laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Stephanus VII

Stephanus VII (mõnedes paavstide loendites, kus arvestati ka preester Stephanust, on ta Stephanus VIII) oli paavst 928 või 929–931. Ta oli 124. paavst. Stephanus (Stefano) sündis Roomas ja ta oli Teudemundo (Teudemund) poeg. Salvador Miranda pakub, et ta võis pärineda Gabrielli suguvõsast. Stephanus oli paavst Leo VI ajal Santa Anastasia kardinalpreester. Stephanus VII valiti paavstiks kirikuloolase J. N. D. Kelly järgi detsembris 928 Tuscolo krahvi Teofilato I tütre Marozia ja tema elukaaslase Toscana markii Guido tahtel. Miranda järgi võis ta paavstiks saada jaanuaris 929. Stephanus VII kinnitas San Antimo kloostri privileegid ning võttis bullaga "Cum summae apostolicae" Joncelsi kloostri oma jurisdiktsiooni alla. Stephanus VII suri veebruaris 931 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Miranda oletab, et ta võidi mõrvata Marozia käsul. J. N. D. Kelly: The Oxford Dictionary of Popes. 1996. Liber Pontificalis. Artikkel Stephanus VII kohta. (inglise keeles) Artikkel Stephanus VII kohta. (inglise keeles)
Gaetano Savi

Gaetano Savi (13. juuni 1769 Firenze – 28. aprill 1844) oli itaalia botaanik. Ta õpetas Pisa Ülikoolis füüsikat ja botaanikat ning juhtis alates 1814. aastast Pisa botaanikaaeda. Aastal 1816 valiti ta Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liikmeks. Tema peamised teosed on "Flora Pisana" ("Pisa taimestik"), 1798), "Trattato degli alberi della Toscana" ("Traktaat Toscana puudest"), 1801), "Botanicon Etruscum" ("Etruuria botaanika", 1808) ja "Flora Italiana" ("Itaalia taimestik", 1818). Gaetano Savi poeg oli geoloog ja ornitoloog Paolo Savi. Tema kirjeldatud taksonite juurde märgitakse autorilühendina Savi. Flora Pisana del Dottore Gaetano Savi, Volume 1, Google Books Istituzioni botaniche, Google Books Botanicon Etruscum, Google Books
Michele Tenore

Michele Tenore (5. mai 1780 – 19. juuli 1861) oli itaalia botaanik. Ta lõpetas 1800. aastal Napoli ülikooli arstina. Alates 1811. aastast oli ta ülikoolis botaanikaprofessor. Michele Tenore oli üks Napoli botaanikaaia loojatest ning selle direktor alates 1850. aastast. Ta oli ka Itaalia teaduste akadeemia president. Tema kirjeldatud taksonite juurde märgitakse autorilühendina Ten..
Hääletus

Hääletus on üks viisidest, mille abil grupp saab langetada otsuseid nii, et enamik grupi liikmetest pooldab otsust. Hääletus koosneb kahest komponendist: Kõik inimesed esitavad oma arvamused kindlalt määratud kujul. Arvamustest pannakse kokku hääletustulemus, mis peab vastama grupi ühisarvamusele suurimal võimalikul määral. Tavaliselt kasutatakse hääletust, mille puhul kõik annavad hääle ühele etteantud valikutest, hääletuse tulemuseks on inimeste arv iga variandi kohta, kes on selle poolt hääletanud. Selle hääletuse sagedasti kasutatav erijuht on kujul, kus variantideks on "jah", "ei" ja võib-olla erapooletu. Kui valikuid on mitu, siis võib saada valida kas valikute hulgast ühe, valikute pingerea või vastavalt pingereale kindla arvu teostatud valikuid, mis on saanud hääli kõige rohkem. Mitme valikuga hääletuse sagedasti kasutatav erijuht on, kus iga inimene saab anda hääle ainult ühele valikule. Nii toimuvad tihti rahvahääletused – ent sama rahvahääletus võib sisaldada mitut hääletust (valikute komplekti) ehk olla nende koondhääletus. Valimisvõimaluste laienduseks võib anda juurde võimalusi, mida saab iga valiku puhul valida. Näiteks võib lisanduda erapooletu – sel juhul hääletatakse igal valiku poolt, erapooletu või vastu. See muudab hääletuse tulemused täpsemaks (ehk annab suurema võimaluse saavutada konsensust). Võib ka anda võimaluse iga valiku kohta kirjutada määratud vahemikus arv, näiteks kümnepallisüsteemis üks kuni kümme. Kõikide valikute puhul võib siis võtta näiteks keskmised. Nii toimuvad tihti spordivõistluste kohtunike hääletused (kus hääleõigus hääletuses, kellele anda auhinnad, on kohtunike käes ja valitakse pingerea esimesed, nummerdades nende kohad vastavalt järjestusele pingereas. Igal kohtunikul on ka vetoõigus, vetot peab kaitsma vastavalt võistluse reeglitele). Et saada hääletuse tulemused võimalikult lähedale konsensusele või sellega võrdseks, peab hääletusele eelnema võimalikult paljusid hääletatava küsitluse aspekte hõlmavad väitlused. Kui tegu on riigiga, siis ei pea konsensusega leppima kehtiva karistusega kriminaalkurjategijad. Samas tuleb võimalikult hea ühisotsuse saavutamiseks arvestada ka nende põhjendatud arvamustega. Hea hääletustulemus on selline, mis arvestab võimalikult paljude inimeste võimalike huvidega. Rahvahääletus ehk referendum Valimised Hääletamine
Niinsaare

Niinsaare on puhkekeskus Niinsaare järve kaldal Ida-Virumaal. Puhkeküla asub Konsu külas Alutaguse vallas. http://www.niinsaare.ee/est/
Niinsaare järv

Niinsaare järv on järv Kurtna järvestikus, Ida-Virumaal. Järve suurus on 6,2 ha, kaldajoone pikkus 1,2 km. Järve kaldal asub Niinsaare puhkeküla. Niinsaare järv asub Kurtna Nõmmejärvest 0,5 km loodes. Varem oli see 7,7 ha suurune umbjärv. 1963. aastal kaevati Kurtna Suurjärvest Mustjärve kraav, misjärel veetase Niinsaare järves langes oluliselt. 1968. aasta suvel oli vähemalt 50% järvest kuivaks jäänud. Niinsaare järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 21. märts 2012) Niinsaare järv eestigiid.ee (vaadatud 21. märts 2012)
Konsensus

Konsensus ehk ühismeel on grupi inimeste arvamuse ühisosa või ühine arvamus. Konsensuse leidmise protsessiks on väitlus, arvamuste vahetus, mille kaudu võidakse jõuda arvamuste kokkulangemisele vaadeldavas küsimuses. Konsensuse liigiks on ka kompromiss, mida võib pidada osaliseks konsensuseks. Konsensuslik otsustamine on grupiviisilise otsustamise meetod, mis taotleb kõigi osalejate nõusolekut ning vastuväidete lahendamist. Konsensuslik otsus erineb ühehäälsest otsustamisest ja solidaarsusest. Konsensusliku otsustamise protsessis püütakse saavutada nii grupi kui kõigi selle liikmete huvide parimal viisil rahuldamist, mitte võistlevate seisukohtade seast eduka välja valimist. Grupi liikmetelt eeldatakse võimalikult võrdsel määral panustamist otsuse kujundamise protsessi, kõigil on võimalus ettepanekuid teha, arvamust avaldada ja vetoõigust kasutada. Kaasata püütakse võimalikult laia asjasse puutuvate isikute ringi. Konsensuslik otsustamine on alternatiiviks otsuste langetamisele häälteenamusega või ülalt alla suunatud otsustamisega. Vahevormina praktiseeritakse kaasamist, kus otsustajad konsulteerivad huvirühmadega, kellel on arvamuse avaldamise õigus, kuid mitte otsustamises osalemise õigus. Konsensuslikku protsessi kasutatakse ka häälteenamusega vastu võetavate otsuste ettevalmistamisel. Konsensusliku otsustamise käigus võidakse taotleda kõigi grupi liikmete nõusolekut või seada reeglid, mitme mittenõustuja korral loetakse üksmeel saavutatuks. Konsensusliku otsustamise plussiks peetakse parema kvaliteediga otsuseid, kuna arvesse võetakse paljude isikute huvisid, samuti kaasnevaid paremaid grupisuhteid. Miinuseks peetakse otsustamise ajakulukust. Samuti eeldab konsensusliku otsustamise eetika osalejatelt, et nad seaksid üldjuhul grupi huvid isiklikest huvidest ettepoole ning kasutaksid vetoõigust vastutustundlikult. demokraatia koostöö meeskonnatöö organisatsiooniteooria sotsiokraatia
Anoksügeenne fotosüntees

Anoksügeenne fotosüntees ehk bakteriaalne fotosüntees on fotosünteetiliste bakterite (va tsüanobakterid, kel on oksügeenne fotosüntees) teostatav protsess, milles erinevalt oksügeensest fotosünteesist ei eraldu hapnikku, sest protsessi läbi viivad bakterid ei saa CO2 redutseerimiseks vajalikku vesinikku mitte veest, vaid väävliühendeist, gaasilisest vesinikust jt. Anoksügeenne fotosüntees toimub anaeroobses või mikroaerofiilses keskkonnas. Anoksügeenset fotosünteesi viivad läbi kolm bakterirühma: fototroofsed rohelised bakterid, purpurbakterid ja heliobakterid. Fotosünteesipigmentideks on mitmed bakteriklorofülli vormid (a, b, c ja d). litotroofia oksügeenne fotosüntees EE 1. köide, 1985. Nõges, T., 1993. Vee mikrobioloogia. Tartu, lk 35.
Basaalstimulatsioon

Basaalstimulatsioon on 1970. aastatel Saksamaalt alguse saanud raske ja sügava vaimse alaarenguga laste ja täiskasvanute arenduskontseptsioon. Kontseptsiooni rajas Andreas D. Fröhlich. Basaalstimulatsioon oli murdelise tähtsusega kogu pedagoogika ajaloos. Sellega tõestati lõplikult, et kõik inimesed on õpivõimelised ja arendatavad. Ning vaimupuudega inimeste kõrvalejätmine koolist ja arendamistegevusest pole põhjendatud. Basaalstimulatsiooni väljatöötamisel oli juhtiv roll Mainzi Ülikooli eripedagoogika osakonnal (prof. Ernst Begemann; hiljem prof. Ursula Haupt). Basaalstimulatsioon arendab inimese kõige elementaarsemaid oskusi. Eesmärk on avardada inimese esmaseid tajuelamusi ning suurendada tema kontakti maailma ja teiste inimestega, suurendades inimese psühhosotsiaalset kompetentsi. Teraapia on intensiivne ja suunatud kehataju arendamisele. Sensoorse stimulatsiooni harjutuste valikul lähtutakse inimese individuaalsusest. Patsient saavutab oma kehalise mina tunnetamise ja saab suurema iseseisvuse oma tegevustes kaasa rääkida. Kõnetust ja teadvusetust ei käsitleta vastastikuse interaktsiooni takistusena. Edu tunnuseks on see, kui inimeses tekib vastusreaktsioon, kui see talle elamuse valmistab ja tema võimekust arendab, kui ta omandab elementaarse omakehapildi, elementaarse aeg-ruumi orientatsiooni ja keskkonnatunnetuse. Basaalstimulatsioon oli esialgu mõeldud individuaalse arengu toetamiseks, mis oli suunatud väga raske puudega lastele ja noortele. 1980. aastatel hakati basaalstimulatsiooni rakendama ka meditsiinis. See sai võimalikuks tänu Fröhlichi ja Christel Biensteini koostööle. Basaalstimulatsiooni sihtrühma kuuluvad kõik inimesed, kelle taju, liikumine ja kommunikatsioonivõime on tugevalt kahjustunud või peaaegu puudub. Siia kuuluvad teadvusekaotusega, kuutõbised, raske ajukahjustuse või traumaga inimesed, hüpoksilise ajukahjustuse, Alzheimeri tõve või komatöösse sündroomiga või liikumisvõimetud patsiendid, raske vaimupuudega ja enneaegsed lapsed. Puudutuste tunnetamine oma kehal oma keha liikumise elamus (sh asukohamuutused ruumis) vibratsiooni tunnetamine helide ja häälte teraapia visuaalsed pildid keskkonnast somaatiline stimulatsioon naha kaudu mitmesugused pesemisteraapiad ja veeprotseduurid hingamisharjutused vestibulaarne stimulatsioon rütmiline stimulatsioon lõhna- ja maitseteraapia basaalkommunikatsioon eripedagoogika hooldus taastusravi vaimupuudepedagoogika vaimupuue Basale Stimulation in der Schule Basale Stimulation in der Pflege und Pädagogik Basale Stimulation Basale Stimulation in der Pflege Internationaler Förderverein Basale Stimulation e.V. Basale Stimulation
Vassili Martin

Vassili Martin VR II/3 (12. jaanuar 1890 Ridala, Saaremaa – 14. oktoober 1954 Dubravlagi vangilaager, Mordva ANSV) oli eesti sõjaväelane. Osales Vabadussõjas 25. märtsist 1919 kuni 13. aprillini 1920. Oli Soomusrongi nr 3 kuulipildur. Pärast Vabadussõda sai lisaks Vabadusristile oma kodukülas maad. Vassili Martin arreteeriti NKVD poolt 1944. aastal süüdistatuna Omakaitses osalemises, ebaseaduslikus relva hoidmises ja raadiovastuvõtja omamises. 1945. aasta mais mõisteti ta tribunali otsusega 10 aastaks vanglasse ning pärast seda 5 aastaks asumisele, lisaks kuulus kogu tema vara konfiskeerimisele. Vassili Martin suri vangilaagris Mordvas vahetult pärast luba naasta koju. Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Väär

Väär on üks tõeväärtustest. Seda tähistatakse sageli tähega F, eestikeelses kirjanduses tähega V. Matemaatilises loogikas samastatakse seda sageli arvuga 0 ning tähistatakse numbriga 0. Kahendsüsteemis tähistab sõna "väär" tihti ka numbrit 0.
2009.–2010. aasta maailma karikasari mäesuusatamises

2009.–2010. aasta maailma karikasari mäesuusatamises oli 44. ametlik maailma karikasarja hooaeg. Esimene MK-etapp toimus 24. oktoobril 2009 Austrias Söldenis ja viimane peeti 14. märtsil 2010 Saksamaal Garmisch-Partenkirchenis. FIS-i maailma karikasarja koduleht 44. MK-etappide ajakava FIS-i kodulehel Meeste MK-sarja paremusjärjestus FIS-i kodulehel Naiste MK-sarja paremusjärjestus FIS-i kodulehel
Viljandi Paalalinna Kool

Viljandi Paalalinna Kool on 1965. aastal asutatud üldhariduskool Viljandis. Kool asub Paalalinna linnaosas, Paala tee 46, Viljandi. Aastatel 1973–2012 tegutses keskkooli ehk gümnaasiumina, 1. juulist 2012 muudeti koolireformi tulemusel põhikooliks. Koolis tegutsevad poistekoor, mudilaskoor, tütarlastekoor, noortekoor ja paljud huvialaringid. Kool asutati 1965. aastal. Toona Viljandi Internaatkooli nime kandnud õppeasutus oli põhikool. Alates 1973. aasta 1. septembrist sai kooli nimeks Viljandi 5. Keskkool. Alates 28. juunist 1995 kuni 1. juulini 2012 kandis Viljandi Paalalinna Gümnaasiumi nime. 1973. aastal avati koolis vene keele ja kirjanduse süvaõppega klassid. 1975. aastal avati koolis muusikakallakuga klass. 27. oktoobril 2014 hukkus Viljandi koolitulistamises kooli saksa keele õpetaja Ene Sarap. Harald Tekko — 1965 – september 1990 Vello Unt — 1. september 1990 – septembrini 2005 Aavo Palo — september 2005 – 2012 Jaak Aab Hendrik Agur Taavi Arus (filmirežissöör ja -operaator) Farištamo Eller (pianist) Jürgen Henn Brad Jurjens (aka Priit Jürjens, muusik) Tõnu Kaalep Ramon Kaju Keit Kasemets (Kliimaministeeriumi kantsler) Ott Kiivikas Peep Kuld Erkki Kõlu Arno Kütt Alvar Loog Teet Margna Raiko Mutle Raido Mägi (tantsija ja tantsupedagoog) Jüri Nael Merlis Nõgene Karl-Romet Nõmm Merike Ojasson Jaak Pihlak Aleksandra Puks (Aleksandra A. T.) Rannar Raba Urmo Raus Kaido Reivelt Raido Roman Meelis Sarv Riina Solman Allan Sombri Lauri Sommer Marko Suurmägi Kaspar Taimsoo Madis Timpson (Viljandi linnapea) Tõnu Tubli Andres Unga Berk Vaher Valner Valme Villem Valme Sven Varkel Jaak Visnap Kristiina Voolaid Ülar Vomm Reet Weidebaum (kultuuriajakirjanik) Jaan Õmblus punkansambli Pööloy Gläänz liikmed Viljandi koolis tulistas õpilane õpetaja surnuks, ERR uudised Viljandi Paalalinna Kooli veebileht VPG Facebooki koduleht
Ivan Reinwald

Ivan Reinwald (kuni 1935. aastani Ivan Reinwaldt; 8. mai 1878 Peterburi – 30. aprill 1941 Tallinn) oli geoloog.
Patika Mädajärv

Mädajärv (ka Patika Mädajärv) on järv Suuresta külas Rae vallas Harjumaal. Järve pindala on 4,5 ha. Aastal 1798 ilmunud maakaardil Karta teatra voinõ Rossiiskoi Imperii protiv shvedov on järv tähistatud kui oz Meda (vn ozero = järv). Aastal 1844 ilmunud maakaardil Generalcharte von Ehstland on järve nimeks märgitud Mudda.
Limu järv

Limu järv (ka Limujärv) on järv Seli külas Rae vallas Harjumaal Limu küla lähedal. Järve pindala on 19,8 ha (teistel andmetel 23,3 ha) ning sügavus kuni 1,5 m. Järv on võrreldes varasemaga oluliselt väiksemaks kuivanud, kunagisest pindalast on alles umbes neljandik. Ära kuivanud alast on saanud õõtsik, mis ümbritseb järve igast küljest. Põhi on kruusane või paene. Järv toitub sademetest ja allikate veest. Trummi kraavi kaudu on järvel väljavool Leivajõkke, mis on Pirita jõe parempoolne lisajõgi. Järvest ida pool asuvad Seliküla moreenseljandikud koos rändrahnudega. Limu järvel on linnu- ja veekaitseline tähtsus (eriti rohkesti pesitseb naeru- ja kalakajakaid) ning ta on kantud Eesti ürglooduse raamatusse. Järve lähedus on andnud nime ka Limu küla kõige järvepoolsemale põlistalule - Järve talule.
Rahvusvaheline Telekommunikatsiooni Liit

Rahvusvaheline Telekommunikatsiooni Liit (inglise International Telecommunication Union, lühend ITU) on Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peamine teabe- ja sidetehnoloogiaorganisatsioon ning valitsuste ja erasektori ülemaailmne peamine foorum sidevõrkude ja -teenuste arendamise osas. ITU on ÜRO organisatsioonidest vanim, mis asustati Rahvusvahelise Telegraafiliidu nime all (International Telegraph Union, lühend samuti ITU) juba 17. mail 1865. 1869–1949 olid kõik ITU direktorid šveitslased. Neid oli 9, aga kui arvestada, et üks neist oli ametis 4 kuud, oli ülejäänute keskmine ametiaja pikkus 10 aastat. 1949. aastal ITU juhtimiskorraldust muudeti ja direktori asemel on tegevjuhiks peasekretär. Sellest ajast on ühendust juhtinud 9 peasekretäri, mis teeb keskmiseks ametiajaks üle 6 aasta – rahvusvaheliste organisatsioonide juures pole see tavaline. Kõik peasekretärid on olnud eri riikidest, esindatud on olnud kõik maailmajaod ja mandrid ning kaks järjestikust peasekretäri on alati olnud eri mandritelt. Alates 1. jaanuarist 2007 on ITU peadirektor Hamadoun Touré (Mali). ITU liikmeteks võivad astuda nii riigid, keda selles esindavad valitsused, ja saada liikmesriikideks, kui ka eraorganisatsioonid, näiteks meediaettevõtted, sidevahendite tootjad, meediat rahastavad üksused, teadusorganisatsioonid ning rahvusvahelised ja riigisisesed sideorganisatsioonid, mis võivad saada sektoriliikmeteks. Eraettevõtted ja muud organisatsioonid võivad osaleda ühes või mitmes liidu kolmest sektorist vastavalt nende huvisfäärile. ITU sektori liikmed arendavad tehnilisi standardeid, mis on aluseks tulevastele sidesüsteemidele ning kujundavad tuleviku võrke ja teenuseid. Lisaks omandavad sektori liikmed juurdepääsu teabe salajastele esmaallikatele, mis võib nende äritegevuses suureks kasuks tulla. Kooskõlas ITU konventsioonile toimub ITU täievoliline konverents (Plenipotentiary Conference) iga 4 aasta tagant. Täievoliline konverents on ITU kõrgeim organ, mis määratleb ITU tegevuspõhimõtted, võtab vastu ITU 4 aasta programmi ja eelarve, valib ITU juhtorganid ning ITU Nõukogu ja Raadioregulatsiooni Nõukogu liikmed. ITU täievolilised konverentsid: 6.–24. novembril 2006 Türgis Antalyas . 4.–22. oktoobril 2010 Mehhikos Guadalajaras . 3.-14. detsembril 2012.a. Dubais ITU-D (Development) – arengusektor ITU-R (Radiocommunication) – raadiosidesektor ITU-T (Standardization) – standardisektor, aastani 1992 CCITT (Comité consultatif international téléphonique et télégraphique) IEEE Seletuskiri "Rahvusvahelise Telekommunikatsiooni Liidu põhikirja ja konventsiooni muutmisdokumentide ratifitseerimise seaduse" eelnõu kohta[alaline kõdulink] ITU Plenipotentiary Conference 2010 (PP-10), Mexico Conference (PP-10) id=8883 WCIT-12 Highlights – 4 December 2012 ITU veeb ITU Telecom World 2012
Diskussioon

Diskussioon ehk vestlus on kahe või enama, mõnikord ka ühe, inimese omavaheline suhtlus, tavaliselt selline, mille käigus arutatakse kindlat teemat. Kui need kaks inimest on eriarvamusel, siis on tegemist vaidlusega; kui nad on valmis oma erimeelsust lahendama, siis on tegemist väitluse ehk debatiga. Vestlus võib olla: Meelelahutuslik vestlus, mis võib koosneda isegi pigem katsetest saavutada teatavaid emotsioone ja seisundit, mitte vajadusest vahetada teavet. Väitlus, mille eesmärk on "vaielda teema selgeks" ehk saavutada küsimuses tõene konsensus. Väitlusel on küsimus, millele soovitakse vastust leida. Väitlusel emotsionaalsete rünnakute kasutamine ei ole võimalik – kui seda tehakse, on tegu vaidlusega. Paljudel juhtudel käsitletakse tegelikus väitluses järjest küsimusi, mis osapooli huvitavad, ehk väitlus on üldjuhul väitluste seeria. Väitlus on võimalik, kui osapooled soovivad kõnelda tõtt ja on võimelised loogiliseks aruteluks. Väitlus on vaidluse vorm. Vaidlus, milles mõlemad pooled on erimeelsusel, aga mille puhul ei pruugita järgida väitlusreegleid – näiteks on võimalik sõimamine ja muu otseste emotsionaalsete mõjutuste kasutamine, nagu näiteks solvumise välja näitamine kindla eesmärgi saavutamiseks, samuti on vaidluses võimalik, et üks või mõlemad osapooled tahavad jõuda ettemääratud tulemini sõltumata selle õigsusest (ehk on tegemist demagoogiaga). Vaidlus võib paisuda tüliks.
Pikaküla mõis

Pikaküla mõis (saksa keeles Pitkaküll) oli mõis Järvamaal Anna kihelkonnas. Tänapäeval jääb kunagine mõis Paide linna territooriumile. Pikaküla küla on esmamainitud 1586. aastal, mil selle omanikuks sai Hans Wartmann. 17. sajandi keskel rajati Pikaküla mõis. Wartmannide omandusse jäi see 1760. aastani, mil naabruses asuva Purdi mõisa omanik Carl Gustaf von Baranoff selle 3000 rubla eest ära ostis. Sestpeale toimis Pikaküla Purdi kõrvalmõisana. Mõisa viimane omanik oli Wilhelm von Ungern-Sternberg. Ungern-Sternbergid rajasid mõisa esindusliku kahekorruselise puidust härrastemaja. 1920. aastatel, pärast mõisa võõrandamist, võeti peahoone lahti, viidi Paidesse ning pandi uuesti kokku. Ümberkolimisega muutus siiski tunduvalt hoone välimus. Kuni 1980. aastateni asus hoones Paide kultuurimaja. Nüüdisajal hoonet renoveeritakse. Pikaküla mõis (Anna khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Alo Särg, "Järvamaa mõisad ja mõisnikud". Argo, Tallinn 2005
Vaidlus

Vaidlus on diskussiooni vorm, mille puhul osalejate vahel on erimeelsus ja mille puhul ei pruugita järgida väitlusreegleid. Vaidluses on võimalik otsene emotsionaalne mõjutamine, näiteks sõimamine ja solvumise väljanäitamine kindla eesmärgi saavutamiseks. Samuti on vaidluses võimalik, et üks või mitu osalist tahab jõuda ettemääratud tulemini sõltumata selle õigsusest (kasutab demagoogiat). Vaidlus võib paisuda tüliks.
The Undertaker

The Undertaker (õieti Mark William Calaway; sündinud 24. märtsil 1965) on Ameerika Ühendriikide maadleja. .
Leo VII

Leo VII oli paavst 936–939. Ta oli 126. paavst. Leo (Leone) sündis Roomas ja oli Christophoruse (Cristoforo) poeg. Salvador Miranda eeldab, et ta võis olla paavst Leo VI vend. Leo oli benediktiini munk ja Johannes XI ajal San Sisto kardinalpreester. Leo VII valiti paavstiks 3. jaanuaril või 9. jaanuaril 936 Rooma valitseja Spoleto hertsogi Alberico II tahtel. Leo VII kutsus 936 Rooma Cluny kloostri abti Odoni, kes sõlmis Alberico II ja Itaalia kuninga Ugo (Hugues Arles'ist) vahel vaherahu. Odo viis Roomas läbi ulatusliku kloostrireformi. Leo VII kinnitas 936 Subiaco ning jaanuaris 938 Déolsi ja Gorze kloostri privileegid. Leo VII andis 937 palliumi Hamburg-Bremeni peapiiskopile Adaldagile. Ta määras Mainzi peapiiskopi Friedrichi apostlikuks legaadiks Saksamaal. Leo VII käskis Mainzi peapiiskoppi Friedrichit, et too ajaks oma jurisdiktsiooni alla kuuluvatelt aladelt minema juudid, kes keeldusid ristimisest. Samas keelas ta peapiiskopil juute sunniviisiliselt ristida. Leo VII ajal sai kardinaliks hilisem paavst Stephanus VIII. 936 külastas Roomas kroonik Flodoard de Reims, kes kohtus paavstiga. Leo VII suri 13. juulil 939 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse. J. N. D. Kelly: The Oxford Dictionary of Popes. 1996. Liber Pontificalis. Artikkel Leo VII kohta. (inglise keeles) Artikkel Leo VII kohta. (inglise keeles) Leo VII dokumendid. Artikkel kroonik Flodoardist. (inglise keeles) 10. sajandi kardinalid.
Stephanus VIII

Stephanus VIII (mõnedes paavstide loendites, kus arvestati ka preester Stephanust, on ta Stephanus IX) oli paavst 939–942. Ta oli 127. paavst. Stephanus (Stefano) oli sündinud 9. sajandi viimasel veerandil. Teda on peetud esimeseks germaani päritolu paavstiks, kuid kirikuloolane J. N. D. Kelly oletab, et ta võis siiski olla päritolult roomlane, Salvador Miranda eeldab, et ta võis hariduse saada Saksamaal. Stephanus oli Leo VII ajal Santi Silvestro e Martino ai Monti kardinalpreester. Stephanus VIII valiti paavstiks 14. juulil 939 Rooma valitseja Spoleto hertsogi Alberico II tahtel. Stephanus VIII tunnustas 942 Prantsusmaa kuningana Louis IV-d ja kohustas ülestõusnuid talle kuuletuma. Ta saatis piiskop Damasuse legaadina Prantsusmaale ja ähvardas Prantsusmaa ning Burgundia aadlit ekskommunikatsiooniga, kui nad ei kuuletu Louis IV-le. Stephanus VIII andis 942 palliumi Reimsi peapiiskopile Hugues de Vermandois'le. Stephanus VIII määras kaks uut kardinali: hilisema paavsti Marinus II ja Velletri piiskopi Leo (Leone). Stephanus VIII andis Magdeburgis asuvale Sankt Moritzi kloostrile privileege. Ta kinnitas oktoobris 938 bullaga "Quamvis piorum" Piacenza piiskopkonda rajatud San Salvatore in Tolla kloostri privileegid. Ta kohtus Roomas Cluny kloostri abti Odoniga. Ta kinnitas detsembris 941 bullaga "Quia omnipoten"s Bouxières kloostri privileegid. Ta vahendas Déolsi kloostri abti Odoni ja Bourges'i piiskopi Géronce tüli. Kelly kirjeldab, et Stephanus VIII osales 942 vandenõu kavandamises hertsog Alberico II vastu. Alberico lasi paavsti vangistada Castel Sant Angelo kindlusesse, kus teda piinati, mistõttu paavst suri oktoobris 942. Stephanus VIII maeti Rooma Peetri kirikusse. J. N. D. Kelly: The Oxford Dictionary of Popes. 1996. Liber Pontificalis. Artikkel Stephanus VIII kohta. (inglise keeles) Artikkel Stephanus VIII kohta. (inglise keeles) Stephanus VIII dokumendid. 10. sajandi kardinalid.