laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Franz Johann Nerling

Franz Johann Nerling (24. aprill 1835 Riia – 29. aprill 1909 Albu) oli Eesti vaimulik. Õppis Kuramaal Aizputes (saksapäraselt Hasenpoth) kreiskoolis, aastatel 1846–1854 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1854–1857. Oli seejärel aastani 1859 koduõpetajaks Ropka mõisas. Seejärel oli prooviaastal Kodavere Mihkli koguduses. Ordineeriti õpetajaks 26. veebruaril 1861. Oli aastatel 1861–1862 Tallinna Püha Vaimu koguduse adjunktõpetaja. Oli aastatel 1862–1905 (valiti 8. märtsil 1862, introdutseeriti 17. juunil 1862) Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja. Jäi aastal 1905 emerituuri. Talurahvakoolides olid kasutusel tema koostatud aritmeetika õpikud: Rehkendamisse tahwlid. 1. - 2. jaggo / ... kirja pannud F. Nerling. Tallinn, 1875 Rehkendamisse tahwlite äraarwatud numbrid / Kirja pannud F. Nerling. Tallinn, 1875 Tema vend Arnold Wilhelm Nerling oli Muhu Katariina koguduse õpetaja, vennapoeg Wilhelm Adolf Nikolai Nerling oli Hanila- ja Varbla Urbanuse koguduse õpetaja, väimees Gustav Albert Haller oli Martna Püha Martini koguduse õpetaja. Abiellus aastal 1866 Tallinna Püha Vaimu koguduse teise õpetaja Ottomar Benedict Frese lese Selma Johannaga. Järva-Madise pastor Franz Johann von Nerling ja kirjanik A. H. Tammsaare pastoritüübid., Järva Teataja, nr. 135, 23 november 1943, lk. 4 Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885-1919. Böhlau Verlag Köln Wien Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007 Franz Johann Nerling Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Joel Madden

Joel Ryan Rueben Madden (sünninimi Joel Ryan Rueben Combs; sündinud 11. märtsil 1979) on pop-punkbändi Good Charlotte solist. Tal on kaksikvend Benji Madden, kellega koos nad selle bändi 1996. aastal lõid.
Eduard Soorsk

Eduard Soorsk (1910 Saaremaa – 1986 Kanada) oli eesti meremees ja laevakapten. Enne Teist maailmasõda tegutses ta tuukrina, Teises maailmasõjas osales mobiliseerituna Punaarmees. Traaleri Merisilm kaptenina põgenes ta 1948. aastal Rootsi. Eduard Soorsk. Mälestused. Umara, Tallinn, 2006.
Viktor Jaanimets

Viktor Jaanimets (13. juuli 1931 Tallinn – 9. oktoober 1987 Long Island, USA) oli eesti meremees ja poliitiline põgenik. 1960. aastal põgenes ta New Yorgi sadamas Nõukogude Liidu reisilaevalt Baltika, millega oli just saabunud Hruštšov saatjaskonnaga. Pärast seda esines ta paljudes USA linnades üle 120 korra ettekannete ja intervjuudega. Hiljem töötas ta USA-s peentreialina. Ta elas New Yorgi lähedal Long Islandil, kus ta 1987. aastal üksiklasena suri. Vaba Eesti Sõna. 22. oktoober 1987, lk 9. Viktor Jaanimets suri. "С премьером через океан". Vaadatud 15.09.2020. V. Jaanimetsa 120 esinemist. Välis-Eesti, 21. jaanuar 1961, nr 3, lk 4. Virko Lepassalu. Riigipiir. Pegasus 2010. Lk. 97 Cold War: West to Freedom Time, 24. oktoober 1960
Srebrenica massimõrv

Srebrenica massimõrva või Srebrenica genotsiidi nime all tuntakse 1995. aasta juulis aset leidnud enam kui 8000 bosnia mehe ja poisi tapmist ning piirkonnas olnud 25 000 – 30 000 põgeniku seas läbi viidud etnilist puhastust Bosnias ja Hertsegoviinas, Srebrenica linna ümbruses Serblaste Vabariigi Armee (serbia keeles: Војска Републике Српске (ВРС); serbia, bosnia ja horvaatia keeles: Vojska Republike Srpske (VRS)) poolt Bosnia sõja käigus. Kindral Ratko Mladići juhtimisel tegutsenud üksusi toetas genotsiidi läbiviimisel Serbia paramilitaarne üksus Skorpionid (serbia keeles: Шкорпиони/Škorpioni), mis kuni 1991. aastani oli ametlikult Serbia siseministeeriumi osa. Väidetavalt osales massimõrvas ka välismaalt pärit vabatahtlikke. 1993. aasta aprillis kuulutas ÜRO Kirde-Bosnias, Drina jõe orus asuva ümberpiiratud Srebrenica enklaavi ÜRO kaitse all olevaks turvaliseks piirkonnaks. 1995. aasta juulis aga ei suutnud seal viibiv 400-liikmeline Hollandi rahuvalvajatest moodustatud ÜRO kaitsejõudude (United Nations Protection Force – UNPROFOR) üksus takistada Serblaste Vabariigi Armeed linna hõivamast ja seejärel mõrvamast enam kui 8000 tsiviilisikut ja vangi. Srebrenica massimõrv on suurim massimõrv Euroopas pärast Teist maailmasõda. Valdava osa mõrvatutest moodustasid täiskasvanud mehed ja teismelised poisid, kuid tapetute seas oli ka alla 15-aastaseid poisse, üle 65-aastaseid mehi ja väidetavalt ka väikelapsi. Bosnia võimude poolt kokku pandud esialgne nimekiri kadunuks jäänud isikutest sisaldab 8373 nime. 2010. aasta märtsi seisuga oli DNA aluse identifitseeritud 6414 genotsiidi käigus tapetut, kelle surnukehad on leitud massihaudadest ning 4524 massimõrva ohvrit on maetud Potočari memoriaali. European Parliament resolution of 15 January 2009 on Srebrenica, Euroopa Parlament. Greek volunteers in the Srebrenica Genocide, Harun Karcic, Todays Zaman. [alaline kõdulink].[co.uk/2/hi/europe/7461310.stm UN Srebrenica immunity questioned, BBC. "Potocari Memorial Center PRELIMINARY LIST of Missing Persons from Srebrenica". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. jaanuar 2015. Vaadatud 13. septembril 2010. ICMP makes 13,000 DNA- led identifications of missing persons from Bosnia-Herzegovina, ICMP. DNA Results of the International Commission on Missing Persons Reveal the Identity of 6,186 Srebrenica Victims, ICMP. 20 aastat Srebrenicast: kümme kõnekat ajaloolist fotot, Serblaste noorim ohver oli vaid 5-, vanim 94-aastane. 10. juuli 2015 Living proof: Surviving a massacre, BBC, 5. mai 2017
Arnold Wilhelm Nerling

Arnold Wilhelm Nerling (27. veebruar 1837 Riia – 28. november 1902 Muhu) oli Eesti vaimulik. Õppis Straussi erakoolis Aizputes (saksapäraselt Hasenpoth), aastatel 1847–1854 gümnaasiumis. Tartu Ülikoolis õppis ta aastal 1855 botaanikat, kuid aastatel 1856–1859 õppis ta usuteadust, sai aastal 1859 kuldauraha (gold. Preis medaille). Oli aastatel 1860–1861 Heimtalis koduõpetajaks. Õppis aastatel 1861–1862 Leipzigi misjonikoolis. Ordineeriti 13. mail 1862 Riias õpetajaks. Oli aastatel 1862–1866 misjonäriks Ida-Indias tamilite juures Trichinopoly (Tiruchirappalli), Tanjore (Thanjavur) ja Madura (Madurai) misjonijaamades. Teda peetakse esimeseks Eestist lähtunud misjonäriks Indias. Aastal 1867 oli tagasi Baltimail. 1868–1869 oli ta Jelgava Kolmainu koguduses (Miitavi St. Trinitatises) adjunktõpetajaks (pastor Neanderi juures). Aastal 1870 oli ta Järva-Madise Püha Matteuse koguduses venna Franz Johann Nerlingi juures, aastal 1871 oli ta Eestimaa vikaarõpetaja. Aastatel 1872–1902 oli ta Muhu Katariina koguduse õpetaja. Tema vend Franz Johann Nerling oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja, poeg Wilhelm Adolf Nikolai Nerling oli Hanila- ja Varbla Urbanuse koguduse õpetaja. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977 Sirje Tamul Eraalgatuslikest stipendiumidest Tartu Ülikoolis 1802-1818 lk. 122
Kirov-klassi ristleja

Kirov-klassi aatomiristleja (Projekt 1144 Orlan) on tuumaenergial töötav sõjalaevaklass, millest ühte kasutab praegu Venemaa Föderatsiooni sõjalaevastik. Kirov-klassi ristlejad on maailma suurimad ja raskemad pealvee sõjalaevad, mistõttu on neid nimetatud ka lahinguristlejateks. Kui välja jätta lennukikandjad ning allvee- ja dessantlaevad, on Kirov-klassi ristlejad maailma suurimad sõjalaevad. Algselt NSV Liidu mereväele ehitatud ristlejaid tuntakse Venemaal ka nimetuse all Projekt 1144 Orlan (Merikotkas). Kirov-klassi lahinguristlejad on oma mõõtmetelt võrdväärsed Teise maailmasõja aegsete lahingulaevadega. Kirov-klassi lahinguristlejate ilmumine külma sõja aegsetele maailmameredele mängis võtmerolli Ameerika Ühendriikides Iowa klassi lahingulaevade tagasi teenistusse kutsumises. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist said kõik Kirov-klassi ristlejad uued nimed. Kuna Nõukogude Liidu järgsel Venemaal nappis raha ja ressurssi suurte laevade korrashoidmiseks ning laevu tabasid erinevad tehnilised probleemid, kanti Kirov-klassi ristlejad 1990. aastatel, pärast 1998. aastal valminud Pjotr Velikit ('Peeter Suur') aktiivsest teenistusest maha. Viimastel aastatel üritab Venemaa taas leida vahendeid laevade tegevteenistusse toomiseks. Nende seas ka Admiral Nahhimovi (endine Kalinin), mis plaaniti töökorda saada juba 2012. aastaks. Kogumahutavus: 24 300 t (täislastis 28 000 t) Pikkus: 252 m Laius: 28,5 m Süvis: 9,1 m Relvastus: 20 laev-laev-klassi tiibrakettide "Granit" vertikaalset stardiseadet, 12 õhutõrjerakkettide "Fort" vertikaalset stardiseadet, allveetõrjerakketide "Metel" paarisseade, 2 × 6-torulist allveetõrjepommipildujat, 12-toruline allveetõrjepommipilduja, 2 × 100 mm universaalkahurit, 8 × 6-30 mm (kuueraudset) õhutõrje automaatkahurit ja 2 × 5-533 mm torpeedoaparaati Jõuseadmed: 140 000 hj, kaks KN-3 tuumareaktorit, koos kahe GT3A-688 auruturbiiniga Kiirus: 32 sõlme (59 km/h) Meeskond: 710 in Soomus: 76 mm plaadid ümber reaktorisektsiooni Tekialune kopteriangaar, kolm helikopterit Kirov-klassi laeva keret kasutati ka tuumaenergial töötaval Titan-klassi luurelaeval Ural SSV-33, kuid seda laeva tabasid algusest peale tõsised probleemid, ning pärast Nõukogude Liidu kokkuvarisemist jäi laev rahastuseta Vladivostokki roostetama, olles lõpuks ujuvühiselamu. 2011. aastal lõigati kunagine tehnikaime vanarauaks . http://www.naval-technology.com/projects/kirov/ Часть российского атомного флота пустят на металлолом вместо модернизации, 18. aprill 2019 http://russiandefpolicy.wordpress.com/2010/11/10/more-money-needed-for-admiral-nakhimov/ "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. detsember 2019. Vaadatud 13. detsembril 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Стоит ли своих средств модернизация тяжёлого крейсера «Адмирал Нахимов»?, Regnum, 6. november 2019 http://www.postimees.ee/31911/atlandi-ookeanil-toimuvad-vene-venezuela-uhisoppused/ "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. detsember 2013. Vaadatud 24. augustil 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Tasuja (laev 1977)

Tasuja A432 oli Eesti mereväe Lindormen-klassi toetuslaev-miiniveeskja. Laev algse nimega Lindormen (Draakon) ja pardatähisega N43 veesati 7. juunil 1977 Taanis Svendborg Vaerfti laevatehases ja võeti Taani mereväe teenistusse miiniveeskajana 14. juunil 1978. Laev läbis 2001. aastal Søby Værft-is kapitaalremondi, kuid arvati juba 2004. aastal teenistusest välja. Laev osteti 2006. aastal 12,5 miljoni krooniga Eestisse (Mereakadeemiale osteti samas ka sõsarlaev). Eesti lipp heisati 12. aprillil 2006 ja nimeks sai Tasuja. Laeva sõpruslinnaks sai Kunda. Laev arvati teenistusest välja 1. novembril 2016 ja samal ajal arvati teenistusse sõsarlaev Wambola. Aastail 2016–2021 seisis Tasuja Miinisadamas praktiliselt Mereväe reservis, seda kasutati sageli kai ääres madruste väljaõppeks. Seejärel anti laev lammutamisele. Leitnant Erkki Silm Leitnant Arto Reinmaa Vanemleitnant Indrek Vinkel Kaptenmajor Johan-Elias Seljamaa Vanemleitnant Annes Babenko Kaptenmajor Gert Soomsalu Vanemleitnant Ermo Jeedas Tasuja (2011) Tasuja (2009) Laeva vapp https://www.ohtuleht.ee/195966/eesti-sai-taanlastelt-sojalaeva-tasuja
Akula-klassi allveelaev

Projekt 941 või Akula (vene keeles Акула 'hai'), NATO klassifikatsioonis Typhoon-klass on Venemaa strateegiliste tuumaallveelaevade klass. Sukeldunult ulatub Typhoon-klassi allveelaevade veeväljasurve 48 000 tonnini, mis on suurem kui näiteks Kirov-klassi ristlejal või teise maailmasõja aegsel lennukikandjal-lahingulaeval. Sellesse klassi kuuluvad allveelaevad on mõõtmetelt maailma suurimad. Typhoon-klassi allveelaevad on külma sõja aegsed tippteosed. Alleveelaevad võivad jääda 120 päevaks märkamatult vee alla, samuti on allveelaevade pardal tagatud meeskonnale mitmeid mugavusi (nt saun, bassein jne), millest muudel sõjalaevadel võib ainult unistada. Typhoon-klassi allveelaevadest on praeguseks kasutusel ainult esimene. Selleks on Dmitri Donskoi, mida kasutatakse testimisjärgus olevate Bulava rakettide jaoks. Typhoon-klassi vahetavad välja uued 4. generatsiooni Borei-klassi allveelaevad, millest kaks esimest, nende seas ka Juri Dolgoruki, on valmis ja katsetusjärgus. http://www.naval-technology.com/projects/ssbn-typhoon-class/ http://www.postimees.ee/483542/venemaa-katsetas-tuumaraketti-bulava/ http://www.postimees.ee/582874/venemaa-ei-taha-loobuda-vanadest-tuumaallveelaevadest/ http://76.12.160.15/ships/detail.asp?ship_id=RFS-Dmitri-Donskoi-TK208-Typhoon[alaline kõdulink] "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. jaanuar 2009. Vaadatud 24. augustil 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.youtube.com/watch?v=GqMIH3t3XEA  Akula-klassi allveelaev – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kehalisus

Kehalisus (inglise keeles corporeality, embodiment, saksa keeles Körperlichkeit) on teatri meetod, mille eelduseks on näitleja teadlikkus oma kehast ning selle ilustamata kasutamine. Kehalisuse eesmärk on vältida teatris nö "teatri lõksu" ning aidata vaataja lähemale reaalsusele. Kui klassikalises sõnateatris on põhilises fookuses sõnatekst, siis on postdramaatilises teatris on keskne näitleja keha kohalolek laval, selle liikumine, loomulikkus ja žestid. See tähendab, et postdramaatilises teatris töötab näitleja mitte ainult sõna, vaid ka oma kehaga ning reageerimiseks, impulsside andmiseks, kujundite loomiseks ja vaatajatega kohtumiseks ei kasuta näitleja mitte ainult sõna või pea liikumist kahe õla vahel, vaid kogu oma keha. Postdramaatilises teatris on näitleja keha eelkõige reaalne, materiaalne ja afektiivne, võimendades vaataja jaoks etenduse vahetust. Inimesele omane kinesteetiline empaatia võimaldab kogeda laval toimuvat läbi oma keha ning samastab vaataja laval oleva inimesega. Postdramaatilise teatri loojad on tihti tantsuteatri taustaga, kuna uue teatri üks olulisemaid tunnuseid on sõna ja keha, tantsu ja draama ühtesulamine. Kehalisus on mõjutanud ka tänapäeva tantsuteatrit. Näiteks klaasikalises balletis püütakse peita inimese keha reaalseid ja automaatseid liikumisi ning näidata keha ebareaalse ja hämmastavana. Balletis on keha võimalikult kerge, kõrgel ja painduv. Seevastu tänapäeva tantsuteatris on keha tihti võimalikult madalal, kontaktis põrandaga ja vähepainduv. Alates Isadora Duncanist on 19.–20. sajandi tantsuteateri fookus pigem tantsija kehal, selle loomulikul liikumisel, vastandudes nii balletilele. Duncanilt said inspiratsiooni erinevad tantsijad ja tantsukunstnikud ning seetõttu hakkas kehalisus levima ka tantsuteatris. Eestisse jõudis tänapäevane tantsuteater alles 20. sajandi lõpus ning esimeseks kaasaegse tantsu trupiks oli Nordic Star. Esimesteks kehalisusele keskenduvateks tantsijateks Eestis olid Merle Saarva, Raido Mägi ja Mart Kangro. Barba, E 1999. Paberlaevuke. Sissejuhatus teatriantropoloogiasse. Eero Epner 2015. Mõni ääremärkus postdramaatilise teatri kohta Lehmann, Hans Ties. Postdramatic Theatre Entsüklopeedia Eestist. Moderntants tänases Eestis https://www.kultuur.ut.ee/et/etenduskunst/merle-saarva https://www.kultuur.ut.ee/et/raido-magi-1
Trofeekimp

Trofeekimp on arhitektuuriline kaunistus kokkuköidetud relvadest; pärineb Vana-Roomast.
Haudmik

Haudmik on järveveeruline tasase põhjaga nõgu. Mõnikord nimetatakse ka jõesängi süvikut.
Meyer Schapiro

Meyer Schapiro (sünninimi Meir Schapiro; 23. september 1904 Šiauliai – 3. märts 1996 New York) oli Leedu päritolu Ameerika Ühendriikide kunstiajaloolane. Tema isa emigreerus 1906. aastal New Yorki, kus leidis tööd heebrea keele õpetajana, ja 1907. aastal järgnes talle ülejäänud perekond. Schapiro kasvas üles Brooklynis. 1976 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks
Abhaasi-adõgee keeled

Abhaasi-adõgee keeled ehk Loode-Kaukaasia keeled on keelkond Kaukaasia keeli. Sellesse kuuluvad: abhaasi-abasiini keeled abhaasi keel abasiini keel adõgee keeled adõgee keel kabardi-tšerkessi keel ubõhhi keel (välja surnud) Peetakse tõenäoliseks abhaasi-adõgee keelte sugulust hati keelega. Vjacheslav Chirikba. The origin of Abkhazian people. p 38 The Abkhazians, St. Martin`s Press`, 1998.
Pjotr Bogatõrjov

Pjotr Grigorjevitš Bogatõrjov (vene keeles Пётр Григорьевич Богатырёв; 16./28. jaanuar 1893 Saratov – 18. märts 1971 Moskva) oli vene folklorist, etnograaf, tõlkija. Ta oli seotud Praha lingvistilise ringi ning ka Tartu–Moskva semiootikakoolkonnaga. Ta oli üks etnosemiootika rajajaid. Bogatõrjov tõlkis esimesena vene keelde Jaroslav Hašeki romaani "Vahva sõduri Švejki juhtumised maailmasõja päevil". Bogatõrjov on maetud Vostrjakovo kalmistule. Bogatõrjov alustas teadustegevust rahvakommete ja maagiliste toimingute uurijana. Esimesse ekspeditsiooniperioodi Bogatõrjovi teadustegevuses kuuluvad 1915.–1919. aasta sõidud üliõpilasena. Mais-juunis 1915 uurisid Pjotr Bogatõrjov, N. F. Jakobson ja Roman Jakobson Moskva kubermangu Vereja maakonna murdeid ja suulist pärimust, "kirjutati üles umbes kakssada muinasjuttu, koos suure hulga laulude, ennete, vanasõnade, mõistatuste, uskumuste, rituaalide ja kommetega". Ta tegi mitu ekspeditsiooni Taga-Karpaatiasse, mille tulemusi üldistas raamat "Магические действия, обряды и верования Закарпатья" (1929). Ta uuris rahvateatrit, analüüsis võrdlevalt slaavi rahvaste folkloori. Bogatõrjov kirjutas üle kolmesaja töö rahvateatrist ning folkloori poeetikast ja semiootikast. Tema tööd on avaldatud vene, tšehhi, inglise ja prantsuse keeles. Ta oli õpiku "Русское народное поэтическое творчество" toimetaja ja üks autoreid. Якобсон Р. О. Язык и бессознательное, 1996, lk 103.
Boriss Ogibenin

Boriss Leonidovitš Ogibenin (ka Boris Oguibenine; sündinud 6. novembril 1940 Novosibirskis) on etnograaf, keeleteadlane, indoloog ja semiootik. Elab alates 1974. aastast Lääne-Euroopas. Alates 1988. aastast Strasbourgi Ülikooli professor. Enne Nõukogude Liidust emigreerumist osales ta Tartu-Moskva semiootikakoolkonna üritustel Käärikul. Огибенин, Борис Л. 2011. Памяти Александра Моисеевича Пятигорского. Sign Systems Studies 39(2/4): 388–393.
Hinna ja kasumi suhe

Aktsia hinna ja kasumi suhe (inglise keeles price-to-earnings ratio, lühendatult P/E) on finantsnäitaja, mida kasutatakse aktsia suhtelise väärtuse iseloomustamiseks. Hinna ja kasumi suhte põhjal püütakse hinnata, kas aktsia on üle- või alahinnatud. Finantsajakirjanduses on avaldatud arvamust, et P/E suhe mängib ebakindlatel aegadel investeerimisotsustes varasemast väiksemat rolli. Tavaliselt kasutatakse P/E arvutamiseks viimase majandusaasta kasuminäitajat või viimase nelja kvartali kasumeid. P/E arvutamiseks jagatakse aktsia hind (enamasti turuhind) puhaskasumiga aktsia kohta (EPS, earnings per share). Seega näitab suhtarv tinglikult seda, kui palju raha tuleb ühe valuutaühiku teenimiseks investeerida ja mida kõrgem on suhtarv, seda kallimaks võib aktsiat pidada. Vallo Lees: Ebakindlal ajal väheneb P/E ja selle tähtsus, lhv.e24.ee, 2. september 2010.
Reljeef (täpsustus)

Sõnal "reljeef" (prantsuse sõnast relief) on mitu tähendust: Reljeef ehk pinnamood on geograafias mingi maa-ala pinnavormide kogum. Reljeef on skulptuuri alaliik, mille puhul kõik kujundid on seotud tasapinnalise põhjaga, olles sellesse süvendatud või sellest eenduvad. Reljeef on mineraalide murdumisnäitajate erinevusest tingitud reljeefsusilming. Reljeef on kahemõõtmelise pinna keerukas kõverdumine kolmemõõtmelises ruumis
Philip de László

Philip Alexius de László (sündinud Fülöp Laub; 30. aprill 1869 Budapest – 22. november 1937 London) oli Ungari juudi päritolu maalikunstnik, portretist. Ta on tuntud paljude kroonitud peade ja kuninglike perekondade liikmete portreede maalijana. 1914. aastal sai ta Suurbritannia kodanikuks.
Tiit Rääk

Tiit Rääk (26. juuni 1945 – 11. september 2010) oli eesti spordiajakirjanik. Ta alustas reporterina tööd 1961. aastal Eesti Raadios. Eesti Televisioonis töötas ta 1979. aastast. «Mind lükati jalaga kõrvale!» Õhtuleht, 6. aprill 2005 Laupäeval lahkus legendaarne spordireporter Tiit Rääk Ubarääk ei laula enam... Õhtuleht, 13. september 2010
Merope

Merope oli mitme vanakreeka mütoloogia tegelaskuju nimi: Merope oli Atlase tütar, plejaad. Merope oli Oinopioni tütar, kes elas Chiosel. Merope oli Heliose tütar, heliaad. Merope oli Messeenia kuninganna, Kresphontese ja hiljem Polyphontese abikaasa, Aipytose ema. Merope ehk Periboia oli Korintose kuninga Polybose abikaasa. Merope Riddle (sünd. Gaunt) oli romaanisarjas "Harry Potter" Lord Voldemorti ema. Merope-nimeline Itaalia laev võitis 1952. aasta olümpiamängudel klassis Star.
Tiiu Kimber

Tiiu Kimber (29. september 1948 – 16. mai 2024) oli eesti jõutõstja ja fotograaf. Aastal 2009 tuli ta oma vanuseklassi jõutõstmise maailmameistriks. http://uudised.err.ee/index.php?06180118 Tiiu jõu- ja ilunumbrid EPL, 8. august 2001 Kimber avab akti ja loodusnäituse 24tundi.ee, 6. märts 2009 Shutterfish.net: Tiiu Kimber "Uusi ja vanu pilte" Kimberi fotod tornis üleval 24tundi.ee, 4. märts 2010 Jõutõste meister Tiiu Kimber esitleb Pärnus loodusfotosid ERR, 10. märts 2010
Plejaad

Plejaad on üks plejaadidest, Atlase tütardest vanakreeka mütoloogias. Plejaadide järgi on nime saanud "Plejaad", 3. sajandil eKr Aleksandrias tegutsenud seitset tragöödiakirjanikku. Nende nime võttis endale "Plejaadiks", 16. sajandil Pierre de Ronsard'i ümber koondunud prantsuse luuletajate rühmitus. Nende rühmituste järgi nimetatakse plejaadiks ka mis tahes rühma samal ajal või samal alal tegutsenud väljapaistvaid isikuid.
Aleksander Pettai (notar)

Aleksander Pettai (12. veebruar 1908 Tartu – 27. oktoober 1974 Toronto, Kanada) oli Eesti notar. Ta lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi 1927, õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas 1927–1928 ja 1937 ja õigusteaduskonnas 1928–1937 (lõpetas). Korporatsioon Ugala vilistlane. Ta töötas ametnikuna Tartu Ringkonnakohtus, oli alates 1939 notar Võhmas. 1944 põgenes Rootsi, sealt siirdus hiljem Kanadasse. Album Academicum Universitatis Tartuensis Album Academicum Universitatis Tartuensis, II köide, Tartu 1994, lk. 8787.
Hugo Rebane

Hugo Rebane (5. oktoober 1904 Rõngu vald, Tartumaa – 8. oktoober 1946 Tartu) oli eesti ajaloolane ja arhivaar. Ta õppis Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas 1936–1935 (lõpetas cum laude). Sai 1938. aastal mag. phil. kraadi väitekirjaga "Rannu kihelkonna ajalugu vanemast ajast kuni Vene-Liivi sõjani" (arvestati 1946. aastal ajalookandidaadi kraadiks). Akadeemiliselt oli ta EÜS Ühenduse liige. 1938–1940 oli ta Riigi Keskarhiivi arhivaar ja vanemassistent, 1940–1941 asedirektor. 1940–1941 ja 1944–1946 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli Eesti ajaloo kateedri dotsent. Tema tütar oli kirjandusloolane ja -kriitik Hilve Rebane. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Hugo Rebane Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Wilhelm Adolf Nikolai Nerling

Wilhelm Adolf Nikolai Nerling (9. veebruar 1881 Muhu – 13. mai 1944 Grabow) oli Eesti vaimulik. Õppis aastatel 1890–1900 Peterburis Peetri koolis ja 1900–1904 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. 1906. aastal sooritas ta Peterburis saksa kooliõpetaja eksamid. Ordineeriti Tallinnas 16. augustil 1909 õpetajaks. Oli aastatel 1909–1928 Hanila Pauluse koguduse ja Varbla Püha Urbanuse koguduse õpetaja. Põgenes 1928. aastal Saksamaale, kus oli algul Ida-Preisimaal, hiljem aga pastor Groß Vielenis (praegu Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal Müritzi kreisis asuva Penzlini linna osa). Emerituuris olles elas Grabowis (Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal Ludwigslusti kreisis), kus ta ka suri. Tema isa Arnold Wilhelm Nerling oli misjonär Kagu-Indias tamilite juures, hiljem Eestis Muhu Katariina koguduse õpetaja. Onu Franz Johann Nerling oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja. Lexicon deutschbaltischer Theologen seit 1920, Bearbeitet von Wilhelm Neander Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988