laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Argo Laev

Argo Laev oli lõunataeva tähtkuju. Tähtkuju oli tuntud Vana-Kreeka astronoomidele, kes võisid selle üle võtta Vana-Egiptusest. See oli üks Ptolemaiose Almagestis kirjeldatud 48st tähtkujust ja ainus Almagestis kirjeldatud tähtkuju, mis ei kuulu 88 tänapäeva tähtkuju hulka. Argo Laev oli 28 % suurem kui suuruselt järgmine tähtkuju Hüdra ning see sisaldas umbes 829 tähte. Uusaja astronoomid pidasid seda suuruse tõttu kohmakaks ning 1763. aastal moodustas Prantsuse astronoom Nicolas Louis de Lacaille Argo Laevast Kiilu, Ahtri ja Purjede tähtkujud. Argo Laev jäi uute tähtkujudega paralleelselt kasutusse. 1841. ja 1844. aastal tegi Inglise astronoom John Herschel ettepaneku lõpetada Argo Laeva tähtkuju kasutamine ja asendada see permanentselt de Lacaille'i kirjeldatud tähtkujudega, kuid nende paralleelne kasutus jätkus kuni 20. sajandini. 1930. aastal avaldas Rahvusvaheline Astronoomiaunioon 88 tänapäeva tähtkuju piirid ning Argo Laeva ei peetud enam ametlikult tähtkujuks. Ado Grenzsteini taevakaardil on Argo Laeva nimetatud Lennukiks. "Constellation". Swinburne University of Technology. Vaadatud 24. august 2020. "How Many Stars in the Ancient Constellation Argo Navis?". National Radio Astronomy Observatory. Vaadatud 24. august 2020. "Argo Navis". Ian Ridpath. Vaadatud 24. august 2020.
Mežgorje

Mežgorje (baškiiri keeles ka Ҡуҙйылға, Таулы, Ҡояшлы, Белорет-15, Белорет-16, Өфө-105) on kinnine linn Venemaa Baškortostani Vabariigis. Asub Malõi Inzeri ääres, 140 km Ufast kagus. Linn koosneb kahest mikrorajoonist, Tatlõ (54° 4′ N, 57° 50′ E) ja Solnetšnõi (54° 14′ N, 57° 58′ E), mis asuvad üksteisest umbes 20 km kaugusel. Linna lähedal asub Jamantau mägi. Salajane otsus linna rajamise kohta tehti 1979. aastal. Linnaõigused sai 1995. aastal. Arvatakse, et linna lähedal asub maa-alune militaarrajatis, mis peab vastu ka tuumarünnakule. Численность населения муниципальных образований Республики Башкортостан http://mezhgorie.ru/
Kiiruisutamine 1976. aasta taliolümpiamängudel

Kiiruisutamisvõistlused 1976. aasta taliolümpiamängudel Innsbruckis peeti 5.–14. veebruarini Innsbrucki kiiruisurajal. Võisteldi üheksal kiiruisutamise distantsil, milles viis oli meestele ja neli naistele. See oli esimene olümpia, mis hõlmas meeste 1000 meetrit, ja esimene muudatus meeste kiiruisutamise programmis taliolümpiamängudel pärast 1928. aasta taliolümpiamänge. Kuupäev: 10. veebruar Osavõtjaid: 29 võistlejat Riike: 16 Maailmarekord: 36,17 Jevgeni Kulikov  NSVL, 29. märts 1975, Alma-Ata Olümpiarekord: 39,44 Erhard Keller Saksa FV, 5. veebruar 1972, Sapporo Olümpiavõitja 1972: 39,44 Erhard Keller Saksa FV Kuupäev: 12. veebruar Osavõtjaid: 31 võistlejat Riike: 16 Maailmarekord: 1.16,92 Valeri Muratov  NSVL, 17. märts 1975, Alma-Ata Kuupäev: 13. veebruar Osavõtjaid: 30 võistlejat Riike: 18 Maailmarekord: 1.58,7 Ard Schenk  Holland, 16. jaanuar 1971, Davos Olümpiarekord: 2.02,96 Ard Schenk  Holland, 6. veebruar 1972, Sapporo Olümpiavõitja 1972: 2.02,96 Ard Schenk  Holland Kuupäev: 11. veebruar Osavõtjaid: 31 võistlejat Riike: 17 Maailmarekord: 7.07,82 Hans van Helden  Holland, 30. jaanuar 1976, Davos Olümpiarekord: 7.22,4 Fred Anton Maier  Norra, 15. veebruar 1968, Grenoble Olümpiavõitja 1972: 7.23,61 Ard Schenk  Holland Kuupäev: 14. veebruar Osavõtjaid: 20 võistlejat Riike: 12 Maailmarekord: 14:50.31 Sten Stensen  Norra, 25. jaanuar 1976, Oslo Olümpiarekord: 15:01.35 Ard Schenk  Holland, 7. veebruar 1972, Sapporo Olümpiavõitja 1972: 15:01.35 Ard Schenk  Holland Kuupäev: 6. veebruar Osavõtjaid: 27 võistlejat Riike: 13 Maailmarekord: 40,91 Sheila Young  USA, 31. jaanuar 1976, Davos Olümpiarekord: 43,33 Anne Henning  USA, 10. veebruar 1972, Sapporo Olümpiavõitja 1972: 43,33 Anne Henning  USA Kuupäev: 7. veebruar Osavõtjaid: 27 võistlejat Riike: 12 Maailmarekord: 1.23,46 Tatjana Averina  NSVL, 29. märts 1975, Alma-Ata Olümpiarekord: 1.31,40 Monika Pflug Saksa FV, 11. veebruar 1972, Sapporo Olümpiavõitja 1972: 1.31,40 Monika Pflug Saksa FV Kuupäev: 5. veebruar Osavõtjaid: 26 võistlejat Riike: 12 Maailmarekord: 2.09,90 Tatjana Averina  NSVL, 11. märts 1975, Alma-Ata Olümpiarekord: 2.20,85 Dianne Holum  USA, 9. veebruar 1972, Sapporo Olümpiavõitja 1972: 2.20,85 Dianne Holum  USA Kuupäev: 8. veebruar Osavõtjaid: 26 võistlejat Riike: 12 Maailmarekord: 4.44,69 Tamara Kuznetsova  NSVL, 12. jaanuar 1975, Alma-Ata Olümpiarekord: 4.52,14 Stien Kaiser  Holland, 12. veehruar 1972, Sapporo Olümpiavõitja 1972: 4.52,14 Stien Kaiser  Holland
Kuradiema torn

Kuradiema torn ehk Düvelsmoderi torn oli Tallinna linnamüüri kaitsetorn, (tänapäeva Väike-Karja tänava ja Müürivahe tänava nurgal), mis lammutati 1882. aastal. Kaitsetorni lähedal elas Johannes Düvelsmoder, mis tähendab tõlkes kuradiema. Tema järgi nimetati torni ka Kuradiema ja Kuradivanaema torniks. Andri Ksenofontov, Linnaisad soovisid all-linna müüri lammutada juba sajandi eest, epl.delfi.ee, 5. september 2002 Andri Ksenofontov, Linnaisad soovisid all-linna müüri lammutada juba sajandi eest, epl.delfi.ee, 5. september 2002
Maili Metssalu

Maili Metssalu (sündinud 17. juulil 1988 Raplas) on eesti laulja, näitleja ja produtsent. Aastatel 1995–2007 õppis Rapla Vesiroosi gümnaasiumis; 2011. aastal lõpetas Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia näitleja erialal (kursusejuhendaja Kalju Komissarov) ja asus tööle Von Krahli teatris.[viide?] Aastatel 1995–2007 õppis Rapla Muusikakoolis viiulit ja tšellot ning 2012–2014 pärimusmuusikat Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias. Töötanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia õppejõuna.[viide?] 2015. aastast kuulub Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liitu ja 2012. aastast Eesti Näitlejate Liitu. Maili Metssalu on laulja ja viiuldaja pärimustöötlusansamblis Rüüt. Rändteatri Vaba Vanker juht.[viide?] 2014. aastal pani ta aluse Rapla Kultuuriklubi BAAS tekkele[viide?] ja on kultuurifestivali SÄRIN peakorraldaja.[viide?] 2022. ilmus tema debüütalbum autoriloominguga "Kahe une vahel". 2016 Raplamaa aasta tegu 2020 stipendium "Ela ja sära" Tema vanemad on Ulvi ja Jaan Metssalu, vend Jüri Metssalu ja õde Marju Nurme. Maili Metssalu Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu kodulehel. Vaadatud 12.11.2022. Meist. Rüüt, vaadatud 5.07.2022. "lehekülg". Raplamaa Aasta Tegu 2016 tiitli pälvis festival Särin Raplamaa Sõnumid, 30.11.2016.
Marõja Kalesnikava

Marõja Aljaksandravna Kalesnikava (valgevene keeles Марыя Аляксандраўна Калеснікава; vene keeles Мария Колесникова Marija Kolesnikova; sündinud 24. aprillil 1982 Minskis) on Valgevene opositsiooniline poliitaktivist ja flötist. Alates 2020. aastast poliitvang. Kalesnikava on lõpetanud Minskis Valgevene Riikliku Muusikaakadeemia ja magistriõppe Saksamaal Stuttgardi Kõrgemas Muusika- ja Etenduskunstide Koolis flöödi ja dirigendi erialal. Ta on töötanud flöödiõpetajana ja mänginud mitmes muusikakollektiivis, sealhulgas ooperiteatris. Flöödiansambliga on ta läbi sõitnud kogu Valgevenemaa. Korraldanud kultuuriprojekte Valgevenes ja Saksamaal. Kalesnikava valdab lisaks valgevene ja vene keelele ka saksa ja inglise keelt. Intervjuus 2020. aasta augustis ütles ta, et viimase 12 aasta jooksul on tal tulnud kõige rohkem kasutada saksa keelt, veidi ka vene keelt. Kõige vähem on ta kasutanud inglise ja valgevene keelt. 2020. aasta Valgevene presidendivalimistel oli Kalesnikava presidendikandidaat Viktar Babarõka valimisstaabi koordinaator, pärast Svjatlana Tsihhanovskaja ühendstaabi moodustamist sai selle võtmeisikuks. Pärast valimisi puhkenud meeleavalduste käigus arvati Kalesnikava 18. augustil moodustatud Koordinatsiooninõukogu liikmeks. Järgmisel päeval valiti ta selle juhtorgani – seitsmeliikmelise presiidiumi – koosseisu. 2020 – Sahharovi auhind Valgevene demokraatlikule opositsioonile 2022 – Karl Suure auhind (koos Svjatlana Tsihhanovskaja ja Veranika Tsapkalaga) "У Менску затрымалі і хутка адпусьцілі Марыю Калесьнікаву" (valgevene). RFE/RL. 8. august 2020. Vaadatud 8.09.2020. Адар'я Гуштын (8. august 2020). "«Мария всегда повторяла: что бы ни случилось, я буду в Беларуси». Отец Колесниковой прокомментировал слова Лукашенко" (vene). TUT.BY. Originaali arhiivikoopia seisuga 8.09.2020. Vaadatud 8.09.2020. Мария Колесникова. nn.by, 4. august 2020  Marõja Kalesnikava – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Transaviabaltika

Transaviabaltika on Kaunase lennujaamas (EYKA) asuv Leedu lennufirma. Transaviabaltika opereerib Let L-410 Turbolet'idega (3 lennukit kasutuses) ja BAe Jetstream-31/32 tüüpi lennukitega (2 lennukit kasutuses). Praegu osutab Lennufirma Euroopas erinevaid tellimuslende UPS'ile, TNT'le ja DHL'ile. Minski rahvusvaheline lennujaam (kauba- ja reisilennud, õhutakso) Tallinna lennujaam (kaubalennukid ja, õhutakso) Kaunase lennujaam (kauba- ja reisilennud, õhutakso) Vilniuse lennujaam (kauba- ja reisilennud, õhutakso) "An exceptional year saw record passenger numbers through Tallinn Airport". Tallinn Airport. Vaadatud 19.01.2019. Saartelennuliinid Transaviabaltika
Kiiruisutamine 1972. aasta taliolümpiamängudel

Kiiruisutamisvõistlused 1972. aasta taliolümpiamängudel Sapporos peeti 4.–12. veebruarini Makomanai avatud staadionil. Võisteldi kaheksal kiiruisutamise distantsil, millest neli oli meestele ja neli naistele. See oli esimene olümpia, kus elektroonilised ajad registreeriti sekundi sajandikuni. Kuupäev: 5. veebruar Osavõtjaid: 38 võistlejat Riike: 16 Maailmarekord: 38,0 Leo Linkovesi  Soome, 8. jaanuar 1972, Davos Olümpiarekord: 40,1 Terry McDermott  USA, 4. veebruar 1964, Innsbruck Olümpiavõitja 1968: 40,3 Erhard Keller Saksa FV Kuupäev: 6. veebruar Osavõtjaid: 39 võistlejat Riike: 16 Maailmarekord: 1.58,7 Ard Schenk  Holland, 16. jaanuar 1971, Davos Olümpiarekord: 2.03,4 Kees Verkerk  Holland, 16. veebruar 1968, Grenoble Olümpiavõitja 1968: 2.03,4 Kees Verkerk  Holland Kuupäev: 4. veebruar Osavõtjaid: 28 võistlejat Riike: 14 Maailmarekord: 7.12,0 Ard Schenk  Holland, 13. märts 1971, Inzell Olümpiarekord: 7.22,4 Fred Anton Maier  Norra, 15. veebruar 1968, Grenoble Olümpiavõitja 1968: 7.22,4 Fred Anton Maier  Norra Kuupäev: 7. veebruar Osavõtjaid: 24 võistlejat Riike: 14 Maailmarekord: 14.55,9 Ard Schenk  Holland, [14. märts[]] 1971, Inzell Olümpiarekord: 15.23,6 Johnny Höglin  Rootsi, 17. veebruar 1968, Grenoble Olümpiavõitja 1968: 15.23,6 Johnny Höglin  Rootsi Kuupäev: 10. veebruar Osavõtjaid: 29 võistlejat Riike: 12 Maailmarekord: 42,5 Anne Henning  USA, 7. jaanuar 1972, Davos Olümpiarekord: 45,0 Lidija Skoblikova  NSVL, 30. jaanuar 1964, Innsbruck Olümpiavõitja 1968: 46,1 Ljudmila Titova  NSVL Kuupäev: 11. veebruar Osavõtjaid: 33 võistlejat Riike: 12 Maailmarekord: 1.27,30 Anne Henning  USA, 8. jaanuar 1972, Davos Olümpiarekord: 1.32,6 Carry Geijssen  Holland, 11. veebruar 1968, Grenoble Olümpiavõitja 1968: 1.32,6 Carry Geijssen  Holland Kuupäev: 9. veebruar Osavõtjaid: 31 võistlejat Riike: 12 Maailmarekord: 2.15,8 Stien Kaiser  Holland, 15. jaanuar 1971, Davos Olümpiarekord: 2.22,4 Kaija Mustonen  Soome, 10. veebruar 1968, Grenoble Olümpiavõitja 1968: 2.22,4 Kaija Mustonen  Soome Kuupäev: 12. veebruar Osavõtjaid: 22 võistlejat Riike: 10 Maailmarekord: 4.46,5 Stien Kaiser  Holland, 16. jaanuar 1971, Davos Olümpiarekord: 4.56,2 Ans Schut  Holland, 12. veebruar 1968, Grenoble Olümpiavõitja 1968: 4.56,2 Ans Schut  Holland
Giuseppe Ungaretti

Giuseppe Ungaretti (8. veebruar 1888 Aleksandria – 2. juuni 1970 Milano) oli itaalia modernistlik luuletaja, ajakirjanik, esseist, kriitik ja õppejõud. Ta oli hermetismi tuntumaid esindajaid ja üks juhtivaid 20. sajandi Itaalia kirjanikke. Ta sai mõjutusi sümbolismist ja oli mõnda aega futurismi pooldaja. 1912. aastal läks ta õppima Pariisi ülikooli, kus ta sai tuttavaks paljude kirjanike ja kunstnikega (Apollinaire, Max Jacob, André Derain, Picasso, Georges Braque, Charles Péguy, Henri Bergson). Esimese maailmasõja ajal astus ta sõjaväkke ja hakkas irredentistiks. Ungaretti debüteeris luuletajana kaevikusõja ajal. 1919 ilmus tema üks tuntumaid luulekogusid "Allegria di naufragi", mis sisaldab luuletusi aastatest 1914–1919. Tema lühimad luuletused on ainult üherealised, osas luuletustest puudub näiteks öeldis, mis on tavapäraselt tervikliku lause tarvilikuks tuumaks. Sõdadevahelisel ajal tegi Ungaretti koostööd Benito Mussoliniga ja astus 1921. aastal fašistliku parteisse. Ta oli ajalehtede Il Popolo d'Italia ja La Gazzetta del Popolo korrespondent. Mõnda aega oli ta seotud dadaistidega. Ta elas mõned aastad Brasiilias ning õpetas itaalia kirjandust São Paulo ülikoolis. Teise maailmasõja ajal läks ta tagasi Itaaliasse ning töötas Rooma ülikoolis. Ungaretti tõlkis itaalia keelde William Blake'i, Jean Racine'i ja William Shakespeare'i luulet. 1970. aastal pälvis ta esimesena Neustadti kirjandusauhinna. Eesti keeles on Ungaretti luuletusi ilmunud Ivar Grünthali tõlkes Manas 4/1961, lk 259; Malle Talveti ja Ain Kaalepi tõlkes Loomingus 2/1988, lk 212-215; Kalju Kruusa tõlkes Loomingus 6/2000, lk 834-836; Märt Väljataga tõlkes Vikerkaares 5-6/2001, koos teiste luuletajatega ja saatesõnaga lk 2-19 ja 10–11/2018, lk 1 ning luuleajakirjas Ninniku (Märt Väljataga, Kalju Kruusa, Lauri Kitsniku ja Evelin A. Västriku tõlkes) "II porto sepolto", Udine, Stabilimento tipografico friulano, dicembre 1916; La Spezia, Stamperia Apuana, 1923. "Natale", Napoli, 1916. "La guerre. Une poésie", Paris, Etablissements lux, 1919. "Allegria di naufragi", Firenze, Vallecchi, 1919. "L'allegria", Milano, Preda, 1931. "Sentimento del Tempo", Firenze, Vallecchi, 1933. "Poesie disperse", Milano, A. Mondadori, 1945. [1915-1927] "La guerra", I edizione italiana, Milano, 1947. "Il dolore. 1937-1946", Milano, A. Mondadori, 1947. "Derniers Jours. 1919", Milano, Garzanti, 1947. "La terra promessa. Frammenti", Milano, A. Mondadori, 1950. "Gridasti soffoco...", Milano, Edizioni Fiumara, 1951. "Un grido e paesaggi", Milano, Schwarz, 1952. "Les cinq livres", texte français établi par l'Auteur et Jean Lescure, Paris, Les éditions de minuit, 1953. "Il taccuino del vecchio", Milano, A. Mondadori, 1960. "Dialogo, con Bruna Bianco", Milano, Fògola, 1968. https://www.eki.ee/ninniku/index2.php?f=&n=6&t=204 https://www.eki.ee/ninniku/index2.php?f=&n=6&t=203 https://www.vikerkaar.ee/archives/24016 https://www.eki.ee/ninniku/index2.php Ungaretti luulet Kalju Kruusa tõlkes: [1], [2] Luuletus "Hommik" Märt Väljataga tõlkes: [3], Kalju Kruusa tõlkes: [4], Lauri Kitsniku tõlkes: [5], Evelin A. Västriku tõlkes: [6]
Sharon Tate

Sharon Tate [š'äron teit] (sünninimega Sharon Marie Tate, abielus Sharon Marie Tate Polanski; 24. jaanuar 1943 Dallas – 9. august 1969 Los Angeles) oli ameerika näitleja ja modell, Roman Polański abikaasa. Ta mõrvati koos veel nelja inimesega Charles Mansoni kuritegeliku grupi ("Perekonna") liikmete poolt oma kodus, kui ta oli kaheksandat kuud rase. 12+1 (The 13 Chairs, Una su 13) (1970) The Wrecking Crew (1969) Valley of the Dolls (1967) The Fearless Vampire Killers (1967) Don't Make Waves (1967) Eye of the Devil (1967)
Arancha González

Arancha González Laya (sündinud 22. mail 1969 Donostias) on Hispaania majandusteadlane ja poliitik. Ta on 13. jaanuarist 2020 Hispaania välis-, euroasjade ja rahvusvahelise koostöö minister. 1. septembrist 2013 kuni 13. jaanuarini 2020 oli ta Rahvusvahelise Kaubanduse Keskuse (International Trade Centre) tegevdirektor ja ÜRO peasekretäri abi. Ta on sündinud 1969. aastal Donostias. Ta kasvas üles Baski autonoomne piirkonnas Gipuzkoa provintsis. Ta sai magistrikraadi õigusteaduse alal Navarra ülikoolist ja magistrikraadi Euroopa Liidu õiguse alal sai ta Madridi Carlos III Ülikoolist.
Kiiruisutamine 1968. aasta taliolümpiamängudel

Kiiruisutamisvõistlused 1968. aasta taliolümpiamängudel Grenoble'is peeti 4.–12. veebruarini. Võistluspaigaks oli Anneau de vitesses Paul-Mistrali park. Katmata võistluspaiga mahutavus oli 2500 pealtvaatajat. Välised tingimused mängisid otsustavat rolli: linna arvukatest tööstusettevõtetest eralduv tahm ja tolm ladestusid jääle, nii et eelis oli neil võistlejatel, kes sattusid startima vahetult pärast jää pühkimist. Võisteldi kaheksal kiiruisutamise distantsil, millest nii meestele kui ka naistele oli neli ala. Kuupäev: 14. veebruar Osavõtjaid: 48 võistlejat Riike: 17 Maailmarekord: 39.2 Erhard Keller Saksa FV, 28. jaanuar 1968, Inzell Olümpiarekord: 40.1 Terry McDermott  USA, 4. veebruar 1964, Innsbruck Olümpiavõitja 1964: 40.1 Terry McDermott  USA Kuupäev: 16. veebruar Osavõtjaid: 53 võistlejat Riike: 18 Maailmarekord: 2.02,5 Magne Thomassen  Norra, 5. veebruar 1968, Davos Olümpiarekord: 2.08,6 Jevgeni Grišin  NSVL, 30. jaanuar 1956, Cortina d'Ampezzo ............................2.08,6 Juri Mihhailov  NSVL, 30. jaanuar 1956, Cortina d'Ampezzo Olümpiavõitja 1964: 2.10,3 Ants Antson  NSVL Kuupäev: 15. veebruar Osavõtjaid: 38 võistlejat Riike: 17 Maailmarekord: 7:26.2 Fred Anton Maier  Holland, 7. jaanuar 1968, Deventer Olümpiarekord: 7:38.4 Knut Johannesen  Norra, 5. veebruar 1964, Innsbruck Olümpiavõitja 1964: 7:38.4 Knut Johannesen  Norra Kuupäev: 17. veebruar Osavõtjaid: 28 võistlejat Riike: 13 Maailmarekord: 15.20,3 Fred Anton Maier  Norra, 28. jaanuar 1968, Oslo Olümpiarekord: 15.46,6 Knut Johannesen  Norra, 27. veebruar 1960, Squaw Valley Olümpiavõitja 1964: 15.50,1 Jonny Nilsson  Rootsi Kuupäev: 9. veebruar Osavõtjaid: 28 võistlejat Riike: 11 Maailmarekord: 42,5 Tatjana Sidorova  NSVL, 3. veebruar 1968, Davos Olümpiarekord: 45,0 Lidija Skoblikova  NSVL, 30. jaanuar 1964, Innsbruck Olümpiavõitja 1964: 45,0 Lidija Skoblikova  NSVL Kuupäev: 11. veebruar Osavõtjaid: 29 võistlejat Riike: 12 Maailmarekord: 1.31,8 Lidija Skoblikova  NSVL, 22. veebruar 1963, Karuizawa Olümpiarekord: 1.33,2 Lidija Skoblikova  NSVL, 1. veebruar 1964, Innsbruck Olümpiavõitja 1964: 1.33,2 Lidija Skoblikova  NSVL Kuupäev: 10. veebruar Osavõtjaid: 30 võistlejat Riike: 12 Maailmarekord: 2.19,0 Inga Artamonova  NSVL, 27. jaanuar 1962, Alma-Ata Olümpiarekord: 2.22,6 Lidija Skoblikova  NSVL, 31. jaanuar 1964, Innsbruck Olümpiavõitja 1964: 2.22,6 Lidija Skoblikova  NSVL Kuupäev: 12. veebruar Osavõtjaid: 26 võistlejat Riike: 12 Maailmarekord: 4.54,6 Stien Kaiser  Holland, 3. veebruar 1968, Davos Olümpiarekord: 5.14,3 Lidija Skoblikova  NSVL, 23. veebruar 1960, Squaw Valley Olümpiavõitja 1964: 5.14,9 Lidija Skoblikova  NSVL
Armeekindral (Nõukogude Liit)

Armeekindral (vene keeles генерал армии) oli Nõukogude Liidu sõjaväeline auaste aastatel 1940−1991. See oli madalam Nõukogude Liidu marssali auastmest ja kõrgem kindralpolkovnikust. Alates 1943. aastast vastas see väeliigi marssali aukraadile. Mereväes oli sellele vastav auaste aastatel 1940−1945 ja 1962. aastast laevastikuadmiral. Armeekindrali auaste anti 133 isikule, kellest 31 ülendati hiljem Nõukogude Liidu marssaliks ja üks sai suurtükiväe peamarssaliks. Armeekindral Armeekindral (Venemaa Föderatsioon) Маршалы и Адмиралы Флота Советского Союза. marshals.narod.ru (arhiveeritud)
Kaufbeuren

Kaufbeuren [k'aofboören või k'aufböiren] on kreisivaba linn Saksamaal Baieri liidumaal, Švaabimaal. Asub Wertachi jõe ääres. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Kaufbeureni koduleht
Pilisvörösvár

Pilisvörösvár (saksa Werischwar) on linn Ungaris Pesti komitaadis Pilisvörösvári kreisi keskus. Linn asub 18 km Budapesti kesklinnast loodes. Linn asub Pilisi kõrgustiku kõrgeima tipu Pilisi (756 m) kõrval. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel olid 28% linnaelanikest sakslased. 73,3% elanikest olid katoliiklased. Sakslasi hakati Pilisvörösvár asustama 1692. aastal, pärast seda kui piirkond oli pärast türklaste väljaajamist tühjaks jäänud. Erinevalt teistest sakslaste asulatest Ungaris, ei toimunud seal pärast teist maailmasõda sakslaste küüditamist. 1997. aastal sai Pilisvörösvár linnaõigused. Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. http://pilisvorosvar.hu/
Viljandi-Pärnu prefektuur

Viljandi-Pärnu prefektuur oli aastail 1927–1940 eksisteerinud Eesti politsei piirkondlik prefektuur. Prefekt oli ka samanimelise kodanliku õhukaitse ringkonna juht. 1925–1934, Mihail Tang, Viljandi maakonna politsei ülem ja Viljandi-Pärnu prefekt 1934 – 3. juuli 1940, Jakob Vares, Viljandi-Pärnu prefekt 3. juuli 1940–, Oskar Pärn, Viljandi-Pärnu prefekt Kruus, Viljandi-Pärnu abiprefekt Kriminaalkomissar Viljandi kriminaalkomissar Jakob Kuus, 1. aprill 1927– Viljandi kriminaalkomissar August Ingermann, 1933 – 11. mai 1934; Viljandi kriminaalkomissar Hermann Kruus, 1. juuli 1933– Politseiasutuste kujundamise määrusega 1. jaanuaril 1926 loodud prefektuurid: Pärnu Prefektuur (1926–1927), Viljandi Prefektuur (1926–1927), ühendati 1927. aastal Viljandi-Pärnu prefektuuriks. Viljandi jaoskonna (Politsei tänav 4, Viljandi) tegevuspiirkond Viljandimaal: Viljandi linn ning Viljandi, Viiratsi, Päri, Pärsti, Vastemõisa, Sürgavere, Taevere, Olustvere, Uue-Võidu, Vana-Võidu, Vana-Tänassilma, Uusna, Holstre, Tarvastu, Uue-Suislepa, Vana-Suislepa, Riidaja, Kärstna, Aidu, Tuhalaane, Õisu, Loodi, Heimtali, Kaarli, Puiatu ja Suure-Kõpu vald ning Suure-Jaani alev; Põltsamaa jaoskonna (Jõgeva maantee 1, Põltsamaa) tegevuspiirkond Viljandimaal: Vana-Põltsamaa, Uue-Põltsamaa, Kurista, Lustivere, Adavere, Rutikvere, Pajusi, Imavere, Kabala, Kõo, Võisiku ja Soosaare vald ning Põltsamaa linn; Linnajaoskonna (Kuninga tänav 16, Pärnu) tegevuspiirkond Pärnus: Pärnu linn; 1. jaoskonna (Kuninga tänav 16, Pärnu) tegevuspiirkond Pärnumaal: Orajõe, Häädemeeste, Tahkuranna, Uulu, Reiu, Sauga, Audru, Võlla, Seli, Kihnu, Tõstamaa, Koonga, Jõõpre, Vee, Suigu, Are, Halinga, Kaelase, Enge, Kaisma, Lelle, Uue-Vändra, Vana-Vändra, Tori, Tammiste, Taali ja Viluvere vald ning Sindi alev; Mõisaküla jaoskonna (Pärnu tänav 26, Mõisaküla) tegevuspiirkond Pärnumaal: Laiksaare, Talli, Jäärja, Pati, Kilingi, Vana-Kariste, Uue-Kariste, Abja, Voltveti, Laatre, Pornuse, Pöögle, Penuja, Polli ja Karksi vald ning Kilingi-Nõmme ja Mõisaküla alev. Tegevuspiirkond, 1939. aastal: Viljandi, Pärnu, Põltsamaa, Mõisaküla, Sindi, Kilingi-Nõmme, Suure-Jaani ja Mustla linn ning Viljandi ja Pärnu maakond. O. Pärn Wiljandi-Pärnu prefektiks, Postimees (1886-1944), nr. 178, 5 juuli 1940 Wiljandi-Pärnu uus prefekt, Postimees (1886-1944), nr. 179, 6 juuli 1940 Wabariigi Walitsuse poolt 4. nowembril 1925 a. wastu wõetud Politseiasutuste kujundamise määrus., Riigi Teataja, nr. 177-178, 17 november 1925 Vabariigi Valitsuse poolt 25. märtsil 1927 a. vastu võetud Politseiasutuste kujundamise määruse muutmise määrus., Riigi Teataja, nr. 32, 5 aprill 1927 Vabariigi Valitsuse otsus 25. märtsist 1927 a. Politseiasutuste kujundamise määruse § 19 põhjal kinnitada ajutiselt, arvates 1. aprillist 1927 a., politseikomissaride ja politseiabikomissaride tegevuspiirkonnad (jaoskonnad), Riigi Teataja, nr. 33, 7 aprill 1927 Vabariigi Valitsuse otsus 13. oktoobrist 1939, Riigi Teataja, nr. 92, 20 oktoober 1939 Aadressraamatud > Eesti aadress-raamat 1938-1939 = Directory for Estonia 1938-1939 = Adressbuch für Estland 1938-1939 = Адресный указатель Эстонии 1938-1939. Viljandi-Pärnu prefektuur, lk 66–69
Österreichischer Rundfunk

Austria Rahvusringhääling (saksa keeles: Österreichischer Rundfunk, ORF; saksa hääldus: øːstəʀaɪ̯çɪʃɐ ʀʊntfʊŋk; oː.ɛʀɛf) on 1955. aastal asutatud Austria rahvuslik avalik-õiguslik ringhääling. ORF liitus Euroopa Ringhäälingute Liiduga aastal 1953. ORF on korraldanud 1967. ja 2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusE, mõlemad toimusid Viinis. ORF 1 - filmid, sarjad, sport; orf1.at ORF 2 - uudised, dokumentaalfilmid, kultuur; orf2.at ORF III - turism, ilm; orf3.at ORF Sport + - sport; tv.orf.at/orfsportplus 3sat - üldine kanal, haldavad ühiselt Austria, Saksa ja Šveitsi ringhäälingud Ö1 - ORFi peamine uudistekanal; radiothek.orf.at/oe1 Hitradio Ö3 - popmuusika FM4 - noortekultuur Endine Ö2 raadiokanal on asendatud üheksa erinevatel Austria liidumaadel põhineva raadiokanaliga: Radio Burgenland Radio Kärnten Radio Niederösterreich Radio Oberösterreich Radio Salzburg Radio Slovenski Radio Steiermark Radio Tirol Radio Vorarlberg Radio Wien 1968–1992 1992– Austria meedia ORF koduleht ORF Radiothek ORF TV