laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Uganda lipp

Uganda lipp on Uganda ametlik lipp. 9. oktoobril 1962 kinnitati Uganda ametlikuks riigi- ja rahvuslipuks Uganda Rahvuskongressi lipuvärvid. Lipp oli jagatud kuueks horisontaalseks laiuks: must, kollane, punane, must, kollane, punane. Lipu keskel on kahe laiu (punane-must) kõrgune valge sõõr, selle keskel aga kroonkurg näoga varda poole. Kurg pärineb koloniaalaegselt lipult. Must sümboliseerib Uganda elanikkonda, kollane (PMS 116C) ekvaatoril asetsevale riigile otse paistvat päikest, punane (PMS 186C) aga vendlust ja solidaarsust. Uganda presidendi standart võeti kasutusele 26. septembril 1963. Selle punase välja keskel on Uganda vapp, lippu alaservas aga rahvusvärvides laiud (kuus laidu nagu rahvuslipulgi). Lipu proportsioonid on 1:2. Koloniaalperioodil 1914–1962 kasutati sinist lippu, mille vardapoolses ülanurgas oli Suurbritannia lipp ja lehvil Uganda protektoraadi vapp. Vapp sarnanes praegusel rahvuslipul oleva embleemiga, ka sellel oli kroonkure kujutis. Pärast Uganda iseseisvumist 1962 kasutati ajutiselt (märtsist oktoobrini) vertikaalsete laidudega rohe-sini-rohelist lippu. Rohelisi ja sinist laidu eraldasid kitsad kollased laiud, sinise välja keskel oli kollane kroonkure kujutis. Kuni 1967. aastani oli Uganda liitriik, mis koosnes kuningriikidest (Ankole, Buganda, Bunyoro, Busoga ja Ruwenzururu Kuningriik). Ka kõigil kuningriikidel olid oma lipud. Uganda lipp andmebaasis Flags of the World (inglise keeles)
Hotell

Hotell on kõrgeima teenindustasemega majutusettevõte. Hotellis on kindlasti üks või mitu toitlustuskohta. Suuremas hotellis on ka meelelahutusasutusi, kontserdisaale ja koosolekuruume, saunu, basseine ja garaaže. Hotellis peab olema vähemalt kümme majutusruumi (numbrituba). Numbritoa minimaalne pindala peab olema koos eesruumiga ja ilma hügieeniruumita kahekohalise numbritoa korral 12 m2 ja ühekohalise numbritoa korral 9 m2 vähemalt 70% numbritubadest. Hotelli juures peab olema 100 m raadiuses parkimiskohti vähemalt 25% numbritubade arvust. Üle kolmekorruselises hotellis peab olema lift. Kui hoone ei võimalda lifti ehitust, siis seda ei nõuta. Vastuvõturuumis peab olema vastuvõtulaud ööpäevaringse teenindusega, üldkasutatav meeste tualettruum, üldkasutatav naiste tualettruum, istekohad, üldkasutatav kaugvalimisega telefon, tasuta sisetelefon tubadesse helistamiseks, seif või hoiulaekad külastajate kasutuses. Hügieeniruum peab asuma numbritoas. Toitlustuskohas hommikusöögi saamise võimalus tööpäeviti kella 7.00–10.00 ja puhkepäeviti kella 8.00–11.00 ning soojade toitude tellimise võimalus kella 12.00–15.00 ja 18.00–22.00. Üksikasjalikult on loetletud ka numbritoas olevad esemed ja hotellis osutatavad teenused. Hotellidele esitatavad nõuded võivad riigiti erineda. Motell Hostel Puhkeküla Puhkelaager Puhkemaja Külaliskorter Kodumajutus Sviit Bangalo Võõrastemaja Tallinna hotellide loend Hotellimajandus Jäähotell Majutusettevõtetele esitatavad kohustuslikud nõuded ja majutusettevõtte tunnustamise kord
Hydraethiops

Hydraethiops on maoperekond. Perekonda Hydraethiops klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Hydraethiops laevis Boulenger, 1904 Hydraethiops melanogaster Günther, 1872. Neid võib kohata Aafrika keskosas. Peter Uetz & Jakob Hallermann,Hydraethiops Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 08.02.2014) (inglise keeles) The annals and magazine of natural history : zoology, botany, and geology, Dr A. Günther on New Species of Snakes, lk 28, Vol IX - FOURTH SERIES, London 1872, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 08.02.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne Catalogue of Life-s Sissekanne Roomajate andmebaasis Sissekanne SITI-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Hydraethiops seisuga 08.02.2014.
Rooma Centocelle lennujaam

Rooma Centocelle lennujaam, ka Centocelle lennujaam, on lennujaam Itaalias Lazio maakonnas, 5 kilomeetrit Rooma keskusest kagus. Lennujaamale on antud I maailmasõja lennuäss Francesco Baracca nimi. Centocelle on Itaalias esimesena asutatud lennujaam ja seal avati ka Itaalia esimene lennukool. 1909. aasta aprillis demonstreeris Wilbur Wright seal oma õhusõidukit Flyer. Nüüdisajal on lennujaam kasutusel helikopterite stardi- ja maandumisplatsina. Osa selle sõjaväelennuvälja territooriumist on antud linna valdusse. Great Circle Mapper Le immagini dei voli dimostrativi a Centocelle nell'aprile 1909 l'aeroporto di centocelle su google maps
Old Bushmillsi destilleerimiskoda

Old Bushmillsi destilleerimiskoda on Põhja-Iirimaal aastal 1608 asutatud maailma vanim viskidestilleerimiskoda.
Šoti viski

Šoti viski (inglise keeles Scotch whisky) on Šotimaal valmistatud linnase- või teraviljaviski. Šoti viskit destilleeritakse enamasti kaks, harva ka kolm korda. See peab laagerduma vähemalt kolm aastat tammevaadis. Kui segatakse kokku viskit eri vaatidest, tuleb pudelile märkida kõige noorema segu vanus. Šoti viski on merevaigukollane ja aromaatne kange alkohol (40–50%), mis on seaduslikult määratud Šotimaale. Ainult seal tehakse tõelist skotti, mida kaitsevad EL ja WTO. Muidugi toodetakse viskit teisteski riikides, kuid silt "Whisky Scotch" tohib olla ainult Šotimaalt pärit alkohoolse joogiga pudelitele. Šotimaal on viis viskipiirkonda: Highland: Šoti suurima pindalaga viskipiirkonnas asub 47 destilleerimiskoda, millest vanim on Glenturret (asutatud 1775). Highlandi alla kuuluvad ka mitmed saared, kus valmistatakse viskit (nt Orkney saared, Arran, Skye). Lisaks asuvad seal veel nt Aberfeldy, Balblairi, Ben Nevise, Blair Atholi, Clynelish, Dalmore'i, Deanstoni, Edradouri, Glen Gariochi, Glencadami, Glengoyne'i, Glenmorangie, Singleton of Glen Ord, Knockdhu, Loch Lomondi, Obani, Old Fettercairni, Old Pulteney, Royal Lochnagari, Teaninichi, Tullibardine'i, Tomatini ja Wolfburni destilleerimiskoda. Lowland: Piirkonnas asub 18 destilleerimiskoda, millest vanim on Bladnoch (asutatud 1817) ja populaarseim Glenkinchie. Islay: Samanimelisel saarel asub üheksa destilleerimiskoda, millest vanim on Bowmore (asutatud 1779) ja populaarseim Ardbeg. Islay viskid on tuntud oma suitsususe poolest. Speyside: Seal asub rohkem destilleerimiskodasid kui üheski teises Šoti viskipiirkonnas – 50. Neist vanim on Strathisla (asutatud 1786) ja populaarseim Glenfiddich. Tuntumatest tegijatest asuvad seal veel nt Balvenie, Dalwhinnie, Macallan ja Mortlach. Campbeltown: Šoti väikseimas viskipiirkonnas asub kolm destilleerimiskoda, millest vanim ja populaarseim on Springbank (asutatud 1828). "Šoti viski ajalugu drink-drink.ru/istoriya-shotlandskogo-viski/". "Whisky distilleries in the Highlands". Visit Scotland. Vaadatud 15.12.2020. "Whisky distilleries in the Lowlands". Visit Scotland. Vaadatud 15.12.2020. "Whisky distilleries on Islay". Visit Scotland. Vaadatud 15.12.2020. "Whisky distilleries in Speyside". Visit Scotland. Vaadatud 15.12.2020. "Whisky distilleries in Campbeltown". Visit Scotland. Vaadatud 15.12.2020.
Väike maja preerias (telesari)

"Väike maja preerias" (inglise keeles Little House on the Prairie) on Ameerika Ühendriikide vesternlik draamaseriaal perekond Ingallsi elust Minnesota külas Walnut Grove 1870.–1880. aastatel. Seriaal on kirjutatud Laura Ingalls Wilderi romaanisarja põhjal.
Orkaan

Orkaan ehk taifuun ehk troopiline tsüklon on ekvatoriaalsetel aladel tekkinud võimas ulatuslik tsüklon (madalrõhkkond), millega kaasnevad tugevad orkaanituuled. Troopiliste tsüklonite keskmes on registreeritud Maa atmosfääris kõige madalamad õhurõhud merepinna tasemel. Troopilised tsüklonid saavad oma energia ookeanide kohal tekkiva võimsa konvektiivliikumise õhuniiskuse kondensatsiooni tulemusel eralduvast soojusest. Ebapüsiva tasakaaluga õhumassi tõusvates õhuvooludes hakkab üles tõusvas õhus märgadiabaatilise jahenemise protsessi käigus eralduma soojust, sest osa niiskusest õhus kondenseerub ning eraldub vihmana. Kondenseerunud auru tõttu tekib pilvisus, millega on peaaegu kogu tsükloni ala kaetud. Orkaani iseloomulikku pöörlevat spiraali meenutav pilvestruktuur on kosmosest ja kõrgel lendavatelt lennukitelt selgesti nähtavad. Tsüklonis tervikuna valitsevad tõusvad õhuvoolud. Seevastu täpselt orkaani keskpunktis on kitsas langeva kuiva õhu vooluala. Kui orkaan on piisavalt tugev, siis eristub see ala selgelt ülejäänud orkaanist ja seda nimetatakse orkaani silmaks. Orkaani ülejäänud osa on täiesti pilves, aga silmas on taevas selge. Orkaani ülejäänud osas puhuvad ülitugevad tuuled, aga silmas valitseb tuulevaikus, ehkki merelained on silmas endiselt väga kõrged. Silma vähim täheldatud läbimõõt on 3 km, suurim 370 km. Silm on harilikult ringikujuline, aga suuremad silmad mõnikord loperdavad ja vajuvad piklikuks (staadioniefekt). Silma ümbritsevas seinas puhuvad kõige tugevamad tuuled ja kõige suuremat kahju tekitab orkaan siis, kui silma ümbritsev sein objektidest üle läheb. Orkaan tugevneb siis, kui ta satub sooja mere kohale. Maismaa kohale jõudes hajub ta kiiresti. Ehkki Kesk-Ameerika maakitsus pole kuigi lai, on teada vaid üksikud juhtumid, kus orkaan on jõudnud Atlandi ookeanilt Vaiksele ookeanile: enamik maakitsusele jõudnud orkaanidest laguneb ja kaob enne. Külma mere kohal ta nõrgeneb samuti. Eestisse pole teadaolevalt veel ükski orkaan jõudnud, sest soojad, orkaanidele sobivad mered asuvad Eestist liiga kaugel. orkaan Katrina 2005 orkaan Dora 2007 orkaan Ike 2008 orkaan Irene 2011 orkaan Sandy 2012 taifuun Haiyan 2013 orkaan Harvey 2017 orkaan Irma 2017 orkaan Talim 2017 orkaan Dorian 2019 taifuun Vongfong 2020 (samanimelised ka 2002, 2008, 2014) orkaan Milton 2024
Michael Landon

Michael Landon (sünninimi Eugene Maurice Orowitz; 31. oktoober 1936 Queens – 1. juuli 1991 Malibu) oli Ameerika Ühendriikide näitleja, kirjanik, režissöör ja produtsent. Landoni valis ta oma perekonnanimeks telefoniraamatust. Enim tuntust kogus ta Little Joe Cartwrighti rollis seriaalis "Bonanza" ja Charles Ingallsi rollis seriaalis "Väike maja preerias". Ta nomineeriti 1979 Kuldgloobusele Charles Ingallsi rolli eest. Tema nimi on alates 1984. aastast kirjas Hollywoodi kuulsuste alleel. Ta oli kolm korda abielus ja tal sündis üheksa last. Tal diagnoositi kõhunäärmevähk 5. aprillil 1991.
Engelbert Dollfuß

Engelbert Dollfuß (4. oktoober 1892 Texingtal, Alam-Austria – 25. juuli 1934 Viin) oli Austria poliitik ja riigitegelane. Engelbert Dollfuß oli talutüdruk Josepha Dollfußi ja Joseph Weningeri vallaslaps. Josepha abiellus mõni kuu pärast Engelberti sündi maaomanik Leopold Schmutziga. Schmutz ei adopteerinud Engelberti kunagi. Engelbert Dollfuß õppis Viinis katoliiklikus seminaris ja hiljem Viini ülikoolis õigusteadust ning Berliinis majandust. Kui puhkes Esimene maailmasõda, siis tahtis Dollfuß vabatahtlikuna sõjaväkke minna. Kuid esialgu ei võetud teda tema lühikese kasvu (151 cm või 153 cm) tõttu sõjaväeteenistusse. Hiljem võeti ta siiski Tirooli küttide üksusesse ning ta sõdis Itaalia rindel. Sõja järel sai temast 1919. aastal Talupoegade Liidu (Bauernbund) sekretär. Alates 1927. aastast oli ta Alam-Austria Põllutöökoja direktor. 1930. aastal sai temast Austria liiduraudtee president. 18. märtsil 1931 sai Dollfuß Kristlik-Sotsiaalse Partei poolt moodustatud Otto Enderi valitsuses põllutööminister. 10. mai 1932 nimetas Austria liidupresident Wilhelm Miklas Dollfußi Austria liidukantsleriks. Liidukantleri ametisse astus Engelbert Dollfuß 20. mail 1932. Lisaks kantsleriametile oli Dollfuß ka välisminister. Majanduskriisi ja Saksamaal natsionaalsotsialistide võimuletuleku tõttu ebastabiilseks muutunud poliitilises olukorras kehtestas Dollfuß 1933. aasta märtsis Austria autoritaarse režiimi. Parlament saadeti laiali, mõni aeg hiljem keelustati teised poliitilised parteid peale Kristlik-Sotsiaalse Partei. 1933. aasta 20. mail moodustas ta Isamaarinde, mille juhiks ta sai. 1934. aasta veebruaris puhkes Austrias sotsiaaldemokraatide ja teiste vasakpoolsete mäss, mis Dollfußi juhtimisel maha suruti. Engelbert Dollfuß mõrvati Viinis 25. juulil 1934 natsionaalsotsialistide võimuhaaramiskatse käigus. https://www.dhm.de/lemo/biografie/engelbert-dollfuss "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. august 2014. Vaadatud 9. augustil 2014.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.parlament.gv.at/WWER/PAD_64201/index.shtml http://www.deutsche-biographie.de/sfz11620.html http://www.dhm.de/lemo/html/biografien/DollfussEngelbert/
Gustav Maarand

Gustav Maarand (19. veebruar 1912 Tallinn – 29. jaanuar 2003) oli eesti vaimulik. Tema oreli- ja koorijuhtimisõpingud Tallinna konservatooriumis katkestas 1941. aastal alanud sõda, mil Maarand mobiliseeriti Nõukogude armeesse, ta oli tööpataljonis ja Eesti Laskurkorpuses. Pärast Teist maailmasõda asus ta õppima (Tallinna Peeteli koguduse õpetaja Adolf Horni ja Märjamaa koguduse õpetaja Jaan Lääne innustusel) Oma esimese jutluse pidas ta (jutlustajana) 24. detsembril 1945 Mihkli kirikus. Aseõpetajaks ordineeriti ta 23. augustil 1951. EELK Mihkli Miikaeli kogudust teenis ta kokku 53 aastat ja Kirbla Püha Nikolause kogudust 35 aastat. Aastatel 1952–1956 oli ta hooldajaõpetaja Varbla Urbanuse koguduses ning lühikest aega Martna Püha Martini koguduses ja Märjamaa Maarja koguduses. 1996 Pärnumaa vapimärk (Mihkli koguduse õpetaja) 2000 Riigivapi IV klassi teenetemärk "arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. veebruar 2014. Vaadatud 9. veebruar 2014.{{cite web}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Konrad Veem. Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon. EVR Stockholm 1988 Vaimulik, kes oli väljas mitme mehe eest Eesti Kirik, 13. veebruar 2002 Meenutus: EELK Mihkli Miikaeli kogudus
Daniel (Lielvārde foogt)

Daniel oli esimene Lielvārde foogt. Arvatakse, et ta oli pärit tolleaegsest Holsteinist Bannersdorfi külast. Piiskop Albert andis Lielvārde talle benefiitsiks Riia linna rajamise ajal 1201. aastal. Reaalselt hakkas ta seal valitsema ja omale linnust ehitama alates 1206. aastast, mil kohalikud liivlased Albertile alistusid. 1208. aastal vallutas Daniel oma kaaskonnaga naabruses asunud Koknese vürsti linnuse. 1212. aastal aitas ta ära hoida liivlaste ülestõusu. Mässu plaanitsemisest teada saanuna vangistas ta vandenõus osalenud Lielvārde liivlaste ülikud ja põletas maha nende linnuse. Indriķa hronika, V, kommentaar 2 HLK, lk 37 HLK, lk 67 HLK, lk 81, 83 HLK, lk 135 Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982. Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993.
Läti 2014. aasta taliolümpiamängudel

LAT Läti osales 2014. aasta taliolümpiamängudel 58 sportlasega ja 9 spordialaga. Lätit esindasid laskesuusatajad Žanna Juškāne ja Andrejs Rastorgujevs, bobisõitjad Oskars Melbārdis, Oskars Ķibermanis, Daumants Dreiškens, Arvis Vilkaste, Jānis Strenga, Raivis Broks, Helvijs Lūsis, Vairis Leiboms, Intars Dambis, kiiruisutaja Haralds Silovs, lühirajauisutaja Roberto Puķītis, kelgutajad Elīza Tīruma, Ulla Zirne, Inārs Kivlenieks, Kristaps Mauriņš, Mārtiņš Rubenis, Oskars Gudramovičs, Pēteris Kalniņš, Andris Šics ja Juris Šics, skeletonis Martins Dukurs, Tomass Dukurs ja Lelde Priedulēna, mäesuusatajad Agnese Āboltiņa, Lelde Gasūna, Mārtiņš Onskulis, Roberts Rode ja Kristaps Zvejnieks, murdmaasuusatajad Inga Dauškane, Arvis Liepiņš ja Jānis Paipals ning jäähokimeeskond 25 mängijaga. Olümpiamängude avatseremoonial 7. veebruaril kandis Läti lippu jäähokimängija Sandis Ozoliņš. Esimese medali võitsid kelgutajad Andris Šics ja Juris Šics, kes said pronksmedali kahekelgul. Pronksmedali võitis ka Läti kelgutamisvõistkond. Hõbemedali tõid Lätile skeletonisõitja Martins Dukurs ja Läti neljabobimeeskond koosseisus Oskars Melbārdis, Daumants Dreiškens, Arvis Vilkaste ja Jānis Strenga. 2017. aastal, pärast Venemaa neljabobimeeskonna diskvalifitseerimist said nad kuldmedalid. Pärast Venemaa kahe kahebobimeeskonna diskvalifitseerimist tõusis pronksikohale ka Läti kahebobimeeskond koosseisus Oskars Melbārdis ja Daumants Dreiškens.
Leedu 2014. aasta taliolümpiamängudel

LTU Leedu osales 2014. aasta taliolümpiamängudel 9 sportlasega, kes võistlesid 5 spordialal. Leedut esindasid iluuisutajad Deividas Stagniūnas ja Isabella Tobias, laskesuusatajad Diana Rasimovičiūtė ja Tomas Kaukėnas, kiiruisutaja Agnė Sereikaitė, mäesuusatajad Rokas Zaveckas ja Ieva Januškevičiūtė, murdmaasuusatajad Vytautas Strolia ja Ingrida Ardišauskaitė.
Eesti 2014. aasta taliolümpiamängudel

EST Eesti osales 2014. aasta taliolümpiamängudel 25 sportlasega 6 spordialal. Laskesuusatajatest osalesid Kadri Lehtla, Darja Jurlova, Grete Gaim, Johanna Talihärm, Indrek Tobreluts, Kauri Kõiv, Roland Lessing, Daniil Steptšenko ja Kalev Ermits. Murdmaasuusatajatest osalesid Triin Ojaste, Aivar Rehemaa, Peeter Kümmel, Karel Tammjärv, Algo Kärp, Raido Ränkel ja Siim Sellis. Kahevõistlejatest võistlesid Kristjan Ilves, Han Hendrik Piho ja Karl-August Tiirmaa, suusahüppajatest Kaarel Nurmsalu ja Siim-Tanel Sammelselg. Mäesuusatajatest kuulusid koondisse Triin Tobi ja Warren Cummings Smith. Iluuisutamises esindasid Eestit Jelena Glebova naiste üksiksõidus ja Viktor Romanenkov meeste üksiksõidus. Olümpiamängude avatseremoonial 7. veebruaril kandis Eesti lippu laskesuusataja Indrek Tobreluts. Eesti koondis tuli avatseremoonial staadionile Rootsi järel ja Jamaica ees. Lõputseremoonial kandis lippu Karel Tammjärv. Parima tulemuse individuaalvõistlusel sai iluuisutaja Viktor Romanenkov, kes tuli meeste üksiksõidus 24. kohale. Mehed Naised
Gruusia 2014. aasta taliolümpiamängudel

GEO Gruusia osales 2014. aasta taliolümpiamängudel 4 sportlasega, kes võistlesid 2 spordialal. Gruusiat esindasid mäesuusatajad Iason Abramašvili, Alex Beniaidze ja Nino Tsiklauri ning iluuisutaja Elene Gedevanišvili.
Ameerika Ühendriigid 2014. aasta taliolümpiamängudel

USA Ameerika Ühendriigid osalesid 2014. aasta taliolümpiamängudel 230 sportlasega, kes võistlesid kõigil 15 spordialal. Olümpiamängude avatseremoonial 7. veebruaril kandis USA lippu kahevõistleja Todd Lodwick, kes osales oma kuuendatel olümpiamängudel. Olümpiavõitjaks tulid lumelaudurid Kaitlyn Farrington, Sage Kotsenburg ja Jamie Anderson, vigursuusatajad Maddie Bowman, Joss Christensen ja David Wise, mäesuusatajad Ted Ligety ja Mikaela Shiffrin ning iluuisutamispaar Meryl Davis ja Charlie White.
Serbia 2014. aasta taliolümpiamängudel

SRB Serbia osales 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis 8 sportlasega, kes võistlesid viiel spordialal.
Conradus de Meyiendorpe

Conradus de Meyiendorpe ehk Conradus de Ykescola ehk Konrad oli piiskop Alberti läänimees Ükskülas ja Jersikas. Aadlisoost Konrad oli pärit Saksimaalt Meiendorfist. Riia piiskop Albert andis talle 1201. aastal benefiitsiks Üksküla linnuse. Reaalselt asus ta Ükskülasse 1205. aastal, olles esialgu sunnitud oma võimu kinnistamiseks võitlema kohalike liivlastega. 1224. aastal andis piiskop Alberti vasalliks muutunud Jersika vürst Vsevolod poole oma valdustest talle üle. Liivimaal olles vahetas ta senise sugunime de Meyiedorpe välja, muutes selle oma Üksküla benefiitsi järgi de Ykescolaks ja saades nii Üxküllide aadlisoo nimeandjaks. Meyendorff Indriķa hronika, V, kommentaar 3 HLK, lk 37 HLK, lk 51, 53 HLK, lk 99 Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982. Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993.
Lodomeeria

Lodomeeria (ladina Lodomeria, saksa Lodomerien) on keskaegse Galiitsia-Volõõnia vürstiriigi, st Volõõnia ladinapärane nimi. Aastatel 1772–1918 nimetati Austria kroonimaade hulka kuulunud Galiitsia alasid Galiitsia ja Lodomeeria Kuningriigiks. Volõõniat, st Lodomeeriat see provints ei hõlmanud. Vladimiri-Suzdali vürstiriik
Jamaica 2014. aasta taliolümpiamängudel

JAM Jamaica osales 2014. aasta taliolümpiamängudel kolme sportlasega, kes kõik on bobisõitjad. Kahebobivõistlusel osalesid Winston Watts ja Marvin Dixon. Varumehena oli kaasas Wayne Blackwood. Watts osales ka 1994., 1998. ja 2002. aasta taliolümpiamängudel. Olümpiamängude avatseremoonial kandis Jamaica lippu Marvin Dixon. http://www.sochi2014.com/en/team-jamaica-athletes http://olympia.postimees.ee/2699102/kuula-ja-vaata-jamaica-bobisoitjatele-tehti-eriline-laul
Alamhõimkond

Alamhõimkond (subphylum) on bioloogilises taksonoomias vahel kasutusel olev takson hõimkonna ja klassi (ka ülemklassi) vahel. lülijalgsed (Arthropoda) on liigitatud alamhõimkondadesse trilobiidid, lõugtundlased, hulkjalgsed, heksapoodid ja vähid käsijalgsed (Brachiopoda): Linguliformea, Craniformea ja Rhynchonelliformea keelikloomad (Chordata) : mantelloomad, süstikkalad, selgroogsed. Peamiselt zooloogias kasutusel olevat taksonit rakendatakse sarnaselt ka seente ja taimede bioloogilises taksonoomias.
Mäesuusatamine 2014. aasta taliolümpiamängudel

Mäesuusatamine 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis toimus 8.–22. veebruarini. Kõik ajad on (UTC+4). 9. veebruar Osavõtjaid: 50 Olümpiavõitja 2010: Didier Défago, Šveits Ametlikud tulemused 22. veebruar Osavõtjaid: 115 Olümpiavõitja 2010: Giuliano Razzoli, Itaalia Ametlikud tulemused 19. veebruar Osavõtjaid: 109 Olümpiavõitja 2010: Carlo Janka, Šveits Ametlikud tulemused 16. veebruar Osavõtjaid: 63 Olümpiavõitja 2010: Aksel Lund Svindal, Norra Ametlikud tulemused 14. veebruar Osavõtjaid: 50 Olümpiavõitja 2010: Bode Miller, USA Ametlikud tulemused 17. veebruar Osavõtjaid: 42 Olümpiavõitja 2010: Lindsey Vonn, USA Ametlikud tulemused 21. veebruar Osavõtjaid: 85 Olümpiavõitja 2010: Maria Riesch, Saksamaa Ametlikud tulemused 18. veebruar Osavõtjaid: 90 Olümpiavõitja 2010: Viktoria Rebensburg, Saksamaa Ametlikud tulemused 15. veebruar Osavõtjaid: 50 Olümpiavõitja 2010: Andrea Fischbacher, Austria Ametlikud tulemused 10. veebruar Osavõtjaid: 39 Olümpiavõitja 2010: Maria Riesch, Saksamaa Ametlikud tulemused
Vanessa-Mae

Vanessa-Mae Vanakorn Nicholson (sündinud 27. oktoobril 1978 Singapuris) on Suurbritannia viiuldaja ja mäesuusataja. Ta on hiinlanna ja tailase tütar. Tal on Suurbritannia ja Tai kodakondsus. 2014. aasta taliolümpiamängudel esindas ta slaalomis Taid ja tuli 67 võistleja hulgas viimasele kohale. 2014. aasta novembris sai ta 4-aastase võistluskeelu, väidetavalt petuskeemi kasutamise eest olümpiamängudele pääsemiseks. Maailma üks tuntuim viiuldaja Vanessa Mae tuleb Tallinna, Elu24, 6. september 2012 Pille-Mai Helemäe (ajakiri Naised) (20. veebruar 2014). "Ime- viiuldajast olümpia- sportlaseks". Delfi.ee. Vaadatud 1. oktoobril 2019. "Vanessa-Mae: Skiing violinist banned for four years". BBC News Online. 11. november 2014. Vaadatud 11. november 2014. 11. november 2014. Reuters. Alpine skiing-Violinist Mae gets four-year ban over manipulation (inglise keeles)
Sahkluu

Sahkluu (ladina vomer) on paljudel selgroogsetel peas paiknev näokolju luu. Sahkluu areng, anatoomia, asend, kuju, morfoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. Madudel on sahkluu paariline kitsas luu. Sahkluu paikneb sõõrmete vahel ja moodustab sahkluu-nina elundi kahe avausega suuõõnes (suulaes) ning haistmisel osalevate närvilõpmetega vomeronasaalse süsteemi. Sahkluu on paaritu ja õhuke ning kitsas luu. Sahkluu paikneb tagasõõrmete vahel ninaõõne põhjas. Inimestel on sahkluu paaritu rombikujuline plaadike mille eesmine serv on ühendatud sõelluu püstlestmega ja moodustab ninavaheseina osa. "Meditsiinisõnastik" 673:2004. Enn Ernits, Esta Nahkur,"Koduloomade anatoomia", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 50,2013, ISBN 978-9949-426-28-8. Meeli Roosalu."Inimese anatoomia", Kirjastus Koolibri, lk 59, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9. Sissekanne Terminologia Anatomicas A02.1.11.001: Vomer. Sahkluu