laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Euroopa lipp

Euroopa lipp on sinine plagu, mille keskel asuvad ringis 12 kollast tähte. Euroopa lipp on kasutusel nii Euroopa Nõukogu kui ka Euroopa Liidu ametliku lipuna. Lipu sinisel taustal on ringina 12 kollast viieharulist tähekest. Sinise värvi kood on RGB-süsteemis #1E448A ja CMYK-süsteemis 100.67.0.40. Kollase värvi kood on RGB-süsteemis #FDCB0B ja CMYK-süsteemis 0.20.100.0. Euroopa lipp sümboliseerib Euroopa identiteeti ja ühtsust. Sinise taeva taustal moodustavad tähed ringi, mis sümboliseerib liitu. Tähtede arv ei ole seotud liikmesriikide arvuga. Tähtede arv on kindlaksmääratud, sest kaksteist on täiuslikkuse ning terviklikkuse sümbol ning meenutab Jeesuse apostleid, Jaakobi poegi, Herkulese töid, kalendriaasta kuid. Alates asutamisest 1949. aastal oli inimõiguste kaitse ja euroopa kultuuri edendamisega tegelev Euroopa Nõukogu teadlik vajadusest anda Euroopale sümbol, mille Euroopa elanikud võtaksid omaks. Euroopa lipu tänapäevast praegust kujundust hakkas Euroopa Nõukogu 8. aprillil 1955, 25. oktoobril 1955 kiitis Euroopa Nõukogu Parlamentaarassamblee kujunduse heaks. 9. detsembril 1955 võttis Euroopa Nõukogu Ministrite Nõukogu tähtedega kaunistatud lipu vastu ja see lasti ametlikult käiku sama aasta 13. detsembril Pariisis. Euroopa Nõukogu otsustas 11. aprillil 1983, et kõik Euroopa ühendused peaksid hakkama kasutama Euroopa lippu. 28. ja 29. juunil 1985 võttis Euroopa Ülemkogu ametliku logona vastu Euroopa lipu kavandi. 29. mail 1986 heisati Euroopa lipp esimest korda Berlaymonti hoone ees, mis on Euroopa Komisjoni asukoht. Euroopa Liidu lipust EL kodulehel (vaadatud 22. septembril 2021) Euroopa lipp. Euroopa Nõukogu veebisait.
Naravere

Naravere küla on hajaküla Raplamaal Märjamaa valla lõunaosas. Küla läbib Naravere oja (rahva seas ka Naravere jõgi). Küla läbib kohalik Jädivere – Kivi-Vigala tee. Küla lääneosa tagamaal asub Kesu raba. Küla territooriumil asub ka Tuhinu talu naabruses kuivanud järve ase (Vigala piirkond on väga järvedevaene). Vanimad kirjalikud teated Naravere kohta pärinevad 1420. aastast (Narbeke). 17.–18. sajandist on teateid Naraveres ojal Tondi vesiveski olemasolu kohta. Naravere külas tegutses 18.–19. sajandil vaheaegadega Vigala kihelkonnakool. 1977–1996 oli Naravere küla liidetud Kivi-Vigalaga. Külas asus Vigala vasallilinnus, mis pärast 1581. aastat on olnud varemetes. Selle kohal oli hiljem Kivi-Vigala mõis. Naravere külas on elanud helilooja Veljo Tormis. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vigala valda. Naravere oja Eesti külade loend Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 11.01.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Karl XIV Johan

Karl XIV Johan (sünninimi Jean-Baptiste Bernadotte; 26. jaanuar 1763 – 8. märts 1844) oli Prantsusmaa sõjaväelane (Prantsusmaa marssal, 1804) ja riigitegelane ning hiljem Rootsi ja Norra kuningas (viimases valitses Karl III Johani nime all) 1818–1844, Bernadotte'i dünastia rajaja. 1806–1810 oli ta ka Pontecorvo vürst. 1810. aastal valis vaid aasta varem troonile asunud, kuid põdura tervisega ja lastetu Rootsi kuningas Karl XIII Bernadotte'i oma troonipärijaks, osalt tema populaarsuse tõttu Rootsi armees, kuna ta oli ühtaegu silmapaistev väejuht ja samas näidanud Lübeckis üles lahkust Rootsi sõjavangide suhtes. Marssali uueks ametlikuks nimeks sai Karl Johan. Juba Karl XIII eluajal sai temast Rootsi poliitika peamine suunaja ning peagi asus ta koostööle Prantsusmaa vastastega. Ta juhtis Rootsi väed võidukasse Leipzigi ehk Rahvastelahingusse ja osales Viini kongressil. Seal otsustati Rootsi kuningale anda Soome ja Pommeri kaotamise kompensatsiooniks Norra, mis seoti 1814. aastal Rootsiga personaaluniooni. Tekkis Rootsi-Norra kaksikriik, mis lagunes aastal 1905. Kuningana jätkas Karl Johan riigi poliitika suunamist, mistõttu kuningavõim säilitas Rootsis tunduvalt tugevama positsiooni kui teistes Põhjamaades. Tema ajast saati on Rootsis kehtinud neutraliteedipoliitika. Itaalia piirkonna, Pontecorvo vürsti tiitli andis Bernadotte'ile Napoleon teenete eest Austerlitzi lahingu võitmisel 2. detsembril 1805. Rootsi troonipärijaks saades loobus Karl Johan Pontecorvo vürsti tiitlist ja Napoleon andis selle tiitli Joachim Murat' üheksa-aastasele pojale Achille Murat'le. Jean-Baptiste Bernadotte abiellus 16. augustil 1798 Eugénie Bernhardine Désirée Claryga, kes pärast Rootsi kuningannaks saamist võttis eesnimeks oma nime ladinapärase kuju Desideria. Abielust sündis 1799 poeg Oskar I. Pärast seda elasid abikaasad kumbki oma elu.
Leibre

Leibre küla asub Märjamaa vallas Jädivere–Silla maantee ääres. Rahva hulgas on küla tuntud ka Poti nimega. Külast lähtub tee (lõik kunagisest Tallinna–Pärnu maanteest) Päärdusse. Küla lõunapoolseks piiriks on Enge jõgi. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vigala valda. Küla keskmes teeristi naabruses asuvad huviväärsete ehitistena ümberehitatud endine Poti kõrtsihoone ja kunagine paekivist Poti laadahoone. Kolhoosiaega meenutab suur kuivatikompleks. Leibre varasem nimi oli Leivere (1420. aastal Leivre, 1512 Leuwer). 1726. aastast on teateid Poti kõrtsi kohta. Aastail 1855–1920 korraldati kõrtsiesisel platsil Poti laata, mis kujunes Eestis tuntuks linakauplemiskohaks. Kaubeldi ka muude kaupadega. Vana-Vigala mõis laskis laada juurde rajada suure paekivist laadahoone. 1970. aastate asulate reformimise käigus liideti Leibre külaks Jässi-Leibre (tänapäevane Leibre) ning Enge jõest lõunasse jäävad Pallika ja Kivinuki külad. 1996. aastal eraldati Leibrest Pallika küla, mille koosseisu jäeti ka endise Kivinuki küla alad. Eesti külade loend Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 9.01.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 7.07.2022.
Kolmikpakt

Kolmikpakt oli Jaapani, Saksamaa ja Itaalia kuningriigi vaheline pakt, mis sõlmiti 27. septembril 1940 Berliinis. Kolmikpakt oli kaitseiseloomuga pakt. Allakirjutanud riigid lubasid maailmarahu nimel teha üksteisega mitmesugust koostööd ja kui ühele lepinguosalistest tungib kallale riik, mis lepingu allakirjutamise ajal ei osale maailmasõjas, lubasid teised lepinguosalised teda aidata niihästi poliitiliselt, majanduslikult kui sõjaliselt. Kuna suurriikidest ei osalenud tollal maailmasõjas NSV Liit ja USA, võib Kolmikpakti pidada nende vastu suunatuks. Sellele lepingule kirjutasid alla Jaapani saadik Saksamaal Saburo Kurusu, Saksamaa kantsler Adolf Hitler ja Itaalia välisminister Galeazzo Ciano. 20. novembril 1940 liitus paktiga Ungari, 23. novembril 1940 Rumeenia, 24. novembril 1940 Slovakkia, 1. märtsil 1941 Bulgaaria, 25. märtsil 1941 Jugoslaavia ja 15. juunil 1941 Horvaatia Sõltumatu Riik. Kolmikpaktile soovis alla kirjutada ka NSV LIit. Vjatšeslav Molotov teatas oma visiidi ajal Berliini, et NSV Liit nõustub lepinguga ühinema, kui selles nähakse ette mingi lahendus selle kohta, et NSV Liit hõivas Talvesõja käigus osa Soomest. Juba 25. novembril 1940 saatis NSV Liit Saksamaale oma nägemuse sellest, kuidas sobiv leping võiks välja näha. Kuid Saksamaa valmistus tollal juba ründama NSV Liitu ega vastanud sellepärast NSV Liidu ettepanekule. Soome kirjutas küll alla Kominterni-vastasele paktile, kuid mitte Kolmikpaktile. Soome kartis, et tal tekib kohustus sõtta astuda ja oma sõdureid välismaale saata, kuid Soome valitsus pidas Talvesõda ja Jätkusõda maailmasõjast täiesti iseseisvaks konfliktiks. Kolmikpakt pidi kehtima 10 aastat. Enne selle tähtaja lõppemist pidid lepinguosalised astuma omavahelistesse läbirääkimistesse lepingu pikendamise osas. Kuid selleks ajaks olid kõik lepingule allakirjutanud riigid hävinud (ainsa erandina Jaapan). Kolmikpaktiga liitunud riike nimetatakse teljeriikideks. Atlandi harta Kominterni-vastane pakt Teraspakt
Läti (Märjamaa)

Läti küla asub Märjamaa vallas. Küla läbib Vigala jõgi. Külast lähtuvad teed Vänglasse ja Vana-Vigalasse. Ajalooline tee viis ka Kullamaa valda Kastja külla, see tee on osalt kinni kasvanud. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vigala valda. Läti külla ulatuvad Vana-Vigala mõisa alleed. Vanimad teated Läti piirkonna kohta pärinevad 1488. aastast (Uppe der Letten). Hiljem on korduvalt ürikutes mainitud Läti heinamaid, suuri lagedaid rohumaid, mis ulatusid Velise jõest Käntu soo ja Sepasoo äärsete metsadeni. 1789. aastal asutati Vigala jõe paremale kaldale Vana-Vigala mõisale kuuluv karjamõis (Lizettenhof). Karjamõisa maad jagati 1919. aastal taludeks. 1970. aastate asulate reformimise käigus liideti Läti külaks Läti I ja Läti II küla, mida eraldas jõgi. Eesti külade loend Lätimetsa Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 9.01.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Brasília metroo

Brasília metroo (portugali keeles Metrô do Distrito Federal) on Brasiilia pealinna Brasília metroo. See avati 2001. aastal ja on riigi uusim metroo. Metrool on kaks liini ja 11 jaama. See töötab tööpäeviti kella 6–20. Brasília metroo koduleht
Ahvileivapuu

Ahvileivapuu ehk baobab (Adansonia) on lehtpuude perekond kassinaeriliste sugukonnast. Perekonda kuulub 10 liiki, mis kasvavad troopilises Aafrikas, Madagaskaril ja Austraalias: Adansonia digitata – harilik ahvileivapuu Adansonia fony Adansonia gibbosa Adansonia grandidieri – sammas-ahvileivapuu Adansonia gregorii – Gregori ahvileivapuu Adansonia madagascariensis – madagaskari ahvileivapuu Adansonia perrieri Adansonia rubrostipa – tünn-ahvileivapuu Adansonia suarezensis Adansonia za. Ahvileivapuudel on sõrmjad liitlehed ning suured, valged ja lõhnavad õied. Ahvileivapuu tüvi on pehme ning veerohke, mahutades kuni 100 000 liitrit vedelikku.Kuivaperioodil saavad elevandid ahvileivapuust vedelikku. Ahvileivapuude niin on tugev ja nende puukoor sisaldab ravitoimega adansoniini. Ahvileivapuude vili on piklik kurgitaoline kupar, mille jahune sisu on söödav. Need puud võivad elada rohkem kui 2000 aasta vanuseks. Tänapäeval loetakse kõige jämedamaks ahvileivapuuks Lõuna-Aafrikas kasvavat Sunlandi Suurt baobabi. Tema tüve läbimõõt on 10,64 meetrit ja ümbermõõt 47 m. Taime nimetus tuleneb nii loomadele kui ka inimestele söödavatest viljadest. Ahvileivapuud kutsutakse ka pea peale pööratud puuks. Temaga seostatakse mitmeid legende. Ühe legendi järgi olevat kurat rebinud ahvileivapuu maa seest välja ning surunud baobabi oksad maa sisse, juured aga jäid õhku. Teine legend jutustab temast kui esimesest puust, kelle jumal maa peale lõi ja kuni baobab nõudmisi esitas olevat jumal vihastanud ja puu vaigistamiseks pahupidi maa sisse keeranud. Kohalikud on läbi aegade ahvileivapuud pühaks puuks pidanud - tema juurde on toodud ohverdusi esivanemate vaimudele ja viidud läbi riitusi. Aleksei Turovski, Urmas Laansoo, Taimi Puusepp, Krista Kaur. "Ahvileivapuust ämblikliiliani. Loomanimedega taimi meilt ja mujalt" (2012). Lk 13. Menu Kirjastus. ISBN 978 9949 495 09 2 https://web.archive.org/web/20131203103518/ https://web.archive.org/web/20080106151314
Sumõ

Sumõ on oblastilise alluvusega linn Ukrainas, Sumõ oblasti ja Sumõ rajooni keskus. Asub Pseli jõe ääres. On tekkinud 1652. aastal rajatud kasakate kindluse juurde. Linnaõigused sai 1780. aastal. Teises maailmasõjas hävis suur osa linnast. Sumõs on sündinud eesti arhitekt Karl Burman. Sealt oli pärit ka Vladimir Sapožnin. Sumõ Kolmainsuse kirik Sumõ Issanda Muutmise katedraal Sumõ Issanda Ülestõusmise kirik Nikanor Onatski nimeline Regionaalne Kunstimuuseum  Sumõ – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Sõltumatu piirkondlik veebiportaal Sumõ administratsioon (ukraina keeles) 23. veebruar 2015. Reuters. Kiev says rebels attack villages in southeast, citizens burn Putin effigy. (Video 01:43) (inglise keeles)
Berkeelium

Berkeelium on keemiline element järjenumbriga 97. Kõik berkeeliumi isotoobid on radioaktiivsed. Pikima elueaga on isotoop massiarvuga 247, mille poolestusaeg on 1380 aastat. Omadustelt on berkeelium aktinoid. Esimest korda saadi berkeeliumi ameriitsiumi pommitamisel alfaosakestega Berkeleys (USA California osariigis) 1949. aastal. Berkeelium on nimetuse saanud USA California osariigis asuva Berkeley linna järgi.
Geognoosia

Geognoosia oli 18. sajandi lõpul ja 19. sajandi esimesel poolel eksisteerinud teadusharu, mis tegeles maakoort moodustavate mineraalide ja kivimite tekke ja leviku uurimisega. Tänapäeval on geognoosia osa geoloogiast, kuid ei eksisteeri enam iseseisva teadusharuna. Terminit "geognoosia" kasutatakse vaid ajaloolises tähenduses. Geognoosia ei ole otseselt geoloogia eelkäija, sest nad eksisteerisid samaaegselt. Geoloogiat peeti teoreetilisemaks ja spekulatiivsemaks teaduseks, mis tegeles rohkem kogutud andmete alusel üldistuste tegemisega. Geognoosia koondas aga kindlaid faktilisi teadmisi. Näiteks mingi piirkonna geoloogilise ehituse kirjeldust nimetati geognoosiaks, mis teeb ta sarnaseks tänapäevase regionaalgeoloogiaga.
Osoon

Osoon ehk trihapnik (O3) on hapniku allotroopne vorm, mille molekul koosneb kolmest hapniku aatomist. Normaaltingimustel on osoon sinakas gaas, mis neelab ultraviolettkiirgust. Ultraviolettkiirgus neeldub osoonis reaktsioonil O3 + hγ = O2 + O, mis on pöörduv, kuid O reageerides dihapnikuga eraldub energia soojusena, mitte valgusena. Osoon on termodünaamiliselt ebastabiilne. Reaktsioonil 2O3 = 3O2 eraldub soojust, kuid madalal temperatuuril pole see reaktsioon kõrge energiabarjääri tõttu kiire. Vastupidine reaktsioon leiab aset kaudsel teel: kui dihapniku molekul lõhustatakse ultraviolettkiirguse, elektrilahenduse või muu mõjul, tekib osoon hapniku aatomite reageerides allesjäänud dihapniku molekulidega. Sel viisil tekib osoon nii stratosfääris, välgu mõjul kui ka tehislikes osoonigeneraatorites (mis põhinevad elektrivoolu toimel hapnikule või õhule). See reaktsioon ei saa minna lõpuni, sest nii ultraviolettkiirgus kui ka elekter lõhustavad tekkivat osooni, muutes seda tagasi dihapnikuks. Osoon kondenseerub temperatuuril –112 °C siniseks vedelikuks. Et dihapnik kondenseerub alles temperatuuril –183 °C, saab vedeldamisega eraldada puhast osooni, mis külmub temperatuuril –192 °C. Ent see on ohtlik: et osooni lagunemine on eksotermiline, võib see kulgeda plahvatusega. Osoon on keemiliselt aktiivne aine ja oksüdeerib paljusid aineid. Osoon kahjustab elusorganisme, mõjudes söövitavalt ja ärritavalt. Väikesed osoonikogused võivad inimestele soodsalt mõjuda, sest selle kahjulik mõju mikroorganismidele on tugevam kui kahjulik mõju inimestele. Atmosfääri ülakihis stratosfääris (20–25 km kõrgusel) asuva osoonikihi võime neelata ultraviolettkiirgust kaitseb maapealset elu päikeselt lähtuva liigse UV-kiirguse eest. Osooniauk Osoonikiht Osoonravi Osonaator
Þjórsá

Þjórsá on Islandi pikim jõgi. Asub Islandi lõunaosas ja saab alguse Hofsjökulli liustikult. Pikkus 230 km.
Kópavogur

Kópavogur on linn Islandil Höfuðborgarsvæði piirkonnas. Asub Atlandi ookeani rannikul Reykjavíkist lõunas. Kópavogur on elanike arvult 39 335 elanikuga Islandi teine linn. Kópavogur sai linnaõigused 1955. aastal. Kópavoguris asub Islandi kõrgeim hoone Smáratorg 3. Kópavogur Iceland Road Guide Kópavoguri koduleht
Lemmikloom

Lemmikloom on koduloom, keda peetakse eeskätt kaaslasena või esteetilise rahulolu saamise eesmärgil, mitte aga majanduslikel põhjustel. Populaarsemad lemmikloomad on imetajatest kassid, koerad, lisaks imetajatele peetakse koduloomadena ka närilisi, samuti paljusid linnu-, kala-, roomaja- ja kahepaikseliike. Aafrika kääbussiil Deegu Fennekrebane Hamster Hobune Kass Koer Küülik Merisiga Tšintšilja Valgetuhkur rott Akvaariumikalad Eksootilised lemmikloomad Koduloom Põllumajandusloomad Toaloom Lemmikloomade parasiidid Lemmikloomade kiibistamine
Üksikside

Üksikside on kahe aatomi vaheline keemiline side, mille moodustab üks ühine elektronpaar. Üksikside kuulub kovalentsete sidemete hulka. Kaksikside Kolmikside
Thiès

Thiès on linn Senegalis, Thièsi piirkonna keskus. Thiès on tuntud oma vaibatööstuse poolest, kuid seal on arenenud ka metalli-, keemia- ja puidutööstus. Linn on tekkinud 1863. aastal prantslaste rajatud kindluse juurde. Linnas on polütehniline kõrgkool.
Tevere

Tevere (ka Tiber; ladina Tiberis) on jõgi Apenniini poolsaarel Kesk-Itaalias. Tevere ääres asub Rooma. Jõgi saab alguse Apenniinidest Monte Fumaiolo (1407 m) nõlvalt ja suubub Türreeni merre. Jõe pikkus on 406 km. Valgala on umbes 18 000 km². Antiikajal asus Tevere jõu suudmes Ostia sadam. Teveresse suubus Rooma kanalisatsioon Cloaca Maxima. Jõgi põhjustas Roomas sageli üleujutusi, kuni see 19. sajandi lõpus süvendatud kanalisse juhiti.  Tevere – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Koreograafide loend

Siin on loetletud koreograafe. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Andreas Aabel Per Aabel Alpo Aaltokoski Heino Aassalu Paula Abdul Ilma Adamson Mait Agu Märt Agu Richard Alston Angela Arraste Aveli Asber Fred Astaire Ajjar Ausma Gennadi Baišev George Balanchine Pina Bausch Margery Beddow Maurice Béjart Marco Bjurström Marika Blossfeldt August Bournonville Fabritio Caroso Isabelle Cavoit Stanley Donen Anna Ekston Katrin Essenson Roberta Ferguson Sveta Grigorjeva Juri Grigorovitš Dmitri Hartšenko Tiit Härm Liis Ilula Aleksandr Ivaškevitš Taavet Jansen Ingmar Jõela Tatjana Järvi Kätrin Järvis Mart Kangro Kaja Kann Jarmo Karing Teet Kask Renate Keerd Gene Kelly Marina Kesler Lehti Kostabi Külli Kressa Dmitri Kruus Reet Kudu Agne Kurrikoff-Herman Kai Leete Heili Lindepuu Ülo Luht Helju Mikkel Mai Murdmaa Tiina Mölder Jüri Nael Gerd Neggo Cesare Negri Linda Niinemets Rahel Olbrei Tiina Ollesk Maie Orav Steve Paxton Roland Petit Mairika Plakso Natalja Posselskaja Päär Pärenson Anna Raudkats Alfred Raadik Niina Raadik Triin Reemann Maido Saar Kalju Saareke Jaak Sapas Ruslan Stepanov Sandra Z Sergei Zverev (Kõõl Uola) Henn Tiivel Mare Tommingas Ullo Toomi Margus Toomla Kristjan Torop Aleksandra Tratševskaja Kärt Tõnisson Jaan Ulst Jorma Uotinen Ida Urbel Nelli Uustalu Eike Ülevain Liis Vares Vladimir Vassiljev Tõnu Veiler Ülo Vilimaa Sacha Waltz
Edith González

Edith González Fuentes (10. detsember 1964 – 13. juuni 2019) oli Mehhiko filminäitleja. Los reyes de la pista Bailando por un sueño (2005) El descuartizador (1991) Señorita Justice (2004) Salón México (1996) Los cómplices del infierno (1994) El jugador (1991) Atrapados (1990) Sentencia de muerte (1990) Trampa infernal (1989) Pero sigo siendo el rey (1988) Adiós lagunilla (1984) Fabricantes de pánico (1980) Guyana, el crimen del siglo (1980) Cyclone (1977) El rey de los gorilas (1976) Alucarda, la hija de las tinieblas (1975) Las Noches de Aventurera (1998, 2004-2005) Cielo Rojo (2011) Camaleones (2009) Doña Bárbara (2008) Mundo de Fieras (2006) Mujer de Madera (2004) Amy, la niña de la mochila azul (2004) Salomé (2001) Nunca te olvidaré (1999) La jaula de oro (1997) La sombra del otro (1996) Corazón salvaje (1993) En carne propia (1990) Flor y canela (1988) Central camionera (1988) Rosa salvaje (1987) Lista negra (1987) Monte calvario (1986) Sí, mi amor (1984) Bianca Vidal (1983) La fiera (1983) Chispita (1982) El hogar que yo robé (1981) Soledad (1980) Ambición (1980) Los ricos también lloran (1979) Lo imperdonable (1975) Los miserables (1973) Mi primer amor (1973) Lucía sombra (1971) El amor tiene cara de mujer (1971) Cosa juzgada (1970)
Kõdu küla

Kõdu on küla Järva maakonnas Türi vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rapla maakonda Käru valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 29.03.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kädva

Kädva on küla Järva maakonnas Türi vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rapla maakonda Käru valda. Kädva küla asub Vahastu–Lelle maantee ääres, üle 20 km Juurust lõunas Käru vallas. Ajalooliselt kuulus küla Juuru kihelkonna koosseisu, administratiivselt alates 1816. aastast Ingliste mõisavalda (kuuludes samal ajal Purila mõisa alla). 1891 liideti Ingliste vald Kaiu, sealt edasi 1900 Juuru valla koosseisu. 1907 taastati iseseisev Ingliste vald, kuhu kuulus endiselt ka Kädva küla. 1939. aasta haldusreformiga Eestis liideti taas osa väikseid valdu suurematega. Ingliste vald likvideeriti ja selle territoorium jaotati Juuru (Ingliste ja Pae), Kehtna (Paluküla) ja Käru (Kädva) valdade vahel. Muinasajal oli Kädva ümbrus tõenäoliselt asustamata, 13. sajandil koostatud "Taani hindamisraamatus" seda nime ei kohta. Esimene teade küla olemasolust ulatub aastasse 1312. Kädva ümbrus kandis Rehuvere (ka Rehevese) nime. Liivi sõja perioodil laienes asustus õige tunduvalt. Elanikkond kasvas peamiselt sõjapõgenike arvel. Oli ju Kädva pelgupaigaks nagu loodud, teedest ja suurematest asulatest kaugel, põlismetsade, soode ja laukarabade taga. Vaatamata isoleeritusele suurematest keskustest, hakkas Kädval juba varakult aktiivne kultuurielu arenema. Nagu mujal, nii kujunes ka Kädval tärkava vaimuelu keskuseks 1870. aastal asutatud vallakool. Hoogsalt alustas tegevust ka Kädva abikomitee kooliõpetaja Gustav Bachi juhtimisel. Komitee korraldas mitu näitusmüüki ja üldist heakskiitu pälvinud peoõhtut, kus esines ka vastloodud laulukoor. 1871. aastal tuli Kädvale vallakooli õpetajaks Jaan Audova, kes oligi nimetatud laulukoori loojaks. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 9.04.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Ants Kruusimägi, Arvi Paidla, Rapla rajoon, Tallinn : Eesti Raamat, 1974
Kändliku

Kändliku on küla Järva maakonnas Türi vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rapla maakonda Käru valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 9.04.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 19.06.2020.
Lauri (Türi)

Lauri on küla Järva maakonnas Türi vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rapla maakonda Käru valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 9.04.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 19.06.2020.
Lauri

Lauri on mehenimi. Lauri on ka mitme koha nimi: Lauri, küla Kanepi vallas Põlva maakonnas Lauri, küla Türi vallas Järva maakonnas Lauri, küla Rõuge vallas Võru maakonnas Lauri (Sõmerpalu vald), endine küla Lauri, asula Bhutanis
Dihapnik

Dihapnik ehk molekulaarne hapnik (O2) on hapniku kui lihtaine kõige levinum allotroopne vorm, milles molekul koosneb kahest aatomist. Lähemalt on sellest juttu artiklis Hapnik Trihapnik ehk osoon
Lauri (Kanepi)

Lauri on küla Põlva maakonnas Kanepi vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Lauri (Rõuge)

Lauri on küla Võru maakonnas Rõuge vallas. Lauri küla farmihoomed Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Lungu

Lungu on küla Järva maakonnas Türi vallas. Lungu (Lungo) oli Käru mõisa karjamõis. 3. juulil 1498 lubas ordumeister Wolter von Plettenberg Hans Maydellil Lunge Krege metsa (Wildniss) kasutada. 1624. aastal oli seal Lelle mõisa talu (Lunck), 1638 küla (Lunge) ja 1797 karjamõis. ENSV ajal, aastail 1961–1965, oli küla nn. 101. kilomeeter, kuhu saadeti pealinnast välja tööpõlgurid, eraettevõtjad, hulkurid ja prostituudid. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rapla maakonda Käru valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 13.04.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. [1]
Sonni

Sonni on küla Järva maakonnas Türi vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rapla maakonda Käru valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 21.04.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.