laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
De interpretatione

"De interpretatione" (vanakreeka keeles Περὶ ἑρμηνείας (Peri hermeneias)) on Aristotelese teos, osa Organonist. [16a] Kõigepealt tuleb kindlaks määrata (θέσθαι), mis on nimi (ὄνομα) ja mis on tegusõna (ῥῆμα), seejärel, mis on eitus (ἀπόφασις) ja jaatus (κατάφασις) ja predikatsioon (ἀπόφανσις) ja ütlus (λόγος). Niisiis, asjad, mis on hääles (φωνῇ), on hinges olevate passioonide (παθημάτων) sümbolid (σύμβολα), ja kirjutatud asjad (γραφόμενα) on hääles olevate asjade sümbolid. Ja niinagu kirjatähed ei ole kõigil [16a5] samad, ei ole ka hääled samad. Küll aga on asjad, mille märgid (σημεῖα) hääled esmaselt (πρώτων) on, kõigil samad hinge passioonid, ja need asjad, mille sarnasused (ὁμοιώματα) need on, on samuti samad asjad (πράγματα). John Ackrill. Categories and De Interpretatione, tõlgitud märkustega, Oxford: Oxford University Press 1963.
Wheatstone'i sild

Wheatstone'i sild on elektriahel, mida kasutatakse elektritakistuse mõõtmiseks. See on tuntuim sildlülitus. Wheatstone'i silla leiutas 1833. aastal inglise füüsik Samuel Hunter Christie, kuid selle tegi tuntuks inglise teadlane Charles Wheatstone (1802‒1875), kui kasutas niisugust lülitust elektritakistuse täppismõõtmiseks. Lülituses on sillana ühendatud galvanomeeter (või kahepoolse skaalaga voltmeeter) ja silla teise diagonaali (punktidesse A ja B) vooluallikas. Neljast takistusest on teada kahe väärtused R1 ja R3, mõõdetav takistus on Rx ja muudetav takistus R2.
Ott Kasuri

Ott Kasuri (sündinud 1. detsembril 1955 Tallinnas) on eesti munitsipaalpoliitik ja haridustegelane. Eesti Linnade ja Valdade Liidu arendusjuht. Ta lõpetas aastal 1979 Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatika-füüsika õpetajana. Aastatel 1979–1986 oli ta Padise õhtukeskkooli õpetaja ja direktor, 1986–1996 Tabasalu Ühisgümnaasiumi direktor ja õpetaja. Harku vallavolikogu liige aastast 1989, osutunud valituks 10. korral KOV valimistel. 1993–1996 Harku vallavolikogu esimees. 1996–2007 Harku Vallavalitsuse liige, abivallavanem, vallavanem. Euroopa Kohalike- ja Piirkondlike Omavalitsuste Kongressi Eesti delegatsiooni liige 2016-2021, asendusliige 2005–2009 ja 2021–2025. OÜ Strantum juhatuse esimees 2002–2005, nõukogu liige ja esimees 2017–2021 ning 2023- 2024 OÜ Strantum nõukogu liige, esimees. Eesti Maaomavalitsuste Liidu tegevdirektor 2008–2018. MTÜ Tabasalu Looduspark asutajaliige, Tabasalu Lions Club asutajaliige ning Harjumaa Omavalitsuste Liidu juhatuse liige 2005–2007 ning HOL haridus- ja kultuurikomisjoni esimees, liige 2005–2021. Kultuurkapitali Harjumaa ekspertgrupi liige 2010–2014. Eesti Reformierakonna liige 1997 aastast. Ta kandideeris 2006 aasta valimistel Riigikokku kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 513 häält ning ei osutunud valituks . 2019 aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 212 häält ning ei osutunud valituks ja 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 146 häält ning ei osutunud valituks. Abielus, tütre isa. Huvid: kunst, muusika, teater, film, ujumine, kepikõnd, jalgrattasõit. http://www.emovl.ee/avaleht/buroo http://www.reform.ee/liige/ott-kasuri https://www.harku.ee/volikogu-liikmed https://www.coe.int/en/web/congress/member?id=2094
Pätsavere

Pätsavere on küla Järvamaal Järva vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koigi valda. Küla läbib Koigi–Päinurme tee. Pätsaveres on kolm majapidamist, neist kaks alaliste elaniketa. Pätsavere küla on mainitud 1782. aastal. 1977. aastal liideti küla naaberasulatega. 2014. aastal eraldati ta taas Huuksi ja Lähevere külast. Eesti 2021. aasta rahvaloendus, vaadatud 12.11.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaatori muudatused, vaadatud 16.09.2018. Külade nimistu täieneb. Järva Teataja, 21. jaanuar 2014. Järvamaa. Kohanimenõukogu asustusnimede töörühma arvamused ja ettepanekud, 1997. Vaadatud 9.12.2014.
Andres Pajula

Andres Pajula (sündinud 22. veebruaril 1963 Rakveres) on eesti haridustegelane, endine poliitik. Ta on lõpetanud 1981. aastal Rakvere 3. Keskkooli. 1987. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi tööõpetuse ja üldtehniliste distsipliinide erialal ning 2006. aastal Tallinna Ülikooli sotsiaalteaduskonnas juhtimise sotsiaalsete strateegiate erialal magistrikraadiga. Ta töötas aastatel 1987–1988 Nissi Põhikoolis tööõpetuse ja füüsika õpetajana, aastatel 1988–1997 oli ta Nissi Põhikooli direktor. Aastatel 1997–1999 oli ta Saue abilinnapea ja 1999–2002 Saue linnapea. 17. märtsist 2003 on ta Tallinna Haridusameti juhataja. Praegu on ta Saue Kooli direktor. 2018 Tallinna teenetemärk http://www.tallinn.ee/est/haridus/Tallinna-Haridusameti-juhataja-Andres-Pajula Kiisler, Vilja (1. september 2023). "Marko Kaljuveer: noored on targad, nad pole mingid lumehelbekesed!". Eesti Päevaleht. Vaadatud 1. septembril 2023.
Chałopieničy

Chałopieničy (ka Halopenitšõ, poola keeles Chołopienicze) on alev (endine linn) Valgevenes Minski oblastis Krupki rajoonis, Chałopieničy külanõukogu halduskeskus. Chałopieničys asuvad keskkool ja muusikakool. Alevis on kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Chałopieničys on masinaehituse ja toiduainete töötlemisega tegelevad ettevõtted, ka asub seal lastekodu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1863 ehitatud õigeusu kirik ja aastal 1798 ehitatud dominiiklaste klooster. Chałopieničy asulat (Хлопавічы) on esimest korda mainitud aastal 1451. Aastast 1610 kuulus see Dorohostajskitele, aga aastast 1620 Nonnartitele. Samal aastal hakkas asula (selleks ajaks juba alev) kuuluma Mikołaj Mleczkole, jäädes tema valdusse aastani 1644. Mikołaj Mleczko lasi aastal 1638 alevisse ehitada katoliku kiriku; ka rajas ta sinna kloostri. Aastal 1670 omandas Chałopieničy Mikołaj Ciechanowiecki, aga peagi läks see Chaleckite valdusse. Aastal 1703 rajas Marcian Dominic Chalecki sinna dominiiklaste kloostri ja aastal 1713 lasi ta sinna ehitada õigeusu kiriku. 1730. aastatel läks asula Chreptowiczite suguvõsa valdusse, aga aastani 1748 kuulus osa sellest veel Antoni Chaleckile. Poola jagamisel sai Chałopieničyst aastal 1772 linn, kuna senine piirkonna keskus Orša hakkas kuuluma Venemaa Keisririigi koosseisu. Chałopieničys avati kool, seal hakati regulaarselt pidama laata. Aastal 1783 andis Joachim Chreptowicz linna põgenenud talumeestele vabaduse; sinna asusid elama ka Venemaa mõisatest põgenenud pärisorjad. See tõi järgmisel aastal kaasa Vene vägede rünnaku linnale, kui nad seal põgenikke jahtisid. Chałopieničy läks Venemaa koosseisu teisel Poola jagamisel aastal 1793. 1812. aastal rüüstasid linna Prantsuse väed. Aastal 1839 sulgesid Venemaa võimud kloostri. Aastal 1840 asutati linna piiritusevabrik. Kohalikud katoliiklased said alles aastal 1844 loa avada katoliku kirik. Sellest aastast on ka teateid linnas tegutsenud sünagoogi kohta, lisaks oli linnas tellisevabrik. Aastal 1667 sai asula omaniks Rudolf Wilken. Aastal 1898 võeti kasutusele auru jõul tegutsev veski. Sel ajal peeti linnas kaks korda aastas laata. Aastast 1919 kuulus Chałopieničy Valgevene NSV koosseisu. Aastal 1938 sai Chałopieničyst alev. Adam Bahdanovič – Valgevene folklorist ja koduloolane Jakov Gurevitš – Moldova ajakirjanik Asula ajaloost (poola keeles) Alev YouTube'is
Kristel Aaslaid

Kristel Aaslaid (sündinud 2. oktoobril 1989 Kuressaares) on eesti näitleja, laulja ja tantsija. Ta on lõpetanud 2009. aastal Kuressaare Gümnaasiumi. Ta valiti Eesti Meelelahutusauhindade 2015. aasta galal aasta parimaks naisraadiohääleks. Ta on õppinud alates 2003. aastast tantsu Saaremaa tantsukoolis Semiir. Ta laulis ansamblites Sierra Black (rokibänd) ja Avoid Dave (elektroonilise muusika bänd). Alates 2018 laulab ansamblis Gram-Of-Fun ja Öed. Ta on laulnud ka Kuressaare Gümnaasiumi neidudeansamblis Kapriis ja noortebändis Killer Tissue. Ta on laulmist õppinud Laine Lehto käe all alates 2000. aastast ning keskkooli ajal käinud huvikoolis Inspira. Nii tantsimise kui ka laulmisega on ta saavutanud võistlustel tähelepanuväärseid tulemusi. Ta kirjutab ka ise muusikat ja on Rosanna Lintsi tuntud laulu "Follow Me" kaasautor. Ta on ka Küttebändis Ta mängis aastatel 2014–2020 komöödiaseriaalis "Padjaklubi" ühte neljast peategelasest. Ta on mänginud 2012. aastal seriaalis "Ment" konstaabel Veronika Mitlerit ning 2022. aastal seriaalis "Naised vormis" politseinik Kadri Hellermaad. 2014. aasta sügisel osales ta TV3 meelelahutussaates "Su nägu kõlab tuttavalt", jäädes Mart Müürisepa järel 2. kohale. Kristeli finaalsaates esitatud lugu "Let It Go" saavutas fännide seas nii suure menu, et järgmisel päeval olid H&M-i poed Aaslaiu loo ajal kantud kroonist tühjaks ostetud. 2014. aasta sügisest kuni 2015. aasta kevadeni oli ta reedeti hommikuprogrammi saatejuht raadios Uuno. Ta valiti Eesti Meelelahutusauhindade 2015. aasta galal aasta parimaks naisraadiohääleks. Tema elukaaslane on koomik Mattias Naan. Kuressaare Gümnaasiumi 31. lend Kristel Aaslaid Semiir 5 fakti, mida sa ei teadnud Kristel Aaslaidi kohta TV3
Kummaline sõda

Kummaline sõda oli teise maailmasõja varajane faas, kus reaalset sõjategevust Prantsusmaa-Suurbritannia ja Saksamaa vägede vahel ei toimunud, kuigi need riigid olid ametlikult sõjas. Traditsiooniliselt loetakse kummaliseks sõjaks perioodi 1939. aasta septembrist kuni 1940. aasta maini. Tinglikult algas see Prantsusmaa ja Suurbritannia sõjakuulutusega Saksamaale 3. septembril 1939 seoses viimase sissetungiga Poolasse. Täpsemalt võib selle alguseks lugeda 16. septembrit, sest 7.–16. septembrini üritas Prantsuse armee pealetungiga Saarimaal alustada sõjategevust Saksamaa vastu. Selle pealetungi ebaõnnestumise järel jõutigi kummalise sõja faasi, kus ametlikult oldi sõjas, kuid sõjategevust nende riikide vahel ei toimunud. Kummalise sõja lõpu osas on eri arvamusi. Enamasti on selle lõpuks loetud operatsiooni "Fall Gelb" käivitamist 10. mail 1940, millega Saksa armee alustas läbi Belgia, Hollandi ja Luksemburgi pealetungi Prantsusmaa suunal. Samas on kummalise sõja lõpuks loetud ka Saksamaa sissetungi Taanisse ja Norrasse 1940. aasta aprillis või Saksamaa vägede jõudmist Prantsusmaa territooriumile 1940. aasta juunis. Kummaline sõda on termin, mida saab kasutada ainult olukorra kohta Lääne-Euroopas, sest mitmetel muudel teise maailmasõja rinnetel toimus sel ajal täiemahuline sõjategevus (näiteks sõjategevus Poolas, teine Hiina-Jaapani sõda, talvesõda Nõukogude Liidu ja Soome vahel).
Tsivilisatsioonide kokkupõrge

Tsivilisatsioonide kokkupõrge on Samuel P. Huntingtoni (1927–2008) loodud kontseptsioon, mille kohaselt on külma sõja järgses maailmas põhiliseks konfliktide allikaks erinevate rahvaste erinev kultuuriline ja religioosne identiteet. Huntington oli konservatiivsete vaadetega Ameerika Ühendriikide politoloog. Tsivilisatsioonide kokkupõrke teooria põhiseisukohad sõnastas Huntington 1992. aastal American Enterprise Institute-is. peetud loengus ning avaldas oma ideed esmakordselt aastal 1993 väljaandes Foreign Affairs. Aastal 1996 avaldas Huntington teooria raamatuna, mis kandis pealkirja "Tsivilisatsioonide kokkupõrge ja maailmakorra ümberkujunemine" ("The Clash of Civilizations and the Remaking of World Order"). Mõiste ise on algselt pärit Bernard Lewise 1990. aastal ilmunud artiklist "The Roots of Muslim Rage". Huntingtoni järgi jaguneb maailm kaheksaks üksuseks: lääne, jaapani, islami, slaavi-ortodoksi, india, ladina-ameerika, aafrika ja konfutsiaanlikuks kultuuriks. Praeguse aja suurimaks kultuuridevaheliseks konfliktiks pidas Huntington lääne ja islami vastasseisu. A Criticism of Huntington's "Clash of Civilizations" American Enterprise Institute AEI The Clash of Civilizations? Foreign Affairs, 1993 "The Roots of Muslim Rage" Samuel P. Huntington, "The Clash of Civilizations?" Foreign Affairs, 10. detsember 2014 A Criticism of Huntington's "Clash of Civilizations" academia.edu, 10. detsember 2014 Bernard Lewis, "The Roots of Muslim Rage" The Atlantic, 10. detsember 2014 American Enterprise Institute AEI, 10. detsember 2014
Kose kalmistu

Kose kalmistu asub Kose alevikus Kose vallas Harju maakonnas. See on suur kihelkondlikku päritolu kalmistu, kuhu on maetud nii tänase Kose kui ka Rae ja Anija valla surnuid. Kalmistu vanem osa paikneb ümber vana kabeli, mis tänapäeval kasutatakse matusetarvete ja tööriistade hoidlana. Kalmistu vanimad hauatähised, milleks on paeristid ja üks paekivist hauaplaat, paiknevad vana kabeli läheduses. Hauaplaadil on kirjas nimi "Emilie Adelhelt" ja selle juurde on surma-aastana märgitud 1826. Kalmistut ümbritseb maakividest laotud kiviaed, mille lõunapoolses osas on kolm väikest väravat. Peavärav, mille moodustavad kolm väravaposti koos nendevaheliste sepistatud väravatega, paikneb kalmistu idaküljes. Kalmistu on arvele võetud ajaloomälestisena. Mälestiseks on arvatud ka kalmistul paiknev mälestussammas. Kose kalmistule on teiste seas maetud ka Hilja Jõgi, Jaan Metua, Jaan Raeda, Evi Rannap, Mati Tarma ja Tõnu Tähe. Kose Vabadussõja mälestussammas Kose kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Alpi-tumekoi

Alpi-tumekoi (Scythris penicillata, sünonüüm Butalis penicillata Chrétien, 1900) on tõmmukoi perekonda kuuluv liik pisiliblikaid. Alpi-tumekoi on pronksjaspruun 9-millimeetrise tiibade siruulatusega pisiliblikas. Liik esmakirjeldati 1900. aastal Prantsusmaa Alpides. Eestis avastasid Alpi-tumekoi soome liblikateadlased 1994. aastal Saaremaal Kogulas. Liigi teadaolev levila maailmas on vähenenud ja piirdub 21. sajandi andmeil Saaremaaga. Perekond Scythris Eesti elurikkuse andmebaasis. "Haruldane liblikas sai eestikeelse nime." Postimees 20.12.2014. Alpi-tumekoi andmebaasis eElurikkus Haruldase liblika kaitset saab toetada annetuskaardiga
Tõmmukoi

Tõmmukoi (Scythris) on tõmmukoilaste (Scythrididae) sugukonda kuuluv perekond pisiliblikaid. Eestis on registreeritud selle perekonna 14 liiki. Scythris cicadella Scythris crassiuscula Scythris disparella Scythris empetrella Scythris inspersella – põdrakanepi-tõmmukoi Scythris laminella Scythris limbella Scythris obscurella Scythris penicillata – alpi-tumekoi Scythris picaepennis Scythris siccella Scythris sinensis
Tõmmukoilased

Tõmmukoilased (Scythrididae) on sugukond liblikalisi. Ainus selle sugukonna Eestis esindatud perekond on tõmmukoi (Scythris).
Nicolaus Steno

Nicolaus Steno (taani Niels Steensen või Niels Stensen) (11. jaanuar (1. jaanuar vkj) 1638 Kopenhaagen – 5. detsember (25. november vkj) 1686 Schwerin) oli Taani päritolu geoloog ja anatoom. 1660. aastal läks Steno Amsterdami, et õppida inimese anatoomiat. 1665. aastast Itaalias Firenzes suurvürst Ferdinando II ihuarst. Steno reisis Itaalias palju ning tegi tähelepanekuid, millega pani aluse geoloogiale. 1669. aastal ilmusid tema geoloogilised tähelepanekud pealkirjaga "De solido intra solidum naturaliter contento dissertationis prodromus". Steno väitis, et kvartsi kristallid võivad küll olla mitmesuguse kujuga, kuid samade tahkude vaheline nurk on neil alati sama suur. Tänapäeval tuntakse seda seadust kristallograafia esimese seadusena. Samuti arvas Steno, et fossiilid on kunagi elanud organismide kivistunud jäänused. Sarnaseid mõtteid oli küll avaldatud varemgi, mistõttu ei saa seda avastust täielikult Steno nimele kirjutada. Steno oli ka esimene, kes taipas, et maakoor on "ajalooraamat", kuhu on salvestatud geoloogilises ajas toimunud sündmused. Steno sõnastas superpositsiooniprintsiibi, kihtide algse horisontaalsuse printsiibi ning kihtide algse pidevuse printsiibi pannes sellega aluse stratigraafiale. Et olla kooskõlas piibliga, pidi Steno Maa ajaloo siiski 6000 aasta sisse ära mahutama. Teadusega tegi Steno lõpparve väga noore mehena. Võimalik, et Steno andeka teadlasena mõistis, et geoloogilised tähelepanekud ei lähe kuidagi kokku piibli versiooniga maailma loomisest, ning otsustas seetõttu teadusest loobuda. 1667. aastal hakkas ta katoliiklaseks (oli varem luterlane) ning veetis ülejäänud osa elust misjonitööl luterlikul Põhja-Saksamaal. 1677. aastal sai ta piiskopiks. Steno seadus
Cimitero Monumentale di Milano

Cimitero Monumentale di Milano on kalmistu, mis asub Milano keskosas Lombardia maakonnas Itaalias. Kalmistu rajati 1866. aastal, kui üritati loobuda mitme väikese kalmistu kasutamisest ning koguda eri kalmistud kokku keskkalmistuna. Kalmistule rajati ka eraldi mittekatoliiklikud ja juudi kalmistuosad. Kalmistu projekteeris arhitekt Carlo Maciachini, kes on ka ise maetud sellele kalmistule. Kalmistu on tuntud oma hauakujude ja -ehitiste poolest, mida on kujundanud tuntud itaalia kujurid ja arhitektid (nt Giò Ponti jt). Amedeo Natoli (1888–1953), Itaalia-Prantsuse ärimagnaat ja filantroop Arturo Toscanini (1867–1957), itaalia dirigent Arrigo Boito (1842–1918), itaalia helilooja, luuletaja ja libretist Angelo Polli (1891–1981), Itaalia kindral ja kangelane Titta Ruffo (1877–1953), väljapaistev itaalia ooperilaulja Alessandro Manzoni (1785–1873) itaalia proosakirjanik, luuletaja ja näitekirjanik Carlo Maciachini (1818–1899), itaalia arhitekt Filippo Tommaso Marinetti (1876–1944), itaalia luuletaja, üks futurismi rajajaid Emilio Polli (1901–1983), Itaalia ujuja Alberto Ascari (1918–1955), itaalia autovõidusõitja Salvatore Quasimodo (1901–1968), itaalia kirjanik, Nobeli kirjandusauhinna laureaat
Pisiliblikad

Pisiliblikad (Microlepidoptera) on rühm liblikalisi. Neid on eristatud suurliblikatest. Enamasti on nende tiibade siruulatus alla 20 mm. Väiksuse tõttu on neid keerulisem välimuse järgi identifitseerida kui suurliblikaid. Pisiliblikad on polüfüleetiline rühm.
Suurliblikad

Suurliblikad (Macrolepidoptera) on rühm liblikalisi. Neid eristatakse pisiliblikatest. Suurliblikad liigitatakse päevaliblikateks ja ööliblikateks. Viidalepp, Jaan; Möls, Tõnu. Eesti suurliblikate määraja I. Päevaliblikad. (Abiks loodusevaatlejale 49.) Tartu 1963. Viidalepp, Jaan. Eesti suurliblikate määraja II.. (Abiks loodusevaatlejale 56.) Tartu 1969.
Koilased

Koilased (Tineidae) on sugukond, mis kuulub liblikaliste seltsi. Koilased on pisiliblikad. Sugukonda kuulub üle 300 perekonna, kokku rohkem kui 3000 liigiga. Kasukakoi Leivakoi Riidekoi Seenekoi Vaibakoi
Ööliblikad

Ööliblikad ehk hämarikuliblikad (Heterocera) on rühm suurliblikaid. Neid eristatakse päevaliblikatest. liblikalised Eesti liblikaliste süstemaatiline nimestik
Hannes Praks

Hannes Praks (sündinud 5. oktoobril 1973) on eesti disainer ja õppejõud. Ta lõpetas 2000. aastal Eesti Kunstiakadeemia sisearhitektuuri erialal. Ta on olnud Eesti Kunstiakadeemia sisearhitektuuriosakonna juhataja ja professor, alates aastast 2023 juhatab ta Arhitektuurikeskust. 2003 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia (koos Villem Valmega; klubi "Tallinn" Tartus, värske ja vaba ruumi tõlgendamine, mis on väga täpselt suunatud klubi külastajate sihtrühmale) 2013 Eesti Vabariigi kultuuripreemia (koos Indrek Peili, Katrin Koovi ja Siiri Vallneriga; Tartu Ülikooli Narva Kolledži uue hoone arhitektuurne lahendus ja sisekujundus) 2013 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri aastapreemia (koos Indrek Peili, Katrin Koovi ja Siiri Vallneriga; Tartu Ülikooli Narva Kolledži eest – suur sümbolväärtusega hoone, mille tugev arhitektuurne kontseptsioon on leidnud edasiarenduse kvaliteetses ehituslikus teostuses ja silmapaistvas sisearhitektuuris) 2017 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia (koos Kadri Klementi, Toomas Tammise ja Kaire Nõmmega) Metsa kõlakojad http://www.artun.ee/akadeemia/vilistlased/ba/ Merle Karro-Kalberg 2023. Vana rehv kui uus maavara. Sirp 12. mai. (Intervjuu Hannes Praksiga.)
Paldiski kalmistu

Paldiski kalmistu all võidakse mõelda Paldiski luteri kalmistut Paldiski õigeusu kalmistut Paldiski allveelaevnike kalmistu Paldiski allveelaevnike matmispaik Paldiski II maailmasõja matmispaik
Revaler Zeitung

Revaler Zeitung oli 8. jaanuarist 1942 kuni 19. septembrini 1944 Saksa okupatsiooni ajal Tallinnas (Reval) ilmunud ajaleht, mida andis välja Revaler Verlags- und Druckerei Gesellschaft. Toimetus ja talitus asusid Pikk tänav (Langstrasse) nr. 40/42. Peatoimetajad olid Emil Frotscher (1942), Herbert Petersen (1942) ja Bernhard Gramlich (1943–1944). Ajalehest kujunes peaaegu kolmeks aastaks põhiline kohalik saksakeelne informatsioonivahendaja. Loodus, Rein. Ajalehe Revaler Zeitung kunstikirjutistest aastail 1942–1944. Tallinna Pedagoogikaülikooli toimetised. Humaniora. A10. Tallinn: 1998
Tassejeva

Tassejeva (vene Тасеева) on jõgi Aasias Kesk-Siberi kiltmaal (Krasnojarski krais). Algab Birjussa ja Tšuna ühinedes, voolab valdavalt loodesse. Suubub vasakult Angarasse. Pikkus 116 km, valgla 128 000 km². Toitub valdavalt sademetest. Kõrgvesi maist septembrini (maksimumiga mais). Jääkate oktoobrist–novembrist aprilli–mai esimese pooleni. Tassejeva on laevatatav.
Samsung E1200

Samsung GT-E1200 on Samsungi toodetud klassikaline klahvidega mobiiltelefon. Samsung GT-E1200 plastkorpus koosneb esi- ja tagaosast. Ekraaniks on 1,52" TFT-ekraan, millest allpool asuvad plastklahvid. Ekraanil saab kuvada kuni 65 536 värvitooni. Seade on käepärane, mõõtmetega 108 mm pikkus, 45 mm laius ja 13,5 mm paksus. Tänu kompaktsusele ja lisade vähesusele kaalub telefon vaid 65 grammi. Telefoni sisse- ja väljalülitamiseks kasutatakse sama klahvi mida kõne katkestamiseks. GT-E1200 toetab mobiilside GSM-võrke sagedustel 900 MHz ja 1800 MHz. Seadmel on omanduslik S20 Pin pesa, millega saab ühendada laadija või 3,5 mm pulkpistikuga adapteri 4-pinise/TRRS peakomplekti või 3-pinise/TRS kuulari tarvis. E1200 mudel kasutab liitiumioonakut, mille pinge on 3,7 V ja mahutavus 800 mAh. Tootja andmetel on aku vastupidavus kuni 720 tundi (30 päeva) ooteaega või 7 tundi kõneaega ühe laadimiskorra kohta. Samsung GT-E1200 operatsioonisüsteemiks on SGP, mis on Samsungi enda operatsioonisüsteem. Funktsioonidest on olemas vaid kõige algelisemad. Interneti tugi puudub. Kõnetüübid: häälkõne Kõnehaldusfunktsioonid: kõnepost, hädaabisõnumid, helistaja teave, kõnede suunamine, kõnepiirang, koputus, automaatne kordusvalimine, tüngakõned, kõne kestuse piiramine Telefoniraamatud: 1 Kontaktid: 500 Sõnumid: 100 Sõnumsidefunktsioonid: SMS, numbrite blokeerimine, saatmisraportid Samsung GT-E1200-l on olemas kalender, üks mäng (sudoku), märkmerakendus, teisendi, kalkulaator, stopper, taimer, maailmakell ja äratuskell. "Samsung E1200" (inglise). Ühendkuningriik: Samsung. 29.08.2013. Vaadatud 10.12.2014. "Samsung E1200" (inglise). Fonearena. Vaadatud 10.12.2014.
Hispaania islamiriikide riigipeade loend

Hispaania islamiriikide riigipeade loend loetleb Hispaanias asunud islamiriigikeste (emiraatide, kalifaatide ja taifade) riigipead. Periodiseering saab alguse araablaste sissetungiga Pürenee poolsaarele 711. aastal. 711–714 Mūsa ibn Nusayr Umajaadide dünastia, Córdoba emiraat (756–929), Córdoba kalifaat (929–1031) 912–961 an-Nāşir 961–976 al-Mustanşir 976–1009 al-Mu'assad 1009–1009 al-Mahdi 1009–1009 al-Mustasin 1009–1010 al-Mahdi 1010–1013 al-Mu'assad 1013–1016 Sulayman al-Mustain 1016–1018 al-Nasir 1018–1018 al-Murtada 1018–1021 al-Mamun 1021–1023 al-Mutali 1023–1023 al-Mamun 1023–1024 al-Mustazhir 1024–1025 al-Mustakfi 1025–1027 al-Mutali (teist korda) 1027–1031 al-Mutadd Sevilla taifa Abbadi dünastia 1023–1042 Abu al-Qasim Muhammad ben Ismail ben Abbad 1042–1069 Abbad ben Abu-al-Qasim Muhammad ben Abbad 1069–1091 Mohammad ben Abbad Córdoba taifa Chahwari dünastia 1031–1043 Chahwar ben Muhammad ben Chahwar 1043–1064 Muhammad ben Chahwar 1064–1070 Abd al-Malik ben Chahwar ja Abd al-Rahman ben Muhammad Málaga taifa Hammudi dünastia 1035–1039 al-Muta'ayyad 1039–1040 al-Qa'im 1040–1042 al-Mustansir 1042–1042 al-Siqlabi 1042–1047 al-Ali 1047–1054 al-Mahdi 1054–1054 al-Sami 1054–1055 al-Ali (teist korda) 1055–1057 al-Musta'li Algecirase taifa Hammudi dünastia 1035–1048 Muhammad ben Qasim ben Hammud 1048–1059 Al-Qasim ben Muhammad Granada taifa Ziriidide dünastia Carmona taifa Ronda taifa Moróni taifa Arcose taifa Huelva ja Saltese saare taifa Niebla taifa Silvesi taifa Santa Maria de Algarbe taifa Mértola taifa Badajozi taifa Toledo taifa Zaragoza taifa Hudi taifa Albarricini taifa Alpuente taifa Tortosa taifa Valencia taifa Denia ja Baleaari saarte taifa Murcia taifa Almería taifa Mértola taifa Evora ja Berja taifa Silvesi taifa Niebla ja Tejada taifa Badajozi taifa Córdoba taifa Guadixi ja Baza taifa Jaéni taifa Málaga taifa Jerezi, Arcose ja Ronda taifa Valencia taifa Murcia, Lorca ja Orihuela taifa Baleaari saarte taifa