laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Viljar Veskiväli

Viljar Veskiväli (sündinud 12. mail 1936 Sassukveres) on eesti tööstustegelane ja endine Eesti NSV minister. Ta lõpetas aastal 1960 Tallinna Polütehnilise Instituudi. Ta töötas aastatel 1958–1980 Tallinna Masinatehases konstruktorina, tsehhi tehnoloogilise büroo juhatajana, tsehhiülemana, direktori asetäitjana tootmise alal, peainsenerina ja aastast 1973 direktorina. 19. veebruarist 1980 26. juulini 1988 oli ta Eesti NSV kohaliku tööstuse minister. 27. juulist 1988 12. jaanuarini 1990 oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja ja Eesti NSV Riikliku Tööstuskomitee esimees. Aastatel 1990–1992 oli ta assotsiatsiooni "Eesti Tööstus" direktor, aastatel 1992–1998 Eesti Tööstuse ja Tööandjate Keskliidu tegevdirektor, aastatel 1998–1999 oli ta samas asutuses nõunikuks. Ta oli aastast 1966 NLKP liige, aastatel 1986–1990 oli ta EKP Keskkomitee liige; aastast 1991 kuulus ta Eesti Koonderakonda. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu X ja XI koosseisu saadik. Tema hobideks on kalandus, jahindus ja ehitus. Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951–2000 AS Kirjastus Ilo, 2003 "Valitud ja valitsenud..." koostanud Jaan Toomla. Tallinn 1999.
George A. Bartholomew

George Adelbert Bartholomew (1. juuni 1919 – 2. oktoober 2006) oli ameerika bioloog, ornitoloog ja ökofüsioloog. Ta õppis California Ülikoolis Berkeleys ja kaitses doktoritöö Harvardi Ülikoolis 1947. aastal. Seejärel töötas ta California Ülikoolis Los Angeleses. Tema tööd kujundasid tugevasti loomade ökofüsioloogiat. Selles vallas oli tal ka palju õpilasi. 1981 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks 1985 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks (evolutsioonibioloogia sektsioon) Biograafia
George Bartholomew

George Bartholomew oli Ameerika Ühendriikide leiutaja. Tema välja töötatud betoonisegust rajati 1891. aastal Ohio osariigis Bellefontaine'is USA esimene betoonist tänavasillutis.
Emili Arm

Emili Arm (sündinud 6. septembril 1993) on Eesti endine iluuisutaja, jäätantsija. Tema partneriteks on olnud Rodion Bogdanov ja hispaanlane Luis Fenero. Tema sportlaskarjäär katkes vigastuse tõttu juba 17-aastaselt. Pärast seda on ta tegutsenud iluuisutamistreenerina ning treenerina osales ta ka telesaates "Tähed jääl", kus tema partneriks oli Pearu Paulus. Tema ema on endine Eesti Uisuliidu president, vandeadvokaat Maire Arm. http://www.isuresults.com/bios/isufs00012901.htm "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. jaanuar 2013. Vaadatud 27. juunil 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Tulemused portaalis Sport24
Maire Arm

Maire Arm (kuni aastani 1989 Maire Orviku; sündinud 28. märtsil 1962 Tallinnas) on Eesti vandeadvokaat ja sporditegelane. Aastast 1996 on ta Eesti Advokatuuri liige ning aastast 2008 advokaadibüroo Kraavi & Partnerid vandeadvokaat ja partner Aastail 2006–2010 oli ta Eesti Uisuliidu president, 2011–2018 asepresident ja alates 2018. aastast uuesti president. Ta on Eesti Olümpiakomitee esindajate kogu liige ning Premia jäähalli üks omanikke. Tema tütar Emili Arm on iluuisutaja. Biograafia ESBL-is
Kuisebi jõgi

Kuiseb on jõgi Aafrikas. Algab Suurelt astangult. Ülemjooksul voolab sügavas orus edelasse. Seejärel laskub Namibi kõrbe tasandikule, kus voolab loodesse. Suubub Atlandi ookeani, moodustades delta. Voolab suvisel vihmaperioodil pärast vihmasid, mõnel aastal ei voolagi. Jõe suudmes asub Walvis Bay.
Bisignano

Bisignano on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (comune) Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis. Bisignano sai linnaõigused vabariigi presidendi 1994. aasta 24. märtsi dekreediga. Bisignano kõrgus merepinnast on 350 meetrit, asustustihedus keskmiselt 123 inimest ruutkilomeetri kohta. Bisignano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Acri, Cerzeto, Lattarico, Luzzi, Mongrassano, San Marco Argentano, Santa Sofia d'Epiro, Tarsia, Torano Castello. Bisignano asub Sila eelmäestikus, Crati jõe orus. Arheoloogilised väljakaevamised annavad tunnistust sellest, et alad olid asustatud juba XV/XIV sajandil e.m.a. Santuario di Sant'Umile Sant'Umile pühakoda, tuntud ka kui Convento la Riforma Duomo Santa Maria Assuntale pühitsetud katedraal Raamatukogu, rajatud 1765. aastal Santa Maria di Costantinopoli Chiesa di San Domenico, XV sajand Viale Roma Rooma allee, Bisignano peaväljak  Saksamaa – Feldkirchen, alates 2010 "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2018. Vaadatud 27. juuni 2013. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Bisignano – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles) Bisignano vapp Bisignano, vaade õhust
Nyamuragira

Nyamuragira on tegevvulkaan Kongo Demokraatlikus Vabariigis. Kõrgus 3055 meetrit. Geograafilised koordinaadid 01° 24' 35" S, 029° 12' 25" E
Tartu Hansapäevad 2013

Tartu Hansapäevad 2013 (ka Lõhnavad Tartu Hansapäevad) oli 19.–21. juulil 2013 Tartus toimunud festival. Need olid 18. Tartu hansapäevad. Tartu 2013. aasta hansapäevade korraldustoimkonda juhtis muusik Ants Johanson. 2013. aasta Tartu Hansapäevadel oli Tartu linn jagatud eri aladeks. Jaani kiriku ümbruses ja Antoniuse õuel asus Jaanilinn, Toomemäel Tartu Tähetorni ja Tartu Ülikooli Ajaloo Muuseumi läheduses Teaduslinn, Teaduslinna kõrval Kunstilinn ja Lastelinn. Tasku keskuse ümbruses asus Raualinn. Hansapäevadega samal ajal toimus teist aastat ka Eesti suurim linnatriatloni võistlus Tartu Mill Triathlon 2013, samuti muusikafestival Klaaspärlimäng 18.-23. juulil. Tartu Hansapäevad 2007 Tartu Hansapäevad 2008 Tartu Hansapäevad 2012 Tartu Hansapäevade koduleht Merilyn Säde "Lõhnad juhatasid teed" Postimees, 22.07.2013
Brøndby vald

Brøndby vald on vald Pealinna piirkonnas Taanis. See asub Sjællandi saare idarannikul. Valla pindala on 28,05 km². 2012. aastal elas seal 34 229 inimest. Valla keskus on Brøndbyvester. Teised linnad on Brøndbyøster ja Brøndby Strand. Kõik kolm on Kopenhaageni eeslinnad. Brøndby IF Folketal den 1. i kvartalet efter civilstand, alder, tid, område och køn
Lundy

Lundy (kõmri Ynys Wair) on saar Keldi mere Bristoli lahes. Pindala 424 hektarit. Saar on künklik, kõrgus kuni 142 meetrit. Kuulub Suurbritanniale. Halduslikult asub Devoni krahvkonnas. Lundy koduleht
Acerra

Acerra on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (comune) Itaalias Campania maakonnas città metropolitana di Napolis. Acerra sai linnaõigused vabariigi presidendi 1951. aasta 15. detsembri dekreediga. Acerra kõrgus merepinnast on 26 meetrit, asustustihedus keskmiselt 1052 inimest ruutkilomeetri kohta. Acerra piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Afragola, Brusciano, Caivano, Casalnuovo di Napoli, Castello di Cisterna, Maddaloni (CE), Marcianise (CE), Marigliano, Nola, Pomigliano d'Arco, San Felice a Cancello (CE). Acerra halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Pezzalunga, Gaudello. 30 aasta (1971–2000) ilmavaatluste andmetel oli Napoli kirdepoolsel ääremaal asuva Acerra külmima kuu, jaanuari, keskmine õhutemperatuur +8,7 °C, kõige soojema kuu, augusti, keskmine õhutemperatuur +24,7 °C. 1981. aasta maksimumtemperatuuriks oli +40 °C (augustis), miinimumtemperatuuriks –5,6 °C (jaanuaris). Acerra on Campania üks vanimaid linnu. Esmaasukateks olid arvatavasti oskid, kes rajasid piirkonda Akeru (ladinakeelne nimi Acerrae) nimelise asula. Aastal 332 eKr said acerralased roomlastelt hääleõiguseta kodakondsuse (civitas sine suffragio). II Puunia sõjas säilitas Acerra lojaalsuse roomlaste vastu ja purustati Hannibali poolt. Augustuse ajal sai Acerra munitsiipiumist rooma veteranide koloonia. Castello dei Conti di Acerra Acerra krahvide kastell, purustati langobardide poolt 834. aastal, hiljem taastati Acerra katedraal (cattedrale di Acerra), praegune uusklassitsistlikus stiilis hoone on ehitatud 19. sajandil; antiikajal oli sel kohal Heraklesele pühendatud tempel. Chiesa del Corpus Domini, 16. sajand Chiesa di Maria SS. Annunziata, XVI sajand Chiesa del Suffragio, 12.–13. sajand Chiesa di san Pietro, 16.–17. sajand Cappella di santa Maria delle Grazie, 17. sajand Cappella della Madonna Santissima di Montevergine, 19. sajand Chiesa di san Cuono, 11. sajand Ex convento dei Padri Domenicani, 17. sajand Sacro Seminario, 17. sajand "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2018. Vaadatud 27. juuni 2013. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Gaetano Caporale "Memorie storico-diplomatiche della città di Acerra e dei Conti che la tennero in feudo" Tip. Jovene, Napoli 1890  Acerra – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles) Il Portale della città - News, eventi, aziende
Ants Johanson

Ants Johanson (sündinud 11. juulil 1962) on eesti pärimusmuusik, saatejuht ja muusikateadlane. Ants Johanson õppis 1969–1972 Tallinna 18. 8-klassilises koolis, 1972–1980 Tallinna 22. Keskkoolis ning 1980–1986 Tartu Ülikoolis eesti keele ja kirjanduse erialal folkloristikat. 1986–1990 töötas ta Ülenurme Keskkoolis õpetajana, 1990–1993 Eesti Keele ja Kirjanduse Instituudis nooremteadurina, 1993–1996 Q-Raadios ja Raadio Kukus toimetajana ning 1995–2007 Eesti Pärimusmuusika Keskuses pressipealikuna. 2002. aastast on ta ARM Music OÜ projektijuht ja 2006. aastast Eesti Rahvusringhäälingus poole kohaga toimetaja-saatejuht. Ants Johanson on toimetanud ja juhtinud ETV saadet "Muusikaelu" (2006), Vikerraadio saadet "Pärimuster" (alates 2005) ja Klassikaraadio saadet "Ruutjuur" (alates 2007); ta on tegelnud pressi- ja korraldustööga Viljandi pärimusmuusika festivalil, autorilaulufestivalil Mailaul ning Tartu Hansapäevadel. Ta on Tartumaa Rahvakultuuri Keskseltsi juhatuse liige. Ta kandideeris 2023. aasta Riigikogu valimistel Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas ja kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 114 häält ning ei osutunud valituks. 2004 Eesti Vabariigi kultuuripreemia (Viljandi Pärimusmuusika Festivali toimkonna liige) 2006 Tartu Kultuurikandja aunimetus (rahvakultuurikandja) Ants Johanson pärineb muusikute suguvõsast. Tema õde ja vennad on Kärt, Mart ja Jaak Johanson, tema tädimees oli helilooja Veljo Tormis. Lõhmus, Maarja; Johanson, Ants (2011). Raadiokanalid, saated, programmid 2010. Eesti Akadeemilise Ajakirjanduse Seltsi aastaraamat, 1, 73–75. Lõhmus, Maarja; Johanson, Ants (2011). Eesti teel avalikõiguslikust ringhäälingust avalikõiguslikuks meediaks. Eesti Akadeemilise Ajakirjanduse Seltsi aastaraamat, 1, 58–65. Lõhmus, M.; Tiikmaa, H.; Jõesaar, A.; Johanson, A. (2010). Eesti identiteedi kujundamine: ringhäälingu valikute teekond. Akadeemia, 12, 2141–2176. Särg, Taive; Johanson, Ants (2010). Pärimusmuusika mõiste ja kontseptsiooni kujunemine Eestis. Eesti folkloristide viies talvekonverents „Pärimuslugu ja ajalugu: piirid, pidepunktid ja tähenduste dünaamika”: Teesid: Eesti folkloristide viies talvekonverents „Pärimuslugu ja ajalugu: piirid, pidepunktid ja tähenduste dünaamika”; Taevaskoja seminari- ja puhkekeskuses; 4.–5. veebruar 2010. Tartu: Tartu Ülikool, 2010, 30–32. Ants Johanson, Peeter Rebane "Kuidas teha suveüritusest suur suvesündmus?" EPL, 24. juuli 2004 Valimisringkond nr 10 valimised.ee (andmed seisuga 07.03.2023 19:45) Ants Johanson Eesti Teadusinfosüsteemis "Muusik Ants Johanson: Tormis on praegugi raske jalaga autojuht" Õhtuleht, 6. august 2010 "Paar: Ants ja Pille Johanson" Naiste Maailm, 3.06.2004 "Pärimuster" ERR, 11.05.2007 "Pärimuster" ERR, 7.12.2007 "Pärimuster" ERR, 12.10.2007 "Pärimuster" ERR, 8.09.2006 Jürgen Rooste "Johansonid vaiksel moel maailma parandamas" Maaleht, 7. detsember 2012
Olari Elts

Olari Elts (sündinud 27. aprillil 1971) on eesti dirigent. Ta on alates 2020. aasta sügisest Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri peadirigent. Olari Elts lõpetas 1993. aastal Eesti Muusikaakadeemia koorijuhtimise erialal professor Kuno Arengu klassis ning jätkas samas õpinguid orkestridirigeerimise erialal Paul Mägi ja Eri Klasi juhendamisel. Aastatel 1994–1996 täiendas end Viini Kõrgemas Muusikakoolis orkestridirigeerimise erialal (professor Uros Lajovic). Ta on osalenud mitmel Jorma Panula meistrikursusel. Olari Elts on juhatanud ansambleid, koore ja orkestreid. Ta on 1993. aastal loodud NYYD Ensemble'i kunstiline juht ja dirigent. Olari Elts on tegelenud kõigi ajastute muusikaga. Ta peab oluliseks eesti muusika värskendamist, on tellinud mitmelt eesti heliloojalt teoseid ja olnud nende esmaesitaja. Olari Eltsi poeg on Roman Elts. Olari Elts on dirigeerinud Soome Raadio Sümfooniaorkestrit, Dresdeni Sinfonikeri, Barcelona Sümfooniaorkestrit, Birminghami Sümfooniaorkestrit, Rootsi Raadio Sümfooniaorkestrit ning mitut Saksa orkestrit. Ta oli Läti Riikliku Sümfooniaorkestri korraline külalisdirigent (2000) ja peadirigent (2001–2006). Ta on olnud ERSO esimene külalisdirigent aastast 2007. Tema dirigeerimisel on ette kantud mitu kontserdisarja: "Vox Nova", "City Life", "Avangard", "Dekadents", "Hüvastijätud". 1997 – Suure Vankri auhind 1997 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti aastapreemia (nüüdismuusika esitused ja esmatutvustused 1997. aastal) 1999 – I preemia ja orkestri eripreemia Soomes rahvusvahelisel Jorma Panula nimelisel dirigentide konkursil 2000 – rahvusvahelise Sibeliuse-nimelise konkursi laureaat 2001 – Valgetähe IV klassi teenetemärk 2004 – Eesti Vabariigi kultuuripreemia 2005 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Madis Kolgi, Erkki-Sven Tüüri ja Tiiu Valperiga, järjepidev NYYD festivalide korraldamine) 2012 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (oratooriumi „Paulus“ ettekanne ja särav hooaeg) 2017 – Eesti Teatriliidu etenduskunstide ühisauhind (Teater NO99 lavastuse "Pööriöö uni" lavastuse trupp) 2017 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti aastapreemia (Eesti heliloomingu edendaja kodu- ja välismaal) 2020 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Eesti Riikliku Sümfooniaorkestriga, klassikaalbum "Heino Eller. Sümfoonilised poeemid") 2024 – Eesti Teatriliidu lavastajaauhind (koos Ene-Liis Semperi ja Tiit Ojasooga, "Macbeth" (Eesti Draamateater, Eesti Riiklik Sümfooniaorkester ja Eesti Kontsert)) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Olari Elts juhatab oktoobris mitmel pool maailmas, ERR, 18. oktoober 2008 Priit Kuusk. Olari Elts dirigeerib Mendelssohni Šotimaal. ERR, 14. jaanuar 2009 Priit Kuusk. Olari Elts dirigeerib taas Briti saartel. ERR, 5. veebruar 2009 Priit Kuusk. Olari Elts juhatab täna Müncheni Kammerorkestrit ERR, 12. veebruar 2009 Priit Kuusk. Olari Elts juhatas Porto Rahvusorkestrit Portugalis, ERR, 1. märts 2009 Priit Kuusk. Olari Elts juhatab Milwaukee sümfooniaorkestrit ERR, 5. aprill 2009
Napoli bioloogiajaam

Napoli bioloogiajaam (Stazione Zoologica) on bioloogiajaam Itaalias Napolis. See on maailma vanimaid ja tuntumaid bioloogiajaamu. Selle asutas bioloog Anton Dohrn 1872. aastal ja see kujunes kiiresti rahvusvaheliseks teaduskeskuseks, eelkõige merebioloogia vallas. Napoli bioloogiajaamas käis juba esimestel aastakümnetel töötamas palju nimekaid biolooge, nende seas Jakob von Uexküll, August Weismann, Hans Driesch, Jacques Loeb, Theodor Boveri, Otto Warburg, Thomas Morgan jpt. Samuti näiteks Fridtjof Nansen. Tartus õppinud zooloog Nikolaus Kleinenberg oli Anton Dohrni esimene assistent. Kull K. 2002. Paigad ei page: bioloogilisi kohtumisi Rooma lähistel. Eesti Loodus 9, lk. 44–47. Koduleht
Middlesbrough

Middlesbrough on linn Kirde-Inglismaal North Yorkshire'i krahvkonnas. Middlesbrough FC Riverside Stadium https://www.ons.gov.uk/peoplepopulationandcommunity/populationandmigration/populationestimates/datasets/populationestimatesforukenglandandwalesscotlandandnorthernireland
Cervinara

Cervinara on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (comune sparso) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis. Cervinara sai linnaõigused vabariigi presidendi 1998. aasta 30. septembri dekreediga. Cervinara kõrgus merepinnast on 284 meetrit, asustustihedus keskmiselt 341 inimest ruutkilomeetri kohta. Cervinara piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Avella, Montesarchio (BN), Roccarainola (NA), Rotondi, San Martino Valle Caudina. Cervinara halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Castello, Curielli, Ferrari, Ioffredo, Pantanari, Pirozza, Salomoni, San Marciano, San Potito, Scalamoni, Trescine (keskus), Valle. Pärimuse kohaselt on Cervinara saanud nime roomlaste poolt jumalanna Ceresele pühitsetud altari järgi. Esimene kirjalik ülestähendus Cervinara kohta pärineb aastast 837. Abbazia di San Gennaro, ehitatud umbes aastal 1100, praegune Santuario della Madonna Addolorata Palazzo Marchesale, XVI sajandi II pool  Rumeenia – Făget "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2018. Vaadatud 27. juuni 2013. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Lucia Gangale. Cervinara immagini tra canto e memoria, Edizioni Realtà Sannita, 2003 Lucia Gangale. La leggenda del monte Pizzone, Edizioni Youcanprint, 2014  Cervinara – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles) Pasquale Casale Proloco di Cervinara Cervinaracity Cervinara nel Mondo (galleria foto) Il Palazzo marchesale di Ferrari
Perekonna tola

Perekonna tola on kaardimäng. Mängu eesmärk on see, et sul saaksid kaardid esimesena käest otsa. Kui need on otsas, oled võitnud. Mängimiseks kasutatakse 52 kaardiga kaardipakki. Kaardid laotatakse selg pealpool ringikujuliselt lauale. Esimene mängija võtab ringist kaardi ja paneb selle ringi keskele. Sellest saab ringi keskel asuva kaardipaki alus. Edasi laotakse kaarte sinna kaardijärjestuses. Näide: kui esimene kaart on 9, siis sinna peale laotakse 10, soldat, emand, kuningas, äss, kaks jne. Esimene mängija, kui ta on pannud ringi keskele esimese kaardi ära, võtab uue kaardi. Kui see juhtub olema näiteks 10 ja ringi keskel on 9, nagu eelnenud näites, saab ta panna kaardi ringi keskel asuvale üheksale ning võtta ringist uue kaardi. Kui tal tuli näiteks 2, siis ta ei saa seda sinna peale panna ja ta asetab selle enda ette ning mängukord läheb järgmisele mängijale. Järgmine mängija võtab taas kaardi ja temal on nüüd võimalus panna see sobivusel kas ringi keskele või oma kaasmängija kaardile. Kui selleks on võimalus saab ta võtta uue kaardi kuni tuleb kaart, mida ei saa kuhugi panna. Kui ringist on kaardid otsa saanud, pöörab mängija, kelle kord on enda ees oleva paki ümber. Nüüd on tal võimalus panna pealmine kaart sobivusel kas ringi keskele või kaasmängijate paki peale, kui seda ei saa teha, asetab ta pealmise kaardi õigetpidi lauale. Mängu võidab see, kelle kaardid saavad esimesena otsa.
Vladimir Klauson

Vladimir Klauson (19. juuni 1933 Luuga – 8. oktoober 2021) oli Eesti tööstusjuht ja Eesti NSV riigitegelane. Ta lõpetas aastal 1952 keskkooli ja aastal 1957 Tallinna Polütehnilise Instituudi silikaatide tehnoloogia erialal insener-keemik-tehnoloogi kvalifikatsiooniga. Ta töötas aastatel 1956–1961 Silikaltsiidi katsetehases töölise ja vahetusmeistrina; aastatel 1961–1980 aga Silikaltsiidi Teadusliku Uurimise ja Projekteerimise Instituudis vaneminseneri, osakonna juhataja ja aastast 1963 direktorina. 22. jaanuarist 1980 10. oktoobrini 1984 oli ta Eesti NSV ehitusmaterjalitööstuse minister. Aastatel 1984–1988 oli ta Silikaatbetooni Instituudi direktor. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu X koosseisu saadik. Tema poeg Aleksander Klauson on Tallinna Tehnikaülikooli tehnilise mehaanika professor. Tema hobideks olid ujumine (ta oli mitmekordne Eesti meister ujumises), suvila, seened, raamatud, bigbänd ja Raimond Valgre muusika. 1962 Eesti NSV teeneline ehitaja Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951–2000 AS Kirjastus Ilo, 2003. "Valitud ja valitsenud..." koostanud Jaan Toomla. Tallinn 1999.
Marko Torm

Marko Torm (sündinud 2. märtsil 1980 Kohtla-Järvel) on Eesti endine poliitik, XIV Riigikogu koosseisu liige. Lõpetas 1998. aastal Kohtla-Järve Järve Gümnaasiumi. Aastatel 1998–2002 õppis Sisekaitseakadeemias.[viide?] Magistrikraad Tallinna Ülikoolist riigiteaduste erialal[viide?]. Ta on täiendanud end Tartu Ülikoolis sotsiaaltöö alal[viide?] ning lühematel koolitustel Islandil, Soomes ja Taanis. Lääne-Virumaa kriminaalpolitsei inspektor 2002, G4S Lääne-Virumaa teenindusjuht 2003–2005, Rakvere linna sisekontrolör 2006–2010, Rakvere abilinnapea 2010–2011, Rakvere linnavolikogu esimees 2013–2014, Lääne-Viru maavanem 2014–2017, Rakvere linnapea 2017–2019. Reformierakonna liige 2010–2023. Seoses Riigikogu liikme Taavi Rõivase tagasiastumisega 15. detsembril 2020 sai temast päev hiljem asendusliikmena XIV Riigikogu liige. Eesti Ööjooksu ja muude tervisespordiürituste algataja ja korraldaja.[viide?] Tema eestvedamisel[viide?] on Rakveres algatatud liikumissari "Terve Rakvere liigub". Ta on Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Rakvere Kolmainu koguduse liige. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Valitsuse 10.10.2014 korraldus nr 451 "Lääne-Viru maavanema ametikohale nimetamine". Avaldamismärge: RT III, 14.10.2014, 5. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Valitsuse 26.10.2017 korraldus nr 298 "Maavanemate teenistusest vabastamine kohaliku omavalitsuse volikogu liikmeks valimise tõttu ja Vabariigi Valitsuse 21. septembri 2017. a korralduse nr 260 „Maavanemate teenistusest vabastamine“ muutmine". Avaldamismärge: RT III, 28.10.2017, 1. Elektrooniline Riigi Teataja. Riigikogu juhatuse 15.12.2020 otsus nr 152 "Riigikogu liikme volituste lõppemine ja asendusliikme asumine Riigikogu liikmeks". Avaldamismärge: RT III, 17.12.2020, 1. Märksõna "Marko Torm" Virumaa Teatajas
Aadu Ojamets

Aadu Ojamets (18. august 1904 – 11. juuli 1941) oli eesti kommunist. Aadu Ojamets oli põllutööline, Vastseliina valla 1. augustil 1940 kinnitatud vallavanema abi ja hiljem täitevkomitee abiesimees, EK(b)P liige, koostas küüditatavate nimekirja. Ta hukati Vastseliina vallamaja sauna ja Piusa jõe vahelisel maa-alal koos veel 13 kommunistliku kollaborandiga.
Turis

Turis (Turris) on Kristjan Jaak Petersoni väljamõeldud eesti pseudomütoloogia sõjajumal. Turis on kõuejumal, kes sai nime Thori järgi. Temaga oli kokku sulanud rahvajuht Ots, kes eestlased Aasiast Eestisse tõi, nii et sellest tuli Turis-Ots. Turis ei pruugi olla üldse Eestist pärit, sest meenutab soome mütoloogiast Turisast. Turisas on samuti Soome Tuuri Thorist alguse saanud. Tursa nime ollakse aga Eestis varem tuntud, sest sellesarnaseid kohanimesid on Eestist leida. Talle olevat ohverdatud veiseid, lambaid ja inimesi. Friedrich Reinhold Kreutzwaldi väitel peeti sügisese pööripäeva ajal suur pidu Turise auks, kus talle iseäralike tempudega sikk ohverdatud. Kreutzwaldi poolt Neusi Volksliederis avaldatud ohvrilaulusse on palju mõistmata, mõtteta sõnu kuhjatud, nagu neid ainult mõni jabur võis lausuda: Turriselle tura andeks, Tura andeks, kirve kilbaks, Ahtavarre elpatilleks, Mõggusa mõega mõrsjaks. Tappame sikko sarvilise, Ahmame sõrgala kuninga. Õho, õho! Sarvilista Sõmmer-ie sõstra poiga! Turris-sikko sarve otsa Sõlmisin muistse sõnumi, Punusin pühha-ie pühkmed, Ennemuistsed murrikud. Turris-silma, Turris-kõrva Kulutaja kulejalle! Matthias Johann Eisen. Eesti mütoloogia. Mats, Tallinn, 1995, lk. 124. Matthias Johann Eisen. Eesti mütoloogia. Mats, Tallinn, 1995, lk. 124–125. Eisen, Matthias Johann. 1919. Eesti mütoloogia lk 124-125
Kiirgliblikas

Kiirgliblikas (Apatura F.) on liblikate perekond. Perekonda kuulub neli liiki. Lisaks on varem sellesse perekonda arvatud liigid eraldatud perekondadesse Chitoria ja Mimathyma. Kaks Euroopas leiduvat liiki esinevad ka Eestis. Väike-kiirgliblikas (Apatura ilia) on Eestis olnud väga haruldane, ent viimasel aastakümnel on tema arvukus suurenenud. Tema röövikud toituvad ja talvituvad remmelgatel, paljudel paplitel ja haabadel. Nukud asuvad kerges võrgendis lehtede vahel. Liblikaid võib kohata vanade pajude ja remmelgate läheduses ning segametsaservadel, hommikuti ka metsateedel või puiesteedel. Neid saab ligi meelitada teravalõhnalise juustuga. Suur-kiirgliblikas (Apatura iris) lendab juuli algusest augusti keskpaigani metsaservadel, parkides ja alleedel.