laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ķīpsala

Ķīpsala on asum Lätis, Riia linna Kurzeme rajooni osa pindalaga 1,975 km². Asub Ķīpsala jõesaarel Dzirciemsist idas. 823 elanikku (2010). Asumit piirab idast Daugava jõgi; üle selle viib rippsild. Läänes eraldab Ķīpsalat Dzirciemsi asumist kitsas jõe haru – Zunda kanal. XVII sajandi teisel poolel kandis saar veel Žagarsala nime. Praeguse nime sai ta kas seal elanud mehe järgi või siis vanast alamsaksa keele sõnast kip, mis tähendas nahka köidetud kaubapalle. XVIII sajandil rajati Daugava kaldale tamm, mis ühendas Ķīpsalaga ka kaks väiksemat naabersaart – Maza Klīversala ja Burkānu sala. Kuigi saarel elas juba ammustest aegadest mõni kaluripere, algas aktiivsem ehitustegevus saarel alles XX sajandi algul. Esimesed asukad olid mere ja sadamaga seotud – lootsid, meremehed, kaubalaadijad. Vastavad olid ka asumi tänavate nimed. Saare peatänavaks oli tammile rajatud Balasta dambise tänav. Saar on piisavalt omanäoline, et olla osaks UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluvast Riia linna alast. Eriti hinnaliseks teeb paiga see, et seal on säilinud veel XVII ja XVIII sajandil ehitatud puitmaju. XIX sajandi lõpus hakati saarele ehitama tellistest hooneid. Toona rajati ka aastal 1863 avastatud kriidilademe kohale kipsivabrik. Aastal 1878 asutatud Riia jahtklubi hooned asuvad samuti Ķīpsalas, need püstitati saare lõunatippu aastal 1893. Ķīpsala Ķīpsala muul Ogļu iela Balasta dambis Balasta dambise ja Āzenes iela nurk Ķīpsala koduleht (läti keeles)
Tiina Orunuk

Tiina Orunuk (24. juuli 1955 – 8. jaanuar 2014) oli eesti arhitekt. Ta lõpetas 1984. aastal ERKI arhitektina. Pärast ERKI lõpetamist asus ta tööle Kultuurimälestiste Riiklikku Projekteerimise Instituuti, tema peamine tegevus seal oli mõisate restaureerimise projekteerimine. Aastast 1990 töötas ta AS Matekis, kus tegeldi kiirestimonteeritavate suurpaneelmajade projekteerimise ja tootmisega. Aastal 1991 töötas ta viis nädalat Saksamaal Stadthagenis (asub Alam-Saksi liidumaal) Lothar Schuberti arhitektuuribüroos, kus ta projekteeris tüüpsete nädalalõpumajade seeria Duo Walm, Trio Sattel ja Kvartett Walm. Sel perioodil valmis tal mitu uut majatüüpi, ka jätkas ta tööd arhitekt Mehis Marksi poolt väljatöötatud esialgsete majamudelitega, et lõpule viia elamukvartal Veskimetsas. Koostöös ühe saksa arhitekti ja rootsi ehitajatega valmis SOS-lasteküla Keilas. Ninase puhkeküla (Saare maakond) kauplus Lohusalus kauplus Kärdlas Pakterminali väravahoone Tallinna Sadamas
Guberņa mõis

Guberņa mõis (Guberņas muiža, vanasti ka Gubernementes muiža) oli riigimõis Lätis Riia linnas Bolderāja asumis. Saksa keeles Gouvernementshof. Kunagi Fersenitele kuulunud mõis riigistati 1690. aastal. Mõis jäi riigimõisaks kuni XX sajandini. XIX sajandi lõpus rajasid vennad Bērziņsid mõisa juurde saekoja, millest on tänapäeval välja kasvanud SIA "Bolderāja". Mõisa hooned on tänapäevaks hävinud, isegi nende täpne asukoht pole enam teada. Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Tiina Jakobson

Tiina Jakobson (sünninimi Tiina Uibo; sündinud 1. aprillil 1960 Sangastes Valga maakonnas) on eesti luuletaja ja muusik. Ta on töötanud majahoidja, sekretäri ja kutseõpetajana. Debüütluulekogu "Mängutoos" avaldas ta 1999. Illustreerib oma raamatud ise ja on osa oma luuletustest ka viisistanud. Ta mängib lõõtspilli. "Mängutoos" (1999) (luulekogu) "Maarjamaa paesel pinnal" (2000) (luulekogu) "Äraõitsenud meelespead" (2002) (luulekogu) "Ajavalgel" (2004) (luulekogu) Tiina Jakobsonil on kolm last. [1] [2]
Bolderāja mõis

Bolderāja mõis (läti keeles Bolderājas muiža) oli mõis Lätis Riia linnas Bolderāja asumis peahoone aadressiga Lielupes ielā 22. Saksa keeles Bolderaa, vanasti ka Berghof ja Ahaken. Mõisa esimene teadaolev omanik oli Casparo Berg; toona kandis mõis Berghofi nime. Aastal 1637 müüsid Hahnid mõisa Huenedele. XVIII sajandil olid mõisa omanikeks Dahlid, XIX sajandi alguses Schröderid ja Carlos Matthias Ludwig Konstantin Otto von Buxhoeveden. Aastast 1889 kuulus mõis Univeridele. Bolderāja asum kujunes mõisa ja sellega seotud hoonete ümber. Mida aeg edasi, seda tähtsamaks muutus asula ja vähenes mõisa tähtsus. Pärast võõrandamist aastal 1920 tegutses mõisa peahoones kool. Hoone püsis XXI sajandi alguseni, mil tulekahju selle täielikult hävitas. Carlos Matthias Ludwig Konstantin Otto von Buxhoeveden veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
All You Can Eat

"All You Can Eat" on metal-bändi Steel Panther neljas stuudioalbum. See ilmus 1. aprillil 2014. Albumi ilmumisest teatati 2013. aasta septembris. Esimene singel albumilt on "Party Like Tomorrow is the End of the World" ning teine singel "The Burden of Being Wonderful". Pussywhipped Party Like Tomorrow is the End of the World Gloryhole Bukkake Tears Gangbang at the Old Folks Home Ten Strikes You're Out The Burden of Being Wonderful Fucking My Heart in the Ass B.V.S. You're Beautiful When You Don't Talk If I Was the King She's on the Rag
Kanepitemp

Kanepitemp ehk kanepitamp ehk jurss (ka: ruustli, kruustli) on kuivatatud ja pruunistatud ja jahuks tambitud hariliku kanepi seemnetest valmistatud paks pudrutaoline toit. Kanepitempi söödi 20.sajandi esimesel poole Lõuna- ja Ida-Eestis kas pearoana või toidu kõrvale aga ka leivamäärdena. kanep kanepipiim kanep (droog) Ülle Sillasoo, Toomas Kukk, "Kanepi ajalugu ja tänapäev", artiklid EL 10/2003, Veebiversioon (vaadatud 18.01.2014) Traditsioonilised Eesti toiduretseptid Kanepitemp, Veebiversioon (vaadatud 18.01.2014) Anne Kersna, Sirje Rekkor, Reet Piiri, Dina aarma, Õile Aavik, Inara Luigas, Elli Vendla, Inge Rego,"Eesti rahvusköök", Maalehe Raamat, lk 14, 2004, ISBN 9985 64 297 x
Tobol

Tobol (vene keeles Тобол, kasahhi keeles Тобыл) on Irtõši vasakpoolne lisajõgi. Toboli pikkus on 1591 km ja valgala 426 000 km². Tobol algab Taga-Uurali platoolt Kasahstani ja Venemaa piirilt kahe ajutise jõe Bozbie ja Kairaktõ ühinemiskohalt. Bozbie algab põhja poolt Kasahstanist Kostanaj oblastist ja voolab kagusse. Kairaktõ algab lõuna poolt Venemaalt Orenburgi oblastist ja voolab kirdesse. Alguses voolab Tobol piirijõena itta. Pärast Akkarga läbimist pöördub ta põhja ja kulgeb edasi Kasahstanis Kostanaj oblastis. Ta läbib Frunze ja möödub 349 m kõrgusest Žitikara mäest ida poolt. Temasse suubub vasakult Šortandõ, seal keerab Tobol loodesse ja kohe suubub temasse vasakult Želkuar. Tobol läbib Denissovka ja pärast linna algab lääne-ida suhtes piklik Ülem-Toboli veehoidla. Pärast veehoidlat läbib jõgi Lissakovski ja Oktjabrski ning jõuab edela-kirde suunas piklikku Karatomari veehoidlasse, kuhu suubub vasakult Ajati (Ajeti) jõgi. Tobol läbib Rudnõi, Sadtšikovka, Amangeldi, oblastikeskuse Kostanaj ja selle vastas Toboli teisel kaldal oleva Zatobolski ning pöördub põhja. Pärast Nadeždinka ja Vvedenka läbimist jõuab ta taas Kasahstani ja Venemaa piirini. Seal suubub temasse piirijõgi Ui (Uj) ja Tobol pöördub itta. Piiril Kasahstani-poolsel kaldal asub Uzõnagaši asula. Tobol jõuab Torgai nõkku, kus temasse suubub suurim parempoolne lisajõgi Obagan. Suubumiskohas pöördub Tobol loodesse Kurgani oblastisse, lahkub Kasahstanist ja lakkab olemast piirijõgi. Ta läbib oblastikeskuse Kurgani ja jõuab Išimi tasandikule. Lõpuks ületab ta oblastipiiri ja jõuab Tjumeni oblastisse. Jalutorovskis suubub temasse vasakult Isseti jõgi, Jarkovos samuti vasakult Tura jõgi. Seejärel suubub temasse veel vasakult Tavda jõgi ja Tobolskis suubub Tobol ise vasakult Irtõši. Lõpuks jõuavad Toboli veed Obi kaudu Põhja-Jäämerre. Tobol toitub ülemjooksul lumesulaveest, aga mida enam allavoolu, seda enam vihmaveest. Suurvesi on ülemjooksul aprilli algusest juuni keskpaigani, alamjooksul kuni augusti alguseni. Jõgi jäätub novembris, alamjooksul vahel oktoobri lõpus, vabaneb jääkattest aprilli lõpus või mai alguses. Vooluhulk on keskjooksul, 898 km kaugusel suudmest keskmiselt 26,2 m³/s (maksimaalselt 348 m³/s), suudmes keskmiselt 805 m³/s (maksimaalselt 6350 m³/s). Tobol on sogane. Keskmiselt sisaldab jõevee iga kuupmeeter 260 g tahkeid osakesi. Aastas kannab ta Irtõši 1,6 miljonit tonni tahkeid osakesi. Tobol on laevatatav suudmest 437 km kaugusele. Jõevoolu reguleerib mitu veehoidlat. Mööda jõge parvetatakse metsa. Suur maailma atlas, lk. 75 Suur maailma atlas, lk. 99 Suur maailma atlas, lk. 84
RT

RT on lühend, mis võib tähendada: Riigi Teataja, alates 1918. aastast ilmuv Eesti riigi ametlik väljaanne. Rotten Tomatoes Windows RT RT (televõrk) (endise nimega Russia Today), Venemaa riiklik televõrk võõrkeelse informatsiooni edastamiseks;
Guyana olümpiamängudel

GUY Guyana on osalenud suveolümpiamängudel 16 korral. Rahvusvahelise Olümpiakomitee ametlik Guyana lühend on GUY. 1964 oli Briti Guajaana lühend GUI. Ükski Guyana sportlane pole osalenud taliolümpiamängudel. Esimestel viiel mängudel oli riigi nimi Briti Guajaana. Michael Anthony võitis 1980. aasta suveolümpiamängudel poksis esimese Guyana olümpiapronksi ja siiani ainsa olümpiamedali. Guyana Olümpiakomitee asutati 1935 ja Rahvusvahelise Olümpiakomitee tunnustuse sai see 1948. ROK-i maakoodide loend "Abbreviations, National Olympic Committees," 2009 Annual Report, p. 90 [PDF p. 91 of 94]; välja otsitud 2012-01-18. "Official abbreviations" at The Games of the XVIII Olympiad, Tokyo, 1964, [p. 9 of 409 PDF]; välja otsitud 2012-01-18. IOC. "Guyana". Vaadatud 18. jaanuar 2013. Guyana profile at London2012.com
Varniany

Varniany [Varn'jaanõ] (transkribeerituna Varnjanõ, valgevene keeles Варняны, leedu keeles Varnionys, poola keeles Worniany) on agrolinnake (varem alev ja küla) Valgevenes Hrodna oblastis Astravieci rajoonis, Varniany külanõukogu halduskeskus. Asulas oli aastal 1992 1310 elanikku, aastal 2009 aga 1128 elanikku. Varnianys on keskkool. Vaatamisväärsusteks on aastail 1767–1769 ehitatud katoliku kirik, Abramoviczite mõisakompleks XIX sajandi lõpust ja mõned vanad hooned asula keskel. Esimest korda mainitakse Varnianyt aastal 1391. Aastal 1397 andis Jogaila asula Vilniuse kapiitlile. Aastal 1462 rajas Marina Sungaila asulasse katoliku kiriku. XVI sajandi algul kuulus asula Pronskitele ja Svirskitele, hiljem Czyżedele. XVI sajandi lõpus said Varniany omanikeks Abramowiczid, kes rajasid sinna kalvinistliku koguduse. Aastast 1688 oli Varniany alev. Poola jagamisel läks Varniany aastal 1795 Venemaa koosseisu. XIX sajandi lõpus peeti alevis 12 korda aastas laata. Kuni 1917. aastani oli Varniany Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu. Aastal 1940 sai Varnianyst küla. Varniany mõisa vahitorn Varniany kirik "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Varniany YouTube'is Varniany Valgevene fotoentsüklopeedias
Aleksandr Volkov (täpsustus)

Aleksandr Volkov on mitme tuntud isiku nimi: Aleksandr Volkov (sündinud 1994), Eesti jalgpallur Aleksandr Volkov (sündinud 1964), Ukraina endine korpvallur Aleksandr Volkov, Iisraeli pianist ja pedagoog Aleksandr Volkov (sündinud 1985), Venemaa võrkpallur Aleksandr Aleksandrovitš Volkov (sündinud 1948), NSV Liidu kosmoselendur Aleksandr Aleksandrovitš Volkov (sündinud 1990), Venemaa jalgpallur Aleksandr Aleksandrovitš Volkov (1951–2017), Venemaa poliitik, endine Udmurdi Vabariigi president Aleksandr Andrejevitš Volkov (sündinud 1992), Venemaa jalgpallur Aleksandr Melentjevitš Volkov (1891–1977), Venemaa kirjanik Aleksandr Nikolajevitš Volkov (1886–1957), Venemaa kunstnik ja õpetaja Aleksandr Sergejevitš Volkov (sündinud 1987), Venemaa jalgpallur Aleksandr Vladimirovitš Volkov (1967–2019), Venemaa tennisist Aleksandr Volkov (sündinud 1928), Karjala kirjanik Aleksandr Volkov (sündinud 1997), Venemaa jäähokimängija
Jan Gamarnik

Jan Gamarnik (vene Ян Борисович Гамарник; sünninimi Jakov Tsudikovitš Gamarnik, vene Яков Цудикович Гамарник; 14. juuni (2. juuni vkj) 1894 Žõtomõr – 31. mai 1937 Moskva) oli juudi rahvusest Nõukogude riigitegelane ja sõjaväelane. Jan Gamarnik lõpetas gümnaasiumi 1913. aastal ja töötas seejärel koduõpetajana. 1914. aastal astus ta Peterburi Psühhoneuroloogia Instituuti, kuid arstikutse vastu ta huvi ei tundnud ning asus 1915. aastal õppima Kiievi ülikooli õigusteaduskonnas. Ta tutvus mitmete Ukraina juhtivate bolševikega ning astus 1916. aastal VSDTP–sse. Gamarnik võttis osa Oktoobrirevolutsioonist ja Kodusõjast Ukrainas. 1919–1920 oli ta juhtival poliittööl Punaarmees. 1920–1923 oli Gamarnik Odessa ja Kiievi kommunistliku partei kubermangukomitee esimees, 1923–1928 Kaug-Ida revisjonikomitee ja krai täitevkomitee esimees ning kraikomitee sekretär. 1928. aasta veebruarist kuni 1929. aasta oktoobrini oli ta Valgevene NSV Kommunistliku Partei Keskkomitee esimene sekretär. 1929–1937 oli Jan Gamarnik Punaarmee Poliitilise Valitsuse ülem ja 1930–1934 ühtlasi ka NSV Liidu sõja ja mereväeasjade rahvakomissari asetäitja ning 1934–1937 NSV Liidu kaitse rahvakomissari asetäitja. Ta oli ÜK(b)P Keskkomitee liige alates 1927. aastast, 1935. aastast esimese järgu armeekomissar. 20. mail 1937 vallandati Gamarnik Punaarmee Poliitilise Valitsuse ülema ametikohalt ja ta määrati Kesk-Aasia sõjaväeringkonna Sõjanõukogu liikmeks. 30. mail 1937 võttis ÜKP(b) Keskkomitee Poliitbüroo vastu otsuse Jan Gamarniku Sõjanõukogu koosseisust väljaarvamise kohta. Põhjuseks toodi Gamarniku seotus Jona Jakiriga, keda süüdistati vandenõus. 31. mail käisid kaks Kaitse Rahvakomissariaadi juhtivat töötajat Gamarniku korteris teda Poliitbüroo otsusest informeerimas. Samuti teatasid nad, et Gamarnik on Punaarmeest vallandatud. Vahetult nende lahkumise järel laskis Jan Gamarnik ennast maha. 1. juunil 1937 avaldasid Pravda ja teised väljaanded lühikese teate, et Gamarnik laskis ennast maha, kuna kartis, et ta sidemed nõukogudevastase elemendiga paljastatakse. Surmajärgselt kuulutati Jan Gamarnik rahvavaenlaseks, ta nimi figureeris ka Mihhail Tuhhatševski kohtuprotsessil. Jan Gamarnik rehabiliteeriti postuumselt 1955. aasta augustis. http://www.yivoencyclopedia.org/article.aspx/Gamarnik_Ian_Borisovich
Cassandra Lynn

Cassandra Lynn (õieti Cassandra Lynn Hensley; 15. august 1979 Price, Utah – 15. jaanuar 2014 Los Angeles, California) oli USA modell. Ta sai tuntuks Playboy posteritüdrukuna 2006. aasta veebruaris. Tema surma põhjuseks oli oletatavasti kokaiini üledoos.
Dārziņi

Dārziņi on asum Lätis, Riia linna Latgale eeslinna osa pindalaga 4,380 km². Asub Rumbulast kagus Daugava paremal kaldal, Dole saare vastas. Seal on 2380 elanikku (2010). Kagus on asumi piiriks aastal 1974 valminud Riia HEJ tamm. Dārziņi ja Dole vahelisel Daugava lõigul elab ohtralt linde. Dārziņi liideti Riia linnaga aastal 1968. Esimesed suvilakooperatiivid olid seal juba varem, aga toona hakkasid suured ettevõtted nagu Riia VEF ja Latvenergo sinna aianduskooperatiive rajama. Lätikeelsest sõnast aialapikeste kohta (dārzins) sai asum ka nime. Aastast 2000 hakati suvilaid ja aiamajakesi elumajadeks ümber ehitama ning piirkonda tekkis püsivam asustus. Umbkaudu sel ajal hakati ka asumi teedele tänavanimesid panema; need on asumis aiandusteemalised. Aastal 1960 avati Riia–Daugavpilsi raudteeliinil asumi lähistel Salaspilsi piirkonnas Dārziņi raudteepeatus. Asumi koduleht (läti keeles)
Hierviaty

Hierviaty (transkribeerituna Gervjatõ, valgevene keeles Гервяты, leedu keeles Gervėčiai, on küla (endine alev) Valgevenes Hrodna oblastis Astravieci rajoonis, Hierviaty külanõukogu halduskeskus. Asulas oli aastal 2006 494 elanikku, aastal 2009 aga 537 elanikku. Hierviaty asub Łoša jõe kaldal. Hierviatys on keskkool ja kultuurimaja. Vaatamisväärsusteks on aastal 1903 ehitatud katoliku kirik ja XIX sajandist pärinev vesiveski. Asula on Valgevenes elavate leedulaste kogukonna keskuseks, koolis õpetatakse leedu keelt juba alates algklassidest. Esimest korda mainitakse Hierviatyt aastal 1434. Aastal 1536 ehitati asulasse kirik, aga aastal 1563 sai Hierviatyst alev. Poola jagamisel läks Hierviaty aastal 1795 Venemaa koosseisu. Toona oli asula valgevene päritolu Domeykode suguvõsa valduses. Aastail 1899–1903 valmis asulas uus uusgooti stiilis katoliku kirik. Kuni 1917. aastani oli Hierviaty Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu. Aastal 1940 sai Hierviatyst küla. Hierviaty vesiveski Hierviaty kirik "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Hierviaty YouTube'is Hierviaty Valgevene fotoentsüklopeedias
Christian VI (täpsustus)

Christian VI nime all on tuntud kaks valitsejat: Christian VI oli Taani kuningas 1730–1746 Christian VI oli Oldenburgi krahv 1399–1423 Christian I (täpsustus) Christian II (täpsustus) Christian III (täpsustus) Christian IV (täpsustus) Christian V (täpsustus)
Võra tee

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Võra tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Merivälja asumis. Võra tee algab Ranna teelt, ristub Viimsi tee ja Keskteega ning lõpeb Hõbekuuse teel. Võra tee on edela–kirdesuunaline ning ligikaudu 625 meetri pikkune. Võra tänav sai praeguse nime 25. septembril 1959. Enne seda oli tänava nimi Sadama tee. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 145
Rao tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Rao tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis. Rao tänav algab Pärnu maanteelt, kulgeb esialgu lõunakagu-põhjaloodesuunaliselt, seejärel ristub Läike tänavaga, pöördub idakagu-läänekagu suunda ning lõpeb Sisaski tänaval. Rao tänav on ligi 210 meetri pikkune. 20. oktoobril 1936 sai tänav nimeks Oksa tänav. Aastatel 1940–1941 kandis tänav nime Okka tänav. Praegune nimi pandi Rao tänavale 25. septembril 1959. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 105
Ketta tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Ketta tänav on tänav Põhja-Tallinna linnaosas Kopli asumis. Ketta tänav algab Kopli tänavalt ja lõpeb Kaluri tänaval. Ketta tänav on enam-vähem idakirde-lääneedelasuunaline ja ligikaudu 295 meetri pikkune. Ketta tänav sai nime 17. märtsil 1961. http://www.eki.ee/knab/tallinn1.htm Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 50
Cixi (Ningbo)

Cixi on maakonna õigustega linn Hiinas Zhejiangi provintsis Ningbo allprovintsilinnas. Haldusjaotus: Xushani kvartal (浒山街道), keskus; Zonghani kvartal (宗汉街道); Kanduni kvartal (坎墩街道); Fanshi suurvald (范市镇); Zhangqi suurvald (掌起镇); Xiaolini suurvald (逍林镇); Xinpu suurvald (新浦镇); Henghe suurvald (横河镇); Fuhai suurvald (附海镇); Andongi suurvald (庵东镇); Tianyuani suurvald (天元镇); Changhe suurvald (长河镇); Zhouxiangi suurvald (周巷镇); Qiaotou suurvald (桥头镇); Kuangyani suurvald (匡堰镇); Shengshani suurvald (胜山镇); Longshani suurvald (龙山镇); Chongshou suurvald (崇寿镇); Sanbei suurvald (三北镇); Guanhaiwei suurvald (观海卫镇). http://www.cixi.gov.cn
Oldenburgi dünastia

Oldenburgi dünastia oli Põhja-Saksamaa valitsejasuguvõsa, mis valitses Oldenburgi krahvkonda alates 11. sajandist. 15. sajandil tõusis koja tähtsus märgatavalt, kui Oldenburgi krahv Christian sai Taani ja seejärel ka Norra ja Rootsi kuningaks. Hiljem asusid Oldenburgide erinevad harud valitsema ka teisi riike. kuni 1773 Oldenburgi krahvid 1448–1863 Taani kuningad 1450–1814 Norra kuningad (Vaata: Norra kuningate loend) 1457–1464, 1497–1501 ja 1520–1521 Rootsi kuningad (Vaata: Rootsi riigipeade loend) 1460–1582 ja 1773–1863 Schleswigi ja Holsteini valitsejad Holsteini ja Schleswigi (enamuse nendest) valitsejad 1544–1739 Venemaa keisrid 1762 ja 1796–1917 (Vaata: Venemaa riigipeade loend) Holsteini valitsejad 1739–1763 Rootsi kuningad 1751–1818 Oldenburgi hertsogid ja hiljem suurhertsogid 1773–1918 Peter Friedrich Ludwig (1785–1829) Paul Friedrich August von Holstein-Oldenburg (1829–1853) Nikolaus Friedrich Peter von Oldenburg (1853–1900) Friedrich August von Oldenburg, (August II) (1900–1918) alates 1863 Taani kuningad alates 1905 Norra kuningad 1863–1924 ja 1935–1973 Kreeka kuningad (Vaata: Kreeka riigipeade loend)
Kavaskari keel

Kavaskari keel (tuntud ka kui kaweskari, kawesqari, qawasqari, alacalufi, alacalufe'i, halakwulupi keel) on Tšiilis räägitav, praeguseks peaaegu välja surnud keel (staatusega 8b). Keel oli levinud Wellingtoni saarel, kus seda keelt rääkis 2006. aastal emakeelena kõigest 12 inimest. Kavaskari keelt mõjutab hispaania keel. Välja on antud kavaskari keele grammatika ja sõnaraamat. Kavaskari keelt räägitakse Tšiilis, täpsemalt Lääne-Patagoonias Wellingtoni saarel, mille keskus on Puerto Edén. 2006. aasta andmetel rääkis seda keelt emakeelena 12 inimest, neist 10 kõnelejat Puerto Edénis. Kavaskari arvsõnade süsteem on üpriski lihtne, keeles kasutatakse ainult kolme arvsõna (1-3) ja kui arv on suurem, siis kasutatakse määra- ja hulgamäärsõnu (palju, rohkem, enam). Kui keele rääkijad peavad kasutama suuremaid arve, siis kasutatakse selleks hispaaniakeelseid numbreid kavaskari foneetikas, näiteks kuatero < hispaania cuatro 'neli'. Tähestik: A, Æ, C, C', E, F, I, H, J, K, K', L, M, N, O, P, P', Q, R, Rr, S, T, T', U, W, X Sarnaselt eesti keelega kasutatakse kavaskari keeles palju sufikseid ja väga vähe prefikseid. Kavaskari keeles on ainult 2 käänet. SOV sõnajärjetüüp – subjekt ja objekt on enne verbi. Asesõnade ´mina´ ja ´meie´ tähistamiseks kasutatakse sama sõna – ce. Kavaskari keeles grammatilist sugu ei ole. Sugu märgitakse ainult inimestel ja loomadel (nt kiúrro – koer, kiúrro-wálak – emane koer). Kasutatakse ka naissugu määrvat afiksi -selas inimeste ja loomade puhul (nt. aihiól-sélas – tütar) Eranditena aswál-sélas (päike) ja ak'éwek-sélas (kuu). Kavaskari keeles on 6 aega ja aja väljendamiseks kasutatakse sufikseid. Kavaskari keel kasutab ladina kirjaviisi. http://www.endangeredlanguages.com/lang/3101 [1]. Ethnologue "Numeral Systems of the World's Languages". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. veebruar 2018. Vaadatud 16. veebruaril 2018. [2]. Lenguas y Culturas de Chile - Kawésqar [3]. WALS Adelaar, W.F.H. (2004) The languages of the Andes. Cambridge University Press. Lk 565-566 [4]. Jennifer's Language Page. Greetings in more than 2800 languages Christos Clairis "El qawesqar: lingüística fueguina, teoría y descripción" (Estudios Filológicos, Anejo, 12.) Valdivia: Universidad Austral de Chile, 1985.
Taevakivi tänav

Taevakivi tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Tondiraba asumis. Taevakivi tänav algab Osmussaare tänavalt, ristub Punase tänavaga ja lõpeb Kuuli tänaval. Taevakivi tänav on lõunakagu-põhjaloode suunaline ja ligikaudu 560 meetri pikkune. Taevakivi tänav sai nime 5. detsembril 2001. Tänav on saanud nime Lasnamäe meteoriidijälje järgi. http://www.eki.ee/knab/tallinn1.htm Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 296
Metsik kanep

Metsik kanep (Cannabis ruderalis) on taimeliik. 1924. aastal leidis vene botaanik Dmitri Janiševski, et Kesk-Venemaal kasvav kanepitaim on kas harilik kanep (Cannaabis sativa) või hoopis eraldi taimeliik ning pakkus välja alternatiivnimetused: C.sativa L.var ruderalis Janisch. ja Cannabis ruderalis Janish., mida ta esimesena kirjeldas 1926 metsiku kanepi (Cannabis ruderalis) kui liigina. Tänapäeval klassifitseeritakse metsik kanep hariliku kanepi alamliigiks (Cannabis sativa ssp. spontanea Serebr.). Metsik kanep kasvab ka Eestis. Taim on madalakasvuline. Metsiku kanepi valmimata seemnete söömine võib inimestel esile kutsuda mürgistusseisundeid. Christian Rätsch, Marijuana Medicine: A World Tour of the Healing and Visionary Powers of Cannabis, lk 4, 1998, AT Verlag Aarau, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 19.01.2014) (inglise keeles) Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", lk 161,Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010 Jeffrey Winterborne,Medical Marijuana – Cannabis Cultivation: Trees of Life at the University of London, lk 263, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 28.06.2013) (inglise keeles) Ülle Sillasoo, Toomas Kukk, Kanepi ajalugu ja tänapäev, artiklid EL 10/2003, veebiversioon (vaadatud 19.01.2014) Ain Raal,"Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", lk 161, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010 Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Cannabis ruderalis seisuga 19.01.2014.