laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kiilung

Kiilung on sõnajärje viga, mis tekib tihti teonime (tegevust tähistav mine-tuletis) sisaldavates lausetes. Mõnikord on kiilungiks kaassõna, mis lõhub lauses fraasi ehitust. Sageli on kiilungiks nimisõna, mis lahutab nimisõnafraasis omastavalise täiendi selle põhisõnast. Kiilung ei ole samasugune nagu kiil või üte. Seda eristab neist sõnade vale järjestus. Sõnade järjestuse poolest arusaamatuid või kohmakaid lauseid saab parandada mitut moodi. Lausest võib kaotada tegevusnime: Juta (täiend) maasikakorjamise (kiilung) kavatsus (nimisõnafraasi peasõna) nurjus. Juta kavatsus maasikaid korjata nurjus. Lauses võib muuta sõnajärge: Mis oli peamiseks kandideerimise põhjuseks Eesti missivõistlustele? Mis oli Eesti missivõistlustele kandideerimise peamine põhjus? Kokkukirjutatud sõnad võib kirjutada lahku: Noor naine jutustas oma reisikogemustest Ameerikasse. Noor naine jutustas oma Ameerika-reisi kogemustest. Kasutada võib kõrvallauset või lauselühendit: Tuntud teadlane mainis enda ettekandes õhusaaste tõusmise võimalust järgnevatel aastatel. Tuntud teadlane mainis oma ettekandes võimalust, et õhusaaste tõuseb järgnevatel aastatel. Lausest võib välja jätta tühisõna küsimus, probleem vm: Üliõpilaste seas tekitas ärevust õppemaksu tõusmise probleem muude maksude kõrval. Üliõpilaste seas tekitas ärevust õppemaksu tõusmine muude maksude kõrval.
Otto Matthisson

Otto Matthisson (27. november 1869 Põlva – 23. oktoober 1933 Tartu) oli Põlva koguduse köster. Ta lõpetas 1890 Zimse seminari ja oli alates 1897. aastast oma isa ametijärglasena Põlva koguduse köster. Ta võttis koorijuhina osa kõigist üldlaulupidudest. Tema kuue põlvkonna esivanemad olid olnud kahesaja aasta jooksul samal ametikohal, kuid tal endal ei olnud meessoost järglasi. Põlva köster suri. Kaja, 26. oktoober 1933, nr. 251, lk. 6.
Ikkesvetikad

Ikkesvetikad (Zygnematophyceae) on klass rohevetikaid. Sageli arvatakse nad mändvetiktaimede hõimkonda. Siia arvatakse kaks seltsi: Zygnematales ja desmidieed (Desmidiales).
Rusuvool

Rusuvool ehk seli ehk selivool on mägedes ja mujal positiivsete pinnavormidega alal esineda võiv pinnasest ja veest moodustunud tugev veevool, mis on kaasa haaranud nii jämedateralist (kive, rahne) kui ka peenemateralist ainest. Rusuvoolu peamisteks tekke-eeldusteks on tugev vihmasadu või kiire kevadine lumesulamine. Üksnes suhteliselt peeneteralisest ainesest koosnevat rusuvoolu nimetatakse mudavooluks. Settevool Mudavool Lahaar Maalihe Тырныауз 2000 01 Тырныауз 2000 02 Тырныауз 2000 03 Тырныауз 2000 04 Тырныауз 2000 05 Тырныауз 2000 06 Тырныауз 2000 07 Тырныауз 2000 08 Тырныауз 2000 09 Тырныауз 2000 10 Тырныауз 2000 11 Тырныауз 2000 12 Тырныауз 2000 13 Черноморец С.С., Сейнова И.Б. Селевые потоки на вулканах / Климат, лёд, вода, ландшафты
Maa-alune jõgi

Maa-alune jõgi ehk salajõgi on maapinnast allpool voolav vooluveekogu. Salajõgesid esineb eriti karstialadel. Eesti tuntumad salajõed asuvad Uhaku karstialal ja Salajõel. maa-alune järv umboja
Peeter Künstler

Peeter Künstler (9. detsember 1958 – 28. detsember 2009) oli eesti kirjanduskriitik. Ta lõpetas Tartu ülikooli 1982. aastal filoloogina, oli kirjastuse Eesti Raamat toimetaja, pidas loengukursusi kõrgkoolides. Kuni 1997. aastani oli ta Sirbi kirjandustoimetaja, seejärel vabakutseline. Tema kirjanduskäsitlusi on avaldatud kõigis olulistes Eesti meediaväljaannetes, ta tegi ka raadiosaateid uudiskirjandusest. Arvustustes ja artiklites on ta käsitlenud Nikolai Baturini, Priidu Beieri, Indrek Hirve, Peep Ilmeti, Jaan Kruusvalli, Kalle Kure, Lembit Kurvitsa, Uku Masingu, Aino Perviku, Rein Saluri, Ilmar Talve, Tarmo Tedre, Osvald Toominga, Vaino Vahingu, Enn Vetemaa, Arved Viirlaiu, Tõnu Õnnepalu, Avo Üpruse jt teoseid. Kes on kes? Eesti 2000. Toimetanud Allan Alaküla, Mall Hellam, Peeter Künstler, Valeri Maksimov, Paavo Palk, Peeter Raidla ja Indrek Rohtmets. Ekspresskataloogide AS, 2000. "Suri kirjanduskriitik Peeter Künstler" Postimees, 31. detsember 2009 Kalev Kesküla. "Peeter – inimene ja ooper" (intervjuu) Eesti Ekspress, 29. mai 2002
Arno Oja

Arno Oja (sündinud 1. novembril 1950) on eesti ajakirjanik ja kirjandusuurija. Ta astus 1969. aastal Tartu Riiklikku Ülikooli, kus õppis eesti keelt ja kirjandust. Kirjandusuurijana on ta käsitlenud Ilmar Laabani, arvustaja ja publitsistina Artur Alliksaare, Harri Asi, Nikolai Baturini, Salme Ekbaumi, Indrek Hirve, Enn Kippeli, Andrus Kivirähki, Kalle Kure, Madis Kõivu, Kalju Lepiku, Viivi Luige, Ene Mihkelsoni, Ilmar Mikiveri, Ülar Ploomi, Toomas Raudami, Ott Rauna, Hando Runneli, Rein Saluri, Ilmar Talve, Tarmo Tederi, Peeter Urmi, Märt Väljataga, Ervin Õunapuu jt loomingut. Ta on toimetanud ka raamatuid. 2017. aastast on ta Eesti Kirjanike Liidu liige. Abielust Vilja Ojaga on sündinud tütar Iris Oja. Arno Oja. "Kajaloodi vari. Artikleid ja arvustusi 1989–2016". Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Arno Oja. "Eesti kirjandusmaastikul. Kirjutisi 2016-2020". Eesti Keele Sihtasutus, 2021. "Uite ja seoseid Eesti luules 1988." (Luule aastaülevaade). – Looming 1989, nr 3, lk 402–408. "Ilmar Laabani luule algatuslikkus." – Looming 1991, nr 7, lk 978–987. Väliseesti kirjanduse konverents. Ettekanded 22. ja 23. oktoobril 1990. Toimetanud Õnne Kepp, Piret Kruuspere ja Piret Viires. 4. raamat sarjast "Collegium Litterarum". Eesti Teaduste Akadeemia 1991. Arno Oja. "Inimene valgustatud karbis". (Vaclav Haveli “Largo desolato”, lavastaja Mati Unt. – Teater. Muusika. Kino 1992, nr 1, lk 912. Arno Oja. "Ott Raun – paaria või separatist?" Sirp, 24. september 2010. Arno Oja. "Pidevuse vaev" Maaleht, 21. oktoober 2010 (Arvustus. Raamat: Ene Mihkelson. Luulekogu “Torn” Tallinn, Varrak 2010.) Arno Oja. "Hando Runneli „elavad pildid” Sirp, 29. oktoober 2010. (Arvustus. Raamat: Hando Runnel. "Reebuse rahvas ehk Piltlaulud ehk Sõnad kadunud." Koostanud Kadri Asmer. Kujundanud Mari Ainso. Ilmamaa, 2010. 160 lk) Arno Oja. "Trikster eesti kirjandusteaduses" Eesti Ekspress, 23. november 2010. Arno Oja. "Vanad fookused rehepapikuul" Sirp, 3. detsember 2010. (Arvustus. Raamat: Andrus Kivirähk. "Pagari piparkook. Kivirähk XX sajandil." Eesti Keele Sihtasutus, 2010.) Arno Oja. Romaan nagu sibul" Sirp, 18. veebruar 2011. (Arvustus. Raamat: Tarmo Teder. "Vanaisa tuletorn". Varrak, 2010.) Arno Oja. "Raudami asjalik luulealfabeet" Eesti Ekspress, 30. november 2011. (Arvustus. Raamat: Toomas Raudam. "Alfabeet". Eesti Keele Sihtasutus 2011.) Alla Dudajeva. "Miljoni esimene. Raamat Džohhar Dudajevist." (Tõlkija Peeter Villmann. Eessõna ja kronoloogia Andres Herkel. Konsultant Magomed Murtuzaliev.) Ilmamaa 2004. ISBN 9985-77-032-3 Rein Veidemann. Metakirjanik Arno Oja vahefiniš Postimees Kultuur, 26.08.2016. https://www.looming.ee/arhiiv/eesti-kirjanike-liidu-uusi-liikmeid/ Persona Grata - Iris Oja Kalle Kurg. “Kolmkümmend aastat varem“- (Sotsiaalsest õhkkonnast ajakirja Looming 60. juubeli ajal. Ka Arno Ojast.) – Sirp 26. aprill 2013
Marguerite'i laht

Marguerite laht või Margareti laht on laht Bellingshauseni mere idaosas. Piirneb lõunas Fallieresti rannikuga, kagus President Sarmiento väinaga[küsitav], idas Antarktika poolsaarega. Lahe rannikul asub Argentinale kuuluv San Martini polaarjaam.
Chloë Grace Moretz

Chloë Grace Moretz (sündinud 10. veebruaril 1997 Atlantas) on USA näitleja. Tema tuntuimad rollid on olnud filmides "Kick-Ass", "Kick-Ass 2", "Hugo", "Viies laine", "Carrie", "Kutsuge McCall" ja "Luba mind sisse". Ta on nimetatud 6 korda noore näitleja auhinna kandidaadiks ja 1 korra teismeliste valiku auhinna kandidaadiks, kuid ühtki neist ei õnnestunud tal võita. Näitlemist alustas ta 2004. Tähelepanu äratas ta rolliga oma teises filmis "Amityville'i õudus" (2005). Selle rolli eest nimetati ta järgmisel aastal noore näitleja auhinna kandidaadiks kuni 10-aastase tüdruku filmirolli kategoorias. Samal aastal hakkas ta näitlema ka televisioonis. 2006. aastal mängis ta filmis "Big Momma's House 2" ja selle osa eest nimetati ta järgmisel aastal jälle noore näitleja auhinna kandidaadiks kuni 10-aastase tüdruku filmirolli kategoorias. 2007 kandideeris ta sellele auhinnale veel teiseski kategoorias (tüdruku külalisosa telesarjas) rolli eest "Meeleheitel koduperenaistes", ehkki mängis üksnes kahes osas. 2007. aastal hakkas Walt Disney Company tootma animafilme karupoeg Puhhist ning Chloë sai selles Darby rolli (ainult hääl). Järgmisel aastal nimetati ta selle rolli eest noore näitleja auhinna kandidaadiks noore näitleja häälrolli kategoorias. 2007. aastal mängis ta teleseriaalis "Räpane seksikas raha" kuues osas ja järgmisel aastal veel ühes osas. Sellegi eest nimetati ta 2008. aastal noore näitleja auhinna kandidaadiks televisiooni kõrvalosatäitja kategoorias. 2009 mängis Chloe filmis "(500) päeva armastust" ja nimetati selle rolli eest järgmisel aastal noore näitleja kandidaadiks filmi kõrvalosatäitja kategoorias. 2010 mängis ta filmis "Kick-Ass" Hit-Girli rolli ja nimetati selle eest samal aastal teismeliste valiku auhinna kandidaadiks naisnäitleja läbimurderolli kategoorias. Veel mängib ta 12-aastast vampiiri, Abby filmis "Let Me In", mis on tehtud rootsi filmi "Let The Right One In" järgi. On välja kuulutatud, et Chloe hakkab mängima nimiosa raamatu "Emily the Strange" järgi tehtavas filmis. Chloë elab Los Angeleses, kuhu tema pere 2003 kolis. Tal neli vanemat venda: Brandon, Trevor, Colin ja Ethan. Tema isa on ilukirurg ja ema on meditsiiniõde. Tal on pruunid natuke lainelised juuksed ja sinakasrohelised silmad. Chloe on koduõppel. Tema hobid on näitlemine, korvpall, iluvõimlemine, ballett ja rulatamine. Talle meeldib lugeda, ta lemmikud on "Narnia kroonikad" ja sari "Õnnetuid lugusid". Talle meeldib ujuda ja oma koertega mängida. Talle meeldib käia hambaarsti juures, et hambad korda saada. Ta kardab ämblikke ja kummitusi. Talle ei meeldi kanda meiki, küll aga kasutab ta huuleläiget. Chloe tahaks kohtuda Dakota Fanninguga. http://www.chloemoretz.com http://www.imdb.com/name/nm1631269/ "Chloe Moretz mängib Emily the Strange'i".
Sim Racing

Sim racing (lühendatud ingliskeelsest väljendist simulated racing) on ingliskeelne ühisnimetus seda tüüpi arvutitarkvarale, kus üritatakse täpselt simuleerida autode võidusõitu, kasutades selliseid päris-maailma tegureid nagu kütusekulu, purunemist, rehvikulu, pidamist ja rehviseadeid. Sim racingus edukas olemiseks peab sõitja mõistma kõiki auto juhtimise võtteid ja omadusi, mis teevad päris-elu võidusõidu nii keeruliseks nagu näiteks tundega pidurdamine, auto stabiilsena hoidmine ning kurvi õigesti sisenemine ja sealt väljumine ilma kiirust kaotamata. Just need detailid eristavad sim racingut arkaadidest, kus reaalsuse asemel aetakse taga võimalikult suurt kiirusetunnet. Üldiselt on sim racingu mängud nagu "Live for Speed", "Richard Burns Rally" ja "rFactor" vähem populaarsed kui arkaadmängud nagu "Need for Speed". Põhiliselt seetõttu, et sim racing nõuab suuremat pühendumust ja harjutamisaega. On ka erandeid, näiteks "Gran Turismo" on sim racing mänguna saavutanud ülemaailmse kuulsuse. Lisaks on sim racing ka märksa kallim, sest arvutile tuleb lisaks osta roolikomplekt. Võrgumängu arenguga saavutatud läbimurre - võimalus mängida teiste inimestega tehisintellekti asemel on paljudele lähim kogemus pärisautoga pärisrajal sõitmisele. Isegi sõitjad, kes võistlevad tõelistel võidusõitudel, kasutavad simulaatoreid oma lõbuks harjutamisel. Jätkuv füüsikamootori ja riistvara areng paneb aluse ühe uutele ja parematele sim racingu mängudele, mis sarnanevad ühe enam reaalsusega. Esimene sim racing suunitlusega rallimäng oli ilmselt REVS(1986). REVS oli Vormel 3 simulatsioon Geoff Crammondilt, mis jooksis 8-bitisel Commodore 64-l jaBBC-l. REVS oli palju fänne inglismaal, kuid mitte nii palju Ameerika Ühendriikides. Sim racingu plahvatuslik levik algas 1990. aastal mänguga Indianapolis 500: The Simulation 16-bitisel riistvaral. Indy 500-s said virtuaalvõidusõitjad sõita täispikalt 500 miili (805 km), kus isegi 450 miili selja taga võis mootoripurunemine sõitja raja äärde jätta. See simulaator oli edukas müües üle 200 000 eksemplari. Järgmine oluline verstapost oli Formula One Grand Prix (tuntud ka kui World Circuit). See viis žanri märgatavalt edasi. Võimalikuks sai ka mitmikmäng, sõideti kordamööda või kahekesi, kui arvutid spetsiaalse kaabliga ühendati. Ilmusid ka esimesed virtuaalvõidusõiduliigad, kus sõitjad oma üksikmängus sõidetud aegu veebilehele üles laadisid ja teistega võrdlesid. Bob Bates (2004). Game Design (2 ed.). Course Technology PTR. Lk 59. ISBN 978-1592004935. "More about the (online) racing simulator". lfs.net. Vaadatud 4.02.2008. "Video Game Review". racerchicks.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 1.11.2001. Vaadatud 7.04.2008. "The History of Papyrus Racing - Page 2". Gamespot. Vaadatud 7.04.2008. {{cite web}}: kursiiv/rasvane kiri pole lubatud: |publisher= (juhend)
Brömsebro

Brömsebro on sild üle Brömsebäcki Rootsis umbes 7,5 km Kristianopelist põhjas Brömsebro asulas. Kuni 1658. aastani, mil Skåne ja Blekinge läksid Roskilde rahuga Rootsile, oli see Rootsi ja Taani vaheline piir. Praegu on see Blekinge ja Smålandi maakonna, Blekinge lääni ja Kalmari lääni ning Karlskrona valla ja Torsåsi valla piir. Selle silla juurde tekkis Brömsebro asula. Keskajal oli silla juures Brömsebro linnus, mille Taani rajas arvatavasti Valdemar IV Atterdagi ajal. Säilinud on selle varemed. Brömsebro leping Brömsebro rahu Den Store Danske (allikas) Store norske leksikon (allikas)
Wang Hao

Wang Hao (hiina 王皓, Wáng Hào; sündinud 15. detsembril 1983 Mandžuurias Jilini provintsis Changchunis) on Hiina lauatennisist, olümpiavõitja ja maailmameister. Ta oli ITTF meeste edetabelis 1. kohal oktoobrist 2007 detsembrini 2009. Wang kasutab sulepeahaaret. Tal on hea rünnaku- ja kaitseoskus kummalgi tiival. Sulepeahaare võimaldab randmel vabamalt liikuda ja Wang saab tagantkäega lüüa mitmesuguseid vintlööke. Seetõttu saab ta paljudest asenditest ja mitme nurga alt edukalt rünnata. Wang ei pea laua ümber liikuma selleks, et kasutada eestkäelööki, erinevalt enamikust sulepeahaardega mängijatest, kes peavad liikuma, et varjata oma suhteliselt nõrka tagantkäelööki. Selle asemel suudab Wang ka reketi tagaküljega hästi mängida. Reketi tagaküljega mängimist juurutas esimesena maailmameister Liu Guoliang, kuid enne seda, kui Wang seda kasutama hakkas, oli see suuresti tundmatu. Seda peeti ebatüüpiliseks ja maailma paremikku kuuluvad mängijad seda kuigivõrd ei tarvitanud. Kui võrrelda teiste sulepeahaaret kasutavate mängijatega, siis Wang tarvitab reketi tagakülge peaaegu kõigi tagantkäelöökide jaoks, välja arvatud väga aeglased servipallid. Niisugust mängustiili, kus tagantkäelöökide jaoks kasutatakse reketi tagakülge, peeti varem kohatuks ja kui Wang Hiina koondisse pääses, arvati temast seetõttu halvasti. Ent Wangi tõus maailma tippu näitab, et ka nii saab edukalt mängida, ning tema panus mängustiili arengusse on talle juba praegu kindlustanud koha lauatennise ajaloos. Wang jõudis 1996 Jilini provintsi meeskonda. 1998 jõudis ta Hiina koondisse ja hakkas elukutseliseks. 1999 tuli ta oma klubiga maailmameistriks. Aasia juunioride maailmameistrivõistlustel tuli ta hõbedale nii üksik- kui paarismängus. 2000 tuli ta klubide maailmameistrivõistlustel teiseks. 2003 tuli ta maailmameistrivõistlustel meespaarismängus teiseks. 2004. aasta suveolümpiamängudel Ateenas pälvis ta hõbemedali üksikmängus. Lisaks võitis ta 2004 maailma karika üksikmängus ning tuli maailmameistriks nii meespaarismängus kui meeskonnaga. 2005 võitis ta Aasia karika ja Katari lahtised meistrivõistlused, tuli Aasia meeskondlikuks meistriks ja tuli Hiina lahtistel meistrivõistlustel teiseks nii üksikmängus (Shenzhenis) kui meespaarismängus (Harbiinis). 2006 tuli ta meeskondlikuks maailmameistriks ning Aasia meistriks nii meeskonnaga kui üksi, aga maailma karikavõistlustel tuli teiseks. 2007 tuli ta maailmameistrivõistlustel teiseks meespaarismängus ja kolmandaks üksikmängus. See-eest võitis ta maailma karika nii meeskonnaga kui üksi. Aasia meistrivõistlustel tuli ta meistriks nii meeskonnaga kui üksi, lisaks teiseks meespaarismängus. 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis sai ta taas hõbemedali, alistudes finaalis Ma Linile. Ta tuli meeskondlikuks maailmameistriks. 2009 tuli ta maailmameistriks nii üksikmängus kui meespaaris koos Chen Qiga. Wang Hao on 1.75 pikk ja kaalub 70 kg. Lauatennis 2004. aasta suveolümpiamängudel Lauatennis 2008. aasta suveolümpiamängudel http://www.tabletennismaster.com/wang-hao.html Wang Hao ITTF edetabelikoha ajalugu
Wang Liqin

Wang Liqin (hiina 王励勤, Wáng Lìqín; sündinud 18. juunil 1978 Shanghais) on Hiina lauatennisist, seitsmekordne maailmameister. 2000. aasta suveolümpiamängudel Sydneys tuli ta olümpiavõitjaks paarismängus koos Yan Seniga. 2004. aasta suveolümpiamängudel Ateenas pälvis ta pronksmedali üksikmängus. 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis võitis ta üksikmängus taas pronksmedali, kuid tuli Hiina meeskonna koosseisus olümpiavõitjaks. Lauatennis 2008. aasta suveolümpiamängudel http://www.tabletennismaster.com/wang-liqin.html
Paavo Pärn

Paavo Pärn (tuntud ka kui Baari-Paavo; sündinud 29. jaanuaril 1979) on Eesti poliitik ja ärijuht[viide?], kunagise tõsielusarja Baar osaline. Samuti oli ta ansambli Quattro laulja. Paavo Pärn on Reformierakonna liikmena tegelenud poliitikaga. . 2004. aastal valiti ta Reformierakonna noortekogu peasekretäriks . Ta on projekteerimisettevõtte Sirkel ja Mall tegevjuht.[viide?] Paavo Pärnal on 18. jaanuarist 2008 tütar Telle Vilderseniga (Baari-Tellega), kes oli samuti üks tõsielusarja Baar kangelastest. [1] "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. aprill 2008. Vaadatud 8. mail 2009.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Projekteerimisettevõte kasvatas käivet[alaline kõdulink] Projekteerija välistas kartellikokkulepped[alaline kõdulink] "Telle Vildersen ja Paavo Pärn said reedel pisitütre!", Buduaar, 23. jaanuar 2008 "Baari-Paavo sai isaks", Õhtuleht, 25. jaanuar 2008 Baari-Maarit soovib kärtsu, mürtsu ja vabadust
Eveeni-Bõtantai rahvusuluss

Eveeni-Bõtantai uluss on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigis. Asub Leena ja Jana jõe vahel. Lääneosas asub osa Verhojanski mäestikust. Ulussi halduskeskus on Batagai-Alõta küla. 2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 2761, neist 68% jakuudid 28% eveenid ja 1% venelased. 2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 2867. Uluss jaguneb kolmeks kohalikuks omavalitsuseks (nasleg), milles on kokku neli asulat. Оценка численности населения на 1 января 2023 года по муниципальным районам
Allaihha

Allaihha (vene keeles Аллаиха) on jõgi Venemaa Ida-Siberis Sahhas, Indigirka vasakpoolne lisajõgi. Jõe pikkus on 563 km.
Granulaarne düstroofia

Granulaarne düstroofia on ainevahetushäire, mis avaldub valgulise päritoluga graanulite kogunemises maksa-, südamelihas- ja neerurakkudesse. Granulaarse düstroofiaga kaasneb rakkude mahu suurenemine, sest moodustunud graanulid imavad endasse suurel hulgal vett (hüdrateeruvad). Rakkude paisumuse tulemusena suurenevad ka elundite mõõtmed, konsistents pehmeneb ja koejoonis muutub ebaselgeks. Granulaarne düstroofia on üldjuhul pöörduv kahjustus, kuid raskema kulu korral võib see üle minna vakuoolseks või hüaliintilgaliseks düstroofiaks. Lisaks sellele võib granulaarse düstroofiaga kaasneda ka lipiiddüstroofia. Hüaliintilgaline düstroofia Vakuoolne düstroofia Sarvdüstroofia Hüdroopiline düstroofia
Hellenurme mõis

Hellenurme mõis (saksa keeles Hellenorm) oli rüütlimõis Rõngu kihelkonnas Tartumaal. Tänapäeval kuulub mõisa süda Elva valda Tartu maakonda. Hellenurme mõisat on esmamainitud 1641. aastal, mil see kuulus Wrangellidele. Põhjasõja järel kuulus mõis Dückeritele ja Bruiningkitele. 1850. aastal ostis mõisa Theodor Johann von Middendorff. Seal elas ja töötas ka tema poeg, tuntud looduseuurija ja akadeemik Alexander Theodor von Middendorff. Hellenurme mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli ornitoloog Ernst von Middendorff. Hellenurme mõisa hoonetes asus Eesti NSV ajal Hellenurme Lastekodu. 1865–1866 oli Hellenurme mõisas koduõpetajaks Jakob Hurt. Vesiveski Vesiveski Piimaköök ja peahoone Käsiait Mõisa park Mõisa tall Mõisa kabel Piimaköök Hellenurme mõisa kalmistu Praust, Valdo. Tartumaa mõisad. Tallinn: Tänapäev, 2008. Lk 96-7. Stryk, Leonhard von (1877). Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil, Der ehstnische District mit vier karten. Dorpat: C. Mattiesen. Lk 514 lk. lk.134-135 Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 412 [1]. Hellenurme mõisast Eesti mõisaportaalis Hellenurme mõisast Palupera valla kodulehel
Uderna mõis

Uderna mõis (saksa keeles Uddern) oli rüütlimõis Rõngu kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb kunagise mõisa territoorium Elva valda Tartu maakonnas. Uderna mõisat on esmamainitud 1486. aastal, mil see kuulus Tiesenhausenitele. Mõisal oli olnud hulk omanikke. Uderna mõis oli kuulunud näiteks Volskytele, Sbinskytele ja Günsterbergidele. Viimane omanik enne 1919. aasta võõrandamist oli Oskar Matthias Fuchs. Maiste, Juhan. Nutt, Nele. Tartumaa mõisad. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 90–91. Stryk, Leonhard von (1877). Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil, Der ehstnische District mit vier karten. Dorpat: C. Mattiesen. Lk 514 lk. lk.135-137 Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 412 [1]. Uderna mõisast Eesti mõisaportaalis
Substantiivifraas

Substantiivifraasiks nimetatakse nimisõnafraasi, mille peasõnaks on nimisõna ja laiendiks on täiend. Näiteks: ema põll (nimisõna põll on fraasi peasõna) Nimisõnafraasi on kaht tüüpi: fraasid, mis väljendavad sündmust (nt. Tartusse sõit, päikese tõusmine) fraasid, mille protsessitähendus puudub (nt. punane kleit, onu auto, kingitus emalt) Substantiivifraas võib nagu nimisõnagi olla lauses alus, sihitis, määrus või öeldistäide, näiteks Minu isa (nimisõnafraas, edaspidi NP, alus) ostis poest uue ülikonna (NP, sihitis); Eelmisel talvel (NP, määrus) käisid meie lõpukursuse üliõpilased (NP, alus) Rootsi pealinnas Stockholmis (NP, määrus); täiend või lisand ja kuuluda niimoodi suurema nimisõnafraasi koosseisu, näiteks Rootsi pealinnas (NP, lisand) Stockholmis. verbifraas omadussõnafraas määrsõnafraas kaassõnafraas hulgasõnafraas täiend apositsioon
Gruusia Apostlik Autokefaalne Õigeusu Kirik

Gruusia Apostlik Autokefaalne Õigeusu Kirik ehk Gruusia patriarhaat on üks maailma vanimaid kristlikke kirikuid, mille alusepanijaks peetakse 1. sajandil tegutsenud apostel Andreast. Alates 5. sajandist on Gruusia kirik autokefaalne. Gruusia põhiseadus tunnistab Gruusia Õigeusu Kiriku erilist rolli, kuigi kuulutab kiriku ja võimu lahusust. Gruusia kirik kasutab tänini Juliuse kalendrit. Gruusia kirikut juhib Püha Sinod. Kiriku pea on 1977. aastast alates katoolikos-patriarh Ilia II. Gruusia õigeusu kiriku juhtide loend Õigeusu kirik
Ust-Janski uluss

Ust-Janski uluss ehk Usujaana uluss on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigi põhjaosas. Piirneb põhjas Laptevite mere Jana lahega. Läbi ulussi voolab Jana jõgi. Ulussis halduskeskus on Deputatski alev, kus elab 3052 inimest (2010). Suuremad asulad on veel Ust-Kuiga, Nižnejansk, Sajõlõk, Ust-Jansk ja Jukagir. 1995. aastal oli ulussi rahvaarv 31 100. 2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 10 009, neist 38% jakuudid, 35% venelased ja 11% eveenid. 2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 8056. Uluss jaguneb halduslikult kolmeks aleviks ja seitsmeks nasleg '​iks. Ulussis kehtib Vladivostoki aeg (UTC+10, MSK+7). Оценка численности населения на 1 января 2023 года по муниципальным районам