laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Angerja tänav

Angerja tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Karjamaa asumis. Angerja tänav algab Kopli tänavalt ja lõpeb Karjamaa tänaval. Angerja tänav on 361 meetri pikkune ja kannab registrinumbrit 7840638. Angerja tänav sai nime 31. juulil 1959. Algselt oli Angerja tänav planeeritud kulgema Kopli tänava ja Tööstuse tänava vahel, kuid aja jooksul ehitati algne tänavakoridor kinni. Angerja tänavaks peeti enne tänava leviala täpsustamist 2016. aastal kahte visuaalselt tajutavat osaliselt paralleelset tänavakoridori Kopli tänava ja Karjamaa tänava ning Karjamaa tänava ja Erika tänava vahel. 2016. aastal plaaniti Angerja tänava Kopli tänava ja Karjamaa tänava vaheline ala jagada Angerja tänavaks ja Vingerja tänavaks, kuid plaan leidis elanike vastuseisu ja sellest kavatsusest loobuti. 26. oktoobril 2016 täpsustas Tallinna linnavalitsus Angerja tänava leviala ja edaspidi loetakse Angerja tänavaks siiski kogu Kopli tänava ja Karjamaa tänava vahelist osa. Karjamaa tänava ja Erika tänava vaheline eraldiseisev lõik liideti Karjamaa tänavaga. Angerja 3 asub 1960. aastal tüüpprojekti 1-317-7 järgi ehitatud kolmekorruseline korterelamu (nn hruštšovka) Angerja 4 asub 1960. aastal tüüpprojekti 1-317A-16 järgi ehitatud neljakorruseline korterelamu (hruštšovka) Angerja 5 asub 1960. aastal tüüpprojekti 1-317-20 järgi ehitatud neljakorruseline korterelamu (hruštšovka) Angerja 6, 7, 8, 9, 10, aastatel 1960–1964 tüüpprojekti 1-317A-16 järgi ehitatud neljakorruselised korterelamud Angerja 11 ja 13, tüüpprojekti 1-464 järgi ehitatud viiekorruselised korterelamud (paneelelamud) Tallinna tänavanimed. KNAB. Maanteeamet. "Riiklik Teeregister". Originaali arhiivikoopia seisuga 1.12.2017. Vaadatud 09.12.2017. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 24 Merilin Kruuse (25.06.2016). "Kes tahaks aadressiks Angerja asemel Vingerja tänavat? Tallinna Karjamaa asumi elanikud koguvad allkirju tänavanimede muutmise vastu". Delfi. Vaadatud 13.01.2018. "Tallinna Linnavalitsuse 26.10.2016 korraldus number 1597-k "Tänavanime leviala muutmine Põhja-Tallinnas"". Tallinna õigusaktide register. 26.10.2016. Vaadatud 13.01.2018. "Tallinna Linnavalitsuse 17.08.2016 korraldus number 1210-k "Tänavanime määramine Põhja-Tallinnas"". Tallinna õigusaktide register. 17.08.2016. Vaadatud 13.01.2018. "Tallinna Linnavalitsuse 07.09.2016 korraldus number 1323-k "Katastriüksuste aadresside muutmine Karjamaa tänava järgi Põhja-Tallinnas"". Tallinna õigusaktide register. 07.09.2016. Vaadatud 13.01.2018.  Angerja tänav – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Vabaõhumuuseumi tee

Vabaõhumuuseumi tee on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas. Tänav algab Paldiski maanteelt ja kulgeb peaaegu rööbiti Kopli lahega, siis Nooda tee juures pöörab täisnurkselt Kakumäe tee suunas, millega ristudes ka lõppeb. Tänava pikkus on 5,091 km. Vabaõhumuuseumi tee sai nime 13. juunil 1958. Tänav on saanud nime Eesti Vabaõhumuuseumi järgi. Tallinna Linnavolikogu (6.10.2016). "Tallinna kohalike teede nimekiri". Õigusaktid. Tallinn. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 300  Vabaõhumuuseumi tee – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Edwin Abbott Abbott

Edwin Abbott Abbott (20. detsember 1838 – 1926) oli inglise kooliõpetaja, teoloog ja Shakespeare'i-uurija. Ta on tuntud eelkõige 1884. aastal ilmunud romaani "Flatland" (eesti keeles "Lapikmaa") autorina. Teoses on ulme, filosoofia ja satiiri elemente. Ken Wilber on kasutanud mõistet "flatland" (eestikeelsetes tõlgetes "lauskmaa") oma integraalses teoorias. Esmatrükist alates on romaani "Flatland" järjest juurde trükitud. Eesti keeles on teos ilmunud ka e-raamatuna. Lapikmaa: mitmemõõtmeline lugu, Loomingu Raamatukogu nr 9-10, 2006 (Tallinn: SA Kultuurileht 2006), tõlkinud Märt Väljataga, ISBN 9985-853-84-9 Flatland – ingliskeelne tekst
Vilma Kukrus

Vilma Kukrus (5. juuni 1948 Kaisma, Pärnumaa – 24. november 1999 Tallinn) oli eesti füüsik ja õpetaja. Ta lõpetas 1966. aastal hõbemedaliga Vändra Keskkooli. 1971. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli. Ta töötas aastatel 1971–1999 Tallinna 1. Keskkooli (hiljem Gustav Adolfi Gümnaasiumi) füüsikaõpetajana. Mitmed tema õpilased olid edukad füüsikaolümpiaadidel. Ta oli üks füüsika-matemaatika süvaõppega klasside füüsika programmi koostajaid. 1997 Valgetähe medaliklassi teenetemärk Vändra Gümnaasium. 1966. a. XXXIX lend "Gustav Adolfi Gümnaasiumi ajaloomuuseum. Vilma Kukrus". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. märts 2016. Vaadatud 6. jaanuaril 2016. E-kataloog ESTER. Füüsika-matemaatika süvaõppega klasside füüsika programm. Tallinn: Kultuuri- ja Haridusministeerium, 1993 Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid. Vilma Kukrus
Aksel Telgmaa

Aksel Telgmaa (kuni 1935 Dellmann; 10. veebruar 1932 Padise vald – 7. mai 2017) oli eesti matemaatik, õpetaja ja kasvatusteadlane. Ta lõpetas 1956. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi. 1966. aastal sai pedagoogikateaduste kandidaadi kraadi Moskvas Vene NFSV Pedagoogikateaduste Akadeemia Üld- ja Polütehnilise Hariduse Teadusliku Uurimise Instituudis väitekirjaga "Метод последовательных приближений как годегетический принцип школьной математики". Ta töötas aastatel 1956–1966 Keila Keskkooli füüsika- ja matemaatikaõpetajana ning 1960–1966 ühtlasi Eesti NSV Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudi teadurina, hiljem teadusdirektorina. Aastatel 1966–1997 oli Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatika kateedri õppejõud, matemaatika didaktika õppetooli juhataja ja professor, seejärel sai Tallinna Ülikooli emeriitprofessoriks. Ta oli mitme matemaatikaõpiku ja töövihikute autor. 1990 Gerhard Rägo nimeline mälestusmedal 1997 Keila kultuuripreemia (suure panuse eest Eesti kultuuri säilimisse eesti kooli originaalõpikute loojana) 1998 Valgetähe V klassi teenetemärk 2002 Tallinna Pedagoogikaülikooli teenetemärk 2009 Eesti Matemaatika Seltsi auliige Tema vend on poksitreener ja kunstnik Ülo Telgmaa. E-kataloog ESTER. Тельгмаа, Аксель. Метод последовательных приближений как годегетический принцип школьной математики: автореферат кандидата педагогических наук. Москва: Академия педагогических наук РСФСР, 1966 "Õpetajate õpetaja Aksel Telgmaa - 80. Keila Leht, 14. veebruar 2012". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. oktoober 2015. Vaadatud 6. jaanuaril 2016. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Tallinna Pedagoogikaülikooli matemaatika didaktika õppetooli juhataja professor Aksel Telgmaa In memoriam Aksel Telgmaa
Elmar Kurvits

Elmar Kurvits (12. märts 1909 Vana-Koiola vald, Võrumaa – ?) oli eesti vabadusvõitleja. Pärast II maailmasõda oli metsavennana Jaan Rootsi salga liige ja varjas end Taevaskoja lähedal punkris. Legaliseerus 1956. aastal ja töötas Taevaskojas Ahja jõe ürgoru maastikukaitseala valvurina. Tema vend oli Oskar Kurvits. 1998 Kotkaristi V klassi teenetemärk Kalju Aarop. Metsavendade juht Jaan Roots. Kultuur ja Elu, nr 2, 2007 Eesti Vabariigi teenetemärgid. Elmar Kurvits Metsavend August Sabbe matused viibisid 20 aastat. Postimees, 28. september 1998 Taevaskoja metsavendade punker
Sulev Piliste

Sulev Piliste (24. veebruar 1929 – 18. august 2005) oli eesti jurist. Ta lõpetas 1953. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Sulev Piliste töötas 1980. aastate esimeses pooles Eesti NSV Rahvamajanduse Juhtivate Töötajate ja Spetsialistide Kvalifikatsiooni Tõstmise Instituudi tehnoökonoomika kateedris, 1980. aastate teises pooles Eesti NSV Toiduainetööstuse Ministeeriumi Konstrueerimise ja Tehnoloogia Büroo töökorralduse ja kaadriõppe osakonnas peaspetsialistina. 1990. aastatel oli ta Sotsiaalministeeriumi õigusosakonna juhataja. Ta oli avaliku teenistuse seaduse rakendamise valitsuskomisjoni liige ja Euroopa sotsiaalharta ratifitseerimist ette valmistava ekspertide komisjoni liige. 1970. ja 1980. aastatel ilmus tema artikleid ajakirjas Nõukogude Õigus. Sulev Piliste on maetud Pärnu Alevi kalmistule. Sulev Piliste, Olga Rist, Elmet Soosalu. Sekretäritöö. Tallinn: Valgus, 1972. 224 lk. Sulev Piliste. Levinumate haldusdokumentide koostamine: metoodilised juhised. Tallinn: Juhtide Kvalifikatsiooni Instituut, 1981. 28 lk. Sulev Piliste. Töönormide muutmine ja progressiivsuse tagamine: õppevahend. Tallinn: Juhtide Kvalifikatsiooni Instituut, 1984. 25 lk. 1998 – Riigivapi IV klassi teenetemärk Tartu Ülikooli õigusteaduskonna lõpetanute ja õigusteadust õpetanute nimekiri 1919–1989. Tartu: Tartu Ülikool, Eesti Akadeemiline Õigusteaduse Selts, 1989 Kalmistute register HAUDI Eesti Vabariigi teenetemärgid. Sulev Piliste Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Eesti Teadusliku-Tehniliste Ühingute Nõukogu töö teadusliku organiseerimise komisjoni esimehe asetäitja Sulev Piliste (fotograaf Oskar Juhani), 1967 Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Toiduainetööstuse töökorralduse päevadel esineb kõnega Eesti NSV Toiduainetööstuse Ministeeriumi Konstrueerimise ja Tehnoloogia Büroo töökorralduse ja kaadriõppe osakonna peaspetsialist Sulev Piliste (fotograaf P. Piisner), 1985 Sulev Piliste artiklid Eesti artiklite andmebaasis Index Scriptorum Estoniae
Roman Koolmar

Roman Koolmar (aastani 1935 Roman Koolman(n) 25. aprill (vkj)/ 8. mai 1904 Sindi – 1. veebruar 1971 Detroit) oli eesti ja Ameerika Ühendriikide arhitekt. Tema Sindi vabriku töölisest isa Andrei Koolman osales 1905. aasta revolutsioonis ning pärast Romani sündi saadeti nende pere Vologda linna. Roman hakkas käima sealses raudtee algkoolis ja hiljem Aleksander I nimelises reaalkoolis. 1921. aastal tuli pere tagasi Eestisse ja nad asusid elama Viljandisse. Ta lõpetas 1923. aastal Viljandimaa Poeglaste Gümnaasiumi ja õppis aastatel 1928–1933 Tallinna Tehnikumis arhitektiks. 1933. aastal asus ta tööle Teedeministeeriumi ehitusosakonnas ja seejärel riigi ehitusettevõttes Ehitaja, mis tegeles riiklike tellimustöödega. Aastatel 1940–1941 oli ta Kommunaalmajanduse rahvakomissariaadi projekteerimiskontori juhataja. 1944. aastal põgenes Saksamaale. Tegutses Geislingenis Ühinenud Rahvaste Abistamis- ja Rehabilitatsioonivalitsuse (UNRRA) juures insenerina ja Geislingeni Eesti Gümnaasiumi kunstiajaloo- ja joonistusõpetajana. Roman Koolmar on üks paljudest eestiaegsetest arhitektidest, kes jätkasid oma karjääri eksiilis. Hiljem Ameerika Ühendriikidesse liikunud arhitekti edasine elu möödus Detroitis, kus ta projekteerimise kõrval tegeles hobi korras kunstiga. Noore arhitektina sai Koolmar projekteerida elamuid nii töölistele, riigiteenistujatele, ministritele kui ka sõjaväelastele, nii kasarmuid, suvilaid kui ka koguni presidendi lossi. Samuti lõi ta ühiskondlikke hooneid, nagu Pirita bussijaam (1940) või koos Artur Jürvetsoniga projekteeritud Tallinna Lennujaama (1939, vana terminal, mis teostati muudetud kujul 1950. aastate alguses). Koolmari kõige suurem projekt oli kahtlemata algselt vene kaupmees Grigori Jelissejevile kuulunud Toila-Oru lossi ümberehitamine president Konstantin Pätsi suveresidentsiks. 1936. aastal valminud suurejoonelist kompleksi võib pidada toonase riikliku esindusarhitektuuri sümboliks. Koolmar projekteeris nii kuulsad Oru lossi terrassid kui ka rea abihooneid, pargipaviljone ja komandandi maja, lossi sisustas arhitekt Olev Siinmaa. Vaevu korda seatud kompleks hävis Teises maailmasõjas. 1926. aastatel ilmusid Sakalas pseudonüümi Koo all tema karikatuurid. Harrastusena joonistas ta ka šarže muusikainimestest, milliseid avaldati Muusikalehes. Lisaks joonistas ka koomikseid ja uuris rahvarõivaid. Sarž - Georg Reder. ETMM _ 8339 Gk 428, Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum Sarž - Tuudur Vettik. ETMM _ 8339 Gk 425, Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum 2015. aastal toimus tema loomingu näitus esmalt Eesti Arhitektuurimuuseumis, sealt rändas see edasi Viljandi Linnagaleriisse, 2016. aasta alguses oli näitus avatud Rahvusarhiivi galeriis ning 2016. aasta septembris ka Torontos Väliseesti Muuseumis. Näitus Roman Koolmari loomingust – Rahvusarhiivi pressiteade, 6. jaanuar 2016 Roman Koolmar in memoriam. Vaba Eesti Sõna, 11. veebruar 1971 Mart Kalm. "Koolmar, Roman, arhitekt". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 200 Mart Kalm. "Roman Koolmari avastamine". Sirp, 17. aprill 2015 TLÜAR väliseesti isikud Eesti biograafiline andmebaas ISIK
Kontuur

Kontuur (prantsuse keeles contour) on üldmõistena piirjoon. Erinevates valdkondades võib sõnal 'kontuur' olla erinev tähendus: kontuur on muusikas üksteisele järgnevate helide tavaliselt helikõrguslikke suhteid kujutav funktsioon ajas kontuur on keeleteaduses foneemide hääldust kirjeldav märkimisviis kontuur on topoloogias raja kontuur on topograafias samajoon
M. Varese Toetusraha

M. Varese Toetusraha oli Eesti sihtasutus, mis loodi pärast eesti õpetaja ja raamatukaupmehe Martin Varese surma tema varade alusel. Sihtasutuse kaudu toetati muu hulgas kultuuriinimesi. Asutuse esimees oli Konstantin Päts[viide?]. [1], Biograafia "Eesti biograafilises leksikonis" (vaadatud 06.01.2016)
Katariina Gild

Katariina Gild on Tallinnas tegutsev mittetulundusühing, mis ühendab käsitöökunstnikke. Ühing asutati 1995. aastal.. Katariina Gildi kunstnike töökojad on Katariina käigus. Hoone Tallinna vanalinnas Vene tänav 12), milles ühing tegutseb, on tunnistatud kultuurimälestiseks. Hoones on näiteks klaasikoda, kübarakoda, nahakoda (nahakunsti stuudio). https://web.archive.org/web/20160106091708/http://www.katariinagild.eu/katariina-gild/ (vaadatud 06.01.2016) Katariina Gild kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 06.01.2016) https://web.archive.org/web/20190116084932/https://www.katariinagild.eu/ (vaadatud 16.01.2019) https://www.katariinagild.eu/
Le Raincy

Le Raincy [le ren'si] on linn Prantsusmaal Seine-Saint-Denis' departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn kuulub Villemomble'i kantonisse. Linna territoorium asub 51–114 meetri kõrgusel üle merepinna. Linn kuulub Suur-Pariisi metropoli. Linnapea on Jean-Michel Genestier.[millal?] Finchley, Suurbritannia Clusone, Itaalia Yavne (יַבְנֶה), Iisrael Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles)
Järelkõla

Järelkõla ehk reverberatsioon on akustikas ja psühhoakustikas heli aeglane sumbumine kinnises või poolkinnises ruumis. Järelkõla tekkimist põhjustab heli korduv peegeldumine ja hajumine ruumi piiretelt (nt seintelt) ja ruumis olevatelt esemetelt. Reverberatsioon tugevdab mõnevõrra kuulajani jõudvate helide taju nende kestuse kasvamise arvel, kuid liiga kaua kestev järelkõla vähendab üksteisel järgnevate helide eraldatavust, mis näiteks vähendab kõne arusaadavust. Järelkõla suurendamiseks või vähendamiseks kasutatakse tehnilisi vahendeid. Tuntumad neist on reverberaatorid ja kajamasinad. Järelkõla kestus ehk reverberatsiooniaeg on ajavahemik, mille vältel helienergia tihedus väheneb pärast heliallika poolt tekitatud heli järsku lakkamist miljon korda (vastavalt helirõhk väheneb tuhat korda) ehk 60 dB võrra. Järelkõla kestus (tähis T60 või RT, ingl k sõnadest reverberation time) on ruumiakustika tuntuim tunnussuurus. Järelkõla kestus sõltub ruumi mahust ja akustilistest omadustest, samuti helide loomusest. Kui ruumi heliväli on difuusne, on järelkõla kestusel, ruumalal V [ m 3 ] {\displaystyle V\,\mathrm {[m^{3}]} } ja neeldumispinnal A [ m 2 s a b ] {\displaystyle A\,[\mathrm {m} ^{2}\,\mathrm {sab} ]} Sabine'i valemi kohaselt seos: T 60 = 0 , 16 V A , {\displaystyle T_{60}=0,16{\frac {V}{A}},} kus ruumi ekvivalentne neeldumispind A {\displaystyle A} on ühikutes sabiin (m2 sab). Reverberaator Kajamasin Kajaruum Sabiin ENE, 4. kd, 1989, lk 163 Mikko Kylliäinen, Valtteri Hongisto (2009). Hoonete akustiline projekteerimine : akustika alused. Tallinn: ET INFOkeskus OÜ. Lk 51. Ilmar Eiskop, Aleksander Sillart. Akustika ja helitehnika. Tallinn, Valgus, 1992. Mikko Kylliäinen, Valtteri Hongisto. Hoonete akustiline projekteerimine: akustika alused. Tallinn, ET Infokeskus, 2009.
Bellac

Bellac [bellak] on linn Prantsusmaal Haute-Vienne'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks. Linna territoorium asub 175–301 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on Corine Hourcade-Hatte. Linnastu valdade liit koosneb 18. vallast. Linnas asuvad järgmised haridusasutusedː kaks avalikku lasteaeda: Jolibois ja Jean Giraudoux kaks avalikku algkooli: Charles Silvestre ja Les Rochettes Sainte-Marie alghariduse eraõppeasutus (institution privée Sainte-Marie) Louis Jouvet' nimeline kolledž üldhariduse ja tehnoloogia kõrgkool – Jean Giraudoux' lütseum, kus saab õppida bakalaureuseõppes Martin Nadaudi nimeline kutsekool, mis on spetsialiseerinud ehituse ja energeetika ainetele ning põllumajanduse õppe- ja täienduskeskus Wassertrüdingen, Saksamaa (1983) Sifoe, Gambia (2006) Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles)
186

186. aasta Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand Aastakümned: 130. aastad 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad - 180. aastad - 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad Aastad: 181 182 183 184 185 - 186 - 187 188 189 190 191 ... 4. aprill – Caracalla, Vana-Rooma keiser ...
Rochechouart

Rochechouart [roše'šuar] on linn Prantsusmaal Haute-Vienne'i departemangus. Ta on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks. Linna territoorium asub 159–313 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on Jean-Marie Rougier, kes kuulub sotsialistlikku parteisse (PS). Linnastu valdade liit koosneb viiest vallast. Oettingen, Saksamaa Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles)
Neufchâteau (Prantsusmaa)

Neufchâteau [nöf'šatoo] on linn Prantsusmaal Vosgesi departemangus. See on departemangu alam-prefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks. Linna territoorium asub 274–373 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on Simon Leclerc. Neufchâteau on valdade liidu (communauté de communes de l'Ouest Vosgien) keskus. Herringen, Saksamaa (1967) Miranda do Corvo, Portugal (1997) Śmigie, Poola (2001) Populations légales 2021 Turismiinfo linna kohta (inglise keeles)
Montmorillon

Montmorillon [mon'mori'jon] on linn Prantsusmaal Vienne'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks. Linna territoorium asub 153–603 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on Yves Bouloux. Linnastu valdade liit koosneb 37 vallast. Wadern, Saksamaa (1968) Medina del Campo, Hispaania (1994) Safané, Burkina Faso (1997) Gościno, Poola (2003) Putna, Rumeenia (2013) Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles)
Avallon

Avallon [ava'jon] on linn Prantsusmaal Yonne'i departemangus. See on departemangu alam-prefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskus. Linna territoorium asub 163–369 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on Jean-Yves Caullet (sündinud 1957). Pepinster, Belgia Cochem, Saksamaa Tenterden, Suurbritannia Saku (佐久市), Jaapan Populations légales 2021 Linna ametlik koduleht (prantsuse keeles)
Neufchâteau

Neufchâteau võib tähendada järgmist: Neufchâteau, linn ja vald Belgias Neufchâteau, linn Prantsusmaal Vosgesi departemangus Neufchâteau ringkond
Palaiseau

Palaiseau [pale'so] on vald Prantsusmaal Essonne'i departemangus. Vald on Palaiseau ringkonna ja Palaiseau kantoni keskus. Linna territoorium asub 47–159 meetri kõrgusel üle merepinna. Palaiseau linnapea on Grégoire de Lasteyrie. Tema linnastu valdade liit koosneb 27 vallast. Unna, Saksamaa (1969) Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles)
L'Haÿ-les-Roses

L'Haÿ-les-Roses [l'ai le ros] on linn Prantsusmaal Val-de-Marne'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks. Linna territoorium asub 42–109 meetri kõrgusel üle merepinna. Linn kuulub Suur-Pariisi linnastusse. Linnapea on[millal?] Vincent Jeanbrun. L'Haÿ-les-Roses on üks neljast prantsuse asulast (vallast), mille nimes on täht ÿ (ülejäänud kolm on Moÿ-de-l'Aisne, Faÿ-lès-Nemours ja Aÿ-Champagne). Omagh, Suurbritannia Bad Hersfeld, Saksamaa Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles)
Parthenay

Parthenay [parte'nee] on linn Prantsusmaal Deux-Sèvresi departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks. Linna territoorium asub 114–184 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on Xavier Argenton. Parthenay linnastu valdade liit koosneb 39 vallast. Manakara, Madagaskar (1962) Weinstadt, Saksamaa (1980) Arnedo, Hispaania (1991) Abrantesi vald, Portugal (1993) Tsévié, Togo (1990) Tipperary, Iirimaa (1994) Edmundston, Kanada (1993) Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles)
217

217. aasta Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand Aastakümned: 160. aastad 170. aastad 180. aastad 190. aastad 200. aastad - 210. aastad - 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad Aastad: 212 213 214 215 216 - 217 - 218 219 220 221 222 ... ... 8. aprill – Caracalla, Vana-Rooma keiser
Péronne (Somme)

Péronne [pe'ronn] on linn Prantsusmaal Somme'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks. Linna territoorium asub 47–117 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on Thérèse Dheygers. Linnastu valdade liit koosneb 22 vallast. Altena, Saksamaa (1967) Blackburn, Suurbritannia (1970) Salobreña, Hispaania (1992) Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles)
Castelsarrasin

Castelsarrasin [kas'tel'sarra'sän] on linn Prantsusmaal Tarn-et-Garonne'i departemangus. See on departemangu ainus alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks pärast kantonite reformi 2015. aastal. Linna territoorium asub 61–97 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on Jean-Philippe Bésiers.[millal?] Castelsarrasini linnastu valdade liit koosneb kuuest vallast. Fiume Veneto, Friuli-Venezia Giulia (2007) Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles)
Brignoles

Brignoles [bri'njol] on linn ja vald Prantsusmaal Vari departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks. Linna territoorium asub 190–767 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on alates 2020. aastast Didier Brémond. Selle linnastu valdade liit koosneb 12 vallast. Gross-Gerau, Saksamaa Tielt, Belgia Brunico, Itaalia Szamotuły, Poola Populations légales 2021
Péronne

Péronne on kahe valla koha Prantsusmaal: Péronne, linn Somme'i departemangus Péronne, vald Saône-et-Loire'i departemangus
Novohradské hory

Novohradské hory (saksa Gratzener Bergland) on mäestik Kesk-Euroopas, Tšehhi ja Austria piirialadel. Mäestiku kõrgeim tipp on Viehberg (1122 m).
Emlyon Business School

Emlyon Business School on Pariisis, Lyonis, Saint-Étiennes, Casablancas ja Shanghais asuvate linnakutega Euroopa äriülikool. See asutati 1872. aastal. Financial Timesi edetabelis platseerus Emlyon 2014. aastal Euroopa äriülikoolide seas 14. kohale. 2015. aastal hindas Financial Times ülikooli ärijuhtimise magistrikava maailmas kolmekümnendaks. Selle EMBA-programm on maailmas 68. kohal. Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: AMBA, EQUIS ja AACSB. Kooli vilistlaste seas on tuntud ärimehed ja poliitikud, nt Jean-Pascal Tricoire (Schneider Electric tegevjuht), Stéphane Bern (reporter) ja Gwendal Peizerat (uisutaja). "EM Lyon s'installe à Casablanca". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. jaanuar 2016. Vaadatud 6. jaanuaril 2016. "European Business School Rankings 2014". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. november 2015. Vaadatud 6. jaanuaril 2016. "Masters in Management 2015". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. oktoober 2015. Vaadatud 6. jaanuaril 2016. Executive MBA - Le chant des sirènes Bernard Belletante (EM Lyon) : "Toutes les écoles de management n'arriveront pas à survivre au niveau mondial dans les 10 ans à venir" L’ex-champion olympique Gwendal Peizerat continue sur sa lancée Ametlik koduleht