laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Johan Liiva

Johan Patrik Mattias Liiva (ka Johan Axelsson; sündinud 18. novembril 1970 Helsingborgis) on eesti päritolu Rootsi laulja ja kitarrist, kes viljeleb peamiselt heavy metal'it. Liiva vanaisa oli Elmar Liiva, paadipõgenik Eestist. Johan sündis enne vanemate abiellumist. Kui vanemad 1983. aastal siiski abiellusid, sai ka Johan Liiva perekonnanimeks Axelsson. 18-aastaselt võttis ta oma varasema perekonnanime tagasi, sest oli sellega rohkem harjunud ning pealegi oli tema eestlasest vanaisa olnud talle rohkem isa eest kui tema bioloogiline isa. 1988. aastal asutas ta koos oma lapsepõlvesõbra Michael Amottiga ansambli Carnage. Seejärel musitseeris ta laulja ja kitarristina veel mitmes ansamblis, kuni asutas 1996. aastal koos Amottiga bändi Arch Enemy. Seal laulis ta kuni 2000. aastani, mil ansambel valis uueks solistiks naislaulja Angela Gossowi. Hiljem on ta laulnud ansamblis Hearse. 2004. aastal antud intervjuus nimetas Liiva oma parimaks plaadiks Arch Enemy debüütplaati "Black Earth" (1996) ja parimaks lauluks Furbowli "Dead and Gone". Oma bändi Hoarse suurimaks mõjutajaks nimetas ta Kim Wilde'i. 14. oktoobril 2015 abiellus Liiva Ukrainas Ukrainast pärit Alexandra Adleriga. Heart of Steel: intervjuu Johan Liivaga Vaadatud 20. septembril 2021 Koduleht Intervjuu aastast 2004
Ernst Leithammel

Ernst Friedrich Leithammel (23. september 1894 Esna vald, Järvamaa – 14. september 1955 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (kolonel), metsavend ja advokaat. Õppis aastatel 1920–1926 (lõpetas) Tartu Ülikoolis õigusteadust, Fraternitas Estica vilistlane. Osales Esimeses maailmasõjas ja Eesti Vabadussõjas, hiljem Sõja- ja Kaitseministeeriumi juriskonsult. Alates 3. septembrist 1941 Harjumaa omakaitse juht. Põgenes suure põgenemise lainega 1944. aastal Rootsi. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=3915
Stüreen

Stüreen ehk fenüületeen (IUPACi eelistatuim nimetus) ehk etenüülbenseen ehk vinüülbenseen (varasem nimetus ka stürool) on meeldiva lõhnaga värvitu ja kergesti aurustuv vedelik, mis keeb temperatuuril 145,2 ºC. Stüreeni keemiline valem on C6H5-CH=CH2. Stüreeni toodetakse põhiliselt etüülbenseeni (C6H5-CH2-CH3) dehüdrogeenimisel ZnO juuresolekul temperatuuril 600 ºC. Stüreeni molekulis olev aromaatse tsükliga konjugeeritud kõrvalahela kaksikside astub kergesti kõigisse alkeenidele iseloomulikesse reaktsioonidesse. Ta polümeriseerub iseeneslikult juba toatemperatuuril, seepärast säilitamisel lisatakse antioksüdante, näiteks hüdrokinooni. Fenüületeen on tuntud monomeer polümeeride tootmiseks. Kuumutamisel ta polümeriseerub polüstürooliks; kopolümerisatsioonil butadieeniga saadakse butadieenstüroolkautšuk.
Aleksander Vahter

Aleksander Vahter (18. aprill 1900 Mäo vald, Järvamaa – 6. jaanuar 1958 New York) oli eesti filatelist ja postiametnik. Õppis 1920–1925 Tartu Ülikoolis agronoomiat, Fraternitas Estica vilistlane. Osales Vabadussõjas, 1944 põgenes Saksamaale, 1949 siirdus USA-sse. 24. veebruaril 1948 laskis ta Augsburg-Hochfeldi põgenikelaagri postkontori ülemana käibele põgenikelaagri postmargid. Filatelist A. Vahter †. Võitleja, jaanuar 1958, nr. 1, lk. 6. TÜ üliõpilased
Ramón Gómez de la Serna

Ramón Gómez de la Serna (3. juuli 1888 Madrid, Hispaania – 13. jaanuar 1963 Buenos Aires, Argentina) oli Hispaania kirjanik, dramaturg ning avangardismi entusiast. Palju mõjutusi sai ta Luis Buñueli avaruseideedest. Tuntuimad on tema gregeriiad. Ta on kirjutanud üle 90 teose mitmes žanris. 1933. aastal kutsuti ta Buenos Airesesse, kuhu ta jäi Hispaania kodusõja ning sellele järgnenud Franco režiimi lõpuni. "Gregeriiad" (Greguerias). Valinud, hispaania keelest tõlkinud ja eessõna: Jüri Talvet. Loomingu Raamatukogu 1974, nr 2, 56 lk "El Greco: valgustatud nägija". Hispaania keelest tõlkinud Asta Põldmäe ja Ain Kaalep; järelsõna: Ain Kaalep. Kunst, Tallinn 1990, 112 lk
Gregeriia

Gregeriia (hispaania keeles gregueria) on proosa lühivorm, mis tugineb leidlikule metafoori kasutamisele ning väljendab vaimukalt ja omanäoliselt mõnd autori filosoofilist, pragmaatilist või naljakat ideed. Gregeriia koosneb enamasti vaid ühest lausest. Paljuski sarnaneb gregeriia aforismiga, samuti lühinaljaga, mida sageli komöödiates kasutatakse. Sellise nimega retoorilist stiliseeritud kõnekujundit kasutatakse kõige enam Hispaania ning Ladina-Ameerika kirjanduses. Gregeriia loojaks peetakse Hispaania kirjanikku Ramón Gómez de la Sernat, kes andis sellele tänapäevase vormi: nali + metafoor = gregeriia. Jorge Luis Borges peab gregeriia leiutajaks Jules Renardi ning nimeandjaks Ramon Gomez De L a Sernat. Gómez de la Serna on loonud umbes 10 000 gregeriiat. Eesti keeles on neist ilmunud valikkogu "Gregeriiad" (1974). Hommikul läksin murdma uniküüsi silmist ja ronisin ümiseva telefoniposti otsa. (Albert Kivikas) Sokkide augud avanevad teise maailma pakasesse (Ramón Gómez, tõlkinud Jüri Talvet) Pühapäev on koer, kes jookseb kivi järele (Ramón Gómez, tõlkinud Jüri Talvet) Jaak Tomberg (jaanuar 2010). "Arvustus: Jaak Tomberg teeb ilma". Akadeemia.
Yisra'el Betenu

Yisra’el Betenu [jisra'el bet'enu] (Kasutatud ka nimekujusid Yisrael Beitenu, Yisrael Beytenu ja Yisrael Beiteinu; heebrea ישראל ביתנו 'Meie kodu on Iisrael', ametlik venekeelne nimi "Наш дом — Израиль" ehk НДИ) on Iisraeli parempoolne partei. Partei on sekularistlik, tal on suur toetus eriti endise NSV Liidu aladelt emigreerunute seas. Partei asutaja ja esimees on Avigdor Lieberman. Yisra’el Betenu asutati 1999. aastal, mil Avigdor Lieberman otsustas paremtsentristlikust Likudist lahku lüüa. Knesseti 15. koosseisu valimistel (1999), sai Yisra’el Betenu 4 kohta 120 kohalises Iisraeli parlamendis. Knesseti 18. koosseisu erakorralistel valimistel 10. veebruaril 2009 sai Yisra’el Betenu 15 kohta. Oma valimiseelses kampaanias nõudis Yisra’el Betenu palestiina päritolu Iisraeli kodanikelt truudusevannet Iisraeli riigi vastu, ähvardades nad muidu kodakondsusest ilma jätta. Alates 2009. a märtsist kuulub Iisraeli valitsusse. Yisra’el Betenu partei ametlik veebileht (inglise keeles) Yisra’el Betenu partei Knesseti veebilehel (inglise keeles)
Szilveszter Matuska

Szilveszter Matuska (29. jaanuar 1892 Csantavér – ?) oli ungari terrorist. Ta oli elukutselt insener. Ta tegi vähemalt kaks ebaõnnestunud rongi rööbastelt mahajuhtimise katset Austrias 1930. aasta detsembris ja 1931. aasta jaanuaris. Esimene õnnestumine toimus 8. augustil 1931, kui rööbastelt jooksis maha Berliini-Baseli ekspressrong. Inimesed said vigastada, kuid hukkunuid ei olnud. Sama aasta 13. septembril juhtis ta Budapesti lähedal rööbastelt välja Viini suundunud rongi. Hukkus 22 inimest ja 120 sai vigastada. Matuskat nähti kuriteopaigal, kuid tal õnnestus pääsenud reisijaks maskeerudes põgeneda. Ta tabati siiski kuu aega hiljem Viinis ning ta tunnistas teo üles. Ta mõisteti süüdi ja talle määrati surmanuhtlus, mis muudeti eluaegseks vanglakaristuseks. 1944. aastal põgenes ta vanglast, pärast seda pole ta saatusest kindlaid teateid. Massmõrvari amnesteerimine Ungaris. Võitleja, juuni 1959, nr. 6, lk. 8.
Johann Anvelt

Johann Anvelt (25. mai 1900 Tallinn – 16. oktoober 1969 Chicago) oli Eesti sõjaväelane (kolonel). vil! Johan Anvelt, Korporatsioon Fraternitas Estica Ohvitseride andmekogu
Paul Rudi

Paul Rudi (28. juuni 1898 Kurista vald, Viljandimaa – 6. aprill 1969 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (major) ja metsateadlane. Paul Rudi oli talupidaja poeg. Lõpetas 1919 Tartu Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1920 EV Sõjakooli, õppis 1921–1932 ja 1940–1941 Tartu Ülikoolis metsandust. Võttis osa Vabadussõjast. Teenis 1919–1940 Eesti sõjaväes (aastast 1938 major). Oli 1928–1931 III suurtükiväegrupi 2. patarei ülem, 1931–1933 Kaitseministeeriumi Varustusvalitsuse töötaja metsade korraldamise ja majandamise alal, 1933–1940 Kaitseministeeriumi suurtükiväe polügooni ja õppeväljakute ülem, ühtlasi metsaülem, 1940–1941 "Eesti Metsatööstuse" eksportosakonna instruktor ja vaneminstruktor, 1941–1943 Metsa- ja Puidupiirkonna koondise vaneminstruktor, 1943–1944 Saetööstuse Peavalitsuse müügiosakonna juhataja ja ärijuht. Asunud 1944 Rootsi, oli 1944–1947 põgenikelaagri abijuhataja, Värmlandi tööameti tõlk jm, 1947–1948 Rootsi riigimaade ja metsade valitsuse (Domänverket) metsakorraldaja-salgaülem ja 1948–1957 Stockholmi maakonna Metsaomanike Ühingu raielankide ostude järelkontrollija lauatehaste osas. Aastast 1957 AS V. Trahasi metsabüroos metsatakseerija, kuninglikus kommertskolleegiumis arhiivitööline ja Rootsi Kuningliku Metsaülikooli zooloogia instituudi assistent. Uurimisvaldkond: metsakasvatus, metsazooloogia, metsa pisinärilised. 6 teadustrükist. Kahjur-pisinärilistest. // EME 43 (1964) Pisinärilised puude ja põõsaste seemnete kahjustajatena. // EME 45 (1965) Võitlus pisinäriliste vastu nõuab suuremat aktiivsust. // EME 48 (1967) Upptill kampemot sorken. // Skogen 5 (1967). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide AAUT II, 124 E(rnits), E. Metsateadlane Paul Rudi 60-aastane. // EME 27 (1958), 35.36 R(aukas), A. Paul Rudi in memoriam. // EME 52 (1969), 25–26 Margus, M. Eesti metsateadlane Paul Rudi. // MP 2 (1993), 24–25 Margus, M., Meikar, T. Tartu Ülikooli Põllumajandusteaduskonna metsaosakonna teoreetilise kursuse lõpetanud. Tartu, 2002, 34–35. Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Hugo Jaanson

Hugo Jaanson (kuni 1939. aastani Hugo Paul Janson; 31. märts 1894 Narva – 24. mai 1959 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). Ta lõpetas 1912. aastal Narva Gümnaasiumi ja õppis Petrogradi Elektrotehnilises Instituudis (õpingud katkestas I maailmasõda). 1923. aastal lõpetas ta Eesti Kaitseväe Lennukooli, kus sai lendur-vaatleja kutse. Täiendas ennast Poolas Thorni lendur-vaatlejate ja õhulaskurite koolis. 1924. aastal ülendati ta kapteniks. Õppis aastatel 1926–1930 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 1931. aastal ülendati ta majoriks, oli Lennukooli maapealse väljaõppe jaoskonna ülem. 1933. aastast oli Jaanson Eesti Kaitseväe Lennukooli ülem. Aastatel 1937–1940 oli ta 1. üksiku lennuväedivisjoni ülem Rakveres. 1939. aastal ülendati kolonelleitnandiks. Ta oli Lendurohvitseride meeskoori juhataja ja Lennuväeohvitseride Kogu esimees. 3. septembrist 1941 oli ta Harjumaa Omakaitse (ajutine) staabiülem ja ülem ja Tartu Omakaitse ülem. Hugo Jaanson läks Saksamaale ning 1951. aastal Rootsi, kus suri 1959. aastal südameataki tõttu. 1939 Kotkaristi IV klassi teenetemärk Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Ohvitseride andmekogu
Jüri Pärg

Jüri Pärg (õieti Valter Ivar Jüri Pärg; sündinud 4. aprillil 1931 Võrus) on eesti laulja (tenor). 1980 Eesti NSV teeneline kunstnik 2011 Võru linna teenetemärk "Nii oli, on ja jääb" (Jüri Pärg, 2001, CD) "Need aastad ja laulud" / "Songs through the years" (DAC-06764, 2003, CD) "Nii oli, on ja jääb, 2" (Jüri Pärg, 2005, CD) "Ei saa mitte vaiki olla" (Jüri Pärg, 2006, CD) "Põhjarannik" (Jüri Pärg, 2008, 2 CD) https://www.teatmik.ee/et/personlegal/11894414 Eesti ansamblite andmebaas Jüri Pärg tähistas kodulinnas juubelit, Maaleht, 19. aprill 2001 Liina Valper. Jüri Pärg: aastad ja laulud, Elukiri nr 2/2009
Heimar Nolcken

Heimar Ernst Gustav Nolcken (1/13. märts 1899 Kudjape – 8. veebruar 1960 Heidelberg) oli Eesti (leitnant) ja Saksamaa (kolonelooberst) sõjaväelane. Heimar Nolcken teenis Eesti Vabadussõjas leitnandina Eesti Ratsapolgus, pärast Vabadussõda lõpetas Sõjakooli ja teenis hiljem Ratsarügemendis. Ta õpetas Tartu Ülikooli arstiteaduskonna kehalise kasvatuse osakonnas ratsutamist. Heimar Nolcken lahkus Eestist 1939. aastal umsiedlungi käigus ning astus Saksa Wehrmachti teenistusse, kus teenis ratsaväeüksuses väeosa ohvitseridele taktikaõpetaja ja lektorina. Teises maailmasõjas teenis ta Saksa armees, kus oli 1941. aastal 268. Baieri luuredivisjoni komando ülem, osaledes lahingutes Moskva all (Serpuhovi ja Juhnovo piirkonnas); 1942. aastast 32. Luuredivisjoniga Demjanski piirkonnas ja 1943. aastast 2. Siberi Kasakarügemendi (Sibirisches Kosakenregiment 2) ülem, mis kuulus ooberst Hans-Gert von Baathi juhitud 1. Kasaka ratsaväediviisi (1. Kosaken-Kavallerie-Division) ja see omakorda XV. Kasakate SS-Ratsaväekorpusse (XV. Kosaken-Kavallerie-Korps), mille ülem oli kindralleitnant Helmuth von Pannwitz. Kolonel H. E. G. Nolcken. Võitleja, märts 1960, nr 3, lk 6. Viimased kõnelused vana sõjamehega. Samas. Väljavõte Saaremaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Aleksander Voldemar Oklon

Aleksander Voldemar Oklon (23. jaanuar 1889 Tallinn – 11. november 1961 Heidelberg) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1940), arhitekt ja ornitoloog. Oklon õppis Riia Polütehnilises Instituudis ja lõpetas selle insener-arhitektina 1915. aastal. Ta projekteeris Sakala-Kentmanni-Kaupmehe kvartalisse planeeritud Vabadussõja muuseumi hoone. See jäi aga 1930. aastate lõpus praeguse Kaitseministeeriumi hoone kõrvale ehitamata. Kotkaristi teenetemärgi IV klass, 1938 Kol.-ltn. A. V. Oklon. Võitleja, detsember 1961, nr. 12, lk. 7.
Johan Christopher von Scheiding

Johan Christopher von Scheiding, ka Johan Christoff[er] Scheiding (Shedingh), (1634–1685) oli Rootsi riigitegelane ja Eestimaa maanõunik (1684). Johan Christopher von Scheiding sündis Rootsi aadli, Eestimaa ja Tallinna asehalduri Philipp von Scheidingi (1578–1646) ja Tallinna raehärra, bürgermeistri Hermann Luhri (surnud 1599) tütre Catharina Luhri (surnud 1671) pojana. Sai koos vendade-õdedega 13. augustil 1653 Rootsi vabahärra seisuse. Abiellus 14. augustil 1664. aastal Stockholmis Margaretha Oxenstiernaga (1644–elas 1693), kes oli Västergötlandi Skaraborgi lääni asehalduri, vabahärra Erik Carlsson Oxenstierna af Eka och Lindö (1616–1662) ja Margareta Bielke af Åkerö (1622–1655) tütar. Ta oli Eestimaal Keila (Kegell) mõisa vabahärra, Jägala (Jacowall) ja Rootsis Arboga (Arbogehoff) mõisa pärushärra. Liivi-, Ingeri- ja Karjala kõrgeima kohtuorgani Tartu õuekohtu asepresident, aastatel 1673 kuni 1685 Rootsi asehaldur Tallinnas ja kuningliku Tallinna linnusekohtu president. Eestimaa kuberneride loend Scheiding Johan Christoffer von Scheiding, www.adelsvapen.com "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... lk. 237". "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... lk. 103". "Oxenstierna Family Website: Johan Christoffer von Scheiding (1634 - 1685)".[alaline kõdulink] Johan Christopher von Scheidingi korraldused Eesti Ajalooarhiivi fondides Stackelberg, Otto Magnus von, Scheidingid Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust, 1930, lk.483-484 lk.89
Synthetic Generation

"Synthetic Generation" on rootsi bändi Deathstars 2003. aastal ilmunud album. "Semi-Automatic" – 4:17 "Synthetic Generation" – 3:28 "New Dead Nation" – 3:39 "Syndrome" – 3:10 "Modern Death" – 3:57 "Little Angel" – 4:11 "The Revolution Exodus" – 4:00 "Damn Me" – 3:33 "The Rape of Virtue" – 3:54 "Genocide" – 3:39 "No Light to Shun" – 3:24
Start a War

"Start a War" on USA bändi Static-X 2005. aastal ilmunud album. "The Enemy" – 2:29 "I'm the One" – 2:38 "Start a War" – 2:44 "Pieces" – 2:38 "Dirthouse" – 3:03 "Skinnyman" – 3:40 "Just in Case" – 4:24 "Set It Off" – 3:55 "I Want To Fucking Break It" – 2:42 "Night Terrors" – 3:09 "Otsego Amigo" – 2:45 "My Damnation" – 4:01 "Brainfog" – 9:53
Holy Wood (In the Shadow of the Valley of Death)

"Holy Wood (In the Shadow of the Valley of Death)" on Marilyn Mansoni 2000. aastal ilmunud stuudioalbum. "GodEatGod" 2:34 "The Love Song" 3:16 "The Fight Song"2:55 "Disposable Teens" 3:01 "Target Audience" 4:18 "President Dead" 3:13 "In The Shadow Of The Valley Of Death" 4:09 "Cruci-Fiction In Space" 4:56 "A Place In The Dirt" 3:37 "The Nobodies" 3:35 "The Death Song" 3:30 "Lamb of God" 4:39 "Born Again" 3:20 "Burning Flag" 3:21 "Coma Black" 6:00 "Valentine's Day" 3:31 "The Fall of Adam" 2:34 "King Kill 33°" 2:18 "Count to Six and Die (The Vacuum of Infinite Space Encompassing)" 3:23
Aleksander Lint

Aleksander Lint (7. jaanuar 1886 Külitse, Ropka vald – 28. juuli 1970 Tartu) oli eesti kooliõpetaja, ornitoloog ja kodu-uurija. Ornitoloogina uuris ta muu hulgas vareslaste arvukust Tartu ümbruses. Ta uuris ka ohvrikive ja kuivjõgesid. "Eesti biograafiline andmebaas ISIK". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. september 2014. Vaadatud 2. aprillil 2009. Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 647. Aleksander Lint Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Ben-Hur

"Ben-Hur" on 1959. aastal valminud Ameerika Ühendriikide linateos, mille lavastas William Wyler. Film põhineb Lewis Wallace'i jutustusel "Ben Hur ehk Kolgata: Jutustus Kristuse ajast" ning on selle kolmas ekraniseering. "Ben-Hur" pärjati 1960. aastal 11 Oscariga. Film hoidis 38 aastat üksinda enim Oscareid võitnud filmi tiitlit. Nüüd jagab ta seda tiitlit filmidega "Titanic" ja "Sõrmuste isand: Kuninga tagasitulek". Oscar (1960) Parim film Parim lavastaja – William Wyler Parim meespeaosatäitja – Charlton Heston Parim meeskõrvalosatäitja – Hugh Griffith Parim operaatoritöö – Robert Surtees Parim filmimuusika – Miklós Rózsa Parim heli – Franklin Milton Parim kunstnikutöö – W. A. Horning, E. C. Carfagno, H. Hunt Parim filmimontaaž – R. E. Winters, J. D. Dunning Parimad eriefektid – A. A. Gillespie, R. MacDonald, M. B. Lory Parimad kostüümid – Elizabeth Haffenden Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhind (1960) Parim film Kuldgloobus (1960) Parim draamafilm Parim lavastaja – William Wyler Parim meeskõrvalosatäitja – Stephen Boyd Grammy auhind (1961) Parim filmi- või telemuusika – Miklós Rózsa Jaan Ruus, Vaatemäng Vana-Roomas. Eesti Ekspress: Areen, 10. mai 2007. Ben-Hur andmekogus IMDb (inglise) Ben-Hur andmekogus Filmiveeb
Norra liustikud

Siin on loetletud Norra suurimad liustikud. Kokku on Norras umbes 1600 liustikku, millest 900 asub Põhja-Norras, kuid 60% liustikualadest paikneb Trøndelagist lõunas. 1% Norra maismaast on kaetud liustikega. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Ålfotbreen Åsgårdfonna Austfonna Balderfonna Barentsjøkulen Blåmannsisen Bråsvellbreen Edgeøyjøkulen Etonbreen Fresvikbreen Gihtsejiegŋa Gjegnalundsbreen Grovabreen Harbardsbreen Hardangerjøkulen Hellstugubreen Hinlopenbreen Hochstetterbreen Holåbreen Holtedahlfonna Isachsenfonna Jostedalsbreen Jostefonn Koppangbreen Kronebreen Kvitøyjøkulen Langfjordjøkelen Leighbreen Midtre Folgefonna Monacobreen Myklebustbreen Nathorstbreen Negribreen Øksfjordjøkelen Okstindbreen Olav V maa Østre Svartisen Salajekna Seilandsjøkelen Sekkebreen Sikilbreen Simlebreen Smørstabbrean Søndre Folgefonna Sørfonna Spidstinden Stonebreen Storsteinsfjellbreen Strupbreen Tindefjellbreen Tystigbreen Vegafonna Veobreen Vestfonna Vestre Memurubreen Vestre Svartisen Liustike loend Glaciers of Europe-GLACIERS OF NORWAY (Kasutatud 2.aprillil 2009) Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:List of glaciers in Norway seisuga 03.04.2009. Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Svalbard seisuga 03.04.2009.
Star Trek: Film

"Star Trek: Film" on täispikk Ameerika Ühendriikide ulmefilm, mis esilinastus 1979. aastal. Film oli jätkuks ligi 10 aastat tagasi lõppenud seriaalile "Star Trek" ja kokkuvõte ekraanile jõudmata jäänud telesarjale "Star Trek: Phase II". Filmi peaosades mängis enamik sarja näitlejaid. Maale ja Päikesesüsteemile läheneb kosmosest mõistatuslik pilv, mida saadetakse uurima tähelaeva USS Enterprise kangelaslik meeskond. Peale pikka uurimist ja asetleidmata seiklusi avastatakse, et inimesed on endale ise õnnetuse kaela sikutanud. Loomulikult lõppeb kõik õnnelikult ja ka Maa saab päästetud. Star Trek: Film andmekogus IMDb (inglise) Star Trek: Film andmekogus Filmiveeb
Star Trek 2: Khani raev

"Star Trek 2: Khani raev" on teine linateos, mille tegevustik leiab aset ulmesarja "Star Trek" maailmas. Film valmis 1982. aastal stuudios Paramount Pictures ja esilinastus 4. juunil 1982. Paljud fännid peavad seda "Star Treki" ainetel tehtud kinofilmidest parimaks. William Shatner (viitseadmiral James T. Kirk) Leonard Nimoy (kapten Spock) DeForest Kelley (dr Leonard McCoy) James Doohan (komandör Montgomery Scott) George Takei (komandör Hikaru Sulu) Walter Koenig (komandör Pavel Chekov) Nichelle Nichols (komandör Uhura) Bibi Besch (dr Carol Marcus) Merritt Butrick (dr David Marcus) Paul Winfield (kapten Clark Terrell) Kirstie Alley (leitnant Saavik) Ricardo Montalbán (Khan Noonien Singh) Judson Scott (Khani abi Joachim) "Star Treki" osas "Space Seed" leiab tähelaeva USS Enterprise meeskond magajate laevast SS Botany Bay külmutatud olekus Khan Noonien Singhi koos teiste reisijatega. Kui avastati, et Khan on 20. sajandi lõpus põgenenud türann, kes 1990. aastateni valitses osa Maast, võeti ta vangi koos teiste üliinimestest reisijatega, kes moodustasid tema kaaskonna. Laeva Enterprise ohvitser-leitnant Marla McGivers armus Khanisse ja aitas tal laeva enda valdusse saada. Kapten James T. Kirk sai siiski Khanist ja tema meestest võitu ning pagendas nad karmide tingimustega, kuid elukõlbulikule planeedile Ceti Alpha V, kus nad said rajada oma tsivilisatsiooni. Alternatiiviks oleks olnud nende saatmine mõnda Ühinenud Planeetide Föderatsiooni karistuskolooniatest. Spock ohverdas end oma laeva ja meeskonna päästmiseks Khani raev andmekogus IMDb (inglise) Khani raev andmekogus Filmiveeb
Star Trek 3: Otsides Spocki

"Star Trek 3: Otsides Spocki" on 1984. aastal valminud Ameerika Ühendriikide ulmefilm. Eelmise osa lõpus hukkub Spock päästes Enterprise Genesise plahvatuse käest. Enne hukkumist paneb ta oma isiksuse info peitu dr McCoy ajju, kasutades vulcanite mälu integreerimise võtet. Peale "Khani raevu" sündmusi on tähelaev Enterprise NCC 1701 kapten James T. Kirki juhtimisel jälle kosmose avarustes seilamas. Tähelaevastiku peakorterist saabub korraldus võtta peale eelmisest filmist tuttav dr Marcus ning minna uurima uudse Genesise-nimelise seadme plahvatuses tekkinud planeeti, kuhu maeti ka dr Spock. Saabudes avastab dr Marcus, et seade ei tööta nii nagu on planeeritud ning kõik protsessid planeedil toimivad enam kui 1000 korda kiiremini. Põnevust lisab asjaolu, et ka klingon nimega Kruge on saanud aimu uuest võimsast seadmest ja tahab seda omale. Planeedi uurimisel leitakse sealt aga lapse eas Spock. Peale pikka võitlust Krugega suudetakse seade hävitada kuid hävib ka ebastabiilne planeet võttes endaga kaasa nii Kruge kui ka Kirki poja noore dr Marcuse. Selle käigus hävineb täielikult tähelaev Enterprise ning Kirk oma sõpradega põgeneb klingonite ristlejal Spocki koduplaneedile ning taastab tema mälu. Grace Lee Whitney – Komandör Janice Rand Mark Lenard – Suursaadik Sarek Judith Anderson – Preestrinna T'Lar Merritt Butrick – Dr David Marcus Robin Curtis – Leitnant Saavik Christopher Lloyd – Klingoni komandör Kruge Robert Hooks – Laevastiku admiral Morrow Stephen Manley – 17-aastane Spock Otsides Spocki andmekogus IMDb (inglise) Otsides Spocki andmekogus Filmiveeb
Kaljo Kivi

Kaljo Kivi (publikatsioonide autorina Kalju Kivi; 21. veebruar 1934 Juuru vald (Juuru kihelkond) – 29. september 1974) oli eesti fütopatoloog. Ta õppis Härgla 7-klassilises koolis. Ta on põllukultuuride haiguste spetsialist. Ta töötas Eesti Põllumajanduse Akadeemias kateedrijuhatajana. Kalju Kivi; Arnold Laats 1965. Kõrreliste ja liblikõieliste teraviljakultuuride haiguste määraja. Tartu: Eesti Põllumajanduse Akadeemia. Kalju Kivi; Arnold Laats 1966. Liblikõieliste ja kõrreliste heintaimede haiguste määraja. Tartu: Eesti Põllumajanduse Akadeemia. Hell-Meedi Kivi; Kalju Kivi 1968. Ristikuhaiguste määraja. (Abiks loodusevaatlejale 55.) Tartu: Eesti Loodusuurijate Selts. Kalju Kivi; Arnold Laats 1971. Põllukultuuride haiguste määraja. Tallinn: Valgus. Kalju Kivi; Arnold Laats 1974. Viljapuude ja marjakultuuride haiguste määraja. Tartu: Eesti Põllumajanduse Akadeemia. Hell-Meedi Kivi; Kalju Kivi 1976. Aiakultuuride haiguste määraja. Tallinn: Valgus.
Hell-Meedi Kivi

Hell-Meedi Kivi (sündinud 1934) on eesti fütopatoloog. Ta on põllukultuuride haiguste spetsialist. Hell-Meedi Kivi & Kaljo Kivi 1968. Ristikuhaiguste määraja (Abiks loodusevaatlejale 55.). Tartu: Eesti Loodusuurijate Selts. Hell-Meedi Kivi & Kalju Kivi 1976. Aiakultuuride haiguste määraja. Tallinn: Valgus.