laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tirana Ülikool

Tirana Ülikool (albaania keeles Universiteti i Tiranës, ingliskeelne ametlik nimi University of Tirana, lühend UT) asub Albaania pealinnas Tiranas. Tirana Ülikool asutati oktoobris 1957 Tirana Riikliku Ülikooli (Universiteti Shtetëror i Tiranës) nime all Albaania esimese ülikoolina pedagoogilise instituudi, polütehnilise instituudi, kõrgema majandusinstituudi, kõrgema õigusinstituudi ja meditsiiniinstituudi baasil. Aastatel 1985–1991 kandis ülikool nime Universiteti i Tiranës "Enver Hoxha". Aastal 1991 viidi kolm teaduskonda üle vastrajatud Polütehnilisse ülikooli. Praegu on ülikoolil seitse teaduskonda. Üliõpilaste arv on 14 500 ja õppejõudude arv umbes 675 (andmed 2000. aastast). Ülikooli rektor oli 2000. aastal albaania keele uurija Shezai Rrokaj. Järgmisel ametiajal (2000–2003) oli rektoriks Maringlen Spiro. Aastal 2003 valiti tagasi Shezaj Rrokaj. 1981–1988 oli rektoriks matemaatik Osman Kraja, kes on olnud ka Albaania suursaadik Eestis. Arstiteaduskond Üldmeditsiin Stomatoloogia Sotsiaalteaduskond Filosoofia ja sotsioloogia Psühholoogia Sotsiaaltöö Loodusteaduskond Matemaatika Füüsika Keemia Bioloogia Informaatika Farmaatsia Ajaloo-Filoloogiateaduskond Ajalugu Geograafia Albaania keel Albaania kirjandus Ajakirjandus Õigusteaduskond Majandusteaduskond Rahandus ja raamatupidamine Majandusteadus Ärijuhtimine Turundus ja turism Võõrkeelte teaduskond Inglise keel Prantsuse keel Itaalia keel Saksa keel Balkani keeled Kehakultuuri osakond Sali Berisha Odhise Grillo Nexhmije Hoxha Shefki Hysa Ismail Kadare Harilla Papajorgji Ardian Klosi Dhori Kule Pandeli Majko Jakup Mato Laura Mersini-Houghton Fatos Nano Tirana Ülikooli koduleht Osman Kraja
Herten

Herten on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Recklinghauseni kreisis. Asub Ruhrimaa põhjaosas Recklinghausenist edelas. Herten jaguneb 9 linnaosaks, neist suurim on Westerholt, mis oli 1975. aastani eraldi linn. Suuremad vaatamisväärsused on Herteni veeloss ja vana Westerholti küla. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Herteni koduleht
Helmut Recknagel

Helmut Recknagel (sündinud 20. märtsil 1937 Steinbach-Hallenbergis) on endine Saksa DV suusahüppaja, olümpiavõitja ja maailmameister . Recknageli karjääri edukamad aastad olid 1950 lõpus ja 1960 alguses, kui ta oli maailma tipus. Ta võitis olümpiakulla, kolm MM-medalit ja on kolm korda tulnud nelja hüppemäe turnee võitjaks. Võites olümpiakulla 1960. aasta olümpiamängudel Squaw Valleys Recknagel tuli esimese mitte skandinaavia suusahüppajana olümpiavõitjaks. 1962. aasta maailmameistrivõistlustel Zakopanes võitis ta suurelt mäelt kuldmedali ja temast tuli esimene suusahüppaja, kes ületas rahvusvahelistel võistlustel 100 m piiri, kui tema hüppepikkuseks teises voorus mõõdeti 103 meetrit. Recknagel võttis esimesena kasutusele suusahüppestiili, kus käsi hoiti suusahüppe ajal sirgelt ees. 1962. aastal valiti ta Saksa DV aastasportlaseks. 1962 Squaw Valleys olümpiavõitja normaalmäel 1958 Lahtis pronksmedal normaalmäel 1962 Zakopanes maailmameister suurel mäel pronksmedal normaalmäel 1. koht: 1957-1958, 1958-1959, 1960-1961
Snelli tiik

Snelli tiik (varem ka Schnelli tiik, Šnelli tiik, Vallikraav, Patkuli tiik, Patküla kraav, Patkuli kraav; saksa keeles Patkuls-Wallgraben, Wallgraben) on Toompea lossi kaitserajatisest (vallikraavist) moodustunud kunstlik veekogu (tiik). See asub Tallinnas Toompargis. Vahel võidakse seda pidada n-ö Tallinna esindustiigiks. Snelli tiik asub Tallinna Kesklinna linnaosas Vanalinna asumis ning jääb Toompea kõrgendiku, Falgi tee, Toompuiestee ja Nunne tänav vahele. 1960. aastail oli Snelli tiigi Nunne tänava poolses osas liuväli, mille riietusruumina kasutati sealsamas tiigi otsal asuvat puithoonet. 2007. aasta 15. septembril toimus heategevuskampaania "AWARE 2007", mille raames peeti üritust "Snelli tiik puhtaks!". Tiigi pindala on 1 ha ja ümbermõõt 1030 m. Tiik on moodustunud Toompea linnust ümbritsenud vallikraavist, mis kujundati 19. sajandil pärast Tallinna kindluse sõjalise tähtsuse kaotamist Tallinna vanalinna ümbritseva parkide ja haljasalade osaks. Nime on tiik saanud 19. sajandi Johan Schnelli järgi, kellel oli praeguse Toompuiestee ja tiigi vahel maja. Algselt kutsuti seda Patkuli kraaviks, kuna selle kaldal asus Patkuli reduut. Reduut oli oma nime saanud viimase Rootsiaegse asekuberneri Dietrich Patkulli järgi, Kui aga Schnell aastal 1868 ostis sealse maatüki ja rajas sinna oma maja ning aiandi, hakati Patkuli kraavi nimetama Schnelli tiigiks. Johann Schnell pidas aiandusäri Vaksali puiestee ääres kuni oma surmani 4. juunil 1890. aastal. Maatükk oli Schnellide valduses aastani 1904. 1939. aastal nimetas Tallinna linnavolikogu Schnelli tiigi ümber Toomtiigiks. Snelli tiik 1930ndatel Snelli tiik (1991) Snelli tiigi puhastamine 2021. aasta esimeses pooles Kanal 2: sukeldujad tõid Snelli tiigist välja 2 tonni prügi. Postimees, 19. september 2007. Snelli tiik. Keskkonnaportaal, vaadatud 11.10.2023. Snelli tiik. Johann (Juhan) sündis 7. aprillil 1821 Ambla kihelkonnas Trilli mõisas. 1864. aasta kevadel ostis Johann Schnell Tallinna Toomgildilt suurema, umbes 8400 ruutmeetri suuruse maatüki Toompea vallikraavi ja hilisema Toompuiestee vahel., linnaarhiiv.wordpress.com, 10 apr. 2017 Snelli tiik, Tallinna linnaarhiiv Rida Tallinna tänavaid ümberristimisele, Päewaleht, nr. 110, 23 aprill 1939  Snelli tiik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Laukesoo looduskaitseala

Laukesoo looduskaitseala (varem Laukesoo/Laukasoo maastikukaitseala) asub Harjumaal Kose vallas, hõlmates Aela, Nõmmeri, Paunaste, Kadja, Pala ja Saarnakõrve küla. Kaitseala suurus on 2061 hektarit. Kaitseala loodi 1981. aastal, et kaitsta sealseid sooalasid; hiljem reorganiseeriti see maastikukaitsealaks. Seal on eristatud Laukesoo piiranguvöönd ja Laukesoo sihtkaitsevöönd. Kaitseala territooriumil asub Pirita jõe lähe. Maastikukaitsealal kaitstakse eriti sookurgede pesitsuspaiku. Laukesoo looduskaitseala keskkonnaportaalis Laukesoo maastikukaitseala kaitse-eeskiri
Zürichi järv

Zürichi järv asub Euroopas Šveitsis. Tema pindala on 90 ruutkilomeetrit, suurim sügavus 143 meetrit. Veetase 406 meetrit üle merepinna. Läbi järve voolab Limmati jõgi, selle väljumiskohas asub Zürichi linn.
Agusalu järv

Agusalu järv (ka Agusalu Suurjärv, Soska järv, Sooski järv, Suur Agusalu järv) on järv Ida-Virumaal Alutaguse vallas. Järv asub Agusalu külas. Järves on väike saar pindalaga 0,09 ha. Väike-Agusalu järv Agusalu järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 9. veebruaril 2015)
Väike-Agusalu järv

Väike-Agusalu järv on Alutaguse vallas Ida-Viru maakonnas asuv järv. Järv on Agusalu külast 1,5 km ida pool. Asub Puhatu looduskaitsealal. Agusalu järv Väike-Agusalu järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 29. oktoobril 2014)
Salamína saar

Salamína (kreeka Σαλαμίνα, rööpnimi Koúlouri (Κούλουρη); vanakreeka Salamis) on Kreekale kuuluv saar Egeuse meres, üks Saroni saartest. Saare pindala on 95 km². Lõunast, idast ja edelast külgneb Salamína Saroni lahega, põhjas aga Elefsína lahega. Kirdes lahutab teda mandrist Salamína väin, läänes, Mégara lähedal on teine kitsas väin – Mégara väin. Saare keskasula on Salamína.
Hilba järv

Hilba järv on Kanepi vallas Põlva maakonnas olev järv.
Konnakilbukas

Konnakilbukas (Hydrocharis morsus-ranae) on mitmeaastane veetaim kilbukaliste sugukonnast. Taime vars on 5...20 cm pikk. Taime lehed on väikesed, ümmargused, ujuvad veepinnal. Taim õitseb juunist augustini. Konnakilbukas kasvab enamasti veekogude kaldavees, ka kallastel. Eestis hajusalt, rohkem Lõuna-Eestis. Konnakilbukas andmebaasis eElurikkus
Kulutus

Kulutus ehk kulumine ehk denudatsioon on protsesside kogum, mis väljendub Maa reljeefi tasandumises. Kulutus toimub eksogeensete protsesside tagajärjel. Kulutus on laiem mõiste kui erosioon, ehkki neid peetakse tihti sünonüümideks. Kulutus hõlmab peale erosiooni ka Maa gravitatsioonijõu toimel materjali merepinnale lähemale transportimist. Denudatsiooni põhjustavad põhiliselt vesi ja tuul. Vesi võib esineda erineval kujul: vooluvesi, vihmavesi, liustikud, merelained jne. Kui ei oleks denudatsiooni tasakaalustavaid tegureid, oleks maapind ilma reljeefi iseärasusteta tasandik. Denudatsiooni tasakaalustavad põhiliselt maakoore isostaatilised liikumised ning vulkaanilised nähtused. Jõed on peamised setete kandjad. Näiteks Mississippi jõgi kannab aastas Mehhiko lahte umbes 500 miljonit tonni setteid. Erosioon
Isandajärv

Isandajärv (ka Isanda järv, Isana järv) on järv Ida-Virumaal Jõhvi ja Toila valla piiril. Järvest voolab läbi Vasavere jõgi. Isandajärv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 29. oktoobril 2014)
Ahlen

Ahlen on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Warendorfi kreisis. Tänapäeva linna kohal asus sakside asula. 850. aasta paiku on seal mainitud Villa Alna asundust. Sellest kasvas 13. sajandiks linn, mis 1271. aastal ümbritseti linnamüüriga. Ahlen kuulus Hansa Liitu. Kolmekümneaastase sõja ajal sai linn tugevalt kannatada. Linnamüüri hakati lammutama 1765. aastal ja 1929. aastaks olid viimased müüririismed hävinud. 1847. aastal sai linn raudteeühenduse ning kasvas seejärel tööstuslinnaks. Teise maailmasõja ajal pommitati linna seal asunud söekaevanduse tõttu. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Ahleni koduleht
Armas Luige

Armas Luige (8. juulil 1910 Peterburi – 19. aprillil 1991 Tallinn) oli eesti ehitusinsener. Luige lõpetas 1936. aastal Tallinna Tehnikumi ja 1953. aastal TPI (tööstus ja tsiviilehituse erialal). Ta projekteeris ja ehitas Veeteede Valitsuses ja Balti Laevastiku hüdrograafia talituses 1927–1930 ja 1932–1941 tuletorne, raudteid, maanteid, sildu ja sadamaid. Eesti rannikul on kokku 30 tuletorni, mille projekteerimisel ja ehitusel Luige osales. Esimene nendest oli Kiipsaare tuletorn Saaremaa läänerannikul, mis rajati 1933. aastal. 1946–1971 töötas Luige Ehituskomitees ja "Kommunaalprojektis". Luige oli ka silmapaistev ehitus- ja mereajaloo uurija. Avaldanud raamatu "Eesti tuletornid" (1974,1982), kirjutanud monograafia mitme Tallinna ehitus- ja projekteerimisasutuse kohta, on kogumiku "Ehitusinsenerid TPI-st" koostajaid ja mitmete populaarteaduslike artiklite autor.
Üheaastased taimed

Üheaastased taimed (ladina herba annua (ainsus), herbae annuae (mitmus)) on taimed, mis idanevad, õitsevad ja surevad ühe vegetatsiooniperioodi jooksul. üheaastased talvetaimed kaheaastased taimed mitmeaastased taimed
Henry Morgan

Henry Morgan (kõmri Hari Morgan; umbes 1635 – 25. august 1688 Port Royal) oli kõmri päritolu piraat. Ta sõitis Barbadosele tööle, aga jõudnud Jamaicale, hankis endale kaaperkirja, mis lubas tal rünnata Hispaania laevu. Ta olevat olnud iseäranis julm ja piinanud oma ohvreid mitmel viisil. Aastal 1672 ta arreteeriti ja pärast vangistust ilma kohtu ette astumatagi löödi ta hoopis rüütliks ja temast sai Jamaica kuberner. Morgan suri 1688. aastal. Captain Morgan – rummi kaubamärk Fritz Hanselmann, LOST SHIPS OF HENRY MORGAN PROJECT, Captain Morgan's Cannons, txstate.edu Allveearheoloogid avastasid piraat Henry Morgani laeva jäänused, elu24.ee, Postimees, 8. august 2011
Eesti koolinoorte 2008. aasta mälumängumeistrivõistlused

Eesti koolinoorte 2008. aasta mälumängumeistrivõistlused olid koolinoortele korraldatud mälumänguvõistlused, mis toimusid 6. aprillil 2008. Finaali toimumiskohaks oli Viimsi Keskkool. Mälumänguvõistluste eelvoor toimus sama aasta 3. veebruaril. Koolinoorte mälumängumeistrivõistlusi korraldab mittetulundusühing Eesti Mälumänguliit. Osa said võtta 4-liikmelised õpilaste võistkonnad nii põhikoolidest, keskkoolidest/gümnaasiumitest kui ka kutseõppeasutustest. Ühte kooli võis esindada maksimaalselt 6 võistkonda, millest kuni 3 võisid võistelda põhikooliastmes (kuni 9. klass) ning kuni 3 keskkoolide või gümnaasiumite arvestuses (10.–12. klass). Kõigil võistkondadel olid samad küsimused. Maksimaalne punktisumma finaalis on 100 punkti (50 küsimust). Põhikoolide lõppvooru tulemused[alaline kõdulink], Keskkoolide tulemused[alaline kõdulink] Maksimmaalne punktisumma eelvoorus oli 80 punkti (40 küsimust). Põhikoolide eelvooru tulemused[alaline kõdulink], Keskkoolide eelvooru tulemused[alaline kõdulink] Eesti koolinoorte 2007. aasta mälumängumeistrivõistlused Eesti Mälumänguliit Mälumäng Eesti Mõttespordi Seltsi ja Eesti Mälumänguliidu koduleht Eelvooru küsimused PDF-failina Lõppvooru küsimused PDF-failina
Lüüger

Lüüger (pr. lougre) oli harilikult kolmemastiline kiire, väike purjelaev, mida kasutati side-, posti- ja kaaperlaevana, aga ka kalapüügiks ja kaubaveoks. Kandevõime oli 40-140 tonni. Purjestus koosnes pika pukspriidi kohal asuvast eespurjest ja alamastidel ning tengidel paiknevatest trapetsikujulistest raapurjedest ehk nn lüügerpurjedest. Et besaanmast asetses päris ahtris, juhiti besaanpurje soot tekile piki ahterpriiti (ahtrist väljaulatuvat paikset peelt). Lüüger leidis kasutamist 18. sajandil Prantsusmaal, hiljem ka Suurbritannias.
Edward Teach

Edward Teach (hüüdnimega Musthabe, inglise keeles Blackbeard; surnud 2. detsembril 1718 Põhja-Carolina rannikul) oli inglise piraat. Ta sai tuntuks eelkõige Atlandi ookeani rannikul, kuhu ta rajas Ocracoke'i piraatide sadama. Teda peeti oma aja metsikuimaks piraadiks, kes oli kurikuulus oma julmuse, kehalise jõu ja hirmsa välimuse poolest. Ta läks harilikult võitlusse, peakatte küljes süüdatud aeglaselt põlev süütenöör või salpeetris leotatud kanepiköis. Ta suri 2. detsembril 1718 Põhja-Carolina rannikul Robert Maynardi käe läbi, saades lõpuks viis kuulihaava ja kakskümmend tõsist mõõgahaava (võib-olla ka laevakirvehaav kaelas). Seejärel sidus Maynard Teachi pea oma raamasti külge.
Salamína

Salamína on linn Kreekas Salamína saarel Salamína lahe kirderannikul. Salamína saar Salamína väin
Andrea Henkel

Andrea Henkel (sündinud 10. detsembril 1977 Ilmenaus) on endine Saksamaa laskesuusataja, olümpiavõitja ja maailmameister. Henkel võitis 2002. aasta olümpiamängudel Salt Lake Citys kuldmedali 15 km 7,9-sekundilise eduga norralase Liv Grete Poirée ees. Mängude teise kuldmedali sai ta 4×7,5 km teatevõistlusel, kus ühest möödalasust hoolimata võideti trahvideta sõitnud Norra võistkonda pooleminutilise edumaaga. 2005. aasta maailmameistrivõistlustel Hochfilzenis tuli Henkel 15 km maailmameistriks, kuigi tegi ühe möödalasu ja võitis poole minutiga kaks trahviminutit saanud Sun Ribot. 2007. aasta MM-il Anterselvas tuli Henkel 12,5 km ühisstardiga sõidus maailmameistriks 4,6-sekundilise eduga teiseks jäänud kaasmaalase Martina Glagowi ees, kuigi sõitis kaks trahviringi Glagowi ühe vastu. Teatevõistluses sõitis ta teist vahetust Saksamaale kuldmedali toonud võistkonnas, kes võitis teiseks tulnud Prantsusmaad üle minutiga. 2008. aastal Östersundis tuli Henkel maailmameistriks 7,5 km sprindis 12,7-sekundilise eduga venelase Albina Ahhatova ees. Mõlemad läbisid distantsi ilma trahviringideta. Maailma karikasarjas on Henkel seisuga 10. veebruar 2008 võitnud 14 etappi, olnud 11 korda teine ja kaheksa korda kolmas. Ta võitis maailma karikasarja üldarvestuses 2006/2007 hooajal. 2002 Salt Lake Citys ( USA) olümpiavõitja 15 km olümpiavõitja 4×7,5 km teatesõidus 2006 Torinos ( Itaalia) hõbemedal 4×7,5 km teatesõidus 2000 Oslos ( Norra) hõbemedal 4×7,5 km teatesõidus 2001 Pokljukas ( Sloveenia) hõbemedal 4×7,5 km teatesõidus 2005 Hochfilzenis ( Austria) maailmameister 15 km hõbemedal 4×6 km teatesõidus 2007 Anterselvas ( Itaalia) maailmameister 12,5 km ühisstardiga sõidus maailmameister 4×6 km 2008 Östersundis ( Rootsi) maailmameister 7,5 km sprindis maailmameister jälitussõidus maailmameister 4×6 km teatesõidus 1. koht – 2007 3. koht – 2008 5. koht – 2009 Andrea Henkeli koduleht Andrea Henkel Biathlonworld kodulehel
Taunus

Taunus on mäeahelik Euroopas, osa Reini Kiltkivimäestikust. Kulgeb ida-lääne suunas. Põhjanõlvad on lauged, lõunanõlvad laskuvad järsult Reini ja Maini orgudesse. Kõrgus kuni 880 meetrit.
Tungurahua

Tungurahua (ketšua keeles 'tulekurk') on tegevvulkaan Lõuna-Ameerikas Ecuadori Andides, 140 km Quitost lõuna pool. Vulkaani kõrgus on 5023 meetrit. Vulkaan ärkas taas aastal 1999. Suur vulkaanipurse toimus 16. augustil 2006, milles hukkus 4 inimest, hävis tuhandeid maju ning tuhanded hektarid põllumaad kattusid tuhaga. Tungurahua hakkas purskama 27. mail 2010. Enne seda oli ta viimati pursanud 6. veebruaril 2008. Vulkaan aktiviseerus uuesti 2012. aasta augustis ja seejärel sama aasta detsembris.
Kromaatiline kannel

Kromaatiline kannel (täpsemalt kromaatiline kontsertkannel) on keelpill. See on klassikaliste muusikainstrumentide kõrval uustulnukas. Praeguse kuju sai eesti kromaatiline kannel 1952. aastal kandlemeister Väino Maala käe all. Kromaatilisus võimaldab mängida piiranguteta kõigis helistikes ja annab rikkalikke võimalusi eri ajastute muusika ettekandmiseks. Kromaatilise kandle keeled on lõikuvad, see tähendab, et diatoonilised keeled suunduvad kõlalaua kohal paremalt ülalt vasakule alla ja altereeritud keeled vasakult ülalt paremale alla. Seda võib võrrelda klahvide paigutusega klaveri klaviatuuril (valged ja mustad klahvid). Kromaatilisi kandleid valmistas Tallinna Klaverivabrik 1950.–1990. aastatel. Need kandled on 46 keelega. Praegu on võimalik tellida kromaatilisi kandleid Eesti kandlemeistrilt Rait Pihlapilt, kes valmistab 44–58 keelega kandleid. Kromaatilisele kandlele on kirjutanud muusikat Anti Marguste, Ants Sõber, Gennadi Taniel, Lembit Veevo, Aarne Männik, Mirjam Tally, Lauri Jõeleht, Märt-Matis Lill, Tatjana Kozlova, Kristjan Kõrver, Malle Maltis jt. Eestis on kromaatilist kannelt võimalik erialana õppida mitmes lastemuusikakoolis, Tallinna Muusika- ja Balletikool MUBA, Heino Elleri Muusikakoolis ning Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias. Kristi Mühling Anna-Liisa Eller Kannel Tsitter
Armastus kolme apelsini vastu

"Armastus kolme apelsini vastu" (ATU 408) on Vahemere maades ja Idamaades armastatud muinasjutt. Seda tuntakse ka pealkirjade "L'amour des trois oranges" (prantsuse keeles), "As tres cidras do amor" (portugali keeles), "La brutta saracina" (itaalia keeles) ja "La mora tuerta" (hispaania keeles) all. Põhja-Euroopas pole ta nii tuntud, ta puudub ka vendade Grimmide ja teistest populaarsetest muinasjutukogumikest. Muinasjuttu iseloomustab aukartustäratav tekstiajalugu. Jutust on Portugali ja Pärsia vahel paiknevatelt aladelt üles kirjutatud sadu variante. Ühe variandi on üles kirjutanud itaalia muinasjutukoguja Giambattista Basile. Tema variandis on apelsinide asemel sidrunid. See muinasjutt on eesti keeles ilmunud sarjas "Muinaslugusid kogu maailmast" raamatus "Aus talupoeg Massaro Veritá". Kuningas soovis, et tema ainuke poeg võtaks naise. Ühel päeval lõikas prints endale sõrme. Kui ta nägi oma verd, mis voolas valgele juustule, otsustas ta, et abiellub ainult naisega, kes on valge kui juust ja punane kui veri. Ja ta läks teda otsima. Ta rändas mööda maad, kuni jõudis Naiskoletiste saarele. Seal ütlesid kaks väikest vana naist talle, et ta leiab otsitu, kui läheb edasi. Kolmas andis printsile kolm sidrunit, kuid hoiatas, et see neid enne ei avaks kui allika juures. Sest igast sidrunist lendab välja haldjas, kellele tuleb juua anda. Prints pöördus koju, kuid allikal ei olnud ta piisavalt kiire esimese kahe sidruni jaoks. Alles kolmandast tuli välja naine, kes oli valge kui juust ja punane kui veri. Prints tahtis, et naine jõuaks temaga koju väärikalt, sobiva riietuse ja teenijaskonnaga. Ta jättis naise puu otsa ennast ootama ja läks vajalikku muretsema. Must orjatar, kes tuli allikale vett ammutama, nägi naise peegeldust vees ja arvas, et see talle endale kuulub. Seepeale arvas ta, et on liiga kaunis, et vett kanda. Kuid naine puu otsas naeris selle peale ja orjatar sai oma eksimusest aru. Ta tahtis naisele kätte maksta ja pakkus ennast tema juukseid sättima. Naine nõustus ja orjatar torkas naise juustesse nõela, mis naise tuviks muutis. Kui prints tagasi jõudis, ütles orjatar talle, et tema ongi printsi armastatu, kuid kurja nõiduse läbi moondunud. Prints ja tema vanemad valmistusid pulmadeks. Tuvi lendas lossi kööki ja palus kokal ennast ära keeta. Keeduveest, mille kokk aeda viskas, kasvas aga sidrunipuu kolme sidruniga. Prints märkas seda, korjas sidrunid ja sai niimoodi oma pruudi tagasi. Ta viis naise pidusöögilauda ja lubas teda igasuguse kahju eest kaitsta. Orjatar ütles, et teda tuleks ära põletada ja prints lasi ta põletada. Carlo Gozzi näidend "Armastus kolme apelsini vastu" Sergei Prokofjevi ooper "Armastus kolme apelsini vastu" Christine Goldberg. The Tale of the Three Oranges. Helsinki 1997. (FF Communications 263.) Giambattista Basile "The Three Citrons" Mõningaid mõtteid rahvusvahelise muinasjutu-uurimise kohta «Kolme apelsini» näitel
Le Maire'i väin

Le Maire'i väin (hispaania Estrecho de Le Maire) on väin, mis eraldab lääne pool asuvat Tulemaa saart ida pool asuvast Estadose saarest ning ühendab põhja pool asuvat Argentina merd lõuna pool asetseva Lõunavööndi merega. Väin on nime saanud maadeavastaja Jacob Le Maire'i järgi.
Vakk

Vakk on vana viljamõõt. Aja jooksul on vaka suurus olnud muutuv. Sellest mahumõõdust kujunes välja talupoegadele kehtestatud andami mõiste "vakus" ehk "vakuandam" (ka: vakk). 1 Tallinna vakk (1923) = 3 külimittu = 36 toopi = 44,28 liitrit 1 Riia vakk (1923) = 6 külimittu = 54 toopi = 66,42 liitrit Vakamaa (endisaegne pindalaühik) Mõõtühikute loend Vanade ja vähemlevinud mõõtühikute loend
Lourdes

Lourdes (oksitaani Lorda) on linn Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hautes-Pyrénées' departemangus. Linn asub Gaev de Pau jõe ääres Püreneede eelmäestikus Hispaania piiri lähedal. Lourdes on tuntud palverännakute sihtkoht. Kohale, kus 1858. aasta veebruaris 14-aastasele karjasetüdrukule Bernadette Soubirous'le ilmus korduvalt neitsi Maarja, on ehitatud mitu kirikut. Igal aastal külastab Lourdesi üle 5 miljoni turisti. Linnas on üle 200 hotelli. Neitsi Maarja kuju Massabielle'i koopas Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021 http://www.lourdes-france.com/
Tulemaa provints (Tšiili)

Tulemaa provints on Tšiili 2. järgu haldusüksus (provints) Magalhãesi ja Tšiili Antarktika piirkonnas. Provints hõlmab Tulemaa saare lääneosa Magalhãesi väinast lõunas. Provintsi halduskeskus on Porvenir. Provintsi nimi on pärit 1520. aastast, mil Fernão de Magalhães nimetas selle koha Tulede ja Suitsude maaks rannal näha olnud lõkete järgi, mille olid süüdanud onad. Hispaania kuningas Carlos I jättis sellest nimest alles ainult "Tulemaa" (Tierra de Fuego), sest suits pidi niikuinii tulest lähtuma. Saare siseosa jäi tundmatuks 1879. aastani, mil Tšiili sõjaväe leitnandi Ramón Serrano ekspeditsioon läbis selle Gente Grande lahest kuni San Sebastiáni laheni Atlandi ookeanis. Rohtlates (pampades), mis katavad saare peaaegu täielikult väina suudmest kuni Darwini mägede nõlvadeni lõunas, kus ilmuvad põõsastikud ning seejärel tihe Magallãese mets, elas 4000 onadest põliselanikku. Need olid suurt kasvu ja tüsedad nomaadid, kes osavalt käsitsesid lingu ning vibu ja noolt, millega nad guanakosid ega linde küttisid. Nad olid sissetungijate vastu vaenulikud: lõid poole sajandi jooksul tagasi Punta Arenase koloonia sissetungikatsed. Nende auks nimetasid esimesed meresõitjad lahe Gente Grande laheks ('Suure Rahva laht'). Aastal 1881 fikseeriti Tšiili ja Argentina vaheline piir. Need maad olid nii vähe tuntud, et põhja–lõunasuunaline piir, mis lõikab saare pooleks, kulges algul nii, et ta üks osa sellest jäi Dungenessi neeme juures San Sebastiáni lahte. Ramón Serrano 1879. aasta ekspeditsioon tegi kindlaks, et tegu on suurepäraste karjakasvatusaladega. Järgmisel ekspeditsioonil 1880 avastas Jorge Porter Porveniri lahe ja leidis Boqueróni mägedest kulda. Alates 1882. aastast saabus piirkonda Euroopast ja Ameerikast sadu kullaotsijaid. 20. sajandi alguseks muutus kullakaevandamine tööstuslikuks (võeti kasutusele mehaaniline traalimine). Aastaks 1909 sai kuld otsa. 2017. aasta Tšiili rahvaloendus