laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mõkolajivi kobarpommitamine

13. märtsil 2022 pommitasid Venemaa relvajõud 2022. aasta Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse Mõkolajivit kobarlahingumoonaga, tappes üheksa tsiviilisikut. Rünnakus hukkus üheksa tsiviilisikut, kes seisid tänaval sularahaautomaadi juures järjekorras. Plahvatused kahjustasid ka maju ja tsiviilhooneid. Human Rights Watch analüüsis juhtunut ja leidis, et Vene väed kasutasid Smertši ja Uragani kobarlahingumoona tihedalt asustatud aladel. Kuna need relvad ei vali tiheasustusaladele lastes ohvreid siis kirjeldas Human Rights Watch nende kasutamist kui võimalikku Venemaa sõjakuritegu. Sõjakuriteod Venemaa sissetungil Ukrainasse Mariupoli haigla pommitamine Mõkolajivi valitsushoone õhurünnak Helen Regan; Steve George; Maureen Chowdhury; Mike Hayes; Amir Vera (14. märts 2022). "March 13, 2022 Russia-Ukraine news". CNN. Vaadatud 18. märtsil 2022. AFP (13. märts 2022). "Nine Killed by Bombing in Southern City of Mykolaiv: Regional Governor". The Moscow Times. Vaadatud 18. märtsil 2022. "Ukraine: Cluster Munitions Repeatedly Used on Mykolaiv". Human Rights Watch. 17. märts 2022. Vaadatud 18. märtsil 2022.
Sander Loite

Sander "Saans" Loite (sündinud 31. jaanuaril 1985) on eesti muusik. Tuntuks on ta saanud Slide-Fifty laulja ja bassimängijana. Oma loomingu peamisteks mõjutajateks peab ta ansambleid Foo Fighters ja blink-182. Võistlusel Eesti Laul 2010 osales ta rühmitusega "DISKO 4000". Slide-Fifty laulja Sander Loite leidis uue väljakutse Õhtuleht, 29. august 2008
Harald Tikk

Harald Tikk (15. veebruar 1931 Navesti küla, Olustvere vald – 22. aprill 2023) oli eesti loomakasvatusteadlane, põllumajandusdoktor (1976). Tema haridustee algas Reegoldi algkoolis, millele järgnes Tääksi 7-klassiline Kool ja Viljandi 2. Keskkool. Pärast keskkooli lõpetamist 1950. aastal asus Harald Tikk õppima Tartu Riikliku Ülikooli agronoomia teaduskonna zootehnika osakonda, mille lõpetas Eesti Põllumajanduse Akadeemias õpetatud zootehnikuna 1955. aastal. Juba õpingute ajal töötas Tikk eriloomakasvatuse kateedri katsetehnikuna ja jäi sellele tööle 1962. aastani. 1962–1965 õppis Tikk aspirantuuris eriloomakasvatuse kateedris ja kaitses edukalt kandidaadidissertatsiooni teemal Üleskasvatusviiside mõju kalkunibroilerite kasvule ja lihaomadustele. Pärast aspirantuuri EPA eriloomakasvatuse kateedri assistendina ja 1966. aastast vanemõpetajana asus Harald Tikk sügavuti kalkunikasvatusega seotud teemasid uurima ja kaitses 1974. aastal põllumajandusteaduste doktori kraadi eriloomakasvatuse alal Uurimus kalkuniliha toodangu ja selle kvaliteedi tõstmiseks Eesti NSV tingimustes. Aastatel 1974–1979 töötas Harald Tikk EPA zootehnikateaduskonna prodekaanina, 1977–1997 eriloomakasvatuse kateedri professorina, sealhulgas 1980–1991 kateedri juhatajana ja 1992–1997 Eesti Põllumajandusülikooli (EPMÜ) loomakasvatusinstituudi väikelooma ja linnukasvatuse osakonna juhatajana. Seejärel oli ta aastast 1997 surmani EPMÜ emeriitprofessor. Tikk on õpetanud erilooma-, linnu- ja karusloomakasvatust, lindude geneetikat, inkubatsiooni ja söötmist. Uurimusi põllumajanduslindude pidamise, söötmise ja aretuse ning karusloomakasvatuse alalt. Tikk oli 1988. aastal tõuks tunnistatud eesti vuti aretanud autorite kollektiivi juht. Aastast 1974 Ülemaailmse Linnukasvatuse Teadusliku Assotsiatsiooni liige, aastast 1992 selle assotsiatsiooni Eesti osakonna president. Aastatel 1959–2009 on Harald Tikk laulnud meeskooris Gaudeamus. Harald Tikku on mitmeti tunnustatud tema suure panuse eest Eesti linnukasvatusteadusse. 1987 – Eesti NSV teeneline teadlane 1988 – ENSV Ministrite Nõukogu preemia (eesti vutitõu loomise kollektiivi liikmena) 2008 – Valgetähe IV klassi teenetemärk Kalkunikasvatus (1963, 1976, 1984) Kanamunade ja linnuliha tööstuslik tootmine (1980, autoreid) Uusi põllumajanduslinde (1986, koos Viive Tikuga) Karusloomakasvatus (1987) Linnukasvatus I, II, III (1993, autoreid)
Eero Merilind

Eero Merilind (sündinud 20. aprillil 1971) on eesti arst ja poliitik, XV Riigikogu liige. Merilind on lõpetanud Kadrioru Saksa Gümnaasiumi (endine Tallinna 42. Keskkool) 1989 (hõbemedaliga) ja 1995. aastal Tartu Ülikooli ravi erialal. Ta oli arstiteaduskonna üldinternatuuris 1995–1997, spetsialiseerus perearstiks 1997–2000 ja õppis doktorantuuris 2008–2016. 2016. aastal kaitses filosoofiadoktori (arstiteadus) kraadi. Merilind oli 1997–2000 Harjumaa Vaida ja Lagedi piirkonna üldarst ning 2000–2005 OÜ Meditiim perearst. 2005–2006 oli ta Suurbritannias Kenti maakonnas Swale PCT perearst. Alates 2006. aastast on ta OÜ Meditiim perearst ja Tartu Ülikooli arstiteaduskonna üliõpilaste ja peremeditsiini residentide juhendaja 2006. 2016–2022 oli ta peremeditsiini ja rahvatervishoiu instituudi õppejõud. Ta on Nõmme Tervisekeskus OÜ juhatuse liige alates 2021. aastast. Alates 2004. aastast on ta Eesti Reformierakonna liige. 2011. aasta Riigikogu valimistel sai ta valimisringkonnas nr 3 (Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosa) 504 häält. 2015. aasta Riigikogu valimistel sai ta samas valimisringkonnas 295 häält. 2019. aasta Riigikogu valimistel sai ta samas valimisringkonnas 258 häält. 2023. aasta Riigikogu valimistel kogus ta valimisringkonnas nr 3 868 häält. Ta pääses Riigikokku Urmas Paeti asendusliikmena. Ta on olnud 2009–2013, 2019–2021 ja 2022 Tallinna Linnavolikogu liige. Merilind on abielus, tal on kolm last. https://www.riigikogu.ee/riigikogu/koosseis/riigikogu-liikmed/saadik/7d6b0605-e425-41c8-9a53-3b92b81f21b1/Eero-Merilind http://vvk.ee/arhiiv/kandidaadi-otsing/?otsi_ajaloost=merilind "Riigikogu valimiste detailne hääletustulemus". Vabariigi Valimiskomisjon. Vaadatud 25.04.2023. Eero Merilinnu blogi
Gustave Zédé

Gustave Zédé (15. veebruar 1825 Pariis – 26. aprill 1891 Pariis) oli prantsuse laevaehitusinsener ja allveelaevanduse pioneere. Zédé sai erialase tehnilise hariduse École polytechnique'ist ja töötas laevaehitusinsenerina laevastikus, sealhulgas Henri Dupuy de Lôme'i alluvuses. Hiljem ta lahkus laevastikust ja pühendas end allveelaevade loomisele. Tema konstrueeritud olid elektrijõuseadmega allveelaevad Gymonte (1888) ja Sirene (1893). Gymonte oli esimene allveelaev Prantsuse mereväes. Selle loomise idee ja esialgsed tehnilised arvestused kuulusid Henri Dupuy de Lôme'ile, kes aga suri 1885. aastal. Allveelaev oli 17 m pikkune, mida juhtis viieliikmeline meeskond. Elektrijõuseadmeks oli Arthur Krebsi loodud 60-hobujõuline elektrimootor, mille toiteallikaks olid Commelini ja Desmazuresi akud. Allveelaeva kiirus ulatus veepinnal kaheksa ja vee all nelja sõlmeni. 1863 – Auleegioni ohvitseriklassi orden
NSV Liidu Tankitööstuse Rahvakomissariaat

NSV Liidu Tankitööstuse Rahvakomissariaat (vene keeles Народный комиссариат танковой промышленности СССР) oli aastatel 1941–1945 eksisteerinud riigiorgan Nõukogude Liidus; kuulus rahvakomissariaadina NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu koosseisu. Tegeles tankitööstuse juhtimisega. Septembris 1941 reorganiseeriti NSV Liidu Keskmise Masinaehituse Rahvakomissariaat. Sellest eraldunud struktuuriüksuste baasil moodustati uus eraldiseisev tankitööstuse rahvakomissariaat. Rahvakomissariaadi peakorter asus Tšeljabinskis. Vjatšeslav Malõšev (1941–1942) Issaak Zaltsman (1942–1943) Vjatšeslav Malõšev (1943–1945) Oktoobris 1945 kujundati tankitööstuse rahvakomissariaat ümber NSV Liidu Transpordimasinaehituse Rahvakomissariaadiks.
2023. aasta Sudaani konflikt

Sudaanis algas relvakonflikt 15. aprillil 2023, kui põhiliselt pealinnas Hartumis ja Darfuri piirkonnas puhkesid kokkupõrked sõjaväelise valitsuse rühmitiste vahel. 25. aprilliks oli konfliktis hukkunud vähemalt 459 ning viga saanud vähemalt 4072 inimest. Konflikt algas, kui paramilitaarne rühmitus Rapid Support Forces (RSF) ründas valitsusvägede võtmeasutusi. Järgnesid teated õhulöökidest ja suurtüki- ja püssitulevahetustest üle kogu maa, k.a pealinnas. 23. aprillil väitsid nii RSF-i pealik Mohamed Hamdan Dagalo kui riigi de facto juht ja sõjaväe ülemjuhataja ‘Abd al-Fattāḩ ‘Abd ar-Raḩmān al-Burhān, et kontrollivad võtmetähtsusega valitsusasutusi, nagu sõjaväe peakorterit, presidendi paleed, Hartumi rahvusvahelist lennujaama ja rahvusringhäälingu maja. Faucon, Benoit; Said, Summer; Malsin, Jared (19. aprill 2023). "Libyan Militia and Egypt's Military Back Opposite Sides in Sudan Conflict". The Wall Street Journal. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. aprill 2023. Vaadatud 19. aprillil 2023. Khalifa Haftar, the commander of a faction that controls eastern Libya, dispatched at least one plane to fly military supplies to Sudan’s paramilitary Rapid Support Forces Elbagir, Nima; Mezzofiore, Gianluca; Qiblawi, Tamara (20. aprill 2023). "Exclusive: Evidence emerges of Russia's Wagner arming militia leader battling Sudan's army". CNN. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. aprill 2023. Vaadatud 20. aprillil 2023. The Russian mercenary group Wagner has been supplying Sudan's Rapid Support Forces (RSF) with missiles to aid their fight against the country's army, Sudanese and regional diplomatic sources have told CNN. The sources said the surface-to-air missiles have significantly buttressed RSF paramilitary fighters and their leader Mohamed Hamdan Dagalo Schmitt, Eric; Wong, Edward; Qiblawi, Tamara (23. aprill 2023). "United States Says Wagner Has Quietly Picked Sides in Sudan". New York Times. Vaadatud 25. aprillil 2023. Yevgeny Prigozhin, the founder of the notorious private military company Wagner, has offered weapons to the paramilitaries fighting for control of Sudan, according to American officials. "Sudan: Stalemates rule out one-man victory". DW. 19. aprill 2023. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. aprill 2023. Vaadatud 19. aprillil 2023. Sudan: Deadly Sudan Army-RSF Clashes Spark Human Tragedy, Widespread Looting in Darfur "WHO says 'high risk of biological hazard' after laboratory seized". Aljazeera. 25. aprill 2023. Vaadatud 25. aprillil 2023. "At least 25 killed, 183 injured in ongoing clashes across Sudan as paramilitary group claims control of presidential palace". CNN. 15. aprill 2023. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. aprill 2023. Vaadatud 15. aprillil 2023. Mullany, Gerry (15. aprill 2023). "Sudan Erupts in Chaos: Who Is Battling for Control and Why It Matters". The New York Times. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. aprill 2023. Vaadatud 15. aprillil 2023. Akinwotu, Emmanuel (15. aprill 2023). "Gunfire and explosions erupt across Sudan's capital as military rivals clash". Lagos: NPR. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. aprill 2023. Vaadatud 15. aprillil 2023.
NSV Liidu Laevatööstuse Rahvakomissariaat

NSV Liidu Laevatööstuse Rahvakomissariaat (vene keeles Народный комиссариат судостроительной промышленности СССР) oli aastatel 1939–1946 eksisteerinud riigiorgan Nõukogude Liidus; kuulus rahvakomissariaadina NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu koosseisu. Tegeles laevatööstuse juhtimisega. Jaanuaris 1939 likvideeriti NSV Liidu Kaitsetööstuse Rahvakomissariaat. Selle baasil moodustati neli uut rahvakomissariaati, sealhulgas laevatööstuse rahvakomissariaat. Ivan Tevosjan (1939–1940) Ivan Nossenko (1940–1946) Märtsis 1946 kujundati laevatööstuse rahvakomissariaat ümber NSV Liidu Laevatööstuse Ministeeriumiks.
NSV Liidu Relvastuse Rahvakomissariaat

NSV Liidu Relvastuse Rahvakomissariaat (vene keeles Народный комиссариат вооружения СССР) oli aastatel 1939–1946 eksisteerinud riigiorgan Nõukogude Liidus; kuulus rahvakomissariaadina NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu koosseisu. Tegeles kõigi relvastuseliikide komplekteerimisega. Jaanuaris 1939 likvideeriti NSV Liidu Kaitsetööstuse Rahvakomissariaat. Selle baasil moodustati neli uut rahvakomissariaati, sealhulgas relvastuse rahvakomissariaat. Boriss Vannikov (1939–1941) Dmitri Ustinov (1941–1946) Märtsis 1946 kujundati relvastuse rahvakomissariaat ümber NSV Liidu Relvastuse Ministeeriumiks.
Kallervo Karu

Kallervo "Kalle" Karu (sündinud 30. augustil 1985) on eesti trummar. Mänginud trumme ansamblites Slide-Fifty, Toe Tag, Revolver, St. Cheatersburg, Frankie Animal. Praegu mängib trumme ansamblis Vaiko Eplik ja Eliit. Oma peamisteks loomingu mõjutajateks peab ta Dredgi, Placebot, Morrisseyd. Võistlusel Eesti Laul 2010 osales ta rühmitusega "DISKO 4000".
Ühejuur

n-nda astme (n on positiivne täisarv) ühejuur on kompleksarv, mille n-is aste on 1. Teiste sõnadega, n-nda astme ühejuur on võrrandi x n = 1 {\displaystyle x^{n}=1} lahend. x ühejuure kohta on järgmised näited: Kui n = 2, siis selle võrrandi lahendid on − 1 {\displaystyle -1} ja 1 {\displaystyle 1} . Kui n = 3, siis selle võrrandi lahendid on ( − 1 ± i 3 ) 2 , 1 {\displaystyle {\tfrac {(-1\pm i{\sqrt {3}})}{2}},1} . Kui n = 4, siis selle võrrandi lahendid on − 1 , 1 , i , − i . {\displaystyle -1,1,i,-i.} Arvu astendaja (n) ühejuured on: cos ⁡ ( 2 π k n ) + i sin ⁡ ( 2 π k n ) {\displaystyle \cos \left({\frac {2\pi k}{n}}\right)+i\sin \left({\frac {2\pi k}{n}}\right)} Arvu kompleksarv (x) mistahes ühejuure astendaja leidmine: Esiteks tuleb kasutada Euleri valemit, et leida n mistahes ühejuure astendajat. Definitsioon: e i x = c i s ( x ) = c o s ( x ) + i s i n ( x ) {\displaystyle e^{ix}=cis(x)=cos(x)+isin(x)} n on positiivne täisarv ja U n {\displaystyle U_{n}} on kokku kõik arvu n ühejuured. Definitsioon: U n = e 2 k π i n | k ∈ { 1 , 2 , … , n } {\displaystyle U_{n}=e^{\tfrac {2k\pi i}{n}}\vert k\in \{1,2,\ldots ,n\}} Vastavalt definitsioonile saame ühejuurt leida muutes k-i väärtust avaldises: e 2 k π i / n {\displaystyle e^{2k\pi i/n}} Tõestus: Vastavalt Euleri valemiga: e 2 π i = c o s ( 2 π ) + i s i n ( 2 π ) = 1 {\displaystyle e^{2\pi i}=cos(2\pi )+isin(2\pi )=1} k on positiivne täisarv: ( e 2 π i ) k = e 2 k π i = 1 k = 1 {\displaystyle (e^{2\pi i})^{k}=e^{2k\pi i}=1^{k}=1} Astendaja n tõstame omakorda astmesse valemiga: 1 / n {\displaystyle 1/n} saame: ( x n ) 1 / n = x = e 2 π i / n = e 4 π i / n = e 6 π i / n = . . . = e 2 k π i / n {\displaystyle (x^{n})^{1/n}=x=e^{2\pi i/n}=e^{4\pi i/n}=e^{6\pi i/n}=...=e^{2k\pi i/n}} Seetõttu saame, et n-il on olemas erinevad lahendused valemile x n = 1 {\displaystyle x^{n}=1} , iga x on võrdne valemiga: x = e 2 k π i / n {\displaystyle x=e^{2k\pi i/n}} , kui k = 1 , 2 , 3 , . . . , n . {\displaystyle k=1,2,3,...,n.} Tänapäeval kasutatakse ühejuurt RSA krüptograafias kasutatavatel võtmetel. RSA krüptograafias kasutatakse suuri algarve ja nende korrutiste faktoriseerimist, et luua turvalisi võtmeid. Ühejuurte kasutamine võimaldab lahendada kompleksseid tehteid ja teha arvutusi, mis on olulised turvaliste võtmete loomiseks ja krüptimiseks. Ühejuurt kasutatakse trigonomeetrias ja kompleksarvudega arvutamisel. Samuti on ühejuur seotud Fourier' analüüsiga, mis võimaldab signaale jagada erinevateks sageduskomponentideks, mis on leidnud kasutust mitmetes erinevates valdkondades, sealhulgas helitehnoloogias ja signaalitöötluses. Manzoor, Aareyan; Hayes, Andy; Anonymous, Anonymous; Pakornrat, Worranat; Shrivastava, Harsh; Khim, Jimin; Ross, Eli; Hayes, Andrew. "Roots of Unity". Vaadatud 2. mail 2023. Lynn, Ben. "Roots of Unity". Vaadatud 22.03.2023. "Nth Roots Of Unity - Study Material for IIT JEE | askIITians". www.askiitians.com. Vaadatud 27. märtsil 2023. Viitamistõrge: Vigane <ref>-silt. Viide nimega :2 on ilma tekstita. Root of unity - Wikipedia
Katrin Kuusemäe

Katrin Kuusemäe (sündinud 3. mail 1984) on eesti poliitik, XV Riigikogu liige. Kuusemäe on lõpetanud Jõhvi Gümnaasiumi 2002, Tartu Tervishoiu Kõrgkooli (endine Tartu Meditsiinikool) 2005. aastal tervisekaitse spetsialistina ning Tartu Ülikooli 2007. aastal rahvatervishoiu erialal. Kuusemäe oli SA Vähi Sõeluuringud juhatuse liige 2008–2015; Eesti Reformierakonna arendusjuht 2013–2020 ning alates 2017. aastast SA Hille Tänavsuu Vähiravifondi Kingitud Elu tegevjuht. Alates 2007. aastast on ta Eesti Reformierakonna liige. 2019. aasta Riigikogu valimistel sai ta 640 häält valimisringkonnas nr 6. 2023. aasta Riigikogu valimistel kogus ta 662 häält valimisringkonnas nr 6. Ta pääses Riigikokku Hanno Pevkuri asendusliikmena. Kuusemäe on vallaline, tal on üks laps. https://www.riigikogu.ee/riigikogu/koosseis/riigikogu-liikmed/saadik/001dd80c-38c3-4557-b3ee-408d3ffd5cd7/Katrin-Kuusem%C3%A4e http://vvk.ee/arhiiv/kandidaadi-otsing/?otsi_ajaloost=Kuusemäe "Riigikogu valimiste detailne hääletustulemus". Vabariigi Valimiskomisjon. Vaadatud 25.04.2023.
Eesti Postimees

Eesti Postimees (ka Eesti Postimees ehk Näddalaleht : ma- ja linnarahvale) oli eesti ajaleht, mille väljaandmist alustas Johann Voldemar Jannsen 13. jaanuaril (1. jaanuaril) 1864. Kuni 1894. aastani anti ajalehte välja Tartus, aastatel 1894–1905 ilmus leht Tallinnas. Lehe väljaandmisel abistasid Jannsenit nii tütar Lydia Koidula kui ka poeg Harry Jannsen, samuti tegid sellele kui juhtivale rahvusluse häälekandjale kaastööd ka kõik olulisemad eesti rahvusliku liikumise tegelased. Aja jooksul jäi ajaleht aga uuemate ja radikaalsemate rahvuslaste arvates liiga mõõdukaks ning hambutuks. Eriti teravalt asus Jannsenit kritiseerima Carl Robert Jakobson, kes 1878. aastal rajas oma ajalehe Sakala. 1880. aastal haigestus Jannsen afaasiasse ning pidi lehe toimetamisest loobuma. Selleks ajaks oli Eesti Postimees juba ka Sakalale alla jäänud. 1881. aastal oli vastutav toimetaja Ado Grenzstein, toimetamisel aitas kaasa Harry Jannsen. Aastail 1882–1886 toimetas lehte Karl August Hermann. 1893. aastal ostis Eesti Postimehe Jakob Tülkilt, August Busch ja tõi selle Tartust Tallinna ja kirjastas seda aastani 1904. 1904. aastal kutsuti Eesti Postimehe toimetajaks ja osanikuks Jaan Sitska. 1905. aasta revolutsiooni ajal, 1905. aasta lõpul Eesti Postimees suleti ja selle toimetajal keelati Baltimaades elamine sõjaseaduse kehtimise ajaks. Robert Nerman, Tatari 21b – erandliku kultuurilooga maja Tallinna haritlaste linnaosas – EPL, 28.11.2002
Gianmarco Tamberi

Gianmarco Tamberi (sündinud 1. juunil 1992 Civitanova Marches) on Itaalia kõrgushüppaja, olümpiavõitja ja maailmameister. Ta võitis 2011. aasta juunioride Euroopa meistrivõistlustel Tallinnas tulemusega 2.25 pronksmedali. 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel Helsingis sai Tamberi 2.24-ga 5. koha. Suveolümpiamängudel Londonis oli ta kvalifikatsioonis 21. ja finaali ei pääsenud. 2013. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Göteborgis hüppas ta 2.29, millega oli viies. 2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel Zürichis hüppas ta finaalis 2.26 ja sai 7. koha. 2015. aastal viis ta Eberstadtis Itaalia rekordi 2.37-ni. Maailmameistrivõistlustel Pekingis oli ta 2.25-ga kaheksas. 2016. aasta sisehooajal võitis Tamberi kõik võistlused, kus ta osales. Sisemaailmameistrivõistlustel võitis ta kuldmedali tulemusega 2.36. Juunis Amsterdamis toimunud Euroopa meistrivõistlustel tuli ta meistriks, hüpates finaalis 2.32. Olümpiamängudel Rio de Janeiros ta vigastuse tõttu ei osalenud. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis hüppas ta kvalifikatsioonis 2.29, millega finaali ei pääsenud. 2019. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Glasgow's võitis ta kuldmedali Konstadínos Baniótise ja Andri Protsenko ees tulemusega 2.32. 2021. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Torunis sai Tamberi Maksim Nedasekau järel hõbemedali. Tokyo olümpiamängudel jagas ta tulemusega 2.37 olümpiavõitu Mu‘taz ‘Īsá Barshimiga. See oli esimene kord pärast 1912. aasta olümpiamänge, kui kergejõustikus läks olümpiakuld jagamisele. Hooaja lõpus tuli ta esimese Itaalia kergejõustiklasena Teemantliiga üldvõitjaks. 2022. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis jagas ta tulemusega 2.31 Hamish Kerriga pronksmedalit. Euroopa meistrivõistlustel Münchenis tuli ta test korda Euroopa meistriks, ületades ainsana 2.30. 2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis võitis ta kuldmedali maailma hooaja tippmarki kordava tulemusega 2.36. Tamberi isiklik rekord on 2016. aastal Monacos hüpatud 2.39. Sisetingimustes on tema rekord 2018. aastal Hustopečes hüpatud 2.38. Mõlemad tulemused on ka Itaalia rekordid. Gianmarco Tamberi isa on kergejõustikutreener ja endine kõrgushüppaja Marco Tamberi. Tamberi on tuntud oma silmatorkava stiili järgi. Ta kannab võistluste kvalifikatsioonides täis- ja finaalides ühe näopoole habet. Gianmarco Tamberi. eurosport.com. Vaadatud 25.04.2023 Gianmarco Tamberi Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Vincent Trocheck

Vincent Trocheck (sündinud 11. juulil 1993 Pittsburghis Pennsylvanias) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis New York Rangers. Aastatel 2009–2013 mängis ta Ontario Hockey League'i (OHL) klubides Saginaw Spirit ja Plymouth Whalers. Hooajal 2012/13 oli Trocheck OHL-is kõige resultatiivseim mängija (50+59), mis tõi talle Eddie Powers Trophy. Lisaks pälvis ta samal hooajal põhihooaja väärtuslikumale mängijale antava Red Tilson Trophy. 2011. aastal valis Florida Panthers ta NHL-i draft '​is 64. valikuna. Hooajal 2013/14 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Panthersi tütarklubis San Antonio Rampage. Samal hooajal debüteeris ta ka NHL-is Panthersi meeskonnas ning lõi 14. märtsil 2014 mängus New Jersey Devilsi vastu oma esimese värava NHL-is. 2016. aasta juulis pikendas ta Panthersiga lepingut kuue aasta võrra. Panthersis oli Trochecki resultatiivseim hooaeg 2017/18, mil ta lõi 31 väravat ja andis 44 väravasöötu. Samal hooajal oli ta ka Panthersi suurim väravakütt. 2020. aasta veebruaris kaubeldi Trocheck Erik Haula, Lucas Wallmarki, Eetu Luostarineni ja Chase Priskie vastu Carolina Hurricanesi. 2022. aasta juulis sõlmis ta seitsmeaastase lepingu New York Rangersiga. Esimesel hooajal Rangersis tegi Trocheck NHL-is oma paremuselt teise hooaja (22+42). 2017. aastal valiti Trocheck NHL-i tähtede mängule. 2013. aastal tuli Trocheck USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. USA jäähokikoondise koosseisus osales ta 2014. aasta maailmameistrivõistlustel. Poupart, Alain (3. juuli 2016). "Vincent Trocheck signs contract with Panthers". NHL.com. Vaadatud 8. veebruaril 2018. "Panthers complete deals with Reilly Smith, Vincent Trocheck". ESPN.com. Sunrise, Florida. 5. juuli 2016. Vaadatud 8. veebruaril 2018. "Canes acquire Vincent Trocheck from Florida". Carolina Hurricanes. 24. veebruar 2020. Vaadatud 24. veebruaril 2020. "Rangers agree to terms with Vincent Trocheck". New York Rangers. 13. juuli 2022. Vaadatud 13. juulil 2022. Vincent Trocheck NHL.com lehel Vincent Trocheck hockeydb.com lehel
Noel Acciari

Noel Acciari (sündinud 1. detsembril 1991 Johnstonis, Rhode Islandis) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründjana NHL-i klubis Toronto Maple Leafs. Aastatel 2012–2015 mängis ta Providence College'i jäähokimeeskonnas. 2015. aastal tuli ta Providence College'iga ülikoolide meistriks. 2015. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu NHL-i klubiga Boston Bruins. Hooaja 2015/16 alguses asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Boston Bruinsi tütarklubis Providence Bruins. NHL-is debüteeris ta 1. märtsil 2016 mängus Calgary Flamesi vastu. Esimese värava lõi ta liigas 28. märtsil 2017 mängus Nashville Predatorsi vastu. 2017. aasta juunis pikendas ta Bruinsiga lepingut kahe aasta võrra. Acciari resultatiivseim hooaeg Bruinsis oli 2018/19, mil ta lõi kuus väravat ja andis kaheksa väravasöötu. Samal hooajal jõudis ta Bruinsiga Stanley karikavõistlustel finaali, kus kaotati St. Louis Bluesile. 2019. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu NHL-i klubiga Florida Panthers. Hooajal 2019/20 tegi Acciari NHL-is seni oma resultatiivseima hooaja (20+7). 2022. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu St. Louis Bluesiga. 2023. aasta veebruaris kaubeldi ta koos Ryan O'Reillyga Bluesist Toronto Maple Leafsi. "Bruins sign Providence College forward Noel Acciari". Boston Globe. 8. juuni 2015. Vaadatud 8. juunil 2015. "Bruins Sign Noel Acciari To 2-Year Contract". NHL.com. 28. juuni 2017. Vaadatud 28. juunil 2017. "Panthers Agree to Terms on 3-Year Contract with Forward Noel Acciari". National Hockey League. 1. juuli 2019. Vaadatud 6. märtsil 2023. "Acciari signs one-year deal with Blues". St. Louis Blues. 13. juuli 2022. Vaadatud 13. juulil 2022. "O'Reilly, Acciari traded to Maple Leafs from Blues for draft picks". National Hockey League. Vaadatud 18. veebruaril 2023. Noel Acciari NHL.com lehel Noel Acciari hockeydb.com lehel