laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Göteborgi Eesti Lasteaed "Tilluke"

Göteborgi Eesti Lasteaed "Tilluke" (rootsi keeles Föräldrakooperativet Tilluke) oli Rootsis Göteborgis aastatel 1987–2015 tegutsenud eesti-rootsi lasteaed. Lasteaia igapäevakeelteks olid eesti ja rootsi keel. Ühes pererühmas oli 15–17 last ja 3–4 õpetajat. Lasteaed loodi lastevanemate kooperatiivina 1987. aastal 15 lapsega ning kuni tegutses Göteborgi Eesti Kool, oli lasteaias ka koolilaste pikapäevarühm. 28 tegevusaasta jooksul käis lasteaias 155 last. Lasteaed paiknes allüürnikuna õigeusu kogudusele kuuluvas kiriku kõrvalhoones. 2015. aastal lõpetas lasteaed laste vähesuse tõttu tegevuse, 1950. aastail ehitatud hoone aga osteti Göteborgi Eesti Majale. Stockholmi Eesti Lasteaed "Pääsuke" https://web.archive.org/web/20150210230355/http://ekkm.estinst.ee/keskused/seltsid/goteborgi-eesti-lasteaed-tilluke-tilluke-foskola-foraldrakooperatiiv/ (vaadatud 03.12.2013) Helle Rodéhn. Tilluke 28 aastat. Eesti Päevaleht (Rootsi), 9. detsember 2015 Uus Göteborgi Eesti Maja. Eesti Päevaleht (Rootsi), 4. november 2015 Lasteaia Tilluke koduleht Koolist Eesti Instituudi kodulehel
Stockholmi Eesti Lasteaed "Pääsuke"

Stockholmi Eesti Lasteaed "Pääsuke" on Rootsis Stockholmis aastast 1969 tegutsev eesti lasteaed. Aastast 1973 tegutseb lastead Rootsi Eesti Majas. Enne 1999. aastat kandis lasteaed nime Stockholmi Eesti Lasteaed (rootsi: Estniska Förskolan i Stockholm). Göteborgi Eesti Lasteaed "Tilluke" https://web.archive.org/web/20131207035426/http://www.lasteaed.se/index.php?option=com_content&view=article&id=46&Itemid=27 (vaadatud 03.12.2013) Lasteaia koduleht
Müncheni Eesti Kool

Müncheni Eesti Kool (saksa keeles Estnische Schule in München) on Saksamaal Münchenis aastast 2007 tegutsev eesti kool. Kool on ühingu Eesti Ühiskond Saksa Liitvabariigis allorganisatsioon. Koolis toimuvad eesti keele, joonistamise, meisterdamise ja muusikatunnid. Kool toimub kaks korda kuus. Õppeaastal 2011/2012 oli kooli ennast registreerinud 29 last. https://web.archive.org/web/20131207092920/http://ekkm.estinst.ee/keskused/koolid/muncheni-eesti-kool-estnische-schule-in-munchen/ (vaadatud 03.12.2013) Koolist Eesti Instituudi kodulehel
Eesti Kool Londonis

Eesti Kool Londonis (inglise keeles Estonian School in London) on aastast 2009 Londonis tegutsev eesti kool. Koolis õpetatakse muu hulgas eesti keelt, muusikat, käsitööd ja kunstiõpetust. Kool toimub kaks korda kuus laupäeviti. https://web.archive.org/web/20131207105614/http://ekkm.estinst.ee/keskused/koolid/estonian-school-london/ (vaadatud 03.12.2013) Koolist Eesti Instituudi kodulehel
Suhhumi Eesti Selts Linda

Suhhumi Eesti Selts Linda on Gruusias Abhaasias Suhhumi linnas tegutsev[küsitav] eesti selts. Seltsi on juhtinud Svetlana Holitš-Jakobson. http://www.eestikirik.ee/vaimulik-visiit-kulalislahkele-maale/ (vaadatud 03.12.2013)
Leedu Eestlaste Selts

Leedu Eestlaste Selts (kasutatud ka nime: Leedu Eesti Selts; leedu keeles Lietuvos estų draugija) on Leedus Vilniuses alates 1987. aastast tegutsev eesti selts. Seltsi eestvõttel tegutseb 2013. aastast eesti keelt ja kultuuri edasi andev pühapäevakool. http://www.ohtuleht.ee/140141/eesti-vallutab-leedut https://web.archive.org/web/20131207110149/http://ekkm.estinst.ee/keskused/seltsid/lietuvos-estu-draugija/ (vaadatud 03.12.2013) Seltsi koduleht Pühapäevakoolist Eesti Instituudi kodulehel
Eesti-Armeenia parlamendirühm

Eesti-Armeenia parlamendirühm on Eesti Riigikogu saadikurühm, mille eesmärk on tõhustada kahepoolset suhtlemist Armeenia parlamendiga (Rahvuskoguga). Parlamendirühma tegevus on suunatud Eesti Vabariigi välispoliitiliste eesmärkide elluviimisele ja Eesti tutvustamisele välismaal. Eesti-Armeenia parlamendirühma esimees on Reformierakonna liige Mati Raidma, aseesimees Keskerakonna liige Lauri Laasi. Rühma kuuluvad Igor Gräzin, Tõnu Juul, Aivar Kokk, Peeter Laurson, Maret Maripuu, Juku-Kalle Raid, Reet Roos, Neeme Suur, Ester Tuiksoo ja Urbo Vaarmann. Eesti-Armeenia parlamendirühma on pärast Riigikogu valimisi korduvalt taasasutatud, näiteks 15. mail 2003 (esimees Toivo Tootsen, aseesimees Marika Tuus), 23. jaanuaril 2001 (esimees Tiit Tammsaar, aseesimees Jaan Leppik) jne. 1992–1996 oli parlamendirühma esimees Siiri Oviir. Parlamendirühmad Riigikogu (03.12.2013) Eesti-Armeenia parlamendirühm Riigikogu (03.12.2013) http://www.riigikogu.ee/index.php?id=31681&parent_id=42437 (03.12.2013) https://web.archive.org/web/20131210200606/http://www.riigikogu.ee/33358 (03.12.2013) Positsioonid siirioviir.ee (03.12.2013) Eesti-Armeenia parlamendirühm Riigikogu
Ghostface

Ghostface, vahepeal tõlgitud kui Kummitusenägu, on tegelane ja identiteet Karje filmides. Seda identiteeti on kasutanud frantsiisi peamised antagonistid, kellel kõigil on üks eesmärk, tappa kättemaksuks Sydney Prescott (keda mängib Neve Campbell), kuna too olevat neile midagi teinud. Tegelase väljanägemine põhineb Edvard Munchi teosel Karje. Ghostface'e on olnud palju (igas filmis erinev identiteet), nendeks on olnud: Sydney auahne poolvend, kes tahtis talle kättemaksta selle eest, et ta isa valis Romani ema asemel endale uue naise Maureen Prescotti ehk Sydney ema. Ta kasutas märklaudade peal häälemuutjat, mis aitas tal kõlada teiste moodi, et neid manipuleerida. Tema rääkis Billy Loomisile Maureeni afäärist ta isaga, et too tapaks ta tütre Sydney. Seega teeb see tast Karje filmide tõelise peamise antagonisti. Teda esines Karje 3s, kus teda mängis Scott Foley. Billy Loomis esines Ghostface'ina esimeses filmis, kus teda aitas Stu Matcher. Need kaks õudusfilmi fanaatikut korraldasid Woodsbro's esimesena Ghostface tapmiste jada. Billy't mängis Skeet Ulrich ja Stu'd Matthew Lillard. Uudistereporter Debbie Salt ja õpilane Mickey Altieri korraldasid järgmised tapmised. Debbie leidis Mickey sarimõrvarite saidilt, kus ta palkas olema ta plaani osaline. Nad kavatsesid tappa Sydney kättemaksuks Debbie poja, Billy Loomise tapmise eest. Lõpuks peale nende plaani avalikustamise ees Sydneyle Debbie reetis Mickey tulistades teda selga. Neid mõlemaid tappis Sydney Prescott. Nad esinesid teises filmis, ning Debbie't mängis Laurie Metcalf ja Mickey't Timothy Olyphant. Jill oli Sydney nõbu, kes tahtis saada kuulsaks läbi mängides kõike, millega Sydney oli kuulsaks saanud. Ta kaasosaline oli ta poiss-sõber Charlie Walker, kelle Jill hiljem reetis, tappes ta. Ta suri Sydney käe läbi. Jilli mängis Emma Roberts. Kõikides filmides tegi Ghostface'i häält Roger L. Jackson. Ghostface esineb ka Scary Movie filmides, mis on Karje filmide paroodia.
Muḩammad bin Rāshid Āl Maktūm

Šeik Muḩammad bin Rāshid Āl Maktūm [muh'ammad bin r'aašid aal makt'uum] (الشيخ محمد بن راشد آل مكتوم; eesti ajakirjanduses on kasutatud nimekuju Mohammed bin Rashid al-Maktoum; sündinud 15. juulil 1949) on pärast oma venna Maktūm bin Rāshid Āl Maktūmi surma (4. jaanuaril 2006) Dubai emiir alates 4. jaanuarist ning Araabia Ühendemiraatide asepresident ja peaminister 5. jaanuarist 2006. Juba varem oli ta Araabia Ühendemiraatide kaitseminister. Ta sündis kolmandana šeik Rāshid bin Şa‘īd Āl Maktūmi neljast pojast. Nelja-aastaselt hakkas ta saama araabia keelele ja islamile orienteeritud koduõpetust. 1955. aastalt asus ta õppima Al Ahmedia kooli. Kümneaastaselt läks ta üle Al Shaabi kooli ning kaks aastat hiljem Dubai keskkooli. Augustis 1966 õppis ta koos oma nõo šeik Muhammad bin Khalifah Āl Maktūmiga Cambridge'i keeltekoolis Bell School of Languages. Ta oli hotelli Burj al-‘Arab ehituse tellija. Ta on tuntud hobusteomanik ja talle meeldib ratsutada. Tema esimene abikaasa on šeika Hind bint Maktūm bin Juma Al Maktūm, kellega ta abiellus 1979. Tema teine abikaasa on printsess Hayā bint al-Ḥusayn, Jordaania kuninga Ḥusayn II tütar ning praeguse Jordaania kuninga ‘Abdullāh II poolõde, kellega ta abiellus 10. aprillil 2004. Abielulepingule kirjutati alla ‘Ammānis Bayt al-Barkati palees. Kohal viibisid printsessi vend ‘Alī bin al-Ḥusayn, printsessi poolvennad kuningas ‘Abdullāh II ning printsid Fayşal bin al-Ḥusayn, Ḥamzah bin al-Ḥusayn ja Hāshim bin al-Ḥusayn, kuninganna Rāniyah ning printsess Hayā emapoolsed onud ‘Alā' ja ‘Abdullāh Ţūqān. Šeik Muḩammadil on 16 last: seitse poega ja üheksa tütart. 19. septembril 2015 suri südamerabandusse Maktūmi vanim poeg Rāshid ibn Muḩammad Āl Maktūm. Ametlik koduleht mitmes keeles Fotod teise abielu sõlmimiselt
Protokooperatsioon

Protokooperatsioon on kahe liigi vaheline ajutine ja fakultatiivne suhe, mis on mõlemale osapoolele kasulik. mutualism
Studia Vernacula

Studia Vernacula on Viljandi Kultuuriakadeemia rahvusliku käsitöö osakonna ajakiri. Ajakiri ilmub kord aastas. Esimene number ilmus 2013. aastal. Ajakirja toimetajad on olnud Priit-Kalev Parts ja Kadri Tüür. Ajakirja tutvustus
Pamjati Vavilova

'Pamjati Vavilova' on musta sõstra sort. Tegu on saagika ja kasvutingimuste suhtes lepliku ning kergesti paljundatava põõsastaime ja marjakultuuriga. 'Pamjati Vavilova' põõsas on keskmise kasvutugevusega ja püstise kasvulaadiga. Üsna talvekindel. Marjad on üsna suured, mustad ja läikivad ning asetsevad kobarates võrdlemisi tihedalt. Viljaliha on mahlane, hea maitsega. Sobib masinkorjeks. Marjade valmimine on varieeruv ja sõltub paljudest teguritest, nii valmisid marjad (rohkem kui 90 % marjadest iseloomuliku musta värvusega) Soodla kandis (Eesti) 2015. aastal 15. juuliks. Musta sõstra sort 'Pamjati Vavilova' on aretatud Valgevene Kartuli ning Puu- ja Köögiviljanduse Teadusliku Uurimise Instituudis sortide 'Paulinka' ja 'Belorusskaja sladkaja' ristamisel. Musta sõstra sortide 'Pamjati Vavilova' ja 'Öjebyn' ristamisel on saadud sort 'Asker'. Alates 2001. aastast kuulub nii Eesti kodu- kui ka äriaedade soovitussortimenti. [1], Veebiversioon (vaadatud 03.12.2013) EMÜ Eesti puuviljade ja marjakultuuride sordivaramu Kaja Kurg, Soovitusi koduaeda: milline mustsõstrasort valida?, Veebiversioon (vaadatud 03.12.2013)
Mongoolia lipp

Mongoolia lipp on Mongoolia ametlik lipp. Riigi- ja rahvuslipp määratleti praegusel kujul 1992. aasta 13. jaanuari põhiseadusega, mis jõustus sama aasta 12. veebruaril. Plagu on vertikaalsete laidudega puna-sini-punane trikoloor. Vardapoolsel punasel väljal on mongolite müstiline sümbol sojombo, mille valmistas 1686. aastal Bogdo Dzanabadzar. Punane sümboliseerib sotsialistlikku revolutsiooni. Sinine kujutab rahvast ja isamaalisust ning on mongolite rahvusvärv. Samuti tähistab ta Tšingis-khaani aegset hiilgust. Kollane on vankumatu sõpruse värv. Sojombo pärineb 17. sajandist ning sümboliseerib vabadus- ja iseseisvustahet. Sümboli igal detailil on oma tähendus, ülalt alla: Tuli tõotab õnne ja edu, selle kolm leeki sümboliseerivad minevikku, olevikku ja tulevikku. Päike ja kuu kinnitavad, et mongoli rahvas elab igavesti. Kolmnurk moodustab noole- või odaotsa, mis ennustab hävingut mongoolia rahva vaenlastele. Kolmnurk on ka sümboli kõige alumine kujutis. Kaks kitsast triipu kujutavad tasast steppi ning iseloomustavad mongolite otsekohesust ja õiglust. Yin-yang'i sümbol, mis on ülevõetud Vana-Hiinast, tähistab vastandite ühtsust. Mongoolia lipul moodustub see kahest pärani silmadega kalast, mis sümboliseerivad valvsust. Sambad sojombo külgedel esindavad jõudu ja iseseisvust ning ütlevad, et kaks sõpra on tugevamad kui kivimüür. Mongoolia riik, mis oli end aastal 1911 iseseisvaks kuulutanud, võttis endale kollase lipu, mille keskel oli sinine sojombo. Kuid 1919 vallutas Hiina Mongoolia ning lipp kõrvaldati. Aastal 1921 kukutati rahvuskangelase Sühbaatari juhtimisel ja Vene Punaarmee toel Hiina ülemvõim ning lipuks võeti punane kangas, mille vardapoolses ülanurgas olid kuldne poolkuu ja päike. Aastal 1924, kui Mongoolia kuulutati rahvavabariigiks, eemaldati lipult poolkuu ja päike, lipu keskele aga lisati sinine sojombo. Aastal 1940 sai lipp peaaegu praeguse kuju (sojombo kohale oli lisatud kuldne viisnurkne täht). Mongoolia lipp 1911-1919 Mongoolia Rahvavabariigi lipp 1921-1924. Mongoolia Rahvavabariigi lipp 1924-1940. Mongoolia Rahvavabariigi lipp 1940-1992. Mongoolia vapp Mongoolia lipp andmebaasis Flags of the World (inglise keeles)
2014. aasta Euroopa Parlamendi valimised

2014. aasta Euroopa Parlamendi valimised olid 22. maist 25. maini 2014 toimunud valimised Euroopa Parlamenti. Vastavalt Euroopa Liidu Nõukogu ühehäälsele otsusele toimusid valimised kõigis Euroopa Liidu liikmesriikides samal nädalal igas riigis traditsiooniliselt välja kujunenud valimispäeval. 2014. aasta valimised olid kaheksandad üleeuroopaliidulised, alates esimestest otsestest valimistest 1979. aastal, ning kolmandad Euroopa Parlamendi valimised Eestis. Valimised toimusid tavapärase juuni alguse asemel mai lõpul. Valimised otsustati ettepoole tuua, et anda rohkem aega Euroopa Komisjoni presidendi valimisteks ning kuna need oleks muidu langenud nelipühade nädalavahetusele, mil mitmes liikmesriigis on koolivaheaeg. Elektrooniline hääletamine 15.–21. mai Eelhääletamine 19.–21. mai Valimised võitis Euroopa Rahvapartei, mis sai esialgsetel andmetel 212 kohta, sotsiaaldemokraadid tulid 186 saadikukohaga teiseks. 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimised Eestis Vabariigi Valimiskomisjon. "Valimistoimingud ja tähtajad". Vaadatud 19. jaanuar 2014. Euroopa Liidu Teataja (21. juuni 2013). "OTSUSED NÕUKOGU OTSUS, 14. juuni 2013, millega määratakse kindlaks ajavahemik esindajate kaheksandaks otseseks ja üldiseks valimiseks Euroopa Parlamenti (2013/299/EL, Euratom)". Euroopa Parlament (15. aprill 2013). "Next European Parliament elections to be brought forward to May 2014". Euroopa Parlamendi valimised võitsid kokkuvõttes konservatiivid, ERR uudised Vabariigi Valimiskomisjon – Euroopa Parlamendi valimised 2014 Euroopa Parlament – Euroopa Parlamendi valimised
Sergei Paradžanov

Sergei Jossifovitš Paradžanov (armeenia keeles Սարգիս Հովսեփի Փարաջանյան (Sarkis Hovsephi Pharadžanjan), ka Սերգեյ Փարաջանով (Sergej Pharadžanov; gruusia keeles სერგო (სერგეი) ფარაჯანოვი (Sergo (Sergei) Pharadžanovi); 9. jaanuar 1924 Thbilisi – 20. juuli 1990 Jerevan) oli armeenia filmirežissöör, kes töötas Armeenias, Ukrainas ja Gruusias. Sergei Paradžanov sündis armeenia perekonnas Jossif Paradžanovi (Hovseph Paradžanov) ja Siran Bežanova pojana. Aastatel 1942—1945 õppis ta Thbilisi konservatooriumi lauluerialal ning Thbilisi raudteeinstituudi ehitusteaduskonnas. Aastal 1949 asus ta režissööri assistendina tööle A. Dovženko nimelisse Filmistuudiosse, kus ta töötas 1960. aastani. Hiljem oli ta režissöör stuudiotes Armenfilm ja Gruzija-film. Aastal 1952 lõpetas Paradžanov režissööri erialal VGIK-i, kus ta õppis Igor Savtšenko käe all. Tema diplomitöö oli film "Moldaavia muinasjutt" (Молдавская сказка). Professionaalselt hakkas ta filme tegema 1954. aastal. Tema režissööridebüüt oli film "Andrieș". Seejärel tegi ta peale mõne mängufilmi ka mitu dokumentaal- ja populaarteaduslikku filmi, sealhulgas "Наталия Ужвий", "Думка" ja "Золотые руки". 1964. aastal lavastas Paradžanov Mõhhailo Kotsjubõnski teoste ainetel filmi "Unustatud esivanemate varjud" (Тіні забутих предків) hutsuul Ivani elust. Film sai mitu auhinda rahvusvahelistel festivalidel ning Paradžanov sai tuntuks. Tema 1968. aasta film "Granaatõuna värv" (Նռան գույնը) jutustab poeetilise loo 18. sajandi rändlaulikust Sajath-Novast. Selle filmikeel on novaatorlik. Film koosneb mitmest miniatuurist. Aastal 1984 valmis Paradžanovil koostöös Davith Abašidzega gruusia legendi järgi film "Surami kindluse legend" (ამბავი სურამის ციხისა). Aastal 1988 valmis tema viimane film "Ašik-kerib" (აშუღი ქარიბი) Mihhail Lermontovi muinasjutu "Ašik-kerib" järgi. Peale filmide lõi Paradžanov kollaaže. Paljusid nendest näidati näitustel. Nende reprosid võib näha Vassili Katanjani raamatus "Параджанов. Цена вечного праздника". Säilinud on ka Paradžanovi joonistused, sealhulgas "margid tsoonist", mis on joonistatud pastakaga tikutoosietikettidele. Aastal 1955 abiellus ta kiievlanna Svetlana Štšerbatjukiga. Aastal 1958 sündis poeg Suren. Abielu lagunes 1961. Hiljem suhtles Paradžanov perekonnaga regulaarselt. 1990 Ukraina NSV rahvakunstnik 1990 Armeenia NSV rahvakunstnik 1990 Nika Brigitta Davidjants, Armeenia kultuuri päevad toovad Sergei Paradžanovi filmid, Eesti Päevaleht, 25. oktoober 2006 Катанян В. Параджанов. Цена вечного праздника, М.: Четыре искусства, 1994. Sergei Paradžanov andmekogus Filmiveeb
Armeeniakeelne Vikipeedia

Armeeniakeelne Vikipeedia on vaba sisuga veebipõhise entsüklopeedia Vikipeedia armeeniakeelne versioon. Veebruaris 2003 alustatud võrguentsüklopeedias oli 1. detsembril 2014 kokku 140 087 artiklit, 3. oktoobril 2015 kokku 187 111 artiklit ja 22. veebruaril 2019 kokku 252 217 artiklit. 2019. aasta veebruari seisuga on armeeniakeelne Vikipeedia artiklite arvult 35. keeleversioon. Praegu on seal 312 869 artiklit, millega see on artiklite arvult 38. keeleversioon, ja 1 153 739 lehekülge. Seal on 147 038 registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on 431) ja 10 administraatorit. 10 000 artiklit täitus 3. augustil 2010 50 000 artiklit täitus 1. augustil 2013 100 000 artiklit täitus 2. detsembril 2013 150 000 artiklit täitus 16. märtsil 2015 200 000 artiklit täitus 1. juunil 2016 250 000 artiklit täitus 5. jaanuaril 2019 300 000 artiklit täitus 29. juulil 2023 All Wikipedias ordered by number of articles Armeeniakeelne Vikipeedia
Sajath-Nova

Sajath-Nova (armeenia keeles Սայաթ-Նովա, gruusia keeles საიათნოვა (Sajathnova), aserbaidžaani keeles Sayat-Nova; 1712 või 1722 Thbilisi – 22. september 1795) oli armeenia poeet ja ašuug, kes lõi heliteoseid mitmes keeles. Ta emakeel oli gruusia keel[viide?]. Aastal 1759 ordineeriti ta Armeenia Apostliku Kiriku preestriks. Tema abikaasa Marmar suri 1768, jättes Sajath-Nova nelja lapsega. Sergei Paradžanovi 1968. aasta film "Granaatõuna värv" jutustab temast poeetilise loo.
Putuktoidulised taimed

Putuktoidulised taimed on taimed, kes kasutavad toiduks putukaid, teisi väikesi selgrootuid loomi ja protiste. Eesti pärismaiste taimede seas on putuktoidulised huulheinad, võipätakad ja vesiherned. Putuktoiduliste taimede hulka kuuluvad veel näiteks Byblis – kleephein, Dionaea – kärbsepüünis, Heliamphora – õgikann, Nepenthes – kanntaim, Triphyophyllum – õgiköis jt. Maailmas on putuktoidulisi taimi umbes 630 liiki. Putuktoidulised taimed on fakultatiivsed heterotroofid, erinevalt enamikust taimedest, kes on obligaatsed autotroofid. Loomade püüdmiseks kasutavad taimed tavaliselt püünislehti.
Toomas Luhats

Toomas Luhats (sündinud 27. veebruaril 1979) on tegevjuht, produtsent ja filmindusasjatundja. Toomas Luhats on õppinud Tallinna Kristiine Gümnaasiumis ja lõpetanud Concordia Rahvusvahelise Ülikooli meedia erialal (cum laude). Ta on end täiendanud Columbia Ülikoolis New Yorgis, IESE Navarra ülikoolis Barcelonas ja New Yorgis, UCLA Andersoni ärikoolis Californias ja Eesti Diplomaatide koolis. Eesti Telefilmi produtsendina on ta tegev sarjade "Eesti (täielik ja kontrollitud) ajalugu", "Reetur", "Elu võimalikkusest maal", "Detektiiv von Fock" ja "Tüdruk Tallinnast" juures. Eesti Rahvusringhäälingus on Toomas Luhats juhtinud hommikuprogramme Eesti Televisioonis, Vikerraadios ja Raadio 2-s. Ta on saatejuhina kommenteerinud suuri otseülekandeid, muusikasaateid, olnud laulupidude, "Tähelaeva" ja "Tööotsija" saatejuht ning saadete "Üheksandikud" ja "Teaduse superkangelased" produtsent. Ta on olnud Eesti Televisiooni ja Eesti Rahvusringhäälingu pressiesindaja ning töötanud ERR-i hanketoimetuses sarjade ja filmide ostjana. 2013. aastast töötas Luhats televisiooni ja multimeedia hankejuhina Elionis, Eesti Telekomis ja Telias. 2016. aastast oli kinoketi Cinamon Holding kommertsdirektor ja juhatuse liige. 2019. aastal naasis ta Eesti Rahvusringhäälingusse, kus hakkas looma ja arendama järelvaatamiskeskkondi. Toomas Luhats on 2020. aastal avatud ERR-i veebikanali Jupiter kaasasutaja ning ta oli Jupiteri esimene peatoimetaja. 17. mail 2022 valis ERR-i nõukogu Toomas Luhatsi ERR-i juhatuse liikmeks, tema ametiaeg algas 1. juunil. Toomas Luhats kureerib Eesti Telefilmi ja ETV, ETV2, ETV+ programmide tööd ning on partneriks hankeprogrammi, programmiteenistuse ja voogedastusprogrammi Jupiter juhtidele. Toomas Luhatsi isa oli Toivo Luhats ja vanaisa oli Elmar Luhats. Tema abikaasa on teleprodutsent Triin Luhats, peres kasvab kaks last. Tristan Priimägi. Jupiteri tõus. Intervjuu Toomas Luhatsiga. ERR-i veebiportaal, 24.04.2020. Toomas Luhatsi blogi Palju õnne! Triin ja Toomas Luhats said teise lapse. Kroonika/Delfi 10.05.2017.
Granaatõuna värv

"Granaatõuna värv" on Nõukogude Liidus 1968. aastal valminud draamafilm, mis räägib poeetiliselt luuletaja Sajath-Nova elust. Filmi lavastas Sergei Paradžanov. Võtted toimusid Armeenias mitmes kohas, sealhulgas Lori maakonnas Ardvi küla Johannese kirikus. Tsensuuri nõudmisel pidi Paradžanov filmi ümber monteerima ning asendama pealkirja "Sajath-Nova" pealkirjaga "Granaatõuna värv". Film esilinastus 29. augustil 1969. Üleliidulise vaataja jaoks monteeriti film Sergei Jutkevitši juhendamisel uuesti ümber. Sellest versioonist tehti kinodes näitamiseks 143 koopiat ning see tuli ekraanidele 1973. aastal, filmi vaatas kinodes 1,03 miljonit inimest. Sophiko Tšhiaureli Melkon Aleksanjan Vilen Galstjan Giorgi Gegetšori Spartak Bagašvili
Štšaslõva

Štšaslõva (ukraina keeles Щаслива) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Lõpovetsi rajoonis. Elanike arv on 810. Pindala on 3,015 km².
Vardenis

Vardenis (armeenia keeles Վարդենիս) on linn Armeenia Gegharkhunikhi maakonna kagunurgas. Linn asub Masriki jõe orus. Vardenis paikneb pealinnast Jerevanist 170 km kaugusel ja maakonnakeskusest Gavarist 75 kilomeetri kaugusel. Linna haldusala on 3006 hektarit, millest linn ise hõlmab 736 hektarit. Linnastaatuse sai Vardenis 1995. aastal. Vardenis. Kirik Vardenisis. Monument langenud sõduritele. Sissesõit linna.  Vardenis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Bothrocophias

Bothrocophias on maoperekond. Perekonda Bothrocophias klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Bothrocophias andianus Amaral, 1923 Bothrocophias campbelli (Freire-Lascano, 1991) Bothrocophias colombianus (Rendahl & Vestergren, 1940) Bothrocophias hyoprora (Amaral, 1935) Bothrocophias microphthalmus (Cope, 1876) Bothrocophias myersi Gutberlet & Campbell, 2001. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Bothrocophias Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 04.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Bothrocophias seisuga 04.12.2013.
Galeazzo I Visconti

Galeazzo I Visconti (21. jaanuar 1277 – 6. august 1328) oli Milano valitsejaks aastatel 1322 kuni 1327. Oli abielus Ferrara markii Obizzo II d'Este tütre Beatrice d'Este'ga. Jätkas oma isa Matteo I Visconti võitlust paavsti ja gvelfide vastu.
Arpa

Arpa (armeenia keeles Արփա, aserbaidžaani keeles Arpaçay) on jõgi, mille lähe on Armeenias ja mis voolab läbi Nahhitševani Aserbaidžaanis. Jõelähe on Vajotsh Dzori maakonnas. Arpa on Araksi vasakpoolne lisajõgi. Arpa on 128 km pikk ja selle vooluhulk on 14 m³/s. Jõe äärde ehitati 1980 Spandarjani veehoidla. Jõe ääres asuvast Areni-1 koopakompleksist avastati 2007. aastal Areni-1 veiniköök.
Joss Ackland

Sidney Edmond Jocelyn Ackland CBE, tuntud ka kui Joss Ackland (29. veebruar 1928 London, North Kensington – 19. november 2023) oli Inglismaa näitleja, kes on mänginud enam kui 130 filmi- ja seriaalirollis. Ackland abiellus 1951. aastal Rosemary Kirkcaldyga ning oli abielus kuni Rosemary surmani 2002. aastal. Abielust sündis 7 last, 5 tütart ja 2 poega. Joss Ackland. I Must Be In There Somewhere (autobiography). Hodder and Stoughton, 1989. ISBN 978-0-09-193347-0 Joss Ackland. My Better Half and Me. Ebury Press, 2010. ISBN 978-0-09-193347-0 "The New York Times". The New York Times. Originaali arhiivikoopia seisuga 16.05.2008. Vaadatud 03.12.2013. Joss Ackland IMDb-s vaadatud 04.12.2013 Joss Ackland IBDB-s vaadatud 04.12.2013