laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Fotoajakirjandus

Fotoajakirjandus on üks ajakirjanduse vorme (materjali valimine, pildistamine, töötlemine ja uudisväärtusliku materjali esitamine avaldamisele või eetrisse), mis loob lugejas-vaatajas uudist illustreeriva kujutluspildi. Tänapäeval kasutatakse seda ainult foto, kuid mõnikord ka video kohta. Fotoajakirjandust eristab teistest fotograafia harudest (sh fotodokumentalistika, sotsiaalfotograafia, tänavafotograafia või kuulsuste pildistamine) kindel eetiline raamistik, mis sätestab, et foto näol on tegemist ausa ja osapooletu teosega, mis jutustab lugu kindlatel ajakirjanduslikel alustaladel. Fotoajakirjanikud teevad fotosid, mis kuuluvad sageli uudiseartiklite juurde.
Babiit

Babiit on tina- või pliipõhine sulam, millega kaetakse liugelaagrite liudu. Babiitsulami leiutas 1839. aastal Tauntonis Massachusettsis kullassepp Isaac Babbitt, kelle järgi on see ka nimetuse saanud. Babiite on mitmesuguseid; lisaks tinale ja pliile sisaldavad need antimoni, vaske ja muid lisandeid.
Kulani mõis

Kulani mõis oli mõis Läänemaal Noarootsi kihelkonnas. Enne Kulani nime kandva mõisa rajamist asus Kulani külas kihelkonna vanim mõis Nuckhoff. Kulani mõis rajati küll 17. sajandil, kuid erinevad allikad sisaldavad selle kohta erinevaid andmeid. Kui ühtedel andmetel on aastal 1627 mainitud Kullanäs küla koos mõisaga, siis teistel andmetel pärinevad esimesed teated Kulani mõisast kas 1625. või 1670. aastast. Kui 1679. aastal rajati Paslepa mõis, liideti Kulani selle külge (teistel andmetel liideti mõis aga 1662. aastal Saare mõisaga). Hiljem oli mõis vähemalt 18. sajandi lõpus mõnda aega ka Saare mõisa karjamõis. 1976. aastal toimus Kulani mõisa inventariseerimine ning selle järgi oli mõisaansambel (hooned, haljastus jm) tudmatuseni muutunud ja alles olid vaid üksikud puud. Mõisast säilinut kasutas V. I. Lenini nimeline kolhoos. Kulani peakraav Kulani I. Allikmaa. "Noarootsi". Tallinn, 1982. Lk 50-1. Baltisches historisches Ortslexikon. Teil I. Estland (Einschliesslich Nordlivland). Begonnen von Hans Feldmann, herausgegeben von Heinz von zur Mühlen, bearbeitet von Gertrud Westermann. Böhlau Verlag Köln - Wien, 1985, lk 246. Kulani mõis. Eesti ala mõisate register, vaadatud 14.05.2014. Kulani mõis. Inventariseerimine. Vaadatud 15.05.2014.
Himachal Pradesh

Himachal Pradesh on osariik India põhjaosas. Ta piirneb põhjas Jammu ja Kashmiri ja Ladakhi liiduterritooriumiga, läänes ja edelas Pandžabi osariigiga, lõunas Haryana ja Uttar Pradeshi osariigiga, kagus Uttarakhandi osariigiga ning idas Tiibetiga. Osariik on mägine, kõrguste vahe on 350 kuni 6000 meetrit üle merepinna. 25,78% pindalast on kaetud metsaga. Himachal Pradeshis on kaks rahvusparki: Great Himalayan rahvuspark ja Pin Valley rahvuspark. Himachal Pradesh tähendab hindi keeles lumiste mägede piirkonda. Piirkond oli osa Pandžabist. 1950. aasta moodustati liiduterritoorium, mis 1971. aastal sai osariigiks. 95% rahvastikust on hinduistid. Suuremad linnad on Shimla, Solan, Mandi, Nahan, Sundarnagar, Baddi, Chamba ja Dharamsala. 71% inimestest on hõivatud põllumajanduses. Kasvatatakse nisu, maisi, riisi ja otra. Osariik jaguneb 12 ringkonnaks: Kangra, Hamirpur, Mandi, Bilaspur, Una, Chamba, Lāhul and Spit, Sirmaur, Kinnaur, Kullu, Solan ja Shimla. 2011 census of India  Himachal Pradesh – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Osariigi koduleht
Seksuaalrevolutsioon

Seksuaalrevolutsioon oli 1960. aastatel alanud seksi tingimusteta jaatav liikumine. Seks, mis ei kahjusta kedagi (partneri ja enda tervisest hoolimine, vabatahtlikkus jne), on moraalselt lubatav. Seksuaalrevolutsiooni eesmärk oli üksikisiku vabastamine süütundest. Seksuaalrevolutsiooni idee popkultuuris oli panna võrdusmärk seksi ja tõe vahele. Toimus kõikelubava noorukiea tunnistamine inimese püsiseisundiks.
Priimetsa kalmistu

Priimetsa kalmistu asub Valga linnas Metsa tänaval. Kalmistul asub Eesti Vabadussõjas langenute mälestussammas. Priimetsa kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Valga Priimetsa kalmistu Kalmistute registris
V. I. Lenini nimeline kolhoos (Haapsalu rajoon)

V. I. Lenini nimeline kolhoos oli Haapsalu rajooni Pürksi külanõukogus asunud kolhoos. Kolhoosi keskus asus Pürksi külas ja kolhoosi pindala oli üle 14 000 hektari. Kolhoosikeskuses Pürksis asusid töökojad, garaažid, katlamaja, söökla, lasteaed ja klubi. Aastatel 1949–1989 kandis kolhoos V. I. Lenini nime ning aastatel 1990–1993 nime Noarootsi kolhoos. Kolhoosi asutasid 1949. aastal Pürksi külanõukogu Einby küla 32 kehv- ja kesktalupoega. Mitu väiksemat kolhoosi liideti V. I. Lenini kolhoosiga 1951. aasta 12. jaanuaril. Aastani 1976 hõlmas kolhoos vaid Noarootsi poolsaart, kuid siis ühendati see Sutlepa kolhoosiga. 1980. aastate alguse seisuga oli kolhoosis haritavat maad ligikaudu 14 800 hektarit, millest 6800 asus poolsaarel ja 8000 hektarit mandril. Lisaks Pürksile asus väiksem keskus Sutlepas. Majandis kasvatati punast tõugu karja ja poolsaare ainus suurfarm asus Pürksi külas. Väiksemad laudad asusid Kudanis, Paslepas ja Österbys. Kolhoosi uhkuseks oli I klassi tõuseafarm Pürksis. Algselt oli külanõukogu territooriumil lisaks Sutlepale muidki kolhoose, mis aga kõik hiljem V. I. Lenini nimelise kolhoosiga liideti: "Punane Täht" (18.04.1948–1950; Österby külas), "Laht" (1949–1950; Tahu külas; 07.06.1950 liideti kolhoosiga "Punane Täht"), "Võit" (1949–1949), "Punane Lipp" (1949–1950), "Ühiselu" (1949–1950), "Lahe" (1949–1951), Vorošilovi-nimeline kolhoos (1951–1952), Kalinini-nimeline kolhoos (Sutlepa külanõukogu Väike-Nõmmküla küla 19 talupoega), "Uus Tee" (Aulepa küla 23 talupoega), "Kevad" (Suur-Nõmmküla küla 23 talupoega). I. Allikmaa. "Noarootsi". Tallinn, 1982. Lk 15, 18. Arhiivi infosüsteem AIS. Vaadatud 15.05.2014. [SA Haapsalu ja Läänemaa Muuseumid 1900]. Vaadatud 15.05.2014. Ajalugu | Tomase Talu. Vaadatud 15.05.2014.
Admiral (täpsustus)

Sõnal "admiral" on mitu tähendust. Admiral on sõjaväeline auaste. Admiral on liblikaliik. "Admiral" on admiral Koltšakist rääkiv film. "Admiral" on Venemaa seriaal. Admiral on Eesti aurulaev. Admiral oli Riia Laevasõidu Ühisuse aurulaev. Admiral on ansambel.
Ōita prefektuur

Ōita prefektuur on Jaapani prefektuur Kyūshū saarel Vaikse ookeani kaldal. Ōita prefektuur on jaotatud 18 omavalitsusüksuseks, neist 14 linna (市, shi). Beppu Bungo-ōno Bungotakada Hita Kitsuki Kunisaki Nakatsu Ōita Saiki Taketa Tsukumi Usa Usuki Yufu Ōita prefektuuri tunnuslind on (Zosterops japonica), tunnuspuu on ploomipuu (Prunus mume var. bungo) ja tunnuslill ploomipuu õis. 大分県の人口推計 - 大分県ホームページ, vaadatud 31.03.2021. Ōita prefektuuri koduleht
Vaigutamine

Vaigutamine on kasvavatelt puudelt vaigu võtmine. Vaigutamiseks eemaldatakse 5–15 a enne lõppraiet osa puu tüve korbast; korpa eemaldatakse kuni puu tüve 5 m kõrguseni. Kohta, kust vaiku võetakse, nimetatakse karriks. Vaigutatakse eriti mändi, vähem kuuske, lehist ja nulgu. Eesti maaelu entsüklopeedia (L–Ü), 2009. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 405–406
Metsakorraldus

Metsakorraldus on metsanduse valdkond, mis hõlmab metsade majandamise kavandamise ja selleks vajalike abinõude süsteemi. Metsakorralduse käigus nt metsi mõõdistatakse perioodiliselt, inventeeritakse ja takseeritakse, kavandatakse nende majandamist. Spetsialisti ametinimetus on metsakorraldaja, metsataksaator või taksaator. Balti kubermangudes peetakse praktilise metsakorralduse alguseks 1788. aastat. Seniste andmete kohaselt eraldati siis esimest korda aastalangid ja määrati kindlaks metsade majandamise kord Balthasar von Campenhausenile kuulunud Lenĉu (Lenĉi, Lenzenhof) mõisas Põhja-Lätis. Samal aastal jagati aastalankideks ka Tõlliste, Uniküla ja Palupera mõisa metsad ning algas sihikindalam lageraietega majandamine. 18. sajandi lõpus koostati Eestis puistute plaane. Korrapärasem metsakorraldustööde tegemine algas aastal 1921. Eesti maaelu entsüklopeedia (L–Ü), 2009. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 108 KUTSESTANDARD Metsanduse spetsialist, tase 5. (vaadatud 5.09.2016) Toivo Meikar. Eesti Vabariigi metsakorralduse keeruline algus. Eesti Mets, sügis 3/2009 (lk. 41)
Põhk

Põhk on taimevartest, teradeta viljapeadest, lehtedest ja aganatest koosnev pundar (sasi). Põhk on tera- ja kaunviljakasvatuse ning seemneheinakasvatuse kõrvalsaadus. Põhku kasutatakse loomasöödana või allapanuna. odrapõhk põhukorv õled Eesti maaelu entsüklopeedia (L–Ü), 2009. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 222 "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 15.05.2014)
Albatross (täpsustus)

Albatross on albatroslaste sugukonda kuuluv perekond linde. Selle järgi on nime saanud: "Albatross", 2011. aasta komöödiafilm Albatross, Tallinnas asunud boonipood Albatross, brigantiin Albatross, miiniristleja "Albatross", Fleetwood Maci instrumentaalpala Albatros, kruiisilaev Albatros, segalastilaev
Arvid Mörne

Arvid Mörne (6. mai 1876 Kuopio – 15. juuni 1946 Kauniainen) oli soomerootsi päritolu rootsikeelne Soome kirjanik. Ta asus aastal 1894 õppima Helsingi Ülikooli õppima kirjandust ja ajalugu. Aastal 1897 kaitses ta samas filosoofiamagistri väitekirja. Filosoofiadoktori väitekirja kaitses ta aastal 1910. Tema abikaasa oli näitleja Signe Mörne (neiuna Signe Hagelstam). Neil oli kolm last, kellest Håkan Mörne ja Barbro Mörne olid kirjanikud ning Gudrun Mörne oli toimetaja ja lastekirjanik.
Krista Mulenok

Krista Mulenok (sündinud 26. juulil 1977 Tallinnas) on Eesti ettevõtja ja kodanikuühiskonna aktivist, Eesti NATO Ühingu juhatuse esimees. Mulenok on kaitsnud kaks magistrikraadi: juuras Tartu Ülikoolis 2012. aastal ja ärikorralduses Tallinna Tehnikaülikoolis 2001. aastal. Ta oli portaali Raamatupidaja.ee ja ajakirja RP asutaja; mõlemad omandas hiljem Äripäeva Kirjastus. Mulenok kandideeris üksikkandidaadina 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Eestis. Ta sai 1265 häält ehk 0,4% häälte koguarvust. Krista Mulenok on abielus, tal on kaks last. Krista Mulenok portaalis valimised.err.ee http://www.eata.ee/yhingust/tegevburoo Krista Mulenok portaalis valimised.err.ee "Krista Mulenok Europarlamenti" Youtube, 9. aprill 2014 (pikem intervjuu) Krista Mulenok ajalehtede Sakala, Virumaa Teataja, Järva Teataja ja Valgamaalane ühises valimisblogis, 12. mai 2014 Krista Mulenok: "Riigikaitseõpetus koolides on oluline tõstmaks noorte kaitsetahet" Postimees, 28.06.2013 Noored juhid: kuidas rasketel hetkedel käitud, kellelt nõu küsid? Director, mai 2010
Joig

Joig (saami keeles juoigos, põhjasaami keeles juoigan) on saamide ja Viena-Karjalas tuntud traditsiooniline laululiik. Peamiselt esineb seda Lapimaal. Joig on enamasti imporivseeritud ja seda lauldakse ilma muusikalise saateta. Mõnel juhul kasutatakse saatepillina mõnda löökpilli. Joiule iseloomulik helivärving sünnib kõrilihaste tööna. Meloodia varieerub vastavalt esitaja meeleseisundile. Häälekasutus on jõuline. Viisid on ühe-kaherealised, kusjuures teine rida sarnaneb tihti esimesega. Tuntakse ka sõnadeta laulmist, kuid tänapäeval pole see eriti laialt levinud. 2022. aastal valiti saami hümniks Nils-Aslak Valkeapää loodud Sámi eatnan duoddariid . Saamide laul idas ja läänes on erinev. Saami laulu tuntuim nimetus on joig. Verb juoigat või juoaiger tähendab põhjasaami keeles 'kedagi või midagi laulma', Rootsi-Lapis kasutatakse sõna vuolle, Norras Finnmargis luohti. Kõiki neid nimetusi kasutatakse läänepoolsest laulustiilist rääkides. Idapoolset laulu nimetavad koltad levde või leudd, kildinisaamid lõvvt. Joig on säilitanud oma elujõu ja muutunud üha enam lavakunstiks, samas kui seda on hakatud kombineerima teiste muusikaliikidega, nagu džäss ja orkestrimuusika. Traditsioonilist joigu kasutava nüüdismuusika teerajajaks peetakse Nils-Aslak Valkeapääd, kes avaldas 1968. aastal esimese saatepillidega salvestatud joiuheliplaadil. Salvestis ilmus Otava kirjandusliku heliplaadina (Otava OT-LP 50) ja seda peetakse joiu uue ajastu alguseks. Samal ajal alustas tegevust ka Soome saamikeelne raadiokanal. Valkeapää järgijatena ja joiu jätkuvate uuendajatena on tuntud Dædnugádde Nuorat (Tenonranta noored), Máze nieiddat (Masi tüdrukud) jt. Wimme Saari Nils-Aslak Valkeapää Mari Boine Katarina Barruk Helen Kõmmus (1998). "Laulikute soost ehk saamide rahvalaulutraditsioon tänapäeval. Intervjuude analüüs". Folklore.ee. Vaadatud 20.08.2022. Fenno-Ugria (18. august 2022). "Kuula ja loe sõnu: Saamid valisid oma rahvushümniks joiu". Fenno-Ugria. Vaadatud 20. august 2022. Järvinen, Minna-Riikka: Nykymusiikki 2003. Saamelaiskulttuurin ensyklopedia. Viitamistõrge: <references>-siltide vahel olevat <ref>-silti nimega "EE" ei kasutata eelnevas tekstis.
Peetri tänav (Tartu)

Peetri tänav on tänav Tartus Raadi-Kruusamäe linnaosas. See saab alguse Nurme tänaval ning kulgeb loodest kagusse, ristudes Maarjaturu, Lubja, uuesti Maarjaturu, Risti ja Liiva tänava, Narva maantee, Peetrituru, Mäe, Roosi ja Kasarmu tänavaga. Peetri tänava ääres asuvad Tartu Peetri kirik, staadion, Tartu Luterlik Peetri Kool, Peetriturg ja Peetri tiik, samuti paiknesid seal ajalooline Peetri turg ja Peetri kalmistu. Jüri Saar Tiigist sai nõutuks tegev mülgas Postimees 8. mai 2013 Rasmus Rekand Ajalooline Peetri turg ärkab elule Tartu Ekspress 09/05/2013 Ene Puusemp Tartlased võtsid vana turukoha tagasi Postimees 19. juuni 2013 Peetri tänav andmebaasis "Tartu ilukirjanduses"
Karistussalk

Karistussalk on väesalk, mis on moodustatud ülestõusnute või partisanide vastu võitlemiseks. Karistussalkasid moodustasid nt Tsaari-Venemaa võimud 1905. aasta revolutsiooni ajal, et maha suruda mässulisi[viide?]. Rahutuste likvideerimise ajaks moodustati keisri ukaasiga 24. novembrist ajutine Balti kindralkubermang ja määrati ajutiseks kindralkuberneriks Vassili Sollogub (1848–1914). Eestimaa kubermangu kuberner oli märtsist kuni 13. novembrini 1905 Aleksei Lopuhhin. Rahutuste mahasurumiseks moodustati ekspeditsioonisalgad: Põhjasalk, mille juht Tema Keiserliku Kõrguse õukonna kindralmajor Aleksander Orlov ja kuhu kuulusid 1 pataljon jalaväelasi, 8 eskadroni ratsaväge, 6 kahurit ja 4 kuulipildujat, koondsalga tegevuspiirkonnaks oli Liivimaa kubermangu Valga, Volmari ja Võnnu kreis. Lõunasalk, mille juhiks oli kindralmajor Meinard ja kuhu kuulusid 6 eskadroni, 200 ratsaväelast ja 2 ratsaväekahurit, Tegevuspiirkonnaks Pļaviņas (saksa k. Stockmannshof). Kindralmajor Wendti salk, kuhu kuulusid 2 pataljoni, 2 eskadroni, 6 kahurit ja 2 kuulipildujat. Tegevuspiirkonnaks Krustpils (saksa k. Kreutzburg) ja Läti Riia–Orjoli raudtee tegevuse kindlustamine. Jelgavasse (saksa k. Mitau) suunati 6 pataljoni jalaväge, 6 eskadroni ratsaväge ja 2 suurtükipatareid. Eestimaa kubermangu suunati 2 pataljoni mereväelasi kuulipildujatega ja Saaremaale salk mereväelasi (218) 2 kuulipilduja ja 8 ohvitseriga. Lätlastega asustatud Vitebski kubermangus Põtalovos asuvasse Peterburi–Varssavi raudtee raudteejaama saadeti 2 roodu jalaväge ja kasakasotnja 2 kuulipildujaga. Eestimaa kubermangus tegutses karistussalkadena algul 800 madrust, hiljem ka 2 tragunieskadroni ja 2 jalaväeroodu. Liivimaa kubermangus tegutses karistussalkadena jalaväepataljon, 8 tragunieskadroni ja sapöörirood. Eestimaa kubermangus juhtis karistussalkade tegevust kindralmajor Vladimir Bezobrazov, Liivimaa kubermangus kindralmajor A. Orlov. Surmaeskadron "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 15.05.2014) Красный архив. Исторический журнал. Том второй (Девяносто девятый) 1940 г. Революционные события в Прибалтике в 1905 г., lk 156 Eesti nõukogude entsüklopeedia. 4. köide: IST–KONI. Tallinn: Valgus, 1989, lk 331. M. Aitsam. 1905. aasta revolutsioon ja selle ohvrid Eestis, 2011.
Žałudok

Žałudok (transkribeerituna Žaludok) on alev Valgevenes Hrodna oblastis Ščučyni rajoonis. Alev on Žałudoki külanõukogu halduskeskuseks. Asula nimi on poola keeles Żołudek , leedu keeles aga Žaludkas. Žałudok asub Žałudzianka jõekese ääres, seitsme kilomeetri kaugusel Skrybaŭcy raudteejaamast. Asula nimi tuleb Valgevene keeleteadlaste arvates asulat läbiva jõekese nimest, see omakorda aga seal vanal ajal kasvanud tammikutest (nimi tähendab tõlkes tõruke). Alevis on keskkool ja muusikakool. Lisaks asuvad seal veel kaks raamatukogu ja kultuurimaja. Žałudokis asub ka meditsiinikool. Vaatamisväärsusteks on katoliku kirik aastast 1854, mõisakompleks sajandi algusest ja XX sajandi alguses ehitatud sünagoog. Žałudoki asulat mainitakse selle nime all esimest korda XV sajandi teisel poolel, kuigi tõenäoliselt on Teutooni ordu dokumentides aastal 1385 mainitud Stegewillendorf Szolutka nimeline asula just Žałudok. Aastal 1486 sai asulast alev. Neli aastat hiljem rajas Kazimierz IV sinna kiriku. Aastal 1506 põletati kirik tatarlaste rüüsteretke käigus aga maha. Uus kirik valmis aastal 1526, ehitamist finantseeris kuningas Zygmunt I. Aastal 1514 pandi alevis toime esimene dokumentaalselt kajastatud kriminaalkuritegu Valgevenemaal. XVI sajandi algul kuulus Žałudok Vilniuse vojevoodkonda. Asula omanikeks olid Łackid, Sapiehad, Frankiewiczid. Aastal 1682 tekkis asula juurde ka karmeliitide klooster. Aastal 1690 tekkis aslua juurde mõis, mida kutsuti Жалудоцкі ключ. Põhjasõja ajal oli Žałudok aastal 1706 kuningas Karl XII peakorteriks. XVIII sajandi alguses said alevi omanikeks Tiesenhausenid. Sellest ajast pärinevad Žałudoki mõisakompleksi vanemad osad, samuti ka alevi barokne planeering. Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1795 oli alev Venemaa koosseisus, kuuludes Vilno kubermangu. Aastal 1835 läks asula Uruskitele, mis moodustasid Czetwertyński te perekonna haru, hiljem hakkas kuuluma aga Czetwertyńskitele. Toona olid Žałudoki alev ja mõisa ümbrus administratiivselt erinevad asulad. Žałudoki alevis asus turuplats, seal peeti ka laatasid. Žałudoki hobuselaatade käive oli ligikaudu 20 000 rubla. Aastal 1908 valmis asulas Władysław Marconi projekti järgi ehitatud loss. Pärast Esimest maailmasõda kuulus Žałudok Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. Kuni Teise maailmnasõjani oli alevis arvukas juutide kogukond. Toona olid alevis kaks elektrijaama ja telegraafijaam, seal tegutsesid viinavabrik ja veski. Žałudoki loss Žałudoki kirik Volha Halina – Valgevene näitleja Walery Antoni Wróblewski – Poola revolutsionäär Konstantin Tyzenhaus - Poola-Leedu ornitoloog "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)  Žałudok – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Alevi ajalugu (poola keeles) Žałudoki loss YouTube'is Alev Valgevene fotoentsüklopeedias
Philodryas

Philodryas on maoperekond. Perekonda Philodryas klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Philodryas aestiva (Duméril, Bibron & Duméril, 1854) Philodryas agassizii (Jan, 1863) Philodryas amaru Zaher, Arredondo, Valencia, Arbeláez, Rodrigues & Altamirano-Benavides, 2014 Philodryas argenteus (Daudin, 1803) Philodryas arnaldoi (Amaral, 1932) Philodryas baroni Berg, 1895 Philodryas chamissonis (Wiegmann, 1835) Philodryas cordata Donnelly & Myers, 1991 Philodryas georgeboulengeri Grazziotin, Zaher, Murphy, Scrocchi, Benavides, Zhang & Bonatto, 2012 Philodryas laticeps Werner, 1900 Philodryas livida (Amaral, 1923) Philodryas mattogrossensis Koslowsky, 1898 Philodryas nattereri Steindachner, 1870 Philodryas olfersii (Lichtenstein, 1823) Philodryas patagoniensis (Girard, 1858) Philodryas psammophidea Günther, 1872 Philodryas simonsii Boulenger, 1900 Philodryas tachymenoides (Schmidt & Walker, 1943) Philodryas trilineata (Burmeister, 1861) Philodryas varia (Jan, 1863) Philodryas viridissima (Linnaeus, 1758). Need maod elavad Lõuna-Ameerikas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Higher Taxa in Extant Reptiles Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 05.04.2014) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Philodryas Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 15.05.2014) (inglise keeles) Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI Taxonomy database-s Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne uBio-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Philodryas seisuga 15.05.2014.
Beppu

Beppu (jaapani 別府) on Jaapani kuulsaim kuurortlinn Ōita prefektuuris Kyūshū saare kirderannikul. Igal aastal külastab linna umbes 12 miljonit turisti, keda tõmbavad ligi 3000 kuumaveeallikat ja ravimudabasseini. Elanike arv on 124 500 (2011). Linnas asub seksimuuseum Beppu Hihokan. 大分県の人口推計 < 大分県ホームページ Beppu ametlik koduleht
Philodryas amaru

Philodryas amaru on maoliik. Need maod on endeemsed Ecuadoris Azuay maakonnas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Higher Taxa in Extant Reptiles Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 05.04.2014) (inglise keeles) Hussam Zaher, Juan C. Arredondo, Jorge H. Valencia, Ernesto Arbeláez, Miguel T. Rodrigues, Marco Altamirano-Benavides, A new Andean species of Philodryas (Dipsadidae, Xenodontinae) from Ecuador. Lühikokkuvõte, Zootaxa, no 3785 (3), p. 469–480, veebiversioon (vaadatud 15.05.2014) (inglise keeles) Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Philodryas amaru seisuga 15.05.2014.
Salaoja

Salaoja on silla või tee sisse rajatud varjatud kanal, mis kogub asfaldist läbi imbuvat sadevett ja suunab selle sillaalustesse või teetammi küljelt väljuvatesse tilktorudesse.
Christine Schutt

Christine Schutt (sündinud 3. mail 1948 Wisconsini osariigis USA-s) on ameerika romaani- ja lühijutukirjanik. Ta õppis Wisconsini ülikoolis Madisonis, kus omandas nii bakalaureuse- kui ka magistrikraadi ja MFA (Master of Fine Arts) kraadi Columbia ülikoolis. Kirjanik tegutseb vanemtoimetajana NOON-is, iga-aastases kirjandusväljaandes, mille asutas 2000. aastal ameerika kirjanik Diane Williams. Schuttilt on ilmunud kaks lühijutukogumikku: "Päev, õhtu, teine päev, suvi" ("A Day, A Night, Another Day, Summer") ja "Öötöö" ("Nightwork"), mille valis luuletaja John Asherby 1996. aastal Timesi kirjanduslisa väljaande parimaks raamatuks. Tema romaan "Florida" valiti 2004. aastal Riikliku Raamatuauhinna ilukirjanduskategooria (The National Book Award for Fiction) finalistiks ning 2009. aastal teos "Kõik hinged" ("All Souls") Pulitzeri auhinna ilukirjanduskategooria omas, teos ilmus 2008. aasta kevadel Harcourti kirjastuse väljaandena. Christine Schutti hiljutine romaan "Jõukad sõbrad" ("Prosperous Friends") ilmus 2012. aasta novembris Grove Pressi kirjastuselt. Ta on kahekordne O. Henry auhinna võitja, samuti Pushcarti auhinna ja New Yorgi kunsti sihtasutuse ja Guggenheimi stipendiaat. Kirjanik elab poegade Nicki ja Williga New Yorgis. Poeg Will Schutt on luuletaja, kes sai oma luulekogu "Westerly" eest Yale'i noorte poeetide auhinna. Christine Schutt õpetab inglise keelt ja loovkirjutamist Nightingale'i-Bamfordi koolis, kus ta on ka kooli kirjandusajakirja Philomel ja raamatuklubi nõunik. Ta on õpetanud kirjutamist nii bakalaureusetudengitele kui ka kraadi omandanutele Barnardi, Benningtoni, Columbia, Hollinsi, Sarah Lawrence'i, Massachusettsi-Amhersti, Syracuse'i ja Irvine'i ülikoolis. Schutt on õpetanud ka Sewanee kirjanike konverentsil aastatel 2006, 2008, 2010, 2011 ja 2012.[viide?]
V. I. Lenini nimeline kolhoos

V. I. Lenini nimeline kolhoos oli mitme kolhoosi nimi: V. I. Lenini nimeline kolhoos Haapsalu rajoonis Pürksi külanõukogus V. I. Lenini nimeline kolhoos Hiiumaa rajoonis Pühalepa külanõukogus V. I. Lenini nimeline kolhoos Kingissepa rajoonis Kuressaare külanõukogus V. I. Lenini nimeline kolhoos Paide rajoonis Paide külanõukogus V. I. Lenini nimeline kolhoos Pärnu rajoonis Uulu külanõukogus V. I. Lenini nimeline kolhoos Rapla rajoonis Raikküla külanõukogus ...
Päevalilleõli

Päevalilleõli on päevalille seemnetest toodetud taimeõli. Päevalilleõli kasutatakse peamiselt toiduõlina ning kosmeetikatoodetes niisutaja ja pehmendajana. Suurimad päevalilleõli tootjad on Ukraina ja Venemaa. Sunflowerseed Oil Production by Country in 1000 MT Indexmundi.com (vaadatud 13. augustil 2014)