laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Pliocercus

Pliocercus on maoperekond. Perekonda Pliocercus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Pliocercus elapoides Cope, 1860 Pliocercus euryzonus Cope, 1862 Pliocercus wilmarai Smith, Perez-higareda & Chiszar, 1996. Neid madusid võib kohata Lõuna-Ameerika põhjaosas, Kesk-Ameerikas ja Mehhikos. Van Wallach, Kenneth L. Williams, Jeff Boundy, Snakes of the World: A Catalogue of Living and Extinct Species, 22. aprill 2014, lk 570, CRC Press, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 07.09.2014) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Pliocercus Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 07.09.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne CoL-is Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI Taxonomy database'is Sissekanne Roomajate andmebaasis Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Pliocercus seisuga 07.09.2014.
Stolin

Stolin on linn Valgevenes Bresti oblastis, Stolini rajooni halduskeskus. Linn asub Gorõni jõe ääres. Stolinis on toiduainetetööstus (piimatööstus ja leivatehas). Haridusasutustest on linnas kaks keskkooli ja gümnaasium. Lisaks on seal laste kunstikool ja spordikool. Stolinis asub põllumajanduskolledž. Stolinis on kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Linnas asub koduloomuuseum. Stolinis kasvab endise Radziwillide lossi pargis Kaukaasia nulu tukk, mis on koos ülejäänud pargiga looduskaitse all. Vaatamisväärsusteks on veel vanalinn koos juudi linnaosaga, viinaköök, aastal 1792 ehitatud sünagoog ja õigeusu kirik (1938). Linn on Euroopa toonekurelinnade liidu liige (teised liikmed on Busk Ukrainast, Storkow Saksamaalt, Staicele Lätist, Demene vald Lätist, Komarovce Slovakkiast, Luka nad Jihlavou Tšehhist ja Ramygala Leedust). Stolinit mainitakse esimest korda aastal 1555. XVI sajandil sai Stolinist alev, see kuulus Bresti vojevoodkonda ja Pinski maakonda. Asula omanike seas oli Salamjaretskid, Wiśniowieckid, Pacid, Sołtanid ja Skirmuntid. Alevi juures asus ka puidust kants. Aastal 1655 rüüstasid Stolinit kasakad, pärast põletasid nad asula maha. Sellest ajast peale seisis sealne kants tühjalt. Aastal 1791 sai Stolinist Bresti vojevoodkonna Pinskitaguse maakonna keskus. Aastal 1793 läks asula teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Aastal 1816 avati alevis kool, kus esimene Valgevene aladel hakati õpetama agronoomiat. Stolin hakkas kuuluma Minski kubermangu. Aastast 1921 oli Stolin Poola koosseisus, ühtlasi sai asula linnaõigused. 1939. aastal liideti linn Valgevene NSV-ga. Stolin Nadzeya Ostaptšuk – Valgevene kuulitõukaja The population as of January 1, 2024 and the average annual population for 2023 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements http://www.staicelesnovads.lv/2007_2012/esco/  Stolin – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Stolin Stolini juutide kogukonna koduleht Łuniniec Linn Valgevene fotoentsüklopeedias
SMD 2835

SMD 2835 on suure efektiivsusega pindmontaaži valgusdiood, mis on kavandatud erinevates valgustusseadmetes kasutamiseks. SMD 2835 tunnuseks on paranenud omadused teiste valgusdioodidega – suurem kontaktipindala ja parem kuumuseeemaldamine. Nad on vastupidavamad vibratsioonile, temperatuurierinevusele ning suure niiskusega keskkonnale. Sobib ka automaatse SMD montaažiks ja lainejootmiseks. SMD 2835 on tehtud indium-galliumnitriidi baasil; luminofooriks kasutatakse kollase värvi tseerium; korpuse materjal on termoplast ja veeselge läbipaistev lääts on tehtud silikoonist. Komponendi suurused on 3,5 x 2,8 x 0,8 mm. SMD 2835 soovitatakse hoida temperatuuril vahemikus +5...+30 °C ning õhuniiskus ei või ületada 70%. Pärast pakendi avamist neid tuleb kasutada 24 tunni jooksul ainult üks kord. Joote parandamine või vahetamine ei ole võimalik. Pärast jootmist ei tohi neile enne täielikku mahajahtumist rakendada mehaanilist survet. Rangelt on keelatud: puudutada komponenti teravate esemetega, jätta sellele sõrmejälgi või muid plekke, lasta sellele koguneda tolmu, hoida seda otsese päikesevalguse käes. SMD 2835 on võimalik kasutada järgmistes seadmetes: üldotstarbelised valgustid prožektorid taskulambid SMD 2835 on sertifitseeritud kasutamiseks sõidukites LED-lamp SMD 3528 SMD 3535 SMD 5630 SMD 2835 andmeleht
Ajagrupp

Ajagrupp (inglise k Date-Time Group – DTG) on standardiseeritud, lühendatud kujul kuupäeva ja kellaaja esitamise viis NATO-s. Standardiseeritud ajagruppi kasutatakse kõigis NATO armeedes peaaegu kõigis ametlikes dokumentides (näiteks operatsioonikäsud). Kuupäev – 2 numbrina, näiteks 02 Kellaaeg – 4 numbrina, näiteks 1530 Ajavöönd (UTC) – 1 tähena inglise tähestikust A–Z, näiteks B Kalendrikuu – 3-tähelise lühendina, näiteks APR Aasta – 2 numbrina, näiteks 15 Eelnev näide koondatult kirjapildis 021530BAPR15. Mõnikord jäetakse ajagrupi osade vahele tühik. Samuti kriipsutatakse läbi number "0", käsikirjas tähega "O" segamini ajamise vältimiseks (Ø). Kuupäev Ajavöönd Kalendrikuu Aasta Näiteks: 02BAPR15 Kuupäev Alguskellaaeg Lõpukellaaeg Ajavöönd Kalendrikuu Aasta Näiteks: 021500 – 1530BAPR15 Jaanuar – JAN, veebruar – FEB, märts – MAR, aprill – APR, mai – MAY, juuni – JUN, juuli – JUL, august – AUG, september – SEP, oktoober – OCT, november – NOV, detsember – DEC. Mõnikord kirjutatakse kuude lühendeid ka väiketähtedega. Eesti ajavööndis märgitakse näiteks talveaeg tähega B ja suveaeg tähega C. Ajavööndi tähise võib ära jätta, kui kõigile osapooltele on see niigi üheselt arusaadav. Näiteks riigisisesed dokumendid või juhtudel, kui kasutatav ajavöönd on eelnevalt kokkulepitud. Vaikimisi kasutatakse Zulu aega (UTC). Osades ajagruppi kasutavates dokumentides ja teadetes kasutatakse tähte J (täht, millele ei ole ajavööndi tähist määratud) kohaliku aja tähistamiseks, näiteks 021530JAPR15. UTC -12: Y- (Fidži) UTC -11: X (Ameerika Samoa) UTC -10: W (Honolulu, HI) UTC -9: V (Juneau, AK) UTC -8: U (PST, Los Angeles, CA) UTC -7: T (MST, Denver, CO) UTC -6: S (CST, Dallas, TX) UTC -5: R (EST, New York, NY) UTC -4: Q (Halifax, Nova Scotia) UTC -3: P (Buenos Aires, Argentina) UTC -2: O (Godthab, Gröönimaa) UTC -1: N (Assooorid) UTC +-0: Z (Zulu time, UTC) UTC +1: A (Prantsusmaa) UTC +2: B (Ateena) UTC +3: C (Iraak, Bahrain, Kuveit, Saudi Arabia, Jeemen, Qatar) UTC +4: D (Moskva, Venemaa ja Afganistan, ehkki Afganistan on tegelikult UTC +4:30) UTC +5: E (Pakistan, Kazakhstan, Tajikistan, Uzbekistan ja Turkmenistan) UTC +6: F (Bangladesh) UTC +7: G (Tai) UTC +8: H (Beijing, Hiina) UTC +9: I (Tokyo, Austraalia) UTC +10: K (Brisbane, Austraalia) UTC +11: L (Sydney, Austraalia) UTC +12: M (Wellington, Uus-Meremaa) United StatesDepartment of the Army Headquarters (oktoober 2017). "ATP 6-02.70. Techniques for Spectrum Management Operations" (PDF). Vaadatud 15.02.2021. Ajavööndite tähised
Austria riiklik Euroopa kirjanduse auhind

Austria riiklik Euroopa kirjanduse auhind (saksa Österreichischer Staatspreis für Europäische Literatur) on Austria Vabariigi väljaantav rahvusvaheline kirjandusauhind, mis asutati 1964. aastal Nikolaus Lenau auhinnana. Praegust nime kannab see 1965. aastast. Auhind antakse igal aastal ühele Euroopa kirjanikule, kelle looming on kättesaadav ka saksa keeles. Aastail 1969, 1979 ja 1985 auhinda välja ei antud. Auhinna suurus on 25 000 eurot. 1965 Zbigniew Herbert (Poola) 1966 W. H. Auden (Suurbritannia/USA) 1967 Vasko Popa (Serbia) 1968 Václav Havel (Tšehhoslovakkia) 1969 auhinda ei antud välja 1970 Sławomir Mrożek (Poola) 1971 Eugène Ionesco (Rumeenia/Prantsusmaa) 1972 Peter Huchel (Saksamaa) 1973 Harold Pinter (Suurbritannia) 1974 Sándor Weöres (Ungari) 1975 Pavel Kohout (Tšehhoslovakkia) 1976 Italo Calvino (Itaalia) 1977 Fulvio Tomizza (Itaalia) 1978 Simone de Beauvoir (Prantsusmaa) 1979 auhinda ei antud välja 1980 Sarah Kirsch (Saksamaa) 1981 Doris Lessing (Suurbritannia) 1982 Tadeusz Różewicz (Poola) 1983 Friedrich Dürrenmatt (Šveits) 1984 Christa Wolf (Saksamaa) 1985 auhinda ei antud välja 1986 Stanisław Lem (Poola) 1987 Milan Kundera (Tšehhoslovakkia) 1988 Andrzej Szczypiorski (Poola) 1989 Marguerite Duras (Prantsusmaa) 1990 Helmut Heißenbüttel (Saksamaa) 1991 Péter Nádas (Ungari) 1992 Salman Rushdie (India/Suurbritannia) 1993 Tšõngõz Ajtmatov (Kõrgõzstan) 1994 Inger Christensen (Taani) 1995 Ilse Aichinger (Austria) 1996 Aleksandar Tišma (Serbia) 1997 Jürg Laederach (Šveits) 1998 Antonio Tabucchi (Itaalia) 1999 Dubravka Ugrešić (Horvaatia) 2000 António Lobo Antunes (Portugal) 2001 Umberto Eco (Itaalia) 2002 Christoph Hein (Saksamaa) 2003 Cees Nooteboom (Holland) 2004 Julian Barnes (Suurbritannia) 2005 Claudio Magris (Itaalia) 2006 Jorge Semprún (Hispaania) 2007 A. L. Kennedy (Suurbritannia) 2008 Ágota Kristóf (Šveits) 2009 Per Olov Enquist (Rootsi) 2010 Paul Nizon (Šveits) 2011 Javier Marías (Hispaania) 2012 Patrick Modiano (Prantsusmaa) 2013 John Banville (Iirimaa) 2014 Ljudmila Ulitskaja (Venemaa) 2015 Mircea Cărtărescu (Rumeenia) 2016 Andrzej Stasiuk (Poola) 2017 Karl Ove Knausgård (Norra) 2018 Zadie Smith (Suurbritannia) 2019 Michel Houellebecq (Prantsusmaa) 2020 Drago Jančar (Sloveenia) 2021 László Krasznahorkai (Ungari) 2022 Ali Smith (Šotimaa) 2023 Marie NDiaye (Prantsusmaa) 2024 Joanna Bator (Poola) Österreichischer Staatspreis für Europäische Literatur
Stolini rajoon

Stolini rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblastis Valgevenes. Rajoon piirneb lõunas Ukrainaga. Rajooni pindala on 3342 km², rajoon on pindalalt Valgevene suurim. 2009. aasta seisuga elas seal 80 695 inimest. Rajoon moodustati aastal 1940. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Alšany, Biełavuša, Bieražnoje, Charomski, Fiadory, Haradnaja, Hlinka, Ladzieci, Mańkavičy, Płotnica, Radčycki, Ramieli, Rečyca, Rubieli, Ruchča, Struha, Vialikaje Malešava, Vidzibori ja Vielamičy külanõukogu. Halduskeskus on Stolini linn, teine linn on Davyd-Haradok. Rajooni koosseisu kuulub linnalistest asulatest veel Rečyca. Teised tähtsamad asulad on Alšany ja Haradnaja. Stolin Davyd-Haradok Alšany Rajooni suurim jõgi on Prõpjats. Teised tähtsamad jõed on tema lisajõed Stviga, Gorõn ja Stõr. Rajoon asub Polesje madalikul. 2009. aasta seisuga olid elanikest 97,28% valgevenelased, 1,15% venelased ja 1,57% oli teistest rahvustest. 83,21% elanike emakeel oli valgevene keel, 14,71% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 67,39% ja vene keelt 29,14% elanikest.  Stolini rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Rajooni kaart Stolini rajooni portaal (vene keeles)
Paldiski allveelaevnike kalmistu

Paldiski allveelaevnike kalmistu oli kalmistu Paldiski linnas. Kalmistu asus praeguse Lõunasadama ühe väljaku kohal. 21. novembril 1956 hukkus Pakri lahes Nõukogude allveelaev M-200. Laev vajus põhja, kuid laevas olnud mehi ei hakatud kohe päästma ning kokku hukkus allveelaevas 28 inimest. Õnnetusest pääses kuus sillal olnud inimest, teiste hulgas ka laeva kapten. Laev tõsteti üles novembri lõpus 1956, leidmata jäi kolm meremeest. Tõenäoliselt kevadel 1957 maeti hukkunud vastrajatud uuele matmispaigale Lõunasadama lähedal. Ka kolme leidmata surnukeha asemel maeti kolm tühja kirstu. Hiljem maeti kalmistule veel päästetöödel osalenud arst, kelle soov oli saada maetud just sellele kalmistule. Kokku oli kalmistule maetud seega 26 inimest ja seal oli veel 3 kenotaafi. Kalmistu pindala oli 0,08 ha. Kalmistu jäi ette Lõunasadama laiendustele. 2004. aastal kaevati kõik maetud üles, et matta nad ümber Paldiski õigeusu kalmistu idaossa eraldatud matmispaigale. Ümbermatmise pidulik tseremoonia toimus 28. augustil 2004. aastal. Praegu on endise kalmistu kohal üks Lõunasadama väljak, mis on kaetud asfaltbetooniga. Paldiski allveelaevnike matmispaik Eesti põhikaart 1999. aastast Maa-ameti Geoportaalis Allveelaev M-200 ehitus- ja hukkumislugu. Vene keeles Allveelaevaga M-200 hukkunud, nende auastmed ja ametinimetused. Pildid Paldiski allveelaevnike kalmistust. Vene keeles Anneli Ammas. Hukkunud Paldiski allveelaevnikud maeti ümber. Eesti Päevaleht, 7. jaanuar 2005
R. Kelly

R. Kelly (õieti Robert Sylvester Kelly; sündinud 8. jaanuaril 1967 Chicagos) on Ameerika Ühendriikide laulja, näitleja ja süüdi mõistetud seksuaalkurjategija.
Paldiski allveelaevnike matmispaik

Paldiski allveelaevnike matmispaik paikneb Paldiski õigeusu kalmistu idanurgas, kuid ei moodusta omaette kalmistut. Kalmistuosa rajati 2004, kui endine kalmistu jäi ette Lõunasadama laiendustele. Kõik maetud kaevati endiselt kalmistult üles ja maeti ümber Paldiski õigeusu kalmistu idaossa eraldatud matmispaigale. Ümbermatmise pidulik tseremoonia toimus 28. augustil 2004. aastal. Kalmistuosale on praeguste mälestustahvlite järgi maetud 26 inimest ja seal on 3 kenotaafi, kokku on seega 29 hauda. Paldiski allveelaevnike kalmistu Kultuurimälestis nr 19 "Paldiski linnakalmistu" "Nõukogude laevnikud maeti ümber". 31. august 2004
Engure

Engure on küla (lielciems) Lätis Tukumsi piirkonnas, Engure valla halduskeskus. Engure asub Liivi lahe ja Engure järve vahel Engure jõe suudmes. Engures on sadam ja tuletorn. Külas asuvad kool, raamatukogu, kultuurimaja ja vallavalitsus. Seal asuvad Engures slimnīca, Engures ēdnīca, Engure ja Grundmaņi bussipeatus.. Küla keskossa jääb Engure kalmistu, Engure põhjaserva aga Engure uus kalmistu. Küla järgi on nime saanud Paadla lademe Engure kihistu. Viis külas kasvavat pärna ja neli mändi on looduskaitse all. Aastail 2009–2021 kuulus küla Engure piirkonda. https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/publiska-biblioteka/pasvaldibu "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 28. mail 2020. Stratigraafia terminoloogia Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Smārde

Smārde on küla (lielciems) Lätis Tukumsi piirkonnas Smārde vallas. Smārde on valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 20 meetri kõrgusel. Smārdet on esmamainitud 1523. aastal. Küla on tekkinud Smārde mõisa (Schmarden) juurde. 1877. aastal avati Riia–Tukumsi raudteeliini ääres Smārde jaam. Toonane jaamahoone ei ole säilinud, praegune jaamahoone pärineb 1930. aastast. Esimese maailmasõja ajal läbis küla ümbrust rinne, kus võitlesid Läti kütid. 1936. aastal avati nende vennashaua kohal mälestusmärk. Aastail 2009–2021 kuulus küla Engure piirkonda, olles selle halduskeskuseks. Küla jääb osaliselt Ķemeri rahvusparki. Smārdes on põhikool ja raamatukogu, seal asub ka piirkonnavalitsus. Külas asuvad Smārdes stacija ja Smārde bussipeatus.. 2015. aastal oli külas 789 elanikku, 2020. aastal 619. Smārde Taisnā iela Mälestusmärk I maailmasõjas langenutele Vietvārdu datubāze, vaadatud 30.05 2020 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/publiska-biblioteka/pasvaldibu "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 30. mail 2020.
Alsunga

Alsunga (vanasti ka Alšvanga või Alsvanga) on küla (lielciems) Lätis Kuldīga piirkonnas, Alsunga valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 32 meetri kõrgusel. Aastail 1950–1990 oli Alsunga alev. Asulas oli Alsunga mõisa (Alswangen) süda. Alšvanga oli vana kuralaste küla, mille juures asus ka muinaslinnus. Asulat on esimest korda mainitud aastal 1231 nimega Aliswangis. Alsunga kuulus toona kuralaste Bandava muinasmaakonda. Aastal 1341 rajas Kuldīga komtuur sinna väikese tugipunkti, mis aastal 1372 kivist lossiks ümber ehitati. Ajal, mil Alsunga kuulus Kuramaa hertsogiriiki, hakkasid Alsunga (saksa keeles Allschwangen) ümbruses tegutsema jesuiidid. Osa sealsest rahvast pöördus katoliku usku ja on selle säilitanud tänapäevani. Alsunga on selle suitide nimetusega tuntud rahvakillu keskuseks. Alsungas asub aastal 1623 valminud katoliku kirik, kus suitid koos käivad. Külas on raamatukogu. Piirkonna omavalitsus on kultuuriväärtuslike objektina ära märkinud represseeritutele püstitatud mälestuskivi, Alsunga apteegi ja kirikuõpetaja maja. Alsungas asub Kalnbirze kalmistu. Alsungat läbis raudteeliin Ventspils–Liepāja. Selle ääres asus kaks raudteejaama, neist põhjapoolsemast hargnes kitsarööpmeline raudtee Kuldīgasse. Külas on Rijase bussipeatus. Alsungas kasvavad Kalnbirze kalmistu mänd, Alsunga Bērzkalni tiigi ääres kasvav mänd (kõrgus 27 m) ja tamm aadressil Upes iela 3 on looduskaitse all. Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Alsunga loss, Alsunga katoliku kirik ja selle orel, Kalniņi muinaskalmed ning linnamägi Dižgabalkalnsi mägi. Külas oli 2015. aastal 789 elanikku, 2019. aastal aga 684 elanikku. Aastail 2009–2021 asus seal Alsunga piirkonna halduskeskus. https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/alsungas-novada-biblioteka Alsungas novads Alsungas novada kultūras mantojumu skatīt "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 19. mail 2020. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 15.02 2018 Vietvārdu datubāze
Alsunga loss

Alsunga loss (läti keeles Alsungas pilsmuiža, saksa keeles Alschwangen) on loss Lätis Alsunga piirkonnas Alsungas. Loss asub aadressil Pils iela 1. Aastal 1341 rajas Kuldīga komtuur Alsungasse väikese tugipunkti, mille juures karjatati lehmi. Aastal 1372 ehitati see kivist lossiks ümber. Alsunga ordulinnus ehitati kastellina, XV sajandil rajati lõunamüüri äärde ka majapidamishooned. Nende kohale rajati teine korrus, kus asusid eluruumid. XV sajandi lõpus – XVI sajandi alguses valmis torn. Algselt allus Alsunga loss Kuldīga komtuurile. Aastail 1573–1738 oli loss Alsunga mõisa keskuseks, mille omanikeks olid Schwerinid. Aastal 1623 võttis toonane mõisnik Johan Ulrich von Schwerin poola päritolu preili Barbara Konarskaga abiellumiseks vastu katoliku usu ja tõi Alsungasse jesuiidid. Jesuiitide misjonitöö tagajärjel pöördus osa rahvast katoliku usku, tänapäeval elavad nende järglased Lätis suitide rahvakilluna. Aastal 1738 läks Alsunga Kuramaa hertsogite valdusse. Sellest ajast peale oli Alsunga loss kohaliku riigimõisa halduskeskuseks. Alsunga mõis jäi riigimõisaks kuni Tsaari-Venemaa lagunemiseni ja Läti iseseisvumiseni. Aastal 1741 toimusid lossis ümberehitustööd. Hoone sai omale barokse välimuse. XVIII sajandi lõpus lisati lossile tall, ait ja väravatorn. Aastal 1920 läks loss valla valdusse. Aastal 1925 rajati talli meierei, kolm aastat hiljem ehitati väravatorn ümber spordisaaliks. Aastal 1939 lisati aidale teine korrus ja hoone ehitati kohaliku kooli tarbeks ümber. Sissekanne Läti mõisate saidil; fotod (läti keeles)
Suitid

Suitid (läti Suiti) on läti keelt kõnelev balti rahvas, mille ajalooline keskus on Alsunga. Tänapäeval on suite ligikaudu 2500. Suite eristab lätlastest katoliku usk, ka on nende kultuuris säilinud vanapäraseid jooni. Kultuuriliste eripärade tõttu ei ole kõik suitide aladel elavad katoliiklased suitid. Aastail 1573–1738 olid Alsunga mõisa omanikud Schwerinid. 1623. aastal võttis toonane mõisnik Johan Ulrich von Schwerin poola päritolu preili Barbara Konarskaga abiellumiseks vastu katoliku usu ja tõi Alsungasse jesuiidid. Nende misjonitöö tagajärjel pöördus osa rahvast katoliku usku, tänapäeval elavad nende järglased Lätis suitide rahvakilluna. Rahva nimetus tulenebki jesuiitidest. 1623. aastal valmis ka suitide keskuseks olev Alsunga katoliku kirik. Tänapäeval elavad suidid Alsunga vallas, aga ka mõnes ümbritsevas vallas. Suitide kultuur kuulub Läti kultuurikaanonisse, samuti ka UNESCO inimkonna suulise ja vaimse pärandi meistriteoste nimekirja. http://www.unesco.org/culture/ich/index.php?lg=en&pg=00311&topic=mp&cp=LV "Suitu pūrs" (tõlkes 'suitide kaasavara'). Latvijas Etnogrāfiskais brīvdabas muzejs. Rīga 1991. 160 lk. Läti keeles, resümeed inglise ja vene keeles Video suitidest (inglise keeles)
Esiliiga 2014

Esiliiga 2014 on Eesti jalgpalli tugevuselt teise liiga, Esiliiga, 24. hooaeg, mis algas 2. märtsil ning lõppes 9. novembril 2014. 2013. aasta hooaja teine koht Jõhvi FC Lokomotiv tõusis Meistriliigasse, 9. koha saavutanud Tallinna FC Puuma ning 10. koht Kiviõli FC Irbis jäid liigasse püsima tänu 5. koht Tartu SK 10 ja 6. kohtTartu JK Tammeka II loobusid EMV-tel osalemisest. Vabaks jäänud kohad hõivasid Meistriliigast väljalangenud FC Kuressaare ning Esiliiga B-tasandilt edutatud klubid Nõmme Kalju FC II ja Pärnu Linnameeskond. 1Puuma alustas hooaega kolme miinuspunktiga, kuna ei suutnud täita kõiki litsentsi tingimusi Reeglid paremusjärjestuse määramiseks:1) punktid; 2) vähem loobumiskaotusi/tühistatud tulemusi; 3) võidud; 4) punktid omavahelistest mängudest; 5) väravate vahe omavahelistest mängudest; 6) väravate vahe; 7) löödud väravad; 8) võõrsil löödud väravad; 9) Fair Play punktid. (M) = Meister; (LV) = Langes liigast välja; (E) = Edutatud; (ÜV) = Üleminekumängude võitja. Selles tabelis on väljatoodud meeskondade positsioonid peale igat vooru. Hooajalõpus mängivad Esiliiga 8. koht üleminekumänge karikasüsteemis kodus-väljas printsiibil Esiliiga B 3. kohaga. HÜJK Emmaste loobus mängudest. Rakvere JK Tarvas jätkab järgmine aasta Esiliigas ja HÜJK Emmaste Esiliiga B-s Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu. Meistriliiga 2014 Esiliiga B 2014 II liiga 2014 III liiga 2014 IV liiga 2014 http://www.jalgpall.ee/lprotocol.php?st=style_fp.css&proto_id=51684&b=EL http://www.jalgpall.ee/lprotocol.php?st=style_fp.css&proto_id=56402&b=EL "Puuma lööb konkurente nooruse uljusega". Soccernet.ee. 19. jaanuar 2014. "Sergei Zamogilnõi lahkub peatreeneri kohalt" [Sergei Zamogilnõi quits the manager position]. Kuressaare. 7. jaanuar 2014. "FC Kuressaare uus peatreener on Pelle Pohlak" [The new manager of FC Kuressaare is Pelle Pohlak]. Kuressaare. 8. jaanuar 2014. "Bondarenko maandus Tarvas" [Bondarenko lands in Tarvas]. Soccernet.ee. 3. juuli 2014. Puuma alustab hooaega miinuspunktidega soccernet.ee, 28. veebruar 2014 "Eesti 2015. a meistrivõistluste Premium ja Esiliiga juhend" (PDF). Eesti Jalgpalli Liit. 19. november 2014. Vaadatud 27. oktoober 2015. "Eesti 2014.a meistrivõistluste Meistri- ja Esiliiga juhend" (PDF). Eesti Jalgpalli Liit. 6. detsember 2013. "Premium liiga kuu parimad on Prosa ja Ratnikov". Eesti Jalgpalli Liit. Vaadatud 4. aprill 2014. "Premium liiga kuu parimad on Prins ja Reintam". Eesti Jalgpalli Liit. Vaadatud 1. mai 2014. "Maikuu parimateks tunnistati Hurt ja Ratnikov". Soccernet.ee. Vaadatud 10. juuni 2014. "Kuu parimateks Kristal ja Omanidze". Soccernet.ee. Vaadatud 7. juuli 2014. "Meistriliiga juulikuu parimad olid Puštov ja Luigend". Õhtuleht. 1. august 2014. Vaadatud 17. august 2014. "Premium liiga kuu parimad tulevad Sillamäelt". Õhtuleht. 12. september 2014. Vaadatud 12. september 2014. "Premium liiga kuu parimad tulevad Sillamäelt". Eesti Jalgpalli Liit. 2. oktoober 2014. Vaadatud 2. oktoober 2014. "Premium liiga kuu parimad on Manucho ja Frantcev". Eesti Jalgpalli Liit. 6. november 2014. Vaadatud 6. november 2014.