laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Friedrich I (Württembergi kuningas)

Mitte segi ajada aastatel 1593–1608 valitsenud Württembergi hertsogi Friedrich I-ga. Friedrich I (Friedrich Wilhelm Karl; 6. november 1754 – 30. oktoober 1816) oli Württembergi valitseja 1797. aastast kuni oma surmani. Aastatel 1797–1803 oli ta Württembergi hertsog, 1803–1806 esimene ja ainus Württembergi kuurvürst ja alates 1806. aastast Württembergi kuningas. Friedrich sündis 6. novembril 1754 Treptow an der Regas Preisimaal (täna Trzebiatówis Poolas) hiljem Württembergi hertsogiks saanud Friedrich II Eugeni ja tema abikaasa Friederike Dorothea Sophia von Brandenburg-Schwedti esimese pojana. Tema 1759. aastal sündinud õde Sophie Dorothee Auguste Louise abiellus 1776. aasta oktoobris tsareevitš Pauliga, kellest sai hiljem Vene keiser Paul I. 1774. aasta juunis astus ta Preisi armee teenistusse, saades ooberstiks Lölhöffeli kürassiirirügemendis. 1776. aasta detsembriks oli ta tõusnud sama üksuse ülemaks, juhtides rügementi ka Baieri pärilussõjas. 1781. aastal läks ta kindralmajori auastmes erru. 15. oktoobril 1780 abiellus ta Augusta von Brunswick-Wolfenbütteliga, kellega tal oli neli last: Wilhelm I von Württemberg (1781–1864), Württembergi kuningas aastail 1816–1864. Friederike Katharine Sophie Dorothea von Württemberg, (1783–1835), kellest sai 1807. aastal Napoleon I noorema venna, Vestfaali kuninga Jerome'i (1784–1860) abikaasa. Sophie Dorothea von Württemberg (1783–1784), kes suri alaealisena; Paul Karl Friedrich August von Württemberg (1785–1852), Württembergi kuninga Wilhelm II vanaisa Augusta suri 1788. aastal. 18. mail 1797 abiellus Friedrich uuesti Suurbritannia kuninga George III vanima tütre kuningliku printsessi Charlotte'iga. Neil oli üks laps, 27. aprillil 1798 surnult sündinud tütar.  Friedrich I (Württembergi kuningas) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Benderi lahing (1992)

Benderi lahing, tuntud ka kui Tighina lahing (rumeenia keeles Bătălia de la Tighina; vene keeles Битва за Бендеры, Bitva za Bendery), toimus 19. juuni – 21. juuli 1992 Moldova ja Transnistria Moldaavia Vabariigi (üldtuntud kui Transnistria) vahel. Lahing toimus Benderis, tuntud ka kui Tighina, Dnestri jõe läänekaldal asuvas linnas. Bender on linna venekeelne nimi ja Tighina rumeeniakeelne nimi. Bender oli koos Dubăsariga üks põhilisi võitluspunkte kogu Transnistria sõja ajal ning linnas toimunud lahing oli selle konflikti suurim ja veriseim. Transnistriat aitasid kogu sõja vältel Vene regulaarväed ja 14. kaardiväe armee, kes varustas Transnistria relvajõude relvade ja laskemoonaga, mis oli separatistide võiduks Benderis ülioluline. Vastuseks Vene vägede viibimisele Moldova territooriumil taotles Moldova president Mircea Snegur ÜRO-lt Venemaa hukkamõistmist, saades siiski vaid nõrga rahvusvahelise toetuse. Nii sõlmisid Moldova ja Venemaa 21. juulil 1992 relvarahu, mis lõpetas Transnistria sõja. Selle tulemusena toodi Transnistriasse nn Venemaa sõjaline rahuvalvemissioon, mille järel kaotas Moldova keskvalitsus järkjärgult kontrolli Transnistria üle, mis muutus Moldovast iseseisvaks. Transnistrias nimetati tollal Transnistria meedias Benderi lahingut "tänapäeva Stalingradiks" ja seda võrreldi sageli Teise maailmasõja idarindega, kus Natsi-Saksamaa tungis Nõukogude Liitu. Teisest küljest nähakse Moldovas Benderi lahingut tänapäeval "kriminaalsete" ja "poolsõjaliste" separatistide provokatsioonina, mille eesmärk on häirida konflikti rahuläbirääkimiste protsessi. Transnistria sõda Baidaus, Eduard (2018). "Portraying heroes and villains: Moldovan and Transnistrian print media during the 1992 war in the Dniester Valley". Canadian Slavonic Papers. 60 (3–4): 497–528. DOI:10.1080/00085006.2018.1520419. Munteanu, Angela; Munteanu, Igor (2008). "Transnistria: a paradise for vested interests". SEER: Journal for Labour and Social Affairs in Eastern Europe. 10 (4): 51–66. DOI:10.5771/1435-2869-2007-4-51. JSTOR 43293238.
Ludwig Körber

Ludwig Bernhard Körber (19. aprill 1863 Rõngu - 9. aprill 1919 London) oli Venemaa mereväeohvitser. Ta muutis oma nime 30. oktoobril 1916 Ludwig F. Korviniks (Corvinus). Ta oli Vene viitseadmiral. Ta sündis Tartumaal Rõngus baltisaksa perekonnas, kuhu kuulus mitu põlvkonda pastoreid. Tema vanavanaisa Eduard Philipp Körber oli Võnnu Jakobi koguduse õpetaja, vanaisa Carl Eduard Körber oli Vändra ja Käru koguduse õpetaja ja ajakirjanik. Tema isa oli Tartu ülikooli professor Bernhard Eduard Otto Körber. Ta õppis Peterburis, pealinna kuulsas saksa koolis St. Petri-Schule. Ta lõpetas 1884. aastal mereväe kadettide korpuse ja Nicholase mereväeakadeemia Peterburis. Aastatel 1886–1889, teenides Läänemerel, võttis ta Stepan Makarovi juhtimisel ette maailmaturnee korvetiga Vityaz. Aastatel 1897–1900 teenis ta Kaug-Idas, kus ta paistis silma Taku kindluse rünnaku ajal. Aastatel 1904–1905 osales ta Vene-Jaapani sõjas vanemohvitserina ristlejatel Russie ja Bogatyr. Aastal 1905 määrati ta maa- ja merejõudude staapi Kaug-Idas. 1906. aastal taas Läänemerel juhtis ta ristlejat Doni Kasakas. Aastal 1908 anti talle suurtükilaeva Khivinets juhtimine. Seejärel viibis ta aastatel 1909–1911 Vene keiserliku mereväe esindajana Suurbritannias. Venemaale tagasi jõudes määrati ta lahingulaeva Tsarevitši (1911–1913) komandöriks. 1913. aastal teenis ta Balti laevastiku ülema admiral von Esseni staabiülemana. 24. detsembril 1914 ülendati ta viitseadmiraliks. Aastal 1915 oli ta meretranspordi konverentsi president (sellel kohtumisel pandi paika Venemaa keisririigi erinevate ministeeriumide ja eraettevõtete vaheline koordineerimine transpordi kasutamisel). 1916. aastal määrati talle vastloodud Arktika laevastiku juhtimine. Ludwig vabastati ametist pärast 1917. aasta Veebruarirevolutsiooni ja lahkus Venemaalt 1918. aastal. Ludwig Körber suri 1919. aastal Londonis. Tema haud avastati 2014. aastal Kensal Greeni surnuaiast. Ludwig Körberi naine oli Olga Fedorovna von Schultz, kes hukkus 1942. aasta Leningradi blokaadi ajal. Tema lapsed olid aerokosmose insenerid Viktor Körber, Leonid Körber ja Boris Körber. https://amburger.ios-regensburg.de/index.php?id=70403 http://www.repka.ee/?page=biography&person_id=119
Jake McCabe

Jake McCabe (sündinud 12. oktoobril 1993 Eau Claire'is, Wisconsinis) on Ameerika Ühendriikide jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Toronto Maple Leafs. Aastatel 2011–2014 mängis ta Wisconsini ülikooli jäähokimeeskonnas. 2012. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i draft '​is 44. valikuna. 2. aprillil 2014 sõlmis ta Sabresiga kolmeaastase lepingu. Juba järgmisel päeval debüteeris ta NHL-is mängus St. Louis Bluesi vastu. Hooajal 2014/15 mängis ta põhiliselt American Hockey League'is (AHL) Sabresi tütarklubis Rochester Americans. Alates hooajast 2015/16 kuulus ta Sabresi põhikoosseisu. Esimese värava lõi ta NHL-is 15. oktoobril 2015 mängus Florida Panthersi vastu. 2021. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Chicago Blackhawksiga. 2023. aasta veebruaris kaubeldi ta suurema tehingu raames Toronto Maple Leafsi. 2011. aasta tuli McCabe USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks ja 2013. aastal USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. USA jäähokikoondise koosseisus osales ta 2014. ja 2016. aasta maailmameistrivõistlustel. Hoppe, Bill (2. aprill 2014). "Sabres sign Jake McCabe to entry level deal". Olean Times Herald. Vaadatud 2. aprillil 2014. "Buffalo sign 2012 draft pick Jake McCabe". Buffalo Sabres. 2. aprill 2014. Vaadatud 2. aprillil 2014. "Blackhawks agree to terms with Jake McCabe". Chicago Blackhawks. 28. juuli 2021. Vaadatud 28. juulil 2021. "Maple Leafs acquire McCabe, Lafferty from Blackhawks". The Sports Network. 27. veebruar 2023. Vaadatud 27. veebruaril 2023. Jake McCabe NHL.com lehel Jake McCabe hockeydb.com lehel
Jak Jones

Jak Jones (sündinud 29. juulil 1993 Cwmbranis Walesis) on Walesi elukutseline snuukrimängija. Amatöörturniiridest on ta võitnud Euroopa meistrivõistlused 2016. aastal. 2023. aasta maailmameistrivõistlustel jõudis Jak veerandfinaali ja 2024. aastal finaali. Jak Jones World Snooker Tour Jak Jones Snooker.org Jak Jones SnookerInfo
Levan Habeišvili

Levan Habeišvili (gruusia keeles ლევან ხაბეიშვილი; sündinud 7. mail 1987) on Gruusia aktivist ja poliitik, kes on olnud parlamendi liige alates 2020. aastast. Asudes 2008. aastal kohaliku ametnikuna avalikku teenistusse, liitus ta juba noorelt valitseva Ühinenud Rahvusliku Liikumisega, teenides nii Thbilisi kohalikus bürokraatias kui ka president Mihheil Saakašvili administratsioonis. Pärast viimase lahkumist Gruusiast ja oma kaotust kohalikel valimistell 2014. aastal liitus ta parteiga Uus Gruusia, mille raames kandideeris 2016. aastal parlamenti ebaõnnestunult. 2017. aastal valiti ta liikmeks Thbilisi linnaassambleesse. UNM, mis käivitas talle platvormi, kust temast sai üks häälekamaid valitsusvastaseid aktiviste, süüdistades sageli Gruusia unistuse juhitud valitsust korruptsioonis. Alates 2020. aastast on ta olnud parlamendi liige, kuigi tema ametiaega on iseloomustanud boikoteerimine ja vähene külastatavus. Teda on iseloomustatud kui populisti. Ta valiti 2023. aasta jaanuaris Ühinenud Rahvusliku Liikumise esimeheks, alistades oma eelkäija Nika Melia.
Polydesmia

Polydesmia on seltsi tiksikulaadsed kuuluv seente perekond. Polydesmia fructicola Polydesmia pruinosa Polydesmia turbinata Polydesmia andmebaasis eElurikkus.
Messerschmitt Bf 110

Messerschmitt Bf 110 on kahe mootoriga saksa hävitaja-pommitaja ja ööhävitaja. Lennuki esimene prototüüp lendas 13. mail 1936, peale mida tehti uuendusi kuni teise maailmasõja lõpuni. Lennuki algne relvastus oli kaks 20 mm MG FF kahurit ja neli 7,92 MG17 kuulipildujat ning lennuki tagaosas oleval kaassõitjal enesekaitseks üks MG15 kuulipilduja. Sõja algusaastatel vahetati MG FF kahurid MG 151 vastu ja MG15 vahetati kaheraudse MG 81Z vastu. Kuna lennukit hakati kasutama öölahingutes, paigaldati neile Lichtensteini radar, mis võimaldas öösel vastast paremini leida. Bf 110 oli mitmeotstarbeline lennuk. Sõja alguses kasutati Bf 110-t saatjalennukina, mis kaitses suuri pommitajaid. See toimis hästi, kuna neil oli väga pikk lennuaeg ning nad said pommitajaid saata kogu missiooni jooksul. Siiski ei suutnud Bf 110 ennast ja pommitajaid kaitsta Briti hävituslennukite rünnakute vastu, kuna nende manööverdusvõime oli nõrk. Selle vea vältimiseks hakati Bf 109-t kasutama rohkem saatjalennukina. Sõja keskel, kui britid hakkasid Saksamaad sagedamini pommitama ja Bf 110 sai uued relvad, Osutus lennuk heaks kaitsjaks. Nende uus taktika oli rünnata pommitajaid alt, kust nad said need täpsete laskudega kiiresti maha võtta. Bf 110 osutus kasulikuks nii Põhja-Aafrikas kui ka Ida-Euroopas tänu oma mitmekülgsusele, olles nii hävitaja kui ka pommitaja. Kuna lennukist ehitati sõja ajal palju versioone, siis on erinevusi ka nende tehnilistes andmetes. Algupärased Bf 110 tehnilised andmed: mootor: kaks 1085hp Daimler-Benz DB 601B-1 maksimaalne kiirus: 559 km/h maksimaalne lennukõrgus: 10 000 m lennukaugus: 1095 km tühimass: 5150 kg maksimaalne mass õhkutõusul: 6750 kg tiivaulatus: 16,2 m tiibade pindala: 38,5 lennuki kere pikkus: 12,3 m kõrgus: 4,13 m umbkaudne toodangu arv: 5800 tk "eduard Messerschmitt Bf 110C 1:48 – build review". Scale Modelling Now. 5. aprill 2022. Vaadatud 23. märtsil 2024. Jucker, Hans H. "German FuG 202 / FuG 220 Lichtenstein airborne radars" (PDF). Vaadatud 23. märtsil 2024. Green, B. (2012). Modelling the Messerschmitt Bf 110. Bloomsbury. "Messerschmitt Bf 110". Flugzeug. Vaadatud 23. märtsil 2024.
Kristallpistoda

Hispaania arheoloogid avastasid 2017. aastal üliharuldase relvakomplekti, sealhulgas pika pistoda tera, 25 nooleotsa ja esemete loomiseks kasutatud südamikud, mis kõik olid valmistatud kristallist. Haud asub Guadalquiviri alamjooksu orus, mis asub Sevilla suurlinnapiirkonnas – asula nimi on Valencina de la Concepcion Castilleja de Guzman. Sevilla lähedal asuva iidse haua sees leidsid arheoloogid mitme tseremoniaalsel viisil maetud inimese jäänused, samuti kõige silmatorkavama artefakti: mäekristallist valmistatud pistoda. Keerukalt nikerdatud kristallpistoda on pärit vähemalt aastast 3000 e.m.a. Seda uurinud Hispaania teadlased pidasid seda tehniliselt kõige keerukamaks ja esteetiliselt muljetavaldavamaks mäekristallide koguks, mis kunagi eelajaloolisest Iberiast leitud". Mäekristallidest tööriistu leitakse sellest ajastust harva. Arvestades seda, kasutas neid tõenäoliselt ainult eliit. Liberatore, Stacy (22. jaanuar 2021). "Rare 5,000-year-old crystal dagger found in Prehistoric Iberian". Mail Online. Vaadatud 2. mail 2024. Puiu, Tibi (18. jaanuar 2021). "Scientists find amazing 5,000-year-old crystal dagger in Spain". ZME Science (Ameerika inglise). Vaadatud 2. mail 2024. "This Rare, Ancient Crystal Dagger Reminds Us of DUNE". Nerdist (Ameerika inglise). Vaadatud 2. mail 2024.
Jan Skrõgan

Jan Skrõgan (tuntud ka kui Janka Skrõgan, täisnimega Іван Аляксеевіч Скрыган, mõlemas valgevene keele kirjapildis kui Ян Скрыган; 16. november 1905 Truhanavitsõ (Труханавічы) küla, Słucki lähedal, Minski kubermang – 18. september 1992 Minsk) oli valgevene kirjanik, luuletaja ja kirjanduskriitik. Eestis, Kiviõlis asub Jan Skrõgani mälestuskivi.
Kärt Heinvere

Kärt Heinvere (sündinud 2001 Tallinnas) on eesti kunstnik. Heinvere on lõpetanud Pelgulinna Gümnaasiumi kunstisuunal (2020), Tallinna Kunstikooli (2019), Eesti Kunstiakadeemia graafika erialal (2023) ning täiendanud end Edinburgh College of Artsis Intermedia erialal[viide?] ning Porto Ülikooli graafika osakonnas[viide?]. Heinvere väljendab end kunstnikuna video, performance'i ja graafika vallas. Ta käsitleb oma loomingus ühiskondlikke norme, inimestevahelisi suhteid, kodu ja armastust. Tihti lahkab ta neid teemasid läbi huumori.[viide?] Kärt Heinvere teeb loomekoostööd Raahel Rüütliga. 2000. aastast kuulub ta Eesti Noorte Kaasaegse Kunsti Liitu. 2023 Suvenäitus, Tallinna Kunstihoone galerii, Eesti 2021 Gravitatsioon ja kontakt, Vent space, Tallinn 2021 Kakuke praeb sibulat ehk graafika köögipool, ARSi kunstilinnak, ruum 112, Tallinn 2021 Instituut esitab valikut oma kogudest koostöö IK_482938G283, Lõputu Elu Galerii veeb 2022 "Magus elu", performance, Smetana festival, Aparaaditehas, Tartu 2022 "Protopopo Pofoformanceoepost", performance rühmitusega Gelatin, EKA galerii, Tallinn 2022 "Gifting Art Space", kogukonnaüritus, Põhja-Tallinna Noortekeskus, Tallinn 2022 "Ehitusjärelevalve", performance, festival....showcase, EKA galerii, Tallinn 2022 "Mis tunne oleks kui...", performance, Made in Estonia Maraton, Kanuti Gildi Saal, Tallinn 2023 Suvenäitus, Vana-Võrumaa Kultuurikoda 2023 Suvenäitus, +performance, Kunstihoone galerii 2023 "Tase 2023", Kunstihoone, Tallinn 2023 "Wälljapanek", TYPA keskus, Tartu 2023 "Ära ületa teise piire", Feministeerium ja EKA väligalerii, Tallinn 2023 "Ulakad kaunitarid", Made in Estonia Maraton, Kanuti Gildi Saal, Tallinn 2024 "Short Notice", Rua de Carnide 16, Porto, Portugal Kristel Shwede. Siin ja praegu, Positiiv Talv 51/2022 Urmas Lüüs. Milleks? Aga miks mitte? Sirp, 8. juuli 2022 Gregor Kulla. Kaasaegse kunstniku fashion week, Sirp, 18. märts 2022 Mia Maria Rohumaa. EKA lõpetajad on vallutanud Tallinna Kunstihoone Sirp, 16. juuni 2023 Brigit Arop. EKA lõputööde näitus Tase '23 loob festivalimeeleolu remondieelses Tallinna Kunstihoones, Eesti Ekspress, 13. juuni 2023
Tarmo Mänd

Tarmo Mänd (sündinud 19. augustil 1950 Hiiumaal) on Eesti riigiametnik ja poliitik. Tarmo Mänd on lõpetanud 1968. aastal Kärdla Keskkooli ja hiljem Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI). Aastatel 1973–1990 kuulus Tarmo Mänd NLKP-sse. 2007. aastal sai ta XI Riigikogu liikmeks Erika Salumäe asendusliikmena ja oli Riigikogu rahanduskomisjoni aseesimees. Alates 2001. aastast kuulus Rahvaliitu, kuni 12. märtsil 2010 astus Rahvaliidust välja ja teatas soovist astuda Reformierakonda. Hoolimata sellest, et ta ei osutunud Riigikokku valituks isikumandaadiga, ei loobunud Tarmo Mänd Rahvaliidu fraktsioonist lahkumise järel oma Riigikogu liikme kohast. Ta kandideeris Reformierakonna nimekirjas 2011. aasta Riigikogu valimistel. Ta sai 1332 häält, millega valituks ei osutunud. 5. detsembril 2013 sai ta XII Riigikogu liikmeks kultuuriministri kohale asunud Urve Tiiduse asendusliikmena. 20. detsembrist 1984 – Hiiumaa rajooni täitevkomitee esimees 18. detsembrist 1989 – Hiiumaa maavanem 1994–1995 Vabariigi Presidendi Kantselei direktor Riigikantselei peadirektor 1999–2001 Kaitseministeeriumi kantsler 2001–2006 Vabariigi Presidendi Kantselei direktor 2007–2011 XI Riigikogu liige (Erika Salumäe asendusliikmena) 2013–2015 XII Riigikogu liige (Urve Tiiduse asendusliikmena) Mälestusmedal "10 aastat taastatud kaitseväge" ... 2002 – Riigivapi IV klassi teenetemärk, kohalike omavalitsuste taastamise korraldaja 2005 – Kolme Tähe III klassi orden 2006 – Riigivapi II klassi teenetemärk, Eesti Vabariigi taastaja ja edendaja "Kes on kes Eesti poliitikas 1988–1992", ISBN 5899000236 Aivar Sõerd, Tarmo Mänd, Kaja Sepp: oleme otsustanud lahkuda Eestimaa Rahvaliidust, 12. märts 2010 Tarmo Männi teenistusest vabastamine, RTL 2000, 131, 2111 "Nädala vana supikana". Eesti Ekspress, 21. märts 2010 Kai Kalamees. "Tarmo Mänd: "kurjus on läinud Eestis üle piiri"". Eesti Päevaleht, 22. detsember 2006 Peeter Ernits. "Taasiseseisvumise 296 ordenit". Maaleht, 9. veebruar 2006
Mary, kuninglik printsess

Mary, kuninglik printsess võib viidata: Mary, kuninglik printsess ja Oranje vürstinna (1631–1660) - Suurbritannia kuningas Charles I tütar; Oranje vürsti Willem II abikaasa Mary, kuninglik printsess ja Harewoodi krahvinna (1897–1965) - Suurbritannia kuningas George V tütar; Henry Lascelles'i, 6. Harewoodi krahvi abikaasa
Männi-lillatümak

Männi-lillatümak (Leptoporus erubescens) on seeneliik torikulaadsete seltsist. Liik sai eestikeelse nime aprillis 2024 komisjoni kaudu, kuhu kuuluvad Eesti juhtivad mükoloogid, sh Irja Saar. Männi-lillatümak andmebaasis eElurikkus
Mehed

"Mehed" on 2019. aasta märtsis esilinastunud Eesti mängufilm. Kolm sõpra – Tiit, Margus ja Veikko otsustavad ühel päeval sõita koos Tallinnast kaugele Harakasaarele, sest Veikko tahab üles otsida kummalise teate saatnud poega Robini. Tiit otsustab põgenemisega üles näidata mässumeelsust, sest noor lavastaja sunnib teda Draamateatris 40-selt Romeot mängima. Margus omakorda on tüdinenud turvalise pereelu rutiinist, pole enam midagi, mis erutaks või üllataks. Keskeakriisis mehed tahavadki veidi hulkuda. Nii nad hulguvad, flirdivad, kurameerivad, näevad nägemusi, unistavad ja naudivad Eesti suve. Niimoodi saab päästemissioonina alanud retkest tore seiklus, mis toob eneseiroonia kaitsekihi alt välja kõik selle, millega ligi hiiliv keskiga mehed täitnud on. Kuna jagatud mure olevat pool muret, siis saab selle südamepuistamise õhtul ära jagada. Iroonilise komöödia algteksti pealkirja all "Keskealiste meeste jutud naistest, filmidest ja alumiiniumkahvlitest" lõi 2008. aastal "Kvartet I" nimeline kollektiiv Moskvas. Originaalis esitas "Keskealiste meeste jutte" neljast näitlejast koosnev sõpruskond. Filmi peaosaliste poolt etendati novembris 2017 komöödiat "Mehed" Apollo Kinos Solaris (kino)näidendina, kus näitlejad mängisid iseend, kasutades neile kohandatud teksti. Tiit – Tiit Sukk Margus – Margus Prangel Veikko – Veikko Täär sadamavaht – Andrus Vaarik Robin – Mihkel Vendel Laura – Piret Laurimaa Carmen Kass – Tõnis Niinemets peanäitejuht – Priit Pedajas noor naislavastaja – Merilin Kirbits Eda – Eva Püssa näitleja festivalil – Carmen Mikiver näitleja festivalil – Kersti Tombak näitleja festivalil – Sandra Ashilevi näitleja festivalil – Ursula Ratasepp ja teised. kinos: 12.03.2019, ametlik esilinastus, Apollo Kino Solaris, Tallinn kinos: 15.03.2019, Apollo Kino Solaris, Tallinn, Eesti esimesel aastal (2019) oli filmil 31 735 kinokülastust "Mehed"- intiimne ja eneseirooniline komöödiaetendus eesti meeste elust! piletilevi.ee, 3. oktoober 2017. "Mehed", esilinastused. Eesti filmi andmebaas, vaadatud 2. mai 2024. "Mehed". videoklipp. "Mehed". IMDb. Peeter Sauter. Uus Eesti film „Mehed”. Napi eelarvega veniv rõudmuuvi. Eesti Päevaleht, 14. märts 2019. Hendrik Alla. Mehed, mis teil viga on? Postimees, 13. märts 2019. Sten Kohlmann. Eesti komöödia "Mehed" võitleb mitmel rindel, ent kaotab neist kõigil. Õhtuleht, 13. märts 20219.
Pomm

Pomm on harilikult metallkesta ja süüteseadeldisega lõhkekeha, mida kasutatakse lõhkeseadmena. Näiteks lennukipomm, süvaveepomm, isevalmistatud lõhkeseadeldis või endisaegse suurtüki mürsk. Pomm kasutab plahvatusohtliku materjali eksotermilist reaktsiooni eriti järsu ja tugeva energia vabastamiseks. Mõistet "pomm" ei kasutata tavaliselt lõhkeseadmete kohta, mida kasutatakse tsiviileesmärkidel, nagu ehitus või kaevandamine, kuigi nende seadmete kasutajad võivad neid mõnikord nimetada pommideks. Sõjaväeline kasutus termini "pomm" või täpsemalt õhupommide kasutamise kohta viitab tavaliselt õhujõudude ja mereväe lennunduses kõige sagedamini kasutatavatele õhust mahapudenenud, jõuallikateta plahvatusohtlikele relvadele. Muud sõjaliselt kasutatavad lõhkeseadmed, mis pole klassifitseeritud kui "pommid", hõlmavad mürske, süvapomme (kasutatakse vees) või maamiine. Ebatraditsioonilises sõjategevuses võivad teised nimetused viidata erinevatele ründevahenditele. Näiteks on hiljutistes konfliktides kasutatud koduseid pomme, mida nimetatakse "improvisatsioonilisteks lõhkeseadmeteks" (inglise keeles IED) Termotuumarelv Vulkaaniline pomm Neutronipomm Planeeriv pomm "Bomb", Wikipedia (inglise), 1. mai 2024, vaadatud 2. mail 2024 "Otsing". sonaveeb.ee. Originaali arhiivikoopia seisuga 3. veebruar 2024. Vaadatud 2. mail 2024. Forces, Israel Defense (23. september 2011), September 23, 2011, vaadatud 2. mail 2024
Grafenschlag

Grafenschlag on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Groß Gerungs

Groß Gerungs on linn (Stadtgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Großgöttfritz

Großgöttfritz on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Gutenbrunn

Gutenbrunn on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Göpfritz an der Wild

Göpfritz an der Wild on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Pindluu

Pindluu on sääreluust väliskülje pool asuv jalasääre peenem luu (fibula). See on kontsluu eesmine side, põlve seesmine külgside, põlve eesmine ristatiside, rangluu- abaluu sidemed, põlvekedra sääreluu side.Pindluu on sääreluust palju väiksem ja võimaldab labajalga pöörata. Pindluu aitab ka kaasa tasakaalu ja stabiilsuse säilitamisele ning liikumisele. Pindluu murd võib tekkida trauma, nagu kukkumise või õnnetuse tagajärjel. Pindluu murd ei pruugi isegi kõndimist takistada. Ravimeetodid sõltuvad murru tüübist ning võivad hõlmata kipsi kandmist, operatsiooni või muud füsioteraapia ja taastusravi meetodit. "[EKSS] "Eesti keele seletav sõnaraamat" 2009". eki.ee. Vaadatud 2. mail 2024. "Pindluu - 93 õppematerjali - Annaabi.ee". annaabi.ee. Vaadatud 2. mail 2024. "Alajäsemeluud – Käte ja jalgade hoolduse alusõppe õpikeskkond". Vaadatud 2. mail 2024. "Anatoomia ja füsioloogia massööridele - Alajäsemete luud". www.hariduskeskus.ee. Vaadatud 2. mail 2024.
Kyren Wilson

Kyren Wilson (sündinud 23. detsembril 1991 Ketteringis Inglismaal) on Inglise elukutseline snuukrimängija. Reitinguturniiridest on ta võitnud Championship League'i, Shanghai Mastersi, German Mastersi ja European Mastersi. 2018. aastal jõudis ta finaali Mastersil. 2020. aasta maailmameistrivõistlustel jõudis finaali ja kaotas Ronnie O'Sullivanile. 2024. aastal tuli Kyren maailmameistriks. Kyren Wilson World Snooker Tour Kyren Wilson Snooker.org Kyren Wilson SnookerInfo