laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kristjan Zobel

Kristjan Zobel (sündinud 19. mail 1960 Tallinnas) on eesti ökoloog. Ta lõpetas aastal 1978 Tallinna 7. Keskkooli. Aastal 1983 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli. Kaitsnud doktoritöö õhusaaste mõjust Baikali järve ümbruse samblikele. Ta on ökoloogia õppejõud ja mitme teaduskraadi kaitsnu juhendaja. Ta on Tartu Ülikoolis taimede evolutsioonilise ökoloogia korraline professor ning ökoloogia ja maateaduste instituudi botaanika osakonna juhataja. 2010 Tartu Ülikooli aumärk 2020 Tartu Ülikooli medal Tema isa on arhitekt ja arhitektuuriajaloolane Rein Zobel, vend on bioloog Martin Zobel. https://docs.google.com/spreadsheet/pub?key=0AoJMkyWX4rXSdHlJT09hVDBFYWVOaVZyTkxDbEl3dnc&gid=33 "Kristjan Zobel - 50"[alaline kõdulink] UT, 10. mai 2010 "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 6.12.2022. Kristjan Zobel Eesti Teadusinfosüsteemis Kristjan Zobel ja ökoloogia YouTube
Savisaar – tujukas mängur

"Savisaar – tujukas mängur" on 2011. aastal ilmunud Tuuli Kochi biograafiline teos Eesti poliitikust Edgar Savisaarest. Raamat ilmus kirjastuses Ajakirjade kirjastus, ISBN 9789949476282, ISBN 9789949476398 (e-raamat).
Meeskoor

Meeskoor on kooriliik, mille lauljaiks on häälemurde läbinud mehed ning häälerühmadeks tavaliselt I tenor ja II tenor ning bariton ja bass (ühendkooris vastavalt I ja II bass). Paljude maade koorimuusikas on rikkalik spetsiaalselt meeskooridele kirjutatud repertuaar, Eesti kõige tuntumad koorilaulud ("Mu isamaa on minu arm", "Koit" jt) on loodud nii mees- kui ka segakooriseades. Esimesel kolmel Eesti üldlaulupeol esinesid ainult mehed (meeskoorid ja pasunakoorid). Hiilgeaegadel on Eestis olnud ligi 60 iseseisvaid kontserte andvat meeskoori, praeguseks (üldlaulupeo eel 2014) on neid jäänud vaid 30 ning kolmes maakonnas puuduvad nad hoopis (Hiiu-, Põlva- ja Valgamaa). Noorte meeste kooridest on mitmed võtnud enda kõrvale ka naislauljad ning muutunud sega- või kammerkoorideks. Maapiirkondade koorid vananevad ega leia noori lauljaid, seega ei suuda alal hoida kontserttegevust ja osalevad vaid küla- ja laulupidudel. See seab kahtluse alla meeskooride kui eraldi kooriliigi püsimise üldlaulupidudel. Meeskooride laulupäevade traditsioon on olnud ka väiksematel lavadel Viljandis, Tartus, Rakveres, Pärnus, Saaremaal, Haapsalus, Toilas jm. Mujal maailmas on meeskoorilaul kõige elujõulisem ilmselt Soomes, kus meeskooride liit (Suomen mieskuoroliitto) ühendab üle 120 meeskoori ja korraldatakse kooriliigi laulupidusid üle maa. Neil on sageli osalenud ka Eesti paremad meeskoorid, kel on sõpruskoorid üle lahe. 2012. aastal korraldati Tartus rahvusvahelised Põhja- ja Baltimaade meestelaulu päevad. Eesti meeskooride loend Eesti Meestelaulu Selts (EMLS) Eesti Rahvusmeeskoor (RAM) Üle-eestiline meeskooride võistulaulmine Tallinna Ülikooli Meeskoor
Ḩizb at-Taḩrīr

Ḩizb at-Taḩrīr (araabia: حِزْبُ التَحْرِير; 'Vabastamispartei') on rahvusvaheline panislamistlik poliitiline partei, mille eesmärgiks on ajaloolise Kalifaadi taastamine ja kõigi islamimaade ühendamine šariaadiseadustele tugineva valitsuse alla. Hizb at-Tahrir suhtub vägivalda poliitilise võitluse vahendina ametlikult eitavalt ja peab süütute inimeste tapmist islamiseadustega keelatuks. Organisatsioon on aga osalenud riigipöördekatsetes ja selle ideoloogilistes tekstides on täheldatud õigustusi vägivallale. Venemaal ja Kesk-Aasia riikides loetakse parteid terroriorganisatsiooniks ja mitmes Araabia riigis on see keelatud. Saksamaal on Hizb at-Tahrir keelatud kui antisemiitlik organisatsioon. Kesk-Aasia riikide valitsused on oma repressiivset ja autoritaarset poliitikat põhjendanud vajadusega ohjeldada Hizb at-Tahriri. Partei struktuuris ja ideoloogias on nähtud paralleele marksismi-leninismiga. Partei rajas 1952. aastal Jordaania kontrolli all olnud Jeruusalemma osas Taqiuddin al-Nabhani. Organisatsiooni loomise eesmärk oli ärgitada umma uuele tõusule ja vabastada see uskmatute (kafiiride) mõtetest, seadustest ja ülemvõimust. Radical Islam in Central Asia: Responding to Hiz ut-Tahrir, International Crisis Group, 2003. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2010. Vaadatud 30. augustil 2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) [1] Ḩizb at-Taḩrīri veebisait
Ludwig Senfl

Ludwig Senfl (sündinud u. 1486. aastal Baselis, suri 2. detsembri 1542 ja 10. augusti 1543 vahel) oli renessansiaegne Šveitsi päritolu helilooja, kes tegutses Saksamaal. Ta oli Heinrich Isaaci kuulsaim õpilane, samuti oli ta muusikadirektor Saksa-Rooma keiser Maximilian I õukonnas. Ta oli ka mõjukas tegelane Prantsuse-Flandria polüfoonilise stiili arengus Saksamaal. Senfl elas 1488–1496 Zürichis. 1496 liitus ta Keiser Maximiliani Esimese Hofkapelle kooriga Augsburgis. Pärast üht väikest külastust 1504 tundub, et ta on kunagi elanud Šveitsis. Aastal 1497 ta järgneb Hofkapelle Viini ning 1500 ja 1504 ta ilmselt õppinud Viinis kolm aastat ja olnud kooripoiss, kelle hääl oli katki, sest osa tavalisest koolitus preestriks. Selle aja jooksul ta õppis Heinrich Isaac, olles oma matkija poolt 1509, ta on teada, et on kopeeritud palju vanem helilooja Choralis Constantinus, tohutu töö, mida ta oli hiljem täita pärast Iisaki surma. Pärast reisi Itaaliasse millalgi vahel 1508 ja 1510 Senfl tagasi Hofkapelle; keiser nimetas ta täita Isaac positsiooni kohus helilooja kui Isaac suri 1517. 1518 Senfl kadunud kokkujooks jaht õnnetuse ilmselt kahju puuetega teda kuni aasta. Kui keiser suri 1519, Senfl oli välja tööd, ja tema asjaolusid muuta, halvemaks: Charles V jättis enamik Maximilian muusikutega ning isegi keeldus maksmast Senfl aastane stipendium, mis oli lubanud teda korral keisri surmani. Järgnevatel aastatel reisis ta laialdaselt, peamiselt tööotsimise, kuid ta oli aktiivne ka kui helilooja. Ta on teadaolevalt osalenud toitumises usside 1521, ja kuigi ta ei ole kunagi ametlikult sai protestant, tema sümpaatia ilmselt olid koos Luther, ja ta oli hiljem uuris inkvisitsioon ja vabatahtlikult loobus preestriks. Senfl teostatud ulatuslik kirjavahetus nii luteri Duke Albrecht Preisimaa ning Martin Luther ise, alustades 1530. Lõpuks Senfl omandatud post Münchenis, koht, mis oli kõrge muusikaline standardid, tugev vajadus uut muusikat, ja mis oli suhteliselt tolerantne need, kellel on protestantlik kaastunnet, ta oli sinna jääma oma ülejäänud elu. Autor 1540 ta oli haige, otsustades tema kirjavahetus Duke Albrecht ja ta vist suri varakult 1543.
Ahela levik

Ahela levik (propagation), on ahelreaktsioonis esinev elementaarreaktsioonide jada, mille tulemuseks on ikka ja jälle uute aktiivsete osakeste teke. Siin on kolm enamesinevat võimalust olenevalt lähteaine keemilisest olemusest: ahela kasv (chain growth) on aktiivse intermediaadi liitumine polümerisatsioonivõimelise monomeeriga (näiteks kaksiksidemega), mille tulemuseks on suurema molekulmassiga aktiivne intermediaat, s.t sama ahela kasv; see saab esineda ahelpolümerisatsiooni mehhanismi realiseerumise korral ahela ülekanne (chain transfer) on aktiivse intermediaadi atakk üksiksidemele, selle katkemine, (aatomi ülekanne) ja uue aktiivse osakese teke, see on uue ahela teke ahela hargnemine (chain branching) on spetsiifiline juhtum; siin ühe vaba radikaali reaktsioonis tekib rohkem kui üks, näiteks kolm, uut vaba radikaali – need on plahvatuslikud protsessid Reaktsiooniahela tekitamiseks on vajalik eelnev reaktsiooni initsieerimise staadium, näiteks katalüsaatori või kiirguse toimel. Polükondensatsiooni korral esineb ahela kasv astmelise liitumise mehhanismi järgi. Ahelreaktsioon (keemia) Ahelpolümerisatsioon
Pablo Sarasate

Pablo Martín Melitón de Sarasate y Navascués (10. märts 1844 Pamplona – 20. september 1908 Biarritz) oli hispaania viiuldaja ja helilooja romantismiperioodil. Pablo Sarasate sündis ​​Hispaanias Pamplonas suurtükiväe kapellmeistri pojana. Viieaastaselt hakkas ta viiulit õppima isa käe all, hiljem võttis ta tunde kohalikult muusikaõpetajalt. Tema muusikaline talent ilmnes juba varakult, ja tema esimene avalik kontsert toimus La Coruñas, kui ta oli kaheksa-aastane. Tema mängimine võeti vastu soojalt ning ta jäi silma rikkale patroonile, kes rahastas Sarasate õppimist Manuel Rodríguez Saeze käe all Madridis, kus ta pälvis kuninganna Isabel II heakskiidu. Kui ta oli 12-aastane, saadeti ta õppima Jean-Delphin Alardi juurde Pariisi Konservatooriumi. 17-aastaselt võitis Sarasate esimese auhinna – konservatooriumi kõrgeima autasu, Premier Prix. Sarasate, kes oli mänginud avalikkuse ees lapsest peale, tegi kontsertviiuldajana debüüdi Pariisis 1860. aastal, järgmisel aastal mängis ta Londonis. Elu jooksul jõudis ta esineda nii Euroopas, Põhja-Ameerikas kui ka Lõuna-Ameerikas. Teiste muusikutega võrreldes tõsteti esile tema tooni puhtust, mis tegi temast paljude silmis virtuoosi.
Andrzej Piwowarczyk

Andrzej Piwowarczyk (1919–1994) oli poola filatelist, tõlkija ja kirjanik. Tema kriminaalromaanides lahendab kuritegusid miilitsakapten Gleba. Kirjanik oli ka kirglik numismaatik ja vanade kellade kollektsionäär. "Stary zegar" (1956) "Królewna?!" (1956) "Maszkary" (1957) "Drugi rzut" (1961) "Otwarte okno" (1961); eesti keeles: "Lahtine aken", Eesti Raamat 1973 sarjas "Mirabilia". "Gejmen" (1990) Andrzej Piwowarczyk - životopis. Databáze knih Lahtine aken. Raamatumõis
Lahtine aken

"Lahtine aken" on Andrzej Piwowarczyki 1961. aastal ilmunud kriminaalromaan. Eesti keeles ilmus teos Eesti Raamatu kirjastuselt sarjas "Mirabilia" 1973. aastal Aleksander Kurtna tõlkes. Lahtine aken Raamatukoi raamatupood. Piwowarczyk Andrzej – Otwarte okno (AR). Recenzje Lahtine aken. Madise veebipäevik, 1. veebruar 2009 Lahtine aken. Raamatumõis
August Ferdinand Huhn

August Ferdinand Huhn (10. juuni / 22. juuni 1807 Riia – 14. oktoober / 26. oktoober 1871 Tallinn) oli Eesti vaimulik. August Ferdinand Huhn õppis Riia toomkoolis ja aastatel 1822–1825 Jelgava gümnaasiumis. Aastatel 1826–1829 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Aastatel 1829–1831 töötas ta Riias koduõpetajana. Aastatel 1831–1832 oli ta Tallinna toomkoolis vanade keelte ja usuõpetuse ülemõpetaja. Ordineeriti 13. juulil / 25. juuli 1832 õpetajaks. A. F. Huhn oli aastatel (kutsuti 17. mail / 29. mail 1832) 1832–1871 Tallinna Oleviste kiriku koguduse abiõpetaja. Aastatel 1833–1834 oli ta veel Linna Tütarlastegümnaasiumis õpetaja, aastatel 1834–1860 oli ta usuõpetuse ülemõpetaja, kreeka ja heebrea keele õpetaja (Gymnas. Consist-Rath.). Aastal 1870 loobus pakutud ülempastori ja superintendendi ametikohast Tallinnas. A. F. Huhn oli aastast 1841 Tallinna piibliseltsi komitee liige; 10. juunist / 22. juunist 1842 oli ta Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige. Ta andis välja rohkesti saksakeelset vaimulikku kirjandust: jutlusi, katekismuse seletusi jm. Hiljem eemaldus vaadetelt oma õpetaja Karl Gottlob Sonntagi usulisest ratsionalismist. Huhni peeti tähelepanuväärseks jutlustajaks – äratajaks, kelle mõju ulatus kogudusest kaugemale. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007 Arnold Hasselblatt: "Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat", Dorpat: C. Mattiesen, 1889, lk.148 Nr.2105 August Ferdinand Huhn Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA Portree: August Ferdinand Huhn. Soolapaberifotod Eesti Ajaloomuuseumi fotokogus
Reekviem unistusele

"Reekviem unistusele" on 2000. aasta Ameerika Ühendriikide draamafilm, mille on lavastanud Darren Aronofsky. Filmi stsenaarium põhineb Hubert Selby juuniori samanimelisel romaanil. Peaosades mängivad Ellen Burstyn, Jared Leto, Jennifer Connelly ja Marlon Wayans. Erkki Luuk "Eelkõige Aronofsky". Sirp, 14.12.2001
Justus Nicolaus Ripke

Justus Nicolaus Ripke (14. juuni/26. juuni 1818 Peterburi – 18. veebruar/2. märts 1886 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik. Justus Nicolaus Ripke sai algõpetuse isa, (kes oli elementaarkooliõpetaja) käest. Õppis aastatel 1825–1828 Tallinna Püha Vaimu koguduse kösterkoolmeister Jakob Niemanni koolis ja aastatel 1829–1836 Tallinna kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1837–1841 õppis ta Tartu Ülikoolis majandust, filoloogiat ja usuteadust. Aastatel 1842–1844 oli eraõpetajaks Narvas. Ordineeriti 31. detsembril 1844/12. jaanuaril 1845 Peterburis õpetajaks. Saadeti aastal kroonu stipendiaadina (oli seal aastatel 1845–1853) Bessaraabiasse, Klöstitzi (praeguse haldusjaotuse järgi Vessela Dolõna Odessa oblasti Tarutõne rajoonis) koguduse õpetajaks. 12. veebruaril/24. veebruaril 1854 kutsuti Tallinna Niguliste kiriku koguduse abiõpetajaks; 14. veebruaril/26. veebruaril 1854 introdutseeriti ametisse. Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetajaks kutsuti 22. aprillil/4. mail 1855, ametisse introdutseeriti 29. mail/10. juunil 1855 (oli Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetajaks aastatel 1855–1885). Tallinna Linnakonsistooriumi vaimulikuks assessoriks sai 19. septembril/1. oktoobril 1862, oli vaimulikuks assessoriks aastatel 1862–1869; Peterburi Peakonsistooriumi vaimulikuks liikmeks, konsistoriaalnõunikuks oli aastatel 1869–1872. Jäi emerituuri aastal 1885. Ripke oli aastast 1854 Piibliseltsi Eestimaa sektsiooni liige, aastast 1856 Eestimaa Abiseltsi liige. Ta kuulus linna koolikolleegiumi, oli Tõnismäe lastevarjupaiga asutuse eestseisja ja aastatel 1870–1880 Tallinna vaeslastekoolide direktor. Talt on ilmunud palju erineva sisuga trükiseid: käsitles reformatsiooni ajalugu Tallinnas ja Eestis, publitseeris Johannes Hobbingi testamendi ja epitaafi teksti. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007 Portree: Justus Nicclaus Ripke (1818-1886), Soolapaberifotod Eesti Ajaloomuuseumi fotokogus
Timo Parvela

Timo Johannes Parvela (sündinud 19. mail 1964 Jyväskyläs) on Soome lastekirjanik. Ella teatris. Jutustus. Soome keelest tõlkinud Ott Arder, toimetanud Triin Taru, pildid joonistanud Urmas Nemvalts, kujundanud Irina Tammis. Tallinn, Tammerraamat 2006 Ella õppekäigul. Soome keelest tõlkinud Ott Arder, toimetanud Triin Taru, pildid joonistanud Urmas Nemvalts, kujundanud Irina Tammis. Tallinn, Tammerraamat 2006 Kiigelaud. Soome keelest tõlkinud Kadri Haljamaa, toimetanud Margit Ross, joonistanud Virpi Talvitie, kujundanud Mika Tuominen. Tallinn, Koolibri 2006
Kesk-Kreeka piirkond

Kesk-Kreeka piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Kreeka keskosas. Hõlmab ajaloolise Kesk-Kreeka kesk- ja idaosa. Piirkond koosneb viiest piirkonnaüksusest (perifereiakí̱ enóti̱ta), mis ühtivad varasemate maakondadega (nómos). Need on Boiootia, Euboia, Evrytanía, Phokis ja Fthiótida. Piirkonnaüksused jagunevad 25 vallaks. Kesk-Kreeka piirkond moodustati 1987. aastal. Kesk-Kreeka on majanduslikult kõige rikkam Kreeka piirkond. https://www.statistics.gr/el/2021-census-res-pop-results Piirkonna koduleht
Kiviplaatsild

Kiviplaatsild on algelisemaid sildu, kus looduskivist sillatoed sillati looduskivist plaatidega. Suurim kiviplaatsild on Anpingi sild Hiinas. Sild on ehitatud 11. sajandil pKr ja oli valmimise ajal üle 2,2 kilomeetri pikk. Silla suurima plaadi mõõdud: pikkus 11 meetrit ja paksus 75 cm. Plaat kaalub 20 tonni. Mõned Inglismaa varasema aja sildadest on tuntud clapper bridge (ladina keelest claperius, 'kuhi kive') sildadena. Sellise silla konstruktsioon oli lihtne: sillatugedeks toimetati kohale kas suured kivilahmakad, mis täitsid üksinda sillasamba osa, või siis tariti kohale keskmise suurusega kive ja laoti nad kuhja nii, et see kuhi saavutas sillasambaks vajaliku vormi. Kahe sillasamba vaheline sildeava kaeti õhukese, kuid pika kiviplaadiga. Selline looduskiviplaadist sillatekk hakkas tööle lihttalana. Arusaadavalt polnud selline lihtne konstruktsiooniskeem omane ainult Inglismaa primitiivsetele sildadele, kuid just Inglismaal ja eriti Devoni krahvkonnas sai selline vorm tuntuks kui clapper bridge sild . Kuigi sageli usutakse clapper bridge sildade puhul nende eelajaloolist päritolu, on siiski enamik neist ehitatud keskajal. Tuntuim kiviplaatsild Suurbritannias on Tarr Steps. Anpingi sild saidil Structurae.de (inglise) Clapper bridge Encyclopædia Britannica Online (inglise) Clapper Bridges howderfamily.com (inglise) Clapper Bridges glamorganwalks.com (inglise)
Postbridge'i sild

Postbridge'i sild on kiviplaatsild (inglise Postbridge Clapper Bridge) Devoni krahvkonnas Inglismaal. Jalgteesillana kasutatav Postbridge'i silla kiviplaadid on üle 4 meetri pikad ja 2 meetrit laiad. Sild on ehitatud 13. või 14. sajandil. Postbridge Clapper Bridge. structurae.net The 'legendary' Postbridge Clapper
Hiljar Tammela

Hiljar Tammela (sündinud 25. detsembril 1982) on eesti ajaloolane. Ta lõpetas 2005. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloo eriala. 2008. aastal omandas ta samas ajaloomagistri kraadi ja seejärel jätkas õpinguid doktoriõppes. Alates 2007. aastast töötab Tammela Eesti Ajaloomuuseumis. Tema peamine uurimisteema on Nõukogude Liidu aegsete autasude süsteem. Ta on avaldanud lähiajalooteemalisi artikleid ja arvustusi Tunas, Ajaloolises Ajakirjas ja Akadeemias. Hiljar Tammela Eesti Teadusinfosüsteemis
Anpingi sild

Anpingi sild (ka Viie Lii sild) (inglise keeles Five Li Bridge) on kiviplaatsild Hiina kaguosas Fujiani provintsis. Silla ehitamine kestis 13 aastat (1138–1151). Silla üldpikkus oli valmimisel 2255 meetrit (tänapäeval lühem), laius varieerub 3...3,8 meetri vahel. Konstruktsioonilt on see kiviplaatsild (clapper bridge), kuigi plaadid on üsna kitsad ja päris paksud, mistõttu on õigem öelda, et sild on ehitatud kivitaladest, mis on asetatud kõrvuti kivitugedele. Suurim kivitala kaalub 25 tonni. Anpingi sild oli kuni 1905. aastani Hiina pikim sild. Vaata siit lisaks pilti sillast Hiina muistsed sillad (inglise) Anpingi silla pilt Anpingi silla pildid saidil www.structrae.de (inglise)
Kristjan Luts

Kristjan Luts (sündinud 14. veebruaril 1985) on eesti ajaloolane ja restauraator. Luts õppis aastatel 1992–2003 Tallinna Inglise Kolledžis. 2006. aastal lõpetas ta ajaloolasena Tartu ülikooli, 2009. aastal sai ta Warwicki ülikoolist magistrikraadi lähiajaloo erialal. 2017. aastal sai ta Tartu ülikoolist filosoofiadoktori kraadi ajaloo erialal. Ta on täiendanud end Eesti Kunstiakadeemias ja Harvardi ülikoolis. Aastatel 2004–2014 töötas ta Eesti Sõjamuuseumis, nendest 2009–2014 direktorina. Pärast seda on ta olnud vabakutseline. Kristjan Luts Eesti Teadusinfosüsteemis
Kandehobusesild

Kandehobusesild (inglise keeles packhorse bridge) on sild, mis oli algselt mõeldud kandehobusega üle jõe või oja pääsemiseks. Tüüpiline kandehobusesild on ühe- või mitmesildeline kitsas (ühehobuselaiune) kivikaarsild, mis omab külgedel madalaid rinnatisi, et mitte takistada sadulakorvide ületoomist Packhorse Cargo (inglise)
Shailendra Kumar Upadhyaya

Shailendra Kumar Upadhyaya (17. aprill 1929 – 9. mai 2011 Džomolungma jalamil) oli Nepali poliitik. Upadhyaya oli 15. septembrist 1950 Nepali Kommunistliku Partei liige. Ta on ka vanglas olnud (Mahendra vastasel miitingul osalemise eest). Upadhyaya oli aastatel 1972–1978 Nepali esindaja ÜRO-s. Aastatel 1986–1990 oli ta Nepali välisminister. 82-aastane eksminister tundis ennast halvasti 5800 meetri kõrgusel Džomolungma jalamil, kui ta tahtis ületada Bahadur Sherchani aastal 2008 püstitatud rekordit, olles maailma vanim selle mäe tippu jõudnud ronija (Bahadur Sherchan oli tollal 76-aastane). Tema kaaslased andsid talle vett ja hapnikku, kuid ta kukkus kokku ja suri. Arvatakse, et tal tekkis kõrgmäestikutõbi. See on mägironijate seas põhiline surmatekitaja. Maris Meiessaar. Endine Nepaali välisminister suri teel Mount Everesti tippu Eesti Päevaleht, 10. mai 2011 Nepali endine välisminister suri Džomolungmal 82 years young Shailendra Kumar Upadhyaya (inglise keeles) Ex-minister Upadhyaya dies during Everest expedition (inglise keeles) 82-Jähriger bei Rekordversuch am Everest gestorben (saksa keeles)
Henry Cromwell

Henry Cromwell (20. jaanuar 1628 Huntingdon – 23. märts 1674 Wicken, Cambridgeshire) oli Oliver Cromwelli ja Elizabeth Bourchier neljas poeg, tähtis poliitikategelane Inglise kodusõja järgsel Iirimaal. Henry Cromwell sündis Huntingdonis ning sai hariduse Emmanuel College'is Cambridge'is. Inglise kodusõja lõpul teenis ta oma isa armees. Oma elu aktiivsema osa veetis ta aga Iirimaal, kuhu ta 1650. aastal mõned väeüksused Oliverile appi viis. 1653–1654 oli ta saadik Väikeses Parlamendis. Samal aastal abiellus Henry Chippenhami 2. baroneti Sir Francis Russelli tütre Elizabethiga (surnud 1687), kellega sai hiljem viis poega ja kaks tütart. 1653–1660 oli Henry Cromwell Dublinis Trinity College'i seitsmes kantsler. 1654 oli ta tagasi Iirimaal ning pärast oma isa, nüüd juba lordprotektori mõningast nõustamist Iirimaa valitsemise asjus sai Henryst Iirimaal paiknevate vägede kindralmajor ning 1655. aasta juulist Iiri riiginõukogu liige. Nime poolest allus Henry lordasemikule (lord-deputy) Charles Fleetwoodile, kuid pärast Fleetwoodi lahkumist Inglismaale septembris 1655 jäi Cromwell praktiliselt Iirimaa valitsejaks. Ta mahendas lordasemiku iirlaste deporteerimise poliitikat ning erinevalt temast pööras ka mõningat tähelepanu inglise asunike huvidele. Erinevalt Fleetwoodist hoidis ta ka tasakaalu mitmesuguste protestantlike sektide vahel ning tema vaieldamatut populaarsust Iirimaal kinnitab Edward Hyde, 1. Clarendoni krahv. Novembris 1657 sai Henryst endast lordasemik. Enne seda oli ta keeldunud 1500 naela aastas sisse toovast kinnisvarast, mida talle taheti kinkida; põhjenduseks tõi ta riigi vaesuse, mis polnud küll ta kõige suurem mure. 1657. aastal soovitas ta isal mitte võtta vastu kuningatrooni, ehkki oli ise 1654. aastal samasugust algatust toetanud. Pärast seda, kui Oliver Cromwell 1658. aasta veebruari teise parlamendi laiali saatis, avaldas Henry murelikult arvamust, et lordprotektor peaks toimima mõõdukalt ja põhiseadusega kooskõlas. Oliveri surma järel tervitas ta innukalt oma venna Richardi asumist lordprotektori ametisse. Ehkki Henry määrati siis Iirimaa lordleitnandiks ja kindralkuberneriks, jäi ta sellele maale siiski suure vastumeelsusega. Ehkki Henry Cromwell ütles ära ettepanekutest aidata kaasa Charles II restauratsioonile, kutsuti ta kohe pärast Richardi võimult langemist juunis 1659 tagasi Inglismaale. Vaikselt käsku täites pani ta kohe ameti maha. Ehkki Stuartite restauratsiooni käigus kaotas Henry osa oma kinnisvarast, lubas kuningas tal jätta endale mõisa, mille too oli Iirimaal ostnud. Henry Cromwelli elu viimased aastad möödusid rahulikult, algul lühemat aega Chippenhamis ja seejärel Wickeni külas Cambridgeshire'is. Seal elas ta endises kloostris Spinney Abbeys, mis kuulus talle aastatel 1659–1673. Valitsus teda ei tülitanud ning kinnitamata andmetel külastas teda seal septembris 1671 isegi kuningas Charles II. Henry Cromwell suri Wickenis ning maeti kihelkonnakirikusse, nagu hiljem ka tema naine. "Cromwell, Henry" in Venn, J. & J. A., Alumni Cantabrigienses, Cambridge University Press, 10 vols, 1922–1958.
WorldView

WorldView on Maa tehiskaaslaste seeria: WorldView-1 WorldView-2
Semioversum

Semioversum on semioosi aeg-ruum, millest väljaspool märgiprotsesse ei toimu. Semioversum on semiosfääri psühhosemiootiline edasiarendus. Semioversum hõlmab kõiki semiosfääre, on korraga nii elu kui ka taju lävendiks. Christiane Heibach (2000). Literatur im Internet: Theorie und Praxis einer kooperativen Ästhetik. (Dissertation.) Berlin. (Lk 180, 229.)
Prootonhapped

Prootonhapped on sellised happed, mis dissotsiatsioonil (ionisatsioonil) annavad prootoni H+ (hüdroksooniumiooni H3O+) ja happe aniooni A−: HA(aq) + H2O(l) → H3O+(aq) + A−(aq)         Ka Prootonhapped on mineraalhapetest näiteks väävelhape H2SO4, soolhape HCl ja lämmastikhape HNO3 ning orgaanilistest hapetest on tuntuimad sipelghape HCOOH, äädikhape CH3COOH ja bensoehape. C6H5COOH. Hape Tugev hape Nõrk hape