laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Vooruseetika

Vooruseetika on normatiivse eetika suund, mis võtab moraalsete hinnangute aluseks inimese moraalse iseloomu ja voorused. Vooruseetika on kohusele ja moraalireeglitele rõhku paneva deontoloogilise eetika ja tegude tagajärgedest lähtuva konventsionalismi alternatiiv. Tänapäeva vooruseetika esimesteks eelkäijateks peetakse Platonit ja eriti Aristotelest. Sarnaseid motiive on ka hiina filosoofias. Teooria väidab, et õnnelikuks saab ainult oma isiklike omadusi arendades (läbi mõtlemise, järelduste ja loogika). Ta kutsus neid omadusi voorusteks ja seletas neid kui kompromisse ehk "kuldse kesktee" leidmist kahe halva äärmuse vahel. Tegu on hea, kui see on mõistlik. Teo mõistlikkus tähendab siin "kuldset keskteed". Vooruseetiline lähenemine oli lääne moraalifilosoofias valdav vähemalt valgustusajani. Vahepeal jäi see filosoofias unarusse. Vooruseetika uut algust märgib Elizabeth Anscombe'i artikkel "Modern Moral Philosophy" (1958). Anscombe heitis deontoloogilisele eetikale ja utilitarismile ette, et need ei pööra tähelepanu voorustele, motiividele, moraalsele iseloomule, moraalikasvatusel, moraalsele tarkusele, sõprusele, perekonnasuhetele, õnnele ning sellele, mis laadi inimene tuleb olla ja kuidas tuleb elada. Greg Pence. Virtue Theory. – Peter Singer (toim). A Companion to Ethics, 1991, lk 249–253. Simon Blackburn. Oxfordi filosoofialeksikon, 2002 [1994], lk 481. Louis P. Pojman. Eetika: Õiget ja väära avastamas, 2005 [2002], lk 251–283. Rosalind Hursthouse. Virtue Ethics. Stanfordi filosoofiaentsüklopeedia, 2012. Elizabeth Anscombe. Modern Moral Philosophy. – Philosophy, 1958, 33: 1–19. Veebiversioon Rosalind Hursthouse. Virtue Ethics. Stanfordi filosoofiaentsüklopeedia, 2012.
Stanislas Bizot

Stanislas Bizot (22. detsember 1879 Nice – 2. juuni 1950 Pariis) oli prantsuse kabetaja, rahvusvahelise kabe maailmameister 1925.
Börs

Börs on organiseeritud turg väärtpaberitega (aktsiatega, võlakirjadega, derivatiivide jne) või teatud kaupadega (börsikaupadega), näiteks metallide ja teiste toorainetega, ning nende derivatiividega kauplemiseks. Börsihinnad kujunevad vastavalt pakkumise ja nõudluse vahekorrale. Kui teatud alusvara suhtes on ostuhuvi suurem kui müügihuvi, siis alusvara hind tõuseb niikaua, kuni pakkumine ja nõudlus saavutavad tasakaalu. Börsil tehingute sooritajaid nimetatakse investoriteks ja kauplejateks ehk spekulantideks. Nad ei saa teha tehinguid otse börsil, vaid peavad selleks kasutama vahendajat, keda nimetatakse börsimaakleriks. Börside ajalooliselt esimene liik on kaubabörsid, kus kaubeldavaks alusvaraks olid algselt peamiselt mitmesugused põllumajandussaadused. Vajadus börsi järele tulenes sellest, et nii said tootjad kindlustada end ootamatute hinnamuutuste vastu turul. Selleks ostsid nad futuuriks nimetatava lepingu, mis nägi ette, et nad saavad lepingus kokkulepitud ajal müüa kindla koguse toodangut varem kindlaks määratud hinnaga. Ka toorainete ostjad said end ootamatu hinnatõusu vastu futuuridega kaitsta. Tänaseks on hinnakõikumiste vastu kindlustamine jäänud kõigest üheks osaks futuuritehingutest. Suurem osa futuuritehingute käibest tuleb spekulatiivsetest tehingutest, mille eesmärgiks on alusvara hinnakõikumistest kasu saada. Hiljem tekkisid spetsiaalsed börsid teatud maailmakaubanduskaupadega, näiteks väärismetallide ja kohviga kauplemiseks. Derivatiivibörsidel sõlmitakse tulevikulepinguid ja kaubeldakse derivatiividega. Derivatiivid ehk tuletisväärtpaberid on väärtpaberid, mille hind sõltub teatud alusvara hinnast. Alusvaraks võib olla näiteks tooraine, aktsiaindeks või aktsia. Tuntuimaks väärtpaberibörsiks on aktsiabörsid, mistõttu peetakse neid sageli sünonüümideks. Peale aktsiate saab väärtpaberibörsidel kaubelda ka näiteks võlakirjade ehk fikseeritud intressiga väärtpaberitega ning derivatiividega (optsioonid ja futuurid) Käibe poolest kõigist börsidest suurim on aga valuutaturg, kus kaubeldakse vaba vahetuskursiga valuutadega. Valuutaturul sõlmitud tehingud määravad kindlaks valuutade vahetuskursid. On ka börsilaadseid organiseeritud turge, näiteks teenustebörsid transpordi ja kindlustuse valdkonnas, näiteks laevandusbörsid.
Humiinained

Humiinained on komplekssed amorfsed orgaanilised ühendid (polümeerid), mis on tekkinud enamikus taime-, vähemikus loomajäänuste humifitseerumisel mullas ja setetes. Humiinained erinevalt humiinhapetest leelistes ei lahustu; lisaks ei lahustu humiinained ka mineraalhapetes ega vees. Sõltuvalt metallist, millega humiinained on seotud, eristatakse humiine (seotud kaltsiumiga) ja ulmiine (raua ja alumiiniumiga). Humiinained võivad anda pinnaveekogudele (eriti soojärvedele) kollakaspruuni värvuse. Huumusained Humiinhapped
Puhverlahus

Puhverlahused on mõningate ainete vesilahused, mis suudavad lahusesse lisatud vesinik- (H+) või hüdroksiidiioone (OH-) siduda, ilma et nende pH seejuures märgatavalt muutuks. Puhverlahused koosnevad enamasti kas nõrgast alusest ja selle soolast tugeva happega või nõrgast happest ja selle soolast tugeva alusega. Mingi puhverlahuse, mille ruumala on 1 liiter, pH muutumist mingi aine lisamisel (tavaliselt tugev alus või tugev hape) 1 ühiku võrra nimetatakse vaadeldava puhverlahuse puhvermahtuvuseks.
Georgetown

Georgetown on Guyana pealinn ja riigi suurim linn, Demerara-Mahaica piirkonna keskus. Asub Atlandi ookeani rannikul Demerara jõe suudmes. 18. sajandi lõpus prantslaste asutatud linna nimi oli algul La Nouvelle Ville. Kui koloonia läks hollandlaste valdusse, pandi linnale nimeks Stabroek ja sellest sai Demerara koloonia halduskeskus. 1812. aastal läks linn Suurbritannia valdusse ja sai George III auks praeguse nime. Alates 1966. aastast on iseseisva Guyana pealinn. Cheddi Jagani rahvusvaheline lennujaam asub Georgetownist 41 km lõunas. Population of Cities in Guyana 2024
Aso

Aso (阿蘇市 Aso-shi) on linn Jaapanis Kumamoto prefektuuris. Aso linn (shi) moodustati Aso ja Ichinomiya linna (chō) ning Namino küla liitmise teel. Linna lähedal asub Aso Kujū rahvuspark. Asost on pärit poliitik Toshikatsu Matsuoka. Linna lõunapiiril asub Aso vulkaan. 統計調査課 - 熊本県ホームページ, vaadatud 24.03.2021. Aso koduleht
Suhkruturniir

Suhkruturniir oli Amsterdamis aastail 1969–1977 peetud esinduslik[viide?] kabeturniir. 1969 Ton Sijbrands ja Harm Wiersma 1970 Anatoli Gantvarg ja Iser Kuperman 1971 Anatoli Gantvarg 1972 Ton Sijbrands 1973 Anatoli Gantvarg ja Nikolai Mištšanski 1974 Harm Wiersma 1975 Harm Wiersma 1976 Harm Wiersma 1977 Harm Wiersma ja Rob Clerc 1971. aastast viiakse selle turniiri raames läbi ka juunioride turniiri ning 1972. aastast kujunesid sellest juunioride maailmameistrivõistlused. 1973. aastal hakati läbi viima ka naiste maailmameistrivõistlusi ning kuni viimase suhkruturniirini peetigi naiste ja juunioride maailmameistrivõistlusi suhkruturniiri ühe osana.
Craig Bellamy

Craig Douglas Bellamy (sündinud 13. juulil 1979 Cardiffis) on Walesi jalgpallikoondise endine ründaja. Esimese kohtumise Norwich City eest tegi Bellamy 15. märtsil 1997. Järgmisel hooajal kuulus ta juba kindlalt Norwichi rivistusse, mängides 38 kohtumist ja lüües neis 13 väravat. 1998.-99. aasta hooajal pidi ta vigastuse tõttu vahele jätma, ometi osutus see hooaeg veel edukamaks: Bellamy lõi 38 mängus 17 väravat. 1999.-2000. aasta hooaeg jäi tal enamjaolt vahele, sest hooajaeelses mängus sai ta põlvevigastuse ja naasis platsile alles aprillis. Bellamy debüteeris Walesi jalgpallikoondises 25. märtsil 1998 sõprusmängus Jamaica vastu. Esimese värava Walesi kasuks lõi ta 2000. aasta Euroopa meistrivõistluste valikturniiril Taani vastu võõrsil 2:1 lõppenud mängus. Esimest korda lõi ta Walesi kasuks 2 väravat Ungari vastu 2005. aasta veebruaris ning seda kordas ta Slovakkia vastu 2007. aasta septembris. 2006. aasta oktoobris, kui Walesi senine kapten Ryan Giggs sai vigastada, sai Bellamy koondise kapteniks. Esimene kohtumine ebaõnnestus täielikult: kodus kaotati Slovakkiale 1:5. Edaspidi läksid mängud paremini. 2007. aasta juunis teatas Giggs oma loobumisest rahvusvahelisest jalgpallist ja Bellamy sai juba päriselt Walesi meeskonna kapteniks. Craig Bellamy kasvas üles Cardiffis. Ta mängis lapsest saadik jalgpalli oma isa jalgpalliklubis. Craig Bellamy on abielus Claire Jensoniga alates 2006. aasta juunist. Neil on 3 last: Ellis, Cameron ja Lexie. 6. mail 2008 avas Graig Bellamy kodusõjast räsitud Sierra Leones omanimelise fondi, et aidata rasketes oludes elavaid lapsi. Teadaolevalt on ta tänaseks investeerinud üle 11 miljoni krooni, et avada jalgpalliakadeemia, millega arendada riigi noori jalgpallitalente.
Sürjakomi keel

Sürjakomi keel (komi keeles коми кыв) on üks kahest komi keele murderühmast (teine on permikomi keel). Sürjakomi keelt räägivad sürjakomid. Sürjakomi keel on Komi Vabariigi ametlik keel. Sürjakomi keelt räägib umbes 160 599 inimest.
Ai Sugiyama

Ai Sugiyama (杉山愛, Sugiyama Ai; sündinud 5. juulil 1975 Tokyos) on endine Jaapani naistennisist. Ta oli kaua aega edukaim jaapani naistennisist: WTA edetabelis on tema kõrgeim koht olnud 8. (2004. aasta veebruaris; 2018. aastal tõusis WTA neljandaks ja 2019. aasta jaanuaris esikohale Naomi Osaka). Ta on võitnud 6 WTA turniiri ja 1 ITFi turniiri üksikmängus ning 36 turniiri paarismängus, sealhulgas Wimbledoni, Prantsusmaa ja USA lahtised meistrivõistlused. Ta on olnud paarismängus maailma esireket (2000. aastal). 2009. aasta lõpus lõpetas ta elukutselisekarjääri. Koduleht Ai Sugiyama profiil WTA Touri ametlikul kodulehel
Ülemaailmne Kabeföderatsioon

Ülemaailmne Kabeföderatsioon (inglise keeles World Draughts Federation, prantsuse keeles Fédération Mondiale du Jeu de Dames, lühend FMJD, inglise keeles ametlikult World Draughts Federation) on rahvuslikke kabeliite ühendav rahvusvaheline organisatsioon. Rahvusvaheline Kabeföderatsioon (prantsuse Fédération Internationale du Jeu de Dames, lühend FIJD) asutati 14. septembril 1947 Pariisis nelja riigi (Hollandi, Prantsusmaa, Šveitsi ja Belgia) kabeliitude osalusel. 1960. aastal nimetati organisatsioon ümber Ülemaailmseks Kabeföderatsiooniks. 2015. aastal kuulub FMJD-sse 68 kabeföderatsiooni. Eesti Kabeliit võeti FMJD liikmeks 19. oktoobril 1991. FMJD ametlikud keeled on inglise, prantsuse ja vene keel. FMJD peakorter asub Utrechtis. Föderatsiooni tähtsaim organ on kahe aasta tagant peetav peaassamblee, kus valitakse ka FMJD president. FMJD on GAISF-i (Global Association of International Sports Federations) liige. FMJD on IMSA (International Mind Sports Association) asutajaliige. 1947 J. H. Willems, Holland 1968 – Beppino Rizzi, Itaalia 1975 – Huib van de Vreugde, Holland 1978 – Piet Roozenburg, Holland 1980 – Wim Jurg, Holland 1984 – Vadim Bairamov, NSV Liit 1985 – interim Piet Roozenburg 1986 – Piet Roozenburg 1990 – Vadim Bairamov 1991 – Chr.H. ten Haaf, Holland 1992 – interim Gaetano Mazzilli, Itaalia 1992 – Wouter van Beek (Walter E.A. van Beek), Holland 2003 – Ivan Shovkopljas, Ukraina 2005 – Vladimir Ptitsõn, Venemaa 2009 – Harry Otten, Holland 2017 – Janek Mäggi, Eesti Rahvusvaheline Kabeföderatsioon (IDF) http://www.fmjd.org/?p=all Ingliskeelne koduleht
Edward de Bono

Edward de Bono (19. mai 1933 Malta – 9. juuni 2021) oli konsultant loova mõtlemise alal. Temalt pärineb lateraalse mõtlemise mõiste.
Still Life

Still life on inglise keeles natüürmort Still Life, 1970. aastatel Suurbritannias tegutsenud progeroki ansambel Still Life oli ansambli 10,000 Maniacs algne nimi. "Still Life" (American Concert 1981), The Rolling Stonesi kontsertalbum Still Life, Iron Maideni laul albumilt "Piece of Mind"
Dirigent

Dirigent (ladina keeles dirigens 'suunama') ehk orkestri- või koorijuht on muusikaharidusega loovisik, kes juhatab orkestrit ja/või koori. Juba vanaajal hoolitses üks ansambli liige koosmängu eest. Näiteks Vana-Kreekas löödi sauaga üles-alla, Vana-Roomas taoti jalaga vastu maad. 15. ja 16. sajandil lõid mõned dirigendid takti rullikeeratud noodiga[viide?]. 17. sajandi Prantsusmaal löödi takti pika sauaga vastu põrandat. Jean-Baptiste Lully lõi saua otsaga põranda asemel vastu jalapöida ja suri gangreeni tagajärjel. Kuni 18. sajandini juhatas heliteost harilikult helilooja klavessiini taga istudes. Prantsusmaal juhatas esimese viiuli mängija. 19. sajandil hakati dirigeerimist pidama iseseisvaks elukutseks. Sel ajal suurenes ansambli koosseis ja seda hakkas mängu ajal juhatama eraldi isik, kes ei mänginud ühtki muusikariista. Ühtlasi muutus sel ajal tavalisemaks dirigendikepi kasutamine, sest seda oli parem näha kui paljaid käsi või rullikeeratud paberilehte. Dirigent määras tempo ja aitas pillimängijatel õigel ajal sisse astuda. Ooperis oli tavaks, et dirigent seisab näoga lava poole, orkester selja taga, sest keskenduti lauljaile. 1897. aastal sai Gustav Mahler Viini Riigiooperi dirigendiks ja poodium paigutati orkestriruumi ette. Esialgu peeti loomulikuks, et iga hea helilooja on ühtlasi hea dirigent. Tõepoolest, paljud 19. sajandi parimad dirigendid olid ühtlasi head heliloojad, näiteks Louis Antoine Jullien, Felix Mendelssohn, Louis Spohr ja Carl Maria von Weber. Hiljem hakkasid need elukutsed siiski eralduma: tekkisid heliloojad, kes ei osanud kuigi hästi dirigeerida, ja elukutselised dirigendid (esimesena Hans von Bülow), kes ei olnud heliloojad. Kuigi tänapäeval kasutab enamik dirigente keppi, ei tee seda siiski kõik. Tuntud dirigentide hulka, kes ei kasuta(nud) keppi, kuuluvad Pierre Boulez, Leonard Bernstein ja Leopold Stokowski. Hector Berlioz ja Richard Wagner, kes mõlemad olid nii suurepärased heliloojad kui ka dirigendid, kirjutasid ühtlasi esimesed sellealased artiklid. Wagneril on suured teened dirigendi rolli tähtsustumises: enne peeti dirigenti lihtsalt selleks, kes vastutab ühtse rütmi ja selle eest, et pillid õigel ajal mängima hakkaksid, kuid Wagner kirjutas esimesena dirigendist kui orkestriteose lavastajast, kes orkestri abil realiseerib oma nägemuse sellest helitööst. 2/4 taktimõõt 3/4 taktimõõt 4/4 taktimõõt 6/8 taktimõõt Dirigentide loend Kutsestandard, Kutsekoda, vaadatud 16.06.2014 Conducting (inglise keeles)
Õietolmuanalüüs

Õietolmuanalüüs ehk palünoloogiline analüüs ehk suiraanalüüs on paleontoloogia (täpsemalt paleobotaanika) uurimismeetod, mis seisneb setteproovist (järve, mere jne) õietolmuterade ja eoste kvalitatiivsete ja kvantitatiivsete näitajate määramisel. Õietolmuanalüüsi kasutatakse laialdaselt biostratigraafias. Diatomeeanalüüs Õietolmuspekter
Õietolmuspekter

Õietolmuspekter on paleobotaanikas vaadeldava proovi (näiteks setteproovi) õietolmuterade ja eoste kogum. Õietolmuanalüüs
Folkrokk

Folkrokk (inglise keeles folk rock) on folkmuusikat ja rokkmuusikat ühendav muusikastiil. Algne folkrokk tekkis 1960. aastatel USA-s ja Kanadas. Tüüpilised omadused olid tihedad lauluharmooniad ning elektriliste instrumentide suhteliselt efekti- ja moonutustevaba kõla, nagu näiteks The Byrdsi kitarristi saundi puhul. Esimene folkroki hitt oli "Mr. Tambourine Man" 1965. aastal, ansamblilt The Byrds. Repertuaar toetus osalt folgile, osalt Bob Dylani taoliste folgilähedaste autorilaululoojate loomingule. Kasutati ka akustilisi instrumente. See folkroki variant viis välja 1960. aastate Briti folkrokile (British folk rock, electric folk). Stiilile pani aluse Fairport Convention, mis kasutas teadlikult Briti folgi elemente. Peagi hakkas algselt pigem traditsiooniline folkansambel Steeleye Span rikastama oma palasid roki elementidega ning jõudis sarnase tulemuseni. Kui inglise ansambel Steeleye Span oli iiri folgi ja roki segule tuntust kogunud, hakkasid seda vijelema ka Iirimaa ansamblid, näiteks Horslips. Stiil Celtic rock kasutas Iirimaa, Šotimaa, Cornwalli ja Bretagne'i stiilielemente. Seda stiili kujundas Iirimaa ansambli Clannad kõrval eriti bretooni harfimängija ning laulja Alan Stivell, kes tegi selle stiili tuntuks ka väljaspool Prantsusmaad ning keda sageli kutsutakse Celtic rock'i isaks. Vähemalt 1970. aastate esimesel poolel oli celtic rock folgile väga lähedal: kasutati keldi pärimuslikke viiuli- ja harfi- ning isegi laulumeloodiaid, kuid ühtlasi kitarrivõimendit ja löökpille. Paljud esinejad, sealhulgas ka Clannad ja Stivell, hakkasid üha enam kasutama esoteerilist või New Age'i sisu, pööramata siiski päriselt selga ka folkloorile. Laiemas mõttes hõlmab folkroki mõiste ka sarnaseid stiile, eelkõige ingliskeelsete ja keldi maades, kuid teatud määral ka mujal Euroopas. Stiili piirid on raskesti määratletavad. Instrumentatsioon ning mängu- ja laululaad ning materjalivalik võivad olla lähedasemad folgile või rokile. Tavaliselt ei peeta folkrokiks bluusil või muul afroameerika muusikal põhinevat muusikat ega Kanade prantslaste muusikat. Teiste mitteeuroopa rahvaste muusikal põhinev muusika liigitatakse alates 1980. aastatest maailmamuusika alla.
Konrad von Herzenrode

Konrad von Herzenrode oli Liivi ordu maamarssal 15. sajandi teisel poolel. Konradi vanemad pole teada, kuid ta pärines Hesseni maakrahvkonnast. Tema suguvõsa kuulus kohaliku väikeaadli hulka ja seda on esmamainitud 1288. aastal. Herznrode esineb esimest korda ordudokumentides 1451. aastal, mil ta oli rüütelvend Siguldas, 1466–1468 oli ta aga Vindavi komtuur. 1470. aastal on teda mainitud Aizkraukle komtuurina ja järgmisel aastal pidas ta sama ametit Kuldīgas. 1472. aastal tõusis ta aga juba ordu teiseks meheks, maamarssaliks, kelleks jäi järgmiseks 16 aastaks. Seejärel teated temast lõpevad. 1488. aastal on teda viimast korda maamarssalina mainitud ühes Saksa ordu visitatsioonis. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr 404 (lk 321–322).
Kaksikpedaalnui

Kaksikpedaalnui ehk kardaaniga pedaalnui (saksa keeles Doppelfußmaschine) on muusikas pedaalnuia erikuju. Esimene kaksikpedaalnui oli valmistatud puidust ning seda kasutati esmakordselt arvatavasti 1910. aasta paiku. Esimene tööstuslikult toodetud kaksikpedaalnui, mis kandis nimetust Zalmer Twin Bass Drum Pedal, sarnanes ehituselt tänapäeva kaksikpedaalnuiaga. Üks esimesi kaksikpedaalnuiaga mängijaid oli Don Sleishman, kes patenteeris 1973. aastal oma originaalse konstruktsiooniga kaksikpedaalnuia. Sonor genesis
Valgla

"Vesikond" suunab siia. Veemajandusliku piirkonna kohta vaata artiklit Vesikond (veemajandus). Veekogu valgla ehk valgala (ka vesikond, bassein) on maa-ala, millelt vesi sellesse veekogusse voolab. Jõe valgla (jõgikond) toimib nagu lehter: kõikjalt valglast voolab vesi sellesse jõkke kokku. Jõe igal lisajõel on oma valgla, mis kuulub emajõe valgla koosseisu. Valglaid lahutavat piiri nimetatakse veelahkmeks ehk veelahkmejooneks. Veelahkmejoon on tihti piiriks kahe riigi vahel, kui piir kulgeb piki mäestikke. Valgla jaguneb maapealseks ja maa-aluseks valglaks. Valglast rääkides peetakse tavaliselt silmas maapealset valglat, sest maa-alust valglat on enamasti raske kindlaks teha. Maakera maismaast 32% kuulub Atlandi ookeani valglasse, 15% Põhja-Jäämere valglasse, 13% Vaikse ookeani ja 13% India ookeani valglasse. Antarktikat, mis moodustab maismaast 8%, ei ole sinna hulka arvatud.  Pikemalt artiklis Äravooluta valgla Osa maismaast ei kuulu ühegi ookeani valglasse. Seda nimetatakse äravooluta alaks. Äravooluta alale langevad sademed võivad voolata umbjärve (Kaspia meri, Araali meri) või lihtsalt ära aurata või pinnasesse imenduda, ilma et nad jõuaksid kusagile voolata. Okavango jõgi moodustab delta, mille harud kaovad kõrbeliiva. Sageli on äravooluta alad väga kuivad, nii et sinna oluliselt sademeid ei langegi. Maailma maismaast moodustab äravooluta ala umbes 18%. Maailma kolm suurima valglaga jõge on Amazonas, Kongo jõgi ja Mississippi. Euroopa kolm suurima valglaga jõge on Volga, Doonau ja Dnepr. Eesti suurima valglaga jõgi on Narva jõgi: Narva jõe valgla on suurem kui Eesti.  valgala – kasutusnäited, päritolu, sünonüümid ja tõlked Vikisõnastikus
Elektribörs

Elektribörs on süsteem ("turuplats") elektri suures mahus müügiks ja ostmiseks. Elektribörsi eesmärgiks on lihtsustada ostjatel ja müüjatel lepingute sõlmimist. Elektribörsiks Põhjamaades on Nord Pool. Elektriturg on elektri tootjate ja tarbijate vahelisi ärisuhteid hõlmav turg millega tagatakse elektri tootmise ja elektri tarbimise üldine tasakaal. Energiaturg on energiakandjate turg, mis hõlmab kaugkütet, küttepuitu, vedelkütuseid, gaasi, elektrit jms.  Pikemalt artiklis Nord Pool Põhjamaade energiabörsil Nord Pool tehti juba 2005. aastal tehinguid 55,2 miljardi euro väärtuses. Börsil kaubeldakse füüsilise elektrienergiaga tulevikutehingute vormis. Börsil on 336 liiget, kes teevad börsil tehinguid või vahendavad sinna klientide tehinguid. Liikmete arvu järgi on enim Norra ja Rootsi ettevõtteid (vastavalt 44 ja 29 protsenti liikmete arvust), kuid on ka kaugemaid maid, nagu Bermuda, Kaimanisaared ja Malta. Balti riikidest oli 2006. aastal börsil vaid Leedust üks liige. Lisaks tehingute tegemisele ka arveldatakse börsi kaudu. Üheks tooteks börsil oli Euroopa Liidu CO2 saastekvoodid, selle toote osas oli 2006. aastal börsil 64 osalist 11 riigist. Nord Pooli osalised on elektritootjad, suurtööstused, jaotusvõrgud, elektri jaemüüjad, maaklerid ja investorid. Elektri hinda saab tehingute vormis kokku leppida ka viis aastat ette. 16. novembril 2007 allkirjastati Tallinnas lepe Põhjamaade ning Baltimaade ühtse energiaturu loomise alustamiseks. Energiaturg Elektriturg Nord Pool Spot Gert D. Hankewitz, Sirje Rank, Romet Kreek: Eesti Energia hakkab elektrit müüma otse börsi kaudu[alaline kõdulink] Äripäev 31.08.2006 Põhjamaade energiabörs Nord Pool alustas ettevalmistusi laienemiseks Baltikumi Eesti Energia pressiteade 20. november 2007 Nord Pool Spot AS-i koduleht Saksa elektribörs
Elektriturg

Elektriturg on elektri tootjate ja tarbijate vahelisi ärisuhteid hõlmav turg, millega tagatakse elektri tootmise ja elektri tarbimise üldine tasakaal. Elektri hind elektrituru erinevates osades võib olla mitmesuguste tehniliste ja majanduslike piirangute tõttu erinev. Erineva hinnaga turupiirkondi nimetatakse hinnapiirkondadeks. Suuremahuline elektrienergia müük toimub elektribörsi vahendusel. Eestis tegutseb elektriturul erinevad elektriettevõtjad. Avatud elektriturule üleminekuks tuleb neil valmis olla info vahetamiseks teiste turuosalistega. Selleks tuleb selgitada välja, kus teistele turuosalistele vajalik informatsioon tekkib ning kes ja kuidas ja mis kujul seda hakkab väljastama. Alates septembrist 2012 on info vahetuseks turuosaliste vahel ja säilitamiseks avatud elektrituru andmeladu. 2007. aasta alguses lülitati töösse Eesti ja Soome energiasüsteeme ühendav merekaabel Estlink, mis oli esimene ühendus Baltimaade ning Põhjamaade energiasüsteemide vahel. 16. november 2007 kirjutati Tallinnas alla leping Põhjamaade ning Baltimaade ühtse energiaturu loomise alustamiseks. Kokkuleppe osapoolted on Põhjamaade energiabörs Nord Pool Spot, Eesti-Soome merekaabli osanik Finestlink, Läti energiafirma Latvenergo ja Eesti Energia tütarettevõte Põhivõrk OÜ (uue nimega Elering). Projekti eesmärk on ühendada Baltimaade energiaturg Põhjamaade Nord Pooli nime kandva energiakaubanduse piirkonnaga. Elektribörs Elektrituru andmeladu Infovahetus elektrituru avanemise kontekstis Majandus- ja kommunikatsiooniministeerium. Andmeladu on elektritarbijatele ja -müüjatele avatud, Eleringi pressiteade, 25. september 2012 Põhjamaade energiabörs laieneb Baltikumi Postimees 20. november 2007
Energiaturg

Energiaturg on energiakandjate turg, mis hõlmab kaugkütet, küttepuitu, vedelkütuseid, gaasi, elektrit jms. Vastavalt Euroopa Liidu direktiivile 2003/54/EÜ1 avanes alates 1. juulist 2007 Euroopa Liidu liikmesriikide kodanikele võimalus valida, kelle käest nad elektrit ja gaasi ostavad. Direktiiviga loodi energiaturul konkurentsitingimused, mille kohaselt jaotus- ja edastusvõrk kuulutatakse loomulikeks monopolideks, kuid energia tootjad ja tarnijad saavad tegutseda vaba konkurentsi tingimustes. Eestile anti direktiiviga selles osas ajapikendust kuni 1. jaanuarini 2009, mil peab olema avatud 35% energiaturust, ja 100% turust peab olema avatud 1. jaanuarist 2013. Elektriturg Euroopa Liidu energiapoliitika Euroopa energiaregulaatorite koostööamet (Agency for the Cooperation of Energy Regulators, ACER) Euroopa energiaregulaatorite ühendus (The Council of European Energy Regulators, CEER)