Pannoonia mark

Pannoonia mark oli Karolingide impeeriumi piirimark, mis sai nime endise Rooma Pannoonia provintsi järgi. See tekkis 9. sajandi keskpaigas endise Avaari khaaniriigi maadel Suur-Määri riigi ohu vastu ja kestis vaid nii kaua kui selle riigi tugevus. Sellele on mõnes dokumendis viidatud kui terminum regni Baioariorum in Oriente'le või "baierlaste kuningriigi otsale idas" ja on sealtpeale mõnikord kutsutud "(Baieri) idamargiks", mõiste, mida on sagedamini kasutatud hilisemale Idamargile viitamisel, mis loodi aastal 976 nagu omamoodi järglasriik. Frangi riigi kuningas Karl Suur, olles ajutiselt liidus Bulgaaria khaani Krumiga, käivitas alates 791. aastast mitu sõjalist kampaaniat avaaride vastu ja rajas riigi kagupiiril Avaari margi (Avaria), mida valitses tema naisevend, Baieri prefekt Gerold. Kui Avaari khaaniriik aastal 804 lõpuks kokku varises, korraldas keiser Karl Suur Avaria ümber järgmiselt: Ülem-Pannoonia, ulatudes Ennsi jõest ja Viini metsast põhjas Drava jõeni lõunas, ja Alam-Pannoonia Drava ja Sava jõe vahel (tänapäeva Slavoonias), esialgu valitsesid seda poolautonoomsed Pannoonia hertsogid asukohaga Sisakis kui frangi Friuli hertsogite vasallid. Endise khaaniriigi idaosa Doonau ja Tisza jõe vahel okupeerisid bulgaarid. Aastal 817 andis Frangi keiser Ludwig Vaga Baieri ja Avaria oma alaealisele pojale Ludwig Sakslasele. Kui avaarid 820. aastatel kadusid, asendasid neid enamasti lääneslaavlased, kes asustasid Pannooniat Suur-Määri riigist. Aastast 819 oli Alam-Pannoonia mässupaik, mida juhtis horvaadi vürst Ljudevit Posavski Friuli hertsogi Chadaloh I ja tema järglase Balderichi võimu vastu. 828. aasta Riigipäeva otsusega tagandati Balderich Friulist ja Pannoonia mark eraldati piirimargiks Määrimaa vastu frankide Baieri regnumis. See mark, ka marcha orientalis, vastutas piiri eest piki Doonaud, Traungaust ja endisest slaavi Karantaania vürstkonnast Szombathely ja Rába jõeni, sealhulgas Viini bassein. Baieri prefektid seisid silmitsi kasvava ohuga Määrimaa valitseja Mojmír I poolt, kes õhutas eralduspoliitikat idamargis. Ida-Frangi riigi kuningas Ludwig Sakslane rajas aastal 839 omakorda slaavi Alam-Pannoonia vürstkonna, mida valitses Mojmíri vastane vürst Pribina residentsiga Zalaváris Balatoni järve ääres. 843. aasta Verduni lepinguga said Pannoonia mark ja Baieri Ludwigi Ida-Frangi riigi osaks. Vahepeal Määrimaa oht jätkus; aastal 854 süüdistati prefekt Radbodi isegi liidu loomises Mojmíri järglase vürst Rastislaviga ja tagandati. Kaks aastat hiljem loovutas kuningas Ludwig margi otse oma pojale Karlmannile, kes ehitas Herzogenburgi ja Wilhelmsburgi kindlused piki Traiseni jõge Wilhelmiinidest markkrahvide Wilhelm ja Engelschalk I kõrvale. Samuti on Tullni loss Doonaul aastal 859 dokumenteeritud. Aastal 871 hukkusid Wilhelm ja Engelschalk lahingus määrlaste vastu, misjärel pani Karlmann Ülem-Pannoonias ametisse nende rivaali Austria Aribo. Kui tema isa Ludwig aastal 876 suri, sai Karlmann Ida-Frangi kuningaks ja andis Alam-Pannoonia oma pojale Arnulfile Kärntenist. Aastast 882 nõrgestas võimu markkrahv Engelschalk II Wilhelmiinide sõda Ariboonide vastu, misjärel kasutas Määrimaa vürst Svatopluk I võimalust tungida Pannooniasse. Aastal 893 määras Arnulf, Ida-Frangi kuningas aastast 887, markkrahviks Luitpoldi. 890. aastateks näib Pannoonia mark olevat koos ohuga Suur-Määri riigist kadunud (Ungari sissetungid Euroopasse). Pärast markkrahv Luitpoldi kaotust 907. aasta Bratislava lahingus ungarlastele kaotati kõik Ida-Frangi maad (Pannoonia ja Avaari mark) Ennsi jõe taga. Pannoonia mark ise ei paista olevat säilinud 11. sajandini. Loend pole täielik. Radbod, aastani 854 Karlmann, aastast 856 Wilhelm, aastani 871, üheskoos oma vennaga Engelschalk I, aastani 871 Aribo, 871–909 Engelschalk II, Engelschalk I poeg, Aribo vastane aastani 893 Luitpold, 893–907 Pannoonia Pannoonia Horvaatia vürstkond Idamark