laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Anšlavs Eglītis

Anšlavs Eglītis (14. oktoober 1906 Riia – 4. märts 1993 Los Angeles) oli läti kirjanik, ajakirjanik ja maalikunstnik. Tema isa oli kirjanik ja kunstiteoreetik Viktors Eglītis ja ema tõlkija Marija Eglīte; seitse aastat noorem vend õppis õigusteadust. Esimese maailmasõja ajal elas pere Venemaal, kuid tuli Lätti tagasi 1918. aastal. Ta õppis Alūksne algkoolis ja Riia 2. keskkoolis. Kooliõpingute kõrval õppis ta Alūksnes joonistamist Jēkabs Kazaksi juhendamisel ja Riias maalimist kunstnik Valdemārs Tone stuudios. 1925. aastal haigestus ta tuberkuloosi ja saadeti ravile Šveitsi Leysini sanatooriumi. 1935. aastal lõpetas ta Läti Kunstiakadeemia. 1936. aastal ilmus tema esimene lühiproosakogu "Maestro". 1938. aastast töötas ta ajalehes Jaunākās Ziņas. 1938. aastal ilmus luulekogu "Vientulis un dzīrotājs". 1939. aastal ilmus järjejutuna romaan "Līgavu mednieki". 1941. aastal abiellus ta maalikunstnik Veronika Janelsiņaga. 1944. aastal ilmus romaan "Homo novus". Samal aastal otsustas ta abikaasaga kodumaalt lahkuda. Detsembris jõudsid nad Berliini. Viktors Eglītis oli 1944. aasta sügisel arreteeritud ja temast polnud teateid. Isa hukkamisest vanglas 1945. aasta kevadel kuulis perekond alles aastaid hiljem. 1945. aasta veebruaris lahkus abielupaar Berliinist Lõuna-Saksamaale, kus jäädi elama Teilfingeni külakesse Esslingeni põgenikekeskuse lähedal. 1950. aastal mindi edasi Ameerika Ühendriikidesse, kus jäädi lõplikult elama Los Angelese eeslinna Pacific Palisades. Lisaks romaanidele ja jutustustele on ta kirjutanud filmi- ja teatrikriitikat. Eesti keelde on tõlgitud tema romaanid "Inimene Kuult" (1956) ja "Pansion lossis" (2015, läti keelest tõlkinud Valli Helde). 2018. aastal valmis lavastaja Anna Vidulejal Eglītise romaanil põhinev film "Homo novus". Eglītise 100. sünniaastapäeva puhul andis Läti Post välja talle pühendatud postmargi ja Inciemsi mõisapargis avati talle mälestusmärk. Līgavu mednieki (1940) Homo Novus (1946) Čingishana gals (1948) G̦īmetne (1949) Adžurdžonga (1950) Laimīgie (1952) Cilvēks no mēness (1954) Es nebiju varonis (1955) Misters sorrijs (1956) Omartija kundze (1958) Ilze (1959) Malahīta dievs (1961) Vai te var dabūt alu (1961) Pansija pilī (1962) Nav tak dzimtene (1966, triloogia 1. osa) Bezkaunīgie veči (1968) Cilvēks mežā (1970, triloogia 2. osa) Es nepievienojos (1971) Piecas dienas (1976) Vai zini zemi, citronas kur zied? (1980, triloogia 3. osa) Livia Viitol. Sõnameister Anšlavs Eglītis. – Pansion lossis. Libri Livoniae, Tallinn 2015. ISBN 9789949386697 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. juuni 2019. Vaadatud 18. mail 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Anšlavs Eglītis Läti rahvusentsüklopeedias
Koroonapandeemia Rootsis

Koroonapandeemia Rootsis on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud ülemaailmsest koroonapandeemiast. Esimene nakatumisjuhtum tuvastati Rootsis 31. jaanuaril 2020 Hiinast Wuhanist naasnud isikul. Esimene koroonaviirusega nakatunu suri Stockholmis 11. märtsil. Rootsi valitsus tuli 16. märtsil välja 28 miljardi eurose abimeetmete paketiga, et kaitsta tööandjaid ja töötajaid epideemia mõjude eest. 2020. aasta 2. juuli seisuga oli Rootsis tuvastatud 70 639 inimese haigestumine koroonaviirusega ning haigus oli nõudnud 5411 inimelu. [1] Statistics Sweden. Vaadatud 6. november 2020. "Cumulative COVID-19 vaccination doses administered per 100 people" (inglise). Our World in Data. Vaadatud 26.05.2021. "Nytt bekräftat fall av covid-19" [New confirmed case of covid-19]. Folkhälsomyndigheten (rootsi). 26. veebruar 2020. Originaali arhiivikoopia seisuga 16. märts 2020. Vaadatud 3. märts 2020. Abrahamsson, Anders (3. märts 2020). "Första svenska coronafallet kliniskt frisk". gp.se (rootsi). Vaadatud 7. märts 2020. "Rootsi toetab koroonaviirusest räsitud majandust 30 miljardi euroga" ERR, 16. märts 2020 "Rootsis tõusis koroonanakkuste arv üle 70 000" ERR, 2. juuli 2020 Anders Tegnell - Sweden's chief epidemiologist, Rootsi peaepidemioloogi Anders Tegnelli intervjuu, intervjueerija: Stephen Sackur, BBC, HARDtalk, 18. mai 2020 (video, 3:19 pikkune lõik 24-minutilisest saatest, inglise keeles) 6,561 metal flowers: One man's Covid tribute, BBC News, 5. jaanuar 2021 (video, 02:32) More or Less | Sweden’s polarising pandemic response. BBC Sounds, 30. aprill 2022 (audio, 08:59) Meedias "Rootsi ja Soome lähevad epideemia vastu vägagi erinevate meetmetega" ERR, 24. märts 2020 "Rootsi teatas uutest koroonapiirangutest" ERR, 4. aprill 2020 "Rootsis on peamiseks mureks eakate surmade suur arv" ERR, 16. aprill 2020 "Rootsi strateegia võitluses koroonaviiruse vastu on hakanud tulemusi andma" ERR, 19. aprill 2020 "ERR Rootsis: ühiskonnas on lai toetus riigi koroonastrateegiale" ERR, 17. mai 2020 "Uppsala professor: naaberriigid ei jõua koroonasurmadelt Rootsi tasemele" ERR, 23. juuni 2020 "Rootsi loob riigi koroonapoliitika hindamiseks töörühma" ERR, 1. juuli 2020 "Rootsi turistid pole naaberriikides teretulnud" ERR, 10. juuli 2020 "Rootsi pole enam eriline: koroonapiirangud on karmimad kui naabritel" ERR, 10. august 2020 "Kevadel palju kriitikat saanud Rootsis on nakatumisnäitaja Eestiga sisuliselt võrdne" ERR, 10. september 2020
Cathrine Ferner

Cathrine Ferner (sündinud 22. juulil 1962 Oslos) on kuningas Olav V tütre printsess Astridi ja Johan Martin Ferneri vanim laps. Ta abiellus 9. detsembril 1989 Risi kirikus Oslos Arild Johanseniga. Pärast abielu on ta Cathrine Ferner Johansen. Neil on kaks last: Sebastian Ferner Johansen (sündinud 9. mail 1990) Madeleine Ferner Johansen (sündinud 7. märtsil 1993) 1. augusti 2007 seisuga on Catherine Ferner Johansen Briti troonipärimisjärjekorras 77. kohal.
Fahrettin Koca

Fahrettin Koca (sündinud 2. jaanuaril 1965 Ömeranlıs Kulu ringkonnas) on Türgi arst ja poliitik. Ta on 10. juulist 2018 kuni 2. juulini 2024 Türgi tervishoiuminister. Ta sündis aastal 1965 Ömeranlıs Kulu ringkonnas Konya provintsis. Ta lõpetas alg- ja põhikooli Konyas ning keskkooli Bursas. Ta lõpetas aastal 1988 İstanbuli Ülikooli arstiteaduskonna. Ta spetsialiseerus seejärel Istanbuli ülikooli Cerrahpaşa meditsiinikoolis laste tervise ja haiguste osakonnas ning sai 1995. aastal laste tervise ja haiguste spetsialistiks. Ta töötas arsti ja meditsiinidirektorina erinevates tervishoiuasutustes. Ta oli İstanbuli Medipoli Ülikooli hoolekogu esimees, mille asutas 2009. aastal Hariduse Tervise- ja Teadusfond (TESA (Türkiye Eğitim Sağlık ve Araştırma Vakfı)), mille asutajaks oli ta. Ta on Türgi Lastearstide Assotsiatsiooni, Pediaatrilise Metabolismi ja Toitumise Assotsiatsiooni, Istanbuli Kaubanduskoja (ITO (İstanbul Ticaret Odası)), tervishoiutöötajate komitee, Erahaiglate Tervishoiuasutuste Assotsiatsiooni (OHSAD (Özel Hastaneler Sağlık Kuruluşları Derneği)) liige. Ta on ka välismajandussuhete nõukogu (DEIK (Dış Ekonomik İlişkiler Konseyi)) hariduskomitee ärinõukogu asepresident, sihtasutuse Ülikooli haiglate liidu president ja teenuseeksportijate liidu tervishoiuteenuste komitee esimees. Ta oli 10. juulist 2018 kuni 2. juulini 2024 Türgi tervishoiuminister. Ta on abielus Hale Kocaga ja neil on neli last.
Robootika ehituses

Robootika ehituses on inimeste programmeeritud masinad, mis täidavad arvutisse programmeeritud käske. Robotid teevad töö kiiremini ja täpsemalt, vähendades sellega töö kulusid ja aega. Tulevikus kulub maja ehitamiseks vaid mõni päev ning see on praegusest odavam. Robotid on revolutsioon teaduses, tehnikas ja ehituses. Hadrian X on Austraalia tehnoloogiaettevõtte poolt välja töötatud robot, mis automaatselt laob, lõikab, paigutab ja suunab telliseid vastavalt sisse programmeeritud kujule. Hadrian X on valmistatud vastupidavast terasest, alumiiniumist, süsinikust. Robotit juhivad arvuti, servomootor, nägemiskaamerad ja laserid, mis jälgivad selle paigaldusasendit 0,5 mm täpsuse piires. Kui inimene on suuteline laduma 300–400 tellist päevas, siis Hadrian X on võimeline laduma 1000 tellist päevas. Erinevalt inimesest on robot võimeline töötama ööpäev läbi. See tähendab, et 180-ruutmeetrise maja võib täielikult valmis ehitada kahe või kolme päevaga. Masinas kasutatakse tööstuslikku liimi, mis suurendab konstruktsiooni tugevust neli kuni viis korda, soojus ja akustiline efektiivsus suureneb 70%. Masinal on tipptasemel kompenseerimissüsteemid, hoolimata poomi 30-meetrisest pikkusest ja segavatest looduslikest teguritest nagu tuul ning vibratsioon, püsib tellist asetatav komponent ideaalselt paigal. Masin teeb iseseisvalt ettenähtud lõiked elektri ja sanitaartehnika jaoks ära. "ÕS 2018". Vaadatud 20.08.2020.
Eluri

Eluri on eesti perekonnanimi. Eluri määrati nimede eestistamisel uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Eibenberg (Tallinnas), Eisenberg (Järvakandi vallas ja Tallinnas), Elle ja Jälle (mõlemad Undla vallas). 2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Eluri Eestis 5 mehel ja 11 naisel. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. jaanuar 2020. Vaadatud 18. mail 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Benedikte Ferner

Benedikte Ferner (sündinud 27. septembril 1963) on kuningas Olav V tütre printsess Astridi ja Johan Martin Ferneri teine tütar. Ta on olnud kaks korda abielus. 30. aprillil 1994 abiellus ta Risi kirikus Oslos Rolf Woodsiga; nad lahutasid 1998. aasta septembris. 2. detsembril 2000 abiellus ta samas kirikus Mons Einar Stangega, abielu lahutati 2002. aasta juulis. Praegu elab ta koos Aage Hvindeniga. Järeltulijad tal ei ole. Benedikte Fernerile kuulus 1997–2013 eksklusiivriiete butiik Oslos. 1. augusti 2007 seisuga oli Benedikte Ferner Briti troonipärimisjärjekorras 80. kohal.
Granuliit

Granuliit on kõrgekvaliteediline heledavärviline moondekivim, mis on tekkinud graniidi moondumisel sügaval maakoores kõrge temperatuuri ja rõhu tõttu. Põhikoostisosaks on kvarts ja päevakivid. Granuliidile on iseloomulik suur punase granaadi kristallide sisaldus, mis annab kivimile omapärase teralise välimuse. Granuliidid pakuvad geoloogidele huvi, kuna sisaldavad mandrilise maakoore sügavusest pärit aineid. Osa granuliite on dekompressiooni tõttu kõrge temperatuuriga keskkonnast sügavalt Maa seest tõusnud pinnapealsema maakooreni; osa on vastupidi jahtunud ja jäänud Maa sügavusse. Granuliidis sisalduvad mineraalid varieeruvad sõltuvalt lähtekivimist ning temperatuurist ja rõhust metamorfismi ajal. Tavatüüpi granuliit, mis on leitud metamorfoossest kivimist mandril, sisaldab pürokseeni, plagioklassi ja granaati, vähesel määral ka sillimaniiti, küaniiti, augiiti, turmaliini ja korundi. Granuliiti on võimalik eristada rohkete väikeste roosade või punaste granaatide ja gneisja vöödilise tekstuuri järgi. Granuliidid tekivad sügaval maakoores, tavaliselt kõrgetel temperatuurigradientidel piirkondliku metamorfismi ajal, temperatuuril üle 30 °C/km. Mandrilise maakoore kivimites võib biotiit kõrgel temperatuuril laguneda moodustades ortopürokseeni + kaaliumpäevakivi + vee, tekitades granuliidi. Eestis on granuliiti põhiliselt Lõuna-Eesti aluskorras. Leitud on ka üksikuid granuliitse koostisega rändkive. Lossikivi OÜ. "Granuliit". Vaadatud 14.05.2020. "Granulite". World of Stones. Vaadatud 14.05.2020.[alaline kõdulink] Mare Isakar (20. detsember 2019). "Granulite". KIVID.INFO. Vaadatud 14.05.2020.
Mihhailovski

Mihhailovski on vene perekonnanimi. Nimede eestistamisel määrati Mihhailovski-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Murd (1937. aastal Tallinnas). 2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Mihhailovski Eestis 10 mehel ja perekonnanimi Mihhailovskaja 16 naisel. Georgi Mihhailovski (1870–1912), vene geoloog Konstantin Mihhailovski (1834–1909), vene insener
Oinas (perekonnanimi)

Oinas on eesti perekonnanimi. Perekonnanime Oinas on pandud 38 mõisavallas. Nimede eestistamisel määrati sellenimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Eelmets, Einas, Jaagumets, Järve, Järvoja, Jõelaid, Jõesaar, Kaldmäe, Kaljussaar, Laidsaar, Lain, Laumets, Lehela, Lehtla, Leisi, Maidla, Murumets, Männik, Oimet, Ojala, Ojalaid, Ojalo, Ojamaa, Ojamets, Ojamäe, Ojarand, Ojasaar, Ojasalu, Ojaste, Oldma, Olingo, Ollen, Ollino, Oluvere, Oras, Orgmäe, Orumets, Orusalu, Oruste, Osula, Raidma, Rand, Rohtlaan, Rommisto, Roodla, Roose, Saristu, Sinisalu, Sirel, Sõstram, Tamm, Tammi, Tammiste, Toompuu, Vallistu, Õismets ja Õunapuu. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Oinas Eestis alla viiel mehel ja alla viiel naisel. Aleksander Oinas (1887–1942), Eesti poliitik Alma Ostra-Oinas (1886–1960), Eesti poliitik August Oinas (1898–1965), eesti ajaloolane Felix Oinas (1911–2004), eesti folklorist ja keeleteadlane Hella Tiiu Oinas-Mikiver-Hallik (1919–1980), eesti rahvuslane ja haritlane Janne Oinas (1973–), soome jalgpallur Johannes Oinas (1896–1941), eesti kommunist Valdar Oinas (1942–), eesti astrofüüsik Elo Tuglas (Emma Elisabet Oinas, 1896–1970), Friedebert Tuglase abikaasa
Alexander Ferner

Alexander Ferner (sündinud 15. märtsil 1965 Oslos) on kuningas Olav V tütre printsess Astridi ja Johan Martin Ferneri kolmas laps ning esimene poeg. Ta abiellus 27. juulil 1996 Holmenkolleni kabelis Oslos islandlanna Margrét Gudmundsdóttiriga (sündinud 27. märtsil 1966). Neil on kaks last: Edward Ferner (sündinud 28. märtsil 1996) Stella Ferner (sündinud 23. aprillil 1998) 1. augusti 2007 seisuga oli Alexander Ferner on Briti troonipärimisjärjekorras 74. kohal.
Julie Depardieu

Julie Marion Depardieu (sündinud 18. juunil 1973 Boulogne-Billancourtis) on prantsuse näitleja. Julie Depardieu pälvis 2004. aastal Césari parima lootustandva naisnäitleja kategoorias ja Césari parima naiskõrvalosa eest Claude Milleri filmis "La Petite Lili". Aastal 2008 pälvis ta taas Césari parima naiskõrvalosa eest filmis "Un secret". Tema isa on filminäitleja Gérard Depardieu ja ema näitleja Élisabeth Guignot. Aastatel 2001–2008 oli ta suhtes viiuldaja Laurent Korciaga. Nüüd elab ta Philippe Katerine'iga, keda kohtas 2010. aastal filmi "Je suis un no man's land" võtetel. Neil on kaks last: 16. juunil 2011 sündinud Billy ja 8. augustil 2012 sündinud Alfred.
Eelmets

Eelmets on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel määrati Eelmets uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Ehrilich, Ehrlich, Eisen, Emberg, Erlemann, Essensohn, Oinas ja Skrastin. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Eelmets Eestis 30 mehel ja 22 naisel.
Sophie Marceau

Sophie Danièle Sylvie Maupu (kunstnikunimega Sophie Marceau; sündinud 17. novembril 1966 Pariisis) on prantsuse näitleja ja filmitegija. Tänu filmile "La Boum" sai temast juba 13-aastaselt Prantsusmaal filmitäht. "La Boum 2" eest sai ta lootustandva naisnäitleja Césari. Taskuraha teenimiseks liitus Sophie Maupu laste ja noorte reklaamiagentuuriga, kus teda märgati. Pärast juhuslikku prooviesinemist sai ta 1980. aastal, 13-aastaselt, oma esimese rolli Claude Pinoteau kultusfilmis "La Boum", mis ületas põlvkondadevahelisi piire. Romantilise ja mässumeelse nooruki Vici karakter tõi talle kohe kuulsuse. Ta kehastas sama tegelaskuju ka järjefilmis "La Boum 2" 1982. aastal, mis tõi talle 1983. aastal parima lootustandva naisnäitleja Césari. Claude Pinoteau pakkus talle 1988. aastal Valentine'i rolli romantilises komöödias "L'Étudiante", mis osutus samuti väga menukaks. "La Boumi" võtete ajal soovitas Claude Pinoteau tal võtta kunstnikunimi ja valida see Pariisi avenüüde nimekirjast. Ta valis Marceau, et jätta alles oma perekonnanime esitäht. Documentaire de Séverine Liatard, France Culture, 12. aprill 2011. Grassin, Sophie (märts 2013). "La Vraie Histoire de Sophie Marceau". TéléObs. Vaadatud 19. mail 2020.
Angèle

Angèle Van Laeken (esinejanimega Angèle; sündinud 3. detsembril 1995 Uccle'is) on Belgia laulja, laulukirjutaja, helilooja, instrumentalist ja muusikaprodutsent. 2018: "Brol"
Cyril Lignac

Cyril Lignac (sündinud 5. novembril 1977 Rodezis Aveyronis) on peakokk, kondiiter ja prantsuse telesaatejuht. Talle kuuluvad restoran "Le Chardenoux" Pariisi XI linnaosas, restoranid "Aux Prés" ja "Le Bar des Prés" VI linnaosas, kokteilibaar "Dragon" VI linnaosas, butiigid "La Pâtisserie Cyril Lignac" VI, XI, XV, XVI ja XVII linnaosas ning butiik "La Chocolaterie Cyril Lignac" XI linnaosas. Ta oli gurmeerestorani "Le Quinzième" (1 Michelini täht) omanik ja peakokk Pariisi XV linnaosas kuni selle sulgemiseni 2019. aasta juulis. Ta on paljude kokandussaadete saatejuht kanalil M6 ja kokaraamatute autor, peamiselt kirjastustes Hachette Pratique ja Editions de La Martinière. 2012. aastal valiti ta ühes küsitluses prantsuse lemmik tele-kokaks. 2019. aastal oli ta üks kolmest enimjälgitud prantsuse kokast Twitteris. 2020. aasta mais oli tema Instagrami kontol 2,1 miljonit jälgijat.
Philippe Katerine

Philippe Blanchard esinejanimega Philippe Katerine (sündinud 8. detsembril 1968 Thouarsis Deux-Sèvresis) on prantsuse laulja, laulukirjutaja, helilooja, näitleja, lavastaja ja kirjanik.
Roméo Elvis

Roméo Johnny Elvis Kiki Van Laeken (esinejanimi Roméo Elvis; sündinud 13. detsembril 1992 Uccles Belgias) on belgia räppar.
Cristina Córdula

Cristina Córdula (õieti Maria Cristina Córdula da Cunha; sündinud 30. oktoobril 1964 Rio de Janeiros) on prantsuse-brasiilia telesaatejuht ja stilist ning endine modell.
Marcel Desailly

Marcel Desailly (sünninimega Odenkey Addy Abbey; sündinud 7. septembril 1968 Accras) on Ghanas sündinud endine Prantsusmaa jalgpallur (keskkaitsja). Klubikarjääri jooksul mängis ta Prantsusmaa kõrgliiga klubides Nantes ja Marseille Olympique, Itaalia kõrgliiga klubis AC Milan, Inglismaa kõrgliiga klubis Chelsea ning Katari kõrgliiga klubides Al-Gharafa ja Qatar SC. Hooajal 1992–93 võitis ta Marseillega UEFA Meistrite Liiga, hooaegadel 1993–94 ja 1995–96 AC Milaniga Itaalia meistrivõistlused ning 1998. aastal Chelseaga UEFA superkarika. Prantsusmaa jalgpallikoondises mängis Desailly aastatel 1993–2004 ning tuli 1998. aastal maailmameistriks ja 2000. aastal Euroopa meistriks.
Häziä Däülätšina

Häziä Däülätšina (Һәҙиә Дәүләтшина; 5. märts 1905 Samara oblast – 5. detsember 1954 Birsk) oli Baškortostani luuletaja, proosa- ja näitekirjanik.
Kupjansk

Kupjansk (ukraina Куп'янськ, vene Купянск, inglise Kupiansk) on linn Ukrainas Harkivi oblastis, Kupjanski rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Kupjansk asub Oskoli jõe ääres, Harkivist umbes 100 km idakagus. Kupjansk on oluline raudteesõlm. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kupjanski elanikest ukrainlasi 77,73%, venelasi 16,20%, valgevenelasi 0,40%, armeenlasi 0,18%, grusiine 0,09%, mustlasi 0,09%, tatarlasi 0,07% ja asereid 0,06%. Kupjansk on asutatud 1655. aastal, linnaõigused sai 1779. aastal. Linna üks visiitkaarte - Püha Nikolase kirik - ehitati 1852. aastal. Vene Föderatsiooni relavajõud okupeerisid linna 2022. aasta 27. veebruarist kuni sama aasta 10. septembrini. Sissetungi raames hävines muuhulgas linna ühe suurema tootmisettevõtte (Universal Fish Company), mis tegeles lõhe maaletoomise ja töötlemisega, tootmishoone. Ettevõttes töötas enne sõda umbes 700 töötajat. Alates linna vabastamisest on rindejoon jäänud linna lähedale mõjutades tugevalt eluolu linnas. Rindejoon on linnast umbes 16 kilomeetri kaugusel. 2023. aasta 5. augusti õhtul tabas Venemaa raketirünnak linna vereülekandekeskust. Kupjansk-Vuzlovõi Kupjanski tsiviilkonvoi pommitamine Kupjanski lahing Kupiansk Internet encyclopedia of Ukraine Національний склад міст Datatowel.in.ua Купянск Точка-на-Карте "THE CITY OF KUPIANSK". Vaadatud 6.08.2023. РОМАН ПЕТРЕНКО. ЗСУ звільнили Куп’янськ - Ukrajinska Pravda, 10.09.2022 (vaadatud: 10.09.2022) "Major Ukrainian processor's plant left destroyed as Kupiansk reclaimed". 13. september 2022. "Latest in Ukraine: Zelenskyy Decries Russian Airstrikes on Blood Center". 5. august 2023. "Ukraine Reports Massive Countrywide Missile Attack Overnight". rferl.org (inglise). RFE/RL's Ukrainian Service. 6. august 2023. Vaadatud 6. augustil 2023.
Birsk

Birsk (baškiiri Бөрө / Börö, tatari Бөре / Böre, mari Пӱрӧ / Pürö) on linn Venemaal Baškortostani Vabariigis, Birski rajooni keskus. Linn asub Belaja jõe paremkaldal, 102 km Ufast põhja pool. Moodustab koos 2 külaga Birski linna-asunduse. Birsk on asutatud 1663. aastal, linnaõigused sai 1781. aastal. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Birskis 41 635 elanikku, neist venelasi 53,6%, tatarlasi 16,8%, baškiire 14,6%, marisid 13,1% ja muudest rahvustest inimesi 1,9%. 1917. aasta juulis toimus Birskis maride esimene ülevenemaaline kongress. Q126722791 Birski linna-asunduse koduleht
Zurab Otšigava

Zurab Otšigava (ukraina keeles Зураб Тамазович Очігава, gruusia keeles ზურაბ ოჩიგავა; sündinud 18. mail 1995 Kiievis) on Gruusia päritolu Ukraina jalgpallur, kes mängib kaitsjana Aserbaidžaani kõrgliiga klubis Sabah FK. Ukraina kõrgliigas tegi ta debüüdi 30. septembril 2014 Mariupoli meeskonnas Donetski Metalurgi vastu. 2015. aastal liitus ta Kiievi Dinamoga. Hooajal 2017–2018 mängis ta Dinamost laenul Donetski Olimpikis ja 2019. aasta esimesel poolel Ukraina esiliiga klubis SK Dnipro-1. Seejärel naasis ta Ukraina kõrgliigasse, liitudes Poltava Vorsklaga, kuid sai seal väga vähe mänguaega. Ainsa värava Ukraina kõrgliigas on ta löönud 19. novembril 2017 Donetski Olimpiki särgis mängus Odessa Tšornomoretsi vastu. 2020. aasta jaanuaris sõlmis Otšigava lepingu Eesti Meistriliiga klubiga FCI Levadia. Meistriliigas tegi ta debüüdi 7. märtsil 2020 mängus FC Kuressaare vastu. 2021. aasta veebruaris liitus ta Sabahiga. Otšigava on mänginud Ukraina kuni 20- ja kuni 21-aastaste koondistes. "Levadia täiendas ridu Ukraina noortekoondislasega". sport.err.ee. 14.1.2020. Vaadatud 19.5.2020 Zurab Ochigava. jalgpall.ee. Vaadatud 19.5.2020 Profiil jalgpall.ee lehel
Ljuza Badretdinova

Ljuza Badretdinova (sündinud 16. detsembril 1965 Altaus Baškortostanis) on udmurdi kirjanik ja ajakirjanik. Badretdinova sündis kolhoosi brigadiri ja lüpsja peres. Ljuza oli vanim pere viiest lapsest. Ta õppis Kuzbajevo keskkoolis. Pärast keskkooli lõpetamist asus ta õppima udmurdi filoloogiat Udmurdi Riiklikusse Ülikooli. 2006. aastal ilmus tema esimene luulekogu "Сюлэм пужыос". Teine luulekogu "Minu tee viib südamesse = Мынам сюресэ – сюлэме = Дорога в сердце = My way is to the heart" ilmus neljakeelsena 2008. aastal Tallinnas. Tema luuletusi on viisistanud mitmed udmurdi heliloojad. Badretdinova luuletusi ja jutustusi avaldatakse ajakirjades Invožo, Keneš, Lutš, Ašaltši ja Kizili. Ta on tõlkinud ilukirjandust udmurdi keelde permikomi, tatari ja vene keelest. 1996 – Udmurtia teeneline ajakirjanik 2010 – Hõimurahvaste programmi kirjandusauhind luulekogu "Sjulem pužõos" ("Südame mustrid") eest "Minu tee viib südamesse" ("Мынам сюресэ - сюлэме", eestikeelne tõlge Arvo Valton ja Nadezda Pchelovodova, autoritutvustus Arvo Valton) Tallinn, Kirjastuskeskus, 2008 (rööptekst udmurdi, vene ja inglise keeles) ISBN 9789949445110 http://izdania.unatlib.ru/udmwriters/data/badretdinova/02.html Badretdinova udmurdi veebientsüklopeedias Voršud (udmurdi keeles)
Borzna

Borzna (ukraina Борзна, vene Борзна) on linn Ukrainas Tšernigivi oblastis, Borzna rajooni halduskeskus. Borzna asub Tšernigivist umbes 83 km idakagus. Borzna sai Magdeburgi linnaõigused 1634.aastal. 1831. aastal võeti Borznalt linnaõigused ära, kuid anti 1966. aastal tagasi. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Borzna elanikest ukrainlasi 97,05%, venelasi 2,18%, mustlasi 0,21% ja valgevenelasi 0,16%. Борзна Точка-на-Карте Національний склад міст Datatowel.in.ua