laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Koit Alekand

Koit Alekand (29. august 1929 Tartu – 19. oktoober 2018) oli eesti maaparandusteadlane, maastikuplaneerija ja Eesti Maaülikooli professor. Sündis 29. augustil 1929 Tartus, oli Eesti maaparandusteadlane ja õppejõud. 1996. aastast oli Eesti Maaülikooli emeriitprofessor. Alekand on uurinud kuivendussüsteemide töökindlust ja maaparandusobjektide maastikuökoloogilist kujundamist. Ta oli Eesti taasiseseisvumisjärgsel perioodil Eesti maastikuarhitektuuriõppele aluse panija. Alekandi teeneks on maastikuarhitektuuri eriala avamine toonases Eesti Põllumajandusülikoolis, kui üliõpilaste vastuvõtmine maastikuarhitektuuri erialale algas 1995. aastal. Ta oli Tartu Ökoinsenerikeskuse asutajaid ja esimees aastatel 1992–1998. Ta suri 19. oktoobril 2018 ja maeti 1. novembril 2018 Tartu Uspenski kalmistule Raadil. Alekand lõpetas 1949. aastal Tartu 6. Keskkooli ja 1954. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna hüdrotehnikainseneri kutsega. Ta kaitses 1966. aastal Valgevene Maaparanduse ja Veemajanduse Teaduslikus Uurimisinstituudis tehnikakandidaadi kraadi. Väitekiri käsitles savitorudrenaaži ummistumist mineraalpinnases. 1954. aastal asus Alekand tööle Eesti Põllumajanduse Akadeemiasse. Aastatel 1971–1978 ja 1981–1985 töötas ta maaparanduse kateedri juhatajana. 1989. aastal anti talle professori kutse. 1994. aastal sai ta veemajanduse instituudi maaparanduse õppetooli professoriks. Alekand läks emerituuri 1996. aasta septembris. 1985 – Eesti NSV teeneline insener 2006 – Valgetähe IV klassi teenetemärk 2012 – valiti Eesti Maastikuarhitektide Liidu auliikmeks teenete eest Eesti maastikuarhitektuuri edendamisel 1995: Koit Alekand. "Maastikuplaneerimine". Tartu: Eesti Põllumajandusülikool. 94 lk. ISBN 998-5904109 [1] 2002: Koit Alekand ja Toomas Timmusk. "Vooluveekogude maastikuökoloogiline käitlus". Tartu : Eesti Põllumajandusülikooli Kirjastus. 69 lk. ISBN 998-5816536 [2] "Eesti teaduse biograafiline leksikon. 1. köide". Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000. Lk 50 Emeriitprofessorid. emu.ee Uudised ja artiklid. maastikuarhitekt.ee Foto. maastikuarhitekt.ee Koit Alekand 80. library.emu.ee
Quim Torra

Joaquim Torra i Pla (sündinud 28. detsembril 1962 Blanesis) on Kataloonia poliitik. Ta on 14. maist 2018 131. Generalitat de Catalunya president. Ta sündis aastal 1962 Blanesis Girona provintsis Kataloonias. Ta on lõpetanud Universitat Autònoma de Barcelona juristina. Ta on abielus, tema abikaasa Carola Miró on kooliõpetaja; neil on kolm lastː kaks tütart ja poeg.
Nehatu Algkool (Karuse)

Nehatu Algkool oli algkool Nehatu külas endises Karuse vallas. Nehatu algkoolis õpetas väliseestlase, Hanila valla aukodaniku Lily Kocinsi tädi Hilda Koldof-Simm. Koolis on õppinud bioloog Mart Viikmaa. "Kebina pere lugu" Hanila Muuseumi Selts (vaadatud 6. juunil 2019) "Nehatu koolipreilid" (foto, 1936)
Natalja Beltšenko

Natalja Beltšenko (vene keeles Наталья Юльевна Бельченко; sündinud 7. jaanuaril 1973) on ukraina luuletaja, kirjanduskriitik ja tõlkija. Kirjutab vene keeles. Ta sündis 1973. aastal Kiievis inseneride peres. Lõpetas 1997. aastal Kiievi ülikool filoloogia erialal. Töötas Kiievis Ukraina Teaduste Akadeemia Keeleteaduse instituudis, kirjandusuurijana on tegelnud vene luuletaja Nikolai Kljujevi loominguga. Beltšenko kuulub 1997. aastast alates Ukraina Kirjanike Liitu ning on avaldanud kokku seitse luulekogu. Alates 2005. ajakirja ШО kirjandustoimetaja. Elab Kiievis. Beltšenko luuletusi on tõlgitud saksa, prantsuse, inglise, poola, bulgaaria ja korea keelde. Tema loomingut on ilmunud antoloogiates "An Anthology of Contemporary Russian Women Poets" (2005) ja "Освобожденный Улисс" (2004), ajakirjades Новый Мир, НЛО, Октябрь, Дружба народов, Волга. Natalja Beltšenko esines 2016. aastal Tartus kirjandusfestivalil Prima Vista. Beltšenko on saanud 2000. aastal Hubert Burda fondi kirjandusauhinna (Stiftung Hubert Burda, Hubert Burda Preis für junge europäische Lyrik, loodud tunnustamaks Ida-Euroopa noori luuletajaid) ja 2006. aastal Nikolai Ušakovi nimelise preemia (Ukraina kirjanike liidu preemia vene keeles kirjutavatele autoritele).
Hemant Divate

Hemant Divate (sündinud 1967. aastal) on Mumbais elav ja töötav marathi luuletaja, tõlkija, toimetaja ja kirjastaja. Hemant Divate esimest kaht marathikeelset luulekogu "Chautishiparyantchya Kavita" ("Luuletused kolmekümne neljani", 2001) ja "Thambtach Yet Nahi" ("Võimatu on lakata", 2006) võib pidada marathi kirjanduses teedrajavateks. Ta luulet on tõlgitud inglise, prantsuse, hispaania, saksa, urdu, araabia, gudžarati, bengali, hindi, oria, tamili, telugu, kannada ja malajalami keelde. 2012. aastal andis kirjastus Poetrywala välja ta kolmanda marathikeelse luulekogu "Ya Roommadhye Aale Ki ife Suru Hote" ('elu algab hetkel, kui sa sesse ruumi sisened'). Luuletaja ja tõlkija Dilip Chitre on tõlkinud inglise keelde "Chautishiparyantchya Kavita", pealkirjaga "Virus Alert". Selle raamatu on oma keeles välja andnud ka hispaanlased ja iirlased. 2012. aastal ilmus tema teine inglise keelest tõlgitud luulekogu, "A Depressingly Monotonous Landscape". Hemant Divate on Indias mitme kirjandusajakirja nõustaja. Ta on marathikeelse väikese kirjandusajakirja Abhidhanantar asutaja ja toimetaja. See ajakiri, neli numbrit aastas, on järjepidevalt ilmunud 15 aastat. Ajakiri Abhidhanantar ja kirjastus Poetrywala kokku on publiku ette toonud üle 45 marathi- ja ingliskeelse luulekogu. Ta on oma loomingut tutvustanud mitmel omamaisel ja rahvusvahelisel luule- ja kirjandusfestivalil nii Aasias, Euroopas kui ka Ladina-Ameerikas, sealhulgas Tartus kirjandusfestivalil Prima Vista 2015. ja 2016. aastal. Hemant Divate on pälvinud mainekaid auhindu, sealhulgas Kolkata kirjandusorganisatsiooni Bharatiya Bhasha Parishadi auhinna (Kolkata, India) ja Maharashtra Fondi preemia (Maharashtra Foundation, USA). https://www.paperwall.in/authors/10/Hemant-Divate
Jeon Jungkook

Jeon Jungkook (sündinud 1. septembril 1997 Busanis) on Lõuna-Korea laulukirjutaja, laulja ja tantsija. Tuntuks on ta saanud lauljana seitsmeliikmelises bändis BTS. Jungkook omab musta taekwondo vööd. Ta lõpetas gümnaasiumi 2017. aasta veebruaris. Ta on bändi kõige noorem liige. Jeon Jungkooki artistinimi on Jungkook.. Ta on esitanud BTS-i diskograafia osana kolm soololaulu – "Begin" 2016. aastal, "Euphoria" 2018. aastal ja "My Time" 2020. aastal - mis kõik on Lõuna-Korea Gaoni digitaalses edetabelis. Ta salvestas ka BTS-il põhineva veebifilmi 7Fates: Chakho heliriba loo "Stay Alive". 2022. aastal esines Jungkook Ameerika laulja Charlie Puthi singlil "Left and Right", mis saavutas USA Billboard Hot 100 edetabelis 22. koha. Hiljem samal aastal sai temast esimene Lõuna-Korea artist, kes avaldas FIFA maailmameistrivõistluste jaoks ametliku loo. heliriba looga "Unistajad", mida ta esitas hiljem 2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste avatseremoonial. 2023. aastal andis Jungkook välja oma debüütsingli "Seven", kus osales Latto, mis purustas arvukalt edetabeli- ja voogedastusrekordeid. See debüteeris Billboard Hot 100, Global 200 ja Global Excl esikohal. USA edetabelites, tehes temast esimese Korea sooloartisti, kes seda teinud, ja lõpuks sai temast ajaloo kiireim laul, mis ületas Spotifys 1 miljard voogu. Tema järelsingel "3D", kus osaleb Jack Harlow, debüteeris nii Hot 100 kui ka Ühendkuningriigi singlite edetabelis viiendal kohal, tehes Jungkookist esimese Lõuna-Korea sooloartisti, kes saavutas viimasel kaks järjestikust esiviisikust.
Valerie Fritsch

Valerie Fritsch (sündinud 1989) on Austria kirjanik ja fotokunstnik. Sündinud Grazis, asus ta pärast küpsuseksamite sooritamist 2007. aastal õppima fotograafiat ja töötab fotokunstnikuna. Ta on Grazi autorite ühenduse die plattform liige ning avaldab tekste kirjandusajakirjades ja antoloogiates. Autori loomingut on tugevasti mõjutanud tema reisid – kuus kuud aastast veedab ta välismaal. Valerie Fritschi debüütromaan "Kehastumised" ("VerkörperungEN") ilmus 2011. aastal, aasta hiljem järgnes fotodega reisiraamat "Maailm on minu sisikond" ("Die Welt ist meine Innerei", 2012). 2015. aastal ilmunud romaan "Winteri aed" ("Winters Garten") osutus tõeliseks läbimurdeteoseks. See valiti Saksa Raamatuauhinna (Deutscher Buchpreis) nominendiks, st aasta 20 parima saksakeelse romaani hulka. "Winteri aed" ilmus Terje Looguse tõlkes eesti keeles kirjastuses Eesti Raamat 2016. aasta kevadel. Raamatuesitlusel Tartu kirjandusfestivalil Prima Vista oli külaliseks ka Valerie Fritsch ise. Valerie Fritsch on võitnud Ingeborg Bachmanni auhinna konkursil (Ingeborg-Bachmann-Preis) 2015. aastal publikupreemia. Koduleht
Saksa Raamatuauhind

Saksa Raamatuauhind (Deutscher Buchpreis) on tunnustus, mida antakse välja alates 2005. aastast aasta parimale saksakeelsele romaanile, üleandmine toimub oktoobris Frankfurdi raamatumessil. Auhinda annab välja Saksa Raamatukaubanduse Börsiühingu Fond, auhinna eesmärk on saksa keeles kirjutavate autorite vastu huvi äratamine ka väljaspool saksa keeleruumi, lugemise ja raamatu kui meediumi väärtustamine. Kandidaate esitavad Saksa, Austria ja Šveitsi kirjastused; kandideerivad romaanid, mis on ilmunud ajavahemikus eelmise aasta oktoobrist auhinna andmise aasta septembrini. Seitsmeliikmelises žüriis on kaks kirjanikku, neli ajakirjanikku ja üks kirjastaja, žürii koosseis muutub igal aastal. Žürii paneb augusti lõpuks kokku 20 teosest koosneva pika nimekirja (longlist), septembris avaldatakse kuuest teosest koosnev lühike nimekiri (shortlist) ja auhinna laureaat selgub oktoobris. Pikka ja lühikesse nimekirja satuvad sageli uued, laiemale avalikkusele veel tundmatud nimed, saksakeelse kirjanduse mitmekesisust esindavad autorid. Saksa Raamatuauhinna laureaat saab 25 000 eurot, ülejäänud viis finalisti saavad 2500 eurot. Rahalisest auhinnast olulisem või samaväärne on meedia tähelepanu ja raamatu läbimüügi kasv. Enamasti jõuavad auhinna võitnud romaanid bestsellerite nimekirjadesse ja kirjaniku tuntus laieneb väljapoole saksa keeleruumi piire, sest romaane tõlgitakse teistesse keeltesse. Saksa Raamatuauhinna pälvinud teostest on eesti keeles ilmunud: 2009 Kathrin Schmidt "Du stirbst nicht" ("Sa ei sure" , e.k. 2010, tlk Piret Pääsuke) 2007 Julia Franck "Die Mittagsfrau" ("Keskpäevanaine", e.k. 2009, tlk Piret Pääsuke) 2011 Eugen Ruge "In Zeiten des abnehmendan Lichts" ("Kahaneva valguse aegu", e.k. 2018, tlk Piret Pääsuke) Kirjandusveeb Saksa Raamatuauhinna koduleht
Mikk Matsi

Mikk Matsi (sündinud 7. juulil 1986 Pärnus) on eesti loodusfotograaf. Mikk Matsi lõpetas 2005. aastal Kilingi-Nõmme Gümnaasiumi. 2008. aastal lõpetas ta Tallinna Tehnikaülikooli bakalaureuseõppe puidutehnoloogia erialal ja 2011. aastal samas magistriõppe (magistritöö teemaks oli "Puidu omaduste ja spooni tootmisprotsessi mõju liimitavuse kvaliteedile"). Ta töötab peakonstruktori ja kavandamisosakonna juhatajana mööbliettevõttes AS Sarkop. Eesti suurima loodusfotokonkursi "Looduse aasta foto" žürii eesotsas Rein Maraniga määras 2018. aastal peaauhinna – Suure Hundi auhinna – Mikk Matsile foto "Karupere" eest. Harjumaal ühe suure looduskaitseala serval 2017. aasta augustis tehtud foto emakarust kolme pojaga sai esikoha ka kategoorias "Parim loomaportree". Konkursi auhinnatseremoonia peeti 12. mail 2018 Estonia kontserdisaalis. Rein Maran sõnas "Looduse aasta foto 2018" galal Estonia kontserdisaalis aasta loodusfotot – "Karuperet" – iseloomustades, et selles pildis on selge sõnum: "Võidupildis on pöördumine, et meil peaks olema kõigil ruumi. Meie seisame teeserval, meie ja metsa vahel on karud ja vaatavad küsivalt meie poole, kas ka neile on kohta." 2018 – fotokonkursil "Looduse aasta foto 2018" I koht kategoorias "Parim loomaportree" (foto "Karupere") 2018 – fotokonkursil "Looduse aasta foto 2018" peaauhind koos Suure Hundi tiitliga Lisaks fotograafiale on Mikk Matsi meelisalaks käia Põhja-Eesti kärestikerohkeil jõgedel lõhelisi püüdmas. Pildistamas käib ta aga enamasti Pärnumaal. Lühidalt. mikkmatsi.com 57. lend 2005. a. kilingi.edu.ee Vilistlase otsing: "Mikk Matsi". ttu.ee Puidu omaduste ja spooni tootmisprotsessi mõju liimitavuse kvaliteedile. etis.ee "Loodusfoto aastaraamat 2018" Tallinn: Looduskiri, 2018. Lk 10 TTÜ / Sisseastuja. ttu.ee Looduse Aasta Foto 2018 võitis Mikk Matsi fotoga "Karupere". looduseomnibuss.ee Mikk Matsi fotod. mikkmatsi.com Looduse Aasta Foto 2018 võitis Mikk Matsi fotoga "Karupere". heureka.postimees.ee, 13. mai 2018
Khánh Bình

Khánh Bình on omavalitsusüksus Cà Mau provintsis Vietnamis.
Jacques Insermini

Jacques Insermini (24. oktoober 1927 Pariis – 6. juuni 2024) oli prantsuse mootorisportlane kaskadöör ja filminäitleja. Ta oli kolmekordne Prantsusmaa meister (1960, 1961 ja 1962). 1966. aastal alustas Insermini karjääri näitlejana. Ta töötas mängufilmides, televisioonis, teatris ja pornofilmides. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. mai 2018. Vaadatud 14. mail 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Mick Walker. The Manx Norton – l. 114 – Redline Books, 2006 – ISBN 0-9544357-9-6 https://www.imdb.com/name/nm0409374/ http://racingmemo.free.fr/M%20FRANCE/MOTO%20FRANCE%201960.htm http://racingmemo.free.fr/M%20FRANCE/MOTO%20FRANCE%201961.htm http://racingmemo.free.fr/M%20FRANCE/MOTO%20FRANCE%201962.htm https://www.lesarchivesduspectacle.net/?IDX_Personne=84576 http://www.iafd.com/person.rme/perfid=jinsermi/gender=m/jacques-insermini.htm
Leida Leesment

Leida Leesment (neiupõlves Leida Liidak, kuni 1936. aastani Leida Liidemann; 11. juuni 1918 Samarkandi oblast, Turkestan – 3. juuli 1998 Malmö) oli Rootsi võimlemisorganisatsiooni Malmöflickorna asutaja. Leida Leesment oli lõpetanud Tartu Ülikooli võimlemisinstituudi ja töötanud paar aastat Tallinnas võimlemisõpetajana, kui perekond 1944. aastal Rootsi põgenes. Stockholmis töötas ta Ernst Idla assistendina tema võimelmisrühma juures. 1954. aastal kolis perekond Leesment Malmösse, kus Leida Leesment asutas võimlemisrühma Malmöflickorna, mis põhines peamiselt rütmilistele liigutustele ja tantsule pallidega. Algusest peale osalesid selles Leida vanemad tütred ja seejärel ka noorim tütar Tiina. Mõni aasta pärast seda, kui Tiina oli õpinguid lõpetanud ning saanud võimlemisõpetaja kutse, jätkas Leida Leesmenti tööd Malmöflickorna juhina ta tütar Tiina Leesment Bergh. Rootsi kuninglik medal Illis quorum Leida Leesmenti isa oli Karl Liidak. Tema abikaasa oli Hans Leesment ja tütred Reet Sepp, Kaja Leesment ja Tiina Leesment Bergh. Pille-Mai Laas. In Memoriam Tiina Leesment Berg Eesti Päevaleht (Rootsi), nr 8, aprill 2018 Malmöflickorna koduleht
Tibor Badari

Tibor Badari (17. august 1948 Mátészalka – 9. oktoober 2014 Budapest) oli Ungari poksija ning poksitreener ja -tegelane. Ta oli kokku kaheksakordne Ungari meister – kärbeskaalus (kuni 51 kg) aastatel 1967–1968, kukk-kaalus (kuni 54 kg) aastatel 1970–1971 ning sulgkaalus (kuni 57 kg) aastatel 1973–1976. Ta osales kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel, kus kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Leo Rwabwogole (Uganda) ja jäi edasistest medaliheitlustest välja ning sulgkaalus (kuni 57 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel, kus kaotas 3. ringis oma kohtumise ja jäi edasistest medaliheitlustest välja. Ta osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 1. maailmameistrivõistlustel (Havanna, 1974), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Mariano Álvarezele (Kuuba) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.. Ta võitis kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks kukk-kaalus (kuni 54 kg) 19. Euroopa meistrivõistlustel (Madrid, 1971) ning sulgkaalus (kuni 57 kg) 21. Euroopa meistrivõistlustel (Katowice, 1975). Pärast sportlaskarjääri lõpetamist 1978. aastal töötas ta poksitreenerina ja hiljem oli ametis Ungari Poksiliidu juures. Ungari täiskasvanute meistrivõistlused poksis. Tulemused inglise keeles 19. suveolümpiamängude poksivõistlus. México 1968. Tulemused inglise keeles 21. suveolümpiamängude poksivõistlus. Montréal 1976. Tulemused inglise keeles "1. maailmameistrivõistlused poksis. Havanna 1974. Tulemused inglise keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. august 2011. Vaadatud 16. mail 2018. 19. Euroopa meistrivõistlused poksis. Madrid 1971. Tulemused inglise keeles 21. Euroopa meistrivõistlused poksis. Katowice 1975. Tulemused inglise keeles Tibor Badari veebisaidil Olympedia (inglise)
Claus Høxbroe

Claus Høxbroe (sündinud 1980. aastal) on taani luuletaja, kes on ise nimetanud end biitpoeediks (beatpoet). Kopenhaagenist pärit luuletaja loomingu keskseks teemaks on linnaelu. Høxbroe linnaluule kasutab teravaid ja humoorikaid võrdlusi ning mänglevat tänavakeelt, sellele on omane rütm ja keele voolavus, siin-ja-praegu-hetke vahendamine. Kirjutamisega sama oluline on luuletaja loomingus olnud tekstide elav esitus lavalt, ta esinemisstiili iseloomustab improvisatsioon ja pidev suhtlus publikuga. Alates 2013. aastast on ta koos taani džässpianisti Oscar Gilbertiga esitanud ja salvestanud 1940. ja 1950. aastatel Ameerika Ühendriikidest alguse saanud beat-luulet. Claus Høxbroe avaldas oma esimese luulekogu "Ulg tänavalt" ("Hylet fra gaden") 2006. aastal. Kokku on ta üllitanud kümme luulekogu, millest värskeim on 2015. aastal avaldatud taani- ja saksakeelne "Asphalt und Auferstehung | Asfalt og opstandelse". Lisaks kirjutamisele on ta salvestanud koostöös Taani muusikute ja kunstnikega mitmeid spoken word heliplaate. Alates 2007. aastast on tal ilmunud kuus albumit. Rahvusvahelist tuntust on luuletaja kogunud esinemistega Norras, Rootsis, Inglismaal, Soomes ja Saksamaal. Lisaks taani keelele on tema luulet avaldatud saksa keeles. 2016. aastal esines Claus Høxbroe koos Oscar Gilbertiga Tartu kirjandusfestivalil Prima Vista ja Tallinnas Kirjanike Maja saalis. Valik Høxbroe luuletusi on ilmunud 2016. aasta Akadeemia 5. numbris Eva Velskeri tõlkes. 2011. aastal pälvis Høxbroe Dan Turèlli auhinna (Dan Turèll Medaljen). "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. mai 2018. Vaadatud 16. mail 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. mai 2018. Vaadatud 16. mail 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Koduleht
Marius Povilas Elias Martynenko

Marius Povilas Elijas Martynenko (sündinud 1993) on leedu luuletaja. Ta osales 2015. aasta novembris Tartus Euroopa luuleprõmmu meistrivõistlustel Leedu esindajana ja saavutas 6. koha. 2016. aastal oli ta esineja Tartu kirjandusfestivali Prima Vista.
Leonberger

Leonberger on suurekasvuline koeratõug. Tõu nimetus on pandud Saksamaal Baden-Württembergis asuva Leonbergi linna järgi. Legendi järgi aretati leonberger koeraks, mis sarnaneks lõvile linna vapil. Turja kõrgus: Isane: 71-80 cm: keskmine 75 cm Emane: 65-75 cm: keskmine 70 cm Kaal: Isane: 54-77 kg: keskmine 64-68 kg Emane: 45-61 kg: keskmine 52 kg "Leonberger" (PDF). Eesti Kennelliit. Vaadatud 22.03.2019. Junehall Petra (2005). Breed Standard: Leonberger.
Mullikile

Mullikile (inglise keeles bubble wrap) on läbipaistev plastmaterjal, mida kasutatakse habraste esemete pakkimiseks. Korrapäraselt asetsevad õhuga täidetud poolkerad (mullid) kaitsevad õrnu esemeid purunemise eest. Bubble Wrap (algselt Air Cap) on üldine kaubamärk, mis kuulub ettevõttele Sealed Air. 1957. aastal proovisid kaks leiutajat Alfred Fielding ja Marc Chavannes leiutada kolmemõõtmelist plastikust tapeeti. Ehkki nende mõte ebaõnnestus, leidsid nad, et nende loomet on võimalik kasutada pakkematerjalina. Ettevõtte Sealed Air Corp asutas Alfred Fielding 1960. aastal. Mullikilet, mis pehmendab õrnu ja kergesti purunevaid esemeid, on üldjuhul saadaval erineva suurusega, olenevalt pakitud eseme suurusest ja vajalikust pehmenduskaitse astmest. Vähendamaks transpordiga kaasnevaid kahjustusi, kasutatakse toodete pakkimiseks mitut kihti mullikilet. Ühekihilist pinnakaitset kasutatakse teatud tüüpi kirjaümbrikutes. Mullid võivad olla läbimõõduga 6 mm (1/4 tolli) kuni 26 mm (1 toll) või rohkem, et tagada transiidi ajal lisakoormuste liigne surve. Kõige tavalisem mullide suurus on 1 cm. Lisaks plastikust õhumullide kaitsele võib toodetele kaitset pakkuda ka plasti materjal. Näiteks kasutatakse elektrooniliste osade ja komponentide kohaletoimetamisel antistaatilist plasti, mis hajutab staatilise laengu ja kaitseb tundlikke elektroonilisi kiipe staatilisuse eest, mis võib neid kahjustada. Üks esimesi mullipakendi laialdasemaid kasutusi oli 1960. aastal, mil ostjatele toimetati kätte uus IBM 1401 arvuti. Varem polnud keegi mullikilesse pakendatud tooteid saanud. Kuna mullipakend tekitab kokkusurumisel purunemise käigus plaksuva heli, siis kasutatakse seda sageli lõbusa ajaviitena. Mõned veebisaidid pakuvad ka virtuaalset meelelahutust. Mullipakendiprogrammid näitavad mullikile tükikest, millele klõpsates saab mullikesi "poppida" ehk katki teha. "Bubble Film and Bags".
Oscar Gilbert

Oscar Gilbert (sündinud 1986) on taani pianist. Oscar Gilbert on lõpetanud Rütmimuusika Konservatooriumi (Rytmisk Musikkonservatorium) Kopenhaagenis. Ta komponeerib džässi, popi, R&B ja afro-beat'i võtmes ning mängib mitmes muusikakollektiivis. Gilbert on koostööd teinud impro-comedy grupiga Den Lalleglade Brigade, tuntud Taani räppari Per Versiga ja luuletaja Claus Høxbroega. 2013. aastal ilmus Oscar Gilberti ja Claus Høxbroe esimene ühisplaat „Alasti kui vaststündinu“ („Nogne som Nyfodte“), milles Høxbroe kannab ette oma tekste ning Gilbert improviseerib klaveril. 2015. aastal ilmunud plaadil „Hämariku tsensuur“ („Tusmørkets Censur“) on Gilbert komponeerinud muusika spetsiaalselt Høxbroe tekstidele ning see on lindistatud paljude muusikute ühistööna. Oscar Gilbert on esinenud koos Claus Høxbroega 2016. aastal Tartu kirjandusfestivalil Prima Vista. Koduleht
Vilis Lācītis

Vilis Lācītis, kodanikunimega Aleksandrs Ruģēns (sündinud 20. novembril 1975) on läti kirjanik ja muusik. Elab ja kirjutab Ühendkuningriigis Oxfordis. Ta on õppinud antropoloogiat Oxfordi Ülikoolis. Muusikuna tegutses Lätis aastail 2002–2007 ansamblis Pupociklu Vasara. Ruģēnsi pseudonüüm Vilis Lācītis viitab läti nõukogude sotsrealismi klassikule Vilis Lācisele ja nagu kirjanik ise on öelnud – kui Lācis (läti k „karu“) oli klassik, siis Lācītis (läti k „karuke“) on väike klassik, klassikuke. Oma raamatuesitlustel astus autor kirjanikutee algusaastail publiku ette karukostüümis või karumaski taha peitudes, mistõttu tema isik jäi algul saladuseks. "Stroika vaatega Londonile" ("Stroika ar skatu uz Londonu", 2010) "Äratada Lāčplēsist" ("Pamodināt Lāčplēsi", 2011) "Pikk tee Hantõ-Mansiiskisse" ("Garais ceļš uz Hantimansijsku", 2012) "Amsterdami printsiip" ("Amsterdamas princips", 2013) Vilis Lācītise debüütteos „Stroika vaatega Londonile“ saavutas kiiresti publikumenu, olles 2010. aastal autori kodumaal kõige loetum läti keeles kirjutatud romaan. Samuti pälvis romaan Jānis Roze raamatupoe eriauhinna, Ventspilsi raamatukogu sümpaatia auhinna, Delfi lugejate auhinna ning oli kirjanduse aastaauhinna finalist debüütteoste kategoorias. 2011. aastal anti teos välja ka audioraamatuna. Jaanuaris 2017 ilmus Vilis Lācītise esikromaan inglise keeles pealkirjaga "Stroika London with a View"; see on saadaval ka e-raamatuna. 2013. aastal ilmus ansambli Pupociklu Vasara esikalbum.
Zelenogorsk (Krasnojarski krai)

Zelenogorsk on kinnine linn Venemaal Krasnojarski krais, mis asub Krasnojarskist 150 km idas, Kani jõe kaldal. Linn asutati 1956. aastal kinnise linnana. Ametlikes dokumentides kandis Nõukogude ajal nime Zaozjornõi-13, hiljem Krasnojarsk-45. Zelenogorskis toodetakse madalalt rikastatud tuumakütust tuumaenergeetika tarbeks. Samas ettevõttes toodetakse ka heli- ja videokassette ning televiisoreid Thomson. http://www.zeladmin.ru/ http://www.gorodzelenogorsk.ru/
Etnomeedia

MTÜ Etnomeedia on Eestis registreeritud mittetulundusühing, mille eesmärk on tutvustada rahvaste etnograafiat, folkloori, antropoloogiat ja teisi rahvuskultuuri valdkondi. Selle juht on Aleksei Aleksejev. Peale tema kuuluvad MTÜ Etnomeedia juhatusse ka Jüri Muttika ja Mihhail Božko. "MTÜ Etnomeedia koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. juuni 2018. Vaadatud 2. juunil 2018. "Etnomeedia MTÜ". inforegister.ee. Vaadatud 2. juunil 2018.