laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Krait

Krait (Bungarus) on maoperekond. Kraitide perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Bungarus andamanensis Biswas & Sanyal, 1978 Bungarus bungaroides (Cantor, 1839) Bungarus caeruleus (Schneider, 1801) – india krait Bungarus candidus (Linnaeus, 1758) Bungarus ceylonicus Günther, 1864 – tseiloni krait ehk karavala Bungarus fasciatus (Schneider, 1801) – paama ehk lintkrait Bungarus flaviceps Reinhardt, 1843 – kollapea-krait Bungarus lividus Cantor, 1839 Bungarus magnimaculatus Wall & Evans, 1900 Bungarus multicinctus Blyth, 1861 Bungarus niger Wall, 1908 - must krait Bungarus sindanus Boulenger, 1897 Bungarus slowinskii Kuch, Kizirian, Nguyen, Lawson, Donnelly & Mebs, 2005. Neid võib kohata Lõuna-Aasias ja Kagu-Aasias. Kraitide perekonda liigitatud maod on inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatavad, kuna nende hammustus võib mürgistusseisundeid esile kutsuda (α-bungarotoxin). Loomade elu 5:302. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Bungarus Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 15.02.2014) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne NCBI-s Sissekanne Roomajate andmebaasis Sissekanne SITI-s Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Bungarus seisuga 15.02.2014.
Pseudoboa

Pseudoboa on maoperekond. Perekonda Pseudoboa klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Pseudoboa coronata Schneider, 1801 Pseudoboa haasi (Boettger, 1905) Pseudoboa martinsi Zaher, Oliveira & Franco, 2008 Pseudoboa neuwiedii (Duméril, Bibron & Duméril, 1854) Pseudoboa nigra (Duméril, Bibron & Duméril, 1854) Pseudoboa serrana Morato, Moura-Leite, Prudente & Bérnils, 1995. Neid kägistajamadusid[viide?] võib kohata Lõuna-Ameerikas. Pseudoboa Oppel, 1811 on kraitide (Daudin, 1803) taksonoomiline sünonüüm. Peter Uetz & Jakob Hallermann,Dipsadidae Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 16.02.2014) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Pseudoboa Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 16.02.2014) (inglise keeles) Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI Taxonomy database-s Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne SITI-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Pseudoboa seisuga 16.02.2014.
Deira

Deira (vanainglise: Derenrice või Dere) oli kuningriik Põhja-Inglismaal, mis kujunes arvatavasti siis, kui anglitest sõdalased vallutasid 5. sajandi kolmandal veerandil Derwenti oru. See ulatus Humberi estuaarist Teesi jõeni ja merest Vale of Yorki lääneservani. See oli lõunapoolsem Deira ja Bernicia kuningriikidest, mis hiljem Northumbria kuningriigi moodustamiseks ühendati. Kuningriigi nimi on briti päritolu, võib-olla sõnast Deifr, mis tähendab "veed", või sõnast Daru, mis tähendab "tamm", millisel juhul peaks see tähendama "Derwenti inimesed", tuletuse leiab ka Maltoni ladina nimest Derventio. Durhami Simeoni järgi (kirjutas 12. sajandi algul) ulatus see Humberi estuaarist Tyne'i jõeni, kuid maa Teesi jõest põhjas oli mahajäetud. Pärast seda, kui brittide kuningriik, mille keskus oli Eboracum (Ebrauc), võeti kuningas Edwini poolt ära, sai Eboracum selle pealinnaks ja anglite poolt nimeks Eoforwic ("metskuldi koht"). Enne seda näib, et pealinn oli Pocklingtonis või selle lähedal. Esimene ürikutest leitav Deira anglist kuningas oli Ælla, kes õitses 6. sajandi lõpul pärast riigi vallutamist brittidelt aastal 581. Pärast tema surma oli Deira Bernicia kuninga Æthelfrith'i alam, kes ühendas kaks kuningriiki Northumbriaks. Æthelfrith valitses kuni Ælla poja Edwini tulemiseni aastal 616 või 617, kes valitses samuti mõlemat kuningriiki aastani 633. Osric, Edwini nõbu, valitses Deirat pärast Edwinit, kuid tema poeg Oswine tapeti Oswiu poolt aastal 651. Mõni aasta hiljem valitses Deirat Oswaldi poeg Œthelwald. Beda kirjutas Deirast oma Historia Ecclesiasticas (lõpetatud aastal 731).  Pikemalt artiklis Northumbria monarhide loend
Männi tänav

See artikkel räägib räägib Tallinna tänavast. Teiste samanimeliste tänavate kohta vaata artiklit Männi tänav (täpsustus). Männi tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme asumis. Männi tänav algab Pärnu maanteelt ja lõpeb Raudtee tänaval Tallinna–Keila raudtee ääres. Männi tänav on põhjaloode-lõunakagusuunaline ja ligikaudu 155 meetri pikkune. Männi tänava ääres asub Tallinna Nõmme Põhikool. Tänava varasem nimi oli Promenaadi tänav (saksa keeles Promenaden-Strasse, vene keeles Променадная улица). 17. märtsil 1923 sai tänava nimeks Männi tänav (Kiefernstrasse, Сосновая улица). Aastatel 1940–1941 oli tänava nimi Ladva tänav. Tallinna tänavanimed. KNAB. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 80
Puuvilja tänav (Tallinn)

Puuvilja tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme asumis. Puuvilja tänav algab Pärnu maanteelt ja lõpeb Raudtee tänaval Tallinna–Keila raudtee ääres. Puuvilja tänav on põhjaloode–lõunakagusuunaline ja ligikaudu 145 meetri pikkune. Tänava ääres asub Tallinna Nõmme Põhikool. Puuvilja 4 asub EEKBKL Nõmme Baptistikoguduse palvela. Puuvilja tänav sai nime 8. novembril 1927. Nõmme baptistikogudus tähistab 120. sünnipäeva. Nõmme Sõnumid, 10. oktoober 2013 Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 96
Võsu tänav

Võsu tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme asumis. Võsu tänav algab Pärnu maanteelt ja lõpeb Raudtee tänaval Tallinna–Keila raudtee ääres. Võsu tänav on põhjaloode-lõunakagusuunaline ja ligi 120 meetri pikkune. Tänava varasem nimi oli Kiriku tänav (saksa keeles Kirchenstrasse, vene keeles Церковная улица) sealse Nõmme Rahu kiriku järgi. Aastatel 1940–1941 oli tänava nimi Kulli tänav. 27. juunil 1950 pandi tänavale nimeks Okka tänav. Praeguse nime sai Võsu tänav 20. juulil 1984. Tallinna tänavanimed. KNAB. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 87 Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 304
Lühike tänav (Tallinn)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Lühike tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme asumis. Lühike tänav algab Pärnu maanteelt ja lõpeb Raudtee tänaval Tallinna–Keila raudtee ääres. Lühike tänav on loode–kagusuunaline ja ligikaudu 85 meetri pikkune. Lühike tänav sai nime 27. oktoobril 1922. Tänav on nime saanud oma lühiduse järgi. Tänava saksakeelne nimi oli Kurze Strasse ja venekeelne Короткая улица. http://www.eki.ee/knab/tallinn1.htm Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 281 Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 73
Maximilian Schell

Maximilian Schell (8. detsember 1930 Viin – 1. veebruar 2014 Innsbruck) oli Austria filminäitleja, -produtsent ja -lavastaja. Tema isa oli Šveitsi kirjanik Hermann Ferdinand Schell ja ema Austria näitleja Margarethe Noé von Nordberg. Peres oli peale Maximiliani veel kolm last, kes kõik tegelesid näitlemisega. Õde Maria Schell ja vend Karl Schell olid vanemad, õde Immy Schell oli pere noorim laps. Pärast anšlussi, aastal 1938 asus perekond elama Šveitsi Zürichisse. Aastal 1962 võitis ta parima meespeaosatäitja Oscari kaitseadvokaat Hans Rolfe rolli eest filmis "Nürnbergi protsess". Sama rolli eest sai ta ka Kuldgloobuse. Oscari nominentide hulgas oli ta veel kahel korral. Aastal 1976 rolli eest filmis "The Man in the Glass Booth" ja 1978. aastal meeskõrvalosatäitja kategoorias rolli eest filmis "Julia". Ta oli 2005. aastani abielus vene filminäitleja Natalja Andreitšenkoga. Neil sündis tütar Nastassja Schell. 2013. aasyal abiellus ta endast 47 aastat noorema ooperilaulja Iva Mihanoviciga. Maximilian Schell oli Angelina Jolie ristiisa. Maximilian Schell andmekogus IMDb (inglise) Jüri Laulik: "Rahvusvaheline mees Maximilian Schell", Sirp, 24. oktoober 2008
Józef Cyrankiewicz

Józef Adam Zygmunt Cyrankiewicz (23. aprill 1911 Tarnów – 20. jaanuar 1989 Varssavi) oli Poola riigitegelane. Józef Cyrankiewicz oli pärit inseneri perekonnast. Ta õppis Krakówis Jagiełło ülikoolis õigusteadust. Poola Sotsialistlikku Parteisse astus ta 1931. aastal. 1935–1939 oli ta Poola Sotsialistliku Partei Krakówi piirkonnakomitee sekretär. 1939. aasta septembris võttis ta osa Saksamaa kallaletungi tagasitõrjumisest. 1939–1941 organiseeris ta Krakówi sotsialistide põrandaalust võitlust Saksa okupantide vastu. Cyrankiewicz vangistati 1941. aasta kevadel ning ta viibis seejärel kuni 1945. aasta jaanuarini koonduslaagrites. Poola Sotsialistliku Partei Kesktäitevkomitee esimehena osales ta 1945–1948 Poola Ühendatud Töölispartei moodustamisel. 1946–1947 oli ta Poola valitsuses portfellita minister ja 1947–1972 Poola Seimi liige. 1948–1972 oli ta Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomitee Poliitbüroo liige. 1947–1952 ja 1954–1970 oli ta Poola Rahvavabariigi Ministrite Nõukogu esimees (sisuliselt peaminister), 1952–1954 Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja. 1970–1972 oli Józef Cyrankiewicz Poola Riiginõukogu esimees (sisuliselt president). https://www.munzinger.de/search/portrait/Jozef+Cyrankiewicz/0/726.html
Ikopa

Ikopa on Madagaskari pikkuselt teine jõgi. See läbib riigi pealinna Antananarivot ning on Betsiboka jõe suurim lisajõgi. Ikopa saab alguse Varahina allikast, mis asub Andramasina alamprefektuuris 1810 m kõrgusel merepinnast.
Bemarivo

Bemarivo jõgi asub Põhja-Madagaskaril. See voolab India ookeani saare kirderannikul. Jõe valgmasse kuuluvad Tsaratanana mäestik ja Marojejy mäestiku põhjaosa Marojejy rahvuspargis. Nosiarina lähedal ületab jõge riigimaantee 5a (Route Nationale 5a). Jõesuue paikneb Sambavast põhjas. Bemarivo on Betsimisaraka piirkonna põhjapiir. Ka Sofia jõe üht lisajõge nimetatakse Bemarivoks. Madagascar: A Country Study, Helen Chapin Metz, ed. Library of Congress, 1994., accessed 14 August 2008 Sparks, J. S. (2008). Phylogeny of the Cichlid Subfamily Etroplinae and Taxonomic Revision of the Malagasy Cichlid Genus Paretroplus (Teleostei: Cichlidae). Bulletin of the American Museum of Natural History Number 314: 1-151
Toksinoloogia

Toksinoloogia on toksikoloogia allharu. Toksinoloogia uurib organismide (taimed, bakterid, seened, loomad) komplekteeritavaid orgaanilist päritolu ühendeid, mis mõjuvad teistele elusolenditele toksiinina, ning nendega seotud toimemehhanisme ja võimalikku ravi. Toksinoloogia eeldab biosüstemaatika tundmist. Toksinoloogia interdistsiplinaarse teadusharuna on seotud anatoomia, biokeemia, molekulaarbioloogia ja farmakoloogia ning farmakognoosiaga. Kliinilist toksinoloogiat võib vaadelda meditsiiniharuna, mis hõlmab teadmisi bioloogilisi toksiine komplekteerivate organismide ja inimorganismile mõjuvate toksiinide toimemehhanismide (mürgistusseisundid, allergilised reaktsioonid maosüljele, mesilasmürgile jm) kohta, diagnoosi ja toksiini toimel tekkinud haiguslike seisundite ravi. Kliinilise toksinoloogia hulka loetakse ka teadmised, mis puudutavad bioterrorismi, ravimite (nii antidoodid kui ka nn mürkmadude süljest eraldatud ainete põhjal välja töötatud ravimite) välja töötamist jpm. Madude hammustused (nii mürkmadude kui ka mürgitute) on ülemaailmselt oluline probleem nii rahvatervise kui ka arstiteaduse seisukohalt. Eri hinnangute alusel (2010) saab igal aastal madudelt hammustada (hinnanguline vahemik) 421 000 – 1 842 000 inimest ja sureb igal aastal 20 000 – 94 000 inimest. Julian White, Venomous animals: clinical toxinology, Molecular, Clinical and Environmental Toxicology Experientia Supplementum Volume 100, 2010, pp 233-291, Veebiversioon (vaadatud 16.02.2014) (inglise keeles) Clinical Toxinology Resources Website, veebiversioon (vaadatud 16.02.2014) (inglise keeles) Open-Access-Toksinoloogia ajakiri saidil toxins, Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Toxinologie seisuga 16.02.2014.
Silvia Urb

Silvia Urb (18. veebruar 1924 Võru – 11. august 2018) oli eesti laulja. Õppis Võru algkoolis. Lõpetas 1944. aastal Tartu Kommertsgümnaasiumi ja õppis laulu Tartu Muusikakoolis. Pärast Tallinna Konservatooriumi lõpetamist 1954. aastal asus tööle Estonia teatrisse. Töötas registraatorina Tartu Sisehaiguste Kliinikus 1944-46. Seejärel Tartu III Sisehaiguste Kliinikus. Tema isa oli kingsepp ja maadleja Johannes Urb. Tarmo ja Toomas Urb on tema vennapojad. "Heli jälg: Silvia Urb". ERR. 30.11.1991. Vaadatud 12.08.2018. Piret Tali, Urbaniseerimatud Urbid, Eesti Päevaleht, 30. märts 1996 "Marvi Taggo, Silva nimega Silvia. Kuulutaja 2014". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. veebruar 2014. Vaadatud 16. veebruaril 2014.
Betsiboka

Betsiboka on 525 km pikkune jõgi Põhja-Madagaskari keskosas. See voolab loodesse ning suubub Bombetoka lahte, moodustades ulatusliku delta. Betsiboka saab alguse riigi pealinnast Antananarivost idas. Jõge ümbritsevad mangroovimetsad. Jõe värvus on silmatorkavalt punane; see tuleneb jõesetetest, mida Betsiboka tohutuis kogustes merre kannab. Suurem osa setteist koguneb jõesuudmesse. Betsiboka on drastiline näide Loode-Madagaskaril katastroofi mõõtmed võtnud erosioonist.. Metsaraie põllu- ja karjamaade laiendamiseks on viimase 50 aasta jooksul viinud tohutu mullakihi kaotuseni, mis ulatub saare mõnes piirkonnas igal aastal 250 tonnini hektarilt - maailma suurim erosioonimäär. Jõebasseinis on mitmeid endeemseid kalaliike. Nende seas on kolm tsikliidi: Paretroplus petiti, P. tsimoly ja P. maculatus. Betsiboka suurim lisajõgi Ikopa voolab läbi pealinna Antananarivo. Betsiboka jõesuue, vaade kosmosest Betsiboka tavalisel tasemel Betsiboka üleujutuse ajal Bradt, Hilary (17. mai 2011). Madagascar: The Bradt Travel Guide. Bradt Travel Guides. Lk 82. ISBN 978-1-84162-341-2. Vaadatud 8. jaanuar 2013. Tsilavo Raharimahefa and Timothy M. Kusky (2010). "Environmental monitoring of bombetoka bay and the Betsiboka estuary, Madagascar, using multi-temporal satellite data". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. detsember 2012. Vaadatud 16. veebruaril 2014. Floods in Madagascar, NASA Earth Observatory Sediment Laden Drainages, Lunar and Planetary Institute, USRA NASA: Earth from Space
Sofia jõgi

Sofia jõgi asub Loode-Madagaskaril, see voolab läbi Sofia piirkonna. Jõgi saab alguse Tsaratanana mäestikust 1784 m kõrguselt üle merepinna, selle pikkus on 350 km. Hughes, Ralph H.; Hughes, Jane S. (1992). Iucn Directory of African Wetlands. IUCN. Lk 801. ISBN 978-2-88032-949-5. Vaadatud 8. jaanuar 2013.
Ihosy jõgi

Ihosy jõgi asub Kesk-Madagaskaril endises Fianarantsoa provintsis. See saab alguse Bekisopa mägedes ja kulgeb läbi Ihosy linna (koordinaadid 22.4°S 46.1166667°E), millele jõgi ka nime andis.
Mahajamba jõgi

Mahajamba jõgi asub Põhja-Madagaskaril ning voolab läbi Ankarafantsika rahvuspargi. Jõge ümbritseb mangroovimets. Bradt, Hilary (17. mai 2011). Madagascar: The Bradt Travel Guide. Bradt Travel Guides. Lk 82. ISBN 978-1-84162-341-2. Vaadatud 8. jaanuar 2013.
Mananara

Mananara jõgi on üks Ida-Madagaskari suurematest jõgedest. 150 km pikkune jõgi suubub India ookeani Vangaindrano linna lähistel Atsimo-Atsinanana piirkonnas. Mananara saab alguse kolme jõe, Menarahaka, Itomampy ja Ionaivo ühinemisel. Ionavio läte asub Tsimahamory mäe nõlvadel, ligikaudu 1500 m kõrgusel. Itomampy algus on Ionaivo lähedal, umbes 40 km kaugusel India ookeanist ja 1600 m kõrgusel, jõgi voolab põhja kuni ühinemiseni Ionaivoga. Menarahaka allikad asuvad Andringitra mäestikus umbkaudu 2000 m kõrgusel, enne Ionaivoga ühinemist voolab sellesse ka Sahambano jõgi. Aldegheri, Marius. Rivers and Streams on Madagascar, in Battistini, Rene & G. Richard-Vindard (ed.), Biogeography and Ecology in Madagascar, p. 266-67 (1972))
Madagaskari jõgede loend

Siin on loetletud Madagaskari jõgesid. Antainambalana Bemarivo Besokatra Betsiboka Bombetoka Fanambana Faraony Fiherenana Ifasy Ihosy Ikopa Irodo Ivondro Linta Lokoho Loky Lõuna-Mahavavy Maevarano Mahajamba Manambolo Manambaho Manampatrana Mananara Mananjary Mangoro Maningory Maningoza Mandrare Mangoky Mania Maningory Menarandra Namorona Nosivolo Onibe Onilahy Onive Põhja-Mahavavy Ramena Rianila Saharenana Sakaleona Sakanila Sakeni Sambirano Sofia Tsiribihina Zomandao
Mananjary jõgi

Mananjary jõgi asub Lõuna-Madagaskaril. See suubub saare idarannikul India ookeani. Jõgi moodustab Betsimisaraka piirkonna lõunapiiri. Mananjary suudmes asub Mananjary linn. Madagascar: A Country Study, Helen Chapin Metz, ed. Library of Congress, 1994., accessed 14 August 2008 www.britannica.com
Mandrare

Mandrare jõgi asub Anosy piirkonnas Lõuna-Madagaskaril. 270 km pikkune jõgi suubub India ookeani Amboasary-Atsimo (Amboasary Sud) lähistel.
Mangoky

Mangoky on 564 km pikkune jõgi Madagaskaril Atsimo-Andrefana ja Anosy piirkonnas. See saab alguse Kõrgplatoolt, Fianarantsoa linnast ida pool. Jõgi voolab üldjoontes lääne suunas, ületab Bemaraha platoo lõunaotsa, jõuab rannikutasandikule ning suubub Mosambiigi kanalisse Morombe linnast põhjas. Suurem osa Madagaskarist on viimase 40 aasta jooksul kannatanud tõsiselt metsaraie all, peamiselt pärismaalaste alepõllunduse tõttu. See on viinud suure erosiooni ja pinnasekaotuseni Mangoky jõe valglas, nagu näitab liiva kogunemine jõe alamjooksule ja suudmesse. Mangokyst lõunas eristub selgesti mudane pruunikasroheline Ihotry järv. Järve ja ranniku vahele jääb suur valge liivaga ala, mida palistavad mudased tiigid. Jõe delta lõunaosas domineerivad settest moodustunud saared ja väikesed kanalid. Põhjaosas seevastu paiknevad mangroovisood ning loodete kujundatud pinnavormid.
Venemaa 2014. aasta taliolümpiamängudel

RUS Venemaa osales 2014. aasta taliolümpiamängudel 232 sportlasega, kes võistlesid kõigil 15 spordialal. Olümpiamängude avatseremoonial 7. veebruaril kandis Venemaa lippu bobisõitja Aleksandr Zubkov. Venemaa sai enne tulemuste tühistamisi dopinguskandaaliga seoses riikide arvestuses enim medaleid (33) ja ka enim kuldmedaleid (13). Olümpiavõitjaks tulid Venemaa iluuisutamisvõistkond, naiste üksiksõidus Adelina Sotnikova, paarissõidus iluuisutajad Tatjana Volossožar ja Maksim Trankov, kiiruisutaja Viktor An, lumelauasõitja Vic Wild, skeletonisõitja Aleksandr Tretjakov, murdmaasuusataja Aleksandr Legkov, kahebobisõitjad Aleksandr Zubkov ja Aleksei Vojevoda, lühiraja uisumeeskond, laskesuusatamismeeskond ning neljabobimeeskond. Paljude Venemaa sportlaste suhtes on käimas distsiplinaarmenetlused arvatavate dopingurikkumiste asjus. Esimesed diskvalifitseerimised toimusid 1. novembril 2017, kui tühistati murdmaasuusatajate Jevgeni Belovi ja Aleksandr Legkovi tulemused. 9. novembril 2017 tühistati Maksim Võlegžanini, Jevgenija Šapovalova, Aleksei Petuhhovi ja Julija Ivanova tulemused. 22. novembril 2017 tühistati skeletonisõitjate Aleksandr Tretjakovi, Jelena Nikitina, Marija Orlova ja Olga Potõlitsina tulemused.
Cambridge'i muutus

Cambridge'i muutus on filosoofiline mõiste, mille kohaselt entiteet x on muutunud ainult siis kui on olemas predikaat F, mis pole tõene (on tõene) x-i suhtes ajal t1, aga pole tõene (on tõene) x-i suhtes mõnel hilisemal ajal. Termini "Cambridge'i muutus" mõtles 1960. aastate lõpus välja Peter Geach, viidates Bertrand Russellile ja John McTaggartile – filosoofidele, kes olid aktiivsed Cambridge'i ülikoolis. Oletagem, et ajal t1 on isik A 180 cm pikk ja isik B 175 cm pikk. Ajal t2 on isik A ikka 180 cm, aga isik B on kasvanud 185 cm pikkuseks. Kuna predikaat "on pikem kui B" on tõsi A suhtes ajal t1, aga mitte ajal t2, on A muutunud Cambridge'i muutuse definitsiooni "muutus" kohaselt. Ta on liikunud seisundist "on pikem kui B", seisundisse, kus ta pole enam pikem kui B. Intuitiivselt siiski on muutunud isik B, mitte isik A. Isik B kasvas 10 cm, isiku A pikkus jäi samaks. Seda probleemi seoses Cambridge'i muutusega võib lahendada eristades loomuomaseid ja mitteomaseid või loomulikke ja mitteloomulikke omadusi. Nii eristades, on võimalik defineerida "päris" muutus, eeldades, et predikaadil on avaldunud loomuomased tunnused, näiteks pikkus 175 cm, mitte mitteomased tunnused nagu "on pikem kui B".
Tuvalu lipp

Tuvalu lipp on Tuvalu ametlik lipp. 1978–1995 1995 Tuvalu lipp aastatel 1995–1997 Tuvalu vapp Tuvalu lipp andmebaasis Flags of the World (inglise keeles)
Pigilaigulised

Pigilaigulised (Rhytismataceae) on hüüvikseente klassi pigilaigulaadsete seltsi kuuluv seente sugukond. Sugukonda kuulub 55 perekonda 728 liigiga. Aporia Bifusella Bifusepta Bivallium Canavirgella Ceratophacidium Cerion Coccomyces Coccophacidium Colpoma – nööpaukseen Conostroma Crandallia Criella Cryocaligula Cryptomyces Davisomycella Discocainia Duplicaria Duplicariella Elytroderma Hypoderma – pigisõõn Hypodermella Hypohelion Hysterodiscula Isthmiella Leptostroma Lirula – pigijutt Lophodermella – vaguhuul Lophodermium – pigihuul Lophomerum Macroderma Marthamyces Melasmia Meloderma Moutoniella Myriophacidium Nematococcomyces Neococcomyces Nothorhytisma Nymanomyces Parvacoccum Ploioderma Propolis Pseudorhytisma Pureke Rhytisma – pigilaik Soleella Sporomega Terriera Therrya – pigitäht Triblidiopsis Tridens Tryblidiopsis – pigiliuake Tryblidiopycnis Virgella Vladracula Xyloschizon Zeus Pigilaigulised andmebaasis eElurikkus
Antifeminism

Antifeminism on vastuseis feminismile või mõnele selle vormile. Igapäevases kõnes kasutatakse antifeminismi kui vastuseisu feminismi pooldavale organisatsioonidele või poliitilisele liikumisele.[viide?] Meesuuringute õpetlane Michael Kimmel määratleb antifeminismi kui "vastuseisu naiste võrdõiguslikkusele".[viide?] On väidetud,[viide?] et on tehtud vähe uuringuid antifeminismist kui ühiskondliku liikumise kohta ning, et antifeminsm on tihti kui maskulinistlik väide, et mehed on kriisis, kuna ühiskond feminiseerub. Mõned antifeministid on väitnud,[viide?] et feminism on kaasa toonud muutusi ühiskonna varasemates seksuaalsusega seotud normides, mis nende arvates kahjustab traditsioonilisi väärtusi või usulisi tõekspidamisi. Näiteks abielude vähenemist on nimetatud feminismi negatiivseks tagajärjeks. Paljud neist antifeministidest on naiste tööturul või poliitilistel ametikohtadel olemise vastu. Samuti on nad naiste hääletamisõiguste ja peres mehe olulise vähenemise vastu. Näiteks Paul Gottfried on öelnud,[viide?] et "Muutus naiste rollis on olnud sotsiaalne katastroof, mis jätkuvalt mõjutab pere". Enamik tänapäeva antifeministe on feminismi vastu pigem naturalistlikel kui religioossetel või traditsioonilistel põhjustel.[viide?] Nende jaoks on feminism kui meeste ja naiste kaasasündinud erinevuste eitamine ja kui inimeste programmeerinime nende bioloogiliste tendentside vastu. Antifeministid ka tihti leiavad,[viide?] et kuigi feminism võitleb võrdsuse eest, ignoreerib see meeste õigusi. Mõned antifeministid ka usuvad,[viide?] et feminism on jõudnud oma eesmärgini ning püüdleb nüüd selleni, et naistel oleks kõrgem staatus kui meestel. Kriitikud on väitnud,[viide?] et antifeminism või antifeministlikud liikumised feminismi vastu on kui katsed õõnestada põhjendatud muret naiste õiguste ja diskrimineerimise kohta pealt. maskulinism
Pigihuul

Pigihuul (Lophodermium) on pigilaigulaadsete seltsi kuuluv seente perekond. Pigihuule perekonda on Eesti eElurikkuses klassifitseeritud järgmised seeneliigid: Lophodermium arundinaceum; sün Hysterium arundinaceum – roo-pigihuul Lophodermium brachypodii Lophodermium caricinum; sün Leptostroma caricinum Lophodermium conigenum – süva-pigihuul Lophodermium culmigenum; sün Hysterium culmigenum Lophodermium eriophori Lophodermium foliicola; sün Lophodermium hysterioides, Lophodermium xylomoides Lophodermium gramineum – kõrre-pigihuul Lophodermium juniperinum – kadaka-pigihuul Lophodermium melaleucum Lophodermium oxycocci – jõhvika-pigihuul Lophodermium petiolicola Lophodermium piceae – kuuse-pigihuul Lophodermium pinastri; sün Hysterium pinastri, Leptostroma pinastri – puna-pigihuul Lophodermium seditiosum – tõve-pigihuul Pigihuule perekonna seeneliigid tõvestavad mitmeid taimi, eelistades sugukonna männilised perekondi. Tuntuimaks metsa seenpatogeeniks on tõve-pigihuul. Pigihuul andmebaasis eElurikkus , Veebiversioon (vaadatud 16.02.2014) Pigihuul andmebaasis eElurikkus