Petrálona koobas

Petrálona koobas (σπήλαιο Πετραλώνων spíleo Petralónon, ka Κόκκινες Πέτρες, Kókkines Pétres 'punased kivid') on stalaktiitkoobas Katsika mäe läänenõlval Petrálona küla lähedal Chalkidike poolsaarel Kreeka Makedoonia piirkonnas 55 km kaugusel Thessaloníkis. Kõrgus merepinnast on kuni 270 m. Koobas on karstipäritolu. Koopast on leitud Euroopa vanimad ürginimese jäänused ja vanimad teadaolevad tule kasutamise jäljed. Aastal 1959 avastas üks Petrálona elanik Filippos Kadzaridis koopa ning arvas tilkumise heli tõttu, et seal on allikas. Geoloog ja speleoloog Ioannis Petrocheilos uuris koopa saale, mis olid kaljuvaringu tõttu seni peidus olnud. Koobas sai maailmakuulsaks, kui teine külaelanik Christos Sarrigianidis leidis 16. septembril 1960 koopast ürginimese kolju. Teistel andmetel leidis Petrocheilos 1960. aastal umbes 30-aastaselt surnud inimese perekonna esindaja fossiilse kolju, mille omanikku nimetati ajutiselt Archanthropus europeaus petraloniensis (kollektsiooninumber Petrálona). Kolju dateeriti 1981. aastal 160 000 kuni 240 000 aasta vanuseks, aga võib-olla on ta isegi vähemalt 300 000 aasta vanune. Kolju siseruumala on 1200 cm³ ja see sarnaneb teiste tunnuste, sealhulgas silmakoopaüliste mõigaste kuju poolest rodeesia inimesega (Kabwe 1) Sambiast ja Tautaveli inimese fossiiliga Arago XXI Lõuna-Prantsusmaalt. Mõlema dateeringu järgi võib fossiili omistada hilisele heidelbergi inimesele, kellest tänapäevase arusaama järgi põlvneb neandertallane. Selle dateeringuga sobib kokku, et kolju sarnaneb mõnede tunnuste poolest neandertallase koljuga, teiste järgi aga palju vanemate fossiilidega: "Kolju näeb välja, nagu neandertallase nägu oleks istutatud teise liigi ajukoljule." Leiukohta nimetatakse mausoleumiks. Ühest teisest koopasaalist, "hiiglaste surnuaiast", leiti metsloomade kuid. Leide hoitakse Thessaloníki Aristotelese Ülikooli paleontoloogiaosakonnas. Koopa sissepääsu juures on Petrálona antropoloogiamuuseum, kus on eksponeeritud luud, hambad, tööriistad jne. Saab teha giidiga 800 m pikkuse ringkäigu koopas. A. N. Poulianos. Traces of fire at the Petralona Cave, the oldest known up to day. – Anthropos, 1977, 4, lk 144–146. P. Kokkoros, A. Kanellis. Découverte d'un crâne d'homme paléolithique dans la péninsule chalcidique. – L'Anthropologie, 1960, kd 64, nr 5–6, lk 438–446. G. J. Hennig, W. Herr, E. Weber, N. I. Xirotiris. ESR-dating of the fossil hominid cranium from Petralona Cave, Greece. – Nature, 1981, 292, lk 533–536, Resümee. Michael Balter. In Search of the First European. – Science, 2001, 291.5509.1724. Veebiversioon. A. G. Latham, H. P. Schwarcz. The Petralona Hominid Site: Uranium-Series Re-Analysis of ‚Layer 10‘Calcite and Associated Palaeomagnetic Analyses. – Archaeometry., 1992, kd 34, nr 1, lk 135–140, Resümee. The Strange Case of the Rickety Cossack – and Other Cautionary Tales from Human Evolution, Palgrave Macmillan, New York 2015, lk 145, ISBN 978-1-137-27889-0. Donald Johanson, Blake Edgar. Lucy und ihre Kinder, 2., ajakohastatud ja täiendatud trükk, Elsevier Verlag: München 2000, lk 214, ISBN 978-3-8274-1670-4. Andreas Neumeier. Chalkidiki, Michael Müller Verlag 2018, ISBN 978-3-95654-395-1 The Petralona Cave, Anthropological Association of Greece, kreeka keeles Das Fossil Petralona 1, Smithsonian Institution (kolju pildiga)