laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Päkarauakannel

Päka- ehk pöidlarauakannel on Räpina, Võnnu ja Järvselja kandis levinud kandletüüp. Topeltkeeltega võimsakõlaline kannel, mida mängiti saatepillina külapidudel. Sellel kandlel olid väga võimsad bassid ja viisi mängiti raudsõrmuse sarnase keeru '​ga ehk päkarauaga, mis pandi pöidla külge. Tuntumad päkarauakandle mängijad ja meistrid olid Aksel Tähnas ja Elmar Luhats, kelle esivanemate töid viis Harjumaal edasi tema poeg Toivo Luhats ansamblist Piibarid. Toivo õpilased oskavad praeguseni seda stiili. Aksel Tähnase mantlipärija ja üks tuntumaid kaasaegseid päkarauakandle mängijaid on Juhan Uppin. 2019. Andis Juhan Uppin välja päkarauakandlele pühendatud albumi "Päkarauakannel." "Kandlejutud kandleõpetaja Tuule Kannuga". Kultuur ja Elu. Leanne Parbo. "Juhan Uppin: kui oled ja teed, siis kõik õitsebki!". Muusika. "Folgialbum Juhan Uppini uus plaat Päkarauakannel". Klassikaraadio.
NSV Liidu Kaitseministeeriumi Sõjaline Instituut

NSV Liidu Kaitseministeeriumi Sõjaline Instituut (vene keeles Военный институт Министерства обороны СССР) oli kõrgem sõjaline õppeasutus Nõukogude Liidus. Kaitseministeeriumi sõjaline instituut loodi 1. augustil 1974 Moskvas Võõrkeelte Sõjalise Instituudi (eksisteeris 1942–1974) põhjal. 1980. aastal autasustati instituuti Punalipu ordeniga ja õppeasutus nimetati ümber Punalipuliseks Sõjaliseks Instituudiks. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist (detsembris 1991) jätkas instituut tegevust kuni sulgemiseni 1994. aastal, pärast seda lülitati instituudi kateedrid vastloodud Majanduse, Rahanduse ja Õiguse Sõjaväeakadeemia koosseisu. Läänekeelte teaduskond Idakeelte teaduskond Eripropaganda teaduskond Sõjalis-juriidiline teaduskond Kaugõppeteaduskond Võõrkeelte teaduskond (1984. aastast) Eriteaduskond (1984. aastast) Viktor But (1989) Juri Drozdov (1956) Mihhail Farihh (1980) Andri Paltševskõi Arkadi Strugatski (1949) Dmitri Trenin (1977) Välisluureakadeemia Sõjalis-Diplomaatiline Akadeemia Venemaa FSB Akadeemia
NKVD Erikool

NKVD Erikool (vene keeles Школа особого назначения НКВД) oli 1938. aastal loodud sõjaline õppeasutus Nõukogude Liidus, kus valmistati ette luurekaadrit eriteenistustele. NKVD Erikool, mille ülemaks määras sieseasjade rahvakomissar Lavrenti Beria polkovnik Vladimir Šarmazanašvili, asus Moskva oblastis Barvihha asula lähedal. Seoses sõjategevusega evakueeriti erikool oktoobris 1941 Kuibõševi, 1942. aasta alguses toodi tagasi. 1943. aastal nimetati erikool ümber NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi Esimese Valitsuse Luurekooliks. Tänapäeval on see tuntud kui Välisluureakadeemia. Erikooli õppekavva kuulusid vene keel ja kirjandus, võõrkeeled, diplomaatiline protokoll, rahvusvahelised suhted, majandusgeograafia ning mitu eridistsipliini. Läänekeelte kateedris õpetati inglise, hispaania, itaalia, saksa ja prantsuse keelt, idakeelte kateedris mandariini, pärsia, türgi ja jaapani keelt. Ivan Maiski, diplomaat Pavel Sudoplatov Aleksandr Guber, orientalist, hilisem akadeemik Aleksandr Krein, helilooja Pavel Fitin Venemaa FSB Akadeemia NSV Liidu Kaitseministeeriumi Sõjaline Instituut Sõjalis-Diplomaatiline Akadeemia
Tuule Kann

Tuule Kann (sündinud 5. septembril 1964) on eesti kandlemängija ja -õpetaja. Ta lõpetas aastal 1982 Tallinna 2. Keskkooli, õppis kandlemängu Eestis Els Roode ja Leedus Regina Tamošaitienė juures, 1990–1993 täiendas ta end Tallinnas Ene Lukka, Mikk Sarve ja Igor Tõnuristi ning 1993 ja 1998–1999 Sibeliuse Akadeemias Minna Raskineni, Sinikka Kontio, Timo Alakotila, Raoul Björkenheimi jt juures. Tuule Kann on töötanud kandle- ja pärimusainete õpetajana Tallinnas, Viljandis ja Võrus, tema õpilaste hulka kuuluvad Pille Karras, Leanne Barbo, Juhan Uppin jpt. Tuule Kann õpetab praegu kandlemängu nii Vanalinna Hariduskolleegiumi Muusikakoolis kui ka Georg Otsa nimelises muusikakoolis. Tuule Kann on esinenud pärimus-, džäss-, vanamuusika- ja nüüdismuusika interpreedina rahvusvahelistel festivalidel. Samuti on ta korraldanud August Pulsti sünniaastapäeva tähistamist, kandlekursusi ning ühismängimisi Soome, Läti, Leedu ja Eesti oma ala meistritega, viinud läbi töötubasid pärimusmuusika kursustel ja laagrites (Leisi Värks, Pirrupuusaare perelaager jne), mänginud sellistes ansamblites nagu Eesti Keeled, Üsna Vaikne Duo ja Suurõ Pilvõ ning korraldanud ansamblite Tuulekandled ja Kannelkond tegevust. Tuule Kann tegeleb ka kandlemuusika uurimise ja kandlemängijate kaardistamisega Eestis, Karjalas, Baltimaades ja Loode-Venemaal. 2001 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia 2009 Pärimuskultuuri auhinna laureaat 2018 Eesti Folkloorinõukogu pärimuskultuuri auhind Teotugi 2019 Valgetähe V klassi teenetemärk 2022 Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Seltsi tunnustus (Lokulaud) pikaajalise panuse eest valdkonda Tema isa oli graafik ja trükkal Voldemar Kann. "SOOLO. Tuule Kann". Kunstihoone. Gerli Nõmm. "Teenetemärgi pälvinud Tuule Kann: rahvamuusika vastu olen huvi tundnud lapsest saati". ERR. "Kümme aastat kaunist kõla". Postimees.ee. 2012. Vaadatud 29.12.2022. "Tuule Kann ja Helle-Mare Kommust pälvisid preemia". 2018. Vaadatud 29.12.2022. "KULKA rahvakunsti sihtkapitali aastapreemia laureaadid". KULKA koduleht. Vaadatud 26.12.2022. "Pärimuskultuuri preemia". Folkloorinõukogu. Vaadatud 26.12.2022. "Helle-Mare Kommus ja Tuule Kann pälvisid pärimuskultuuripreemia". ERR. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "Nädalavahetusel tunnustati valdkonna silmapaistnud tegijaid". ERRS koduleht. 2022. Vaadatud 29.12.2022.
Välisluureakadeemia

Andropovi-nimeline Välisluureakadeemia (vene keeles Академия внешней разведки имени Ю. В. Андропова; lühend AVR) on sõjaline õppeasutus Venemaal, kus valmistatakse ette kaadrit operatiivtööks Venemaa Föderatsiooni Välisluureteenistuses või teistes Venemaa eriteenistustes. Välisluureakadeemia hoonetekompleks asub Moskva oblastis Mõtištši linna piiridesse jäävas Hlebnikovi metsapargis. Välisluureakadeemia loeb enda asutamisaastaks 1938. aastat kui loodi NKVD Erikool. 1943. aastal nimetati see ümber NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi Esimese Valitsuse Luurekooliks ja 1948. aastal Kõrgemaks Luurekooliks. 1968. aastal kujundati õppeasutus ümber NSV Liidu RJK Punalipuliseks Instituudiks. Pärast Juri Andropovi surma (1984) sai luurekool Andropovi-nimeliseks. Detsembris 1991 loodi Venemaa Föderatsiooni Välisluureteenistus ja instituut läks selle alluvusse. 1994. aastal kujundati õppeasutus ümber Välisluureakadeemiaks. Pavel Fitin Gennadi Gudkov Sergei Ivanov (1981) Oleg Kalugin (1958) Aleksandr Lebedev (1984) Sergei Lebedev Sergei Narõškin Vladimir Putin (1985) Leonid Šebaršin Sergei Žirnov (1987) NSV Liidu Kaitseministeeriumi Sõjaline Instituut Sõjalis-Diplomaatiline Akadeemia Venemaa FSB Akadeemia  Välisluureakadeemia – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Herzeleid

"Herzeleid" (saksa keeles: südamevalu) on saksa ansambli Rammstein esimene album. See anti välja 29. septembril 1995. Singlid olid "Du riechst so gut" (1995) ja "Seemann" (1996) ning Austraalias ka "Asche zu Asche". "Wollt ihr das Bett in Flammen sehen?" – 5:17 "Der Meister" – 4:08 "Weisses Fleisch" – 3:35 "Asche zu Asche" – 3:51 "Seemann" – 4:48 "Du riechst so gut" – 4:49 "Das alte Leid" – 5:44 "Heirate Mich" – 4:44 "Herzeleid" – 3:41 "Laichzeit" – 4:20 "Rammstein" – 4:25
Feld am See

Feld am See (sloveeni: Obernšec) on vald Austria Kärnteni liidumaa Villachi maaringkonnas. See asub Nocki mägede Gegendi orus Brennsee (või Feldsee) kaldal, Mirnocki massiivi (edelas, 2110 m) ja Wöllaner Nocki (kirdes, 2145 m) vahel. Vallaosa on Rauth, vanim asula piirkonnas. Varjuline Gegend asustati alles kõrgkeskajal, kui u. 1300. aastal oli selle päikseline põhjakülg raadatud ning 1308. aasta dokumendis on esmamainitud oru nime. Kui Kärnteni Ortenburgi krahvide valduses olid suured mõisad, oli küla nimega Rauth (saksa: Roden, väljajuuritud) pikka aega olulisim asula kogu piirkonnas. Feld am See asula ise tekkis protestantliku kihelkonnakiriku ehitamisega 1787. aastal. Kauge Gegendi org oli pikka aega olnud krüptoprotestantismi keskus, kuni 1781. aastal keiser Joseph II poolt välja antud Sallivuspatent vastureformatsiooni tagakiusamised lõpetas. Brennsee järv sai nime kohaliku kõrtsi ja piiritusetehase (Brenn) järgi, mis asutati 1632. aastal. Tänapäevane vald loodi 1850. aastal; algkool asutati aasta hiljem. 19. sajandi lõpul algas järveümbruse suveturism. Aastatel 1973-1991 olid Feld am See ja Afritz am See üheks omavalitsuseks ühendatud. Wilhermsdorf, Saksamaa, aastast 1988 Peamised vaatamisväärsused: Protestantlik Feld am See kirik (ehitatud 1787. aastal) Katoliiklik Feld am See kirik (ehitatud 1960. aastal) Alpide looduspark Feld am See - hirvepark ja muuseum Mirnockriese - legendaarse hiiglase kivikuju Külastamist väärt kohad: Brennsee - üks kahest suplusjärvest Afritzer See - teine suplusjärv Feldpannalm - maaliline mägikarjamaa Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Juri Drozdov

Juri Ivanovitš Drozdov (vene keeles Юрий Иванович Дроздов; 19. september 1925 Minsk, Valgevene NSV – 21. juuni 2017 Moskva) oli vene luurejuht, kindralmajor. Teise maailmasõja ajal suunati Juri Drozdov 1944. aastal kohe pärast suurtükiväekooli lõpetamist rindele. Ta osales 1945. aasta kevadel Berliini operatsioonis. Sõja lõpetas Drozdov leitnandi auastmes. 1956. aastal pärast Võõrkeelte Sõjalise Instituudi lõpetamist arvati Drozdov Riikliku Julgeoleku Komitee koosseisu. Ta töötas KGB välisluure residendina Hiina Rahvavabariigis (1964–1968) ja Ameerika Ühendriikides (1975–1979; ametlikult oli ta NSV Liidu alalise esindaja asetäitja ÜRO juures). 27. detsembril 1979 oli Drozdov Amīni tapmise operatsiooni üks juhte. Aastatel 1979–1991 oli Drozdov NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Esimese Peavalitsuse ülema asetäitja ja ühtlasi illegaalse luure valitsuse (S Valitsuse) ülem. Juunis 1991 arvati Drozdov reservi. 1945 – Punatähe orden (13 juuni 1945) 1978 – Punalipu orden 1980 – Lenini orden
Epp Alatalu

Epp Alatalu (sündinud 13. mail 1966) on eesti ajakirjanik ja suhtekorraldaja. Ta on õppinud aastatel 1984–1989 Tartu Riiklikus Ülikoolis ajakirjandust; diplomitöös uurinud ajakirja Nõukogude Naine / Eesti Naine lugejat (juhendaja Peeter Vihalemm). Üliõpilasest praktikandina töötas Rakveres ajalehes Punane Täht, Eesti Televisioonis "Aktuaalse kaamera" toimetuses, Eesti Raadio uudiste- ja propagandasaadete toimetuses ning Eesti Raadio korrespondendipunktis Moskvas.[viide?] Alatalu on töötanud ajakirjanikuna Eesti Telegraafiagentuuris[viide?], ajalehtedes Kaubaleht[viide?] ja Eesti Ekspress[viide?] ning teinud kaastööd muudele väljaannetele. Ta oli aastatel 1998–2001 president Lennart Meri pressiesindaja.[viide?] Ta on töötanud Estonian Airis[viide?] ja Eesti Hoiupangas[viide?] infojuhina, Eesti Pärimusmuusika Keskuses Aita Aita! kaasrahastamise projektijuhina[viide?] ja Eesti Rahva Muuseumis projektijuhina[viide?]. Ta on korraldanud üle-eestilist muuseumiööd[viide?] ning asutanud Tallinna vanalinnas Eesti tarbekunsti ja disaini galeriipoe Kunstiaken[viide?]. 1989. aastast kuulub Alatalu Eesti Naisüliõpilaste Seltsi[viide?] ja 2021. aastast on seltsi auvilistlane[viide?]. Ta on olnud 2013–2015 Eesti Muuseumiühingu juhatuse liige[viide?] ja on 2019. aastast Jaan Tõnissoni Seltsi juhatuse liige[viide?]. Sügisest 2019 on ta Eesti Arhitektuurimuuseumi kommunikatsiooni- ja turundusjuht.[viide?] Mais 2021 valiti Alatalu Saaremaa valla Kehila küla vanemaks.[viide?] Tema ema on Kadi Alatalu (sündinud 1942) ja isa Toomas Alatalu (sündinud 1942), õde on Riin Alatalu (sündinud 1968) ja vend Siim Alatalu (sündinud 1978).
Vehklemine 2020. aasta suveolümpiamängudel

Vehklemisvõistlused 2020. aasta suveolümpiamängudel Tokyos toimusid 24. juulist kuni 1. augustini 2021. aastal. Algselt kavandatud 25. juulist 2. augustini 2020. aastal toimuma pidanud võistlus lükati koroonapandeemia tõttu edasi ja määrati toimuma aasta hiljem. Vehklemises toimus 12 võistlust, seejuures olid esimest korda nii meeskondlikud kui ka individuaalsed võistlused kõigis kolmes relvas nii meestele kui ka naistele. Finaal: 24. juuli Osavõtjaid: 34 Riike: 18 Olümpiavõitja 2016: Emese Szász, Ungari Ametlikud tulemused: Finaal Finaal: 27. juuli Osavõtjaid: 8 võistkonda Ametlikud tulemused: Kõik matšid Vehklemine Tokyo 2020 veebilehel FIE veebileht
Eesti Ettevõtluskõrgkool Mainor

Eesti Ettevõtluskõrgkool Mainor (kuni 30. novembrini 2010 Mainori Majanduskool) on Eesti eraõiguslik rakenduskõrgkool, mis alustas tegevust 1992. aastal. Kõrgkool on spetsialiseerunud ettevõtluse ja disainiga seotud erialadele. Õppekeskused asuvad Tallinnas, Tartus (1947. aastal ehitatud hoones Pepleri 6) ja Narvas. Kõrgkoolis õpib 1600 üliõpilast. Tegemist Eesti suurima rakenduskõrgkooliga, samuti Eesti suurima erakõrgkooliga. Mainoris on võimalik õppida nii rakenduskõrghariduse kui ka magistriõppe tasemel. Koolil on õpetamisõigus ärinduse-halduse ja kunstide õppekavagruppides. Õpet viiakse läbi eesti, inglise ja vene keeles. Kõrgkooli akadeemiline struktuur on jagatud erialapõhiselt. Eesti Ettevõtluskõrgkool Mainor on Ülemiste City ärilinnaku arendaja. Ülemiste City asutati 2005. aastal eesmärgiga ehitada endise Dvigateli tehase 33-hektarilisele territooriumile nüüdisaegne linnaosa. Kõrgkooli rektorid on teiste seas olnud Mati Lukas (2005–2010), Krista Tuulik (2010–2015) ja Ülo Pärnits (2003–2005, 2015–2016). Pärast Ülo Pärnitsa surma oli rektori kohusetäitjana kooli õppeprorektor Eneken Titov. Alates 2018. aasta sügisest on rektor Mait Rungi. Kõrgkooli tegevjuht on Kristjan Oad. Mainori Kõrgkool muutis nime. Virumaa Teataja, 1. detsember 2010. Ettevõtluskõrgkooli Mainor rektoriks valiti Mait Rungi. ERR, 29. august 2018. Eesti Ettevõtluskõrgkooli Mainor koduleht
Ralsko

Ralsko (saksa keeles Roll) on linn Tšehhis Libereci maakonnas Česká Lípa ringkonnas. Ralsko asub Česká Lípast umbes 19 km idakagus ja Liberecist ligikaudu 25 km edelas. Ralsko sai linnaõigused 2006. aastal. Ralskos asub endine Hradčany sõjaväelennuväli, mis oli aastatel 1968–1991 NSV Liidu õhuväe käsutuses. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Vznik města Město Ralsko. Vaadatud 25. juunil 2023
Luby

Luby (saksa keeles Schönbach) on linn Tšehhis Karlovy Vary maakonnas Chebi ringkonnas. Luby asub Saksamaa piirist vähem kui 3,5 km kaugusel, Chebist ligi 20 km põhjas ja Karlovy Varyst umbes 32 km läänes. Asulat on esmamainitud 1149. aastal, linnaõigused sai Luby 1319. aastal. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Historie města Luby Lysá hora
Cotentin

Cotentin (prantsuse keeles Cotentin, normanni keeles Cotentîn) on Prantsusmaa põhjaranniku poolsaar. See ulatub La Manche'i väina suunas loodessse, põhja jääb Suurbritannia saar. Sellest läänes asuvad Kanalisaared ja edelas Bretagne'i poolsaar. Poolsaar, mille keskuseks on sadamalinn Cherbourg, asub täielikult Normandia piirkonnas Manche'i departemangus. Bretagne'i poolsaar Cherbourg-en-Cotentin  Cotentin – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
La Cité de la Mer

La Cité de la Mer (prantsuse keeles 'Merelinn') on Cherbourgi meremuuseum Prantsusmaal. 2002. aastal avatud muuseum asub vanas kruiisiterminalis, mis on üks suuremaid art déco stiilis ehitisi maailmas. Le Redoutable (S611)  La Cité de la Mer – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ametlik veebileht
Aleksandr Barulin

Aleksandr Barulin (vene keeles Александр Николаевич Барулин; 17. november 1944 Nižni Novgorod – 24. juuli 2021 Moskva) oli vene keeleteadlane ja semiootik. Ta on muuhulgas uurinud vepsa, keti, krimmitatari, laki, šugni, hinalugi, alutori, aguli, lesgi jt keeli. Barulin, Aleksandr 2002. Osnovaniya semiotiki: Znaki, znakovye sistemy, kommunikatsiya. Kd 1. Bazovye ponyatiya. Evolyutsionnaya teoriya proishozhdeniya yazyka. (Stepanov, J., järelsõna). Moskva: Sport i kultura-2000. [Барулин Александр Николаевич 2002. Основания семиотики: Знаки, знаковые системы, коммуникация. Ч. 1. Базовые понятия. Эволюционная теория происхождения языка. (Послесловие Ю. С. Степанова.) Москва: Изд-во “Спорт и культура-2000”.] Barulin, Aleksandr 2002. Osnovaniya semiotiki: Znaki, znakovye sistemy, kommunikatsiya. Kd 2. Kratkaya predystoriya i istoriya semotiki (do Frege, Pirsa i Sossyura). Moskva: Sport i kultura-2000. [Барулин Александр Николаевич 2002. Основания семиотики: Знаки, знаковые системы, коммуникация. Ч. 2. Краткая предыстория и история семиотики (до Фреге, Пирса и Соссюра). Москва: Изд-во «Спорт и культура-2000».] Teoseid ja biograafia.
Soome 2020. aasta suveolümpiamängudel

FIN Soome osales 2021. aastal Tōkyōs toimuvatel 2020. aasta suveolümpiamängudel. Soomet esindas 46 sportlast 11 spordialal. Soomele tõid pronksmedali ujuja Matti Mattsson 200 meetri rinnuliujumises ja poksija Mira Potkonen. Matilda Castrén Sanna Nuutinen Kalle Samooja Sami Välimäki Lassi Etelätalo, odavise Oliver Helander, odavise Maria Huntington, seitsmevõistlus Reetta Hurske, 100 m tõkkejooks Ella Junnila, kõrgushüpe Jarkko Kinnunen, 50 km käimine Annimari Korte, 100 m tõkkejooks Silja Kosonen, vasaraheide Sara Kuivisto, 800 m ja 1500 m jooks Toni Kuusela, kettaheide Elmo Lakka, 110 m tõkkejooks Elina Lampela, teivashüpe Viivi Lehikoinen, 400 m tõkkejooks Wilma Murto, teivashüpe Kristiina Mäkelä, kolmikhüpe Aleksi Ojala, 50 km käimine Veli-Matti Partanen, 50 km käimine Kristian Pulli, kaugushüpe Topi Raitanen, 3000 m takistusjooks Camilla Richardsson, 3000 m takistusjooks Senni Salminen, kolmikhüpe Krista Tervo, vasaraheide Eetu Kallioinen, kaarrada Satu Mäkelä-Nummela, kaevikrada Lari Pesonen, kaarrada Elias Kuosmanen, 130 kg Arvi Savolainen, 97 kg Mira Potkonen, 60 kg Akseli Keskinen, nacra 17 Sinem Kurtbay, nacra 17 Tuuli Petäjä-Sirén, purjelaud RS: X Kaarle Tapper, Laser Tuula Tenkanen, Laser Radial Henri Ruoste, koolisõit Lizzie Armanto, pargivõistlus Kalle Koljonen Ida Hulkko, 100 m rinnuli Mimosa Jallow, 100 m selili Ari-Pekka Liukkonen, 50 m vabalt Matti Mattsson, 200 m rinnuli Fanny Teijonsalo, 50 m vabalt Antti Vikström https://www.olympiakomitea.fi/huippu-urheilu/kisat/olympialaiset/tokio-2020/suomen-joukkue-tokio-2020/ https://www.olympiakomitea.fi/
Žebrák

Žebrák (saksa keeles Bettlern) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Berouni ringkonnas. Žebrák asub Berounist umbes 17 km ja Praha kesklinnast ligikaudu 54 km edelas. Asulat on esmamainitud 1280. aastal, linnaõigused sai Žebrák 1396. aastal. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. O městě Město Žebrák
Horní Benešov

Horní Benešov (kuni 1926. aastani Benešov, saksa keeles Bennisch) on linn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas Bruntáli ringkonnas. Horní Benešov asub Poola piirist 14 km kaugusel, Bruntálist umbes 10 km idas ja Ostravast ligikaudu 50 km lääneloodes. Horní Benešov paikneb merepinnast 568 meetri kõrgusel. Asulat on esmamainitud kaevandusasulana 1226. aastal. Benešovi hõbekaevandused olid ühed vanemad riigis. Ametlikult rajati linn 1253. aastal ja linnaõigused kinnitati 1271. aastal. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Horní Benešov (okres Bruntál) RIS - Regionální informační servis. Vaadatud 15. aprillil 2023 Historie města Město Horní Benešov
Oceanic

Oceanic oli mitme laeva nimi: Oceanic 1870. aastal ehitatud laev, White Star Line Oceanic 1899. aastal ehitatud laev, White Star Line Oceanic lõpetamata jäänud laev, White Star Line Independence, Oceanic, 1974 Oceanic Independence, 1975–1982 Oceanic Independence, 2006–2009 Oceanic Oceanic 1963. aastal ehitatud laev, 1965–1985 Oceanic, 1985–2000 StarShip Oceanic, 2000–2012 Oceanic
Aarja rass

Aarja rass ehk aaria rass oli Euroopa poliitilises ja kultuurilises diskursuses 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi esimesel poolel levinud mõiste, mis põhines ideel, et indoeuroopa algkeele kõnelejad moodustasid eraldi rassi. Selle idee tuntuim rakendaja natsionaalsotsialistlik ideoloogia pidas aarjalaste puhtaimateks esindajateks põhjaeurooplasi. Põhjala teooria
Horní Jiřetín

Horní Jiřetín (saksa keeles Obergeorgenthal) on linn Tšehhis Ústí maakonnas Mosti ringkonnas. Horní Jiřetín asub Saksamaa piirist natuke rohkem kui 6 km kaugusel, Mostist ligikaudu 10 km loodes. Horní Jiřetín paikneb merepinnast 280 meetri kõrgusel. Horní Jiřetínit on esmamainitud 1263. aastal. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Statistické údaje Město Horní Jiřetín Horní Jiřetín Město Horní Jiřetín
Ertil

Ertil on linn Venemaal Voroneži oblastis, Ertili rajooni keskus. Asub Ertili jõe ääres, 112 km Voronežist idas. Asula tekkis 1897. aastal rajatud suhkruvabriku juurde. Linnaõigused sai 1963. aastal. Q126684906 http://ertilcity.ru/
Michael Bishop

John Michael Bishop (sündinud 22. veebruaril 1936) on Ameerika Ühendriikide immunoloog ja mikrobioloog. Bishop lõpetas 1962. aastal Harvardi Ülikooli meditsiini erialal ning asus tööle riiklikku allergia ja nakkushaiguste instituuti. Hiljem töötas ta Saksamaal Hamburgis asuvas Heinrich Pette'i Instituudis ning 1968. aastast USA-s San Franciscos asuvas California Ülikoolis. Bishop tegi pikka aega koostööd Harold Varmusega ning nad avastasid 1970. aastate keskel viiruse geenid, mis võivad põhjustada vähki. Avastatud nn onkogeenid ei pärinenud algselt viirusest, vaid normaalsetest rakkudest. 1989. aastal said Bishop ja Varmus oma avastuste eest Nobeli meditsiiniauhinna. "J. Michael. Bishop (1936-)". UCSF. Vaadatud 25. juuli 2021. "J. Michael Bishop Facts". The Nobel Prize. Vaadatud 25. juuli 2021.
Harold Varmus

Harold Eliot Varmus (sündinud 18. detsembril 1939) on Ameerika Ühendriikide onkobioloog, Nobeli auhinna laureaat. Varmus oli aastatel 1993–1999 riikliku terviseinstituudi direktor ja aastatel 2010–2015 riikliku vähiinstituudi direktor. 1989. aastal sai Varmus koos Michael Bishopiga Nobeli meditsiiniauhinna vähki põhjustada võivate geenide avastamise eest. "Harold E. Varmus Facts". The Nobel Prize. Vaadatud 25. juuli 2021.
Plumlov

Plumlov (saksa keeles Plumenau, ka Plumau või Blumenau) on linn Tšehhis Olomouci maakonnas Prostějovi ringkonnas. Plumlov asub Prostějovist ligi 7 km läänes ja Olomoucist umbes 23 km edelas. Plumlov asub merepinnast 340 meetri kõrgusel. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Plumlov Místopisný průvodce po České Republice
Tšehhi kroon

Tšehhi kroon (tšehhi keeles koruna česká, lühend Kč) on olnud Tšehhi Vabariigi rahaühik alates 8. veebruarist 1993. See vahetas välja Tšehhoslovakkia krooni. ISO 4217 kood on CZK. Üks kroon on sada hellerit (tšehhi keeles haléř, lühend h) Tšehhi plaanis euro kasutusele võtta aastal 2010, praegu on see edasi lükatud ja täpne aeg pole kindlaks määratud. Tšehhis ringlevad järgmised rahatähed: 5000 krooni 2000 krooni 1000 krooni 500 krooni 200 krooni 100 krooni 50 krooni (kuni 31. märtsini 2011; vahetatakse kõikides Tšehhi pankades 31. märtsini 2012 ning kuni 31. märtsini 2017 Tšehhi keskpangas) 20 krooni (kuni 31. augustini 2008; vahetatakse Tšehhi keskpangas kuni 31. augustini 2014) Mündid on väärtustes 10 hellerit (kuni 31. oktoobrini 2003; vahetamine keskpangas lõpetati 31. oktoobril 2009) 20 hellerit (kuni 31. oktoobrini 2003; vahetamine keskpangas lõpetati 31. oktoobril 2009) 50 hellerit (alumiinium, kuni 31. augustini 2008; vahetatakse Tšehhi keskpangas kuni 31. augustini 2014) 1 kroon (roostevaba teras) 2 krooni (roostevaba teras) 5 krooni (roostevaba teras) 10 krooni (pronksiga kaetud teras) 20 krooni (messinguga kaetud teras) 50 krooni (pronksi ja messinguga kaetud teras) Seisuga 5. august 2011: 1 EUR = 24.255 Kč 1 USD = 17.134 Kč 1 GBP = 27.911 Kč 100 JPY = 21.8 Kč "Euro kasutuselevõtt Tšehhi Vabariigis" (tšehhi). Originaali arhiivikoopia seisuga 27.03.2010. Vaadatud 10.01.2010. Tšehhi Vabariigi mündid www.mundimoneda.com kodulehel Tšehhi Vabariigi rahatähed Tšehhi panga kodulehel
Kalatš

Kalatš on linn Venemaal Voroneži oblastis, Kalatši rajooni keskus. Asub Tolutšejevka jõe ääres, 190 km Voronežist kagus. Asula rajati 1716. aastal. Linnaõigused sai 1945. aastal. Q126684906 http://gorod363.ru/