laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Al Nassr FC

Al Nassr Football Club (araabia keeles نادي النصر السعودي; Naṣr tähendab tõlkes 'võit') on Saudi Araabia jalgpalliklubi, mis tegutseb Riyadhis. Klubi mängib Saudi Araabia kõrgliigas Saudi Professional League. Klubi on asutatud 1955. aastal. Praeguses Saudi Araabia kõrgliigas on see mänginud kõigil hooaegadel alates hooajast 1976/77. Al Nassr on Saudi Araabia üks edukamaid jalgpalliklubisid. Riigi meistriks on see tulnud üheksa korda. Lisaks on see võitnud kokku 14 erinevat riigisisest karikavõistlust. Aastal 1998 võitis Al Nassr nii Aasia superkarika kui ka Aasia karikavõitjate karika. Alates 2020. aastast on klubi kodustaadion olnud Mrsool Park, mis mahutab 25 000 pealtvaatajat. Klubi tunnusvärvid on kollane ja sinine. Seisuga 7. jaanuar 2023 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Saudi Araabia kõrgliiga Võitja (9) :1974-75, 1979–80, 1980–81, 1988–89, 1993–94, 1994–95, 2013–14, 2014–15, 2018–19 Teised kohad (6): 1976–77, 1977–78, 1978–79, 1990–91, 2000–01, 2019–20 King's Cup Võitja (6): 1974, 1976, 1981, 1986, 1987, 1990 Teised kohad (8): 1967, 1971, 1973, 1989, 2012, 2015, 2016, 2020 Saudi Crown Prince's Cup Võitja (3): 1972–73, 1973–74, 2013–14 Teised kohad (4): 1990–91, 1995–96, 2012–13, 2016–17 Saudi Federation Cup Võitja (3): 1975–76, 1997–98, 2007–08 Teised kohad (3): 1993–94, 2000–01, 2008–09 Saudi Super Cup Võitja (2): 2019, 2020 Teised kohad (2): 2014, 2015 Aasia karikavõitjate karikas Võitja (1): 1997–98 Teised kohad (1): 1991–92 Aasia superkarikas Võitja (1): 1998 AFC Meistrite Liiga Teine koht (1): 1995 GCC Meistrite Liiga Võitja (2): 1996, 1997 Teine koht (1): 2008 Ametlik koduleht
Belgorodi lipp

Belgorodi lipp on üks Venemaa Föderatsiooni Belgorodi oblasti Belgorodi linna ametlikest sümbolitest (koos vappidega). Lipp on linna elanike ühtsuse ja koostöö sümbol. Praegune lipp kinnitati 22. juulil 1999 Belgorodi linnavolikogu otsusega nr 321 ja kanti 2002. aastal Venemaa Föderatsiooni riiklikku heraldikaregistrisse registreerimisnumbriga 978. Belgorodi linna lipul (sinine lõuend valge triibuga allosas) on kujutatud kollane lõvi, mis seisab tagajalgadel ja mille kohal hõljub valge kotkas. Linna sümboolika on enam kui 300 aastat vana ja ulatub tagasi Peeter Suure valitsemisaega. Vene tsaar andis Belgorodi elanikele vappi, et tähistada võitu rootslaste üle Poltava lahingus (1709). 1712. aastal oli see embleem kujutatud vaenlast võitnud Belgorodi rügemendi lipul ja 1727. aastal sai sellest vastloodud provintsi sümbol. Решение Белгородского городского Совета депутатов от 22.07.1999 № 321 «О внесении изменений в решение городского Совета депутатов от 18 июня 1999 года № 279 „Об утверждении Положения о флаге города Белгорода“» Mall:Wayback https://militaryarms.ru/simvolika/goroda/flag-belgoroda/
ÜRO Angola kontrollimissioon III

ÜRO Angola kontrollimissioon III oli rahuvalvemissioon, mis alustas Angolas tegutsemist 1995. aasta veebruaris kodusõja ajal. Selle asutas ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga 976 ja see lõpetas oma missiooni 1997. aasta juunis. India armee saatis sellele missioonile ühe jalaväepataljoni (1000 inimest) ja ühe inseneride kompanii (200 inimest). Angola eri piirkondades tegutses operatsiooni ajal kokku kuus jalaväepataljoni rühma (üks Indiast, Zimbabwest, Sambiast, Brasiiliast, Bangladeshist, Uruguayst ja Rumeeniast). Nende mandaat oli tagada relvarahu Angola armee ja UNITA mässuliste vahel (kellel kontrolli all oli üle poole riigist) ning seejärel korraldada nende UNITA mässuliste turvaline desarmeerimine. Seejärel avati enamik riigi suuremaid piirkondi ühendavatest magistraalidest pärast nende demineerimist. Missiooni lõppedes oli selle kogujõud 4220 sõjaväelast, kellest 283 sõjaväevaatlejat, 3649 sõdurit ja 288 tsiviilpolitseinikku. Kaheaastase missiooni jooksul sai surma 32 rahuvalvajat. Angola kodusõda ÜRO rahuvalvemissioonide ajakava ÜRO Angola kontrollimissioon I ÜRO Angola kontrollimissioon II ÜRO vaatlusmissioon Angolas Meisler, Stanley. United Nations: The First Fifty Years, 1997. Page 369.
Talisca

Anderson Souza Conceição (enam tuntud kui Anderson Talisca või Talisca; sündinud 1. veebruaril 1994 Feira de Santanas) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsja või ründajana Saudi Araabia kõrgliigaklubis Al-Nassr. Ta alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Bahia. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Brasiilia kõrgliigas 2013. aastal. 2014. aasta juulis siirdus ta 4,75 miljoni euro eest Portugali kõrgliigaklubis Lissaboni Benfica. Talisca sai sellega Bahia läbi aegade kõige kallimaks mängijaks. Benfica meeskonnas mängis ta kaks hooaeg ning tuli mõlemal hooajal klubiga Portugali meistriks. Aastatel 2016–2018 oli ta laenul Türgi kõrgliigaklubis Beşiktaş. Kahe hooajaga lõi ta Türgi kõrgliigas 27 väravat ning tuli hooajal 2016–17 klubiga Türgi meistriks. 2018. aasta juunis läks Talisca laenule Hiina kõrgliigaklubisse Guangzhou Evergrande. Sama aasta oktoobris sõlmis ta klubiga püsiva lepingu. 2019. aastal tuli ta Evergrande'iga Hiina meistriks. Alates hooajast 2021/22 on Talisca mänginud Saudi Araabia kõrgliigaklubis Al-Nassr. Hooajal 2021/22 lõi ta liigas 20 väravat ja jagas sellega väravalööjate arvestuses 2.–3. kohta. Aastatel 2013–2015 mängis Talisca Brasiilia noortekoondistes. Bahia Campeonato Baiano: 2014 Benfica Primeira Liga: 2014–15, 2015–16 Taça da Liga: 2014–15, 2015–16 Supertaça Cândido de Oliveira: 2014 Beşiktaş Süper Lig: 2016–17 Guangzhou Evergrande Chinese Super League: 2019 "Até Breve". Esporte Clube Bahia. Vaadatud 5. juulil 2014. "Talisca leads Benfica arrivals". UEFA. 8. juuli 2014. Vaadatud 12. septembril 2014. "Relatório e Contas Consolidado e Individual 2014/2015" (PDF) (portugali). S.L. Benfica. 2. november 2015. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 15. veebruar 2017. Vaadatud 17. septembril 2016.
Roueni piiramine (1418–1419)

Roueni piiramine oli üks saja-aastase sõja tähtsündmustest. Juulist 1418 jaanuarini 1419 väldanud piiramise tagajärjel õnnestus Henry V Inglismaa vägedel vallutada Normandia pealinn Rouen. Barker, Juliet (2009). Conquest: The English Kingdom of France (PDF). London: Little, Brown. ISBN 978-1-4087-0083-9. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 12. juuni 2018. Brenner, Elma (2015). Leprosy and Charity in Medieval Rouen. Boydell & Brewer. Lk 16. ISBN 978-0-861-93339-6. Kaufmann, J. E.; Kaufmann, H. W. (2004). The Medieval Fortress: Castles, Forts and Walled Cities of the Middle Ages. Da Capo Press. ISBN 978-0-306-81358-0. Sumption, Jonathan (2015). The Hundred Years War IV: Cursed Kings. London: Faber & Faber. ISBN 978-0-571-27454-3. Wagner, John (2006). Encyclopedia of the Hundred Years War. Greenwood Publishing Group. ISBN 978-0-313-32736-0.
Roueni piiramine (1562)

Roueni piiramine oli üks hugenotisõdade tähtsündmustest. Kuninga-vastased olid Roueni hõivanud 16. aprillil 1562 ning 28. maist 26. oktoobrini väldanud piiramise järel sai kuningriik tähtsa linna taas oma kontrolli alla. Roueni langemine sillutas tee mõned kuud hiljem aset leidnud Dreux' lahingule. Hugenotisõjad Dreux' lahing Vassy veresaun Pärtliöö veresaun Thompson, James (1909). The Wars of Religion in France 1559-1576: The Huguenots, Catherine de Medici and Philip II. Chicago University Press. Lk 165. Benedict, Philip (2003). Rouen during the Wars of Religion. Cambridge University Press. Lk 99–101. ISBN 0521547970. Wood, James (1996). The King's Army: Warfare, soldiers and society during the Wars of Religion in France, 1562-1576. Cambridge University Press. ISBN 0521550033.
Kruuse

Kruuse on perekonnanimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kruuse 285 inimesel: 138 mehel ja 147 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kruuse meeste puhul 516. kohal ja naiste puhul 539. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Kruuse vanuserühmas 10–14, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,91. Nimi oli kõige sagedasem Valga maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 5,01 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupojale Tartumaal Nõo kihelkonnas Vana-Nõo mõisavallas nimeks Kruhse (normaalkuju Kruuse). 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati aastatel 1935–1940 üheteistkümnel korral nimi Kruuse ära - uuteks võetud nimedeks olid Kaldamäe, Kadarik, Kaselaan, Kruus, Kruusalu, Kruusamaa, Kruusma, Kruuste, Kuusend, Rajaste ja Reinsoo. Nimede eestistamise käigus loobus üks isik 1935. aastal nimest Kruus ning võttis uueks nimeks Kruuse. Asta Kruuse (Palm), eesti arhitekt (1927–2021) Kea Kruuse (Kohv), eesti ühiskonnaaktivist ja jurist (1995–) Nikolai Kruuse, eesti advokaat (1892–1942) Urmas Kruuse, eesti poliitik (1965–) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 19.01.2023) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Kruuse. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Kruuse. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Kruuse. Kruuse statistikaameti andmebaasis
Roueni piiramine (1591–1592)

Roueni piiramine oli detsembrist 1591 maini 1592 väldanud Prantsuse kuninga Henri IV katse vallutada Normandia ajalooline pealinn Rouen. Piiramine oli osa nii hugenotisõdadest, kaheksakümneaastasest sõjast kui Hispaania-Inglise sõjast. Kuigi hugenott Henri oli troonil juba 1589. aastast, ei tunnustanud paljud katoliiklased tema võimu ning ta pidi võitlema Hispaania toetatusel tegutsenud Katoliku Liigaga. Roueni all võitlesid Prantsusmaa, Inglismaa ja Hollandi väed Henri IV juhtimisel Katoliku Liiga ja Hispaania vägedega, mida juhtisid vastavalt André de Brancas ja Alejandro Farnesio. Linna kaitsjad suutsid piiramisele vastu pidada ning kui Hispaania väed appi jõudsid, aeti protestandid linna alt minema. Pariisi piiramine (1590) Craoni lahing Kaheksakümneaastane sõda Kolme Henri sõda Hugenotisõjad Alan James p.40 Mueller/Scodel p.9 James, Alan. The Navy and Government in Early Modern France, 1572-1661. First published 2004. Woodbridge, Suffolk, UK. ISBN 0-86193-270-6 Janel Mueller/Joshua Scodel. Elizabeth I: Translations, 1592-1598. The University of Chicago.
Burgundid (partei)

Burgundid (prantsuse keeles Bourguignons) oli poliitiline liit, mis tekkis Prantsusmaal saja-aastase sõja teises pooles. "Burgundid" viitab Burgundia hertsogi Jean Kartmatu toetajatele, kes koondusid ühtseks liikumiseks pärast Orléansi hertsog Louis I atentaati. 15. sajandi alguses puhkes Burgundide ja Orléansi hertsog Charlesi toetajate Armagnacide vahel kodusõda. Jeanne d'Arc Burgundia hertsog Prantsusmaa ajalugu Arthur III (Bretagne'i hertsog) Burgundid Armagnacide-Burgundide kodusõda
Brasiilia suurimate linnade loend

Siin on loetletud elanike arvu järgi Brasiilia suurimad linnad, kus elanike arv on vähemalt 100 000. 2018. aasta seisuga oli Brasiilias 317 linna, kus elas üle 100 000 inimese. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt oli neid linnu 268. Peaaegu kõikide osariikide pealinnad on ka osariigi suurimad linnad. Ainsad erandid on Santa Catarina osariigi pealinn Florianópolis, mis on osariigi suuruselt teine linn, ja Espírito Santo osariigi pealinn Vitória, mis on osariigi suuruselt neljas linn. Paksus kirjas on märgitud osariikide pealinnad. Brasiilia Geograafia- ja Statistikainstituudi andmed
Alain Blanchard

Alain Blanchard (14. saj – 1419) oli Prantsuse sõjaväelane, kes oli saja-aastase sõja ajal Roueni ammumeeste pealik. Ta kaitses Rouenit, kui Inglise kuningas Henry V seda 1418–1419 piiras. Tema komme sõjavange linna müüridele puua tekitas piirajates viha. Kui linn jaanuaris 1419 alla andis, käskis Henry üles puua kolm linna ülikut, kellest üks oli Blanchard. Théodore Licquet, Dissertation sur Alain Blanchard, Rouen, Précis de l'Académie des sciences, belles-lettres et arts de Rouen|Académie de Rouen, 1828. Alexandre Dupias, Réfutation du discours contre Alain Blanchard prononcé par M. Th. Licquet, président de l'Académie royale des sciences, belles-lettres et arts de Rouen en la séance publique du 26 août 1828, Rouen, N. Périaux le jeune, 1828. Théodore-Éloi Lebreton, Biographie rouennaise, Rouen, Le Brument, 1865.
Thomas Plantagenet, Clarence'i hertsog

Thomas Plantagenet, Clarence'i hertsog (inglise keeles Thomas of Lancaster; sügis 1387 – 22. märts 1421) oli Inglise prints ja sõjaväelane, kuningas Henry IV poeg ja kuningas Henry V vend. Ta oleks oma venna surma puhul trooni pärinud. Ta tegutses nii oma isa kui venna nõunikuna. Henry IV nimetas ta 1401. aastal Iirimaa isandleitnandiks. Vaid 14-aastane Thomas saabus Dublinisse novembris 1401 ning veetis suurema osa järgmisest kaheksast aastast Iirimaal. Aastal 1406 oleks ta Dublini lähedal toimunud kokkupõrkes peaaegu hukkunud. Pärast isa surma osales ta oma venna saja-aastase sõja retkedes Prantsusmaal. Kui Henry V pärast Prantsusmaa Catherine'iga abiellumist ajutiselt kodumaale naasis, jäi Thomas Inglise vägesid Prantsusmaal juhtima. Tema juhtimisel said inglased Baugé lahingus Prantsuse-Šoti ühendvägedelt hävitava kaotuse. Vastane piiras tema ning tema parimad rüütlid ümber ning Thomas hukkus. Ta on maetud Canterbury katedraali. Otway-Ruthven p.341 Otway-Ruthven p.345 Otway-Ruthven, A.J. (1993). A History of Medieval Ireland. New York: Barnes and Noble. Weir, Alison (2002). Britain's Royal Family: A Complete Genealogy. The Bodley Head London, U.K. ISBN 0-7126-4286-2. pages 102 & 123 Cokayne, G.; Gibbs, V.; Doubleday, H.A., toim-d (1913). The Complete Peerage. Kd 3 (2nd ed.). London: St. Catherine Press. Lk 258–9. Cokayne, G.E. (2000). The Complete Peerage of England, Scotland, Ireland, Great Britain and the United Kingdom, Extant, Extinct, or Dormant. Alan Sutton. Vol I pg 368 Mortimer, I. (2007). The Fears of Henry IV: The Life of England's Self-Made King. London: Jonathan Cape. ISBN 978-0-224-07300-4. "Thomas Plantagenet, duke of Clarence". Encyclopædia Britannica. 20. juuli 1998.
Thomas Beaufort, Exeteri hertsog

Thomas Beaufort, Exeteri hertsog (umbes jaanuar 1377 – 31. detsember 1426) oli Inglise sõjaväelane, aastatel 1410–1412 lordkantsler. Ta tegutses saja-aastase sõja ajal. Thomas Beaufort oli Lancasteri hertsog Genti Johni ning tema armukese Katherine Swynfordi neljast lapsest kolmas. Et üle tulla probleemidest lastega, abiellusid tema vanemad aastal 1396 ning nende lapsed muutusid legitiimseteks. Thomas Beaufortil oli üks laps, kes suri noorena. Thomas Beaufort on maetud St Edmundsi kloostrisse Suffolkis. Richardson, D. (2011). Kimball G. Everingham (toim). Magna Carta Ancestry. Kd 2 (2nd ed.). Salt Lake City. Lk 542. ISBN 978-1-4499-6638-6. Weir, A. (2002). Britain's Royal Families: The Complete Genealogy. ch. 3
Tšifiir

Tšifiir (ka tsifiir, vene keeles чифирь, чифир) on erakordselt kange tee, mis on seotud Nõukogude ja Nõukogude-järgsete kinnipidamisasutustega, nagu Gulagid ja vanglad. Tšifiiri valmistatakse tavaliselt 5–8 supilusikatäie (50–100 ml) lahtise teega (või teekottidega) inimese kohta. Tee valatakse keedetud vette ja keedetakse segamata vähemalt seni, kuni lehed kruusi põhja langevad. Valmistamise käigus hakkab lehtedest vette eralduma adeniini ja guaniini, mida traditsioonilise tee valmistamise ajal ei juhtu. Vahel lisatakse suhkrut; pruuli iseloom kipub andma mõrkja maitse. Seda tuleb ettevaatlikult rüübata, muidu võib see põhjustada oksendamist. Tšifiiri valmistamine eeldab suure hulga musta tee keetmist pikka aega. Sellel võib lasta üleöö tõmmata ja juua nii kuumalt kui ka külmalt. Chifir'il on joojale mõõdukalt psühhotroopne mõju. Irina Ratušinskaja kirjeldab oma poliitvangiaastate mälestustes "Hall on lootuse värv" narkootiliselt kange tšifiiri valmistamist. Vassili Aksjonovi romaanis "Ožog" ("Põletus") valmistab süüdimõistetu Shilo tušonka-purgis tšifiiri ja annab selle Tolja von Steinbockile. Tolja langeb õndsasse unenäolisesse olekusse, kuid on piisavalt ärkvel, et kuulda põgenemisplaani haudumist. Gabriele Salvatoresi filmis "Surmav kood" valmistab John Malkovich ikehastatud tegelane noorele Kolymale tšifiiri. Martin Cruz Smithi romaanis "Gorki park" (1981) joob peategelane Arkadi Renko tšifiiri rongis töötajatega, kes on teel töölaagrisse. "Chifir and its consequences. Chafir (chifir) and its harm". 04.05.2019. Vaadatud 20.01.2023.
Lavassaare järv

Lavassaare järv on järv Pärnumaa Lääneranna valla Õepa külas, Lavassaare alevist 5 km loodes. Tegemist on loodusliku järvega, mis on piklik rabajärv pindalaga 194,5 ha. Veekogu on avalikult kasutatav. Asub Lavassaare looduskaitsealal. Järve lõunaosas on 5 väikest madalat saart, kogupindalaga 0,48 ha. Põhjas on väga paks (kohati 8 m) mudakiht. Lavassaare järve kirdeosas on mudakiht allikate tõttu õhem. Seal on põhi kivine ja liivane. Samas kalda lähedal on suur rändrahn, mis madalvee ajal ulatub veest välja. Lavassaare järve suubub mitu kraavi (neist suurim on Rabaoja) ümbritsevast rabast. Järvest voolab välja Audru jõgi. Lavassaare järve vesi on pruun ja vähe läbipaistev (0,5 m), põhjani segunev ja soojenev, talvel aga suures osas põhjani külmuv. Lavassaare järve keskkonnaregistri kood on VEE2064400. Järv on Litoriinamere staadiumi lõpus merest eraldunud suure veekogu jäänuk. Veekogude suurtaimedest on seal sageli kohatavad ujuv penikeel, kollane vesikupp, laialeheline hundinui, ahtalehine hundinui, harilik pilliroog, harilik sinihelmikas ja soopihl. Vähemal määral on märgatud selliseid taimeliike nagu harilik sõnajalg, järvkaisel, soo-piimputk, harilik metsvits, ussilill, sookail, konnaosi, harilik mürkputk, hanevits, tarn, kanarbik, soovõhk, turbasammal. Kuna järv pole eriti kergesti ligipääsetav, pole ka kalastajate huvi selle vastu kuigi suur. Põhilised kalaliigid on ahven, haug ja särg. Vahel saadavat angerjat, lutsu ja vingerjat. 2019. aastal oli keskmine kalaliikide arv võrguga katsepüügil neli. Järve kallastel pesitsevad jõgitiir, tuttpütt ja tuttvart, ka sinikael- ja piilpart. Lavassaare järv on merikotkale elupaigaks ja toitumisalaks. Kaldad on turbased, enamasti kõrged, kohati ka madalad ja pehmed. Järv on raskesti ligipääsetav. Õõtsiksood esineb väikesel pindalal Lavassaare järve kallastel, kus see on kujunenud osalt seoses järve veetaseme alandamisega. Audru jõe lähte ümbruses on rabamets. Järv piirneb põhjast ja läänest Kõima rabaga. Idas on mõnesajameetri kaugusel tootmismaa. Lõunast voolab järvest välja Audru jõgi. Järve voolab ida küljest vähemalt kaks kraavi. Põhja osas kaks oja ja lääne küljel üks kraav. Ermistu järv Tõhela järv Mõisalaht Kaisma järv Kasse laht Aasa paisjärv Keskkonnaagentuur. "Veekogu: Lavassaare järv VEE2064400". Vaadatud 8.11.2020. Eesti Entsüklopeedia (2003). "Lavassaare järv". Vaadatud 8.11.2020. Algandmed Keskkonnaseire Infosüsteem (KESE), Väikejärvede hüdrobioloogiline seire, 2019, vaadatud 8.11.2020 Tallinna Ülikooli Ökoloogia Instituut (2016). "Lavassaare looduskaitseala kaitsekorralduskava 2017-2026" (PDF). Keskkonnaamet. Vaadatud 8.11.2020. Maa-ameti kaardirakendus, vaadatud 8.11.2020 Lavassaare järv Eesti looduse infosüsteemis Lavassaare järv (drooniga tehtud video, 2019, talv)
Gustavo Cuéllar

Gustavo Leonardo Cuéllar Gallegos (sündinud 14. oktoobril 1992 Barranquillas) on Colombia jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Saudi Araabia kõrgliigaklubis Al Shabab ja Colombia jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Colombia klubis Deportivo Cali, mille meeskonnas debüteeris ta Colombia kõrgliigas 2009. aastal. Aastatel 2014–2016 mängis ta laenul Colombia klubis Junior. 2016. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Flamengo. 2018. aastal valiti Cuéllar fännide poolt Brasiilia kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks (Craque da Galera). 2019. aasta augustis liitus ta Saudi Araabia kõrgliigaklubiga Al Hilal. Al-Hilaliga tuli ta kolm korda Saudi Araabia meistriks. Aastatel 2019 ja 2021 võideti lisaks AFC Meistrite Liiga. 2023. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu samasse liigasse kuuluva Al-Shababiga. Colombia jalgpallikoondises debüteeris Cuéllar 8. septembril 2015 mängus Peruu vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 23. juunil 2019 Copa América viimases alagrupimängus Paraguay vastu. 2021. aasta Copa Américal saavutas ta Colombia koondisega kolmanda koha. Deportivo Cali Copa Colombia: 2010 Junior Copa Colombia: 2015 Flamengo Campeonato Carioca: 2017, 2019 Al-Hilal Saudi Professional League: 2019–20, 2020–21, 2021–22 King Cup: 2019–20 AFC Meistrite Liiga: 2019, 2021 Saudi Super Cup: 2021 "Craque da Galera: Cuéllar, do Flamengo, vence disputa com Dudu e Maxi López". ge.globo.com. 3.12.2018. Vaadatud 20.1.2023
Thomas Montagu, neljas Salisbury krahv

Thomas Montagu, neljas Salisbury krahv (13. juuni 1388 – 3. november 1428) oli Inglise aadlik ja sõjaväelane. Ta oli üks tähtsamaid Inglise väejuhte saja-aastases sõjas. de Monstrelet, Enguerrand (1440s). The Chronicles of Enguerrand de Monstrelet. Kd VI. Lk 234–237. Hundred Years War: Thomas Montacute, 4th Earl of Salisbury (1388–1428) Royal Berkshire History: Thomas Montacute, Earl of Salisbury (1388–1428)
Ernst August

Ernst August võib tähendada: Ernst August (Braunschweig) (1887–1953) Ernst August (Hannover) (1629–1698) Ernst August I (Hannover) (1771–1851) Ernst August von Hannover (1845–1923) ...
John Holland, teine Exeteri hertsog

John Holland, teine Exeteri hertsog (29. märts 1395 – 5. august 1447) oli Inglise aadlik ja sõjaväelane saja-aastases sõjas. Tema isa John Holland, esimene Exeteri hertsog oli kuningas Richard II emapoolne poolvend, kes pärast kuninga kukutamist hukati. Hollandi suguvõsa maad ja varad konfiskeeriti, kuid Johnil õnnestus need kuningale truuks jäädes tagasi saada. Ta aitas oma nõol Henry V Prantsusmaale tungida, olles toeks nii maal kui merel. Ta oli marssal, admiral ning kuningas Henry VI ajal Akvitaania hertsogkonna leitnant. Tema matmiskoht on Royal Foundation of St Katharine Londonis. Cokayne, G.; Gibbs, V.; Doubleday, H.A., toim-d (1926). The Complete Peerage. Kd 5 (2nd ed.). London: St. Catherine Press. Lk 205–11. Richardson, D. (2011). Kimball G. Everingham (toim). Magna Carta Ancestry. Kd 2 (2nd ed.). ISBN 978-1-4499-6638-6. Stansfield, M. (13. jaanuar 1987). The Hollands, Dukes of Exeter, Earls of Kent and Huntingdon, 1352–1475 (PDF) (PhD). Corpus Christi College, Oxford. Originaali arhiivikoopia (PDF) seisuga 26. september 2018. Walker, J. (1979). "John Holand, a fifteenth-century admiral". Mariner's Mirror. 65 (3): 235–242. DOI:10.1080/00253359.1979.10659150.
John Cornwall, esimene parun Fanhope

John Cornwall, esimene parun Fanhope (ka Sir John Cornwall, Sir John Cornwaille ja Sir John Cornouayl; umbes 1364 – 11. detsember 1443) oli Inglise aadlik ja sõjaväelane. Ta oli üks oma aja austatumaid rüütellikke kujusid. Stow, John (2001). The Survey of London: Reprinted from the text of 1603. London: Adamant Media Corporation Reeves, A.C. (1981). Lancastrian Englishmen. Washington: University Press of America Arn, Mary-Jo (2000). Charles d'Orléans in England, 1415-1440. Cambridge: D.S. Brewster Burke, Bernard (1866). A genealogical history of the dormant, abeyant, forfeited, and extinct Peerages of the British Empire. London: Apple Manor Press (Reprinted 2007) Barker, Juliet (2005). Agincourt: The King, the Campaign, the Battle. London: Little, Brown ISBN 978-0-316-72648-1 Cornwell, Bernard (2008). Azincourt. London: Harper Collins
Juliet Barker

Juliet R. V. Baker (snd 1958) on inglise ajaloolane, kes spetsialiseerub keskajale ja kirjanduslikule eluloole. Ta on kirjutanud õdedest Brontëdest, William Wordsworthist ja turniiridest. Aastatel 1983–1989 oli ta Brontë Parsonage Museumi kuraator ja raamatukoguhoidja. Ta on omandanud Oxfordi St Anne's College'ist doktorikraadi ajaloos. "Juliet Barker biography". Andrew Lownie literary agency. 2006. Originaali arhiivikoopia seisuga 3. juuli 2008. Vaadatud 3. juulil 2008. Koduleht Juliet Barker Goodreadsis
Dreux' lahing

Dreux' lahing oli lahing 19. detsembril 1562 katoliiklaste ja hugenottide vahel. Katoliiklikke vägesid juhtis Anne de Montmorency, hugenotte Condé vürst Louis. Mõlema poole väejuhid langesid sõjavangi ning lahingu võitsid katoliiklased. Tegu oli hugenotisõdade esimese suure kokkupõrkega.