laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Nicolas Théodore de Saussure

Nicolas Théodore de Saussure (14. oktoober 1767 Genf, Genfi Vabariik – 18. aprill 1845 Genf, Šveits) oli Šveitsi loodusteadlane. Ta oli loodusteadlase Horace Bénédict de Saussure'i poeg. Aastatel 1802–1835 töötas ta Genfi Akadeemia mineraloogia ja geoloogia auprofessorina. De Saussure'il oli uurimusi fütokeemia alal. Ta andis oma panuse ka fotosünteesi uurimisse. Lisaks keemiale pühendus ta ka botaanikale. Tema põhiteos "Recherches chimiques sur la Vegetation" (Pariis 1804; saksa keeles 1805) oli taimefüsioloogias tähelepanuväärne. 1808 – valiti Baieri Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks 1820 – valiti Baieri Teaduste Akadeemia välisliikmeks 1820 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks 1808 – valiti Prantsuse Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks 1812 – valiti Hollandi Kuningliku Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks  Nicolas Théodore de Saussure – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Genfi Vabariik

Genfi Vabariik oli iseseisev riik, mis eksisteeris aastatel 1534–1798 (kuni Genfi Vabariigi annekteerimiseni Prantsusmaa poolt). Genfi Vabariik taastati 1813. aastal. Alates 1815. aastast Šveitsi Konföderatsiooni koosseisus kui Genfi vabariik ja kanton. Jean Calvin (1509–1564) Jean-Jacques Rousseau (1712–1778) Jacques Necker (1732–1804) Horace Bénédict de Saussure (1740–1799) Germaine de Staël (1766–1817)
Rattanakosini Kuningriik (1782–1932)

"Rattanakosin" suunab siia. Teiste tähenduste kohta vaata artiklit Rattanakosin (täpsustus). Rattanakosini Kuningriik (ka Siiami Kuningriik või Rattanakosini Riik) oli Tai (ehk Siiami) kuningriik. See periood algas 1782. aastal kui rajati Bangkoki linn (ehk Rattanakosin), millest sai Thonburi asemel Siiami uus pealinn. Rattanakosini perioodi lõpuks peetakse 1932. aasta Siiami revolutsiooni. Rattanakosini Riigi mõjualasse jäid ka Kambodža, Laose, Šani, Malaisia vasallriigid. Riigi rajas Chakri dünastiasse kuulunud Rama I. Ajajärgu esimest osa iseloomustasid Siiami ülemvõimu kinnitamine Kagu-Aasia mandriosas ning sõjad Birma ja Vietnamiga. Perioodi teist poolt iseloomustasid kokkupõrked Suurbritannia ja Prantsusmaa koloniaalimpeeriumitega. Siiam oli ainus Kagu-Aasia riik, millel õnnestus jääda iseseisvaks. Rattanakosini Riik oli tsentraliseeritud võimuga, absolutistlik rahvusriik, mille piirid pandi paika läbirääkimistel Lääne jõududega. Aastate jooksul kuninga võim laienes, riik läks üle agraarmajandusele, tugevnes kontroll kaugete vasallriikide üle, tekkisid tai rahvuslus ning linnastunud keskklass. Demokraatlikest reformidest keeldumine viis lõpuks 1932. aasta revolutsiooni ja konstitutsioonilise monarhiani. Tai monarhi kroonimine Tai monarhide loend Tai monarhide sugupuu Bangkoki ajalugu Lieberman, Victor (2003). Strange Parallels: Volume 1, Integration on the Mainland: Southeast Asia in Global Context, c. 800–1830 (Studies in Comparative World History) (Kindle ed.). Cambridge University Press. Lk 295. ISBN 978-0521800860. "Siam's population must have increased from c. 2,500,000 in 1600 to 4,000,000 in 1800." Thailand, economy and politics. Kuala Lumpur; New York : Oxford University Press. 1995. ISBN 978-967-65-3097-4. Baker, Chris; Phongpaichit, Pasuk (2022). A History of Thailand. Cambridge University Press. Lk 26. ISBN 978-1-009-01483-0. "Number of population in Thailand : 1911–1990 census years". web.nso.go.th. National Statistical Office. 2004. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. märts 2022. Vaadatud 14. jaanuaril 2022. Lieberman, Victor B.; Victor, Lieberman (2014). Strange Parallels: Southeast Asia in Global Context, c. 800–1830. Cambridge University Press. Lk 302. ISBN 978-0-511-65854-9. Wyatt, David K. (2003). Thailand: A Short History. Yale University Press. Lk 122. ISBN 978-0-300-08475-7. Lieberman, Victor B.; Victor, Lieberman (2014). Strange Parallels: Southeast Asia in Global Context, c. 800–1830. Cambridge University Press. ISBN 978-0-511-65854-9. "Rattanakosin period (1782–present)". GlobalSecurity.org. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. november 2015. Vaadatud 1. novembril 2015.
Chêne-Bougeries

Chêne-Bougeries on vald Šveitsis Genfi kantonis. Sihtnumber on 1224 ja vallanumber on 6612. Elanike arv on 12 621 (31. detsember 2020) Horace Bénédict de Saussure Alain Delon Kevin Mbabu Ständige Wohnbevölkerung nach Staatsangehörigkeitskategorie Geschlecht und Gemeinde; Provisorische Jahresergebnisse; 2018, vaadatud 11.04.2019.  Chêne-Bougeries – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Saksamaa Suursaatkond Londonis

Saksamaa Suursaatkond Londonis on Saksamaa diplomaatiline esindus Suurbritannias. Suursaatkonna hooned asuvad Belgrave'i platsil Belgravias. Saatkond tegutseb kolmes ridaelamu tüüpi hoones ning 20. sajandi lõpus juurde ehitatud osas. Paul-Anton Krüger (30 March 2022), Ex-Regierungssprecher Steffen Seibert wird Botschafter in Israel Süddeutsche Zeitung "The London Diplomatic List" (PDF). 14. detsember 2013. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 11. detsember 2013. Koduleht
Paul von Hatzfeldt

Melchior Hubert Paul Gustav Graf von Hatzfeldt-Wildenburg (8. oktoober 1831 – 22. november 1901) oli Saksa diplomaat, suursaadik Suurbritannias aastatel 1885–1901. Ta oli enne seda ka saadik Hispaanias ja Türgis, välisminister ja välisministeeriumi kantsler. Tema tuntuim töö oli Yangtze lepingu allkirjastamine 1900. aastal. Hermann von Eckardstein. Lebenserinnerungen u. Politische Denkwürdigkeiten. Leipzig: Verlag Paul List, 1919. Vera Niehus: Ein »ambassadeur idéal«, jedoch »den Anstrengungen des ministeriellen Dienstes nicht gewachsen«: Paul von Hatzfeldt als außenpolitischer Mitarbeiter Bismarcks. In: Lothar Gall, Ulrich Lappenküper (Hrsg.): Bismarcks Mitarbeiter. Schöningh, Paderborn 2009. Franz-Eugen Volz: Paul Graf von Hatzfeldt-Wildenburg. In: Lebensbilder aus dem Kreis Altenkirchen. Altenkirchen, 1975.
H-101

H-101 (vene keeles X-101; NATO koodnimi AS-23 "Kodiak"; strateegiline versioon H-102) on Venemaa õhust lastav alahelikiirusega tiibrakett. See konstrueeriti 1990. aastatel, seda katsetati 2000. aastatel ning jõudis kasutusse 2010. aastatel. Raketti on kasutatud Süüria kodusõjas ja Ukraina sõjas. Mudel H-102 on relvastatud tuumalõhkepeaga. 2024. aasta seisuga seda kasutatud ei ole.  Venemaa "25 Russian long-range strategic bombers in action over Syria for the very first time". Theaviationist.com. 17. november 2015. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. november 2015. Vaadatud 1. novembril 2017.
H-22

H-22 Torm (vene keeles Х-22 "Буря"; NATO koodnimi AS-4 Kitchen) on suur pika laskeulatusega Nõukogude Liidu laevatõrjerakett, mille arendas välja MKB Raduga. See konstrueeriti, et võidelda lennukikandjatega kasutades kas konventsionaalset- või tuumalõhkepead. Raketi uuendatud ja konventsionaalne variant on H-32, millel on parem mootor ja uus juhtimissüsteem.  Venemaa  Kasahstan  Nõukogude Liit  Ukraina  Valgevene Landa, Volodymyr; Gnenny, Konstantin. "Over the weekend, Russia launched missiles worth about $200 million over Ukraine., Росія за вихідні випустила по Україні ракет вартістю близько $200 млн" (ukraina). Forbes. Vaadatud 19. septembril 2022. ausairpower (6. august 2009), Anti Shipping Missile Survey, ausairpower, lk 1 Scribd, Anti Shipping Missile Survey, Scribd, lk 37 Gordon, Yefim (2004). Soviet/Russian Aircraft Weapons Since World War Two. Hinckley, England: Midland Publishing. ISBN 1-85780-188-1. Healey, John K. (jaanuar–veebruar 2004). "Retired Warriors: 'Cold War' Bomber Legacy". Air Enthusiast. Nr 109. Lk 75–79. ISSN 0143-5450. Williams, Ian (2023). Putin's Missile War: Russia's Strike Campaign in Ukraine (inglise). Rowman & Littlefield. ISBN 978-1-5381-7067-0.
Colt Single Action Army

Colt Single Action Army (ka SAA, Model P, Peacemaker või M1873) on Ameerika Ühendriikide revolver. Colt konstrueeris selle Ameerika Ühendriikide valitsuse relvakonkursi jaoks aastal 1872 ning see oli aastatel 1873–1892 Ameerika Ühendriikide maaväe teenistusrevolver. Relvast on palju erineva kaliibri ja suurusega mudeleid. Suures pildis on välimus 19. sajandist muutumata püsinud. Colt on relva mitmel korral tootmisest maha võtnud, kuid siis klientide nõudluse tõttu selle tagasi toonud. Single Action Army hüüdnimi on Peacemaker (inglise keelest Rahusobitaja) ja seda seostatakse Americana ja Metsiku Lääne kultuuriga, kuna relv oli sellel perioodil populaarne talunike, politseinike ja kurjategijate seas. Tänapäeval ostavad seda kokku peamiselt kollektsionäärid ning seda kasutatakse näiteks filmides. Revolvri disain on inspireerinud mitmete teiste ettevõtete revolvreid. Colt Single Action Army algse mudeli, mis väljastati Ameerika Ühendriikide ratsaväele, toru pikkus oli 19 cm ning kogu relva pikkus 33 cm.  Ameerika Ühendriigid  Austraalia  Iirimaa  Kanada  Lõuna-Aafrika Vabariik  Mehhiko  Suurbritannia Colt Model 1871–72 Open Top Magnum Research BFR "Serial Number Data". Proofhouse.com. "The Gun that Won the West". Colt. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. veebruar 2021. Vaadatud 26. mail 2017. Sapp, Rick (2007). Standard Catalog of Colt Firearms. Iola, WI: Gun Digest Books. Lk 79. ISBN 978-0896895348. Venturino, Mike (jaanuar 2014). "Colt .45 Peacemaker". Guns. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. mai 2017. Vaadatud 26. mail 2017. Adler, Dennis (2008). Colt Single Action: From Patersons to Peacemakers. Edison, NJ: Chartwell Books. ISBN 978-0-7858-2305-6. Flayderman, Norm (2001). Flayderman's Guide to Antique American Firearms ... and Their Values. Iola, WI: Krause Publications. ISBN 0-87349-313-3. McGivern, Ed (2007). Ed McGivern's Book of Fast and Fancy Revolver Shooting. Skyhorse Publishing Inc. ISBN 978-1-60239-086-7. Sapp, Rick (2007). Standard Catalog of Colt Firearms. F+W Media, Inc. ISBN 978-0-89689-534-8. Smith, WHB (1968). Book of Pistols and Revolvers. Harrisburg, PA: Stackpole Books. Taffin, John (2002). Big Bore Handguns. Iola, WI: Krause Publications. ISBN 978-0-87349-463-2. Taffin, John (2005). Single Action Sixguns. Krause Publications. ISBN 978-0-87349-953-8. Wilson, R.L. (1979). Colt Heritage: The Official History of Colt Firearms from 1836 to the Present. New York: Jane's Information Group. ISBN 978-0-7106-0004-2. Wilson, R.L. (1985). Colt: An American Legend. New York: Abbeville Press. ISBN 978-0-89660-011-9. Wilson, R.L. (1992). Peacemakers: Arms and Adventure in the American West. Edison, NJ: Chartwell Publications. ISBN 978-0-7858-1892-2. Wilson, R.L. (1995). Steel Canvas: The Art of American Arms. Chartwell Books. ISBN 0-7858-1891-X.
Colt Python

Colt Python on Ameerika Ühendriikide revolver, mis kasutab padrunit .357 Magnum. Selle tõi 1955. aastal turule Colt's Manufacturing Company. Kasutajate hinnangul on Colt Python täpne, sujuva päästega ning jäiga silindriga. Python konstrueeriti Colti suurele I-raamile ning on seega sarnased mudelile Colt Trooper. Colt Python on mõeldud kõrgkvaliteetset relva otsivale kliendile. Seda toodeti aastatel 1955–2005 ning uuesti aastast 2020. Relvaeksperdid ja ajaloolased on seda kiitnud ning kirjeldanud kui "revolvrite Rolls-Royce'i".  Ameerika Ühendriigid Colt Diamondback Colt Delta Elite Dougherty, Martin Small Arms: From the Civil War to the Present Day, New York City: Fall River Press, 2005, page 48. ISBN 978-0-7607-6329-2 Tarr, James (18. november 2013). Standard Catalog of Colt Firearms. Iola, Wisconsin: Krause Publications. Lk 120–121. ISBN 978-1-4402-3747-8.[alaline kõdulink] The Colt Python .357 Magnum Revolver by Chuck Hawks at chuckhawks.com accessed April 27, 2009 Thompson, Leroy; Rene Smeets (1. oktoober 1993). Great Combat Handguns: A Guide to Using, Collecting and Training With Handguns. London: Arms & Armour Publication. Lk 256. ISBN 978-1-85409-168-0. Wilson, R.L., The Colt Heritage, New York City: Simon & Schuster, 1987, P. 272. Wilson, R.L., Colt: An American Legend, New York City: Abbeville Press, 1985, p. 272. Cooper, Jeff, Cooper on Handguns, Los Angeles, Petersen Publishing Co., 1974, p. 189. Hogg, Ian V. (1994). Military Small Arms: 300 Years of Soldiers' Firearms, Salamander Publishing Ayoob, Massad F. (1977). "The Mighty Colt Python" (PDF). American Handgunner. Lk 36–49. Vaadatud 2. aprillil 2020.
Remington Model 95

Remington Model 95 on Ameerika Ühendriikide kahetoruline taskupüstol (tehniliselt derringer ehk ei püstol ega revolver). Relv oli tootmises ligi 70 aastat ning selle aja jooksul selle disain sisuliselt ei muutunud. Seda pakuti graveeringuga ning käepideme materjal oli tootmises kas pähklipuust, roosipuust, eboniidist, elevandiluust või pärlmutrist. Hacker, Rick American Rifleman (March 2009) p.88 Quertermous, Russell and Steve Modern Guns (1981) p.390 ISBN 0-89145-146-3
Olivér Várhelyi

Olivér Várhelyi (sündinud 22. märtsil 1972 Szegedis) on Ungari advokaat ja diplomaat, alates 2019. aastast Euroopa naabruspoliitika ja laienemise volinik Von der Leyeni komisjonis. Ta sai ametikohale pärast seda kui Euroopa Parlament keeldus László Trócsányit ametisse nimetamast.
Indrek Meelak

Indrek Meelak (sündinud 10. oktoobril 1960 Tallinnas) on eesti prokurör ja poliitik. Ta lõpetas 1979. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Meelak töötas 1984. aastast Harju rajooni prokuratuuris, oli stažeerija, abiprokurör, uurija ja vanemuurija, aastatel 1989–1993 eriti tähtsate asjade uurija üleriigilises prokuratuuris, 1993–1998 riigiprokurör. Meelak oli aastatel 1998–2009 Keskerakonna ja 2002–2003 IX Riigikogu liige. Ta oli ka keskfraktsiooni kantselei ülem ja põhiseaduskomisjoni esimees. Meelak oli hiljem Tarvastu vallavolikogu liige ja Keskerakonna Viljandimaa piirkonna juht. Tema isa oli insener Heldur Meelak, ema arhitekt Malle Meelak, õde laulja ja muusikapedagoog Katrin Ehala, poeg on arhitekt Mikk Meelak. "Eesti Päevaleht 8 märts 1999 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 6. oktoobril 2024. "Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet 26 märts 1993 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 6. oktoobril 2024. "Eesti Päevaleht 30 jaanuar 2002 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 6. oktoobril 2024. "Eesti Päevaleht 26 veebruar 2002 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 6. oktoobril 2024. "Sakala 7 mai 2004 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 6. oktoobril 2024. https://dea.digar.ee/?a=d&d=harjueluensv19861025.2.11&srpos=2&e=-------et-25--1-byDA%2cbyAU%2cbyTI-txt-txIN%7ctxTI%7ctxAU%7ctxTA-%22indrek+meelak%22------------ https://dea.digar.ee/?a=d&d=paevaleht19900525.2.21&srpos=3&e=-------et-25--1-byDA%2cbyAU%2cbyTI-txt-txIN%7ctxTI%7ctxAU%7ctxTA-%22indrek+meelak%22------------ https://dea.digar.ee/?a=d&d=paevaleht19930319.2.4.2&srpos=8&e=-------et-25--1-byDA%2cbyAU%2cbyTI-txt-txIN%7ctxTI%7ctxAU%7ctxTA-%22indrek+meelak%22------------ https://dea.digar.ee/?a=d&d=eestipaevaleht19980317.2.6.9&srpos=207&e=-------et-25--201-byDA%2cbyAU%2cbyTI-txt-txIN%7ctxTI%7ctxAU%7ctxTA-%22indrek+meelak%22------------ https://dea.digar.ee/?a=d&d=eestipaevaleht19980422.2.5.8&srpos=210&e=-------et-25--201-byDA%2cbyAU%2cbyTI-txt-txIN%7ctxTI%7ctxAU%7ctxTA-%22indrek+meelak%22------------ https://dea.digar.ee/?a=d&d=sakala20040513.1.7&srpos=326&e=-------et-25--326-byDA%2cbyAU%2cbyTI-txt-txIN%7ctxTI%7ctxAU%7ctxTA-%22indrek+meelak%22------------ https://dea.digar.ee/?a=d&d=sakala20040618.1.7&srpos=329&e=-------et-25--326-byDA%2cbyAU%2cbyTI-txt-txIN%7ctxTI%7ctxAU%7ctxTA-%22indrek+meelak%22------------
Raffaele Fitto

Raffaele Fitto (sündinud 28. augustil 1969) on Itaalia poliitik, aastast 2022 Itaalia Euroopa asjade minister. Ta kuulub erakonda Itaalia Vennad. Varem oli ta aastatel 2000–2005 Apulia president ja 2008–2011 regionaalminister.
Argos Kracht

Argos Kracht (sündinud 31. jaanuaril 1962 Tallinnas) on eesti ujuja ja ettevõtja. Ta lõpetas 1980. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1985. aastal automatiseeritud juhtimissüsteemide erialal Tallinna Polütehnilise Instituudi. Kracht alustas sportimist Tallinna Dünamo ujumiskoolis Viio Helmi juhendamisel, harrastas vetelpääste mitmevõistlust, osales Eesti sportlastest esimesena vetelpääste MM-il 1987. aastal. Ta tuli aastatel 1981–1983, 1986–1988, 1991 ja 1992 8-kordseks Eesti meistriks vetelpääste mitmevõistluses, 1989 Ukraina meistriks, kuulus 1978 Eesti ujumiskoondisse ja 1981–1992 vetelpäästekoondisse, 1981–1990 töötas Kloogal vetelpäästjana. Kracht on 1991. aastast OÜ Kermon direktor. Ta oli abielus Kersti Krachtiga, nende tütar on Katrin Lucas, poeg on Akis Kracht. "Kracht, Argos - Eesti Entsüklopeedia". entsyklopeedia.ee. Vaadatud 6. oktoobril 2024. https://elu24.postimees.ee/4068153/eesti-valusaima-lahutuse-rapased-detailid-kersti-ja-argos-krachti-soda-varanduse-parast-kaib-tanase-paevani https://www.aripaev.ee/uudised/2016/09/12/argos-kracht-kodusoda-havitas-uhisarid https://www.doing-business-international.com/partners/estonia-business-specialist/ https://www.err.ee/683806/riigikohus-moistis-argos-krachti-omastamise-suudistuses-oigeks https://dea.digar.ee/cgi-bin/dea?a=d&d=aripaev20160913.2.8.10&e=-------et-25--1--txt-txIN%7ctxTI%7ctxAU%7ctxTA------------- https://dea.digar.ee/?a=d&d=aripaev20170404.2.2.12&srpos=283&e=-------et-25--276-byDA%2cbyAU%2cbyTI-txt-txIN%7ctxTI%7ctxAU%7ctxTA-%22argos+kracht%22------------ https://dea.digar.ee/?a=d&d=aripaev20200109.2.14.2&srpos=301&e=-------et-25--301-byDA%2cbyAU%2cbyTI-txt-txIN%7ctxTI%7ctxAU%7ctxTA-%22argos+kracht%22------------ https://dea.digar.ee/?a=d&d=aripaev20200130.2.14.3&srpos=302&e=-------et-25--301-byDA%2cbyAU%2cbyTI-txt-txIN%7ctxTI%7ctxAU%7ctxTA-%22argos+kracht%22------------ https://tavid.ee/uudised-ameerika-unelm-ja-selle-kustumine/
Apóstolos Tzitzikóstas

Apóstolos Tzitzikóstas (kreeka keeles Απόστολος Τζιτζικώστας; sündinud 2. septembril 1978) on Kreeka poliitik, aastat 2013 Kesk-Makedoonia piirkonna kuberner. Ta oli aastatel 2020–2022 Euroopa Regioonide Komitee president.
Davise karikavõistlused

Davise karikavõistlused ehk Davis Cup on iga-aastane riikidevaheline meeste meeskonnamängu võistlus tennises. Seda korraldab Rahvusvaheline Tenniseföderatsioon. Võistlus sai alguse 1900. aastal, kui vastamisi astusid Suurbritannia ja Ameerika Ühendriigid. 2013. aastal osalesid 130 riigi meeskonnad. Kõige edukam osaleja on võistluse ajaloo jooksul olnud Ameerika Ühendriigid (32 korral esikoht ja 29 korral teine koht). Austraalia on turniiri võitnud 28 korral ja teiseks jäänud 19 korda. Võistlus sai nime tennisisti ja hilisema poliitiku Dwight Davise järgi, kes tellis esimeseks võistluseks karika ja maksis selle eest. Eesti Davis Cupi koondis Fed Cup, Davis Cupi vaste naiskondadele Ametlik koduleht
Lembit Vaher

Lembit Vaher (sündinud 27. juulil 1962 Tallinnas) on eesti automudelisportlane. Ta lõpetas 1980. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1985. aastal automajanduse erialal Tallinna Polütehnilise Instituudi. Vaher hakkas automudelisporti harrastama 1969. aastal Artur Ranna juhendamisel, võistleb kiirusautomudelitel. Ta võitis MM-il aastatel 1998 ja 2004, 2010, 2013, 2019 (2,5 cm3 klassis) ning 2010 ja 2013 (1,5 ja 2,5 cm3 klassis) kuld-, 2001, 2004, 2016, 2022 (1,5 cm3) hõbe- ning 1998, 2007 (1,5 cm3) ja 2001 ja 2022 (2,5 cm3) pronksmedali, võitis EM-il 2002–2004 ja 2009–2015, 2017, 2019 (2,5 cm3) ning 2003 ja 2009–2015 (1,5 cm3) kuld-, 2000 (2,5 cm3) ning 2001, 2004–2006 ja 2008, 2016, 2019, 2022 (1,5 cm3) hõbe-, 2018 ja 2022 (2,5 cm3) ning 2002, 2007, 2018 ja 2021 (1,5 cm3) pronksmedali, tuli 2002–2023 19 korda Euroopa karika võitjaks ja 1984-2024 44 korda Eesti meistriks. Ta püstitas aastal 2003 1,5 cm3 klassis maailmarekordi (266,469 km/h), oli 2002–2003, 2009, 2011–2014, 2020 2,5 cm3 klassis ning 2003, 2008–2010, 2012, 2015 ja 2018 1,5 cm3 klassis maailma edetabeli esimene. Ta kuulub 1983. aastast Eesti koondisse. Vaheril on 2012. aastast automudelismitreeneri 7. kutsetase. Ta on olnud Eesti Olümpiakomitee tehnikaspordialade treenerite kutsekomisjoni esimees, oli aastatel 1998–2002 kiirusautomudelite Euroopa alaliidu FEMA tehniline sekretär, 2002–2011 alaliidu peasekretär, 2006. aastast Tehnika- ja Spordiliidu juhatuse ja 1995. aastast Eesti Automudelispordi Klubi juhatuse liige, 2021. aastast EOK tehnikaspordialade treenerite hindamiskomisjoni esimees. Tema õpilaste seas on Priit Hoyer. Vaher töötas aastatel 1985–1987 Tallinna Autobussikoondises, väikeettevõttes Tevalo ja rendiettevõttes Merk, on 1993. aastast AS-i Lukukoda juhatuse liige. 1986 NSV Liidu meistersportalne 1998 Eesti parim tehnikasportlane "ESBL". www.esbl.ee. Vaadatud 6. oktoobril 2024. "ESBL". www.esbl.ee. Vaadatud 6. oktoobril 2024. https://dea.digar.ee/?a=d&d=spordileht19981218.2.3.2&srpos=103&e=-------et-25--101-byDA%2cbyAU%2cbyTI-txt-txIN%7ctxTI%7ctxAU%7ctxTA-%22lembit+vaher%22------------ https://www.nommehuvikool.ee/kontakt/lembit-vaher/ https://www.nommehuvikool.ee/persoonilugu-lembit-vaher/ https://ekspress.delfi.ee/artikkel/87973887/lembit-vaher-koige-rohkem-tiitlivoistluste-medaleid-voitnud-eesti-sportlane
Jacques Balmat

Jacques Balmat (1762 Chamonix, Savoia hertsogkond – 1834 Sixt-Fer-à-Cheval, Savoia hertsogkond) oli Sardiinia Kuningriigi mägironija ja mägigiid. Tuntud loodusteadlane Horace-Bénédict de Saussure oli 1760. aastal välja kuulutanud tasu sellele, kes esimesena leiab sobiva marsruudi Mont Blanci tippu. 8. augustil 1786 vilunud mägigiid Balmat koos arstist mägironija Michel-Gabriel Paccardiga leidsid õige suuna tippu ja jõudsid sinna. Neist said alpinismi ajaloos Alpide kõrgeima mäetipu esmavallutajad. Selle saavutuse eest andis Sardiinia kuningas Vittorio Amedeo III Balmant'le Mont Blanci aunimetuse. Aasta hiljem, augustis 1787 juhtis Balmat mägigiidina de Saussure'i ja tema saatjaskonna Mont Blanci tippu. Teadlane lasi tipus telgi püstitada ja asus tegema teaduslikke vaatlusi ja mõõtmisi.  Jacques Balmat – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Michel-Gabriel Paccard

Michel-Gabriel Paccard (1757 Chamonix, Savoia hertsogkond – 1827 Chamonix) oli Sardiinia Kuningriigi arst ja mägironija. Tänu oma kirele botaanika ja mineraalide vastu kohtus Paccard loodusteadlase Horace-Bénédict de Saussure'iga, kes oli juba ammu välja kuulutanud tasu sellele, kes esimesena leiab sobiva marsruudi Mont Blanci tippu. 8. augustil 1786 leidsid Paccard koos vilunud mägigiidi Jacques Balmat'ga õige suuna tippu ja jõudsid sinna. Neist said alpinismi ajaloos Alpide kõrgeima mäetipu esmavallutajad. Aasta hiljem viis Balmant de Saussure'i Mont Blanci tippu. Paccard abiellus hiljem Balmat' õega ja temast sai rahukohtunik.  Michel-Gabriel Paccard – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Raul Viik

Raul Viik (sündinud 19. mail 1963) on eesti autosportlane. Ta lõpetas 1981. aastal Tallinna 2. Keskkooli. Viik tuli aastatel 1990 ja 1991 autorallis 1300 cm3 klassis koos Toomas Valteriga Eesti meistriks ja võitis veoautode rallis Henn Jürgenthaliga 2002 kuld- ja 2003 hõbemedali. Tema isa oli autosportlane Aadu Viik. "Murakas ja Kitsing Lõuna-Eesti rallil esimesed". Delfi Sport. Vaadatud 6. oktoobril 2024. "Facebook". www.facebook.com. Vaadatud 6. oktoobril 2024. "ESBL". esbl.ee. Vaadatud 6. oktoobril 2024. https://www.ewrc-results.com/profile/24269-raul-viik/
Jastrebki kalmistu

Jastrebki kalmistu (vene keeles Ястребковское кладбище) on kalmistu Venemaal Moskva oblastis Odintsovo linnaringkonnas Jastrebki külas. Kalmistu asub Moskva kesklinnast ligikaudu 55 km läänes. Jastrebki kalmistu pindala on 8 hektarit, kuid kavas on kalmistu territooriumi enam kui kolmekordne suurendamine. Jastrebki kalmistu on asutatud 2020. aastal. Varem oli samal kohal 18. sajandil rajatud väike külakalmistu. Kalmistul on ka kolumbaarium. Dmitri Kurošin, jäähokimängija Jazgeldõ Seidov, filmilavastaja, stsenarist ja näitleja Ljudmila Štšipahhina, luuletaja ja tõlkija Ястребковское кладбище Ястребковское кладбище. Vaadatud 6. oktoobril 2024 Ястребковское кладбище Гранитная мастерская. Vaadatud 6. oktoobril 2024