laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kassaman

"Kassaman" või "Qassaman" (vanne) on Alžeeria riigihümn. Hümn võeti kasutusele 1963. aastal, peagi pärast Prantsusmaast iseseisvumist. Sõnad on kirjutanud Mufdi Zakariah 1956. aastal, olles Prantsuse koloniaalvägede vangistuses. Muusika on kirjutanud egiptuse helilooja Mohamed Fawzi.[viide?] http://www.national-anthems.net/countries/index.php?id=AG
Ringrajapaadid

Ringrajapaadid on kõige populaarsem veemootorispordi võistluspaadi liik. Rahvusvahelise Veemoto Liidu (UIM) järgi on ringrajapaatide põhitüübid järgmised: O – päramootoriga vabapaadid S – päramootoriga sportpaadid (kere võib olla teatud reeglite järgi liigendatud) T – päramootoriga ühekorpuselised paadid R – sisemootoriga vabapaadid ehk glisserid E – sisemootoriga ühekorpuselised paadid ehk kaatrid P – kummipaadid D – diiselmootoriga paadid TR – turboreaktiivmootoriga ja raketimootoriga paadid A – õhupropelleriga paadid E – elektrimootoriga paadid Tegelikult on Rahvusvahelise Veemoto Liidu võistlusklasside nimekiri palju mitmekesisem ja keerukam ning peetakse võistlusi klassides, milliseid Eestis ei tunta. Nii võisteldakse klassides SST 45 (USA veemotoföderatsiooni APBA klass, mille tiitlivõistlusi aktsepteerib UIM) ja Formula Future (suhteliselt uus ja populaarsust võitnud noorteklass). Klassitunnusele lisatakse tihti ka mootori kubatuuri tunnus. Näiteks O-250 tähendab maksimaalselt 250 cm3 spetsiaalse päramootoriga vabapaati. Klassitunnus S-550 tähendab, et tegemist on sportpaadiga (kasutatakse peamiselt nn kolmepunktipaate), mille seeriaviisiliselt toodetud päramootori töömaht on maksimaalselt 550 cmsup>3 kubatuuriga ja mida ei tohi forsseerida. Võisteldakse peamiselt 2–5 poiga tähistatud ringrajal, sõidetakse vastupäeva (ainult vasakpöörded). Väiksema kubatuuriga paatidel on ühel võistlusel 2–4 sõitu ja lõpptulemus saadakse sõitude kohapunktide liitmisel. Nelja sõidu korral liidetakse kokku tavaliselt neist kolme parema punktid. Suuremates klassides (F-1, F-2000 jt) on üks sõit, mis kestab 30–45 minutit ja kasutusel on ka parempöörded. Maailmarekordeid püstitatakse ka sirgekiiruses.
Raadio teel juhitavad paadimudelid

Raadio teel juhitavad paadimudelid on sõidukid, mida kasutatakse veemotospordis. Raadio teel juhitavaid paadimudeleid on mitmesuguseid. Võisteldakse eri kategooriates ja mitut tüüpi võistlustel. Eesmärk on läbida etteantud aja jooksul võimalikult palju ringe. Eelsõitude kestus 10 minutit, poolfinaal 15 minutit ja finaalsõit kestab 30 minutit. Rada on ristkülikukujuline (pikkus 60–100 m ja laius 25–50 m). Tagumisel pikemal sirgel on kasutusel parempööre (raja ristküliku sees. Seega on kokku 5 pöördetähist. Rada ei tohi olla rannale lähemal kui 25 meetrit. Kogu raja ulatuses peab väljapoole jääma 15 m laiune vaba ala. Ringil sõidetakse vastupäeva. Ühes sõidus võib võistelda on kuni 12 võistlejat, vähim arm on 3. Kui võistlejaid on vähem kui 12, siis eelsõite ei sõideta. Eelsõitude korral on igal võistlejal kolm katset (sõitu). Ühte starti lubatakse korraga kuni 8 võistlejat. Igas stardis sõidetakse 6 ringi. Iga stardi paremad saavad punkte UIM-i punktitabeli alusel. Katkestanud võistleja saab 25 punkti ja mittestartinud punkte ei saa. Ring tähistatakse kuue poiga, ringi kummaski otsas on kolm poid. Ristküliku määratlevad neli poid asetatakse rajale nii, et pikem külg on 100 m ja lühem 20 m. Ristküliku otsa asetatakse kolmas pöördepoi nii, et see satub 10 m raadiusega ringile ristkülikust väljaspool. Vaba ruum väljaspool ringi peab olema vähemalt 40 meetrit, stardikaldast 20 meetrit. Ringil sõidetakse päripäeva. Kvalifikatsioonisõite peab võistlejal olema vähemalt kolm. Finaalsõidus on minimaalselt kolm starti. Kui võistlejaid on vähem kui 8, siis eelsõite ei sõideta. Veemoto
Jett

Jett ehk vesiturbiinsõiduk on statsionaarmootoriga, jugakäituriga (vesiturbiiniga) istudes, põlvili või seistes juhtrauast juhitav ja kuni 4 meetri pikkune kokpitita veesõiduk, mis ei sarnane ehituselt mootorpaadiga. Jett on lihtne aga kiire veesõiduk, mis võtab tavaliselt peale 1–3 inimest. Jetil on madalad pardad ja mootorrattaga sarnanevad kindlad istekohad ahtrikonsoolil või seismiskoht väiksemal ahtriplatvormil-tekil. Sõidupiirkonna poolest on Jett on üldiselt võrreldav D-kategooria väikelaevaga. Jetijuhi tunnistust saab taotleda isik, kes on sooritanud sellekohase teooriaeksami ja on vähemalt 15 aastat vana. Jetijuhi tunnistuse taotlemiseks vajaliku ettevalmistuse, sealhulgas praktilised oskused võib omandada iseseisvalt, aga ka Veeteede Ameti tunnustatud kursustel. Jetijuhi tunnistuse taotlemiseks on vaja sooritada teooriaeksam, mille viib läbi koolituskursuste korraldaja. Jetiga sõitjad on sõidu ajal kohustatud kandma kehakaalule vastava kandevõimega päästevesti või ohutusvesti. Jetiga võisteldakse rajasõidus, kestvussõidus, vigursõidus, slaalomis ja muudes sellistes võistlusvormides. Veemoto Mootorpaat Väikelaev
Rahvusvaheline Veemoto Liit

Rahvusvahelise Veemoto Liit (prantsuse Union Internationale Motonautique – UIM) on 1972. aastast Monacos asuva peakorteriga spordialaliit, mis korraldab rahvusvahelist veemotosporditegevust. Liidu ajalugu ulatub 19. sajandisse, mil tekkisid esimesed rahvuslikud veemotoliidud. Inglismaal eksisteeris juba pikka aega Mootorlaevastiku Assotsiatsioon MMA (Marine Motoring Association), mis organiseeris Suurbritannias ja Põhja-Iirimaal võistlusi ning registreeris rekordeid. 1912. aastal loodi USA-s APBA (American Power Boat Association), millest sai maailma juhtiv veemotoliit, mille väga põhjalikud reeglid olid aluseks paljude teiste riikide reegliraamatute koostamisel. Mõnedel andmetel loetakse APBA sünniajaks aastat 1903. Itaalia väga tugev veemotoliit FIM (Federazione Italiana Motonautica) loodi 1923. ja sakslaste autoliit ADAC (Allgemeine Deutsche Automobil-Club) 1903. aastal. 1902. aastal loodi Londonis Rahvusvaheline Mootorjahtide Liit (International Motor Yachting Union). Kulus veel 20 aastat, enne kui sellest liidust sai arvestatav suuri rahvusvahelisi võistlusi korraldav ja rekordeid kinnitav organisatsioon. Liidu sünniajaks loetakse 1922. aastat mil peakorter kolis Belgiasse. 1946. aastal muutis liit oma nimeks UIM., kuhu igast riigist kuulub üks rahvuslik organisatsioon. Seega on tegelikult tegemist liitude liiduga. 1972. aastal kolis UIM-i peakorter Monacosse. UIM avaldab igal aastal aastaraamatu ja reegliraamatud. UIM-i ametlikud töökeeled on prantsuse ja inglise keel. Tegevust juhib keskkomitee, mille valib peaassamblee. Keskkomitee tööd juhib president ja sinna võib kuuluda igast riigist vaid üks esindaja (minimaalselt viis liiget, praktiliselt aga 12). UIM-il on mitu komisjoni: tehniline komisjon (COMINTECH) spordikomisjon (COMINSPORT) turvalisuse- ja meditsiinikomisjon (COMINSAFE) turismikomisjon vormelikomisjon aquabike'i-komisjon ookeanivõistluse komisjon (COMINOFF) reeglikomisjon (COMCONA) mootorikomisjon (POWERTRAIN) 1922–1944 Alfred Pierrard (Saksamaa) 1946–1972 Freddy Buysse (Belgia) 1972–1975 Vittore Catella (Itaalia) 1975–1978 Claude Bouilloux Lafont (Prantsusmaa) 1978–1985 Francesco Cosentino (Itaalia) 1985–1987 Paul Lamberts (Belgia) 1987–2007 Ralf Frohling (Saksamaa) 2007 – praeguseni Raffaele Chiulli (Itaalia) 1922–1925 John Ward (Iirimaa) 1925–1965 Maurice Pauwaert (Belgia) 1965–1972 Henri Thomas (Belgia) 1973–1992 José Mawet (Belgia) 1992–2011 Régine Vandekerckhove (Belgia) 2011 – 2014 Andrea Dini (Itaalia) 2014 – praeguseni Thomas Kurth (Šveits) Eesti Veemoto Liit võeti UIM-i vaatlejaliikmeks 1992. aastal. Nüüd on Eesti Veemoto Liit UIM-i täieõiguslik liige. Eesti esindajana on Vahur Joala olnud UIM-i spordikomitee (COMINSPORT) liige aastast 2012 ja keskkonnakaitse töörühma liige aastast 2011. Ta on ka Hydro Working Groupi liige ning paadiklasside F-125 ja F-250 sportlaste esindaja spordiliidus UIM.[viide?] UIM-i koduleht
Jaan Kraav

Jaan Kraav (12. juuli 1898 Vana-Antsla vald – 26. september 2000 Tallinn) oli eesti agronoom ja pikaealine eestlane. Ta töötas agronoomi ja põllumajandusinsenerina Lõuna-Eestis. Jaan Kraav oli ühtlasi vanim EÜSi vilistlane[viide?]. TÜ üliõpilased
Dylan Thomas

Dylan Marlais Thomas (27. oktoober 1914 Swansea – 9. november 1953 New York) oli Walesi luuletaja. Lisaks luulele kirjutas ta ka lühilugusid ning filmi- ja raadiostsenaariume. Tema elust on inspireeritud film "Armastuse piir" (2008), kus teda mängis Matthew Rhys. "Piimmetsa vilus" (Under milk wood, "mäng häältele" – kuuldemäng). Inglise keelest tõlkinud Paul-Eerik Rummo. Loomingu Raamatukogu 1970, nr 42 Luuletusi, tõlkinud ja järelmärkus: Paul-Eerik Rummo – Looming 1971, nr 8, lk 1235–38 "Surmad ja sisenemised" (luulevalimik). Tõlkinud Paul-Eerik Rummo. Sari XX sajandi luule, Eesti Raamat, Tallinn 1972 "Üksteist lugu". Tõlkinud Mathura. Allikaäärne 2012 Kolm luuletust. Inglise keelest Märt Väljataga – Vikerkaar 2011, nr 3, lk 1–8 Märt Väljataga, "Jüri Kaarma ja Dylan Thomase "Surmad ja sisenemised"" – samas, lk 8–13
Eduard Ilves

Eduard-Aleksander Ilves (29. jaanuar 1899 – 26. aprill 2003) oli Eesti vabadusvõitleja ja pikaealine. Kotkaristi III klassi teenetemärk mõõkadega (veebruar 2001) https://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=ABjaql3nkNJ3 Eduard, 100
Aarno Pärna

Aarno Petermann Pärna (ka Aarno Pärna) (7. oktoober 1899 Pärnumaa – 15. detsember 2004 Indianapolis) oli Vabadussõja veteran ja pikaealine. Ta võttis Vabadussõjast osa 9. polgu kuulipildujaroodus, võideldes nii Landeswehri vastu kui ka Narva rindel. USA-sse emigreerus Pärna 1949. aastal. 2001. aastal (veebruaris) anti Aarno Pärnale Kotkaristi III klassi mõõkadega teenetemärk. Digisisu EAA.1279.1.93:25?339,1722,620,58,0, Sünnikanne kirikuraamatus "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. aprill 2016. Vaadatud 17. septembril 2008.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Voldemar Tilk

Voldemar Georg Tilk (23. detsember 1897 Kuressaare – 26. mai 2002 Vancouver, Kanada) oli Vabadussõja veteran. 1919 Saaremaa Eesti Segagümnaasium 1919–1925 Tartu Ülikool, metsandus 1930–1931 Tartu Ülikool, metsandus 1924–1927 Kangruselja ja Karjalasma abimetsaülem Saaremaal 1927–1934 Karjalasma metsaülem 1934–1944 Kuressaare metsaülem Aastal 1944 põgenes Voldemar Tilk Rootsi, hiljem Kanadasse. 2001 Kotkaristi III klassi teenetemärk Vilistlased. Kuressaare Hariduse Kooli veebisait. Eakaim metsaülem elab Kanadas – Maaleht, 22. veebruar 2001.
Heinrich von Hannöver

Heinrich von Hannöver (ka Hanover) oli Liivi ordu liige, Riia ja Lihula komtuur 14. sajandil. Heinrich pärines tõenäoliselt Bremenist, kus Hannöveri suguvõsa liikmed olid jõudnud ka linnarae hulka. Tema täpne põlvnemine pole siiski teada. 1338. aastal on teda mainitud Riia, 1347 aga Lihula komtuurina. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 343 (lk 289).
Reimar Hahn

Reimar Hahn (ka Reymar Hane) oli Liivi ordumeister aastatel 1324–1328. Hahn pärines Mecklenburgist ja tema sugulased olid Taani vasallid. Mõned tema sugulased rändasid 1318. aastal Põhja-Eestisse ja seetõttu olid ka Hahnil seal tihedad sidemed. Kuid ta oli Liivi ordusse astunud juba varem: 1310. aastal oli ta Kuldīga komtuur ja 1314–1316 Paide komtuur, 1323. aastal aga Võnnu komtuur. See järel valiti ta ordumeistriks, kuid juba nelja aasta pärast palusid Liivi orduvennad ta viletsa tervise pärast ordumeistri kohalt vabastada. Tema edasine saatus on teadmata. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 337 (lk 283–284).
Jodokus von der Recke

Jodokus von Recke (ka Jost või Jobst) oli Tartu piiskop aastatel 1543–1551/1553. Jodokus oli Liivimaa ordu maameistri Johann von der Recke vend või nõbu, ta pärines Mindeni piiskopkonnast Saksamaal. 1543–1544 oli Jodokus Tartu toomkapiitli praost ja 1543. aasta alguses nimetas piiskop Johannes Bey teda oma koadjuutoriks. 1543. aasta mais sai Jodokus Tartu piiskopiks, paavsti kinnituse sai ta 1544. aastal. Jodokus oli protestantlike sümpaatiatega ning ei varjanud seda ka piiskopiks saamise järel. Seetõttu tekkisid tal peagi vastuolud katoliiklikult meelestatud Tartu toomkapiitliga, pealegi olevat ta eluviis olnud piiskopile kohatu. 1551. aasta aprillis Tartust Saksamaale, tuues põhjuseks vastuolud oma seisustega, ehkki on ka arvatud, et tegelikuks põhjuseks võis olla hirm Venemaa rünnaku ees. Jodokuse asemel valiti 1552. aasta oktoobris uueks piiskopiks Kärkna abt Hermann II Wesel. Jodokus keeldus esialgu piiskopikohast loobumast, kuid 1553. aasta oktoobris nõustus ta sellega viimaks, vastav leping sõlmiti Jodokuse ja Hermanni esindajate vahel Horneckis. Jodokusel oli kavatsus saada ka Münsteri piiskopiks, kuid tema asemel valiti piiskopiks tulevase Liivimaa ordumeistri Gotthard Kettleri vanem vend Wilhelm. Seejärel abiellus Jodokus Johanna von der Heideniga ning hakkas protestantlikuks jutlustajaks, öeldes sellega lõplikult lahti katoliiklusest. Madis Maasing, Markkrahv Wilhelmi suhted Tartu piiskoppidega (1530.–1550. aastatel). In: Õpetatud Eesti Seltsi Aastaraamat, 2012 (2013), lk-d 93–128. PDF-ina
Anna Reinok

Anna Reinok (sünninimi Vahter; 13. veebruar (vkj)/ 25. veebruar 1880 Viljandi – veebruar 1988 Sürgavere) oli Eesti pikaealine. Foto
Khalid Boulahrouz

Khalid Boulahrouz (sündinud 28. detsembril 1981 Maassluis) on Maroko berberi päritolu Hollandi endine jalgpallur, kaitsja.
Anna Kivisaar

Anna Kivisaar (18. september 1902 Lõimetsa – 12. november 2007) oli Lääne maakonna vanim elanik. Ta sündis Adavere lähedal Lõimetsa külas Õnne talus. Ta laulatati 1922. aastal Pilistvere kirikus. Kivisaarel sündis üheksa last: kaks poega ja seitse tütart. Kaks neist surid enne ema. Ta töötas pikka aega aednikuna. Alates 1970. aastast elas ta Haapsalus tütar Anne Valmeti juures. " Läänemaa vanim elanik Anna Kivisaar saab 105-aastaseks" ERR, 18.09.2007 "Vanim läänlane peab 102. sünnipäeva" Lääne Elu, 18. september 2004 Vanim läänlanna peab täna sünnipäeva Lääne Elu 18. september 2007.
Villem Sõelsepp

Villem Sõelsepp (15. november 1894 – 10. juuli 1999) oli Vabadussõja veteran ning teatud perioodil Läänemaa vanim elanik.
Johann von Mengede

Johann von Mengede, teise nimega Osthof (ka Mengden; enne 1421 – pärast 1469) oli Liivi ordumeister aastatel 1450–1469. Johanni vanemad olid Osthofi, Stypelinghofi ja Greveli juures asunud Ellinghauseni mõisnik Johann von Mengede-Osthof ja Grete. Ta sündis Osthofis Dortmundi lähedal. 1421. aastal on teda märgitud ilmikuna Vestfaalis, seejärel oli ta tõenäoliselt Saksa ordu liige ja võitles Poola ülemvõimu vastu Preisimaal. Aastatel 1439–1442 oli ta Karksi foogt, seejärel kuni 1450. aastani Tallinna komtuur. Mengede valiti pärast Heidenreich Vincke von Overbergi surma Vestfaali "partei" poolt ordumeistriks ja kõrgmeister pidi seda tunnustama. Hiljem toetas Mengede kõrgmeister Ludwig von Erlingshauseni poliitikat, kuid ei sekkunud otseselt Poola-Preisi konflikti. 1452. aastal sõlmis ta Riia peapiiskopiga Kirchholmi lepingu, millega Riia linna üle kehtestati ühisvalitsus ja lõpetati nii poolteist sajandit kestnud konflikt linna õigusliku kuuluvuse üle. Mengdenid: Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Livland, Teil 1.2, Görlitz 1935, lk. 1191 Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 584 (lk 445). Bergmann, Gustav (1776). Geschichte von Livland, nach bossuetischer Art entworfen. Leipzig: Im Schwickertschen Verlage. Lk lk. 27-28. [Russow, Balthasar: Nye Lyfflendische Chronice, Rostock 1578] Kurländische Urkunden - Herder-Institut
Orlando Engelaar

Orlando Engelaar (sündinud 24. augustil 1979 Rotterdamis) on Hollandi endine jalgpallur, poolkaitsja. Ta on esindanud Hollandit koondisemängudes neljateistkümnel korral.
August Turp

August Turp (23. märts/4. aprill 1887 Aidu vald (Paistu kihelkond) – 4. juuni 1993 Kurtna) oli eesti õpetaja ja pikaealine. 1909. aastal asus August Turp elama Tartumaale, kus töötas Tõravere koolmeistri ja koolijuhina 40 aastat. 1925. aastal sooritas ta Treffneri gümnaasiumis keskkooli lõpueksamid, läbinud enne Tartu õhtukooli juures kolmed suvekursused. Tõraveres laste õpetamise kõrvalt lõpetas ta 1932 Tartu ülikooli pedagoogika ja filosoofia teaduskonna kõrgema astme laudatur'i ulatuses, rahvaluule ja etnograafia approbatur'i ulatuses, kinnitas rektor Johan Kõpp oma allkirjaga lõpudiplomil. Kuulus korporatsiooni Rotalia. 1949 viidi August Turp käsukorras üle õpetajaks Elva Keskkooli, kus ta andis ajalugu, psühholoogiat, loogikat, saksa, inglise ja ladina keelt. Õpetajatööd jätkas ta ka pensionieas kuni 75 aasta vanuseni, õpetades Rõhu koolis matemaatikat, anatoomiat ja keemiat, Ranna koolis vene ja eesti keelt ning Kallastel saksa keelt. August Turp osales 102-aastaselt Balti ketis ja oli väidetavalt selle vanim osaleja. Digisisu EAA.1286.1.355:313?370,323,168,38,0, Sünnikanne kirikuraamatus Eesti kooli biograafiline leksikon, Tallinn 1998, ISBN 9985700236, lk 254 "Saja-aastased kooliõpetajad, Õpetajate Leht, 24. detsember 2003". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuni 2007. Vaadatud 1. augustil 2008. Postimees, 23. august 2019, lk 9 Saja-aastased kooliõpetajad – Õpetajate Leht, 24. detsember 2003. August Turp - 100, ERRi arhiiv, 22. märts 1987.
Fernando Meira

Fernando José da Silva Freitas Meira, tuntud kui Fernando Meira (sündinud 5. juunil 1978 Guimarães) on Portugali endine jalgpallur, kaitsja ja kaitsev poolkaitsja. Ta mängis Portugali koondises 54 korda ja lõi kaks väravat. Stuttgart Bundesliga: 2006–07 DFB-Pokal: Teine koht 2006–07 DFB-Ligapokal: Teine koht 2005 Galatasaray Türgi superkarikas: 2008 Zeniit Premjer Liga: 2010 Venemaa karikas: 2009–10 Venemaa superkarikas: 2011
Heidenreich Vincke von Overberg

Heidenreich Vincke von Overberg (ka Heinrich; surnud 29. juunil 1450) oli Liivi ordumeister 1438/1439–1450. Vincke pärines Kameni lähedalt Vestfaalist. Ta oli 1427/1430–1432 Lihula komtuur, seejärel kuni 1434 Kuldīga komtuur, seejärel tagandati ta aga kõrgematest orduametitest tõenäoliselt maiskondade konflikti tõttu. 1435–1436 ja 1437–1438 oli ta Võnnu foogt ja valiti seejärel Vestfaali "partei" poolt ordumeistriks. Vickele vastandus aga Reinimaalaste "partei", kes valis ordumeistriks Järva foogti Heinrich von Notlebeni. Kõrgmeister Paul von Rusdorf toetas viimast, kuid Liivimaa-siseselt kaldus ülekaal peagi Vincke kasuks. 1439. aastal kinnitati ta Liivimaal ordumeistriks, teda toetas ka Saksa meister. Notleben loobus vabatahtlikult ordumeistriks konkureerimast ja sai 1441. või 1442. aastal maamarssaliks. Kõrgmeister kinnitas Vincke küll ametisse alles 1441. aastal, kui selleks sai Konrad von Erlingshausen. Vincke suri loomulikku surma. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 912 (lk 677–678). Bergmann, Gustav (1776). Geschichte von Livland, nach bossuetischer Art entworfen. Leipzig: Im Schwickertschen Verlage. Lk lk. 27. Russow, Balthasar: Nye Lyfflendische Chronice, Rostock 1578
Hobukaan

Hobukaan ehk püdal (Haemopis sanguisuga) on magevees elav kaan. Hobukaani keha on lihaseline ja usjas, selg must, pruunika varjundiga, vahel tumedate laikudega. Kõht on hall või rohekashall, harva külgedel kollakad vöödid. Keha algab ja lõpeb iminapaga. Täiskasvanud isendid on keskmiselt 10–12 cm pikkused, vahel isegi suuremad. Asustab kõikvõimalikke mageveekogusid, ka ajutisi. Järvedes ja jõgedes liigub kaldavees, peitudes kivide alla. Ohtralt levinud kõikjal Eestis. Hobukaan ei suuda oma kolmele lõuapaarile vaatamata läbi hammustada inimese nahka, hobuse nahast rääkimata. Hobukaan jahib kõikvõimalikke väheldasi selgrootuid, ka teisi kaane, ning konnakulleseid ja kalamaime. Vahel roomab ta kaldale vihmausse püüdma. Saagi neelab tervelt või mõnikord ka tükkidena. Juulis–augustis matab emane kaan oma paarisentimeetrise munakookoni kaldapinnasesse, veidi veepiirist kõrgemale. Kuu aja pärast koorub sellest 15 sõrmeotsapikkust kaanihakatist. Hobukaan andmebaasis eElurikkus
El gran Carlemany

"El Gran Carlemany" ("Võimas Karl Suur") on Andorra riigihümn. Sõnad on kirjutanud Joan Benlloch i Vivo (1864–1926) ja muusika on loonud Enric Marfany Bons (1871–1942), hümnina võeti laul kasutusele 1914. Hümni muusika: El gran Carlemany, mon Pare dels àrabs em deslliurà, I del cel vida em donà de Meritxell, la gran Mare, Princesa nasquí i Pubilla entre dues nacions neutral Sols resto lúnica filla de l'imperi Carlemany. Creient i lluire onze segles, creient i lliure vull ser. ¡Siguin els furs mos tutors i mos Prínceps defensors! I mos Princeps defensors! Mu isa, võimas Karl Suur, vabastas mind saratseenide käest, Ja ta andis mulle suure ema Meritxelli elu. Ma olen sünnilt vürstitar, erapooletu neitsi kahe rahva vahel. Ma olen Karolingide impeeriumi ainus tütar Usklik ja vaba üksteist sajandit, usklikuks ja vabaks ma jään. Seadused olgu mu õpetajateks ja vürstid mu kaitsjateks! Ja vürstid mu kaitsjateks!
Aurora Voites

Linda Aurora Voites (sünninimi Jakobson; 25. aprill 1903 – märts 2005) oli Eesti pikaealine. Ta oli keelte- ja kunstiõpetaja. Aurora Voitese 100. sünnipäev; foto tallinn.ee Aurora Voitese 101. sünnipäev; foto tallinn.ee
Anna Markus

Anna Markus (kuni 1899 Anna Saar; 18. detsember 1874 Lahmuse – 7. detsember 1955 Türi) oli eesti näitleja. Anna Markus õppis 1887–1893 Paide saksa tütarlastekoolis. Töötas näitlejana 1896–1899 Paides, seejärel 1900–1906 Estonias, 1907–1916 ja 1925–1928 Vanemuises, 1916–1918 Pandorini seltsi teatritrupis ja Tallinna Tööliste Teatris, 1918–1925 Eesti Draamateatris, alates 1928 pensionär Pärnus. Küüditati 25. märtsil 1949 Siberisse, naasis Eestisse 1955, aga suri samal aastal. Ta oli aastatel 1899–1931 abielus näitleja, tõlkija ja teatri majandusjuhi Jüri Markusega. Nende tütar oli kunstiajaloolane Elsbet Parek, kelle üks tütar on vabadusvõitleja Lagle Parek ja teise tütre, Eva-Marju poeg on samuti vabadusvõitleja Heiki Ahonen. Heiki Raudla. Pilistvere kihelkond - Eestimaa Taani. Viljandi muuseum 2012 Anna Markus Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Angola Avante

"Angola Avante!" (Edasi, Angola!) on Angola riigihümn. Ta võeti kasutusele 1975 pärast iseseisvumist Portugalist. Hümni muusika: Ó Pátria, nunca mais esqueceremos Os heróis do quatro de Fevereiro. Ó Pátria, nós saudamos os teus filhos Tombados pela nossa Independência. Honramos o passado e a nossa História, Construindo no Trabalho o Homem novo. (kaks viimast rida korduvad) Refrään Angola, avante! Revolução, pelo Poder Popular! Pátria Unida, Liberdade, Um só povo, uma só Nação! (refrään kordub) Levantemos nossas vozes libertadas Para glória dos povos africanos. Marchemos, combatentes angolanos, Solidários com os povos oprimidos. Orgulhosos lutaremos Pela Paz Com as forças progressistas do mundo. (kaks viimast rida korduvad) Refrään Oo Isamaa, me ei unusta iial Neljanda Veebruari kangelasi. Oo Isamaa, me ülistame su poegi, kes langesid meie iseseisvuse eest. Me austame minevikku ja oma ajalugu, luues tööga Uut Inimest. (kaks viimast rida korduvad) Refrään Edasi, Angola! Revolutsioon rahva võimu nimel! Ühinenud Isamaa, Vabadus, üksainus rahvas, üksainus Rahvus! (refrään kordub) Tõstkem oma vabastatud hääled Aafrika rahvaste auks. Marssigem, Angola võitlejad, solidaarsetena rõhutud rahvastega. Uhketena hakame võitlema Rahu eest Koos maailma progressiivsete jõududega. (kaks viimast rida korduvad) Refrään MP-3 file