laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Herman Treial

Herman Treial, ka Jaan Treial, kuni 1937. aastani Hermann Treier (21. oktoober 1904 Tartu – 9. veebruar 1951 Helsingi) oli Eesti (leitnant) ja Saksa (kapten) sõjaväelane. Herman Treial lõpetas 1929 sõjakooli, teenis 7. Jalaväerügemendis, Sõjavägede Varustusvalitsuses ja Eesti piirivalves. Teise maailmasõja ajal teenis H. Treial 184. Eesti Julgestusgrupis ja Saksa sõjaväes 660. Idapataljonis ja 660. Eesti Pataljonis, Aastatel 1945–1949 oli Herman Treial metsavend. 28. juunil 1949 põgenes ta koos Artur Lõokesega Soome, arreteeriti seal ja suri vangla haiglas. Tema põrm maeti Helsingi Hietaniemi kalmistule. Artur Lõoke anti Nõukogude Liidule välja ja hukati. Jussi Pekkarinen, Juha Pohjonen. Läbi Soome kadalipu. Inimeste väljaandmised Nõukogude Liidule 1944-1981. Tallinn, 2008, lk. 174–176. Jaak Pihlau. Maapõgenemised okupeeritud Eestist. Tuna, 2001, nr. 3, lk. 58–71. Rein Riitsalu. Kahe eestlase kannatustee. Herman Treiali ja Artur Lõokese juhtum. Stockholm, 1962. Tuuli Reijonen, "Kes on süüdi", tlk Valev Uibopuu, Stockholm: Vaba Eesti, 1962 Ohvitseride andmekogu "Sirppa-Leena Eloranta (Laurio)". Estofilia. Tallinn: Soome suursaatkond. 2018. Vaadatud 14.05.2018.
Sjællandi piirkond

Sjællandi piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Taani lõunaosas. Piirkond loodi 2007. aasta alguses Roskilde, Storstrømi ja Lääne-Sjællandi maakonna ühinemisel. Sjællandi piirkonna pindala on 7273 km² ja elanike arv 819 427 (2008). Piirkonna keskus on Sorø, suurim linn Roskilde. Kolm rahvarikkamat valda on Næstved, Roskilde ja Slagelse. Piirkonnas on 17 valda: Folketal den 1. i kvartalet efter civilstand, alder, tid, område och køn Sjællandi piirkonna koduleht
Artur Lõoke

Artur Lõoke (20. september 1909 Jõgeva – 11. oktoober 1950 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant, 1940) ja raudteelane. Ta oli jaamakorraldaja ja jaamaülem mitmes Eesti raudteejaamas, viimati Rakkes. 1941–1942 oli ta Omakaitse Jõgeva kompanii ülem. 28. juunil 1949 põgenes ta koos Herman Treialiga Soome, kuid anti Nõukogude Liidule välja 16. aprillil 1950. Ta mõisteti surma sama aasta 26. juulil ja hukati 11. oktoobril. Lõokese abikaasa ja 9-aastane tütar küüditati 1951. aasta sügisel Siberisse. "Sirppa-Leena Eloranta (Laurio)". Estofilia. Tallinn: Soome suursaatkond. 2018. Vaadatud 14.05.2018. Rein Riitsalu. Kahe eestlase kannatustee. Herman Treiali ja Artur Lõokese juhtum. Stockholm 1962. Jaak Pihlau. Maapõgenemised okupeeritud Eestist. Tuna 2001, nr 3, lk 58–71. Jussi Pekkarinen, Juha Pohjonen. Läbi Soome kadalipu. Inimeste väljaandmised Nõukogude Liidule 1944-1981. Tallinn, 2008, lk 174–176. Pekka Erelt, Vabaduse virvatuled Artur Lõoke Eesti ohvitseride andmekogus
Valgeselg-kirjurähn

Valgeselg-kirjurähn (Dendrocopos leucotos, sünonüüm Picoides leucotos) on kirjurähni perekonda rähniliste sugukonda kuuluv linnuliik. Ta sarnaneb paljus Eesti kõige tavalisema rähniliigi suur-kirjurähniga. Soomes ja Rootsis on valgeselg-kirjurähn liiga intensiivse metsamajanduse tulemusena muutunud haruldaseks. Eestis on liigi seisund veel küllaltki hea. Valgeselg-kirjurähnile on iseloomulik tugev valge ristvöödistus seljasulestikus ja roosakaspunane sabaalune. Isaslinnu pealagi on punane, emaslinnul must. Valgeselg-kirjurähn on levinud Euraasia metsavööndis Skandinaaviast Kaug-Idani. Eestis hinnatakse valgeselg-kirjurähni pesitsusaegset arvukust 3000–6000 paarile, talvist arvukust 4000–8000 isendile. "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2003–2008" (PDF). Hirundo. Eesti Ornitoloogiaühing. 2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2011. Vaadatud 27. oktoobril 2011. Valgeselg-kirjurähn andmebaasis eElurikkus
Baltica-Borussia Danzig

Corps Baltica-Borussia Danzig zu Bielefeld on vehklev ja värve kandev Bielefeldi ülikooli juures tegutsev üliõpilasorganisatsioon, mis on asutatud 3. novembril 1860. Korporatsiooni värvid on alates 1952. aastast helesinine, must ja valge. Asutamisest alates on korporatsioon tegutsenud vaheaegadega erinevate nimede all erinevate ülikoolide juures: 3. november 1860 – 1864 Livonia (Karlsruhes), värvid punane, roheline ja valge 24. juuni 1862 – märts 1866 Landmannschaft Baltica (Zürichis), värvid roheline, punane ja valge 20. mai 1864 – 31. mai 1878 Landmannschaft Baltica (Karlsruhes), värvid helesinine, punane ja valge 2. mai 1905 – 2. november 1935 Baltica (Danzigis) 12. september 1952 – 4. juuli 1970 Baltica-Borussia Danzig (Hannoveris), värvid helesinine, must ja valge 29. september 1980 – Baltica-Borussia Danzig (Bielefeldis) Korporatsiooni liikmete hulka on kuulunud teiste seas Oskar von Ekesparre, Reinhold Guleke (asutajaliige) ja Otto Wilhelm von Struve. Corps Baltica-Borussia Danzig zu Bielefeldi koduleht
Friedrich Walter

Friedrich Heinrich Boris von Walter (25. veebruar 1907 Tallinn – 20. veebruar 1933 Tartu) oli viimane duellil hukkunud Tartu üliõpilane. [viide?] Ta lõpetas 1926. aastal Tartu A. Walteri Saksa Ühisgümnaasiumi. Õppis alates 1928. aastast Tartu Ülikoolis loomaarstiteadust ja oli Korporatsioon Livonia liige. Sai Vorbuse metsas 18. veebruaril 1933 Oswald von Schmidtiga peetud püstoliduellil surmavalt haavata ja suri 20. veebruaril 1933 Mellini kliinikus. Tartu-Võru rahukogu mõistis 20. oktoobril 1933 Oswald Schmidti kaheks aastaks kindlusvanglasse. Kahevõitlus, mis lõppes surmaga. Vaba Maa nr 247, 21. oktoober 1933. Lk 1 Kahevõitluses haavatud üliõpilane suri. Postimees nr 43, 21. veebruar 1933. Lk 1 Suudlus, mis maksis surmahinda. Uudisleht, 27. veebruar 1933. Lk 3 ja 4 Auasjade lahendamine verega. Postimees nr 247, 21. oktoober 1933. Lk 3 Kahevõitlus naise pärast. Kaja nr 247, 21. oktoober 1933. Lk 5 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Fritz Walter

Friedrich Walter (tuntud kui Fritz Walter; (31. oktoober 1920 – 17. juuni 2002) oli Saksamaa LV jalgpallur, kes oli koondise kapten 1954. aasta maailmameistrivõistlustel, kui Saksamaa võitis oma esimese maailmameistritiitli.
Karl Parek

Karl Parek (15. aprill 1903 Velise vald, Läänemaa – 3. juuli 1941 Tallinn) oli pedagoog ja Eesti sõjaväelane (kapten). Alates 1928. aastast Üliõpilasselts Liivika liige. Arreteeriti NKVD poolt 24. juunil 1941. Hukati vangistuses. Tema abikaasa oli kunstiajaloolane Elsbet Parek, nende noorem tütar on dissident ja Eesti ühiskonnategelane Lagle Parek, nende vanema tütre Eva-Marju Ahoneni poeg on Heiki Ahonen. Ohvitseride andmekogu
Moritz Raack

Moritz Fritz Paul Raack (2. august 1905 Halahalnja mõis, Senno vald, Petserimaa – 7. veebruar 1932 Tartu) oli Tartu üliõpilane. Õppis Tartu Ülikoolis alates 1928. aastast metsandust, oli korporatsiooni Fraternitas Academica liige. Tapeti kaasvõitleja Johannes Sellbergi poolt. Seetõttu on teda (ilmselt ekslikult) peetud eelviimaseks duellil hukkunud Tartu üliõpilaseks. "Verine kurbmäng Tartu "Grand-Hotellis"". Postimees, 9. veebruar 1932, nr. 33, lk. 3 "Kolmekordne mõrtsukatöö Tartus". Virumaa Teataja, 9. veebruar 1932, nr 15, lk 1 DIGAR
Ants Laasi

Ants Laasi (kuni 1937 Hans Laasi; 5. september 1909 Riisipere vald, Harjumaa – 18. veebruar 1989 Santa Rosa, California, USA) oli eesti geograaf. Lõpetas Tallinna Reaalkooli, õppis aastatel 1926–1935 Tartu ülikoolis geograafiat, lõpetas 1935 cum laude, 1937 kaitses samas magistritöö loodusteaduste alal (Vormsi maastikuline kirjeldus). Üliõpilasseltsi Raimla vilistlane. Ta oli ajakirja Eesti Loodus ja koguteose "Eesti" peatoimetaja ning 1940–1944 Tartu Ülikooli geograafia instituudi assistent. Põgenes 1944. aastal Saksamaale, sealt siirdus 1949 USA-sse. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Aadu Tillissoo

Aadu Tillissoo (kuni 1935 Adalbert Tillisson, 25. märts 1892 Aru vald, Tartumaa – 23. november 1941 Sverdlovski oblast, Venemaa) oli Eesti politseinik. Oli 1913–1914 Rannu ja 1914–1915 Tähtvere vallakirjutaja. 1915–1917 osales Esimeses maailmasõjas, alates 1918. aastast teenis Eesti politseis. Õppis 1926–1930 Tartu Ülikoolis õigusteadust, lõpetas 1930, korporatsiooni Sakala vilistlane. 1918–1920 Tartu kriminaalpolitsei ametnik, 1920–1921 Viljandi, 1921–1932 Pärnu ja 1932–1940 Tartu kriminaalpolitsei komissar. Arreteeriti NKVD poolt 1941 Tartus, suri vangistuses Venemaal. Album Academicum Universitatis Tartuensis. II köide, Tartu, 1994, lk. 430.
Peeter Panksep

Peeter Panksep (ka Peeter Panksepp; 14. aprill 1898 Unipiha vald, Tartumaa – 1. august 1970 Montréal) oli Eesti ajakirjanik ja poliitik, Vabariigi Valitsuse eksiilis liige. Ta õppis aastatel 1928–1942 Tartu Ülikooli õigus- (lõpetas 1942) ja filosoofiateaduskonnas 1943–1944, korporatsiooni Sakala vilistlane. Ta oli 12 aastat Tartu Eesti Majaomanike Seltsi esimees, Majaomanikkude Koja liige. 1939. aastal valiti ta Tartu linnavolinikuks. 1944. aastal põgenes Saksamaale. Hiljem siirdus Kanadasse. Tartu Ülikooli üliõpilased
Gustav Ernesaks (tõstja)

Gustav Ernesaks (2. august 1896 Harjumaa – 2. september 1932 Sydney) oli eesti tõstja ja maadleja. 1921 tuli Ernesaks 378,1 kg Eesti tõstmises meistriks. Sellel võistlusel esindas ta Tallinna Valvajat. 1. maailmameistrivõistlused tõstmises toimusid 1922. aastal Tallinnas. Võistlused peeti viies tõsteviisis, mille tulemused liideti. Ernesaks võistles sulgkaalus (kuni 60 kg). Esimese võistluspäeva järel juhtis eestlane Alfred Schmidt šveitslase Heinrich Grafi ees, kuid teisel päeval esitas Graf protesti, paludes Schmidti uuesti kaaluda. Selgus, et Schmidt on ettenähtust siiski 0,2 kg raskem, ja ta diskvalifitseeriti. Graf võitis suure eduga, kuid kaks medalit tuli siiski Eestisse. Karl Kõiv sai 367½ kiloga hõbeda ja Ernesaks 365 kiloga pronksi, kuigi edestas Kõivu kolmes tõsteviisis. Ernesaksa tulemused tõsteviiside järjekorras: kahe käega surumine 65 kg, ühe käega rebimine 60 kg, ühe käega tõukamine 75 kg, kahe käega rebimine 77½ kg ja kahe käega tõukamine 87½ kg. 1924. aasta suveolümpiamängudel Pariisis saavutas Ernesaks sulgkaalus 6. koha. Tema tulemused olid 60 + 80 + 67½ + 72½ + 92½, kokku 372½ kg. Ühtlasi saavutas Ernesaks 9 olümpiarekordit. Kolm eesti tõstjat on veel rohkem olümpiarekordeid püstitanud: Alfred Neuland 14, Harald Tammer 13 ja Jaan Kikkas 10. Ühe käega rebimises saavutas Ernesaks 60 kg. Ühe käega tõukamises püstitas ta kolm olümpiarekordit: 72½, 77½ ja 80 kg. Surumises püstitas ta samuti kolm olümpiarekordit: 60, 65 ja 67½ kg. Rebimises püstitas ta olümpiarekordi 72½ kg ja viievõistluses 372½ kg. Kuid tema rekordid ületati juba samal võistlusel. Ernesaks võistles ka maadluses, kuigi sel alal ei pääsenud ta kunagi Eesti koondisse. 1925 tuli ta kärbeskaalus Eesti meistriks klassikalises maadluses. Sellel võistlusel esindas ta Tallinna Sporti. 21. märtsil 1922 moodustati Eesti Spordi Liidu raskejõustiku osakonna juhatus, mille viie liikme hulka kuulusid nii Schmidt Kõiv kui ka Ernesaks. Ta töötas Tallinnas pagarina. Ta emigreerus 1926. aastal Brasiiliasse ja sealt edasi Austraaliasse. Ta suri Sydneys kollatõppe. "100 aastat Eesti raskejõustikku", lk 336 Lembit Koik. "100 aastat Eesti raskejõustikku (1888–1988)". Tallinn, Eesti Entsüklopeediakirjastus 1996, lk. 100 "100 aastat Eesti raskejõustikku", lk 332, 333 "100 aastat Eesti raskejõustikku", lk 316 "100 aastat Eesti raskejõustikku", lk 102 Biograafia ESBL-is Gustav Ernesaks (tõstja) veebisaidil Olympedia (inglise)
Ivano Brugnetti

Ivano Brugnetti (sündinud 1. septembril 1976 Milanos) on Itaalia kergejõustiklane (käija). Olümpiavõitja 2004 ja maailmameister 1999. Brugnetti käis 1999. aasta maailma karikavõistlustel 50 km distantsil ajaga 3:51.45 end 26. kohale ja samal aastal tuli Sevillas MM-il maailmameistriks ajaga 3:47.54. 2004. aasta maailma karikavõistlustel tuli ta 20 km käimises kuuendaks ajaga 1:20.06. Mõni kuu hiljem Ateena olümpiamängudel tuli ta samal distantsil olümpiavõitjaks tulemusega 1:19.40. 2004 Ateena olümpiavõitja – 20 km käimine 1:19.40 1999 Sevilla maailmameister – 50 km käimine 3:47.54 Ivano Brugnetti Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Linden (Alberta)

Linden on küla Kanadas Alberta provintsis Kneehilli maakonnas. Linden asub umbes 100 km Calgaryst loodes, 28 km Three Hillsist edelas ja 26 km Beisekerist põhjas. Lindeni elanikest moodustavad 50% mennoniidid. Külas on klaastaara vastuvõtupunkt, autopesula, seenioride puhketuba, koduste toitudega restoran Country Cousins, pitsarestoran TNT, hiina restoran Hong Kong, kolmeosaline motell, toidupood, pank Alberta Treasury Branch, arvutite edasimüüja ja internetikohvik. Lindenis ei müüda alkoholi.
Boris Harten

Boris Harten (11. märts 1899 Pärnu – 10. november 1960) oli Kohtla ja Adavere metskonna metsaülem. Osales Vabadussõjas, õppis Tartu Ülikoolis 1917–1918 matemaatikat, 1920–1924 ja 1930 (lõpetas 1930) metsandust ja 1932–1936 (lõpetas 1936) õigusteadust. Asus Saksamaale, oli Geildorfi metsaülem. Album academicum universitatis Tartuensis, II köide, Tartu 1994, lk. 107. Väljavõte Saaremaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Richard Õunap

Richard Õunap (26. veebruar 1892 Tartu – 4. juuli 1957 Simuna) oli eesti arst. Õppis Tartu Ülikoolis 1913–1917 ja 1920–1922 arstiteadust (lõpetas 1922) ja 1923–1927 õigusteadust (lõpetas 1927), korporatsiooni Sakala vilistlane. 1922–1923 oli Õunap Tallinna Linna Keskhaigla arst, 1923–1928 Hargla jaoskonnaarst, alates 1928 Tartu linna kutsevaliku büroo juhataja, 1936–1944 Tartu Ülikooli kriminalistika õppejõud. Tema teadustöö põhisuund oli jälgede uurimine kuriteopaigal. 1942-1944 Rahvakasvatuse Büroo Tartu osakonna juhataja. 1944 põgenes Richard Õunap Saksamaale. Ta sattus Saksamaal Nõukogude Liidu okupatsioonitsooni, tagasi Eestis. Arreteeriti NKVD poolt 1945 Tartus, viibis vangistuses, vabanes 1956. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 "Album Academicum Universitatis Tartuensis", II köide, Tartu 1994, lk 119 Jälgede uurija Õunapi väärikas kingitus. Tartu Linnaleht, 9. detsember 2008, lk 10
Siegfried Aaslava

Siegfried Johannes Aaslava (1. märts 1899 Tartu – 22. aprill 1957 Tartu) oli eesti usuteadlane. Aaslava õppis Tartu ülikoolis aastatel 1918 ja 1920–1927 usuteadust. 1928. aastal sai ta teoloogiamagistriks. Aaslava oli üliõpilasseltsi Raimla vilistlane. Osales Vabadussõjas. 1922–1928 oli usuteaduskonna, seminari raamatukogu ja kristliku arheoloogia kabineti asjaajaja, 1928–1929 Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlastegümnaasiumi ja Hugo Treffneri Gümnaasiumi klassikaliste keelte õpetaja. 1929–1931 teaduslik stipendiaat Greifswaldis, Heidelbergis ja Pariisis. 1931–1937 õppeülesande täitja, 1937 dotsent, 1938 adjunktprofessor. 22. jaanuaril 1940 valiti usuteaduskonna dekaaniks. Eesti Entsüklopeedia usuteaduse osakonna abitoimetaja. NKVD arreteeris ta 1945. aastal, viibis vangilaagris Krasnojarski krais. Eestisse tagasi tuli pärast vabanemist 1955. aastal. Rooma rahva raamatu õigeksmõistmise õpetuse võrdlus Pauluse teiste kuulutusollustega (auhinnatöö, Tartu Ülikooli usuteaduskond, 1925) Das Neue Testament und die Askese. Erster Teil, Voraussetzungen betreffend das Problem, den Gegenstand und die Aufgabe (magistritöö, Tartu Ülikooli Usuteaduskond, 1928) http://www.ra.ee/dgs/browser.php?tid=68&iid=110700242335&img=era0031_005_0000339_00459_t.jpg&tbn=1&pgn=23&prc=30&ctr=0&dgr=0&lst=2&hash=cf857e590c3cc03d4f70136988b0f5f3 Album academicum universitatis Tartuensis. II köide, Tartu 1994, lk. 1027. Andreas Härm, Siegfried Aaslava elu ja töö (diplomitöö, EELK Usuteaduse Instituut, 2002)
Kyōto protokoll

Kyōto protokoll on rahvusvaheline leping, millega ligikaudu kolmandik maailma riikidest nõustub vähendama või hoidma kasvuhoonegaaside õhkupaiskamist 1990. aasta tasemel. See on esimene samm võitluses ülemaailmse soojenemisega[viide?]. 1997. aasta detsembris toimus Jaapanis Kyōto linnas riikidevaheline suurkohtumine, kus kolmandal konverentsil võeti vastu Kyōto protokoll. Protokoll jõustub, kui selle on ratifitseerinud nii palju riike, et nende summaarne süsinikdioksiidi emissioon ületab 55% kogu maailma süsinikdioksiidi emissioonist[viide?]. Eesti ühines Kyōto protokolliga 17. novembril 1998. Eestil tuleb ajavahemikus 2008–2012 kasvuhoonegaaside heitkoguseid vähendada võrreldes 1990. aastaga 8%. Protokoll seab ka muid riigisiseseid kohustusi. Olulisimaid neist: regulaarne aruandlus kasvuhoonegaaside tegelike emissioonide, nende tulevikutrendide, riigis rakendatud ja kavandatavate meetmete jms osas; aastaks 2007 tuleb luua riiklik süsteem kasvuhoonegaaside antropogeensete heitmete ning nende neeldumise jälgimiseks ja hindamiseks; tuleb välja töötada riiklik kliimamuutuste strateegia ja tegevuskava; valmistuda rahvusvaheliseks koostööks; kohustuste täitmine eeldab ekspertide palkamist, väljaõpet ning vajalike struktuuride loomist või olemasolevate ümberkohandamist. Venemaa oli pikka aega lepingu ratifitseerimise vastu. Kuid 30. septembril 2004 kiitis valitsus protokolli heaks ning saatis kliimamuutusi käsitleva dokumendi parlamendi alamkotta ehk duumasse. Venemaa toodab 17% kogu maailma kasvuhoonegaasidest ning on protokolli edukuse võti pärast seda, kui USA 2001. aastal protokollis osalemisest loobus. Kasvuhooneefekti tekitavate gaaside atmosfääri paiskamist piirav rahvusvaheline Kyōto protokoll asub ülemaailmselt jõusse 90 päeva pärast selle ratifitseerimisprotseduuri lõppemist Moskvas. Kasvuhoonegaaside saaste hulk ei tohi olla suurem kui oli seda 1990. aastal – see oli aeg, mil NSV Liidu tööstus saastas tugevasti loodust. Seega Venemaale lepingu täitmine probleeme ei tohiks valmistada ja tänu valitud tingimustele on idanaabritel (nagu ka Eestil) avanemas võimalus teenida sadu miljoneid või lausa miljardeid, müües Lääne firmadele saastekvoote. USA, olles maailma suurim saastaja 36 protsendiga, ei ole nõustutud lepet ratifitseerima. Washingtoni hinnangul on selle täitmine liiga kallis ja protokolli ei kuulu arengumaad, mis on aga USA arvates ebaõiglane. Globaalne soojenemine Kyōto sihtarv Pariisi kliimakokkulepe Ühisrakendus Keskkonnaministeerium ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni Kyōto protokolli heakskiitmine Maaleht
Ürt-penimünt

Ürt-penimünt (Marrubium vulgare) on huulõieliste sugukonda penimündi perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Taime levila hõlmab Euroopa lõunaosa, samuti kasvab seda Põhja-Aafrikas ja Aasia edelaosas. Eestis on leitud vaid väga haruldase tulnukana mõnel korral 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi algul. Kasvab 30–60 cm kõrguseks. Neljatahuliste, valgete, karvadega kaetud, hargnevate vartega. Lehed vastastikused, ümar-munajad, hambulised, kurrutatud, pealt tumerohelised, alt valgekarvalised. Õied väikesed, kahetised, määrdunudvalged, koondunud kerakujulisse poolmännasõisikusse. Viljaks neli äraspidimunajat pähklikest, mis asetsevad tupes. Taim sisaldab meeldiva lõhnaga eeterlikke õlisid (0,06%), erinevaid mõruaineid, parkaineid, mineraalsoolasid. Ürt-penimünti on Vahemere regioonis kasutatud ammusest ajast köharohuna. Selleks otstarbeks soovitab taime kasutada ka Plinius Vanem. 614378 Ürt-penimünt andmebaasis eElurikkus
Psii

Psii (suurtähena Ψ, väiketähena ψ) on Kreeka keele tähestiku 23. täht. Psii väärtus kreeka numbrina on 700. Psiid kasutatakse sümbolina mitmetes distsipliinides: Psühholoogia, psühhiaatria, parapsühholoogia. Matemaatikas kuldlõike valemis. Astronoomias planeet Neptuun tähisena. Füüsikas lainefunktsiooni valemis. Indiana Ülikooli sümbol.
Juruá jõgi

Juruá [žuru'aa] on jõgi Lõuna-Ameerikas. Juruá algab Andide eelmägedest. Varsti pärast lähet jõuab tasandikule ja voolab tugevalt loogeldes üldiselt kirdesse. Suubub paremalt Amazonasesse. Jõe pikkus on 3283 kilomeetrit.
Mart Arold

Mart Arold (kirjanikunimega Leo Levala; 12. august 1944 Saare vald – 15. jaanuar 2014) oli eesti füüsik ja publitsist. Mart Arold lõpetas 1973. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi. Ta kandideeris kohalike volikogude valimistel 1999. ja 2002. aastal erakonna Isamaaliit nimekirjas Saare vallas. Aastatel 1999–2008 kuulus ta IRL-i. 1993. aastal registreeris Tartus kirjastuse Tungal, mille kaudu avaldas peamiselt publitsistikat kommunistidest ja nende korda saadetud kuritegudest. Koostanud kogumikud "Sortside saladused" (4 osa), "Pärnumaa kommunistid kutsetööl" (1996) ja "Sortside saladused" (6 osa), "Võrumaa ja Setumaa kommunistid kutsetööl" (1997). 2001 Valgetähe medaliklassi teenetemärk VVK Vastasseis Kultuur ja Elu "Härra Rüütel, mul on uued raamatud kommunistide kuritegudest. Lugege, mida nad, kuradid, tegid!" Õhtuleht, 14. juuli 2007
Trotuș

Trotuș on jõgi Rumeenias. Algab Ida-Karpaatidest, voolab valdavalt kagusse. Suubub paremalt Siretisse. Pikkus 162 km.
Mosambiigi väin

Mosambiigi väin eraldab Aafrikat Madagaskarist. Väina laius on 400 kuni 1000 km, pikkus umbes 1600 km, sügavus kuni 3000 meetrit. Väinas asuvad Komoorid. Banc du Geyser
Messier' kataloog

Messier' kataloog (ka Messier' tähekataloog) on prantsuse astronoomi Charles Messier koostatud kataloog, mis sisaldab andmeid 103 udukogu ja täheparve kohta. Messier koostas kataloogi 1784. aastal ja see on kasutusel tänapäevalgi. Hiljem täiendati seda teiste astronoomide poolt 7 objektiga, mille tulemusel tänapäeval on selles 110 objekti. Kataloogi objekte tähistatakse tähega M, nt üks konkreetne objekt on M11. Messier' kataloogi objektide loend NGC EE 6. köide, 1995. Lk 289
Galantiin

Galantiin (prantsuskeelsest sõnast galantine) on kallerdisega kaetud linnu- või vasikalihast hakktäidisega külmtoit.
Ekenäs

Ekenäs (soome keeles Tammisaari) on linn [viide?] Soomes Raseborgi linnas, kuni 2008. aastani Ekenäsi linnaks nimetatud omavalitsusüksuse keskus.
Aleksandr Šelepin

Aleksandr Nikolajevitš Šelepin (vene keeles Александр Николаевич Шелепин; 18. august 1918 Voronež – 24. oktoober 1994 Moskva) oli Nõukogude Liidu riigitegelane, NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee (KGB) esimees (1958–1961). Šelepin teenis aastatel 1939–1940 Punaarmees. 1941. aastal lõpetas ta Tšernõševski-nimelise Moskva Filosoofia, Kirjanduse ja Ajaloo Instituudi ajalooteaduskonna. 1940. aastal suunati ta komsomolitööle. Alustas instruktorina, seejärel töötas osakonnajuhatajana. Aastatel 1943–1952 oli ta ÜLKNÜ Moskva Linnakomitee sekretär, 1952–1958 Üleliidulise Leninliku Kommunistliku Noorsooühingu Keskkomitee esimene sekretär. 1958. aasta aprillist detsembrini oli ta NLKP Keskkomitee osakonnajuhataja. Šelepin oli aastatel 1958–1961 NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuva Riikliku Julgeoleku Komitee esimees. Aastatel 1961–1967 oli ta NLKP Keskkomitee sekretär, ühtlasi aastail 1962–1965 NSV Liidu Ministrite Nõukogu ja NLKP Keskkomitee Parteikontrolli Komisjoni esimees ja NSV Liidu Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja. 11. juulist 1967 kuni 22. maini 1975 oli Šelepin Üleliidulise Ametiühingute Kesknõukogu esimees. 1984. aastast pensionil. Šelepin oli NSV Liidu Ülemnõukogu IV, V, VI, VII, VIII ja IX koosseisu saadik. Шелепин Александр Николаевич http://www.hrono.info/biograf/shelepin.html
Dietrich Kra

Dietrich Kra oli Liivi ordu maamarssal aastatel 1422–1427. Kra pärines Meißeni markkrahvkonnast Grimmast Leipzigi lähedalt. Tema suguvõsa tegutses piirkonnas juba 12. sajandil ning oli alates 13. sajandist Kra nime all tuntud. 1412. aastal sai Kra Mortegis Preisimaal kalameistriks, 1415. aastal oli ta linnusekomtuur Christburgis (Dzierzgońis). Seejärel saatis kõrgmeister ta Liivimaale, et oma mõju seal tugevdada. 1420. aastal sai Kra seal Miitavi komtuuriks ja 1422. aastal Kuldīga komtuuriks. Juba samal aastal määrati ta maamarssaliks. Sellest ametist lahkus ta viis aastat hiljem ning seejärel teated temast lõppevad. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 506 (lk 389).