laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aristarch Sinkel

Aristarch Sinkel (13. detsember 1912 Virtsu – 25. september 1988 Pärnu) oli eesti jurist ja kirjanik. Aristarch Sinkel sündis Virtsus rannaasulas postiteenija perekonnas. Alg- ja keskhariduse omandas ta Võru linnas aastatel 1921–1930 ning jätkas õpinguid Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (1930–1935). Akadeemiliselt kuulus ta ÜS-i Raimla. Pärast ülikooli lõpetamist oli ta pikemat aega töötu, siis kohtuametnik Rakveres ja Pärnus, 1941 rahvakohtunikuna Hiiumaal, 1942–1944 sekretär Pärnu maa-ametis. 1944–1980 töötas Sinkel tööstusliku planeerimise alal mitmes Pärnu tööstusettevõttes ja juriskonsuldina Pärnu kaubandusvalitsuses. Kirjanduslikku tegevust alustas ta aastal 1949, osaledes Rahva Hääle jutuvõistlusel. Võistlusel hinnatud juttude kogumikus ilmus tema "Piusa täht". Esimesele suleproovile järgnesid perioodikas lühijutud ja -näidendid ning humoreskid. Joonistas ka karikatuure, mida avaldati 1950. aastatel Pärnu ajalehes Töörahva Hääl. 1956. aastal ilmus tema sulest ajaloolise romaanitriloogia esimene osa, Jüriöö ülestõusu käsitlev "Musta risti ikke all", 1959. aastal järgnes Põhjasõja aega kujutav "Mõõgaga mõõdetud maa". 1967. aastal valminud, Eesti elu ristisõdalaste maaletulekust Põhjasõjani kujutav "Lembitu" jäi esialgu käsikirja, kuni see ilmus kirjaniku tütre Astra Jõgeva toel 2008. aastal. Ta kuulub autorite hulka, kellele kirjandusloos on jäetud põhjendamatult tagasihoidlik koht. Vähe on kodumaises kirjanduses Sinkeliga võrdseid kirjamehi, kellel panna välja niivõrd mastaapne ajalooline triloogia nagu temal. Aristarch Sinkel suri 25. septembril 1988 Pärnus ja ta maeti 28. septembril 1988 Pärnu Metsakalmistule. "Musta risti ikke all" (1956; 1959); illustreerinud Helgi-Maret Olvet. Eesti Riiklik Kirjastus "Mõõgaga mõõdetud maa" (1959); illustreerinud Henn Rooneem. Eesti Riiklik Kirjastus "Lembitu" (1967; ilmunud 2008); kujundaja Rein Seppius. Revelex Kirjastus. ISBN 9789985993705 "Saunapäev" (1967); illustreerinud Ilmar Torn. EKP Keskkomitee Kirjastus (Pikker) "Päikeseprillid" (1971); illustreerinud Hugo Hiibus. EKP Keskkomitee Kirjastus (Pikker) "Võidetud rabaveed". Näidend ühes vaatuses. 1950. Eesti NSV Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus Pärnu Postimees 12. detsember 2012 - Homme möödub sajand kirjanik Aristarch Sinkeli sünnist Raul Sulbi. "Ilmus 4 kümnendi eest kirjutatud ajalooline romaan Lembitust." Postimees, 12. november 2008. http://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=342957 Ülo Tonts. "Sinkel, Aristarch". Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 535 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Aristarch Sinkel Eesti biograafilises andmebaasis ISIK Raul Sulbi: Ilmus 4 kümnendi eest kirjutatud ajalooline romaan Lembitust, Postimees, 12. november 2008 Hilja Treuberg: Homme möödub sajand kirjanik Aristarch Sinkeli sünnist, Pärnu Postimees, 12. detsember 2012 Galerii: Aristarch Sinkeli maja külge kinnitati mälestustahvel, Pärnu Postimees, 14. detsember 2012
Keminmaa vald

Keminmaa on vald Soomes Lapi maakonnas. Keminmaa naabervallad on Kemi linn, Simo, Tervola ja Tornio linn. Hirmula, Ilmola, Itäkoski, Jokisuu, Laurila, Lautiosaari, Liedakkala, Maula, Pörhölä, Ruottala, Sompujärvi, Törmä, Viitakoski Area of Finland's municipalities 2023-01-01 Keminmaa valla koduleht
Arsène Wenger

Arsène Charles Ernest Wenger (sündinud 22. oktoobril 1949 Strasbourg'is) on prantsuse jalgpallitreener ja endine jalgpallur. Ta ise mängis jalgpalli amatöörklubides, kuni 1978. aastal tegi ta debüüdi elukutselisena Strasbourgi meeskonnas mängus AS Monacoga. Mängijana ta eriti silma ei paistnud, ometi võitis ta Strasbourgiga 1979. aastal Prantsuse liiga. 1981. aastal sai ta treeneripaberid ning hakkas juhtima Strasbourgi noortevõistkonda. 1987. aastal hakkas Wenger juhendama AS Monacot. Monaco juhina oli ta edukas, aga sai sealt kinga kui 1994. aastal jäädi Prantsusmaa liigas alles üheksandaks. Seejärel siirdus ta Jaapanisse J. League'i juhendama klubi Nagoya Grampus Eight. Aastatel 1996–2018 oli Wenger Londoni Arsenali peatreener. Arsenaliga võitis ta kolm korda Inglise Premier League'i ja seitsmel korral Inglismaa karika. Cannes 1983 Nancy 1984–1987 Monaco 1987–1994 Nagoya Grampus Eight 1995 – september 1996 Londoni Arsenal september 1996 – 2018 Strasbourg Ligue 1: 1978–79 Monaco Ligue 1: 1987–88 Coupe de France: 1990–91 Nagoya Grampus Emperor's Cup: 1995 Jaapani superkarikas: 1996 Arsenal Premier League: 1997–98, 2001–02, 2003–04 FA Cup: 1997–98, 2001–02, 2002–03, 2004–05, 2013–14, 2014–15, 2016–17 Inglismaa superkarikas: 1998, 1999, 2002, 2004, 2014, 2015, 2017 Märkused Arsenal lõpetas 2003–04 Premier League'i hooaja kaotuseta, olles niiviisi esimene Inglismaa kõrgliiga klubi, kellel on see viimase 115 aasta jooksul õnnestunud. Viited
Ühistegevus

Ühistegevus on sarnaste huvidega isikute koondumine, et teostada ühistegevuses osalejate individuaalsete huvide rahuldamist. Ühistegevus on sama vana kui inimkond, inimesed on läbi aegade üritanud oma isiklikke probleeme lahendada ühiselt olukorras, kus paljudel on samasugune probleem või eesmärk. Ühistegevus on õiglane, kui iga ühistegevuses osaleja saab kasu proportsionaalselt tema poolt antud panusele. Ühistegevuse üks kandvaid ideid on ühistu liikmete vajaduste rahuldamiseks omahinnaga teenuste osutamine. Majanduslike ühistute kaudu saab iga ühistu liige lisasissetulekut, mis parandab tema perekonna majanduslikku olukorda. Hästikorraldatud sotsiaalühistute kaudu saavad aga inimesed paremini rahuldada oma kultuurilisi, sotsiaalseid ja harrastusvajadusi. Heal tasemel ja mitmekülgse poliitilise ühistegevuse kaudu (erakondade kohalikud grupid) on võimalik paremini korraldada ka kohalikku omavalitsuslikku elukorraldust. Kohalikud inimesed, kes on liitunud poliitiliste erakondadega, saavad ise osaleda oma elu korraldamisel ja vahetult mõjutada külade, valdade, alevite ja linnade elu. Ühistulistel ühendustel on oma piirkonnale suur mõju. Tänu ühistutele, mille liikmeteks on kohalikud elanikud, jääb kogu ühistegevuse kaudu teenitav raha kohalike elanike kätte, seega ka kohaliku elu edendamiseks. Kohalikke projekte võimaldavad finantseerida hoiu-laenuühistud. Kohalike ühistute puhul paraneb ka piirkonna tööhõive. Ühistutes leiavad sageli tööd ka need inimesed, kes ei ole ühistute liikmed-omanikud. Kuna maksudest laekub suur osa kohalike omavalitsuste eelarvesse, siis aitab seegi kaasa piirkonna arengule. Hästikorraldatud ühistegevuse kaudu on igal ühiskonna liikmel võimalik oma majanduslikku olukorda parandada ning aktiivselt osaleda ka sotsiaalelus ja poliitikas. "10 aastat ühistegevust iseseisvas Eestis". Tallinn 1930 "25 aastat piimanduslikku ühistegevust. Üleriikline Piimaühisuste Keskliit". Tallinn: Üleriikline Piimaühisuste Keskliit, 1933 "10 aastat Üleriiklise Piimaühisuste Keskliidu tegevust : 1930-1939". Koostanud Leo Anderson. Tallinn: Üleriikline Piimaühisuste Keskliit, 1940 Valner Krinal, Kaljo Krimm, Eve Tomson. "Ühistegevuse arengust Eestis". Tartu Ülikooli Kirjastus. Tartu 1996. 120 lk "80 aastat Elva Tarbijate Ühistut". Elva: Elva Tarbijate Ühistu, 2001 Helgi Kaldma. "Päevaintervjuu: Ühistegevuskoda teadvustas end". Sakala nr 226, 24. november 2004. Lk 3 Eesti Ühistegeline Liit Coop Eesti Ühistegevuskoda Talgud Ühistu Hoiu-laenuühistu 2012 – UN International Year of Cooperatives (IYC)
Natta

Natta võib tähendada mitut asja: Natta! on mobiiliteenuste kaubamärk Natta on ämblikuperekond hüpikämbliklaste sugukonnas Natta on asula ja haldusüksus Benins Natta on itaalia perekonnanimi Giulio Natta, keemik, Nobeli auhinna laureaat Alessandro Natta, poliitik
Paul Poom

Paul Poom (4. juuni 1893 Narva – 12. aprill 1984 Stockholm) oli Eesti riigikohtunik. Lõpetas 1924 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Sakala liige. Töötas kohtu-uurijana Narvas ja prokurörina Tartus. 1926–1933 Tartu-Võru rahukogu liige, 1933–1934 Viljandi-Pärnu rahukogu abiesimees, 1934–1938 Kohtukoja liige, alates 1938. aastast riigikohtunik. Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku kirikukohtu esimees. Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis asutajaliige, Eesti Rahvusfondi juhatuse liige. Paul Poom oli viimane elusolev riigikohtunik Teise maailmasõja eelsest Eesti Vabariigi riigikohtust. Tema abikaasa oli Eesti esimene naisvandeadvokaat Hilda Reiman-Poom. Kas loobumine põhiseadusest? Teataja nr 16, 6. detsember 1953. Lk 7 Õigustunde allakäik ja selle tagajärjed. Teataja, 6. veebruar 1955 nr 3. Lk 3 ja 8 Evald Blumfeldt. Riigikohtunik Paul Poom 60-ne aastane. Teataja, 25. mai 1953, nr 3, lk 8 Ilmar Arens. Paul Poom 90 a. Teataja, 11. juuni 1983, nr 12, lk 11 Heinrich Mark. Paul Poomi mälestades. Teataja, 28. aprill 1984, nr 9, lk 11 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Gerhard Kõrb

Gerhard Kõrb (15. juuli 1905 Pärnu – 6. juuli 1983 Stockholm) oli Eesti jurist ja riigiametnik. Lõpetas 1930 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, töötas posti- ja maksuametkonnas. EÜS Ühenduse vilistlane. 1944 põgenes Rootsi. Bernhard Mäelo. Gerhard Kõrb'i mälestades. Teataja, 6. august 1983, nr 14, lk 9.
Parasitoid

Parasitoid ehk röövparasiit on organism, kes suhteliselt pika aja oma elueast elab mingil peremeesorganismil parasiteerides, kusjuures lõpuks ka tapab oma peremehe. Vastavat parasitoidi (mõnikord nimetatud ka nekrotroofiks) ja peremeesorganismi suhet nimetatakse nekrotroofseks parasitismiks. Parasitoidi ja parasiidi põhimõtteline erinevus on selles, et esimene tapab alati (sageli sööb ka seejärel ära) oma peremeesorganismi, parasiit aga mitte[viide?]. antibioos
Arno Tali

Arno Tali on Oskar Lutsu Tootsi-lugude sarja tegelane, romaanisarja esimese osa "Kevade" peategelane ning hilisemate osade kõrvaltegelane. 1969. aasta Eesti filmis "Kevade" kehastab teda Arno Liiver. "Kevade" sündmustik ongi esitatud suuremalt jaolt Arno Tali vaatevinklist. Ta on üks õpilastest Paunvere kihelkonnakooli klassis, mille elule Lutsu lühiromaan keskendub. Arnot on kujutatud mõtliku, unistava ja tundliku poisina. Temas on nähtud ka autori alter ego, ehkki hilisemates osades figureerib Luts ise selgesti eristuva kõrvaltegelasena. Arno Tali fond
Aleksander Prima

Aleksander Prima (9. juuli 1906 Uderna, Tartumaa – 25. veebruar 1983 Lakewood, USA) oli eesti aiandusteadlane. Aleksander Prima oli taluomaniku poeg. Lõpetas 1927 Tartu Poeglaste Reaalgümnaasiumi, õppis 1927–1928 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas ja sama teaduskonna pedagoogikakursustel, lõpetas 1933 Berliini Põllumajandusülikooli aiandusosakonna, dr. rer. nat. (1949, Darmstadti Tehnikaülikool) (õppetöö vaheaegadel töötas Saksamaa aiaärides). Oli 1928–1930 Tartu aianduse-mesinduse täienduskooli juhataja, 1931–1933 Tartu aianduskursuste juhataja, 1933–1935 Tartu Õpetajate Seminari aiandusõpetaja, ühtlasi Haridus- ja Sotsiaalministeeriumi kooliaedade inspektor, 1935–1940 Põllutööministeeriumi aiandus-mesindusnõunik, aastast 1936 ka Tartu Ülikooli õppejõud, 1940–1941 Eesti NSV Põllutöö RK vanemagronoom aianduse alal, 1942–1944 Aedvilja Keskühisuse direktor. Lahkus 1944 Eestist, oli 1946–1949 Saksamaal Balti Ülikooli õppejõud, 1946 ühtlasi Berliini Ülikooli külalislektor, 1950–1972 USA-s Lakewoodis Shade Tree Commissioni agent ja juht. Korraldas loenguid ja kursusi, õpetas USA-s välja 200 müügiagenti. Ta oli korporatsiooni Ugala vilistlane. Uurimisvaldkond: aiandus ja mesindus. USA-s koostas u 10 000 eesaia haljastusprojekti. Oli Eesti Aianduse-Mesinduse Keskseltsi juhatuse (1934–1937) ja ajakirja Aed toim liige, ajakirja Mesinik peatoimetaja (1937–1940). Üle 100 teadustrükise, sh monograafiad. Aiandus ja mesindus. Tallinn, 1932, 2. trükk 1934 Köögiviljaaed (kaasautor F. Raska). Tartu, 1934 Tegeliku aianduse ja mesinduse käsiraamat (kaasautor, peatoim). I–III. Tartu, 1934–1936 Aianduse ja mesinduse edendamise otstarve ja kord. Tallinn, 1936 Maakodu ümbrus kaunimaks (kaasautor). Tallinn, 1937 Muld, väetised ja aiatööriistad. Tartu, 1937 Puuviljaaiandus (kaasautor). Tartu, 1937 Viljapuude standardsortimendid (kaasautor A. Mätlik). Tallinn, 1940. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide AAUT II, 480 EE 14, 379 EABL, 105 ETVpK, 95 Aed (1933), 287. Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Elmar Tõldsepp

Elmar Tõldsepp (17. aprill 1908 Avinurme vald, Tartumaa – 10. veebruar 1983 Stockholm) oli eesti vaimulik. Lõpetas Tartu Ülikooli usuteaduskonna 1936. Korporatsiooni Fraternitas Estica vilistlane. Oli prooviaastal Tartu Maarja ja Narva Aleksandri koguduses. Ordineeriti õpetajaks Tallinna Toomkirikus 22. oktoobril 1937. Saaremaa Kaarma koguduse õpetaja 1937–1940, Narva Jaani koguduse õpetaja 1940–1941, Viljandi Jaani koguduse õpetaja 1941–1944. Viljandi raehärra. 1944 põgenes Rootsi. Oli 1945–1948 Kesk-Rootsi E.E.L.K. piirkonna õpetaja. Rootsi kiriku teenistuses oli aastatel 1948–1981. Seejuures teenis aastatel 1973–1983 E.E.L.K. Gotlandi kogudust ja Norrköpingi kogudust. Oli seejuures Rootsi praostkonna praost aastatel 1981–1983 ja Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Konsistooriumi assessor 1982–1983. Praostina oli ta 1970. aastatel tegutsenud väliseesti lauluraamatukomisjoni liige. Viljandis nimetati ametisse maanõunikud ja raehärrad. Eesti Sõna, 3. juuli 1943, nr. 149, lk. 2. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 "Kiriku laulu- ja palveraamat", 1991, ISBN 9519555935 Elmar Tõldsepp surnud. Teataja, 19. veebruar 1983, nr 4, lk 11
Hilda Gustavson

Hilda Gustavson (kuni 8. novembrini 1924 Hilda Soolo, 21. august 1898 Viljandi – 18. jaanuar 1983 Stockholm) oli eesti õpetaja, Oskar Gustavsoni abikaasa. Ta õppis Hellmanni Algkoolis ja Pärnu Gümnaasiumis. Lõpetas Tallinna õpetajate seminari. Aastatel 1917–1921 töötas ta Venemaal Kostroma kubermangus eesti asunduses õpetajana, 1922–1923 Vändra Kurttummade Koolis õpetaja-praktikandina, 1924-1944 Porkuni Riigi Kurttummade Koolis õpetajana. 1944 põgenes Rootsi, kus töötas 1945–1946 Vänesborgi Kurttummade Koolis, 1946–1951 Rootsi Karskusõpetuse Keskliidus. 1951–1953 elas Austraalias, kus töötas Sydney Kurttummade Koolis. 1953. aastast kuni surmani elas Rootsis. Gustavson, Hilda TLÜAR väliseesti isikud (vaadatud 8. septembril 2014)
Linda Konsap

Linda Konsap (pseudonüüm Linda Laino; 7. august 1908 Tartu – 5. juuni 1993 Middle Island, USA) oli eesti näitleja ja tantsija. Foto geni.com
Sarah Knauss

Sarah Knauss (sünninimega Sarah DeRemer Clark; 24. september 1880 Hollywood, Luzerne'i maakond, Pennsylvania – 30. detsember 1999 Allentown, Pennsylvania) oli Ameerika Ühendriikide ülipikaealine, keda peetakse Jeanne Calmenti järel vanuselt teiseks kunagi elanud inimeseks. Et Calmenti vanusega on tekkinud küsitavusi, võib Knauss olla ka vanimaks elanud inimene, kelle andmed on dokumentaalselt tõestatud. Guinnessi rekordite raamatu andmetel oli ta maailma vanim elav inimene alates 16. aprillist 1998, kui suri 117-aastane Marie-Louise Meilleur, kuni oma surmani. Ta oli viimane elav inimene, kes oli sündinud enne 1885. aastat. Tema vanemad oli Walter ja Amelia Clark. 1901. aastal abiellus ta Abraham Lincoln Knaussiga, neil sündis 1903. aastal tütar Kathryn, kes elas 101-aastaseks. Sarah oli osav õmblejanna ja valmistas lisaks muudele rõivastele endale ka pulmakleidi. Ta suri 119 aasta ja 97 päeva vanusena.
Titanic (film 1997)

"Titanic" on 1997. aastal valminud romantiline draamafilm. Filmi lavastaja, stsenarist ja produtsent on James Cameron. Film jutustab loo luksusauriku Titanic ainsast reisist Euroopast Ameerika Ühendriikidesse 1912. aasta kevadel. Peaosades on Leonardo DiCaprio (Jack Dawson) ja Kate Winslet (Rose DeWitt Bukater). Film võitis 4 Kuldgloobust ja 11 Oscarit. Garret, Diane (20. aprill 2007). "Big-budget bang-ups". Variety "The Titanic (1997)". Box Office Mojo.  Titanic (film 1997) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Paapua Uus-Guinea linnade loend

Siin on loetletud Paapua Uus-Guinea linnu. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Alotau - Arawa Goroka Kokopo - Kundiawa Lae Madang - Mount Hagen Port Moresby Rabaul Wabag - Wewak
Suur neljapäev

Suur neljapäev on vaikse nädala neljapäev. Suur neljapäev on ülestõusmispüha tsükli pöördepunkt. Tuhkapäeval alanud patukahetsusaeg lõpeb armulauateenistusega suurel neljapäeval. Ühtlasi algab suure neljapäeva jumalateenistusega risti ja ülestõusmise püha (paasapüha), ülestõusmispüha õhtuni kestev kolmepäevane püha (ladina keeles Triduum sacrum, Triduum paschale), mis väljendab Kristuse ristisurma ja ülestõusmise kokkukuuluvust. Suur neljapäev erineb oma iseloomult suure nädala teistest päevadest. Piiblilugemiste peateemaks on armulaua seadmine, mis annab teenistusele pidulikku ja rõõmsat tooni. Lisaks on väga vana traditsioon meenutada suurel neljapäeval Jeesust, kes peseb oma jüngrite jalgu. Päeva ladinakeelne nimi dies viridium (´roheliste [okste] päev´) viitab suurele neljapäevale kui traditsioonilisele pihil käimise päevale. Armulauaosadusest välja jäetud inimesed võeti tagasi koguduse osadusse ja nad said uuesti Kristus-viinapuu värsketeks oksteks. Õigeusu kirikus, katoliku kirikus ning mitmes protestantlikus kirikus kuulub suure neljapäeva jumalateenistusse jalgade pesemise talitus. See tuletab meelde, kuidas Jeesus pesi oma jüngrite jalgu ja käskis kristlastel saada samuti üksteise teenijaiks. Suure neljapäeva evangeelium asetab meie ette Jeesuse ja tema jüngrite viimase ühise paasasöömaaja ja püha armulaua seadmise. Piiblitekstid avavad erinevaid tahke altarisakramendi sisu kohta: uue lepingu söömaaeg, Jeesuse ohvrisurma meeldetuletamine, pattude andeksandmine, tänu ja rõõm, taevase pidusöömaaja ootus ja leivamurdmisega sündiv osadus. Jumalateenistuse lõpul võib altari esemetest ja tekstiilidest tühjaks teha, millega väljendatakse Kristuse viimaste kannatuste algust. Temalt riisuti kõik, Jeesuse piinajad ja hukkajad jagasid tema rõivad ning heitsid liisku tema kuue pärast (Ps 22:19; Jh 19:24). Uuesti ehitakse altar alles ülestõusmispüha ööl. Suur neljapäev on eesti rahvakalendris kõige rikkama kombestikuga. Loodeti, et suure neljapäeva toimingutel on eriline mõju. Näiteks kaapisid aednikud õunapuid, sest siis pidi saama õunaaed puhtaks kõigist kahjulikest putukatest, kes õied muidu ära rikuvad. Keelatud oli kära ja müra tegemine: puuraiumine, ehitamine, kangakudumine, pesupesemine (NB! Vanasti kolgiti pesu puhtaks, mis oli üsna kärarikas tegevus), kuid ka pillimäng, tantsimine ja laulmine. Otse loomulikult ei tohtinud midagi majast välja anda, sest muidu kadus õnn. suur reede
Ruth Vassel

Ruth Vassel (sündinud 6. märtsil[viide?] 1985[viide?] Vändras[viide?]) on eesti vaibakunstnik ja noorsookirjanik. Ta lõpetas 2004. aastal Varstu Keskkooli ja 2007. aastal Kuressaare Ametikooli kunstilise kujundamise erialal. Seejärel õppis Tartu Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust. Ruth Vessel töötab Vändras OÜ Valley vaibavabrikus disainerina. 2013. aastal valmis tema kavandi järgi Valga Jaani kirikule tehtud käsitöövaip, mis on kujunduslikult inspireeritud kiriku kantsli ornamentikast. Villasest lõngast valmistatud vaip on 21 meetrit pikk ja 1,4 meetrit lai. Tema futuristlik vaibakollektsioon "Leaving" ("Lahkumine") esindas 2018. aastal Valley vaibavabrikut Saksamaal Hannoveris toimunud Domotexi messil. 15–16-aastastest noortest rääkiva teose "Vihma vari" käsikiri märgiti ära 2004. aasta romaanivõistlusel. 2005. aastal kirjastuse Tänapäev väljaandel ilmunud raamatus on autori enda illustratsioonid. 2007. aastal ilmunud noorsooromaani "Sukk ja saabas" toetas Eesti Kultuurkapital kirjanduse sihtkapitalist 10 000-kroonise autoristipendiumiga. Varstu Keskkooli lendude nimekirjad. Varstu Kooli koduleht. Vaadatud 10.08.2019. Monika Puutsa. Ametikooli vilistlane Ruth Vassel kirjutas oma teise romaani. Meie Maa / Saarlane, 06.08.2007. Ruth Vassel (disainer). Valley üllatas Domotexil futuristliku kollektsiooniga. Vändra Teataja. 31.01.2018. Monika Puutsa "Ametikooli vilistlane Ruth Vassel kirjutas oma teise romaani", Meie Maa, 6. august 2007 Sirli Ojaste "Ruth Vasselilt noorteromaan, mis meeldiks poistele", Eesti Päevaleht, 19. august 2005 Karin Paulus "Ruth Vassel “Vihma vari”", Eesti Ekspress, 14. detsember 2005
Virts

Virts on loomade vedelatest väljaheidetest, sõnnikust eraldunud veest ja uhtveest moodustunud orgaaniline aine, mida põllumajanduses kasutatakse väetisena. Kohta, kus virtsa hoitakse enne seda praktilist kasutamist, nimetatakse virtsakaevuks ehk -hoidlaks. Kuna virts sisaldab ülisuurtes kogustes kergestilagundatavat orgaanilist ainet, siis on selle biokeemiline hapnikutarve (BHT) väga suur, näiteks BHT5 jääb vahemikku 5000...15 000 mg/l . Virtsakaev Sõnnik Masing, V. (koost.). 1992. Ökoloogialeksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 274
Morfogenees

Morfogenees on ontogeneesis toimuv organismi ja selle osade kuju (vormi) muutumise protsess. Morfogeneesi uurimisega tegeleb arengubioloogia. Diferentseerumine Fotomorfogenees
Mare Sabolotny

Mare Sabolotny (sündinud 6. septembril 1990) on eesti kirjanik. Ta õppis aastatel 1997–2009 Gustav Adolfi Gümnaasiumis. Alates 2013. aastast õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, lõpetas ülikooli 2016. aastal. Õppinud ka Tallinna Ülikoolis romaani keelte ja kultuuride erialal. Ta on 2007. aasta novembrist Noorte Autorite Koondise liige. Tema esimene romaan "Kirjaklambritest vöö" ilmus 2007. aastal kirjastuselt Tänapäev. Selle romaani ainetel tõi Pärnu Kunstide Maja teatristuudio Rein Laose juhendamisel lavale lavastuse "Katilend". Aastal 2010 lavastas Rein Agur koostöös autoriga romaani täispika teatritükina VAT teatris. Mais 2011 ilmus tema teine romaan "Peaaegu inimene" kirjastuselt Tänapäev. Tema kolmas romaan "Mida silm ei seleta" ilmus 2015. aastal. 2006 – Eesti Lastekirjanduse Teabekeskuse ja kirjastuse Tänapäev korraldatud algupärase noorteromaani võistluse II koht ("Kirjaklambritest vöö") "Tartu Ülikool. Lõpetanute tähestikuline nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. august 2016. Vaadatud 28. juunil 2016. "Mare Sabolotny blogi" Kristi Helme, "Mare Sabolotny kirjutab noorelt noorele", Õpetajate Leht, 3. september 2010 (Digar) Veiko Märka, "Kirjaklambritesse kätketud teismeiga", Eesti Ekspress, 4. jaanuar 2008 Taavi Arus, "Mare Sabolotny – peaaegu inimene", Postimees, 18. august 2007 Kaarel Kressa, "Mare Sabolotny auhinnatud romaan kaante vahel", Eesti Päevaleht, 7. juuli 2007 Sander Salvet, "Eesti kirjandusmaailma taevas on süttimas ere täht: vaid 16aastane Mare Sabolotny", Ärileht, 20. juuni 2007 (surnud link)
Japurá

Japurá on jõgi Lõuna-Ameerikas Brasiilia territooriumil. Algab Caquetá ja Apaporise jõe ühinemisel. Kogu ulatuses voolab mööda tasandikku valdavalt kagusse. Suubub vasakult Amazonasesse. Japurá pikkus on 2815 km.