laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ervin Roos

Ervin Roos (13. september 1908 Tartu – 25. juuni 1962 Lund) oli eesti keele- ja kirjandusteadlane, klassikaline filoloog. Ta lõpetas 1933. aastal cum laude Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna klassikalise filoloogina ning töötas samas õppejõuna. 1935. aastal kaitses ta magistritöö kreeka filoloogia alal ja sai filosoofiamagistri kraadi. Juulis 1944 suundus Roos koos perega Rootsi, kus sai tööd raamatukogudes. Ta jätkas õpinguid Uppsala ja Lundi Ülikoolis. Lundis kaitses ta 1951. aastal doktoriväitekirja "Die tragische Orchestik im Zerrbild der altattischen Komödie". Lühikest aega õpetas ta Lundi ülikoolis klassikalist muinasteadust. "Ülevaade vana-kreeka kirjandusest" (1935) "Ülevaade Rooma kirjandusest" (1936) "Eestikeelse kvantiteeriva heksameetri süsteem" (1938) "Odüsseia: sisuline, kunstikriitiline ja tekkelooline analüüs" (1941) Õigluse antinoomia antiikses ühiskonnas – Akadeemia nr 7, 8 1939 Tema pojad on Naatan Roos (28.01.1934–21.11.1993), Paavo Roos ja Aarand Roos. Ivo Volt, Paavo Roos. "Ervin Roos (1908–1962): klassikaline filoloog Eestis ja Rootsis". Akadeemia 2010, nr 9, lk 1672–93 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Haud Lundi Põhjakalmistul
Daniil Štšenja

Vürst Danil Štšenja (vene Даниил Васильевич Щеня; surnud pärast 1514. a) oli Ivan III ja Vassili III aegne Moskva suurvürstiriigi väejuht ja vojevood. Danil Štšenja viis ellu suurvürst Ivan III plaani ühendada ida-slaavi vürstiriigid Moskva suurvürstiriigi võimu alla, kroonikast: „"Sellesamase 6997 (1489) aasta kevadel, 11. juunikuu päeval saatis kogu Venemaa suurvürst Ivan Vassiljevitš vürst Daniil Vassiljevitš Štšenja väega Vjatkale nende sõnakuulmatuse pärast, ja teise väepealiku Grigori Vassiljevitš Morozovi ning muid väeülemaid suure sõjaväega. Nad läksid linnasid ära võttes, vjatkalasi endid aga [risti] suudlema truudust vanduma pannes."“ – (vt. Vladõkin 1994: 57 – 58, Griškina 1994: 31 – 34). Danil Štšenja juhtis Moskva suurvürstiriigi vägesid Vene-Rootsi sõjas (1495–1497) Soomes, piiras edutult kolm kuud 1495. aastal Viiburi kindlust. Aastatel 1501–1503 toimunud Liivimaa-Moskva sõjas juhtis ta Moskva suurvürstiriigi vägesid Helme (1501) ja Smolino (1502) lahingutes Liivi ordu maameistri Wolter von Plettenbergi vastu. 1862. aastal püstitati Novgorodi Kremlis ausammas "1000-aastasele Venemaale", millega mälestati teiste hulgas ka teda. Щеня Даниил (Данило, Данила) Васильевич Русские воеводы: Даниил Щеня Nancy Shields Kollmann: Kinship and politics 36. Patrikeev Princes lk. 225-226 ISBN 0804713405
Maagimäestik

Maagimäestik (saksa keeles Erzgebirge, tšehhi Krušné hory) on mäestik Kesk-Euroopas, mis kulgeb edela-kirde suunas Tšehhi ja Saksamaa (täpsemalt Saksimaa) piiril. 12. – 20. sajandini oli mäestik Saksi- ja Böömimaa looduslikuks piiriks. Mäestiku loodenõlvad on lauged, kagunõlvad aga järsud. Kõrgeimateks tippudeks on Klínoveci mägi (saksapäraselt Kellberg; kõrgus 1244 meetrit) ja Fichtelbergi mägi (1215 meetrit). Fichtelberg oli enne Saksamaa taasühinemist Saksa DV kõrgeim punkt (Saksamaal üldse on selleks Zugspitze Baieri liidumaal). Piirkond mängis olulist rolli pronksiajal metallimaagi allikana ja keskajal metallurgia kujunemisel käsitööst suuremahulisemaks tööstuseks. 2019. aastal kanti mäestik UNESCO maailmapärandi nimistusse. "Erzgebirge/Krušnohoří Mining Region" (inglise keeles). UNESCO. Vaadatud 22. oktoober 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)  Maagimäestik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Artikkel Maagimäestikust Encyclopædia Britannicas (inglise keeles)
Gustav Rose

Gustav Rose (18. märts 1798 Berliin – 15. juuli 1873 Berliin) oli saksa mineraloog. Tema isa oli farmakoloog Valentin Rose (1762–1807), tema vend Heinrich Rose (1795–1864) oli samuti mineraloog ja tema poeg Edmund Rose (1836–1914) oli tunnustatud kirurg. Ta õppis Berliini Ülikoolis mineraloog Christian Samuel Weissi (1780–1856) käe all. Lisaks õppis ta Stockholmis füüsikalise keemiku Jöns Jakob Berzeliuse käe all. Stockholmis tutvus ta Eilhard Mitscherlichiga (1794–1863), kellest sai tema eluaegne sõber ja kellel ta aitas kristallide isomorfismi seadust välja töötada. Temast sai 1826. aastal Berliini ülikooli mineraloogia abiprofessor, aastal 1856 sai temast Berliinis asuva Kuningliku Mineraloogiamuuseumi direktor ja alates 1863. aastast kuni oma surmani oli ta Saksa Geoloogiaühingu president. Ta osales 1829. aastal toimunud teaduslikus ekspeditsioonis Venemaale koos Alexander von Humboldti ja Christian Gottfried Ehrenbergiga. Ekspeditsiooni ajal uuris ta mineraale Altai ja Uurali mäestikes ning Kaspia mere äärses piirkonnas. Aastal 1850 käis ta koos Mitscherlichiga geoloogilisel uurimisreisil Vesuuvi ja Etna juures ning Lipari saartel. Aastal 1852 uuris ta Lõuna-Prantsusmaa kustunud vulkaane ja 1856. aastal sooritas ta geognostilisi uurimusi Krkonošes. Gustav Rose uuris kristallograafiat ja petroloogiat. Tema tuntumad uurimistööd käsitlesid meteoriite ja kondreid. Koos Gustav Tschermak von Seyseneggi ja Aristides Brezinaga (1848–1909) töötas ta välja süsteemi meteoriitide klassifitseerimiseks: Rose-Tschermak-Brezina klassifikatsiooni. Eriti huvitasid teda mineraalide kristallstruktuuri ja füüsikaliste omaduste seosed. Ta uuris kristallide vormi ja elektrilise polarisatsiooni seoseid, samuti kaltsiumkarbonaadi heteromorfismi. Teda peetakse sellise mineraalide süsteemi koostajaks, mis arvestab mineraalide keemilist koostist, isomorfismi ja morfoloogiat. Ta uuris kvartsi, päevakivi ja graniiti, põikintrusiivsete tardkivimite komponente jne. Roset peetakse peegeldava goniomeetri esmakasutajaks Saksamaal. Ta avastas listeniidi leiukoha Berjozovskis tänapäeva Sverdlovski oblastis. Tema järgi on nimetatud roosat värvi mineraal roseliit ja teda peetakse perovskiidi avastajaks. Perovskiit sai nime Vene mineraloogi Lev Aleksejevitš von Perovski (1792–1856) järgi. Teda peetakse terminite "hovardiit" ja "enkriit" väljamõtlejaks. Elemente der Krystallographie (1830) Mineralogischgeognostische Reise nach dem Ural, dem Altai and dem Kaspische Meere (1. kd. 1837, 2. kd. 1842) Das Krystallo-chemische Mineralsystem (1852) Beschreibung und Eintheilung der Meteoriten (1863) Harry Y. McSween, (1999). Meteorites and Their Parent Planets (2. ed. ed.). Cambridge [u.a.]: Cambridge University Press. ISBN 0-521-58303-9.
Kurovitsõ

Kurovitsõ (vene Куровицы) on küla Venemaal Leningradi oblastis Gattšina rajoonis. Kuulub Siverski linnaasunduse haldusalasse. 2002. aastal oli elanike arv 733. Q127207496
Villem Daniel

Adolf Villem Daniel (ka Adolf Vilhelm Daniel; 19. jaanuar 1896 Võru – 4. august 1963 Tallinn) oli eesti õigusteadlane ja vandeadvokaat. Õppis Tartu Ülikoolis 1915–1918 ja 1923–1924 (lõpetas) õigusteadust ja 1920–1923 kaubandust, Fraternitas Estica vilistlane. Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. Sai 1924. aastal leitnandi auastme ja arvati reservi. Kandideeris Vabadussõjalaste Rahvaliikumise kandidaadina (270. kolmikus koos Hans Laane ja Ferdinand Ruudiga) Tallinna linnavolikogu valimistel ja oli üks 77 hääleõiguslikust kodanikust, kes kirjutas alla Andres Larka riigivanema kandidaadi esitamiskirjale. Oli aastatel 1934–1935 vandeadvokaat Tallinnas, 1938–1940 õiguskantsleri nõunik ja asetäitja. 1938 Valgetähe III klassi teenetemärk https://dea.digar.ee/page/voitlus/1934/01/11/19 Haud Tallinna Metsakalmistul
Bernard Mändre

Bernard Mändre (kodanikunimega Bernhard Methusalem 21. märts 1903 Nõmme – 29. jaanuar 1984 Oakham, Rutlandi krahvkond, Inglismaa) oli eesti advokaat, loomakaitsja ja kirjanik. Ta lõpetas 1922. aastal Tallinna Linna Poeglaste Gümnaasiumi. Ta võttis osa Vabadussõjast. Aastatel 1922–1927 õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust (lõpetas), oli korporatsiooni Ugala vilistlane. Ta oli aastatel 1927–1931 vandeadvokaat Hans Erjapea abi ja 1931–1932 vandeadvokaat Manfred Fiskari abi. Alates 1932. aastast advokaat Tallinnas. Bernhard Methusalem oli Eesti Vabadussõjalaste Liidu Nõmme osakonna juhatuse liige ja arreteeriti 12. märtsil 1934. 1936–1938 Eesti Loomakaitseliidu esimees. 1943–1944 Tartu maavanem. Bernhard Mändre suri 29. jaanuaril 1984 Oakhamis Rutlandi krahvkonnas Inglismaal.. Kõrge ja õilis aade tiivustagu loomasõpru nende tegevuses nüüd kui ka edaspidi, niikaua kui loomakaitse aade muutub ka meie rahva ilmavaate äralahutamata osaks. Siis löövad loomakaitse tegevuse tagajärjed õitsele üle terve kodumaa, ning kõik elavolendid võivad elada kõigelähemas sõpruses endi vahel ja loodusega, kohelda usaldusega looduse kuningat – inimest – ja üheskoos temaga kuulata õrnade lindude võluvat laulu, nautida kirevate lillede hurmavat lõhna, meie kodumaa looduse võrratus ilus ja üheskoos olla pandiks meie parema ja õnnelikuma tuleviku eest. Rohelise Risti I järgu rinnaskantav märk, II järk ja III järk Nõmmel vangistati liidu juhatus terves koosseisus. Vaba Maa, 14. märts 1934, nr 61, lk 3 Eesti Hääl, 10. veebruar 1984. Lk 12 (surmakuulutused) Tartu Ülikooli üliõpilased
Terceira

Terceira on üks Assoori saartest. Pindala 397 km². Saar on mägine, kõrgus kuni 1023 meetrit. Kuulub Portugalile. Terceira on Assoori saartest suurimaid. Sellel elab 56 000 inimest. Saarel paikneb Assooride ajalooline pealinn Angra do Heroísmo.
Hans Ester

Hans Ester (20. aprill 1887 Vigala vald (Vigala kihelkond), Läänemaa – 23. juuni 1941 Tallinn) oli eesti advokaat. Lõpetas 1914 Peterburi Ülikooli õigusteaduskonna. Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, alates 1924 advokaat Viljandis. Kaitseliitlane. Arreteeriti NKVD poolt 17. veebruaril 1941, erinõupidamine mõistis ta 25. aprillil 1941 surma.
Elmar Ennomäe

Elmar Ennomäe (kuni 1935 Elmar Velt, 31. märts 1902 Pala vald, Tartumaa – 1975 Tallinn) oli Eesti jurist ja vanglaülem. Osales Vabadussõjas. Õppis 1924–1929 (lõpetas) Tartu Ülikoolis õigusteadust, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. 1931–1934 Pärnu vangla ja 1934–1940 Lasnamäe vangla direktor. Arreteeriti 1945, oli vangis 1946–1952, naasis Eestisse. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Oru valitseja

"Oru valitseja" on aastatel 2000–2005 valminud Suurbritannia telesari, mis põhineb osaliselt Compton Mackenzie mägismaaromaanide sarjal. Telesari on enamjaolt filmitud Põhja-Šoti mägismaa Strathspey ja Badenochi piirkonnas. BBC Scotlandi tellimusel tootis sarja Ecosse Films ning algupäraselt jõudis "Oru valitseja" eetrisse kanalil BBC One. Sarja vaadatavus oli esimese viie hooaja vältel brittide seas suur, kuid vähenes pärast mitme esialgse peategelase (Archie, Hector) sarjast väljakirjutamist. Kui sarja vaadatavus oli 2004. aastal veelgi vähenenud, otsustas BBC sarja tootmise lõpetada. Eestis on telesarja näidanud Eesti Televisioon. Noor Archie MacDonald naaseb pärast Londonis restoranipidamist kodukohta Šoti mägismaal. Ta võtab üle oma eaka isa Hector MacDonaldi võlgades maavaldused ja Glenbogle'i lossi ning saab ülesandeks lapsepõlvekodu endisaegne hiilgus taastada. Seejuures on talle abiks Glengoble'i palgal olevad Lexie, Golly ja Duncan. Suuri raskusi ja tagasilööke trotsides õnnestub Archiel valdus võlgadest välja tuua. Peagi leiab Archie, et maaomaniku elu ei paku talle enam rahuldust, ning läheb Uus-Meremaale viinamarju kasvatama. Glenbogle'i võtab üle Archie vend Paul MacDonald. Hector Naismith MacDonald – Richard Briers Molly MacDonald – Susan Hampshire Golly Mackenzie – Alexander Morton Alexandra (Lexie) MacDonald – Dawn Steele Archibald (Archie) Horatio Hector MacDonald – Alastair Mackenzie Duncan McKay – Hamish Clark Lord Angus Errol Sharon Kilwillie – Julian Fellowes Paul Bowman-MacDonald – Lloyd Owen Jessica (Jess) MacKenzie – Rae Hendrie Donald Ulysses MacDonald – Tom Baker Oru valitseja andmekogus IMDb (inglise) Oru valitseja BBC Scotlandi veebilehel (inglise)
Malaja Višera

Malaja Višera on linn Venemaal Novgorodi oblastis, Malaja Višera rajooni keskus. Asub Malaja Višerka jõe ääres Veliki Novgorodist 75 km kirdes. Asula rajati 1843 Moskva-Peterburi raudtee ehitamise käigus. Linnaõigused sai 1921. aastal. Linnas on klaasivabrik, elektrotehnikatehas, veduriremonditehas ja puidutööstusettevõtted. Статистика Российской империи. 1: Сборник сведений по России за 1884—1885 гг. Спб., 1887, с. 20. Mitteametlik koduleht
Johannes Reinola

Johannes Reinola (kuni 1936 Johannes Reinglas, 13. jaanuar 1896 Novgorod – 29. juuni 1942 Norilsk, hukati) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1939). Õppis aastatel 1936–1938 Prantsuse Kõrgemas Sõjakoolis. Ohvitseride andmekogu
Javai poolsaar

Javai poolsaar (Явай) on poolsaar Kara meres Euraasia põhjaosas Venemaal, Gõda poolsaare loodeosa. Selle rannikut ümbritsevad Obi laht läänest ja Gõda laht idast. Javai poolsaarel on piklik põhja-lõuna suunatud kuju, selle pikkus on üle 2100 km, aga laius on vaid 20-30 km. Poolsaare jätk on Šokalski saar, mis on eraldatud poolsaarest madala Gõda väinaga, mille laius on kuni 5 km. Poolsaarel on tasane künklik pinnamood, paikneb tohutu jõgesid ja järve. Kohati on poolsaar rangelt soostanud. Üldkõrgus on kuni 75 meetrit. Taimkate on tundra. Poolsaare põhjaosa kuulub Gõda looduskaitseala koosseisu. Poolsaare lõunaosas paiknevad suured süsivesinike leiukohad: naftagaasikondensaadi leiukoht Utrenneje ja maagaasileiukoht Štormovoje. Javai poolsaar kuulub Jamali Neenetsi autonoomne ringkonna Tazi rajooni koosseisu.
Šokalski saar

"Agnessa" suunab siia. Eesnime kohta vaata artiklit Agnessa (eesnimi). Šokalski saar (vene остров Шокальского) on saar Aasia loodeosas Kara meres Obi lahe suudmeosas. Saare pikkus on umbes 30 km, laius kuni 20 km, kõrgus kuni 27 m, pindala 428 km². Gõda väin eraldab saart Javai poolsaarest. Saarel on tasane pinnamood tundra taimkattega. Aastani 1926 oli saare nimi Agnessa, praegune nimi on antud okeanograaf Juri Šokalski auks.
Maladeta

Maladeta (varasem nimi Maladetta) on 3312 m kõrge mägi Euroopas. Asub Püreneede keskosas peamiselt Hispaania alal (Aragónis ja Kataloonias) ning selle järgi on saanud nime Maladeta mäemassiiv. Massiivi kõrgus on kuni 3404 meetrit (Aneto tipp) ja sellisena on ta Püreneede kõrgeim osa. Varem peeti Maladetat massiivi kõrgeimaks tipuks ja nii oli selle järgi nimetatud kogu mäemassiiv. Esimesel tipputõusul 28. septembril 1817 tuvastasid aga Jean Jacques Friedrich Wilhelm Parrot ja Pierre Barrauga, et seni Maladeta varju jäänud Aneto on veel kõrgem. Varem olid püüdnud tippu tõusta ka Louis Ramond de Carbonnières 1787. aastal, Ferrieres 1801. aastal ja Louis Cordier 1802. aastal. Maladeta lõunanõlvadelt saab alguse mitu Ebro vasakpoolset lisajõge ning põhjanõlvult lähtub Garonne.
Mikojan-Gurevitš MiG-35

Mikojan-Gurevitš MiG-35 (NATO koodnimega Fulcrum-F) on Venemaal ekspordiks plaanitava Nõukogude Liidu hävituslennuki MiG-29 arendus. Lennuki prototüüpi esitleti 2007. aasta Aero India lennundusnäitusel. Katsetuste järgus MiG-35 seeriatootmine on edasi lükkunud. https://thedefensepost.com/2018/02/19/russia-mig-35-fighter-jet-trials-complete-mikoyan/ Foto
Gõda väin

Gõda väin (Гыданский пролив) on väin Aasia loodeosas Javai poolsaare ja Šokalski saare vahel. Väina laius on 5 km.
Ameerika inglid

"Ameerika inglid" (ingl Angels in America) on viie Kuldgloobusega pärjatud 2003. aasta Ameerika Ühendriikide lühisari, mis põhineb Tony Kushneri näidendil "Inglid Ameerikas". Eestis kuuluvad sarja näitamisõigused telekanalile ETV. Al Pacino – Roy Cohn Meryl Streep – Hannah Pitt, Ethel Rosenberg, Rabbi ja Angel Australia Mary-Louise Parker – Harper Pitt Justin Kirk – Prior Walter ja Mees pargis Patrick Wilson – Joe Pitt Jeffrey Wright – Belize, Mr. Lies ja Angel Europe Ben Shenkman – Louis Ironson ja Angel Oceania Emma Thompson – põetaja Emily, kodutu naine ja Angel America James Cromwell – Henry Michael Gambon – Prior Walter Ancestor #1 Simon Callow – Prior Walter Ancestor #2 Robin Weigert – the Mormon Mother Kuldgloobus (2004) Parim lühisari või telefilm Parim lühisarja või telefilmi meesnäitleja – Al Pacino Parim lühisarja või telefilmi naisnäitleja – Meryl Streep Parim telesarja, lühisarja või telefilmi meeskõrvalosatäitja – Jeffrey Wright Parim telesarja, lühisarja või telefilmi naiskõrvalosatäitja – Mary-Louise Parker Eesti Televisioon allkirjastas lepingu Warner Bros.'iga Ameerika inglid andmekogus IMDb (inglise)
Basinet

Basinet oli keskajal ühest tükist sepistatud pottkiiver, mis kattis koos aventaili ja visiiriga ühtlaselt pead ja kaela. Võeti Euroopas kasutusele 13. sajandi lõpust. Alates 14. sajandist samas valitsev kiivritüüp nii rüütlitel kui ka jalaväelastel. Kasutati tavaliselt koos kinnitatavate voodri, täiendavate kaela- ja õlakaitsekaitsega (aventaili) ja tõstetava näokaitse ehk visiiriga. Arenes tõenäoliselt välja varasemast kiivritüübist serveljeerist.
Visiir

Visiir (prantsuse sõnast visière 'näokate') on mitmetähenduslik sõna. Visiir on keskaegsete kiivrite külge kinnitatav tõstetav näokaitse. Visiir on laeva vööri tõstetav osa. Visiir on raielanki piiritlev kitsas metsasiht. Visiir on nt geodeesiariista suunamist või sihtimist võimaldav seadis. Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009. [1]
Vöör

Vöör ehk käil on laeva või muu veesõiduki kere esiosa ehk nina. Vööri eesmist tugevdatud tala nimetatakse vöörtääviks. Vööri või selle veepealset osa nimetatakse mõnikord vanemas keelekasutuses ka käilaks ja vanemate purjelaevade käil oli sageli kaunistatud käilakujuga. Vööri kuju võib olla erinev vastavalt veesõidukile vajalikele sõiduomadustele või merekõlblikkusele, veesõiduki mõõtmetele, -otstarbele või ka ehitamise ajaloolisele ajajärgule. Vööris paiknevad tavaliselt laeva ankruseadmed ja ka sildumiseks vajalikud seadmed. Uuematel laevadel on sageli vööris veekindel vahesein, mis tagab vööriga otsekokkupõrke-avarii ja vöörtäävi veealuse osa deformeerumise korral laeva pinnal püsimise. Kohustuslik on selline vahesein vööriustega parvlaevadel. Pära ehk ahter Tääv Pirnvöör Ankur Pirnvöör Klippri vöör MereViki: Jäämurdevöör, vta.ee
Vassili Vassiljevitš Šuiski

Vürst Vassili Vassiljevitš Šuiski (vene Василий Васильевич Немой Шуйский; surnud 1539) oli Ivan III ja Vassili III aegne Moskva suurvürstiriigi vojevood, sõjaväelane, diplomaat ja bojaar (1512. aastast). Aastatel 1500–1506 oli Novgorodi asehaldur. Juhtis vägesid Liivimaa-Moskva sõja Smolino ja Seritsa lahingus Wolter von Plettenbergi vastu. Biografija.ru: Шуйский князь Василий Васильевич
Loreida Põder

Loreida Põder (5. märts 1923 – 12. september 2007) oli eesti zooloog. Põder, Loreida 1951. Juhend ornitofenoloogilisteks vaatlusteks. (Abiks loodusevaatlejale 1.) Tartu: Eesti Loodusuurijate Selts.
Aventail

Aventail oli keskaegse kiivri alaosa külge eriliste aasade vervellidega kinnitatud rõngastest krae, mis ulatus kaelale, õlgadele ja turjale.
Heinrich Aasamaa

Heinrich Aasamaa (kuni 1935 Hendrikson; 27. jaanuar 1909 Lipstu, Rapla vald, Harjumaa – 9. august 2008) oli eesti botaanik ja harrastuskunstnik. Ta lõpetas 1930. aastal Tallinna Õpetajate Seminari viimase lennu. Temalt ja tema organiseerimisel on Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseumi antud mahukas mitmetahuline mälestustekogu, mis puudutab õpinguid Tallinna Õpetajate Seminaris ning seal õppinuid ja nende hilisemat käekäiku. 1933. aastal astus ta Tartu Ülikooli, mille lõpetas 1940. aastal botaanikuna. Samast aastast töötas Botaanika Instituudi assistendina, seejärel botaanikaõppejõuna Tartu Riiklikus Ülikoolis 1956. aastani ning hiljem teadurina Eesti Maaviljeluse Instituudis. Töötas ka kaunite kunstide ja kehakultuuri õpetajana koolides. Tegeles kogu elu kahe suure harrastusega: maalimise ja taimede kogumisega. Tema maale on näitustel eksponeeritud alates 1920. aastatest. Tema isikupärases maalimisstiilis võib märgata 20. sajandi alguskümnendi Euroopa moodsate kunstivoolude ja Pallase koolkonna mõjusid. Aasamaa algatas Lipstu nõmme looduskaitse alla võtmise (kaitseala kinnitati 1937) ning temalt pärineb tänapäeva suurim üksikisiku herbaarlehtede kogu. Kogu asub Eesti Loodusmuuseumis. Aasamaa oli Eestimaa taimkatte kaardistajaid. Ta oli ka Jalase küla teadusnõukogu liige. Temalt on ilmunud "Väike luuleraamat". Tiit Petersoo (24. jaanuar 2009). "Esimese Tallinna Õpetajate Seminari viimane lend Heinrich Aasamaa 100 . sünniaastapäeva taustal". Nädaline, nr. 9. Vaadatud 12.01.2017. "Ülo Habicht". Nädaline, nr. 94,. 14. august 2008. Vaadatud 12.01.2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: üleliigsed kirjavahemärgid (link) Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Gjerstad (täpsustus)

Gjerstad on mitme koha nimi: Gjerstad, asula Norras Aust-Agderi maakonnas, Gjerstadi valla keskus Gjerstad, asula Norras Hordalandi maakonnas Gjerstad, asula Norras Østfoldi maakonnas Gjerstad, asula Norras Vestfoldi maakonnas Gjerstadi vald Gjerstadi kirik Gjerstadi kihelkond
Leukeemia

Leukeemia on vere ja luuüdi vähk ehk rahvakeeli verevähk või valgeveresus. Vähirakud veres takistavad vereloomet ning seetõttu ei saa keha tõhusalt võidelda nakkuste ja bakterite vastu. Õigeaegsel sekkumisel on ka pahaloomulised verehaigused ravitavad või muudetavad kontrolli all hoitavateks haigusteks. Eesti leukeemia ja lümfoomihaigete liit
Daniil Penko

Vürst Daniil Penko (vene Даниил Александрович Ярославский-Пенько (Пенко, Пенек); surnud 1520) oli Ivan III ja Vassili III aegne Moskva suurvürstiriigi vojevood, sõjaväelane, diplomaat ja bojaar (1500. aastast). Sündis viimase Jaroslavli vürsti Aleksandr Brjuhhatõi (surnud 1471) pojana. Oli aastatel 1496–1497 Jaroslavli asehaldur. Juhtis vägesid Liivimaa-Moskva sõja Seritsa ja Helme lahingus Wolter von Plettenbergi vastu ning 1503. aastal Liivimaal rootslaste vastu. Экземплярский А. В. Пенько Даниил Александрович // Русский биографический словарь: В 25 т. / под наблюдением А. А. Половцова. 1896—1918. Богуславский В. В. Славянская энциклопедия. Moskva, Olma-Press, 2001, ISBN 5224022517 lk.777
Maia Pork

Maia Pork (sündinud Maia Hein, 28. november 1929 Vastemõisa – 10. aprill 1979 Tartu) oli eesti botaanik, algoloog. Ta lõpetas aastal 1949 Pärnu 2. Keskkooli ja aastal 1954 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonna. Aastal 1956 asus Zooloogia ja Botaanika Instituuti aspirantuuri; kaitses aastal 1960 väitekirjaga "Eesti järvede ränivetikad (Bacillariophyta)" bioloogiakandidaadi kraadi. Ta oli aastatel 1952–1956 Zooloogia ja Botaanika Instituudi botaanikasektori laborant, 1960–1966 ja 1972–1978 nooremteadur, 1966–1972 Tartu Riikliku Ülikooli algoloogia labori insener. Tema peamiseks uurimisalaks olid vetikad. Tema abikaasa oli Kaljo Pork.
Lembit Muiste

Lembit Muiste (Lembit Mädasson; 23. aprill 1921 Tarvastu vald, Viljandimaa – 10. november 1994) oli eesti metsateadlane. Ta sündis Viljandimaal Tarvastu vallas Pata talu kuuelapselises peres. 1935. aastal lõpetas ta Ämmuste algkooli ning 1941. aastal Viljandi 2. Keskkooli. 1942. aasta veebruaris astus ta Tartu ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonda. Õpingud katkestas 1944. aasta veebruarimobilisatsioon. Muiste võttis osa sõjategevusest Narva jõe ääres piirikaitseüksuse koosseisus. Ametliku versiooni järgi oli ta tol ajal aga hoopis kodutalus, see võimaldas jätkata õpinguid ülikoolis. 1946. aasta alguses võeti ta põllumajandusteaduskonda tööle vanemlaborandina. Ta õppis Tartu ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonnas ja metsandusteaduskonnas 1942–1947 (lõpetas). 1958 cand. biol (Uurimusi Kagu-Eesti männikultuurpuistutes). Ta oli 1946–1947 Tartu ülikooli metsakorralduse kateedri vanemlaborant, 1947–1951 assistent, 1951–1956 Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsakasvatuse kateedri assistent, 1956–1964 vanemõpetaja, 1964–1994 dotsent. Ta töötas pikka aega Eesti Põllumajanduse Akadeemias õppejõuna ning juhendas kokku 150 üliõpilastööd. Tema poeg on Põllumajandusülikooli õppejõud, tehnikakandidaat Peeter Muiste.
Ülo Järvekülg

Ülo Järvekülg (alates 1959. aastast Ülo Tuul, 1929 – 1989) oli eesti zooloog. Ta töötas ligi kolmkümmend aastat Tartu Ülikooli zooloogia muuseumi konservaatori-taksidermistina. Reministsentse ornitoloogiasektsioonist 1950. aastatel Eesto Ornitoloogiaühing