laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kiviloo mõis

Kiviloo mõis (saksa keeles Fegefeuer) oli rüütlimõis Harjumaal Harju-Jaani kihelkonnas. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Raasiku valla territooriumile Harju maakonnas. 1584. aastal läänistati mõis Tallinna piiskop Christian Agricolale. 1842. aastal omandasid mõisa Stackelbergid, kelle kätte see jäi kuni 1919. aasta võõrandamiseni, parun Konstantin Karl Otto Woldemar von Stackelbergilt. Mõisa 19. sajandil valminud puidust härrastemaja põletati 1905. aastal. Selle asemele ehitati uus historitsistlik kivist Kiviloo mõisa härrastemaja, mis on tänini säilinud. Kiviloo piiskopilinnus Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Kiviloo mõis (Harju-Jaani khk) Kiviloo mõisast Eesti mõisaportaalis Külli Koppelmaa "Aastaid lagunenud Kiviloo mõis Raasiku vallas saab taas korda" Sõnumitooja nr 6, 11. veebruar 2004
Eukarüootne rakk

Eukarüootne rakk ehk päristuumne rakk on üks kahest peamisest elusorganismidel esinevast rakutüübist (teine on prokarüootne rakk). Eukarüootsetel rakkudel on eristunud rakutuum ja membraansed rakuorganellid (näiteks mitokondrid ja kloroplastid). Eukarüootsed on taime-, looma-, seene- ja paljude protistide rakud. Prokarüootne rakk
Prokarüootne rakk

Prokarüootne rakk ehk eeltuumne rakk on üks kahest peamisest organismidel esinevast rakutüübist (teine on eukarüootne rakk). Prokarüootsetel rakkudel puudub rakutuum ja membraansed organellid. Samuti on nad suuruselt oluliselt väiksemad kui eukarüootsed rakud. Prokarüootsed on bakterite ja arhede rakud. Prokarüootsete rakkude uurimine sai võimalikuks alles 20. sajandi keskpaigast, sest varem puudus selleks sobiv tehnika. Raku sein ümbritseb rakku ja kaitseb rakku lõhkemise eest. See koosneb süsinikuhüdraadi ja aminohappe segust. Plasma membraan kontrollib materjalide liikumist rakust sisse ja välja. Mõned ained pumbatakse sisse ja välja aktiivse transpordi abil. Tsütoplasma membraani sees sisaldab kõiki ensüüme, mis on vajalikud raku keemiliste reaktsioonide jaoks. See sisaldab ka geneetilist materjali. Kromosoom on rakus tsütoplasmas, nukleoidi regioonis. DNA pole seotud ühegi valguga (DNA prokarüootses rakus on paljas). Bakterid sisaldavad lisaks väikseid DNA ringe, mida nimetatakse plasmiidideks. Viimased paljunevad iseseisvalt ja võivad ühelt rakult teisele üle minna. Ribosoomid leiduvad prokarüootsetes rakkudes, kus nad sünteesivad valke. Neid esineb suurel hulgal rakkudes, mis aktiivselt toodavad valke. Eukarüootne rakk
Angloameerika

Angloameerika (varem eesti keeles Anglo-Ameerika) on Ameerika osa, mille koloniseerisid peamiselt inglased ning kus tänapäeval on peamiseks keeleks inglise keel. Harilikult peetakse Angloameerika piirkonda kuuluvate maade all silmas Ameerika Ühendriike ja Kanadat. Ladina-Ameerika
Antarktise jääkilp

Antarktise jääkilp on Antarktise mandrit kattev liustik. Antarktise jääkilp on üks kahest Maa jääkilbist, teine katab Gröönimaad. Antarktise jääkilp on maailma suurim liustik, mis katab umbes 98% Antarktise mandrist. Jääkilbi maht on 30 miljonit kuupkilomeetrit, mille täielikul sulamisel tõuseks maailmamere tase üle 60 meetri. Viimasel kümnendil on täheldatud, et on intensiivistunud jääpankade, sealhulgas suurte ja ülisuurte eraldumine Antarktika liustikest, mis on oletatavasti praegu toimuva globaalse soojenemise tagajärg. Jääkilbi keskmine paksus on 1790 meetrit, suurim paksus on 4500 meetrit.
Demograaf

Demograaf ehk rahvastikuteadlane on demograafia alal töötav teadlane. Eesti üks juhtivaid demograafe Kalev Katus sai väljaõppe Moskva Riiklikus Ülikoolis poliitilise ökonoomia erialal õppides demograafia õppekava läbides. Sama õppekava on läbinud Arvo Kuddo. Demograafia alane doktoriõpe Eestis toimub Tallinna Ülikooli Eesti Demograafia Instituudis. Sellele pani aluse Kalev Katus. Demograafia ja rahvastikuteadusega seotud aineid saab õppida ja kõiki kraade omandada ka Tartu Ülikoolis. Mare Ainsaar Kalev Katus Hill Kulu Kaljo Laas Allan Puur Asta Põldma Luule Sakkeus Ene-Margit Tiit Andres Vikat Sergei Kapitsa
Demograafiline plahvatus

Demograafiline plahvatus ehk rahvastikuplahvatus ehk demoplahvatus on rahvaarvu kiire kasv demograafilise ülemineku tagajärjel. Demograafiliseks plahvatuseks nimetatakse ka demograafilise ülemineku teist etappi[viide?]. Sellisele etapile on iseloomulikud suur sündimus, mis hakkab vähenema etapi lõpus, ja suremuse kiire vähenemine, mistõttu kasvab kiiresti loomulik iive. Demograafiline plahvatus järgneb traditsioonilisele rahvastiku taastetüübile ning on iseloomulik Aafrika, Aasia, Ladina-Ameerika ja Okeaania arengumaadele. Populatsiooniplahvatus Ülerahvastus
Eksportkultuur

Eksportkultuur on kultuurtaim, mida kasvatatakse selle saaduste ekspordiks. Eksportvili
Punamullad

Punamullad ehk ferralliitmullad[viide?] (ld. ferrum – raud + ld. alumen – alumiinium) on suure mittesilikaatse raud- ja alumiiniumoksiidisisaldusega mullad. Nad on punast, oranži vms sarnast värvi, mida põhjustab suur poolteisthapendite (Fe2O3 ja Al2O3) sisaldus. Vanasti nimetati neid troopika puna- või kollamuldadeks. WRB-süsteemis vastavad neile kaks suurt rühma: Ferralsols ja Plinthosols. Punamullad on kujunenud troopikas kauaaegse (üle 2 mln aastat) kestva keemilise murenemise tulemusena seal, kus on kujunenud lateriitne murenemiskoorik. Punast värvust põhjustab raud- ja alumiiniumoksiidi rohkus, mille suur sisaldus võimaldab lähtekivimit kaevandada alumiiniumi toorainena. Mulla tüsedus on üle 6, kohati üle 10 meetri. Palav ja väga niiske ekvatoriaalne või troopiline mereline kliima soodustab rikkaliku taimestiku kasvamist ja taimejäänuste kiiret lagundamist, aga igapäevased tugevad hoovihmad uhuvad tekkinud huumuse ülemistest mullahorisontidest välja. Samuti võtavad kõrged ja võimsad puud taimejäänuste lagundamisel vabanenud toitained taas kasutusele. Selletõttu on punamulla huumushorisont väga õhuke ja huumusevaene. Selle asemele tekib mulla ülemisse ossa valkjas leedehorisont. Punamullad võivad olla erineva happelisusega. Keemilise murenemise käigus eemalduvad mullast keemilised elemendid järgmises järjekorras: alguses kaltsiumi, pärast naatriumi, magneesiumi, kaaliumi ja isegi räni ühendid (mineraalidest vabanenud ränihape H4SiO4). Siis tekib kaoliniitsavi, mille koostises domineerib väheaktiivse murenemise lõppsaadus savimineraal kaoliniid. Punamuldadele on iseloomulik väike neelamismahutavus, mille tõttu nad ei suuda toitaineid kinni hoida, ja see ka soodustab mulla läbiuhtumist. Punamuldi on nimetatud huumusevaesteks ja väheviljakateks, kuid nende huumusesisaldus ja produktiivsus sõltub mullatüübist. Ka lõimise ja mullaprofiili ehitus sõltub mullatüübist. Punamullad põllumajanduseks eriti ei sobi oma vähese viljakuse tõttu. Siiski on neid tänapäeval hakatud ulatuslikumalt kasutama, aga selleks on vaja põllule lisada lupja ja väetist, mistõttu seda tehakse eelkõige pisut jõukamates riikides, näiteks Brasiilias. Punamuldade tüübid on Ferralsols, Alisols, Nitisols, Acrisols ja Lixisols. Punamullad on levinud Aafrika keskosas, Lõuna-Ameerika põhjaosas, vähem Kagu-Aasias. Nad katavad kogu maismaast umbes 17%. Austraalias on piirkondi, mis varem olid kaetud vihmametsaga, aga on nüüd muutunud nii kuivaks, et punamullast on saanud raudkivi. Mullad Loit Reintam. 2. aprill 2009 Märksõnu mullateadusest ja ökoloogiast Eesti Maaülikooli mullamuuseumi kodulehel
Geostatsionaarne satelliit

Geostatsionaarne satelliit on Maa tehiskaaslane, mis jääb maapinna suhtes ühe ja sama punkti kohale.  Pikemalt artiklis Geostatsionaarne orbiit Geostatsionaarsete satelliitide orbiit on maapinnast 36 000 km kõrgusel ekvaatori kohal asuv vöö. Selles alas on satelliitide tiirlemisperiood täpselt üks tiir ööpäevas, mistõttu nad paistavadki maalt vaadatuna paigalseisvad. Geostatsionaarsed satelliidid peavad püsima selles alas, et ainsa neile mõjuva jõu – gravitatsiooni – põhjustatud ringliikumisel oleks täpselt õige kesktõukejõud. Kesktõmbekiirendus on seoses orbiidi raadiuse ja satelliidi kiirusega: a = v 2 / r {\displaystyle a={v^{2}}/{r}} , kus a on kesktõmbekiirendus, v satelliidi kiirus ja r kaugus maakera keskpunktist. Raadiusest tuleneva orbiidi, mille pikkus on 2 π r {\displaystyle {2\pi }{r}} , peab satelliit läbima ühe ööpäevaga. Kuna ka gravitatsiooni tugevus ja sellest tulenev kesktõmbekiirendus sõltuvad orbiidi raadiusest, ongi geostatsionaarsetel satelliitidel ainult ühe võimaliku kõrgusega orbiit (lisaks orbiidile, mis asub maakera keskpunktist täpselt maakera raadiuse kõrgusel ehk maapinnal). Geostatsionaarsed satelliidid peavad asuma otse ekvaatori kohal, kuna kõigi maa kaaslaste orbiitide keskpunktid asuvad maa keskpunktis. Ainus selline orbiit, mis liigub maa pöörlemissuunas, asub ekvaatori kohal. Erinevatel põhjustel on geostatsionaarsete satelliitide keskmine eluiga 10–15 aastat. Satelliitidel esinevad väiksed kõrvalekalded, mis tulenevad nii Kuu kui Päikse gravitatsioonist ning sellest, et Maa pole ideaalne kera. Need vead parandatakse satelliidil asuvate mootoritega. Kui satelliidil kütus otsa saab, kaldub ta planeeritud orbiidist kõrvale ning võib ohustada teisi satelliite. Sellise olukorra vältimiseks liigutatakse satelliit enne kütuse lõppemist harilikult kõrgemale orbiidile. Ühe geostatsionaarse satelliidi signaal katab 42% maakera pinnast ning kolm satelliiti suudavad katta terve maakera, kui välja arvata väiksed alad pooluste lähedal. Neid kasutatakse ilma- ja sidesatelliitidena. Satelliidi kõrgusest tulenev viivitus sides on ligikaudu veerand sekundit, mis on telekommunikatsiooni kasutamisel küllaltki suur ebamugavus. Geostatsionaarse satelliidi suurim pluss seisneb selles, et tema poole suunatud antenne ei pea liigutama, mis teeb nad palju odavamaks, kui on pidevalt satelliite jälgivad antennid. Dr. T.S. Kelso: "Basics of the Geostationary Orbit" http://celestrak.com/columns/v04n07/ http://www.tech-faq.com/geostationary-satellite.html
Sepapaja tänav

Sepapaja tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Ülemiste asumis. Kinnitatud Tallinna Linnavalitsuse 19. märtsil 2003 määrusega endisel Dvigateli masinatehase territooriumil. Tänaval asuvad büroo- ja laohooned. Tänavanimede määramine Lasnamäe linnaosas Muudatused Tallinna tänavanimistus Ülemiste City
August Siller

August Siller (August Schiller; 2. detsember 1892 Rõngu – 22. juuli 1960 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (major), 42. Kaitse Pioneeripataljoni ülem. Ta sai majoriks 24. veebruaril 1938. Juulis 1944 Siller haigestus, pataljoniülemana hakkas teda asendama Johannes Pedaja. Punaarmee üksused murdsid septembris Emajõe rindest läbi ja lõid 42. politseipataljoni puruks. Siller arreteeriti Haapsalu sõjaväehaiglast ning viidi Saaremaa kaudu Saksamaale koonduslaagrisse, kus talle mõisteti 170[küsitav] aastat sunnitööd. Ta vabanes koonduslaagrist 1945. aastal ja naasis repatriandina Eestisse. Ta arreteeriti uuesti ja määrati 10+5 aastat. 1960. aastal tuli ta Siberist tagasi, kuid suri samal aastal Tallinnas.. Ta maeti 24. augustil 1960 Rõngu kalmistule. Jaak Pihlau: "Luureagent L/127 – Kapten Pedaja lugu" Kultuur ja Elu "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. märts 2016. Vaadatud 17. veebruaril 2014.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Ohvitseride andmekogu
Paastumaarjapäev

Paastumaarjapäev on ristiusu püha, mida tähistatakse 25. märtsil. Paastumaarjapäeva teemaks on ingel Gabrieli ilmumine neitsi Maarjale, et kuulutada Jeesuse sündimist. Sellest tuleb ka püha nimetus. Maarja saadud tõotuses avaldub Jumala armu kogu rikkus. Nagu paljud Vana testamendi isikud annab Maarja end tervikuna Jumala käsutusse. Ta teeb seda teadlikult ja väljendab oma nõusolekut: „Vaata, siin on Issanda teenija, sündigu mulle Sinu sõna järgi!” Maarjapäevade reas on tähistatud ka Maarja külaskäigupäeva (varem 2. juuli, kalendrireformi järel 31. mai), mille piibellikuks aluseks on Maarja külaskäik Ristija Johannese ema Eliisabeti juurde (Lk 1:36–55). Kuna selle püha eraldi tähistamine ei ole luterlikus kirikus Eestis tänapäeval reeglipärane, on nimetatud tekst võetud paastumaarjapäeva 2. ja 3. lugemisaasta evangeeliumiks. Püha on tuntud ka eesti rahvakalendris. Rahvapärimuse järgi paastumaarjapäeval lasti kanad ja sead välja, et nad ennast ise toidaks. Tüdrukud võisid aita magama minna ja poisid võisid esimest korda ehale minna. Marjapunapäev Varesepäev Arne Hiob. Maarjapäev kutsub meid mõtlema Jeesuse emale, Eesti Kirik, 23. märts 2010 Paastumaarjapäeva tähistamine Eestis Eesti vaimse kultuuripärandi nimistu Paastumaarjapäev Eesti rahvakalendris
Arvjoonis

Arvjoonis on joonis, millel kujutatakse arvandmeid geomeetriliste kujundite (joonte, tulpade, sektorite) süsteemina. Arvjoonised hõlmavad diagramme ja kartogramme. Eristatakse lihtsaid diagramme, mis ülevaatlikul ja sageli lihtsustad kujul näitlikustavad tabeliandmeid, ja analüütilisi arvjooniseid, mida kasutatakse teaduslikuks otstarbeks. ENE 1. köide, 1985
Peter Wessel Zapffe

Peter Wessel Zapffe (18. detsember 1899 Tromsø – 12. oktoober 1990 Askeri vald) oli norra kirjanik ja filosoof. Ta teosed väljendavad pessimistlikku vaadet inimese loomusele. Ta sai mõjutusi Jakob von Uexkülli töödest. Ta enda teostel on olnud tugev mõju norra ökofilosoofia arengule, sealhulgas Arne Næssi ja Sigmund Kvaløy Setrengi vaadetele. Zapffe, Peter 2003. Magamiskotid. Vihik 4: 50–61
Sigmund Kvaløy

Sigmund Kvaløy Setreng (ka Sætereng) (20. oktoober 1934 – 27. mai 2014) oli norra ökofilosoof. Ta on muuhulgas toimetanud Peter Wessel Zapffe kirjutiste kogumiku. Kvaløy, Sigmund 2005. Elutervik ja aeg. (Tõlkinud Tiiu Speek.) Akadeemia 3: 515–552. Kotov, Kaie. Ökojats: elu kui improvisatsioon. Roheline Värav, 8. juuni 2007, lk. 2. Peter Reed; David Rothenberg (toim.) 1993. Wisdom In the Open Air: The Norwegian Roots Of Deep Ecology. Minneapolis: University of Minnesota Press. Konverentsist Palmses (1999), kus osales Sigmund Kvaløy
Norra kuningas

Norra kuningas on Norra riigipea. Praegune Norra kuningas on alates 17. jaanuarist 1991 Harald V, kes võttis ameti üle oma isalt Olav V. Troonipärijaks on Haakon. Kroonprints tegutseb kuninga äraolekul regendina Norra kuningakoda kuulub Oldenburgi dünastiasse. Täpsemalt selle Taani-Saksa harusse, mis on tuntud kui Glücksburgi dünastia. Kuigi Norra põhiseadus annab kuningale täidesaatva võimu, siis viib seda reeglina kuninga nimel ellu Riiginõukogu (Statsrådet), mis koosneb peaministri valitud kõige kõrgematest valitsuse ministritest. Kuninglikul perekonnal on mitmeid ametlikke residentse üle riigi. Nende seas on Oslo kuningaloss, Gamlehaugeni loss Bergenis, Stiftsgården Trondheimis ja Ledaali mõis Stavangeris, Bygdøyi kuninglik mõis Oslos ja Kuninglik villa Holmenkollenis. Neist mitmed on osaliselt avatud ka avalikkusele. Norra vapp kuulub Euroopa vanemate sekka ning oli algselt kuningakoja vapp. Kuninglikku vappi kasutatakse küll pigem harva ja selle asemel on põhiliselt kasutusel kuninga monogramm. Norra kuningate loend Oslo kuningaloss Norra kuninga lipp
Richard Veermaa

Richard Veermaa, aastani 1935 Richard Vreeman (26. mai 1901 Lasva vald, Võrumaa – 19. veebruar 1942 Ussollagi vangilaager, Permi oblast, Venemaa), oli Eesti poliitik ja politseijuht. Richard Veermaa oli aastatel 1935–1938 Politseivalitsuse direktor ja aastatel 1938–1939 Kaarel Eenpalu teises valitsuses siseminister. 1940. aastal oli ta Eesti Mehaanilise Puutööstuse Aktsia Seltsi "A. M. Luther" riigi usaldusmees. Richard Veermaa arreteeriti NKVD poolt 18. septembril 1940 Tallinnas. Suri nõukogude vangilaagris. Riigivapi III klassi teenetemärk, 1937 Valgetähe II klassi teenetemärk, 1939 Lasva valla aukodanik. 10 suurettevõtet võeti järelevalve alla. Rahvaleht, 28. veebruar 1940, nr. 28, lk. 1. R. Vreeman politsei direktoriks. Kaja, 5. jaanuar 1935, nr 5, lk 1. Eesti politsei paremaid maailmas. Uus Eesti, 19. juuli 1937, nr 192, lk 4. Postikordnike asemele liikuvad patrullid. Uus Eesti, 10. veebruar 1938, nr 40, lk 4. R. Veermaa Lasva aukodanikuks. Uus Eesti, 30. detsember 1939, nr 354, lk 9. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 okupatsioon.ee
Jaan Hünerson

Jaan Hünerson (4. veebruar 1882 Karksi vald, Pärnumaa – 5. juuni 1942 Sosva vangilaager, Sverdlovski oblast) oli Eesti agronoom ja poliitik. Ta arreteeriti Nõukogude okupatsioonivõimude poolt 1941. aastal ning lasti maha vangilaagris. Karksi külakool (lõpetas 1894) Karksi kihelkonnakool (1894–1897) Tartu Reaalkool (1898–1903) Königsbergi Ülikool, põllumajandus (1906–1907) Bonni Poppelsdorfi põllumajandusakadeemia (1907–1912), lõpetas agronoomia, maaparanduse ja ühistegevuse erialad cand. agr. kraadiga teenis Vene Imperaatorlikus armees, kust lahkus reservlipnikuna (1903–1904) õppejõud Tartus ja Vahil korraldatud põllutöö- ja kontrollassistentide kursustel (1912–1918) õpetaja Tartu Põllutöökeskkoolis (1918–1919) Asutava Kogu ja Riigikogu liige (1919–1937) Eesti Vabariigi siseminister Jaan Tõnissoni kolmandas valitsuses (1927–1928) Eesti Vabariigi haridus- ja sotsiaalminister Otto Strandmani teises valitsuses (1929–1931), Jaan Teemanti neljandas valitsuses (1932) ja Kaarel Eenpalu esimeses valitsuses (1932) Eesti Vabariigi kohtu- ja siseminister Konstantin Pätsi kolmandas valitsuses (1931) Eesti Vabariigi põllutööminister Konstantin Pätsi kolmandas valitsuses (1931–1932) Põllutöökoja direktor (1933–1936) Põllumajandusliku keskühisuse "Estonia" juhatuse esimees (1933–1936) Riigi Viljasalve juhatuse esimees (alates 1. septembrist 1937) Postimehe toimetuse liige (1904–1906) ja Postimehe Tallinna väljaande asutajaid ja toimetuse liige (1906) Põllutöölehe toimetuse liige (1911–1918) ja tegevtoimetaja (alates 1913. aastast) Põhja-Liivimaa Põllumeesteseltside kesktoimkonna sekretär (1911–1913) ja Põhja-Liivimaa Põllutöö Keskseltsi sekretär (1913–1919) ajakirja Külvaja vastutav toimetaja (1915–1916) Eesti Maarahva Liidu asutajaid ja juhatuse esimees (1917) Kohalike põllumeestekogude organiseerija ja neid koondava erakonna (Põllumeestekogud) keskjuhatuse liige (1919–1920) Lõuna-Eesti Põllumeeste Keskseltsi sekretär (1919–1924) ajakirja Põllumees vastutav (1920–1927; 1929–1933) ja tegevtoimetaja (1935–1940) Eesti Põllumeeste Keskseltsi peasekretär (1924–1933) ajakirja Talu vastutav toimetaja (1926–1929) Riigi Majandusnõukogu liige (1935–1936) Soome Valge Roosi Rüütliordu I klassi komandör (1927) Tartu Ülikooli audoktor (1932) Ungari teeneterist Valgetähe II klassi teenetemärk (1938) http://www.ra.ee/dgs/browser.php?tid=68&iid=110700242335&img=era0031_005_0000339_00487_t.jpg&tbn=1&pgn=25&prc=30&ctr=0&dgr=0&lst=2&hash=3e9887ef505bdd58bef651d2dbf64730 "Tartu Ülikooli audoktorid". Tartu Ülikool. Vaadatud 13. detsembril 2022. Jaan Hünerson Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Flux Of Pink Indians

Flux Of Pink Indians oli Inglismaa anarho-punki ansambel. Colin Latter (laulja) Derek Birkett (basskitarrist) Andy Smith (kitarrist) Neil Puncher (kitarrist) Sid Ation (trummar)
Victor Neggo

Alexander Victor Woldemar Neggo (ka Viktor Neggo; 24. detsember 1890 Kuressaare vald, Saaremaa – 15. juuni 1942 Ussollag, Solikamsk, Molotovi oblast) oli Eesti poliitik, pedagoog ja haridustegelane. Kooliharidust hakkas omandama kodus, seejärel õppis Kuressaares M. Eisenschmidti eraalgkoolis ning sealses kroonugümnaasiumis, mille lõpetas 1910. aastal. Pärast seda õppis Peterburi ülikooli füüsika-matemaatika teaduskonnas. Korp! Fraternitas Estica vilistlane. Töötas õppejõuna Kuressaares, Tartus, Tallinnas, sõjakoolis, Narvas ja Valgas. Neggo oli Tallinna omakaitse salgaülem. Võttis osa iseseisvusmanifesti väljakuulutamise eeltöödest ja põrandaalusest organiseerimistööst Saksa okupatsiooni ajal. Oli chargé d'affaires ja konsul Pihkvas Vene Loode valitsuse juures ja välisministeeriumi sekretariaadis konsulaar- ja passiosakonna juhataja kohusetäitja ning Berliini Eesti peakonsulaadi sekretär. 1917. aastal valiti ta Saaremaalt Radikaal-Sotsialistliku Partei (hilisema Tööerakonna) kandidaadina Eesti Maanõukokku. Hiljem läks ta üle Maaliitu. 1919. aasta jaanuarist kuni augustini töötas ta Eesti Ajutise Valitsuse Saare maakonna komissarina, ülesandega kontrollida seaduste ning Eesti Ajutise Valitsuse määruste ja korralduste täitmist kohalike ametiasutuste poolt. Neggo ametiajal toimus Saaremaa mäss (juhtis selle likvideerimist), mille kohta ta avaldas hiljem mitu kirjutist. Võttis osa Kaitseliidu tegevusest alates selle loomisest, olles mitme maleva propagandapealik ja vanem. Oli Noorte Kotkaste üks ellukutsujatest ja lühiajaliselt esimene peastaabi ülem. 1932–1934 oli Valga Ühisgümnaasiumi ja 1934–1940 Tartu Poeglaste Gümnaasiumi direktor. Surmaotsus, hukati. Tema abikaasa oli Lucia Neggo, kes oli tegev nais- ja noorsoo-organisatsioonides (oli nt Valgas kodutütarde ringkonnavanem, kuulus kodutütarde organisatsiooni ja naiskodukaitsesse). Victor Neggol oli kaks poega ja kaks tütart. 1929 – Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärk 1930 – Kotkaristi V klassi teenetemärk 1938 – Valgetähe IV klassi teenetemärk "Viktor ja Lucia Neggo hõbepulm". Postimees (1886–1944). 22.07.1939. Vaadatud 26.07.2019. Piret Hiie (2010). 1919. aasta mäss Muhu- ja Saaremaal. Saaremaa Muuseumi toimetised. 6. Kuressaare, lk 47 Hiie 2010, lk 45 Hiie 2010, lk 8 http://www.ra.ee/dgs/browser.php?tid=68&iid=110700257154&img=era0031_002_0000294_00703_t.jpg&tbn=1&pgn=36&prc=30&ctr=0&dgr=0&lst=2&hash=5260ad8eddfc21610b04293ceb6fe21c Victor Neggo Eesti biograafilises andmebaasis ISIK Korporatsioon Fraternitas Estica, coetus 1911/1912
Hugo Kukke

Hugo Villi Kukke (1. märts 1898 Pala vald, Tartumaa – 3. august 1942 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast) oli Eesti poliitik. Ta arreteeriti Tallinnas 1941 ja mõisteti NSV Liidu sõjatribunali poolt surma. Pala vallakool (1906–1908) Torma Võtikvere ministeeriumikool (1908–1911) Tartu Aleksandri Gümnaasium (1911–1917) Tartu Ülikooli õigusteaduskond (1917–1918; 1920–1927, lõpetas) osales vabatahtlikuna Vabadussõjas (1918–1920) Postimehe toimetuse liige (1923–1928) Pärnu Postimehe toimetaja (1928–1929) Pärnu Päevalehe toimetaja (1930) vandeadvokaat Hugo Kuusneri abi Pärnus 1930–1932 IV Riigikogu liige (1931–1932) V Riigikogu liige (1932–1937) haridus- ja sotsiaalminister Konstantin Pätsi neljandas valitsuses (1932–1933) põhiseaduse muutmise propaganda üldjuht (1933) siseministri abi ja valitsuse informatsiooni- ja propagandatalituse juhataja (1934–1935) Riikliku Propagandatalituse juhataja (1937) Rahvuskogu II koja liige (1937) I Riigivolikogu liige (1938–1940) Eesti Üliõpilaste Seltsi liige (alates 1917) ja esimees (1925) tegutses Tartu Ülikooli Üliõpilaskonna Edustuse esimehena (1923), välistoimkonna juhatajana, Balti Üliõpilaskondade keskbüroo juhatajana ja Rahvusvahelise Üliõpilasliidu alalise delegaadina Eesti Rahvaerakonna liige Isamaaliidu asutajaid ja juhatuse liige (alates 1935) Valgetähe II klassi teenetemärk, 1938 Toivo Kikkas, Janet Laidla (2020). Sada aastat üliõpilasesindust Tartu Ülikoolis. Tartu: Ecoprint. ISBN 978-9949-03-355-3. Hugo Kukke Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Nikolai Viitak

Nikolai Viitak VR I/3 (14. november 1896 Kivi-Alliku, Pärnumaa – 24. aprill 1942 Sosva vangilaager, Sverdlovski oblast) oli Eesti poliitik ja sõjaväelane. Õppis Peterburi Ülikoolis ja Riia Polütehnikumis, osalev ohvitserina I maailmasõjas ja Vabadussõjas kapteni auastmes (1. diviisi sideülem). 1925. aastal lõpetas Darmstadti tehnikaülikooli, töötas ehitusinsenerina. Majandusministri abi aastail 1936–1937. 4. juulil 1936 valiti ta aktsiaseltsi "Telliskivitehased" nõukogu esimeheks. Teedeminister 1937. aasta augustist kuni 1940. aasta juunini Konstantin Pätsi viiendas valitsuses, Kaarel Eenpalu valitsuses ja Jüri Uluotsa valitsuses. I Riigivolikogu liige (21. valimisringkonnast). Arreteeriti NKVD poolt 1941. aastal, mõisteti surma ja hukati. Pere küüditati NSV Liitu. Tema abikaasa Leeni isa Anton Teetsov oli Jaan Tõnissoni kolmandas valitsuses rahaminister. Vabadusristi I liigi 3. järk, 1920 Valgetähe I klassi teenetemärk, 1937 Ehitustegevus üle maa korraldamise alla. Uus Eesti, 3. november 1938, nr. 301, lk. 6. Suuri algatusi Teedeministeeriumist. Uus Eesti, 7. jaanuar 1939, nr. 6, lk. 4. Tänavune ehituskava 28.138.700 kr. Uus Eesti, 15. veebruar 1940, nr. 44, lk. 1–2.