Ankruketi lõpp on laulu algus

"Ankruketi lõpp on laulu algus" on Ilmar Laabani ainus luulekogu. Raamat ilmus Stockholmis 1946. aastal. "Ankruketi lõpp on laulu algus" avaldati väljaspool kirjastusi pehmekaanelise väljaandena, mida illustreerivad kolm Olev Mikiveri tušijoonistust. Raamat sisaldab 64 luuletust, alapealkiri on "Luuletusi 1943–45". Hiljem on luulekogu terviktekst taasavaldatud raamatus "Oma luulet ja võõrast" (Teosed VII-VIII, Tallinn, 1990), Jaan Malini koostatud koondkogus "Sõnade sülemid, sülemite süsteemid" (Tartu, 2004) ja faksiimileväljaandena Tartus 2008. 1970. aastatel ringles luulekogu Eestis ka samizdat-väljaandena. Vastse Rootsi pagulaskonna suhtumine Laabani sürrealistlikku luulekogusse oli peamiselt tõrjuv. Raamatu esimene kriitik Karl Ristikivi nimetas autori kirjutamislaadi "iseäratsemiseks". Hiljem leiti, et Laabani luulekogu tegelik mõju tuli nähtavale alles mõne aja pärast "nooremate luuletajate muutuvas värsivormis". Kodu-Eesti ametlikus kirjanduskäsituses Laabanit ignoreeriti, sest sotsialistliku realismi ettekirjutuste järgi oli tegemist formalismiga. Esimene tõsiselt tunnustav hinnang saabus alles 1959, kui Aleksander Aspel kirjutas ajakirjas Mana : "Meie oma luules on Ilmar Laaban otse üllatava südikusega sukeldunud sürrealistlike vee-, maa- ja taevaruumi tuukrite kannul kujutlusvabade nägemuste laotusse... "Ankruketi lõpp on laulu algus" tähistas juba oma pealkirjaga selle uusi algusi ja olemata lahendusi otsiva luule suunda... Oleks kui tahtnuks Laaban ihuüksi teostada meie kirjanduses seda pööret, mida mujal taotlesid terved rühmitused." Aspel ei tee Laabani luulekogu puhul ühtegi mööndust, vaid seob selle otseselt "rahvusvahelise sürrealismi maailmapildiga". Aspeli essee taasavaldati 1989 ajakirja Vikerkaar sürrealismi-teemalises erinumbris koos kuue Ilmar Laabani luuletusega "Ankruketi lõpust". Nii sattusid Laabani luuletused koos neile viitava käsitlusega programmilisele kohale. Sellest on mõni aasta hiljem järeldatud, et "arusaamine sürrealismist oli Eestis 1989 jäänud põhimõtteliselt samaks, mis ta oli Välis-Eestis 1959 – see tähendab, et sürrealismi mõiste ei olnud arenenud ning ta oli omaks võetud ja assimileeritud umbes nõnda, nagu keha võtab omaks ja assimileerib temasse kinnijäänud metallitüki." Andres Ehin rõhutab 1996 "Ankruketi lõpust" kirjutades, et Laabani luule polevat müstiline, vaid maagiline: "Oma teoreetilistes sõnavõttudes ja ettekannetes on Laaban tavatsenud rõhutada teesi, mille kohaselt sürrealism tahab tühja maailma täita ja on seega vastuolus müstikaga, mis tahab täit maailma tühjendada. Seega on sürrealism maagiline, aga mitte müstiline." Ehin seostab Laabani loomingut otseselt André Bretoni sürrealistlike ideedega, viidates ka Aleksander Aspelile. Koondkogu "Sõnade sülemid, sülemite süsteemid" järelsõnas on Jaan Malin arvanud, et "käsikirjade järgi otsustades võib Laabanit n.-ö. prantslaslikuks sürrealistiks pidada kõige rohkem kuni aastani 1944. Tollest ajast alates nihkus Laaban bretonlikust sürrealismist üha kaugemale." Ankruketi lõpp on laulu algus Kas tõesti? Lauka ratsu Selgena nagu talvise mere JAH Albert Einstein Väike Eesti antoloogia Kaks gaseeli Sonett Jääpank täis mürsukilde Hinnakiri kahe vihmahoo vahel Tänavastseen paranoialikust linnast Öine võileib Kiiresti silmitult Torm on puistanud sadandeid tigusid Lips ümber suitsusamba Autoportree Kalendrileht Igapäevane meri Saunalaval Hermafrodiidi meeleolu Kire piim valgub laiali Metsik jõgi tormab hääletult Ma armastan Teid Romantiline päikeseloojak Ustavuse õhtu Vaikus ja vägivald Vesi ja tähed Ei ole ulmi Valge linane kangas Maastik rabeleb hommiku võrgus Päevast päeva ööst öhe Lapsepõlv meheiga vanadus Surma läte puhtais pilvis Enesemõrva linnud Veksel André Gaillard'i kääbas Ma hajun laiali Ma seisin oma meeleheite džunglis Pilkamaks valgust Paul Valéry mälestuseks Arnold Schönberg Puhkpillide kvintett Pornograafiline Järjest kahanevana õnnes Üle päeva peatunud jõe Mööblite emanatsioonid Tornid ja pallid Esmaspäev Tütarlapseakt Portree Une Baigneuse de Renoir Virmaliste kõlblus Mikrokosmos Sissejuhatus Viilipuru Laps leiab maanteekraavist kummuli suitsusamba ja poob enda ämblikuvõrgus Mänd Koer Juuli 1941 Tartus Õhtune karjamaa Lühisulg Röövliromaan Aastaajad Mikrokosmos Välkude varjud Kaberneeme 21. 01. 1924 – 21. 01. 1944 Elada vabana või surra Välis-Eesti, 21. 2. 1946. Arvo Mägi. Tulimuld 1961, nr 2. Aleksander Aspel, "Sürrealism ja Ilmar Laabani "Rroosi Selaviste"". Mana 1959, nr 1. Hasso Krull, "Paragramm ja tämber". Looming 1996, nr 12, lk 1687. Andres Ehin, "Ankruketist kinni". Looming 1996, nr 12, lk 1682. Ilmar Laaban, Sõnade sülemid, sülemite süsteemid. Tartu, 2004, lk 384.