laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
United States Marshals Service

United States Marshals Service (Ameerika Ühendriikide marssaliteenistus, USMS) on föderaalne õiguskaitseamet Ameerika Ühendriikides. USMS on justiitsministeeriumi alluvuses tegutsev ametkond, mis tegutseb föderaalkohtusüsteemi täitevasutusena õiguskaitselistes ülesannetes. See on USA vanim föderaalne õiguskaitseamet, mis loodi 1789. aasta kohtute seadusega George Washingtoni presidendiajal Ameerika Ühendriikide marssaliametina (Office of the United States Marshal). Tänapäevasel kujul loodi USMS 1969. aastal, et koondada föderaalkohtupiirkondades seni eraldiseisvalt tegutsenud marssalid keskse organisatsiooni alla. USMS vastutab peamiselt kohtunike ja teiste kohtutöötajate ihukaitse, põgenenud kurjategijate püüdmisoperatsioonide korraldamise, kuritegeliku vara haldamise, föderaalse tunnistajakaitseprogrammi ning vangide ja illegaalsete immigrantide transpordisüsteemi toimimise, föderaalsete vahistamismääruste jõustamise ja föderaalvalitsuse kõrgemate ametnike turvamise eest. Oma ajaloo vältel on marssalid pakkunud ka ainulaadseid turvateenuseid, sealhulgas näiteks kodanikuõiguste liikumise ajal lõunaosariikides õppinud afroameeriklastest üliõpilaste kaitset, Ameerika Ühendriikide õhuväe LGM-30 Minutemani tuumarakettide transpordi turvamist, korrakaitset Ameerika Ühendriikide Antarktika-programmile ning riigi strateegilise ravimitagavara valvet. Marssalid nimetab ametisse Ameerika Ühendriikide president senati ettepanekul ja kinnitusel. Teenistust juhib direktor, kelle ametisse määramine toimub samasugusel viisil. https://www.usmarshals.gov/duties/factsheets/facts.pdf "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. oktoober 2020. Vaadatud 17. novembril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.law.cornell.edu/uscode/text/28/561 Ametlik koduleht (inglise keeles)
BMW 6. seeria

BMW 6. seeria on keskklassi grand-tourer auto, mida Saksa autotootja BMW tootis ajavahemikus 1976–1989 ja uuesti aastast 2003. Kõik 6. seeriad on toodetud 5. seeria platvormil.  Pikemalt artiklis BMW 6. seeria (E24) Esimene 6. seeria kandis keretähist E24, seda toodeti 1976–1989, vahetades välja E9 kupee. Seda toodeti ainult 2-ukselise kupeena. 1989. aastal sai selle järglaseks BMW 8. seeria (E31). BMW 633 CSi BMW 633 CSi BMW M635CSi (1985) Teine 6. seeria tuli välja aastal 2003, keretähisega E63 (kupee) ja E64 (kabriolett). Seda toodeti kuni 2010. Kolmas 6. seeria tuli välja 2011, lisaks 2-ukselisele kupeele (F12) ja kabrioletile (F13) lisandus 2012. aastal mudelisarja 4-ukseline Gran Coupé kupee (F06). Kolmandat põlvkonda toodeti aastani 2018. Selle vahetas välja 8. seeria. Neljas 6. seeria tuli välja 2017, seda toodetakse ainult 5-ukselise Gran Turismo laugpärana (G32), vahetades välja endise 5. seeria Gran Turismo (F07).
Anton Kasemets

Anton Kasemets (10. detsember 1890 Rabivere mõis, Kohila vald, Hageri kihelkond, Harjumaa – 11. jaanuar 1978 Toronto, Kanada) oli eesti muusikateadlane, koorijuht ja helilooja. 1908–1914 õppis ta Peterburi konservatooriumis orelit Louis Homiliuse ja Jacques Samuel Handschini klassis ning kompositsiooni Vassili Kalafati, Mihhail Tšernovi ja Maximilian Steinbergi klassis. Täiendas end seejärel Berliinis (1922) ja Viinis (1928) muusikapedagoogika ja koorijuhtimise alal. 1935. aastal lõpetas ta eksternina Tallinna Konservatooriumi keskkooli laulu- ja muusikaõpetaja erialal. 1922. aastal valiti ta Eesti Lauljate Liidu nõukogu ja juhatuse liikmeks. 1929–1933 oli ta ametis „Estonia“ teatri direktorina, kus läks kompromissitu tööstiili ning ägeda iseloomu tõttu teatri kollektiiviga vastuollu ja lahkus ametist. Seejärel jätkas 1933. aastast pedagoogilist tegevust Inglise Kolledži abijuhatajana ja Tallinna Konservatooriumis koorijuhtmise ja muusikaajaloo õppejõuna (1941–1944). Kasemets oli üks üldjuhte VIII ja IX üldlaulupeol. Ta põgenes 1944. aastal Saksamaale, oli Geislingenis ja Bambergis eesti kooride juht ja muusikaõpetaja. 1950. aastal siirdus USA-sse, töötas Detroitis muusikaõpetajana ning esines organistina. 1957 valiti ta Põhja-­Ameerika Kooride Liidu poolt 1957. aastal korraldatud laulupeo üldjuhiks. 1972. aastast elas Kanadas. „Muusika algõpetus“ (1918, kordustrükid 1921 ja 1924) „Kontrapunkti, kaanoni, fuuga ja muusikavormide õpetus“ (1934) „Eesti muusika arenemislugu“ (1937) „Eesti pagulas-helilooming“ (Kauge Kodu 1, 1946) 1939 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk Tema poeg on helilooja Udo Kasemets. "Anton Kasemets". Eesti Muusika Infokeskus. Vaadatud 17.11.2020. Rubinstein-Normet, Dagmar (detsember 2017). "Pühendunud muusikamees Anton Kasemets". Kultuur ja Elu. Lk lk 52.lk 52
Frywałd

Frywałd (saksa keeles Freiwalde) on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Krakówi maakonnas Krzeszowice vallas. Frywałd asub Krzeszowicest umbes 5 km lõunakagus ja Krakówi kesklinnast 20 km läänes. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/011212006065-0324211?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022.
Ostrężnica

Ostrężnica on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Krakówi maakonnas Krzeszowice vallas. Ostrężnica asub Krzeszowicest umbes 7,5 km loodes ja Krakówi kesklinnast ligikaudu 30 km lääneloodes. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/011212006065-0324458?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022.
Sergei Merkurov

Sergei Dmitrijevitš Merkurov (vene keeles Сергей Дмитриевич Меркуров; 7. november (vkj 26. oktoober) 1881 Alekhsandrapol, Jerevani kubermang, Venemaa Keisririik – 8. juuni 1952 Moskva) oli kreeka-armeenia päritolu Nõukogude Liidu skulptor. Ta oli NSV Liidu Kunstide Akadeemia akadeemik (1947) ja aastatel 1944–1949 A. Puškini nimelise Kujutava Kunsti Muuseumi direktor. Merkurovit peeti suurimaks surimaskide meistriks NSV Liidus. Ta oli kolme suurima Jossif Stalini monumendi skulptor NSV Liidus. Esimene neist paiknes Jerevanis (kõrgus koos alusega 49 meetrit), teine Rahvamajanduse saavutuste näitusel Moskvas, kolmas Dubnas Moskva-nimelise kanali alguse juures. Viimatimainitu kõrval, teisel pool kanalit on siiani säilinud 37 meetri kõrgune V. I. Lenini monument, mille autor on samuti Merkurov. Sergei Merkurov sündis Alekhsandrapolis (tänapäeval Gyumri, Armeenia). Pärast poliitilist skandaali lahkus ta Kiievi Polütehnilisest Instituudist ja kolis Šveitsi, kus jätkas haridusteed Zürichi Ülikooli filosoofiateaduskonnas. Samaaegselt hakkas ta skulptor Adolf Meyeri õpilaseks. Šveitsis kohtus Merkurov Vladimir Leniniga ja käis kuulamas tema kõnesid. Aastatel 1902–1905 õppis Saksamaal Müncheni kunstikolledžis professor Wilhelm von Rümanni juures. 1905–1907 elas ja töötas Pariisis, kus sai mõjutusi Auguste Rodini töödest. Merkurov naasis Venemaale 1907. aastal, kui Armeenia apostliku kirikupead kutsusid teda valmistama lahkunud patriarh Mkrtich Khrimiani surimaski. See oli Merkurovil esimene selletaoline. Merkurov on muuhulgas võtnud ka Lev Tolstoi, Vladimir Lenini, Nadežda Krupskaja, Maksim Gorki, Vladimir Majakovski, Aleksei Tolstoi, Mihhail Bulgakovi, Feliks Dzeržinski, Mihhail Frunze, Clara Zetkini ja Sergei Eisensteini surimaskid. A. Puškini nimeline Kujutava Kunsti Muuseumi direktorina päästis Merkurov Katariina Suure monumendi ja korraldas selle salajase saatmise Jerevani, kus see oli varjul kuni naasmiseni Venemaale 2006. aastal. Merkurov on maetud Novodevitšje kalmistule Moskvas. 1984. aastal avati Gyumris skulptori perele kuulunud majas Merkurovi muuseum, kus on välja pandud 59 kuulsa inimese surimaskid, sealhulgas ka ainus algupärane V. I. Lenini surimask. NSV Liidu rahvakunstnik (1943) Stalini preemia laureaat (1941, 1951) Lenini orden (1939) valiti NSV Liidu Kunstide Akadeemia akadeemikuks (1947) Tööpunalipu orden (1947, 1952) Rosenberg, Suzanne (1991). A Soviet odyssey. Toronto: Penguin. Lk 55. ISBN 9780140129274. "Меркуров С.Д. (in Russian)". Monulent.ru. Originaali arhiivikoopia seisuga 17.05.2021. Vaadatud 17.07.2014. "Скульптор Сергей Меркуров". Deathmask.kiev.ua. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.06.2014. Vaadatud 17.07.2014. Vladica, Viorica (27 June 2003) Art of the Departed: Gyumri museum houses rare, if creepy, death masks. armenianow.com "Меркуров, Сергей Дмитриевич". Krugosvet.ru. Vaadatud 17.07.2014. Торжество Екатерины (vene). Российская газета, №3977. 23.01.2006. Vaadatud 17.07.2014.  Sergei Merkurov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Prak Sokhonn

Prak Sokhonn (khmeeri keeles ប្រាក់ សុខុន; sündinud 3. mail 1954 Phnom Penhis) on Kambodža poliitik. Aastatel 1972–1975 õppis ta Phnom Penhis õigusteadust. Prak Sokhonn asus Kambodža armee teenistusse 1979. aastal. 1979–1986 töötas ta Kambodža armee ajalehes ajakirjanikuna. 1986–1992 oli ta sama ajalehe asetoimetaja. 1989. omandas ta diplomi Ajakirjanike Õppe Rahvusvahelises Instituudis Budapestis. 1993. aastal töötas ta Kambodža armee infoteenistuse ülemana ja armee pressiesindajana. 1993. aastal omandas ta diplomi Rahvusvahelises Avaliku Halduse Instituudis Pariisis. 1993–1998 töötas ta Kambodža peaministri nõunikuna. 1999. aastal oli ta Kambodža suursaadik Prantsusmaal, Belgias, Hollandis, Austrias, Taanis, Rootsis, Soomes, Euroopa Liidus ja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni juures Genfis. 2001. aastal omandas ta diplomi Diplomaatiliste ja Strateegiliste Uuringute Keskuses Pariisis. 2003–2013 töötas ta peaministri nõunikuna, Kambodža Ministrite Nõukogu büroo riigisekretärina ja ministrina peaministri käsutuses. 2013. aasta septembrist kuni 2016. aasta aprillini oli ta Kambodža posti- ja telekommunikatsiooni minister. Alates 2016. aasta aprillist kuni 2023. aasta augustini oli ta Kambodža välisasjade ja rahvusvahelise koostöö minister. 2018. aasta septembrist kuni 2023. aasta augustini oli ta ka Kambodža asepeaminister. Prak Sokhonn. Curriculum Vitae Kingdom of Cambodia. Ministry of Foreign Affairs & International Cooperation Ministers '23 Kamnotra. Vaadatud 5. novembril 2023
Namangan

Namangan [namanga'nn] on linn Usbekistanis, Namangani vilajeti keskus. Asub Fergana oru põhjapiiril, Taškendist 430 km idas. Namangan on elanike arvult Usbekistani teine linn.
Māra

Māra võib olla deemon budismis,  Pikemalt artiklis Māra (budism) jumalanna läti rahvausundis.
Māra (budism)

Māra (sanskriti ja paali keeles māra 'surmaja, hävitaja'; tiibeti keeles bdud; hiina keeles 魔 mo; jaapani keeles ma) on budistlikus mütoloogias deemon või jumalus, budistlikus kosmoloogias ihade valla valitseja. Nimi Māra esineb budismi kõigi põhivoolude tekstides. Māra peamiseks funktsiooniks peetakse olendite, eriti bodhisattvate takistamist nende püüdlustes jõuda virgumisele. Budismi mütoloogias allub Mārale arvutu hulk kurje vaime ja jumalusi, kes personifitseerivad inimese meeleplekke (himu, viha, kõrkus jt). Māra tütred kehastavad seksuaalkirgi. Paljude budistlike legendide meelisteemaks on kirjeldused, kuidas Māra kiusas Šākjamunit, kui too oli bodhipuu all virgumas. Traditsioonilises budismis võib eristada Māra mitmeid tüüpe: Kleśa-māra, meeleplekkide personifikatsioon, ahnuse, vihkamise ja rumaluse väljendus. Mṛtyu-māra, surma personifikatsioon. Skandha-māra, isiksusliku vaate või kogu tingimusliku eksistentsi metafoor. Devaputra-māra, ihade valla valitseja ja hävitaja, kes püüdis Šākjamunit takistada virgumise saavutamisel. Mae Thorani Ida mõtteloo leksikon: Māra Buswell, Robert Jr; Lopez, Donald S. Jr., eds. (2013). Princeton Dictionary of Buddhism. Princeton, NJ: Princeton University Press. pp. 530–531, 550, 829. ISBN 9780691157863. Wisdom Library: Mara, Māra: 24 definitions Jokin, Keizan; Nearman, Hubert (translator) (2003). "The Denkōroku: The Record of the Transmission of the Light" (PDF)[1]. Mount Shasta, California: OBC Shasta Abbey Press. Retrieved 2019-12-06.
Bruno Fornaroli

Bruno Fornaroli Mezza (sündinud 7. septembril 1987 Saltos) on Uruguay-Austraalia jalgpallur, kes mängib ründajana Austraalia kõrgliiga klubis Perth Glory ja Austraalia jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Uruguay suurklubis Nacional, mille põhimeeskonnas debüteeris ta 2006. aastal. Hooajal 2007–08 lõi ta Uruguay kõrgliigas 15 väravat. 2008. aasta liitus ta Itaalia kõrgliiga klubiga Sampdoria, kuid ei suutnud seal läbimurret teha. 2009. aastal mängis ta Sampdoriast laenul Argentina kõrgliiga klubis San Lorenzo, hooajal 2009–2010 Hispaania esiliiga klubis Recreativo de Huelva ja 2011. aastal taas Nacionalis, kellega tuli sel aastal Uruguay meistriks. Hooajal 2012–2013 mängis Fornaroli Kreeka kõrgliiga klubis PAE Panathinaikόs. Seejärel kuulus ta aastatel 2014–2015 Uruguay kõrgliiga klubi Danubio ridadesse. Hooajal 2013–14 tuli ta Danubioga Uruguay meistriks. 2015. aasta augustis sõlmis ta lepingu Austraalia kõrgliiga klubis Melbourne City. Esimesel hooajal lõi ta liigas 25 väravat, millega oli liigas suurim väravakütt. Ta valiti sel hooajal liiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja koos Aaron Mooyga Melbourne City hooaja parimaks mängijaks. 2016. aastal võitis ta klubiga Austraalia karika. 2019. aasta märtsis sõlmis ta kaheaastase lepingu Perth Gloryga. Fornaroli kuulus Uruguay kuni 17-aastaste koondisse 2003. aastal Lõuna-Ameerika omavanuste meistrivõistlustel. 24. märtsil 2022 debüteeris ta 34-aastaselt Austraalia jalgpallikoondises MM-i valikmängus Jaapani vastu, saades 34-aastaselt Austraalia koondise vanimaks debütandiks. Nacional Uruguay Primera División: 2010–2011 Danubio Uruguay Primera División: 2013–2014 Melbourne City FFA Cup: 2016
Douglas Luiz

Douglas Luiz Soares de Paulo (tuntud kui Douglas Luiz; sündinud 9. mail 1998 Rio de Janeiros) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Torino Juventus ja Brasiilia jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Vasco da Gama, mille põhimeeskonnas debüteeris ta 2016. aastal. 2017. aastal sõlmis ta lepingu Manchester Cityga. Aastatel 2017–2019 mängis ta Manchester Cityst laenul Hispaania kõrgliiga klubis Girona. 2019. aasta juulis liitus ta Aston Villaga. Sama aasta 17. augustil lõi ta mängus Bournemouthi vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas. Suvel 2024 liitus ta 50 miljoni euro eest Juventusega. Brasiilia jalgpallikoondises tegi Douglas Luiz debüüdi 19. novembril 2019 sõprusmängus Lõuna-Korea vastu. "Transfer news: Douglas Luiz joins Aston Villa". Aston Villa F.C. 25.7.2019. Vaadatud 18.11.2020  Douglas Luiz – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Sergei Širokov

Sergei Sergejevitš Širokov (vene keeles Серге́й Серге́евич Широков; sündinud 10. märtsil 1986 Moskvas) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Moskva Spartak ründajana paremäärel. Ta alustas klubikarjääri Moskva CSKA-s, mille meeskonnas debüteeris ta Venemaa kõrgliigas hooajal 2004–05. Alates järgmisest hooajast kuulus ta klubi põhikoosseisu. 2006. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Vancouver Canucksi poolt 163. valikuna. Põhja-Ameerikas mängis ta aastatel 2009–2011 kaks hooaega, põhiliselt American Hockey League'i klubis Manitoba Moose. Aastatel 2010 ja 2011 valiti ta AHL-i tähtede mängule. NHL-is sai ta Canucksi meeskonnas väljakule kokku kaheksas mängus. Ainsa värava lõi ta NHL-is 18. jaanuaril 2011 mängus Colorado Avalanche'i vastu. 2011. aastal naasis Širokov Moskva CSKA-sse. 2013. aasta novembris siirdus ta Omski Avangardi. 2015. aasta detsembris liitus ta Peterburi SKA-ga, kellega võitis 2017. aastal Gagarini karika. Aastatel 2018–2020 mängis Širokov taas Avangardis. 2020. aasta mais liitus ta Spartakiga. KHL-i tähtede mängul on Širokov osalenud aastatel 2012, 2013 ja 2019. 2018. aasta taliolümpiamängudel võitis Širokov Venemaa olümpiavõistkonnaga kuldmedali. Lisaks on ta Venemaa jäähokikoondise koosseisus tulnud aastatel 2012 ja 2014 maailmameistriks.  Sergei Širokov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Sergei Širokov NHL.com lehel Sergei Širokov hockeydb.com lehel
Rytro

Rytro on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Sączi maakonnas, Rytro valla halduskeskus. Rytro asub Slovakkia piirist ligikaudu 8 km kaugusel, Nowy Sączist umbes 14 km lõunas. Rytro on turismi- ja puhkekeskus. Seal asuvad Baniska metsareservaat (17, 7 ha) ja 14. sajandil ehitatud rüütlilossi varemed. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/011212210152-0459550?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022. Rytro Encyklopedia PWN
Loode föderaalringkond

Loode föderaalringkond on üks kaheksast föderaalringkonnast Venemaal. Loode föderaalringkonda kuuluvad: Karjala Vabariik (Республика Карелия) Komi Vabariik (Республика Коми) Arhangelski oblast (Архангельская область) Kaliningradi oblast (Калининградская область) Leningradi oblast (Ленинградская область) Murmanski oblast (Мурманская область) Novgorodi oblast (Новгородская область) Pihkva oblast (Псковская область) Vologda oblast (Вологодская область) Peterburi linn (Санкт-Петербург) Neenetsi autonoomne ringkond (Ненецкий автономный округ) Venemaa presidendi esindajad Loode föderaalringkonnas: Viktor Tšerkessov (18. mai 2000 – 11. märts 2003) Valentina Matvijenko (11. märts 2003 – 1. november 2003) Ilja Klebanov (25. november 2003 – 6. september 2011) Nikolai Vinnitšenko (6. september 2011 – 11. märts 2013) Vladimir Bulavin (11. märts 2013 – 28. juuli 2016) Nikolai Tsukanov (28. juulist 2016 – 25. detsember 2017) Aleksandr Beglov (25. detsember 2017 – 3. oktoober 2018)
Naftalan

Naftalan [naftal'ann] on linn Aserbaidžaanis Goranboy rajoonis. http://files.preslib.az/projects/azerbaijan/gl2.pdf#page138
Karmo Kurvits

Karmo Kurvits (sündinud 1. märtsil 1986) on Eesti koolijuht. Karmo Kurvits on lõpetanud Tartu Ülikooli ja saanud sotsiaalteaduste magistrikraadi. Aastatel 2014-2024 oli ta Võru Gümnaasiumi direktor. Varem on ta olnud Tartu Kunstigümnaasiumi ja Miina Härma Gümnaasiumi õppealajuhataja. Alates 21.septembrist 2024, on ta Kohtla-Järve Järve Kooli direktori kohusetäitja 2017 Vabariigi Presidendi hariduspreemia Saluveer, Tomi. Võru gümnaasiumi juht Karmo Kurvits lahkub ametist. Lõuna-Eesti Postimees, 5. aprill 2024. Inno Tähismaa (27.9.2014). "Võru riigigümnaasiumi värske juht Karmo Kurvits: „Mul on soov end siin teostada."". dea.digar.ee. Vaadatud 21.11.2020. President andis neljale noorele üle hariduspreemia, ERR, 14. detsember 2017 Karmo Kurvits, Terevisioon, 30. oktoober 2020 (video, 6:15) Tomi Saluveer, Võru koolijuht täitis oma lapsepõlveunistuse, Lõuna-Eesti Postimees, 23. oktoober 2020 Võru gümnaasiumi direktor sai noore haridustegelase preemia, LounaLeht.ee, 15. detsember 2017 Võru riigigümnaasiumi direktoriks saab Karmo Kurvits, Wõrumaa Teataja, 13. August 2014
Eponž

Eponž (inglise keeles pongee) on üldnimetus pehmetele, kergetele ja tihedatele labases siduses siidkangastele, mida toodeti Hiinas ja mis oli tähtis ekspordiartikkel; eponži kootakse tänapäevani paljudes tekstiilivabrikutes eriti Sichuani, Anhui, Zhejiangi ja Jiangsu provintsides. Kangaid nimetatakse päritoluprovintsi järgi: honan, šantung, antung, ningai. Kangaste raskus varieerub 36–50 grammini ruutmeetri kohta. Kasutatakse pluuside õmblemiseks, voodriteks, aga ka vihmavarjukangana. H. Luke. Pongee. - Glossary. Design&Make A. Tervonen. Kangad. Argo, 2016 Pongee Fabric: Uses and Advantages. - hfumbrella.com
Nouakchott

Nouakchott [nuakš'ott] on Mauritaania pealinn ja riigi suurim linn. Asub Atlandi ookeani rannikul. 1958. aastani oli Nouakchott väike kaluriküla. Pärast Mauritaania iseseisvumist sai 1962. aastal riigi pealinnaks ja hakkas kiiresti kasvama. Linnas on üheksa linnaosa: Teyarett, Ksar, Tevragh Zeina, Toujounine, Sebkha, El Mina, Dar Naim, Araffat ja Riyadh. Nouakchottis on riigi tähtsaim sadam, linnast saab alguse 1100 km pikkune maantee Némasse. http://www.ons.mr/images/Archive/doc/publication/Annuaire_Statistique_2016.pdf
Ivan Alfjorov

Ivan Alfjorov (vene keeles Иван Прокопьевич Алфёров 22. märts 1897 Mõsovskaja Vologda kubermang – 12. august 1979 Moskva) oli Nõukogude Liidu väejuht, kindralleitnant. Ta sündis aastal 1897 Mõsovskajas Vologda kubermangus (praeguse haldusjaotuse järele Kirovi oblasti Luza rajoonis) talupoja perekonnas. Ta alustas sõjaväeteenistust 1916. aastal 216. tagavarapolgus Kozlovis (praegu Mitšurinsk). Aastal 1917 lõpetas ta Moskva lipnike kooli. Pärast lipnike kooli lõpetamist teenis nooremohvitserina 8. Soome laskurkorpuses, mis sõdis Esimeses maailmasõjas 7. armee koosseisus edelarindel.
Otšakiv

Otšakiv (ukraina keeles Очаків) on linn Ukraina Mõkolajivi rajoonis Mõkolajivi oblastis. Linn asub Musta mere ääres. Lähim suurem linn on Mõkolajiv. Otšakivi rand Püha Nikolai kirik Otšakivis Чисельність наявного населення України на 1 січня Otšakivi linnanõukogu
Honan

Honan on Hiinas Honani provintsis toodetud kerge siidkangas, eponžidest kõige peenem. Honan on traditsiooniliselt kootud labases siduses ja koeks kasutati ebaühtlast kreemvalget metsikute siidiliblikate siidniiti. Honan on eponžidest ainuke, mida saab kergesti värvida ka taimsete värvainetega; ta värvub kergesti ja ühtlaselt. Kangas on mati pinnaga ja tugeva koestruktuuriga, sellest tehakse luksuslikke kardinaid, padjakatteid ja eriti lambivarjusid. Tänapäeval nimetatakse honaniks ka sarnase struktuuri ja välimusega tehiskiust kangaid. M. B. Picken. A Dictionary of Costume and Fashion. Mineola, New York, 1999 H. Luke. Honan. - Glossary. Design&Make A. Tervonen. Kangad. Argo, 2016
Nikola Selaković

Nikola Selaković (serbia keeles Никола Селаковић; sündinud 30. aprillil 1983 Titovo Užices) on Serbia jurist ja poliitik. Nikola Selaković on omandanud Belgradi ülikoolis bakalaureuse- ja magistrikraadi õigusteaduse alal. Doktoriõpinguid alustas ta samas ülikoolis 2010. aastal. Alates 27. juulist 2012 kuni 27. aprillini 2014 oli ta Serbia justiits- ja avaliku halduse minister. Alates 27. aprillist 2014 kuni 11. augustini 2016 oli ta Serbia justiitsminister. Alates 28. oktoobrist 2020 on ta Serbia välisminister. on valitud Venemaa Kunstide Akadeemia välisliikmeks Selaković Republic of Serbia. The High Court Council Serbia. Ministries, etc. rulers.org
Antung

Antung (inglise keeles antung silk) on Hiinast Andongist pärit labases koes siidkangas, kootud puhastatud tussarsiidist. Kangas on tugev, pehme ja peen, kergete ebatasasustega koelõngades. Mõnikord kasutatakse antungis puuvillaga või tehiskiuga kokkukedratud siidi. Kangas on värvimata olekus soojatooniline beež, kuid on hästi värvitav. Antungi kasutatakse rõivakangana, voodrikangana, siidimaaliks ja sisustustekstiilides, näiteks padjakateteks ja lambivarjudeks. H. Luke. Antung Silk. - Glossary. Design&Make
Alexander Steffensmeier

Alexander Steffensmeier (sündinud 1977 Lippstadtis) on saksa illustraator ja lastekirjanik. Ta õppis Fachhochschule Münsteris disaini õppesuunal illustratsiooni. Alates 2003 on ta vabakutseline illustraator ja kirjanik ning elab Münsteris. Eesti lugejatele on tuntuim tema lehm Liselotte sari. "Lieselotte lauert", 2006 "Lieselotte im Schnee", 2007 "Gute Idee! Erfinder verändern die Welt", 2007 "Lieselotte sucht einen Schatz", 2009 "Lieselottes Abenteuer. Hörbuch", 2009 "Malen mit Lieselotte. Ausmalbuch", 2009 "Lieselotte macht Urlaub", 2011 *Lieselotte ist krank", 2013 "Lieselotte sucht", 2014 "Ein Geburtstagsfest für Lieselotte", 2016 "Mis kell on, Liselotte?" (värsid Leelo Tungal), Kirjastus Karrup, Tallinn 2017 "Lehm Liselotte otsib aaret" (värsid Leelo Tungal), Kirjastus Karrup, Tallinn 2017 "Mängime peitust, Liselotte!" (tõlkinud Kirjastus Karrup), Kirjastus Karrup, Tallinn 2017 "Lehm Liselotte mängib peitust" (värsid Leelo Tungal), Kirjastus Karrup, Tallinn 2014 "Värvi koos Liselottega" (värsid Leelo Tungal), Kirjastus Karrup, Tallinn 2014 Scolastic Steffensmeieri koduleht Steffensmeieri blogi