laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ülesseade

Ülesseade on operatsiooni osa, mis tehakse ühe kinnitusega. Kui vahepeal toorik vabastada ja siis uuesti kinnitada, siis on tegemist mitme ülesseadega. Masinaehitustehnoloogia Operatsioon Positsioon Siire Läbim
Genka / Paul Oja

"Genka / Paul Oja" on Genka ja Paul Oja album, mille andis 2014. aastal välja Legendaarne Records. Külalisartistidena esinesid albumil Suur Papa, Teele Viira, Taavi Paomets, Pille Vilgota, Marek Unt, Kaire Vilgats, Dagmar Oja ja Ines. Album on pühendatud 2011. aastal surnud Revo Jõgisalule, kes oli lisaks Genkale ja Paul Ojale Toe Tagi liige. Album sai kriitikutelt väga positiivseid hinnanguid. Postimehes ja Delfis ilmunud artiklid kirjeldasid albumit žanripiire nihutava, julge ja eksperimenteerivana. Kirjanik Rein Pakk hindas Eesti Ekspressis ilmunud arvustuses albumit hindega 9/10, nimetades mõlemaid muusikuid andekateks ja küpseteks. Müürilehe arvustuses Asko Astmäe tõi esile Genka "laia temaatilise haardega" laulukirjutamisoskust, mis sarnaneb Toe Tagi viimase albumiga. Krtiitik Märt Milter kirjeldas ERR-i kultuuriportaalis ilmunud arvustuses albumit jõulukingina, andes sellele hindeks 9/10. Samuti nimetas ta Genkat ja Paul Oja Eesti parimateks hiphoppariteks. 2015. aasta mais oli album muusika voogedastusteenuses Deezer eestlaste maikuu kuulatuim album. 2015. aasta Eesti Muusikaauhinnade auhinnatseremoonial võitis album aasta hiphop-/räppalbumi auhinna. Milter, Märt (19. detsember 2014). "Arvustus: Eesti parimate hiphopparite Genka ja Paul Oja jõulukink". Kultuur. ERR. Vaadatud 20. veebruar 2017. Pakk, Rein (17. detsember 2014). "Nädala album: Ristiretk kaasaegse inimese hingeellu". Eesti Ekspress. Vaadatud 20. veebruar 2017. "Genka / Paul Oja by LegendaarneRecords". Soundcloud. Vaadatud 20. veebruar 2017. "Genka / Paul Oja - Genka / Paul Oja (CD, Album)" (inglise keeles). Discogs. Vaadatud 20. veebruar 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Genka/Paul Oja". Legendaarne Records. Vaadatud 20. veebruar 2017. "Lae tasuta ja naudi! Genka ja Paul Oja said valmis uue albumi!". Publik. Delfi. 4. detsember 2014. Vaadatud 20. veebruar 2017. Ala, Janar (9. detsember 2014). "Genka ja Paul Oja esitlevad albumit". Kultuur. Postimees. Vaadatud 20. veebruar 2017. Astmäe, Asko (5. jaanuar 2015). "Plaadiarvustus: Genka & Paul Oja - Genka / Paul Oja". Müürileht. Vaadatud 20. veebruar 2017. "Eestlaste muusikaeelistus: Elina Borni uus album tegi tugeva alguse". Tele2. 9. juuni 2015. Originaali arhiivikoopia seisuga 21. veebruar 2017. Vaadatud 20. veebruar 2017. "Eesti Muusikaauhinnad 2015 võitjad on selgunud". Eesti Muusikaauhinnad. 15. jaanuar 2015. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. juuni 2016. Vaadatud 20. veebruar 2017. Sissekanne Discogsis Sissekanne ettevõtte Legendaarne Records kodulehel Album Soundcloudis
Otto Mamberg

Otto Mamberg (ka Otto Evald Mamberg; pseudonüümiga -erg; 16. veebruar 1904 Paide – 23. august 1984 Stockholm, Rootsi) oli eesti rakenduskunstnik ja karikaturist. Otto Mamberg sündis 16. veebruaril 1904 Paides ehitusettevõtja pojana. Perekonnas oli viis poega ja üks tütar. Algul õppis Paides, kuid kui pere kolis Tallinna, õppis edasi Tallinna Reaalkoolis. Pärast kooli lõpetamist õppis 1926. aastal Tartu Ülikoolis õigusteaduskonnas, kus kuulus Sakala korporatsiooni. Seejärel töötas Eesti Tarvitajateühisuste Keskühisuse (ETK) rahandusosakonnas ning pärast seda kindlustusseltsides kuni kodumaalt lahkumiseni. 1944. aastal siirdus Otto Mamberg Soome kaudu Rootsi. Rootsis kuulus ta Järvakate Ühingusse ja oli selle esimees. Stockholmis asuvas Rootsi Loodusmuuseumis (Naturhistoriska riksmuseet) leiutas ta tehnilise menetluse tušijoonistuste paberile ülekandmiseks. Rootsis töötas ta aastaid kindralstaabi kaardijoonistajana ja oli mitme suurkirjastuse koosseisus. Enne emigreerumist joonistas ta karikatuure Eestis väljaannetele Päevaleht, Esmaspäev, Kratt, Rahvaleht ja Agu. Rootsis jätkas karikatuuride joonistamist, need ilmusid väljaannetes Åhlén & Åkerlund, Semic Press ja Eesti Päevaleht Rootsis. Tema karikatuure ilmus ka mõnes väljaandes USA-s ja Kanadas Võitlejas . Arnold Kokk. "Maarjamaalt marjamaale (valimik vestekroonikat 1947-1984)", 128 lk, Boreas 1984 Elmar Õun. "Meri ja maa", 216 lk, Välis-Eesti & EMP (Stockholm) 1977 "Eesti biograafiline andmebaas ISIK". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. veebruar 2017. Vaadatud 20. veebruaril 2017. TLÜAR väliseesti isikud "Karikatuur". Võitleja = The Combatant. November 1977. Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet, 31 august 1984 (lk 3)
‘Umar ‘Abd ar-Raḩmān

Šeik ‘Umar ‘Abd ar-Raḩmān (araabia keeles عمر عبدالرّحمٰن‎; 3. mai 1938 Gamaliyya, Egiptus – 18. veebruar 2017 Butner, Põhja-Carolina, USA) oli Egiptuse islamist, Islami Liidu asutaja. Ta oli lapsest saadik pime ja teda tunti hüüdnimega Pime Šeik. 1980. aastal vahistati ta kahtlustatuna seotuses Egiptuse presidendi Anwar as-Sādāti mõrvaga. Tema süüd ei suudetud tõestada ning ta saadeti Egiptusest välja Afganistani. 1990. aastal läks ta Saudi Araabiasse ja sealt edasi Sudaani kaudu New Yorki. 4. juulil 1993 ta vahistati ning talle esitati süüdistus terroristlikus vandenõus. 1996. aastal mõisteti ta eluks ajaks vangi armuandmise võimaluseta. Ta kandis alates 1996. aastast kuni surmani eluaegset vanglakaristust USA-s, esialgu Florence'i vanglas Colorados ja hiljem Butneri föderaalvanglas Põhja-Carolinas. ‘Umar ‘Abd ar-Raḩmānil oli kahe naisega 10 last. Mitu tema poega olid samuti terroristid.
Positsioon (masinaehitus)

Positsioon on operatsiooni osa, mis tehakse ühe kinnitusega ja detaili muutumatu asendiga pingi tööorganite suhtes. Masinaehitustehnoloogia Operatsioon Ülesseade Siire Läbim
Ervin Märtson

Ervin Kurt Johannes Märtson (30. jaanuar/12. veebruar 1906 Valga – 7. aprill 1944 Sverdlovski oblast), eesti advokaat. Isa Valga linnapea Johannes Märtson. Ema Marie Henriette Märtson (sündinud Kuppits; 15. märts 1868 [vkj?] – 15. september 1941). Tartu Ülikooli õigusteaduskond 1922–1926 (lõpetas), usuteaduskond 1926–1931. Korporatsioon Fraternitas Estica. 1926–1931 vandeadvokaat Karl Grau abi Tartus, 1931–1936 Tõrvas. Alates 1936 vandeadvokaat Tõrvas. Valgamaa tuletõrjebrigaadi pealiku abi. Arreteeritud 14. juunil 1941. Abikaasa alates 1939 Erna Märtson (sündinud Ziukmann; 16. jaanuar 1910 – 1. aprill 2012). Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk, 24. veebruar 1938. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Korp! Fraternitas Estica Eesti tuletõrje leksikon Geni
Suur tiikpuu

Suur tiikpuu (ladina keeles Tectona grandis) on Kagu-Aasias levinud heitlehine puuliik, mis kuulub tiikpuu perekonda. Põhilisteks levialadeks on India, Tai, Indoneesia, Jaava ja Birma. Sissetoodud liigina kasvab Malaisias, Filipiinidel, Aafrika troopilistes metsades ning Kesk-Ameerikas. Puit on tule- ja happekindel, samuti on vastupidav putukatele ja seentele. Tiikpuu kasvab tavaliselt 30–40 meetri kõrguseks ja 1,0–1,5 meetri jämeduseks. Oksavaba tüve võib puul olla kuni 25 meetri ulatuses. Malts- ja lülipuit on teineteisest kergesti eristatavad – maltspuit on kollakas-hall ning kitsas. Värskelt lõigatuna esineb lülipuidu pinnal suur värvikõikumine – see võib olla kollane, roheline, punane. Hiljem valguse ja õhu toimel puidu värvus ühtlustub tumepruuniks. Tihtipeale esineb lülipuidus tumedaid, peaaegu musti triipe, mis muudavad puidu veel atraktiivsemaks. Värskelt lõigatud puul on omapärane lõhn ning katsudes tundub see rasvane. Tiikpuud kasutatakse suures osas laevatekkide ja muude laeva puitosade (käsipuud, mastid, aerud jm) valmistamisel. Selle dekoratiivne välimus ja vastupidavus on head omadused mööbli, uste, treppide ning muude sisustuselementide valmistamiseks. Suur õlide sisaldus, tugevus ja tihe puit teeb ta ideaalseks välimööbli materjaliks. Puit on kergesti töödeldav nii masinate kui ka käsitööriistadega, aga selles leiduvate mineraalide tõttu nüristuvad lõiketerad kiiresti. Pindade katmine on raskendatud eeterlike õlide tõttu. Viimistlemiseks tuleb pinnad eelnevalt puhastada. Sisetingimustes kasutatava puidu viimistlemiseks soovitatakse puiduõlisid, väljas kasutatavatele pindadele aga lakke. Tectona hamiltoniana (dahati) Tectona philippensis (filipiini tiikpuu) http://eol.org/pages/579742/overview http://www.wood-database.com/teak/ Sander Kingsepp. Tiikpuu – külaline Aasiast
Paul Oja

Paul Oja (sündinud 12. juunil 1979) on Eesti DJ ja hiphopmuusik. Ta on hiphopiprojektide Toe Tag & Genka/Paul Oja liige ning plaadifirma Legendaarne Records üks omanikke. Ta juhib koos DJ Questi ja DJ Critikaliga Raadio 2 saadet "Programm". 2014 "Genka / Paul Oja", koos Genkaga 2012 "Imaginary Lounge act" 2009 "Soolo 2004-2009" 2009 "Kõik on formuleerimise küsimus", Toe Tag 2004 "Legendaarne", Toe Tag 1997 "The Real Kuhnja Homophobes", Toe Tag 2015 "Superuntitled" 2014 "No Sleep" 2013 "Maailm keerleb", koos Tanel Padariga Tema elukaaslane on Heleen Sutt ja neil on poeg. Tema isa on Andres Oja. "Tallinn Funk Discography". Discogs. Vaadatud 21. veebruar 2017. "Paul Oja - Juhatuse liikme ülevaade". Inforegister. Vaadatud 21. veebruar 2017.[alaline kõdulink] "Genka/Paul Oja". Legendaarne Records. Vaadatud 21. veebruar 2017. "Programm". Raadio 2. ERR. Vaadatud 21. veebruar. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |Kasutatud= (juhend) "Rõõmus uudis: DJ Paul Oja sai esmakordselt isaks". Publik. Delfi. 20. jaanuar 2017. Vaadatud 21. veebruar 2017. "Käbi ei kuku ... Andres ja Paul Oja" -- Vikerraadio, 6. mai 2018 Sissekanne Legendaarne Recordsi kodulehel Sissekanne MusicBrainzi muusikaentsüklopeedias Paul Oja Facebookis Paul Oja Twitteris Paul Oja Soundcloudis
Naiseks olemise kunst

"Naiseks olemise kunst. Avasta naiselik vägi läbi arhetüüpide maagilise maailma" on pereterapeudi ja holistilise terapeudi Katrin Saali Sauli 2015. aastal ilmunud raamat, mis käsitleb naiseks olemist ja naiselikkust läbi arhetüüpide prisma. Autori käsitluses on igas naises sünnihetkel olemas eluterve arhetüüpide palett: elurõõmus Tütarlaps, sensuaalne Armastaja, hoolitsev ja hoolitsetud Perenaine ning väärikas Kuninganna. Ema arhetüüp sisaldub Perenaise arhetüübis. Kasvatus, elukogemus ja ühiskondlikud tabud võivad pärssida mõnede arhetüüpide arengut (näiteks ignoreerimine lapsepõlves vähendab lootusi hilisemas elus enesekindla Kuningannana esineda ja vanemlikustatud lapse staatus asendab Tütarlapse muretuse vastutuse koormaga) või – vastupidi – sundida neid hoopis üleeksponeerima (madal enesekindlus võib viia eluterve Armastaja iga hinna eest tähelepanu poole püüdleva variarhetüübi rüppe). Kui arhetüüp ei saa esineda oma eluterves vormis, avaldub see üle- või alakompenseeriva variarhetüübina. Näiteks Tütarlapse nõrgad variarhetüübid on Kuivik (Tütarlapse energia puudub täiesti) ja Inetu Pardipoeg; ülekompenseerivad varjud on Naiivitar ja Amatsoon (ülevõimendatud Tütarlapse energiale lisanduvad mehelikud omadused). Kuna erinevad eluolukorrad vajavad erinevate arhetüüpide sekkumist, on autori käsitluses tasakaalus elu jaoks tarvis saavutada hea läbisaam kõigi arhetüüpidega. Variarhetüübid ei ole läbinisti halvad – näiteks naissportlased vajavad Amatsooni energiat oma alal läbilöömiseks – kuid pikaaegne ja teadvustamata püsimine variarhetüüpide vallas hakkab kurnama nii naist ennast kui teda ümbritsevaid inimesi. Seetõttu ongi raamatus ka praktilised näpunäited, kuidas end ühes või teises arhetüübis kindlamalt tunda, neid endas taasäratada ja kuidas needsamad arhetüübid mõjutavad naise suhteid. Ilmumise aastal oli "Naiseks olemise kunst" Eesti enim ostetud raamatute edetabelis 12. kohal. Katrin Saali Saul endast EKL liikmete menuraamatud 2015 "Naiseks olemise kunst" koduleht Marina Paula Eberth. Raamatusoovitus: "NAISEKS OLEMISE KUNST. Avasta oma naiselik vägi läbi arhetüüpide maagilise maailma." (Holistika Instituudi koduleht) Kadri Sakala "Naiseks olemise kunst. Avasta oma naiselik vägi läbi arhetüüpide maagilise maailma" - kohustuslik lugemine igale naisele. Ja mehele. (Kadri Sakala koduleht) Hallo, Kosmos! 208: Katrin Saali Saul naise arhetüüpidest (ERR) Naiseks olemise kunst I: millised on naise eluterved arhetüübid? (Alkeemia) Emaks olemise kunst II: Kanaemade juhitud paadid purjetavad tihtipeale paarisuhte alaväärtustamise karile (Alkeemia) Terje Metsavas. Persoonilugu Katrin Saali Sauliga (Ajakiri Sensa oktoober 2015, Holistika Instituudi refereering)
Rein Riitsalu

Rein Riitsalu (kuni 1935. Raimond Riedemann; 16. mai 1923 Tallinn – 20. juuni 1970 Helsingi, Soome) oli eesti arst ja karikaturist. Sündis Tallinnas trükitöölise Heinrich Riedemann/Riitsalu pojana. Lõpetas 1941. aastal Gustav Adolfi Gümnaasiumi. Aastatel 1942–1944 õppis Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. 1944. aastal põgenes Saksamaale Heidelbergi, kus õppis 1945–1949 Heidelbergi Ülikoolis (Universität Heidelberg). Töötas assistentarstina mitmes Saksa linnas, peamiselt Heidelbergis, kus 1955. aastal kaitses kraadi Heidelbergi Ülikoolis teemal "Vere alkoholi sisalduse probleemidest". Saksas oli ta ka Eesti Üliõpilaskonna abiesimees. 1955. aastal liikus edasi Soome, kus oli 1955–1959 stipendiaadina uurimistööl Helsingi Ülikoolis (Helsingin yliopisto), seal tutvus ja abiellus soomlanna Ritva Mäkeläga ning jäi Helsingisse elama kuni surmani. Soomes Riitsalu arstina ei töötanud, vaid teenis leiba eesti keele tundide andmise ja kantseleitööga. 1957. aastal korraldas kohalike estofiilidega Eesti pagulaskirjanduse ja 1958. aastal Eesti pagulaskunsti näitused. 1957. aastal toimetas koos Ivar Grünthali ja Imant Rebasega Stockholmis Jaan Oksa "Kogutud teosed". Rein Riitsalu üritas 1960. aastate lõpul organiseerida Tuglase teoste tõlkimist, et toetada Friedebert Tuglase kandideerimist Nobeli auhinnale (esitajaks Soome Kirjanike Liit). 1962. aastal avaldas Stockholmis uurimuse "Kahe eestlase kannatustee. Herman Treiali ja Artur Lõokese juhtum". Ühines Rootsis asutatud Eesti Vabadusmeelsete Föderalistidega, esindades neid rahvusvahelistel kongressidel. Tegi kaastööd ajalehega "Vaba Eesti", kus kokku ilmus seal tema 34 karikatuuri ja 11 artiklit. Samas oli ta "Vaba Eesti" esindaja Saksamaal ja mitteametlik esindaja Soomes. 1963–1967 oli peatoimetaja ja illustraator Helsingis ilmuvale ajakirjale, mis kandis õige pikka nime: "Ivan Käbina nimeline: Eestimaa Naerupooldajatega Sidemetepidamise Rahvusvahelise Ühisuse Eesti Muigkonna pjäälekandja", kokku ilmus neid 17 numbrit, millest kümme numbrit on täidetud tema enda teksti ja illustratsioonidega. Riitsalu põrm on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule. Saksamaal arst, kõige pikemalt Heidelbergis Soomes, Helsingis Kalliola Rahvaülikoolis (Kalliolan kansanyliopisto) eesti keele õpetaja 1961 Soomes Helsingi Ülikoolis (Helsingin yliopisto) kantseleiametnik Tegi kaastööd Rootsi ajakirjale Vaba Eesti ja oli samanimelise kirjastuse ametlik esindaja Saksamaal ja mitteametlik esindaja Soomes. Vaba Eesti avaldas tema 11 artiklit ja 34 karikatuuri. Saksamaal oli ta Eesti Üliõpilaskonna abiesimees. Rootsis kuulus eesti pagulaste erakonda Eesti Vabadusmeelsed Föderalistid. 1957. aastal korraldas Helsingis koos kohalike estofiilidega eesti pagulaskirjanduse näituse ja 1958. aastal pagulaskunsti näituse. Looming 2011 nr 2 Vaba Eesti tähistel. Tallinn, 2000, (lk. 453) "Eesti rahvusbibliograafia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. veebruar 2017. Vaadatud 21. veebruaril 2017. TLÜAR väliseesti isikud
Raul Vahisalu

Raul Vahisalu (sündinud 29. juulil 1973) on eesti ärijuht ja alpinist. Ta võttis alpinistina osa Baltikumi aasta parimaks kõrgtõusuks tunnistatud tõusust Denali tippu (1999). Ta töötas aastatel 2011–2013 ajatempliteenust pakkuva aktsiaseltsi GuardTime juhina. Seejärel asus ta juhtima navigatsioonikaartide tootmisega tegelevat osaühingut Navionics. 1999. aastal osales ta Mägiekspeditsioonide Klubi korraldatud esimeses Eestist lähetatud ekspeditsioonis Põhja-Ameerika kõrgeimale mäele Mount McKinleyle. 31. mail tõusis ta koos kuue kaaslasega Tõivo Sarmeti juhtimisel mäe tippu. 2000. aastal võttis ta koos Ivar Laiga osa kaheliikmelisest ekspeditsioonist Lõuna-Ameerika kõrgeima mäe Aconcagua tippu. Tipputõus sooritati 9 päevaga, mis oli tol ajal eestlaste parim tulemus sellel mäel. 1999 – Mount McKinley (6190 m) 2000 – Aconcagua (6960 m) Tema isa oli südamearst Rein Vahisalu. Meelitati üle. 8.03.2013. aripaev.ee Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee Eestlased vallutasid taas Lõuna-Ameerika kõrgeima mäetipu. 28.01.2000. epl.delfi.ee
Dollaritriloogia

"Dollaritriloogia" (itaalia "Trilogia del dollaro"; inglise "Dollars Trilogy") on filmitriloogia, kuhu kuuluvad Sergio Leone spagetivesternid "Peotäis dollareid" (itaalia "Per un pugno di dollari"; inglise "A Fistful of Dollars"; 1964), "Mõne dollari pärast" (itaalia "Per qualche dollaro in più"; inglise "For a Few Dollars More"; 1965) ning "Hea, paha ja inetu" (itaalia "Il buono, il brutto, il cattivo"; inglise "The Good, the Bad and the Ugly"; 1966). Kõigi kolme filmi peaosatäitja on Clint Eastwood ja helilooja Ennio Morricone. Lisaks Eastwoodile teevad kõikides filmides kaasa veel Mario Brega, Aldo Sambrell, Benito Stefanelli ja Lorenzo Robledo. Filmid panid aluse spagetivesterni žanrile ja neid peetakse läbi aegade ühtedeks parimateks vesternideks.
Eduard Schults

Eduard Schults (7. jaanuaril 1932 Leningrad – 11. detsember 2015) oli eesti raadiotehnikateadlane ja alpinist, Tallinna Tehnikaülikooli emeriitprofessor. Tema peamised uurimisvaldkonnad olid raadioelektroonika ja raadiotehnilised seadmed; raadiosignaalide töötlemine; televisioonitehnika. Ta on loonud signaalide ja ruumiliste objektide näitajate mõõtmise meetodeid ja vahendeid, optiliste impulsskujutiste televisiooniregistraatoreid ning ringhäälingu- ja telekommunikatsioonisüsteemide näitajate standardimise metoodilisi aluseid. Schults on esimesi eesti alpiniste, kes on tõusnud kuuetuhandelise mäe tippu (1960). Schults lõpetas 1946. aastal 7 klassi Pärnu 1. Keskkoolis, 1950. aastal Tallinna Elektromehaanika Tehnikumi raadiotehnika erialal kiitusega ja 1956. aastal Leningradi Bontš-Brujevitši-nimelise Elektrotehnika Sideinstituudi raadioside ja raadiolevi erialal kiitusega. 1963. aastal kaitses ta tehnikakandidaadi kraadi. Ta oli teaduslikul tööl 1963. aastast. Dotsendi teadusliku kutse sai ta 1970. aastal. Tallinna Polütehnilises Instituudis alustas ta tööd 1965. aastal, algul automaatika kateedris ning hiljem raadiotehnika kateedris selle loomisest 1966. aastal vanemõpetaja ja dotsendina. Aastatel 1981–1986 oli ta raadiotehnika kateedri juhataja. Schults on käinud erialaliselt stažeerimas Suurbritannias, Prantsusmaal, Itaalias ja Saksamaal. Aastatel 1995–2000 oli Schults Tallinna Tehnikaülikooli professor, juhatades nii raadio- ja sidetehnika instituuti (1996–2000) kui telekommunikatsiooni õppetooli. 2000. aastal Schults emeriteerus. 1957. aastal tõusis ta koos Bruno Sauliga Kaukasuses Lagan-Hohi (5033 m) tippu mööda 4. raskuskategooria marsruuti. 1960. aastal võttis ta osa ekspeditsioonist Pamiiris Taga-Alai ahelikus. Selle käigus 30. juulil esmavallutati Hillar Kaalu juhtimisel 6211 meetri kõrgune seni veel vallutamata mäetipp. Tipp nimetati Estonia mäetipuks. Esmatõusjate seas tõusis tippu ka Eduard Schults See oli eestlaste esimene kõrgtõus. 1969 – rinnamärk "NSV Liidu auradist" 1985 – NSV Liidu Rahvamajanduse Saavutuste Näituse pronksmedal Tema isa oli Aleksander Schults, ema Helene Schults (sünninimi Hendrikson) ja abikaasa Milvi-Lien Schults (sünninimi Murumets). Lapsed Margus ja Kristiina. Schults harrastas lisaks alpinismile kergejõustikku ja suusatamist. Päring www.kalmistud.ee andmebaasis[alaline kõdulink] "Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon. IV köide". PDF. Artikkel "Schults, Eduard". digar.ee "Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade".TTÜ Kirjastus, 2008. Lk 382–383 Eduard Schults 70. deepthought.ttu.ee Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee Eduard Schults 70. deepthought.ttu.ee Eduard Schults. lr.ttu.ee
Väino Lepasepp

Väino Lepasepp (22. november 1931 Lümati küla, Ranna vald – 27. juuli 1963 Mooste lähedal) oli eesti geograaf ja alpinist. Ta on esimesi eesti alpiniste, kes on tõusnud kuuetuhandelise mäe tippu (1960). 1960. aastal osales ta ka Eesti noorteadlaste esimeses kompleksekspeditsioonis Kamtšatkale, juhtis selle käigus alpinistina tõusu Avatša ja Kljutševskaja Sopka vulkaanile. Ta hukkus liiklusõnnetuses. Ta õppis aastatel 1947–1950 Tartu Õpetajate Instituudis. 1956. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli mullastikugeograafia ja geomorfoloogia erialal. Alates 1961. aastast oli ta TRÜ geograafiakateedri aspirant. Enne aspirantuuri astumist töötas ta mullastikukaardistajana ja kaardistusrühma juhina. Peamiselt tema metoodika alusel hakati 1956. aastal koostama Lõuna-Eesti künkliku moreenmaastiku kohta kompleksseid analüütilis-sünteetilisi kaarte. Ta esitas Haanja kõrgustiku künkliku moreenreljeefi näitel idee, et mandrijää pealetungi suunda saab kindlaks teha mitmesuguste mullatüüpide ilmakaarelise paiknemise alusel. 1958. aastal juhtis ta eestlaste grupi tipputõusu Kaukasuses Elbrusele (5642 m). 1960. aastal võttis ta osa ekspeditsioonist Pamiiris Taga-Alai ahelikus. Selle käigus 30. juulil esmavallutati Hillar Kaalu juhtimisel 6211 meetri kõrgune seni veel vallutamata mäetipp. Tipp nimetati Estonia mäetipuks. Esmatõusjate seas tõusis tippu ka Väino Lepasepp See oli eestlaste esimene kõrgtõus. Lepasepp, Väino. entsyklopeedia.ee Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee
Ivanka Trump

Ivanka Marie Trump (õieti Ivana; sündinud 30. oktoobril 1981 New Yorgis) on USA ettevõtja, modell ja seltskonnadaam, alates 29. märtsist 2017 kuni 20. jaanuarini 2021 USA presidendi nõunik. Ta on Donald Trumpi ja tema esimese abikaasa, endise modelli Ivana Trumpi tütar. Ta oli 2007–2017 asepresident oma isa ettevõttes The Trump Organization. Ta on sündinud Manhattanil New Yorgis ja ta on Donald Trumpi teine laps. Ta oli 10-aastane, kui ta vanemad lahku läksid ning ta saadeti internaatkooli. Ta on praegu asepresident Trump Organizationis. Ta on abielus ettevõtja Jared Kushneriga ja neil on 3 last. 2007. aasta suvel nimetati Ivanka Trump Trumpi Organisatsiooni asepresidendiks. Ivanka Trumpil oli suuremates kaubanduskeskustes oma rõivakollektsioon. Tema väidab, et seal oli olemas kõik vajalik, riietest eheteni. 2017. aasta veebruaris eemaldati Trumpi rõivakollektsioon poeriiulitelt halva kvaliteedi pärast. Ta on kirjutanud kaks eneseabiraamatut. Ivanka Trump Biography [1] New York Times. 27 December 2007. Retrieved 5 December 2013. [2] USA Today. July 21, 2016. Archived from the original on July 22, 2016. Retrieved July 22, 2016. [3] February 21, 2017, at the Wayback Machine., NBC News, February 3, 2017. Retrieved February 3, 2017. [4]
Jukk Raudsepp

Jukk Raudsepp (1. mai 1927 Tartu – 9. veebruar 2014) oli eesti sporditegelane ja alpinist. Ta on esimesi eesti alpiniste, kes on tõusnud kuuetuhandelise mäe tippu (1960). Raudsepp lõpetas 1945. aastal Valga 1. Keskkooli ja 1951. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi autoteede erialal. Ta töötas aastatel 1952–1964 Eesti Põllumajandusprojektis vaneminsenerina, 1967–1976 spordiühingu Jõud kesknõukogus spordiehituse vaneminstruktorina ning spordiehitiste ja -inventari osakonna juhatajana, 1976–1987 Metsamajanduse Ministeeriumis konstrueerimisbüroo peainsenerina ning 1987–2000 TPÜ kinnisvaraosakonna insenerina. Mägironimisega hakkas Raudsepp tegelema Peeter Varepi juhendamisel. 1960. aastal võttis ta osa ekspeditsioonist Pamiiris Taga-Alai ahelikus. Selle käigus esmavallutati 30. juulil Hillar Kaalu juhtimisel 6211 meetri kõrgune seni veel vallutamata mäetipp. Tipp nimetati Estonia mäetipuks. Esmatõusjate seas tõusis tippu ka Jukk Raudsepp. See oli eestlaste esimene kõrgtõus. Raudsepp, Jukk. esbl.ee Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee
Kalju Jõeväli

Kalju Jõeväli (20. jaanuar 1931 – 19. august 2012) oli eesti alpinist, kes oli esimesi eestlasi kuuetuhandelise mäe tipus (1960). Ta lõpetas 1950. aastal Tallinna 2. Keskkooli. Ta oli erialalt arst. 1960. aastal võttis ta osa ekspeditsioonist Pamiiris Taga-Alai ahelikus. Selle käigus 30. juulil esmavallutati Hillar Kaalu juhtimisel 6211 meetri kõrgune seni veel vallutamata mäetipp. Tipp nimetati Estonia mäetipuks. Esmatõusjate seas tõusis tippu ka Kalju Jõeväli. See oli eestlaste esimene kõrgtõus. Ajalugu 1960. ajaveeb.alpinism.ee Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee Kalju Jõeväli. geni.com "Ühes jaamas". Sirp ja Vasar, nr. 28, 8 juuli 1960. dea.digar.ee