laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Pulss (telesari)

Syke on alates 2014. aastast näidatud Soome telesari, mille sündmused leiavad aset suure linna keskhaigla traumaosakonnas .  Esimestel hooaegadel keskendus sari nelja haiglas töötava õe elule tööl ja vabal ajal.  Neljandal tootmishooajal laienesid sarja sündmused ka haiglast väljapoole, kui näidati, kuidas patsiente kiirabiga haiglasse toimetatakse.  2018. aastal ilmunud viiendal hooajal laienesid sündmused veelgi, et jälgida kogu traumaosakonda.  Sarja igas episoodis on kaks kuni kolm patsienti, kelle lood on seotud õdede eraeluga. Sarjas mängisid selle alguses Lena Meriläinen , Iina Kuustonen , Tiina Lymi ja Leena Pöysti .  Lisaks peaosatäitjatele mängisid sarjas peaosades Jarkko Niemi , Matti Ristinen ja Antti Luusuaniemi .  Meriläinen, Pöysti, Ristinen ja Luusuaniemi osalevad endiselt kümnendal hooajal. Aastatel 2014–2017 näitas sarja Yle TV2 , kuid alates 2018. aastal näidatud viiendast hooajast on selle õigused kuulunud Nelonen Mediale . 1.–4. hooaeg on endiselt näha Yle Areena voogedastusteenuses. 5.–17. hooaegu saab jälgida Ruutu voogedastusteenuses, kus need avaldatakse esmalt tasulises Ruutu+ lisateenuses. Pulss filmiti peamiselt Helsingi stuudios , kus ehitati sarja 360-kraadised Lavad.  Enne 2013. aasta oktoobris alanud seriaali võtteid käisid peaosades näitlejad orienteerumiskursustel, kus õpiti muuhulgas kasutama haiglatehnikat ja tegema pisiprotseduure.  Nahk, sooled, silmad, süda, jalad ja veri telliti Suurbritanniast filmimiseks .  Filmimise eesmärgil on siseelundid valmistatud silikoonkattega vahust ja südamed tarretisega täidetud kondoomidest .  Siseelundite valmistamisel on kasutatud ka hakkliha, õhupalle, sukkpükse ja pehmeid plastvoolikuid.  Filmimisel kasutatakse ka uut kirurgia- ja ravitehnoloogiat, näiteks kirurgilisi roboteid. 2015. aasta aprillis teatas Helsingin Sanomat , et Rootsi ja Suurbritannia tootmisettevõte ostis Sykki optsiooniõigused .  Optsioon on müüdud ka Hispaaniale .  Programmi välisõigusi müüb Eccho Rights nime all Nurses . 2016. aasta märtsis teatati, et Rootsi TV4 kanal ostis seriaali ümbertegemise õigused .  Seriaali nimega Syrror näidati Rootsis 2016. aasta sügisest kaks hooaega.  Küll aga kirjutas ajaleht Aftonbladet , et Rootsi tervishoiutöötajad olid pettunud sarja teostuses, mis andis nende sõnul vale pildi haigla igapäevaelust ja moonutas samal ajal tõde.  Syrrori sarja näidati ka Norras .  Oma kohalikud Sykke versioonid on tehtud ka Slovakkias ( Sestričky ) ja Prantsusmaal ( H24 ). Saksamaa ProSiebenSat.1 on Syketi edastanud oma tasulisel kanalil Sat.1 Emotion.  Eesti avalik-õiguslik ringhääling ERR kannab sarja oma ETV kanalil Pulssi nime all . Esimene Syke sarjal põhinev film Syke-film: Hätätila esilinastus kinodes novembris 2021. Filmi režissöör on Toni Laine ja stsenarist Petja Peltomaa . Selles mängisid Iina Kuustonen ja Riku Nieminen . Teistes rollides mängisid sarja võtmenäitlejad nagu Lena Meriläinen , Tiina Lymi , Leena Pöysti , Antti Luusuaniemi , Jarkko Niemi ja Matti Ristinen . Sarja põhjal valmiva teise filmi Syke: Särkynyt såði võtted algavad 2023. aasta kevadel. Filmi peategelaseks on üldkirurg Holopainen, keda kehastab Jarkko Niemen .
Samblikuroheline

Samblikuroheline (prantsuse keeles vert lichen, inglise keeles lichen green) on üks rohelistest värvitoonidest, salvei- või seladonrohelisega sarnanev hele tuhm hallikasroheline värvus. Kasutatakse harva, eelkõige moe kontekstis tekstiilide värvuse kirjeldamiseks. Harilik kitsesamblik (Flavoparmelia caperata) Vagu-lapiksamblik (Parmelia sulcata) Samblikuroheline on samblarohelisest heledam, külmema tooniga ja hallikam. Prantsuskeelsete värvinimetuste portaal pourpre.com annab samblikurohelise (vert lichen) vasteks hallikasroheliste toonivahemiku                          . Portaali code-couleur.com järgi on samblikuroheline heleroheline      . Pantone värvivaliku toon 15-5812 Lichen on peaaegu sinakasroheline      . DMC tikkimisniitide valikus on värvus hallikasroheline     . Vert lichen. - pourpre.com #V. - code-couleur.com https://icolorpalette.com/color/pantone-15-5812-tcx
Şəki khaanipalee

Şəki khaanipalee (aserbaidžaani keeles Şəki xanlarının sarayı) on 17. sajandi palee Aserbaidžaanis Şəki linnas. Adalat Tahirzade.,23
Panaceae

Panaceae on klassi Agaricomycetes torikulaadsete seltsi kuuluv seente sugukond. Panus Panaceae andmebaasis eElurikkus
Panus

Panus on klassi Agaricomycetes torikulaadsete seltsi kuuluv seente perekond. Panus conchatus – kasemütsak, varem kase-hammaslehik Panus neostrigosus Panus andmebaasis eElurikkus
Kasemütsak

Kasemütsak (Panus conchatus), varem kase-hammaslehik, on klassi Agaricomycetes torikulaadsete seltsi kuuluv seente liik. Kasemütsak andmebaasis eElurikkus
FC Roskilde

FC Roskilde (taanikeelse täisnimega Football Club Roskilde, lühemalt FC Roskilde; ka FCR) on Taanis Roskilde linnas tegutsev jalgpalliklubi. Klubi mängib Roskilde Idrætspark, nimetatakse ka Ørnereden (Kotkapesa) Klubi asutati 1. juuli 2004 pealisehitusena Roskilde Boldklub af 1906, Svogerslev Boldklubi ja Himmelev-Veddelev Boldklubi jalgpalliosakonna vahel. 2023. aastast on klubi peatreener Mikkel Thygesen. "Om FCR". FC Roskilde (taani). Vaadatud 1. augustil 2024. "Mikkel Thygesen er ny cheftræner for FC Roskilde". bold.dk (taani). 4. september 2023. Vaadatud 1. augustil 2024. Klub koduleht
Vene-Ukraina sõja kronoloogia (1. august 2024 – ...

suuna Vene-Ukraina sõja kronoloogia (1. august 2024 – ...)
Stoltevoet

Stoltevoet (ka Stolzenfues, Stoltevoot, Stoltefut) oli tuntud Tallinna raehärrade ja vaimulikesuguvõsa Johann Stoltevoet, Tallinna raehärra (1385–1402)/1419) Arnold Stoltevoet (surn. 1419), Tallinna piiskop (1418–1419) Gerlacus Stoltefut, Tallinna toomhärra (1420) Gottschalk Stoltevoet (Stoltefot), Tallinna raehärra (1428–1457) Iwan Stoltevoet, Tallinna piiskop (1475–1477) Böthführ, Heinrich Julius, Die Livländer auf auswärtigen Universitäten in vergangenen Jahrhunderten. Erste Serie: Prag. Köln. Erfurt. Rostock. Heidelberg. Wittenberg. Marburg. Leyden. Erlangen., Riga 1884. Buchdruckerei von W. F. Hacker, seite 16 Kalmer Mäeorg, Huecki maja (Lai tn 29), esimene lugu, Tallinna Linnaarhiiv, 1. november 2021 Johann Stoltevoet, Bürgermeister zu Reval, Rahvusarhiiv, Pärgamendid, TLA.230.1-I.453 Böthführ, Heinrich Julius, Die Livländer auf auswärtigen Universitäten in vergangenen Jahrhunderten, seite 7 Gottschalk Stoltevoet (Stoltefot), Rahvusarhiiv, Pärgamendid, TLA.230.1-I.643
Goethe Instituudi asukohtade loend

See nimekiri annab ülevaate Goethe Instituudi asukohtadest maailmas. Nimekirjas kajastuvad ka Goethe keskused, mis on Saksa kultuuriasutused, millel on ametlikud koostöölepingud Goethe Instituudiga ja mis pakuvad mõningaid Goethe Instituudi teenuseid. "Goethe.de - Institute weltweit - Goethe-Institut". "Goethe Centres - Goethe-Institut". www.goethe.de. Vaadatud 20. aprillil 2023. "分院 - Goethe-Institut China". goethe.de. Vaadatud 30. aprillil 2019. "歌德语言中心 - Goethe-Institut China". goethe.de. Vaadatud 30. aprillil 2019. "Deutsches Sprachinstitut Teheran (DSIT)". www.dsit.org.ir. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. aprill 2023. Vaadatud 24. aprillil 2023. "Kontakt und Öffnungszeiten - Goethe-Institut Korea". www.goethe.de. Vaadatud 24. aprillil 2023. "Capital Office Berlin - Goethe-Institut". www.goethe.de. Vaadatud 24. aprillil 2023. "Head Office Munich - Contact and directions - Goethe-Institut". www.goethe.de. Vaadatud 24. aprillil 2023.
Ayden Owens-Delerme

Ayden Owens-Delerme (sündinud 28. mail 2000 Pittsburghis) on Puerto Rico kümnevõistleja. Rahvusvahelistel võistlustel esindab ta 2018. aastast Puerto Ricot emapoolse perekonna soovil. Ayden Owens-Delerme on lõpetanud 2021. aastal Michigani Ülikooli biomeditsiinitehnika bakalaureusekraadiga. Seejärel asus õppima Arkansase Ülikooli, kus lõpetas 2023. aastal Waltoni ärikolledži Master of Business Administration Program õpingud. Ta on tulnud Birminghamis (Alabama) 2022. aastal NCAA üliõpilaste sisemeistrivõistlustel seitsmevõistluses võitjaks tulemusega 6211 punkti. Sama aasta juunis võitis ta Eugene'is NCAA meistrivõistluste kümnevõistluse, saades punktisummaks 8457 punkti. 2022. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Eugene'is saavutas ta kümnevõistluses Kevin Mayeri, Pierce LePage ja Zachery Ziemeki järel neljanda koha 8532 punktiga. Owens-Delerme oli tulemusega 8281 punkti Kesk-Ameerika ja Kariibi mere mängude kümnevõistluse võija 2023. aastal. Samal aastal tuli ta ka NCAA üliõpilaste sisemeistriks 4x400 meetri teatejooksus ja teisele kohale seitsmevõistluses (6518 punkti). 2023. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Budapestis ei ületanud Ayden Owens-Delerme teivashüppes algkõrgust, kui oli kogunud seitsme alaga 6148 punkti ning oli 6. kohal. Seejärel ta katkestas võistluse. 2024. aasta aprillis USA-s Walnutis toimunud kümnevõistlusel saavutas Owens-Delerme maailma hooaja tippmarki tähistava 8732 punktiga esikoha (10,31 - 7.77 - 16.26 - 1.98 - 47,23 - 13,73 - 46.00 - 5.10 - 59.28 - 4.45,59). Tulemus oli ühtlasi uus Puerto Rico rekord. Kümnevõistlus – 8732 punkti, 18. aprill 2024, Walnut (NR) Seitsmevõistlus – 6518 punkti, 11. märts 2023, Albuquerque (NR) Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit Razorback Ayden-Owens Delerme prepares for World Athletics Championships. Kark.com. 7 July 2022. Ayden Owens-Delerme. /arkansasrazorbacks.com. DECATHLON FINAL RESULTS media.aws.iaaf.org. Ayden Owens-Delerme. World Athletics. Õiglase konkurent napsas olümpiapileti maailma hooaja tippmargiga. sport.err.ee, 19.04.2024.
Novaci

Novaci on linn Rumeenias Gorji maakonnas. Linn asub ajaloolises Olteenia piirkonnas Gilorti jõe ääres. Linna haldusalasse kuulub neli küla: Bercești, Hirișești, Pociovaliștea ja Sitești. Küla on esmamainitud 1504. aastal. Linnaks sai Novaci 2. juunil 1968. aastal. 2021 Romanian census Monografia orașului Primăria orașului Novaci. Vaadatud 2. augustil 2024
Cehu Silvaniei

Cehu Silvaniei (ungari keeles Szilágycseh, saksa keeles Bömischdorf) on linn Rumeenias Sălaji maakonnas. Linn asub ajaloolises Krisaania piirkonnas, Zalăust ligikaudu 26 km põhjakirdes. Linna haldusalasse kuulub neli küla: Horoatu Cehului (Oláhhorvát), Motiș (Mutos), Nadiș (Szilágynádasd) ja Ulciug (Völcsök). Kindlust on esmakordselt mainitud 1319. aastal (Castrum Cheevar). Asulat on esmamainitud 1405. aastal (Csehy). 1670. aastal laastasid türklased Cehu Silvanieid. Linnaks sai Cehu Silvaniei 17. veebruaril 1968. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Cehu Silvaniei elanikest ungarlasi 45,85%, rumeenlasi 43,07%, mustlasi 4,98% ja teistest rahvustest inimesi ja neid, kel rahvus teadmata 6,11%. 2021 Romanian census Cehu Silvaniei România Geografică. Vaadatud 2. augustil 2024
Fort Liberty

Fort Liberty, endise nimega Fort Bragg, on Ameerika Ühendriikide sõjaväebaas. Nimetus Fort Liberty võeti kasutusele 2023. aastal. Fort Bragg changes name to Fort Liberty, part of U.S. Army plan to rename installations honoring Confederate soldiers (02.08.2024)
Pluragrotta

Pluragrotta on üleujutunud maa-alune koobastik, mis paikneb Rana vallas Norras. Hea läbipaistvusega üsnagi külm vesi on graniidist aluspinnases uuristunud pae pooridesse ja marmorist moodustitesse otse Plura jõest. 1960. aastail paisutati Skandinaavia mäestikus Plurdaleni orus asuvat Kallvatneti järve, sellega seoses muutusid võimalikuks koopasukeldumised. Läbimatud on enamik üpris kitsastest koopakäikudest, mida on kokku ligi 200. Sealsed rahnud, liivad ja setted arvatakse pärinevat sub- ja periglatsiaalsusest. 1980. aastal sukeldusid nendesse esimestena Svein Grundstrøm ja Bjørn Fagertun. Uuringuid viidi algselt läbi Bergeni Ülikoolist. Avastusretki on hiljem korraldanud kaks sukeldumisorganisatsiooni. Norsk Teknisk Dykkekrets sooritas esmased mõõdistamised, Reel Action Diving on tööd jätkanud aastast 2002. Laskuda saab laiematesse käikudesse, mis ulatuvad sügavusse vähemalt 135 m. Soomlastest on saanud üks peamisi sukeldujate sihtrühmasid. 2013. aastal leidsid nad ühenduse kahe sissepääsu vahel. Plurast on võimalik välja jõuda õhuga täitunud kuiva koopasse nimega Steinugleflåget. Tõus viimase peamisesse tiiki eeldab vertikaalset lõpp-pingutust umbes sajakonnal meetril. Kogu ligikaudu 3 km pikkune teekond on raskelt läbitav ja nõuab asjatundlikkust, retk kestab umbes viis tundi. Sukeldumisi saab ette võtta olenemata aastaajast, küll on talvel vajalik lõhkuda avaus jõge katvasse jäässe. Koobastiku vees ei teatud elavat kalasid, siiski on neid ülesvõtetele väga harva jäädvustatud. Sissepääsukäikudes võib kohata aga väiksemaid lülijalgseid. 10. augustil 2019 abiellusid koobastikus soomlane Jani Santala ja norralanna Ina Traelnes. Guinnessi rekordite raamatusse läks see kirja kui enima osavõtuga sukeldumist nõudva veesulus laulatusena. 1988. aastal vigastas sukelduja oma sukeldumisülikonda vastu teravat kivinukki, jalga haavates pääses ta siiski kergema hüpotermiaga. 2006. aastal uppus sukelduja Norrast, kelle leidsid 12 päeva hiljem britid. 2014. aastal uppusid kaks sukeldujat Soomest, ülejäänud kolm pääsesid kessoontõvega. Traagikat käsitletakse filmis "Takaisin pintaan" (2016). 2024. aastal uppus sukelduja Ameerika Ühendriikidest. Jordbrugrotta Litjåga
Sinaia

Sinaia on linn Rumeenias Prahova maakonnas. Linn asub ajaloolises Munteenia piirkonnas Prahova jõe orus. Sinaia on mägikuurort ja talispordikeskus. Asula kujunes aastatel 1690–1695 rajatud Sinaia kloostri ümber. Linnaks sai Sinaia 1880. aastal. Kuningas Carol I alustas 1873. aastal Sinaiasse Peleși lossi ehitamist. Loss avati 1883. aastal. Peleși loss oli kuni 1947. aastani Rumeenia kuningate suveresidents. Sinaia's history Hotel Regina. Vaadatud 3. augustil 2024 Peles Castle - Sinaia : Summer residence of Romania royal family Romanian Toursim. Vaadatud 3. augustil 2024
Aina Getagazova

Ayna Getagazova (vene keeles: Айна Магомедовна Гетагазова, inguši keeles: Ӏайнаъ Гетагазова; sündinud 13. detsember 1984 Vladikavkazis) on Venemaa laulja, helilooja, saatejuht ja ''Мял'' heategevusfondi hoolekogu liige.Ta on Tšetšeeni Vabariigi rahvakunstnik ja Inguššia rahvakunstnik (2020). Tema repertuaari kuuluvad sellised kuulsad laulud nagu “Фаьра хьазильг”, “Ала сога”, “БӀаьсти яьлча” ja “Хоза йоӀ”.
Zulfugarovi ehitatud mollakhana

Zülfüqarovi mollakhana on ajalooline elamu Aserbaidžaani Şəki linnas, Yuxarı Başı riiklikus ajaloo-arhitektuuri kaitsealal. Hoone ehitas 1888. aastal kaupmees Hacı Məhəmməd Zülfüqar oğlu. Zülfüqarovi mollakhana ehitati 1888. aastal Şəki tuntud kaupmehe Hacı Məhəmməd Zülfüqar oğli poolt. Ehitis oli peamiselt elamu, kuid samal ajal tegutses seal ka mollakhana ehk islamikool. Selles õpetasid oma aja tuntud usuõpetajad ning seal said hariduse teoloogia ja õiguse alal paljud õpilased. Nõukogude võimu ajal hoone natsionaliseeriti ja muudeti elamuks, mida see pikka aega ka oli. 1990ndatel, pärast Aserbaidžaani iseseisvumist, tagastati hoone eravaldusse. Zülfüqarovi mollakhana on ehitatud Şəki arhitektuurikooli traditsioonilises stiilis. Kahekorruseline hoone on koos hooviga 685,6 ruutmeetri suurune. Mollakhana asub Şəki linna südames, Yuxarı Başı riikliku ajaloo-arhitektuuri kaitseala territooriumil. Hoone paikneb linna ajaloolistes linnaosades, Aşağı Başis, ja rikastab koos ümbritsevate ajalooliste ehitistega linna arhitektuurilist ansamblit. Hoone planeering on lihtne ja funktsionaalne. Esimesel korrusel asusid eluruumid, teisel korrusel aga mollakhana jaoks mõeldud ruumid. Hoone fassaad on rikkalikult kaunistatud Şəki šebake-võrede ja nikerdatud ornamentidega. Puitverandad ja -aknad annavad hoonele erilise võlu. Fassaadil kasutatud ornamentika peegeldab nii religioosseid kui ka ilmalikke motiive, mis on seotud hoone kahese funktsiooniga – elamu ja koolina. Hoone sisekujundus on samuti kujundatud Şəki arhitektuurikooli traditsioonilises stiilis. Toad on avarad ja valgusküllased. Laed on puidust, seinad lubjatud. Mõnes toas on säilinud seinamaalid ja -ornamendid. Zülfüqarovi mollakhana on osa Aserbaidžaani kultuuripärandist ja seda kaitseb riik. Hoone kanti 2001. aastal riikliku tähtsusega kinnisvarakultuurimälestiste nimekirja. Şəki khaanide palee Yuxarı Baş riiklik ajaloo-arhitektuuri kaitseala Aserbaidžaani arhitektuur "Zülfüqarovun mollaxanası - Şəki İrs Reyestri". sheki.heritage.org.az (aserbaidžaani). Vaadatud 3. augustil 2024. "Azərbaycan Respublikası Nazirlər Kabinetinin 2 avqust 2001-ci il tarixli, 132 nömrəli qərarı". mct.gov.az (aserbaidžaani). Vaadatud 3. augustil 2024. Zülfüqarovun mollaxanası - Şəki İrs Reyestri (aserbaidžaani keeles)
Sirje Simson

Sirje Simson (sünniperenimega Tohver; 24. august 1947 Tallinn – 29. jaanuar 2015 Soodla küla, Anija vald) oli eesti kunstiajaloolane ja muinsuskaitsja. Ta lõpetas 1975. aastal Leningradis Ilja Repini nimelises Maali-, Skulptuuri- ja Arhitektuuriinstituudi kunstiteaduse erialal. Aastatel 1970–1981 oli ta Eesti NSV Riiklikus Kunstimuuseumis teadur ja näituste organisaator. Aastatel 1981–1993 töötas ta Kultuuriministeeriumi muuseumide ja kultuurimälestiste teaduslik-metoodilises nõukogus kunstimälestiste sektoris, töö põhisisu oli pühakodade kunstivarade kirjeldamine ja dokumenteerimine. 1993–1996 oli ta kooliõpetaja. Aastatel 1995–2002 EELK konsistooriumi arhivaar ja EELK Usuteaduse Instituudi kunstiajaloo õppejõud. Koostas Muinsuskaitseameti ja Tallinna Kultuuriväärtuste Ameti tellimusel kirikutele ja kogudustele kultuurimälestiste riiklikusse registrisse kantud kunstivarade kohta kaitsekohustuse teatisi, osales Vabariigi Valitsuse ja Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku (EELK) ühiskomisjoni kultuuriväärtuste alamkomisjoni töös, pidas kirikukunsti tutvustavaid loenguid ning juhtis ekskursioone pühakodades ja kalmistutel. Ta töötas alates 1997. aastast koos kirikuõpetaja Harri Reinuga Ruhnu koguduse ja kirikute ainesega ning Ruhnu puukiriku juubelitrükise ettevalmistamisega (jäi ilmumata), milleks kogus ainest ka Läti muuseumidest ja arhiividest (Ruhnu Kuramaa-perioodi kohta). Tema eestvedamisel ilmus 16 aastat järjest seinakalender „Eestimaa kirikud“: "Eesti maakirikud. Kalender 1999". Tekstid Sirje Simson, fotod Malev Toom. Tallinn: Logos, Eesti Kirik, 1998 "Aino Bachi graafika. Näituse nimestik". Koostaja Sirje Simson, kujundaja Guido Pant. Tallinn: Eesti NSV Riiklik Kunstimuuseum, 1976 "Andrei Jegorov 1878-1954. Näituse kataloog". Koostaja Sirje Simson, kujundaja Silvia Liiberg. Tallinn: Eesti NSV Riiklik Kunstimuuseum, 1978 Villu Jürjo, Sirje Simson. "Viru praostkonna kirikud. Tallinn: Logos, EELK Viru praostkond, 2003 "Ruhnu puukirik. Fotod Sirje Simson, Ivo Mõik. Ruhnu: Sirje Simson, 2004 "Ruhnu uus kirik". Ruhnu: Sirje Simson, 2004 "Pildipiibel Püha Vaimu kiriku vääridel". Tallinn: Tallinna Kultuuriväärtuste Amet, 2005 2. trükk 2007 "Pauper's Bible. Picture bible based on the galleries of the Holy Spirit Church". Tõlge inglise keelde Kristi Tarand. Tallinn: Tallinna Kultuuriväärtuste Amet, 2006 "Ikonostaasi konserveerimine 2000-2010 Tallinna Issanda Muutmise Peakirikus". Tallinn: Tallinna Kultuuriväärtuste Amet, 2010 "Ruhnu uus kirik 1912-2012. Ajaloo lühivaade ja allikapublikatsioone". Ruhnu: Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Ruhnu Püha Magdaleena kogudus, 2012 Tema abikaasa aastatel 1971–1975 oli maalikunstnik Kaljo Simson. "Sirje Simson 24. VIII 1947 – 29. I 2015". Sirp nr 5, 6. veebruar 2015. Lk 37 Janis Tobreluts. "In memoriam Sirje Simson". Eesti Kirik 6, 11. veebruar 2015 Janis Tobreluts. "Kunstiajaloolane Sirje Simson 24.08.1947 – 29.01.2015". // Muinsuskaitse aastaraamat 2015. Muinsuskaitseamet. Tallinn 2016. Lk 133 Haud Raasiku vanal kalmistul
Vișeu de Sus

Vișeu de Sus (saksa keeles Oberwischau, ungari keeles Felsővisó) on linn Rumeenias Maramureși maakonnas. Linn asub ajaloolises Marmaatia piirkonnas. Linna haldusalasse kuulub üks küla: Vișeu de Mijloc (Középvisó). Asulat on esmamainitud 1385. aastal. 1770. aastatel saabus piirkonda saksa asunikke. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vișeu de Susi elanikest rumeenlasi 84,96%, sakslasi 4,03%, ungarlasi 2,57% ja teistest rahvustest inimesi 0,95%. Rahvus oli teadmata 7,47%-l elanikest. Fürstenfeld, Austria Zug, Šveits Verhovõna, Ukraina Staunton, Ameerika Ühendriigid 2021 Romanian census Despre orașul Vișeu de Sus Primăria Vişeu de Sus. Vaadatud 3. augustil 2024
Must riisikas

Must riisikas (Lactarius lignyotus) on pilvikuliste sugukonda riisika perekonda kuuluv seeneliik. Seen on söödav värskelt. Must riisikas andmebaasis eElurikkus
Paldiski Bolševik

Paldiski Bolševik (Палдиский большевик) oli 1941. aastal Paldiskis ilmunud EK(b)P Paldiski linnakomitee häälekandja. Ajaleht ilmus kaks korda nädalas 13. maist kuni 3. juulini, kokku 15 numbrit. Trükiarv oli 1540, üksiknumbri hind 10 kopikat. Toimetaja oli V. A. Fomitšev.
Nõukogude Vimpel

Nõukogude Vimpel oli 1941. aastal Tartus ilmunud Peipsi Laevanduse Valitsuse ja Poliitilise osakonna häälekandja. 16. mail 1941 ilmus üks nummerdamata väljaanne 400 eksemplaris, mida levitati tasuta. Toimetaja oli V. Eferjev.
Petserskaja Pravda

Petserskaja Pravda (Петсерская правда) oli 1941. aastal Petseris ilmunud venekeelne Petseri maakonnakomitee häälekandja. 5. aprillist kuni 5. juulini 1941 ilmus kokku 25 numbrit üksiknumbri hinnaga 10 kopikat. Toimetuse kolleegiumisse kuulusid M. I. Pliss, N. M. Kostina ja K. J. Seinas.
Teras (ajaleht)

Teras oli 1940. aastal Tapal ilmunud 1. diviisi häälekandja. Ajalehe ilmumise alguse ja numbrite üldarvu kohta puuduvad andmed. Rahvusraamatukogus säilitatakse ajalehe 2. numbri defektset eksemplari 10. septembrist 1940, mille trükiarv oli 600 ja mida levitati ilma hinnata. Peatoimetaja oli H. Kängsepp, toimetajad P. Kippus ning F. Rannaste.
Võit (ajaleht)

Võit oli 1951–1953 Varstus Antsla rajoonis ilmunud Varstu masina-traktorijaama poliitosakonna häälekandja. Ajaleht ilmus kaks korda nädalas 1. novembrist 1951 kuni 27. detsembrini 1953, kokku 3 aastakäiku. Ajaleht oli 2-leheküljeline, trükiarvuga 600 eksemplari (1953), üksiknumbri hinnaga 10 kopikat. Toimetajad olid M. Kons (1951–1953) ja M. Luik. Ajaleht on digiteeritud.
Stahhaanovlik Töö

Stahhaanovlik Töö oli 1951–1953 Antsla rajoonis ilmunud Pikajärve masina-traktorijaama poliitosakonna häälekandja. Ajaleht ilmus 11. aprillist 1951 kuni 25. detsembrini 1953 2 korda nädalas, kokku 3 aastakäiku 700 eksemplaris, üksiknumbri hinnaga 10 kopikat. Toimetajad olid R. Tõnts (1951–1953) ja A. Ermel. Ajaleht on digiteeritud. Sama pealkirja kandis aastail 1951–1955 ka Kiviõli rajooni ajaleht, hilisem Töö Lipp.