laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Nathan Fillion

Nathan Christopher Fillion (sündinud 27. märtsil 1971 Edmontonis) on Kanada filminäitleja. Ta on tuntud tänu Richard Castle'i rollile ABC draamasarjas "Castle" ja ka tema karjääri varasema rolli Kapten Malcolm Reynolds televisioonisarjas "Firefly". Fillion sündis inglise keele õpetajate Cookie ja Bob Fillioni pojana. Tal on vanem vend Jeff. Ta õppis Edmontonis Püha Kolmainsuse Katoliiklikus Keskkoolis ning seejärel Albertas Concordia ülikooli kolledžis ja Alberta ülikoolis. Olles töötanud mitmes teatris (Theatresports), teleseriaalis ja filmis, nagu näiteks improviseeritud seebiooper "Die-Nasty", kolis Fillion 1994. aastal New Yorki, kus ta teleseriaalis "One life to live" mängis Joey Buchanani. Selle eest nimetatai ta ka 1996. aastal Emmy kandidaadiks noore draamasarjanäitleja kategoorias, ent ei võitnud seda. 1997 lahkus ta sellest sarjast ja kolis Los Angelesse, et jätkata näitlejakarjääri teistes projektides (tulles tagasi saatesarja lühikeseks ajaks 2007). Pärast kolimist oli ta kõrvalosatäitja sarjas "Two Guys, a Girl, and a Pizza Place". 1998. aasta filmis "Reamees Ryani päästmine", mis järgmisel aastal nimetati Oscari kandidaadiks parima filmi kategoorias, mängis ta James Frederick Ryanit. 2002 mängis ta peaosa, Malcolm Reynoldsit ulmeseriaalis ja kosmosevesternis "Firefly". Sama rolli mängis ta selle seriaali põhjal tehtud 2005. aasta filmis "Serenity: Põgenemine uude maailma". 2003 mängis ta seriaalis "Vampiiritapja Buffy" 5 osas sarimõrvar Calebit. 2007–2008 mängis ta sarja "Meeleheitel koduperenaised" 12 osas doktor Adam Mayfairi. 2009 mängis ta filmis "Wonder Woman" nimitegelase Wonder Womani kaasvõitlejat ja armastatut Steve Trevorit.
Van der Valk

Van der Valk Hotels & Restaurants on Hollandi suurim hotellikett. Firmale kuulub 59 hotelli Hollandis ja 30 hotelli teistes riikides. Tegu on perefirmaga, mille asutamisaastaks loetakse aastat 1862, millal Nicolaas van der Valk avas Voorschotenis oma farmis kohviku De Gouden Leeuw. 1939. aastal jäi kohvik tee-ehitusele jalgu ja nii avasid Martien ja Rie van der Valk uue restorani koos kaheksa hotellinumbritoaga. Peres oli 11 last ja nende kaasabil hakkas ettevõte pärast Teist maailmasõda laienema. Firmale kuulub lisaks hotellidele ka Vogelpark Avifauna (Avifauna linnupark) Alphen aan den Rijnis, mis on maailmas esimene spetsiaalselt lindudega tegelev loomaaed. Linnupargi avamise posteril oli kujutatud tuukan, kellest on saanud firma vapilind. Firma koduleht
Rizokárpaso

Rizokárpaso (kreeka keeles Ριζοκάρπασο, türgi keeles Dipkarpaz) on linn Küprose saare idarannikul Karpasía poolsaarel. Rizokárpaso on poolsaare suurim linn. Linnas on umbes 5500 elanikku. See on de facto Põhja-Küprose Türgi Vabariigi kontrolli all ja kuulub selle haldusalasse kuuluvasse İskele piirkonda. Enne 1974. aasta Türgi okupatsiooni oli linn täielikult kreekakeelne. Kuna ühendus Küprose lõunaosaga lõigati ära, ei saanud kohalikud põgeneda. Seetõttu elab seal tänapäevani ÜRO vägede kaitse all umbes 250 Küprose kreeklast. Rizokarpaso-Sylla oli pronksiaegne linnus 2. aastatuhandel eKr. Rizokarpaso eelkäija-asula oli iidne Karpasia linn. Selle linna polise staatusest annab tunnistust ühe Phanoklese, Nikolaose poja, üleskirjutus. Türklaste sissetungi ajal Küprose põhjaossa paigutati Kyrenia lähedal asuva Agía Eiríni elanikud vastu nende tahtmist Rizokárpasosse. Kuni 20. sajandini oli siidikultuur elanike peamine kaubandusala. Toorsiid kedrati kohapeal ja kooti kangasteks. Pärast siidiussikasvatuse hääbumist läksid paljud talupidajad üle idamaist tüüpi tubaka kasvatamisele. Tubakalehtede kuivatamiseks ehitati spetsiaalsed varjualused. Mõne aasta jooksul sai küla Küprose tubakakasvatuse keskuseks ja jäi selleks kuni 1974. aastani. Tänapäeval kasvatatakse tubakat suhteliselt väikestes kogustes Türki eksportimiseks. Ümbruskonnas kasvatatakse peamiselt köögivilju ja teravilja punakaspruunil mullal (terra rossa). Korjatakse ka jaanikaunapuu vilju. Eriti vaatamist väärivad kaks keskaegset kirikut, mis pärinevad Lusignani ajast. Ümbruskonnas on arvukalt kauneid randu. Linnast mitte kaugel asuvad Ágios Fíloni kiriku varemed ja iidne asula. Edgar Peltenburg: Nitovikla and Tell el-Burak: Cypriot mid-second millennium B.C. forts in a Levantine context, lk 145–157. T. B. Mitford, K. Nikolaou: An Inscription from Karpasia in Cyprus. Journal of Hellenic Studies 77/2, 1957, lk 313–314. United Nations Security Council: Documents Officiels 32, 1977, lk 3.
Nina Hoekman

Nina Hoekman-Iankovskaja (8. august 1964 Kiiev, Ukraina NSV – 26. juuni 2014 Zutphen, Holland) oli Ukrainast pärit Hollandi kabetaja, naiste suurmeister. Hollandis elas ta 1995. aastast, kui abiellus Hollandi kabetaja Henk Hoekmaniga. Ta oli 11-kordne Hollandi naiste meister (1999, 2000, 2002, 2004, 2006, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013 ja 2014). Naiste maailmameistrivõistlusi tal võita ei õnnestunud, küll aga sai viiel korral hõbemedali. Ta töötas aastaid Hollandi noortekoondise treenerina.
Paralepa alumine tuletorn

Paralepa sihi alumine tuletorn on tuletorn Lääne maakonnas Haapsalu linnas Nõmme külas, Haapsalu lahe lõunakaldal. Tuletorni geograafilised koordinaadid on 58° 56′ 2″ N, 23° 28′ 58″ E. Valge raudbetoontorni kõrgus jalamist on 16 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 15 meetrit. Tuletorn moodustab sihi Paralepa ülemise tuletorniga. Märkide vahekaugus on 802 meetrit ja sihi asimuut on 152,7°. Valge tuli põleb pimedal ajal aasta läbi, see on näha 7 meremiili kaugusele. Tuli põleb sektori 150,7°–154,7° poole 2 sekundiks ja kustub seejärel on 2 sekundiks. Tuletorn ehitati 1934. aastal. Paralepa alumine tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus
Staden

Staden on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Roeselare haldusringkonnas. Stadeni, Oostnieuwkerke ja Westrozebeke ühinemisel moodustunud vald jaguneb järgmisteks piirkondadeks, osavaldadeks ja asulateks:  Saksamaa – Florstadt, alates 1956 Oostnieuwkerke Westrozebeke Vijfwegen Endine Westrozebeke magistraadihoone Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.  Staden – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (hollandi keeles)
Pime raamat

"Pime raamat" on Toomas Raudami 2012. aastal ilmunud romaan. Merlin Piirve "Päevane pime raamat". Sirp, 17. august 2012
Ruiselede

Ruiselede on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Tielti haldusringkonnas. 1977. aasta haldusreformi käigus terviklikkuse säilitanud Ruiselede jaguneb järgmisteks piirkondadeks ja asulateks: Doomkerke Sint-Pietersveld Ruiselede Magistraadihoone ja Jumalaema kiriku torn Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.  Ruiselede – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (hollandi keeles)
Sõmeri tuletorn

Sõmeri tuletorn on tuletorn Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Matsi külas, Liivi lahe idakaldal. Tuletorni geograafilised koordinaadid on 58° 21′ 1″ N, 23° 44′ 23″ E. Valge kaheksatahulise betoontorni kõrgus jalamist on 21 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 23 meetrit. Valge tuli põleb pimedal ajal aasta läbi, see on näha 9 meremiili kaugusele. Tuletorn ehitati 1954. aastal. Sõmeri tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus
Sõru ülemine tuletorn

Sõru sihi ülemine tuletorn on tuletorn Hiiu maakonnas Hindu külas. Tuletorni geograafilised koordinaadid on 58° 42′ 14″ N, 22° 29′ 9″ E. Alt valge ja ülevalt punase raudbetoontorni kõrgus jalamist on 16,8 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 19,2 meetrit. Tuletorn moodustab sihi Sõru alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 487 meetrit ja sihi asimuut on 310,6°. Tulepaak ehitati 1934. aastal. See sai 1941. aastal sõja käigus kahurimürskude tabamustest kannatada ja remonditi 1942. aastal. 702 - Sõru sihi ülemine tuletorn Eesti Tuletorni Selts  Sõru ülemine tuletorn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Sõru ülemine tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus
Emmaste ülemine tulepaak

Emmaste sihi ülemine tulepaak on tulepaak Hiiu maakonna lõunaosas Rannaküla külas. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 41′ 27″ N, 22° 34′ 19″ E. Navigatsioonimärgi moodustab valge metalltorni otsas paiknev valge püsttriibuga punane täisnurkne tahvel. Tule kõrgus veepinnast on 26 meetrit ja maapinnast 24,4 meetrit. Tulepaak moodustab sihi Emmaste alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 1071 meetrit ja sihi asimuut on 89,4°. Tulepaak ehitati 2016. aastal varasema 1947. aastal rajatud tulepaagi asemele. Eelmise terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist oli 19 meetrit. Emmaste ülemine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus "692 Emmaste sihi ülemine tulepaak". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. oktoober 2017. Vaadatud 22. oktoobril 2017. Emmaste ülemine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Lensk

Lensk on linn Venemaal Sahha (Jakuutia) Vabariigis, Lenski ulussi halduskeskus. 1663. aastal oli asutatud Muhtukujevskaja küla evengi asula Muhtui kohas. 18. sajandil oli avatud Muhtuja postijaam. 19. sajandil ja 20. sajandi alguses oli poliitiliste küüditamiste sihtkohaks. 20. sajandi keskel hakkas kiiresti kasvama seoses teemandikaevandusega Viljui basseinis. Linnaõigused ja uue nime Lensk sai 1963. aastal. Linn asub Leena jõe vasakul kaldal Leena platool 840 km Jakutskist. Lenskis on järsult mandriline kliima pika külma talve ja lühida sooja suvega. Kõige külmem kuu on jaanuar keskmise õhutemperatuuriga –29 °C, kõige soojem kuu on juuli keskmise õhutemperatuuriga 17,7 °C. Õhutemperatuuri absoluutne miinimum on –56,1 °C ja maksimum 39,0 °C. Sademeid on 227 mm aastas. "Venemaa Statistikaamet". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. mai 2020. Vaadatud 8. detsembril 2015. Climatebase.ru
Aalter

Aalter on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis Genti haldusringkonnas. 1977. aasta haldusreformi käigus Bellemi, Poeke ja Lotenhullega liidetud Aalter jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:  Prantsusmaa – La Creuse, alates 1979  Saksamaa – Rotenburg, alates 1974 Poeke loss Bellem Aalter Bellem Bellem Bellem Lotenhulle  Aalter – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (hollandi keeles)
Arūnas Norvaišas

Arūnas Norvaišas (15. oktoober 1963 Šiauliai – 24. juuni 2023) oli Leedu kabetaja, suurmeister Vene kabes. Tema suurimaks saavutuseks on NSV Liidu meistrivõistluste võitmine 1985. aastal.
Tartu ülikooli vehklemisõpetaja

Tartu ülikooli vehklemisõpetaja ehk vehklemismeister oli 17.–19. sajandil Tartu ülikooli õppejõud, kes õpetas üliõpilastele ja õppejõududele vehklemist. Ehkki ajaloolase Helmut Piirimäe sõnul oli vehklemismeister Rootsi-aegses ülikoolis "väga nõutav tunniandja", sest nii professorid kui ka üliõpilased kandsid tol ajal pidevalt mõõka ja pidid oskama seda ka kasutada, palgati esimene vehklemisõpetaja alles 1690. aastal, ligi 60 aastat pärast ülikooli asutamist. Selleks sai Abraham Chemnitz, kes aga suri 1693. aastal. Samal aastal palgati tema asemele prantslane Pierre de Maret. Pärast ametikoha kaotamist 19. sajandi lõpul säilis vehklemisõpetus üliõpilaskorporatsioonides. 1690–1693 Abraham Chemnitz (surnud 1693) 1693–1710 Pierre de Maret 1812 Johann Matelin 1816–1824 Alexandre Dufour 1835–1851 Alexander Malström (kt) 1851–1878 Georg Knigge 1878–1884 Paul Buro Helmut Piirimäe "II peatükk. Academia Gustavo-Carolina 1690-1710" - Rmt: "Tartu Ülikooli ajalugu" Tallinn: Perioodika, 1985, lk 33
Risti tulepaak

Risti tulepaak oli tulepaak Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Keibu külas Ristininal. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 59° 16′ 24″ N, 23° 43′ 54″ E. Tulepaak ehitati 1955. aastal ja lammutati 2004. aastal. Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist oli 25 meetrit ja tule kõrgus merepinnast 29 meetrit. Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 408.
Tartu ülikooli ujumisõpetaja

Tartu ülikooli ujumisõpetaja oli Tartu ülikooli õppejõud. Ülikoolile kuulus ujumiskoht Emajõe ääres koos Johann Wilhelm Krause projekteeritud suplusmajaga. Ujumisõpetaja palk oli 200 rubla aastas. Kuna ujumisõpetust sai korraldada ainult suvel, teenisid nad lisa vetelpäästja ja tislerina. Ujumisõpetaja kohal töötasid järgmised isikud: 1829–1839 Franz Daniel Stöckel, 1840–1841 Theodor Stöckel (1808–1841), 1841–1861 Alexander Stöckel (1815–1861), 1862–1864 Adolf Stöckel (surnud 1864). Alates 1864. aastast oli ametikoht vakantne, ülikooli suplusasutus anti Tartu linna valdusse, koht kaotati 1892. aastal. Ülikooli suplusasutuse järelevaatajad olid: 1869–1882 Ivan Ordalinoff (kuni 1880. aastani Ivan Krivorutschenko; nimetas end ülikooli ujumisõpetajaks), 1882–1892 Peter Bahrs.
Telisna alumine päevamärk

Telisna alumine päevamärk on päevamärk Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Telise külas. Päevamärgi geograafilised koordinaadid on 59° 4′ 10″ N, 23° 25′ 54″ E. Kivist püramiidtorni kõrgus jalamist on 6 meetrit. Tuletorn moodustab liitsihi Telisna ülemise päevamärgiga. Märkide vahekaugus on 416 meetrit ja sihi asimuut on 154°. Päevamärk ehitati 1910. aastal. Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 437. Telisna alumine päevamärk kultuurimälestiste riiklikus registris
Telisna ülemine päevamärk

Telisna ülemine päevamärk on päevamärk Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Telise külas. Päevamärgi geograafilised koordinaadid on 59° 3′ 59″ N, 23° 26′ 3″ E. Kivist püramiidtorni kõrgus jalamist on 12 meetrit. Tuletorn moodustab liitsihi Telisna alumise päevamärgiga. Märkide vahekaugus on 416 meetrit ja sihi asimuut on 154°. Päevamärk ehitati 1910. aastal. Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 438. Telisna ülemine päevamärk kultuurimälestiste riiklikus registris
Berlare

Berlare on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 86 hektarilisel territooriumil asub Donkmeeri tehisjärv. Haldusreformi käigus Uitbergeni ja Overmerega liidetud Berlare jaguneb järgmisteks osavaldadeks: Berlare Berlare Donkmeeri tehisjärv Berlare Uitbergen Uitbergen Overmere Eendekooi loomapargi asukas Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.  Berlare – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (hollandi keeles)
Viimsi ülemine tuletorn

Viimsi sihi ülemine tuletorn (ka Viimsi ülemine tulepaak) on tuletorn Harjumaal Viimsi vallas Lubja külas Lubja mäel. Tuletorni geograafilised koordinaadid on 59° 31′ 0″ N, 24° 50′ 23″ E. Punase raudbetoontorni kõrgus jalamist on 13 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 59 meetrit. Tuletorn moodustab sihi Viimsi alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 1377 meetrit ja sihi asimuut on 83,6°. Siht juhatab meresõitjad läänest Tallinna reidile. Algne puitkonstruktsiooniga märk valmis 1914. aastal. 1927. aastal asendati see profiilrauast sõrestikpüramiidiga. Praegune tuletorn ehitati 1939. aastal. Torni ülemistel korrustel oli algselt Tallinna lahe äärsete rannakaitsepatareide tulejuhtimis- ja vaatluspost. Tuletorni latern asus torni alumisel kolmandikul, torni ülaossa viidi see pärast Teist maailmasõda. Einberg, T., 2009. Viimsi meremärgid ja sadamad. Viimsi vald 90. Harjumaa: Viimsi vallavalitsus, lk 241. Viimsi ülemine tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus
Viimsi alumine tulepaak

Viimsi sihi alumine tulepaak on tulepaak Harjumaal Viimsi vallas Haabneemes. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 59° 30′ 56″ N, 24° 48′ 56″ E. Metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 35 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 41 meetrit. Tulepaak moodustab sihi Viimsi ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 1377 meetrit ja sihi asimuut on 83,6°. Siht juhatab meresõitjad läänest Tallinna reidile. Algne puitkonstruktsiooniga märk valmis 1914. aastal, metallsõrestiktorn 1927. aastal ja praegune torn pärast Teist maailmasõda. Einberg, T., 2009. Viimsi meremärgid ja sadamad. Viimsi vald 90. Harjumaa: Viimsi vallavalitsus, lk 242. Viimsi alumine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Roomassaare ülemine tulepaak

Roomassaare sihi ülemine tulepaak on tulepaak Saare maakonnas Kuressaare linnas Roomassaare sadamas. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 13′ 7″ N, 22° 29′ 54″ E. Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 30 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 33 meetrit. Tulepaak moodustab sihi Roomassaare alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 721 meetrit ja sihi asimuut on 321,5°. Praegune tulepaak ehitati 2003. aastal. 2007 Vana tulepaak (2003) Roomassaare ülemine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Hobulaiu põhja-tulepaak

Hobulaiu põhja-tulepaak on tulepaak Lääne maakonnas Ridala vallas Hobulaiul. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 57′ 6″ N, 23° 23′ 13″ E. Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 19 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 24 meetrit. Tulepaak moodustab sihi Uppholmi tulepaagiga. Hobulaiu põhja-tulepaak on sihi ülemine märk. Märkide vahekaugus on 2520 meetrit ja sihi asimuut on 185°. Tulepaak ehitati 1953. aastal. Hobulaiu põhja-tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Hülkari tulepaak

Hülkari tulepaak on tulepaak Harjumaal Viimsi vallas Naissaare kagutipus Hülkari neemel. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 59° 32′ 27″ N, 24° 33′ 48″ E. Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 15 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 20 meetrit. Tulepaak ehitati 1954. aastal. Hülkari tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Kõinastu tulepaak

Kõinastu tulepaak on tulepaak Saare maakonnas Saaremaa vallas Kõinastu laiu põhjatipul. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 38′ 46″ N, 23° 1′ 11″ E. Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 13 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 19 meetrit. Kõinastu tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Vainupea tulepaak

Vainupea tulepaak on tulepaak Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vainupea neemel. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 59° 35′ 9″ N, 26° 15′ 54″ E. Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 20 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 24 meetrit. Tulepaak ehitati 1958. aastal. Vainupea tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Wilhelm Robert Schmidt

Wilhelm Robert Schmidt (23. jaanuar/4. veebruar 1823 Paldiski – 7. detsember/19. detsember 1887 Mihkli) oli Eesti vaimulik ja koolijuht. Ta õppis aastatel 1833–1841 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1844–1849 õppis ta Tartu Ülikoolis filoloogiat ja usuteadust. Ta oli aastatel 1846–1849 koduõpetajaks Jõgisool ja aastatel 1850–1851 Haibas. Prooviaastal oli ta Keila ja Hageri koguduses. Ordineeriti 7. oktoobril/19. oktoobril 1851 õpetajaks. Ta oli aastatel 1851–1887 Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja. Ta organiseeris Läänemaal esimese laulukoori. Samuti oli ta seotud Kuuda õpetajate seminariga, ta oli aastatel 1861–1864 seminari inspektoriks ja aastatel 1873–1878 seminari direktoriks. Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885–1919. Böhlau Verlag Köln Wien Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
Valaste tulepaak

Valaste tulepaak on tulepaak Ida-Virumaal Toila vallas Valaste külas. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 59° 26′ 43″ N, 27° 21′ 57″ E. Varasem terasest metallsõrestiktorn ehitati 1958. aastal. Tulepaagi kõrgus jalamist oli 15 meetrit ja tule kõrgus merepinnast 70 meetrit. Aastatel 1993–2006 oli torn kasutusel päevamärgina. 2006. aastal viidi latern 50 meetri kaugusel asuvasse mereseire radaritorni, kus tule tõrgus merepinnast on 73,2 m. Varasem torn on lammutatud. Valaste tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Beveren (Ida-Flandria)

Beveren on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. Antwerpenist ja Schelde jõest mõned kilomeetrid läänes asuv Beveren jaguneb järgmisteks osavaldadeks ja piirkondadeks: Kieldrecht Doel Kallo Melsele Bevolkingscijfers per provincie en per gemeente op 1 januari 2023, vaadatud 17.01.2024.  Beveren (Ida-Flandria) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (hollandi keeles)
Vormsi ülemine tulepaak

Vormsi põhjasihi ülemine tulepaak on tulepaak Lääne maakonnas Vormsi vallas Saxby külas. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 59° 1′ 14″ N, 23° 7′ 43″ E. Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 35 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 41 meetrit. Tulepaak moodustab liitsihi Vormsi tuletorniga. Märkide vahekaugus on 1002 meetrit ja sihi asimuut on 140°. Tulepaak ehitati 1957. aastal. Vormsi ülemine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Ninaküla tuletorn

Ninaküla tuletorn (ka Ninaküla tulepaak) on tuletorn Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Nina külas. Tuletorni geograafilised koordinaadid on 58° 36′ 27″ N, 27° 12′ 34″ E. Valge raudbetoontorni kõrgus jalamist on 11 meetrit ja tule kõrgus Peipsi pinnast on 14 meetrit. Tuletorn ehitati 1938. aastal.  Ninaküla tuletorn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ninaküla tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus
Moldova tulepaak

Moldova tulepaak on tulepaak Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas Jabara külas. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 59° 25′ 55″ N, 27° 3′ 18″ E. Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 28 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 56.5 meetrit. Tulepaak ehitati 1958. aastal. Moldova tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Sõru alumine tuletorn

Sõru sihi alumine tuletorn (ka Sõru alumine tulepaak) on tuletorn Hiiu maakonnas Hindu külas. Tuletorni geograafilised koordinaadid on 58° 42′ 4″ N, 22° 29′ 32″ E. Punase laternaruumiga valge raudbetoontorni kõrgus jalamist on 11 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 13 meetrit. Tuletorn moodustab sihi Sõru ülemise tuletorniga. Märkide vahekaugus on 487 meetrit ja sihi asimuut on 310,6°. Tuletorn ehitati 1934. aastal. Sõru alumine tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus
Holmi alumine tulepaak

Holmi sihi alumine tulepaak on tulepaak Lääne maakonnas Haapsalu linnas Väike-Holmi poolsaare põhjatipul. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 57′ 35″ N, 23° 30′ 40″ E. Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 7 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 8 meetrit. Tulepaak moodustab sihi Holmi ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 396 meetrit ja sihi asimuut on 73,2°. Holmi alumine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Tšehhi vapp

Tšehhi vapp on Tšehhi Vabariigi riigivapp. Vapi esimesel ja neljandal väljal on Čechy vapp, teisel väljal Morava ning kolmandal väljal Sileesia vapp.
Dirhami alumine tulepaak

Dirhami sihi alumine tulepaak on tulepaak Läänemaal Lääne-Nigula vallas Dirhami lahe lõunarannikul. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 59° 12′ 33″ N, 23° 30′ 14″ E. Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 6 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 9 meetrit. Tulepaak moodustab sihi Dirhami ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 218 meetrit ja sihi asimuut on 170,3° Dirhami alumine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Kajakarahu ülemine tulepaak

Kajakarahu sihi ülemine tulepaak on tulepaak Läänemaal Haapsalu linnas Vasikaholmil. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 57′ 10″ N, 23° 31′ 27″ E. Püramiidja metallsõrestiku kõrgus jalamist on 13 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 12 meetrit. Tulepaak moodustab sihi Kajakarahul asuva alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 595 meetrit ja sihi asimuut on 94,2°. Kajakarahu ülemine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Kopli alumine tulepaak

Kopli sihi alumine tulepaak (varem Kopli lahe alumine tulepaak) on tulepaak Harju maakonnas Tallinna linna Haabersti linnaosas. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 59° 26′ 7″ N, 24° 40′ 46″ E. Tsingitud terastorni kõrgus jalamist on 11,5 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 10,5 meetrit. Tulepaak moodustab sihi Kopli ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 387 meetrit ja sihi asimuut on 133°. Torust valmistatud tulepaak paigaldati 1995. aastal. Tulepaagi aadress on Paldiski maantee 80e.  Kopli sihi märgid – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Kopli alumine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Kopli ülemine tulepaak

Kopli sihi ülemine tulepaak (varem Kopli lahe ülemine tulepaak) on tulepaak Harju maakonnas Tallinna linna Haabersti linnaosas. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 59° 25′ 59″ N, 24° 41′ 4″ E. Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 14 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 19 meetrit. Tulepaak moodustab sihi Kopli alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 387 meetrit ja sihi asimuut on 133°. Tulepaak ehitati 1971. aastal. Tulepaagi aadress on Paldiski maantee 80d.  Kopli sihi märgid – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Kopli ülemine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus