laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Eberndorf

Eberndorf (sloveeni: Dobrla vas, vananenult Dobrla ves) on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Völkermarkti ringkonnas. See on peamine asula Drava jõe Jauni (Podjuna) orus, Kärnteni pealinnast Klagenfurdist idas. Siin viib tee Völkermarktist üles Karawankide mäestikule ja üle Seebergi sadula kuru Sloveeniasse. Naabrusesasuv Gösselsdorfi järv on suviti populaarne päevareisijate sihtkoht. Omavalitsuse osad on Buchbrunn (Bukovje), Gablern (Lovanke), Gösselsdorf (Goselna vas), Kühnsdorf (Sinča vas), Loibegg (Belovče), Mittlern (Metlova), Mökriach (Mokrije) ja Pribelsdorf (Priblja vas). 2001. aasta rahvaloenduse andmetel olid 8,6% rahvastikust Kärnteni sloveenid. 11. sajandi lõpus asutas Aribonist krahv Kazelin (Chazelinus) Kärnteni hertsogkonnas Eberndorfi kloostri. Aquileia patriarh Ulrich kinnitas asutamise 1106. aasta dokumendis, mis puudutas krahvi maiste jäänuste üleviimist äsjaehitatud kloostrikirikusse. 12. sajandi keskpaigas laiendas Aquileia patriarh Pilgrim ruume regulaarkanoonikute kogukonnale. 1473. aastast alates laastasid hooneid Osmanite sissetungid ja tulekahju, rekonstrueerimist juhendas praost Leonhard von Keutschach, hilisem Salzburgi peapiiskop. Vastureformatsiooni käigus kaotas paavst Clemens VIII 1604. aastal augustiinide kogukonna. Habsburgist ertshertsog Ferdinand II, Sise-Austria maade valitseja, kutsus teda üles rajama siia jesuiitide residentsi. Klooster sekulariseeriti pärast jesuiitide keelustamist 1773. aastal. 1809. aastal anti see benediktlaste Pauluse kloostrile Lavanttalis. Tänapäevane omavalitsus loodi pärast 1848. aasta revolutsioone. Globasnitzi, Rückersdorfi ja Sittersdorfi külad eraldati 1876. aastal. Kitsarööpmeline raudteeliin Völkermarktist Eberndorfi kaudu Eisenkappelisse avati 1902. aastal, see likvideeriti 1971. aastal. Omavalitsus sai turuõiguse 1952. aastal. Mimi Malenšek (1919–2012), sloveeni romaanikirjanik Rudolf Vouk, jurist, inimõiguste aktivist ja poliitik Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Oleg Baklanov

Oleg Dmitrijevitš Baklanov (vene keeles Олег Дмитриевич Бакланов; 17. märts 1932 – 28. juuli 2021) oli Nõukogude Liidu riigitegelane. Ta oli teadlane ja ärimees. Ta osales 1991. aasta augustiputšis. Ta oli viimane elus olev riigipöördekatse korraldanud kaheksaliikmelise rühma, isehakanud Riikliku Erakorralise Seisukorra Komitee liige. Baklanov oli aastatel 1983–1988 NSVL-i üldmasinaehitustööstuse (tegeles kosmosetööstusega) minister. Aastatel 1986–1991 oli ta NLKP Keskkomitee liige. Samuti juhtis ta riigi kosmosetööstust. Suri viimane 1991. aasta NSVL-i riigipöördekatses osaleja, ERR, 29. juuli 2021
Duncan Scott

Duncan William MacNaughton Scott (sündinud 6. mail 1997 Glasgow's) on Suurbritannia ujuja, olümpiavõitja, kolmekordne maailmameister ja seitsmekordne Euroopa meister. Ta võistleb põhiliselt vabaujumise distantsidel. 2016 Rio de Janeiros hõbemedal 4×200 m vabaujumises 7.03,13 hõbemedal 4×100 m kompleksujumises 3.29,24 2020 Tōkyōs olümpiavõitja 4×200 m vabaujumises 6.58,58 ER hõbemedal 200 m vabaujumises 1.44,26 2015 Kaasanis maailmameister 4×200 m vabaujumises (osales ainult eelujumises) 2017 Budapestis maailmameister 4×200 m vabaujumises 7.01,70 hõbemedal 4×100 m kompleksujumises 3.28,95' 2019 Gwangjus maailmameister 4×100 m kompleksujumises 3.28,10 ER pronksmedal 200 m vabaujumises 1.45,63 2016 Londonis Euroopa meister 4×100 m kompleksujumises (osales ainult eelujumises) Euroopa meister 4×100 m kompleksujumise segateatevõistluses (osales ainult eelujumises) 2018 Glasgow's Euroopa meister 200 m vabaujumises 1.45,34 Euroopa meister 4×200 m vabaujumises 7.05,32 Euroopa meister 4×100 m kompleksujumises 3.30,44 hõbemedal 100 m vabaujumises 48,23 2020 Budapestis Euroopa meister 4×100 m kompleksujumises 3.28,59 Euroopa meister 4×100 m vabaujumise segavõistluses 3.22,07 hõbemedal 200 m vabaujumises 1.45,19 hõbemedal 4×100 m vabaujumises 3.11,56 hõbemedal 4×200 m vabaujumises 7.04,61 2017 Kopenhaagenis pronksmedal 100 m vabaujumises 46,64 pronksmedal 200 m vabaujumises 1.43,07 2019 Glasgow's hõbemedal 200 m vabaujumises 1.41,42 hõbemedal 4×50 m vabaujumise segavõistluses 1.28,64 2014 Glasgow's hõbemedal 4×200 m vabaujumises 7.09,18 2018 Gold Coastis kuldmedal 100 m vabaujumises 48,02 hõbemedal 200 m kompleksujumises 1.57,86 pronksmedal 200 m vabaujumises 1.46,30 pronksmedal 200 m liblikujumises 1.56,60 pronksmedal 4×100 m vabaujumises 3.15,86 pronksmedal 4×200 m vabaujumises 7.09,89 Duncan Scotti nimel on järgmised Suurbritannia rekordid (seisuga 28. juuli 2021) Suures basseinis Väikeses basseinis Duncan Scott FINA kodulehel Duncan Scott Briti Ujumisliidu kodulehel
Prantsusmaa 2020. aasta suveolümpiamängudel

FRA Prantsusmaa osales 2020. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs 398 sportlasega. Prantsusmaa sportlased võistlesid kõigil spordialadel peale pesapalli ja pehmepalli, maahoki ning veepalli. Avatseremoonial olid Prantsusmaa lipukandjad judoka Clarisse Agbegnenou ja võimleja Samir Aït Saïd. Olümpiavõitjateks tulid meeste ja naiste käsipallikoondised, meeste võrkpallikoondis, judo segavõistkond, Romain Cannone meeste epeevehklemise individuaalvõistlusel, Erwann Le Péchoux, Enzo Lefort, Julien Mertine ja Maxime Pauty meeskondlikus floretis, Clarisse Agbegnenou naiste judos kehakaalus kuni 63 kg, Matthieu Androdias ja Hugo Boucheron sõudmises meeste paarisaerulises kahepaadis, Jean Quiquampoix olümpiakiirlaskmises 25 meetrilt ning Steven Da Costa karates kehakaalus kuni 67 kg. Prantsusmaa võistkond 2020. aasta suveolümpiamängudel meeste jalgpalliturniiril: Paul Bernardoni, Pierre Kalulu, Melvin Bard, Timothée Pembélé, Niels Nkounkou, Lucas Tousart, Arnaud Nordin, Enzo Le Fée, Nathanaël Mbuku, André-Pierre Gignac, Téji Savanier, Alexis Beka Beka, Clément Michelin, Florian Thauvin, Modibo Sagnan, Stefan Bajić, Anthony Caci, Randal Kolo Muani, Ismaël Doukouré, Isaac Lihadji, Dimitry Bertaud Prantsusmaa korvpallikoondis 2020. aasta suveolümpiamängudel meeste korvpalliturniiril: Frank Ntilikina, Timothé Luwawu-Cabarrot, Thomas Heurtel, Nicolas Batum, Guerschon Yabusele, Evan Fournier, Nando de Colo, Vincent Poirier, Andrew Albicy, Rudy Gobert, Petr Cornelie, Moustapha Fall Prantsusmaa naiste korvpallikoondis 2020. aasta suveolümpiamängudel naiste korvpalliturniiril: Marine Fauthoux, Endéné Miyem, Alexia Chartereau, Sandrine Gruda, Héléna Ciak, Sarah Michel, Valériane Vukosavljević, Iliana Rupert, Gabby Williams, Marine Johannès, Alix Duchet, Diandra Tchatchouang
Jevhen Moisjuk

Jevhen Moisjuk (ukraina keeles Євген Георгійович Мойсюк; sündinud 7. oktoobril 1979) on Ukraina sõjaväelane (auastmelt kindralleitnant), Vene-Ukraina sõjas osaleja, temast sai esimene Ukraina relvajõudude sõdur, kes alustas sõda võitlejana ja sai kindrali auastme. Aastatel 2014–2018 juhtis ta 81. aeromobiilset brigaadi ning aastatel 2019–2021 Ukraina dessantvägesid. Alates 29. juulist 2021 oli ta Ukraina relvajõudude ülemjuhataja asetäitja. Pärast seda nimetas Ukraina president ta 2024. aasta veebruaris enda eriesindajaks rahvusvaheliste julgeolekugarantiide realiseerimise ja kaitsejõudude arendamise alal. 2018 – kindralmajor 2019 – kindralleitnant 2022 - Sõjaliste Teenete Rist Генерал-лейтенант Мойсюк Євген Георгійович (vaadatud: 07.08.2022) Замість Забродського: командувачем ДШВ став бойовий генерал Мойсюк (2019) УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №330/2021 Про звільнення Є.Мойсюка з посади командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, 28.087.2021 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №79/2024. Призначити МОЙСЮКА Євгена Георгійовича Спеціальним уповноваженим Президента України з питань реалізації міжнародних безпекових гарантій та розвитку сил оборони України, 13 лютого 2024 року. УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №890/2019 Про присвоєння військових звань. 2. Присвоїти військове звання генерал-лейтенанта генерал-майору МОЙСЮКУ Євгену Георгійовичу — командувачу Десантно-штурмових військ Збройних Сил України. 5. detsember 2019 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №316/2022 Про нагородження відзнакою Президента України "Хрест бойових заслуг". Нагородити відзнакою Президента України "Хрест бойових заслуг" МОЙСЮКА Євгена Георгійовича — заступника Головнокомандувача Збройних Сил України, генерал-лейтенанта, 06.05.2022 Командувач ДШВ “Женя-Війна” Мойсюк: На початку АТО нас на Донбасі зустрічали квітами – Новинарня, 12/11/2019 09:00
École nationale d'administration

École nationale d'administration ('rahvuslik juhtimise kool'; akronüüm ENA) oli Grande École tüüpi eliitkõrgkool Prantsusmaal, kus valmistati ette kõrgemaid riigiametnikke. École nationale d'administration loodi 1945. aastal Pariisis Prantsusmaa Vabariigi Ajutise Valitsuse esimehe Charles de Gaulle'i otsuse alusel. Ajapikku viidi kool peaaegu tervikuna üle Strasbourgi 1991. aastal restaureeritud Commanderie Saint-Jeani. Siiski oli ENA halduses säilinud kampus ka Pariisis. Igal aastal lõpetas selle õppeasutuse 80–90 õppurit (étudiants-fonctionnaires). 2019. aastal teatas president Emmanuel Macron, kes ise on ENA vilistlane, kavatsusest kool sulgeda. Aprillis 2021 teatas Macron ENA sulgemisest. Selle asemel avatakse jaanuaris 2022 Institut national du service public. Martine Aubry Édouard Balladur (1957) Paul Biya Jean Castex Jacques Chirac (1959) Laurent Fabius (1973) Valéry Giscard d'Estaing (1951) François Hollande (1980) Lionel Jospin (1965) Alain Juppé (1972) Karin Kneissl (1993) Pascal Lamy Emmanuel Macron (2004) Bruno Le Maire Pierre Moscovici Florence Parly Édouard Philippe Brigi Rafini Michel Rocard (1958) Ségolène Royal Abdelmalek Sellal (1974) Nicéphore Soglo Sergei Žirnov (1992) Jean-Claude Trichet Dominique de Villepin (1980)  École nationale d'administration – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Eisenkappel-Vellach

Eisenkappel-Vellach (sloveeni: Železna Kapla-Bela) on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Völkermarkti ringkonnas. Kuurort on Austria lõunapoolseim omavalitsus Sloveenia piiri lähedal. Omavalitsus hõlmab Vellachi oja oru, mis kulgeb põhja-lõuna suunas Kamniki-Savinja Alpide ja Karawankide mäestiku kõrgusest alla Drava jõeni. Obiri massiiv läänes sisaldab suurt tilgakivikoobaste süsteemi. Kaks mäekuruteed viivad Sloveeniasse: Seebergi sadul edelas ühendab selle Jezerskoga ja vähemsage Pavliči sadul kagus Solčavaga. Eisenkappel-Vellachi osad on Bad Eisenkappel, Bad Vellach (Bela), Blasnitzen (Spodnja Plaznica), Ebriach (Obirsko), Eisenkappel (Železna Kapla), Koprein Petzen (Pod Peco), Koprein Sonnseite (Koprivna), Leppen (Lepena), Lobnig (Lobnik), Rechberg (Reberca), Remschenig (Remšenik) ja Trögern (Korte). 2001. aasta rahvaloenduse andmetel olid 38% rahvastikust Kärnteni sloveenid. Seebergsattel oli Rooma tee osa Noricumi provintsis juba alates 15. aastast eKr. Capella asulat Kärnteni hertsogkonnas (nimetatud kabeli (saksa: Kapelle, sloveeni: Kapela) järgi) Brixeni piiskopi valduses on esmamainitud 1050. aasta paiku. Turg rajati tõenäoliselt 13. sajandi alguses hertsog Bernhard von Spanheimi valitsemise ajal. Turuõigus kinnitati ametlikult 1267/1268. aasta dokumendis, kui Seebergsattel oli oluline kaubatee soolale ja rauamaagile (saksa: Eisen). Alates 15. sajandist oli org mitme rauatehase asupaik. Kindlustused ehitati Osmanite vägede sissetungide vastu, kuid Kappel laastati 1473. aastal. Keiser Friedrich III laskis linna ümber ehitada ja andis 1493. aastal sellele tänapäevase vapi. Kappeli omavalitsus loodi 1850. aastal, 1890. aastal nimetati see ümber Eisenkappeliks, samas kui rauatööstus langes. Eisenkappeli kodanikud pidid lootma metsandusele ja suveturismile mitme mineraalveeallika ümbruses, mida soodustas Vellachtalbahni kitsarööpmelise raudteeliini avamine 1902. aastal. Eisenkappel ja Vellach liideti kokku lõpuks 1939. aastal. Teise maailmasõja viimastel päevadel oli kauge Peršmani talu Koprein Petzenis sloveeni partisanide, Austria ainsa kunagi olemas olnud natsidevastase sõjalise vastupanu tugipunkt. 25. aprillil 1945 ründas natside SS üksus hoonet, tappes 11 elanikku, sealhulgas 7 last. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
IV Riigikogu valimised

IV Riigikogu valimised toimusid 11.–13. mail 1929. Hääleõiguslikke 712 670 armeeta Osalus: 508 106 (69,3% armeega) Kehtetud hääled: 3110 armeega; 0,6% Maksvad hääled: 504 996; 99,4% IV Riigikogu valimised : 11.–13. maini 1929 / [koostanud A. Tooms] ; Riigi Statistika Keskbüroo = Élections au parlement : de 11.-13. mai 1929 / Bureau Central de Statistique de l'Estonie. Ilmunud Tallinn, 1929 (Tallinn : Riigi trükikoda)
Yui Ōhashi

Yui Ōhashi (jaapani keeles 大橋 悠依 Ōhashi Yui; sündinud 18. oktoobril 1995 Hikones) on Jaapani ujuja. Ta võistleb peamiselt kompleksujumise distantsidel. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis võitis ta 200 meetri kompleksujumises hõbemedali rahvusrekordiga 2.07,91. 400 meetri kompleksujumises jäi ta esimesena medalita. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Gwangjuus võitis ta pronksmedali 400 meetri kompleksujumises. 200 meetri distantsil ta diskvalifitseeriti ujumisstiili rikkumise eest. 2020. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs tuli ta olümpiavõitjaks nii 200 meetri kui ka 400 meetri kompleksujumises, Ta on võitnud medaleid ka Pan Pacifici meistrivõistlustel, Aasia mängudel, Aasia meistrivõistlustel ja suveuniversiaadil. Ohashile kuuluvad pikal rajal Jaapani rekordid nii 200 meetri (2.07,91; 27. juulil 2017) kui ka 400 meetri kompleksujumises (4.30,82; 8. aprillil 2018). Lühirajal on ta mõlemal distantsil Aasia rekordi valdaja (200 meetris 2.03,93 ja 400 meetris 4.22,73). https://web.archive.org/web/20210725151200/https://olympics.com/tokyo-2020/olympic-games/en/results/swimming/athlete-profile-n1315967-ohashi-yui.htm (vaadatud 29.7.2021) "Japan's Record Holder Yui Ohashi Disqualified In Women's 200 IM". swimswam.com. 22.7.2019. Vaadatud 29.7.2021 Yui Ōhashi FINA lehel "OHASHI Yui: Two major setbacks have made me stronger". olympics.com. 28. juuli 2021
Emma McKeon

Emma McKeon (sündinud 24. mail 1994 Wollongongis) on Austraalia ujuja. Ta võistleb peamiselt vaba- ja liblikujumise distantsidel. Ta on tulnud 4×100 meetri teateujumises vabastiilis kaks korda olümpiavõitjaks (2016 ja 2020). Lisaks on ta olümpiamängudel võitnud veel kaks hõbemedalit ja kolm pronksmedalit. Individuaalaladel on ta võitnud pronksmedali 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros 200 meetri vabaujumises ja 2020. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs 100 meetri liblikujumises. Ujumise maailmameistrivõistlustelt on ta võitnud 17 medalit. Kõik tema neli kuldmedalit on võidetud ainult teateujumistes. Individuaalaladel on ta võitnud ainult kolm medalit: 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis hõbemedalid 200 meetri vabaujumises ja 100 meetri liblikujumises ning 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Gwangjus pronksmedali 100 meetri liblikujumises. Rahvaste Ühenduse mängudelt on McKeon võitnud kaheksa kuldmedalit ja neli pronksmedalit. McKeonile kuulub Austraalia rekord 100 meetri liblikujumises 55,72, mille ta püstitas Tōkyō olümpiamängudel. Samadel mängudel püstitas ta Austraalia teatenaiskonna liikmena maailmarekordi 4×100 meetri teateujumises vabastiilis (3.29,69). Ta on õppinud Griffithi Ülikoolis rahvatervist ja tervisedendust. Emma McKeon FINA lehel
Žigansk

Žigansk (jakuudi keeles Эдьигээн; vene keeles Жиганск) on küla Sahhas, Žiganski ulussi halduskeskus. Žigansk asub Trekalovka jõe mõlemal kaldal, suubumisel vasakult kaldalt Leenasse. Asutati 1633. aastal talvituskohana ja sai Venemaa Keisririigi põhjapoolseks eelpostiks Jakuutias. 1989. aastal oli asulas 4511 ja 2018. aastal 3399 elanikku. 2002. a rahvaloenduse ajal oli Žiganskis 42% elanikest evengid ja 33% jakuudid. Asulast 2 km kaugusel asub lennuväli. Elanike põhitegevuseks on kalapüük ja küttimine. Peetri ajast alates on Žigansk olnud üks põhjapoolsemaid süüdimõistetute väljasaatmise kohti. Aastatel 1783–1805 oli Žiganskil linna staatus. Seal elas tollal 70 inimest. Linnale sai saatuslikuks Solikamski söekaevandusest põgenenud nelja sunnitöölise röövretk. Arvatavasti neist asjaoludest tingituna käibivad vene kultuuriruumis ja iseäranis blatnoide subkultuuris "Žigansk" erilise tähendusega. Zigan on teatud inimtüüp – kindlameelne, kaval ja osav tegutseja. Sõna on kasutanud oma lauludes Võssotski ja teised bardid. Näiteks: «Споём жиган, нам не гулять по бану…» Сергей Карпухин. "Жиганск".[alaline kõdulink] История района. r-zhiganskij.sakha.gov.ru
Haapsalu jääkaru kuju

Haapsalu jääkaru kuju on ujuv jääkaru skulptuur, mis asub Haapsalu Tagalahes kuursaali lähistel. Kuju autorid on kolm kohalikku kunstnikku – May Aavasalu, Ursula Aavasalu ja Indrek Jets, kes taastasid ajaloolise, okupatsiooniaastatel hävitatud kuju 2010. aastal. Praegune jääkaru kuju on valminud Roman Haavamäe 1923. aastal Haapsalu Kaunistamise Seltsi tellimusel loodud puuskulptuuri põhjal. 1920.–1930. aastatel asetsesid Haapsalu Tagalahe ääres Aafrika rannas mitmed puuskulptuurid. Algne jääkaru kuju asus umbes samas kohas, kus praegunegi. Suvel oli kuju ujuvplatvormil Tagalahe põhja ankurdatud, kuid talveks viidi hoiule. Jääkaru ja teised promenaadil olnud puuskulptuurid hävisid 1939.–1940. aasta talvel, kui Nõukogude sõjaväelased need küttepuudena ära põletasid. Jääkaru uus versioon valmis 2010. aastal. Kuju autorid on Haapsalu kunstnikud May Aavasalu, Ursula Aavasalu ning Indrek Jets. Kuju valmistamiseks kulunud 40 000 krooni tasus Haapsalust pärit ärimees Veiko Tishler. Kuju taastati Haapsalu ajaloolise promenaadi renoveerimise käigus. Algupärane jääkaru oli värvitud puuskulptuur, uus jääkaru kuju on ujuvplatvormil metallkarkassil, vormitud polüuretaanvahust (Penosil) ja kaetud polüureaga (Line-X). Jääkaru asub kuursaalist mõnekümne meetri kaugusel vees, umbes samas kohas seisis ka kuju originaal. Soopan, Ivar (21. aprill 2011). "FOTOD: Jääkaru naasmine Haapsalu Tagalahele". Maaleht. Vaadatud 26.04.2022. Henno, Erik (26. jaanuar 2010). "Haapsalu Aafrika rand saab tagasi jääkaru kuju". Postimees Online. Vaadatud 26.04.2022. Reiljan, Kaire. "Jalutuskäik romantilises Haapsalus". visithaapsalu.com. Vaadatud 27.04.2022. "Line-X koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 19.04.2022. Vaadatud 27.04.2022. Haapsalus avati renoveeritud promenaad 20.06.2010 Youtube video R. Haavamägi, "Jääkaru" dekoratiivskulptuur Haapsalu lahes, 1920-ndad Foto e-varamust
Vene NFSV

Venemaa Nõukogude Föderatiivne Sotsialistlik Vabariik ehk Vene NFSV ehk VNFSV (lühendnimekuju Vene Föderatsioon), vene keeles Российская Советская Федеративная Социалистическая Республика, РСФСР oli Nõukogude Liidu 1. järgu haldusüksus (liiduvabariik) aastatel 1922–1991. Aastatel (1917–1922) Venemaa Sotsialistlik Föderatiivne Nõukogude Vabariik, ehk Venemaa SFNV (Российская Социалистическая Федеративная Советская Республика). NSV Liidu moodustamisel 1922. aastal olid kõigil NSV Liidu liiduvabariikidel oma haldusorganid, hiljem likvideeriti Vene NFSV vabariiklikud ministeeriumid, mis asendati NSV Liidu ministeeriumitega. Altai krai (1937–) Kaug-Ida krai (1926–1938) Krasnodari krai (1937–) Krasnojarski krai (1937–) Stravropoli krai Amuuri oblast (1922–1926; 1932–1938) Arhangelski oblast (1937–) Astrahani oblast (1943–) Belgorodi oblast (1954–) Brjanski oblast (1944–) Gorki oblast (1929–) Irkutski oblast (1930–) Ivanovo oblast (1929–) Jaroslavli oblast (1936–) Juudi oblast Kalinini oblast (1935–) Kaliningradi oblast (1946–) Kaluga oblast (1944–) Kamtšatka oblast (1932–1956) Kemerovo oblast (1943–) Kirovi oblast (1936–) Krimmi ANSV (1920–1945) 1945–1954 Krimmi oblast Kurgani oblast (1943–) Kurski oblast (1934–) Kuibõševi oblast Leningradi oblast (1927–) Lipetski oblast (1954–) Magadani oblast (1953–) Moskva oblast (1929–) Novgorodi oblast (1944–) Novosibirski oblast (1937–) Omski oblast (1934–) Orenburgi oblast (1934–) Orjoli oblast (1937–) Penza oblast (1939–) Permi oblast (1938–) Pihkva oblast (1944–) Rostovi oblast (1937–) Rjazani oblast (1937–) Sahhalini oblast (1932–) Smolenski oblast (1937–) Sverdlovski oblast (1934–) Tomski oblast (1944–) Tšeljabinski oblast (1934–) Tšitaa oblast (1934–) Tula oblast (1944–) Tjumeni oblast (1944–) Vladimiri oblast (1944–) Stalingradi (Volgogradi) oblast (1936–) Vologda oblast (1937–) Voroneži oblast (1934–) Venemaa Vene NFSV Rahvakomissaride Nõukogu  Vene NFSV – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Griffen

Griffen (sloveeni: Grebinj) on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Völkermarkti ringkonnas. Griffen asub Drava jõe laias Jauntali orus, Klagenfurdi nõo (läänes) ja Lavanttali (põhjas) vahel. Omavalitsuse osad on Griffnerthal, Großenegg (Tolsti Vrh), Haberberg (Gabrje), Kaunz (Homec), Kleindörfl (Mala vas), Pustritz (Pustrica), Sankt Kollmann (Šentkolman), Wölfnitz (Golovica) ja Wriesen (Brezje). 7. sajandist alates oli Jauntali (sloveeni: Podjuna) piirkond Ida-Alpide slaavi asustuse keskus ja osa varakeskaegsest Karantaania vürstkonnast. Siiani on see Kärnteni sloveenide põhiterritoorium. Asulat on esmamainitud 822. aasta dokumendis pärast Karantaania liidendamist Karolingide impeeriumisse ja arenemist Baieri Kärnteni margiks. 1124. aastast alates püstitas piiskop Otto von Bamberg Saksamaa kuninga Heinrich II käest 1007. aastal saadud piiskopkonna Kärnteni valdustesse Griffeni lossi. Keiser Friedrich I Barbarossa tunnistas Grivena kindluse 1160. aastal Bambergi mõisaks. 1237. aastast oli Griffenil turuõigus. U. 1233. aastast laiendasid Bamberg piiskopid romaani stiilis Griffeni kihelkonnakirikut ja ehitasid selle ümber premonstratenside kloostriks. Esimesed kanoonikud tulid Veßra kloostrist Frangimaa Hennebergi krahvkonnas. Kloostrikompleks valmis 1272. aastal ja 17. sajandil suurendasid barokkhooned seda märkimisväärselt. Griffen jäi ainsaks premonstratenside kloostriks Sise-Austria maadel kuni selle kaotamiseni keiser Joseph II valitsemise ajal 1786. aastal. Griffen ise jäi Bambergi piiskopkonna valduseks, kuni 1759. aastal ostis mõisa keisrinna Maria Theresia. Loss lagunes ja on täna varemeis. Tänapäevane omavalitsus tekkis 1850. aastal, ajutiselt kuulus sellesse ka Ruden. Pärast 1920. aasta Kärnteni plebistsiiti tekkis sloveeni- ja saksa-keelse elanikkonna vahele palju pingeid, mis kulmineerus Kärnteni sloveenide tagakiusamise ja ümberasustamisega pärast Austria anšlussi Natsi-Saksamaasse 1938. aastal. Peter Handke, Austria kirjanik, Nobeli kirjandusauhinna võitja Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Diex

Diex ([diə̯ks]; sloveeni: Djekše) on linn Austria Kärnteni liidumaa Völkermarkti ringkonnas. See on tuntud oma gooti stiilis kindluskiriku poolest künkatipus. Diex asub Kagu-Kärntenis Saualpe lõunanõlval kõrgel Jauntali ja Lavanttali kohal. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Feistritz ob Bleiburg

Feistritz ob Bleiburg (sloveeni: Bistrica pri Pliberku) on linn Austria Kärnteni liidumaa Völkermarkti ringkonnas. 1920. aasta Kärnteni plebistsiidis oli Sankt Jakob üks 17 Kärnteni omavalitsusest, kus enamik rahvastikust (65%) hääletas annekteerimise poolt Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide Kuningriiki (Jugoslaavia). 2001. aasta rahvaloenduse andmetel olid 33,3% rahvastikust Kärnteni sloveenid. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.