Mary (Tecki printsess)

Mary (Victoria Mary Augusta Louise Olga Pauline Claudine Agnes; 26. mai 1867 – 24. märts 1953) oli Tecki printsess ning Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi kuninganna ja India keisrinna, George V abikaasa. Oma valitsemisaja jooksul oli kuninganna Mary kuningliku väärikuse ja korrektsuse võrdkuju. Ta oli esimene kuninganna, kes osales oma järeltulija kroonimisel. Tuntud oma juveeliarmastuse poolest, jättis ta surres maha hindamatu ehtekollektsiooni. Printsess Victoria Mary Augusta Louise Olga Pauline Claudine Agnes sündis 26. mail 1867 Kensingtoni palees Londonis. Tema isa oli Tecki hertsog Franz, Württembergi hertsog Alexanderi ja tema morganaatilise abikaasa krahvinna Claudine Rhédey de Kis-Rhéde poeg. Württembergi kuningakoja kaudu oli Mary sugulane ka Habsburgidega. Mary ema oli Cambridge'i printsess Mary Adelaide, kes oli Cambridge'i hertsog Adolphuse ja Hessen-Kasseli printsess Augusta kolmas laps ning noorim tütar. Printsess ristiti 27. juulil 1867 Kensingtoni palees ning tema ristivanemad olid kuninganna Victoria, Walesi prints, Mecklenburg-Strelitzi suurhertsoginna ja Hessen-Kasseli printsess Augusta. Kuigi tema ema oli kuningas George III lapselaps, oli printsess Mary ainult kuningliku perekonna vähem tähtis liige. Tema isa, Tecki hertsog, oli sündinud morganaatilisest abielust, tal ei olnud pärandust ega jõukust ning ta kandis tiitlit Tema Kõrgus. Tema ema sai aga parlamendilt igal aastal 4000-naelast hüvitist ja sama suure summa ka oma emalt. Sellele vaatamata oli perekond pidevalt võlgades ning pidi 1883. aastal mööda Euroopat reisima, et võlausaldajate eest pääseda. 1885 naasis perekond Londonisse. 1891. aastal kihlati printsess Mary Clarence'i hertsogi Albert Victoriga, kes oli Walesi printsi Albert Edwardi vanim poeg. Printsess valiti välja, sest tal oli tugev iseloom ja kohusetunne ning ta meeldis kuninganna Victoriale. Prints suri kuus nädalat pärast kihlumist, tõenäoliselt kopsupõletikku. Vaatamata tagasilöögile pidas Victoria Maryt siiski heaks tulevaseks kuningannaks ning noor naine kihlati Yorki hertsogi George'iga. Kuigi abielu oli korraldatud, armusid noored varsti teineteisesse. George'il ei olnud kunagi armukest, mis oli selle aja kohta ebatavaline, ja ta kirjutas Maryle iga päev. Nad laulatati 6. juulil 1893 St. Jamesi palees ning neil oli kuus last: prints Edward (1894–1972) prints Albert (1895–1952) printsess Mary (1897–1965) prints Henry (1900–1974) prints George (1902–1942) prints John (1905–1919) Pärast abiellumist sai Maryst Tema Kuninglik Kõrgus Yorki hertsoginna ning abikaasad kolisid elama Norfolki Sandringhami mõisa. Neil oli ka korter St. Jamesi palees. Yorki hertsoginnat peeti külmaks ja oma lastest kaugeks. Kuninglik lapsehoidja, kes prints Edwardi ja prints Alberti eest hoolitses, kiusas lapsi. Lapsehoidja tavatses Edwardit enne vanematega kohtumist näpistada, et poiss oleks rahulik, Albertit ta aga lihtsalt eiras, nii et temast kasvas tagasihoidlik ja häbelik mees. Yorki hertsog ja hertsoginna täitsid ka kuninglikke kohustusi. 1900. aastal tegid nad ringreisi terves Briti impeeriumis. Austraaliat külastades avasid nad riigi esimese parlamendiistungi. 22. jaanuaril 1901 kuninganna Victoria suri ning Yorki hertsoginna äi Albert Edward tõusis troonile kui kuningas Edward VII. Sama aasta 9. novembril sai George'ist Walesi prints ja Maryst Walesi printsess. Edward VII soovis, et tema poeg oleks kuningaks olemiseks ette valmistatud, sest ta ise oli kuninganna Victoria tõttu sellest kõigest eemale jäetud. Walesi prints aga ei olnud kuigi intelligentne, mistõttu pidi Mary tal aitama riigidokumente lugeda ja mõista. 6. mail 1910 suri Edward VII ning Walesi prints ja printsess tõusid troonile. Nende kroonimine Westminster Abbeys toimus 22. juunil 1911. Maryle valmistati selleks tarbeks eraldi uus kroon. Sama aasta detsembris reisisid nad Indiasse, et kindlustada oma positsioone India keisri ja keisrinnana. Maryl tekkis kohe valitsemise alguses konflikt leskkuninganna Alexandraga. Ehkki kaks kuningannat olid teineteise vastu sõbralikud, oli Alexandra paljudes teemades väga kangekaelne ning soovis kõikjal näidata oma üleolekut. Ta hoidis enda käes ka perekonnajuveele, mis oleks pidanud kuuluma uuele kuningannale. Kuninganna Mary oli valitsemisaja jooksul oma abikaasale pidevalt toeks, nõustades teda näiteks kõnede pidamisel. Ta kasutas oma laialdasi teadmisi ajaloost ja monarhiast, et teda riigiasjades abistada. Ajaloos mäletatakse Maryt kui hoolimatut ema. Ta ei märganud oma poegade lapsehoidja käitumist ning tema noorim poeg John oli avalikkuse silma alt väljas, sest ta põdes epilepsiat. Samas õpetas Mary lastele muusikat ja ajalugu ning Edward on kirjutanud tema armastusest ja lahkusest. 20. jaanuaril 1936 suri kuningas George V ning troonile tõusis nende poeg Edward. Kuigi Mary oli oma pojale truu ja toetas teda igati, ei suutnud ta mõista poja armastust Wallis Simpsoni vastu ning keeldus viimasega kohtumast. Kui Edward troonist loobus, pööras Mary palju tähelepanu prints Albertile, kes venna järel kuningaks sai. Mary võttis uue kuningapaari kroonimise tseremooniast osa, olles esimene leskkuninganna, kes seda tegi. Mary oli nüüd kuninga ema ja leskkuninganna, kuid kasutas tiitlit Tema Majesteet kuninganna Mary. Teise maailmasõja ajal veenis kuningas Maryt evakueeruma, vastu tahtmist läks ta nõo juurde Badminton House'i Gloucestershire'is. Oma viibimise ajal võitis ta sealse rahva armastuse ning oli tuntud sõdurite julgustamise poolest. Kuninganna naasis koju 1945. aastal. 1952. aastal suri Mary poeg ja troonile sai tema pojatütar printsess Elizabeth. Maryst sai nüüd leskkuninganna, kuninga ema, kuigi ta eelistas ikkagi kasutada oma teist tiitlit. Mary suri 24. märtsil 1953 kõrivähki ega näinud Elizabethi kroonimist. Tema viimane soov oli, et kroonimist ei lükataks edasi. Mary maeti St. George'i kabelisse Windsoris.