laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Erakorraline ja täievoliline suursaadik (Ukraina)

Erakorraline ja täievoliline suursaadik (ukraina keeles Надзвичайний і Повноважний Посол) on kõrgeim diplomaatiline teenistusaste Ukrainas, erakorraline ja täievoliline suursaadik, mida diplomaadile võib anda Ukraina president. Diplomaatilised teenistusastmed seati Ukrainas sisse 1992. aastal (erakorraline ja täievolilise suursaadikust järgmine madalam teenistusaste on erakorraline ja täievoliline 1. klassi saadik. 1992 – Anatoli Zlenko, välisminister (1991–1994) 1992 – Gennadi Udovenko, alaline esindaja ÜRO juures, hilisem välisminister (1994–1998) 1992 – Borõss Tarasjuk, välisministri asetäitja, hilisem välisminister (1998–2000) 1992 – Mõkola Makarevõtš, välisministri asetäitja, hilisem suursaadik Eestis (1999–2005) 1995 – Anton Buteiko, välisministri asetäitja, hilisem välisminister (2006) 1996 – Kostjantõn Grõštšenko, välisministri asetäitja, hilisem välisminister (2003–2005) 1996 – Volodõmõr Ogrõzko, välispoliitika valitsuse juht, hilisem välisminister (2007–2009) 1996 – Volodõmõr Handogi, välisministri asetäitja, hilisem välisminister (2009) 1997 – Volodõmõr Jeltšenko, alaline esindaja ÜRO juures, hilisem suursaadik Ameerika Ühendriikides (2019–2021) 1997 – Oleksandr Tšalõi, suursaadik Rumeenias, hilisem välisminister (2007–2009) 1999 – Oleksandr Motsõk, suursaadik Türgis, hilisem suursaadik Ameerika Ühendriikides (2010–2015) 2002 – Ivan Kuleba, Ukraina Välisministeeriumi riigisekretäri asetäitja (2002–2003) 2003 – Leonid Kožara, suursaadik Rootsis, hilisem välisminister (2012–2014) 2004 – Igor Smeško, Ukraina Julgeolekuteenistuse ülem (2003–2005) 2007 – Arseni Jatsenjuk, välisminister (2007), hilisem peaminister (2014–2016) 2007 – Oleg Šamšur, suursaadik Ameerika Ühendriikides (2006–2010) 2007 – Pavlo Kirjakov, suursaadik Eestis (2005–2010) 2009 – Petro Porošenko, välisminister (2009–2010), hilisem Ukraina president (2014–2019) 2010 – Pavlo Klimkin, välisministri asetäitja, hilisem välisminister (2014–2019) 2012 – Andri Deštšõtsa, suursaadik, hilisem välisminister (2014) 2013 – Viktor Krõžanivskõi, suursaadik Eestis (2010–2017) 2016 – Serhi Kõslõtsja, aseväliminister 2019 – Vadõm Prõstaiko, välisminister (2019–2020) 2020 – Volodõmõr Jatsenkivskõi, suursaadik Leedus (2015–) Kõrgeima diplomaatilise teenistusastme on saanud ka Ivan Kuleba poeg, praegune välisminister Dmõtro Kuleba. Mais 2019 tekitas meediaskandaali ametist lahkuva (20. mail) Ukraina presidendi Petro Porošenko seadlus 18. maist Porošenko parteikaaslasest Ukraina Ülemraada liikmele Artur Gerassõmovile erakorralise ja täievolilise suursaadiku teenistusastme andmise kohta. Septembris 2019 uus president Volodõmõr Zelenskõi tühistas selle seadluse. Erakorraline ja täievoliline suursaadik (teenistusaste) Erakorraline ja täievoliline suursaadik (NSV Liit ja Venemaa) О дипломатической службе. zakon.rada.gov.ua Кулеба Дмитро Іванович. lb.ua Про присвоєння дипломатичних рангів. zakon.rada.gov.ua
New York Times Building

New York Times Building on büroopindadega pilvelõhkuja (318,8 m), mis kõrgub Eighth Avenue ääres New Yorgi ärikeskuses Midtown Manhattanis. Hoone ankurrentnik on The New York Times Company, kes on The New York Timesi ja The New York Times International Editioni ning teiste ajalehtede vastutav väljaandja. Bank of America Tower 4 Times Square  New York Times Building – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Salvador Luria

Salvador Edward Luria (13. august 1912 – 6. veebruar 1991) oli Itaalia päritolu Ameerika Ühendriikide mikrobioloog. Luria lõpetas 1935. aastal Torino Ülikooli meditsiini erialal. Aastatel 1936–1937 oli ta Itaalia maaväes ajateenistuses ja pärast seda õppis Rooma Ülikoolis radioloogiat. Ülikoolis õppides sai ta teada Max Delbrücki teooriast, mille kohaselt oli geenid molekulid. Luria asus Delbrücki teooria tõestamiseks välja töötama meetodeid, milles kasutati bakteriofaage. 1938. aastal keelas Benito Mussolini juutidel teadustöö tegemise ning rahastuseta jäänud Luria siirdus Prantsusmaale. 1940. aastal ründas Natsi-Saksamaa Prantsusmaad ning Luria põgenes Prantsusmaalt Ameerika Ühendriikidesse. Enrico Fermi abil sai ta tööle Columbia Ülikooli ning asus koostööd tegema Max Delbrücki ja Alfred Hersheyga. Aastatel 1943–1950 töötas ta Indiana Ülikoolis ja 1950. aastast Illinoisi Ülikoolis. 1969. aastal sai Luria koos Hershey ja Delbrückiga Nobeli meditsiiniauhinna viiruste paljunemise ja geneetilise struktuuri uurimise eest. 1971 – valiti USA Meditsiiniakadeemia liikmeks "Salvador E. Luria". NIH National Library of Medicine. Vaadatud 24. märts 2021. "Salvador E. Luria". The American Association of Immunologists. Vaadatud 24. märts 2021. "Salvador E. Luria Facts". The Nobel Prize. Vaadatud 24. märts 2021.
Bank of America Tower (Manhattan)

Bank of America Tower on büroopindadega pilvelõhkuja (365,8 m), mis kõrgub Avenue of the Americas ja 42nd Street tänavate ääres New Yorgi ärikeskuses Midtown Manhattanis. New York Times Building 4 Times Square  Bank of America Tower (Manhattan) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ever Given

Ever Given (長賜輪) on Panama lipu all sõitev Golden klassi konteinerilaev, XXI sajandi kolmanda kümnendi alguse seisuga üks maailma suuremaid. 23. märtsil 2021 (kell 7.40) blokeeris Hiinast Rotterdami teel olnud laev ligi nädalaks Suessi kanali. Laev oli pikka aega Suurel Mõrujärvel ankrus ja siis arestiti Egiptuse poolt põhjusel, et laeva kindlustusfirma UK Club polnud maksnud 900 miljoni dollari suurust kahjuhüvitist. Suessi kanali tõkestus "EVER GIVEN". American Bureau of Shipping. Vaadatud 24. märtsil 2021.{{cite web}}: CS1 hooldus: url-olek (link) Costas Paris, Jared Malsin (24. märts 2021). "Suez Canal Is Blocked by Container Ship Causing Huge Traffic Jam | Backlog of vessels builds up on both ends of one of the world's busiest waterways". The Wall Street Journal (inglise). Vaadatud 24. märtsil 2021.{{cite news}}: CS1 hooldus: kasutab parameetrit autorid (link) Farrer, Martin (24. märts 2021). "Suez Canal blocked by huge container ship". The Guardian. Vaadatud 24. märtsil 2021. 10.04.2021, 15:45, Hiiglaslik Ever Given on endiselt Suessi kanalis ankrus. Egiptuse võimud ei luba sel lahkuda 14.04.2021 16:44, Egiptus arestis Suessi kanalit blokeerinud kaubalaeva marinetraffic.com: Ever Given Marc Santora, Vivian Yee jt. Live Updates: Scramble Against Time to Free Ship Stuck in Suez Canal, The New York Times, 29. märts 2021
Boris Lalovac

Boris Lalovac (sündinud 16. novembril 1976) on Horvaatia ökonomist ja poliitik. Ta kuulub Horvaatia Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. Boris Lalovac lõpetas Dubrovniki ülikooli turismi ja väliskaubanduse teaduskonna 2000. aastal. Magistrikraadi omandas ta Zagrebi ülikooli majandusteaduskonnas 2006. aastal. Aastastel 2001–2012 töötas ta erasektoris finantsvaldkonna ametikohtadel. 2012–2014 oli ta Horvaatia rahandusministri asetäitja. Aastatel 2014–2016 oli ta Horvaatia rahandusminister. 2016. aasta oktoobrist kuni 2020. aasta juulini oli ta Horvaatia parlamendi liige. Boris Lalovac, new governor for Croatia European Investment Bank Boris Lalovac Socijaldemokratska partija Hrvatske Boris Lalovac (SDP) Croatian Parliament
Galeries Lafayette

Galeries Lafayette on tipptasemel prantsuse kaubanduskett, mille esinduskaubamaja on Pariisis asuv Galeries Lafayette Haussmann. Koduleht
Galeries Lafayette Haussmann

Galeries Lafayette Haussmann on Galeries Lafayette'i esinduskaubamaja, mis asub Pariisi IX ringkonnas Haussmanni puiesteel, Garnier' ooperiteatri lähedal Rue La Fayette'i tänava nurgal. Juugendstiilis kaubamajas, mille kogupindala on ligikaudu 70 000 m², müüakse paljude kaubamärkide tooteid, alates luksuskaupadest kuni säästuhinnaga kaupadeni ning alates prêt-à-porter'ist kuni haute couture'ini. Praeguses asukohas avasid Théophile Bader ja Alphonse Kahn kaupluse 1893. aastal. Tulevase kaubamaja ehituseks hakati naaberkrunte kokku ostma alates 1896. aastast. Galeries Lafayette Berlin  Galeries Lafayette Haussmann – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Tõnu Trump

Tõnu Trump (sündinud 27. augustil 1961) on eesti raadioinsener ja signaalitöötluse professor. Lõpetas Gustav Adolfi Gümnaasiumi 1979; Tallinna Polütehnilise Instituudi automaatikateaduskonna raadiotehnika erialal 1984; aspirantuur Eesti TA Küberneetika Instituudis 1986–1990, tehnikakandidaat 1990; doktorantuur 1992–1993, tehnikateaduste doktor (TTÜ, 1993). Tehnikakandidaat 1990; doktorikraad (Some New Aspects of Digital Filtering, juhendaja Ilmar Arro), Tallinna Tehnikaülikool, 1993; dotsent 1991; professor 2007. Tallinna Polütehnilises Instituudis 1984–1986: infotehnoloogia teaduskonna raadio- ja sidetehnika instituudi TU insener 1984–1986; TA Küberneetika Instituudi teadur 1986–1990; Tallinna Tehnikaülikoolis 1992–1993: infotehnoloogia teaduskonna raadio- ja sidetehnika instituudi dotsent 1992–1993; Ericsson AB (Stockholm) ekspert 1994–2006; TTÜ-s 2007–2016: infotehnoloogia teaduskonna raadio- ja sidetehnika instituudi signaalitöötluse õppetooli telekommunikatsiooni erakorraline professor 2007, professor 2007–2016. Loodusteadused ja tehnika, info- ja kommunikatsioonitehnoloogia: digitaalne signaalitöötlus, adaptiivsed algoritmid. Avaldanud üle 60 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 2 magistri- ja 2 doktoritööd. 14 patentse leiutise autor või kaasautor. Ta on olnud Tallinna Tehnikaülikooli infotehnoloogia teaduskonna raadio- ja sidetehnika instituudi signaalitöötluse õppetooli juhataja 2009–2015; IEEE Digital Signal Processing konverentside rahvusvahelise programmikomitee liige 2013. Ta on abielus ja tal on kaks tütart. Tema vend on helilooja ja muusik Juhan Trump. Nende vanaisa oli eesti ehitusettevõtja Johannes Trump. märgitud raamatus Marquis Who's Who in the World 2004-...[viide?] IEEE vanemliige 2006. Tõnu Trump Eesti Teadusinfosüsteemis Tõnu Trump Eesti Teadusinfosüsteemis
José Fonte

José Miguel da Rocha Fonte (sündinud 22. detsembril 1983 Penafielis) on Portugali jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Portugali kõrgliigaklubis Braga ja Portugali jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Portugali klubis Lissaboni Sporting, mille noorteakadeemiaga liitus ta 1994. aastal. Aastatel 2002–2004 mängis ta klubi reservmeeskonnas Portugali esiliigas. Portugali kõrgliigas debüteeris Fonte hooajal 2005–06 Vitória Setúbali ridades. 2006. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Lissaboni Benficaga, kuid klubi põihimeeskonnas ei mänginud ta kordagi. Hooaja 2005–06 teises pooles oli ta Benficast laenul Portugali kõrgliigaklubis Paços de Ferreira ja hooajal 2006–07 Estrela da Amadoras. 2007. aastal läks ta Benficast laenule Inglismaa esiliigaklubisse Crystal Palace, kellega sõlmis hooaja 2007–08 lõpus püsiva lepingu. 2010. aasta jaanuaris liitus ta Southamptoniga, mis mängis toona Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas. Hooajal 2010–11 aitas ta klubil tõusta Inglismaa esiliiga. Samal hooajal valiti Fonte liiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja Southamptoni hooaja parimaks mängijaks. Hooajal 2011–12 kindlustati pääs Inglismaa kõrgliigasse. Southamptoniga mängis Fonte Inglismaa kõrgliigas neli ja pool hooaega. 2015. aastal valiti Fonte taas Southamptoni hooaja parimaks mängijaks. 2017. aasta jaanuaris siirdus ta West Ham Unitedi. 2018. aasta veebruaris liitus Fonte Hiina kõrgliigaklubiga Dalian Yifang. 2018. aasta juulis sõlmis ta lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Lille. Seal mängis ta kokku viis hooaega. 2020. aastal sai ta Lille'i kapteniks. Hooajal 2020/21 tuli ta Lille'iga Prantsusmaa meistriks. 2023. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Bragaga. Portugali jalgpallikoondises tegi Fonte debüüdi 18. novembril 2014 sõprusmängus Argentina vastu. Koondisekarjääri esimese värva lõi ta 9. oktoobril 2021 sõprusmängus Katari vastu. 2016. aastal tuli ta Portugali koondisega Euroopa meistriks. Portugali koondisse on ta kuulunud veel ka 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. Tema noorem vend Rui Fonte on samuti jalgpallur. Southampton Football League Trophy: 2009–10 Lille Ligue 1: 2020/21 Trophée des Champions: 2021 "José Fonte é Gverreiro!". S.C. Braga (portugali). 18. juuli 2023. Vaadatud 19. juulil 2023.  José Fonte – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Liveta Jasiūnaitė

Liveta Jasiūnaitė (sündinud 26. juulil 1994 Rokiškises) on leedu odaviskaja. 2015. aasta Euroopa U23 meistrivõistlustel Tallinnas võitis ta odaviskes oma hooaja parima tulemusega 55.77 pronksmedali. 2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis võitis ta tulemusega 61.59 pronksmedali. 2019. aastal Napolis toimunud 2019. aasta suveuniversiaadil võitis ta tulemusega 60.36 kuldmedali. Tema isiklik rekord odaviskes on 15. juunil 2019 Ogres visatud 63.98, mis on ühtlasi ka Leedu rekord. "Liveta JASIŪNAITĖ IAAF-i andmebaasis" (inglise). Vaadatud 24.03.2021. Liveta Jasiūnaitė Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Taldrik

Taldrik on lame sööginõu. Kõige levinumad on keraamilised taldrikud. Samas võivad taldrikud olla valmistatud ka metallist, paberist, puidust või mõnest muust materjalist. Suppide ja teiste vedelamate toitude serveerimiseks kasutatakse kausse.
Samokov

Samokov on linn Bulgaarias Sofia piirkonnas, Samokovi valla halduskeskus. Samokov asub Sofia kesklinnast ligi 45 km lõunakagus. Samokov asub Iskǎri jõe ääres, keskmiselt 950 meetri kõrgusel merepinnast. Samokov on rajatud 15. sajandi alguses muinasasula varemetele. 16.–18. sajandil oli Samokov oluline rauatootmise keskus. Samokovist 10 km lõunas asub Bulgaaria vanim mägikuurort ja talispordikeskus Borovets. https://www.grao.bg/tna/t41nm-15-03-2024_2.txt About Samokov Tourist Information Center – Samakov Samokovi koduleht
Nahasisene süstimine

Nahasisene süstimine ehk intraepidermaalne manustamine (lühendatult ID (Intradermal (injection))) on vedela aine manustamisviis, mille käigus toimeaine (nt tuberkuliin, vaktsiin) süstitakse epidermise ja hüpodermise vahel olevasse nahaalusesse koesse (dermis). "Manustamisviisid". www.ravimiamet.ee. Ravimiamet. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. mai 2015. Vaadatud 24. märtsil 2021. Intraepidermal use // Intraepidermaalne // Ravimi manustamine epidermisesse Irma Nool. "Süstimine". Vaadatud 24. märtsil 2021. Lihasesisene süstimine Nahaalune süstimine Veenisisene süstimine
Diplomaatiline ametiaste

Diplomaatiline ametiaste on välisteenistuses seadusega kehtestatud välisministeeriumi ja välisesinduste diplomaatiliste koosseisude ametiastmed. Vastavalt neile kehtestab välisasjadega tegeleva ametkonna juht (välisminister) välisteenistuse diplomaatilised ametikohad. Riigiteenistust diplomaatilisel ametikohal käsitlev välisteenistuse seadus hõlmab ka Välisministeeriumi ja välisesinduste koosseisude ametiastmeid, samuti diplomaatidele antavaid diplomaatilisi au- ja teenistusastmeid. Eestis kasutati diplomaatilise ametiastme mõistet 1936. aastal ja 1995. aastal avaldatud välisteenistuse seaduses. Vastavalt neis toodud ametiastmetele kehtestas välisminister välisteenistuse diplomaatilised ametikohad. 1) kantsler; 2) osakonna peadirektor; 3) büroo direktor; 4) nõunik; 5) ministeeriumi esimene (I) sekretär; 6) ministeeriumi teine (II) sekretär; 7) ministeeriumi kolmas (III) sekretär; 8) ministeeriumi atašee. Välisesinduse diplomaatilise ametiastmed: 1) erakorraline ja täievoliline suursaadik; 2) minister-nõunik; 3) suursaatkonna nõunik; 4) suursaatkonna esimene (I) sekretär; 5) suursaatkonna teine (II) sekretär; 6) suursaatkonna kolmas (III) sekretär; 7) suursaatkonna atašee. Välisesinduse konsulaarkoosseisu ametiastmed: 1) peakonsul; 2) konsul; 3) asekonsul. 2006. aastal ilmunud ja tänini kehtivas välisteenistuse seaduses (hakkas kehtima 2007. aastast) diplomaatilise ametiastme mõiste sootuks puudub. Küll aga on loetletud diplomaatilised ametikohad ja palgaastmed. Diplomaatiline teenistusaste Diplomaatiline auaste Välissuhted ja välislepingud. eesti.ee Välisteenistuse seadus (1995). riigiteataja.ee https://dea.digar.ee/article/AKriigiteataja/1936/03/20/6 Välisteenistuse seadus (2006). riigiteataja.ee Viitamistõrge: <references>-siltide vahel olevat <ref>-silti nimega "dig" ei kasutata eelnevas tekstis.
Mantoux' proov

Mantoux' proov ehk Mendel-Mantoux' proov ehk tuberkuliiniproov, kõnekeeles kopsuproov on tuberkuloosi sõeluuringu ja diagnoosimise vahend, mille käigus patsiendi naha alla süstitakse tuberkuliini. Proovile vastuse saamiseks mõõdetakse süstekohal tekkinud nahareaktsiooni ulatust 48–96 tunni pärast (72 tundi ehk 3 ööpäeva on parim). Lea Pehme. "Tuberkuliiniproov". Kliinik.ee. Vaadatud 24. märtsil 2021.
Zdravko Krivokapić

Zdravko Krivokapić (kirillitsas Здравко Кривокапић; sündinud 2. septembril 1958) on Montenegro masinaehituse professor ja poliitik. Zdravko Krivokapić lõpetas 1981. aastal Montenegro Ülikooli masinaehituse teaduskonna. 1983. aastal astus ta aspirantuuri Belgradi Ülikooli masinaehitusteaduskonnas, kandidaaditöö masinaehituse alal kaitses 1989. aastal. Doktorikraadi sai Montenegro Ülikooli masinaehitusteaduskonnas 1993. aastal. 1983. aastal valiti ta Montenegro Ülikooli masinaehitusteaduskonna tootmise tehnoloogia kateedri assistendiks. Dotsendiks valiti ta 1994. aastal ja professoriks 2004. aastal. 2015–2017 oli ta Montenegro Ülikooli doktoriõppe keskuse juhataja. 4. detsembrist 2020 kuni 28. aprillini 2022 oli Zdravko Krivokapić Montenegro peaminister. Prime Minister of Montenegro Zdravko Krivokapić Prime Minister of Montenegro Zdravko Krivokapić
Värska valla vapp

Värska valla vapp oli Põlva maakonnas asunud Eesti haldusüksuse Värska valla vapp. Vapp on kinnitatud Värska valla volikogus, kuid kinnitamata Riigikantselei poolt. Valla vapil on rohelisel taustal (maa) kollane ring (päike). Maa ja päikese taustal Seto sõle (hõbe) lillemotiiv. Kõik ääristused ja lillemotiivi sisemine muster on must. Valla vappi kasutatakse värvilisena või must-valgena volikogu ja vallavalitsuse plankidel, trükistel (tänukirjad, sildid, kaardid, ümbrikud) ja vallavalitsuse loa alusel hoonete välisseintel, ruumide siseseintel, sõidukitel jms, vastuvõttude ja muude pidulike sündmuste puhul. Vappi kasutatakse vallavalitsuse pitseritel. Vapi kujutisega pitsat on sõõr, mille keskel on vapp ja äärel kasutaja nimi. Vallavalitsuse pitsati läbimõõt on 3,4 cm. Käesolevas paragrahvis loetlemata juhtudel toimub vapi kasutamine vallavalitsuse loal. Värska valla lipp Põlva maakond Värska valla sümboolikast valla kodulehel Värska valla vapp ja selle kasutusjuhend PDF Värska valla põhimäärus Riigiteatajas
Lihasesisene süstimine

Lihasesisene süstimine ehk intramuskulaarne manustamine (lühendatult IM (Intramuscular (injection))) on vedela aine manustamisviis, mille käigus ravim süstitakse patsiendi lihaskoesse. Süst tehakse tuharalihase ülemisse (välimisse) veerandikku, reielihase külgmisse ossa või õlavarre deltalihasesse. Lihasesisese süste kohad "Manustamisviisid". www.ravimiamet.ee. Ravimiamet. Vaadatud 24. märtsil 2021. Intramuscular use // Intramuskulaarne // Ravimi manustamine lihaskoesse Irma Nool. "Süstimine". Vaadatud 24. märtsil 2021. Nahasisene süstimine Nahaalune süstimine Veenisisene süstimine
Greenwichi poolsaar

Greenwichi poolsaar on Ida-Londonis asuv poolsaar, mida ümbritseb kolmest küljest Thamesi jõgi. Poolsaare läänekallast läbib nullmeridiaan. Rotherhithe'i poolsaar Isle of Dogs
Sarajevo katedraal

Jeesuse Südame katedraal (serbia-horvaadi keeles ja bosnia keeles Katedrala Srca Isusova / Катедрала Срца Исусова) on roomakatoliku katedraal Bosnia ja Hertsegoviina pealinnas Sarajevos, mida tavaliselt nimetatakse Sarajevo katedraaliks (Sarajevska katedrala / Сарајевска катедрала). See on riigi suurim katedraal, mida juhib Vrhbosna peapiiskop, praegu kardinal Vinko Puljić. See on linna peamine jumalateenistuse keskus. 43,2 meetri kõrguste kellatornidega sakraalehitist tarindati uusgooti stiilis uusromaanika elementidega aastatel 1884–1887. Ehitust juhtisid Viini töövõtja parun Karl Schwarz ja arhitekt Josip Vancaš. Katedraal sai 1990. aastatel Sarajevo piiramise ajal kannatada, kuid on tänaseks taastatud. Fail:Spomenik papa sarajevo.JPG  Sarajevo katedraal – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Marku Lamp

Marku Lamp (sündinud 13. juunil 1979) on Eesti riigiametnik, aastatel 2013–2023 Keskkonnaministeeriumi asekantsler. Marku Lamp on lõpetanud Elva Gümnaasiumi ja 2002. aastal Eesti Põllumajandusülikooli metsanduse erialal. Alates 2002. aastast on ta töötanud Keskkonnaministeeriumis: aastatel 2002–2007 metsaosakonna peaspetsialistina, 2007–2013 metsaosakonna juhatajana, 2013–2023 asekantslerina. 2019. aasta alguses andis Eesti Keskkonnaühenduste Koda Marku Lambile 2018. aasta kõige keskkonnavaenulikuma teo tiitli ehk keskkonnakirve. Keskkonnaühenduste koda süüdistas Lampi ja Keskkonnaministeeriumi metsaosakonda vääriselupaikade kaitse takistamises. Sama aasta lõpus nõudsid mitmed keskkonnaühendused Lambi tagasiastumist Keskkonnaministeeriumi asekantsleri kohalt, sest süüdistasid teda loodusvaenuliku poliitika ajamises, ametivolituste ületamises ning protseduurireeglite eiramises. Marku Lamp - hingepidi metsa sees, Erametsakeskus, 22. oktoober 2013. Keskkonnaministeeriumi asekantslerina jätkab Marku Lamp, Äripäev, 19. september 2018. Aasta keskkonnateo tiitel läks Postimehele ja Sirbile, Postimees, 5. jaanuar 2019. Keskkonnaühendused nõuavad Marku Lampi taandumist asekantsleri ametist, Eesti Ornitoloogiaühing, 20. november 2019. Kaitsealust metsa hävitati keskkonnaministeeriumi loal Avalik pöördumine "Keskkonnaühendused nõuavad looduskaitse ja metsanduse valdkonna seaduspärast ja tasakaalustatud juhtimist ning Marku Lampi taandumist asekantsleri ametist"