laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rahvusteadused

Rahvusteadusteks nimetatakse Eestis Eesti ajaloo, eesti rahvaluule, eesti keele, Eesti kunsti (sealhulgas muusika, teatri ja kirjanduse) uurimist ning muid Eesti rahvuskultuuriga seotud uurimisvaldkondi, mille tulemustel on otsene mõju eestlaste enesemääratlusele ning mis sellega aitavad kujundada ja säilitada eestlaste identiteeti. 2012. aastal loodi Tartu Ülikooli juurde üksteist rahvusteaduste professuuri. teaduste klassifikatsioon eesti filosoofia rahvuskultuur Rahvusteaduste professuurid, Tartu Ülikool, vaadatud 02.08.2018 Ferdinand Leinbock, Eesti rahvusteaduste areng, Eesti rahvuskultuur 1933 Julius Mägiste, Rahvuslike teaduste edust Eestis, Looming 1937, nr.3,4 Urmas Sutrop. Mis on rahvusteadus? Postimees 29.11.2011. Rahvusteaduste loengusari, Tartu Ülikool, vaadatud 10.08.2017
Gustav von Bunge

Gustav Piers Alexander von Bunge (7./19. jaanuar 1844 Tartu – 5. november 1920 Basel) oli baltisaksa füsioloog ja biokeemik, Tartu ülikooli füsioloogilise keemia õppejõud. Ta lõpetas 1863 Tartus gümnaasiumi, õppis 1863–1866 Tartu Ülikoolis arstiteadust ja 1866–1871 keemiat. Töötas 1872–1874 Tartu Ülikooli keemialaboris professor Carl Ernst Heinrich Schmidti juures assistendina, keemiamagister (1873, TÜ), keemiadoktor (1874, TÜ). Oli aastatel 1874–1885 Tartu Ülikooli dotsent füsioloogia alal, 1885. aastast professor Baselis. Neovitalismi peaesindajaid, rahvusvahelise karskusliikumise pioneere. Kiievi Ülikooli audoktor (1884). Talle on püstitatud mälestusmärk Baselis. Tema tööst sai alguse neovitalistlik suund bioloogias, mille peamiseks esindajaks kujunes Hans Driesch, ning millel oli märgatav mõju teoreetilises bioloogias kuni 1930. aastateni. Üks Gustv von Bunge õpilasi oli Nikolai Lunin. Ta oli Alexander Georg von Bunge poeg, Alexander von Bunge vend. Bunge, Gustav 1887. Vitalismus und Mechanismus. In: Bunge, Gustav, Lehrbuch der physiologischen und pathologischen Chemie. Leipzig: F.C.W.Wogel, 3–15. Krivobokova, S. S. 1970. Raboty G. Bunge i ego uchenikov v Tartuskom universitete. In: Iz istorii estestvozvanija i techniki Pribaltiki. Riga, 179–184. Tähepõld, Lembit; Ilomets, Tullio 1995. Gustav von Bunge - a great scientist and teacher in development of physiological and pathological chemistry. Proceedings of the Estonian Academy of Sciences: Humanities and social sciences 44: 138–159. Teoseid Väljavõte andmebaasist Kulturportal West-Ost Biograafiline artikkel ajakirjas The Journal of Nutrition
Londoni Ülikool

Londoni Ülikool (inglise keelis University of London) on peamiselt Londonis asuv Inglismaa suurim ülikool täisajaga õppivate üliõpilaste järgi. Ülikool asutati kuningliku hartaga (Royal Charter) 1836. aastal. Ülikooli lõpetanutel on õigus oma teaduskraadi järel kasutada lühendit 'Lond.' (Londiniensis). Ülikool koosneb 31 allasutusest: 19 kolledžist ja 12 instituudist. Londoni Ülikooli kolledžid on järgmised: Birkbeck, University of London Central School of Speech and Drama Courtauld Institute of Art Goldsmiths, University of London (GUL) Heythrop College Institute of Cancer Research Institute of Education (IoE) King's College London (King's) London Business School (LBS) London School of Economics and Political Science (LSE) London School of Hygiene and Tropical Medicine (LSHTM) Queen Mary, University of London (QMUL) Royal Academy of Music Royal Holloway, University of London (RHUL) Royal Veterinary College (RVC) School of Oriental and African Studies (SOAS) The School of Pharmacy, University of London University College London (UCL) St George's, University of London, endine St George's Hospital Medical School (SGUL) Instituudid: University of London Institute in Paris, varem tuntud kui the British Institute in Paris School of Advanced Study, mis koosneb alljärgnevatest instituutidest: Institute of Advanced Legal Studies Institute of Classical Studies Institute of Commonwealth Studies Institute of English Studies (sh Centre for Manuscript and Print Studies), Institute of Germanic & Romance Studies Institute of Historical Research Institute of Musical Studies Institute of Philosophy Institute for the Study of the Americas Warburg Institute University Marine Biological Station, Millport Table 0a (kõik üliõpilased asutuste kaupa, aastatel 2005/06). Higher Education Statistics Agency. Vaadatud 15.07.2007. Erinevates allüksustes Birkbeck, University of London 19 020, Central School of Speech and Drama 950, Courtauld Institute of Art 395, Goldsmiths, University of London 7615, Imperial College London 12 665, Institute of Cancer Research 235, Institute of Education 7215, King's College London 21 755, London Business School 1455, London School of Economics 8810, London School of Hygiene and Tropical Medicine 975, Queen Mary, University of London 11 625, Royal Academy of Music 730, Royal Holloway 7620, Royal Veterinary College 1610, School of Oriental and African Studies 4525, The School of Pharmacy 1355, St George's 3785, University College London 21 620, muud kesksed instituudid ja tegevused 430. Heythrop College on erakapitalil ja ei kajastu HESA statistikas, kooli andmetel on neid 700.Prospective Students. Heythrop College. Vaadatud 17.07.2007. Imperial College London oli väljaspool ülikooli aastatel 2005-2006. About us. University of London External System. Vaadatud 15.07.2007. "An example usage with Dr. Patsy Stoneman". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. november 2008. Vaadatud 14. novembril 2008. "University of London: Colleges/Institutes". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. november 2017. Vaadatud 14. novembril 2008. Koduleht
Ingeborg (Taani printsess)

Ingeborg, Taani printsess (Ingeborg Charlotta Carolina Frederikke Louise; 2. august 1878 Charlottenlundi loss, Kopenhaagen – 11. märts 1958 Stockholm) oli Frederik VIII ja kuninganna Louise teine tütar ja neljas laps. 27. augustil 1897 abiellus printsess Ingeborg Rootsi printsi Karliga, laulatus toimus Kopenhaagenis. Printsess Margaretha (1899–1977) Printsess Märtha (1901–1954) Printsess Astrid (1905–1935) Prints Karl (1911–2003)
Aleksei Bobrinski (1762−1813)

Krahv Aleksei Bobrinski (vene: Алексей Григорьевич Бобринский) (22. aprill 1762 Talvepalee – 2. juuli 1813 Bogoroditsk, Tula oblast) oli Venemaa keisrinna Katariina II ja krahv Grigori Orlovi vallaspoeg, kindralmajor, aastast 1796 krahv ja Vana-Põltsamaa mõisa omanik. 1796. aastal abiellus Bobrinski Habaja ja Kernu mõisniku ning Tallinna garnisoni komandandi Woldemar Konrad von Ungern-Sternbergi (1739–1793) ja Anna Dorothea von Tiesenhauseni (1751–1807) tütre, vabapreili Anna Dorothea von Ungern-Sternbergiga (1769–1846; vene Анна Владимировна Унгерн-Штернберг). Abielust sündisid: Krahv Aleksei Bobrinski (1796–1797), Krahvinna Maria Bobrinskaja (1798–1835), abiellus vürst Nikolai Gagariniga (1784/86-1842), Vana-Põltsamaa mõisa pärijad (vt. inglise wiki: Nikolai Gagarin), Nikolai Nikolajevitš Gagarini (vt. saksa wiki: Nikolai Nikolajewitsch Gagarin) ema Krahv Aleksei Bobrinski (1800–1868), Venemaa ühiskonnategelane, kammerjunkur ja suhkruvabrikant [1] Krahv Pavel Bobrinski (1801–1830)), staabirittmeister, mõrvati Firenzes Krahv Vassili Bobrinski (1804–1874), Venemaa sõjaväelane [2] Püha Anna ordeni 1. klass (1797) Bobrinski – aadlisuguvõsa Eesti raamatukogunduse biograafiline andmebaas Krahv Bobrinski raamatukogust Põltsamaal Bobrinskite sugupuu Väljavõte Eestimaa Rüütelkonna genealoogisest käsiraamatust Orlovide perekonna kohta. Väljavõte Eestimaa Rüütelkonna genealoogisest käsiraamatust
Kurgaan

Kurgaan (vene курган) on peamiselt sküütide ja lõunaslaavi rahvaste kalmetüüp, matuseküngas. Kurgaan kuhjati üliku või muul viisil väljapaistva isiku põletus- või laibamatuse peale. Leitud ja arheoloogide poolt avatud kurgaanid on sageli rikkalike hauapanustega. Esemete kõrval on leitud ka loom- ja inimohvreid. Paljud kurgaanid on varasematel sajanditel tühjaks röövitud, kuna neis oli kullast ja hõbedast esemeid ning muud väärtuslikku. Kurgaanide püstitamise tava on osad uurijad seostanud ka lõunaslaavlaste alasid regulaarselt külastanud ja hiljem seal elanud varjaagide ehk Skandinaaviast pärit viikingite mõjuga kohalikule kombestikule ja usutavadele. Skandinaavias oli ülikute paadimatus, millele kuhjati pinnas, samuti levinud matmisvormiks. Kurgaanidesse matmist on esinenud ka teistes paikades, näiteks soomeugrilaste asualadel Kesk-Vene kõrgustiku kaguosas ja Volhovi jõe ümbruses Loode-Venemaal. Volhovi jõe ääres, Staraja Ladoga lähistel asuvad kolm kurgaani loetakse ka vene ajaloolaste poolt suure tõenäosusega varjaagide omadeks. Kurgaanide püstitamise komme hääbus koos ristiusu vastuvõtmisega Kiievi-Vene riigis 10. sajandil. Turismiatraktsioonina eksponeeritakse tänapäeval näiteks Kertši lähedal asuvat 4. sajandist eKr pärinevat keiserlikku kurgaani. Kurgaane on kasutatud ka propagandavahenditena. Volgogradi linna püstitati II maailmasõjas pöördelise Stalingradi lahingu auks Mamai kurgaan koos selle kohal kõrguva 102 meetri kõrguse kujuga "Emake kodumaa kutsub!" (vene "Родина Мать зовет!") kujuga. Kogu kompleksi ehitamine kestis kaheksa aastat. Kasahstani pealinnas Astanas kõrgub keskpargi lähedal obeliskiga kurgaan, mis püstitati sellesse piirkonda küüditatud Nõukogude liidu totalitaarrežiimi ohvrite mälestuseks. Mordvamaal on taastatud Kshekuravai kurgaan, mida peetakse ersade pühapaigaks. Eestis on rahvasuus "Sillamäe kurgaani" nime saanud linna lääneservas asuv Sillamäe radioaktiivsete jäätmete hoidla. Žalnik Ukoki printsess kurgaani steel
Fakultatiivne parasiit

Fakultatiivne parasiit ehk fakultatiivparasiit ehk parasitoid on parasiit, kes on võimeline elama ka ilma peremeesorganismita. Fakultatiivsed parasiidid on paljud seeneliigid, näiteks perekond külmaseen, mille liigid parasiteerivad elavatel puudel, kuid puu surma korral ei sure ise.
Kolari vald

Kolari on vald Soomes Lapimaa läänis Lapi maakonnas. Kolari naabervallad on Kittilä, Muonio, Pello ja Rovaniemi linn, ja Rootsis Pajala vald. Vallas räägitakse soome keelt. Aitamännikkö, Hietanen, Kattilamaa, Koivula, Koivumaa, Kurtakko, Lappea, Lietorova, Luosu, Luovatus, Pasmajärvi, Rito-oja, Ruokojärvi, Saarenpudas, Sammalvaara, Sieppijärvi, Taapajärvi, Teurajärvi, Poikkijärvi, Vaattojärvi, Venejärvi, Venetti, Väylänpää, Ylläsjärvi, Äkäsjokisuu, Äkäslompolo. Area of Finland's municipalities 2023-01-01 Population growth biggest in nearly 70 years Kolari valla koduleht
Muonio vald

Muonio on vald Soomes Lapimaa läänis Lapi maakonnas. Muonio naabervallad on Enontekiö vald, Kittilä vald ja Kolari vald ning Pajala vald Rootsis. Vald on soomekeelne. Järvialue, Kangosjärvi, Kerässieppi, Kihlanki, Kätkäsuvanto, Liepimä, Muonio, Särkijärvi, Ylimuonio. Area of Finland's municipalities 2023-01-01 Population growth biggest in nearly 70 years  Muonio vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Muonio valla koduleht
Muonio

Muonio on küla Soomes Lapi maakonnas, Muonio valla kirikuküla. Ta asub Muonio jõe ääres. Muonios ristuvad valtatie 21 (E08) ja kantatie 79, mis viib Kittilä valda. Üle silla pääseb Rootsi Muodoslompolosse, kust riksväg 99 viib põhja poole Karesuandosse ja lõuna poole Pajalasse. Muonios on põhikool, gümnaasium ja ametikool. Peale selle on seal "suusagümnaasium", kus käidakse õppimas kogu Soomest ja ka välismaalt.
Muuttakisti

Muuttakisti on sujuvalt või astmeliselt muudetava takistusega seadis, mille takistustraadist või takistusmaterjalist (grafiidi ja laki segust või metalloksiidist) takistuskehaga loob kontakti liugur. Liuguri liigutamisel muutub takisti otskontaktide ja liugkontakti vaheline takistus. Muuttakisteid, mida kasutatakse voolutugevuse muutmiseks (peamiselt tugevvoolutehnikas), nimetatakse reostaatideks. Reostaat ühendatakse elektriahelasse tavaliselt kahes punktis, s.t et liuguri kontakt on ühendatud takisti ühe otskontaktiga. Nõrkvoolutehnikas (elektroonikalülitustes) kasutatavad muuttakistid jagunevad omakorda potentsiomeetriteks (nt. helivaljuse reguleerimiseks) ja seadetakistiteks (kasutatakse esmareguleerimisel lülituse soovitud parameetrite saamiseks). Potentsiomeetrid ühendatakse lülitusse kolmes punktis, seadetakistid kahes või kolmes punktis. Muuttakisteid iseloomustavad lisaks takisti tavaparameetritele reguleerimistunnusjoon ja kulumiskindlus. Reguleerimistunnusjoon ehk reguleerimiskarakteristik näitab liuguriviigu ja takistuskeha algusviigu vahelise takistuse sõltuvust liuguri pöördenurgast (pöördtakisteil) või takistuse sõltuvust liuguri kaugusest lükandtakisti algusviigust. See sõltuvus võib olla lineaarne, logaritmiline või antilogaritmiline. Kulumiskindlust väljendatakse töötsüklites (edasi-tagasi pööretes), mis potentsiomeetritel on mõnikümmend tuhat pööret ja seadetakistitel kuni tuhat pööret. Eriti kulumiskindel ning püsivate omadustega takistuskiht saadakse metallkeraamilisest materjalist kermisest; selles on metalliosakesed ühtlaselt jaotunud keraamilises või polümeerses alusmaterjalis. Potentsiomeeter Seadetakisti Reostaat Reostaatandur Lembit Abo. Elektroonikakomponendid. Tallinn 1997, lk 154‒155. "Tehnikaleksikon" Valgus, Tallinn 1981
Agnes Aaliste

Agnes Aaliste (sündinud 4. märtsil 1985) on eesti näitleja. Aaliste lõpetas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli 2008. aastal (XXIII lend, juhendaja Ingo Normet). Ta oli Eesti Nuku- ja Noorsooteatri näitleja aastatel 2008–2010. Seejärel on ta olnud vabakutseline näitleja ja raadiosaatejuht. Baleriin – Hans Christian Anderseni / Mati Undi "Tinasõdur, baleriin ja siga" (lavastaja Ingo Normet, 2006) Maša – Anton Tšehhovi "Kajakas" (lavastaja Ingo Normet, 2006) Vint – Mart Kase "Perekond" (Eesti Nuku- ja Noorsooteater, 2007) Luce – William Shakespeare'i "Eksituste komöödia" (lavastajad Stephen Harper ja Elmo Nüganen, 2007) Erinevad rollid – Johann Wolfgang von Goethe "tsuaF" (lavastaja Saša Pepeljajev, 2007) Erinevad rollid – Jevgeni Ibragimovi "Kuldvõtmeke ehk Buratino senitundmatud seiklused" (Eesti Nuku- ja Noorsooteater, 2008) Jutustaja, vaeslaps jt – Samuil Marshaki "Kaksteist kuud" (Eesti Nuku- ja Noorsooteater, 2008) Surangama – Rabindranath Tagore "Pimeda toa kuningas" (lavastaja Jaan Tooming, 2008) Agafia – Nikolai Gogoli "Naisevõtt" (lavastaja Hendrik Toompere juunior, 2008) Mary Bell – Jack Thorne'i "Fanny ja Faggot" (lavastaja Elina Pähklimägi, Cabaret Rhizome, 2010) Kelsi – Walt Disney "Keskkoolimuusikal" (lavastaja Andres Dvinjaninov, 2010) Grete – Astrid Lindgreni "Hulkur Rasmus" (lavastaja Andres Dvinjaninov, Emajõe Suveteater, 2010) Tiiu Laks "Agnes Aaliste: pärast esimest vaatust on süda paha". Eesti Päevaleht, 13. veebruar 2010
Tsäpsi algkool

Tsäpsi Algkool oli Vastseliina alevikust seitse kilomeetrit Luhamaa pool asuvas väikeses Tsäpsi külas aastatel 1823–1976 tegutsenud algkool. Lastele hakati kooliharidust andma 1823. aastal kuid õppetöö ei toimunud koolihoones. Õpetamine toimus nende endi kodudes, selleks käis lastel külas koolmeister. Koolmeistriks oli mees, kel küll puudus haridus aga, kes oli see-eest küla parim kirjaoskaja. Sellist viisi õppimine lõppes aastal 1840, sest siis tuli käsk, et igas kihelkonnas pidi leitama koht õppimiseks. Selleks kohaks leiti Tsäpsimäe talu. Kooli algusaastatel algas laste koolipäev hommikul ja lõppes kell kaheksa õhtul ning selle aja sees toimus mitte ainult õppetöö, vaid ka majapidamistööde tegemine. Lapsed pidid kiskuma peerusid ja hagu tassima, et koolimaja valge oleks. Aastal 1868 valmis uus ja korralik koolimaja. Uues koolis hakkas toimuma õppetöö tunniplaani järgi. Aastate jooksul muutus koolimaja sisu ja ilme totaalselt, kuni jõuti punkti kus koolimajale lisandusid elamiseks tarvilikud ruumid, ning klassitoas oli tahvel, pingid ja orel. Aastal 1867 algas koolis seltsitegevus ning moodustati oma laulukoor. Aastal 1922 renoveeriti koolimaja uuesti. Peale renoveerimistöid hakati korraldama õpilastele ekskursioone teistesse Eestimaa linnadesse. Koolihoone eksisteeris 136 aastat[küsitav]. Aastal 1976. suleti koolimaja, sest Vastseliina alevikku valmis uus ja tolle aja mõistes moodne koolimaja ning Tsäpsi kooli arendamine tundus mittevajalik. Tsäpsi algkoolist Vastseliina Gümnaasiumi kodulehel Koolimaja foto
Parasitoid (moodustis)

Parasitoid on parasitoloogilises preparaadis leiduv tegelikult mitteparasiitne moodustis, näiteks surnud rakusisaldised, mis mõneti meenutavad parasiite.
Soome valdade loend elanike arvude järjekorras

Siin on loetletud Soome 100 suurima elanike arvuga valda 2024. aasta seisuga. Soome haldusjaotus Soome valdade loend
Tali-Ihantala 1944

"Tali-Ihantala 1944" on Åke Lindmani poolt 2007. aastal lavastatud Soome sõjafilm Jätkusõja käigus toimunud Tali-Ihantala lahingust. Filmivõtted tehti 2006. aasta suvest 2007. aastani. Lavastaja Åke Lindman püüdis teha filmi võimalikult tõetruult ja kasutada ainult kindlaid fakte. Ühtlasi pidas ta silmas eesmärki, et Soome rahvas ei unustaks lahingus langenud sõdureid. Film sai 350 000 eurot Soome Filmi Sihtasutuselt. Raha kogumiseks loodi ka organisatsioon, mida juhtis admiral Jan Klenberg ning teda toetas omakorda ka Soome endine president Mauno Koivisto. Filmis on kasutatud palju Teise maailmasõja aegset sõjatehnikat. Peale selle kasutati filmi eelarve raha ka lahingumasinate koopiate hankimiseks. Koopiana on kasutatud näiteks Saksa lennukit Focke-Wulf Fw 190. Marcus Groth – kindralmajor Ruben Lagus Johan Hallström – nooremleitnant Thorbjörnsson Kari Ketonen – major Eero Leppänen Pete Lattu – raadio sidepidaja Kärkkäinen Jesper Malm – leitnant Orvar Nilsson Taisto Oksanen – major Heikki Mikkola Jukka Puotila – kindralleitnant Karl Oesch Tarmo Ruubel – major Jouko Hynninen Asko Sarkola – marssal Mannerheim Onni Thulesius – kapral Olof Lagus Juha Tetri – kapten Olev Õun Ivo Uukkivi – hääl Tali-Ihantala lahing Talvesõda (film) Luurerühm Filmi "Tali-Ihantala 1944" koduleht Tali - Ihantala 1944. The Finnish Film Foundation, Youtube "Tali-Ihantala 1944" Kinomajas 26.4. Soome suursaatkond Tali-Ihantala 1944. Blogi Trash Can Dance, 14. jaanuar 2008 Tali-Ihantala 1944 (film 2007): Estonian volunteer in Finnish Army. Youtube
Berend Johann von Wrangell

Berend Johann von Wrangell (8./18. november 1662 Tallinn – ilmselt 1731) oli Eestimaa rüütelkonnategelane (rüütelkonna peamees ja maanõunik) ning Rootsi sõjaväelane. Berend Johann von Wrangell sündis Kohila ja Kohatu mõisniku Hans von Wrangelli (1638–1683) ja tema abikaasa Sophie Helene (sündinud vabapreili von Taube; 1642–1681) pojana. Berend Johann von Wrangell teenis Rootsi armees, kus sai ooberstleitnandi auastme. Ta oli 1711–1713 Eestimaa rüütelkonna peamees ja Eestimaa maanõunik 1713–1715. Talle kuulus Harjumaa Hageri kihelkonna Kohila mõis. Berend Johann von Wrangell abiellus 1698. aastal Tallinnas oma kauge sugulase Christina Charlotta von Wrangelliga kes oli Päädeva mõisniku Ewert Wolmar von Wrangelli ja tema teise naise Elsa Vellingki (Otto Vellingki õde) tütar. Christina Charlotta oli Vellingkitele Virumaal kuulunud Jõhvi ja Kurtna mõisa pärijanna. Abielust sündisid: Ewert Wolmar von Wrangell (sünd. 1699) Nils Gustav von Wrangell Sophie Helene von Wrangell (1701–1778), abiellus Jõhvi mõisniku Georg Otto von Bergiga Johanna Charlotte von Wrangell (1712–1786), abiellus Karl Friedrich von Gersdorffiga Berend Johann von Wrangell (1714–1761), Tohisoo mõisnik Johann Adolf von Wrangell (1727–1774) Wrangell Wrangellid raamatus: Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2 Estland, Bd. 1 , Görlitz, 1930, lk.558-559 Henry von Baensch: Geschichte der Familie von Wrangel..., Zweite Hälfte ISBN 1421245949 lk.586 Henry von Baensch: Geschichte der Familie von Wrangel..., Zweite Hälfte ISBN 1421245949 lk.547
Wilhelm August Golicke

Wilhelm August Golicke (ka Golike; vene: Василий Александрович (Вильгельм-Август) Голике; 1802 Peterburi – 1848 Peterburi) oli saksa päritolu Venemaa maali- ja portreekunstnik. Golicke sündis Peterburis Eestimaa kubermangust pärit linnakodanike perekonnas. Õppis maalikunsti George Dawe Peterburi stuudios, olles tema lemmikõpilane[viide?]. Aastatel 1822–1828 abistas koos Aleksandr Poljakoviga (1801–1835) Dawet 329 kindrali portree maalimises, kes olid silma paistnud Napoleoni-vastases võitluses. Mõningatel andmetel maalis Dawe ainult 150 portreed ning tema õpilased Golicke ja Poljakov ülejäänud. Need portreed on eksponeeritud Ermitaaži sõjagaleriis. Pärast Dawe surma aastal 1829 astus Golicke Peterburi Keiserlikku Kunstiakadeemiasse, mille lõpetas 1832. aastal. "Poltaava lahing" "Kunstnik Golicke stuudios" (1832), asub Tretjakovi galeriis "Autoportree koos perega" (1834) "Autoportree naise ja lastega" (1836), asub Tretjakovi galeriis [1] "Nikolai I" (1843) [2] "Kaks suplejat" (1846) Lühibiograafia ja maalid (vene keeles) Lühibiograafia (inglise keeles) Ermitaaži sõjagalerii kohta
Kokopo

Kokopo on linn Paapua Uus-Guineas, alates 2005. aastast Ida-Uus-Britannia provintsi halduskeskus. 1899–1910 oli Saksa Uus-Guinea halduskeskus. 1918 aastani kandis nime Herbertshöhe. Pärast Tavurvuri vulkaani purset 1994. aastal asus linna elama suurem osa 30 km kaugusel asuva Rabauli elanikest.
Juri Dolgoruki (allveelaev)

Juri Dolgoruki (vene Юрий Долгорукий) on Venemaa esimene Borei klassi tuumaallveelaev. Laeva hakati ehitama 1996. aastal Severodvinski laevatehases. Juri Dolgoruki lasti vette 12. veebruaril 2008. Esimene mereleminek oli kavas 2008. aasta lõpus. Kuid alles 2009. aasta märtsis algasid laeva sildumiskatsetused. Allveelaev loodeti rakettidega täies mahus komplekteerida ja Vene mereväe koosseisu võtta 2011. aasta lõpuks, ehkki algselt pidi see juhtuma juba 2009. aastal . Juri Dolgoruki liitus Vene mereväega 10. jaanuaril 2013. Nii allveelaeva kui ka uut raketiprogrammi on tabanud tagasilöögid, näiteks Bulava raketi paljud katsetused on ebaõnnestunud. Samuti tekkis allveelaeval 20. augustil 2011 elektrisüsteemi rike, mistõttu jäi ära järjekordne raketikatsetus . Allveelaeva pikkus on 160 m, veepealne kiirus 15 sõlme ja veealune kiirus 29 sõlme. Maksimaalne sukeldumissügavus on 450 m. Relvastusse kuulub 16 ballistilist raketti Bulava, mis võivad kanda tuumalõhkepäid. Laeva ehitus läks maksma 23 miljardit rubla. Meeskonda kuulub 107 inimest. Начались швартовные испытания АПЛ "Юрий Долгорукий" Несеквестрированный Гособоронзаказ Uue tuumaraketi jaoks disainitud Vene allveelaev liitus mereväega, Postimees, 10. jaanuar 2013 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. oktoober 2014. Vaadatud 24. augustil 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Fotod
Naissaare tuletorn

Naissaare tuletorn on tuletorn Harjumaal Viimsi vallas Naissaare põhjatipus Pikasääre otsal. Tuletorni geograafilised koordinaadid on 59° 36′ 13″ N, 24° 30′ 38″ E. Alt valge ja ülevalt punase raudbetoontorni kõrgus jalamist on 45 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 48 meetrit. Juunist 2019 on tuletorn ka ametlikult külastajatele avatud. 1788. aastal ehitati Naissaare põhja- ja lõunatippu esimesed puidust tuletornid. Kivist tuletorn ehitati Pikasääre otsa 1805. aastal. 1849. aastal valmis samas kohas uus 38 meetri kõrgune kivitorn, mis aga 1941. aastal õhiti. Praegune torn valmis 1960. aastal. Birgit Itse. "Jalutuskäik saladusliku Naissaare põhjarajal". Eesti Loodus, 3/ 2005. Lk 42  Naissaare tuletorn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Naissaare tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus
Bogoroditsk

Bogoroditsk on linn Venemaal Tula oblastis, Bogoroditski rajooni halduskeskus. Asub Tulast 65 km kaugusel Upjortõ jõe ääres. Asutatud 1663. aastal, 1777 sai linnaõigused. Linnast pärineb Bobrinski aadlisuguvõsa (Aleksei Bobrinski).
Last Christmas (Birgit Õigemeel)

"Last Christmas" on eesti laulja Birgit Õigemeele kaverversioon selle originaalesitaja Wham!'i loost. Laul ilmus Birgiti albumil "Ilus aeg". Laulus teevad kaasa Uku Suviste ja ETV Lastekoor. Laulu sõnad ja viisi on kirjutanud inglise laulja George Michael. Loo on arranžeerinud Uku Suviste ja produtseerinud Ivar Must. "Last Christmas" – 3:48
Bistrița jõgi (Siret)

Bistrița on jõgi Euroopas, Algab Ida-Karpaatidest, voolab valdavalt kagusse ja suubub paremalt Sireti jõkke. Jõe pikkus on 283 km ja valgala pindala 7039 km². Suurematest linnadest asuvad jõe ääres Vatra Dornei, Broșteni, Bicaz, Piatra Neamț, Roznov, Buhuși ja Bacău. "2017 Romanian Statistical Yearbook" (PDF). Vaadatud 28. aprillil 2023.  Bistrița jõgi (Siret) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis