laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Chrysler Building

Chrysler Building [kr'aisler b'ilding] on 77-korruseline kõrghoone, mis asub Ameerika Ühendriikide suurimas linnas New Yorgis. Pilvelõhkuja kõrgus on 282 meetrit, koos antenniga 318,9 meetrit. Chrysler Buildingu aadress on 405 Lexington Avenue, see asub avenüü ja 42. tänava ristmikul Midtown Manhattanil. Hoone arhitekt oli William Van Alen. Ta soovis hoonest kujundada juveelisarnase klaaskrooni. Alumisel 12 korrusel tuli projekti järgi kasutada palju klaasi, mis jätaks mulje, justkui hõljuks maja õhus. Hoone kõrguseks projekteeris ta 246 meetrit. Kuid ehitusettevõtjale William Reynoldsile tundus projekt liiga keerulise ja kulukana ning ta lükkas selle tagasi. Projekt ja selle autoriõigused müüdi Walter Chryslerile, kes töötas koos Van Aleniga projekti ümber ja lisas sellele hulga korruseid, kuni lõpuks sai see 282 meetri kõrgune. Chrysler oli ühtlasi autosid tootva Chrysler Corporationi president, sellepärast projekteeriti suur hulk hoone kujunduselemente Chrysleri autode eeskujul. Hoone ehitamine algas 19. septembril 1928. Hoolimata oma aja kohta tohutust ehituskiirusest (4 korrust nädalas) ei saanud ükski ehitustööline hoone rajamise käigus surma. Hoone valmis 1930. aastal ja oli 1931. aastani, kui valmis Empire State Building, maailma kõrgeim hoone ja ehitis. See on siiani maailma kõrgeim telliskiviehitis. 2010. aasta seisuga on see kõrguselt USA 7.–8. ja New Yorgi 3.–4. pilvelõhkuja. Chrysler Building ületas esimese kõrghoonena 300 meetri kõrguspiiri (maailma kõrgeima rajatise Eiffeli torni tollane kõrgus). Seega oli see esimene ehitis maailmas, mis oli kõrgem kui Eiffeli torn. Hoonet peetakse art déco arhitektuuri meistriteoseks. Aastal 1976 võeti Chrysler Building muinsuskaitse alla. Chrysler Building on eeskujuks olnud veel mitmele hoonele, näiteks 288 meetri kõrgusele One Liberty Place'ile Philadelphias. Tänapäeval kuulub hoone 90% ulatuses Araabia Ühendemiraatide ettevõttele Abu Dhabi Investment Council ja 10% ulatuses USA ettevõttele Tishman Speyer Properties. Chrysler Building on näha filmides "King Kong", "Kiskja 2", "Fantastiline nelik ja Hõbesurfar", "A.I. - Tehisintellekt", "Ämblikmees", ning "Ela ja lase teistel surra". Filmis "Godzilla" (1998) Chrysler Building purustatakse, samuti filmis "Armageddon", kus seda tabab meteoriit. Chrysler Building on üks newyorklaste lemmikuid. 2005. aasta suvel palus New Yorgi pilvelõhkujate muuseum sajal arhitektil, ehitajal, kriitikul, inseneril, ajaloolasel ja õpetlasel valida oma 10 lemmikut New Yorgi 25 torni seast. Chrysler Building tuli esimeseks: 90 vastanut asetas selle oma esikümnesse. Teiseks tuli Seagram Building 76 häälega. Art déco Empire State Building Trump Building In a city of skyscrapers, which is the mightiest of the high? Experts say it's no contest New York Times, 1. september 2005 Chrysler Building hoone kirjeldus ja pildid veebilehel www.nyc-architecture.com
Kurkijoki vald

Kurkijoki oli Soome vald Laadoga Karjalas praegusel Venemaa territooriumil. Alho, Aromäki, Elisenvaara, Haapavaara, Haavikko, Huutomäki, Hämeenlahti, Ihojärvi, Kannansaari, Korpisaari, Kuuppala, Lapinlahti, Lepousmäki, Levonpelto, Lopotti (Kauppakylä, Kirkonkylä, Kurkijoki), Luhovaara, Marianvaara, Metsikko-Jokiranta, Mikrilä, Oksentiinmäki, Otsanlahti, Pohjii (Pohjiinkylä), Rahola, Riekkala, Rummunsuo (Rungonsuo), Räihävaara, Saares, Savii (Saviinkylä), Savoja, Sillankorva, Sorjo, Soskua, Särkijärvi, Tervu, Titto, Uusikylä ja Vätikkä. Kurkijoki maaomavalitsus
Walmart

Walmart Inc. (endise nimega Wal-Mart Stores, Inc.) on Ameerika Ühendriikide jaekaubanduskett, maailma suurim eraettevõte nii töötajate arvult kui ka käibelt. Ettevõtte asutas 1962. aastal Sam Walton. Walmarti peakontor asub Arkansase osariigis Bentonville'is. Ettevõtte aktsiad on noteeritud New Yorgi börsil (sümbol NYSE:WMT) ja kuuluvad Dow Jonesi tööstuskeskmise indeksi koosseisu. Ettevõttele kuulub USAs ligi 1000 säästumarketit (discount stores), ligi 2500 hüpermarketit (neist suurima pindala on 24 000 m2) ja üle saja lähikaupluse. Lisaks kuulub Walmartile ligi 3000 kaubamaja 14 välisriigis; suurem osa neist Mehhikos, Kanadas ja Lõuna-Ameerikas. Walmartile kuulub ka ainult keti liikmeid teenindav hulgilao põhimõttel tegutsev kett Sam's Club. Walmartile kuulub umbes 20% USA toidu- ja esmatarbekaupade turust. Wal-Marti käive 2007. aastal oli üle 387 miljardi dollari. Ettevõttel on umbes 2,1 miljonit töötajat. 2018. aasta veebruarist on nime Wal-Mart Stores, Inc. asemel kasutusel nimi Walmart Inc. Walmarti on süüdistatud muu hulgas halbades töötingimustes, naiste diskrimineerimises, illegaalse tööjõu kasutamises, arenguriikide töötajate ekspluateerimises ja väga madala palga maksmises. Üle 70% müüdavatest kaupadest toodetakse Hiinas. Walmarti ametlik koduleht
Janet Evans

Janet Beth Evans (sündinud 28. augustil 1971 Fullertonis Californias) on USA endine ujuja. Ta on neljakordne olümpiavõitja ja kolmekordne maailmameister. Evans valitses naiste pikkadel vabaujumise distantsidel 1980. aastate lõpus ja 1990. aastate alguses. Tema nimel on seni kehtiv 800 m vabaujumise maailmarekord 8.16,22. 1988 Seoulis olümpiavõitja 400 m vabaujumises 4.03,85 MR olümpiavõitja 800 m vabaujumises 8.20,20 OR olümpiavõitja 400 m kompleksujumises 4.37,76 1992 Barcelonas olümpiavõitja 800 m vabaujumises 8.25,52 hõbemedal 400 m vabaujumises 4.07,37 Janet Evansi koduleht Janet Evans ROK-i kodulehel Janet Evans Internet Movie Database kodulehel Janet Evans ISHOF-i kodulehel
Kurkijoki

Kurkijoki (vene Куркиёки, soome Kurkijoki, rootsi Kronoborg) on asula Venemaal Karjala Vabariigi Lahdenpohja rajoonis, Kurkijoki maaomavalitsuse halduskeskus. Varem oli see Soome Kurkijoki valla kirikuküla. Kurkijoki paikneb 42 km Lahdenpohjast lõuna suunas. Elanike arv oli 1503 (2017). Peamine elatusala on põllumajandus.
Kirikuküla

Kirikuküla on kiriku juurde kujunenud või kirikumõisa maadel asuv küla. Soomes nimetatakse kirikukülaks (soome keeles kirkonkylä, rootsi keeles kyrkby) valla keskust, kus asub kirik. Kui valla ja kirikuküla nimi langevad kokku, siis nimi tähistab (soome ja rootsi keeles) valda, küla aga nimetatakse tavaliselt lihtsalt kirikukülaks (sõna tajutakse sageli kohanimena) või kasutatakse nime koos liigisõnaga "kirikuküla".
Mandalay piirkond

Mandalay piirkond on 1. järgu haldusüksus Myanmaris. Elanikkonna enamus on birmalased. Osariik jaguneb seitsmeks ringkonnaks: Kyaukse ringkond Mandalay ringkond Meiktila ringkond Myingyani ringkond Nyaung-u ringkond Pyin Oo Lwini ringkond Yamethini ringkond 2010. aastal eraldati piirkonnast Naypyidawi liiduterritoorium.
Opritšnina

Opritšnina (venekeelsest sõnast опричь, 'lisaks, peale') oli Moskva Suurvürstiriigi juhi Ivan IV Julma sisseviidud riigi haldusvorm, ka tsaari politsei- ja ihukaitsevägi. Uue halduskorraga jagati suurvürstiriigi territoorium kaheks osaks: aadlikele kuuluvateks päritavateks maavaldusteks (zemštšina) ja riigi keskvõimule kuuluvateks ning valitseja äranägemise järgi jaotatavateks maa-aladeks (opritšnina). Opritšninasüsteem omas dubleerivat haldussüsteemi ning ka nn opritšnikutest koosnevaid relvajõude, mis koostati 10. oktoobril 1550 isikliku truuduse kriteeriumi alusel Moskva suurvürstile erinevatest seisustest isikutest ja saadeti laiali 1572. aastal. Opritšnik Maljuta Skuratov juhtis Ivan Julma käsul opritšnina laiali ajamist. 1570. aasta 25. juunil juhtis ta Moskvas 200 opritšniku avalikku hukkamist. Opritšnina ülesanne oli Ivan IV Julma ülesandel senini killustatud vürstiriikide ja ääremaade maavaldajate allutamine tsentraliseeritud keskvõimuga riigile. Selleks teostati individuaalterrorit vürstide suhtes, sõjategevust demokraatliku riigikorraldusega väikeriikide vastu (Novgorodi vabariik, Pihkva vürstiriik), 1570 ka Moskva vürstiriigis olnud sisemise opositsiooni vastu. Allutamiseks opritšnikud põletasid elusalt, rebisid, praadisid, tükeldasid, kägistasid, sundisid jääauku ja mürgitasid veiniga nii avalikult kui ka varjatult. Opritšnina juht oli Aleksei Basmanov. Opritšnina juhiks oli Maljuta Skuratov, kes sai surma Liivi sõjas musketikuuli tõttu 1573. aastal, kui vene vägedel õnnestus Paide linn rootslaste käest vallutada. Linna kaitses väidetavalt 80 000-mehelise vene väe vastu üksnes 50-meheline Rootsi maakaitseväelaste garnison, kes suure tõenäosusega koosnes Järvamaalt värvatud talupoegadest. Koos nendega pidasid kindluses rünnakutele vastu linnakodanikud ja kindlusse põgenenud talurahvas, keda oli kokku ilmselt poole tuhande ümber. Linna vallutamisel selle kaitsjad ja ilmselt suurem osa eestlasi hukati või piinati surnuks, linnakodanikud küüditati Venemaale. Umbes 20 aastat hiljem oli endistest linnakodanikest naasnud ainult kuus. Minnik, Taavi (1. jaanuar 2023). "450 AASTAT TAGASI | Ivan Julm korraldas Paides kättemaksuks oma lemmiku hukkumisele jõhkra veresauna". Delfi. Vaadatud 1. jaanuaril 2023.
Nonna Mordjukova

Nonna Mordjukova (vene keeles Нонна (Ноябрина) Викторовна Мордюкова) (25. november 1925 Kostjantõnivka, Donetski oblast – 6. juuli 2008 Moskva) oli NSV Liidu ja Venemaa filminäitleja. 1949 Stalini preemia laureaat 1965 Orden Austuse märk 1976 NSV Liidu rahvakunstnik 1985 Rahvaste sõpruse orden 1995 Teenete eest Isamaa ees ordeni 4. järk 2000 Teenete eest Isamaa ees ordeni 3. järk 2005 Teenete eest Isamaa ees ordeni 2. järk Suri tuntud filminäitlejanna Nonna Mordjukova
Zoja Kosmodemjanskaja

Zoja Kosmodemjanskaja (vene Зоя Анатольевна Космодемьянская, aastani 1930 Zoja Kozmodemjanskaja, vene Зоя Анатольевна Козмодемьянская; 13. september 1923; Ossino-Gai, Gavrilovka rajoon, Tambovi oblast – 29. november 1941; Petrištševo, Ruza rajoon, Moskva oblast) oli Nõukogude Punaarmee luurediversioonigrupi liige, kommunistlik noor. Moskva 201. keskkooli lõpuklassi õpilasena astus ta 1941. aasta oktoobris hävituspataljoni. Kosmodemjanskaja saadeti Punaarmee läänerinde sõjaväeluure – Artur Sprogise juhitud luure ja diversiooniüksuse s/o 9903 poolt vaenlase tagalasse luurele ja ta süütas seal 27/28. novembril 1941 asulas elumaja, kus elasid Saksa sõjaväelased. Ta peeti kinni ja hukati. Elumaja hävitades lähtus Kosmodemjanskaja Nõukogude kõrgema sõjaväejuhtkonna "põletatud maa taktika" käskkirjast. „Kõrgema Ülemjuhataja Stavka käskkiri № 0428, 17 november 1941. aastal "Vajalik on jätta saksa armee ilma võimalustest paikneda külades ja linnades, ajada saksa vallutajad välja kõigist asustatud punktidest külma kätte lagedale, välja suitsetada nad kõigist ruumidest ja soojadest peidukohtadest ning sundida neid külmetama palja taeva all. Lõhkuda ja põletada maani maha kõik asustatud punktid saksa vägede tagalas 40—60 km ulatuses eesliinist ja 20—30 km ulatuses vasakule ja paremale maanteedest. Asustatud punktide hävitamiseks nimetatud raadiuses kaasata kohe lennuvägi, laialdaselt kasutada suurtüki- ja miinipildujatuld, luurekomandosid, suusatajaid ja diversioonigruppe, kes on varustatud süütesegupudelitega, granaatide ja lõhkeainetega. Meie vägede sunnitud lahkumisel ... viia endaga kaasa nõukogude elanikud ja kohustuslikus korras hävitada ilma eranditeta asustatud punktid, et vastane ei saaks neid kasutada".“ – Zoja Kosmodemjanskaja sai postuumselt Nõukogude Liidu kangelase aunimetuse. Ta on hiljem ümber maetud Moskvasse Novodevitšje kalmistule. Tema noorem vend Aleksandr Kosmodemjanski oli Nõukogude suurtükiväeohvitser. Langes 1945. aastal lahingus Ida-Preisimaal. Talle anti Nõukogude Liidu kangelase nimetus. Ta on hiljem ümber maetud Moskvasse Novodevitšje kalmistule oma õe kõrvale. Nende ema Ljubov Kosmodemjanskaja on kirjutanud Teises maailmasõjas langenud lastest raamatu "Jutustus Zojast ja Šurast". Правда о Зое Космодемьянской, СвободнаяПресса, 4 мая 2010 Указ Президиума Верховного Совета СССР «О присвоении звания Героя Советского Союза т. т. Гурьянову М. А., Космодемьянской З. А., Кузину И. Н., особо отличившимся в партизанской борьбы в тылу против немецких захватчиков» от 16 февраля 1942 года // Ведомости Верховного Совета Союза Советских Социалистических Республик : газета. — 1942. — 10 марта (№ 7 (166)). — С. 1. "Suure Isamaasõja legendid. Zoja Kosmodemjanskaja", vene keeles, 1.[1] ja 2. [2]
Moni osariik

Moni osariik on 1. järgu haldusüksus Myanmaris. Elanikkonna enamus on monid. Osariik jaguneb Mawlamyine ja Thatoni ringkonnaks.
Kosmiline kiirgus

Kosmiline kiirgus on maailmaruumis väga kiiresti liikuvate laenguga osakeste (esmas- ehk primaarkiirguse) ja Maa atmosfääris nende toimel tekkivate osakeste (teis- ehk sekundaarkiirguse) voog. Primaarkiirgus lähtub Päikeselt ja Galaktikast, sealhulgas supernoovade plahvatustest. Arvatakse, et osa kosmilisest kiirgusest on pärit ka teistest galaktikatest väljaspool Linnuteed. Kosmiline kiirgus koosneb peamiselt prootonitest, aga ka alfaosakestest (heeliumi aatomi tuumadest) ja raskemate aatomite tuumadest (täielikult ioonioniseeritud aatomitest) ning beetaosakestest. Kõige suurema kiirusega ja vastavalt suurima energiaga (kuni 10>sup>21 eV) on Galaktikast tulev kiirgus. Maa atmosfääri jõuab kosmilise primaarkiirgusena igas sekundis umbes 1000 osakest ruutmeetri kohta. Kosmiline primaarkiirgus neeldub Maa õhkkonnas ja tekitab vastastikuses mõjus õhumolekulidega kosmilise sekundaarkiirguse, mis koosneb prootoneist, elektronidest jt. elementaarosakestest. Osa kosmilist teiskiirgust jõuab maapinnani. H. Eelsalu, 1996. Astronoomialeksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. 200 lk. ENE 5. köide, 1990 Thomas K. Gaisser: Cosmic Rays and Particle Physics, s. 1. Cambridge University Press, 1990. ISBN 0-521-33931-6
Kosmeetika

Kosmeetika (kreeka keelest 'kaunistuskunst') ehk iluravi (vananenud kirjanduses ka: nahahoole), inimese välimuse eest hoolitsemine, tema keha ilu säilitamine ja värskendamine. Kosmeetika on kosmetoloogia rakendusharu. Eristatakse arstlikku ja dekoratiivkosmeetikat. Arstlik kosmeetika tegeleb naha hooldamise ja raviga ning iluvigade kirurgilise kõrvaldamisega. Dekoratiivkosmeetika valdkonda kuuluvad kehailu esiletoovad võtted (sealhulgas hügieen) ja jumestamine, mille eesmärk on moenõudeid arvestades välimust ilmestada, rõhutada isikupära ja varjata iluvigu. Kosmeetikatooted Huulepulk Väike entsüklopeedia veebis [1][alaline kõdulink] (vaadatud 25.09.2012) I. Tarmak, "Peeglike, peeglike seina peal..." (1978). Z. Wedrowska, "100 minutit ilu heaks" (1978).
Matt Groening

Matthew Abram Groening [gr'eining] (sündinud 15. veebruaril 1954 Portlandis) on Ameerika Ühendriikide koomiksikunstnik ja teleprodutsent, "Simpsonite" ja "Futurama" looja. Matt sündis volgasaksa päritolu Homer Philip Groeningi (1919-1996) ja norra päritolu Margaret Ruth Wiggum-Groeningi (1919-2013) viiest lapsest kolmandana, tal on vanem vend Mark (sündinud 1950), vanem õde Patty (1952), ning nooremad õed Lisa (1956) ja Maggie (1958). Simpsonite pere liikmed ongi nimetatud tema pereliikmete järgi. Ta lõi ka animasarja "Disenchantment".
Kritik

Kritik on Taani peamisi kultuuriajakirju. Ilmub alates 1967. aastast. Ajakirja annab välja kirjastus Gyldendal Taanis. Ajakirja toimetajad on Frederik Stjernfelt ja Lasse Horne Kjældgaard. Ajakirja koduleht
Gyldendal

Gyldendal on üks Taani suuremaid ja vanemaid kirjastusi. See on asutatud 1770. aastal ja tegutseb Kopenhaagenis. Kirjastus annab välja ka Taani kultuuriajakirja Kritik. Kirjastuse koduleht
Aleksandr Matrossov

Aleksandr Matrossov (vene keeles Александр Матвеевич Матросов) (5. veebruar 1924 Jekaterinoslav – 27. veebruar 1943 praegune Tšernuški, Loknja rajoon, Pihkva oblast) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane. Lapsepõlves elas Matrossov ametliku versiooni järgi Ivanovo ja Melekessi lastekodus. Sõjaväkke kutsumise eel töötas ta pärast kooli lõpetamist Ufa Laste Töökoloonias abikasvatajana. Teise versiooni järgi sündis ta 5. veebruaril 1924 Baškiirias tänapäevases Utšalõ rajoonis Kunakbajevo külas Šakirjan Junussovitš Muhhamedjanovi nime all. Pärast seda, kui isa teist korda abiellus, jooksis poiss kodust ära ja hakkas kasutama Matrossovi nime.[viide?] Punaarmeesse astus ta vabatahtlikult. 1942. aasta septembris ta mobiliseeriti ja alustas õpinguid Orenburgi lähedal Krasnoholmski jalaväekoolis. Juba 1943. aasta jaanuaris saadeti kõik kooli kursandid Kalinini rindele. Ta teenis Stalini-nimelise 91. Siberi vabatahtliku üksikbrigaadi 2. üksiklaskurpataljoni, hiljem Kalinini rinde 56. kaardiväe laskurdiviisi 254. kaardiväe laskurpolgu koosseisus. Punaarmee pealetungi käigus Pihkva oblastis kattis Matrossov oma kehaga Saksa dzoti kuulipildujaambrasuuri, millest tulistati kuulipildujaga Nõukogude ründavaid vägesid. Matrossov polnud esimene, kes oma kehaga vaenlase ambrasuuri kattis. Maailmasõja ajal tegi seda üle 400 punaarmeelase, neist üle 50 enne Matrossovit, kuid propagandaeesmärkidel sai tema juhtum laia kõlapinna ja tema tegevust seati eeskujuks ennastsalgava käitumisena kodumaa vabastamisel. Esimesena kattis oma kehaga vaenlase ambrasuuri Aleksandr Pankratov 24. augustil 1941 Novgorodi all ja 1965 püstitati Pankratovile sinna ka vastava tekstiga mälestussammas. Inimese keha ei takista suure kiirusega lendavat kuuli kuigivõrd. Seetõttu on inimese kehaga kaetud suurtükk täiesti töövõimeline. Matrossovi teost saadud kasu oli teistsugune: keha suuruse tõttu polnud vaenlastel enam võimalik korralikult sihtida, aga dzotist väljatulek, et inimkeha kõrvale tõugata, nõudis aega ja oli pealegi eluohtlik. Talle anti 19. juunil 1943 postuumselt Nõukogude Liidu kangelase aunimetus. Matrossov langes 27. veebruaril, kuid paljudes Nõukogude allikates märgiti surmapäevaks 23. veebruar, et see langeks kokku Nõukogude armee aastapäevaga. Tallinna linna Tondi tänava nimi oli aastatel 1950–1990 Aleksandr Matrossovi tänav. Matrossovi tänav asus mitmes teiseski Eesti linnas, näiteks Tamsalus. Pärast Nõukogude võimu lõppu nimetati nad kõik ümber. Aleksandr Matrossovi nimi anti tema väeosale, 254. kaardiväe laskurpolgule, mis kuulus 144. kaardiväe motolaskurdiviisi koosseisu ja asus kuni 1994. aastani Tallinnas Tondi kasarmutes (s/o 92953). Ta oli igaveseks kirjutatud selle polgu 1. roodu nimekirja. Kärdla Keskkooli pioneerimalev kandis Matrossovi nime. Legostajev, Ivan. Sööst surematusse (Aleksandr Matrossovi elust). Vene keelest tõlkinud M. Samma. Tallinn: Eesti Raamat, 1983. Suure Isamaasõja legendid. Aleksandr Matrossov (vene keeles). Александр Матросов Правда о подвиге, YouTube Jevgeni Nikonov
Arnd von Galen

Arnd von Galen oli Liivimaa ordu rüütelvend 16. sajandi keskpaigas. Galeni vanemad olid Dietrich von Galen zu Vellinghausen ja Margaretha von Vollenspit. Nad abiellusid 1515. aastal, seega sündis Arnd pärast seda. Tõenäoliselt sündis ta Dinkeri kirikukihelkonnas Soesti lähedal, kus tema vanemad esialgu elasid. Arndil oli ka mitu venda, neist kolm – Dietrich, Wessel ja Johann – viibisid temaga samal ajal Liivimaal, kuid polnud Liivimaa ordu liikmed. Esimene neist oli aga ordu teenistuses palgasõdurite grupi juhina. Võimalik, et samaaegselt Liivimaa ordus olnud Otmar von Galen oli Arndi onu. Arnd tuli Liivimaale ja astus Liivimaa ordusse enne 1560. aastat, mil teda on märgitud Riia ordulinnuse kumpanina. Kuid juba enne 1562. aastat, mil Liivimaa ordu likvideeriti, hakkas ta ilmalikuks, sai Poola kuninga Sigismund II Augusti läänimeheks ja abiellus Anna von Tiesenhauseniga. 1571. aastal sai temast Kuramaa hertsogi Gotthard Kettleri vasall. Pärast seda tema kohta teateid pole. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 279 (lk 245–246).
Dietrich von Galen

Dietrich von Galen (ka Galaw) oli Liivi ordu rüütelvend 15. sajandil. Dietrich on märgitud 1451. aastal Vindavis resideeriva orduvennana. Tema päritolu kohta kindlaid andmeid pole, sest tol ajal oli Vestfaalis viis erinevat Galeni suguvõsa liini ja pealegi on võimalik, et Dietrich nende hulka ei kuulunudki, sest tema perekonnanime kirjaviisi Galaw Galeni puhul toona üldiselt ei kasutatud. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 280 (lk 247).
Kihelkonna kihelkond

Kihelkonna kihelkond (lühend Khk; saksa keeles Kirchspiel Kielkond) oli kirikukihelkond Saaremaal ja Liivimaa kubermangus Kuressaare kreisis. Kihelkonna kirikukihelkonda on esmamainitud 1228 aastal nimega (Kirchspiel Kiligunde). Kirikukihelkond moodustati Kihelkonna ehk Kihelkonna-Sõrve muinaskihelkonna maadele peale Saaremaa alistamist. Aastal 1254 jagati kihelkond majanduslikult Mõõgavendade ordu (Suur-Kihelkonna keskusega Paju ordumõis Virita külas) ja Saare-Lääne piiskopi (Väike-Kihelkonna keskusega Lümanda piiskopimõis) vahel. Kirikukihelkonna algusajal kuulusid lisaks sinna endise Torgu ja Salme valla maad ja osaliselt ka Mustjala valla maid. Hilisemata jagunemiste käigus tekkisid Kihelkonna maadest eraldi kihelkondadena 13. sajandil Jämaja kihelkond, 14. sajandil Kärla kihelkond. Osa maid liideti uue Kärla kihelkonnaga ka Kaarma kihelkonnast. 1646. aastal Mustjala kihelkonna moodustamiselt liideti sellega Kihelkonna kirikukihelkonna põhjaosa. Kihelkonna kirik ehitati arvatavasti 13. sajandi teisel poolel. Atla mõis (Attel) – riigimõis – eraldatud Karala mõisast 1750-ndail Kotlandi mõis (Gotland) – riigimõis – eraldatud Lõmala mõisast 1716. ja 1731. aasta vahel Hallika mõis (Hallikas) – rüütlimõis – Pilguse mõis (Hoheneichen) – rüütlimõis – teateid 1568 Loona mõis (Kadvel) – rüütlimõis – teateid 1506 Karala mõis (Karral) – riigimõis – rajatud 17. sajandi keskel Kihelkonna kirikumõis (Kielkond) – kirikumõis Kõnnu mõis (Könno) – Pidula mõisa karjamõis Kõruse mõis (Körrust) – rüütlimõis – eraldatud Tagamõisa mõisast 1715 ja 1731 vahel Kuusnõmme mõis (Kusnöm) – rüütlimõis – rajatud 17. sajandi 1. poolel Lahetaguse mõis (Lahhentagge) – rüütlimõis – teateid 1571 Lihasoo mõis (Lihassoo) – rüütlimõis Lümanda mõis (Lümmada) – riigimõis – rajatud 16. sajandi keskel Mälgu mõis (Melgun) – rüütlimõis – eraldatud Kotlandi mõisast 1738 ja 1744 vahel Karu mõis (Karro) – Pidula mõisa karjamõis Oju mõis (Ojo) – Paju mõisa kõrvalmõis Paju mõis (Pajomois) – rüütlimõis – rajatud 16. sajandi keskel Pidula mõis (Piddul) – rüütlimõis – rajatud 16. sajandil Ranna mõis (Ranna) – Pidula mõisa karjamõis Rootsiküla mõis (Rotziküll) – rüütlimõis Selgase mõis (Selli) – rüütlimõis – teateid 1572 Tagamõisa mõis (Taggamois) – riigimõis – rajatud 16. sajandi 2. poolel Atla vald Karala vald Kihelkonna vald Kotlandi vald Loona vald Lümanda vald Kihelkonna kihelkonna alad hõlmasid ligikaudu endise Kihelkonna ja Lümanda valla alad, kihelkonna lõunanurk ulatus Lahetaguse mõisa ümbruses ka endisesse Salme valda. Hupel, August Wilhelm (1782). Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk 398–400. Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 347–348. Jaan Jensen. Ajalooline traditsioon Kihelkonna kihelkonnast 1928. aastal Eesti Kirjandusmuuseum. Folkloristika osakonna e-raamat. 2018. Eesti kihelkondade kaart EKI lehekülgedel