laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
1966. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

1966. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 19. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 5.–14. augustini Portillos Tšiilis. Võistlustel jagati välja 8 komplekti medaleid (neli ala nii meestele kui naistele). Finaal: 14. august Osavõtjaid: 39 Maailmameister 1964: Josef Stiegler , Austria Ametlikud tulemused Finaal: 9. august Osavõtjaid: 75 Maailmameister 1964: François Bonlieu , Prantsusmaa Ametlikud tulemused Finaal: 7. august Osavõtjaid: 72 Maailmameister 1964: Egon Zimmermann , Austria Ametlikud tulemused Finaal: ? Osavõtjaid: 72 Maailmameister 1964: Ludwig Leitner , Saksamaa Ametlikud tulemused Finaal: 5. august Osavõtjaid: 43 Maailmameister 1964: Christine Goitschel , Prantsusmaa Ametlikud tulemused Finaal: 11. august Osavõtjaid: 39 Maailmameister 1964: Marielle Goitschel , Prantsusmaa Ametlikud tulemused Finaal: 14. august Osavõtjaid: 38 Maailmameister 1964: Christl Haas , Austria Austria päritolu Erika Schinegger võitis algselt kuldmedali ajaga 1.32,63, kuid ta ei soostunud enne 1968. aasta taliolümpiamänge tegema sootesti; Schingger andis kuldmedali Marielle Goitschelile üle 1988. aastal. Erik Schinegger on intersooline ja transseksuaalne. Ta loobuks 1966. aasta medalist 20 aastat pärast oma autobiograafia ("Minu võit enese üle: mees, kellest sai naissoost maailmameister") avaldamist. Ametlikud tulemused Finaal: ? Osavõtjaid: Maailmameister 1964: Marielle Goitschel , Prantsusmaa Ametlikud tulemused MM-i tulemused FIS-i kodulehel (fis-ski.com)
Airai

Airai on asula Belau Vabariigis Babelthuapi saare lõunarannikul, Airai osariigi keskus. See on elanike arvult riigi teine asula Korori järel. 2004. aastal elas seal 920 inimest.
Ekspositsioon (muusika)

Ekspositsioon on muusikateose osa, mis esineb sonaadi- ja fuugavormi alguses. Ekspositsioonis esitatakse (eksponeeritakse) ühte või mitut teemat põhihelistikus.
Looduslikud ühendid

Looduslikeks ühenditeks ehk looduslikeks produktideks nimetatakse orgaanilises ja biokeemias orgaanilisi ühendeid, mida sünteesitakse eluslooduses. Suur hulk neist omab bioloogilist aktiivsust. Siia ei kuulu looduse toimimises sünteesitavad lihtsad ja makromolekulaarsed orgaanilised ühendid. Paljud looduslikest ühenditest on valmistatavad ka keemilise täissünteesi teel lihtsamatest algühenditest. Keeruliste looduslike ühendite saamiseks kasutatakse tihti poolsünteetilisi meetodeid, mille puhul lähtutakse sobivast looduslikust algmaterjalist. Kui sünteesis saadakse loodusliku ühendiga analoogne, kuid modifitseeritud struktuuriga ühend, siis nimetatakse seda struktuurianaloogiks. Märkus: Keemias ei kasutata terminit "looduslikud ühendid" mitte kõigi looduses esinevate ühendite kohta. Anorgaanilise looduse osas kasutatakse termineid nagu mineraalid või anorgaanilised ühendid. Ka biomakromolekule (näiteks valgud) vaadeldakse omaette klassina. Looduses sünteesitakse ka mitmeid madalmolekulaarseid orgaanilisi ühendeid nagu etanool (käärimisprodukt), atsetoon, äädikhape, karbamiid jt, mida ei paigutata looduslike ühendite alla. Ravimid Biotoksiinid Hormoonid Ensüümid Vitamiinid ATP ja ADP Sahhariidid Terpenoidid Steroidid Orgaaniline ühend Bioorgaaniline keemia
Mägikiur

Mägikiur (Anthus spinoletta) on linnuliik västriklaste sugukonnast kiuru perekonnast. Liigi kirjeldas 1758. aastal Karl Linné. Varem käsitleti liikide kolmikut, millesse kuulusid mägikiur, randkiur ja leetkiur (Anthus rubescens), ühe liigina Anthus spinoletta. Mägikiur on levinud mäestikes Lõuna- ja Kesk-Euroopast ja Aasia lõunaosast kuni Hiinani. Mägikiur rändab lühikest maad. Eestis kohati mägikiuru esmakordselt 2009. aasta veebruaris Tallinnas Koplis Paljassaare lahe ääres. Sarnaneb randkiuruga, ja varem käsitleti viimast mägikiuru alamliigina. Hundsulestikus alapool roosakas, triibustusega külgrinnal ja kehakülgedel. Puhkesulestikus sarnaneb ta väga randkiuruga, siis eristavad teda randkiurust natuke heledam ülapool, selgem kulmutriip ja valgem tiivavööt. Kutsehüüd on venitatud siit, ka iits või iits trüt. Laul sarnaneb nii sookiuru kui randkiuru omaga. Asustab pesitsusajal mäenõlvade alpiniite ja kõrgtasandikke ülalpool metsapiiri, sageli vee lähedal. Talveks liigub madalamale, tegutsedes siis mererandades, järvekallastel, märgaladel ja üleujutatud põldudel. Mägikiur pesitseb aprillist juunini, üks kuni kaks korda aastas. Toitub peamiselt putukatest, ka ussidest ja tigudest. Jonsson, L. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 366. Mägikiur andmebaasis eElurikkus
Halltsiitsitaja

Halltsiitsitaja (Miliaria calandra, ka Emberiza calandra) on linnuliik tsiitsitajalaste sugukonnast. Liigi kirjeldas 1758. aastal Karl Linné. Oma iseärasuste tõttu võrreldes teiste Emberiza-tsiitsitajatega, käsitletakse teda sageli perekonnas Miliaria. Halltsiitsitaja on palearktiline liik, ta on levinud piirkondades Loode-Aafrikast ja Euroopa edela- ja lääneosast läbi Türgi ja Lähis-Ida kuni Kesk-Aasia ja Tjan-Šanini. Eestis on halltsiitsitaja juhuslik haudelind. Halltsiitsitaja üldpikkus on 16–19 cm. Emas- ja isaslind on sarnased ning välimuselt meenutab halltsiitsitaja jämedanokalist põldlõokest. Sabal puudub valge värvus. Häälitsused on klirisevad, laul koosneb tiksuvatest silpidest ja nendele järgnevast klaasiklirinasarnasest helist. Laulab lennul või mõnel väljapaistval kohal istudes, ka maapinnal. Halltsiitsitaja asustab kuiva ava- ja kultuurmaastikku, jäätmaid, karjääre. Põllumajanduse intensiivistumise tõttu on tema arvukus mitmel pool Euroopas tugevasti vähenenud. Kevadel teevad isaslinnud mängulendu ja paarituvad mitme emaslinnuga. Emaslind rajab kõrtest koosneva pesa maapinnale. Kurnas on 4–6 muna. Pojad lahkuvad pesast umbes poolteise nädala järel pärast koorumist. Halltsiitsitaja pesitseb aastas kaks korda. Eesti esimene halltsiitsitaja pesa leiti 29. mail 1947 Nõmmel. Halltsiitsitaja toitub seemnetest ja putukatest. BirdLife International (2004). Miliaria calandra. 2006 IUCNi punane nimistu. IUCN 2006. Vaadatud 12 May 2006. Database entry includes justification for why this species is of least concern Kumari, E. Eesti NSV linnud. Eesti Riiklik Kirjastus, 1954. Halltsiitsitaja andmebaasis eElurikkus
Mustpea-tsiitsitaja

Mustpea-tsiitsitaja (Emberiza melanocephala) on värvuline tsiitsitajalaste sugukonnast tsiitsitaja perekonnast. Mustpea-tsiitsitaja on pesitsusajal levinud Euroopa kaguosas Itaalia ja Balkani poolsaare lõunaosades, Türgis, Kaukaasias, Lähis-Idas ning Iraanis. Talvitub Indias. Eestis on ta eksikülaline. Sabal puudub valge värvus. Isaslind on hundsulestikus eksimatult määratav. Emaslind on märksa tuhmim, helekollase või kollakashalli alapoole ja tumeda hallika peaga. Kaspia merest kagus, kus mustpea-tsiitsitaja ja punapea-tsiitsitaja (Emberiza bruniceps) levilad kattuvad, esineb hübriide. Asustab poolavamaastikku: hajali puurühmadega põllumaastikku, astelvõsa ja üksikute puudega kuivi mäenõlvu, jõgede kalda- ja õlipuusalusid, viinamägesid, aedu. Saabub pesitsusaladele aprillis-mais, lahkub augustis. Mustpea-tsiitsitaja andmebaasis eElurikkus
Romulus Aavakivi

Jaan Romulus Aavakivi (7. veebruar 1903 Jēkabpils – 8. aprill 1942 Solikamsk) oli eesti majandustegelane. Õppis Tartu Ülikoolis majandust aastatel 1923–1928 (lõpetas), Pariisi Ülikoolis 1927 ja Berliini Kaubandusülikoolis 1928, Fraternitas Estica vilistlane. Osales Eesti Vabadussõjas laiarööpmelisel soomusrongil nr. 4. Alates 1931. aastast Eesti elektriseltsi AEG direktor, aastatel 1936–1937AS Eesti Dvigatel juhatuse esimees. Alates 1936. aastast Läti aupeakonsul Tallinnas. Arreteeriti NKVD poolt veebruaris 1941 süüdistatuna spionaažis. Lasti maha Ussollagi vangilaagris. Eesti spordi biograafiline leksikon, Tallinn, 2002 vil! Jaan Romulus Aavakivi, www.cfe.ee, (vaadatud 23.04.2021) Läti uus aupeakonsul Tallinnas. Uus Eesti, 9. september 1936, nr. 244, lk. 3. Biograafia ESBL-is
Kooda

Kooda on lõik heliteose või mitmeosalise teose ühe või mitme osa lõpus. Kooda esineb kindla struktuurielemendina mitmes muusikavormis, näiteks sonaadivormis ja variatsioonivormis, kus koodat on lihtne eristada eelnevast muusikalisest materjalist. Koodat oli tavaks teosele lisada eriti klassitsismiperioodil. Üheks näiteks on Beethoveni 8. sümfoonia.
Triool

Triool (inglise triplet, saksa Triole) on rütmifiguur, kus löök jaotub kolmeks võrdseks helivältuseks. Duool
Erich Johann Friedrich Toffer

Erich Johann (Johannes) Friedrich Toffer (3. juuli 1892 Narva – 19. veebruar 1945 Norillag, Krasnojarski krai) oli Eesti sõjaväelane (kolonel), Soomusrongirügemendi ülem. 22. veebruar 1923 – ülendatud kapteniks 22. veebruar 1924 – ülendatud majoriks 24. veebruar 1930 – ülendatud kolonelleitnandiks 21. september 1938 – 1. Suurtükiväegrupi ülem, määratud 1. Diviisi suurtükiväe ülemaks 26. jaanuar 1940 – määratud Soomusrongirügemendi ülemaks 16. veebruar 1940 – ülendatud koloneliks Arreteeriti NKVD poolt 26. juunil 1941 Rakveres ja saadeti vangilaagrisse. Kotkaristi teenetemärgi III klass, 1938
Sugutäkk

Sugutäkk ehk tõutäkk (ka paaritustäkk) on puhtatõuline isane hobune. Ta on ühte tõugu täkk, kes pole mitte ühegi muu tõuga segatud. Sugutäkud EHKAS register
Bodil Joensen

Bodil Bjarta Joensen (25. september 1944 – 3. jaanuar 1985) oli taani pornonäitlejanna. Bodil Joensen andmekogus IMDb (inglise)
Glehni pargi allikad

Glehni pargi allikad (ka: Nõmme-Mustamäe astangu allikad) on rühm allikaid, mis asuvad Glehni pargis Vana-Mustamäe asumis Tallinna Nõmme linnaosas. Allikad on koos pargiga looduskaitse all, kuuludes Nõmme-Mustamäe maastikukaitseala koosseisu. Allikad asuvad Rõõmuallika metsas Mustamäe nõlva all Tähetorni ja Lossi tänava vahelisel alal. Allikate vesi pärineb Nõmme liivikutest. Seetõttu oleneb vee kvaliteet sellest, kui palju imbub Nõmmel heitvett liiva. Kevadel avaneb kuni 24 allikat (neist suurim Rõõmuallikas), millest suvel tegutseb 10–12. Allikate vooluhulk on 1–3 l/s, suurimal – Rõõmuallikal kuni 10 l/s. Ojakesed suubuvad valdavalt Mustamäe basseini. Läänepoolsema vesi neeldub Mäepealse tänava lähistel Kivinuka karstialal. Osa jõuab ka Harku järve Allikalisel alal kasvab 50–80-aastane must lepp ja kask. Ajalooliselt olid allikad Iisaku (nimetatud ka Kadaka, Kadakaküla ja Soone) oja lätteks, mis 150–200 aastat tagasi läbis praeguse Vana-Mustamäe piirkonnas asunud suvilate piirkonda ning võttis seal järsu suuna Kadaka küla vana (tänane Kadaka tee piirkond) tuumiku suunas. 20. sajandi algul rajas Nikolai von Glehn Iisaku lätete kohale tiigid, ühendas need kanalitega ning piiras sügava kanaliga ka perekonna matmispaiga. Glehni pargi allikate vett kasutati Nõmmel joogiks veel 1994. aastal. Glehni pargi allikad on looduskaitseobjekt, mis on kaitse alla võetud Tallinna Linnavalitsuse määrusega nr 238 27. novembrist 1992. Keskkonnaministri 22. märtsi 2002. aasta määrusega nr 15 määrati Glehni pargi allikate ja sh Rõõmuallika kaitsetsooniks 35 m. Kiristaja, Piret Nõmme-Mustamäe maastikukaitseala. / Eesti Loodus 2004/08 Nõmme-Mustamäe maastikukaitseala kaitsekorralduskava 2006-2011. Tallinn, 2006 Kink, Hella; Hääl, Maire-Liis.Linna allikad Tallinnas. / Eesti Loodus 2006/02 Glehni pargi allikaala. Kool.ee – haridusportaal Nerman, Robert.Seletuskiri Tallinna omaaegsete vooluveekogude lokaliseerimise töö juurde Glehni pargi allikad Eesti looduse infosüsteemis Geoloogiliste mälestiste kaitse alla võtmine. Looduse üksikobjektidena kaitse alla võetavate geoloogiliste mälestiste nimekiri. Tallinna Linnavalitsuse määrus nr 102. 22. mai 1992 Harjumaa üksikobjektid. Harju-Rapla regioon. Riikliklooduskaitsekeskus (arhiivitud leht) Tallinna haljastuse arengukava kinnitamine. Tallinna Linnavolikogu 3. märtsi 2005. a määrus nr 17. Elektrooniline Riigi Teataja Glehni allikad talvel. metsakosmos.ee.
Bergedorfi postmargid

Bergedorfi postmargid on postmargid, mis anti välja 1861. aastal Bergedorfi linnas Saksamaal. Alates 1420. aastast oli Bergedorf olnud Hamburgi ja Lübecki vabalinnade ühisvaldus, seetõttu ei saanud Bergedorfis kehtestada kummagi riigi postmarke. 1. novembril 1861 lasti müügile 5 erinevat marki nimiväärtuses ½, 1, 1½, 3 ja 4 šillingit. Margid olid ruudukujulised, perforeerimata ja nende formaat kasvas koos nimiväärtusega (kallimad margid olid suuremad). 1. jaanuaril 1868 läks Bergedorf ostu teel Hamburgi ainuomandusse ja samast päevast kaotasid kohalikud margid kehtivuse.
Sütiste parkmets

Sütiste mets on parkmetsa ala Tallinna linna territooriumil Mustamäe linnaosas, osa Nõmme-Mustamäe maastikukaitsealast. Pindala on 39,2 ha, sellest puistuid 27,0 ha. Sütiste metsaala maastiku kujundavad Mustamäe nõlv ning selle ees olev leetseljakute, luidete ja tuiskliivaküngastega liigendatud tasandik. Ala asub mattunud aluspõhjalise ürgoru kohal. Maapinna absoluutkõrgus tasandikul on 28–38 meetrit. Astangu kõrgus jalamilt on 15–20 meetrit, nõlva kalle on 10–40 kraadi. Sütiste parkmetsa idaosas paikneb viimane säilinud osa kunagisest laialdasest Tondi liivikust. Liiviku serval asuv Lamekas (lame nõlv Rahumäe kalmistust põhja pool) on oluline ala kaitseall oleva nõmmnelgi kasvukoht (Natura-ala). Pinnaveekogusid alal ei esine. Sütiste mets on keskosas olnud valdavalt nõmmemets ja palumets, mille osade vahele jäävad kunagiste luidetevaheliste nõgude põhjas lodustuvad kooslused (kõdusoo, lodu-madalsoo). Puistutest valitsevad männikud ja männi enamusega puistud (25,6 ha, 94,8%). Peale männipuistute esineb vähemal määral metsa niiskemas lääneosas hall lepikuid (0,9 ha, 3,3%) ja sanglepikuid (0,5 ha, 1,9%). Nõmme-Mustamäe maastikukaitseala kaitsekorralduskava 2006–2011. Tallinn, 2006 Maastikuala kaart metsade nimedega. "Tallinn loobus Sütiste metsaparki terviseradade rajamisest" ERR, 9. august 2022
Parkmets

Parkmets (harvem kasutatud terminit metsapark) on vabakujuline park, mille haljastuseks on peamiselt kohalik (pärismaine) metsakooslus. Parkmetsa loomisel piirdutakse mõne metsaala minimaalse korrastamisega. Parkmets on seega pärandkooslus. Võrreldes barokkpargiga ei nõua parkmets pidevat hooldamist. Eestis on parkmetsi nii linnades (nt Nõmme, Elva) kui väiksemates asulates, sealhulgas suvituspaikades (nt Võsu, Laulasmaa). puisniit Intsikurmu parkmets Sütiste parkmets Vanaka parkmets Kaarna, Ivi. Võrumaa pargid tõusevad unustuse hõlmast. Eesti Loodus, 2008/6 Tallinna haljastuse arengukava kinnitamine. Tallinna Linnavolikogu 3. märtsi 2005. a määrus nr 17. Elektrooniline Riigi Teataja
Lahingurivistu

Lahingurivistu (ka lahingrühmitus) on väekoondise, üksuse või allüksuste paigutus välitingimustes (maastikul) lahingutegevuse või muu sõjalise põhitegevuse nõuetest lähtuvalt. Lahingurivistus peab võimaldama relvade ja relvasüsteemide tule efektiivset ärakasutamist ja vajalikke manöövrite läbiviimist lahingusituatsioonis. Lahingukord Faalanks Karree
Tegevussubjekt

Tegevussubjekt on lauses tegusõna seotud laiend, mis väljendab sündmuse keskset osalist – tegevuse sooritajat, seisundis või protsessis olijat. Lauses Juhan ehitas kevadel suvilat on Juhan tegevussubjekt ja ka grammatiline subjekt (alus). Tegevusubjekt toimib lausesiseste asenduste ning väljajättude kontrollijana. Just tegevussubjekt on see, kellele või millele viitavad näiteks lauses kasutatud enesekohased asesõnad: Juhan ehitas kevadel (oma) suvilat. Lausest Poisile meeldib koera paitada on näha, et infinitiivitarindist (koera paitada) välja jäetav tegevussubjekt peab olema identne põhilause tegevussubjektiga, st paitaja saab olla ainult poiss. Olenevalt tegusõna tähendusest võib tegevussubjekti täpsem semantiline roll olla erinev. agent ehk tegija, s.o teadlikult toimiv, oma tegevust kontrolliv elusolend on tegevuslauses tavaliselt tegevussubjekt: Ema peseb aknaid mitteteadlik toimija, harilikult elutu objekt, võib lauses olla tegija asemel: Lehed langesid puult vahend võib tegija puudumise korral olla tegevussubjektiks: Kivi lõhkus akna kogeja, s.o psüühilises protsessis või seisundis olija on tegevussubjektiks taju- või tundesõnade puhul: Mulle meeldib muusika stiimul on psüühilise protsessi või seisundi otsene tekitaja: Sääse pinin tüütas poissi omaja võib olla tegevussubjektiks omamislauses: Mul on kolm õde saaja väljendab lauses millegi üleminekut ühe omaja valdusest teise: Tüdruk sai vanaemalt taskuraha lähe, s.o lähtekoht või lähteseisund võib toimida seisundimuutust väljendavates tulemuslausetes: Poiss kasvas meheks. Tegevusobjekt M. Erelt, Eesti keele lauseõpetus. Sissejuhatus. Öeldis. Tartu: Tartu Ülikooli eesti keele osakonna preprindid 4, 2013. M. Erelt, Eesti keele lauseõpetus. Sissejuhatus. Öeldis. Tartu: Tartu Ülikooli eesti keele osakonna preprindid 4, 2013.
Mustamäe nõlv

Mustamäe nõlv on Nõmme liiviku osa, mis algab Rahumäe kalmistu kohal ja lõpeb Kadaka puiesteel. Kõrgus 15–18 m, pikkus 4 km. Nõlva poolitab Ehitajate tee. Kuulub Nõmme-Mustamäe maastikukaitseala hulka. Varem on Nõmme liiviku põhjanõlv (pikkusega u 5 km ja suhtelise kõrgusega kohati üle 30 m) koos lähedaste luidetega (vastu Harku tasandikku) kandnud ka nime Mustamägi (ka Mustmägi). Nõlv algab Rahumäe tee (Rahumäe kalmistu) ja Tervise tänava vahelisel alal (kõrgus 3–4 meetrit). Vahetult kalmistu põhja-lääne küljelt hakkab nõlva kõrgus pidevalt suurenema, tõustes 15–18 meetrini. Ühtlase kallakuga (30–35°) pidev järsak jätkub piki 3,5 km pikkust läbi Nõmme-Mustamäe maastikukaitseala. Peale Ehitajate teed läheb paralleelselt Suusa- ja Vana-Mustamäe tänavaga läbi Glehni pargi kuni Kadaka puiesteeni. Metsaveere tänavast lõuna pool on nõlva kõrgus vaid 4–5 meetrit ja kalle väike (15–18°). Lõunasse (rööbiti Kalda tänavaga) suunduv nõlv madaldub ja laugeneb. Mustamäe nõlv koosneb liustikujõetekkelisest liivast ja kruusast, mille paksus küünib kohati 26 meetrini. Need setted lasuvad suhteliselt õhukesel põhimoreenil, mis katab ordoviitsiumi lubjakive. Mustamäe nõlv tekkis Palivere staadiumi ajal, enam kui 11 000 aastat tagasi, mil mandrijää tungis uuesti Loode-Eestisse. Tõenäoliselt on nõlv tekkinud Joldiamere ja Antsülusjärve murrutuse tõttu. Rahumäe kalmistust põhja, Nõmme liiviku servale jääb lame nõlv (Lamekas). Enne Ehitajate teega ristumist on järsk nõlv (Vanakas) avara vaatega linnaosale. Nikolai von Glehni kuju (pühendatud Nõmme linna asutajale Nikolai von Glehnile). Autor Aivar Simson. Ehitajate tee jalakäigusild Nõmme vaateplatvorm. Nõmmel Ehitajate tee ja jalakäigusilla ristumisest lõunas, vaatesektoritena kiirtega Kaarli kirikule ja Toompea klindi edelanõlvale. Peeter Suure merekindluse juurde kuulunud endine kitsarööpmelise raudtee tamm (vaata Liiva – Nõmme-Väikse raudtee). Mustamäe suusahüppetorn (Hiiu) Vana-Mustamäe tänav 16. Hohenhaupti loss (nn Glehni loss), Vana-Mustamäe tänav 48. Glehni pargi allikad Mustamäe nõlva all, nende seas ka Rõõmuallikas. Hobusemägi Hundikuristik Nõmme-Mustamäe maastikukaitseala Toimetuskolleegium: L. Valt, L. Raudtits, A. Mihkelsoo, "Tallinn. Lühientsüklopeedia", Tallinn, Kirjastus Valgus, lk 245, 1979 Maastikuline liigendus – Mustamäe nõlv ja luitestik. E818 Mustamäe linnaosa üldplaneeringu materjalid. Loodus © E-Konsult AnL 26. august 2002 Kink, Hella; Hääl, Maire-Liis. Linna allikad Tallinnas. / Eesti Loodus 2006/02 Mustamäe nõlv. Kool.ee (haridusportaal)
Elevandiõunapuu

Elevandiõunapuu (Sclerocarya) on puude perekond anakardiliste sugukonnast. Perekonda kuulub kaks liiki: Aafrika kesk- ja lõunaosas levinud maruula-elevandiõunapuu (Sclerocarya birrea) ja Keenias endeemne Sclerocarya gillettii.
Nõmmnelk

Nõmmnelk (Dianthus arenarius) on taimeliik nelgiliste sugukonnast nelgi perekonnast. Nõmmnelk kasvab Eesti randadel, teeäärsetel vallidel ja hõredates männimetsades. Õitseb juunist augustini. Ta kasvab Soomes 10–25 cm, Poolas 20–40 cm kõrguseks. Pika varre otsas on üks õis. Nõmmnelk kasvab laiguti Põhja- ja Kesk-Euroopas. Levila ulatub idas Valgevene ja Ukrainani, läänes Kesk-Saksamaa ja Austriani, põhjas Kesk-Rootsi ning Lõuna- ja Ida-Soomeni. Nõmmnelk kuulub Eestis II kaitsekategooriasse. Eestis kasvab kaks alamliiki Dianthus arenarius borussicus ja Dianthus arenarius arenarius. Pakri pank Pakri pank Saaremaa, Järve luidete looduskaitseala Vabariigi Valitsuse 20. mai 2004. a määruse nr 195 „I ja II kaitsekategooriana kaitse alla võetavate liikide loetelu” muutmine. Nõmmnelk andmebaasis eElurikkus Tuttelberg, Eva-Liina 2005. Nõmmnelk. Eesti Loodus 6.
Endel Kõpp

Endel Juhan Kõpp (22. november 1913 Laiuse – 12. märts 1996 Stockholm) oli eesti vaimulik. Lõpetas aastal 1932 Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1939 Tartu Ülikooli usuteaduskonna. Oli prooviaastal Kambja ja Tartu Pauluse koguduses. Ordineeriti õpetajaks 6. oktoobril 1940. Aastatel 1941–1942 oli ta Tartu Pauluse koguduse 2. pihtkonna õpetaja, 1942–1944 Kihelkonna- ja Kärla koguduse õpetaja. Aastal 1944 lahkus ta Eestist ja teenis aastatel 1951–1960 E.E.L.K. Norrköpingi kogudust. Aastatel 1955–1968 oli ta uue eestikeelse piiblitõlke ettevalmistuskomisjoni liige, tõlkis Vana Testamendi koos apokriivadega ja redigeeris Uue Testamendi tõlget. Endel Kõpp on maetud Stockholmi Metsakalmistule. Endel Kõpu isa Johan Kõpp oli Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku peapiiskop ja Tartu Ülikooli rektor. Elulugu EELK lehel
Mäesuusatamine 1952. aasta taliolümpiamängudel

Mäesuusatamine 1952. aasta taliolümpiamängudel toimus 14.–20. veebruarini Oslos Norras. Mäesuusatamine oli kolmandat korda VI taliolümpiamängude kavas. Ühtlasi olid need ka 12. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises. Võistlustel jagati välja 6 komplekti medaleid (kolm ala nii meestele kui naistele). Finaal: 19. veebruar Osavõtjaid: 86 Olümpiavõitja 1948: Edy Reinalter , Šveits Ametlikud tulemused Finaal: 15. veebruar Osavõtjaid: 83 Ametlikud tulemused Finaal: 16. veebruar Osavõtjaid: 81 Olümpiavõitja 1948: Henri Oreiller, Prantsusmaa Ametlikud tulemused Finaal: 20. veebruar Osavõtjaid: 40 Olümpiavõitja 1948: Gretchen Fraser, USA Ametlikud tulemused Finaal: 14. veebruar Osavõtjaid: 45 Ametlikud tulemused Finaal: 17. veebruar Osavõtjaid: 42 Olümpiavõitja 1948: Hedy Schlunegger, Šveits Ametlikud tulemused OM-i tulemused FIS-i kodulehel (fis-ski.com) MM-i tulemused FIS-i kodulehel (fis-ski.com)