laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
300. laskurpolk

300. laskurpolk oli Teise maailmasõja ajal NSV Liidu Punaarmee koosseisus formeeritud jalaväeväeosa, mis kuulus 7. Eesti Laskurdiviisi koosseisu. Polgukomandörid ülem polkovnik Jaan Lukas alampolkovnik Vassili Võrk alampolkovnik Ilmar Paul Polgu staabiülem Eduard Seer, polgu staabiülem, Polgukomissar, komandöri asetäitja poliitalal komissar N. Kangro, polgukomissar; vanemleitnant I.Tšernov, polgukomandöri asetäitja poliitalal; major Peeter Volt, polgukomandöri asetäitja poliitalal; 300. laskurpolgu 1. Pataljon 1. rood 2. rood, leitnant Jaan Leibre 300. laskurpolgu 2. Pataljon, ülem kapten Elmar Ström 300. laskurpolgu 3. Pataljon, 82 miinipildujarood, ülem: kapten Pjotr Rastorgujev; vanemleitnant Nikolai Minski kuulipildujarood, ülem kapten Roland Kivi sanitaarrood, komandör kapten E. Haav Pataljonikomandörid: kapten Herman Pappel, kapten Friedrich Veltmander, vanemleitnant Eduard Pulver 300. laskurpolgus teenis Nõukogude Liidu kangelane Jakob Kunder, keda väärindati Kuramaa lahingutes. 1942. aasta detsembris Velikije Luki lahingutes läks 300. polgu üks pataljon (välja arvatud pataljoni miinipilduja ja kuulipildujaroodud), koos pataljoni komandöri ja komissariga üle sissepiiratud Saksa vägede poole. 1944. aasta 12. oktoobri ööl teostas 300. laskurpolk suurte kaotustega Vintri dessandi, milles dessanti läinud 745 mehest, ei tulnud tagasi 575. Kõrgemad ohvitserid on maetud Vananõmme kalmistule. Vintri dessant Teises maailmasõjas osalenud eesti väeosade loend Punaarmee 8. eesti laskurkorpus 1. septembril 1944
354. Laskurpolk

354. Laskurpolk oli Teise maailmasõja ajal NSV Liidu Punaarmee koosseisus formeeritud jalaväeväeosa, mis kuulus 7. Eesti Laskurdiviisi koosseisu. Polgukomandörid ülem polkovnik Artur Saueselg alampolkovnik Albert Pehk, – † 4. jaanuar 1943 (Velikije Luki) A. Ermel, jaanuar 1943 – polkovnik Vassili Võrk Polgu staabiülem Osvald Saadre, polgu staabiülem, Polgukomissar, komandöri asetäitja poliitalal vanemkomissar Oskar Rüütli, polgukomissar; A.Velman, polgukomandöri asetäitja poliitalal; kapten Hans Gabral, polgukomandöri asetäitja poliitalal; 354. Laskurpolgu 1. pataljon, ülem kapten Arnold Ulm (1943) 354. Laskurpolgu 2. pataljon, ülem kapten E. Kevvai (1944) 354. Laskurpolgu 3. pataljon, ülem vanemleitnant Villem Kübar (1944)  Pikemalt artiklis 8. Eesti Laskurkorpus#Sõjategevus Teises maailmasõjas osalenud eesti väeosade loend Punaarmee 8. eesti laskurkorpus 1. septembril 1944
Freedom of Information Act

Freedom Of Information Act (FOIA) ehk teabevabaduse seadus on 1966. aastal USA-s vastu võetud seadus, mille alusel on USA kodanikel õigus valitsusasutustelt välja nõuda dokumente, mis ei ole salastatud. Ufoloogid on seadust kasutades USA valitsuselt hankinud palju dokumente, mis näitavad, et USA relvajõud koguvad aktiivselt teavet ufode kohta. Selleks on kasutatud tsiviillendurite abi ning Kanada vastavaid asutusi. Seaduse abil hangitud info näitas, et laulja Elvis Presley ning mõnedki teised avaliku elu tegelased ja kunstiinimesed on teinud aktiivset salakoostööd USA föderaalasutustega, näiteks Maksuameti ja FBI-ga, ning need asutused on neid isikuid jälginud, kahtlustades neid ebalojaalsuses riigi suhtes. Aastal 1996 selgus ajalehe The Washington Post uurimuses, et FOIA-t on põhiliselt kasutatud info leidmiseks USA valitsuse seotuse kohta ufouuringute ja vandenõuteooriatega, vähemal määral avaliku elu ja meelelahutustegelaste eraelu uurimiseks. Avalik teave Seaduse ingliskeelne tekst Põhidokument ufoandmete kogumiseks
Emajõe ürgorg

Emajõe ürgorg on ürgorg, milles voolab Emajõgi. Kõrgete kallastega ürgorg on Emajõe keskjooksul, kus asub ka Tartu linn. Aardla ürgorg "Märkeid Emajõe oru ajaloost Tartu kohal" Postimees, nr. 338, 11. detsember 1928
Marshalli Saarte president

Marshalli Saarte Vabariigi president (inglise keeles President of the Republic of the Marshall Islands) on Marshalli Saarte riigipea ametinimetus alates saartele laialdase omavalitsuse andmisest 1979. aastal. Marshalli Saarte presidendi ametikoht loodi 17. novembril 1979 ja esimesena valiti sellele ametikohale Amata Kabua. Vastavalt Marshalli Saarte põhiseadusele on president ühtlasi nii riigipea kui ka valitsusjuht. Presidendi õigused ja kohustused on määratletud põhiseaduse VI artiklis. Presidendi valib Marshalli Saarte parlament oma liikmete seast lihthäälteenamusega. Kehtiva põhiseaduse kohaselt on presidendivalimised seotud parlamendivalimistega – iga uus parlamendi koosseis valib oma esimesel istungil presidendi. Kuna parlament valitakse reeglina neljaks aastaks, on ka presidendi tavapärase ametiaja kestuseks neli aastat. Presidendil on alati õigus omal soovil ametist lahkuda, esitades kirjaliku avalduse parlamendi esimehele. Esimesel võimalusel pärast valimist esitab president parlamendi esimehele oma valitsuskabineti liikmete nimekirja, kuhu võib kuuluda 6–10 ministrit. Nimekirja saamisel vannutab parlamendi esimees presidendi ja tema valitsuskabineti ametisse. Kui president ei suuda hiljemalt 7 päeva jooksul pärast oma valimist valitsuskabineti koosseisu esitada, siis kaotab ta oma volitused ja korraldatakse uued presidendivalimised. President juhatab kõiki valitsuskabineti istungeid. Kui mingitel põhjustel ei saa president oma kohuseid täita, võib president teha parlamendi esimehele ettepaneku nimetada keegi ministritest presidendi kohusetäitjaks. Kui president ei ole teinud ettepanekut oma kohusetäitja määramiseks, siis nimetab parlamendi esimees oma äranägemise kohaselt kellegi valitsuskabineti liikmetest presidendi kohusetäitjaks. Marshalli Saarte riigipeade loend Marshalli Saarte presidendi veebileht (inglise keeles, vaadatud 30.05.2014) Marshalli Saarte põhiseaduse täistekst (inglise keeles, vaadatud 30.05.2014)
Saladuslik juhtum Stylesis

"Saladuslik juhtum Stylesis" on Agatha Christie 1920. aastal avaldatud kriminaalromaan, kus astuvad üles Hercule Poirot, Arthur Hastings ja inspektor Japp. Christie alustas oma esikteose kirjutamist 1916. aastal ning oktoobris 1920 avaldas kirjastaja John Lane kriminaalromaani Ameerika Ühendriikides. Suurbritannias ilmus raamat kirjastuse The Bodley Head vahendusel 1921. aasta veebruaris. Leitnant Hastings – raamatu minajutustaja, läänerindelt naasnud ohvitser Hercule Poirot – Belgia põgenik, Hastingsi vana sõber Inspektor Japp – Scotland Yardi uurija Emily Inglethorp – Styles Courti linnakese jõukas lesk Alfred Inglethorp – Emily Inglethorpi uus, naisest tunduvalt noorem väljavalitu John Cavendish – Emily Inglethorpi vanem kasupoeg ja pärija Mary Cavendish – Johni Cavendishi abikaasa Lawrence Cavendish – Emily Inglethorpi noorem kasupoeg Evelyn Howard – Emily Inglethorpi kaaslane Cynthia Murdoch – ilus, orvuks jäänud Inglethorpide peretuttav Dr. Bauerstein – kahtlane toksikoloog Dorcas – neiu Styles Courtist 1937. "Salapärane juhtum Styles'is", sarjas "Kriminaalromaan" nr 2; kirjastus Loodus. 191 lk, pehme köide. Inglise keelest tõlkinud Ellen Mölder. 1984. "Saladuslik juhtum Stylesis" (koos teosega "Eesriie"), sarjas "Mirabilia"; kirjastus Eesti Raamat. 288 lk, tavaformaat ja pehme köide. Inglise keelest tõlkinud Ralf Toming. [1] "Salapärane juhtum Styles'is" DIGAR The Mysterious Affair at Styles. Stories. Agatha Christie koduleht
Umberto I

Umberto I (ehk Humbert I, Umberto Ranieri Carlo Emanuele Giovanni Maria Ferdinando Eugenio di Savoia; 14. märts 1844 – 29. juuli 1900) oli Itaalia kuningas 9. jaanuarist 1878 kuni surmani. Itaalia kuningriik (1861–1946) Umberto II
Paksukojaline jõekarp

Paksukojaline jõekarp ehk paks jõekarp (Unio crassus) on jõekarbi perekonda kuuluv limus. Mollusc Specialist Group 1996. Unio crassus. In: IUCN 2006. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. <www.iucnredlist.org>. Cited February 10, 2007. http://www.iucnredlist.org/search/details.php/22736/summ mentioned as: LR/nt ver 2.3 (1994) Paksukojaline jõekarp andmebaasis eElurikkus Artikkel paksust jõekarbist Eesti Looduses
Veeliger

Veeliger ehk purjukvastne on mõnede mageveetigude ja karpide planktiline (vabalt ujuv) vastne. Veeligerid on nt rändkarbil (Dreissena polymorpha). trohhofoor ehk pärgvastne
Philip J. Corso

Philip J. Corso (1915 – 16. juuli 1998) oli USA sõjaväelane. Pärast sõjaväeteenistusest lahkumist sai ta tuntuks raamatuga, milles avalikustas oma väidetava tegevuse seoses Roswelli rundmatu objekti juhtumiga. Pärast kooli lõpetamist õppis ta rändkinooperaatoriks. Töötanud mõne aja sellel alal, astus ta USA 1933. aasta majandusliku madalseisu ajal relvajõududesse. Ta töötas aastaid eri ametikohtadel armee suurtükivägedes ning täiendas end tehnoloogia ja informatsiooni kogumise vallas. 1943. aastal saadeti Corso Itaaliasse juba luureohvitserina. Korea sõja ajal töötas ta kindral Douglas MacArthuri alluvuses luureohvitserina. Aastal 1961 töötas ta Pentagonis ja alates 20. juunist asus juhtima välistehnoloogia osakonda, kus tema ülesandeks oli analüüsida luurekanalite kaudu saabunud tehnoloogiat. Karjääri jooksul autasustati teda 19 medaliga ning mitme teenetemärgi ja aukirjaga eeskujuliku teenistuse eest. Ta teenis välja koloneli auastme. Pärast erruminekut 1963. aastal töötas ta senaatorite James Eastlandi ja Strom Thurmondi büroos riikliku julgeoleku nõunikuna. Hiljem töötas mitmes erafirmas konsultandina. 1983. aastal ilmus tema raamat "Day After Roswell" ("Päev pärast Roswelli"), mis on esitatud autobiograafia vormis. Raamatus väitis ta, et kui ta 1961. aastal oli Penatgonis välistehnoloogia osakonna ülem, andis kindral Trudeau tema käsutusse 1947. aastal Roswellis alla kukkunud tulnukate kosmoselaeva tükid. Tema ülesandeks olevat olnud neid esemeid analüüsida ja leida väljund tööstusse, et arendada Ameerika üleolekut teistest riikidest. Tulnukatelt üle võetud tehnoloogia uurimine viis tema raamatu andmetel selleni, et on meil on tänapäeval kiudoptika, mikrokiip, ööbinoklid, kevlar, laser ja veel palju muid tehnikasaavutusi. Kui raamatus väidetu on tõsi, siis on P. Corso esimene (ja esialgu ainuke) USA ohvitser, kes on möönnud, et Roswellis kukkus 1947. aastal alla tundmatu lendav objekt, mis ei pärinenud meie planeedilt. The Day After Roswell: A Former Pentagon Official Reveals the U.S. Government's Shocking UFO Cover-up, by Philip J. Corso, William J. Birnes. 1998. Pocket Books. ISBN 0-671-01756-X. Katkend raamatust (sissejuhatus), inglise keeles Kriitiline käsitlus, inglise keeles
Nedelini katastroof

Nedelini katastroof oli 24. oktoobril 1960 Nõukogude Liidus Kasahstanis Bajkongõri kosmodroomi raketistardiplatvormil aset leidnud kontinentidevahelise ballistilise raketi R-16 plahvatus. Raketi peakonstruktor oli Mihhail Jangel, raketi väljatöötamise programmi juhtis NSV Liidu relvajõudude strateegiliste raketivägede ülemjuhataja, suurtükiväe peamarssal Mitrofan Nedelin. Oktoobrirevolutsiooni aastapäeva lähenedes oli Nikita Hruštšov andnud asjaosalistele käsu, et R-16 start peab toimuma vahetult enne oktoobripühi. Seepärast püüti rakett iga hinna eest ettenähtud ajaks stardivalmis saada. Esialgu pidi rakett startima 23. oktoobril kell 19.00. Seetõttu täideti samal päeval ka raketi kütusepaagid. Paraku ilmnes, et raketi konstruktsioonis oli palju tootmisvigu, neid parandati lausa stardiplatvormil. Lisaks sai 23. oktoobril raketi stardivalmis seadmise ajal vigastada raketi käivitamise programm-sammlüliti, mis tuli välja vahetada. Raketi start lükati päeva võrra edasi. Raketi kütusena kasutati hüdrasiini ja hapendajana lämmastikhapet, mis on ülikorrodeeriv. Kuna kütuse komponendid ei tohtinud kütusesüsteemi kummitihendite tõttu raketi paakidesse jääda kauemaks kui ööpäevaks, siis taheti rakett tingimata järgmisel päeval teele saata. Tegelikke nõudeid järgides oleks pidanud raketi paagid tühjaks pumpama ja raketi tehasesse hooldusesse saatma. Hooldusele oleks aga kulunud vähemalt kuu aega. 24. oktoobril jätkati suurtest probleemidest hoolimata stardi ettevalmistamist. Marssal Nedelin kiirustas parandustöid takka ja viibis ka ise, justkui meestele julget eeskuju näidates, stardiplatvormi lähedal. Ajapiirangu tõttu rikkus starti ette valmistav meeskond paljusid ohutusreegleid, kõige muu hulgas oli ka raketi elektrisüsteem vooluvõrku lülitatud. Parandustööde käigus seadistas üks spetsialist, eeldades, et raketi elektrisüsteem on pingestamata, stardi sammlüliti 0-asendisse, mille tõttu käivitus raketi teise astme mootori põlemiskambris ootamatu protsess, mis põhjustas 124-tonnise raketi plahvatuse. Kogu stardiplatvorm lahvatas põlema. Erinevatel andmetel hukkus 75–150 inimest, nende seas ka marssal Nedelin. Raketi peakonstruktor Mihhail Jangel viibis samuti stardipaigal, kuid tema oli parajasti enne stardiplatvormil toimunud plahvatust suitsupausile läinud ning jäi tänu sellele ellu. Nõukogude Liit varjas seda suurõnnetust kogu maailma avalikkuse eest. Ametlikult anti teada, et marssal Nedelin hukkus lennuõnnetuses. Teave toimunu kohta jõudis siiski lääneriikidesse. Nõukogude Liidu juhtkond tunnistas katastroofi toimumist avalikult alles 1989. aastal. Kosmonautika nõukogude moodi – valed, pettused ja salatsemine Tehnika Maailm, mai 2006
Babe Ruth

George Herman Ruth (6. veebruar 1895 Baltimore – 16. august 1948 New York) oli Ameerika Ühendriikide pesapallur. Ta mängis pesapalliliigas MLB aastatel 1914–1935 ning tuli seitse korda liiga meistriks. Ta alustas sportlaskarjääri Boston Red Soxis, 1920. aastal siirdus klubisse New York Yankees ning oma viimase hooaja mängis 1935. aastal Boston Bravesis. Babe Ruthi peetakse võrdlemisi üksmeelselt kõigi aegade parimaks pesapalluriks. USA spordikanal ESPN valis 2007. aastal Babe Ruthi Põhja-Ameerika 20. sajandi parimate sportlaste seas Michael Jordani järel teisele kohale. Alates 1949. aastast antakse välja meistrisarja parimale mängijale mõeldud Babe Ruthi auhinda. Ametlik Babe Ruthi mälestussait
Ocean Diva Original

Ocean Diva Original (ka OCEANDIVA Original) on Hollandi jõereisilaev ja suurim peolaev Euroopas, mis on valmistatud 1990. aastatel Elbewerfti laevatehases Boizenburgis Saksamaal ja lõpetatud Volharding Shipyards B. V. laevatehases Harlingenis Hollandis 2003. aastal. Koos väiksemate Ocean Diva Futura (1997) ja Ocean Diva Classicuga moodustavad need OCEANDIVA-laevastiku. Kiil pandi laevale tehasenumbriga 307 Elbewerft Boizenburgi laevatehases Saksamaal ja nelja tekiga Dmitri Furmanovi klassi (projekt 302MK, IV seeria) laevakere, toona Vladimir Võssotski nime all, sai valmis 1992. aastal. Pärast NSV Liidu lagunemist puudus huvi laeva eest maksta ning kere ehitati Saksa laevatehases ümber aastail 1995–1996. Sellest lõigati ahtrisegment välja ja seda kasutati uue laeva kereks. Täieliku siseviimistusega laev ehitati valmis Volharding Shipyards B. V. laevatehases Harlingenis. Ocean Diva Originali kasutatakse peolaevana Hollandi ja Saksamaa jõgedel. Ocean Diva ahter Madalmaade lipuga Ocean Diva Amsterdami-Reini kanali lõunaosas 18. juulil 2011 Jõereisilaevade loend Nieuwbouwschepen uit de Binnenvaartkrant Sinds 1997 (hollandi keeles) Specificaties (hollandi keeles) Vorige / volgende eigenaren (hollandi keeles) Laevakere 1992. aasta pildil Elbewerft Boizenburg GmbH laevatehases "Projektide 301 ja 302 laevade nimekiri, Web Arhiiv". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. veebruar 2007. Vaadatud 27. veebruaril 2007. Ocean Diva RiverFleet.ru kodulehel (vene keeles) Laev Oceandiva kodulehel Laev Shipspottingi kodulehel Projekt 302: Joonised lk. 1 - 3, tehnilised andmed lk. 4 - 10, nimekiri ja pildid lk. 11 - 16 ja Vladimir Võsotski ümberehitamine lk 17 (PDF, laevaehitusinseneri J. L. Smirnovi raamatukogu) (vene keeles)
Abdul Halim

Tuanku Abdul Halim Mu'adzam Shah ibni Sultan Badlishah (28. november 1927 – 11. september 2017) oli Malaisia kuningas 13. detsembrist 2011 kuni 13. detsembrini 2016. Abdul Halim oli alates 1958. aastast Kedahi sultan. Ta oli riigipea ka aastatel 1970–1975. Ta oli vanim ametisse valitud Malaisia kuningas ja esimene, kes valiti ametisse teist korda. Abdul Halim õppis muu hulgas Oxfordi ülikoolis sotsiaalteadusi ja avalikku haldust. Aastatel 1965–1970 ja 2006–2011 oli ta asekuningas.
Rod Robbie

Roderick George Robbie (15. september 1928 Poole – 4. jaanuar 2012 Toronto) oli Kanada arhitekt. Rod Robbie sai arhitektikoolituse Inglismaal ja töötas seejärel 1950. aastate alguses British Railis. Aastal 1956 kolis ta Kanadasse. Algul töötas ta Ottawas, alates 1966. aastast Torontos. Kõigest mõni nädal pärast Kanadasse saabumist lahkus ta töölt avalikus sektoris ja asus tööle erasektorisse. 1959 juhtis ta Frobisher Bay (tänapäeval Iqaluiti) uuselamurajooni rajamist. Tema tööd on Kanada paviljon 1967. aasta maailmanäitusel Montréalis ja 1989. aastal avatud staadion Rogers Centre (kandis 2005. aastani nime SkyDome) Torontos. Ta oli ka ühiskondlikult ja poliitiliselt aktiivne, osaledes muu hulgas tuumarelva keelustamist taotlevas liikumises ja mitme partei asutamisel. Ta abiellus 20. detsembril 1952 Enid Wheeleriga. Neil sündisid poeg ja 3 tütart. Enid suri 49. pulma-aastapäeval, 20. detsembril 2001. Järelehüüe The Globe and Mailis
Rapla rajoon

Rapla rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s. Rajoon moodustati 1950. aastal tollase Harjumaa lõunaosast. 1959. aastal liideti juurde osa Türi rajoonist, 1962. aastal osa Vändra rajoonist ja peaaegu kogu Märjamaa rajoon. 1. jaanuarist 1990 moodustati olemasoleva Rapla rajooni halduspiirides Rapla maakond. Rapla rajooni administratiivne jaotus aastal 1975: Järvakandi alev (1945) Kohila alev (1945) Märjamaa alev (1945) Rapla alev (1945) Juuru külanõukogu (1945) Kehtna külanõukogu (1945) Kohila külanõukogu (1945) Käru külanõukogu (1945) Lelle (kuni 1972 Eidapere) külanõukogu (1945) Loodna külanõukogu (1960) Märjamaa külanõukogu (1945) Raikküla külanõukogu (1945) Rapla külanõukogu (1945) Velise külanõukogu (1945) Vigala külanõukogu (1945) 1953–1957, Alvine Konno, EKP Rapla Rajoonikomitee I sekretär; 1957–1960, Arnold Mets, EKP Rapla Rajoonikomitee I sekretär; 1960–1971, Oskar Oja, EKP Rapla Rajoonikomitee I sekretär; 1971–1981, Rein Sallo, EKP Rapla Rajoonikomitee I sekretär; 1981–1988, Ants Luukas, EKP Rapla Rajoonikomitee I sekretär; Harry Õunapuu, EKP Rapla Rajoonikomitee sekretär 1988–1990, Hain Kaur, EKP Rapla Rajoonikomitee I sekretär; 1988, Adolf Miilmann, EKP Rapla Rajoonikomitee sekretär 1990, Arnold Ojasalu, valiti rajoonikomitee sekretäriks, I sekretäri kohta struktuuris enam ei olnud. 1950 – 1952, Arnold Mets, Rapla rajooni TSN Täitevkomitee esimees 1952 – 1959, Hermann Rahkema, Rapla rajooni TSN Täitevkomitee esimees 1959 – 1961, Erich Aava, Rapla rajooni TSN Täitevkomitee esimees 1961 – 1962, Heino Heinsalu, Rapla rajooni TSN Täitevkomitee esimees 1962 – 1972, Martin Veeris, Rapla rajooni TSN Täitevkomitee esimees 1972 – 1982, Illar Eesik, Rapla rajooni TSN/RSN Täitevkomitee esimees 1982 – 1986, Peep Tarre, Rapla rajooni RSN Täitevkomitee esimees 1986 – 1990, Martin Kuusk, Rapla rajooni RSN Täitevkomitee esimees Raplamaa ajalugu Rapla maakonna koduleht (vaadatud 4. veebruar 2012) EKP Rapla Rajoonikomitee (1950 - 1991), The National Archives of Estonia Karl Õunapuu, Väikerajoonidest Rapla rajooniks[alaline kõdulink], www.raplamv.ee EESTI NSV ÜLEMNÕUKOGU PRESIIDIUMI SEADLUS nr 760 NSV Liidu rahvasaadikute valimiste ringkonnakomisjonide moodustamise kohta territoriaalsetes valimisringkondades Eesti NSV-s, EESTI NÕUKOGUDE SОTSIALISTLIКU VABARIIGI ÜLEMNÕUKOGU JA VALITSUSE TEATAJA 30. detsember 1988 Nr. 53 (878), lk 1278 Karl Õunapuu, Väikerajoonidest Rapla rajooniks[alaline kõdulink] Karl Õunapuu: "Väikerajoonidest Rapla rajooniks" Raplamaa raamat
Jõgeva rajoon

Jõgeva rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1950–1989. Jõgeva rajoon moodustati 1950. aastal Jõgeva maakonna keskosast ning Tartumaa Kudina ja Saadjärve vallast. 1959. aastal liideti rajooniga suurem osa Mustvee rajoonist, 1962. aastal Põltsamaa rajooni kesk- ja idaosa ning Tartu rajooni Pala külanõukogu. Samal aastal eraldati Jõgeva rajoonist nüüdsed Avinurme ja Lohusuu vald. 1. jaanuaril 1990 nimetati Jõgeva rajoon ümber Jõgeva maakonnaks. 1949–, Friedrich Lätte, EK(b)P Jõgevamaa Komitee I sekretär 1963–1978 Vello Vilimaa, EKP Jõgeva Rajoonikomitee I sekretär 1978– ... Alfred Kütt, EKP Jõgeva Rajoonikomitee I sekretär 1988, Märt Mägi, EKP Jõgeva Rajoonikomitee teine sekretär 1949–1951 Nikolai Raudla, Jõgevamaa TRSN Täitevkomitee esimees 1952–1953 August Salundi, Jõgevamaa TRSN Täitevkomitee esimees 1953–1962 Grigori Zivotnikov, Jõgeva rajooni TSN Täitevkomitee esimees 1962–1982 Gori Valgur, Jõgeva Rajooni TSN Täitevkomitee esimees 1982–1988 Madis Ruussaar, Jõgeva Rajooni RSN Täitevkomitee esimees 25. maist 1988 Priit Saksing, Jõgeva Rajooni RSN Täitevkomitee esimees ja alates 15. jaanuarist 1990 Jõgeva maavanem Jõgevamaa eestigiid.ee (vaadatud 8. veebruar 2012) EKP Jõgeva Rajoonikomitee (1950 - 1991), The National Archives of Estonia EESTI NSV ÜLEMNÕUKOGU PRESIIDIUMI SEADLUS nr 760 NSV Liidu rahvasaadikute valimiste ringkonnakomisjonide moodustamise kohta territoriaalsetes valimisringkondades Eesti NSV-s, EESTI NÕUKOGUDE SОTSIALISTLIКU VABARIIGI ÜLEMNÕUKOGU JA VALITSUSE TEATAJA 30. detsember 1988 Nr. 53 (878), lk 1270 EESTI NSV MINISTRITE NÕUKOGU JA EESTI NSV AMETIÜHINGUTE NÕUKOGU MÄÄRUS, 1970. aasta üleliidulise ralvaloenduse kaastöökomisjonide esimeeste autasustamise kohta Eesti NSV Ministrite Nõukogu ja Eesti NSV Ametiühingute Nõukogu aukirjaga. ENSV ÜLEMNÕUKOGU JA VALITSUSE TEATAJA, 14. august 1970 Nr. 34 (249) Art. 306
Tartu rajoon

Tartu rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1950–1989. 1941, Ilmar Kruus, EKP Tartumaa komitee 1. sekretär, ka 1940-41 TÜ parteisekretär ja marksismi-leninismi aluste õppejõud 1944– Max Laosson, EK(b)P Tartumaa Komitee sekretär; 1944–, Enno-Lembit Mikkelsaar, EK(b)P Tartumaa komitee sõjalise osakonna juhataja 1945–, August Kolk, EK(b)P Tartumaa Komitee sõjalise osakonna juhataja –1946, Eduard Eiche, EK(b)P Tartumaa Komitee I sekretär 1946– , P. Tiido, EK(b)P Tartumaa maakonnakomitee sekretär; 1972, Ilmar Vahe, EKP Tartu Rajoonikomitee I sekretär; 1976–1978 Aare Männiste, EKP Tartu Rajooni komitee I sekretär; 1986, Leonhard Puksa, EKP Tartu Rajooni komitee I sekretär; 1987, Silvi Saks, EKP Tartu Rajoonikomitee 3. sekretär 1987, Peep Tarre, EKP Tartu Rajoonikomitee I sekretär; 1988, Urmas Tensing, EKP Tartu Rajoonikomitee teine sekretär EKP Tartu Rajoonikomitee orgosakonna juhataja Andrus Ansip; ... Tartumaa TSN TK esimees 1944–1945, Aleksander Mäe, Tartumaa TSN TK esimehe asetäitja ja plaanikomisjoni esimees 1966, A. Alam, Tartu rajooni TSN Täitevkomitee esimees 1962-1967 Evald Kaldalu, Tartu Rajooni TSN TK esimehe asetäitja 1967–1979 Evald Kaldalu, Tartu Rajooni TSN TK esimees Jaan Port, Tartu Rajooni RSN Täitevkomitee esimees Harri Raag, Tartu rajooni TSN täitevkomitee esimees Tõnu Toim, Tartu Rajooni RSN Täitevkomitee aseesimees 1987 , Jaan Kork, Tartu rajooni TSN Täitevkomitee esimees 16. märts 1988 – 15. detsember 1989, Robert Närska, Tartu rajooni TSN Täitevkomitee esimees Kaljola Kirt: "Tartu rajoon" (sarjast "Siin ja sealpool maanteed", Eesti Raamat 1971, teine parandatud trükk 1988) EKP Tartumaa Komitee (1940 - 1951), The National Archives of Estonia "Tartumaa hävituspataljoni tööst augustis 1945 - EK(b)P Tartumaa komitee sõjalise osakonna aruanne Keskkomitee sõjalisele osakonnale 05.09.1945". Originaali arhiivikoopia seisuga 5.03.2016. Vaadatud 2.09.2011. EKP Tartu Rajoonikomitee (1950 - 1989), The National Archives of Estonia http://www.valgark.ee/isik/index.php?id=527