laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Łyskava loss

Łyskava loss või Lõskava loss (valgevene keeles Лыскаўскі замак) oli kindlustatud loss Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis Łyskavas. Lossi varemed on ajaloomälestisena kaitse all. Loss asus 68 × 68 meetri suurusel maa-alal. Lossi ümbritsesid mullast vallid, mis on säilinud tänapäevani. Kõige paremini on säilinud läänepoolne vall, mis oli kaks meetrit kõrge ja kümme meetrit paks. Just selles vallis asus ka lossi sissepääs. Säilinud on ka lõunapoolne vall ja osa idapoolsest vallist. Lossihoovi nurkades asusid kaheksameetrise diameetriga tornid. Vallist väljaspool piiras lossi vallikraav, mille taga asus uus vall. See oli neli meetrit paks ja 1–1,5 meetrit kõrge. Säilinud on see osalt lossi lõuna- ja lääneküljel. Sellest 90 meetri kaugusel asus kolmas vall, mille juures asus samuti vallikraav. See vall piiras lossi põhjast, lõunast ja läänest, idast kaitses lossi soine jõekallas. Vallides asunud läbipääsusid kaitsesid tornitaolised mullast kõrgendikud. Pärast Viciebski vojevoodi Maciej Kłoczko surma andis ta naine Łyskava Bona Sforzale. XVI sajandil asus seal Leedu suurvürstide lauamõis; sinna rajati tõenäoliselt juba XV sajandi lõpus ka loss. Hoone hävis Põhjasõja ajal, kui 1706. aastal toimus selle juures lahing. Tänapäeval on säilinud üksnes lossi ümbritsenud muldvallid. Lossi kohta on rohkem infot saadud väljakaevamistel. Esimesed uuringud tehti 19. sajandil, 1970. aastatel uuris lossiaset Michaś Tkačoŭ. Selgus, et kultuurikihi paksus on 40 cm. Väljakaevamistelt leiti telliseid, mille küljes oli lubja ja savi jäänuseid, kahhelplaate ja keraamikat. Mitme allika põhjal leiti just selle lossi varemetest Bychowieci kroonika käsikiri. Лыскаўскі замак // Энцыклапедыя гісторыі Беларусі / Рэдкал.: Г. П. Пашкоў (галоўны рэд.) i iнш.; Маст. Э. Э. Жакевiч. — Мн.: БелЭн, 1997. — Kd. 4:Кадэты-Ляшчэня. — lk. 408. — 432 — ISBN 985-11-0041-2. Fotod lossivallidest ja info lossi kohta
Malaisia grand prix

Malaisia grand prix on Vormel 1 etapp, mida peetakse Malaisias Sepangi ringrajal alates 1999. aasta Vormel 1 hooajast. 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010
Chantal Akerman

Chantal Anne Akerman (6. juuni 1950 Brüssel – 5. oktoober 2015) oli juudi päritolu Belgia filmilavastaja, -stsenarist ja -näitleja. Akerman lavastas dokumentaal- ja lühimängufilme, samuti mängufilme. Tema tuntuim film on 1975. aastal valminud "Jeanne Dielman, 23 quai du Commerce, 1080 Bruxelles". Chantal Akerman andmekogus IMDb (inglise)
Muinsusnõukogu

Muinsusnõukogu oli aastast 1925 Eesti Haridus- ja Sotsiaalministeeriumi juures tegutsev nõukogu, mis nõustas riiki muinsuskaitse küsimustes, sh muinsuspärandi arvelevõtmises. Nõukogu esimees oli 1925-1935 Gottlieb Ney. https://web.archive.org/web/20160304210637/http://ery.tlulib.ee/index.php?id=2050 (vaadatud 11.10.2015)
Eesti Luuleliit

Eesti Luuleliit (ka Eesti Luuleklubide Liit) on Eesti luulehuvilisi koondav organisatsioon (liit). Liit korraldab igal aastal toimuvat võistlust "Luulekevad". Liit annab välja veebiajakirja Ilmre. https://web.archive.org/web/20151011151445/http://luuleliit.edicypages.com/ (vaadatud 11.10.2015) Liidu koduleht
Biełyja łaŭki

Biełyja Łaŭki (transkribeerituna Belõja Lavki, vene keeles Белые лавки (Belõje Lavki) valgevene keeles Белыя лаўкі) või Pružany turuhoone on turuhoone Valgevenes Bresti oblastis Pružanys. Hoone on arhitektuurimälestis, mis esindab XIX sajandi lõpu tsiviilarhitektuuri. Tellistest hoonel on nii baroki kui ka klassitsismi tunnusjooni. Hoone valmis aastal 1867 vana puidust turuhoone asemele. Hoone projekteerisid Grodno kubermangu arhitekt Mihhailovski ja kohaliku piiskopkonna arhitekt T. Savitš. Algselt oli hoonele kavandatud ka sisehoovina kujundatud läbipääs (see oli mõeldud kauba juurdeveoks ja selle ladustamiseks). Kahekorruselist turuhoonet katab viilkatus. Hoone on täisnurkse põhiplaaniga; seda ümbritsevadi igast küljest sambad. Selles paikneb kaks rida müügipindu. Sammaste vahekohtades asuvad nišid, kus asuvad vitriinid ja juurdepääsud müügipindadele. Hoone keskel asuva peasissekäigu kohal asub kolmnurkne risaliit, mida toetavad pilastrid. Biełyja Łaŭki Hoone ja turuväljak vanal postkaardil Pružany turuhoone kolonnaad Peasissekäik risaliidiga Чантурия В. А. Архитектурные памятники Белоруссии. — Мн.: Полымя, 1982. —lk. 41—42 Fotod Pružany turuhoonest
Gene Allen

Gene Allen (17. juuni 1918 Los Angeles – 7. oktoober 2015 Newport Beach) oli Ameerika Ühendriikide filmikunstnik. Gene Allen võitis filmi "Minu veetlev leedi" eest parima kunstnikutöö Oscari. Samas kategoorias kandideeris ta Oscarile veel filmidega "A Star Is Born" (1955) ja "Les Girls" (1958). Gene Allen andmekogus IMDb (inglise)
Tiit Erm

Tiit Erm (sündinud 18. novembril 1950) on eesti rahvamuusik ja muusikapedagoog. 1987. aastast on ta Pärnu Muusikakooli kandleõpetaja. Tiit Erm oli aastatel 1989–2019 Pärnu Kunstide Maja direktor. Ta on olnud ka rahvamuusikaansambli Cantelo juhendaja ja meesansambli Mihklipojad juht. Ta on olnud rahvusvahelise laste ja noorte vokaalsolistide festivali Kuldleheke direktor. 2015 Pärnu teenetemärk (kaaluka panuse eest laste ja noorte huvihariduse edendamisel Pärnus) "Pärnu Muusikakool. Ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. detsember 2015. Vaadatud 13. oktoobril 2015. Keskküla, Raido. Tiit Erm paneb kunstide maja juhi ameti maha. Pärnu Postimees, 18. detsember 2019. Rahvakultuuri Keskus. Tiit Erm "Pärnu Kunstide Maja. Kontakt". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. veebruar 2016. Vaadatud 13. oktoobril 2015. "Pärnu Kunstide Maja. Festival Kuldleheke". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 13. oktoobril 2015.
Serafimovskoje kalmistu

Serafimovskoje kalmistu (vene Серафимовское кладбище) on kalmistu Peterburis Primorski rajoonis Staraja Derevnja metroopeatuse lähedal. Tänapäeval on kalmistu suurus 59 hektarit. Dmitri Bubrihh, keeleteadlane Aleksandr Demjanenko, näitleja Nikolai Krjukov, näitleja Igor Novikov, moodne viievõistleja Nikolai Panin-Kolomenkin, iluuisutaja Juri Solovjov, balletitantsija Mihhail Svetin, näitleja Vassili Struve, egüptoloog
Leiger

Leiger on eesti rahvaluulest tuntud müütiline tegelane (vägilane ehk hiid). Leiger on hiiumuistendite peategelane Hiiumaa rahvaluules (Saaremaal on peategelane Suur Tõll). Keset Hiiumaad asub Leigri küla. Kärdlas on Leigri väljak. 1997. aastal püstitati Kassarissse Sääre tirbi teeristi 3,7 meetri kõrgune pronksist Leigri kuju, mille autor on skulptor Kalju Reitel. 2016. aastal alustas Rohuküla-Heltermaa liini teenindamist parvlaev Leiger. Tallinnas Kalamajas on vägilase auks nimetatud tänav: Leigeri tänav. "Hiidlaste huumor vääris ausammast". Uudised. 14. detsember 1997. Vaadatud 25. septembril 2023. admin (21. detsember 2016). "Parvlaev Leiger alustas liiniliiklusega". Tallinna Sadam. Vaadatud 25. septembril 2023.
Kalevi Ujumiskool

Kalevi Ujumiskool on Tallinna Kalevi hallatav ujumisele spetsialiseerunud spordikool. Kool asutati 1959. aastal spordiklubi Tallinna Kalev ujumissektsiooni algatusel. 1965. aastal sai kool siseujula (Kalevi siseujula). 1969. aastal nimetati kool ümber Tallinna "Kalevi" Laste ja Noorte Olümpiareservi Spetsialiseeritud Ujumiskooliks. Pärast 2004. aasta ujula rekonstrueerimist avati 2006. aastal Kalev SPA ujula. http://www.ujumiskool.ee/ujumiskool/ (vaadatud 11.10.2015) Kalevi Ujumiskooli koduleht
Lumekakk (vangla)

Lumekakk (vene keeles Полярная сова; ametlik nimetus FKU IK-18 UFSIN Rossii po JANAO, vene keeles ФКУ ИК-18 УФСИН России по ЯНАО) on Venemaal Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas Harpis asuva eriti range režiimiga koloonia mitteametlik nimetus. Kinnipidamisasutuses kannavad karistust ka need vangid, kellele on Venemaal mõistetud eluaegne karistus. Asutuses on olemas ka range ja üldrežiimiga alad. 1961. aastal põhjapolaarjoone taha Sobi jõe kaldale rajatud kinnipidamisasutuses on 1014 kohta. Lisaks IK-18-le asub Harpis ka range režiimiga koloonia IK-3. Lumekakk on üks viiest Venemaa kinnipidamisasutusest, kus kannavad karistust eluaegsed vangid. "ХАРП, ПЛАТОН И ГОСУДАРСТВО (Репортаж из полярного поселка Харп, где отбывает наказание Платон Лебедев)". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. september 2007. Vaadatud 12. oktoobril 2015. Исправительная колония ИК № 18 «Полярная сова» (пос. Харп), Ямало-Ненецкий автономный округ Официальный сайт ФКУ ИК-18 УФСИН России по ЯНАО
Must Delfiin

Must Delfiin (vene keeles Чёрный дельфин; ametlik nimetus FKU IK-6 UFSIN Rossii po Orenburgskoi oblasti, vene keeles «ФКУ ИК-6 УФСИН России по Оренбургской области») on Venemaal Orenburgi oblastis Sol-Iletskis asuva eriti range režiimiga koloonia mitteametlik nimetus. Kinnipidamisasutuses kannavad karistust vangid, kellele on Venemaal mõistetud eluaegne karistus. Kinnipidamisasutuses on olemas ka üldrežiimiga ala. 1773. aastal Razvali järve lähistel avatud kinnipidamisasutuses on 1600 kohta ning see on omalaadsete seas Venemaa suurim. 2009. aastal kandis vanglas karistust umbes 700 vangi. Must Delfiin on üks viiest Venemaa kinnipidamisasutusest, kus kannavad karistust eluaegsed vangid. "Структурные подразделения" () Federal Penitentiary Service Orenburg Region. Vaadatud 28. aprillil 2012. "В исправительной колонии содержатся осужденные к пожизненному лишению свободы" «Черный дельфин» или Дорога в один конец. Тюрьма для пожизненно лишенных свободы // Украина криминальная, 09.10.2009 Vangla Must Delfiin - Orenburgi oblasti Föderaalne parandusasutuste teenistus (Arhiiv) (vene keeles) "Black Dolphin Prison: Inside: Russia's Toughest Prisons." Google Maps Link to Black Dolphin Prison
Vladimir Nikolajev

Vladimir Nikolajev on mitme inimese nimi Vladimir Nikolajev, Eesti võrkpallitreener Vladimir Nikolajev, Venemaa mõrvar ja inimsööja
Vladimir Nikolajev (kurjategija)

Vladimir Nikolajev (vene keeles Владимир Николаевич Николаев, sündinud 16. märtsil 1959) on Venemaa mõrvar ja inimsööja. 1997. aastal mõistis kohus ta surma mahalaskmise läbi. 1999. aastal asendati surmanuhtlus eluaegse vangistusega, mida ta kannab Orenburgi oblasti kinnipidamisasutuses „Must Delfiin“. Фотоархив. Отечественные серийные убийцы разных лет ( кон. 20-го - нач. 21-го столетий ). Часть 2.
Disaini- ja Arhitektuurigalerii

Disaini- ja Arhitektuurigalerii on Tallinnas aadressil Pärnu maantee 6 asuv kunstigalerii. ... 2010 "Evald Okas 95" ...
Domus Revaliensis

Domus Revaliensis on Eestis toimuv (balti)saksa kultuurile pühendatud kultuuriüritus. 2011. aastal toimus Domus Revaliensis seitsmendat korda. Ürituse peakorraldaja on olnud baltisakslane paruness Babette von Sass. Ürituse jooksul külastatakse muu hulgas Eesti ala baltisakslaste mõisaid. http://www.etnoweb.ee/ViewGallery.aspx?id=8b66d86f-c7f0-4b32-a64c-18b6168fdcf9 (vaadatud 12.10.2015)
Idinä järv

Idinä järv on järv Võrumaal Rõuge vallas Laisi külas. Idinä järv on looduslik, pruuniveeline düstroofne järv Koiva vesikonna Mustjõe alamvesikonnas. Järve pindala on 5,1 ha. Järvest voolab välja Käbli oja, mis suubub Kuura jõkke. Järv asub Hino maastikukaitseala Idinä sihtkaitsevööndis. Keskkonnaamet. Hino maastikukaitseala
Emajõe raudteepeatus

Emajõe raudteepeatus oli raudteepeatus Tartu maakonnas Tähtvere vallas Vorbuse külas Tapa–Tartu raudtee ääres. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb see Tartu linna territooriumile. Peatus asus Kärkna ja Tartu raudteejaama vahel (kilometraaž 420,08), Jänese raudteesilla lähedal. Viimane reisirong peatus Emajõe raudteepeatuses 2001. aastal. Peatuskoht oli varustatud madala (kõrgus 20 cm) 57 meetri pikkuse reisijate ooteplatvormiga, mis lammutati Kärkna–Tartu raudteelõigu remondi ajal 2004. aastal. AS Eesti Raudtee avaldamata andmed Vallajuhid nõuavad vanade rongipeatuste taastamist FOTO: Endine Emajõe raudteepeatus aastal 2002; Baltic Trains Picture Gallery Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)
Vasula raudteepeatus

Vasula raudteepeatus oli raudteepeatus Tartu maakonnas Tartu vallas Maramaa külas Tapa–Tartu raudtee ääres. Peatus asus Kärkna ja Tartu raudteejaama vahel (kilometraaž 418,81). Peatus avati 15. mail 1940. Toona jäi peatus Raadi valda. Viimane reisirong peatus Vasula raudteepeatuses 2001. aastal. Peatuskoht oli varustatud madala (kõrgus 20 cm) 100 meetri pikkuse reisijate ooteplatvormiga, mis lammutati Kärkna–Tartu raudteelõigu remondi ajal 2004. aastal. AS Eesti Raudtee avaldamata andmed Uued peatuskohad. Eesti Raudtee, mai/juuni 1940, nr. 3, lk. 47. Vallajuhid nõuavad vanade rongipeatuste taastamist
Vorbuse raudteepeatus

Vorbuse raudteepeatus oli raudteepeatus Tartu maakonnas Tähtvere vallas Vorbuse külas Tapa–Tartu raudtee ääres. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb see Tartu linna territooriumile. Peatuskoht asus Kärkna ja Tartu raudteejaama vahel (kilometraaž 421,57). Avamisajal jäi peatus Vorbuse valda. Viimane reisirong peatus Vorbuse raudteepeatuses 2001. aastal. Peatuskoht oli varustatud madala (kõrgus 20 cm) 100 meetri pikkuse reisijate ooteplatvormiga ja ooteruumiga. Platvorm lammutati Kärkna–Tartu raudteelõigu remonditööde ajal 2004. aastal, ooteruum aga 2003. aastal. AS Eesti Raudtee avaldamata andmed. Vallajuhid nõuavad vanade rongipeatuste taastamist. Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)
Infinitesimaalarv

Infinitesimaalarvud on arvud, mis on lõpmatult väikesed. Nimetus tuletati 17. sajandil ladina keelest. Infinitesimus tähendab lõpmatult jagunevat arvu. Infinitesimaalarvude mõiste on lähedalt seotud piirväärtuse mõistega. Algul nimetati Isaac Newtoni ja Gottfried Wilhelm Leibnizi poolt kasutusele võetud integraal- ja diferentsiaalarvutust infinitesimaalarvutuseks, Newtoni nimetas seda "fluksioonide meetodiks". Infinitesimaalarvutuse esmaavastamise au üle vaidlesid Newton ja Leibniz 17. sajandi lõpul ja 18. sajandi alguses kaua ja avalikult, Newton osales vaidluses peamiselt kaude (teda kaitsesid näiteks Nicolas Fatio de Duillier ja Samuel Clarke) ja või salajas (nt anonüümsetes artiklites) Inglise matemaatik John Wallis võttis esimesena kasutusele infinitesimaalarvude märgistuse "1/∞". Infinitesimaalarvude kasutamist kritiseeriti 18. sajandil ja hiljemgi laialdaselt matemaatika filosoofia ja metodoloogia kaalutlustel. Sellele vaatamata levis see kiirelt koos njuutoniaanliku loodusteadusega, jäädes matemaatika praktikasse ja pedagoogikasse 20. sajandi keskpaigani, mil kujunesid välja samade arvutusmeetodite alternatiivsed esitusviisid. Jason Socrates Bardi "The Calculus Wars" 2007 ISBN 9781560259923 Richard C. Brown (2012) Tangled origins of the Leibnitzian Calculus: A case study of mathematical revolution, World Scientific ISBN 9789814390804 Niccolò Guicciardini, "Reading the Principia: The Debate on Newton's Mathematical Methods for Natural Philosophy from 1687 to 1736", Cambridge University Press, 2003 [1] [2] (tutvustav video inglise keeles) [3] (tutvustav video inglise keeles)
Kärdla kultuurikeskus

Kärdla Kultuurikeskus on Hiiumaal Kärdla kesklinnas asuv kultuurikeskus. See on ehitatud 1959. aastal. Keskuses on teatri- ja kontserdisaal, kinosaal, näituseruum, Kärdla Linnaraamatukogu ning huviringide ja personali ruumid. 2015. aasta jaanuaris liideti Kärdla Kultuurikeskus seoses Hiiu valla loomisega Kõrgessaare Vaba Aja Keskusega ning selle ametlikuks nimeks sai Hiiu Valla Kultuuri ja Vabaaja Keskus. 2020. aasta jaanuarist lahutati asutused ning tegevust jätkati endiste nimedega vastavalt Hiiumaa valla Kärdla ja Kõrgessaare osavalla hallatavate asutustena. Kärdla Kultuurikeskuses toimub huviringide tegevus ja seal korraldatakse mitmesuguseid kultuuriüritusi. Näituste galeriis eksponeeritakse pidevalt vahetatavaid näitusi. Alates 2013. aastast näitab Kärdla kultuurikeskuse kinosaalis filme MTÜ Hiiumaa Kino. 2014. aasta lõpust on kinos kasutusel uus tehnika, millega on võimalik näidata ka 3D-filme. "Kärdla Kultuurikeskuse koduleht". Vaadatud 17.06.2020. "Ühendasutuste uued juhid valitud". Hiiu Leht. 19. detsember 2014. Originaali arhiivikoopia seisuga 17.06.2020. Vaadatud 17.06.2020. Kivistik, Kärolyn (05.11.2019). "Kultuuritemplid iseseisvuvad uuest aastast". Hiiu Leht. Originaali arhiivikoopia seisuga 17.06.2020. Vaadatud 17.06.2020. Harda Roosna. Neli aastat Hiiumaa kino Meie Maa, 20. jaanuar 2017. Ajahüpe Hiiumaa kino ajaloos – 3D Nädalalõpp: [ajalehtede Hiiu Leht ja Meie Maa lisa], 5. detsember 2014. Kärdla Kultuurikeskus Kärdla Linnaraamatukogu MTÜ Hiiumaa Kino
Kalevi raudteepeatus

Kalevi raudteepeatus oli raudteepeatus Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Tapa-Tartu raudtee ääres. Peatus asus Jõgeva ja Kaarepere raudteejaama vahel (kilometraaž 387,1), Kassinurme ja Patjala külade vahel. Avamisel jäi peatus Kaarepere valda. Railwayz.info/photolines/station/6229 FOTO: Kalevi raudteepeatus aastal 2000; Baltic Trains Picture Gallery Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)
Helixi udukogu

Helixi udukogu ehk NGC 7293 on planetaarudu Veevalaja tähtkujus. Selle avastas Karl Ludwig Harding 19. sajandi teisel poolel. Helixi udukogu on heledatest planetaarududest Maale üks lähimaid. On tuntud ka kui „Jumala Silm“. Helixi udu asub 700 valgusaasta kaugusel Veevalaja tähtkujus. See on tekkinud tähe eluea lõpus, kui gaasid on paiskunud tähest selle ümbrusse, moodustades sõõri, mida meie vaatame alt üles. Udu kujunes umbes 10 000 aastat tagasi. "Helix Nebula (NGC 7293): Eye of God". Constellation Guide. Vaadatud 26. märts 2018. "The Helix Nebula (NGC7293)". European Southern Observatory. Vaadatud 26. märts 2018.
Ookeanide hapestumine

Ookeanide hapestumine on käimasolev pH taseme vähenemine Maa ookeanides, mis on põhjustatud süsinikdioksiidi (CO2) sidumisest atmosfäärist. Arvatav 30–40% inimtekkelisest süsinikdioksiidist, mis on paisatud atmosfääri lahustub ookeanides, jõgedes ja järvedes.  Saavutamaks keemilist tasakaalu, reageerib osa sellest veega, et moodustada süsihapet. Mõned neist süsihappemolekulidest reageerivad veemolekulidega andmaks vesinikkarbonaatiooni ja hüdrooniumiooni, kasvatades ookeanide happelisust (H+ ioonide kontsentratsiooni). Aastatel 1751–1994 on ookeanipinna pH tase arvatud langenuks ligikaudu 8,25-lt 8,14-le, mis oleks peaaegu 30% kasv H+ ioonide kontsentratsioonis maailma ookeanides. Maa süsteemimudelid hindavad, et viimase kümnendi jooksul on ookeani happelisus ületanud varasemaid ajaloolisi analooge ning võib koostoimes teiste ookeani biogeokeemiliste muutustega pärssida mereökosüsteeme ning rikkuda paljude ookeaniga seotud kaupade ja teenuste pakkumist. Caldeira, K.; Wickett, M. E. (2003). "Anthropogenic carbon and ocean pH". Nature. 425 (6956): 365–365. Bibcode:2001AGUFMOS11C0385C. DOI:10.1038/425365a. PMID 14508477. Millero, Frank J. (1995). "Thermodynamics of the carbon dioxide system in the oceans". Geochimica et Cosmochimica Acta. 59 (4): 661–677. Bibcode:1995GeCoA..59..661M. DOI:10.1016/0016-7037(94)00354-O. Feely, R. A.; et al. (2004). "Impact of Anthropogenic CO2 on the CaCO3 System in the Oceans". Science. 305 (5682): 362–366. Bibcode:2004Sci...305..362F. DOI:10.1126/science.1097329. PMID 15256664. Jacobson, M. Z. (2005). "Studying ocean acidification with conservative, stable numerical schemes for nonequilibrium air-ocean exchange and ocean equilibrium chemistry". Journal of Geophysical Research – Atmospheres. 110: D07302. Bibcode:2005JGRD..11007302J. DOI:10.1029/2004JD005220. Hall-Spencer, J. M.; et al.; Rodolfo-Metalpa, R.; Martin, S. (July 2008). Report of the Ocean Acidification and Oxygen Working Group, International Council for Science's Scientific Committee on Ocean Research (SCOR) Biological Observatories Workshop Mora, C (2013). Mora, C.; et al. (2013). "Biotic and Human Vulnerability to Projected Changes in Ocean Biogeochemistry over the 21st Century". PLoS Biology. 11: e1001682. DOI:10.1371/journal.pbio.1001682.
Savinõu

Savinõu ehk savianum on põletatud savist valmistatud nõu. Savinõusid: amfora
Aḩrār ash-Shām

Aḩrār ash-Shām (araabia ‏حركة أحرار الشام الإسلامية‎ Ḩarakat Aḩrār ash-Shām al-Islāmīyah; Islami vabade meeste liit Levandis) on islamistide rühmituste sõjaline maakaitsevägi (miilits), mis sõdib Süüria kodusõjas alates oktoobrist 2011, Asadi valitsuse vastu.
Taksofon

Taksofon ehk telefoniautomaat on telefoniaparaat, millega saab helistada, kui sellesse lastakse sisse münt või sisestatakse kõne eest tasumist võimaldav telefonikaart (kõnekaart). Eestis oli 21. sajandi vahetusel telefoniautomaate kuni 3600 ning neid haldas Eesti Telefon (hilisema nimega Elion). Mobiiltelefonide laialdase levikuga kaasnes taksofonide vähene kasutamine, ning taksofoniteenus lõpetati Eestis detsembris 2010. Veel ühe põhjusena väideti olevat eurole üleminek 2011. aasta algusest, sest taksofonide ümberseadmine ja uute kaartide valmistamine oli ebarentaabel. Viimane taksofon Eestis monteeriti maha Tartu Ülikooli Kliinikumi Stomatoloogiakliiniku seinalt 8. veebruaril 2011.  Taksofonid Eestis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis  Telefoniputkad Eestis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 13.10.2015) "Eestis ei saa alates detsembrist taksofoniga rääkida". delfi.ee. AS Delfi. 13. oktoober 2010. Originaali arhiivikoopia seisuga 15.10.2010. Vaadatud 4.07.2014. Harda Roosna (12. veebruar 2016). "Olid ajad! Kunstilised retro-suhtlusvahendid". Nädalalõpp (lisa). Hiiu Leht+Meie Maa (Digar). Vaadatud 21.07.2017. Raassalu, Gerd (6. jaanuar 2015). "Kahekuu video nr 1. Sümboli kadumine?" (Artikli alumine osa sisaldab YouTube'i videot sündmusest). Kahekuu. Eesti Rahva Muuseum. Vaadatud 3.08.2016.
Balti Uurimuste Edendamise Ühing

Balti Uurimuste (Uuringute) Edendamise Ühing (tõlgitud ka kui Balti Teaduste Edendamise Ühing; inglise keeles Association for the Advancement of Baltic Studies, lühend AABS) oli 1968. aastal asutatud teadusorganisatsioon, mis keskendus Baltimaadega seotud teadustegevusele, vastavate teadusväljaannete ja -artiklite väljaandmisele[viide?]. AABS-i üks asutajaliikmeid oli Hellar Grabbi. Aastatel 1992–1994 oli AABS-i president Toivo Ülo Raun. Balti Instituut
Alar Abram

Alar Abram (sündinud 25. septembril 1972) on eesti lastearst ja orienteeruja. Ta lõpetas 1996. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna cum laude. 2001. aastal lõpetas pediaatria residentuuri. Ta on töötanud Hämeenlinnas Kanta-Häme keskhaiglas pediaatri ja diabetoloogina. Aastatel 1997–2014 on ta orienteerumisjooksu Eesti meistrivõistlustel võitnud 5 kulda, 6 hõbedat ja 5 pronksi. 2014. aastal tuli ta SK Saue Tammede võistkonnas Jüriööjooksu võitjaks. Rogaini MMil sai 2013. aastal koos Erik Aibastiga 7. koha, 2014. aastal rogaini EMil koos Armo Hiiega 5. koha. "Tartu Ülikooli lõpetanute tähestikuline nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuli 2016. Vaadatud 13. oktoobril 2015. TRIGR Family News. Autumn 2009 "ESBL sporditulemused". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. juuli 2016. Vaadatud 13. oktoobril 2015. Sport.err.ee 55. Jüriöö teatejooksu võitsid kümnendat korda Saue Tammed
Albin Kurti

Albin Kurti (sündinud 24. märtsil 1975 Prištinas) on Kosovo poliitik. Ta oli 3. veebruarist kuni 3. juunini 2020 ja on uuesti alates 22. märtsist 2021 Kosovo peaminister. Ta oli aastatel 2004–2015 liikumise Vetëvendosje! (Enesemääramine) juht. 25. märtsil 2020 lagunes Kurti juhitud valitsuskoalitsioon ja Kosovo parlament avaldas tema valitsusele umbusaldust. Kurti jäi edasi peaministri kohusetäitjaks kuni uue valitsuse moodustamiseni. Ta õppis Priština Ülikoolis, oli seal sõltumatu üliõpilasliidu liider jaüliõpilaste vastupanuliikumise serblaste vastu Kosovos üks organisaatoreid. Aastal 1997 ühines ta Kosovo Vabastusarmeega. Aastatel 1997–1999 organiseeris ta Prištinas ja teistes Kosovo linnades üliõpilaste protestimiitinguid.
Valters Kaminskis

Valters Kaminskis (sündinud 26. märtsil 1968) on läti orienteeruja ja rogainija. Rogaini MMil on ta võitnud segavõistkondade arvestuses 2 pronksi – 2008. aastal Karulas koos Dace Traniņa ja Guntis Pikursiga ning 2010. aastal Uus-Meremaal Cheviotis koos Anita Liepiņaga. Rogaini Euroopa meistrivõistlustel on ta võitnud segavõistkondade arvestuses koos Anita Liepiņaga 3 kulda (2012, 2013 ja 2015) ja 2 pronksi (2010 ja 2014) ning meesvõistkondade arvestuses 2008. aastal hõbeda koos Guntis Pikursiga. "ESBL sporditulemused. Valters Kaminskis". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 13. oktoobril 2015. Valters Kaminskis-Anita Liepina, European rogaining champions 2013 in mixed open category. IRF Newsletter No 196‏‎