laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Batemani printsiip

Batemani printsiip väidab, et enamiku loomade puhul on isaste reproduktiivse edu varieerumine (vahel ka olulisel määral) suurem kui emaste puhul. Selle teesi sõnastas esimest korda briti geneetik Angus John Bateman (1919–1996). Aluse teesiks andis aga juba Charles Darwin: kuivõrd emaste võime toota munarakke on võrratult väiksem kui isaste võime toote seemnerakke, on ka isaste konkurents emaste pärast suurem ja samuti on emaste valivus suurem, kuivõrd nende reproduktiivse edu tagab suuresti "õige" valik, samas kui isaste puhul omab suurt rolli lihtsalt võimalikult paljude emaste viljastamine. Seega, vastavalt Batemani printsiibile on anisogaamiast tulenevalt isased promiskuiteetsed, emased aga selektiivsed (fundamentaalsed sugulise valiku strateegiad). Näiteks on ka inimsoo ajaloos naistel olnud ca 2 korda suurem reproduktiivne edu kui meestel.[viide?]
Kloostri mõis

Kloostri mõis (saksa keeles Klosterhof, Löwenberg, vene keeles Мз. Клостергофъ; Им. Клостергофъ) oli rüütlimõis Läänemaal Kirbla kihelkonnas. Kloostri mõis asutati juba keskajal Lihula tsistertslaste nunnakloostri majandusmõisana. Kuna klooster rajati juba 13. sajandil, võib ka Kloostri mõis olla umbes sama vana. Keskajal asus seal kindlustatud peahoone, nagu kloostrite majandusmõisatele tavaks oli. Liivi sõja järel kuulus mõis algul Rootsi riigile, kes pantis selle 1591. aastal Haapsalu asehaldurile Caspar von Tiesenhausenile. 1611. aastal kinkis Karl IX mõisa Johann von Derfeldenile, kelle järeltulijate omandusse jäi mõis enam kui kaheks sajandiks. Derfeldenid ehitasid ka 17. sajandi keskpaigas välja esindusliku kahekorruselise barokse kivist peahoone. Valminud hoonet ilmestas kaks massiivset mantelkorstent. Madal esimene korrus jäi majanduskorruseks, teine kõrgete ruumidega korrus oli elu- ja esinduskorrus. Hoonet kattis kõrge murdkelpkatus. Vanemad ehitusosad jäid selle ümberehitusega uue peahoone sisse; peamiselt esimese korruse keskosas. 18.–19. sajandil rajati hulk kõrvalhooneid. Enamik neist paiknes peahoone esise avara väljaku äärtes, ülejäänud selle läheduses ning peahoonest edela pool. Mõisa peahoone ette viis pikk pärnaallee. Sissesõiduteed peahoone esisele auringile kaunistasid baroksed voluutkatustega väravapostid. Mõisa tiigid arvatakse pärinevat kloostri ajast, kuna kloostri majandusmõisatele oli kalakasvatustiikide rajamine tüüpiline. 1829. aastal läks mõis Fersenite valdusse, kelle kätte ta jäi kuni 1919. aasta võõrandamiseni. Kloostri mõisa viimaseks võõrandamiseelseks omanikuks oli Axel Nikolai von Fersen. Haruldane rootsiaegne kivimõis säilis praktiliselt ümber ehitamata kujul kuni 1939. aastani, mil kasutuseta seisnud hoone puitosad lammutati. Kiviosa on varemetena säilinud tänapäevani. 1990. aastatel puhastati hoone varemed võsast. Enamik kõrvalhooneid on kas varemeis, hävinud või tugevasti ümber ehitatud. Kloostri mõis jääb nüüdisajal Pärnu maakonna Lääneranna valla territooriumile.
Strmilov

Strmilov (saksa keeles Tremles) on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Jindřichův Hradeci ringkonnas. Strmilov asub Jindřichův Hradecist umbes 14,5 km idas ja Jihlavast ligikaudu 40 km edelas. Strmilov on merepinnast 545 meetri kõrgusel. Strmilov asub ajalooliste Morava ja Čechy piirkondade piiril. Strmilovit on esmamainitud 1255. aastal. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Strmilov Místopisný průvodce po České Republice Město Strmilov Oficiální stránky Města Strmilov Strmilov bbkult.net
2005. aasta Eesti meistrivõistlused kergejõustikus

2005. aasta Eesti meistrivõistlused kergejõustikus, olid 88. Eesti meistrivõistlused, mis toimusid 23. ja 24. juuliini Rakveres Rakvere linnastaadionil. Eesti rekord: 10,19 Marek Niit, 31. märts 2000 Fayetteville Eesti meistrivõistluste rekord: 10,40 Argo Golberg, 3. august 2003 Tallinn Eesti meister 2004: 10,80 Allar Aasma Vaata ka: 100 m jooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjad Eesti rekord: 21,03 Erki Nool, 10. aprill 1995 Krugersdorp Eesti meistrivõistluste rekord: 21,13 Henri Sool, 4. august 2003 Tallinn Eesti meister 2004: 21,30 Martin Vihmann Vaata ka: 200 m jooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjad Eesti rekord: 45,99 Aivar Ojastu, 6. juuli 1990 Kiiev Eesti meistrivõistluste rekord: 46,96 Aivar Ojastu, 28. august 1984 Tartu Eesti meister 2004: 47,72 Martin Vihmann Vaata ka: 400 m jooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjad
Anisogaamia

Anisogaamia on sugulise sigimise vorm, mis põhineb talitluselt või ehituselt (morfoloogialt) erinevate sugurakkude (gameetide) ühinemisel. Anisogaamia on levinud mitmerakulistel organismidel ja see arvatakse olevat arenenud isogaamiast. Gameetide düsmorfismi puhul on üks gameet suurem kui teine, seega emane investeerib reeglina oma sugurakkudesse rohkem kui isane, emased investeerivad rohkem järeltulijatesse kui isased ja seega on isased praktiliselt alati paaritumiseks saadaval, samas kui emased peavad pidama rohkem hoolt oma munarakkude saadavaloleku pärast[1]. Batemani printsiip
Yorktown

Ameerika Ühendriikides on mitu Yorktowni nimelist paika: Yorktown, linn Indiana osariigis Yorktown, vald New Yorgi osariigis Yorktown, linn Texase osariigis Yorktown, asum Virginia osariigis 1781. aastal toimus Virginias Ameerika iseseisvussõja raames Yorktowni piiramine. Mitu USA mereväe laeva on kandnud nime Yorktown: Yorktown (laev 1839), purjekas, mis oli teenistuses 1840–1843, 1844–1846 ja 1848–1850 Yorktown (laev 1889), suurtükilaev, mis oli teenistuses 1889–1897, 1898–1903, 1906–1912 ja 1913–1919 Yorktown (laev 1936), lennukikandja, mis oli teenistuses 1937–1942 Yorktown (laev 1943), lennukikandja, mis oli teenistuses 1943–1947 ja 1953–1970 Yorktown (laev 1983), sõjalaev, mis oli teenistuses 1984–2004
Canal de l'Ourcq

Canal de l'Ourcq on 108,1 kilomeetri pikkune 10 lüüsiga kanal, mis asub Île-de-France'i piirkonnas. See algab Troesnesi küla lähedal asuvast Port-aux-Perchesist, kus eraldub kanaliseeritud Ourcqi jõest, ja suubub Pariisis tehislikku Bassin de la Villette'i, kus ühineb Canal Saint-Martiniga. Enne suubumist eraldub sellest Canal Saint-Denis. Alates 1983. aastast on veetee määratud kasutamiseks lõbusõidulaevadele, selle vett on keelatud tarbida joogiveena. Kanalivõrgustik loodi 19. sajandil suurlinna veehalduse osana. Canal du Clignon Marne'i jõgi  Canal de l'Ourcq – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Bassin de la Villette

Bassin de la Villette on suurim tehislik veekogu Prantsusmaa pealinnas Pariisis. XIX ringkonna naabruskonnas Villette'is asuv ristkülikukujuline bassein täideti veega 2. detsembril 1808. See ühendab Canal de l'Ourcqi 800-meetri ulatuses Canal Saint-Martiniga, mis suubub Seine'i jõkke. Alguskohaks on Rue de Crimée'i tõstesild ja lõppkohaks väljak Place de la Bataille-de-Stalingrad. Loodes ääristab seda Quai de la Seine ja kagus Quai de la Loire, neid ühendab basseini keskel jalakäiate sild Passerelle de la Moselle. Bassin de l'Arsenal  Bassin de la Villette – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ourcq

Ourcq on 86,5 kilomeetri pikkune jõgi Prantsusmaal, see on Marne'i parempoolne lisajõgi. Selle allikas asub Ronchèresi küla lähedal, voolates läbi Fère-en-Tardenoisi, La Ferté-Miloni, Mareuil-sur-Ourcqi ja Crouy-sur-Ourcqi valdade, suubudes Lizy-sur-Ourcqi lähistel. Napoleon I kasutas jõge veeallikana, see varustas Pariisi kuni Haussmanni linnauuenduseni. Canal de l'Ourcq  Ourcq – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Paraguay riigipeade loend

Paraguay riigipeade loend loetleb iseseisva Paraguay riigipead alates 1813. aastast.
Holism

Holism on õpetus, mis rõhutab terviku esmasust selle osade ees. Holism on arusaam, mille kohaselt keerukate süsteemide käitumine ei ole determineeritud ega seletuv üksnes süsteemi algosakeste käitumise kaudu. Holism on vastandvaade reduktsionismile (reduktsionismi kohaselt on iga süsteemi käitumine taanduv selle osakeste käitumisele). Teisalt on holism ja reduktsionism komplementaarsed kirjeldusviisid, mille koosrakendamine võimaldab keerukate süsteemide käitumist teaduslikult selgitada. Holismi mõiste tuli kasutusele Jan C. Smutsi teose "Holism ja evolutsioon" (1926) kaudu. holistlik mõtlemine süsteemne mõtlemine tervik Elsasser, Walter M. 1998. Reflections on a Theory of Organisms: Holism in Biology. Baltimore: The Johns Hopkins University Press. Smuts, Jan C. 1926. Holism and Evolution. MacMillan.
Georges-Eugène Haussmann

Georges-Eugène Haussmann (27. märts 1809 Pariis Prantsusmaa – 11. jaanuar 1891 sealsamas) oli prantsuse ametnik, kes määrati Seine'i piirkonna prefektiks aastatel 1853–1870. Napoleon III valis ta pealinna uute puiesteede ja parkide rajamiseks ning avalike ehitustööde läbiviimiseks. Massiivse linnauuendusprogrammi, mida tavaliselt nimetatakse Haussmanni linnauuenduseks, elluviimist saatis edu. Kriitikud sundisid teda siiski ekstravagantsuse tõttu tagasi astuma, kuid tema nägemus domineerib endiselt Pariisi kesklinnas. Teise keisririigi stiil  Georges-Eugène Haussmann – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Gaumont-Palace

Gaumont-Palace oli grandioosne kino Prantsusmaa pealinnas Pariisis. Belle époque'i ajal aastatel 1898–1900 ratsanäitusteks ehitatud ligi 3500 inimest mahutav hoone (Hippodrome de Montmartre) asus XVIII ringkonnas aadressil rue Caulaincourt 1. Léon Gaumont ostis krundi 1907. aastal, mis omas tähtsat rolli Gaumont Film Company eduloos. 1931. aastal hoone rekonstrueeriti art déco stiilis. Riigi suurimas kinos, mis mahutas ligi 6000 inimest, toimusid nii kohalike kui ka välismaiste filmide esilinastused. Krunt müüdi 1972. aastal, aasta hiljem kino lammutati. Selle asemel seisavad nüüd hotellid ja kaubanduskeskus.  Gaumont-Palace – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
L'archipel

L'archipel on 106 meetri kõrgune büroopindadega pilvelõhkuja, mis asub Pariisi kõrghoonestatud ärikeskuses La Défense'is. 24-korruselist kõrghoonet ehitati aastatel 2018–2021.
Sädevahemik

Sädevahemik on kahe elektrijuhi (elektroodi) vahemaa, milles piisavalt kõrge elektroodidevahelise pinge korral tekib sädelahendus. Sädelahenduse tekitamise seade on sädelahendi ehk sädemik. Sädelahendus Sädemik Sõnaveeb
Sädemik

Sädemik on kahest õhus või muus keskkonnas (näiteks õlis) paiknevast elektroodist koosnev seade, mille sädevahemikus tekitatakse sädelahendus. Sädemikku kasutatakse näiteks süüteküünlas küttesegu süütamiseks, samuti lõhkelaengu detoneerimiseks. Üks või mitu sädemikku on kõrgepingelahendites, mis kaitsevad elektriseadmeid ja nende elemente (näiteks kõrgepinge-rippisolaatoreid) liigpinge eest. Raadiotehnika algusaastail kasutati sädemikku raadiolainete tekitamiseks (näiteks sädetelegraafis); esimese raadiolainesädemiku valmistas Heinrich Hertz 1887. aastal.“ Sädelahendus ENE 9. köide, 1996
Vrchlabí

Vrchlabí (saksa keeles Hohenelbe) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Trutnovi ringkonnas. Vrchlabí asub Elbe (Laba) jõe ääres, Poola piirist 14,5 km kaugusel, Trutnovist ligi 22 km lääneloodes ja Hradec Královést 48 km põhjaloodes. Vrchlabí asub merepinnast 477 meetri kõrgusel. Vrchlabít on esmamainitud 1359. aastal, linnaõigused sai 1533. aastal. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Vrchlabí Místopisný průvodce po České Republice Historie Městský úřad Vrchlabí
Andero

Andero on mehenimi. 1. jaanuaril 2021 oli Eestis eesnimi Andero 430 mehel (esinemissageduselt 296. mehenimi). Andero oli keskmiselt 18 aasta vanune (mediaanvanus oli 15). Kõige populaarsem oli eesnimi Andero vanuserühmas 5–9, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 11,23. Andero Ermel Andero Nimmer Andero Pebre Andero Uusberg ... https://www.stat.ee/nimed/Andero (vaadatud 5.07.2021) Andero statistikaameti andmebaasis
Indrek Sarrap

Indrek Sarrap (sündinud 11. juulil 1978) on Eesti muusikaettevõtja ja kontrabassimängija. Lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli ja Eesti Muusikaakadeemia. Töötas aastatel 1996–2013 rahvusvahelises kammerorkestris Kremerata Baltica (solist ja dirigent Gidon Kremer) mänedžeri ja muusikuna, mille ridades pälvis ka Grammy auhinna (aastal 2001)[viide?]. Samuti on töötanud aastaid DJ-na ning raadiosaatejuhina Raadio 2-s (1995–2007). Indrek Sarrap on ka kontserdikorraldaja, omades ettevõtet Enjoy Music ja kontserdiklubi.ee kaubamärki ning olles üks Star Agency eestvedajatest. Aastatel 2014–2020 oli Eesti Fonogrammitootjate Ühingu juharuse liige. Sarrap on ka Enjoy Stuudio omanik. 2009. aastast on ta ansambli The Swingers liige ja mänedžer ning Birgit Sarrapi ja ansambli Violina mänedžer. Ta on 2013. aastast abielus laulja Birgit Sarrapiga (neiupõlvenimega Õigemeel). Neil on kaks last: Helin Sarrap (sündinud 2016) ja Simeon Sarrap (sündinud 2013). Tema õde on Silvia Soro.
Hodonín

Hodonín (saksa keeles Göding) on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas, Hodoníni ringkonna halduskeskus. Hodonín asub Morava jõe kaldal Slovakkia piiri ääres, Brnost ligikaudu 53 km kagus. Hodoníni on esmamainitud 1046. aastal, linnaõigused sai 1228. Hodonínis on sündinud Tšehhoslovakkia esimene president Tomáš Masaryk. 1977. aastal asutatud Hodoníni loomaaed on Tšehhi Vabariigi üks uuemaid ja väiksemaid loomaaedu. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. City of Hodonin Mahler Foundation Tomas Garrigue Masaryk. Curriculum Vitae Prague Castle. President of the CR Z historie Zoo Hodonín Zoologická zahrada Hodonín
Johann Koell

Johann Koell (ka Johann Köhl; surnud 16. mail 1540 Tallinnas) oli tõenäoliselt eesti päritoluga vaimulik. Johann Koell võis sündida 1500. aasta paiku Alutagusel. Ta õppis Tallinna Toomkoolis ja võimalik, et seejärel õppis mõnda aega ka ülikoolis, kuigi selle kohta otseseid andmeid pole. Koelli mainitakse 1525. aastal Tallinna Oleviste kiriku eesti jutlustajana. Aastatel 1527–1531 oli ta Tallinna Püha Vaimu kiriku abiõpetaja ja aastast 1532 õpetaja. Ta oli samas ka kaplan. Koell suri ilmselt katku. Temalt pärineb 1535. aastal Wittenbergis ilmunud Wanradti ja Koelli katekismuse eestikeelsete osade tõlge. Tõlge on kirja pandud alutaguse murrakust, seetõttu on ka oletatud, et Koell ise sealtkandist pärines. Sellest raamatust on säilinud lehekatked, millel on vanim säilinud eestikeelne trükitud tekst. Simon Wanradt Saaga TLA.236.1.32:5
Metsa tänav (Pärnu)

Metsa tänav on tänav Pärnus, mis algab Laine tänavalt ja lõpeb Raja tänaval. Metsa tänav ristub Ravi, Mere ja Papiniidu tänavaga. Tänav on Pärnu Koidula Gümnaasiumist kuni Raja tänavani ühesuunaline. Sõita on võimalik vaid Raja tänava suunas. Tänav on ligikaudu 1,45 km pikkune. Metsa 17 – Pärnu Lasteaed Pöialpoiss Metsa 21 – Pärnu Koidula Gümnaasium
Jäljed lumel

"Jäljed lumel" (vene keeles "Следы на снегу") on Georgi Brjantsevi 1954. aastal Moskvas kirjastatud spiooniromaan. "Jäljed lumel" ilmus eesti keeles 1956. aastal sarja "Seiklusjutte maalt ja merelt" 9. raamatuna. Selle tiraaž oli 30 000 eksemplari. Romaani tegevus toimub Teise maailmasõja järgsetel aastatel Jakuutia taigas. Jakuudist kütt Bõkanõrov märkab jälgede järgi, et keegi on öösel tema üksiku tare juurest suuskadel mööda sõitnud, julgemata siseneda. Kahtlust äratavad jäljed viivad kaevandusasulani ning kaovad tuisus. Öösel on toimunud asulas Moskvast komandeeritud inseneri mõrv. Rajoonikeskusest kutsutakse välja KGB major Šelestov, kes saabub kaaslastega asjaolusid uurima. Asula komandant Beloljubski saadetakse kõiki elamuid kontrollima, kuid mees on hommikuks kadunud. Bõkanõrov avastab, et tuisuvangis olevast asulast viivad välja kahed suusajäljed. Algab seiklusrohke tagaajamine, mis lõpeb spioonide tabamisega enne, kui nad jõuavad kaevanduse salajastest dokumentidest tehtud fotodega Ameerika Ühendriikidest saabuvale lennukile. Filmistuudios Lenfilm on 1955. aastal romaani motiividel valminud samanimeline mängufilm. "Jäljed lumel" esikaane illustratsioon
Ivan Yastrebov

Ivan Yastrebov (sündinud 16. novembril 2002 İstanbulis) on türgi-vene laulja. The Voice Kids ukraina keelse versiooni üks finalistidest. Ja Juunioride Eurovisioon sai Ukraina rahvuslikus valikus 2. koha. Ta osales ka The Voice Kids venekeelses versioonis ja võistles lauluga "Argo". Aastal 2018 tuli ta "Venemaal toimunud lauluvõistluse" "Иван Синяя птица" võitjaks. Ivan Yastrebov The Voice kids Cast. "Ivan in The voice". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. juuli 2017. Vaadatud 5. juulil 2021. Ivan. "News". Kids Music. "İnfo". News. "Sputnik". 1Tv. "National Russian channel". News. "Sinyaya ptitsa". İvan Yastrebov. "İnfo".
Simon Wanradt

Simon Wanradt (umbes 1500 – 1567) oli Wanradti ja Koelli katekismuse koostaja. Tegemist on esimese osaliselt säilinud eestikeelse raamatuga. See anti välja 1535. aastal. Wanradt oli Tallinna Oleviste kogudus õpetaja. On arvatud, et esialgu võis ta lühikest aega teenida ka Tallinna Niguliste kogudust. Wanradt oli pärit Klevest, tulnud aga varakult Liivimaale ja tegutsenud Tartu Maarja kirikus jutlustajana. 1529. aastal immatrikuleerus ta Wittenbergi Ülikooli, kus sai järgmisel aastal magistrikraadi. 1531. aastast alates oli ta Tallinna linna teenistuses, aastatel 1532–1536[viide?] Tallinna Niguliste kiriku jutlustaja. Tallinnas viibimise ajal koostas Wanradt alamsaksakeelse luterliku katekismuse, mille Johann Koell tõlkis eesti keelde. Paralleeltekstiga raamat trükiti 1535. aastal Wittenbergis trükkal Hans Luffti poolt. Üks innukamaid finantseerijaid oli Tallinna suurkaupmees Johann Selhorst. Katekismusest leiti aga Tallinnas mitmeid vigu ja selle tiraaž hävitati. Säilinud 11 lehte leiti Eestimaa Kirjanduse Ühingu raamatukogus ühe 16. sajandi köite seest alles 1929. aastal. Wanradt lahkus Tallinnast ühe teenijannaga, jättes maha oma naise Josine Papenbuschi ja lapsed. Hiljem viibis ta lühikest aega Läänemaal, siis 1542. aastal Viljandis. 1546. aastal on ta olnud Riia peapiiskop Wilhelmi teenistuses. Liivimaa sõja algul lahkus Wanradt Preisimaale, kus ta täiendas ennast Königsbergi ülikoolis. 1560 sai temast luterlik jutlustaja Vilniuses, 1563 aga Gdański Bartholomaeuse kiriku jutlustaja, kellena ta 1567 ka suri. Johann Koell Liivi Aarma. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885, lk 282 L. Arbusow, Einführung der Reformation, 677 Hellmuth Weiss, Magister Simon Wanradt. Ein Predigerleben der Reformationszeit in Livland und Preussen, in: Studien zur Geschichte des Preussenlandes. Festschrift für Erich Keyser zu seinem 70. Geburtstag dargebracht von Freunden und Schülern, hg. v. Ernst Bahr, Marburg 1963, lk 485–490.
Miškiniai

Miškiniai (poola keeles Leśniki) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lääneosas Lazdynai valla territooriumil. Miškiniai piirneb läänes Lazdynaiga, lõunas Bukčiaiga, idas aga üle Nerise jõe Vilkpėdėga; neid ühendab Lazdynai sild. Miškiniais asuvad aastal 1944 valminud ja muinsuskaitse all olev Vilniuse näitusehoone ning LITEXPO näitusehoone. Linnaossa jääb ka kasvuhooneid valmistav tehas. Aastal 1905 asusid seal Ivaškevičiustele kuuluv Miškiniai mõis, karjamõis, kool ja Miškiniai küla. Kokku oli neis 115 elanikku. Aastal 1931 oli Miškiniais 132 elanikku. Selle küla kohale on tänapäevane linnaosa ka kujunenud. Гошкевич И.И. Виленская губернія: Полный списокъ населенныхъ мѣстъ со статистическими данными о каждомъ поселеніи, составленный по оффиціальнымъ свѣдѣниямъ. Вильна, 1905. Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938.
Lazdynai

Lazdynai (poola keeles Leszczyniaki) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lääneosas Lazdynai valla territooriumil. Lazdynai piirneb põhjas Karoliniškėsega, läänes üle Nerise Jočionysiga, idas Miškiniaiga, edelas Lazdynėliaiga, kagus aga Bukčiaiga. Linnaosas asuvad Vilniuse Ülikooli haigla ja Lazdynai polikliinik. Linnaosas on raamatukogu, haridust annavad algkool ja neli keskkooli. Linnaosa kohal asus varem Leszczyniaki küla, sellest on tuletatud ka linnaosa leedukeelne nimi. Aastal 1905 oli külas 65 elanikku, aastal 1931 oli elanikke 107. Aastal 1962 tehti arhitektidele Vytautas Čekanauskasele ja Vytautas Brėdikisele ülesandeks kavandada uus Vilniuse läänepoolne elamurajoon. Küla kohale asuti rajama Vilniuse linnaosa aastal 1974. Projekti autorid olid Vytautas Čekanauskas, Vytautas Brėdikis, Vytautas Kazimieras Balčiūnas, Gediminas Valiuškis ning insenerid Algimantas Kleinotas ja Vincentas Šileika. Aastal 1974 said nad projekti eest Lenini preemia. Projekti eeskujuks oli Tapiola, Vallingby ja Le Mirail. Linnaosa on linnalise arhitektuuri mälestisena muinsuskaitse all. Kaitse all on ka skulptuurid "Kandlemängija" ja "Hommik", dekoratiivne tuulelipp ja Keskkooli nr. 40 hoone. 1986. aastal hakati Karoliniškėse ja Lazdynai vahele rajama Muinasjutuparki (Pasakų parkas). 1996. aastal valmis katoliku kirik, Lazdynais asub ka salesiaanide klooster. 2005. aastal valmis uus elamurajoon Pavasaris. Linnaosas asub Eugenija Šimkūnaitė korter-muuseum. "Kultūros vertybių registras". Vaadatud 5. juulil 2021. Karoliniškės. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009 Lazdynai (Vilnius). Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007 Vilnijos Vartai
Lendorf

Lendorf on vald Austria Kärnteni liidumaa Spittal an der Drau ringkonnas. Vallaosad on Lendorf ja Hühnersberg. Spittal an der Draust läänes Drava orus asuv Lendorf on antiiklinna nimega Teurnia (hiljem Tiburnia) asukoht, mis tekkis u. 50. aastal ja sai 5. sajandil Rooma Noricum mediterraneumi provintsi pealinnaks. Linna jäänuseid, sealhulgas foorumit, basiilikat, kapitooliumit, terme ja keldi jumalale Grannusele pühitsetud templit võib näha künkal Sankt Peter in Holzi küla lähedal. Kuni oma languseni slaavi kolonisatsiooni ajal u 600. aastal oli Teurnia varakristluse keskus, olles piiskopi asukoht, nagu on maininud Eugippius oma "Noricumi apostli" Püha Severinuse eluloos. Tiburnia on endiselt Rooma-Katoliku Kiriku titulaarpiiskopitool. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Lazdynėliai

Lazdynėliai on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lääneosas Lazdynai valla territooriumil. Lazdynėliai piirneb põhjas Lazdynaiga, läänes üle Nerise Jočionysiga, lõunas üle Nerise Jankiškėsega ja kagus Bukčiaiga. Linnaosas lääneosas asub Bukčiai kalmistu. Linnaosa kujunes Lazdynai ja Bukčiai vahelisele alale. Algul loeti sealsed alad Bukčiai osaks, ent hiljem, kui rajati Lazdynai lähedased elamupiirkonnad, sai ala nimeks Lazdynėliai. Linnaosa nimi tuleneb nagu Lazdynailgi vanast Leszczyniaki nime kandnud külast, millele on lisanud deminutiivne liide. Ala hakati omaette linnaosaks pidama 1996. aastast. Nõukogude perioodil oli piirkond ka suurte garaažirühmade ala, mille asemele on tänapäeval enamasti rajatud elamud. Vilnijos Vartai
Bukčiai

Bukčiai (poola keeles Buchta) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lääneosas Lazdynai valla territooriumil. Bukčiai piirneb põhjas Lazdynaiga, loodes Lazdynėliaiga, kirdes Miškiniaiga, edelas ja kagus aga üle Nerise jõe asuvate Žemieji Paneriai ja Jankiškėsega. Linnaosa on saanud nime valgevenekeelsest sõnast бухты, mis tähendab abajat. Praeguse linnaosa kohal asus varem väikeaadlikele kuulunud samanimeline kindlustatud asula. Arheoloogiliste uuringute põhjal on piirkond olnud pidevalt asustatud üle tuhande aasta. 1905. aastal oli Bukčiai külas 59 elanikku, 1931. aastal 152 elanikku. Vykintas Vaitkevičius. Neris. 2007 metų ekspedicija. Trečia knyga. Vilnius: Mintis, 2013. Vilnijos Vartai Гошкевич И.И. Виленская губернія: Полный списокъ населенныхъ мѣстъ со статистическими данными о каждомъ поселеніи, составленный по оффиціальнымъ свѣдѣниямъ. Вильна, 1905. Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938.
Hlučín

Hlučín (saksa keeles Hultschin, poola keeles Hulczyn) on linn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas Opava ringkonnas. Hlučín asub Poola piirist 8 km kaugusel, Ostrava kesklinnast umbes 10 km kirdes ja Opavast ligikaudu 26 km idakagus. Hlučín on asutatud 1256. aastal. Alates 1742. aastast oli linn Preisi kuningriigi ja alates 1871. aastast Saksa keisririigi koosseisus. Tšehhoslovakkiale anti Hlučín 1920. aastal Versailles' rahulepingu tulemusel. Müncheni kokkuleppe põhjal läks Hlučín 1938. aasta oktoobris Saksamaa koosseisu. Kuid Hlučín ei saanud Sudeedimaa osaks, vaid ühendati Sileesiaga. 1945. aastal läks linn tagasi Tšehhoslovakkiale. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. The Hlučín region Tourist Information Center Hlučín