laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Merijärvi vald

Merijärvi on vald Soomes Põhja-Pohjanmaa maakonnas. Naabervallad on Alavieska vald, Kalajoki linn, Oulaineni linn, Ylivieska linn ja Pyhäjoki vald. Population growth biggest in nearly 70 years  Merijärvi vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Merijärvi
Vainulilled

"Vainulilled" (originaalpealkirjaga "Waino-Lilled") on 1866 Kuressaares ilmunud Lydia Koidula luulekogu. Raamat trükiti Christian Assafrey kulu ja kirjadega. Raamatus on 48 lehekülge. https://utlib.ut.ee/eeva/index.php?lang=et&do=tekst&tid=6596 (vaadatud 24.03.2017) Sissekanne eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
Sievi vald

Sievi on vald Soomes Põhja-Pohjanmaa maakonnas. Elanike arv on 2016. aasta seisuga 5114. Pindala on 787,33 km². Naabervallad on Haapajärvi linn, Kalajoki linn, Kannus, Lestijärvi vald, Nivala linn, Reisjärvi vald, Toholampi vald ja Ylivieska linn. Area of Finland's municipalities 2023-01-01 Population growth biggest in nearly 70 years  Sievi vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Sievi
Saaremaa onupoeg

"Saaremaa onupoeg" (originaalpealkirjaga "Saaremaa Onupoeg") on 1870 Tartus ilmunud Lydia Koidula näidend. Näidend trükiti W. Gläseri juures. Koidula kirjutas selle näidendi, võttes eeskujuks saksa kirjaniku Karl Theodor Körneri (1791–1813) näitemängu "Der Vetter aus Bremen" (1812). Näidendi kandis esimest korda ette Vanemuise selts 1870. aasta jaanipäeval Tartus. https://utlib.ut.ee/eeva/index.php?lang=et&do=tekst&tid=6599 (vaadatud 24.03.2017) Sissekanne eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
Pyhäjoki vald

Pyhäjoki on vald Soomes Põhja-Pohjanmaa maakonnas. Elanike arv on 2016. aasta seisuga 3207. Pindala on 542,58 km². Naabervallad on Kalajoki linn, Merijärvi vald, Oulaineni linn ja Raahe linn. Hanhikivi tuumajaam Area of Finland's municipalities 2023-01-01 Population growth biggest in nearly 70 years  Pyhäjoki vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Pyhäjoki
Emajõe ööbik

"Emajõe ööbik" (originaalpealkirjaga "Emmajöe Öpik") on 1867 Tartus ilmunud Lydia Koidula luulekogu. Raamat ilmus Heinrich Laakmanni kulu ja kirjadega. Luulekogu tuntumaid luuletusi on "Ema süda" (originaalpealkirjaga "Emmasüdda"), "Sind surmani!" ja "Mu isamaa on minu arm". 2019. aastal ilmus raamatu kordustrükk uues, Maara Vindi kujunduses kirjastuses Sinisukk. https://utlib.ut.ee/eeva/index.php?lang=et&do=tekst&tid=6593 (vaadatud 24.03.2017) Sissekanne eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
Riiklik ida keelte ja kultuuride instituut

Riiklik ida keelte ja kultuuride instituut (prantsuse keeles Institut national des langues et civilisations orientales, lühend INALCO) on Prantsusmaal Pariisis tegutsev instituut, kus õpetatakse ja uuritakse Kesk-Euroopa, Ida-Euroopa, Aafrika, Aasia, Ameerika ja Okeaania keeli. Instituudis õpetatakse üle 90 keele, seejuures on riiklik ida keelte ja kultuuride instituut ainus ülikool Prantsusmaal, kus saab õppida eesti keelt. Instituut asutati 1795. aastal. Riiklikus ida keelte ja kultuuride instituudis on alates 1931. aastast tegutsenud soome-ugri keelte õppetool. Eesti keelt hakati õpetama õppetooli juhataja Aurélien Sauvageot’ initsiatiivil 1935. aastal. Esimeseks eesti keele õpetajaks oli Aleksander Aspel. Ametlikult nimetati Aleksander Aspel eesti keele lektoriks 1938. aastal ja ta töötas sellel ametikohal kuni 1946. aastani, mil siirdus Ameerikasse. Pärast Aspeli lahkumist katkes eesti keele õpetamine Pariisis kolmeteistkümneks aastaks. 1959. aastal hakkas eesti keelt õpetama Vahur Linnuste, kes töötas õppeülesande täitjana kuni oma pensionile minekuni 1989. aastal. Kahel järgmisel aastal tõmbus eesti keele õpetamine kokku üheks iganädalaseks teoreetilise grammatika tunniks, mida andis soome-ugri keelte professor Jean-Luc Moreau. 1991. aastal õnnestus tal kokku panna ulatuslikum õppekava ja tööle võtta uus õpetaja. Õpetajana tegutses kolm aastat tolleaegne Eesti asjur Pariisis Malle Talvet. Seejärel õpetasid eesti keelt Prantsusmaa riikliku stipendiumiga Pariisis viibinud eesti üliõpilased (Tiiu Grünthal, Tanel Lepsoo, Ilmar Raag, Marek Tamm jt). 1999. aastal asus vastloodud eesti ja soome keele ja kirjanduse dotsendi kohale Antoine Chalvin. 2011. aastal muudeti koht professori kohaks. Alates 2003. aastast toetatakse eesti keele ja kultuuri õpetamist riiklikus ida keelte ja kultuuride instituudis akadeemilise välisõppe programmi (EKKAV) raames. Esimese eesti keele lektorina asus Pariisis 2003. aastal tööle Malle Rüütli. Programmi koordineeris Eesti Instituut, alates 2021. aastast haldab programmi Haridus- ja Noorteamet. 2007. aastal mindi üle Euroopa diplomite süsteemile. INALCO oma diplomite kõrvale loodi bakalaureuse- ja magistriõpe. INALCO on ainus ülikool maailmas, kus on võimalik prantsuse keele baasil eesti keelt õppida kõikidel akadeemilistel astmetel doktorikraadini välja (esimene doktorikraad eesti kirjanduse alal kaitsti 2013. aastal). 2003–2007 Malle Rüütli 2007–2012 Katre Talviste 2012–2017 Viivian Jõemets alates 2017 Merit Kuldkepp Chalvin, Antoine; Jõemets, Viivian. Eesti keele õpetamine Prantsusmaal. Oma Keel, 1/2016. Selgus Peterburi Riikliku Ülikooli eesti keele lektor. Haridus- ja Teadusministeeriumi veebisait, 21. juuni 2005. Välisülikoolid, kus saab õppida eesti keelt. Eesti keele ja kultuuri akadeemiline välisõpe (EKKAV). Haridus- ja Noorteameti veebisait. INALCO koduleht
Spirit in the Sky

"Spirit in the Sky" on laul, mille autor ja originaalesitaja on Norman Greenbaum. Tema singel avaldati 1969. aastal ning laul jõudis Briti edetabeli tippu 1970. aasta mais. USA-s jõudis singel Billboardi nädala edetabelis 3. kohale ja 1970. aasta kokkuvõttes 22. kohale. Ajakiri Rolling Stone asetas laulu oma kõigi aegade 500 parima laulu edetabelis 333. kohale. Laulust on tehtud mitmeid kavereid ja ka Doctor and the Medics ning Gareth Gates jõudsid vastavalt 1986. ja 2003. aastal Briti singliedetabeli esikohale. Teisi kaverdajaid: Elton John, Bauhaus, Fuzzbox, Nina Hagen, dc Talk.
Meie Tee

Meie Tee oli aastatel 1931–1983 USA-s New Yorgis ilmunud väliseestlaste ajakiri. Ajakiri ilmus üks kord kuus. Ajakiri ei ilmunud 1981. aastal. Ajakirja andis aastatel 1931–1935 välja New Yorgi Eesti Haridusseltsi Kirjandus-Kunsti osakond, seejärel kuni 1940. aastani New Yorgi Eesti Haridusselts. Aastal 1941–1960 Eesti Haridusselts ja Ülemaailmne Eesti Ühing ja seejärel kuni 1983. aastani Ülemaailmne Eesti Ühing. Meie Tee E-kataloogis ESTER (vaadatud 26.03.2017)
Heathens

"Heathens" on USA dueti Twenty One Pilots laul. Laulu autor on Tyler Joseph. USA singlite edetabelis Billboard Hot 100 jõudis see teisele kohale. Laulu on kasutatud filmis "Suitsiidisalk" ("Suicide Squad"; 2016). Laul oli 2017. aastal nomineeritud kolmele Grammy auhinnale. Atlantic Subpoenas Reddit To Identify Twenty One Pilots Leaker. stereogum.com. 3. august 2016, vaadatud 27. märtsil 2017 Tyler Sharp, Hear Twenty One Pilots’ new song, “Heathens”, Alternative Press. 16. juuni 2016. Vaadatud 27. märtsil 2017 Muusikavideo
Ruan Lingyu

Ruan Lingyu (sünninimega Ruan Fenggen; 26. aprill 1910 Shanghai – 8. märts 1935 Shanghai) oli Hiina näitleja. Ta oli üks silmapaistvamaid Hiina filmitähti 1930. aastatel. Ta mängis kokku 29 tummfilmis. Teda on nimetatud "Hiina kino Greta Garboks". Tema isa suri, kui ta oli viieaastane; ema töötas koduabilisena. Ruan sõlmis 1926. aastal lepingu tunnustatud filmiettevõttega Mingxing Film Company. Ta mängis oma esimeses filmis, kui oli 16-aastane. Aastal 1930 sõlmis ta lepingu Lianhua Film Companyga, kus ta saavutas suurt edu. Samal aastal tegi ta rolli filmis "Unistus iidses pealinnas" (故都春夢; lavastaja Sun Yu), millega sai ta kuulsaks. Lianhuaga tegi ta oma tuntumad filmid, seal hulgas "Armastus ja kohustus" (戀愛與義務; 1931; lavastaja Bu Wancang), "Kolm moodsat naist" (三个摩登女性; 1932; lavastaja Bu Wancang), "Väikesed lelud" (小玩意; 1933; lavastaja Sun Yu), "Jumalanna" (神女; 1934; lavastaja Wu Yonggang) ja "Uued naised" (新女性; 1935; lavastaja Cai Chusheng). Filmis "Uued naised" kehastas ta 1934. aastal enesetapu sooritanud hiina näitlejannat Ai Xiat. Ruani viimane film "Rahvuslikud tavad" (國風; 1935; lavastajad Luo Mingyou ja Zhu Shilin) avaldati veidi aega pärast tema surma. Oma üheksa aastat kestnud filmikarjääri jooksul mängis ta palju rolle, seal hulgas kirjanikku, tehasetöölist, jõukat seltskonnadaami, prostituuti, lilleneiut, nunna ja kerjust. Paljud tema filmid on osaliselt või täielikult kadunud. 1990. aastatel avastati Uruguayst pikka aega kaotsiläinuks peetud Ruani üks tuntumaid filme, "Armastus ja kohustus". Ta sooritas 24-aastaselt enesetapu, kui võttis uimasti üledoosi. Enesetapu põhjusena on arvatud abielulahutusest ja tema eraelu kohta liikunud kuulujuttudest tulenenud vaimseid pingeid. Tema enesetapp pälvis palju tähelepanu ning tema matustele kogunes mitusada tuhat leinajat. Hiina kirjanik Lu Xun avaldas pärast Ruani surma essee, milles laitis kuulujuttude levitamist. Hongkongi filmitegija Stanley Kwan on teinud Ruan Lingyu elulool põhineva filmi, kus nimirollis on Maggie Cheung. "Ruan Lingyu-Tragic Goddess". china.org.cn. Vaadatud 27.3.2017 "The Asian aesthetic". prospectmagazine.co.uk. 21.11.2004. Vaadatud 27.3.2017 https://web.archive.org/web/20110819002139/http://jinian.dqccc.com/Memorial/Brief-100036.html (vaadatud 27.3.2017) Zhiwei Xiao; Yingjin Zhang (2002). Encyclopedia of Chinese Film. lk. 292. Routledge. ISBN 1-134745-54-0.{{cite book}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Lingzhen Wang (2011). Chinese Women's Cinema: Transnational Contexts. lk. 250. Columbia University Press. ISBN 0-231156-75-8. "Film "Love and Duty". sino.uni-heidelberg.de. Vaadatud 27.3.2017 IMDb link puudub Ruan Lingyu andmekogus IMDb (inglise) "Ruan Lingyu - Queen in Silent Film Period". china.org.cn
Aldo Roomere

Aldo Roomere (sündinud 1. jaanuaril 1950 Tallinnas) on eesti karikaturist ja tõlkija. Lõpetas Tallinna 7. Keskkooli 1968. aastal. Õppis aastatel 1977–1981 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis disaini. Juba kooli ajal töötas aastatel 1967–1968 ETKVL-i reklaamikombinaadis. Hiljem töötas seitse aastat Vabariiklikus Raamatukaubastus kunstnikuna. On töötanud Tallinnfilmis assistendina. Kuulub Eesti Konservatiivsesse Rahvaerakonda. Tema karikatuure on avaldatud ajalehtedes Roosa Lipp, Poliitiline Anekdoot, Erootiline Anekdoot, Anekdoodileht, Muinsuskaitse Seltsi Sõnumid, Perekonnaleht, Maaleht, Sirp ning huumoriajakirjades Pikker ja Pilkaja. "Trükkal J. W. Lackneri tapmine", saksa keelest tõlkinud Aldo Roomere, Perioodika 1975 "Der letzte Strandräuber – Estnische Erzählungen aus sieben Jahrzehnten", koostanud Alexander Baer, Welta Ehlert ja Nikolai Sillat, eesti keelest tõlkinud Alexander Baer, Hella Issupova, Aldo Roomere, Viktor Sepp ja Helga Viira, Volk und Welt 1975 Heinz Goldmann, "Müümiskunst – Edukas ettevõtlus", tõlkinud Ilmar Palli, illustratsioonid Aldo Roomere, Innovaatikaühistu Mondo 1990 Kaarina Iltanen, "Ärireklaam ja firmat tutvustav info : õppevahend juhile, turundus- ja reklaamispetsialistile", eestindanud Alo Roomere, Innovaatikaühistu Mondo 1991 Les Dane, "Kunst müüa - Kõrgliiga müügitehnika", illustratsioonid Aldo Roomere, Estada 1999 Anti Kidron, "Leidlik meel", kujundanud Epp Marguste ja Aldo Roomere, Mondo 2000 Ago Teder, "Isade foorum", illustratsioonid Jüri Kerem, Priit Pärn, Aldo Roomere, Kuulo Vahter ja Aarne Vasar, Rebellis 2003 Jiří Žáček, "Valmid", tõlkinud Tõnu Kalvet, illustreerinud Aldo Roomere, Matrix 2016. 1975 – karikatuurivõistluse "Meri ja mehed" – eripreemia parima keskkonna- ja kalakaitselise karikatuuri eest 1986 – S. KIrovi nimelise näidiskalurikolhoosi karikatuurivõistluselt "Meri ja mehed" II koht Postimees 11. september 2013 Konservatiivse Rahvaerakonna kandidaadid Tallinnas ESTER Raamatukoi - Der letzte Strandräuber Sirp 20.01.2017 - Kahe elava klassiku lühivormid
Eesti Post (ajaleht)

Eesti Post oli väliseesti ajaleht, mis ilmus aastatel 1945–1953 Saksamaal Geislingenis. Ajalehte andis aastail 1946–1948 välja Erich Ernits, 1948. aastal K/Ü Eesti Ajaleht Välismaal ja seejärel Estnische Zeitung im Ausland. Ajalehe viimane peatoimetaja oli Karl Selter ja viimane vastutav toimetaja Johannes Västrik. Eesti Post jätkas ilmumist Rootsis Stockholmis. Esialgu olid toimetajaiks Herman Puusepp, Jüri Remmelgas jt. 1962. aastal muudeti ajalehe nimi Meie Postiks. Hiljem ilmus Eesti Posti nimeline väljaanne Malmös, väljaandja oli Ants-Michael Uesson ja toimetaja Albert Kivikas, hiljem Osvald Viirsoo.  Pikemalt artiklis Eesti Post (ajaleht, 1950) Eesti Post (ajaleht) E-kataloogis ESTER (vaadatud 26.03.2017) Bernard Kangro (1976). Eesti Rootsis. Lund.
Eesti Noorus

Eesti Noorus oli noorsoo kultuuriajakiri, mis ilmus aastatel 1929–1940 Tallinnas. Ajakirja andis välja Ülemaalise Eesti Noorsoo Ühenduse Keskjuhatus. Ajakiri ilmus üks kord kuus. Aastatel 1931–1940 toimetas ajakirja August Meikop. Eesti Noorus E-kataloogis ESTER (vaadatud 26.03.2017)
Natalia Jaresko

Natalia Jaresko (inglise keeles Natalie Ann Jaresko, ukraina keeles Наталія Енн Яресько või Наталія Іванівна Яресько; sündinud 24. aprillil 1965 Elmhurstis) on USA-s sündinud ukraina päritolu investeerimispankur ja Ukraina poliitik. Ta oli 2. detsembrist 2014 kuni 14. aprillini 2016 Ukraina rahandusminister. Ta sündis aastal 1965 Elmhurstis Illinoisis ukraina emigrantide (tema vanemad asusid Teise maailmasõja ajal USA-sse; isa on sündinud Poltava oblastis) järeltulijana. Ta lõpetas aastal 1987 bakalaureusena raamatupidamise alal DePauli ülikooli Chicagos. Aastal 1989 lõpetas ta magistrina riigijuhtimise alal Harvardi ülikooli juures asuva Kennedy nimelise riigijuhtimise kooli. Aastatel 1989–1991 töötas ta Ameerika Ühendriikide Riigidepartemangus Nõukogude Liidu osakonnas majandusnõunikuna. Ta oli aastani 2010 abielus Igor Figlusega, siis abielu lahutati; neil on kaks tütart.
Puna-kabeorav

Puna-kabeorav (Callosciurus erythraeus) on oravlaste sugukonda kuuluv näriline. Puna-kabeorava teaduslik ladinakeelne liiginimetus on Callosciurus erythraeus; sünonüümid Callosciurus flavimanus ja Callosciurus sladeni. Taksonoomilises andmebaasis ITIS klassifitseeritakse puna-kabeoraval järgmised alamliigid: Callosciurus erythraeus atrodorsalis (Gray, 1942) Callosciurus erythraeus bartoni (Thomas, 1914) Callosciurus erythraeus bhutanensis (Bonhote, 1901) Callosciurus erythraeus bonhotei (Robinson ja Wroughton, 1911) Callosciurus erythraeus castaneoventris (Gray, 1842) Callosciurus erythraeus erythraeus (Pallas, 1779) Callosciurus erythraeus erythrogaster (Blyth, 1842) Callosciurus erythraeus flavimanus (Geoffroy Saint-Hilaire, 1831) Callosciurus erythraeus gloveri (Thomas, 1921) Callosciurus erythraeus gordoni (Anderson, 1871) Callosciurus erythraeus griseimanus (Milne-Edwards, 1867) Callosciurus erythraeus harringtoni (Thomas, 1905) Callosciurus erythraeus hendeei Osgood, 1932 Callosciurus erythraeus hyperythrus (Blyth, 1855) Callosciurus erythraeus intermedius (Anderson, 1879) Callosciurus erythraeus michianus (Robinson and Wroughton, 1911) Callosciurus erythraeus ningpoensis (Bonhote, 1901) Callosciurus erythraeus pranis (Kloss, 1916) Callosciurus erythraeus rubeculus (Miller, 1903) Callosciurus erythraeus shanicus (Ryley, 1914) Callosciurus erythraeus siamensis (Gray, 1860) Callosciurus erythraeus sladeni (Anderson, 1871) Callosciurus erythraeus styani (Thomas, 1894) Callosciurus erythraeus thai (Kloss, 1917) Callosciurus erythraeus thaiwanensis (Bonhote, 1901) Callosciurus erythraeus zimmeensis Robinson & Wroughton, 1916 Puna-kabeoravad elavad Kagu-Aasias, kaasa arvatud India idaosas, Bhutanis, Myanmaris, Vietnamis, Kambodžas, Laoses, Tais, Malaisias, Hiinas jm. Neid on introdutseeritud Argentinasse, Belgiasse, Hollandisse, Prantsusmaale ja Jaapanisse. Osade uurijate arvates sööb ja levitab Callosciurus erythraeus ningpoensis (Bonhote, 1901) Tianmushani mägede piirkonnas hõlmikpuuseemneid. Mall:IUCN2008 "Loomade elu", 7:148. ITIS, Callosciurus erythraeus (Pallas, 1779), vaadatud 27. märtsil 2017 Bikram Singh, Pushpinder Kaur, Gopichand, R.D. Singh, P.S. Ahuja jt, Biology and chemistry of Ginkgo biloba, Fitoterapia 79 (2008) 401-418, lk 404, veebiversioon (vaadatud 27. märtsil 2017) Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Pallas's squirrel seisuga 27.03.2017. Sissekanne ADW-s
Püha basiilik

Püha basiilik (ka tulsi, Ocimum tenuiflorum, sünonüüm Ocimum sanctum) on basiiliku perekonda kuuluv huulõieline taimeliik. Liik on pärismaine Indias. Teda kasvatatakse laialdaselt Kagu-Aasia troopilistel aladel. Taime on kasutatud ajurveedas aastatuhandeid. Liik on Indias rahva seas hästi tuntud. Püha basiiliku toimet peetakse sarnaseks vürtsbasiiliku ürdi toimele. basiiliku ürt Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", lk 613, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010 Püha basiilik andmebaasis eElurikkus
Reisjärvi vald

Reisjärvi on vald Soomes Põhja-Pohjanmaa maakonnas. Naabervallad on Haapajärvi linn, Kinnula vald, Lestijärvi vald, Pihtipudase vald ja Sievi vald. Area of Finland's municipalities 2023-01-01 Population growth biggest in nearly 70 years  Reisjärvi vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Reisjärvi
Río Cuarto ülikool

Rio Cuarto ülikool (hispaania keeles: Universidad Nacional de Río Cuarto) on Argentina riiklik ülikool. See asub Rio Cuartos Córdoba provintsis. Ülikool loodi 1. mail 1971.
Bengali viigipuu

Bengali viigipuu ehk baanian (Ficus benghalensis, sünonüüm Ficus indica) on viigipuu perekonda kuuluv puuliik. Viigipuu perekond kuulub mooruseliste sugukonda, mis omakorda kuulub roosilaadsete seltsi. Puul on tugevad õhujuured, millest moodustuvad tihti uute tüvedena funktsioneerivad tüvijuured, mille otsad võivad ulatuda maapinnast üles ja üksiti jätta mulje eraldi puust. Sedamoodi võib vana paljutüveline puu moodustada terve salu. Baaniani puitu kasutatakse tarbepuiduna. Bengali viigipuu annab omapärast looduslikku saadust – šellakit, seda tekitavad tillukesed punased lakitäid (Kerria lacca), kes noortest võrsetest mahla imedes eritavad kaitsevarjuks kummitaolist vedelikku. Maailma suurim baanian on Thimmamma Marrimanu, mis asub Anantapuri linnas (261 000 elanikku), mis omakorda asub u 25 km Kadiri linnast (125 000 elanikku) Andhra Pradeshi osariigis Indias. Puu võrestiku ulatus on 19 107 m² ehk 4,721 aakrit. Thimmamma Marrimanu puud peetakse Indias pühaks puuks (hiiepuuks), mille juurde rändab palju naisi ja neide, sest puud peetakse viljakussümboliks. Puu ingliskeelse nimetuse banyan järgi nimetati AT&T UNIX System V jaoks välja töötatud Banyan VINES-i võrguoperatsioonisüsteem. Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", lk 359, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010
Voldemar Reiter

Voldemar Reiter (21. jaanuar 1950 Tõrva – 4. aprill 1993 Tallinn) oli eesti ehtekunstnik ja karikaturist. Voldemar Reiter sündis Tõrvas töölisperekonnas. Ta lõpetas 1965. aastal Mäetaguse 8-klassilise kooli ja astus Tallinna Polütehnikumi, mille lõpetas 1969 automaatika ja telemehaanika aparatuuri tootmise erialal. Aastatel 1980–1985 õppis ta ERKI-s. Seejärel töötas ta ERKI-s õppealameistrina. Ta oli Eesti Kunstnike Liidu liige alates 1991. aastast. Ta lõi ehtekomplekte, õõnesvorme ja mälestusmedaleid. Tema poolt on loodud punasest vasest mälestusmedalid näiteks C. R. Jakobsoni nimeline Viljandi 1. Keskkool (1986), Georg Lurich (1987), Eesti (1987), Eesti Keemia Selts 1891 (1989). Tema esimene karikatuur ilmus ajalehes Õhtuleht 1980. aastal. Tema karikatuure on avaldatud veel väljaannetes Noorte Hääl, Sirp ja Vasar, Pikker ning mitmes rahvusvahelise näituse kataloogis, näiteks "Võitjate üle ei naerda!", "Mis siin naerda on?" ja Baltimaade karikatuurinäituste kataloogis "Homo sapiens" (Vilnius, 1981 ja 1984). Ta osales karikatuurinäitustel Leningradis (1981), Havannas (1981), Gabrovos (1981, 1983, 1985), Anconas (1981, 1983, 1985, 1989) ja Tokyos (1983, 1985). Voldemar Reiter on maetud Metsakalmistule. 1980 – Kolmandal Türi lillelaadal 1980 – Balti mere rahvusvahelisel spordikarikatuuride näitusel Tallinnas "Võitjate üle ei naerda!" 1981 – Karikatuurinäitusel "Mis siin naerda on?" Tallinn 1981 – Balti karikatuurinäitus "Homo sapiens" Vilniuses 1981 – Lendingradi regionaalne karikatuurinäitus 1981 – Ancona karikatuurinäitus 1981 – Gabrovo karikatuurinäitus 1981 – Havanna karikatuurinäitus 1983 – Gabrovo karikatuurinäitus 1983 – Ancona karikatuurinäitus 1983 – Tokyo karikatuurinäitus 1984 – Balti karikatuurinäitus "Homo sapiens" Vilniuses 1985 – Tokyo karikatuurinäitus 1985 – Gabrovo karikatuurinäitus 1985 – Ancona karikatuurinäitus 1986 – Baltimaade medalinäitus 1989 – Ancona karikatuurinäitus (hõbemedal) 1990 – Rahvusvahelise Medaliföderatsiooni (FIDEM) näitus Helsingis 1991 – Porvoo ehetenäitus 1991 – Tallinna kunstisalongis koos (Mari Käbini, K. Laose ja Ane Raunamiga) 1975 – karikatuurivõistluse "Meri ja mehed" esikoht 1980 – Energiamüügi ja Õhtulehe karikatuurivõistlus "Säästkem energiat" ergutuspreemia 1980 – Türi lillelaada karikatuurivõistlus III koht 1982 – plakativõistluse "Mis siin naerda on?" II koht 1983 – näituse "Kes naerab viimasena" Tallinna Puhkeparkide Direktsiooni auhind 2007. aastal toimus Voldemar Reiteri nimeline laste joonistusvõistlus Mäetagusel. Edgar Spriit – karikatuurikogumikus "Homo Novus", kujundaja Rein Lauks, (Perioodika, 1988), ISBN 5797901358 "Mäetaguse Põhikooli 1964/65 vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. märts 2017. Vaadatud 27. märtsil 2017. "TPT lõpetanute nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. veebruar 2015. Vaadatud 27. märtsil 2017. "Cartoonia.ru - Voldemar Reiter". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. jaanuar 2022. Vaadatud 27. märtsil 2017. Haudi Mäetaguse Elu - aprill 2007, nr 4. cartoonia.ru – Voldemar Reiter
Sirje-Mall Reitav

Sirje-Mall Reitav (26. septembril 1941 Tartus – 13. septembril 2008 Tallinnas) oli eesti tekstiilikunstnik. Sirje-Mall Reitav õppis aastatel 1956–1961 Tartu Kunstikoolis maali ning aastatel 1962–1967 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis tekstiili. 1985 Draakoni galerii, Tallinn 1979 I preemia Tallinna hotelli Olümpia vaibakavandite konkursil Tema abikaasa oli graafik ja fotograaf Jaan Klõšeiko. Sirje-Mall Reitav kuulus aastast 1988 Eesti Kunstnike Liitu, aastast 1989 Eesti Disainerite Liitu ning 1993. aastast Eesti Tekstiilikunstnike Liitu. Sirp 19.09.2008
Ai Xia

Ai Xia (hiina keeles 艾霞; sünninimi Yan Yinan (hiina: 嚴以南) 29. november 1912 Tianjin – 15. veebruar 1934 Shanghai) oli Hiina näitleja ja stsenarist. Ta mängis tummfilmides. Ta mängis karjääri jooksul kokku kaheksas filmis. Ta kirjutas stsenaariumi filmile "Kaasaegne naine" (現代一女性; 1933, lavastaja Li Pingqian), milles ise ka peaosa mängis. Ta sooritas 21-aastaselt enesetapu, kui mürgitas end toore oopiumiga. Tema elulool põhineb film "Uued naised" (新女性; 1935; lavastaja Cai Chusheng), kus nimirollis on Ruan Lingyu. Colet, Cristina (2015). "Three Chinese female screenwriters: Ai Xia, Zhang Ailing, and Peng Xiaolian". Women Screenwriters: An International Guide. Palgrave Macmillan. ISBN 978-1-137-31238-9. Ai Xia andmekogus IMDb (inglise)
Nuudsaku oja

Nuudsaku oja on oja Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi ja Mulgi vallas. Oja pikkus on 5,1 km ja valgla suurus 11,9 km², langus 9,5 m ja lang 1,86 m/km. Oja saab alguse 94,5 m kõrgusel Kassi külas ja suubub Tuhalaane külas 85 m kõrgusel paremalt poolt Tuhalaane ojasse 1,8 km kaugusel selle suudmest. Oja läbib Nuudsaku järve. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Nuudsaku oja Eesti looduse infosüsteemis Nuudsaku oja keskkonnaportaalis Nuudsaku oja Eesti looduse infosüsteemis Nuudsaku oja keskkonnaportaalis
Tillunire

Tillunire on Väikses väinas selle Muhu saare poolses küljes Väinatammiga eraldatud väina pooli ühendav süvendatud oja ehk kraav. Tillunire on kujunenud väinast, mis eraldas Kindakare (mis varem oli saar) ja Muhu saart. Kraav rajati 1940. aastate lõpus. Seda süvendas MTÜ Väikese Väina Selts aastal 2017. 25. jaanuaril 2018 kuulutati keskkonnagalal Tillunire oja puhastamine aasta keskkonnateoks. Tillunire Eesti looduse infosüsteemis "Keskkonnaminister Kiisler kuulutas välja aasta keskkonnateo ja keskkonnasõbraliku ettevõtte". Keskkonnaministeerium. 25. jaanuar 2018. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2018.