laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Muqtadā aş-Şadr

Muqtadā aş-Şadr (araabia مقتدي الصدر) (sündinud Iraagis arvatavasti 1974) on Iraagi šiiidi vaimulik, kuulsa šiiidi vaimuliku Mohammad Sadeq aş-Şadri poeg. Tema ametlik nimi on Hojatoleslam Sayyid Muqtadā aş-Şadr. Hojatoleslam märgib kesktaseme vaimulikku, kellel ei ole õigust koraani tõlgendada ega teha religioosseid üleskutseid (fatwa). Sayyid märgib šiiitide hulgas isikut, kes põlvneb otseselt prohvet Muḩammadist. Põlvnemisliin käib 6. ja 7. šiia imaami, Džafar al-Sadiqi ja tema poja Mussa al-Kadimi kaudu. Ta on üks väheseid islamimaailma viimaste sajandite avaliku elu tegelasi, kelle põlvnemine Muḩammadist on nii hästi tõendatud, ehkki enda põlvnemist Muḩammadist on väitnud paljud ilmalikud ja usujuhid. 2004. aasta alguse seisuga oli ta Bagdadi Aş-Şadri linnaosa faktiline valitseja ning talle allus mässuline Iraagis võimule pürgiv al-Mahdi armee. Aprillis toimusid kokkupõrked USA vägedega. Juunis sõlmiti relvarahu. Aş-Şadr pidi oma üksused laiali saatma ja hakkama tegutsema poliitiliste vahenditega. Okupatsioonivõimud ähvardasid mitu korda aş-Şadri kurjategijana vahistada ja 2004. aasta aprilli alguses andsidki välja vastava käsu. Juunis kinnitati, et teda ei arreteerita ja tal lubatakse kandideerida 2005. aasta valimistel, kuid augustis ründasid teda USA ja Iraagi väed.
Circus (Lenny Kravitzi album)

"Circus" (Virgin Records, 1995) on USA rokkmuusiku Lenny Kravitzi neljas stuudioalbum. "Rock And Roll Is Dead" "Circus" "Beyond The 7th Sky" "Tunnel Vision" "Can't Get You Off My Mind" "Magdalene" "God Is Love" "Thin Ice" "Don't Go And Put A Bullet In Your Head" "In My Life Today" "The Resurrection"
Lenny

"Lenny" on USA rokkmuusiku Lenny Kravitzi kuues stuudioalbum. Albumi avaldas Virgin Records 30. oktoobril 2001. Laulu "Dig In" eest, mis on albumi 9. lugu, sai Kravitz 2002. aastal Grammy kategoorias "Parim mees-rokklaulja". Battlefield Of Love If I Could Fall In Love Yesterday Is Gone (My Dear Kay) Stillness Of Heart Believe In Me Pay To Play A Million Miles Away God Save Us All Dig In You Were In My Heart Bank Robber Man Let's Get High
Salomon Henning

Salomon Henning (läti keeles Zalomons Hennings; 1528 Weimar – ukj 29. november 1589 Kuramaa) oli Liivimaa ja Kuramaa hertsogiriigi ametnik ning kroonik. Henning sündis Saksamaal Weimaris linnakodaniku pojana ning õppis mitmes Saksamaa ülikoolis peamiselt õigusteadust. 1553. aastal kohtus ta toonase Liivi ordu majandusülema Gotthard Kettleriga ja sai tolle erasekretäriks, jäädes tolle kaaskonda kuni viimase surmani. Henning tegutses ka Kuramaa ja Zemgale hertsog Gotthard Kettleri nõunikuna ning agara kiriku- ja kooliasjade korraldajana. Henning kirjutas ka Liivimaa 16. sajandi teise poole ajalugu käsitleva "Liivi- ja Kuramaa kroonika" (Lifflendische Chürländische Chronica, ilmus kahes trükis), mis püüab Kettlerit parimas valguses näidata, kuid sisaldab ka olulisi fakte Liivi sõja ning Kuramaa hertsogiriigi asutamise kohta. Tema kroonika on veel erandlik ka selle poolest, et see käsitleb vaid autori kaasaega (aastaid 1554–1589). Henning, Salomon; Chytraeus, David (1594). Lifflendische Churlendische Chronica : was sich vom Jahr Christi 1554 biss auff 1590, in der langwierigen Moscowiterischen und andern Kriegen an nothdrenglicher veränderunge der Obrigheit und Stände in Lieffland seider dess letzten herrn Meisters, und Ersten in Lieffland zu Churland und Semigalln Hertzogen, gedenckwirdiges zugetrage. Leipzig; Riga. (saksa keeles) Digitaalselt Henning, Salomon; Kallmeyer, Theodor (1857). Salomon Henning's lifflendische churlendische Chronica von 1554 bis 1590; und, Bericht in Religionssachen. Riia: N. Kymmel`s Buchhandlung. Lk 176 lk. (saksa keeles) Digitaalselt kroonik Johann Renner Recke, Johann Friedrich von; Karl Eduard Napiersky (1829). Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrten-Lexicon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland. Zweyter Band. G-K. Miitavi: Johann Friedrich Steffenhagen und Sohn., lk. 237-241 (saksa keeles) Salomon Henning`s Chronicle (inglise keeles) Salomon Henning Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
Viktor Maamägi

Viktor Maamägi (12. oktoober 1917 Berdjansk – 31. mai 2005) oli eesti ajaloolane, Eesti Teaduste Akadeemia liige (1961). Viktor Maamägi sündis Tauria kubermangus Berdjanskis Venemaale väljarännanud eesti talupoja perekonnas. Et ta isa oli jõukas põllumees, tembeldati ta 1937. aastal kulakuks ja lasti maha. Pärast keskkooli kiitusega lõpetamist õnnestus tal pääseda 1930. aastate lõpus Leningradi ülikooli, kus ta õppis aastatel 1936–1941 Jevgeni Tarle ja teiste nimekate vene professorite käe all ajalugu. Vastavalt toonastele oludele asus ta uurima lähiajalugu ehk nõukoguliku terminoloogia järgi sotsialistlikku formatsiooni. Ta lõpetas ülikooli diplomitööga "Kodusõda Soomes". Doktorikraad anti Viktor Maamäele 1978. aastal töö eest, mis käsitles eesti vähemusrahvuse ajalugu Nõukogude Liidus – „Eesti asunikud Nõukogude Liidus 1917–1940“. Selle teema jaoks, mis oli talle kui väljarännanute järeltulijale kõige südamelähedasemaks uurimisvaldkonnaks, kogus ta materjali paljude aastate jooksul. Aastal 1945 astus ta NLKP-sse. Aastatel 1961–1964 ja alates 1971. aastast oli ta Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee liige. Ta oli ka Eesti NSV Ülemnõukogu VII, VIII ja X koosseisu liige, ta on olnud juhataja asetäitja. Maamägi tuli Eestisse pärast sõda koos veel mitme Venemaa eestlasest ajaloolasega (Hilda Moosberg, Lydia Roots), kes olid saanud nõukoguliku ajaloohariduse ning keda riik pidas seetõttu endale ustavateks. Nood said ka vastutusrikkaid kohti, nende tegelikust ajalooalasest väljaõppest eriti ei hoolitud. Maamägi oli saanud siiski küllaltki korraliku hariduse ning 1948. aastast töötas ta ENSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis, aastatel 1950–1967 instituudi direktorina. Eesti NSV Teaduste akadeemia korrespondentliikmeks valiti V. Maamägi 1961. aastal ning 1964. aastal valiti ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmeks ajaloo alal. Aastatel 1968–1973 oli ta akadeemia teaduslik peasekretär, aastatel 1973–1987 asepresident. Viktor Maamägi on korduvalt valitud ühingu "Teadus" juhatuse esimeheks. Ta oli ENE peatoimetuse kolleegiumi liige, NSVL Ajaloolaste Rahvusliku Komitee ja tema büroo liige, ENSV Ülemnõukogu kolme koosseisu saadik. Viktor Maamäge on autasustatud Eesti NSV teenelise teadlase aunimetusega, Tallinna Linna TSN Täitevkomitee aukirjaga aktiivse osavõtu eest Tallinna linna taastamisel ja Tallinnas 1952. aastal teostatud arheoloogiliste kaevamiste organiseerimise ja juhatamise eest, akadeemik S.I.Vavilovi medaliga, viie Nõukogude ordeni ning medalitega. 1970 Nõukogude Eesti preemia 1971 Lenini orden 1982 Eesti NSV Teaduste Akadeemia mälestusmedal Ea Jansen on oma mälestustes meenutanud Maamäge kui tagasihoidlikku ja heatahtlikku meest, kes püüdis oma alluvaid kõrgemate organite omavoli eest kaitsta. Viktor Maamägi Eesti Teaduste Akadeemia kodulehel Eesti Teaduste Akadeemia liikmeskond II : 1938-1998. Tallinn, 1998, lk 82-83 Marika Mikli. Vestlus Ea Janseniga – Vikerkaar 1995, nr 5/6, lk 153–162 Viktor Maamägi : personaalnimestik. Tallinn, 1987. Viktor Maamägi. – Eesti Teaduste Akadeemia liikmeskond II : 1938–1998. Tallinn, 1998, lk 82–83
Lemmit Mark

Lemmit Mark (kuni 1937. aastani Leonhard Mark; 3. juuli 1912 Tartu – 21. juuni 1962 Karjala ANSV) oli eesti ajaloolane. Mark lõpetas 1931. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1932–1936 Tartu Ülikoolis ajalugu ja sai 1936. aastal magistriks. Akadeemiliselt oli ta Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. Teise maailmasõja ajal mobiliseeriti ta Saksa sõjaväkke. Ta läks 1944. aastal Saksamaale, oli 1946–1947 UNRRA ametnik Lübeckis, läks 1947. aastal Rootsi. 1948. aastal tuli ta Eesti NSV-sse, kuid ei saanud alates 1951. aastast töötada oma erialal ja pidi leiba teenima maaparandajana. Samas jätkas ta eraviisiliselt ajaloo uurimist, kirjutades mahukad ja heal tasemel uurimused eestlaste muistsest vabadusvõitlusest ja Eesti ajaloo varasemast historiograafiast. Neid käsikirju säilitatakse Tartu Ülikooli raamatukogus. Mark suri reisil Karjala ANSV-sse. Saksa poliitika Bosnia küsimuses 1908.–1909. aastal. Tartu 1935 Vene-Inglise suhted XX sajandi 1. kümnendil I-II. Tartu 1936 Saksa poliitika Bosnia küsimuses 1908.-1909. aastal. Ajalooline Ajakiri nr 1, 2/ 1935 Vene-Inglise suhted Vene-Jaapani sõja taustal. Ajalooline Ajakiri 1/ 1937 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Lydia Roots

Lydia Roots (22. aprill 1906 Krimm – 16. märts 1996 Tallinn) oli Eesti ajaloolane. Lõpetas 1926. aastal Leningradi Eesti Pedagoogilise Tehnikumi ja 1931 Leningradi Herzeni-nimelise Pedagoogilise Instituudi, oli 1935–1938 Leningradi Riikliku Ülikooli aspirantuuris; ajalookandidaat (1957, Moskva Riiklik Ülikool), väitekiri "Шлезвиг-Голштейнский вопрос и европейские державы в 1863–1864". Töötas 1926–1927 õpetajana Tomski kubermangu Koltsovka koolis, 1931–1938 Leningradi Riikliku Ülikooli töölisfakulteedis; 1938–1941 Tšuvaššia Pedagoogilise Instituudi üldajaloo kateedri vanemõpetaja, 1941.a maist Tartu Ülikooli marksismi-leninismi õppejõud,1941–1942 õpetaja Tatari ANSV-s, 1942–1944 EKP Keskkomitee parteiaktiivi kursuste lektor Mõškinos ja Jegorjevskis. Ta aitas koos Hilda Moosbergi, Viktor Maamäe ja teiste Venemaa eestlastest ajaloolastega Eesti ajalooteaduse sovetiseerimisel. Oli 1944–1946 Tartu Riikliku Ülikooli marksismi-leninismi kateedri vanemõpetaja, 1946–1958 üldajaloo kateedri vanemõpetaja, 1958–1971 üldajaloo kateedri dotsent (sealhulgas 1951–1963 kateedrijuhataja). Aastast 1971 pensionil. Aastatel 1951–1959 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu III ja IV koosseisu liige, 1951. aastal ka Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi liige. Uurimisvaldkond: sotsialistliku mõtte ja töölisliikumise ajalugu, Schleswig-Holsteini küsimus 1840–1864, rahvusvaheline olukord pärast II maailmasõda ja NSV Liidu välispoliitika. OLi 1956–1963 "Skandinaavia kogumiku" peatoimetaja. Üle 30 teadustrükise. Шлезвиг-Гольштинский вопрос и политика европейских держав в 1863/1864 годах. Таллинн 1957 О шлезвиг-гольштинском вопросе в некоторых работах современных датских историков. // Skandinaavia kogumik VIII. Tallinn 1964 История Швеции (kaasautor). Москва 1974 Kommunistlikud ja töölisparteid. Lühiteatmik. Tallinn 1989 "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu 1987. Lk 46 Foto Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Düsleksia

Düsleksia ehk vaeglugemine on lugemishäire, mille puhul inimese lugemisoskus on sobiva õpetuse, normaalse intellekti ja sotsiaal-kultuuriliste võimaluste juures oluliselt nõrgem, kui võiks eeldada tema muude võimete põhjal. Termin on tuletatud vanakreeka keelest – eesliide dys tähistab häiret, lexis tähendab sõna või kõnet. Eesti traditsioonis eristatakse düsleksiat ja spetsiifilist kirjutamishäiret düsgraafiat. Viimase aja aju-uuringud on näidanud aju olulist rolli häires. UNESCO andmetel võib kuni 10% täiskasvanutest olla eri raskusastmes düslektikud, kes on õppinud oma probleemiga rohkemal või vähemal määral toime tulema. Eesti pedagoogide arvates on 15–25% algklasside lapsi lugemisraskustega. Düslektikute osakaal nende hulgas pole teada. Algselt (1890. aastail) ei eristatud düsleksiat afaasiast – osalisest või täielikust kõne kaost – ja seetõttu arvati, et põhjuseks on ajukahjustus keelega seotud piirkonnas, mis on saadud varases eas. Seega ei eristatud arengulist düsleksiat omandatud düsleksiast. 1920. aastail pidas Samuel T. Orton düsleksia põhjuseks hilinenud funktsiooni arengut. Korreleerub vasakukäelisusega ning kalduvusega tähti ümber pöörata, kui õpitakse lugema või kirjutama. Pakkus, et probleemi on võimalik parandada, kui saavutatakse vasaku ajupoole domineerivus lugema õppimisel. Sotsioloogid ja pedagoogid uskusid esmalt, et tegu on keskkonnast tuleneva probleemiga. Sel juhul oleks probleemi lihtsam lahendada kui parandada neuroloogiist puudujääki. Samuel A. Kirk võttis 1963. aastal kasutusele mõiste "õpiraskus", mis eristas düsgraafikud vaimse mahajäämuse või sensoorse deprivatsiooniga lastest. Häire tunnusteks on 3 liiki raskused: vigadega lugemine; aeglane lugemine; loetust halb arusaamine. Rahvusvahelise häireteklassifikatsiooni järgi võib esineda järgmisi raskusi: tähtede vahelejätmine, asendamine, moonutamine või teiste sõnade või silpide lisamine; aeglane lugemine; lugemise valesti alustamine, eelnev pikk kõhklemine, lugemisjärje kaotus või lause ebakorrektsus; lausetes sõnade või sõnades häälikute ümberpaigutamine või tagurpidi lugemine. Samuti võib esineda puudulikku arusaamist loetust, mis ilmneb võimetuses meeles pidada loetud fakte; võimetuses teha loetust järeldusi või kokkuvõtet; vastates küsimustele loetud jutu kohta, lähtutakse oma üldteadmistest, mitte konkreetse jutu sisust. Düsleksiaga võib esineda ka muid spetsiifilisi õpivilumuste häireid: düsgraafia (õigekirjahäire), ekspressiivne kõnehäire, retseptiivne kõnehäire, düskalkuulia (arvutamisvilumuste häire). spetsiifiline õpetamine erinevate modaalsuste (kuulmine, nägemine, puudutus) kasutamine anda rohkem aega vastamisel Hans Christian Andersen Thomas Edison Karl XVI Gustav Rootsi kroonprintsess Victoria John Lennon Pablo Picasso George Washington Henry Winkler Steve Jobs Ozzy Osbourne Sally Gardner Mollie King Cyndi Lauper Bella Thorne Jamie Oliver Richard Branson Dyslexia International (inglise keeles) World Dyslexia Forum (inglise, prantsuse keeles)
Toivo Ülo Raun

Toivo Ülo Raun (sündinud 11. aprillil 1943 Tartus) on väliseesti ajaloolane, kes tegutseb Ameerika Ühendriikides. Raun on uurinud peamiselt Eesti ajalugu 20. sajandi alguses. Tema peateoseks on Eesti ajaloo üldkäsitlus "Estonia and Estonians". Raun on Indiana Ülikooli ajalooprofessor, kes õpetab Baltimaade ja Soome ajalugu. Tema isa oli professor Alo Raun. Põgenes 1944 koos perekonnaga Saksamaale, siirdus sealt 1949 USA-sse. Lõpetas 1960 University High School'i Bloomingtonis (Indiana) ja 1964 Swarthmore'i Kolledži (Pennsylvania); M.A. (1966, Princetoni Ülikool), dr. phil. (1969, Princetoni Ülikool), väitekiri "The Revolution of 1905 and the Movement for Estonian National Autonomy, 1896–1907". Oli 1969–1974 California Ülikooli assistant prof., 1974–1979 assoc. prof., 1979–1989 ajalooprofessor, 1989–1990 Toronto Ülikooli eesti õppetooli professor, 1990– Indiana Ülikooli professor. Olnud 1981–1985 Journal of Baltic Studies peatoimetaja ja 1992–1994 AABS-i president. Uurimisvaldkond: Eesti, Baltimaade ja Soome ajalugu, eriti Eesti ärkamisajast kuni iseseisvumiseni. Üle 75 teadustrükise. 2012 Valgetähe IV klassi teenetemärk Russification in the Baltic Provinces and Finland 1855–1914 (kaasautor). Princeton, 1981 The Revolution of 1905 in the Baltic Provinces and Finland. // Slavic Review 43 (1984) The Latvian and Estonian national movements, 1860–1914. // Slavonic and East Eur. Rev. 64 (1986) Finland and Estonia: Cultural and political relations, 1917–1940. // J. Baltic Studies 18 (1987) Viron historia. Keuruu, 1989 Estonia and the Estonians. Stanford: Hoover University Press, 1987 (teine trükk 1991, 3. trükk 2001). Nineteenth- and early twentieth-century Estonian nationalism revisited. // Nations and Nationalism 9 (2003). Soviet deportations in Estonia: impact and legacy: articles and life histories. Toimetaja ja eessõna autor. Tartu: Tartu University Press, 2007. "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide "President Ilves annab teenetemärgi taas 99 inimesele" postimees.ee, 1. veebruar 2012 Toivo Ülo Raun Indiana Ülikooli lehel Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Vello Kaaristo

Vello Kaaristo (aastani 1936 Vassili Krassikov; 17. märts 1911 – 14. august 1965) oli eesti murdmaasuusataja. Kuulus Narva Võitlejasse ja Kalevisse. Kaaristo oli esimene Eesti murdmaasuusataja olümpiamängudel. 1936. aasta taliolümpiamängud Garmisch-Partenkirchenis 30. koht 18 km distantsil 23. koht 50 km distantsil 1938 Lahtis 125. koht 18 km distantsil 10. koht 4×10 km teatesõidus 1944 Uktussi mägedes 3. koht 4×10 km teatesõidus 1940 Balti meistrivõistlused Siguldas 1. koht 18 km distantsil 2. koht 4×10 km teatesõidus 1941 Balti meistrivõistlused Siguldas 1. koht 18 km distantsil 1. koht 4×10 km teatesõidus 1931 Rakveres 2. koht 10 km distantsil 1933 Jänedal 2. koht 18 km distantsil 1. koht 30 km distantsil 1934 Narvas 3. koht 50 km distantsil 1937 Narva-Jõesuus ja Viljandis 1. koht 18 km distantsil 1. koht 30 km distantsil 1. koht 50 km distantsil 1938 Tallinnas ja Narvas 1. koht 18 km distantsil 3. koht 30 km distantsil 2. koht 50 km distantsil 1940 Aegviidus, Tallinnas ja Narvas 1. koht 18 km distantsil 2. koht 30 km distantsil 1. koht 50 km distantsil 3. koht 4×10 km teatesõidus 1941 Otepääl, Tallinnas ja Viljandis 1. koht 18 km distantsil 1. koht 30 km distantsil 2. koht 4×10 km teatesõidus 1945 Võru-Kubijal 1. koht 20 km distantsil 1. koht 4×10 km teatesõidus 1940 – Kotkaristi teenetemärgi raudrist 1944 – meistersportlane Vello Kaaristo oli 168 cm pikk ja kaalus 64 kilogrammi. Tema vend oli suusataja ja spordipedagoog Feodor Krassikov. Biograafia ESBL-is
Vesiveski

Vesiveski on seade veejõu kasutamiseks. Levinumad ülesanded läbi ajaloo on olnud teravilja jahvatamine, palkide saagimine, villatöötlemine, kangakudumine. On teateid ka linaropsimise ja söödapurustamise vesiveskitest Lõuna-Eestis. Paisutatud vee potentsiaalse energia muundamiseks kasutatakse veskites hüdroturbiine. Varem olid vesiveskites energia saamiseks kasutusel vesirattad. Eesti aladel on vesiveskeid kasutatud juba vähemalt 13. sajandist alates. Esimene vastavasisuline teade pärineb Taani hindamisraamatust (1241), kus mainitakse Jõelähtme jõel asunud Kogael vesiveskit. Eesti Rahvusliku Jõukomitee aastatel 1938-1939 koostatud Eesti veejõuseadmete kaardistamise tabelites on 745 kirjerida vesiveskite kohta, millest 62 asusid praeguse Eesti Vabariigi ja Venemaa Föderatsiooni vahelise ajutise kontrolljoone taga. Vesiveskeid ja hüdroelektrijaamasid on uurinud ja kavandanud tehnikateadlased August Velner ja Harald-Adam Velner. Tuuleveski Vesiveski – kas pärandkultuuri uppuv lipulaev?. Maaleht, 21.09.2013. Joad ja joastikud. Vaadatud 14.08.2018. ERA.1011.1.99 Mihkel Järveoja, Tiit Hang, Raivo Aunap, Taavi Pae (2010). "Vasknarva muutunud rannad". Eesti Loodus.{{netiviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Harald-Adam Velner ja Ants Saks (2003). "HÜDROELEKTRIJAAMADE JA VESIVESKITE TAASTAMISEST EESTIS". H. Hanni, M. Pärnapuu ja H.-A. Velner (2007). Vesiveskid – kultuuri- ja tehnikapärand Eestis. "Vesiveskid – kultuuri- ja tehnikapärand Eestis", H. Hanni, M. Pärnapuu ja H.-A. Velner, 2007.
Nikolai Laanetu

Nikolai Laanetu (sündinud 29. jaanuaril (passi järgi 9. veebruaril) 1946 Suure-Rõsna külas Mikitamäe vallas) on eesti zooloog (terioloog) ja jahindusteadlane. Aastatel 1971–1972 ja 1985–1989 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli Zooloogiamuuseumis, olles ka selle direktor. Aastail 1972–1974 oli ta Tartu Noorte Loodusesõprade Maja direktor. Aastatel 1996–1998 oli EPMÜ Keskkonnakaitse Instituudi zooloogia spetsialist, aastast 1998 Tartu ülikooli zooloogia ja hüdrobioloogia instituudi sisevete elustiku teadur. Ta on uurinud muu hulgas kopra, ondatra ja teiste vee-eluliste loomade bioloogiat ja ökoloogiat; samuti uurinud ebapärlikarbi levikut Eestis. Aastast 1998 on ta Loodushoiu Ühingu LUTRA esimees. Õpingute ajal võttis ta osa ansambli Rajacas tegevusest. 2023 Valgetähe V klassi teenetemärk Laanetu, Nikolai 1996. Kobraste loendus ja püük. Tallinn: Infotrükk. Laanetu, Nikolai 2015. Äärmiselt lühinägelik on arvata, et seakatku levitavad peamiselt inimesed. Postimees 3. august. Marvet, Ann. Vee veere peal. (Intervjuu Nikolai Laanetuga) Eesti Loodus 2, 2006. "President annab tänavu 167 riiklikku teenetemärki". ERR. 6. veebruar 2023. Vaadatud 6. veebruar 2023. Hillar Palamets “Kuidas Majakast sai Rajacas.” (Jutustab Ain Kallis)[1] Tartu Ekspress 22. veebruar 2012. Toomas Jüriado. “Kallis, mees parteist “Parem ilm”. (Intervjuu Ain Kallisega) – Eesti Loodus 2012, mai, lk. 38.
Padonki

Padonki (vene keeles подонок 'pätt, lurjus', mitmus подонки) on 21. sajandi algul tekkinud vene internetikasutajate subkultuur, keda eristab peamiselt iseloomuliku slängi ja sihilikult moonutatud õigekirja (nn erratiiv) kasutamine. Tegemist on teatud mõttes kontrakultuuriga, mis esitab teadliku väljakutse nii ortograafia- kui etiketinormidele, kasutades ulatuslikult obstsöönset leksikat ja musta huumorit ning väljendades radikaalseid seisukohti kultuuri- ja ühiskonnaelu küsimustes. Padonokite subkultuuri üheks eestvedajaks on olnud Dmitri Sokolovski oma veebilehega udaff.com, kust pärinevad paljud stiilivõtted ja slängiväljendid, mida padonokid kasutavad foorumites, blogides jm. Selle eripärase keelekasutuse üheks omanimetuseks on saanud "albaania keel" (албанский, албанцкей, олбанский, олбанскей), põhjuseks 2004. aastal toimunud intsident, kus keegi ameeriklane esitas veebilehel livejournal.com küsimuse venekeelsete kommentaaride kohta ja sai suurelt hulgalt venekeelsetelt kasutajatelt narritavaid vastuseid, et need on albaania keeles, koos soovitusega see keel ära õppida. Näiteid padonokite keelest: аффтар, афтар – (postituse, artikli vms) autor (автор – 'autor') аффтар жжот – tunnustusavaldus autorile, moonutatud kuju verbist жечь ('süütama') аццкий, аццкей – eriti hea (адский – 'põrgulik') ацтой, атстой – igav, jama (отстой – 'seisak, sete') бугага, бугога – homeeriline naer, vene keeles kujul Бу-га-га!, vrd inglise bwa-ha-ha фтопку! – halvakspanev hüüatus (в топку – 'ahju') гы-гы-гы – heakskiitev naerumugin жесть – vaimustusavaldus (жёстко – 'karmilt') йа – mina (йа asendab tihti tähte я) йа креведко – absurdimaiguline väljend, mida kasutatakse kõige erinevamates situatsioonides, tihti tüdimuse või mõistmatuse väljendamiseks (я креветка – 'ma olen krevett') йух – obstsöönne sõna ümberpööratud kujul, kasutatakse maskeeritud solvangutes кагдила – tervitus (как дела? – 'kuidas käsi käib?') камент – kommentaar (комментарий – 'kommentaar', vrd inglise comment) кросавчег – vaimustusavaldus (красавчик – 'iludus') ниасилил – liiga pikk tekst, ei lugenud lõpuni (не осилил – 'ei suutnud') пеши исчо! – tunnustusavaldus (пиши ещё – 'kirjuta veel') превед – tervitus, tihti kasutatud John Lurie karikatuuri "Surprise!" kontekstis (привет – 'tervitus') Раша – Venemaa (vrd inglise Russia)
Phreaking

Phreaking (pärineb inglise keele slängi fraasist phone freak) on termin, mida kasutatakse selliste inimeste tegevuse kohta, kes püüavad omavoliliselt tungida telekommunikatsiooni- ja telefonivõrkudesse, saamaks kasutada tasuta nende sidekanalite teenuseid, häirimaks nende tööd või lihtsalt ebatervest huvist nende suhtes. Häkker Kräkker
Kohus (eetika)

Kohus ehk moraalne vajadus on üks eetika põhikategooriaid, mis väljendab erilist moraalset suhet. Kohus teha midagi tähendab, et inimene peab mitte ainult lihtsalt täitma kellegi poolt sõnastatud või reguleerimatult kehtestunud nõudmisi, vaid ka mõistma nende sotsiaalset päritolu ja nendest tulenevaid tagajärgi isiklikule ja kollektiivsele tegevusele. Vastutus Kohusetunne Kohustus
Plaatinametallid

Plaatinametallid on plaatina ja 5 sellele keemilistelt omadustelt lähedast metalli: iriidium, osmium, pallaadium, ruteenium ja roodium.
A Triumph for Man

"A Triumph for Man" on Taani rokkansambli Mew esimene album, mis ilmus 1997. aasta aprillis. Algselt valmistati plaati ainult 2000 eksemplari ja originaalplaatide hind on aja jooksul väga kõrgele tõusnud. 2006. aasta 16. septembril anti album uuesti välja koos boonusmaterjaliga. "Wheels over Me" – 2:33 "Beautiful Balloon" – 4:27 "Wherever" – 5:56 "Panda" – 4:11 "Then I Run" – 3:53 "Life Is Not Distant" – 1:08 "No Shadow Kick" – 3:06 "Snowflake" – 3:30 "She Came Home for Christmas" – 4:54 "Pink Monster" – 0:46 "I Should Have Been a Tsin-Tsi (for You)" – 2:19 "How Things Turn out to Be" – 0:44 "Web" – 4:34 "Coffee Break" – 4:37
Harilik maapähkel

Harilik maapähkel ehk arahhis ehk hiina pähkel (Arachis hypogaea) on liblikõieliste sugukonda maapähkli perekonda kuuluv rohttaim. Harilikku maapähklit kasvatatakse kultuurtaimena, mille maa-alustes kaunades valmivad seemned ehk maapähklid on levinud toiduaine. Õisi kandnud varred kasvavad pikemaks ning tungivad maasse Maa all kasvavad varre otsa kaunad Maapähklivõi Igas kaunas on 1–3 seemet Maapähkel andmebaasis eElurikkus