laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Torma vald

Torma vald oli vald Jõgeva maakonna põhjaosas Peipsi järve kaldal. 2017. aastal liideti vald Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus Jõgeva vallaga, välja arvatud Võtikvere küla, mis liideti Mustvee vallaga. Valla lõunaosa jäi Vooremaale. Läbi valla voolasid Mustvee ja Kullavere jõgi. Torma vallavanem oli Triin Pärsim. Vallas oli 2 alevikku ja 23 küla. Torma, Sadala. Iravere, Kantküla, Kodismaa, Koimula, Kõnnu, Leedi, Liikatku, Lilastvere, Näduvere, Ookatku, Oti, Rassiku, Reastvere, Rääbise, Sätsuvere, Tealama, Tuimõisa, Tõikvere, Tähkvere, Vaiatu, Vanamõisa, Võidivere, Võtikvere. Jaskametsa, Lullikatku, Saaremetsa. Torma valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991. Torma kalmistu Torma mõisa tõllakuur Torma postijaama peahoone Prohveti mänd Torma kirik Torma prügila Maakatastri statistika, vaadatud 22.03.2020. Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014 Jõgeva maakonna Pajusi, Palamuse, Puurmanni, Põltsamaa, Tabivere ja Torma valla ning Põltsamaa linna, Järva maakonna Kabala ja Väätsa valla, Lääne maakonna Lihula alevi ning Ridala ja Taebla valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta (vastu võetud 12.12.1991)  Torma vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Tähe atmosfäär

Tähe atmosfäär on tähe kõige välimine osa. See paikneb tähe tuuma, radiatsioonivööndi ja konvektsioonivööndi kohal. Tähe atmosfäär koosneb mitmest kihist, millel on erinevad omadused. Tähele lähimast kihist alustades on atmosfääri struktuur järgmine. Fotosfäär – see on atmosfääri kõige madalam ja jahedam kiht ning on tavaliselt atmosfääri ainus nähtav osa. Valgus, mis kiirgub tähe pinnalt, pärineb sellest atmosfääri osast. Päikese fotosfääri temperatuur on vahemikus 5770 K (5498 °C) ja 5780 K (5507 °C). Fotosfääris paiknevad ka päikeseplekid, mis on häirunud magnetväljaga jahedamad alad. Kromosfäär – selle kihi alguses temperatuur langeb, kuid kõrguse suurenedes tõuseb, kuni saavutab umbes 10-kordse fotosfääri temperatuuri. Üleminekuvöönd – selles kihis kerkib temperatuur järsult. Kroon – see kiht koosneb hõredast plasmast, mille temperatuur on üle miljoni kelvini. Lahendamata probleem tähtede füüsikas on see, kuidas kroon saab kuumeneda selliste temperatuurideni. Vastus on seotud magnetväljadega, aga täpne mehhanism ei ole selge. Kui kõikidel peajada tähtedel on üleminekuregioon ja kroon, siis mitte kõikidel arenenud tähtedel pole see nii. Näib, et ainult mõnedel hiidtähtedel on kroon. "Beyond the Blue Horizon" – A Total Solar Eclipse Chase". 1999-08-05. vaadatud 21.05.2010. Mariska, J.T. The solar transition region. Cambridge Astrophysics Series. Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-38261-8. Lang, K.R. (september 2006). "5.1 MAGNETIC FIELDS IN THE VISIBLE PHOTOSPHERE". Sun, earth, and sky(2nd ed.). Springer. p. 81. ISBN 978-0-387-30456-4. Mariska, J.T. The solar transition region. lk. 60. ISBN 978-0-521-38261-8. R.C. Altrock (2004). "The Temperature of the Low Corona During Solar Cycles 21–23". Solar Physics 224: 255.Bibcode:2004SoPh..224..255A. "The Sun's Corona – Introduction". NASA. vaadatud 21.05.2010.
Dacia (automark)

S.C. Automobile Dacia S.A., rohkem tuntud kui Dacia, on Rumeenia autotootja ja automark, mis alustas tegevust aastal 1966, Nicolae Ceaușescu valitsemisaja alguses. Esimeste autode aluseks olid Renault' mudelid Renault 12 ja Renault 8, viimasest tuletati Dacia 1100. Peale 33 tegevusaastat 1999. aastal müüs Rumeenia valitsus Dacia, mille uueks omanikuks sai Renault Group. Pärast seda on Dacia mudeleid turustatud üle maailma ka Renault' ja isegi Nissani nime all. 2015. aasta lõpuks on toodetud üle 6 miljoni auto. 2021. aastal müüdi Dacia nime all 537 074 sõiduautot ja tarbesõidukit. Dacia on Rumeenias üks olulisemaid eksportijaid. Dacia Logan Dacia Sandero Dacia Duster Dacia Spring Dacia Jogger Dacia Logan (2007) Dacia Sandero Dacia Duster (2019) Dacia Logan III (2023) Dacia Spring (2023) Dacia Jogger (2023) "Dacia: 15 years disrupting the car industry for Groupe Renault". 22. aprill 2020. "Renault Group - Monthly sales".
Lygumai vald

Lygumai vald (leedu keeles Lygumų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Pakruojise rajoonis. Valla pindala on 214 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2539 inimest. Valla keskus on Lygumai alev (aastal 2011 oli seal 601 elanikku). Vallamaja asub aadressil Naujamiesčio g. 4. Vallavanem on Iveta Ovsiukienė. Vallamaja Šukioniai Stačiūnai kirik Stačiūnai Degučiai Valla territooriumil on ka mitmed huutorid: [1]. Pakruojo rajono savivaldybė, vaadatud 07.04.2016. [2]. Lietuvos statistikos departamento, vaadatud 07.04.2016.
Wartholzi villa

Wartholzi villa või Wartholzi loss (saksa keeles Villa Wartholz või Schloss Wartholz) on endine keiserlik villa Reichenau an der Raxis Alam-Austrias. Historitsistlikus stiilis Wartholzi villa ehitati Heinrich von Fersteli projekti järgi aastail 1870–1872 Austria keisri Franz Joseph I noorema venna ertshertsog Karl Ludwigi jaoks. Kindlust meenutava ehitise tornid ei ole loodud mitte kaitse eesmärkidel, vaid lihtsalt kaunistustena. Villast avaneb vaade orule. Villa ehitati Karl Ludwigi kodu Raxis asuva Karl-Ludwig-Hausi lähedale ning seda kasutati jahilossina. Reichenau oli tollal aristokraatide seas populaarne puhkusepaik; seal paikneb veel teinegi loss, nimelt Rothshildi loss. Lossi kasutas ka keiser Karl I koos abikaasa Zitaga. Villas sündis troonipärija, ertshertsog Otto. 17. augustil 1918 anti villas kätte Maria Theresia ordenid kahekümne neljale Esimeses maailmasõjas sõdinud ohvitserile. 12. novembril 1918 sai Austriast vabariik ning 3. aprillil 1919 võeti vastu Habsburgide seadus, millega Habsburgide varandus sai riigi omaks ja nad ise läksid eksiili. Maja müüdi hiljem Alam-Austria liidumaa valitsusele ning 1982 sai villast taas eraomand. Sissekanne Alam-Austria provintsimuuseumi leheküljel  Wartholzi lossi ametlik veebileht
Padasjoki vald

Padasjoki on vald Soomes Päijät-Häme maakonnas. Vallas on 3140 elanikku (31. jaanuari 2016 seisuga). Naabervallad on Asikkala vald, Hämeenlinna linn, Kangasala vald, Kuhmoineni vald, Pälkäne vald ja Sysmä vald. Population growth biggest in nearly 70 years  Padasjoki vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Padasjoki
Eestimaa Rahvuste Foorum

Eesti(maa) Rahvuste Foorum oli 24. septembril 1988 Tallinna Polütehnilise Instituudi aulas toimunud Eesti vähemusrahvuste kogunemine, kus deklareeriti, et toetatakse Eesti omariikluse püüdu ja demokraatlikku korraldusviisi. Foorumit juhatas teleajakirjanik Hagi Šein. 2005. aastast peetakse Eestis Foorumi mälestamiseks Eesti rahvusvähemuste päeva. https://arhiiv.err.ee/vaata/43383 (vaadatud 08.04.2016) https://web.archive.org/web/20160408082054/http://rahvustepaev.eu/rahvuste-paev/ (vaadatud 08.04.2016) Helisalvestised Eestimaa Rahvuste Foorumi esinemistest Eesti Rahvusringhäälingu andmebaasis
Otepää kalmistu

Otepää (uus) kalmistu on kalmistu Otepää kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Otepää linnas Otepää vallas Valga maakonnas. Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Gustav Wulff-Õis Otepää kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 08.04.2016) Otepää kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Kalmistu HAUDIs
Vaenusääsk

Vaenusääsk (Sciara militaris) on leinasääsklaste sugukonda kuuluv sääseline. Vaenusääskede bioloogias on tuntud nende vaklade moodustatud ahel (vaenuköis), mis on kuni 15 cm lai ja 3–4 m pikk. Vaklade ahelat võib märgata juuli- või augustiöödel niisketes metsades. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 332
UNESCO Eesti Rahvuslik Komisjon

UNESCO Eesti Rahvuslik Komisjon (lühemalt UNESCO ERK) on UNESCO üks rahvuslikke komisjone, mis tegutseb Eestis. UNESCO ERK on ühenduslüli ja ühtlasi koordineerija UNESCO peakorteri ja UNESCOga seotud isikute ja asutuste vahel Eestis. Eesti liitus UNESCOga 1991 ja UNESCO ERK moodustati 17. augustil 1992 Vabariigi Valitsuse korraldusega. Aastast 1999 on UNESCO ERK õiguslikult vormilt sihtasutus. UNESCO ERK struktuuriüksused on nõukogu, nõukoda ja sekretariaat. https://web.archive.org/web/20160408114955/http://www.unesco.ee/organisatsioonist/ (vaadatud 08.04.2016) UNESCO ERK koduleht
Derviş Eroğlu

Derviş Eroğlu (sündinud 7. märtsil 1938 Famagustas) on Põhja-Küprose Türgi Vabariigi poliitik, kes oli 23. aprillist 2010 kuni 30. aprillini 2015 Põhja-Küprose Türgi Vabariigi president. Ta sündis aastal 1938 Famagustas. Ta lõpetas aastal 1963 İstanbuli Ülikooli arstiteaduskonna, hiljem spetsialiseerus uroloogiale. Ta valiti aastal 1976 Rahvuskogu liikmeks. Aastatel 1976–1977 oli ta Põhja-Küprose Türgi Vabariigi haridus-, kultuuri-, noorsoo- ja spordiminister. Ta on aastast 1983 Põhja-Küprose Türgi Vabariigi Põhiseadusliku Assamblee liige. Ta on olnud kaks korda (18. detsembrist 1983 kuni 11. veebruarini 2006 ja 29. novembrist 2008 kuni 23. aprillini 2010) Rahvusliku Ühtsuse Erakonna juht. 19. juulist 1985 kuni 1. jaanuarini 1994 oli ta esimest korda Põhja-Küprose Türgi Vabariigi peaminister. Aastatel 1994–1996 oli ta opositsiooni liider. Teist korda oli ta Põhja-Küprose Türgi Vabariigi peaminister 16. augustist 2006 kuni 13. jaanuarini 2004 (kui ta kaotas valimistel Mehmet Ali Talatile). Kolmandat korda sai ta Põhja-Küprose Türgi Vabariigi peaministriks 5. mail 2009 ja oli peaministri ametis 23. aprillini 2010. Ta valiti 18. aprillil 2010 Põhja-Küprose Türgi Vabariigi presidendiks. 23. aprillil 2010 sai ta Põhja-Küprose Türgi Vabariigi presidendiks, ta oli president 30. aprillini 2015 (kaotas 26. aprillil presidendivalimiste teises voorus Mustafa Akıncıle). Derviş Eroğlu on abielus, tal on neli last.
Entaas

Entaas on samba tüvese allosa või muu arhitektuurse pinna kerge paisutus, millega püüti saavutada nii esteetilist kui ka optilist tasakaalu ning teha nähtavaks samba kandev funktsioon. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. august 2016. Vaadatud 8. aprillil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Leninogorsk

Leninogorsk on linn Venemaa Tatarstani Vabariigi kaguosas, Leninogorski rajooni keskus, Tatarstani suuruselt kaheksas linn. Leninogorsk asub vabariigi pealinnast Kaasanist 322 km kaugusel kaugus Zai jõe ülemjooksul. Linnaõigused sai 1955. aastal. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Leninogorski elanikest venelasi 43,3%, tatarlasi 42,8%, tšuvašše 5,8% ja mordvalasi 5,3%. Leninogorski rajooni koduleht (vene ja tatari keeles)
Hisori-Alai mäestik

Hisori-Alai mäestik (varasem eestikeelne nimi Hissaari-Alai mäestik) on mäestik Aasias, osa Pamiiri-Alai mäestikust. On lehvikukujuline: kirdeosa moodustab Alai ahelik, läänes hargnevad sellest Turkestani, Zarafšoni ja Hisori ahelik.
Pertunmaa vald

Pertunmaa on vald Soomes Lõuna-Savo maakonnas. Elanike arv on 2016. aasta seisuga 1822. Valla pindala on 454,19 km². Pertunmaa naabervallad on Hartola vald, Heinola linn, Hirvensalmi vald, Mäntyharju vald ja Joutsa vald. Hartosenpää, Hölttä, Joutsjärvi, Karankamäki, Koirakivi, Kuhajärvi, Kuortti, Kälkyttä, Lihavanpää, Mansikkamäki, Nipuli, Pertunmaa (kirikuküla), Ruorasmäki, Ruuttila, Sydänmaa ja Vastamäki. Area of Finland's municipalities 2023-01-01 Population growth biggest in nearly 70 years  Pertunmaa vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Pertunmaa valla koduleht
Viljandi tänavate loend

Viljandi tänavate nimekiri 2021. aasta seisuga: Aasa tänav Aia tänav Allika põik Allika tänav Anton Irve tänav August Maramaa puiestee Carl Robert Jakobsoni tänav Edela tänav Eha tänav Endla tänav Hariduse tänav Heina tänav Hiie puiestee Hiire tänav Huntaugu tänav Ida tänav Ilmarise tänav Itaalia tänav Jalaka tänav Johann Köleri tänav Johan Laidoneri plats Juhan Kunderi tänav Juhan Liivi tänav Järve tänav Järveotsa puiestee Kaalu tänav Kaevu tänav Kagu tänav Kaja tänav Kalda puiestee Kalda põik Kalevi tänav Kalmu tänav Kalvi tänav Kanepi tänav Karja tänav Kase tänav Kastani tänav Kauba tänav Kauge tänav Kesk-Kaare tänav Keskuse tänav Kevade tänav Kiriku tänav Kirsi põik Kirsi tänav Kivi tänav Kodu tänav Koidu tänav Kolde tänav Kooli tänav Kooliaia tänav Kopli tänav Kraavi tänav Kreegi tänav Kullamäe tänav Kungla tänav Kõpu tänav Kõrgemäe tänav Kõue tänav Köstri tänav Külvi tänav Künni tänav Lembitu puiestee Lennuki tänav Leola tänav Lepa tänav Liiva tänav Lille tänav Lina põik Lina tänav Linnu tänav Lohu tänav Loode tänav Looga tänav Loojangu tänav Lossi tänav Luha tänav Lutsu tänav Lõikuse tänav Lõuna tänav Lääne tänav Lühike tänav Lydia Koidula tänav Maasika tänav Mai tänav Malmi tänav Marmori tänav Meeme tänav Metalli tänav Metsküla tee Mihkel Veske puiestee Mooni tänav Munga tänav Mureli tänav Musta tee Mäe tänav Männi tänav Männimäe tee Niidu tänav Nisu tänav Nurme tänav Näituse põik Näituse tänav Oja tee Oru tänav Paala tee Paistu tänav Paisu tänav Papli tänav Pargi tänav Pihlaka tänav Piiri põik Piiri tänav Pikk tänav Pirni tänav Planeedi tänav Ploomi tänav Posti tänav Puidu tänav Puiestee tänav Põhja puiestee Põllu tänav Põltsamaa tee Pähkli tänav Päikese tänav Pärna tänav Pärnu maantee Ranna puiestee Raua tänav Raudtee tänav Ravila tänav Rehe tänav Reinu põik Reinu tee Riia maantee Roheline tänav Roo tänav Roosi tänav Saare tänav Savi tänav Sepa tänav Supeluse tänav Suur-Kaare tänav Suve tänav Sõstra tänav Talli tänav Tallinna tänav Tamme tänav Tammela tänav Tare tänav Tartu tänav Tasuja puiestee Tehnika tänav Terase tänav Tina tänav Toome tänav Trepimägi Tuisu tänav Turu tänav Tuule tänav Tuule põik Tähe tänav Tööstuse tänav Ugala puiestee Uku tänav Uueveski tee Uus tänav Vabarna tänav Vabriku tänav Vahe tänav Vahtra tänav Vaikuse tänav Vaksali tänav Valuoja puiestee Vana-Vaksali tänav Vase tänav Veere tänav Vene tänav Vesiflirdi allee Vikerkaare tänav Vilja tänav Väike tänav Väike-Kaare tänav Väike-Turu tänav Õie tänav Õuna tänav Viljandi linna kohalike teede nimekiri (Viljandi Linnavolikogu, 17. detsember 2020) Kohanime määramine (Viljandi Linnavolikogu määrus 27.04.2011)
Maria Lassnig

Maria Lassnig (8. september 1919 Kappel am Krappfeld – 6. mai 2014 Viin) oli Austria maali- ja animatsioonikunstnik. Kunstiõpinguid alustas 1941. aastal Viini Kunstiakadeemias. Aastal 1943 katkestas õpingud, kuid 1945. aastal lõpetas akadeemia ja pöördus tagasi Klagenfurti. Aastal 1948 toimus seal tema esimene isikunäitus. Aastal 1952 sõitis Pariisi, kus tutvus prantsuse sürrealistide André Bretoni, Paul Celani ja Benjamin Péretiga. Aastal 1954 pöördus tagasi Viini Kunstiakadeemiasse ja lõpetas õpingud, mida juhendas Albert Paris Gütersloh. Aastail 1968–1980 elas ja töötas New Yorgis, 1970–1972 õppis filmitegemist New Yorgi Visuaalkunstide koolis (School of Visual Arts). Õpingute ajal valmisid lühifilmid (videod) "Chairs" (1971) "Autoportree" (1971) ja "Paarid" ("Couples"; 1972). Hiljem tegi ta veel sellised filmid nagu "Palmistry" (1973), "Barokk kujud" (1970–74), "Kunstiharidus" ("Art Education"; 1976) ja "Maria Lassnigi ballaad" ("Maria Lassnig Kantate"; 1992). Aastal 1980 naasis Austriasse Viini. Lassnigi teoseid eksponeeritakse New Yorgi moodsa kunsti muuseumis (MoMA). Großer Österreichischer Staatspreis (1988) Oskar Kokoschka auhind (1998) Rubensi auhind (2002) Max Beckmanni auhind (2004) Austria Teaduse ja Kunsti aurist (Österreichisches Ehrenzeichen für Wissenschaft und Kunst; 2005)
Jarbah

Jarbah (araabia جزيرة جربة ) on saar Vahemere Qābise lahes. Pindala umbes 520 km². Saar on madal, kõrgus umbes 50 meetrit. Kuulub Tuneesiale.
Edita Pjehha

Edita Pjehha (poola keeles Edyta Piecha, prantsuse keeles Édith-Marie Pierha, vene keeles Эди́та Станисла́вовна Пье́ха; sündinud 31. juulil 1937 Noyelles-sous-Lensis Prantsusmaal) on poola päritolu vene estraadilaulja. 1968 – Vene NFSV teeneline kunstnik 1976 – Vene NFSV rahvakunstnik 1980 – Rahvaste Sõpruse orden 1988 – NSV Liidu rahvakunstnik 2013 – Sõpruse orden 2023 – Peterburi aukodanik Ametlik koduleht (vene keeles)
Siim Maaten

Siim Maaten (sündinud 3. juunil 1985) on eesti näitleja ja lavastaja. Ta lõpetas aastal 2008 Tartu Ülikooli haridusteaduskonna matemaatika-füüsika õpetaja erialal bakalaureuse astmes. Aastal 2013 lõpetas ta Viljandi Kultuuriakadeemia etenduskunstide osakonna lavastaja eriala ja harrastusteatri juhi erialal. 2022 - "Kalev" - Andrus Nagel Siim Maaten Eesti Lavastajate Liit
Ausma Pormale

Ausma Pormale (28. aprill 1939 Līvāni – 17. november 1979 Riia) oli läti luuletaja. Ausma Pormale lõpetas 1958. aastal Līvāni Keskkooli ja 1962. aastal Läti NSV Haridusministeeriumi Vanempioneerijuhtide Kooli. 1973. aastal lõpetas ta Moskvas kõrgemad kirjanduskursused. 1962–1963 töötas ta pioneerijuhina, 1963–1971 sekretärina, masinakirjutajana, korrespondendina ja noorte kirjandusringi juhendajana. 1974–1979 oli ta Läti NSV Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituudi masinakirjutaja. Ausma Pormale oli Läti NSV Kirjanike Liidu liige alates 1971. aastast. Ausma Pormale esimene luuletus ilmus ajakirjanduses 1957. aasta maikuus. Tal ilmus neli luulekogu ja 1987. aastal valikkogu. 2004. aastal ilmus tema senivaldamata luuletusete ja esseede kogumik "Mīlēt mūžam" ('Armastada igavesti'). "Atveru logu" (1966) ('Avan akna') "Izturība" (1969) ('Vastupidavus') "Zem kokiem klausīties" (1973) ('Palkide all kuulata') "Tāls tāls tāds spožums" (1977) ('Kaugel kaugel selline sära') "Zvaigžņukrusts" (1987) ('Täherist', valikkogu) Ausma Pormale (dz. 28.04.1939. Līvānos – 17.11.1979. Rīgā) – dzejniece, dzīvojusi Pļaviņās Pļaviņu novads [jekabpilsnovads.lv/wp-content/uploads/2016/06/Ausma-Pormale.doc Ausma Pormale 28.04.1939. – 17.11.1979. Dzejniece] Jēkabpils novads 28.aprīlī dzejniecei Ausmai Pormalei - 75 draugiem.lv
Nguyễn Xuân Phúc

Nguyễn Xuân Phúc (sündinud 20. juulil 1954 Quảng Nami provintsis) on Vietnami poliitik. Ta oli alates 5. aprillist 2021 kuni 18. jaanuarini 2023 Vietnami president, enne seda oli ta alates 8. aprillist 2016 kuni 5. aprillini 2021 Vietnami peaminister.
CHB

Chohung Bank ehk CHB (조흥은행(주) [džo'hõng õn'heng (džu)]; 朝興銀行(株)) oli Lõuna-Korea suurim ja vanim finantsasutus. Pank rajati 1897. aastal ja kandis tol ajal nime Han Sung Bank (한성은행 [han'song õn'heng] ; 漢城銀行). Praeguse nime sai ta 1943 ühinemisel Dong Il pangaga. CHB ühines pangaga Shinhan Bank aprillis 2006. Panga ametlik koduleht
Kiriku tänav (Narva)

Kiriku tänav on tänav Narvas Joaoru linnaosas. Algab 1. Mai tänavast läänes ja lõpeb Raudsilla tänavaga ristudes. Tänav on 275 m pikk. Aadressil Kiriku 8 asub Vene Föderatsiooni Peakonsulaat Narvas. Aadressil Kiriku 9 asub Narva Aleksandri Suurkirik. 1912. ja 1927. aasta linnaplaanidel on selle nimi Kiriku tänav – sellel tänaval asuva Narva Aleksandri Suurkiriku ja enne teist maailmasõda samal tänaval asunud Narva Issanda Ülestõusmise peakiriku järgi. Tol ajal oli see sirge tänav kahe kiriku vahel. Majast Kiriku 14 kujundas 1928. aastal Narvas registreeritud Narva Muhamedi Kogudus mošee. 23. oktoobrist 1940 Mineviku tänav. 1946. aastal oli plaanis nimetada tänav ümber Mineviku tänavaks. 12. juulil 1950 nimetati Narva linna RSN TK otsusega nr 30 Eesti NSV moodustamise 10. aastapäeva puhul tänav Eesti kommunisti Jaan Tombi auks ümber Jaan Tombi tänavaks. 27. septembril 1995 ennistati Narva Linnavolikogu määrusega nr 70/30 tänavale Kiriku tänava nimi. Narva vanalinnas olnud Kiriku tänav oli Narva üks vanemaid tänavaid. 1684. aasta Narva linnaplaanil on see märgitud saksa keeles Kirchen Gasse nimega. 1905. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi vene keeles Кирочная улица, 1912. aasta linnaplaanil Kiriku tänav – oletatavasti selle tänava ja Viru tänava nurgal asunud Narva Jaani kiriku järgi. 1927. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi Rahu tänav. See algas Mäe tänavalt, ristus Viru, Kooli, Rüütli ja Vahe tänavaga. Pärast teist maailmasõda tänav likvideeriti, endistest majadest jäi alles ainult maja aadressil Koidula tänav 3a (endine Rahu tänav 5). Svetlana Andrejeva. Narva tänavad 17.-21. sajandi linnakaartidel. – Narva Muuseumi Toimetised, nr 7, 2007, lk 108-127 27.09.95 Narva Linnavolikogu määrus nr 70/30  Kiriku tänav – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Jiří Menzel

Jiří Menzel (23. veebruar 1938 Praha – 5. september 2020Praha) oli tšehhi filmirežissöör, -stsenarist ja -näitleja. Jiří Menzel koos Miloš Formani, Věra Chytilová, Evald Schormi, Jaromil Jireši, Ivan Passeri ja Jan Němeciga oli 1960. aastate algul tekkinud Tšehhoslovakkia filmikunsti "uue laine" juhtkujusid. Filmikunsti õppis Praha filmikoolis FAMU (Filmová a televizní fakulta Akademie múzických umění v Praze) Otakar Vávra juhendamisel. Režissööridebüüdi tegi ta 1960. aastal lühidokumentaalfilmiga "Paneelmajad" ("Domy z panelů"). Jiří Menzel võitis mitmeid rahvusvahelisi filmiauhindu. 1968. aasta Oscarite jagamisel tunnistati film "Tähelepanelikult jälgitavad rongid" aasta parimaks võõrkeelseks filmiks. Filmi "Lõokesed traadil" eest võitis ta Berliini filmifestivali peaauhinna Kuldkaru. https://denikn.cz/minuta/433497/  Jiří Menzel – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Jiří Menzel andmekogus IMDb (inglise)
Tähelepanelikult jälgitavad rongid

"Tähelepanelikult jälgitavad rongid" (tšehhi keeles "Ostře sledované vlaky") on 1966. aastal valminud Tšehhoslovakkia mängufilm, mille lavastas Jiří Menzel. Filmi aluseks on Bohumil Hrabali jutustus "Ostře sledované vlaky", mille esmatrükk ilmus 1965. aastal. Film võitis parima võõrkeelse filmi Oscari (1968), ajakiri Time nimetas 2005. aastal filmi 100 parima filmi hulka.
Ursula Poznanski

Ursula Poznanski (sündinud 30. oktoobril 1968 Viinis) on Austria kirjanik. Oma põneviku "Erebos" eest sai ta 2011. aastal Saksa noortekirjanduse noorte žürii auhinna. Pärast gümnaasiumi lõpetamist astus Ursula Poznanski Viini Ülikooli ning alustas üksteise järel õpinguid japanoloogias, publitsistikas, õigusteaduses ja teatriteaduses, kuid ei lõpetanud ühtki eriala. 1996. aastal asus ta toimetajana tööle ühes meditsiinikirjastuses, mille heaks töötab tänini. Aastal 2000, pärast poja sündi, osales ta Austria ringhäälingu stsenaariumikonkursil armastuskomöödia stsenaariumiga, kuid ei kuulunud võitjate hulka . 2003 ilmus tema esimene lasteraamat „Buchstabendschungel“ („Tähedžungel“). Järgnevail aastail avaldas Poznanski veel lasteraamatuid ning töötas samal ajal oma esimese noorteromaani kallal. Kui ta aga sobiva kirjastaja otsinguil avastas, et tema raamat ei vasta turu hetkenõudmistele, kirjutas ta selle asemel oma esimese põneviku „Erebos“, mis avaldati 2010 . 2011 sai ta romaani eest saksa noortekirjanduse noorte žürii auhinna. Ursula Poznanski elab koos perega Viini lõunaosas . „Buchstabendschungel“ („Tähedžungel“), 2003 „Theo Piratenkönig“ („Piraadikuningas Theo“), 2003 „All diese Zahlen“ („Kõik need arvud“), 2004 „Die allerbeste Prinzessin“ („Parim printsess“), 2005 „Redaktion Tintenklex: das Geheimnis der 67 Erpresserbriefe“ („Tindipleki toimetus: 67 väljapressimiskirja saladus“), 2006 „Redaktion Tintenklex: das geheimnisvolle Grab“ („Tindipleki toimetus: salapärane haud“), 2006 „Spanier küssen anders“ („Hispaanlased suudlevad teisiti“), 2008 „Erebos“, 2010 „Saeculum“, 2011 „Layers“ („Kihid“), 2015 „Fremd“ („Võõras“), koos Arno Strobeliga, 2015 „Aquila“, 2017 „Erebos 2“ , 2019 „Fünf“ („Viis“), 2012 „Blinde Vögel“ („Pimedad linnud“), 2013 „Stimmen“ („Hääled“), 2015 „Die Verratenen“ („Reedetud“), 2012 „Die Verschworenen“ („Vandeseltslased“), 2013 „Die Vernichteten“ („Hävitatud“), 2014 "Erebos", tõlkinud Kristina Uluots, Tiritamm, Tallinn 2015 "Kihid", tõlkinud Eve Sooneste, Tiritamm, Tallinn 2016 2005 Viini laste- ja noorteraamatuauhind („Die allerbeste Prinzessin“) 2011 Saksa noortekirjanduse noorte žürii auhind („Erebos“) 2012 Austria laste- ja noortekirjanduse auhinna nominent („Saeculum“) Allgemeine Pressemappe zu Ursula Poznanski (PDF) ursula-poznanski.de. Abgerufen am 7. Juli 2015. Intervjuu Ursula Poznanskiga jugendbuch-couch.de. Abgerufen am 7. Juli 2015. Biograafia ursula-poznanski.de, abgerufen am 19. Mai 2015 Ametlik koduleht Ursula Poznanski Loewe kirjastuses Die Blaue Seite, intervjuu Videointervjuu