laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hämariku tee

Hämariku tee on tänava nimi mitmes Eesti alevikus: tänav Lepna alevikus Rakvere vallas tänav Viimsi alevikus Viimsi vallas tänav Tabasalu alevikus Harku vallas tänav Taebla alevikus Lääne-Nigula vallas Hämariku tee on tänav mitmes Eesti külas: tänav Kadarpiku külas Lääne-Nigula vallas tänav Koidu külas Saue vallas tänav Laitse külas Saue vallas tänav Tsooru külas Antsla vallas Hämariku tänav Hämariku tänav (täpsustus)
Geomeetriline nivelleerimine

Täpseim ja laialdaselt kasutusel olev meetod kõrguste mõõtmiseks on geomeetriline ehk horisontaalkiirega nivelleerimine. Geomeetrilisel nivelleerimisel määratakse kahe punkti vaheline kõrguskasv. Töövahenditeks on mõõtelatid ja nivelliir, mis tagab horisontaalse viseerimiskiire. Nivelliiri peab paiknema kahest mõõdetavast punktist võrdsel kaugusel. Punktidevaheline kõrguskasv leitakse, kui lahutatakse tagasivaate lati lugemist edasivaate lugem. Tuleks silmas pidada, et geomeetriline nivelleerimine on küll täpne, kuid praktikas võib tekkida mitmeid vigu järskude pinnavormide tõttu. Nivelleerimine Nivelliir Maamõõtja Ranne, Raivo (2010). "Nivelleerimise mõiste ja viisid". Liitnivelleerimine. Vaadatud 23.02.2021.[alaline kõdulink] E. Runtal. 2017. Bakalaureusetöö. "PRISMA ASENDI MÕJU KÕRGUSE MÄRKIMISE TÄPSUSELE"[alaline kõdulink]. Vaadatud: 23.02.2021. Ceylan, A.,Inal, C., Sanlioglu, I. "Modern Height Determination Techniques and Comparison of Accuracies". 2005. Vaadatud 23.03.2021. Tallinna Tehnikakõrgkooli Geomeetrilise nivelleerimise õppematerjal
Moskva kremli ringmüür

Moskva kremli ringmüür, ka Kremli müür (vene keeles Кремлёвская стена), on Moskva kremlit ümbritsev põletatud tellistest ringmüür, mis ehitati Dmitri Donskoi kremli asemele aastatel 1485–1516 Moskvas töötanud itaalia arhitekti Aloisio da Carcano juhendamisel. Ringmüüriga samal ajal püstitati Kremli tornid. Kremli ringmüür on kindlusarhitektuuri tähelepanuväärne näide. Kremli hambulise ringmüüri üldpikkus on 2,2 kilomeetrit, müüri paksus 3,5–5,5 m ja müüri kõrgus ulatub 5–19 meetrini. Ringmüür moodustab põhiplaanis ebakorrapärase kolmnurga. Kremli müüris asub kolumbaarium, mis on Punasel väljakul asuva memoriaalkalmistu Kremli nekropol osa.  Moskva kremli ringmüür – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kremli nekropol

Kremli nekropol (vene keeles Некрополь у Кремлёвской стены) on 1917. aastast memoriaalkalmistu Moskvas Punasel väljakul. See hõlmab Lenini mausoleumi, selle taha jäävat 12 Nõukogude partei- ja riigitegelase hauda, Kremli müüri ääres 16 vennashauda ning kolumbaariumi Kremli müüris. Kremli nekropolis on maetud kokku üle 400 inimese, sealhulgas 50 välismaalast. 12 Nõukogude partei- ja riigitegelast, kes on maetud mausoleumi taha: Jakov Sverdlov (maetud 1919) Mihhail Frunze (maetud 1925) Feliks Dzeržinski (maetud 1926) Mihhail Kalinin (maetud 1946) Andrei Ždanov (maetud 1948) Jossif Stalin (ümber maetud 1961, oli 1953–1961 mausoleumis) Kliment Vorošilov (maetud 1969) Semjon Budjonnõi (maetud 1973) Mihhail Suslov (maetud 1982) Leonid Brežnev (maetud 1982) Juri Andropov (maetud 1984) Konstantin Tšernenko (maetud 1985) Esimene, kelle urn põrmuga müüriti Kremli ringmüüri, oli novembris 1926 Londonis surnud ja kremeeritud Nõukogude diplomaat Leonid Krassin. Pärast Moskvas esimese krematooriumi avamist 1927. aastal toimus enamik matmisi Kremli müüri juures kremeeritult. Sõltumata matmisviisist kasutati ajakirjanduses ja televisioonis kindlat sõnastust: "maetud Punasele väljakule Kremli müüri ääres". Kokku on Kremli müüri sisse müüritud urnid 115 teeneka ajaloolise tegelase põrmuga.  Pikemalt artiklis Lenini mausoleum Lenini mausoleum on Punasel väljakul asuv mausoleum, kus hoitakse Nõukogude Venemaa esimese valitsusjuhi Vladimir Lenini palsameeritud surnukeha. Aastatel 1953–1961 paiknes Lenini mausoleumis ka Jossif Stalini surnukeha.  Kremli nekropol – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Animafilm

Animafilm ehk animatsioonfilm (vananenud termin multifilm) on animatsioonil põhinev film. Animafilmi tegijat nimetatakse animaatoriks. Ladina sõna "anima" tähendab eesti keeles 'hinge, elu' ja animeerimine tähendab eesti keeles 'hingestamist, elustamist'; niisiis on animafilm elutute asjade või piltide justkui elustamisega tehtud film, mille tulemusena need hingetud asjad hakkavad elama. "Animafilm" on samatähenduslik sõnaga "multifilm". Kui Eestist ida pool on neid kaaderhaaval tehtud filme nimetatud multifilmideks, siis lääne pool nimetatakse neid animafilmideks. Animafilmi alamliikideks on joonisfilm, nukufilm, arvutianimatsioon ehk raalmultikas, kollaaž, objekt-animatsioon, piksilatsioon. Iga elutu asi, mida inimene nihutab, seda liikumist samal ajal kaaderhaaval pildistades, võib olla animafilmi osa. Fantasmagorie Eesti animafilmide loend Autorite kollektiiv, 2014. Hariduse ja kasvatuse sõnaraamat. Eesti Keele Sihtasutus. Lk 43
Segumasin

Segumasin on seade, millega valmistatakse ehituses kasutatavat segu. Segu komponendid on sideainena tsement, täitematerjalina liiv ja kruus. Lisatakse ka vett ning vajadusel lupja või savi, mis muudab segu plastseks. Segumasinat kasutatakse väiksemate ehitustööde jaoks, nagu elamute remont, renoveerimine või harrastajate projektid. Teisaldatav segumasin võib töötada bensiinimootoriga, kuigi tavalisem on võrguvoolutoitel elektrimootor. Seguauto on peamiseks betoonisegude transpordivahendiks. Väiksema betoonikoguse korral on võimalik betoonisegu transportida pumiga või sõiduauto järelhaagisega. Vedelema konsistentsiga betoonisegu transportimiseks on kallur. Seguauto on veok, millele on paigaldatud trummel, et betoonisegu transportida. Betoonisegu välja laadimiseks kasutatakse renni, mis asub seguauto tagaosas. Mehaanilise renni pikkus on maksimaalselt 3 meetrit ja sellega saab betoonisegu paigaldada kuni 1,5 meetri kõrgusele. Hüdraulilise renni pikkus on maksimaalselt 6 meetrit ja sellega saab betoonisegu paigaldada kuni 1 meetri kõrgusele. Koormaga seguauto kaalub kuni 32 tonni. lintseguauto on veok, millele on paigaldatud lisaks nii mehaaniline renn kui ka linttransportöör, siis võimaldab selline masin betoonisegu välja laadida kuni 17 meetri kaugusele. Pumi on veok, millele on paigaldatud lisaks betoonipump ja jaotusmast. Pumisid kasutatakse ehitusobjektidel, kuhu on keeruline ligi pääseda. Väikeste betoonisegu koguste (< 1 m³) transpordiks on võimalik kasutada väikehaagist, mille kandejõud on sobilik. Betoonisegu erikaal on 2 400 kg/m³ kohta. Kalluriga transporditakse väikse veesisaldusega betoonisegusid, mille konsistentsi säilitamiseks pole vajalik betooni transpordi ajal trumliga segada. Kui seguautoga ei pääse ehitusplatsile lähedale, siis kasutatakse betoonisegu mahalaadimiseks betooni pumpamist. Pumba kasutamine betoneerimistöödel vähendab tööjõu kulu ja kiirendab tööprotsessi. Betooni pumpamiseks on kaks võimalust: kasutatakse kas autobetoonipumpa või väiksemate betoonikoguste korral pumi. Autobetoonipump on veok, millele on paigaldatud lisaks betoonipump koos jaotusmastiga. Veokil puudub trummel ehk sellega ei saa betooni transportida ehk see on mõeldud ainult seguautoga kohale veetud betoonisegu vajalikku kohta pumpamiseks. Autobetoonipumbad suudavad pumbata kuni 100 m³ betooni tunnis ja neid kasutatakse suuremate kauguste korral. Veok kaalub kuni 36 tonni. Pumi on veok, millele on paigaldatud lisaks betoonipump ja jaotusmast. Pumiga teostatakse tavaliselt väiksemahulisi pumpamistöid, mahuga kuni 30 m³. Pumi kaalub kuni 32 tonni Rootorpumbaga pumid – kasutatakse aeglaste valude puhul (monolitiseerimised, betoonplokkide täitmised). Rootorpumbaga pumidega ei tohi pumbata kiudbetooni. Kolbpumbaga pumid – kasutatakse kõikide valude puhul, pumpab kiiremini kui rootorpumbaga pumi. Kolbpumbaga pumiga pumbatakse ka kiudbetooni. "Betoonimeister". "power betoon". 2019. Originaali arhiivikoopia seisuga 6. mai 2021. Vaadatud 6. mail 2021.
Dmitri Russky

Dmitri Russky (ka Dmitri Russki) oli Tallinna Tehnikumi õppejõud-professor. Tema saatus on teadmata. Töötanud õppejõuna Kiievis ja Peterburis. TTÜs 1924: õppejõud-professor (õppeained: vesiturbiinid, kanalisatsioon, sanitaarseadmed). Tallinna Tehnikum 1818 17.IX – 1928. Tln, 1928, lk 32 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tln, 1986, lk 35 Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tln, 2008, lk. 368 Tallinna Tehnikumi ja Tallinna Tehnikaülikooli õppe- ja abijõud 1918–1944 : eluloolisi lühiandmeid. Tln, 1993, lk 57 Tallinna Polütehnik (1986) 30. mai, lk. 3 Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikool, 2008, lk. 368 Tallinna Tehnikum tehnikakõrgkoolina 1918–1936
Consortium

Consortium oli aastail 1970–1988 Heino Jürisalu juhtimisel tegutsenud vanamuusikaansambel. Ansambli repertuaaris oli põhiliselt barokkmuusika - William Corbetti, Henry Purcelli, Giulio Caccini, Johann Sebastian Bachi looming. Koosseisu kunstiline juht oli Heino Jürisalu, seal on mänginud Aago Rääts plokkflöötidel ja barokkflöödil, Leho Läte oboel, Taavi-Mats Utt plokkflöötidel ja barokkoboel, Mati Leibak ja Egmont Välja tšellol, Ivo Sillamaa ja hiljem Anne Tüür spinetil ja klavessiinil, Leningradi muusik Aleksander Fain metsasarvel ja barokkoboel, sopran Tiiu Levald lauljana. Spetsiaalselt Consortiumi jaoks loodud heliteos on Erkki-Sven Tüüri "Visioonid barokktantsudest" plokkflöötidele ja klavessiinile (1981). LP Ansambel "Consortium" [Helisalvestis] / kunstiline juht Heino Jürisalu = Ансамбль "Consortium" / художественный руководитель Хейно Юрисалу. Таллин : Таллинская студия грамзаписи, c1983 LP Tiiu Levald ja ansambel Consortium [Helisalvestis] = Поет Тийу Левалд. [Москва] : Мелодия ; [Tallinn : Tallinna Heliplaadistuudio], 1986 https://www.emic.ee/?sisu=heliloojad&mid=32&id=24&lang=est&action=view&method=biograafia I. Tarum. Klavessiinikäsitlusest tänapäeva eesti heliloojate teoste näitel. Doktoritöö. Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia, 2012 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. jaanuar 2021. Vaadatud 25. veebruaril 2021.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. august 2021. Vaadatud 25. veebruaril 2021.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Eesti Klassikaplaat. Ansambel Consortium (Melodija 1983 ja 1986). - klassikaraadio.err.ee
Younès Belhanda

Younès Belhanda (araabia keeles يونس بلهندة‎; sündinud 25. veebruaril 1990 Avignonis) on Prantsusmaal sündinud Maroko jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Adana Demirspor ja Maroko jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis Montpellier HSC, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2003. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Prantsusmaa kõrgliigas 2009. aastal. Kohe esimest hooajast kuulus ta Montpellier' põhikoosseisu. Hooajal 2011–12 lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 12 väravat ja hooajal 2012–13 kümme väravat. Hooajal 2011–12 tuli ta Montpellier'ga Prantsusmaa meistriks. Samal hooajal valiti Belhanda Prantsusmaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja hooaja parimaks noormängijaks. Lisaks valiti tema värav, mille ta lõi 11. aprillil 2012 mängus Marseille Olympique'i vastu, Prantsusmaa kõrgliiga hooaja parimaks väravaks. 2012. aastal pälvis ta parimale Prantsusmaa kõrgliigas mängivale Aafrika mängijale antava Marc-Vivien Foé auhinna. 2013. aasta juulis sõlmis ta lepingu Ukraina kõrgliiga klubiga Kiievi Dinamo. Hooajal 2014–15 tuli ta klubiga Ukraina meistriks. Hooaja 2015–16 teises pooles mängis ta Kiievi Dinamost laenul Saksamaa kõrgliiga klubis FC Schalke 04 ja hooajal 2016–17 Prantsusmaa kõrgliiga klubis Nice. 2017. aasta juunis siirdus Belhanda İstanbuli Galatasaraysse. Hooaegadel 2017–18 ja 2018–19 tuli ta klubiga Türgi meistriks. 2021. aastal liitus ta Adana Demirsporiga. 2010. aastal mängis Belhanda neli mängu Prantsusmaa kuni 20-aastaste koondises, kuid aasta hiljem debüteeris ta Maroko jalgpallikoondises. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 31. jaanuaril 2012 Aafrika rahvaste karikavõistluste viimases alagrupimängus Nigeri vastu. 9. juunil 2018 lõi ta sõprusmängus värava Eesti vastu. Maroko koondises on ta osalenud veel 2013. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel, 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. Montpellier Ligue 1: 2011–12 Kiievi Dinamo Ukraina Premjer-Liga: 2014–15, 2015–16 Ukraina karikas: 2013–14, 2014–15 Galatasaray Süper Lig: 2017–18, 2018–19 Türkiye Kupası: 2018–19 Süper Kupa: 2019
Sirvaku

Sirvaku on küla Tartu maakonnas Kambja vallas. Sirvaku külgneb põhjas Lalli ja Rebase külaga, kirdes Sipe ja Aadami, idas Kõrkküla, lõunas Talvikese ja läänes Kaatsi külaga. Piir Kaatsi külaga kulgeb suuremas osas mööda Porijõge, piir Sipe ja Aadami külaga mööda Tartu–Petseri raudteed. Küla läbib Põlva–Reola maantee. Sirvaku külas asuvad Maidla postijaama peahoone, kõrvalhooned ja piirdmüür ning Maidla abimõisa peahoone ja tall-tõllakuur on ehitismälestistena kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse. Külast voolab läbi Sipe oja, mis suubub Porijõkke. Küla edelaosas, Porijõe lähedal asub Ojasaare järv. Küla kõrgeim punkt on 108,1 meetri kõrgune Sirvaku mägi. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Kultuurimälestiste riiklik register. Mälestis nr 7188. Maidla postijaama peahoone Kultuurimälestiste riiklik register. Mälestis nr 7192 Maidla abimõisa peahoone
Priedaine (Dekšārese vald)

Priedaine on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. Küla asub valla lääneosas Rūbežnīki kraavi kaldal ja jääb valla keskusest Dekšoresest 6,9, endisest piirkonna keskusest Viļānist 13,3 ning Riiast 205,8 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda. Aastal 2020 oli külas 2 elanikku. Vietvārdu datubāze
Storas

Storas (latgali keeles Storys) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. Küla asub valla lääneosas Varakļāni linna piiril Kažova oja kaldal. Storas jääb valla keskusest Dekšoresest 8,3, endisest piirkonna keskusest Viļānist 17,3 ning Riiast 204,5 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda. Külas asuv keskaegne kindlustis Rootsi kants (ka Jumprava või Kuce mägi) on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Aastal 2020 oli külas 3 elanikku. Vietvārdu datubāze IS Mantojums[alaline kõdulink]
Cakuli

Cakuli on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. Küla asub valla lääneosas. Cakuli jääb valla keskusest Dekšoresest 9,6, endisest piirkonna keskusest Viļānist 15,2 ning Riiast 205,8 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda. Külas asuvad Cakuli muinaskalmed ehk Sõjahauad on riikliku kaitse all olevad muinsusmälestised. Aastal 2020 oli külas 12 elanikku. Vietvārdu datubāze "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. november 2021. Vaadatud 25. veebruaril 2021.
Čeveri

Čeveri on küla (mazciems) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. Küla asub valla põhjaosas. Čeveri jääb valla keskusest Dekšoresest 9,3, endisest piirkonna keskusest Viļānist 13,8 ning Riiast 208,2 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda. Aastal 2020 oli külas 16 elanikku. Vietvārdu datubāze
Garanči

Garanči on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. Küla asub valla loodeosas Malmuta jõe kaldal. Garanči jääb valla keskusest Dekšoresest 10,8, endisest piirkonna keskusest Viļānist 15,3 ning Riiast 209,7 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda. Külas asuv Garanči asulakoht on kohaliku kaitse all olev muinsusmälestis. Asula jääb osalt Lubānsi märgala hoiualale. Aastal 2020 oli külas 3 elanikku. Vietvārdu datubāze "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. august 2021. Vaadatud 25. veebruaril 2021. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Sulu (Kambja)

Sulu on küla Tartu maakonnas Kambja vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Garvacainīki

Garvacainīki (ka Garvacainieki) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. Küla asub valla põhjaosas. Garvacainīki jääb valla keskusest Dekšoresest 10,2, endisest piirkonna keskusest Viļānist 14,7 ning Riiast 209,1 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda. Aastal 2020 oli külas 2 elanikku. Vietvārdu datubāze
Soltā

Soltā (Latgali keeles Soltuo) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. Küla asub valla keskosas Malmuta jõe kaldal. Soltā jääb valla keskusest Dekšoresest 8,3, endisest piirkonna keskusest Viļānist 12,1 ning Riiast 207,2 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda. Aastal 2020 oli külas 27 elanikku. Vietvārdu datubāze
Jean Nouvel

Jean Nouvel (sündinud 12. augustil 1945) on prantsuse arhitekt. Ta õppis École des Beaux-Artsis ning oli Mars 1976 ja Syndicat de l'Architecture asutajaliige.  Jean Nouvel – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Sulu

Sulu on mitme küla nimi Eestis: Sulu on küla Kambja vallas Tartu maakonnas. Sulu on küla Märjamaa vallas Rapla maakonnas. Sulu meri asub Indoneesia ja Filipiinide vahel. Sulu saared asuvad Filipiinidel.
Ikaunīki

Ikaunīki (ka Ikaunieki) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. Küla asub valla idaosas. Ikaunīki jääb valla keskusest Dekšoresest 9,8, endisest piirkonna keskusest Viļānist 10,8 ning Riiast 208,8 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda. Aastal 2020 oli külas 4 elanikku. Vietvārdu datubāze
Ikaunieki

Ikaunieki on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Varakļāni piirkonnas Murmastiene vallas. Küla asub valla idaosas. Ikaunieki jääb valla keskusest Murmastienest 15,2, piirkonna keskusest Varakļānist 5 ning Riiast 205,9 kilomeetri kaugusele. Sinna jääb Ikaunieki bussipeatus. Aastal 2009 oli külas 8 elanikku. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija
Friedrich-Werner von der Schulenburg

Fail:Ambassadeur Friedrich-Werner Graf von der Schulenburg in Teheran.jpg Fail:Friedrich-Werner Graf von der Schulenburg met Stalin.jpg Krahv Friedrich-Werner Erdmann Matthias Johann Bernhard Erich von der Schulenburg (20. november 1875 Kemberg, Saksimaa provints, Preisi kuningriik) – 10. november 1944 Berliin) oli Natsi-Saksamaa diplomaat. Friedrich-Werner oli pärit Schulenburgide aadlisuguvõsast. Ta õppis riigiõigust Lausanne'is, Münchenis ja Berliinis. Pärast riigieksami sooritamist pääses ta tööle Saksa keisririigi välisministeeriumi. 1903. aastal määrati ta asekonsuliks Barcelona peakonsulaati, 1906. aastal asus ta juhtima Lvivi konsulaati Galiitsia ja Lodomeeria Kuningriigis. Aastatel 1907–1911 oli ta Venemaal Varssavi peakonsulaadis asekonsuliks ja 1911–1914 konsuliks Tiflisis. Ta osales esimeses maailmasõjas, kus teda edutati Saksa armees kapteniks. 1915. aastal saadeti ta Erzurumi sideohvitseriks Osmanite armee juurde. 1918. aastal sai Schulenburg Saksa täievoliliseks saadikuks Gruusia Demokraatlikus Vabariigis. Weimari vabariigis töötas Schulenburg saadikuna 1922–1931 Teheranis (Pärsias) ja 1931–1934 Bukarestis (Rumeenias). 1934. aastal astus Schulenburg Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei liikmeks. 21. juunil 1934 määrati Schulenburg suursaadikuks Nõukogude Liitu. Augustis 1939 aitas ta kaasa Saksamaa ja Nõukogude Liidu vahel mittekallaletungilepingu sõlmimisele. Seetõttu oli ta hästi kursis selle lepingu juurde kuulunud salajaste lisaprotokollidega. Ööl vastu 22. juunit 1941 sai Schulenburg Berliinist telegrammi, milles oli Saksamaa ametliku noodi tekst sõja kuulutamisest Nõukogude Liidule. Varahommikul, kaks tundi pärast sõjategevuse algust, võeti Schulenburg vastu Kremlis ja ta sai üle anda NSV Liidu välisasjade rahvakomissarile Vjatšeslav Molotovile noodi. Suursaadik Schulenburg ja saatkonna personal interneeriti Moskvas, seejärel hoiti neid 22.–28. juunil Kostromas asuvas puhkekodus, kust toimetati edasi rongiga Türgi piirini (reis kestis kaheksa ööpäeva) ning 13. juulil vahetati nad välja Nõukogude Liidu ja Türgi piiril Nõukogude Liidu suursaadiku Saksamaal Vladimir Dekanozovi ja tema kaaskonna vastu. Türgist lendas Schulenburg Berliini. Schulenburg oli osaline 1944. aastal vandenõus Hitleri vastu. Pärast ebaõnnestunud atentaati Adolf Hitlerile 20. juulil 1944 Schulenburg arreteeriti 19. oktoobril. Teda süüdistati riigireetmises. Rahvakohtus mõisteti ta 23. oktoobril 1944 surma poomise läbi. Kohtuotsus viidi täide 10. novembril 1944 Plötzensee vanglas Berliinis. Kolm kuud varem hukati samas vanglas Schulenburgi nõopoeg Fritz-Dietlof von der Schulenburg, kes oli Berliini politseiülema asetäitja ning kes samuti osales vandenõus ja oli operatsiooni "Valküür" kavandajaid. Raudrist (esimeses maailmasõjas)  Friedrich-Werner von der Schulenburg – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Jaunsaimnieki 2

Jaunsaimnieki 2 (ka Jaunsaimnīki, Jaunsaimnieki, Jaunsaimnīki 2, Otrie Jaunsaimnīki, latgali keeles Ūtrī Jaunsaimnīki) on küla (mazciems) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. Küla asub valla idaosas. Jaunsaimnieki 2 jääb valla keskusest Dekšoresest 8,6, endisest piirkonna keskusest Viļānist 9,6 ning Riiast 207,6 kilomeetri kaugusele. Samas vallas asub ka küla Jaunsaimnieki 1. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda. Külas kasvav mänd ümbermõõduga 3,55 meetrit on looduskaitse all. Aastal 2020 oli külas 72 elanikku. Vietvārdu datubāze Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Eeslipüha

Eeslipüha ehk eeslimissa (ladina keeles Festum Asinorum või asinaria festa, prantsuse keeles Fête de l'âne) oli keskaegne pidustus, mida pühitseti 14. jaanuaril. Seda tähistati eelkõige Põhja-Prantsusmaal, kuid see levis ka Euroopas laiemalt. Pidustustel meenutati eesliga seotud lugusid Piiblist, eelkõige püha perekonna põgenemine Egiptusse, aga ka Jeesuse sünni juures viibimine jõulude ajal laudas ja Kristuse sissesõit Jeruusalemma. Nii Kristuse ümberlõikamise püha kui ka Egiptusse põgenemise mälestamise püha olid algselt tavalised kirikupühad, kuid 13. sajandil oli neile iseloomulik juba burleskne paroodiline element jumalateenistuses, kusjuures mõnes kohas, näiteks Beauvais's, Sensis ja Autunis mängis ses rolli päris eesel. Kahes Beauvais'st pärinevas 13. sajandi käsikirjas, üks ümberlõikamise pühale ja teine Egiptusse põgenemise pühale pühendatud, on kirjeldatud tavalist kanoonilist jumalateenistuse korda, kuid kanoonilisele osale lisatud troopides ja tseremoonia kirjelduses võib leida rohkesti naljakat ja veiderdavat. Osa eeslipüha pidustusest moodustas protsessioon, kus pidulikult ehitud eesli selga pandi noor neiu väikelapsega, kes pidid kehastama Maarjat ja Jeesust, ja protsessioon lõppes kirikus altari juures. Kirjelduses mainitakse eeslikisa imiteerimist missal osalejate suust ja nn "eeslilaulu" ehk eesli kiituseks kõlavat conductus't algussõnadega "Orientis partibus", mille korduvas prantsuskeelses refräänis matkitakse eesli häält. Tekst koos viisiga on säilinud Briti Raamatukogus leiduvas nn Beauvais' käsikirjas BL Egerton MS 2615 (milles leidub ka liturgiline draama "Taanieli mäng") lehekülgedel 43r-44v, pealkirja asendava märkusega "conduct9 subdeaconi [...]" 'alamdiakonite conductus': Orientis partibus Adventavit Asinus Pulcher et fortissimus Sarcinis aptissimus. Hez, Sire Asnes, car chantez, Belle bouche rechignez, Vous aurez du foin assez Et de l'avoine a plantez. Tõlkes võiks need read kõlada nii: Idamaadelt tuli eesel, ilus ja tugev, hästi sobiv koormat kandma. Üles! isand eesel, ja laula! Ava oma ilus suu. Heinu olgu sul küllaga ja kaeru hulganisti." lollidepüha liturgiline draama Donkey’s Mass: Orientis partibus. - Terre Celtiche Blog Feast Of Asses. - encyclopedia.com Catholic Encyclopedia (1913)/Feast of Asses Egerton MS 2615. - Digitised Manuscripts. The British Library. - bl.uk[alaline kõdulink] Feast of Asses. - Catholic Encyclopaedia Feast of Asses. - Catholic Encyclopedia Anonüümne conductus "Orientis partibus" andmebaasis Choral Public Domain Library Video: Conductus "Orientis partibus" New London Consorti esituses