taasiseseisvumiseni. Viinamonopolist saadud tulu moodustas Venemaa keisririigis 30%, maailmasõdadevahelises Eestis 15% riigitulust. Eesti entsüklopeedia, 12. kd., lk. 663.
Kogumispension

Kogumispension on perioodilistest sissemaksetest kogunenud summast makstav pension. Kogumispension jaguneb kohustuslikuks ja vabatahtlikuks ning neid nimetatakse pensionisüsteemi teiseks ja kolmandaks sambaks (esimene on riiklik pension). Kohustusliku kogumispensioni korral määrab seadus, kui palju tuleb pensionikontole maksta, vabatahtlikus kogumispensionis määrab seda maksja ise. Eesti entsüklopeedia, 12. kd., lk. 231-232.
Kohustuslik kogumispension

Kohustuslik kogumispension ehk teine pensionisammas on kogumispension, mida makstakse lisaks riiklikule pensionile ja mida Eestis reguleerib 2001 vastu võetud kogumispensionide seadus. Seadus käsitleb kohustuslikku kogumispensioni hüvitisena, mille saamiseks omandatakse isiku eest makstud sotsiaalmaksu ja isiku täiendavate maksete eest pensionifondi osakuid. Kohustusliku kogumispensioni väljamakseid teeb kas pensionifond või kindlustusandja. Kogumispensioniga liitumine on kohustuslik Eesti maksuresidentidele isiku 18-aastaseks saamisele järgneva aasta 1. jaanuarist. Kogumispensioniga ei ole lubatud liituda 1982 ja varem sündinud isikutel (KPS § 66), kes ei ole varem liitunud. Maksumäär on 2% brutopalgast, millele riik lisab sotsiaalmaksu laekumiste arvelt 4%. Kogumispension kantakse maksuameti arvele, kes selle igakuiselt kannab üle isiku enda valitud või isikule määratud (kui isik ise on jätnud valiku tegemata) eraõiguslikule pensionifondile. Kogumispensioniga liitunud isik ei saa liitumisest enam loobuda. Eesti entsüklopeedia, 12. kd., lk. 237 Kogumispensionide seadus https://www.riigiteataja.ee/akt/131122016028?leiaKehtiv
Minimaalne alveolaarkontsentratsioon

Minimaalne alveolaarkontsentratsioon ehk minimaalne alveolaarne kontsentratsioon (minimal alveolar concentration; lüh MAC) on anestesioloogias ja farmakoloogias kasutatav inhalatsioonianesteetikumide võimekuse näitaja, millega väljendatakse aine manustamise järgset kopsualveoolide minimaalset selle aine aurude sisaldust, mis välistab 50%-l saajatest liikumist vastuseks kirurgilisele stimulatsioonile (naha lõige). Formaalses definitsioonis pidi selline näit püsima vähemalt 15 minutid et kontsentratsioonid kopsu alveoolides, vereringes ja ajus jõuaksid ühtlustada. MACi defineerisid 1963. aastal Eger ja Merkel loomauringu käigus kahe aine võrdluse tulemusel. 1964. aastal laiendati termini kasutust ka inimeste halotaananesteesia tarbeks. MACi mõjutavad mitmed faktorid, nagu sedatiivse toimega ravimid, naerugaas, vanus, sugu, hüpotensioon, hüpotermia, rasedus. Ksenooni MAC oli algselt 71%, hiljem 63–66%, naistel võib MAC olla 55%. Koostaja Laine Trapido, "Meditsiiniterminite lühendeid", 2. trükk, AS Medicina, lk 147, 2007 Triin Treial, Desfluraan, Tartu 2007 Uses of MAC, Br. J. Anaesth. (2003) 91 (2): 167-169. R. W. D. Nickalls ja W. W. Mapleson, Age‐related iso‐MAC charts for isoflurane, sevoflurane and desflurane in man, Br. J. Anaesth. (2003) 91 (2): 170-174. doi: 10.1093/bja/aeg132
He Wasn't Man Enough

"He Wasn't Man Enough" on ameerika R&B lauljatari-laulukirjutaja Toni Braxtoni esitatud laul, mis anti välja singlina. "He Wasn't Man Enough" YouTube'i video
Seljamäe õppematkarada

Seljamäe õppematkarada asub Lääne-Virumaal Vinni vallas Tudusoo maastikukaitsealal. 5 km pikkune matkarada kulgeb ümber Punasoo lõunaosa. Õpperada tutvustab Seljamäge, palumännikut, siirdesood ja Põdraallikaid. Rakvere poolt tulles näitab teeviit enne Tudu Tudusoo maastikukaitsealale. 5 km kaugusel Punasoo ja Järvesoo vahel asub parkimisplats, katusealune ning lõkkeplats. Rajale jäävad ka puhkepaviljonid ja lõkkeplatsid. Seljamäe matkarada kulgeb Piibe ja Rakvere–Tartu maantee vahelisel alal ning on märgistatud suunaviitadega. Parkimisplatsilt saab alguse tähistatud matkarada, mis viib enam kui 300 m matka järel Seljamäel asuvale ringikujulisele 5 km pikkusele looduse õpperajale. Matkarada kulgeb Piibe silla lähedusest üle heinamaa kuni vana Piibe–Edru teeni. Jätkates jõuame endisse karjääri, kust veeti kruusa Piibe maantee ehitamiseks. Karjäärist viib trepp tagasi Seljamäele, kus on näha kitsede, põtrade ja jäneste rikkalik söögilaud madalakasvuliste haabade näol. Teravamal vaatlemisel märkab seal rohkesti metsloomade ja lindude tegutsemisjälgi: musträhni sepikodasid, karu käpajälgi, läheduses asub ka kaitsealune metsise mängupaik. Põrgukraavi ületamist lihtsustab üle kraavi ehitatud sild. Seljandiku lõikab läbi raudtee. Üsna raudtee lähistel asub 0,5 ha suurune kinnikasvav Edru Kaanjärv, kus elavad rohelised veekonnad, kasvavad vesiroosid. See õõtsikkaldaga järveke on Endla soostiku põhjapoolseim järv. Rajal leidub varikatuseid ja lõkkepaiku, kus puhata ja toitu valmistada. Kunagi asus Soosaarel ka vaatetorn, millest sai hea ülevaate kogu Punasoost, mis koosneb enamuses puisrabast. Vastu hobuserauakujulist Seljamäge läheb puisraba üle siirdesooks. Seljamägi on põhjapoolses osas madalam ja lõunapoolses kõrgem, kohati üsna järskude nõlvadega. Seljamäel on valdavaks metsatüübiks palumetsad. 2000. aasta tormituuled tekitasid Tudu rabas suurt kahju. Tuul laastas põlislaasi, murdis kümnete ruutkilomeetrite kaupa puid ning hävitas loomade elupaiku. Sarnane olukord kordus 6. juunil 2001, kui hävis umbes 1500 ha Tudu metskonna metsa. Raja kõrval on veel praegugi tormikahjustusi näha. Seljamägi olevat tekkinud Kalevipoja mantlihõlma augu kaudu maha pudenenud liivast, kui ta seda kandnud Väinjärvest Pihkvasse. Seljamäe harja pidi on kulgenud juba muinasajal Selist Piipe suunduv ratsarada, mis ühendas Vaigat Järvamaaga. Pärimuse kohaselt olevat teed pidi Venemaa vürstid käinud Läänemaad rüüstamas. Seljamäe sõjatee on pärandkultuuriobjekt. Punasoo tekke kohta pajatab legend järgmist: muistendi järgi kündnud Kalevipoeg üles naabruses olevat Sirtsi sood. Kui ta pärast töö lõpetamist hobuse puhkama jätnud, tunginud hobuse kallale hundid. Nad murdnud Kalevipoja hobuse maha praeguse Punasoo kohal. Punasoo saanudki nõnda oma nime murtud hobuse verest. Seljamäe õppematkarada puhkaeestis.ee Martin Suuroja. "Eesti soorajad. Eesti loodusmonumendid", Tallinn: OÜ GeoTrail KS, 2008. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 10. märtsil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Marko Kaldur. "Rännates läbi Eestimaa", Tallinn: Äripäeva Kirjastus, 2004.
Ajurveeda

Ajurveeda (sanskriti keeles आयुर्वेद āyurveda, 'elu teadus') on India traditsiooniline meditsiin. Ajurveedas kasutatakse toitumisteraapiat, massaaži, joogatehnikaid, ravimtaimedest, mineraalidest ja metallidest koosnevaid kompleksseid ravimeid. Alusteosed on "Suśrutha Saṃhitā" ja "Charaka saḿhitā" (u 700 eKr – 500 pKr). Kolm olulisimat printsiipi ajurveedas on kolm dosha't – vata, pitta, kapha. Dosha'd on peened energiad, mis mõjutavad kõiki eluaspekte. Tervise põhjus on dosha'de tasakaal, haiguse põhjus dosha'de tasakaalutus.
Letipea-Mahu

Letipea-Mahu on piirkond Viru-Nigula vallas, mille pindala on 1498 hektarit. Üpriski ulatusliku pindala hulka jääb ka üks kaitseala, nimelt Letipea maastikukaitseala. Letipea on üks olulisi lindude sulgimis- ja läbirändeaegse peatuspaigana. Läbirändel peatub seal hulgaliselt luiki, hanesid, parte, kaure ja laglesid. Letipea-Mahu on hääbuva inimtegevusega piirkond, paljud sealsed eluhooned on tänapäeval kasutusel vaid suvilatena. Letipea-Mahu on üpriski kivine. Suuremate veetõusudega jäävad madalad heinamaad vee alla ning kõrgematest küngastest moodustuvad väikesed saarekesed. Kunagised rannaäärsed saared, nagu näiteks Kaupsaar, Ulksaar ja Vanatsaar on tänaseks liitunud maismaaga. Aastasadu on tegeldud Mahu rannas rannakaubandusega, täpsemalt sõbrakaubandusega, kus peamiseks vahetuskaubaks oli sool, vili, kartul ja silgud. 1930. aastatel lisandus ka salapiirituse vedu. Mahu sadamas toimusid iga-aastased silgulaadad. Letipea-Mahul asub Baltimaade suurim rändrahn Ehalkivi, mille kõrgus on 7,6 meetrit ja ümbermõõt kuni 50 meetrit. Märkimist väärivad veel Mahu ja Letipea majakas. Lääne-Virumaa väärtuslikud maastikud, lk 14–15
Endla Hermann

Endla Hermann (9. november 1923 Tähtvere vald – 23. juuni 2010) oli eesti näitleja ja lavastaja assistent. Ta sündis talupidajate perekonnas. Ta lõpetas aastal 1945 Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumi ja aastal 1953 GITIS-e eesti stuudio. Ta töötas aastatel 1953–1955 Draamateatris näitlejana. Aastatel 1945–1948 ja 1955–1987 töötas ta näitlejana teatris Vanemuine; lisaks tegutses ta oma Vanemuise teisel perioodil ka lavastaja assistendina (enamiku Kaarel Irdi lavastuste juures) ja aastast 1961 Vanemuise õppestuudios õppejõuna. 1974 Eesti NSV teeneline kunstitegelane "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. märts 2010. Vaadatud 10. märtsil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn 2000 1953 Pierre-Augustin Caron de Beaumarchais "Figaro pulm" (Marceline) 1954 Andrei Makajonok "Vabandage väga" (Maria Kirillovna) 1955 August Kitzberg "Laurits" (Liisi) 1957 Liidia Kompus "Eksamid" (Mare) 1957 Hugo Raudsepp "Mikumärdi" (Mimm) 1964 Bertolt Brecht/Kurt Weill "Kolmekrossiooper" (proua Peachum) 1967 Tammsaare "Kuningal on külm" (Ema) 1968 Maksim Gorki "Vanamees" (Zahharovna) 1970 Hugo Raudsepp "Roosad prillid" (Aderkas) 1971 sooloõhtu "Mul meeles laul nii imekaunis" 1972 Aleksandr Ostrovski "Mülgas" (Anna Ustinovna) 1973 Kersti Merilaas "Kaks viimast rida" (Vanaema) 1977 Veljo Tormis "Naistelaulud" (solist)
Caraka-saṃhitā

"Caraka-saṃhitā" (चरक संहिता) on ajurveeda alustekst, mille vanimad osad võivad pärineda umbes aastast 700 eKr. Tekst valmis praegusel kujul umbes 3.–5. sajandil pKr.
Olavi Vasar

Olavi Vasar (sündinud 22. juunil 1959) on eesti arst, südame- ja veresoontekirurg. Ta lõpetas aastal 1977 Tartu 5. Keskkooli ja aastal 1983 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. 2022 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk Tema isa oli Tartu ülikooli füsioloogiaprofessor Elmar Vasar, ema psühhiaater Helju Vasar, vennad arstid Eero Vasar ja Veiko Vasar. Emapoolne vanaisa oli Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaariaprofessor Rudolf Säre. https://www.inforegister.ee/CNLEYVM-OLAVI-VASAR[alaline kõdulink] "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 10. märtsil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. oktoober 2014. Vaadatud 10. märtsil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Helju Vasar

Helju Vasar (neiuna Helju Säre; 3. juuli 1932 Tartu – 30. juuni 2013) oli eesti arst, psühhiaater. Ta lõpetas aastal 1951 Tartu 2. Keskkooli ja aastal 1957 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Pärast ülikooli lõpetamist jäi ta tööle Tartu Psühhoneuroloogiahaiglasse arstina, töötades hiljem ka samas osakonnajuhatajana. Tema isa oli Tartu ülikooli veterinaariaõppejõud (hilisem Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaariaprofessor) Rudolf Säre ja tema abikaasa oli Tartu Riikliku Ülikooli füsioloogiaprofessor Elmar Vasar. Neil oli kolm poega. Poeg Eero Vasar on Tartu Ülikooli füsioloogiaprofessor, detsembrist 2010 Eesti Teaduste Akadeemia liige, poeg Veiko Vasar (1956–2015) oli Tartu Ülikooli psühhiaatriaprofessor, poeg Olavi Vasar on veresoontekirurg. Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960, lk. 1108
Lääne-Saare valla lipp

Lääne-Saare valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Lääne-Saare valla lipp. Ristkülikukujulise lipu rohelisel väljal on valge palk ja sinine poom. Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11, normaalsuurus 105×165 cm. Roheline värv tähendab noorust ja lootust, aga ka valla uhket taimestikku. Sinine tähistab vett. Hõbe tähendab vaimsust, viitab valla tugevatele kultuuri- ja haridustraditsioonidelel ning tugevale külakogukonnale. Lääne-Saare valla vapp
Viljandi valla vapp

Viljandi valla vapp on Viljandi maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Viljandi valla vapp. Vapi kujunduse autor on Tõnno Habicht. Sinisel kilbil on hõbedane roosiõis, millel on väiksem sinine linaõis. Vapil on kuldne päis. Viljandi linna vapiroosil asetsev linaõis väljendab linna ja maapiirkonna tihedat seotust. Eesmärgiks on mõtestatud koostöö ühise tuleviku nimel. Sinine värvus sümboliseerub seotus Viljandiga, linapõlldude seotus Mulgimaaga, tahtekindlus, vaimsus, noorus, lootus, pilvitu taevas ja positiivsus. Kuldne värvus sümboliseerub seotus Viljandi ja Viljandimaaga, jõukus, päike laiuvad viljaväljad, keskele kokkul tulevad 4 kuldset kujundit moodustavad kaheksakanna – viide Eesti pärimuskultuuri edasikandvale tugevale kogukonnale; viis kuldset odaotsa viitavad paikkonna kuulsusrikkale muinasajale. Valge värvus sümboliseerub seotus Viljandiga, Viljandi vapiroosi, millel sinine linaõis, väljendab ühtsust ja koostööd, valgustatus. Viljandi valla lipp Viljandi valla sümboolika valla kodulehel
Viljandi valla lipp

Viljandi valla lipp on Viljandi maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Viljandi valla lipp. Lipu kujunduse autor on Tõnno Habicht. Sinisel väljal on valge roosiõis, millel on väiksem sinine linaõis. Lipul on kollased pakud. Viljandi valla lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3. Sinine värvus seostub Viljandiga, linaõis linapõldudega Mulgimaal. Sinine sümboliseerib tahtekindlust, vaimsust, noorust, lootust, pilvitut taevast ja positiivsust. Kuldne värv seostub jõukusega. Keskel asuvad neli kuldset kujundit moodustavad kaheksakanna, mis on viide Eesti pärimuskultuuri edasikandvale tugevale kogukonnale. Viis kuldset odaotsa viitavad paikkonna kuulsusrikkale muinasajale. Valge värvus seostub Viljandi vapiroosiga. See väljendab ühtsust, koostööd ja valgustatust. Viljandi valla vapp Viljandi valla sümboolika valla kodulehel
Coming Around Again

"Coming Around Again" on Carly Simoni kirjutatud ja esitatud laul. Laul avaldati 1986. aasta oktoobris singlina. "Coming Around Again" YouTube'is Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Coming Around Again (Carly Simon song) seisuga 11.03.2015.
Ülo Tedre

Ülo Tedre (12. veebruar 1928 Tallinn – 9. märts 2015) oli eesti rahvaluuleteadlane. Ülo Tedre sündis 1928. aastal Tallinnas kooliõpetajate peres. Ta astus 1937. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi, kuid lõpetas 1946. aastal Tallinna 7. Keskkooli. Aastatel 1946–1951 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna eesti filoloogiat, spetsialiseerudes rahvaluulele. Lõpetas ülikooli 1951. aastal eesti filoloogina, diplomitööga rahvaluule erialal. Järgnes kraadiõpe ja väitekiri teemal "Klassivõitluse kajastamine XX sajandi eesti lõppriimilises rahvalaulus", mis käsitles muu hulgas kirjalikke riimilisi rahvalaule ning rahvalauluvormide paralleelset kirjalikku ja suulist levikut. Ta töötas pool sajandit Tallinnas asutatud Eesti Keele ja Kirjanduse Instituudi rahvaluule sektoris (1949–1999, aastail 1962–1991 sektori juhatajana, 1991–2001 folkloristika osakonna vanemteadurina). Ülo Tedre uuris laulukultuure ja -stiile (regilaul, uuemad laulud), kombestikku ja eriti maskeerimist, folkloristika ajaloo käsitlemist. Ülo Tedre on umbkaudu 400 kirjatöö autor, millest mahukamad on "Eesti rahvalaulud. Antoloogia I–IV" (1969–1974), koostöös Hilja Kokamäega 1999 lõpetatud Jõhvi ja Iisaku regilaulude suurteos "Vana kannel 8". Kombestiku alal valmis tal ülevaade "Eesti pulmad" (1973), 2000. aastatel osales ta Carsten Bregenhoj ja Terry Gunnelli juhitud Põhjamaade maskeerimistavade projektis "Masks and mumming in the Nordic area", mille tulemusena valmis poolesajaleheküljeline ülevaade "Masks and mumming in Estonia" (2007). Folkloristika ajaloo kirjutised on seotud Walter Andersoni, August Annisti, Matthias Johann Eiseni, Oskar Kallase, Oskar Looritsa, Juhan Peegli jt tegevusega. Samuti on ka kirjutanud enam kui 80 arvustust erialastele raamatutele, olnud viljakas toimetaja, keskkooliõpikute ja kirjanduslugude rahvaluule käsitluste autor. Nõukogude Eestis oli ta üks rahvusvahelisemaid folkloriste nii suhteid sõlmides ja hoides kui ka teaduspublikatsioone võõrkeeltes avaldades: näiteks folkloristika ajaloo ja rahvajuttude käsitlused, eesti, vene, inglise ja saksa keeles ilmunud populaarsed kombestikukäsitlused jpm. Viljakas oli koostöö helilooja Veljo Tormisega: ta lõi ja seadis kooriseadetele tekste, koostas populaarse "Regilauliku". Tedre abikaasa oli geograaf Virma Murel. 2000 – Valgetähe III klassi teenetemärk Anne Ostrak, Ülo Tedre artiklid folkloorist ja folkloristikast. Kirjandusmuuseumi pressiteade. http://entsyklopeedia.ee/artikkel/murel_virma Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Suri folklorist Ülo Tedre http://www.folklore.ee/rl/fo/konve/2008/km2/yt.html
Inimõigused Eestis

Inimõigused on Eesti valitsuse poolt laialdaselt tunnustatud, ent siiski esinevad mõnes valdkonnas probleemid, näiteks kinnipidamise tingimused, politsei jõukasutus, ja laste väärkohtlemine. Eestit hinnatakse üle keskmise demokraatia, pressivabaduse, privaatsuse ja inimarengu edetabelites. Inimestele tagatakse peamised inimõigused põhiseaduse, õigusaktide ja Eesti valitsuse poolt heaks kiidetud inimõigusi puudutavate lepingute abil. Mitmete inimõiguse organisatsioonide, nagu Human Rights Watch ja Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni aastal 1993 ja ÜRO inimõiguste nõukogu aastal 2008 läbi viidud uuring ei tuvastanud süstemaatilisi inimõiguste rikkumisi ega etniliste gruppide tagakiusamisi, siiski tundis Amnesty International 2009. aastal muret Eestis asuva rohkearvulise vene kogukonna pärast.
Prostitutsioon Eestis

Prostitutsioon on Eestis legaalne, küll aga on organiseeritud prostitutsioon ebaseaduslik. Kuna prostitutsioon on tundlik indikaator, mis muutub koos sotsiaalse keskkonnaga ning selle seisundiga, on mõttekas jagada selle nähtuse ajalugu eri etappide kaupa osadeks. Esiteks Eesti iseseisvusperiood 1918-1940, mil prostitutsioon oli Eestis seaduslik. Teiseks Nõukogude okupatsioon, mil prostitutsioon oli kriminaalkorras karistatav. Kolmandaks taasiseseisvunud Eesti, kui prostitutsioon pole ei legaliseeritud ega kriminaliseeritud (st seksuaalteenuse ostmine ja müümine ei ole kuritegu, samas ei peeta prostitutsiooni ka ametiks). Tallinnas politseinike tehtud uuringu kohaselt on tuhandest prostituudist 28% alla 18-aastased ning organisatsioon ECPATi (End Child Prostitution, Child Pornography and Trafficking of Children for Sexual Purposes) on hinnanud, et ligikaudu sama protsent kehtib üle kogu riigi. "Prostitution in Estonia" (PDF). EQUAL. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 30. september 2011. "Global Monitoring on Child Exploitation" (PDF). ECPAT. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 11. juuni 2013. Linnamuuseum toob tuuridega päevavalgele tallinlaste patuelu läbi aja. ERR Kultuur, 21. juuli 2020 Eesti külarahva seksiostud kadusid kalevi alla. ERR Novaator, 15. märts 2021
Ühendatud Balti Ameerika Komitee

Ühendatud Balti Ameerika Komitee (inglise The Joint Baltic American National Committee, Inc., lühendatult JBANC) on aastast 1961 tegutsev mittetulundusorganisatsioon, mis jälgib Baltimaade ja Ameerika kogukondi mõjutavaid probleeme USA-s ja Eestis, Lätis ning Leedus. JBANC on kui avalike suhete büroo oma kolmele emaorganisatsioonile: Eesti Rahvuskomitee Ameerika Ühendriikides (EANC), Läti Ameerika Assotsiatsioon (ALA) ja Leedu Ameerika Komitee (LAC). Juhtkond ja personal: Karl Altau: Tegevjuht. JBANCi koduleht ERR, Lauri Tankler, Washington | (25. aprill 2016). ""Välisilm" analüüsis USA presidendikandidaatide välispoliitilisi seisukohti". ERR. Vaadatud 15. septembril 2024.
Lewise ja Clarki avastusretk

Lewise ja Clarki avastusretk oli aastatel 1804–1806 toimunud esimene Ameerika ekspeditsioon läbi tänapäeva Ameerika Ühendriikide territooriumi. See kulges Saint Louise ümbrusest Vaikse ookeani rannikuni ja tagasi. Avastusretke algatas USA president Thomas Jefferson peagi pärast Louisiana territooriumite ostmist Prantsusmaalt. Kapten Meriwether Lewise ja nooremleitnant William Clarki juhitud ekspeditsioonist võttis osa üle 30 inimese ja see kestis 1804. aasta maist septembrini 1806. Ekspeditsiooni eesmärk oli leida otstarbekas marsruut läbi Põhja-Ameerika mandri lääneosa, uurida ja kaardistada uusi territooriume ning kindlustada seal ameeriklaste kohalolek. Uurimisretke ülesandeks oli ka taimede ja loomade uurimine ning indiaanlastega suhete loomine.
Kohila Mõisakool

Kohila Mõisakool on Kohila vallas Kohila mõisa peahoones tegutsev kool. Kool on ühtlasi Vanalinna Hariduskolleegiumi juurde moodustatud MTÜ Miikaeli Ühenduse filiaal. Koolis õpetamine lähtub Vanalinna Hariduskolleegiumi pedagoogilisest kontseptsioonist . Kool avati 1. septembril 2013, kui alustas üksainus esimene klass. Kool kavatseb tulevikus saada põhikooliks . Tegutseb MTÜ Kohila Mõisakool. http://kohilamoisakool.ee/?page_id=393 (vaadatud 11.03.2015) Kooli koduleht