laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lääneslaavlased

Lääneslaavlased on slaavlased, kes räägivad lääneslaavi keeli. Tänapäeval on need slovakid, tšehhid, kašuubid, poolakad ja sorbid. Põhja- ehk lehhiidi gruppi kuuluvad koos poola keelega kašuubi ning väljasurnud polaabi ja pomoraani keel. Ülem- ja alamsorbi keeltel on nii lehhiidi kui ka tšehhi-slovaki grupi tunnuseid. Kultuuriliselt arenesid lääneslaavlased teiste Lääne-Euroopa rahvaste eeskujul, sidemete tõttu Rooma keisririigi ja läänekristlusega. Seega kogesid nad kultuurilist lõhet teiste slaavi gruppidega: kui idaslaavlased ja enamik lõunaslaavlasi pöördus õigeusku, olles seega kultuuriliselt mõjutatud Bütsantsist, pöördusid lääneslaavlased koos läänepoolsete lõunaslaavlastega (sloveenid ja horvaadid) katoliku usku, minnes seega ladina kiriku kultuurilise mõju alla. Keskajal kasutati lääneslaavlaste kohta nime vendid (tõenäoliselt Venedi või Venedae, mis võetud Jordaneselt ja Tacituselt). Mieszko I, esimene ajalooline Poola valitseja, oli ka kui "Dagome, vendide kuningas". Varaslaavlaste ekspansioon algas 5. sajandil ja 6. sajandiks olid grupid, millest tekkisid lääne-, ida- ja lõunaslaavlased, tõenäoliselt jõudnud geograafilisse eraldatusse. Esimesed sõltumatud lääneslaavi riigid tekkisid alates 7. sajandi algusest: Samo riik (623–658), Morava vürstkond (8. sajand – 833), Nitra vürstkond (8. sajand – 833) ja Suur-Määri riik (833 – u 907). Läänemere-äärsed sorbid ja teised polaabi slaavlased, nagu obodriidid ja veletid, sattusid keskajal pärast Vendi ristisõda Saksa-Rooma riigi ülemvõimu alla ja saksastusid 19. sajandi lõpuks. Polaabi keel säilis kuni 19. sajandi alguseni seal, kus nüüd on Saksamaa Alam-Saksi liidumaa. Selleks ajaks oli järele jäänud vaid 60 000 sorbi, kes elasid peamiselt Lausitzis, tänapäeva Saksamaa Brandenburgi ja Saksimaa liidumaades. Kesk-Poola polaanide hõim asutas oma riigi 10. sajandil Poola hertsogi Mieszko I juhtimisel. Mitu sajandit olid Poolal tihedad sidemed oma läänepoolsete naabritega, kus Poola valitseja Bolesław I Chrobry kuulutati Saksa-Rooma keisri Otto III poolt Frater et Cooperator Imperii ("vend ja partner keisririigis"). Tšehhide eelkäijad liikusid Čechysse 6. sajandi algul ja rajasid 10. sajandiks mitmeid lääne, kui nende valitsejad muutusid lõpuks (1002) Saksa-Rooma keisrite vasallideks. Tšehhi kuningriik oli keisririigi osa aastatel 1002–1419 ja 1526–1918. Slovakkide eelkäijad läksid pärast 907. aastat (Suur-Määri riigi hukk) Ungari valitsejate ülemvõimu alla üheskoos teiste slaavi gruppidega, nagu horvaadid, sloveenid, dalmaatslased ja russiinid. Nii tšehhid kui ka slovakid olid Habsburgide võimu all aastatel 1526–1804; seejärel Austria keisririigi ning aastatel 1867–1918 Austria-Ungari osa. Lehhiidi grupp poolakad sileeslased kašuubid Tšehhi-slovaki grupp tšehhid moraavlased slovakid sorbid miltsenid (ülemsorbid) luužitsid (alamsorbid) Lääneslaavi keeled Idaslaavlased Lõunaslaavlased Keskaegsete Slaavi hõimude loend
Suurekivi rahn

Suurekivi rahn on rändrahn Tallinnas, Pirita linnaosas Lepiku asumis. Suurekivi rahn on pegmatiitrahn, koosneb peamiselt pruunikaspunasest ortoklassist. Rahnu mõõdud on 7,2×5,1×2,7 meetrit, ümbermõõt 18,4 meetrit. Suurekivi rahn on 22. mail 1992 võetud looduse üksikobjektina kaitse alla kui geoloogiline mälestis. Rahn paikneb Lepiku tee 58 kinnistul. Suurekivi rahn keskkonnaportaalis Tallinna linnavalitsus 22.05.1992 määrus nr 102 "Geoloogiliste mälestiste kaitse alla võtmine"
Al-Jawfi provints

Al-Jawfi provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Saudi Araabia põhjaosas. Piirneb Jordaaniaga.
Najrāni provints

Najrāni provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Saudi Araabia lõunaosas. Piirneb lõunas Jeemeniga.
Henn Korjus

Henn Korjus (sündinud 12. juulil 1965 Tartus) on eesti metsateadlane. Ta sündis matemaatikute peres. Lõpetas 1983 Tallinna 1. Keskkooli ja 1990 Eesti Põllumajanduse Akadeemia. Teadusmagistri kraadi metsanduses kaitses 1994 Eesti Põllumajandusülikoolis, magistritööd "Hooldusraiete arvutuslik kavandamine" juhendas Artur Nilson. Doktoriväitekirja "Approaches to Forest Design in Estonia", juhendajad Andres Kiviste ja Artur Nilson, kaitses 2009 Eesti Maaülikoolis. Töötanud Eesti Maaülikoolis: 1994-2016 teadur, lektor ja dotsent, aastast 2016 professor. Oli aastatel 1994–2017 Eesti Maaülikooli metsakorralduse osakonna juhataja. Transilvaania Ülikooli (Universitatea Transilvania din Brașov) auprofessor. Uurimisalad: metsakorraldus ja metsapoliitika. Avaldanud üle 100 teaduspublikatsiooni. Korjus, H. (2002). Puistu loodusväärtuse inventeerimine . Metsanduslikud uurimused = Forestry studies, XXXVII, 59–71. Laarmann, Diana; Korjus, Henn; Sims, Allan; Kangur, Ahto; Stanturf, John, A. (2013). Initial effects of restoring natural forest structures in Estonia. Forest Ecology and Management, 304, 303–311. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 2. köide. Henn Korjus Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Edmond Debeaumarché

Edmond Debeaumarché (15. detsember 1906 Dijon – 28. märts 1959 Suresnes, Hauts-de-Seine) oli Teise maailmasõja aegse Prantsuse vastupanuliikumise üks juhtidest. Vabastusorden (1945) Croix de guerre 1939–1945 Ameerika Ühendriikide Vabadusmedal Auleegioni rüütli klassi orden (1945) Auleegioni ohvitseri klassi orden (1947) Auleegioni komandöri klassi orden (1951) Auleegioni suurohvitseri klassi orden (1957)
Kvėdarna

Kvėdarna on alev (endine linn) Leedus Šilalė rajoonis, Kvėdarna valla halduskeskus. Alev asub Jūra jõe kaldal. Alevis on raamatukogu, haridust annavad gümnaasium ja algkool. Vaatamisväärsusteks on 1936. aastal ehitatud kirik ja selle juures asuv XIX sajandil ehitatud kabel, ka asub kalmistul 1860. aastal valminud kabel. Kvėdarnat on esmamainitud 1329. aastal. XIV ja XV sajandil asus seal riigimõis, mis läks 1554. aastal Sapiehade valdusse. 1568. sai Kvėdarnast alev, 1569. aastal valmis kirik. Kuningas Stanisław II andis Kvėdarnale 1792. aastal linnaõigused, kuigi need kehtisid vaid kuu aega. Tsaariajal oli asula venekeelne nimi algselt Хвейданы. Pärast 1863. aasta ülestõusu muutsid tsaarivõimud asula nime Konstantinovoks (Константиново). Seda nime kandis asula Esimese maailmasõjani. Kvėdarna põles aastail 1849, 1896 ja 1941. Aastail 1864–1904, mil leedukeelne kirjandus keelustatud oli, oli alev üks selle levitamise keskusi Žemaitijas. 1936. aastal valmis praegune Kvėdarna kirik. Pärast Teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli alev kohaliku kolhoosi keskus. Kvėdarna kirik Kvėdarna Romualdas Juška – Leedu jalgpallur Хвейданы. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 37 (73) : Хаким — Ходоров. С.-Петербургъ, 1903., 131 lk.  Kvėdarna – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Alev portaalis vietoves.Lt Monograafia alevi kohta (leedu keeles) Infot alevi kohta (leedu keeles)
Medvėgalis

Medvėgalis on Leedu lääneosa kõrgeim punkt. Asub Žemaidi kõrgustikul, Šilalė rajoonis, Varniaist 12 kilomeetri kaugusel. Kõrgus merepinnast on 234,6 m. Medvėgalisel on kaks tippu. Kõrgem neist on Žemaitija kõrgeim punkt, madalam on endine žemaitide linnamägi. Kirdest toob Medvėgaliseni salatee, edelas asub küngas nimega Alka ('hiis'). Linnamägi on ovaalne, mõõtudega 120×50 m. Linnusel oli mitu eeslinnust, läbi kirdes asunud soo viisid salatee ja laudtee. Medvėgalise lossi mainitakse esimest korda aastal 1316. Aastal 1329 ilmusid linnust piirama Saksa ordu väed, keda toetas ka Tšehhi kuningas Jan Lucemburský. Ordu rünnakus osales 18 000 sõdalast. Neil õnnestus linnus vallutada ja Marburgi Wigandi väitel ristiti seal võetud vangid kuninga nõudmisel. Žemaidid andsid vande jääda katoliku usule ustavaks, ent paar kuud peale ristisõdijate lahkumist pöördusid nad tagasi paganlusse. Kokku sooritas ordu Medvėgalise vastu 20 rüüsteretke. 19. sajandil rajas kohalik aadlisuguvõsa, Bytautased, kõrgemale tipule oma suguvõsa kalmistu. Linnuse ajalugu (leedu keeles) Medvėgalis Panoraamvaade künkalt
Arne Åhman

Per Arne Åhman (4. veebruar 1925 – 5. juuli 2022) oli rootsi kergejõustiklane, kolmikhüppaja. Åhman võitis kuldmedali kolmikhüppes 1948. aasta suveolümpiamängudel Londonis. Tema tulemus 15,40 oli ühtlasi ka Rootsi rekord, mis püsis 10 aastat (1948–1958). Ta saavutas häid tulemusi ka kõrgushüppes. Näiteks võitis ta 1950. aastal Brüsselis toimunud Euroopa meistrivõistlustel kõrgushüppes hõbemedali.
Šilalė

Šilalė (leedu) on linn Leedus; Šilalė rajooni, Traksėdise, Šilalė maavalla ja Šilalė linnavalla halduskeskus. Linn asub Lokysta jõe kaldal merepinnast 107 meetri kõrgusel. Administratiivselt moodustab see omaette valla. Linna vana venekeelne nimetus on Шилели. Linnas on Šilalė rajooni muuseum. Vaatamisväärsusteks on aastal 1909 valminud katoliku kirik ja luteri kirik aastast 1838. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Šilalė elanikest leedulasi 99,02%, venelasi 0,33% ja teiste rahvaste esindajaid 0,66%. Aastal 1522 avati Šilalė turg, aastal 1533 ehitati selle juurde esimene kirik. Aastal 1586 nimetati Šilalė mõisa juures olevat asulat aleviks. Asula esimesed omanikud olid Orvydased. XVIII sajandil läks alev Piłsudskite valdusse. Aastal 1885 said selle omanikeks Račinskid. Aastal 1916 põles alev maha. Bermondtiaadi ajal toimusid alevis lahingud Leedu vägede ja Pavel Bermondt-Avalovi jõudude vahel. Aastal 1952 sai Šilalėst linn. Šilalė luteri kirik Šilalė katoliku kirik Lokysta jõgi Šilalė Samuel Mendelsohn – USA rabi Nerijus Numavičius – Leedu ettevõtja Vladas Numavičius – Leedu ettevõtja Julius Numavičius – Leedu ettevõtja Marijonas Petravičius – Leedu korvpallur Martynas Jurgilas – Leedu sprinter Ramūnas Navardauskas – Leedu jalgrattur Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023. Шилеле. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 5 (Таарджалъ — Яя). СПб, 1885, 801 lk. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2015. Vaadatud 24. jaanuaril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)  Šilalė – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Šilalė Infot linna kohta Linn portaalis vietoves.Lt
Rong Hollywoodi

"Rong Hollywoodi" on 1987. aastal valminud Poola mängufilm. Mariola unistab filminäitlejaks saamisest ja Hollywoodist. Lapsepõlves nägi Mariola režissöör Billy Wilderi filmi ja ta tahaks tema filmides mängida. Ta kirjutab režissöörile kirju, kuid vastust ta ei saa. Mariola igapäevane elu on aga küllaltki armetu, ta elab vagunelamus ja töötab rongis puhvetipidajana. Kuid huvi filmides mängimise vastu on aga suur ja ta osaleb statistina ning episoodilistes rollides filmides. Filmistuudios saab ta tuttavaks Piotriga, kes tahaks saada filmioperaatoriks, kuid värvipimeduse tõttu ei võeta teda seda eriala õppima. Filmi lõpus helistab Billy Wilder Mariolale. Ta on kataloogis tema fotosid näinud ja pakub talle ühes oma filmis suurt rolli. Katarzyna Figura − Mariola Wafelek ehk "Merlin" Piotr Siwkiewicz − Piotr Grażyna Krukówna − Sandra, Mariola korterinaaber Rafał Węgrzyniak − Rafał Eugeniusz Priwieziencew − Żenia Krystyna Feldman − pani Krysia, filmistuudio töötaja Barbara Grochmalska − Helenka, Mariola õde Jerzy Stuhr − filmirežissöör Zdzich Wojciech Skibiński − Mariola isa Bruno O'Ya − vampiir
Toller Cranston

Toller Shalitoe Montague Cranston (20. aprill 1949 – 24. jaanuar 2015) oli Kanada iluuisutaja. Cranston võitis 1976. aastal Innsbruckis toimunud taliolümpiamängudel meeste üksiksõidus pronksmedali. Aastal 1973 võitis ta pronksi maailmameistrivõistlustel. Aastatel 1970–1976 oli ta kuuekordne Kanada meister iluuisutamises.
FOXP2

FOXP2 (lühend ingliskeelsest väljendist Forkhead box protein P2) on geen, mis kodeerib inimorganismis valku FOXP2. Valku FOXP2 ekspresseeritakse loote ja täiskasvanu ajus paiknevates neuronites ning samuti kopsudes ja seedekulglas. FOXP2 geeni muudab tähelepanuväärseks selle seostamine inimkõnega. Inimesel asub FOXP2 geen 7. kromosoomis ning selles on võrreldes šimpanssides esineva geenivariandiga kaks mutatsiooni. Teadlased arvavad, et need aminohappelised erinevused on seotud kõne tekkimisega. Max Plancki instituudi paleogeneetik Svante Pääbo avastas 2007. aastal, et neandertallaste FOXP2 geen oli täpselt samasugune kui tänapäeva inimestel. Arvatakse, et FOXP2 geenis olevad mutatsioonid võisid tekkida ligikaudu pool miljonit aastat tagasi, enne neandertallaste ja inimeste lahknemist. Hiroshi Takahashi, Kaoru Takahashi, Fu-Chin Liu. (2009). "FOXP Genes, Neural Development, Speech and Language Disorders". Landes Bioscience.{{netiviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Anne Trafton (15.09.2014). "Neuroscientists identify key role of language gene". MIT News Office. Vaadatud 27.01.2015. Ain Heinaru, "Geneetika. Õpik kõrgkoolile", Tartu Ülikooli Kirjastus, lk 881, 2012, ISBN 978-9949-32-171-1 Getter Lukjanov (24.11.2011). "Geenimutatsioon suunas inimese kõne arengut". Postimees. Vaadatud 27.01.2015.
Šilalė rajoon

Šilalė rajoon on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Leedus endise Tauragė maakonna territooriumil. Rajooni pindala on 1188 km². 2014. aasta seisuga elas seal 25 200 inimest. Rajoon moodustati 1950. aastal. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Bijotai, Bilionyse, Didkiemise, Kaltinėnai, Kvėdarna, Laukuva, Pajūrise, Palentinise, Šilalė (maavald), Šilalė (linnavald), Žadeikiai, Teneniai, Traksėdise ja Upyna vald. Halduskeskus on Šilalė linn. Teised suuremad asulad on Kaltinėnai, Kvėdarna, Laukuva, Pajūrise, Žvingiai, Teneniai ja Upyna alev. 2011. aasta seisuga olid elanikest 99,12% leedulased, 0,28% venelased ja 0,6% oli teistest rahvustest. Rajooni suurim jõgi on Jūra. Teised tähtsamad jõed on selle lisajõed Lokysta, Akmena ja Aitra. Suurim järv on Paršežeris. Rajoon asub valdavalt Žemaidi kõrgustikul, rajooni territooriumil asub ka selle kõrgeim tipp Medvėgalis (234 m). Lõunaosa asub Karšuva madalikul. Seal asub Jūra jõe kaldal ka rajooni madalaim koht (43 m). Šilalė rajooni territoorium jääb osaliselt Pagramantise regionaalparki, osalt aga Varniai regionaalparki. Akmena jõgi Pajūralise kirik Bijotai Palentinis Džott Didkiemise külas Nuolatinių gyventojų skaičius metų pradžioje, vaadatud 12.02.2023. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. oktoober 2021. Vaadatud 25. jaanuaril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Rajooni koduleht (leedu keeles)
Kanepi uus kalmistu

Kanepi uus kalmistu (ka Kanepi-Ala kalmistu) on kalmistu Kanepi kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kanepi alevikus Kanepi vallas Põlva maakonnas. Kanepi kirikuaeda lõpetati matmine üldiselt 1773. aastal, arvatavasti pühitseti siis ka uus kalmistu, kuhu edaspidi maeti sinna enamik kihelkonna surnuid. Kalmistut laiendati 1820. aastal, kuid ometi hakkas see kitsaks jääma. Uue kalmistu jaoks valiti välja maa-ala kirikust loodes. Kanepi uus kalmistu pühitseti 1847. aastal, kuid matmist jätkati ka vanale kalmistule. Kalmistu on 1997. aastast riiklik ajaloomälestis. Kalmistu jääb Kanepi kirikust linnulennult 1 km kaugusele loodesse. Müüriga piiratud ala suurus on umbes 2,75 ha, matmisala on oluliselt väiksem. Kalmistu on praegu kasutusel ning on üldiselt hästi hooldatud. 1919 Juhan Mitt VR I/3, sõjaväelane (alamleitnant), Vabadussõjas langenu 1997 Saul Hallap, tõstja (ümbermaetud Umbusi rabast) 2003 Kalev Koger, Eesti NSV haridustegelane ja Tallinna Pedagoogilise Instituudi rektor aastatel 1973–1979 Kanepi vana kalmistu "Kanepi". // Võrumaa. Maateaduslik, tulunduslik ja ajalooline kirjeldus. Eesti II. Tartu 1926. Lk 194 Kultuurimälestis nr 4186 "Kanepi-Ala kalmistu" "Kanepi". // Võrumaa. Maateaduslik, tulunduslik ja ajalooline kirjeldus. Eesti II. Tartu 1926. Lk 194 Taavi Pae. "Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused". // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Enn Esko. "Varbuse, Kanepi, Valgjärve". Maalehe Raamat. Tallinn 2005. Lk 64-65 Kanepi uus kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Kultuuriloolised kalmud Kanepi uuel kalmistul Kanepi valla kalmistute kasutamise eeskiri
Eesti Laul 2015

Eesti Laul 2015 oli seitsmes Eesti Laulu võistlus ja 22. Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoor. Peeti kaks poolfinaali – 7. ja 14. veebruaril ja finaal 21. veebruaril 2015. Viini läksid Eestit esindama Elina Born ja Stig Rästa lauluga "Goodbye to Yesterday". Toimus 7. veebruaril 2015 Toimus 14. veebruaril 2015 Toimus 21. veebruaril 2015 Saadet juhtisid Marko Reikop ja Henrik Kalmet. Teises voorus osalesid kolm I voorus kõige enam punkte kogunud laulu. Võitja kuulutati välja telefonihääletuse tulemuse põhjal. Lauluvõistluse veebileht Eesti Rahvusringhäälingu veebis
Baseli Ülikool

Baseli Ülikool (saksa keeles Universität Basel, ladina keeles Universitas Basiliensis) on ülikool, mis asub Baselis Šveitsis. Ülikool on vanim Šveitsis, see asutati aastal 1460.
FOXN1

Forkhead box N1 ehk FOXN1 on teatud selgroogsete loomade genoomis tuvastatud geen. FOXN1 ekspresseeritakse thymus primordium'is, loote tüümuses ja sünnijärgses tüümuse epiteelis. Inimestel paikneb geen 17. kromosoomis. Paljudel inimestel kodeerib nimetatud geen transkriptsioonifaktorit Foxn1 ja seda seostatakse tüümuse arengu regulatsiooni ja keratinotsüütide diferentseerumisega. FoxN1 ekspressiooni reguleerivad Wnt signaalirajad. FOXN1-geen reguleerib tüümuse epiteelirakkude liine ja diferentseerumist ning homöostaasi nii loote kui ka postnataalses tüümuses. Geen reguleerib ka tüümuse ealist taandarengut. Geeni kaasasündinud nullmutatsioon võib kaasa tuua SCID-sündroomi avaldumise hiirtel, rottidel ja inimestel, aga ka raskelt avalduva primaarse immuunpuudulikkuse ja kaasasündinud alopeetsia. Eelistermin: forkhead box protein N1. Muud nimetused: Rowett nude, winged helix nude, winged-helix nude, winged-helix transcription factor nude, Whn. Geeni sümbol on: FOXN1. thymus primordium Jenny Buckland, Thymic development: FoxN1 gene regulation in the thymus, veebiversioon (vaadatud 4.02.2015)(inglise keeles) Nicholas Bredenkamp, Craig S. Nowell, ja C. Clare Blackburn, Regeneration of the aged thymus by a single transcription factor, Development. aprill 2014; 141(8): 1627–1637., doi: 10.1242/dev.103614, PMCID: PMC3978836, veebiversioon (vaadatud 25.01.2015)(inglise keeles) Rosa Romano, Loredana Palamaro, [...], ja Claudio Pignata, FOXN1: A Master Regulator Gene of Thymic Epithelial Development Program, Front Immunol. 2013; 4: 187., 12. juuli 2013. doi: 10.3389/fimmu.2013.00187, veebiversioon (vaadatud 25.01.2015)(inglise keeles) Foxn1 forkhead box N1 Mus musculus (house mouse), veebiversioon (vaadatud 25.01.2015)(inglise keeles) Homo sapiens (human) View gene FOXN1 Sissekanne HGNC-s Sissekanne OMIM-is Artiklid PubMed-is Tüümuse rakumass Nicholas Bredenkamp, Svetlana Ulyanchenko, Kathy Emma O’Neill,Nancy Ruth Manley, Harsh Jayesh Vaidya & Catherine Clare Blackburn, An organized and functional thymus generated from ​FOXN1-reprogrammed fibroblasts, Nature Cell Biology 16, 902–908 (2014), doi:10.1038/ncb3023, 24. august 2014, veebiversioon (vaadatud 27.01.2015)(inglise keeles)
Bruno Visintin

Bruno Visintin (23. november 1932 La Spezia – 11. jaanuar 2015 La Spezia) oli itaalia poksija.
Sigurd Frosterus

Sigurd Frosterus (4. juuni 1876 Asikkala – 2. märts 1956 Helsingi) oli Soome arhitekt. Ta õppis arhitektiks Polütehnilises instituudis (alates 1908. aastast kannab nime Helsingi Tehnikaülikool), mille lõpetas 1902. aastal. Aastatel 1902–1904 oli Sigurd Frosterusel ühine arhitektuuribüroo Gustaf Strengelliga. Muude tööde seas projekteerisid nad üheskoos Tamminiemisse esindusliku villa, mis hiljem oli pikka aega presidendi ametlik residents ja kus alates 1987. aasta detsembrist asub Urho Kekkose muuseum. Frosterus oli mitmekülgsete huvidega, sealjuures ka hea kirjamees. Aastatel 1908–1911 oli ta arhitektuuriteemasid käsitleva ajakirja Arkkitehtilehti peatoimetaja. Aastatel 1918–1935 oli Sigurd Frosterusel ühine arhitektuuribüroo arhitekt Ole Gripenbergiga. Nende ühiste tööde hulka kuuluvad ka Helsingi Säästöpankki ja Yhdyspankki monumentaalsed ärihooned Helsingi kesklinnas. Frosteruse kõige tähtsamaks ja kuulsamaks tööks kujunes 1916. aastal arhitektuurikonkursil II koha saavutanud projekti järgi aastatel 1929–1930 ehitatud Stockmanni kaubamaja. Frosterus on projekteerinud palju korterelamuid Helsingis ja mujalgi. Sigurd Frosterus oli oma aja juhtivaid soome kunstikriitikuid ja tuntud kirgliku kunstikollektsionäärina. Tema kunstikogu, mis sisaldab peamiselt Alfred William Finchi ja Magnus Enckelli töid, on hoiul Soome suurimas erakunstimuuseumis – Amos Andersoni kunstimuuseumis Helsingis. Frosterus oli suur purjetamishuviline ning nii palus ta 1929. aastal oma arhitektist kolleegil ja asjatundlikul purjekakonstruktoril Gustaf Estlanderil kavandada talle 8-meetrine kiiljaht Sphinx, millega ta hiljem võitis korduvalt auhindu rahvusvahelistel purjetamisvõistlustel. http://www.calamnius.fi/tunnetut.html Sigurd Frosterus Soome arhitektuurimuuseumi kodulehel Amos Andersoni muuseumi koduleht
Rutt Koppel

Rutt Koppel (aastani 1967 Aimla, 29. oktoober 1938 Pärnu – 28. september 2004 Tõravere) oli eesti astronoom. Ta sündis õpetajate peres. Lõpetas 1957 Paide Keskkooli ja 1962 Tartu ülikooli. Töötas aastast 1962 Tartu Observatooriumis insenerina, vaneminsenerina ja teadurina. Töödelnud helkivate ööpilvede rahvusvahelise vaatlusvõrgu kaudu saadud ja satelliitidel tehtud atmosfäärimõõtmiste andmeid ning koostanud sellekohaseid andmebaase, mõõtnud atmosfääriosooni. Osalenud uurimislaeval neljas Läänemere ekspeditsioonis. Avaldanud üle 20 teadustrükise. Experimental measurement of variable star brightness by online electronic computer (kaasautor). // Proc. IAU Colloquium 11 (1971) First four years of atmospheric total ozone measurements in Estonia (kaasautor). // Proc. Est. Acad. Sci. Biol. Ecol. 47 (1998) 3 Solar erythemal ultraviolet radiation in Estonia in 1998 (kaasautorid U. Veismann ja K. Eerme). // Proc. Est. Acad. Sci. Phys. Math. 49 (2000) 2. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 2. köide Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale. ~
Indrek Kolka

Indrek Kolka (sündinud 15. veebruaril 1948 Viljandis) on eesti astronoom. Ta sündis kontoriametniku peres. Ta on lõpetanud aastal 1966 Viljandi 1. Keskkooli ja 1971 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna. Aastatel 1976–1979 oli ta Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudi aspirant, seal kaitses ka füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja "Tähe P Cygni paisuva ümbrise mudelid" (juhendaja Lauri Luud, 1980). Aastast 1979 töötab Tartu Observatooriumis nooremteadurina, teadurina, vanemteadurina. Aastast 1991 töötanud ka Tartu Ülikooli külalislektorina, lugenud praktilise astronoomia kursust. Uurimisala: kuumade üliheledate tähtede spektroskoopia ja fotomeetria ning neid tähti kirjeldavad mudelid. Teinud kindlaks kuumade üliheledate muutlike tähtede prototüübi P Cygni spektrimuutlikkuse iseloomu. Eesti Füüsika Seltsi liige. Avaldanud üle 20 teadustrükise ja aimeartikleid. Kolka, I. (1992). Spectroscopic observational data on P Cygni and comparison with the model of the bistable wind. In: U. Heber, C. Simon Jeffery (Eds.) The Atmospheres of Early-Type Stars, Springer, 125–127. Annuk, K.; Kolka, I.; Leedjärv, L. (1993). Nova Cygni 1992 in the post-maximum period. Astronomy and Astrophysics, 269, L5-L9. Kipper, T.; Klochkova, V. G.; Annuk, K.; Hirv, A.; Kolka, I.; Leedjärv, L.; Puss, A.; Skoda, P.; Slechta, M. (2004). The Peculiar Variable V838 Monocerotis. Astronomy and Astrophysics, 416(3), 1107–1115. Markova, N.; Prinja, R. K.; Markov, H.; Kolka, I.; Morrison, N.; Percy, J.; Adelman, S. (2008). Wind structure of late B supergiants. I. Multi-line analyses of near-surface and wind structure in HD 199478 (B8 Iae). Astronomy & Astrophysics, 487, 211–223. Liimets, T.; Corradi, R. L. M.; Santander-García, M.; Villaver, E.; Rodríguez-Gil, P.; Verro, K.; Kolka, I. (2012). A 3D view of the remnant of Nova Persei 1901 (GK Per). The Astrophysical Journal, 761(1, 34), 1–13. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 2. köide. Indrek Kolka Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Kaabu

Kaabu on meeste laiaääreline peakate. Kaabu on tavaliselt valmistatud vildist. kaapkübar kübar torukübar
MCN

MCN võib tähistada: Magnetilised süsiniknanostruktuurid (magnetic carbon nanostructures) Motor Cycle News, Suurbritannia nädalaleht Muziek Centrum Nederland, organisatsioon Hollandis