laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Maardu Peaingel Miikaeli kirik

Maardu Peaingel Miikaeli kirik on Maardus asuv õigeusu kirik. Kirik sai valmis 1998. aastal. Kirikut kasutab MPEÕK Maardu Peaingel Miikaeli kogudus. https://web.archive.org/web/20150208212308/http://www.orthodox.ee/epc/ee/parishes-est/106-parishes-est/233-maardu-est (vaadatud 08.02.2015) Kirikust Moskva Patriarhiaadi Eesti Õigeusu Kiriku kodulehel Maardu Peaingel Miikaeli kirik teatmikus "Teeliste kirikud"
Kiviõli Jumalaema Kaitsmise kirik

Kiviõli Jumalaema Kaitsmise kirik (vene keeles Храм Покрова Пресвятой Богородицы) on Kiviõlis asuv õigeusu kirik. Kirik on ehitatud 20. sajandil. Hoone ehitati küll algselt katoliku kirikuks, ent aastast 1940 tegutseb seal õigeusu kogudus. Kiviõli Jumalaema Kaitsmise kirik teatmikus "Teeliste kirikud" (vaadatud 08.02.2015) https://web.archive.org/web/20150208213556/http://www.orthodox.ee/epc/ee/parishes-est/106-parishes-est/230-kivioli-est (vaadatud 08.02.2015) Kirikust Moskva Patriarhiaadi Eesti Õigeusu Kiriku kodulehel Kiviõli Jumalaema Kaitsmise kirik teatmikus "Teeliste kirikud"
Lohusuu Veneküla kalmistu kabel

Lohusuu Veneküla kalmistu kabel on Lohusuus Veneküla kalmistul olev kabel. Kabel on võetud kaitse alla ehitismälestisena. Kabelist Moskva Patriarhiaadi Eesti Õigeusu Kiriku kodulehel (vene keeles) Lohusuu Veneküla kalmistu kabel kultuurimälestiste riiklikus registris
Apteekrimägi

Apteekrimägi on kõrgendik (küngas) Otepää kõrgustikul Otepää linna territooriumil. Mäe absoluutne kõrgus on 169,8 meetrit üle merepinna, suhteline kõrgus kuni 50 meetrit. Apteekrimägi asub Otepää looduspargis. Küngas on nime saanud asjaolust, et 1882. aastal leiti sealt Otepää esimese proviisori Jürvelsoni surnukeha, kes arvatavalt oli õnnetu abielu tõttu sooritanud enesetapu. Apteekrimäel asub madalate suusahüppemägede kompleks. Seal on neli hüppemäge kõrgustega K40, K25, K18 ja K10. Kõrgendikul korraldab treeninguid Otepää Spordiklubi. 1934. aastal ehitati Apteekrimäele 26 meetri kõrgune triangulatsioonitorn. Esimene suusahüppetrampliin, mis oli kinnitatud triangulatsioonitorni külge, ehitati Apteekrimäele 1938. aasta jaanuaris. Oktoobris 1939 valmis Apteekrimäel uus suusahüppemägi, mis võimaldas sooritada kuni 23-meetriseid hüppeid. Suusahüppemäe valmimist juhendas Eesti Spordi Keskliidu suusatreener Aleksander Peepre, kes oli koostanud hüppemäe kavandi. Apteekrimäe hüppemägi avati jaanuaris 1940. 1953. aastal ehitati Apteekrimäele tehiskattega 40-meetrine suusahüppemägi. Apteekrimägi Apteekrimägi, vaadatud 8.02.2015. Otepääl valmis suusahüppemägi. Uus Eesti, 31 oktoober 1939 Otepääl avati suusahüppemägi. Päewaleht, 2. jaanuar 1940 Apteekrimäest Ski Jumping Hill Archive'is Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Teetasandamine hüppe hoolaval, mis on ehitatud Apteegimäele triangulatsiooni torni külge. 24.01.1938
Tammiku radioaktiivsete jäätmete hoidla

Tammiku radioaktiivsete jäätmete hoidla (ka Tammiku jäätmehoidla) oli Saku valla Männiku küla territooriumil asuv endine radioaktiivsete jäätmete hoidla. Tammiku jäätmehoidla rajati 1963. aastal ja seda kasutati Eesti territooriumil paiknevate tööstusettevõtete, teadus- ja meditsiiniasutuste ning mujal tekkivate radioaktiivsete jäätmete matmispaigana. Hoidla haldamisega tegeles Tallinna Eriautobaas. Jäätmete ladustamiseks rajati eraldi hoidlad vedelate ja tahkete jäätmete hoiustamiseks. Vedeljäätmete hoiustamiseks rajati maa-alune silindriline betoonmahuti. Vältimaks radionukliidide sattumist põhjavette, olid mahuti seinad ja põrand seestpoolt vooderdatud roostevabast terasega. Tahkete jäätmete hoidla kujutas endast maapinnalähedast betoonkonstruktsiooni mõõtmetega 17,8×7,9 m, mis oli betoonvaheseintega jaotatud üheksaks sektsiooniks. Hoidla sektsioonide kõrgus on ligikaudu 4 m ning pealtpoolt olid need kaetud betoonplaatidega. 1994. aastal Rootsi Kiirguskaitse Instituudi poolt koostatud ohutushinnangu järgi ei vastanud Tammiku jäätmehoidla radioaktiivsete jäätmete hoidlate suhtes kehtivatele kaasaegsetele ohutusnõuetele. Seetõttu lõpetati 1995. aastal hoidlas radioaktiivsete jäätmete ladustamine ja selle haldamine anti üle riigi omandisse kuuluvale äriühingule A.L.A.R.A. Hoidla üheksast kolme meetri sügavust sektsioonist olid kolm tühjad. Kuuesse ülejäänud sektsiooni oli maetud erinevaid jäätmeid: metalli, kilet, laborite kappe, onkooogilised kiiritusvahendeid, katseloomi, kopterite jäätumisandureid, suitsuandureid (sisaldasid plutooniumi) jms. Vedeljäätmete mahuti sisaldas küllaltki madala aktiivsusega jäätmeid. Kiirguskeskuse ja Tallinna Linnavalitsusega kooskõlastatult juhiti need jäätmed 2001. aastal Tallinna kanalisatsioonisüsteemi kaudu merre. 2005. aastal koostati hoidla likvideerimiskava, sest Tammiku radioaktiivsete jäätmete hoidla võis senisel kujul kujutada edaspidi tõsist ohtu ümbritsevale keskkonnale ja kohalike elanike tervisele. Kava kohaselt peab hoidla nii likvideerima, selle järel võib territooriumi kasutata edasiste piiranguteta. Aastatel 2009–2011 teisaldati hoidlas sisalduvad (110 m3) tahked jäätmed Paldiski radioaktiivsete jäätmete vahehoidlasse.  Pikemalt artiklis Tammiku radioaktiivsete ainete varastamine Hoidlast varastati 1994. aastal radioaktiivseid aineid ja intsidendi käigus ja selle järel suri 2 ja radioaktiivseid kahjustusi sai 4 inimest. Tammikult teisaldati Eesti ohtlikemad radioaktiivsed jäätmed (26. oktoober 2011) Kiirguskeskus. Teabeleht (Nr 6, märts 2008) "Tammiku maapõu varjas sadat tonni radioaktiivset saasta (4. november 2011)". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 13. oktoobril 2015. "TAMMIKU RADIOAKTIIVSETE JÄÄTMETE HOIDLA OHUTUSTAMINE Keskkonnamõju hindamise aruanne (2007)" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. aprill 2016. Vaadatud 13. oktoobril 2015. Paldiski endise tuumaobjekti haldamine. Omanikuta kiirgusallikate kokkukogumine Eestis (21.10.2014) "Saku maapõu varjas aastakümneid sadat tonni radioaktiivset saasta" Õhtuleht, 28. november 2011
Tammiku radioaktiivsete ainete varastamine

Tammiku radioaktiivsete ainete varastamine oli 1994. aastal toimunud vahejuhtum, kui Tammiku radioaktiivsete jäätmete hoidlast varastati radioaktiivseid jäätmeid. Vahejuhtumi käigus ja selle järel suri kaks (Üks inimene ja üks loom) ja radioaktiivseid kahjustusi sai viis inimest. http://www.johnstonsarchive.net/nuclear/radevents/1994EST1.html (vaadatud 09.02.2015) [1] Robert Johnston (koostaja). Tammiku stolen source, 1994. Johnston's Archive. Viimati muudetud 19.11.2011 The radiological accident in Tammiku
Rahvusvaheline Krišna Teadvuse Ühing

Rahvusvaheline Krišna Teadvuse Ühing (inglise keeles International Society for Krishna Consciousness; lühendatult ISKCON), mitteametlikult tuntud ka kui Hare Krišna liikumine või krišnaiidid, on vaišnavistlik usuline ühendus, mille asutas A. C. Bhaktivedanta Swami Prabhupada 1966. aastal Ameerika Ühendriikides ja mis rajaneb hinduistlikel pühakirjadel nagu Bhagavad Gita ja Srimad Bhagavatam ning Gaudiya Vaišnava traditsioonidel. 2010. aastal tegutsesid krišnaiidid 96 riigis, 421 templiga üle maailma. Krišnaiitide jaoks on Krišna ülim jumalus ning oluliseks praktikaks on Hare Krišna mantra retsiteerimine. ISKCON Celebrates 50 Years Since Its Founding
Orbteos

Orbteos on teos, mille autoriõiguste omanikku ei ole ka hoolika otsimise korral võimalik leida. Mõne riigi autoriõiguses on orbteostel eriline seisund. Eesti autoriõiguses polnud orbteoseid määratletud kuni muudatusteni autoriõiguse seaduses, mis hakkasid kehtima 30. oktoobrist 2014. Eesti autoriõiguse seaduses käsitleb orbteoseid peatükk 4. Selles on orbteos määratletud kitsamalt, andes õiguse orbteoste kasutamiseks vaid mäluasutustele ja Eesti Rahvusringhäälingule järgnevatel tingimustel: "...hoolimata sellest, et käesoleva seaduse § 273 kohaselt on tehtud ja dokumenteeritud autori või autoriõigusega kaasnevate õiguste omaja hoolikas otsing, ei ole tuvastatud ühtegi teosele või fonogrammile õigusi omavat isikut või ei ole ühtegi õiguste omajat leitud." (§ 272 lg 3) Hoolika otsingu määratlemise näeb seadus ette valdkonniti: "Teose või fonogrammi orbteoseks tunnistamisele eelneva hoolika otsingu tegemiseks kohased allikad kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega." (§ 273. Hoolikas otsing) Autoriõiguse seadus (kehtiv versioon) Tarmo Teder. Pealelend Sirp, 14. september 2009 (intervjuu autoriõiguse seaduse muutmise seaduse eelnõu teemal Kultuuriministeeriumi meedia- ja autoriõiguste osakonna levitalituse nõuniku Toomas Seppeliga) Karmen Linask. Autoriõiguste tuvastamise ja orbteoste problemaatika uurimus Kultuuripärandi digiveeb, 31. mai 2011 Orbteosed: autorita Euroopa kultuuripärandi esitlemine võib peagi lihtsustuda Euroopa Parlamendi uudised, 12. september 2012 Kultuurikomisjon toetas orbteoste kasutamiseks võimaluste loomist Riigikogu kultuurikomisjon, 12. september 2014
Filippuse evangeelium

Filippuse evangeelium on 1945/46. aastal Nag Hammadist leitud Uue Testamendi väline (apokrüüfne) evangeelium. Tekst on säilinud koptikeelse käsikirjana ja selle loomise ajaks peetakse 2. sajandi lõppu. Autorsus omistati apostel Filippusele ilmselt pärimuse põhjal, mille järgi Filippus oli Jeesuse salajase ilmutuse vastuvõtja ja kirjapanija. Nimetus "evangeelium" on eksitav, sest tekst ei sisalda Jeesuse sõnu, jutustusi tema elust või kõnelusi õpilastega, vaid ütlusi Jeesuse kohta. Filippuse evangeelium on õpetus- ja manitsusteos, kogumik mõtteteri erinevate teoloogiliste küsimuste kohta (ülestõusmine, sakramendid jms) ning ei ole kirjanduslikult ega teoloogiliselt ühtne tervik. Filippuse evangeeliumi autor mõistab end ise kristlasena ja ta kirjutab kristlastele (vt ütlused 6, 59, 67, 95 ja 102). Need keda tänapäeval gnostikuteks nimetatakse, pidasid end ise kristlasteks. Filippuse evangeeliumi kuulumine gnostilise kristluse kirjanduse hulka on tunnustatud enamiku teadlaste poolt. Teksti seostatakse gnostilise valentiaanide koolkonna õpetusega.
Pistis Sophia

Pistis Sophia on 3. sajandist m.a.j pärinev koptikeelne gnostiline teos, mille 1770. aastal avastas Egiptuses viibinud inglise arst Anthony Askew. Koodeksit säilitatakse Briti Muuseumis.
Tallinna veevarustussüsteem

Tallinna veevarustussüsteem on veevarustussüsteem, mis annab joogivee Tallinnas. 90% Tallinna joogiveest toodetakse pinnaveest. Süsteemi südameks olev Ülemiste Veepuhastusjaam asub linna keskel Ülemiste järve ääres. Kuna järve looduslik valgala on küllalt väike (52 km²), suunatakse Ülemistele lisavett Pirita, Jägala, Soodla ja isegi Pärnu jõe ülemjooksult Pandivere kõrgustikus. Süsteem sisaldab 6 veehoidlat ja 69 km kanaleid ning torustikku, mis teeb valgala kogupindalaks kokku 1865 km². Ülejäänud 10% Tallinna veest tuleb 29 kaevust, mis asuvad enamasti äärelinnas (Nõmme, Pirita, Kakumäe). Veehaardesüsteemi kuuluvad: Ülemiste järv, Kaunissaare veehoidla, Soodla veehoidla, Raudoja veehoidla, Aavoja veehoidla, Paunküla veehoidla, Vaskjala veehoidla ja Männiku liivakarjääri järvistu (Raku ja Männiku järved). 1922 valmis Pirita-Ülemiste kanal (Vaskjala–Ülemiste kanal) ja pumbamaja Pirita jõe ääres. 1967 suunati seni Vääna jõe ülemjooksuks olnud Angerja oja kanali kaudu Pirita jõkke. https://web.archive.org/web/20150209142937/http://www.tallinn.ee/est/g920s3267 (vaadatud 09.02.2015) https://web.archive.org/web/20150209143049/http://www.nvag.nl/afbeeldingen/StukkenVereniging/Reizen/201006RuisoWatervoorzieningTallinn.pdf (vaadatud 09.02.2015) Tallinna linna pinnaveesüsteemi joogiveehaardesse kuuluvate veekogude nimekiri, Keskkonnaministeerium, 2021 Tiia Pedusaar, Arvo Järvet, Pealinna veevarustus: minevik ja tänapäev, Eesti Loodus, 2005/6
Tallinna jõuluturg

Tallinna jõuluturg on igal aastal Tallinnas Raekoja platsil peetav jõuluturg. Nüüdisaegne jõuluturg sai alguse 1991. aastal. Jõuluturg on avatud advendiaja algusest kolmekuningapäevani. Viimane tähistab ühtlasi jõuluaja lõppu Gregoriuse kalendri järgi ja jõulupühade algust Juliuse kalendri järgi. Jõuluturgu peetakse traditsiooniliselt Raekoja platsil. Turu südames kõrgub Eesti tähtsaim jõulupuu, Tallinna jõulupuu, mida ümbritsevad müügiletid ja -kioskid, kus müüakse käsitööd, hõõgveini ja suveniire. Tallinna jõuluturg võitis "Best Christmas Market in Europe 2019 (eesti k. Parim jõuluturg Euroopas aastal 2019)". Europe's Top 10 Christmas Markets (vaadatud 02.02.2013) Tallinn Christmas Market 2012 (vaadatud 31.01.2013) Tallinn Christmas Market considered as one of the finests in Europe Video vaadatud 02.02.2013) Jõuluturu veebikaamera
Põhjala Tähistel

Põhjala Tähistel oli soomepoiste ajakiri. Ajakiri kajastas soomepoiste sõjateed, hilisemat elukäiku ja mälestusi, soomepoiste organisatsioonide tegevusi ning avaldas soomepoistest kirjanike luulet ja jutustusi. Ajakirja hakkas välja andma Soomepoiste Klubi Torontos 1956. aastal Torontos. Ajakiri ilmus ebaregulaarselt, mõnikord üks number aastas, mõnikord ka üle aasta. Ajakirja numbrid 1–20 andis aastatel 1956–1993 välja Soomepoiste Klubi Torontos koos JR 200 Sõprusühinguga Stockholmis ja alates 1962. aastast koos JR 200 Koondisega Göteborgis. Ajakirja numbrid 21–30 anti aastatel 1993–2004 välja Eestis, väljaandjaks Soome Sõjaveteranide Eesti Ühendus. Ajakirja 31. number ilmus 2006. aastal Torontos. Ajakirja 32. numbri andis 2007. aastal välja taas Soome Sõjaveteranide Eesti Ühendus. Ajakirja viimase ilmunud numbri andis 2008. aastal välja taas Soomepoiste Klubi Torontos. Johannes Vihma (1956–1975) Raimond Kolk (1956–1963) Arved Viirlaid (1956–1971) Martin Juhkam (1956–1971) Rain Rebas (1963–1968) Ilmar Laan (1975) Hannes Oja (toimetuse sekretär 1956–1975, toimetaja 1981–1993, 2006 ja 2008) Heino Kask (koostaja 1994–1998) Helmut Elstrok (koostaja 1999–2003) "Eesti rahvusbibliograafia. Põhjala Tähistel". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. veebruar 2015. Vaadatud 9. veebruaril 2015. Hellar Grabbi. 50 aastat soomepoiste ajakirja "Põhjala Tähistel". Estonian World Review, 24.11.2006 Hannes Oja. Tänavune "Põhjala Tähistel". Estonian World Review, 27.06.2008
Jari Nurminen

Jari Nurminen (sündinud 10. novembril 1961) on soome motosportlane. Võidusõiduga on ta tegelenud alates 1980. aastast. 1983. aastal sõitis ta Soome vormel-3 sarjas kolmandaks ning võistles neli korda Saksamaa vormel-3 sarjas. Aastatel 1984–1985 võistles Saksamaal. 1986. aastal oli ta Arrowsi F1 tiimi testisõitja. Aastatel 1989–1990 võistles World Sports-Prototype Championship sarjas. 1997 osales FIA GT Championship sarjas. Ta võitis aastatel 2006-2008 Ferrari Challenge sarja, mille on võitnud ka tema vend Janel Nurminen, ja kaks aastat järjest Legendsite Soome meistriks. Pärast rahvusvahelise karjääri lõppu on edukalt võistelnud Soome ja Põhjamaade ralliradadel. Võitis 2004 ja 2005 Soome Legends-trophy meistri tiitli, 2006 ja 2007 Scandinavian Ferrari Challenge meistritiitli ning 2013, 2015 ja 2016 Soome V8 Thundercars (end. Camaro Cup) meistritiitli.
Raivo Hääl

Raivo Hääl (sündinud 23. septembril 1955 Tallinnas) on eesti autosportlane. Ta lõpetas 1975. aastal Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi. 1969. aastal tuli ta automudelispordis Eesti meistriks. Autospordiga tegeles ta aastatel 1984–1992. Hääl tuli 1986. aastal Easterni klassis Eesti meistriks, sai 1988. aasta meistrivõistlustel Mondiali klassis 3. koha ja samal aastal Nõukogude Liidu meistrivõistlustel vormelite ringrajasõidus Mondiali klassis hõbemedali. 1988. aastal sai ta ka meistersportlaseks.
Schneekrad

Schneekrad oli autofirma BMW lumel sõitmiseks mõeldud mootorratta prototüüp, mille ehitas 1936. aastal insener Riemerschmidt. Lumel sõitmiseks pandi selle rataste ümber lint ja külgkorvi ratta alla suusk.
The Elders

The Elders ('Vanemate Kogu') on rahvusvaheline valitsusväline organisatsioon, mis koosneb endistest riigimeestest, rahuaktivistidest ja inimõiguslastest. Ühenduse asutasid 18. juulil 2007 Nelson Mandela, tema abikaasa Graça Machel ja Desmond Tutu. Ühenduse algatajateks olid ettevõtja Richard Branson, muusik Peter Gabriel ja Nelson Mandela. Mandela kuulutas ühenduse moodustamise välja Johannesburgis oma 89. sünnipäeval 18. juulil 2007. Gro Harlem Brundtland, endine Norra peaminister ja WHO president Martti Ahtisaari, endine Soome president, Nobeli rahuauhinna laureaat Ela Bhatt, India naisõiguslane Lakhdar Brahimi, endine Alžeeria diplomaat ja ÜRO eriesindaja Iraagis, ÜRO ja Araabia Liiga eriesindaja Süürias Fernando Henrique Cardoso, endine Brasiilia president Jimmy Carter, endine USA president, Nobeli rahuauhinna laureaat Hina Jilani, Pakistani inimõiguslane Graça Machel, inimõiguslane, Mosambiigi esileedi (1975–1986) ja LAV esileedi (1998–1999) Mary Robinson, endine Iirimaa president Ernesto Zedillo, endine Mehhiko president Desmond Tutu, LAVi vaimulik ja inimõiguslane, Nobeli rahuauhinna laureaat Nelson Mandela, endine LAVi president, Nobeli rahuauhinna laureaat Muhammad Yunus, Grameen Banki asutaja, Nobeli rahuauhinna laureaat, liige kuni 21. septembrini 2009 Aung San Suu Kyi, Nobeli rahuauhinna laureaat Li Zhaoxing, Hiina välisminister 2002–2007 Kofi Annan, endine ÜRO peasekretär, Nobeli rahuauhinna laureaat Aung San Suu Kyi Birmas koduarestis olemise ajal jäeti Eldersite kokkusaamistel sümboolselt tema jaoks mõeldud tool tühjaks. Branson planned Mandela mission to prevent Iraq war, The Scotsman, 18. detsember 2004 The Elders press launch in Johannesburg, South Africa, 18. juuli 2007 The Elders: Muhammad Yunus steps down, 21. september 2009 In The Elders: Statement by Archbishop Tutu upon Elders’ arrival in Sudan, 30. september 2009 Ametlik koduleht
Kiisa avariireservelektrijaam

Kiisa avariireservelektrijaamad (lühemalt Kiisa elektrijaamad) on kaks elektrijaama Harju maakonnas Saku vallas Kiisal. Avariielektrijaamana töötavad need vaid võrguhäirete või ebapiisava võimsuse korral ning ei osale igapäevasel elektriturul. Elektrijaamasid omab ja juhib Eesti põhivõrguettevõtja Elering. Elektrijaamad rajas Wärtsilä ja valmisid vastavalt 2013 novembris ja 2014 juunis. Jõuallikad on Wärtsilä 20V34DF mootorid, mille peamine kütus on maagaas ja tagavarakütus diisel. Esimese jaama võimsus on 110 MW ja teise 140 MW, andes koguvõimsuse 250 MW, mis plaani järgi katab kuuendiku Eesti energia vajadusest ehk näiteks kogu Tallinna vajaduse. 2025. aastal valmib jaama kõrvale ka suur akupark. "Elering's Second Emergency Reserve Power Plant in Kiisa was Completed". Elering. 02.07.2014. Vaadatud 21.07.2019. Toomas Hõbemägi (29.06.2011). "Wärtsilä to deliver two power plants to Elering". Baltic Business News. Vaadatud 22.12.2012. "Ettevõttest - Ajalugu". www.elering.ee. elering. Vaadatud 13. märts 2021. Tere, Juhan (29. juuni 2011). "Wärtsilä to deliver 2 major dynamic grid reserve power plants to secure electricity supply in Estonia". The Baltic Course. Vaadatud 22. detsember 2012. Allar Viivik: "Kiisal valmis teine reservelektrijaam". Harju Elu, 11. juuli 2014 (vaadatud 21.07.2019) "Kiisa Emergency Reserve Power Plant" (PDF). Elering. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 9. veebruar 2015. Vaadatud 22. detsember 2012. "Evecon rajab koos prantslastega Harjumaale Euroopa võimsaima akupargi" ERR, 17. november 2023
Astrid Saalbach

Astrid Saalbach (sündinud 29. novembril 1955) on Taani näite- ja proosakirjanik. Tema teostest on eesti keeles ilmunud aastal 2008 "Pietà" (mille tõlkis taani keelest Eha Vain) aastal 2008 "Leegikeeltel" (mille tõlkis taani keelest Katrin Maiste)
Alviine Saar

Alviine Saar (neiupõlvenimega Alviine End; 14. märts 1907 Saaremaa, Kaarma vald, Suure-Rootsi küla – 3. oktoober 1985) oli eesti õpetaja. Ta sündis Saaremaal talupidajate peres. Alghariduse sai Vätta algkoolis, seejärel õppis Püha kihelkonnakoolis. 1929. aastal lõpetas ta Saaremaa Ühisgümnaasiumi, kus oli õppinud pedagoogilises harus. 1929. aastast õpetas ta Randvere algkoolis. Sügisel 1930 tegi ta Saaremaa Ühisgümnaaasiumi juures kutseeksami ja sai õpetaja kutsediplomi. Aastatel 1931–1939 töötas ta Laadjala algkoolis. Aastal 1939 asus ta koos abikaasa Osvald Saarega tööle Randvere algkooli, aastast 1941 Kaali kooli, kus ta töötas kuni 1975. aastani. Pärast seda töötas Kõljala lastepäevakodus. Medal "Uppuja päästmise eest" Ta abiellus 1939. aastal Osvald Saarega. Koolile pühendatud elu. Alviine Saar – 100, saartehaal.ee, 16. märts 2007. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2009. Vaadatud 9. veebruaril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Funktsionalism

Funktsionalism on 1920. aastail arhitektuuris, tööstus- ja tarbekunstis tekkinud suund. Funktsionalismi rajasid Šveitsist pärit arhitekt Le Corbusier, saksa arhitekt Walter Gropius ja hollandi arhitekt Jacobus Oud. Tähtsaks keskuseks oli Walter Gropiuse rajatud kunstikool Bauhaus. Funktsionalismi printsiibi kohaselt peab ehitise või eseme kujundus kajastama eelkõige tema otstarvet ehk funktsiooni (sellest tuleb suuna nimetuski). Seni peamisteks peetud esteetiliste iluprintsiipide kõrval said võrdselt tähtsaks tehnilised, sotsiaalsed ja majanduslikud tegurid. Hakati vältima arhitektuurseid kaunistusi, üldilmes hakkas senisest rohkem kaasa rääkima materjali värv ja faktuur. Võeti kasutusele uued materjalid (teras, terasbetoon, klaaspinnad jne) ja konstruktsioonid (nt rippkonstruktsioon). Kujunesid uued proportsioonid (peened postid, laiad aknad jne). Pärast teist maailmasõda on funktsionalism levinud kogu maailmas. Kuigi natsionaalsotsialistide võimuletulekuga üldine areng Euroopas pidurdus (edenes peamiselt mõnes demokraatlikus väikeriigis nagu Hollandis, Taanis ja Soomes), levis see Ameerika Ühendriikides. Tähtsaks ehituskeskuseks sai Chicago.
Hilja Iher

Hilja Iher (sündinud 4. septembril 1944 Rae vallas Harjumaal) on eesti füüsik. Lõpetas aastal 1962 Tallinna 2. Keskkooli hõbemedaliga ja 1967 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) füüsika-matemaatikateaduskonna. Magistritöö "Aeroioonide mõõtmisest laboratooriumis ja looduslikus õhus" (juhendaja Jaan Salm) kaitses ta 1994. aastal Tartu Ülikoolis (TÜ). Aastast 1968 töötab TRÜ/ TÜ-s, olnud vanemlaborant, vanemõpetaja, teadur. Alates 1990 Lõuna-Eesti keskkonnakaitselabori Tahkuse monitooringujaama juhataja. Uurimisalad: tahkiste teooria, optiliselt selgendavate katete arvutamine. Mõõtnud aeroioonide liikuvusspektreid ja õhu mikrolisandite mõju neile. Tahkuse labori mõõtmistulemusi on kasutatud käsiraamatus "Handbook of Chemistry and Physics". Osalenud õpilaste täppisteaduste olümpiaadi füüsikakomisjonis, koostanud füüsikaalaseid metoodilisi materjale. Horrak, U.; Iher, H.; Luts, A.; Salm, J.; Tammet, H. (1994). Mobility spectrum of air ions at Tahkuse-observatory. Journal of Geophysical Research-Atmospheres, 99(D5), 10697-10700 Pugatšova, A.; Iher, H.; Tamm, E. (2007). Modal structure of the atmospheric aerosol particle size spectrum for nucleation burst days (in Estonia). Boreal Environment Research, 12(3), 361-373 Loot, A.; Ots, R.; Kaasik, M.; Iher, H. (2012). Atmospheric transport model applied to understand the effect of biogenic emissions to secondary atmospheric aerosol in hemiboreal zone. International Journal of Environment and Pollution, 50(1-4), 342-350 2014 Tartu Ülikooli aumärk 2023 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis" Tema isa oli kirjanik ja kooliõpetaja Rihhard Iher, abikaasa füüsik Rein Sepp, õde kirjandusteadlane Leili Iher. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 1. köide "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. "Teenetemärgi "100 semestrit Tartu Ülikoolis" kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 28. oktoobril 2023. Hilja Iher Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Talsinki

Talsinki (mõnikord ka Hellinna või Hellinn) on rahvakeelne nimi geograafilisele regioonile, kuhu kuuluvad Helsingi ja Tallinn. Seda kasutatakse tihtipeale Tallinna ja Helsingi vahelisest tunnelist rääkides . See on kohversõna kahe linna nimest ja aadressil Ahtri 3 asuv kvartal. Tallinna ja Helsingi vaheline tunnel https://www.railtech.com/infrastructure/2019/07/22/chinese-companies-will-construct-tunnel-between-finland-and-estonia/ "US Real Estate rajab sadama lähedusse uue elu- ja ärikvartali". www.ehitusuudised.ee. 16. veebruar 2023. Vaadatud 22. veebruaril 2023. KUKU taskuhääling: Radio Talsinki; Radio Talsinki on soomekeelne saade, mis on mõeldud nii eestlastele kui ka soomlastele, kus Eestis elavad soomlased räägivad oma Eestis elamise muljeid. Räägitakse uudistest ja teemadest, mis toimuvad Eestis, kuid puudutavad ka siinset soomlaste kogukonda. Saade oli esimest korda raadioeetris 1. aprillil 2014.