laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Anatoli Garšnek

Anatoli Garšnek (17. november 1918 Irboska – 24. oktoober 1998 Tallinn) oli Eesti helilooja ja muusikapedagoog. Anatoli Garšnek lõpetas 1937. aastal Petseri gümnaasiumi ja asus samal aastal õppima Tallinna Konservatooriumi professor Heino Elleri kompositsiooniklassi. 1939. aastal katkestas õpingud teenistus Eesti Vabariigi kaitseväes. See pikenes ootamatult kuni 1945. aastani seoses Teise maailmasõjaga. Pärast seda jätkas ta õpinguid Tallinna Riiklikus Konservatooriumis. Aastatel 1950–1953 täiendas ta end Moskva Konservatooriumis professor S. Bogatõrjovi juures. Ta oli kunstiteaduste kandidaat (1955). Ta töötas Tallinna Riiklikus Konservatooriumis 1954. aastast praktiliselt kuni surmani. 1962. aastast oli ta dotsent, aastast 1965 professori kohusetäitja, aastast 1986 professor ning aastast 1994 emeriitprofessor. Aastatel 1968–1978 juhatas ta kompositsiooni- ja muusikateaduse kateedrit. Tema kompositsiooniklassi õpilased on olnud Anti Marguste, Hans Hindpere, Raimond Lätte, Enn Vetemaa, Mati Kuulberg, René Eespere, Toomas Siitan jpt. 4 sümfooniat (1953, 1963, 1974, 1981) "Võidetud soo", sümfooniline poeem (1950) "Partisanid", sümfooniline süit (1951) "1905. aasta", sümfooniline avamäng (1955) Lõbus avamäng sümfooniaorkestrile (1975) Sümfoniett keelpillidele (1980) Kontsert-fantaasia klaverile, tšellole ja sümfooniaorkestrile (1984) 2 sonatiini flöödile ja klaverile (1948, 1973) 2 sonatiini klaverile (1954, 1965) Sonatiin metsasarvele ja klaverile (1976) Sonatiin tšellole ja klaverile (1978) 3 sonaati tšellole ja klaverile (1958, 1978, 1983) Sonaat-fantaasia viiulile ja klaverile (1961) Sonaat klaverile (1961) Sonaat 2 tromboonile ja klaverile (1969) Sonaat fagotile ja klaverile (1975) Sonaat klarnetile ja klaverile (1979) Sonaat oboele ja klaverile (1982) Klaveritrio (1949) Klaverikvintett (1955) Kvintett puupuhkpillidele ja klaverile (1969) Trio metsasarvele, viiulile ja klaverile (1984) 10 karakterpala klaverile (1958) Kümme lastepala klaverile (1959) Süit kolmele flöödile (1978) "Stalini nimel", ballaad baritonile ja sümfooniaorkestrile (tekst K. Korsen) (1950) Viis setu laulu metsosopranile ja sümfooniaorkestrile (tekst rahvaluule ja Lea Tormis) (1953) "Vürst Vjatško ja vanem Meelis", oratoorium sega-, mees- ja naiskoorile, 2 baritonile, metsosopranile ja sümfooniaorkestrile (tekst P. Anton) (1954) "Suur Oktoober", kantaat segakoorile, sopranile ja sümfooniaorkestrile (tekst I. Sikemäe) (1957) "Mahtra sõda", kantaat segakoorile ja sümfooniaorkestrile (tekst P. Anton) (1958) Vokaliis sopranile ja sümfooniaorkestrile (1960) Kaheksa laulu Sergei Jessenini sõnadele, kõrgele häälele ja klaverile (1960) "Vägev võlur". lasteooper (Eno Raua libreto E. Baumi ja A. Volkovi järgi) (1968) Viis laulu Aleksander Bloki sõnadele, sopranile ja klaverile (1970) Kontsertaaria (vokaliis) metsosopranile ja sümfooniaorkestrile (1983) "Peipsi laulud", koorisüit (tekst rahvaluule) (1961) Igor Garšnek on tema poeg.
Saaremaa lahing

Saaremaa lahinguks on nimetatud mitmeid Saaremaal ja selle ümbruskonnas toimunud lahinguid: Saaremaa lahing toimus Taani sõjakäigu ajal Saaremaale 1222. aastal Saaremaa lahing toimus Põhjasõja ajal 1719. aastal Saaremaa lahing toimus Rootsi-Vene sõja ajal 1789. aastal 1206. aasta Taani sõjakäiku Saaremaale on nimetatud Saaremaa lahinguks
Raivo Seppo

Raivo Seppo (sündinud 29. jaanuaril 1973) on eesti kirjanik. Ta on ka Eesti Genealoogia Seltsi Tallinna osakonna liige. Tema teos "Pöörane Villemiine" oli 2003. aasta Virumaa kirjandusauhinna kandidaat. "Fredegunde, Neustria kuninganna" eest sai ta Eesti Kultuurkapitalilt autoristipendiumi. Ta töötab Harju Maakohtus istungisekretärina. "Eesti nimeraamat"; Olion 1994 Tallinn; ISBN 5460001641 "Hüatsintsõrmus"; Kupar 1995; ISBN 9985610458 "Ahvatluste oaas"; Eesti Raamat 2002; ISBN 9985653653 "Nimed ja nimepäevad"; Olion 2002; ISBN 9985663080 "Pöörane Villemiine"; Lambri Raamat 2003; ISBN 9949102103 "Kuupaiste tütar"; Eesti Raamat 2005; ISBN 9985655176 "Fredegunde, Neustria kuninganna"; Eesti Raamat 2006; ISBN 9985655451 "Elavad nimed"; Olion 2008; ISBN 9985665503 "Öörahvas"; Eesti Raamat 2009; ISBN 9789985657485 "Kümme patust"; Eesti Raamat 2009; ISBN 9789985657096 "Köiest läbi käinud"; Lambri Raamat 2009; ISBN 9789985994559 "Paradiisia Vabariigi hiilgus ja ..."; Eesti Raamat 2010; ISBN 9789985657973 "Äikeserannik"; Eesti Raamat 2011; ISBN 9789985658758 "Malabari lesk"; Eesti Raamat 2012; ISBN 9789985659618 "Pangajooks"; Eesti Raamat 2012; ISBN 9789985659236 "Ka teisel kaldal saadan sind; Eesti Raamat 2013; ISBN 9789949525133 "Nirvaana rada"; Eesti Raamat 2014; ISBN 9789949525591 "Traaklane"; Eesti Raamat 2015; ISBN 9789949567010 "Vaikne pesake"; Eesti Raamat 2016; ISBN 9789949567621 "Kord kuningalinnas"; Eesti Raamat 2017; ISBN 9789949596980 "Tänamatud"; Eesti Raamat 2018; ISBN 9789949658091 "Tuulte pärijanna"; Eesti Raamat 2019; ISBN 9789949683833 "Hulkuvate ihude stoori"; Eesti Raamat 2020; ISBN 9789916120736 Meelis A. Piller, "Salapärane riigiametnik", Eesti Ekspress 1996 Inna Grünfeldt, "Ahvatluste ja kire mängud", Virumaa Teataja 18. jaanuar 2003 "Igas riigis ise päeval", Maaleht, 15. jaanuar 2004 Jan Kaus, "Pöörane kirjandus", Eesti Päevaleht, 6. veebruar 2004 Inna Grünfeldt, "Kaemus: Kuupaistet ei saa kodustada", Virumaa Teataja, 18. jaanuar 2006 Helen Urbanik, "Verise kuninganna järeltulija", Eesti Ekspress, 1. juuni 2006 Jüri Aarma, "Meie nimepäevakalendri imed", Maaleht, 21. detsember 2006
Gary Moore

Robert William Gary Moore (4. aprillil 1952 Belfast – 6. veebruar 2011 Estepona, Hispaania) oli Põhja-Iirimaalt pärit Briti laulja ja kitarrist. Moore alustas oma muusikukarjääri juba 1960. aastatel, mängides kitarristina bluusibändis Skid Row. 1970. aastatel tegutses ta nii sooloartisti, hard rock'i bändi Thin Lizzy kitarristi kui ka džässbändi Colosseum II kitarristi ja lauljana. Laiema tuntuse saavutas ta 1980. aastatel, kui ta tegeles peamiselt hard rock'iga. Alates 1990. aastate algusest mängis Moore peamiselt bluusi. Ajalehe The Guardian andmeil oli Gary Moore puhkamas Hispaanias Costa del Solis, kui tema surnukeha 6. veebruari hommikul ühest sealsest hotellist leiti. Grinding Stone (1973) Back on the Streets (1978) G-Force (1979) Corridors of Power (1982) Live at the Marquee (1983) Victims of the Future (1983) Dirty Fingers (1984) We Want Moore! (1984) Run for Cover (1985) Rockin' Every Night – Live in Japan (1986) Wild Frontier (1987) After the War (1989) Still Got the Blues (1990) After Hours (1992) Spanish Guitar – Best (1992) Blues Alive (1993) Ballads & Blues 1982–1994 (1994) Blues for Greeny (1995) Around The Next Dream (1996) Dark Days in Paradise (1997) Out in the Fields – The Very Best of Part 1 (1998) Blood of Emeralds – The Very Best of Part 2 (1999) A Different Beat (1999) Back to the Blues (2001) Have Some Moore – The Best Of (2002) Live At Monsters Of Rock (2003) Power of the Blues (2004) Old New Ballads Blues (2006) The Platinum Collection (2006) Close As You Get (2007) Bad for You Baby (2008) Gary Moore, former Thin Lizzy guitarist, dies aged 58 Ametlik koduleht "Gary Moore'i kuulus kitarrisoolo on plagiaat". Elu24. 6. detsember 2008.
Jaanalind

Jaanalind (Struthio camelus), on linnuliik jaanalinnuliste seltsist, jaanalindlaste sugukonna jaanalinnu perekonnast. Jaanalinnud on suurimad lennuvõimetud linnud. Jaanalindude areaal hõlmab Aafrika, Araabia ja muud Edela-Aasia piirkonnad. Hiljuti olla jaanalinde elanud ka Sise-Aasias. Jaanalindude normaalne kehatemperatuur on 39–40 °C. Jaanalind on ainuke lind, kelle jalal on kaks varvast. Ta on võimeline jooksma kiirusega kuni 70 km/h ja seda kiirust hoidma ligi 30 minutit. Jaanalinnu esimene reageering ohule on põgenemine, aga kui pesa või tibusid on tarvis kaitsta, kasutavad nad oma 200 kilo tugevust jalalööki. Täiskasvanud isaslind võib kasvada peaaegu 3 meetri kõrguseks ning kaaluda 130–150 kg. Jaanalinnu silm on maismaaloomadest suurim kaaludes 60 g. Võrdluseks kaalub nende aju 40 g, mis tähendab, et nende aju on 1/3 silmade kogukaalust. Jaanalinnutibu kaalub koorudes umbes 1 kg ja on 20–30 cm kõrgune. Tibud kasvavad esimese kaheksa kuu jooksul ligi 25 cm kuus. Esimese eluaasta lõpuks on nende kaal umbes 80-100 kg.[viide?] Isaslinnu sulestik on must, valge saba ja valgete tiivaotstega. Emaslinnud on kasvult väiksemad ning nende sulestik on hall, tiibade otsasuled samamoodi valged nagu isastelgi. Hoolimata sellest, et jaanalind on lennuvõimetu, on tal suured ja tugevad tiivad. Tiibu kasutab lind paaritumisrituaalide juures ning laialilöödud tiivad annavad märku linnu ärritusest. Jaanalinnud kasutavad tiibu ka enda jahutamiseks (tiibade all sulgi pole), pesemiseks (lükkab liiva sulgede vahele, et putukaid ära ajada) ja kiiresti joostes tasakaalu hoidmiseks. Jaanalind on peamiselt taimetoitlane süües muru, lehti jms, aga kui kätte saab, neelab ta tervelt alla ka putukaid, sisalikke ja pisinärilisi. Täiskasvanud isaslind saavutab suguküpsuse 3–4-aastaselt, emaslind 6 kuud varem. Jaanalindude paaritusaeg algab märtsis-aprillis ning kestab kuni septembrini. Paaritusaja pikkus sõltub linnu toiduvalikust, linnu tervislikust seisundist ja ilmast. Jooksuajal kaevab isaslind maasse kraavi. See meetrise läbimõõduga kraav on pesaks kõikidele ligikaudsetele emastele, iga lind muneb sinna seitse või kaheksa umbes 1 kg kaaluvat muna. Isaslind ja karja valitsev emaslind jaotavad omavahel 42 päeva pikkuse haudeperioodi mured. Pärast koorumist kasvatatakse poegi ühiselt. Emaslind muneb üle päeva ja aasta jooksul võib lind muneda 40–80 muna. Munade pikkus on keskmiselt 17–18 cm, laius 14 cm ja kaal 1,4–2 kg. Oma looduslikus elukeskkonnas haub üks emaslind kuue isendi munadest tibud välja, farmides hautakse tibud välja inkubaatoris. Inkubeerimise aeg on 42 päeva. Vastsündinud tibu ei oska ei süüa ega juua. Talle tuleb seda kõike õpetada. Linnule on sündides kaasa antud 10 päeva toiduvaru. Tibude tervena püsimiseks peab nende organismi andma loomuliku mikrofloora. Selleks tuleb neile anda täiskasvanud linnu sõnnikut.
Gang Starr

Gang Starr oli Ameerika Ühendriikide hiphopansambel, mille liikmed olid Guru ja Dj Premier. Ansambel sai tuntuks džäss-räpi žanri pioneerina. Gang Starr loodi 1987. aastal Guru, DJ 1,2 B Downi ja Mike Dee poolt 1987. 1988. aastal lasid räpparid legendaarse Wild Pitchi plaadifirma kaudu välja kolm singlit. 1989. aastal lahkusid SJ 1,2 B Down ja Mike Dee ansamblist ja ainukeseks liikmeks jäi Guru, kes leidis peagi ühise keele DJ Premier'ga. Ta kutsus Premier' bändi ja koos anti välja singel "Words I Manifest". 2000. aastate alul läks ansambel laiali ning Guru suri 2010. aastal. Siiski andis 2019. aastal DJ Premier Gang Starri nime all välja albumi "One of the Best Yet". "No More Mr. Nice Guy" (1989); singlid: "Words I Manifest"/"DJ Premier In Deep Concentration"/"Here's The Proof", "Positivity"/"No More Mr. Nice Guy (Remix)" "Step in the Arena" (15. jaanuar 1991); singlid: "Just To Get A Rep"/"Who's Gonna Take The Weight?", "Love Sick"/"What You Want This Time?"/"Credit Is Due", "Step In The Arena"/"Check The Technique (Remix)"/"Credit Is Due" "Daily Operation" (5. mai 1992); singlid: "2 Deep"/"Take It Personal"/"DWYCK", "Ex Girl to Next Girl"/"B.Y.S."/"Soliloquy of Chaos" "Hard To Earn" (8. märts 1994); singlid: "Code of the Streets"/"Speak Ya Clout", "Dwyck", "Mass Appeal", "Suckas Need Bodyguards"/"The ? Remainz"/"Now You're Mine" "Moment of Truth" (31. märts 1998); singlid: "Royalty", "You Know My Steez"/"So Wassup?", "The Militia"/"You Know My Steez (Three Men And A Lady Remix)" "The Ownerz" (24. juunil 2003); singlid: "Skills"/"Natural", "Nice Girl, Wrong Place"/"Rite Where U Stand", "The Ownerz"/"Same Team, No Games" "One of the Best Yet" (2019) "Full Clip: A Decade of Gang Starr" (13. juuli 1999); singlid: "1/2 & 1/2"/"Gangsta Bounce", "Full Clip"/"Dwyck", "All 4 Tha Ca$h"/"The ? Remainz", "Discipline"/"Just To Get A Rep" "Mass Appeal: Best of Gang Starr" (26. detsember 2006)  Gang Starr – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Rusizi

Rusizi (ka Ruzizi) on jõgi Aafrikas. Jõgi algab Kivu järvest ning voolab Tanganjika järve, moodustades osa Burundi ja Kongo DV piirist. Jõgi voolab 1500 meetri kõrguselt 770 meetri kõrguseni üle merepinna. Jõe pikkus on 300 km. Jõel on kaks hüdroelektrijaama, ülemjooksul asuv 1958. aastal ehitatud Rusizi I (148 GWh aastas) ja 1989. aastal valminud Rusizi II. Rusizi lisajõgi on Rwanda ja Burundi piiril voolav Ruhwa jõgi.
Hans Hindpere

Hans Hindpere (kuni 1937 Hindbeer; 18. märts 1928 Jõhvi – 27. september 2012) oli eesti helilooja. Ta omandas keskhariduse Jõhvi Eesti Keskkoolis. Pärast seda astus ta Tallinna Muusikakooli, mille lõpetas 1958. aastal muusikateooria alal. Tallinna Riikliku Konservatooriumi lõpetas ta 1963. aastal kompositsiooni erialal Anatoli Garšneki klassis. 1944. aastal oli kuus kuud Saksa sõjaväes. Aastatel 1948–1949 oli ta Rakvere teatri muusikaala juhataja, 1962–1965 Eesti Televisioonis muusikasaadete toimetaja ja pärast seda kahe aasta jooksul Jaan Kreuksi nimelise Noorsoo Kultuuripalee kunstiline juht. 1968–1998 oli ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis puhkpilli orkestreerimise, ansamblilaulu arranžeerimise jm õppejõud. Hindpere tegutses kontsertmeistrina Eesti NSV Riiklikus Filharmoonias ja Estonia teatris, mängis ansamblites Elektron ja Varioola, Jossif Šagali kvintetis, Emil Laansoo ansamblis jm. Ta juhendas mitmeid vokaalansambleid (Meloodia, Karikakar, Vanad sõbrad) ja esines koos nendega Poolas, Saksamaal, Jugoslaavias ning mujal. Klaveril saatis Hindpere paljusid soliste: Artur Rinne, Endel Pärn, Vladimir Sapožnin, Kalmer Tennosaar, Uno Loop, Voldemar Kuslap, Väino Puura, Heli Lääts, Helgi Sallo, Heidy Tamme, Leida Sibul jt. Elu lõpuaastail oli Hans Hindpere vabakutseline helilooja ja kirjutas peamiselt rahvalik-humoristlikke laule ja lastelaule. 2006 – Valgetähe IV klassi teenetemärk Iisaku Muuseumis on väljapanek Hans Hindpere loomingule ja tegevusele pühendatud stendidest, helikassettidest ja nootidest. Jõhvi kontserdimajas on Hans Hindpere saal. Jõhvi kontserdimajas esitletakse Hans Hindpere tiibklaverit. ERR Hans Hindpere saates "Kukul külas". 23. märts 2008 Jüri Paet. "Elu täis muusikat". Elukiri 10/2009 Vastab Hans Hindpere. Teater. Muusika. Kino Haud Iisaku kalmistul
Julian Huxley

Julian Sorell Huxley [haksli] (22. juuni 1887 London – 14. veebruar 1975) oli inglise teaduspoliitik ja ühiskonnategelane, UNESCO esimene peasekretär (1946–1948) ja üks Maailma Looduse Fondi asutajaliikmeid (1961). Tema vend oli kirjanik Aldous Huxley, poolvend oli Nobeli meditsiiniauhinna laureaat Andrew Huxley, isa oli kirjanik ja toimetaja Leonard Huxley ning isapoolne vanaisa oli evolutsiooniteoreetik Thomas Huxley. Julian Huxley oli evolutsiooniteoreetik, humanist ja internatsionalist, loodusliku valiku tuline pooldaja ja sünteetilise evolutsiooniteooria (neodarvinismi) juhtkuju. Aastatel 1935–1942 oli ta Londoni Zooloogiaühingu sekretär. 1953. aastal pälvis ta UNESCO Kalinga auhinna teaduse populariseerimise eest. 1956 sai ta Londoni Kuninglikult Ühingult Darwini medali. 1958 pälvis ta Linn ühingult Darwin-Wallace'i medali, mis antakse välja iga 50 aasta tagant hulgale evolutsiooniteoreetikutele. Samal aastal tõsteti ta rüütliseisusse. 1959 pälvis ta Laskeri Fondi eriauhinna kategoorias "Plaanitud lapsevanemakssaamine – maailma rahvastik". 1959–1962 oli ta Briti Eugeenikaühingu president. Huxley kirjutas umbes 50 populaarteaduslikku raamatut. Peamiselt käsitlesid need evolutsiooni ja sellest lähtuvat inimeseksolemist. Oma essees "Crowded World" ("Ülerahvastatud maailm") ennustas Huxley, et maailma rahvaarv jõuab 6 miljardini 2000. aastaks. ÜRO Rahvastikufond tähistas niinimetatud kuue miljardi päeva 12. oktoobril 1999. 1958 – Darwini-Wallace'i medal
Tabu

Tabu on traditsionaalkultuuride usundites esemed, sõnad, nähtused, tegevused ja olendid, millel lasub puudutus-, ütlemis-, söömis- jne keeld. Sõna (taboo) tuleneb polüneesia keeltest ja kultuurist, kus kehtis pühadustabu (keeld puutuda pealikke ja ülemusi, siseneda pühaks kuulutatud paikadesse jms) ning rüvedustabu (käsk hoiduda eemale räpasteks ja ohtlikeks peetavatest olevustest ja kohtadest). Proto-uurali keeles on tabu vasteks sõnatüvi womi. Mõiste on laenatud paljudesse keeltesse, kuid vastav nähtus on eri vormides enamikus kultuurides algupäraselt tuntud. Näiteks kehtisid loodusrahvastel erilised tabud jahile või kalale minejale ning menstrueerivale ja rasedale naisele. Tabu mõistet kasutatakse ka laiemas tähenduses, nt võidakse öelda, et mingi probleem on ühiskonnas või seltskonnas tabuteema. Kulmar, T., 2006. Üldine usundilugu: religiooniteaduse põhimõisted. Tartu ülikooli kirjastus. Lk 104
Hans Nielsen Hauge

Hans Nielsen Hauge (3. aprill 1771 – 29. märts 1824) oli norra jutlustaja, kes avaldas suurt mõju Norra ühiskonnale nii majanduslikus, sotsiaalses kui ka vaimulikus mõttes. Teda ning tema pooldajaid kiusati taga, kuigi tema õpetus ei olnud vastuolus ametliku luteri usuga. Ta hakkas kuulutama „elavat usku” ja moraalset täiustumist, mis järgnes religioossele nägemusele. Hans Hauge sündis 3. aprillil 1771 Østfoldis tavalises taluperes. Tema lapsepõlv oli tugevalt mõjutatud pietismist, mis XVIII sajandi esimesel poolel Norra vaimuelus domineeris. 5. aprillil 1771, nagu ta ise on maininud oma teostes, koges ta müstilist nägemust, mille tulemusena tunnetas ta oma missiooni kuulutada inimestele „elavat usku” ja vaga eluviisi. Sel viisil sai alguse suurim religioosne liikumine, mis Norras on läbi aegade olnud. 1797–1804 reisis ta jutlustajana ringi ja pidas arvutul hulgal rahvakoosolekuid. Ta kirjutas raamatuid (kokku oli neid 17), mis olid kaua aega rahva seas väga populaarsed. Oma tegevusega sattus ta konflikti Norra seadusega, mis keelas igasuguste religioossete kogunemiste pidamise ilma kihelkonna preestri järelevalveta. 1797. aastal arreteeriti ta esimest korda ja sellest ajast saadik kuni 1804. aastani vangistati teda 10 korda. Hauge reisis linnades ja külades ning sai hea ettekujutuse Norra geograafiast ja majanduslikust seisust. Ta oli veendunud, et kristlus ja äriline tegevus ei välistanud teineteist. Hauge ühendas endas religioosset innukust ja praktilist meelt ning 1801. aastal hakkas ta ajama äri Bergenis. Otseselt Hauge poolt mõjutatuna rändasid paljud talupojad linna ja hakkasid käsitöömeistriteks. Hauge aitas paljudel neist alustada oma äri ning ta ise rajas samuti uusi ettevõtteid. Hauge oli abielus kaks korda. Tema esimene naine suri varsti pärast nende abiellumist. Tal oli neli last, kuid kolm nendest surid juba varases lapsepõlves. Hauge suri 29. märtsil 1824 austatud isikuna. Kuna Hauge liikumine langes kokku aastatega, mil paljud norralased rändasid välja Ameerikasse, oli haugeaanlik mõju luterlusele ka Ameerikas üsna tuntav. 1. Huvi lugemise ja kirjutamise vastu tõusis. Hauge raamatuid oli lugenud kokku umbes 100 000 inimest. (Tol ajal oli Norras umbes 900 000 elanikku, kellest 90% olid talupojad.) Tema isiklik näide inspireeris ka noori kirjanikke loometöös. 2. Ühiskonna majanduslik areng. Hauge isiklik näide ning tema paljude järgijate ettevõtmised andsid tõuke Norra majandusliku seisukorra paranemisele. 3. Poliitiline areng. Hauge liikumine oli kõigepealt madalamate kihtide ülesärkamine, see oli aeg, mil talurahvas hakkas mängima üha suuremat rolli Norra valitsemissüsteemis ning aeg, mil Norras hakkas välja kujunema demokraatia. 4. Muutused eluviisis. Hauge propageeris „elavat” armastust Jumala ja inimeste vastu, karskeid ja vagasid elukombeid, töökust ja kannatust. http://justus.anglican.org/resources/bio/122.html http://www.duo.uio.no/publ/iss/1978/67496/HNHauge%5b1%5d.pdf
Korijärv

Korijärv ehk Koosa järv (ka Korvi järv, Korri järv, Koori järv) on järv Valgamaal Valga vallas, Antslast 8 km kaugusel. Järv on loode–kagusuunaline, põhikujult ümar. Järv asub 48,8 m merepinnast kõrgemal, keskmine sügavus on 3,5 m (maksimaalne 5,1 m). Järve pindala on 37,6 ha. Korijärv on tuntud supluspaiga ja hea kalakohana. Mäemets, A. (1977). Eesti NSV järved ja nende kaitse. Tallinn, Valgus. Korijärv keskkonnaportaalis
Peking

Peking (hiina 北京 Běijīng 'põhjapealinn') on Hiina pealinn. Pekingis elab umbes 22 miljonit alalist elanikku (2023). Pekingi rahvaarv on 2020. aasta järel kasvanud igas aastas keskmiselt 2% ehk 400 000 inimese võrra. Kasv aeglustub ja mõnedel andmetel on Pekingi elanike arv hakanud 2022. aastast alates vähenema, teiste prognooside järgi kasv siiski jätkub. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid Pekingi elanikest hiinlased 95,69%, mandžud 1,84%, hueid 1,74%, mongolid 0,28%, korealased 0,15%, tuijad 0,062%, tšuangid 0,054%, miaod 0,039%, uiguurid 0,023% ja tiibetlased 0,022%. Peking on üks Hiina arenenumaid linnu, kus kolmanda astme tööstus moodustab 73,2% selle SKP-st. Peking oli esimene postindustriaalne Hiina linn. Pekingis asub Hiina üks tippülikoole, Renmini Ülikool. Peking on ajalooliselt maailma üks esimesi teadlikult planeeritud linnu, mille põhiplaan, rajoonide jaotus, tänavavõrgu kuju ja kvartalite sisemine planeering pidi vastama riigi ja ühiskonna struktuurile. Linna keskmes on valitsushooned: kunagine keisripalee ja praeguse Hiina valitsuse residents. Selle ümber asusid tähtsamate ametnike elurajoonid, linna äärealadel elasid vaesemad või vähem tähtsad kodanikud. Linna tänavavõrk on ristkülikukuline ruudustik, mida läbivad suured ringteed ning põhja-lõuna- ja ida-läänesuunalised laiad promenaadid. See põhiplaan on Pekingis säilinud siiani. Aimata on ka 1965. aastal lammutatud endise linnamüüri asukoht. Pekingi uued linnaplaanid on kontsentrilise linna printsiibist loobunud. Kõige kõrgemate uute pilvelõhkujate rajoon (inglise keeles Beijing central business district, pinyin: Běijīng Shāngwù Zhōngxīn Qū) asub linna ajaloolisest keskusest Tian'anmeni väljakust 4 km ida suunas. Tian'anmeni väljak Pekingi keskel vana keisripalee lõunavärava lähedal on maailma suurim väljak. Selle ääres paiknevad mitmed Hiina tähtsad valitsushooned ja Mao Zedongi mausoleum. Keelatud linn on kesklinnas asuv vana Hiina keisrite residents, müüri ja vallikraaviga ümbritsetud väljakute ja puidust valitsushoonete kompleks. Keelatud linn on külastajatele avatud ja selles asub Paleemuseum. Jingshani park on Keelatud Linnast põhjas asuv avalik park. Seal asub Pekingi kõige kõrgem punkt ja vaateplatvormid. Beihai park on Keelatud Linnast loodesse jääv avalik park. Parki jääb Beihai järv ("Põhjapoolne meri"), järves asuv saar ja mitmed kõrgendikud. Ehitistest on pargis pagoode, templeid ja paviljone. Kesklinnast 10 km loodes asub Suvepalee. Pekingis toimusid 2008. aasta suveolümpiamängud ja 2022. aasta taliolümpiamängud. Hiina Kesktelevisiooni peakontor Tsinghua Ülikool https://beijing.qianlong.com/2021/0520/5805885.shtml "Hiina 2020. aasta rahvaloenduse andmete üldinfo". National Bureau of Statistics of China. 11. mai 2021. Vaadatud 13. november 2023. "Beijing Population 2023". World Population Review. Vaadatud 13. november 2023. "Beijing's population has declined for the first time in 19 years". CNN Pekingi büroo. 23. märts 2023. Vaadatud 13. november 2023. "Beijing and the earliest planning document in history". The Guardian. 17. märts 2016. Vaadatud 13. november 2023.  Peking – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ahijärv

Ahijärv on mitme Eesti järve nimi: Küti Ahijärv, järv Võru maakonnas Võru vallas Lääniste Ahijärv, järv Tartu maakonnas Kastre vallas Piigandi Ahijärv, järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Ahijärve oja Ahijärve soo Ähijärv
Küti Ahijärv

Ahijärv (ka Küti Ahijärv, Sossi Ahijärv) on järv Võrumaal Võru vallas. Ahijärv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 30. oktoobril 2014)