laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jüri Hargel

Jüri Hargel (sündinud 2. mail 1952 Tartus) on eesti flötist ja muusikapedagoog. Jüri Hargel lõpetas 1971. aastal flöödi erialal Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli Anton Schutinski (Sulgar), Jelena Judina ja Aadu Regi juhendamisel ning 1988. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Elmar Peäske ja Samuel Sauluse juhendamisel. Jüri Hargel töötas 1975–1980 Vanemuise teatri orkestris flöödirühma abikontsertmeistrina, mängides vajadusel ka kitarri, 1980–1981 puhkpilliorkestris Tallinn flöödirühma kontsertmeistrina, 1981–1995 flötistina Estonia teatri (praegu Rahvusooper Estonia) orkestris ning 1985–1986 ühtlasi Tele-Raadiokomitee estraadiorkestris, 1992–1995 Jyväskylä sümfooniaorkestris (Jyväskylä Sinfonia) ja 1992–1993 Jyväskylä Linnateatri orkestris, 1995–2004 Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris. Jüri Hargel on mänginud ka Jyväskylä ja Tallinna kammerorkestris, Hortus Musicuse Akadeemilises Orkestris, NYYD Ensemble'is, Pärnu Linnaorkestris ja Haapsalu Promenaadi Sümfonietis. Ta esines 1975–1980 korduvalt solistina Vanemuise kammerorkestri ees, samuti erinevates kammerkoosseisudes. Lisaks on Jüri Hargel tegutsenud Tartu rokkansamblites Jüngrid ja Kontrastid laulja ja kitarristina (1968–1971) ning sõjaväeteenistuse ajal Vilniuse garnisoni orkestris flötisti ja kitarristina (1972–1974). Aastatel 2004−2019 töötas ta Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris arhivaarina. Paralleelselt interpreeditegevusega on Jüri Hargel töötanud flöödiõpetajana Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis (1978–1980), mitmes Soome muusikakoolis ja Jyväskylä Ülikooli muusikateaduse osakonnas (1991–1995), Keila Muusikakoolis (1999–2001) ning alates 2001. aastast Saue Muusikakoolis. 1979 – Eesti NSV noorte lavajõudude ülevaatuse laureaat 2023 – Saue valla aasta õpetaja Eesti Riiklik Sümfooniaorkester. Raadioansamblist riigi esindusorkestriks. Koostanud Maarja Kasema, toimetanud Jüri Hargel ja Maarja Kasema. ERSO, 2011. CD Dirigent Jaan Hargel. Koostanud ja välja andnud Jüri Hargel, 2012. Peeter Lilje. Elu kui paljutõotav algus. Koostanud Maarja Kasema ja Tiina Mattisen, lisad koostanud Jüri Hargel, toimetanud Maarja Kasema ja Jüri Hargel. ERSO, 2018. Jüri Hargeli isa Jaan Hargel (1912–1966) oli dirigent, pedagoog, oboe- ja flöödimängija, ema Alvi Hargel, aastani 1947 Tilk (1911–1995), oli Vanemuise teatri laulja (metsosopran), vend Jaan Hargel (1948−2010) oli sisearhitekt. Eesti muusika biograafiline leksikon. 1. köide: A–M. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007, lk. 130. Henk Himma. Kuus pilku orkestrisse 4. Jüri Hargel. Flööt. Edasi, 23. oktoober 1979
Madukaellased (kilpkonnad)

Madukaellased (Chelidae) on kilpkonnaliste sugukond. Madukaellaste sugukond klassifitseeritakse alamsugukondadeks: Chelinae Gray, 1825 Chelodininae Baur, 1893 Hydromedusinae Baur, 1893. Loomade elu 5:142. Turtle Taxonomy Working group, Turtles of the World, 2012 Update: annotated Checklist of Taxonomy, Synonymy, Distribution and Conservation Status, Veebiversioon (vaadatud 25.10.2013) (inglise keeles)
Chelodininae

Chelodininae on kilpkonnaliste alamsugukond. Chelodininae alamsugukond klassifitseeritakse perekondadeks : Chelodina (madukaelkilpkonn) Fitzinger, 1826 Elseya Gray, 1867 Elusor Cann & Legler, 1994 Emydura (lühikaelkilpkonn) Bonaparte, 1836 Myuchelys Thomson & Georges, 2009 Pseudemydura Siebenrock, 1901 Rheodytes Legler & Cann, 1980. Turtle Taxonomy Working group (TFTSG): , Turtles of the World, 2012 Update: annotated Checklist of Taxonomy, Synonymy, Distribution and Conservation Status, Veebiversioon (vaadatud 25.10.2013) (inglise keeles)
Padsviłle

Padsviłle (Poolapäraselt Podświle, taraškievica nimekuju Падсьвільле (Padśville), transkribeerituna Padsville) on alev Valgevenes Viciebski oblastis Hłybokaje rajoonis, Padsviłle külanõukogu halduskeskus. Asub Aloizbergi järve ja Belaje järve kallastel. Läbi asula viib raudteeliin Połack-Maładziečna. Padsviłles asuvad keskkool ja laste muusikakool. Asulas on postkontor, kaks raamatukogu, kultuurimaja ja polikliinik. Asulas on Hłybokaje jõusöödavabriku filiaal ja tselluloosivabrik, Valgevene metsandusinstituudi katsebaas. Esimest korda mainitakse aastal 1793. Aastaks 1913 oli Padsviłles 9 talu ja seal lähedal asus Aloizbergi karjamõis kolme taluga. Toona rajati Padsviłlesse raudteejaam, mis pani aluse asula kasvule. 1921. aastast kuulus Poola riiki, siis rajati sinna piirivalvurite garnison. 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga. Aastal 1958 sai Padsviłlest alev. Asulas on 1920 aastal Nõukogude-Poola sõjas langenud Poola sõdurite hauad. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Padsviłle (valgevene keeles)
Marilyn Manson

Marilyn Manson on 1989. aastal Ameerikas moodustatud rokkansambel. Ansambli edukaimad singlid on "The Dope Show", "Sweet Dreams (Are Made of This)", "The Beautiful People" ja "mOBSCENE". Bänd on neljal korral olnud Grammyle nomineeritud, kuid seni pole bänd võitnud. Ansambli esialgne nimi oli Marilyn Manson & the Spooky Kids. Bändiliikmete nimed on kombineeritud kuulsast naissoost seksisümbolist (Marilyn Monroe) ja sarimõrvarist (Charles Manson). Bändiliikmete riietus on sageli äärmuslik ja veider ning meik väljakutsuv. Bänd on tuntud oma šokeeriva käitumisega nii laval kui tavaelus ning laulusõnad viitavad sageli seksile, narkootikumidele ja vägivallale. Kristlikud organisatsioonid on korraldanud nende vastu meeleavaldusi ja bändi lavakäitumist on nimetatud solvavaks ja nilbeks, mistõttu on sõusid ära jäetud. Ameerika Ühendriikides on bändi kolm albumit hinnatud plaatina- ja hõbeplaadi tiitli vääriliseks. Bändil on olnud kaks esikohaalbumit. Muusikakanal VH1 seadis bändi saja parima rokiartisti seas 78. kohale. Bändi albumeid on ostetud maailmas üle 50 miljoni. Manson ja tema bänd esinesid 2007. aasta detsembris Eestis. Samal aastal saavutas nende album "Eat Me, Drink Me" Eesti muusikaedetabelis esikoha. Ansambli liikmed on korduvalt vahetunud. Marilyn Manson – vokaal (1989–) Paul Wiley – kitarr, programmeerimine (alates 2014) Gil Sharone – trummid (alates 2014) Daniel Fox – klahvpillid, löökpillid (alates 2015) Twiggy Ramirez – bass (1993–2002; 2008–2017) Zsa Zsa Speck – klahvpillid (1989–1990) Olivia Newton Bundy – bass (1989–1990) Gidget Gein – bass (1990–1993) Sara Lee Lucas – trummid (1990–1995) Daisy Berkowitz – kitarr (1989–1996) Zim Zum – kitarr (1996–1998) John 5 – kitarr (1998–2004) Madonna Wayne Gacy – klahvpillid, löökpillid, programmeerimine (1990–2007) Tim Sköld – kitarr, klahvistik, bass, taustalaul (2002–2008) Ginger Fish – trummid (1995–2011) Chris Vrenna – klahvistik, löökpillid, programmeerimine (2007–2011) Fred Sablan – bass (2010–2014) Tyler Bates – kitarr, taustalaul (2014–2015) "Portrait of an American Family" (1994) "Smells Like Children" (1995) "Antichrist Superstar" (1996) "Mechanical Animals" (1998) "Holy Wood (In the Shadow of the Valley of Death)" (2000) "The Golden Age of Grotesque" (2003) "Lest We Forget: The Best Of" (2004) "Eat Me, Drink Me" (2007) "The High End of Low" (2009) "Born Villain" (2012) "The Pale Emperor" (2015) "Heaven Upside Down" (2017) "We Are Chaos" (2020) "Rock on the Net: VH1: 100 Greatest Hard Rock Artists". Ametlik koduleht Marilyn Mansoni viki
Madukaelkilpkonn

Madukaelkilpkonn on kilpkonnaliste perekond. Madukaelkilpkonnad klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmisteks kilpkonnaliikideks: Chelodina burrungandjii Thomson, Kennett & Georges, 2000 Chelodina canni Mccord & Thomson, 2002 Chelodina colliei Gray, 1856 Chelodina expansa (suur madukaelkilpkonn) Gray, 1857 Chelodina gunaleni Mccord & Joseph-Ouni, 2007 Chelodina longicollis (austraalia madukaelkilpkonn) Shaw, 1794 Chelodina mccordi Rhodin, 1994 Chelodina novaeguineae (uusguinea madukaelkilpkonn) Boulenger, 1888 Chelodina oblonga (piklik madukaelkilpkonn) GRAY, 1841 Chelodina parkeri Rhodin & Mittermeier, 1976 Chelodina pritchardi Rhodin, 1994 Chelodina reimanni Philippen & Grossmann, 1990 Chelodina steindachneri Siebenrock, 1914. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Chelodina Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 25.10.2013) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Chelodina Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 25.10.2013) (inglise keeles)
Volusia maakond

Volusia maakond (Volusia County) on maakond USA-s Florida osariigi idaosas. Maakonna halduskeskus on DeLand ja suurim linn Deltona. Maakonna pindala on 3710 km². Veepindala on 2857 km². Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 494 593. Aastal 2000 oli elanikke 443 343. Flagleri maakond (põhjas) Brevardi maakond (lõunas) Orange'i maakond (lõunas) Seminole'i maakond (edelas) Lake'i maakond (läänes) Marioni maakond (loodes) Putnami maakond (loodes) Volusia maakond moodustati 29. detsembril 1854. Maakond on nime saanud Volusia asula järgi. Daytona Beach Daytona Beach Shores DeBary DeLand Deltona Edgewater Holly Hill Lake Helen New Smyrna Beach Oak Hill Orange City Ormond Beach Pierson Ponce Inlet Port Orange South Daytona Volusia maakonnas oli 443 343 inimest, 184 723 leibkonda ja 120 069 perekonda. Rahvastiku tihedus oli 155 in/km². Elamuühikuid (housing units) oli 211 938 (keskmine tihedus 74/km²). Rassiline koosseis oli järgmine: valgeid 86,11% mustanahalisi 9,29% põlisameeriklasi 0,31% aasialasi 1,00% Vaikse ookeani saarte rassist 0,04% teistest rassidest 1,82% kahest või enam rassist 1,43% Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 6,57%. 184 723 leibkonna seas oli 24,10% neid, kus oli alla 18-aastasi lapsi; 50,40% koos elavaid abielupaare; 10,90% neid, kus oli ilma abikaasata naine; 35,00% neid, mis ei olnud perekonnad. 27,90% kõigist leibkondadest koosnes üksikutest ja 13,60% leibkondadest oli mõni üksi elav vähemalt 65-aastane inimene. Leibkonnas oli keskmiselt 2,32 inimest ja perekonnas keskmiselt 2,82 inimest. Elanikud jagunesid ealiselt nii: 20,30% alla 18-aastasi, 8,20% 18–24-aastasi, 25,30% 25–44-aastasi, 24,20% 45–64-aastasi, 22,10% üle 65-aastasi. Ea mediaan oli 42 aastat. Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 94,50 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 91,80 meest. Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 35 219 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 41 767 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 30 573 dollarit, naistel 22 471 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 19 664 dollarit. 11,60% elanikkonnast ja 7,90% perekondadest elas allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 16,30% alla 18-aastasi ja 7,10% üle-65 aastasi. Lake Woodruff National Wildlife Refuge 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. "U.S. Decennial Census". Census.gov. Vaadatud 25. oktoober 2013. "Annual Estimates of the Resident Population: April 1, 2010 to July 1, 2012". Census.gov. Vaadatud 25. oktoober 2013. Volusia maakonna koduleht (inglise keeles)
Edgar Sein

Edgar Sein (varjunimed Edgar Hiiesaar, Madis Präu, Cactus; 5. märts 1908 Kärdla – 7. juuni 1941 Tallinn) oli eesti ajakirjanik. Ta sündis Kärdlas, kuid peagi asus pere Tallinna. 1922. aastal lõpetas ta algkooli ja asus õppima kaubanduskooli. Õppimine edenes keskmiselt, kuid talle mõjus masendavalt ema surm. Kuna teda ei vabastatud 1924. aastal õppemaksust, siis hakkas ta klassivend Richard Vakmanni (Rudolf Vakmanni vend) mõjul lugema revolutsioonilist kirjandust. 30. novembril küsis Richard Vakmann talt ja veel kahelt klassivennalt, kas nad on vabad, et midagi ette võtta. Poisid olid ja nad arvati ilma nende teadmata 1. detsembri riigipöördekatse kaitsemeeskonda. Jaan Anvelti korraldusel saadeti "kaitsemeeskond" August Lillakase ja Richard Kääri juhtimisel Karl Einbundi ennast veristama; selle käigus sai ta haavata. Sein arreteeriti detsembri lõpus; ülekuulaja ütles, et kui see tema teha oleks, annaks ta poisile vitsa ja saadaks koju. 28. mail 1925 toimunud sõjaringkonnakohus mõistis ta kolmeks aastaks vangi, kust ta vabanes 1926 aasta lõpus. Pärast vanglast vabanemist oli ta mitmesugustel juhutöödel, teiste seas oli ka Tööliste Maja, kust ta infot töö kohta sadamas Nõukogude kaubalaevade lossimisel, selleks oli vaja Poliitilise Politsei lubakirja. Viimase hankimisel kohtus ta Poliitilise Politsei agendi Eduard Kapstaga. Sadamatöölist tast ei saanud, kuid ta oli mõnda aega Tööliste Majas majadevalitseja, kohtudes aeg-ajalt Eduard Kapstaga, kes sai talt Tööliste Maja uudiseid. Edgar Sein Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Jaunsvente mõis

Jaunsvente mõis (läti keeles Jaunsventes muiža, ka Sventes muiža, saksa keeles Swenten) oli mõis Kuramaal Daugavpilsi kihelkonnas. Tänapäeval asub endine mõisasüda Lätis Daugavpilsi piirkonnas Svente vallas Sventes. Mõisa esimesed omanikud olid Vietinghoffid. Mõis eraldati Vecsvente mõisast 1884. aastal. Enne võõrandamist kuulus mõis Plater-Zyberkide aadlisuguvõsale. Peale võõrandamist aastal 1920 asus mõisas kool. Praegu asuvad mõisas muuseum ja hotell. Peahoone ehitati aastal 1912 Wilhelm Neumanni projekti järgi. Kõrvalhoonetest on säilinud aidad. Mõisa peahoone ümber on 19. sajandi lõpus rajatud park.
Diepholzi vald

Diepholz on linn ja vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal, Diepholzi kreisi keskus. See asub Hunte ja Lohne jõe ääres, umbes 45 km Osnabrückist kirdes ja 60 km Bremenist edelas. Linna pindala on 104,45 km². 31. detsembril 2015 elas seal 16 692 inimest. Rudolf von Diepholz (u 1390–1455), Utrechti piiskop ja Osnabrücki piiskop Fritz Klatte (1880–1934), Saksa keemik ja polüvinüülatsetaadi avastaja Zygfryd Kuchta (1944–), Poola käsipallur Georg Moller (1784–1852), arhitekt ja linnaplaneerija, kes töötas Lõuna-Saksamaal, peamiselt praeguse Hesseni piirkonnas Marina Valdemarsdotter (suri pärast 1285. aastat), Rootsi printsess ja Diepholzi krahvinna, abielus krahv Rudolfiga. Diepholzi krahvkond Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.stadt-diepholz.de
Gārsene mõis

Gārsene mõis (läti keeles Gārsenes muiža, saksa keeles Garssen) on mõis Lätis Aknīste piirkonnas Gārsene vallas Gārsenes. Kuramaa hertsog Gotthard Kettler andis Gārsene maad 1583. aastal von Budbergidele. Neile kuulus mõis võõrandamiseni 1920. aastal. Uusgooti stiilis mõisa peahoone püstitati 1856. aastal, 1885. aastal ehitati juurde ühekorruseline tiibhoone. 1939. aastal ehitati hoone arhitekt Vassiljevi projekti järgi kooliks ümber. Mõisa peahoones asuvad praegu põhikool ja Budbergide suguvõsa tutvustav muuseum. Kõrvalhoonetest on mõisakompleksis säilinud teenijate ja moonakate majad, laut, pruulikoda, ait ja tallid, mis paiknevad ümber hoovi. Veidi eemal asub 19. sajandil uusgooti stiilis ümber ehitatud vesiveski. Ka kuulub mõisa juurde aastail 1904–1906 ehitatud kirik, mida ehivad Budbergide suguvõsa heraldikaga vitraažid. Park rajati 19. sajandil ja on suurelt osalt metsapark, mida liigendavad tiigid ja kivisillad. Pargis veski lähedal asub Budbergide pere rahula. Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Asti

Asti on linn Itaalias Piemonte maakonnas, Asti provintsi halduskeskus. Asti asub umbes 80 km Torinost läänes Tanaro jõe vasakul kaldal Monferrato mägede vahel. Asutati Gallia liguurlaste poolt; 89 eKr oli selle kohal Rooma asundus. Piazza Alfieri linnasüdames on linna iidseim asustusala. Väljak on ümbritsetud uhkete 19. sajandi paleedega; väljakul asub Vittorio Alfieri monument. San Pietro in Consavia kirik (15. sajand) Asti toomkirik (Duomo), 14. sajandi gootika Collegiata di San Secondo kirik (13.–15. sajand; gooti stiilis) ja Comentini torn Palazzo di Bellino (ümber ehitatud 1730 Benedotto Alfieri poolt); Risorgimento muuseumi ja linna kunstigalerii asukoht Asti on luuletaja Vittorio Alfieri (1749–1803) sünnilinn. Alates 1257. aastast peetakse Astis iga-aastast paliot. Sealsest veinipiirkonnast saadakse Itaalia kuulsaimat, Asti vahuveini. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Asti valla koduleht (itaalia keeles)
Maduskink

Maduskink on skinklaste perekond. Maduskingi perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised liigid: Ophiomorus blanfordi Boulenger, 1887 Ophiomorus brevipes Blanford, 1874 Ophiomorus chernovi (lühijalg-maduskink) Anderson & Leviton, 1966 Ophiomorus latastii Boulenger, 1887 Ophiomorus maranjabensis Kazemi, Farhadi Qomi, Kami & Anderson, 2011 Ophiomorus nuchalis Nilson & Andren, 1978 Ophiomorus persicus Steindachner, 1867 Ophiomorus punctatissimus Bibron & Bory De St. Vincent, 1833 Ophiomorus raithmai Anderson & Leviton, 1966 Ophiomorus streeti Anderson & Leviton, 1966 Ophiomorus tridactylus Blyth, 1853. Loomade elu 5:203. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Ophiomorus Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 25.10.2013) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Ophiomorus Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 25.10.2013) (inglise keeles)
Kais Adlas

Kais Adlas (sünninimi Kais Ird; 10. oktoober 1945 – 27. august 2016) oli eesti näitleja. Adlas lõpetas 1965. aastal Vanemuise õppestuudio ja asus draamanäitlejana tööle Vanemuisesse. Adlas oli ka mitmete lavastuste juures lavastaja assistent. Ta on mänginud telelavastustes "Mee maik" ja "Lift" ning teleseriaalis „Hakkab jälle pihta”. 2009 Eesti Näitlejate Liidu auraha Kais Adlas oli Epp Kaidu ja Kaarel Irdi tütar, tal on õde Mari. Ta oli abielus näitleja ja lavastaja Raivo Adlasega. Nende poeg on valguskunstnik Priidu Adlas, neil on ka tütar Triinu. Suri Kais Adlas, ERR, 27. August 2016 Veiko Märka, Kaks tülikat titat ja kaks idiooti, Sirp, 25. jaanuar 2013 Suri Kais Adlas, ERR, 27. august 2016
Priit Strandberg

Priit Strandberg (sündinud 18. augustil 1989) on eesti näitleja ja lavastaja. Ta lõpetas 2008. aastal Vanalinna Hariduskolleegiumi teatriklassi ning 2012. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (25.lend). 2012. aastast on ta Tartu teatris Vanemuine draamanäitleja. On tegutsenud samas ka lavastajana. Loonud muusika lavastustele “Meie oma tõde, meie oma õigus” (2015), “Aino ja Haldjas” (2016), “Roosi nimi” (2017), “Julm mõrvar Hasse Karlsson paljastab tõe naise kohta, kes külmus surnuks raudteesillal” (2019), 2016. aastal ilmus Priit Strandbergil album "Valvab". 2012 Mihkel Raud / Andres Noormets "Musta pori näkku" (Gunn jt.) 2013 Ludvik Aškenazy / Leino Rei "Armunud kastis" (Erinevad rollid) 2013 Nikolai Nossov "Totu kuul" (Totu) 2014 Ingmar Bergman / Ain Mäeots "Fanny ja Alexander" (Mikael Bergman, Ismael Retzinsky) 2014 Eduard Tubin "Reigi õpetaja" (Noorem kohtuteener) 2014 Anton Tšehhov "Kajakas" (Semjon Semjonovitš Medvedenko) 2014 Andrew Lloyd Webber "Ooperifantoom" (Monsieur André) 2014 Tiit Palu "Minu veetlev Tartu" 2015 Tammsaare / Urmas Lennuk "Meie oma tõde, meie oma õigus" (Juss) 2016 Septimus Hodge – Tom Stoppard “Arkaadia” 2016 Sky – Andersson / Ulvaeus “Mamma Mia!” 2017 Bernard Gui – Umberto Eco “Roosi nimi” 2017 Priit – Andres Noormets “Lapsepõlvebänd” 2018 Tobias Ragg – Sondheim “Sweeney Todd” 2018 Frosch ja Valentin – Goethe “Faust” 2018 Oscar – Holcroft “Elamise reeglid” 2019 Faehlmann / Kutsar – Kõiv / Vahing “Faehlmann” 2022 Christopher Sly / Koolmeister – Shakespeare “Tõrksa taltsutus” 2022 Jossi / Orvar – Lindgren “Vennad Lõvisüdamed” 2021 Raehärra / Matemaatik / Õpetaja / Munk / Tundmatu munk – Brecht “Galilei elu” 2021 Aarne – Hella Wuolijoki “Niskamäe naised” 2019 Enrique – Molière “Naiste kool” 2018 – Hotell Londoni stipendium 2019 – Vanemuise draamatrupi kolleegipreemia – parim lavastaja (Molière “Naiste kool”) 2022 – Ants Lauteri nimeline auhind 2023 – Vanemuise draamatrupi kolleegipreemia – meeldivaima kolleegi eripreemia Priit Strandberg (Vanemuise teatri kodulehel)
URRAM

URRAM on veebipõhine Eesti raamatukogudele mõeldud infosüsteem. Infosüsteem loodi Kultuuriministeeriumi, SA Vaata Maailma ja OÜ Uranic COM koostöös. Infosüsteemi loomise projekti algatas 2001. aastal SA Vaata Maailma. Infosüsteemi hakati looma 2002. aastal. ESTER http://www.urania.ee/?page_id=3 (vaadatud 25.10.2013) http://www.lugeja.ee/ (vaadatud 25.10.2013) URRAM-i avaleht
Gisela (Franz Joseph I tütar)

Gisela Louise Marie (12. juuli 1856 – 27. juuli 1932) ertshertsoginna, Austria-Ungari keisri Franz Joseph I ja tema abikaasa keisrinna Elisabethi 2. laps.
O-Zone

O-Zone oli aastatel 1999–2005 tegutsenud elektroonilise tantsumuusika ansambel. Kuigi ansambli liikmed pärinesid Moldovast, elasid ja töötasid nad alates 2002. aastast Rumeenias. Ansambli asutasid 1999. aastal Dan Bălan ja Petru Jelihovschi. Pärast Jelihovschi lahkumist korraldas Bălan konkursi uute muusikute leidmiseks. Selle tulemusel muutus O-Zone trioks, mille koosseisu kuulusid Dan Bălan, Radu Sîrbu ja Arsenie Todiraș. Pärast ansambli laialiminekut jätkasid kõik kolm soolokarjääri. Rahvusvahelise kuulsuse saavutasid nad looga "Dragostea din tei", mis avaldati singlina Rumeenias 1. augustil 2003 ja ülemaailmselt 19. aprillil 2004. O-Zone - Dragostea Din Tei
Vjatšeslav Ivanov (ajakirjanik)

Vjatšeslav Ivanov (vene Вячеслав Владимирович Иванов) on venekeelne Eesti ajakirjanik, ajalehe Estonija peatoimetaja aastatel 1992–1997. Ta on lõpetanud Leningradi Riikliku Ülikooli 1983. aastal ajakirjanduse erialal. Ivanov on töötanud Novossibirski ajalehtedes Molodost Sibiri (Молодость Сибири), Sovetskaja Sibir (Советская Сибирь) ja Vetšerni Novossibirsk (Вечерний Новосибирск). Ta on töötanud Eesti venekeelses ajalehes Sovetskaja Estonija, algul korrespondendi, hiljem peatoimetaja asetäitjana. Вячеслав Иванов, Таллин, Эстония: Чемоданные настроения. А почему не в Россию? – "Utšitelskaja gazeta" ("Учительская газета"), 4. oktoober 2013 Михаил ВЕЛЛЕР: "ЗДЕСЬ Я НЕ ЗНАЮ, КАК ЗОВУТ ИМПЕРАТОРА..." – Molodjož Estonii, 5. mai 2001 Как Таллин справился с ролью культурной столицы Европы – Nevskoje Vremja (Невское время), 27. jaanuar 2012 Вячеслав Иванов: Мейерхольд, Ионеско… следующий! – Postimehe venekeelne väljaanne, 17. september 2013
Asare mõis

Asare mõis (läti keeles Asares muiža, saksa keeles Assern) on mõis Lätis Aknīste piirkonnas Asare vallas Asares. Teavet mõisa varasemate omanike kohta saab Asare luteri kiriku vitraažidelt, kus on kujutatud mõisa omanikke. Aastail 1561–1748 olid need Weissid, 1748–1756 Grimberg Altenbockide perest, 1756–1834 Holtid ja sealt võõrandamiseni von Waltherid (Walther-Wittenheimid). Kui Jaunsubate kirikla oli veel Asare mõisa karjamõis, asus seal piirkonna suurim viinaköök. Aastast 1924 tegutses peahoones kool, aga see hävis aastal 1926. Säilinud on arvukad kõrvalhooned, ühes neist asub vallamaja. Mõisakompleks hakkas kujunema 1741 aastal, olles piirkonnas üks esimesi uusgooti stiili näiteid. Aastaks 1840 olid mõisakompleksis kõik hooned sellele stiilile vastavalt uuendatud. 1749. aastal ehitatud peahoonest on järele jäänud vaid varemed, ent mõisakompleks ise on hästi säilinud. Alles on mõisavalitseja maja ja teenijate maja, ait, puuviljaaait, kaks pruulikoda, pruulmeistri maja, pruulikodade majandushooned, aidad, aedniku maja, laut, sepikoda. Mõisa juures olid ka kirik ja kõrts. Veidi eemal asuvad mõisa küünid ja tuuleveski varemed. Mõisakompleksi juurde kuulub ka mõisa rahula. Park rajati 18. sajandil ja on vabakujundusega. Parki piirab graniidist (maakivist) kiviaed. Park oli liigirikas, seal kasvavad praegugi mitmed võõrliigid: Douglase kuusk, euroopa nulg, siberi nulg. Pargis asub nn Templimägi, kust avaneb hea vaade mõisale. Sissekanne Läti mõisate saidil; fotod (läti keeles)
Wertingen

Wertingen on linn Saksamaal Baieri liidumaal Švaabimaa ringkonnas Dillingeni kreisis, Wertingeni valla keskus. Asub Dillingenist 13 km kaugusel idas ja Augsburgist 28 km kaugusel loodes.
Neresheim

Neresheim on linn Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal Ostalbkreisis, Neresheimi valla keskus. Asub Heidenheimist 16 km kaugusel kirdes ja Aalenist 20 km kaugusel kagus. Linna juures asub Neresheimi klooster.