laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aare Järvan

Aare Järvan (sündinud 29. juulil 1967 Tallinnas) on Eesti ja Euroopa Liidu ametnik. Aare Järvan on lõpetanud 1992. aastal Tartu Ülikooli rahanduse ja krediidi erialal (cum laude) ja õppinud pärast seda aasta aega Cambridge'i Ülikoolis majandust. Aastatel 1992–1999 töötas ta Eesti Pangas keskpangapoliitika osakonna juhatajana. Aastatel 1998–1999 töötas ta Eesti peaministri büroos majandusnõunikuna, nõustades peaminister Mart Siimanni. 1999.–2006. aastal oli Aare Järvan Rahandusministeeriumi kantsler.Aastatel 2006–2014 töötas ta peaminister Andrus Ansipi ja hiljem peaminister Taavi Rõivase majandusnõunikuna. Tema poeg on ettevõtja ja endine Eesti ettevõtlus- ja infotehnoloogiaminister Kristjan Järvan. 2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2011 aasta eurooplane Kristjan Pihl. Vabariigi peaministri sööduandja. Universitas Tartuensis, juuli 2011, nr 7 (2396), lk 26–28. https://www.aripaev.ee/uudised/2022/07/15/ettevotlusminister-kristjan-jarvan-trombooni-mangiv-makromees-pruunsilla-meeskonnast Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Peaministri majandusnõunikuna asus tööle Aare Järvan. Valitsuse pressiteade, 20. juuni 2006
Rahandusministeeriumi kantsler

Rahandusministeeriumi kantsler on Eesti avaliku teenistuse tippjuht, kelle ülesanne on juhtida rahandusministeeriumi. Enn Pant (1993–1996) Agu Lellep (1996–1999) Aare Järvan (1999–2006) Tea Varrak (2006–2011) Veiko Tali (2011–2020) Merike Saks (alates 2021) Agu Lellepi teenistusest vabastamine. Vabariigi valitsuse korraldus, 13.04.1999 nr 449. Riigi Teataja Lisa 1999, 66, 866.
Rahvusvaheline Kabeföderatsioon (IDF)

Rahvusvaheline Kabeföderatsioon (inglise keeles International Draughts Federation; lühend IDF; vene keeles Международная федерация шашек) on rahvusvaheline spordiorganisatsioon 64-ruudulise kabe edendamiseks. IDF asutati 2012. aasta septembris Balčikis Dobriči piirkonnas Bulgaarias. Föderatsiooni peakorter asub Peterburis. Koduleht on kakskeelne (vene ja inglise keeles). Juhatusse kuulub 9 liiget: 7 liiget Venemaalt, 1 liige Valgevenest ja 1 Usbekistanist. IDF-i liikmeskonda kuulub 25 riiki Euroopast (sealhulgas Eesti), 17 riiki Aasiast, 15 riiki Aafrikast, 5 riiki Ameerikast (sealhulgas USA ja Brasiilia) ning Austraalia. IDF korraldab üle aasta (paaritutel aastatel) maailmameistrivõistlusi ja paarisaastatel Euroopa meistrivõistlusi. Juunioride ja noorte meistrivõistlused toimuvad igal aastal. Seisuga 2017. detsember on rahvusvahelise suurmeistri (IGM) nimetuse saanud 59 meeskabetajat, sealhulgas Arno Uutma Eestist (1998). Võrdluseks: Lätist 1, Leedust 4, Brasiiliast 1, Portugalist 1, Aafrikast 1. Naiste seast on rahvusvahelise suurmeistri nimetuse saanud 19 naiskabetajat, sealhulgas Lätist 1 ja Leedust 1 sportlane (Eesti naiskabetajate seas suurmeistreid ei ole, kuid Kaari Vainonen on saanud 2014. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse). 2016. aasta detsembris diskvalifitseeris IDF Ukraina kabetaja eksmaailmameistri Juri Anikjejevi kolmeks aastaks korduva IDF-i eetikakoodeksi rikkumise eest. Ukraina spordiminister Igor Ždanov nimetas Anikjejevi diskvalifitseerimist sportlikuks terrorismiks. Ukraina Kabeliidu president Anatoli Jatsenko väitel heideti Anikjejevile ette väljaütlemisi Vladimir Putini kohta ja seda, et Anikjejev ilmus autasustamise tseremooniale ukraina tikkesärgis. Anikjejev pöördus hagiga Spordi Arbitraažikohtusse. 2018. aasta juuli algul sai teatavaks, et CAS annulleeris Rahvusvahelise Kabeföderatsiooni Anikjejevi kolmeaastase diskvalifitseerimisotsuse ning kohustas föderatsiooni Anikjejevile välja maksma 5000 Šveitsi franki kompensatsioonitasu ja katma kohtukulud. Ülemaailmne Kabeföderatsioon Föderatsiooni liikmed. idf64.org Игроки с международными званиями. Мужчины. idf64.org Игроки с международными званиями. Женщины. idf64.org Игорь Жданов: «Дисквалификация шашиста Аникеева – спортивный терроризм пророссийского руководства федерации». ua.tribuna.com Президент Федерации шашек Украины: «Аникеева обвиняют в высказываниях о Путине. ua.tribuna.com Международная федерация шашек, которую возглавляет россиянин, дисквалифицировала на три года украинского экс-чемпиона мира. gordonua.com Украинский шашист выиграл суд у федерации, дисквалифицировавшей его за вышиванку и слова о Путине. segodnya.ua, 3. juuli 2018 Koduleht Juhatuse koosseis. idf64.org Rahvusvaheliste suurmeistrite nimistu (mehed). idf64.org Русские шашки против вышиванки. svoboda.org, 19. jaanuar 2017
IDF

IDF on mitmetähenduslik lühend, mis on tähistanud mitut asutust: Rahvusvaheline Kabeföderatsioon (International Draughts Federation) Iisraeli Kaitsejõud (Israel Defense Forces) Intel Developer Forum
Ukraina teeneline meistersportlane

Ukraina teeneline meistersportlane (ukraina keeles Заслужений майстер спорту України) on nimetus (kuni 2006 aunimetus) spordi valdkonnas Ukrainas. Aunimetus asutati 1992. aastal. Aunimetusega kaasneb rinnamärk. Rinnamärgid on nummerdatud. Märgi number 1 omanikuks sai 1993. aastal Sergi Bubka. 2006. aastal kehtestati Ukrainas ühtne spordiklassifikatsioon. Aunimetuse andmise üldised kriteeriumid: Ukraina kodakondsusega sportlane on saanud medalikoha olümpiamängudel või olümpiala maailmameistrivõistlustel, kahel korral tulnud olümpiaalal Euroopa meistriks või mitteolümpialal tulnud kahel korral maailmameistriks või võitnud MM-il kolm medalit. Enne 1991. aastat kuulus Ukraina Nõukogude Liidu koosseisu ja Ukraina NSV väljapaistvamad sportlased said NSV Liidu teenelise meistersportlase aunimetuse. Nii näiteks ukraina tippkergejõustiklane Sergi Bubka sai selle aunimetuse 1983. aastal. 1993 – Sergi Bubka, kergejõustik 2000 – Vladõslav Terziul, alpinism 2005 – Juri Anikjejev, kabe 2005 – Darja Tkatšenko, kabe 2005 – Sergei Karjakin, male 2009 – Oleksandr Kutšer, jalgpall Aunimetuse on saanud ka kergejõustiklane Inessa Kravets. Sergi Bubka Juri Anikjejev Darja Tkatšenko Sergei Karjakin Oleksandr Kutšer Inessa Kravets Президент Національного олімпійського комітету України. ukrinform.ru
Yimmi Chará

Yimmi Javier Chará Zamora (sündinud 2. aprillil 1991 Calis) on Colombia jalgpallur, poolkaitsja. Ta mängib Major League Socceri klubis Portland Timbers. Chará alustas klubikarjääri kodumaa klubis Centauros Villavicencio. 2010. aastal liitus ta Colombia kõrgliiga klubiga Deportes Tolima, mille põhikoosseisu murdis ta ennast 2012. aasta hooajal. 2015. aasta alguses liitus ta Mehhiko kõrgliiga klubiga Monterrey. 2015. aasta hooaja teises pooles oli ta laenul kodumaa klubis Atlético Nacional, millega tuli Colombia sügishooaja meistriks. Hooaja 2015–2016 teise poole veetis ta Mehhiko kõrgliiga klubis Dorados de Sinaloa. Hooajal 2016–17 mängis ta taas Monterreys. 2017. aasta juulis suundus ta taas kodumaale, liitudes Atlético Junioriga. 2017. aasta sügishooajal lõi ta Colombia kõrgliigas 11 väravat, millega oli ta koos kolme teise mängijaga liiga suurim väravakütt. Lisaks võideti 2017. aastal Colombia karikas. 2018. aasta juunis sõlmis ta Brasiilia kõrgliiga klubiga Atlético Mineiro lepingu viieks aastaks. Esimese värava klubis särgis lõi ta 22. juulil kohe oma esimeses liigamängus Palmeirase vastu. 2020. aasta jaanuaris liitus ta Portland Timbersiga. Tema vend Diego Chará on samuti jalgpallur. Debüüdi Colombia rahvuskoondises tegi 31. augustil 2017 mängus Venezuela vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 7. septembril 2018, kui sõprusmängus kohtuti taas Venezuelaga. Deportes Tolima Copa Colombia: 2014 Atlético Nacional Primera A: 2015–II Junior Copa Colombia: 2017 "Atlético apresenta atacante colombiano Yimmi Chará". atletico.com.br. 12.6.2018. Vaadatud 31.7.2018 "Yimmi Chará é o 27º estrangeiro a marcar gol com a camisa do Atlético; veja a lista". mg.superesportes.com.br. 23.7.2018. Vaadatud 31.7.2018 "Timbers acquire midfielder Yimmi Chara as Designated Player". timbers.com. 2.1.2020. Vaadatud 10.8.2020
Eugenio Mena

Eugenio Esteban Mena Reveco (sündinud 18. juulil 1988 Viña del Maris) on Tšiili jalgpallur, Kaitsja (jalgpall)kaitsja. Ta mängib Argentina klubis Racing. Mena alustas klubikarjääri 2008. aastal kodumaa klubis Santiago Wanderers. 2010. aastal liitus ta teise Tšiili kõrgliiga klubiga, Club Universidad de Chile. Ta tuli sellega kolmel korral Tšiili meistriks. Lisaks võideti 2011. aastal Lõuna-Ameerika klubide karikavõistlused Copa Sudamericana ja hooajal 2012–2013 Tšiili karikas. 2013. aastal liitus ta Brasiilia kõrgliiga klubiga Santos. Pärast seda mängis on ta mänginud veel mitmes Brasiilia kõrgliiga klubis, liitudes viimasena 2018. aasta jaanuaris Bahiaga. 2018. aasta juulis sõlmis ta lepingu Argentina kõrgliiga klubiga Racing. Debüüdi Tšiili rahvuskoondises tegi 7. septembril 2010 mängus Ukraina vastu. Esimese värava lõi ta 21. märtsil 2012 sõprusmängus Peruu jalgpallikoondis vastu. Ta on kuulunud Tšiili koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, 2015. aasta Copa Américal, 2016. aastal Copa América Centenariol ja 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril. Universidad de Chile Primera División (3): 2011-Apertura, 2011-Clausura, 2012-Apertura Copa Sudamericana (1): 2011 Copa Chile (1): 2012–13 https://www.transfermarkt.com/eugenio-mena/profil/spieler/113999 (vaadatud 31.7.2018)
Uno Pohrt

Uno Pohrt (31. jaanuar 1873 Kuramaa – 31. mai 1927 Viljandi) oli eesti insener ja ettevõtja. Uno Pohrt õppis Miitavi (Jelgava) reaalkoolis, mille järel töötas Kõpus Luisenhütte masinavabrikus õpilase-praktikandina. Seejärel õppis Charlottenburgi tehnikainstituudis (tänapäeval Berliini Tehnikaülikool), mille lõpetas inseneri kutsega. Töötas Jekaterinoslavi ja Marinopoli vabrikutes insenerina. 1900. aastal naasis Luisenhütte vabrikusse ja töötas seal juhatajana kuni 1903. aastani. Ehitas Viljandisse Kantrekülla Uno Pohrti masinavabriku, mis alustas tööd 1904. aastal. 1910. aastal konstrueeris Pohrti propelleriga mootorsaani, mis tol ajal suurt vastukaja leidis. 1919. aastal tabas Pohrti halvatus, millest ta aegamööda taastus ja jätkas vabriku juhtimist. 1927. aastal tabas teda järgmine halvatus, mille tagajärjel Pohrt suri. Uno Pohrti masinavabrik "Uno Pohrt" (PDF). Sakala. 02.06.1927. Vaadatud 31.07.2018. Insener Pohrti seninägematu aerosaan. Sakala, 22. märts 2011
Spordi Arbitraažikohus

Spordi Arbitraažikohus (prantsuse keeles Tribunal arbitral du sport; lühend TAS; inglise keeles Court of Arbitration for Sport; lühend CAS) on rahvusvaheline arbitraažikohus vaidluste lahendamiseks spordi valdkonnas. Peakorter asub Lausanne'is. Spordiarbitraažikohtu loomise eestvedaja oli Rahvusvahelise Olümpiakomitee president Juan Antonio Samaranch. 1984. aastal kinnitas ROK loodava kohtu põhikirja.
Uno Pohrti masinavabrik

Uno Pohrti masinavabrik oli masinaid tootev vabrik Viljandis Kantrekülas. Vabriku asutas 1904. aastal (teistel andmetel 1905. aastal) insener Uno Pohrt, kes juhtis seda kuni oma surmani. Osa vabriku algsest sisustusest pärines 1903. aastal mahapõlenud Kõpu "Luisenhütte" vabrikust, kus Pohrt tehnilise juhatajana töötas. Pärast Pohrti surma 1927. aastal läks ettevõte tema pärijate kätte, sattus raskustesse, pankrotistus 1934. aastal ja likvideeriti 1937. aastal. Vabrik tegeles peamiselt põllumajandustehnika tootmisega, valmistati saeveskite sisustust, lokomobiile, rehepeksumasinaid jms. Vabrikus valmis 1911. aastal esimene isesõitja lokomobiil Venemaa Keisririigis, samuti mootorsaan, mis oli maailmas esimeste hulgas. "Sakalamaa tööstus. Elujõulise suur- ja kesktööstuse ülewaade". Sakala (1878-1940). 19.09.1926. Vaadatud 28.10.2021. "Uno Pohrt" (PDF). Sakala. 02.06.1927. Vaadatud 31.07.2018. Vislapuu, Ain-Andris (2007). Viljandi vanadel fotodel. Tänapäev. Lk 42. ISBN 978-9985-62-590-3. Olander, Aare (2015). Viljandi kadunud vaated. Tänapäev. Lk 338. ISBN 978-9949-27-829-9. "Ringkäik Viljandi malmivalamistöökojas" (PDF). Sakala. 21.04.1939. Vaadatud 31.07.2018. Ehitasime selle hoone siin üles 1937. a. lõpupoole, millal Uno Pohrti vabrik lõplikult seisma jäi. "Valmistatud Viljandis". 11.09.2014. Vaadatud 31.07.2018.
Koolikell

Koolikell on kell õppetunni alguse ja lõpu teatamiseks koolis. Koolikella antav märguanne erineb kooliti. See võib olla näiteks sireen, elektroonse kella helin, kellamäng, lühike muusikapala. Koolides, kus õpivad erivajadustega lapsed (näiteks kurdid), täidavad koolikella ülesannet enamasti käega antavad viiped. viimane lõpukell
Maie

Maie on eesti naisenimi. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Maie 3580 naisel. Maie oli populaarsuselt 26. naisenimi. Maie oli keskmiselt 69 aasta vanune (mediaanvanus oli 70). Kõige populaarsem oli eesnimi Maie vanuserühmas 75–79, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 155,90. Maie nimepäev on 2. mai. Maie Kalda, kirjandusteadlane Maie Orav, rahvatantsujuht ja tantsupedagoog Maie Pihlamägi, ajaloolane Maie Raukas, keemik Maie Remmel, bioloog Maie Rooneem, sisearhitekt Maie Tuulik, kasvatusteadlane Maie Vikat, kasvatusteadlane ja muusikapedagoog "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. veebruar 2019. Vaadatud 31. juulil 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Viimane koolikell

Viimane koolikell (vene keeles последний звонок) on abiturientide sündmus, mida enamasti peetakse 25. mail. Sündmus on levinud Venemaa ja teiste Ida-Euroopa riikide keskkoolides. Sündmus toimub pärast õppetöö lõppu ja enne lõpueksameid. koolikell
Epp

Epp on eesti naisenimi. Varem on see olnud kasutusel ka mehenimena. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Epp 683 naisel. Epp oli populaarsuselt 240. naisenimi. Epp oli keskmiselt 47 aasta vanune (mediaanvanus oli 49). Kõige populaarsem oli eesnimi Epp vanuserühmas 50–54, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 8,65. Epu nimepäev on 13. oktoober. Epp Alatalu Epp Annus Epp Eespäev, näitleja Epp Haabsaar, poliitik ja kohtunik Epp Hansberg Epp Kaidu, lavastaja ja näitleja Epp Koger Epp Kubu Epp Lauk Epp Mikkal Epp Mäe, maadleja Epp Ojamaa Epp Perälä Epp Petrone, ajakirjanik ja kirjastaja Epp Preem Epp Saar, näitleja, lavastaja ja teatrijuht Epp Saluveer Epp Tamm, keeleteadlane ja tõlkija Epp Tõniste Epp Väljaots "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. juuli 2020. Vaadatud 31. juulil 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Andrew Feustel

Andrew Jay Feustel (sündinud 25. augustil 1965) on Ameerika Ühendriikide geofüüsik ja endine NASA astronaut. Ta valiti astronaudiks juulis 2000 ja tema esimene missioon oli STS-125, mis startis mais 2009. See oli Hubble'i kosmoseteleskoobi viimane hooldusmissioon ning Feustel käis missiooni raames kolm korda avakosmoses. Tema teine missioon oli STS-134, mis oli Space Shuttle'i programmi eelviimane missioon. Feustel valiti 55./56. ekspeditsiooni liikmeks ja ta oli kuni oktoobrini 2018 Rahvusvahelise Kosmosejaama komandör. Feustel lahkus NASAst juulis 2023. "Andrew J. Feustel" (PDF). NASA. Vaadatud 31. juuli 2018. "NASA Astronaut Andrew Jay (Drew) Feustel to Leave NASA". NASA. Vaadatud 3. jaanuar 2023.
Jefferson (jalgpallur)

Jefferson de Oliveira Galvão (enam tuntud lihtsalt nime all Jefferson; sündinud 2. jaanuaril 1983 São Vicentes) on Brasiilia endine jalgpallur, väravavaht. Jefferson alustas klubikarjääri kodumaa klubis Cruzeiro. Aastatel 2003–2005 oli ta laenul teises Brasiilia klubis, Botafogos. Aastad 2005–2009 mängis ta Türgi kõrgliiga klubides Trabzonspor ja Konyaspor. 2009. aasta augustis naasis ta Botafogosse. Ta tuli klubiga kolmel hooajal Rio de Janeiro osariigi meistriks ning valiti hooaegadel 2011 ja 2014 Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Ta lõpetas karjääri 2018. aasta novembris. Ta on Botafogo üks legende, kes on mänginud klubi meeskonnas enam kui 450 ametlikus mängus. Temast enam mänge on Botafogo meeskonnas pidanud ainult Brasiilia 20. sajandi jalgpalli suurlegendid Nílton Santos ja Garrincha. 2003. aastal tuli ta Brasiilia alla 20-aastaste koondisega noorte maailmameistriks. Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi ta kaheksa aastat hiljem, 14. septembril 2011 mängus Argentina vastu. Ta kuulus Brasiilia koondisse 2011. ja 2015. aasta Copa Américal, 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril ning 2014. aasta maailmameistrivõistlustel. Cruzeiro Copa Sul-Minas: 2001, 2002 Supercampeonato Mineiro: 2002 Botafogo Campeonato Carioca: 2010, 2013, 2018 Taça Guanabara: 2010, 2013, 2015 Taça Rio: 2010, 2012, 2013 Campeonato Brasileiro Série B: 2015 "Gigantes também choram: no dia do adeus ao Botafogo, Jefferson recebe série de homenagens e se emociona". globoesporte.globo.com. 26.11.2018. Vaadatud 2.12.2018 "454 vezes Jefferson". br.onefootball.com. Vaadatud 31.7.2018
Leonardo Valencia

Leonardo Felipe Valencia Rossel (sündinud 25. aprillil 1991 Santiagos) on Tšiili jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Tšiili kõrgliiga klubis Colo-Colo. Ta alustas klubikarjääri kodumaa klubis Universidad de Chile. Läbimurde saavutas ta 2012. aastal klubis Unión La Calera. Aastatel 2017–2019 mängis ta Brasiilia kõrgliiga klubis Botafogo. Debüüdi Tšiili rahvuskoondises tegi ta MM-i valikmängus Ecuadori vastu. Esimese värava lõi ta 13. juunil 2017 sõprusmängus Rumeenia vastu. Ta kuulus Tšiili koondisse 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril. Botafogo Campeonato Carioca: 2018
Emsbüren

Emsbüren on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis. Valla pindala on 139,31 km². 31. detsembril 2015 elas seal 9939 inimest. Vald asub Emsi jõe ääres, umbes 15 km Lingenist lõunas ja 15 km Rheinest loodes. Seal asub Leschede raudteejaam. Sankt Andreaskirche Emslandi tuumaelektrijaama jahutustorn, vaade Elbergenist Willi Heeks (1922–1996), Saksa autovõidusõitja René Tebbel (1969–), Saksa ratsutaja, takistussõitja Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.emsbueren.de
Gatito Fernández

Roberto Júnior Fernández Torres (sündinud 29. märtsil 1988 Asunciónis) on Paraguay jalgpallur, väravavaht. Ta mängib Brasiilia kõrgliiga klubis Botafogo. Tema isa Roberto Fernández oli samuti väravavaht ja kuulus enam kui kümme aastat Paraguay koondisse. Debüüdi Paraguay jalgpallikoondises tegi ta 14. augustil 2013 sõprusmängus Saksamaa jalgpallikoondise vastu. Ta oli Paraguay varuväravavaht 2011. aasta Copa Américal. Cerro Porteño Primera División: 2009 (Apertura), 2013 (Clausura) Botafogo Campeonato Carioca: 2018
Geeste

Geeste on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis. Valla pindala on 133,07 km². 31. detsembril 2015 elas seal 11 231 inimest. Vallas on järgmised osavallad: Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. www.geeste.de
Vahtsõnõ järv

Vahtsõnõ järv (ka Verioramõisa Vahtsõnõ järv) on järv Põlva maakonnas Räpina vallas Verioramõisa külas. Veekogu pindala on 0,6 ha. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Leeväti järv

Leeväti järv (ka Leevati järv, Nohipalu järv, Nohipalojärv) on järv Põlva maakonnas Räpina vallas Nohipalo külas. Veekogu pindala on 3 ha. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Tegova järv

Tegova järv on järv Võru maakonnas Setomaa vallas Järvepää külas. Veekogu pindala on 2,1 ha. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Kamarusjärv

Kamarusjärv on järv Põlva maakonnas Räpina vallas Nohipalo külas. Veekogu pindala on 0,4 ha. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Tahojärv

Tahojärv (ka Kõvera Väikejärv) on järv Võru maakonnas Võru vallas Riihora külas. Veekogu pindala on 0,7 ha. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Väikujärv

Väikujärv (ka Kõvera Väikujärv, Kõvera Väikejärv, Mustajärv) on järv Võru maakonnas Võru vallas Riihora külas. Veekogu pindala on 0,9 ha. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Saksa küla

Saksa on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 3.01.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Joosu Savijärv

Savijärv (ka Joosu Savijärv) on järv Põlva maakonnas Põlva vallas Joosu külas. Veekogu pindala on 8,9 ha. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Määsovitsa järv

Määsovitsa järv on järv Võru maakonnas Setomaa vallas Määsovitsa külas. Veekogu pindala on 32 ha. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Kubija paisjärv

Kubija paisjärv on järv Võru maakonnas Võru linnas ja Meegomäe külas. Veekogu pindala on 1,6 ha. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Andsu Peräjärv

Peräjärv (ka Andsu Peräjärv, Andsu Perajärv) on järv Võru maakonnas Võru vallas Meegomäe külas. Veekogu pindala on 1,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 547 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Andsu Edejärv

Edejärv (ka Andsu Edejärv, Jaanijärv) on järv Võru maakonnas Võru vallas Meegomäe külas. Veekogu pindala on 1,8 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 532 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Kaasjärv

Kaasjärv on järv Võru maakonnas Võru vallas Sika külas. Veekogu pindala on 2,9 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 823 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Süväjärv

Süväjärv on järv Võru maakonnas Võru vallas Verijärve külas. Veekogu pindala on 0,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 180 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Viigjärv

Viigjärv (ka Viigijärv) on järv Võru maakonnas Võru vallas Sika külas. Veekogu pindala on 0,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 202 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Määräjärv

Määräjärv on järv Võru maakonnas Võru vallas Sika külas. Veekogu pindala on 0,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 177 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Palometsa Pikkjärv

Pikkjärv (ka Palometsa Pikkjärv) on järv Võru maakonnas Võru vallas Verijärve külas. Veekogu pindala on 0,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 235 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Vahtsõjärv

Vahtsõjärv (ka Palometsa Vahtsõjärv) on järv Võru maakonnas Võru vallas Verijärve külas. Veekogu pindala on 0,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 207 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Kalporo järv

Kalporo järv on järv Võru maakonnas Võru vallas Palometsa külas. Veekogu pindala on 0,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 214 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Puiga järv

Puiga järv (ka Pulga järv) on järv Võru maakonnas Võru vallas Puiga külas. Veekogu pindala on 1,1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 432 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Perth (Austraalia)

Perth on Lääne-Austraalia suurim linn ja Lääne-Austraalia osariigi keskus, kogu Austraalias suuruselt neljas linn. Perth on asutatud 1829. aastal ja saanud linnaõigused 1856. aastal. 2006. aasta rahvaloenduse andmeil elas Perthis 1 472 100 inimest, kellest Austraalia kodanikke oli 82,7% ja välisriikides sündinuid 31,3%. Regional population, 2020-21 financial year | Australian Bureau of Statistics, vaadatud 24.05.2022. "Päring Austraalia Statistikabüroo kodulehelt". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. november 2013. Vaadatud 8. septembril 2013.
Mäe-Vadsa lump

Mäe-Vadsa lump (ka Meliküla tiigid) on järv Võru maakonnas Võru vallas Meeliku külas. Veekogu pindala on 0,9 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 367 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.
Ala-Vadsa lump

Ala-Vadsa lump (ka Meliküla tiigid) on järv Võru maakonnas Võru vallas Meeliku külas. Veekogu pindala on 1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 574 m. Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.