laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Patuoinas (maal)

"Patuoinas" (inglise keeles "Scapegoat" (sõna-sõnalt 'patukits') on inglise kunstniku William Holman Hunti (1827–1910) õlimaal lõuendil. Ajavahemikus 1854–1856 valminud teosel on kujutatud kolmandas Moosese raamatus kirjeldatud patuoinast. Lunastuspühal mähiti kitse sarvede ümber kogukonna patte sümboliseeriv punane kangas ja aeti kits minema. Sel moel vabanes kogukond pattudest. Hunt alustas maalimist Surnumere kaldal ja lõpetas teose oma Londoni ateljees. Maalist valmis kaks versiooni. Esimesena valminud väiksem, tumedama karvaga kitse ja vikerkaarega teos asub Manchesteris, teine Liverpooli lähedal Port Sunlightis Leedi Leveri galeriis. Kunstnik maalis neid versioone vaheldumisi, aga väiksemat, Manchesteri versiooni peetakse eeltööks suuremale, Liverpooli versioonile, sest just selle saatis kunstnik Kuningliku Kunstiakadeemia näitusele. Kolmandas Moosese raamatus on kirjeldatud patuoinast, kes tuleb israeliitide hõimude karjadest rituaalselt välja heita osana pattude andekssaamise protsessist. Kooskõlas traditsioonilise kristliku teoloogiaga uskus William Hunt, et patuoinas oli Jeesuse lunastusohvri eelkäija ja sümboliseeris Jeesuse seda külge, mida Jesaja on kirjeldanud kui Jumala kannatavat teenrit. Hunt laskis pildiraamile kirjutada kaks piiblitsitaati: «Tõepoolest võttis ta enese peale meie haigused ja kandis meie valusid! Meie aga pidasime teda vigaseks, Jumalast peksetuks ja vaevatuks!» (Jesaja 53:4) ja «Sikk kannab enesega kõik nende patud tühjale maale, sikk lastagu kõrves lahti.» (Kolmas Moosese raamat 16:22). "Patuoinas" on ainus suur teos, mis valmis Huntil tema esimese reisi ajal pühale maale. Selle reisi võttis ta ette sisemise religioossuse kriisi tõttu. Ta käis piibli sündmustikuga seotud paikades, et uurida usu ja tõe seost. Jeruusalemmas kohtus ta müstiku ja maailmalõpukuulutaja Henry Wentworth Monkiga, kellel olid oma seisukohad patuoina tähenduse ja viimsepäeva peatse tuleku kohta. Usuliselt kuuluvuselt oli ta kristlik sionist. Hunt valis maali teema toorast ja see oli osa juutide kristlusse ümberpööramise programmist. Tema meelest sobis judaismi seisukoht patuoina tähendusest kokku kristluse õpetusega Messiast kui kannatavast kujust. Ta kirjutas maalikunstnikust sõbrale John Everett Millais'le: «Ma olen rõõmus, et ["Patuoinas"] võib olla vahend, mis juhatab iga vastuvõtliku juudi nägema vihjet Messiale sellisena, nagu ta oli, mitte niisugusena, nagu teda mõistavad nemad, ajutise kuningana.» The Scapegoat, Lady Lever Art Gallery "The Scapegoat / WILLIAM HOLMAN HUNT, 1854–1855". www.liverpoolmuseums.org.uk (inglise). Vaadatud 18.03.2017. Bronkhurst, Judith, Wiliam Holman Hunt, A Catalogue Raisonné, vol. 1, p. 180. Fleming, G. H., John Everett Millais: A Biography, 1998, Constable, p. 158.
Artur da Silva Bernardes

Artur da Silva Bernardes (8. august 1875 – 23. märts 1955) oli Brasiilia president 15. novembrist 1922 kuni 15. novembrini 1926.
Hetero

Hetero on 1980. aastal Võrus asutatud Eesti hard rock'i ja heavy metal'i ansambel. Hetero eelkäija oli ansambel Eleegia, mis tegutses aastatel 1976–1978. Hetero nime all on ansambel tegutsenud aastail 1980–1994 ning alates aastast 1998. 1987. aastal keelati ansambli esinemine, kuid Hetero tegevus jätkus sellest hoolimata. 2015. aastal ilmus ansambli esimene CD-plaat "Hetero", millel on 2010. aastal antud kontsert. Hetero (ja Eleegia) koosseisu on kuulunud järgmised muusikud: Andres Jukk, kitarr Andres Neissar, trummid Heiki Kelp, bass Andres Suss, kitarr, tšello, plokkflööt Kalev Udras, laul Kait Tamra, viiul, klaver, laul Peeter Saar (Pepe), laul (lõpuperioodil) Peeter Saar, laul Andres Jukk, kitarr Kalev Sissas, trummid (1980–1982) Andres Neissar, trummid (alates 1982) Heiki Kelp, bass Kuldar Piiper, kitarr Madis Eiche, heli Peeter Saar, laul Andres Jukk, kitarr Andres Neissar, trummid Heiki Kelp, bass Madis Eiche, heli; 1986–1987 kitarr Peeter Saar, laul Andres Jukk, kitarr Andres Neissar, trummid Heiki Kelp, bass Jaan Randvere, klahvpillid Meelis Jaanimägi (Zappah), kitarr Peeter Saar, laul Andres Jukk, kitarr Andres Neissar, trummid Heiki Kelp, bass Jaan Randvere, klahvpillid Kaire Luts, laul (1980) Tõnis Lepp, klahvpillid (1980) Ennart Johanson, kitarr (1988) Avo Ulvik, klahvpillid (1986) Hella Kelp, laul (1984), klahvpillid Peeter Untera, klahvpillid (1989) Sergei Kuzmin, kitarr (1987) Andrus Hiiesalu, klahvpillid (1982) "Plaat "Hetero" Eesti Rahvusbibliograafia lehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. märts 2017. Vaadatud 17. märtsil 2017. Heiki Kelp. "Hetero: tsentrist väljas". Tartu 2016. Lk 186–187 Heiki Kelp. "Hetero: tsentrist väljas". Tartu 2016 Hetero MySpace'i leht Kas Hetero on valmis?. Võrumaa Teataja, 5. november 2015 Ansambel Hetero tähistab juubelit. Sakala, 13. august 2005 Heterost lehel ruja.ee Heterost lehel rada7.ee
Kumari

See artikkel räägib Nepali jumalannast. Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Kumari (täpsustus). Kumari või Kumari Devi on Nepali "elav jumalanna". Kumari'ks valitakse väga noored tütarlapsed, enamasti 4–7 aastased. Nende jumalanna-aeg lõpeb, kui algab menstruatsioon, sest uskumuse kohaselt lahkub siis jumaluse hing tütarlapse kehast ja tuleb valida uus kumari. Kumari valimisel on ranged nõuded tütarlapse välimusele ja ta peab ka läbi tegema mitmed katsed. Kumari elab eraldatult, ta võib kodust ainult pidustuste ajal väljuda ja ka siis ei tohi ta jalad maad puudutada. Tavaellu tagasipöördumine on keeruline ja iidne traditsioon on ka vastuseisu põhjustanud. Margit Mikk-Sokk Nepalis elavad jumalad maa peal Eesti Ekspress, 07.09.2005 (vaadatud 18.03.2017) Sonia Narang. Nepal's living goddess who still has to do homeworkBBC, 18.06.2014 (vaadatud 18.03.2017) Thomas Bell Goddess status may violate girls' rights, says court The Telegraph, 3.11.2006 (vaadatud 18.03.2017)
Rodrigo Valdéz

Rodrigo Valdéz (22. detsember 1946 – 14. märts 2017) oli Colombia poksija ja keskkaalu maailmameister. Valdéz võitis 63 matši (neist 42 nokaudiga) ja kaotas kaheksa matši. Kaks matši jäid viiki. 1976. aastal kaotas ta maailmameistritiitli Carlos Monzónile. Ta oli WBA ja WBC meister. Valdéz lõpetas poksijakarjääri 1980. aastal. 1974 WBC keskkaalu tiitlivöö Suri ajaloo ühe võimsama löögirusikaga poksija
Juri Poljakov

Juri Poljakov (10. veebruar 1953 – 16. märts 2017) oli Eesti jurist. Ta lõpetas aastal 1990 Leningradi Juriidilise Instituudi juristi kvalifikatsiooniga. Poljakov on olnud Tallinna linnavolikogu Keskerakonna fraktsiooni aseesimees ja Vene Haridus- ja Heategevusühingute Liidu esimees. Poljakovi matusetalitus toimus 2017. aasta 21. märtsil Vene Kultuurikeskuse suures saalis ja mälestusteenistus toimus Aleksander Nevski katedraalis. Poljakov on maetud Tallinna Aleksander Nevski kalmistule. Tallinna linnavolikogu liige (2005–2017) Vene kultuurikeskuse direktor (2006–2017) Tallinna teenetemärk (2013) Vene Kultuurikeskuse kujundamise eest tallinlaste ja linna külaliste poolt armastatud kultuurikeskuseks. "Suri Vene Kultuurikeskuse direktor Juri Poljakov". Postimees. 16.03.2017. http://www.vvk.ee/varasemad/r03/kandidaadid/1237.html Mattias Tammet (16.03.2017). "Suri Vene Kultuurikeskuse direktor Juri Poljakov". Delfi. Vadim Antsupov (22.03.2017). "Juri Poljakovi saatmine viimsele teekonnale". Sputnik Эстония. Originaali arhiivikoopia seisuga 24.03.2017. Nele-Mai Olup, Eero Vabamägi (21.03.2017). "Fotod: Vene Kultuurikeskusest saadeti viimsele teele Juri Poljakov". Postimees. "Tallinn mälestab Juri Poljakovi". Tallinn. 16.03.2017. Originaali arhiivikoopia seisuga 18.03.2017.
Liminka vald

Liminka vald on vald Soomes Põhja-Pohjanmaa maakonnas. Elanike arv on 2016. aasta seisuga 9970. Pindala on 637,03 km². Naabervallad on Kempele vald, Lumijoki vald, Muhose vald, Oulu linn, Siikajoki vald, Siikalatva vald, Tyrnävä vald ja Vaala vald. Population growth biggest in nearly 70 years  Liminka vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Liminka
Kempele vald

Kempele vald on vald Soomes Põhja-Pohjanmaa maakonnas. Elanike arv on 2016. aasta seisuga 17 041. Pindala on 110,11 km². Naabervallad on Liminka vald, Oulu linn ja Tyrnävä vald. Area of Finland's municipalities 2023-01-01 Population growth biggest in nearly 70 years  Kempele vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Kempele
Kumari (täpsustus)

Kumari võib tähendada järgmist: Kumari on Nepali elav jumalanna. Kumari (perekonnanimi) Aino Kumari, Eesti ornitoloog Eerik Kumari, Eesti ornitoloog Elmar Kumari, Eesti sõjaväelane Kumari laid Kumari madal Kumari kanal Kumari laevatee
Washington Luís Pereira de Sousa

Washington Luís Pereira de Sousa (vanas kirjaviisis Luiz 26. oktoober 1869 Rio de Janeiro osariigis Macaés – 4. august 1957) oli Brasiilia president 15. novembrist 1926 kuni 24. oktoobrini 1930. Ta pärines Portugali mustlastest. Ta kolis São Paulosse, kus sai juristiks. Ta valiti 1920 São Paulo osariigi kuberneriks (oli ametis kuni 1924) ja 1926 Brasiilia presidendiks. Ta oli Brasiilia esimese vabariigi viimane president. Esimest vabariiki iseloomustas koronelismiks nimetatav poliitika, mis põhines patrooni ja kliendi suhetel: patroon jagas klientidele nende lojaalsuse eest mitmesuguseid hüviseid. Kogu võim oli koondunud oligarhide kätte, kelleks maapiirkondades olid põhiliselt kohviistanduste omanikud. Neid kohalikke võimureid, kes sageli olid läbinisti korrumpeerunud, nimetatigi koronelideks. See süsteem hakkas ajale jalgu jääma ja 1929 puhkes kriis, kus president kaotas peaaegu kogu toetuse. Ta valis oma ametijärglaseks oma sõbra, São Paulo osariigi kuberneri Júlio Prestese, kes valitigi 1. märtsil 1930 uueks presidendiks, kuid ei jõudnud võimu üle anda. Prestese ametissevannutamine oli ette nähtud 15. novembril 1930, kuid 3 nädalat varem toimus 1930. aasta revolutsioon, mis tõi võimule Getúlio Vargase, kes oli võimul 1930–1945 ja uuesti alates 1951 kuni oma surmani 1954.
Garezersi raudteepeatus

Garezersi raudteepeatus on endine raudteepeatus Riia-Skulte raudteeliinil. Peatus asus Ādaži piirkonnas Carnikava valla aladel endises Garezersi külas, Riiast 34,7 km kaugusel. Põhja-Garezersi järve äärde tekkinud väikeses Garezersi suvitusasulas oli aastal 1935 oli 27 püsielanikku. 15. mail 1936 avati selle juures peatus. Teise maailmasõja järel rongid seal enam ei peatunud. Aastal 1948 oli peatus veel Nõukogude Liidu raudteepeatuste nimestikus olemas, seejärel see aga likvideeriti. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, lk 183. Peatus vanal kaardil
Katvari raudteepeatus

Katvari raudteepeatus oli raudteepeatus Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Limbaži piirkonnas ja Katvari vallas. Peatus asus Riia raudteejaamast 87,5 km kaugusel. Peatus avati 23. novembril 1935.. See asus toonase Katvari valla vallamaja juures tänapäeva Stirnase külas. Viimane rong peatus seal aastal 1998. Aastatel 2005–2006 võeti Läti poolelt metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Peatuse likvideerimisel kuulusid sealsete ehitiste hulka ootepaviljon, ooteplatvorm ja kaev. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 186. lk. http://likumi.lv/doc.php?id=15312 Infot peatuse kohta (vene keeles) Peatus vanal kaardil
Rahvusvaheline Rahvuskultuuride Ühenduste Liit Lüüra

Rahvusvaheline Rahvuskultuuride Ühenduste Liit Lüüra on 1997. aastast Tallinnas aadressil Kaera 21A tegutsev mittetulundusühing. Liit ühendab ja mitmekülgselt toetab Eestis tegutsevaid rahvusvähemuste organisatsioone. Liidu liikmed (seisuga 2017): Eesti Kasahhide Kogukond Atameken Mustlastantsu ansambel Al Sol Narva Tatari Kultuuriselts Narva Tšuvaši Selts Narspi Narva Rahvusvähemuste Koordinatsiooninõukogu Narva Poola Selts Nanai Kultuuriselts Givana MTÜ Moldova Kultuuriselts Luceafarul Moldova folklooriansambel Norok Moldova folkloori- ja tantsuansambel Bucuria MTÜ Tantsuansambel Neposedõ Lezgini Kultuuriühing Eestis Lezgini Tantsuansambel Lezginka Talõši kultuuriselts Päikseline Talõš Tatari Vokaalstuudio Altõn Slaavi kultuuriselts Viktoria Slaavi kultuuriühing Akrida Burjaadi kultuuriselts Baikal Rahvusvähemuste kultuuri- ja spordiühing LÜÜRA Eesti-Uzbeki kultuuri ühendus Nargiza Põhja-Eesti Romade Ühing Eestimaa Tatarlaste Kultuuriühing Idel Lõuna-Eesti Armeenia Rahvusühing Folklooritantsu ansambel Ariran Slaavi Ühing Läte Around World Hiinlaste Assotsiatsioon Eestis Valgevene kultuuriühing Ljos Kaukaasia eestlased Ansambel Tšarõ Mittetulundusühing Põlvkond Eesti-Ukraina kultuuriühing Kolos Eesti Korea Kultuuriühing Osseetia rahvuslik kultuuriselts IR MTÜ Rahvusvähemuste Naisteklubi Lüüra Vähemusrahvuste kunstnike loominguline ühing Art-Master Eesti Kabardini kultuuriühing Elbrus Gruusia kultuuriühing Samshoblo Mittetulundusühing Vene ansambel Daleko li do Tallinna MTÜ Töökoda-huviklubi Stiil MTÜ Vene kogukond Rusitš Mustlastantsu huvikool Khamoro MTÜ Art-ateljee Modus http://lyra.ee/liikmed/?lang=et (vaadatud 17.03.2017) Liidu koduleht
Neiķene raudteepeatus

Neiķene raudteepeatus oli raudteepeatus Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Limbaži piirkonnas ja Katvari vallas. Peatus asus Riia raudteejaamast 93,4 km kaugusel. Peatus avati 23. novembril 1935. Algselt kandis peatus nime Neiķeni. Peatus asus merepinnast 103,04 meetri kõrgusel; see paik oli ka antud raudtee kõige kõrgemaks kohaks. Viimane rong peatus seal aastal 1998. Aastatel 2005–2006 võeti Läti poolelt metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Peatuse likvideerimisel kuulusid sealsete ehitiste hulka ootepaviljon, ooteplatvorm ja kolm kaevu. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 186. lk. http://likumi.lv/doc.php?id=15312 Infot peatuse kohta (vene keeles) Peatus vanal kaardil
Harakiri

Harakiri (jaapani keeles 腹切, 'kõhu lahtilõikamine') on Jaapani kultuuris rituaalne enesetapp läbi kõhu lahtilõikamise. Terviklikku rituaali, mis hõlmab halastusaktina tihti ka näiteks kolmanda isiku (Kaishakunin) poolt enesetapja pea maha löömist, nimetatakse seppukuks. "Harakiri" viitab ainult enese kõhu lahtilõikamise aktile, mis võis lisaks mõningatel juhtudel toimuda karistusena ka seppuku rituaalist eraldiseisvana. Seppuku oli feodaalses Jaapanis (1192–1868) suhteliselt laialt levinud, kuuludes bushidō koodeksi ja sõdalase distsipliini koosseisu. Samuraile oli seppuku võimalus surra demonstreerides au, julgust, lojaalsust ja iseloomu kas alternatiivina vääritule surmale vaenlase kätes või karistusena millegi eest. Hiljem, eeskätt Shōwa ajastul (1926–1989) hakkasid seda praktiseerima ka teised jaapani inimesed,, näiteks sõjaväeohvitserid Teise maailmasõja lõpus, et iseenda või oma perekonna auväärsust kaitsta. Esimese kirjalikest allikatest teadaoleva seppuku pani 1180. aastal Uji lahingu ajal toime luuletaja Minamoto no Yorimasa. Samas on arvatud, et harakiri võis 1170. aastal teha ka Hōgeni ülestõusu järel pagendatud samurai Minamoto no Tametomo. Pagendamisel lõikas Tametomo alistanud väejuht Taira no Kiyomori ta vasaku käe kõõlused läbi, halvates Yametomo võimekuse vibu lasta. Jauhar Puputan Ravina, Mark J. (2010). "The Apocryphal Suicide of Saigō Takamori: Samurai, "Seppuku", and the Politics of Legend". The Journal of Asian Studies. 69 (3): 691–721. DOI:10.1017/S0021911810001518. ISSN 0021-9118. JSTOR 40929189. S2CID 155001706. Kosaka, Masataka (1990). "The Showa Era (1926-1989)". Daedalus. 119 (3): 27–47. ISSN 0011-5266. JSTOR 20025315. "Crime and Criminal Policy in Japan From 1926 to 1988: Analysis and Evaluatoin of the Show Era". www.ojp.gov. Vaadatud 27. detsembril 2022. Rothman, Lily (22. juuni 2015). "The Gory Way Japanese Generals Ended Their Battle on Okinawa". Time. Vaadatud 28. novembril 2020. Richard Frank. Downfall: The End of the Imperial Japanese Empire, lk 319–320. Turnbull, Stephan R. (1977). The Samurai: A Military History. New York: MacMillan Publishing Co. Lk 47. ISBN 0-304-35948-3. Turnbull, Stephen (1977). The Samurai, A Military History. MacMillan Publishing Co., Inc. Lk 35–37. ISBN 0026205408. Seppuku (Veidi põhjalikum allikartikkel.) VSL, seppuku, eki.ee Seppuku (inglise keeles) Harakiri ehk seppuku
American Airlines

American Airlines, Inc. (lühend AA, kõnekeeles American) on üks peamisi lennufirmasid Ameerika Ühendriikides. Selle peakontor asub Fort Worthis Texase osariigis. See on maailma suurim lennufirma lennukipargi, tulu, reisijakilomeetrite ja sihtkohtade poolest. American Airlines koos oma regionaalsete partneritega haldab nii rahvusvahelist kui ka riigisisest lennuliinide võrku. Lennufirma teeb keskmiselt 6700 lendu päevas 350 sihtkohta ja rohkem kui 50 riiki. American Airlines on Oneworldi asutajaliige, suuruselt kolmas lennufirmade ühendus maailmas, mille peamised partnerid on British Airways, Iberia, Finnair ja Japan Airlines. American Airlinesi regionaalseid lende hallatakse American Eagle'i brändi kaudu. American Airlines haldab peamiselt lende, mis lähtuvad tema kümnest kodulennujaamast: Dallas-Fort Worth, Charlotte, Chicago–O'Hare, Philadelphia, Miami, Phoenix–Sky Harbor, Washingtoni Ronald Reagani, Los Angeles, New York–JFK, ja New York–LaGuardia. Lennufirma peamine hooldusjaam asub Tulsa rahvusvahelises lennujaamas. Dallas-Fort Worthi lennujaam on American Airlinesi suurim kodulennujaam, Dallasest lendab päevas umbes 140 000 reisijat American Airlinesiga ja aastas on see kokku umbes 51,1 miljonit reisijat. Lennufirmas töötas 2017. aasta seisuga 122 000 töötajat, emaettevõte on American Airlines Group.
Eestlased Uus-Meremaal

Eestlased Uus-Meremaal on Uus-Meremaal elanud või elavad eestlased. Enne 1949. aastat pole Uus-Meremaal eestlaste kogukonda olnud. Juunis 1949 saabus riiki Uus-Meremaa valitsuse abiga 108 eestlasest põgenikku Saksamaalt. Saabunud eestlastel oli kohustus kaks aastat seal töötada. Peamised eestlaste keskused on olnud Auckland, Wellington, Christchurch, Dunedin Nelson ja Queenstown. 2016. aasta seisuga elas riigis umbes 200 inimest, kes on sündinud Eestis. Eesti juurtega inimesi elab riigis üle 3000. Eesti – Uus-Meremaa suhted Eestlased Austraalias Eestlaste keskusesse vanaduspäevi veetma, Vaba Eestlane, 23 november 1968, lk. 5 (intervjuu Juhan Torkiga) https://www.vm.ee/uus-meremaa (vaadatud 25.01.2023) Peeter Lindsaar. Eestlased Austraalias ja Uus-Meremaal. Sydney: Luuamees. 238 lk Eestlased Austraalias II ja Uus-Meremaal. Austraalia Eesti Seltside Liit, 1995. 313 lk
Getúlio Vargas

Getúlio Dornelles Vargas (19. aprill 1882 São Borja, Rio Grande do Sul – 24. august 1954) oli Brasiilia riigipea 3. novembrist 1930 kuni 29. oktoobrini 1945 ja 31. jaanuarist 1951 kuni surmani. Aastatel 1930–1934 oli ta ametlikult ajutise valitsuse juht, alates 20. juulist 1934 riigi president. Vargas pärines põlisest gautšode perekonnast. Algul teenis ta sõjaväes, siis hakkas õppima õigusteadust. Poliitikas alustas ta tegevust vabariiklasena, valiti Rio Grande do Suli parlamenti ja hiljem esindajatekotta, saades oma osariigi esindajaks kongressis. Lühikest aega oli ta rahandusminister president Washington Luisi valitsuses, ent astus ametist tagasi, et kandideerida oma osariigi valitsusse Liberaalse Alliansi esindajana. Rio Grande do Suli osariigi valitud kubernerina rajas ta tugeva opositsioonilise liikumise keskvõimu vastu ja lõpetas korruptsiooni valimistel üldise ja salajase hääletamise kehtestamisega. 1930 kandideeris ta Brasiilia presidendiks ja sai vaieldava kaotuse senise presidendi Luisi soosikult Jorge Presteselt. Valimistulemuste võltsimine oli tollal Brasiilias üldine. Sõjavägi, kes Brasiilias on alati poliitiliselt aktiivne olnud, korraldas riigipöörde ja kuulutas Vargase presidendiks; Prestes ei jõudnudki ametivannet anda. See tähendas nii-öelda vana vabariigi lõppu, mis oli rajatud peamiselt paulistide (kohvitootjate) huvidele. Vargas esindas jõukate natsionalistlike ja antikommunistlike töösturite huve. Tema Liberaalne Allianss pooldas liberaalseid reforme vabaturumajanduse arendamiseks. Vargas kehtestas autoritaarse režiimi, milles võttis eeskuju fašismist. Selleks muutis ta 1934 põhiseadust. Sõjaväe toel valitses ta 15 aastat järjest, mis oli Ladina-Ameerika kohta pikk aeg. Ta surus maha kõik mässud: nii paulistide (1932), kommunistide (1935) kui ka fašistide mässu (1938). Tal ei olnud kindlat programmi riigi arendamiseks, kuid tema ajal ja suuresti tänu temale muutus Brasiilia põllumajandusriigist tööstusriigiks. Ta lõpetas elu enesetapuga, sest ei tahtnud täita armeejuhtide nõudmist tagasi astuda. 1937 – Valge Roosi Rüütliordu Suurrist ketiga
Eestlased Prantsusmaal

Eestlased Prantsusmaal on Prantsusmaal elanud või elavad eestlased. Prantsusmaal tegutseb Pariisi Eesti Selts (taasasutatud 1991) ja Pariisi Eesti Kool. Seltsi ajalugu ulatub aastasse 1904, mil eesti poliitiku Andres Dido eestvõttel asutati Pariisi Eesti Sõpruskond, millest hiljem kasvas välja Pariisi Eesti Selts. Eesti-Prantsusmaa suhted http://www.france-estonie.org/lassociation-france-estonie/ (vaadatud 18.03.2017) https://web.archive.org/web/20170318112145/http://blog.vm.ee/andres-dido-ja-eesti-esindus-pariisis/ (vaadatud 18.03.2017) Margit-Mariann Koppel, Väike Eesti keset Pariisi, Kultuur ja Elu, kuupäev?
Pariisi Eesti Selts

Pariisi Eesti Selts (prantsuse keeles L'Association France-Estonie) on Prantsusmaal Pariisis aastast 1991 tegutsev Prantsusmaa eestlaste selts. Seltsi ajalugu ulatub aastasse 1904, mil eesti poliitiku Andres Dido eestvõttel asutati Pariisi Eesti Sõpruskond, millest hiljem kasvas välja Pariisi Eesti Selts. Pariisi Eesti Selts tegutses ka 1930. aastatel.[viide?] http://www.france-estonie.org/lassociation-france-estonie/ (vaadatud 17.03.2017) https://web.archive.org/web/20170318112145/http://blog.vm.ee/andres-dido-ja-eesti-esindus-pariisis/ (vaadatud 18.03.2017) Seltsi koduleht
Minu Maailm

Minu Maailm on eesti lasteajakiri. Ajakirja esimene number ilmus oktoobris 2013. Ajakiri ilmub 11 korda aastas ja seda annab välja Dreamb OÜ alates 01.09.2022 a. (Sunwells OÜ oli vastutav väljaandja kuni 31.08.2022 a. ) Ajakirja peatoimetaja on Ethel Lillemägi. Ajakiri on saanud Eesti Teadusagentuurilt Teaduse Populariseerija tiitli 2014 aastal. http://www.ester.ee/record=b3033179 (vaadatud 17.03.2017) Ajakirja koduleht
Roberto Ortiz

Jaime Gerardo Roberto Marcelino María Ortiz Lizardi (24. september 1886 Buenos Aires – 15. juuli 1942) oli Argentina president 20. veebruarist 1938 kuni 27. juunini 1942.
Margus Viigimaa

Margus Viigimaa (sündinud 24. aprillil 1958) on eesti kardioloog, arstiteadlane, professor ja õppejõud. 2007 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk 2016 Tallinna teenetemärk 2018 Eesti Kardioloogide Seltsi auliige Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Margus Viigimaa Eesti Teadusinfosüsteemis
Friedrich Reinhold Kreutzwaldi tänav (Rakvere)

Friedrich Reinhold Kreutzwaldi tänav on tänav Rakveres, paikneb linna lääneosas. Tänav on 1446 meetrit pikk ning läbib Vanalinna, Vallimäe ja Mõisavälja linnaosa. Tänav saab alguse Vabriku tänava juurest Teatrimäel ning ristub lääne pool Vallimäe tee, Vallikraavi tänava, Näituse tänava, Oja tänava, Ilu puiestee, Ringtee tänava ja Kriidisoo tänavaga, kulgedes lääne pool linna piirini. Aastatel 1931–1953 oli Lydia Koidula tänava nimi F. R. Kreutzwaldi tänav. Rakvere teatri hoone (F. R. Kreutzwaldi tänav 2a) Lääne-Viru maavalitsuse (F. R. Kreutzwaldi tänav 5) hoone. Algne Viru Maavalitsuse hoone ehitati aastatel 1926–1927 Leonid Harlamovi projekti järgi. 2020. aastal avati hoones riigimaja. Politsei- ja Piirivalveameti Ida Prefektuuri politsei ja Ida päästekeskuse Rakvere päästekomando ühishoone (F. R. Kreutzwaldi tänav 5a). Friedrich Reinhold Kreutzwaldi monument, mis avati 1937. aastal (autor Aleksander Eller). Rakvere linna tänavate teenumbrid ja teepikkused Elektrooniline Riigi Teataja (vaadatud 13. märtsil 2017) Aivar Ojaperv, Vanast maavalitsuse hoonekompleksist sai ametlikult riigimaja, virumaateataja.postimees.ee, 16. oktoober 2020. Odette Kirss. "Rakvere vanadel fotodel", Tallinn, Kirjastus Tänapäev, 2006.
Sexy, Sexy Lover

"Sexy, Sexy Lover" on Modern Talkingu laul 1999. aasta albumilt "You Are Not Alone". Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Sexy, Sexy Lover seisuga 18.03.2017. "Sexy, Sexy Lover" muusikavideo "Sexy, Sexy Lover" laulusõnad