laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Raimund Preem

Raimund Preem (16. detsember 1918 Narva – 5. detsember 1988 Kanepi vald) oli eesti matemaatik ja füüsik. Raimund Preem oli raamatupidaja poeg. Lõpetas 1936 Narva 1. Gümnaasiumi, 1940 TÜ matemaatika-loodusteaduskonna. Oli 1941 TÜ astronoomia kateedri vanemlaborant, 1942–43 TÜ füüsika instituudi abiassistent, 1944 teaduslik stipendiaat matemaatikas, 1944–49 TÜ teoreetilise füüsika kateedri assistent, 1949–50 vanemõpetaja, 1951–53 Võru Kohaliku Tööstuse Tehnikumi füüsika ja matemaatika õpetaja, 1953–54 EPA kõrgema matemaatika kateedri õppeülesande täitja, 1954–55 Tartu Tähetorni vanemlaborant, 1955–57 TÜ geofüüsika, teoreetilise mehaanika ja teoreetilise füüsika kateedrite õppeülesande täitja, 1957–67 Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi teoreetilise füüsika labori nooremteadur, 1967–71 peainsener, 1971–86 teoreetilise füüsika sektori vaneminsener. Lugenud TÜ-s elementaar- ja kõrgemat matemaatikat, teoreetilist mehaanikat, teoreetilist füüsikat jt kursusi. Uurimisvaldkond: teoreetiline ja matemaatiline füüsika; tegelenud ka kvantmehaanika ja tahkiseteooriaga, astronoomia ning kosmoloogia küsimustega. Avaldanud töid tahkiseteooriast (oli üks kristallide lisandtsentrite ja nendega seotud füüsikaliste protsesside teooria loojatest 1960. aastail), huvipakkuvad on tema loodud teooria gravitatsioonikonstandi kasvamisest ja elektrivõnkesiirete teooria. Nõukogude Eesti preemia (1965, kollektiivis). 14 teadustrükist. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide О методе конечных разностeй в квантовой механике. // Тp. ИФА 13 (1961) О возможности квазилинейчатой структуры спектра комбинационного рассеяния на колебаниях решетки (kaasautorid K. Rebane, V. Hižnjakov). // Тр. ИФА 20 (1961) О нахождении характеристической функции спектра примесного поглощения. // Изв. АН. Физ. Мат. 20 (1971) Solar neutrino puzzle and possible variation of gravitational constant (kaasautor L. Palgi). Tartu, 1986. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 269 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 277 II 134 Teaduse ajaloo lehekülgi Eestist. Tallinn, 1968–, XIII, 194. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Kristaps Preipičs-Freibergs

Kristaps Preipičs-Freibergs (17. september 1853 Lībaga vald, Läti – jaanuar 1931, täpne surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eesti loomaarstiteadlane. Kristaps Preipičs-Freibergs oli talupidaja poeg. Õppis aastatel 1875–1879 Tartu Veterinaariainstituudis (TVI), veterinaariamagister (1895, TVI), väitekiri "К вопросу об удобоприменимости хлороформа Pictet', xлороформа Anschütz'a и бромистого эфира в ветеринарной хирургии". Oli mitmel pool Venemaal ja Lätis veterinaararst. Uuris TVI-s (dotsent J. Negotini juhendamisel) mitmesuguste narkoosipreparaatide toimet koduloomadele. Avaldanud artikleid ja raamatuid, ka aimetrükiseid. Derīgi padomi pie mājas lopu kaitu un slimību pazīšanas un ārstēšanas. Jelgava, 1882 Praktiskā lopu ārstniecība. Riga, 1904. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Альбом имматрикулированных в ДВИ, 91–92 Виксна А. А. Первые латышские ветеринарные врачи (до 1900 г.). // Из истории медицины. XIII. Рига, 1983, 97–98. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Irina Preis

Irina Preis (aastani 1986 Irina Zernoklejeva; sündinud 8. augustil 1966 Kaliningradis) on Eesti tehnikateadlane. Irina Preis on sõjaväelase tütar, venelane ja Sergei Preisi abikaasa. Lõpetas 1983 Kaliningradi 7. Keskkooli, 1989 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mehaanikateaduskonna, tehnikamagister (2000, TTÜ), väitekiri "Karbiidkermiste väsimuskarakteristikud", tehnikadoktor (materjaliteadus, 2004, TTÜ), väitekiri "Fatigue performance and mechanical reliability of cemented carbides" (Tallinn, 2004). Oli 1988–1995 spetsiaalse konstrueerimisbüroo "Efekt" insener-konstruktor, 1995–1998 TTÜ keemiatehnika instituudi laborant, 1998–2005 materjalitehnika instituudi assistent, 2005 – erakorraline lektor. Uurimisvaldkonnad: protsessitehnoloogia ja materjaliteadus: kulumiskindlad materjalid, kulumine ning väsimine, karbiidkermiste tehnoloogia, kaasaegsete materjalide nanostruktuur. 24 teadustrükist. Duability of advanced TiC-base cermets (kaasautorid H. Klaasen, J. Kübarsepp). // Proc. Est. Acad Sci. Eng. 9 (2003) 4 Wear behavior, durability and cyclic strength of TiC-base cermets (kaasautorid H. Klaasen, J. Kübarsepp). // Materials Sci. and Technology 20 (2003) 8 Microstructural aspects of of fatigue mechanics of hardmetals and cermets (kaasautor F. Sergejev). // Macchine Utensili (2004) Murakami Approach: fatigue strength prediction of cemented carbides by concidering pores as equivalent to small defects (kaasautor). // Proc. Euro PM Congress (2005) Correlation between surface fatigue and microstructural defects of cemented carbides (kaasautor). // Wear (2007) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Irina Preis Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Sergei Preis

Sergei Preis (sündinud 31. mail 1959 Tallinnas) on Eesti keemik. Sergei Preis on inseneri poeg, ukrainlane ja Irina Preisi abikaasa. Lõpetas 1976 Tallinna 19. Keskkooli, 1981 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) keemiainsenerina, 1988 aspirantuuri (samas), tehnikakandidaat (1988, TPI), väitekiri "Ozonation of industrial wastewater containing hard-oxidizible organic compounds", tehnikadoktor (2002, Lappeenranta Tehnikaük), väitekiri "Practical applications of a systematic approach to the chemical abatement of pollutants in water and air". Täiendas end 1990–91 Cambridge'i Ülikooli keelekeskuses (inglise keel). Oli 1981–82 ja 1982–84 TPI nooremteadur, 1989–92 keemilise tehnoloogia ja keskkonnakaitse labori juhataja, 1992– TTÜ keemiatehnika instituudi keskkonnakaitse ja keemiatehnoloogia õppetooli vanemteadur. Ühtlasi olnud 1990, 1992, 1994 Soomes Lappeenranta Tehnikaülikooli ja 1991 Londonis Imperial College of Science, Technology and Medicine külalisteadur, 1998–99 Lappeenranna Tehnikaülikooli vanemassistent, 2001 teadur ning 2000–03 külalislektor, 2003–04 külalisteadur, 2004–06 vanemteadur. Õpetanud keemilist tehnoloogiat, veekäitlemise tehnoloogia. Uurimisvaldkond: oksüdatsiooniprotsessid vete- ja õhupuhastuses, veekeemia ja -tehnoloogia. Eesti Vabariigi teaduspreemia (2001, kollektiivis). Üle 50 teadustrükise. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Kinetic description of industrial wastewater ozonization processes (kaasautorid R. Munter, E. Siirde). // Ozone 10 (1988) Methodology of ozone introduction into water and wastewater treatment (kaasautor). // Ozone 15 (1993) 2 Raskesti lagundatavate ühenditega reostatud vee ja õhu koospuhastamine (kaasautor I. Kamenev). // Keskkonnatehnika (2001) 6 Täiustatud oksüdatsiooniprotsessid loodusvee varude kaitseks ja vee säästvaks kasutamiseks (kaasautor). // Eesti Vabariigi teaduspreemiad 2001. Tallinn, 2001 Characterization of ozonation processes by oxygen demand of compounds (kaasautorid R. Munter, E. Siirde). // TA Toim. Keemia 51 (2002) 3 Photocatalytic oxidation of fuel oxygenated additives in aqueous solutions (kaasautor). // International J. Photoenergy 5 (2003) The dependence on temperature of gas-phase photocatalytic oxidation of methyl tert-butyl ether and tert-butyl alcohol (kaasautor). // Catalysis Today 101 (2005) Visible lightassisted photocatalytic oxidation organic pollutants using nitrogen-doped titania (kaasautorid D. Klauson, E. Portjanskaja). // Environ. Chem. Lett. 6 (2008) 1. Eesti Vabariigi teaduspreemiad 2001, 35. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Raimond Erik Prentsel

Raimond Erik Prentsel (perekonnanime rööpkuju: Prentzel; 29. aprill 1927 Tallinn – 1. veebruar 1996 Pärnu) oli eesti metsateadlane. Raimond Erik Prentsel oli raudteeinseneri poeg. Lõpetas 1946 Tartu 1. Keskkooli, 1950 Tartu Õpetajate Instituudi matemaatika-füüsika osakonna (kaugõppes), 1951 TÜ metsandusteaduskonna metsatööstuse osakonna (Kaiavere metsatööstus jsk. metsamaistranspordi protsessi projekteerimine. II gr. metsamassiivide transpordilise omandamise uurimine ja tüvede mahu määramise meetodite uurimine), tehnikakandidaat (1973, Leningradi Metsatehniline Akadeemia), väitekiri "Исследование оптимальных параметров и режимов работы гравитационных бревносбрасывателей". Oli 1946–1949 Tartu 1. Keskkooli ja Tartu 2. 7-aastase kooli õpetaja (TÜ-s õppimise kõrval), 1951–1952 Rakvere Metsatööstuskeskuse meister ja tehnik, 1952–1987 Pärnu Metsakombinaadi tehnik, normeerija, insener-monteerija ja konstrueerimise vaneminsener. Seejärel pensionil. Avaldanud töid metsatööstuse seadmete kohta. 1 autoritunnistus (koos N. Grigorjeviga). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Особенности гравитационных бревносбрасывателей люлькового типа. // Тр. ЦНИИМЭ 95 (1969) Об оптимальном режиме работы бревносбрасывателей люлькового типа с принудительным приводом. // Тр. ЦНИИМЭ 102 (1969) Некотрые аспекты динамики гравитационных бревносбрасывателей. // Тр. ЦНИИМЭ 110 (1970). Margus, M., Meikar, T. Tartu Riikliku Ülikooli metsandusteaduskond 1946–1951. Tartu, 2000, 24–25. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Ernst Wilhelm Preuss

Ernst Wilhelm Preuss (6. detsember 1793 Lauban – 26. aprill 1839 Tartu) oli Eesti astronoom. Oli 1821–1823 Tartu Tähetorni assistent ja 1827–1839 observaator. 1823–1826 võttis osa Otto von Kotzebue juhtimisel fregatil Predprijatie toimunud ümbermaailmareisist. Vaatles 1828–1838 kaksiktähti (ka koos F. G. W. Struwega) Reichenbachi meridiaanringiga. Aitas Struwel koostada kaksiktähtede kataloogi. Astronomische Beobachtungen auf des Herr Captain Otto v. Kotzebue zweiten Reise um die Welt (herausg. von W. Struwe). Dorpat, 1830. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Jõeveer, M., Vennik, J. Tartu Tähetorn pärast F. G. W. Struwe lahkumist Pulkovosse. // Tähetorni kalender (2006), 113–119. Pohla, A. Ülevaade Tartu Ülikooli astronoomia observatooriumi ajaloost (1804–1918). // Tähetorni kalender (1924), 45 jj Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, II, 64, 109, 191, 210, 218 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Georg Preuss

Georg Preuss (ladinapäraselt ka: Georgius Preussius, 1619 Tallinn – 25. dets. 1675 Liivimaa) oli Eesti teoloog, vaimulik, filosoof, matemaatik ja füüsik. ning Liivimaa superintendent. Õppis aastast 1638 Academia Gustavianas (immatrikuleerus 11. juuli 1638), 1641–45 Uppsala Ülikoolis, 1648–51 Königsbergi Ülikoolis, 1651 Greifswaldi ülikoolis, hiljem (1658) Wittenbergi Ülikoolis; filosoofiamagister (1645, Uppsala Ülikool), väitekiri "Nucleus psychologiae polemicae", teoloogiadoktor (1658, Wittenbergi Ülikool); usuteaduse professor honorarius (1668). Oli 16. detsembrist 1654 Academia Gustaviana loogika, matemaatika ja füüsika professor, 1655–1662 Tartu Ülikooli usuteaduskonna teoloogiaprofessor. 1656, kui venelased Tartusse tungisid, põgenes koos mitme professoriga sõja jalust Tallinna, kus Tallinna gümnaasiumi juures püüdis õppejõutööd jätkata, täites ajuti ka Academia Gustaviana dekaani ja prorektori kohuseid ning oli aastast 1658 Oleviste koguduse õpetaja, 1662–1665 Saaremaa superintendent. Aastatel 1665–1674 oli ta Liivimaa superintendent, superintendendina oli Academia Gustaviana ülikooli prokantsleri ülesannetes tegev Academia Gustaviana ülikooli taasavamise ettevalmistustes., kus ta 1666. aasta 19. detsembril esikõnega esines. 1674–1676 oli ta Tartu praostkonna Tartu ja Pärnumaa superintendent, Liivimaa ülemkonsistooriumi presiidium vaheldus tema ja Johannes Fischeri vahel. Teoloogina oli mõjutatud sünkretismist, mis taotles katoliikluse ja luterluse lepitamist. Semicenturia qaestionum de magistratu politico et subdites …, 1643 In tria Geneseos capita priora disp theol prima de die creationis primo. …, 1645 Disp. Psychol. De sensibus. …, 1655 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tartu-Pärnu rootsiaegse ülikooli usuteaduskonna õppejõud, nende elukäik ja tegevus 11. Georgius Preussius, Usuteadusline Ajakiri nr 1932 LISAVIHK NR 3, lk 66-68 AAT(D), 179, 471 AR, 28 Backmeister, 120, 121, 195, 197 Gadebusch, II, 371–372 Recke-Napiersky, III (1831), 446 Napiersky, K. E. Beiträge zur Geschichte der Kirchen und Prediger in Livland. Zweites Heft. Lebensnachrichten von den Livländischen Predigern, mit litterarischen Nachweisen. Mitau, 1850, 118 Sild, O. Georgius Pressius. // Usuteadusline Ajakiri (1932), lisav 3, 66–68 Die evangel. Prediger Livl., 379 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, I, 62, 70, 74, 206 Raid, L., 18, 20, 22 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Endel Priidel

Endel Priidel (16. juuli 1932 Tarvastu vald, Viljandimaa – 8. juuli 2021) oli eesti kirjandusloolane, toimetaja ja tõlkija. Endel Priidel oli talupidaja poeg. Ta lõpetas 1950. aastal Viljandi 2. Keskkooli ja 1956. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia erialal. Oli 1956–1958 Eesti Riikliku Kirjastuse ja 1958–1998 kirjastuse Eesti Raamat toimetaja. Priidel avaldas töid eesti kirjandus- ja koduloost, koostas pühendusluuletuste ja muid kogumikke ("Mu meelen kuldne kotukotus", 1960; "Ikka Liivist mõteldes", 1969; "Mere laulud", 1980; "Loov inimene", 1987 jt), kogumiku eesti kirjanike loomingulistest kirjutistest, Eesti kirjandusloolise ja kultuuriloolise kaardi (Olav Soansi graafiline teostus; 1981). "Ado Reinvald. Luuletaja ja talupoeg". Tallinn 1965 "Mööda Kuivajõe radu". Tallinn 1965 "Väikesel Illimaril külas". Tallinn 1966 "Kirjanduslik Mulgimaa". Tallinn 1966 "Piki Peipsi piiri". Tallinn 1968 "Viljandi ja kirjamehed". Tallinn 1971 "Kirjanduslik Hiiumaa". Tallinn 1972 "450-aastane raamat". Tallinn 1975 "Teose sünd". Tallinn 1976 "Loov inimene". Tallinn 1987 "Koguva ajalugu". Tallinn 2001 1981 – Eesti NSV teeneline kultuuritegelane 1995 – Eesti Kultuurkapitali kirjanduse aastapreemia (koos Karl Muruga, eesti luule antoloogia "Sõnarine" koostamise ja toimetamise eest) 2001 – Valgetähe V klassi teenetemärk Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Eesti kirjanduse biograafiline leksikon. Tallinn 1975. Lk 280 Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 379. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Sirje Priimägi

Sirje Priimägi (aastani 1976 Sirje Tooming; 17. veebruar 1953 Ulvi külanõukogu, Kohtla-Järve rajoon (Raja vald), Ida-Virumaa – 26. veebruar 2003 Tallinn) oli eesti pedagoogikateadlane. Sirje Priimägi oli kolhoosniku tütar. Lõpetas 1972 Palamuse Keskkooli, 1978 TÜ saksa filoloogia osakonna, 1993 TÜ-s magistrantuuri, pedagoogikamagister (1993, TÜ), väitekiri "The background and implications of the child-centered education". Oli 1978–81 TÜ teadusraamatukogu vanemraamatukoguhoidja, 1981–82 Tartu 14. lasteaia kasvataja, 1982–90 TÜ pedagoogika kateedri õppelabori juhataja, 1990–91 pedagoogikaosakonna õpetaja, 1991–98 lektor ja 1997–98 ka haridusteooria õppetooli hoidja, 1998–2003 TPÜ haridusuuringute instituudi direktor, ühtlasi 2002–03 Eesti haridus- ja teadusministri nõunik. Oli Lundi Ülikooli stipendiaat naisuurimise alal 1993 ja humanitaarteaduste valdkonnas 1997. Uurimisvaldkond: haridusinstitutsioonide ajalugu ja alternatiivharidus, kasvatusväärtused ja väärtuskasvatus koolis, hariduskorralduse lähtealused ja teoreetilised põhjendused. Oli teema "Õppiva inimese ja kasvatustegelikkuse areng kultuuriruumis" täitja, samuti TÜ, TPÜ, Jyväskylä Ülikooli ja Turu Ülikooli magistrikoolituse ühisprojekti "Mentorõpetaja koolis" projektijuht TPÜ-s. Oli Europäisches Forum für Freiheit im Bildungswesen'i (EFFB) ning Network Educational Sciences Amsterdam'i (NESA) liige, Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi (EAPS) juhatuse liige, mitme nõukogu ja komisjoni liige. EAPSi teadustöö preemiad 2001, 2002. Üle 30 teadustrükise, aimeartükiseid. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Zum Stand des freien Schulwesen in Europa. // Erziehungsperspektiven in den 90-er Jahren. Solothurn, 1991 Waldorf-koolid tänapäeva pedagoogikas. // ACUT 919, 1991 Changes in Estonian education in 1987–1992. // Women in Baltic States. Lund Univ., 1992 Kõrghariduse suundumusi Euroopa Liidus. // Õppejõudu otsimas. Tallinn, 2000 Haridus ja sotsiaalne areng: õpetaja dilemma tehnoloogia ja ideaalide vahel. // Kasvatus ja aated. Tallinn, 2001 Competing for the future: education in contemporary societies (art kogumik koostaja, toimetaja, kaasautor), Tallinn, 2002 The opening world: changing educational environment and teacher training (art kogumik koostaja, kaasautor). Tallinn, 2002, Privatization of education. // The opening world. Tallinn, 2002. Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 134–135. K. Siilivask Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Arvi Prikk

Arvi Prikk (26. november 1936 Tallinn – 24. mai 2019) oli eesti tehnikateadlane. Arvi Prikk oli teenistuja poeg. Ta lõpetas 1955 Tallinna 22. Keskkooli, 1961 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) laeva jõuseadmete insener-mehaaniku erialal, 1971 TPI-s aspirantuuri, tehnikakandidaat (1972, TPI), väitekiri "Ballastirikka põlevkivi jahvatus- ja separatsiooniprotsessid". Prikk oli aastast 1961 TPI mehaanikateaduskonna tööstusliku soojusenergeetika probleemlabori laborant, teadur ja juhtivteadur, 1992–2004 TTÜ soojustehnika instituudi vanemteadur, alates 2004 erakorraline vanemteadur. Prikk uuris põlevkivi jahvatamist ja separeerimist, tolmpõlevkivi omadusi; katlateraste kõrgtemperatuurset korrosiooni, küttepindade saastumist, korrosiooni ja puhastamist; põlevkivituha omadusi ja kasutamist; põlevkivielektrijaamade ökoloogilist puhtust ja Eesti energiaressursi kasutamist. Tal on üle 80 teadustrükise. 2011 – aasta insener О распределении минеральной части размолотых горючих сланцев в тонких фракциях пыли (kaasautor I. Öpik). // Изв. ВУЗов. Энергетика 9 (1971) О характере золовых отложений на топочных ширмах при вихревом сжигании сланцев (kaasautor). // TPI Toimetised 416 (1977) Роль вюстита в кинетике высокотемпературной коррозии перлитных сталей (kaasautor). // TPI Toimetised 672 (1988) Balti elektrijaamade tuhaväljade keskkonnaohtlikkuse vähendamine (kaasautorid H. Arro, T. Pihu). // Keskkonnatehnika (2002) 4 Eesti põlevkivi ja selle põlemissaaduste koostise ja koguste arvutamine (kaasautorid H. Arro, T. Pihu). // Keskkonnatehnika (2003) 6 Fluidized-bed combustion of oil shale waste (kaasautor). // Oil Shale 21 (2004) 3 Применение котлов с ЦКС для сжигания сланцев в Эстонской республике (kaasautor). // Электрические станции (2006) 2. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Aasta Insener Eesti Inseneride Liit TPI 1936–1986, 244, 499 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Arvi Prikk Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Kaiu Prikk

Kaiu Prikk (sündinud 10. jaanuaril 1966 Tartus) on eesti arstiteadlane ja pulmonoloog. Kaiu Prikk on agronoomi tütar. Lõpetas 1984 Põlva Keskkooli, 1990 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, oli 1996–2000 Tartu Ülikooli ja 1999–2003 Helsingi Ülikooli doktorant, meditsiinidoktor (2003, Helsingi Ülikool), väitekiri "Development and progression of tissue injury in chronic inflammatory airway diseases with special respect to matrix metalloproteinases" (Helsingi, 2003). Oli 1991–1994 TÜ kopsukliiniku resident, 1994–2000 TÜ kopsukliiniku kopsuarst, ühtlasi 1996 õppetööl Helsingi Ülikoolis, 2001–2003 Ida-Tallinna Keskhaigla kopsuarst, 2001–2005 Tervise Arengu Instituudi teadur, 2003– SA Põhja-Eesti Regionaalhaigla (PERH) vanemarst-kopsuarst, 2006– ka TTÜ geenitehnoloogia instituudi teadur. Uurimisvaldkond: koekahjustuse regulatsioon krooniliste põletikuliste kopsuhaiguste korral. Kopsuarstide Seltsi liige (aastast 1992). Umbes 20 teadustrükist, üks patent (kaasautor). In vivo collagenase-2 (MMP-8) expression by human bronchial epithelial cells and monocytes/macrophages in bronchiectasis. // J. Pathol. 194 (2001) 2 Association of trypsin-2 with gelatinase B and collagenase-2 activation in human lung in vivo. // Ann. Med. 33 (2001) 6 Increased matrix metalloproteinase (MMP)-9 in the airway after allergen (kaasautor). // Am. J. Respir. Critical Care Med. 164 (2001) 9 Airway obstruction correlates with collagenase-2 (MMP-8) expression and activation in bronchial asthma. // Laboratory Invest 82 (2002) 11 Activated soluble form of membrane-type I matrix metalloproteinase (MMP-14) in induced sputum and bronchoalveolar lavage fluid of human bronchial asthma and bronchiectasis (kaasautor). // APMIS 110 (2002) 11 Proteomics: is it an approach to understand the progression of chronic lung disorders (kaasautor). // J. Proteome Res. 3 (2004) 2 Kombinatsiooniravi võimalused astma raviskeemis – uus kombinatsioon. // Lege Artis (2007) 5. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Kaiu Prikk Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Karl Prinkman

Karl Prinkman (25. november 1903 Paasvere vald, Virumaa – 13. jaanuar 1992 Tallinn) oli eesti keemik ja pedagoogikateadlane. Karl Prinkman oli mõisatöölise poeg. Lõpetas 1918 Ljubani linnakooli (Peterburi lähedal), 1927 Petrogradis Eesti Pedagoogika Tehnikumi, 1932 Leningradi Herzeni-nimelise Pedagoogika Instituudi loodusteaduse osakonna keemia-bioloogia õpetajana, 1951 aspirantuuri Leningradi ülikoolis, keemiakandidaat (1953, Moskva Riiklik Pedagoogikainstituut), väitekiri "М. И. Ломоносов – основатель научной химии". Oli 1918–21 Petrogradi Kõrgemas Ratsaväekoolis kirjutaja, 1927–28 Siberis Novosibirski ringkonnas Kantsihha eesti algkooli õpetaja, 1932–35 Berezniki Keemia Instituudi keemiaõpetaja, 1935–40 assistent, 1940–41 Eestis Tööjõureservide Nõukogu kutsehariduse osakonna vaneminspektor, 1941–1945 Nõukogude armees, 1945–46 Vabariiklikus Tööjõureservide Valitsuses, 1946–47 VÕTI direktor, 1947–49 TÕI asedirektor, 1951–60 TPedI direktor, 1960–65 Eesti NSV Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudi teadussekretär. Uuris keemia õpetamise pedagoogilis-didaktilisi küsimusi, koostas VII–XI klassile keemiaõpikuid (aastani 1962 ainuautorina, siis koos Hergi Kariku ja Väino Ratassepaga). Tema tegevuse tulemusena oli Eesti ainus liiduvabariik, kus käibisid kohalike autorite keemiaõpikud. Neid ilmus koos kordustrükkidega 1949.–69. a 66 korral. Avaldanud 12 teadustrükist. Keemia VIII–X klassile. Tallinn, 1949–1962 Keemia XI klassile. Tallinn, 1958 Keemia VII–XI klassile (kaasautorid H. Karik, V. Ratassepp). Tallinn, 1963–1969. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti kooli biograafiline leksikon. Tallinn, 1996, 185 Virkus, R. Tallinna Pedagoogikaülikool läbi aegade. Tallinn, 1998, 13, 17, 35, 68, 103 Õnne juubilarile. // Nõukogude Õpetaja (1983) 26. XI Õpetajate Leht (1992) 18. I (nekroloog). Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.