laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sudden Elevation

"Sudden Elevation" on Islandi muusiku Ólöf Arnaldsi kolmas album. Albumi produtseeris laulja koos Islandi-Ameerika helilooja Skúli Sverrissoniga. Tegemist on ühtlasi laulja esimese albumiga, mis on tervikuna ingliskeelne. Sama aasta 10. juunil ilmus albumi avalugu "German Fields" ka singlina, mille B-poole looks sai "Mysteries of Love". Samal ajal alustas Arnalds turneed Suurbritannias. "German Fields" – 3:50 "Bright And Still" – 3:17 "Return Again" – 3:50 "Treat Her Kindly" – 2:50 "Call It What You Want" – 4:04 "A Little Grim" – 2:56 "Fear Less" – 2:53 "Numbers And Names" – 3:19 "Sudden Elevation" – 3:56 "The Joke" – 1:44 "Onwards And Upwards" – 2:35 "Perfect" – 3:41 Listen: Ólöf Arnalds – Sudden Elevation | The Line Of Best Fit "Ólöf Arnalds: Ólöf Arnalds – Sudden Elevation | PledgeMusic". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. jaanuar 2014. Vaadatud 13. jaanuaril 2014. Album Review: Ólöf Arnalds – Sudden Elevation  : Silent Radio "Ólöf Arnalds: UK tour next week & German Fields single". 30.05.2013. Originaali arhiivikoopia seisuga 5.04.2015. Vaadatud 13.01.2014. Ólöf Arnaldsi koduleht Ólöf Arnalds MySpace'is
Giidi- ja kodulookonkurss

Giidi- ja kodulookonkursid on Marek Vahula algatatud üritused, mis toimuvad reeglina aprilli viimasel laupäeval ehk vahetult enne giidihooaja algust igal pool Eestimaal, sagedusega üks konkurss aastas. Idee pärineb 2006. aasta maist ning esimene konkurss toimus 26. aprillil 2008 Viru rabas. Esimesed seitse konkurssi korraldas Marek Vahula. Aasta 2017 kevadest korraldab konkursse Eesti Giidide Liit. Konkurss selgitab välja parima giidi ehk professionaali ja amatööri ehk koduloorääkija. Konkurss koosneb kahest osast: kirjalik eeltöö ja lõppvooru etteaste. Eeltöö on vabas vormis kirjalik eeltöö ning lõppvooru pääsevad parimad eeltööde punktide põhjal, mis võetakse lõppvooru kaasa. Lõppvoorus antakse parimatele üks tund aega end näidata. Eelvooru ja lõppvooru punktid liidetakse kokku ja selguvad parimad rääkijad ja tutvustajad. Žüriis on kümme liiget, eri "maailmade" esindajad. Eeltöid ja lõppvooru etteastet hinnatakse kümne hindamiskriteeriumi järgi. Kriteeriumid on välja töötatud MTÜ Järvamaa Giidid poolt. Konkursside eesmärk on populariseerida mõnda uut turismipiirkonda või objekti. Tuua midagi uut giidide ellu. Teha giide ja koduloorääkijaid paremaks. Leida uusi lähenemisviise mõnele objektile või turismipiirkonnale. Esimesed märgid näitavad, et konkursid võivad levida meilt mujalegi maailma. Laias maailmas populariseerib konkursse Marek Vahula, kes teeb seda kõikide maailma maade rahvuslike giidide katusorganisatsioonidega koostöös. Seni on toimunud seitse konkurssi: "Viru Raba Rääkijad" (kevad 2008); "Sagadi Mõisarääkijad" (kevad 2009); "Käsmurääkija" (kevad 2010); "Paide Pajataja" (sügis 2010); "Türi Kõneleja" (kevad 2011); "Pajatusi paekivist" (kevad 2012) ; "Vanalinna Tundjad" (Tallinn, aprill, 2015).
Nancy Reagan

Nancy Davis Reagan (sünninimi Anne Frances Robbins; 6. juulil 1921 New York – 6. märts 2016 Los Angeles) oli Ameerika Ühendriikide näitleja ja esileedi (1981–1989), 40. USA presidendi Ronald Reagani abikaasa. White House profile
Nikolai Nekrassov (poliitik)

Nikolai Vissarionovitš Nekrassov (Николай Виссарионович Некрасов; 20. oktoober/1. november 1879 Peterburi – 7. mai 1940 Moskva) oli Vene insener ja poliitik. 1902. aastal lõpetas Peterburi teedeinseneride instituudi, 1903–1905 stažeeris Saksamaal. 1906. aastast alates oli Tomski tehnoloogiainstituudi professor. 1905. aastast alates osales Venemaa poliitikaelus. 1909–1915 oli Konstitutsioonilis-Demokraatliku Partei Keskkomitee liige, hiljem üks Venemaa Radikaaldemokraatliku Partei juhte. 1907. aastal sai Riigiduuma liikmeks. 1917. aasta veebruarirevolutsiooni ajal valiti Riigiduuma Ajutise Komitee liikmeks, seejärel oli Ajutises Valitsuses kõigepealt teedeminister, siis rahandusminister. 1917. aasta septembris määrati Soome kindralkuberneriks. Oktoobrirevolutsiooni järel naasis Venemaale. 1918. aasta alguses muutis nime ja sõitis Ufasse, 1919. aastal edasi Kaasani. 1921. aastal tuvastati, et ta on endine Ajutise Valitsuse minister, vahistati ja saadeti Moskvasse, kus ta pärast Kremlis Leniniga kohtumist vabaks lasti. 1930. aastal mõisteti kontrrevolutsioonilises tegevuses süüdistatuna kümneks aastaks vangi. Kinnipidamisel viibides töötas Valge mere – Läänemere kanali projekteerimisel ja osales selle ehitamisel. Kanali valmimisel lasti 1933. aastal ennetähtaegselt vabaks. Seejärel töötas Moskva–Volga kanali ehitamisel, saades selle eest 1937. aastal Tööpunalipu ordeni. 1939. aastal võeti taas vahi alla. 1940. aasta 14. aprillil mõistis NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegium ta surma süüdistatuna sabotaažis Moskva–Volga kanali ehitamisel ning kontrrevolutsioonilise terroristliku grupeeringu organiseerimises eesmärgiga tappa ÜK(b)P ja Nõukogude valitsuse juhid. Ta lasti maha 7. mail 1940. NSV Liidu Prokuratuur rehabiliteeris ta 12. märtsil 1991.
Kuzma Gvozdev

Kuzma Antonovitš Gvozdev (Кузьма́ Анто́нович Гво́здев; 1882 Tšekajevka küla, Saranski maakond, Pensa kubermang – 26. juuni 1956) oli Vene revolutsionäär (esseer, hiljem menševik) ja poliitik. Ta oli alates 1905. aastast korduvalt vangistatud ja asumisel, vabastati Veebruarirevolutsiooni ajal. Alates 25. septembrist 1917 oli ta Venemaa Ajutise Valitsuse tööminister, arreteeriti Oktoobrirevolutsiooni ajal kolmeks päevaks, oli lühikest aega vangis veel 1920. aastal. 12. detsembril 1930 arreteeriti uuesti, 25. aprillil 1931 mõistis OGPU kolleegium talle 10-aastase vanglakaristuse, selle lõppedes määrati erinõupidamise otsusega 1. juulist 1941 veel kaheksa aastat vangistust, mille lõppedes pagendati Dzeržinski külla Krasnojarski krais. Vabanes asumiselt 30. aprillil 1956 ja suri 26. juunil samal aastal.
Ninatagune kilbis

Ninatagune kilbis (ladina scutum postnasale;postnasale; lüh pos) on osadel roomajatel pead katva naha soomus ehk soomuste rida.Ninatagune kilbis on liigiti erineva kuju ning suurusega, seetõttu kasutatakse seda ka roomajate teaduslikul süstematiseerimisel. Madudel, kellel on paariline ninakilbis, nimetatakse eesmist ninaesiseks kilbiseks ja tagumist ninataguseks kilbiseks. Neil madudel paikneb ninatagune kilbis(ed) ninakilbise taga ja sarnakilbise ees. James Ray Dixon,Amphibians and Reptiles of Texas: With Keys, Taxonomic Synopses, Bibliography, and Distribution Maps, lk 264, 2000, ISBN 0 89096 920 5, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 14.01.2014)] Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Nasal scale seisuga 14.01.2014.
Ninaesine kilbis

Ninaesine kilbis (ladina scutum praenasale;praenasale; lüh prn) on osadel roomajatel pead katva naha soomus. Ninaesine kilbis on liigiti erineva kuju ning laiuse ja kõrgusega, seetõttu kasutatakse seda ka roomajate teaduslikul süstematiseerimisel. Madudel, kellel on paariline ninakilbis, nimetatakse eesmist ninaesiseks kilbiseks ja tagumist ninataguseks kilbiseks. Ninaesist kilbist (olemasolul) kasutatakse maoliste klassifikatsioonil. Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Nasal scale seisuga 14.01.2014.
Alalõuakilbis

Alalõuakilbis (ladina mitm scuta inframaxillaria;inframaxillaria) on osadel roomajatel pead katva naha soomus. Alalõuakilbised on liigiti erineva kuju ning laiuse ja kõrgusega, seetõttu kasutatakse seda ka roomajate teaduslikul süstematiseerimisel. Madude pea alapoolel paikneb harilikult 2 paari alalõuakilbiseid ja need katavad alalõualuuvao pealset nahka. Alalõuakilbiseid kasutatakse maoliste klassifikatsioonil. Hermann Lachmann,Reptilien und Amphibien Deutschlands in Wort und Bild, Europäischer Hochschulverlag GmbH & Co KG, lk 15, 2011, SIBN 978 3 86741 6221, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 14.01.2014) (inglise keeles)
Alamokakilbis

Alamokakilbis (ladina scutum sublabiale , sün sublabialia, mitm scuta sublabialia) on soomuselistel pead katva naha soomus. Alamokakilbised on liigiti erineva kuju ning laiuse ja kõrgusega, seetõttu kasutatakse neid ka soomuseliste teaduslikul süstematiseerimisel. Madude pea alapoolel paiknevate alamokakilbiste esimene paar piirab lõuatsikilbist. Alamokakilbistele vastavad ülamokakilbised. Alamokakilbiseid kasutatakse maoliste klassifikatsioonil. Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Scutum sublabiale seisuga 14.01.2014. Hermann Lachmann,Reptilien und Amphibien Deutschlands in Wort und Bild, Europäischer Hochschulverlag GmbH & Co KG, lk 15, 2011, SIBN 978 3 86741 6221, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 14.01.2014) (inglise keeles)
Ülamokakilbis

Ülamokakilbis (ladina scutum supralabiale, mimt scuta supralabialia) on soomuselistel pead katva naha soomus. Ülamokakilbised on liigiti erineva kuju ning laiuse ja kõrgusega, seetõttu kasutatakse neid ka soomuseliste teaduslikul süstematiseerimisel. Madude peas, suuavause ülapoolel, paiknevate ülamokakilbiste rida ääristab ülamokka. Püütonitel paiknevad ülamokakilbistel väikesed lohukesed, need on termolokatsioonielundi avaused. Ülamokakilbistele vastavad alamokakilbised. Ülamokakilbiseid kasutatakse maoliste klassifikatsioonil. Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Scutum supralabiale seisuga 14.01.2014. Loomade elu 5:243. Hermann Lachmann,Reptilien und Amphibien Deutschlands in Wort und Bild, Europäischer Hochschulverlag GmbH & Co KG, lk 15, 2011, SIBN 978 3 86741 6221, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 14.01.2014) (inglise keeles)
Ninaüline kilbis

Ninaüline kilbis (ladina scutum supranasale, supranasale) on roomajate pead katva naha soomus. Ninaüline kilbis on liigiti erineva kuju ning laiuse ja kõrgusega, seetõttu kasutatakse seda ka roomajate teaduslikul süstematiseerimisel. Ninaüline kilbis paikneb ninakilbise taga. Selles artiklis on kasutatud ladinakeelset artiklit la:Scutum supranasale seisuga 14.01.2014.
Kuklakilbis

Kuklakilbis (ladina scutum occipitale, sün occipitale, mitm scuta occipitalia) on paljudel roomajatel pead katva naha soomus. Kuklakilbised on liigiti erineva kuju ning laiuse ja kõrgusega, seetõttu kasutatakse neid ka roomajate teaduslikul süstematiseerimisel. Madudel paikneb kuklakilbis (olemasolul) ka kuklakilbised kukla osas kiirukilbise taga ja neid kasutatakse maoliste klassifikatsioonil. Nii näiteks on kuklakilbis kuningkobral (Ophiophagus hannah) kuid puudub kobral. Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit en:Occipital scales seisuga 14.01.2014. Introduction to reptile (snake) scales, Veebiversioon (vaadatud 14.01.2014) (inglise keeles)
Uno Roosvalt

Uno Roosvalt (sündinud 22. august 1941 Tallinnas) on eesti maalikunstnik. Uno Roosvalt õppis Pärnu Lydia Koidula nimelises 2. Keskkoolis. 1962 lõpetas Tartu Kunstikooli kunstipedagoogilise osakonna. 1963–1969 õppis Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis Lepo Mikko, Johannes Võerahansu ja Ilmar Kimmi käe all maali erialal. Eesti Kunstiakadeemia dotsent 1970–2011. 1985–1995 EKA maalikateedri juhataja. Alates 1975. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige. 1974–1976 Üleliidulise Kunstnike Liidu stipendiaat. Näitustel alustas esinemist 1968. aastast. Läbi nelja aastakümne on Uno Roosvalti loomingu läbivaks meelismotiiviks olnud loodus, täpsemalt rannamaastikud. Viimased kümme aastat on Roosvalti suurimaks kiindumuseks tema enda sõnul põhjamaade kaljud ja mäed ning nende mitmekesine graafiline faktuur. Uno Roosvalti tuntakse ka kui kristlikku kunstnikku, tema maale on eksponeeritud suurematel ja väiksematel kiriklikel üritustel, ta on ka Märjamaa kiriku altarimaali autor. 1972 Moskva Noortenäituse diplom 1984 NSVL Rahvamajandusnäituse pronksmedal 1993 Vinni Sovhoostehnikumi maalipreemia 1993 ja 1994 Pühajärve preemia 2000 Maalijate Liidu preemia 2011 Konrad Mäe preemia 2017 Erik Haameri nimeline kunstiauhind 2019 Kristjan Raua preemia (isikunäitused „Hekk“ Draakoni galeriis ning „Lähedalt ja kaugelt“ Kuressaare Raegaleriis) Tea isa oli kirikuõpetaja, praost ja assessor Albert Roosvalt. Ta on abielus kunstnik Mari Roosvaltiga. Uno Roosvalt Draakoni ja Hobusepea galeriis‏, Sirp, 8.08.2011 Uno Roosvalt mõtleb oma vanaisale. Eesti kirik, 17. oktoober 2012/ Uno Roosvalt Maalikunstnike Liidu lehel Uno Roosvalti looming Eesti Kunstimuuseumi Digitaalkogus
Saare maavalitsuse teeneteplaat

Saare maavalitsuse teeneteplaat on autasu, mis asutati Saare maakonnale osutatud teenete tunnustamiseks. Teeneteplaadiga autasustati inimesi, kes oma töö ja tegevusega on kaasa aidanud Saare maakonna arengule, samuti inimesi, kes on silma paistnud erilise, maakonna jaoks olulise saavutusega. Teeneteplaadid andis autasustatutele pidulikult kätte Saare maavanem reeglina Eesti Vabariigi Iseseisvuspäeval. Viimased teeneteplaadid anti välja 2015. aastal. Alates 2016. aastast antakse kõrgeima autasuna välja Saare maakonna vapimärki ja Saare maakonna teenetemärki. Teeneteplaadi andmise taotlusi oli õigus esitada Saare maakonna valla- ja linnavalitsustel ning volikogudel, Saaremaal tegutsevatel juriidilistel isikutel, erakondadel, liitudel, ühingutel, seltsidel, klubidel ja eraisikutel. Boris Kivi Robert Kreem Timotheus Linna Peeter Palu Albert Uustulnd Ants Teder Ludmilla Toon Valter Hommik Elli Veskis Jaan Kirss Mari Reitalu Endel Toompuu Ahti Viilup Hilja Kitt Kaarel Kitt Taivo Lõuk Valdur Oll Rein Rooväli Adele Velviste Bruno Pao Hariessa Saamel Elvi Viira Helgi Tammur Helga Kuusk Bruno Liik Ülo Vevers Rita Rauts Ants Tammleht Ago Rullingo Vambo Kaal Ülo Taniberg Helmut Velviste Toivo Tarus Eino Kirs Taivo Vahar Linda Laht Ene Amos Endel Püüa Mari Alt Piret Sarjas Heinrich Männa Maie Õun Jüri Saar Maret Pank Paul Tamkivi Kaie Rõõm-Laanet Vjatšeslav Leedo Mart Mäeker Aksel Penu Jüri Tuulik Ülo Tuulik Meelis Juhandi Juhan Nemvalts Ulvi Põld Külliki Järvila Raimu Aardam Toomas Takkis Tõnu Toompuu Antanas Vinkus Edgars Skuja Marek Niit Valter Espe Leeni Uljas Maire Sillavee Lilian Väster Helje Raaper Mari-Anne Tuuling Sille Väli Aime Laur Annika Iin Linda Liivamägi Juuno Jalakas Jaanus Tamkivi Enn Meri Helle Kahm Elja Viisut Helga Nurmekann Juhan Kindel Valentin Oopkaup Elvi Siimon Jaan Salu Tõnu Hütt Andi Saagpakk Eda Põld Ojar Eerik Kaja Juulik Madis Allik Tiit Köster Urve Vakker Endel Tustit Prits Liblik Aivo Kanemägi Jüri Heinlaid Milvi Juhkam Margus Hiet Wolfgang Wladislaus Albert von Szeliga-Mierzeyewski Kalev Rääp Henk van der Zwan Vaike Kivilo Helle Karu Tiiu Haavik Jüri Pärtel Peeter Ookaup Ellen Sepp Maie Saar Alver Sagur Innoketi Hiet Tom Rüütel Taavi Rauniste Kaarel Niine Ivo Linna Rita Loel Arvi Liik Viktor Sarapuu Maire-Johanna Paju Inge Vahter Lii Muru Harry-Johannes Rein Ingla Leis Külli Lindau Joel Nõukas Karli Valt Toivo Jürisson Juhan Kilumets Tõnis Rihvk Peeter Kilumets Johannes Kuusk Milvi Viss Eerika Thalheim Hannes Haavel Kai Rannastu Evi Männik Mari Ausmees Tõnu Post Olavi Pesti Senta Room Andres Keevallik Margus Lindmäe Margus Vanaselja Thea Rahumeel Vello Tikerpalu Aarne Mustis Saare maakond saab uued aumärgid. ERR, 10. detsember 2015.
Silmatagune kilbis

Silmatagune kilbis (ladina scutum postoculare, sün postoculare, mitm scuta postocularia) on paljudel soomuselistel pead katva naha soomus. Silmatagused kilbised on liigiti erineva kuju ning laiuse ja kõrgusega, seetõttu kasutatakse neid ka soomuseliste teaduslikul süstematiseerimisel. Madudel paikneb silmatagune kilbis külgvaates vaadatuna silma taga ja neid kasutatakse maoliste klassifikatsioonil. Postoculare, © Academic, 2000-2013, Veebiversioon (vaadatud 14.01.2014) (saksa keeles)
Silmaeesne kilbis

Silmaeesne kilbis (ladina scutum praeoculare, sün praeoculare, mitm scuta praeocularia) on paljudel soomuselistel pead katva naha soomus. Silmaeessed kilbised on liigiti erineva kuju ning laiuse ja kõrgusega, seetõttu kasutatakse neid ka soomuseliste teaduslikul süstematiseerimisel. Madudel paikneb silmaeesne kilbis või ka silmaeessed kilbised, külgvaates vaadatuna, otse silma eesmises nurgas.Silmaeessete kilbiste morfoloogiat ja kirjeldust kasutatakse maoliste klassifikatsioonil. Loomade elu 5:243. James Ray Dixon,Amphibians and Reptiles of Texas: With Keys, Taxonomic Synopses, Bibliography, and Distribution Maps, lk 264, 2000, ISBN 0 89096 920 5, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 14.01.2014) (inglise keeles)
Maria kirik

Krakówi Maarja kirik (Kościół Mariacki) Berliini Maarja kirik (Marienkirche) Lübecki Maarja kirik (Marienkirche) Kaarepere vaga Suzdali Eufimi ja vaga Egiptuse Maria kirik Milano Santa Maria delle Grazie kirik Maarja kirik
Silmakilbis

Silmakilbis (ladina keeles scutum oculare, sün oculare, mitm scuta ocularia) on paljudel soomuselistel pead katva naha soomus. Silmakilbis on ka osade kalade peas paiknev soomus. Silmakilbis on liigiti erineva kuju ning laiuse ja kõrgusega, seetõttu kasutatakse neid ka soomuseliste teaduslikul süstematiseerimisel. Madudel paikneb silmakilbis külgvaates vaadatuna otse silma ees. Silmakilbis moodustub kokkukasvanud laugudest ja katab sarvkesta. Silmakilbis on läbipaistev, va kestamise ajal, siis muutub see piimjaks ja mao praktiliselt pimedaks. Silmakilbist varustavad toitainetega veresooned ja see uueneb koos ülejäänud nahaga kestamise ajal pidevalt. Silmakilbise morfoloogiat ja kirjeldust kasutatakse maoliste klassifikatsioonil. Postoculare, © Academic, 2000-2013, Veebiversioon (vaadatud 14.01.2014) (saksa keeles)
Silmaüline kilbis

Silmaüline kilbis (ladina scutum supraoculare, sün supraoculare, mitm scuta supraocularia) on paljudel soomuselistel pead katva naha soomus. Silmaülised kilbised on liigiti erineva kuju ning laiuse ja kõrgusega, seetõttu kasutatakse neid ka soomuseliste teaduslikul süstematiseerimisel. Madudel paiknevad silmaülised kilbised külgvaates vaadatuna otse silma kohal. Silmaüline kilbis võib olla nii paaritu aga koosneda ka mitmetest kilbise fragmentidest või moodustada erinevaid sarvekesi ja neid kasutatakse maoliste klassifikatsioonil. Postoculare, © Academic, 2000-2013, Veebiversioon (vaadatud 14.01.2014) (saksa keeles)
Silmaalune kilbis

Silmaalune kilbis (ladina scutum suboculare, sün suboculare, mitm scuta subocularia) on paljudel soomuselistel pead katva naha soomus. Silmaalused kilbised on liigiti erineva kuju ning laiuse ja kõrgusega, seetõttu kasutatakse neid ka soomuseliste teaduslikul süstematiseerimisel. Madudel paiknevad silmaalused kilbised külgvaates vaadatuna otse silmakilbise all. Silmaalune kilbis võib olla nii paaritu aga koosneda ka mitmetest kilbise fragmentidest. Paljudel madudel puutuvad need kokku ülamokakilbistega. Neid kasutatakse maoliste klassifikatsioonil. Postoculare, © Academic, 2000-2013, Veebiversioon (vaadatud 14.01.2014) (saksa keeles) Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Scutum oculare seisuga 14.01.2014.
Valdur Hirvesoo

Valdur Hirvesoo (27. märts 1910 Valgjärve vald – 9. juuli 1941 Tartu) oli eesti organist, helilooja ja koorijuht. Ta õppis aastatel 1924–1925 Tartu Õpetajate Seminaris, lõpetas 1929. aastal Otepää Ühisgümnaasiumi. Astus 1933. aastal Tartu Kõrgemasse Muusikakooli, mille lõpetas (katkestas vahepeal õpingud) 1940. aastal heliloomingu alal (Heino Elleri klassis) ja 1941. aastal oreli erialal (Jaak Karise klassis). Ta töötas aastatel 1935–1939 Petseri Ühisgümnaasiumis muusikaõpetajana ning Petseri Peetri koguduses organisti ja koorijuhina. 1939. aastast töötas ta Tartu Peetri koguduse I pihtkonna organisti ja meeskoori juhina. Ta juhatas teisigi koore ja puhkpilliorkestreid, neist suurim oli Ülemaalise Eesti Noorsoo Ühenduse Tartu osakonna segakoor. Ta on juhatanud ka laulupäevi, sealhulgas 1936. aastal Petserimaa I vaimulikku laulupäeva ja 1940. aastal Tartumaa IV laulupidu. Ta kirjutas puhkpillipalu ja marsse, sealhulgas "Pulmatants" (1937), "Pidulik marss Petseri gümnaasiumi XX aastapäevaks" (1939), "Emajõe jutustus" (1939), "Kevad kõnnib" (1939), "Täna oleme vabad" (1939), "Muretu noorus" (1939) ja "Noorusrütmid" (1940). Koorilauludest on tuntuimad "Saaremaa" (seade, 1936), "Noorusmaa" (1936) ja "Igatsus" (1938). Valdur Hirvesoo arreteeriti NKVD poolt 28. juunil 1941, seejuures viidi kaasa kogu tema arhiiv. Ta hukati 9. juulil 1941 Tartu vanglas. Tema poeg Avo Hirvesoo (1935–2014) oli muusikateadlane, pojatütar Aet Hirvesoo-Hautamäki on viiuldaja ja muusikapedagoog. Eesti muusika biograafiline leksikon. 1. köide: A–M. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007, lk. 148-149.
Vendela Skytte

Vendela Skytte (ka Wendela Skytte; 8. detsember 1608 – 18. august 1629) oli Rootsi aadlidaam, kirjanik ja epistolaar. Vendela Skytte vanemad olid Liivimaa kindralkuberner ning Tartu Ülikooli rajaja Johan Skytte ja tema naine, šoti päritolu Marby ja Älvsjö vabapreili Maria Näf. 1626. aasta mais abiellus Vendela Hans Kylega. Tema isa andis tütardele sama hariduse kui poegadelegi ning Vendela oli hea õpilane. Ta valdas soravalt kreeka, ladina, prantsuse ja saksa keelt, oli prosaist ja luuletaja, samuti tunti teda kõrgetasemelise kirjavahetuse poolest, mida ta pidas osalt ladina keeles. Imetleti ka tema õe Anna Skytte head haridust. Eluajal tunti Vendela Skyttet õpetatud naisena ning haritud naise näitena meenutatakse teda hiljemgi. Teda on nimetatud Rootsi harituimaks naiseks enne kuninganna Kristiinat. Ta pidas salongi, kus ümbritses ennast teadlaste ja kunstnikega ning osales päevapoliitilistes debattides. Vendela tarkust ja vaimukust hinnati kõrgelt ning Georg Stiernhielm nimetas teda "oma aja ja soo imeks" ("Sexus et sæculi miraculum"). Ühe legendi järgi pidas Vendela Braunsbergis õpetatud katoliiklastega debati, kus võitis mehi oma kõneosavusega, "seades oma parema ladina keele abil kahtluse alla katoliikluse kõige pühamad ideaalid". Vendela Skytte suri Stralsundis katku koos vastsündinud lapsega, temast jäi maha kaks tütart. Tema surnukeha viidi Rootsi ja maeti Uppsalasse. Ka tema tütart Hillevi Kylet tunti ühena riigi õpetatumatest naistest. 1820. aastail avatud Rootsi riiklikus portreegaleriis Gripsholmis oli ta esimese kuue Rootsi ajaloo nimekama naise seas, kelle portree kogusse arvati, kõrvuti püha Birgitta, Hedvig Charlotta Nordenflychti, Barbro Stigsdotteri, Sophia Rosenhane ja Sophia Elisabet Brenneriga. Peter Englund, "Ofredsår" A. L. Stjerneld (anonym), "Gripsholmgalleriet" (Stockholm 1833) Wilhelmina Stålberg, "Anteckningar om svenska qvinnor" ("Märkmeid rootsi naistest") https://runeberg.org/sqvinnor/0375.html https://runeberg.org/sbh/b0475.html http://members.tripod.com/minata/bps_7_dec.html Women Latin Poets, Jane Stevenson
Sõõrmetevaheline kilbis

Sõõrmetevaheline kilbis (ladina scutum internasale, sün internasale, mitm scuta internasalia) on paljudel soomuselistel pead katva naha soomus. Sõõrmetevahelised kilbised on liigiti erineva kuju ning laiuse ja kõrgusega, seetõttu võidakse kasutada neid ka soomuseliste teaduslikul süstematiseerimisel. Madudel paiknevad sõõrmetevahelised kilbised (olemasolul) sõõrmete vahel. Sõõrmetevahelist kilbist kasutatakse maoliste klassifikatsioonil. Loomade elu 5:243. James Ray Dixon, Amphibians and Reptiles of Texas: With Keys, Taxonomic Synopses, Bibliography, and Distribution Maps, lk 262, 2000, ISBN 0 89096 920 5, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 14.01.2014) (inglise keeles)
Julijampil

Julijampil (ukraina keeles Юліямпіль) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Šargorodi rajoonis. Elanike arv on 204.
Innundir skinni

"Innundir skinni" on Islandi muusiku Ólöf Arnaldsi teine album. Albumi produtseeris toona ühe Islandi kuulsaima ansambli Sigur Rósi liige Kjartan Sveinsson, kes töötas koos Arnaldsiga ka tema debüütalbumi kallal. Oma panuse albumi valmimisse andsid ka Skúli Sverrisson, Davið Þór Jónsson, Björk ja Shahzad Ismaily. Albumi esimene singel "Innundir skinni" avaldati sama aasta 28. juunil. Laulu jaoks valmis ka muusikavideo, mille režissöör oli Asdís Sif Gunnarsdóttir. Albumi esialgne tööpealkiri oli "Ókídókí". "Vinur minn" – 2:09 "Innundir skinni" – 2:55 "Crazy car" – 3:21 "Vinkonur" – 4:00 "Svif birki" – 2:31 "Jonathan" – 3:52 "Madrid" – 4:52 "Surrender" – 5:23 (duett Björk'iga) "Allt i guddi" – 3:28 Innundir skinni MP3 release Innundir Skinni on One Little Indian's Youtube Account Olof Arnalds' Innundir Skinni Video- Stereogum Premiere Ólöf Arnalds releases "Við og Við" Album in the USA on 17th November 2009 - Second Album "Ókídókí" finished Lugude nimekiri One Little Indian U.S. press release Official Site Official Myspace
Nova Sulkivka

Nova Sulkivka (ukraina keeles Нова Сулківка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Hmilnõki rajoonis. Elanike arv on 61. Pindala on 0,45 km².