laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Viktorina Kriger

Viktorina Vladimirovna Kriger (vene keeles Викторина Владимировна Кригер; 9. aprill (vkj 28. märts) 1893 Peterburi – 23. detsember 1978 Moskva) oli Nõukogude Liidu balletitantsija ja teatritegelane. Viktorina Kriger lõpetas 1910. aastal Moskva keiserliku koreograafiakooli. Aastatel 1910–1920, 1925–1931 ja 1934–1948 tantsis ta Suures Teatris. Käis võõrusetendustel välismaal, sealhulgas Eestis. 1922. aastal lavastas ta Estonia teatri laval Léo Delibesi balleti "Coppélia". Peaosa tantsis Kriger ise. See oli esimene täispikk balletietendus Eestis. 1929. aastal lõi Kriger balletitrupi Moskva Kunstibalett, kus sai selle kunstiliseks juhiks ja priimabaleriiniks. Krigeri juures täiendas end koreograafina Vladimir Burmeister, hilisem tuntud ballettmeister. 1939. aastal sai Moskva Kunstiballett Nemirovitš-Dantšenko muusikastuudio osaks. Seejuures Kriger jäi balletitrupi kunstiliseks juhiks edasi. 1927 – Vene NFSV teeneline kunstnik 1951 – Vene NFSV teeneline kunstitegelane Lea Tormis: "Coppélia" 80 aastat Eesti laval. sirp.ee, 27. september 2002
Margo Klaos

Margo Klaos (sündinud 2. juunil 1976 Tartus) on Eesti riigiametnik, alates 2. aprillist 2023 Päästeameti peadirektor. Klaos on lõpetanud Jõgeva gümnaasiumi, sisekaitseakadeemia päästekolledži cum laude päästeinsenerina (1998) ja Tallinna tehnikaülikoolis magistriõppe haldusjuhtimises (2009). Kolledžis õppimise ajal töötas päästjana. Pärast seda oli Jõgevamaa päästeteenistuse peaspetsialist ja häirekeskuse juhataja ning Järvamaa päästeteenistuse direktor (2000–2006). Aastatel 2006–2016 ja 2018–2023 oli Klaos ligi 700 töötajaga Lõuna-Eesti päästekeskuse direktor ja Lõuna-Eesti regionaalse kriisikomisjoni juht. Lisaks on Klaos Päästeameti esindaja Euroopa Päästepealike Assotsiatsioonis FEU ning Eesti Tuletõrje- ja Päästepealike Liidu juhatuse esimees. 12. jaanuaril 2023 kinnitas Kaja Kallase teine valitsus Margo Klaose Päästeameti peadirektoriks. 2020 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk 2023 Tartumaa omavalitsuste liidu aumärk Kuldne Tammeoks Järvamaa teenetemärk Päästeteenistuse hõberist
Eero Tölpt

Eero Tölpt (sündinud 30. oktoobril 1988 Tallinnas) on Eesti ettevõtja. Ta on ettevõtte Zen Native asutaja ja tegevjuht. Eero ettevõtluse teekond sai alguse aastal 2006, mil ta alustas graafilise ja veebidisaini ettevõtte ning 2009. aastal andis rohelist mõtteviisi propageeriv Eero oma panuse korduvkasutatava riidemähkme Hipsik loomisele Aastatel 2012 – 2019 oli Eero turunduse ja brändikonsultant lennuettevõttes Airest. 2019. aastal alustas brändi Zen Native, mis tegeleb tervisetoodete arendamise, tootmise ja müügiga ning heaoluteraapiateenuste pakkumisega. 2022. aastal valiti Eero Eesti (Tervisetoode) Ettevõtjate Liit esindajaks. 2023. aastal kutsuti Eero liituma erakonnaga Eestimaa Rohelised. Aastad loodusmeditsiini ja täiendteraapiate keskel on Eero Tölpti kokku viinud inimeste ja olukordadega, mis on kasvatanud temas veendumust seista koos Rohelistega. Oma valimiskampaanias 2023. aasta Riigikogu valimistel kasutas Eero Tölpt sloganit: "Terveks koos loodusega!" Olulist rõhku paneb ta just ravimtaimede, loodusravi ja täiendmeditsiini toetamisele ja tunnustamisele koos läänemeditsiiniga. Eero Tölpt sündis 1988. aastal Tallinnas ning käis Tallinna Lasnamäe Lasteaed-Algkoolis, Haapsalu Linna Algkoolis ning Tallinna Üldgümnaasiumi põhikoolis. Gümnaasiumis õppis ta Tallinna Vanalinna Hariduskolleegiumis. Ta on õppinud ka klaverimängu Haapsalu muusikakoolis ning Tallinna Nõmme Muusikakoolis. Eero on tegelenud karatega, korvpalli ja viievõistlusega. Hetkel täiendab ta ennast Suuremõisa Ametikoolis. "Lapsed andsid tõuke ettevõtjaks hakata". Äripäev. Vaadatud 22. veebruaril 2023. "Eesti lennufirma Airest ostab Bombardieri kaubalennuki". Uudised. 12. detsember 2017. Vaadatud 22. veebruaril 2023. "Zen Native tekkelugu". 9. veebruar 2022. Vaadatud 22. veebruaril 2023. "VIDEO! Täistund (27.09.2022 20:00)". kanal2.postimees.ee. Vaadatud 22. veebruaril 2023.
Luunja sadam

Luunja sadam on jõesadam mis paikneb Tartu maakonnas Luunja vallas Emajõe ääres. Peamiselt sõidavad Emajõel väiksed lõbusõidulaevad. Luunja sadam sai valmis aastal 2023. Ehitus läks maksma 204 753 eurot. Liisa, Salekešina (29. juuli 2021). "Luunja jõesadama kahetasandiline betoonkai on nüüd valmis". Tartu Postimees. Vaadatud 22. veebruar 2023.
Luunja Roosiaed

Luunja Roosiaed on Luunja vallas asuv roosiaed, mis on EV 100 raames kavandatud kingitus vallale. Luunja roosiaed on Emajõe-äärne pika ajalooga kontserdipaik, kus kasvab kokku 58 roosisorti. Lohkva Külaseltsi eestvedamisel algatatud rosaariumi rajamise projekt sai rahastuse EV100 meetme raames ning 2018. aastal alustati projekti elluviimisega. Lisaks sai taastatud roosiaed täienduse uue Luunja-nimelise roosisordi näol, mille autoriks on Eesti roosiaretaja Mart Ojasalu. Roosiaia projekti on koostanud Väli Maastikuarhitektid. Emajõe-äärse rosaariumi valmimisse panustasid mitmed Luunja valla ettevõtjad, vabaühendused, omavalitsus ja kodanikud. "Luunja roosiaed". visittartu.com. Vaadatud 22. veebruaril 2023. "Roosiaed". luunja.ee. Vaadatud 22. veebruaril 2023.
Korvpalliklubi KAPA

Eesti vanim tänaseni tegutsev korvpalliklubi. Mis on KAPA KAPA on omaaegse Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI), hilisema Tallinna Tehnikaülikooli (TTÜ) korvpalliklubi, mis rajati vaba algatuse korras ja toimib demokraatliku ühistegevusena, pakkudes oma liikmetele võimalust ühiseks sporditegevuseks ja vaba aja sisustamiseks nii treeningutel kui ka võistlustel. See on andnud ülikooli õppejõududele-töötajatele-vilistlastele võimaluse omavaheliste suhete elavdamiseks ning klubilise suhtluse tekkeks. Klubi liikmelisuse eeldus ongi (üksikute eranditega) olnud seotus tehnikaülikooliga, liikmeks saamise eel tuleb aga läbida ka kandidaadiaeg. Liikmeid valib klubi kõrgeim organ — üldkoosolek. Üldkoosolekute vahelisel ajal juhib klubi tegevust juhatus koos presidendiga. Senised KAPA presidendid on olnud: 1991–1993 Andres Keevallik 1993–1996 Jüri Tanner 1996–2000 Aadu Paist 2000–2008 Kaido Hääl 2008–2022 Martin Eerme 2022-... Madis Ratassepp KAPA sünnilugu 26.aprillil 1951 toimus toonases TPI ehk Tallinna Polütehnilise Instituudi võimlas Koplis üks ajalooline korvpallimäng. TPI korvpallimeistrivõistluste otsustavas kohtumises läksid vastamisi õppejõudude meeskond ja turniiril väljaspool arvestust osalenud koolipoisid instituudi nn šefluskoolist - instituudi poolt tolleaegses ühiskondlikult levinud vaimus “vabatahtlikku süvendatud tähelepanu ja abi” pälvinud koolist, ehk Tallinna 2. keskkoolist. Uskumatu küll, kuid mitmete kogenud spordimeeste toel enesekindlalt mängule läinud õppejõudude meeskond koosseisus Johannes Palu, Harri Erm, Jevgeni Petuhhov, Raimond Räämet, Roman Ott, Herbert Neider, Harri Aumere, Leonid Allikas ja Jaroslav Dudkin osutus selles mängus kaotajaks pooleks, seda tulemusega 31:38. Väärib märkimist, et võidukas koolipoiste võistkonnas tegi teiste seas kaasa ka Peep Teder, hilisem KAPA liige nr 58! Häbi alla neelanud, tegid mehed oma kaotusest ainuõige järelduse – alustada õppejõudude regulaarseid ja organiseeritud ühistreeninguid, mis pole lakanud tänaseni. Seetõttu loetaksegi korvpalliklubi KAPA sünnipäevaks just eelnimetatud korvpallimatši toimumise päeva, 1951. aasta 26. aprilli. Sammhaaval hakkas ühine treenimine omandama klubilise tegevuse vormi. 1961. aastal alustati regulaarsete aastakoosolekute korraldamist ning algas klubiliikmete üle arvestuse pidamine, 1963. aastal said kõik mängijad tänaseni kestva tava kohaselt endile püsivalt kindlad (rinna)numbrid. KAPA nime kannab klubi aastast 1967. Selle idee – nimetada klubi Kreeka tähestiku kümnenda tähe järgi – pakkus välja Vello Volt (KAPA liige nr 7). Nimi annab võimalusi mitmesugusteks sõnamängudeks, näiteks on seda kasutatud lühendina sõnadest „Karasta end palliga“. Täpsemalt leiab korvpalliklubi KAPA kohta infot www.kapa70.ee
Luunja sild

Luunja sild on autode ja jalakäijate raudbetoonsild, mis asub Tartumaal Luunja valla lähedal üle Emajõe. Süvendus- ja õgvendustööd tegi Veeteede Valitsus, silla pealesõiduteed rajas Maanteede Valitsus 1930. aastatel. 1935.–1937. aastal ehitas silla valmis Soome ehitusfirma OY Cyclop. Tartumaal Luunjas 1930. aastatel valminud sild oli toona Eesti kõrgeim. Uue raudbetoonsilla ehitamisel rajati Emajõele ligi 700 m pikkuses uus säng. Silla kõrgus maapinnast oli ette nähtud 10 m ja veepinnast 12 m selleks, et silla alt pääseksid läbi sõitma suuremad laevad ja kõrgemate mastidega lodjad. Sillal on kolm sildeava: üks laiusega 32,4 m ja kaks laiusega 25,8 m. Silla pikkus koos tiibadega kavandati 102 m. Luunja sild lasti 1941. aastal taganevate punaarmeelaste poolt õhku. Uus, vana silla vundamentidele toetuv sild, valmis 1953. aastal. 3.-4. septembril 1939 tegi president Konstantin Pätsi ringsõidu Tartus ja Tartumaal ning külastas ka Luunja silda, kus olid üles rivistatud Kaitseliidu organisatsioonide ja kooliõpilaste spaleerid. Sillal tervitas presidenti Mäksa vallavanem Leonhard Keskpalu. President vaatles Eesti kõrgeimal sillal Emajõe uut sängi, mille kohta andis seletusi Tartu maainsener J. Lenzius. Presidendi sillale ilmumisel alustasid Emajõel sõitu lipuehtes sõjalaev Uku, kaitseliidu Tartu maleva mootorpaadid ja sisevete sadamakapteni laev, millel olid meeskonnad üles rivistatud. "Luunja silla ehitustööd". Vaadatud 22. veebruar 2023. "13 silda - tagasivaateid sillaehituse suurprojektile". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. september 2020. Vaadatud 22. veebruar 2023.
Vladimir Burmeister

Vladimir Pavlovitš Burmeister (vene keeles Владимир Павлович Бурмейстер; 15. juuli (vkj 2. juuli) 1904 Viciebsk, Mogiljovi kubermang – 5. märts 1971 Moskva) oli Nõukogude Liidu ballettmeister. Ta oli esimene nõukogude koreograaf, kes tegi koostööd kuulsa Pariisi Grand Opéra balletitrupiga. Vene koreograafia ajaloo silmapaistvaks sündmuseks oli 1953. aastal esietendunud Pjotr Tšaikovski ballett "Luikede järv" Burmeisteri koreograafias. Burmeisterite suguvõsa on kestnud mitu sajandit. Teada on, et 1570. aasta suvel, kui hertsog Magnus oma väega Tallinna alla tuli, laagri püstitas ja linna piirama hakkas, suri selles laagris Magnuse kantsler, sünnilt sakslane Konrad Burmeister. Vladimir Burmeisteri vanavanaisa, ametilt arst ja rahvuselt rootslane, kutsuti 19. sajandi esimesel poolel Peterburi. Vladimir Burmeisteri vanaisa õppis Peterburi Kunstiakadeemias. Teistel andmetel oli Vladimir Burmeisteri isa põlisaadlik, pärit venestunud rootsi suguvõsast. Vladimir Burmeisteri ema (sünninimi Natalja Tšaikovskaja) oli helilooja Pjotr Tšaikovski nõotütar. Vladimir Burmeisteri emapoolse vanaema sünninimi oli Maria Weber (abiellus kindral Andrei Tšaikovskiga) ja emapoolse vanavanaema sünninimi von Behren. Burmeister õppis aastatel 1925–1929 Moskvas Teatrikunsti Kesktehnikumis. Koreograafina täiendas end Viktorina Krigeri juures. 1930. aastatel töötas ta Moskva Kunstiballetis ballettmeistrina. Aastatel 1941–1960 ja 1964–1970 oli ta Stanislavski ja Nemirovitš-Dantšenko Moskva Akadeemilise Muusikateatri peaballettmeister. 1956. aasta suvel andis Moskva muusikateater võõrusetendusi Pariisis. Edu oli nii suur, et Burmeister sai pakkumise lavastada Grand Opéras "Luikede järv". See teostuski 1960. aastal. Pariisis viibides sai Burmeister balletikollektiivilt London Festival Ballet kutse lavastada veel üks ballett Tšaikovski muusika järgi. Nii ilmus "Snegurotška" ("Lumivalgeke"), mis esietendus 1961. aastal Londonis ja 1963. aastal Moskvas. Cesare Pugni, Reinhold Glieri ja Sergei Vassilenko "Esmeralda" (1951; peaosas Inge Põder) Pjotr Tšaikovski "Luikede järv" (1954; peaosades Helmi Puur ja Artur Koit) Frédéric Chopini "Chopiniana" (1959; peaosades Helmi Puur ja Tiiu Randviir) Maurice Raveli "Boléro" (1959; peaosades Tiiu Randviir ja Ülle Ulla) Johann Straussi "Straussiana" (1959; peaosas Helmi Puur) Eugen Kapi "Kalevipoeg" (1961; peaosas Väino Aren) 1947 – Vene NFSV teeneline kunstnik 1954 – Vene NFSV teeneline kunstitegelane 1957 – Eesti NSV teeneline kunstitegelane 1965 – Vene NFSV rahvakunstnik 1970 – NSV Liidu rahvakunstnik Бурмейстер Владимир Павлович. musicseasons.org Бурмейстер Владимир Павлович. megabook.ru Бурмейстер Владимир Павлович. lubovbezusl.ru Burmeister, Vladimir. etbl.teatriliit.ee ne Foto. Balleti "Kalevipoeg" lavastaja Vladimir Burmeister abikaasaga. 26.11.1961. ajapaik.ee Proov; ballettmeister Vladimir Burmeister ja Väino Aren (Kalevipoeg). Kapi „Kalevipoeg“. (Estonia, 1961). etbl.teatriliit.ee
Herman von Fersen

Herman von Fersen (1630–1709) oli Rootsi vabahärra, sõjaväelane, maanõunik ja parun, kes teenis Põhjasõjas, jõudes oobersti auastmeni, ta oli Cronendahli, Raikküla ja Uuemõisa parun. Herman von Fersen sündis 1630. aasta paiku, tema isa oli Herman von Fersen ja ema Margarita von Anrep. Ta alustas sõjaväeteenistust Volckmari jalaväerügemendis kaptenina 1649–1651. Herman, koos oma venna Otto Wilhelmi ja nõbude Hansi ja Fabianiga said 1674. aasta 4. novembril vabahärra tiitli, kuigi ta ise sai selle kätte alles järgmisel aastal. Samal, 1675. aastal 11. augustil tõusis ta Claes Johan von Baranoffi ratsaväerügemendis ooberstleitnandi auastmeni. 1678. aastal tekkis tal vaidlus Tallinna lossifoogti Daniel Schultziga seoses ühe krundiga Tõnismäel. Põhjasõja alguspoolel, 1701. aasta 5. märtsil määrati ta Läänemaa jalaväerügemendi ülemaks. Selles ametis olles kaebas ta sama aasta juunis, et Läänemaa talupojad pole suutelised maamiilitsale riideesemeid andma. Novembris saatis ta kapten Bistrami rügementi mitte kohale ilmumunud talupoegi, väejooksikuid ja asendusmehi kokku koguma. Ta langes Narva piiramise ajal, 10. augustil 1704 venelaste kätte vangi ja viidi Venemaale. Herman von Fersen suri 1709. aasta 12. oktoobril Moskvas. Herman von Fersen abiellus esimene kord Magdalena von Buchwaldiga ning teine kord Augusta Elisabeth von Plesseniga. Tema esimesest abielust sündis kolm last: Herman Otto, Helmuth Reinhold ja Juliana von Fersen. Tema teisest abielust sündis neli last: Magdalena Dorothea, August Wilhelm, Joakim Friedrich ja Anna Magdalena von Fersen. "Von Fersen No.63". Vaadatud 22.02.2023. "51 Ooberstleitnant Herman von Fersen Tallinna lossifoogt Daniel Schultzi vastu seoses vaidlusaluse krundiga Tallinnas Tõnismäel". Originaali arhiivikoopia seisuga 22.02.2023. Vaadatud 22.02.2023. Eesti rahva ajaloost Põhjasõja aastail 1700–1721. 1960. Lk 40, 72.
American Hockey League

American Hockey League (AHL) on tugevuselt teine jäähokiliiga Põhja-Ameerikas. See on loodud 1936. aastal. AHL-is mängib 32 klubi, millest 26 tegutseb USA-s ja kuus Kanadas. Klubid jagunevad Idakonverentsi ja Läänekonverentsi vahel. Mõlemas konverentsis on kaks divisjoni: Idakonverentsis Atlandi divisjon ja Põhjadivisjon ning Läänekonverentsis Keskdivisjon ja Vaikse ookeani divisjon. Sarnaselt NHL-iga pääsevad põhihooaja parimad klubid väljalangemismängudele. Idakonverentsi ja Läänekonverentsi võitjad kohtuvad lõpuks finaalmängudes, mille võitja pälvib Calderi karika. Ametlik koduleht
Mihkel Kirves

Mihkel Kirves (sündinud 6. detsembril 1996) on Eesti korvpallur. Mihkel Kirves on SK Saku Fortuna ja KK Pärnu kasvandik. Esimesed mängud Korvpalli Meistriliigas pidas hooajal 2012/2013 korvpalliklubis Pärnu. Pärnu klubis on ta mänginud püsivalt, välja arvatud hooaeg 2019/2020, kui Kirves mängis välismaal, klubide Levickí Patriot (SVK) ja Basket Brno (CZE) koosseisus. MIhkel Kirves tuli Korvpalli Meistriliiga võitjaks 2021/2022 hooajal Pärnu Sadama meeskonna koosseisus. Hooajal 2020/2021 tuli ta hõbemedalile, 2018/2019 võitis pronksmedali. Eesti-Läti Korvpalliliigas saavutas Kirves hooajal 2021/2022 pronksmedali. Ta tuli 2022. aastal Eesti meistriks ka 3x3 korvpallis Team Estonia U23 meeskonnas (koosseisus veel Robin Kivi, Hendrik Eelmäe ja Aleksander Oliver Hint). Mihkel Kirvese parimad näitajad mängudes Alexela Eesti Korvpalli Meistriliigas ja Eesti-Läti Korvpalliliigas olid (22.02.2023.): suurim efektiivsuse näitaja – 39 (Pärnu Sadam – BC Kalev/Cramo, 5.12.2020.) suurim punktide arv mängus – 28 (Pärnu sadam – BC Valga-Valka 10.02.2017.) suurim laupallide arv mängus – 18 (Pärnu Sadam – BC Valga-Valka 13.02.2019) suurim vaheltlõigete arv mängus – 6 (Pärnu Sadam – Latvijas Universitate 2.02.2022). Hooaegadel 2016/2017, 2017/2018 ja 2018/2019 hooaegadel valiti Kirves Alexela Korvpalli Meistriliiga parimaks kaitsemängijaks. Mihkel Kirves on mänginud Euroopa meistrivõistlustel Eesti U18 (2014) ja U20 (2016) vanuseklassi koondises. Eesti meeste korvpallikoondises pidas ta esimese mängu 6. septembril 2018 Belgia vastu (8 punkti, 3 lauapalli). Kahest kaks: Mihkel Kirves tuli Eesti meistriks ka tänavakorvpallis. Pärnu Postimees, 7. august 2022. Mihkel Kirves. Basketball Player - Proballers. Vaadatud 22.02.2023. Hooaja sümboolses viisikus .... Korvpall24, 24.05.2018. Korvpalli Meistriliiga parim kaitsemängija. Mihkel Kirves. Koondise mängud. Vaadatud 22.02.2023. Mihkel Kirves. basket.ee Mihkel Kirves. Eurobasket Mihkel Kirves valiti meistriliiga parimaks kaitsemängijaks. Pärnu Postimees, 24. mai 2018 Mihkel Kirves sõlmis karjääri esimese välislepingu. Delfi Sport, 30. juuni 2019
Riia mnt 273

Riia mnt 273 on hoone Pärnus aadressil Riia maantee 273. Hoone ehitas Eesti esimese presidendi Konstantin Pätsi isa Jakob Päts ning see oli Konstantin Pätsi lapsepõlvekoduks. 2024. aasta seisuga on hoone kasutuseta ning halvas seisus. Konstantin Pätsi ehitusmeistrist isa Jakob Päts otsustas 1882. aastal kolida perega Tahkurannast Pärnuse. 1885. aastal ostis ta Pärnu külje alla Riia maantee äärde kümme tiinu maad koos seal paiknenud Petlemma kõrtsiga. Pere asus algul elama kõrtsihoonesse, kuid see põles peagi maha. Seejärel tükeldas Jakob Päts oma maa väiksemateks kruntideks, ehitas kruntidele eluhooned ning müüs need Pärnus asunud tehaste töölistele majutuseks. Endale ehitas ta põlenud kõrtsi kohale moodsa kahekorruselise kivist hoone, kus all oli trahter ja üleval eluruumid. Uus hoone valmis 1891. aastal. Pärast Jakob ja Olga Pätsi surma jäi maja pere noorima venna Peeter Pätsi käsutusse. 2000. aastate keskel müüsid Peetri Rootsis elavad pärijad maja ettevõttele Knoke AS, mille omanikeringis oli ka Rein Valk. 2008. aasta majanduskriisi ajal sai hoone omanikuks Luite Arenduse OÜ, mille ainuomanik oli taas Rein Valk. Omanik on püüdnud hoonet korduvalt müüa, kuid edutult. 2010. aastate keskel oli Pärnu linnal plaan hoone ära osta ja sinna muuseum rajada, kuid see plaan ei saanud teaoks. 2011. aastal avati maja seinal mälestustahvel. Ühe maja lugu Jaak Juskelt: President Pätsi lapsepõlvekodu on käinud käest kätte Sarv, Silvia (4. märts 2005). "Pimeduse katte all leidis teenekas mees viimse puhkepaiga abikaasa kõrval". Pärnu Postimees. Vaadatud 07.07.2024. Välja, Leele (2008). Jalutaja teejuht. Pärnu. Tallinn: Solnessi Arhitektuurikirjastus. Lk 135. "FOTOD | Müügis on Konstantin Pätsi lapsepõlvekodu, mis on praegu skandaalse ärimehe käes". arileht.delfi.ee. 16. detsember 2019. Vaadatud 07.07.2024. Matt, Sirle (13. november 2023). "Majad, millega keegi ei oska midagi pihta hakata". Pärnu Postimees. Vaadatud 07.07.2024.
Gustav Reinhold Skogh

Gustav Reinhold Skogh (1692–1739) oli Rootsi sõjaväelane ja ooberst, kes sõdis Põhjasõjas. Gustav Reinhold Skogh sündis 1692. aastal Claes Johan von Skoghi ja Margareta Elisabeth Armfelti peres. Juba 13-aastaselt (1705. aastal) astus ta Otto Vellingki jalaväerügementi. 1708. aastal oli ta lipnik Saksi jalaväerügemendis ning sai 1710. aastal leitnandiks. 1711. aastal ülendati ta kapteni auastmesse Västmanlandi rügemendis. 1713. aastal langes ta Tönningi piiramise ajal vangi, kust naasis koju 1716. aastal. 1717. aastal sai ta Hälsingi rügemendis ooberstiks ja 1718. aastal Jämtlandi armee kindraladjutandiks. Samal aastal sai ta ka ooberstleitnandiks ning suundus järgmisel aastal Viborgi maamiilitsarügementi. Põhjasõja lõpus teenis ta Kymmenegärdi jalaväerügemendis. Pärast Põhjasõja lõppu jätkas ta teenistust Hälsingi rügemendis. Gustav Reinhold Skogh suri 9. aprillil 1739. Gustav Reinhold Skogh abiellus Helena von Beckeringa, neil oli kaks last: Carl Gustav ja Claes Johan Skogh. "Gustav Reinhold Skogh". Vaadatud 23.02.2023. "Skogh No. 704". Vaadatud 23.02.2023.
Kanepipruun

Kanepikarva ehk kanepipruun, ka kanepikollane on beež kuni kahvatupruun värvitoon, mis vastab kanepikiu või kanepinööri värvusele. Kanepikarva värvus on karakterilt pooltooniline, looduslik ja robustne. Kanepivars kiududega Kanepilõng poolil Kanepilõng ja kanepiköis Kanepikiust kott, Asabukuro, Jaapan Prantsuskeelne värvinimetuste portaal pourpre.com annab kanepipruuni (chanvre, brun chanvre) vasteks toonivahemiku beežist heledama jaheda pruunini                          Pantone värvikaardi toon 14-0721 Hemp on kollakasbeež      Veebivärv Hemp on jahe helepruun           , Hemp Fabric on veidi rohekas kollakasbeež      . Ekrüüvalge Khakivärvus Pärgamentvalge https://www.eki.ee/dict/ekss/index.cgi?Q=kanepikarva&F=M "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. detsember 2019. Vaadatud 16. aprillil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. veebruar 2023. Vaadatud 23. veebruaril 2023.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://colrd.com/color/0xff907874/?download=css https://www.htmlcsscolor.com/hex/987D73 https://www.crispedge.com/faq/what-color-is-hemp-fabric/
Kaamelipruun

Kaamelipruun ehk kaamelikarva värvus on hele kollakaspruun värvitoon, mis seostub kaameli karvkatte värvusega. Värvinimetust kasutatakse eelkõige tekstiilide värvuse kirjeldamiseks. Kaksküürkaamel Stuttgardi loomaaias Üksküürkaamel koos oma varsaga Pantone värvitoon 17-1224 Camel on kerge helepruun      . https://htmlcolorcodes.com/colors/camel/ Tahad rikas välja näha? Siis tuleb kanda seda värvi riideid! - Õhtuleht, 22. november 2016 A. Metsis. Kevadine moekiirabi! - Anne&Stiil, 17.03.2009 M. Volt. Kevad põues: millist mantlit, sukki ja värve just nüüd lumise ilmaga kanda. - Anne&Stiil, 02.04.2018 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. veebruar 2023. Vaadatud 23. veebruaril 2023.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Poripruun

Poripruun ehk porikarva on keskmise tumedusega pruun värvitoon, mis on pori värvi, tuhmi ja määrdunud tooniga. Sõnal on sageli pejoratiivne varjund, see seostub määrdunu, häguse, vana, vastiku, niiske ja räpasega. Märg porine pinnas Veebivärv Mud Brown on keskmine soojatooniline pruun      , Mud on sellest veidi tuhmim keskmine pruun      . Boueux. - pourpre.com https://www.eki.ee/dict/ekss/index.cgi?Q=porikarva&F=M http://colrd.com/color/0xff794c13/?download=css https://icolorpalette.com/color/70543e