laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tartu staarostkond

Tartu staarostkond oli Tartu vojevoodkonda kuuluv haldusüksus (üks viiest staarostkonnast) Poola-Leedu võimu aegsel Liivimaal, Liivimaa hertsogkonnas keskusega Tartu linnas. 1582. aastal pärast Liivi sõja Vene-Poola sõda viidi Leedu-Poola võimude poolt läbi Tartu staarostkonna inventar. Inventari teostasid kuninglikud revidendid Stanislaus Pekoslawski ja Stanislaus Loknicki ning iInventaris on loetletud Tartu staarostkonna mõisaid, millest mitu on kokku loetud tulunduspiirkondadeks. Mõisate kohta on kohanimi tihti puudu ja on nimetatud ainult omanik, lisaks on inventaris loetletud nendega seotud küladega. Samuti on inventaris näidatud kõik mõisate ja külade juurde kuuluvad talud ja koguarv, kui palju neist on tühjad ja kui palju neist on asustatud. Staarostid haldasid ka folvarke ehk Rzeczpospolita riigimõisu ja Tartu staarostkonnas asusid Kudina mõis, Kursi mõis, Raadi mõis, Telma mõis, Kavilda mõis, Rannu mõis, Tähtvere mõis, Uue-Kastre mõis, Kriimani mõis, Ahja mõis, Räpina mõis, Sangaste mõis, Urvaste mõis, Antsla mõis, Vaabina mõis ehk folvark. Poola kuninga Stephan Bathory ajal läänistati kogu Tartu staarostkond ja Tartu majandusmõisad Rzeczpospolita suurkantslerile Jan Zamoyskile Tartu staarostkonna staarostid (starosta dorpacki; starosta derpski) 1582–1582 Zygmunt Rosen (1531–1582; poola Zygmunt Rożen) 1582–1582 Wojciech Ręczajski (Albert Reczaiski) staarostkonna ökonoom (ekonom dorpacki) Stanisław Łoknicki 1588...1591..., Jan Zamoyski (1542–1605) staarostkonna ökonoom Georg Schenking (surnud 1605) Wolter von Plettenberg 1605– Jan Karol Chodkiewicz (surnud 1621) 1621– Magnus Ernst Dönhoff (1581–1642) Tartu staarostkonna inventar 1582, Päidla Wiki, (vaadatud 03.07.2024) August Westrén-Doll: Das Inventar der Starostei Dorpat im Jahre 1582. — Sitzungsberichte der gelehrten estnischen Gesellschaft 1922. Dorpat 1923, lk 32–56 Enn Tarvel, Riigimõisate majanduslikust arengust Lõuna-Eestis XVI sajandil lõpul ja XVII sajandi algul, Eesti NSV Teaduste Akadeemia toimetised IX köide. Ühiskonnateaduste seeria 1960 nr 4, lk 386 Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, II köide, Heinrich Hagemeister, Alt-Drostenhof 1836, lk. 86 Eesti Ajalooarhiiv: Tartu Poola võimu all 1582-1600, 1603-1625 Enn Tarvel, Estica vanade aktide arhiivis Varssavis, Eesti NSV Teaduste Akadeemia toimetised IX köide. Ühiskonnateaduste seeria 1960 nr 3, lk 296 Enn Tarvel, Estica vanade aktide arhiivis Varssavis, Eesti NSV Teaduste Akadeemia toimetised IX köide. Ühiskonnateaduste seeria 1960 nr 3, lk 302 Richard Hausmann: Über das Inventar der Starostei Dorpat im Jahre 1582., [1902] August Westrén-Doll: Das Inventar der Starostei Dorpat im Jahre 1582. — Sitzungsberichte der gelehrten estnischen Gesellschaft 1922. Dorpat 1923, lk 32–56
Pühapuu

Pühapuu on puu, mida mingis piirkonnas või usundis austatakse. Selleks võib olla eri põhjuseid: pühaks võidakse pidada teatud puuliiki, puu kasvupaika või konkreetset puud ennast, näiteks sellega seostuvate legendide või ajalooliste sündmuste tõttu.[viide?] Pühaks peetud puude seas on üldise arvamuse järgi levinumad näiteks tamm ja pihlakas.[viide?] Hiiepuu Põlispuu Ristipuu Fred Puss. Puudega seotud pärimused ja traditsioonid Eesti rahvakultuuris. Proseminaritöö. Juhendaja H. Pärdi. Tartu: TÜ ajaloo-osakonna etnoloogia õppetool, 1995. – 23 lk. – Käsikiri Eesti Kirjandusmuuseumis.
Arthur Roose

Arthur Roose (ps. Ärni Raudoja; 15. august (2. august vkj) 1903 Tartu – 19. märts 1929) oli eesti proosakirjanik, kriitik ja tõlkija. Ta sündis Tartus töölisperekonnas, õppis Hugo Treffneri Gümnaasiumis, mille 4. klassist pidi nõrgenenud tervise tõttu aastal 1921 lahkuma. Ta hakkas ajalehtedele sõnumeid, arvustusi ja tähtpäevaartikleid saatma, tegutses Tartus kriitikuna, kirjanikuna ja tõlkijana. Aastatel 1924–1925 ja 1928 viibis ta keeleõppimise eesmärgil sugulaste juures Poolas. Aastal 1928 hakkasid tal avalduma vaimsed häired, ta viidi 1929. aasta alguses Tartu närvikliinikusse, kust välja saades haigestus kopsupõletikku ja suri mõni päev hiljem. Ta maeti Raadi kalmistule. Tema ainus romaan, agulielu teemaline "Võhrupesa" ilmus 1927. aastal (kordustrükk 2003. aastal). Roose tõlkis eelkõige poola nobelisti Władysław Reymonti proosat. Rudolf Sirge, "Töölistoast parnassile. Mõni sõna Arthur Roosest" – Keel ja Kirjandus 1969, nr 12, lk 745–756 Eesti kirjanduse ajalugu, IV köide, 2. raamat, Eesti Raamat, Tallinn 1984, lk 155–156, autor Ülo Tonts Eesti kirjanike leksikon, Eesti Raamat, Tallinn 2000, lk 474, artikli autor Martin Neithal Toomas Haug, "Tallinna tänava kolmnurgas. Peatükk kanoniseerimata kirjanduslugu" (artikkel toetub Arthur Roose päevikutele) – Looming 2001, nr 12, lk 1858–77; ilmunud ka T. Haugi raamatus "Troojamäe tõotus", Eesti Keele Sihtasutus, Tallinn 2004, ISBN 998579088X, lk 142–172 Toomas Haug, "Poola vaim eestlase peas" – T. Haugi raamatus "Klassikute lahkumine: 25 kirjatööd", Eesti Keele Sihtasutus, Tallinn 2010, ISBN 9789985793275, lk 218–228 Eduard Bornhöhe, Looming 1924, nr 1
Metakivim

Metakivim on moondekivim, mis on äratuntavalt säilitanud lähtekivimiks olnud sette- või tardkivimi väljanägemise. Metakivimi nimetus koosneb eesliitest "meta-" ja tard- või settekivimi põhinimetusest. Metakivimid on näiteks metabasiit ja metadiabaas. Viimane on moondekivim, millele enamasti vihjab kildalisus, kuid muus osas on äratuntav diabaasile omane välimus, näiteks ofiidiline struktuur. Diabaas on tardkivim. Metabentoniit on tõenäoliselt tuntuim Eesti kivim, millele see eesliide tihti lisatakse, ehkki seda just sel juhul kindlasti teha ei tohiks, sest tegemist on sette-, mitte moondekivimiga.
1922. aasta Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlused

1922. aasta Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlused toimusid Rootsis Stockholmis.
Giovanna Garzoni

Giovanna Garzoni (1600 Ascoli Piceno provints, Marche maakond – 1670 Rooma) oli Itaalia barokiaja maalikunstnik. Napoli koolkonda kuulunud naiskunstnikku tuntakse tänapäeval peaasjalikult tänu tema maalitud natüürmortidele. Kodulinnas maalimist õppinud Giovannat saatis suurem kunstialane edu Roomas, Veneetsias, Firenzes (1642–1651), Napolis ja Torinos. Tema patroonideks olid Cassiano dal Pozzo ja Taddeo Barberini abikaasa Anna Colonna. Trkulja, Silvia Meloni ja Elena Fumagalli. 2002. Natures Mortes - Giovanna Garzoni. Art Stock. (ISBN 2-909808-74-2) Näitus Rahvuslikus Kunstigaleriis (Washington) The Flowering of Florence; Botanical art for the Medici (inglise keeles). Vaadatud 18.05.2012.
Kuningatütar klaasmäel

"Kuningatütar klaasmäel" (ATU 530) on rahvusvaheliselt levinud imemuinasjutu tüüp. Laia levikuga jututüüp "Kuningatütar klaasmäel" on papüürusel kirja pandud juba Muinas-Egiptuses Uue riigi perioodil, jututüüp on levinud muu hulgas ka eestlaste ja naaberrahvaste hulgas. Ladina-Ameerika hispaaniakeelsete jutuvestjate hulgas kuulub tüübi kohalik redaktsioon "Seitsmevärviline hobune" populaarsemate muinasjututüüpide hulka samuti kui kaks sellega lähedalt seotud muinasjututüüpi "Kolm rüüd" (ATU 510B, rahvusvaheliselt tuntud nime all "Eeslinahk") ja "Tuhkatriinu" (ATU 510A). Livšits 1979: 78–83 Kristi Salve. Etnilise ajaloo kajastusi Eesti muinasjuturepertuaaris (läänemere-balti suhted). Raamatus: Võim ja kultuur 2. Toimetanud Mare Kõiva. Tartu: Eesti Kirjandusmuuseum 2006, lk 328. John Bierhorst. Latin American tales. Raamatus: Donald Haase (ed.). The Greenwood Encyclopedia of Folktales and Fairy Tales. Vol 2: G-P. Westport, Connecticut & London: Greenwood Press 2007, p. 560. Kuningatütar klaasmäel
Alternatiivajalugu

Alternatiivajalugu on ajaloo kirjeldamine nii, et osa sellest erineb meie ajaloos tegelikult toimunust, osa aga jääb samaks. Alternatiivajaloost kirjutatakse nii ilu- kui ka aimekirjandust, alternatiivajalooline ilukirjandus on üks ulmekirjanduse žanre. Alternatiivajaloolised teosed võivad läheneda vandenõuteooriatele, ajaloolisele revisionismile ja krüpto- ehk salaajaloole, mis väidavad, et tuntud sündmuste tagapõhi on teistsugune kui seda avalikult tunnistatakse. Minevikusündmuste tõlgendamine alternatiivajaloo või krüptoajaloona võib sõltuda lugeja seisukohast ajalooteaduse peavoolus domineeriva minevikukirjelduse suhtes. Ka ajaloolise ilukirjanduse määratlemine alternatiivajaloona võib olla problemaatiline. Minevikus kirjeldatud sündmused võivad olla väheusutavad, kuid siiski mitte välistatud; vastuolu tänapäeva ajalooteaduse seisukohtadega võib tuleneda lünkadest autori ajalooteadmistes või ajalooteaduse hilisemast arengust; kunagine tulevikukirjeldus võib ühel hetkel saada alternatiivajalooks (nt Matthias Johann Eiseni "Tallinnas aastal 2000"). Samuti võib alternatiivajalugu ristuda ulme teiste alamžanridega, näiteks imeulme või teadusfantastikaga, kujutades meile tuttava ajaloo teisenemist maagia või varajaste leiutiste mõjul. Robert Cowley "Läinuks ajalugu teisiti" (tõlkinud Toomas Taul) Tallinn: Varrak, 2003 Robert Cowley "Läinuks ajalugu teisiti" 2. osa (tõlkinud Toomas Taul) Tallinn: Varrak, 2007 Philip K. Dick "Mees kõrges lossis" (tõlkinud Karin Suursalu) Aniara, 1993 Norman Spinrad "Terasunelm" Harry Harrison "Ajamasina saaga" Vladimir Sorokin "Sinine pekk" Harry Turtledove "Saared meres" (antoloogias "Täheaeg 2: Doominosillad") Roman Podolnõi "Pseudoajaloolised pajatused" (antoloogias "Diogenese latern") Kim Newman "Übermensch!" (antoloogias "Aphra") Brendan DuBois "Ülestõusmispäev" Robert Harris "Vaterland" Indrek Hargla "French ja Koulu" Indrek Hargla "Palveränd uude maailma" Indrek Hargla "Kevade tulek" ulmeajakirjas Algernon Indrek Hargla "Cuncti simus concanentes: Ave Maria" ulmeajakirjas Algernon Indrek Hargla "Püha Graal – 1984″ kogumikus "Hathawareti teener" Viktor Pelevin "Kristallmaailm" kogumikus "Sinine latern" Kristjan Oad "Latgalijaht" antoloogias "Terra Fantastica" Urmas Alas "Plahvatus" Poul Anderson "Südasuvine torm" Stephen Baxter "Ajalaevad" Janusz A. Grinewski "Grottaferrata palimpsest" Indrek Hargla "Dom Ramón" Indrek Hargla "Novembrivalss Vanal väljakul" Indrek Hargla "Sierra Titauna nekropol" Isaac Asimov "Igaviku lõpp" Ray Bradbury "Kõuekärgatus" Kir Bulõtšov "Hirmust" Pseudoajalugu
Kammkeraamika kultuur

Kammkeraamika kultuur oli neoliitiline arheoloogiline kultuur, mida tuntakse valdavalt kammornamendiga keraamika järgi. Kammkeraamika kultuur levis Läänemere ääres Põhja-Soomest ja Karjalast kuni Läti aladeni, hõlmates ka Eestit ja Loode-Venemaad. Kammkeraamika kultuuri esimene ajajärk, tüüpilise kammkeraamika kultuur, jõudis Eestisse umbes aastal 4000 eKr ja kestis paar sajandit. Selle kultuuri tuumikpiirkonnaks on pakutud Karjalat, kust kultuur laiematele aladele levis. Sellel ajajärgul tekkisid selged erinevused saarte ja mandri keraamika vahel. Tüüpilise kammkeraamika kultuuri ajajärgust on Eestis teada umbes 50 asulakohta ja kaheksa matmispaika. Umbes aastatel 3700–3600 eKr kujunes välja hilise kammkeraamika kultuur. Selles olid kammkeraamika kultuuri uued nähtused sulandunud eelnenud Narva kultuuri omadega. Kammkeraamika Narva keraamika Kammkeraamika teooria Kriiska, A., Tvauri. A. 2002. Eesti muinasaeg. Avita. ISBN 9985-2-0694-0
Ramon Llull

Ramon Llull (ka Raimundus Lullus, Raymundus Lullus või Lullius, Raymond Lull, Raymond Lully; u 1232 – u 1315) oli Mallorca saarelt pärit kirjanik, filosoof ja loogik, frantsiskaani ordu ilmikvend. Llull kirjutas esimese suurema teose katalaani kirjanduses. Hiljuti avastatud käsikirjade kohaselt ennetas ta sajandeid hilisemat arengut valimisteoorias. Arvutusteooria ühe eelkäijana mõjutas ta Gottfried Leibnizit. Samuti on Llull tuntud Rooma õiguse käsitlejana. Tuntud on Llulli katse ehitada masinat, mis võimaldaks tõestada islamiusulistele kristlikke dogmasid. Ta oli keskaegse skolastika üks kummalisemaid mõtlejaid, kes algselt oli üks kõrgeid õukonnaametnikke Jaume II õukonnas, kuid pöördus siis ootamatult oma ilmalikust elust, tõenäoliselt esialgu averroismi mõju alla sattunult, ja hakkas frantsiskaanide ordu mungana tegelema mitmesuguste teadustega, olles mõnda aega isegi Pariisis õpetaja. Hiljem rändas ta misjonärina mitmel pool idas ja Põhja-Aafrikas. Vaatamata sellele, et ta on olnud viljakas kirjanik, kelle teoste arv on pisut 400 üksuse, väärib tema teostest tähelepanu vaid üks, juba tollal mõnevõrra hinnatud "Ars magna". Sellesse ainulaadsesse teosesse on kokku korjatud kõik võimalikud filosoofilised ja teaduslikud mõisted nii Aristoteleselt kui ka mujalt, isegi juutide kabalast, ja asetatud igale teadusharule vastavalt seitsmesse kontsentrilisse ringi. Esimese ringi moodustab teoloogia, teise psühholoogia jne. Ringe pöörates võib saavutada kõige kummalisemaid mõistete kombinatsioone, mis pidid kergendama teaduslikku uurimist. Nii esineb ringis A (teoloogia) mõiste "jumal", kus oli loetletud 16 jumalikku omadust; viimaseid kombineerides teiste ringidega oli võimalik määrata lähemalt nende iseloomu, esinemist jne. See meetod, mida autor ise uhkeldavalt nimetas "näidustamise ja avastamise" kunstiks, oli üksnes teravmeelne mõistetega žongleerimine, mis aga leidis rohkesti poolehoidjaid ning harrastajaid nn lullistide sekti näol. Tema katsetus vääriks tähelepanu mnemotehnika seisukohast. Mõttemäng äratas huvi puhtloogikaalaste probleemide vastu. Frantsiskaani ordus austatakse Llulli märtrina. 1857. aastal kuulutas paavst Pius IX ta õndsaks, tema mälestuspäev on 30. juunil ja frantsiskaani ilmikvennad tähistavad seda. Didaktiline romaan "Imede raamat" (Fèlix). Selle raamjutustus "Loomade raamat" (Llibre de les bèsties) on tõlgitud eesti keelde (tõlkija Piret Kivi, väljaandja TORE kirjastus, 2022). Karl Ristikivi romaani "Surma ratsanikud" minajutustaja Pedro de Gavilan Casarmana on Mallorcal elades Ramon Llulli õpilane. Salumaa. Filosoofia ajalugu II. Tallinn: EELK Usuteaduse Instituudi toimetised, 1993, lk 122
Juvenalius Kaarma

Isa Juvenalius Kaarma (kodanikunimega Märt Kaarma; sündinud 7. detsembril 1952) on eesti õigeusu vaimulik. Märt Kaarma sündis mööblikunstniku Voldemar Kaarma ja kostüümikunstniku Melanie Kaarma pojana. Ta lõpetas aastal 1971 Tallinna 10. Keskkooli. Preestriks pühitseti ta 17. märtsil 1991 ja määrati teenima Haapsalu Maarja Magdaleena (Neeva Aleksandri) kogudust. Selle koguduse juures oli ta ametis suveni 2001, mil ta viidi üle Tallinna Neeva vaga õigeusulise suurvürsti Aleksandri peakiriku vaimulike sekka. Seal on isa Juvenalius hooldanud katedraali juures tegutsevat väikest eesti kogudust ja vastutanud eestikeelsete jumalateenistuste läbiviimise eest. Talle on antud ülempreestri aunimetus. Isa Juvenalius Kaarma oli ka 2012–2015 Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Sinodi liige. Tema vend Jüri Kaarma (1950–2011) oli ja õde Mari Kaarma on kunstnikud. Tema ema oli eesti rõivakunstnik Melanie Kaarma ja isa mööblikunstnik Voldemar Kaarma.
Mätashari

Mätashari (Celosia) on rebasheinaliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Perekonda kuulub 30–60 liiki ühe- ja mitmeaastaseid rohttaimi ning poolpõõsaid. Perekonna levilaks on Ameerika, Aasia ja Aafrika lähistroopilised piirkonnad. Celosia argentea L. – hõbe-mätashari Celosia cristata L. (või Celosia argentea L. var. cristata (L.) O.Kuntze) – madal mätashari Celosia pyramidalis hort. (või Celosia argentea L. var. plumosa (Burvenich) Voss) – kõrge mätashari Celosia spicata (Thouars) K.Spreng. – tähk-mätashari
Ella Ilbak

Ella Ilbak (31. oktoober/12. november 1895 Pöögle vald – 8. august 1997 Pontiac, Michigani osariik, USA) oli eesti tantsija ja kirjanik. Ta õppis Tartus algkoolides ja Tartu Puškini nimelises Tütarlaste Gümnaasiumis. Seejärel õppis ta aastatel 1915–1917 Petrogradis K. Issatšenko Plastika- ja Teatrikunstikoolis, Sergei Volkonski ja Emile Jaques-Dalcroze rütmikakursustel, ta esines aastal 1918 Eestis tantsuõhtutega. Aastatel 1918–1919 täiendas ta end Pariisis M. Rutkowska balletistuudios, R. Duncani akadeemias ja Herbert'i akrobaatikakoolis. Tema kõige kuulsam tants „Leek” oli seatud Richard Wagneri ooperi „Valküürid" muusikale. 1920. ja 1930. aastatel esines Ella Ilbak palju väljaspool Eestit, eeskätt Euroopas, aga ka Jeruusalemmas ja Haifas. Sõjajärgsetel aastatel elas Prantsusmaal, liikus sealt 1955. aastal edasi Ameerika Ühendriikidesse, kus püüdis ka läbi lüüa tantsulaval. Ta töötas kaks aastat haiglas. Tema teadaolevalt viimane esinemine oli 1967. aastal New Yorgis. Hiljem pidas loenguid Eesti Majades ilu tähtsusest. Lisaks on Ella Ilbak küpses eas avaldanud kolm autobiograafilist teost: „Otsekui hirv kisendab" (1953) ja romaanidiloogiaga “Tuvi Malm” (1955) ja “Kumisev kannel” (1966). Ella Ilbak suri Pontiaci hooldekodus. 1998. aastal sängitati Ella Ilbaku põrm Metsakalmistule. "Vikerraadio saade "Eesti lugu" tantsukultuuri teerajajatest". Ella Ilbak (ISBN: 978-9985-62-831-7). „Otsekui hirv kisendab". {{raamatuviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |aasta= (juhend) "Juubeliartikkel ajalehes". Vaba eestlane. 1990. Ella Ilbak, August Gailit, "Kirjad 1952–1961" (36 kirja), koostanud ja eessõna lk 7–33: Piret Noorhani. Tänapäev, Tallinn 2009, 140 lk; ISBN 9789985628003 Piret Noorhani, "Mõõk ja leek. Pedro Krusten Ella Ilbakust" (PDF-fail) – Tuna 2002, nr 4, lk 92–102
1921. aasta Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlused

1921. aasta Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlused toimusid Soomes Helsingis.
Ümera tänav (Tartu)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Ümera tänav on tänav Tartus, Maarjamõisa ja Tammelinna piiril. Ümera tänav ühendab Puusepa tänavat Lunini tänavaga. Tänav on umbes 170 meetrit pikk.
Peter Dinklage

Peter Hayden Dinklage (sündinud 11. juunil 1969 Morristownis New Jersey osariigis) on Ameerika Ühendriikide näitleja. Peter Dinklage osales HBO telesarjas "Troonide mäng", mis põhineb George R. R. Martini samanimelisel romaanil. Ta kehastas telesarjas Tyrion Lannisteri. 2011. aastal pälvis ta selle rolli eest Primetime Emmy auhinna kategoorias "Parim draamasarja meeskõrvalosatäitja" ja Kuldgloobuse kategoorias "Parim lühisarja või telefilmi meeskõrvalosatäitja".  Peter Dinklage – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Peter Dinklage. Filmography. imdb.com
Ian McShane

Ian David McShane (sündinud 29. septembril 1942) on Briti näitleja.  Ian McShane – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ian McShane andmekogus IMDb (inglise)
Gary Oldman

Gary Leonard Oldman (sündinud 21. märtsil 1958) on Briti näitleja. 2018. aastal pälvis ta Winston Churchilli rolli eest filmis "Süngeim tund" parima meespeaosatäitja Oscari. Ta on olnud nomineeritud parima meespeaosatäitja Oscarile ka 2012. aastal George Smiley rolli eest filmis "Plekksepp, rätsep, sõdur, nuhk" ja 2021. aastal Herman J. Mankiewiczi rolli eest filmis "Mank". Gary Oldman andmekogus IMDb (inglise) Gary Oldman andmekogus Filmiveeb
Jack Black

Thomas Jacob Black, Jr. (sündinud 28. augustil 1969) on Ameerika Ühendriikide näitleja, produtsent, koomik, kirjanik ja muusik. Ta on tuntud rollide poolest filmides "Rokikool" ("School of Rock", 2003), "King Kong" (2005), "Puhkus" (2006), "Nacho Libre" (2006) ja "Troopiline kõu" ("Tropic Thunder", 2008) ning tema hääle roll filmis "Kung Fu Panda" (2008) ja "Kung Fu Panda 2" (2011). Black oli liige koomikute grupis Frat Packwas, kes on koos esinenud mitmes Hollywoodi filmis ja on olnud kahel korral nomineeritud Kuldgloobusele (2004 ja 2013).
Artania

Artania (aastail 2005–2011 Artemis) on ehitatud kui Royal Princess (1984–2005) Oy Wärtsilä Ab laevatehases Helsingis Soomes 1984. aastal. Artania on ristluslaev, mis kuulub ettevõttele Artania GmbH ja mida käitab laevakompanii Phoenix Reisen. 2012. aastal kasutatakse laeva Läänemereristlusteks Kieli sadamast, samuti teeb see 18–päevaseid kruiise marsruudil Norra fjordid – Svalbard – Island. Artanial on üksnes väliskajutid. Royal Princess Artemis Artania "Royal Princess (1984) Fakta om fartyg". Originaali arhiivikoopia seisuga 29.07.2012. Vaadatud 3.08.2013. (rootsi keeles) Equasis Artania Phoenix Reiseni kodulehel (saksa keeles)
Dustin Hoffman

Dustin Lee Hoffman (sündinud 8. augustil 1937) on Ameerika Ühendriikide näitleja. Raymond, "Vihmamees" ("Rain Man") 1988. Neli Oscarit (parim film, meespeaosa (Dustin Hoffman), originaalstsenaarium, lavastaja). Dustin Hoffman andmekogus IMDb (inglise) Dustin Hoffman andmekogus Filmiveeb
Jeff Bennett (näitleja)

Jeffrey Glenn "Jeff" Bennett (sündinud 2. oktoobril 1962 Houstonis Texase osariigis) on Ameerika Ühendriikide näitleja. Jeff Bennett andmekogus IMDb (inglise)
Leigh Francis

Leigh Szaak Francis (sündinud 30. mail 1973 Leedsis Inglismaal) on inglise televisioonitöötaja ja meelelahutaja.
Marc Silk

Marc Silk (sündinud 20. detsembril 1972) on inglise dublaažinäitleja. Marc Silk andmebaasis IMDb
Hector Boece

Hector Boece (ka Boyce või Boise, latiniseeritult Hector Boecius või Boethius; 1465 Dundee – 1536 Aberdeen) oli šoti filosoof. Ta õppis Dundees ning läks siis Pariisi Ülikooli, kus kohtus Erasmusega. Neist said head sõbrad. 1497. aastal sai ta seal filosoofiaprofessoriks. 1500. aastal pöördus ta Aberdeeni, kus temast sai King's College'i (Aberdeeni Ülikooli eelkäija) akadeemilise senati esimene juhataja.
Dietrich Fischer-Dieskau

Dietrich Fischer-Dieskau (28. mai 1925 Berliin – 18. mai 2012) oli saksa laulja (bariton) ja dirigent. Fischer-Dieskau laulab: Gustav Mahler "Kindertotenlieder" Wenn Dein Mütterlein Nun seh' ich wohl, warum so dunkle Flammen Oft denk' ich, sie sind nur ausgegangen In diesem Wetter, in diesem Braus 1975 – Léonie Sonningi muusikaauhind 1990 – Auleegioni orden
1938. aasta Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses

1938. aasta Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses peeti 24.–27. aprillil 1938 Eestis Tallinnas Estonia teatris. Raskekaalus osales 8 maadlejat. I ringis kohtus Johannes Kotkas peafavoriidi John Nymaniga Rootsist, kes oli Kristjan Palusalu järel teiseks jäänud nii viimastel Euroopa meistrivõistlustel kui ka Berliini olümpiamängudel. Nyman alustas aktiivselt, kuid ei suutnud ainsatki võtet teha. Lõpuks hakkas Nyman väsima ja pidi end paar korda matilt põgenemisega päästma. Kotkas võitis 3:0. II ringis seljatas Kotkas Uuno Vento (Soome) 37 sekundiga. Vento oli pigem poolraskekaallane. III ringis seljatas Kotkas Edvīns Bietagsi Lätist 18.27-ga. Bietags oli samuti peamiselt poolraskekaallane. IV ringis võitis Kotkas Mehmet Çobani Türgist 3:0 ning oli sellega tulnud Euroopa meistriks. Nyman võitis 3:0 Bietagsi. V ringis seljatas Nyman Çobani 12.59-ga. I Kotkas, II Nyman, III Çoban, IV Bietags, V Vento, VI Olaf Knutsen Norra. Nikolai Karklin tuli poolraskekaalus hõbemedalile ja Voldemar Roolaan keskkaalus pronksmedalile. Riikide arvestuses kogus Rootsi 15, Soome 10, Saksamaa 7, Eesti 6, Läti 2, Türgi ja Norra 1 punkti.
Ott Kurs

Ott Valdeko Kurs (sündinud 24. märtsil 1939 Tartus) on eesti geograaf, etnoloog, turkoloog ja fennougrist. Kurs õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis (TRÜ) algul majandusteaduskonnas. 1959. aastal alustas Pent Nurmekunna orientalistikakabineti juures turkoloogiaõpinguid, täiendas end selles valdkonnas 1965–66 Aserbaidžaani ülikoolis. Kurs lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli 1963. aastal ning kaitses 1971. aastal sealsamas geograafiakandidaadi väitekirja tööga "Экономико-географические основы административно-территориального деления на примере Эстонской ССР". 1997. aastal sai ta Helsingi ülikooli audoktoriks. Ta on end täiendanud Bakuus, Moskvas, Joensuus, Stockholmis ja Granadas. Ott Kurs on alates 1966. aastast töötanud õppejõuna Tartu Riiklikus Ülikoolis / Tartu Ülikoolis. Seejuures oli ta 1997–2004 ta inimgeograafia korraline professor, 2004–2007 erakorraline professor ja teadur, 2008–2010 erakorraline teadur. 2007. aastal nimetati ta Tartu Ülikooli emeriitprofessoriks. 2001 Valgetähe V klassi teenetemärk 2004 Tartu Ülikooli suur medal 2014 Tartu Ülikooli aumärk Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 199. Ott Kurs Eesti Teadusinfosüsteemis TÜ nõukogu valis uusi professoreid ja nimetas emeriitprofessori[alaline kõdulink] Universitas Tartuensis, 15. november 2007 "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 4.12.2022. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Ott Kurs Eesti Teadusinfosüsteemis Professor Ott Kurs 65 Universitas Tartuensis, 26. märts 2004 (lk. 6) Ott Kurs – Eesti Entsüklopeedia