Hakk

Hakk (Corvus monedula) on värvuliste seltsi vareslaste sugukonda varese perekonda kuuluv linnuliik. Linnuliigi põhiline leviala jääb Euroopasse, Loode-Aafrikasse ja Lääne-Aasiasse. Hakid on vareslaste sugukonna kõige väiksemad esindajad Euroopas. Ladinakeelse liiginime autor on Carl von Linné (1758). Liigiepiteet monedula tähendab mündisööjat. Hakil on neli alamliiki. Eestis ja Euraasias levinud alamliik on kaelushakk (Corvus monedula soemmeringii). Hakk pesitseb Euroopas, Loode-Aafrikas ja Lääne-Aasias. Euroopas ei leidu hakki Püreneedes, Lõuna-Prantsusmaal, Fääri saartel ja Islandil ning Skandinaavia, Soome ja Venemaa põhjaosas. Osa hakke on rändlinnud, kes sügiseti lendavad Lääne-Euroopasse ja naasevad veebruaris-aprillis, kuid lõuna-Soomes, Baltimaades ja Skandinaavia lõunaosas pesitsevad linnud jäävad talveks paigale. Eestis enamik vanalinde niisiis ei lahku, vaid jääb talveks siia. Üksnes noored linnud rändavad lõuna poole: Ida-Saksamaale, Poolasse ja Kaliningradi lähistele. Osa hulgub talvel ringi, lennates pesapaikade ümbruses siia-sinna. Hakk on Eestis üldlevinud harilik haudelind ja talvituja, põhja- ja idapoolsed asurkonnad rändavad meilt septembris-novembris läbi teel Lääne-Euroopasse. Hakke on maailmas 15–45 miljonit. Eestis on hakke 20 000–40 000 paari, talvel 80 000–150 000 lindu. Hakk on varesest vilkam ning osav lendaja, kes teeb tihti purilendu. Parved sooritavad tuult ja tõusvaid õhuvoole kasutades meisterlikke lennutrikke, eriti õhtuti, mil kogunetakse ühisesse ööbimispaika. Hakk on levinud üle Eesti, kuid enim võib teda kohata linnades, kus ta eelistab vanemat kõrghoonestust ja parke. Samuti on hakk levinud järvede ligiduses asuvatel kaljudel ning laiuvatel metsaavarustel või avamaastikel. Hakk on seltskondlik lind, kes elutseb peamiselt kolooniatena, kuhu võib kuuluda sadu linde. Samal ajal pole ka üksikud paarid eriti haruldased. Hakipaar veedab terve elu koos, isegi toitu otsitakse sageli paarikaupa. Pesitsevad nad seltsinguliselt kirikutornides, müürides ja teisteski ehitistes, varemetes ja puuõõntes nii linnades ja külades kui ka laialehistes metsades, puiesteedel, parkides ja paljandites. Toitutakse peamiselt põllu- ja rohumaadel, teiste lindude pesi rüüstavad hakid harva. Hakkide käitumine pakub huvi ka teadlastele, näiteks on leitud, et hakid jagavad omavahel toitu, on nad siis sugulased või mitte.Hakid on inimese suhtes üsnagi mittepelglikud või pigem isegi ükskõiksed. Vabalt võib juhtuda, et aias toimetavast inimesest 1-2 meetri kaugusel toimetab hakk omi asju. Sageli liiguvad hakid ringi künnivareste seltskonnas. Hakkide ja künnivareste segaparved liiguvad toitudes mööda linna ja põldusid. Hakk toob inimesele kasu, hävitades suurel hulgal kahjurputukaid, kuid samal ajal võib ta väikelinde nende pesadest välja tõrjudes pidurdada nende pesitsemist. Hakid alustavad pulmamänge varakevadel. Isaslind tiirleb emase ümber, pidevalt kummardudes, et oma kaunist halli kaela esitleda. Paar jääb harilikult kokku kogu eluks ning igal aastal naasevad nad ühte ja samasse pesitsuspaika. Hakkidel on risust pesa puuõõnsustes, korstnates ja varemetes, aga ka näiteks ventilatsioonilõõrides ja seest õõnsates kõrgepingepostides. Seal pesitseda tahtvad väiksemad linnud aetakse minema. Pesaks kuhjavad nad nii looduslikku materjali, oksi, karvu ja rohtu kui kõikvõimalikku prahti, mida inimeste läheduses leidub. On nähtud, kuidas hakid tirivad villa isegi lammaste seljast. Sama pesa kasutatakse tavaliselt mitu aastat. Emahakk muneb aprilli keskpaigas või mais 4–7 rohekas-sinakat pruunikirjalist muna ning haub neid 18–20 päeva. Hakipojad omandavad lennuvõime 30–35 päeva pärast ja lendavad pesast välja umbes juuni keskel. Pesitsemise ajal toob isaslind emaslinnule süüa ning vahetab emase pesal ka lühikeseks ajaks välja. Linnupoegi toidavad mõlemad vanemad, kes toovad pesasse palju toitu. Pojad püsivad pesas mitu kuud, kuigi lennuvõime saavutatakse kiiresti. Hakkide häälitsust võib iseloomustada kui küllaltki läbilõikavat kisa. Nad on ka suurepärased erinevate häälitsuste ja helide imiteerijad. Häälitsused on varese omadest kaikuvamad ja musikaalsemad: enamasti metalne lajatav “kjak” ja käre “kärrr”. Hakke söövad rebased, kassid, röövlinnud ja teised kiskjad, kellest osa toituvad ka hakimunadest. Vaenlasele osutab hakk väga vintsket ja lärmakat vastupanu. Näiteks Tartu kesklinna linnupeletitest kostab just ohvriks langenud haki hädakisa. IUCN kategooriate järgi on 2008. aastal hakk määratud ohuväliseks (soodsas seisundis). Matthias Johann Eisen toob raamatus "Eesti vana usk" hakkide kohta välja mitu seika. Haki tekkimist seletanud rahvasuu kahel viisil. Ühe teate järgi nõidunud nõid kirikuõpetaja hakiks. Et hakid kirikuõpetajast tekkinud, armastavat hakid ikka kirikute juures viibida. Rahvas võrrelnud veel Eiseni päevilgi kirikuõpetajaid hakkidega. Teise teate järgi saanud hakk alguse rongast. Jeesuse ristilöömise ajal lennanud kaaren valjusti kraaksudes üle Jeesuse risti. Jeesus ütelnud seepeale, et kui ronk tema surmapäevaks mune ära ei ole munenud, toogu ta võõraid lapsi, hakkisid, ilmale. Hiljemini munetud ronga munadest tekkinudki hakid. Et hakkide saamisloo kohta on vaid üksikud üleskirjutused, annab tunnistust sama loo kordumine ka teistes allikates. Kaaren lennanud kraaksudes üle ristil oleva Jeesuse pea. Selle eest, et sa mu surmatundi häirid, öelnud Jeesus, saagu su poegadest hakid, kui sa munemisega hiljaks jääd. Teise üksikteate järgi moondanud nõid pastori hakiks; ka on öeldud, et hakk on varese poolvenda. Võrreldes ronga ja varesega on hakk rahvaluules palju vähem populaarne. Ometi esinevad ka hakid ronkade ja vareste kombel rahvaluules õnnetuse ettekuulutajatena: kui hakid maja ligidal käratsevad, sureb paarirahvast (Kuusalu) kui hakk niisuguse kiriku poole lendab, kus muidu neid linde ei pesitse, kuulutab lend kellegi tähtsama isiku surma ette; Saaremaal öeldakse: üldse surma kui hakk vaikselt üle maja lendab, tähendab lend haigeksjäämist kui hakk nurme kohal käratseb, ikaldub vili (Põlva) Haljalas iseloomustati hakki nõnda: “Jäme pea otsas, must mantel seljas, hall rätt kaelas." Ka välismaal on hakkidele erinevaid tähendusi omistatud. Norras, Inglismaal ja Šveitsis arvati, et nende karjumine ennustab vihma, Saksamaal ennustas see aga külma. Veel on arvatud, et nad ennustavat sõda ja isegi katku. Sigtunas arvatakse, et hakid on munkade hinged. Kuna nad eluajal pidid oma kongis vaikima, siis teevad nad selle nüüd linnu kujul tasa. Hakk andmebaasis eElurikkus , 01.12.2015 Bergström, M; Lundevall, C. (2005) Põhjamaa linnud. Tallinn:Varrak. Hakk – liigikirjeldus Eesti selgroogsed 01.12.2015 Jonsson, L. (2000) Euroopa linnud. Tallinn:Eesti Entsüklopeediakirjastus. BirdLife International (2015) Species factsheet: Corvus monedula. 01.12.2015 Jackdaw New World Encyclopedia 01.12.2015 Kuresoo, R; Relve, H; Rohtmets, I. (2001) Eesti elusloodus. Tallinn:Varrak. Tartu linna koduleht: tänavatõkendid 01.12.2015 Eisen, M. J. (1927) Eesti mütoloogia IV. Eesti vana usk/VII. linnud 01.12.2015 Hiiemäe, M. (1996) Nelikümmend lindu Eesti rahvausundis I 01.12.2015 Hakk andmebaasis eElurikkus