laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Friedman

Friedman on juudi perekonnanimi. Samad võimalikud variandid on Friedmann(de), Fridman, Freedman(de), Frydman(fr) ja teised. Benjamin M. Friedman (1944), USA majandusteadlane Carl Friedman (Carolina Klop; 1952), Hollandi kirjanik Celia S. Friedman (1957), USA kirjanik David Director Friedman (1945 ), USA majandusteadlane, füüsik, libertarismi teoreetik, Rose Director Friedmani ja Milton Friedmani poeg Herbert Friedman (1916–2000), USA füüsik Jeffrey M. Friedman (1954), USA molekulaargeneetik Jerome Isaac Friedman (1930), USA füüsik Marilyn Friedman (1945), juudi päritolu USA feministlik filosoof Max Paul Friedman, saksa ajaloolane Michael Friedman (helilooja) USA helilooja Michael Friedman (filosoof) (1956), USA filosoof Milton Friedman (1912–2006), USA majandusteadlane, Rose Director Friedmani mees Patri Friedman (1976), USA libertarismi teoreetik, David Director Friedmani poeg Perry Friedman (1935–1995), Kanada muusik Philip Friedman (ka Filip Friedman; 1901–1960), Poola päritolu USA ajaloolane Renée Friedman, USA egüptoloog Rose Director Friedman (1910–2009), USA poliitkirjanik, Milton Friedmani naine Sy Friedman (1953), USA matemaatik Thomas Loren Friedman (1953), USA ajakirjanik ja välispoliitika-analüütik William Friedman (1891–1969), Vene päritolu USA krüptoloog
Toomas Nestor

Toomas Nestor (sündinud 10. juunil 1959) on eesti viiuldaja ja vioolamängija. Ta kuulus II viiulina Tallinna keelpillikvarteti esimesse koosseisu. Ta on ka Tobiase Keelpillikvarteti liige. 2003 Heino Elleri nimeline muusikapreemia http://www.emic.ee/toomas-nestor
Riina Pikani

Riina Pikani (sündinud 26. juulil 1960) on eesti pianist. Ta töötab rahvusooperis Estonia kontsertmeistrina.
Ellen Grünfeldt

Ellen Grünfeldt (ka Ellen Grünfeld, aastast 1953 Ellen Metsis; 4. juuli 1916 Sagadi – 30. august 2013) oli eesti näitleja. Ta sündis metsaülema tütrena. Aastal 1940 lõpetas ta Rakveres naiskutsekooli. Ta töötas aastatel 1940–1949 ja 1954–1974 Rakvere Teatris ning aastatel 1949–1950 Lõuna-Eesti Teatris. Ta oli aastast 1953 abielus näitleja Harald Metsiga. 1941 August Kitzberg "Libahunt" (Tiina) 1942 August Mälk "Lõunatuul" (Ellen Paas) 1943 August Mälk "Ellen Paas" (Ellen Paas) 1943 Hella Wuolijoki "Vastumürk" (doktor Sarkalahti) 1944 Tammsaare/Andres Särev "Kõrboja peremees" (Eevi) 1946 John Boynton Priestley "Inspektor tuli" (Sheila) 1947 August Jakobson "Elu tsitadellis" (Liidia) 1954 Mihhail Lermontov "Kaks venda" (Veera) 1954 Gotthold Ephraim Lessing "Minna von Barnhelm" (Minna) 1954 Eduard Vilde/Ott Raudheiding "Külmale maale" (Virgu Anni) 1955 Oskar Luts/Andres Särev "Suvi" (Teele) 1956 Mark Twain/Paul Kilgas "Tom Sawyeri seiklused" (Huck Finn) 1957 Mark Twain/Paul Kilgas "Vikerkaar jõel" (Huck Finn) 1958 Oskar Luts/Andres Särev "Vaikne nurgake" (preili Leise) 1960 Péteris Pétersons "Valgete tornide varjud" (Ella) 1963 Osvald Tooming/Paul Kilgas "Perekond Kirret" (Velda) 1970 Tammsaare/Rein Olmaru "Kõrboja peremees" (Madli) 1973 Ardi Liives "Sikud ja lambad" (Pomerantsi Elli) 1974 Viktor Rozov "Meelelahutaja" (Maria Pavlovna) 1979 Anton Tšehhov "Onu Vanja" (Maria Vassiljevna Voitinskaja) Eesti teatri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Eesti Teatriliit. Tallinn 2000 Sirp 6. september 2013 (nekroloog)
Pime armastus

"Pime armastus" on mitme teose pealkiri: "Pime armastus" on Wilkie Collinsi lõpetamata romaan; "Pime armastus" on 1912. aasta USA tummfilm; "Pime armastus" on 2005. aasta Jaapani film; "Pime armastus" on 2006. aasta sõltumatu film.
Uno Tölpus

Uno Tölpus (14. august 1928 Kunda – 11. august 1964 Käsmu) oli eesti arhitekt. Ta lõpetas aastal 1946 Tallinna 7. Keskkooli ja aastal 1952 Tallinna Polütehnilise Instituudi arhitektina. EKABL, lk 547 Kalm, Mart 2002. Uno Tölpus, sula-aja helge täht. Eesti Päevaleht, 26. november.
Pime armastus (film 1912)

"Pime armastus" on D. W. Griffithi poolt Ameerika Ühendriikides 1912. aastal loodud tummfilm. Blanche Sweet - noor naine Harry Hyde - noore naise abikaasa Edward Dillon - noormees Hector Sarno - mustlane W. Chrystie Miller - noormehe isa Kate Toncray - vaimuliku naine William J. Butler - majaomanik Joseph McDermott - doktor Alfred Paget - politseinik Kathleen Butler John T. Dillon Frank Evans Walter P. Lewis W. C. Robinson Charles West "Silent Era: Blind Love". silentera. Vaadatud 6. september 2013.
Kaubamaja tänav

Kaubamaja tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Südalinna asumis. Kaubamaja tänav algab Estonia puiesteelt ja lõpeb Rävala puiesteel. Kaubamaja tänav on põhja-lõunasuunaline ja ligi 150 meetri pikkune. Kaubamaja tänav sai nime 4. oktoobril 1991., enne seda kasutati tänaval Lenini puiestee osa nimetust kuni 1991. aastani. Kaubamaja tn 1 // Gonsiori tänav 2 asub büroohoone ja Tallinna Kaubamaja Grupp peakontor. Kaubamaja 4, Tallinna Kaubamaja vastas ühistranspordipeatuse juures asub Energia kohvik, . Kaubamaja tn 6 asub korterelamu äripindadega Kaubamaja tänava ja Estonia puiestee 1 // 3 nurgal asuv 1958. aastal ehitatud viiekorruseline nurgahoone ehitati algselt Eesti Energia peahoonena, kus tänapäeval asuvad korterid ja kaubanduspinnad (Melon Kaubanduskeskus). Hoone rekonstrueeriti aastatel 2001–2002 (arhitekt Martin Aunin), mille käigus lisati hoone fassaadile etteulatuvad klaaspinnad. Vaade Tallinna Kaubamajale ja Kaubamaja bussipeatusele Tallinna trollibussiliikluse 3 Tallinna trolliliini trollibuss Kaubamaja trollipeatuses Tallinna trollibussiliikluse 1 Tallinna trolliliini trollibuss Kaubamaja trollipeatuses. Taustal Viru hotell ja Viru Keskus http://www.eki.ee/knab/tallinn1.htm Päring kohanimeandmebaasist. Eesti kohanimed Kaubamaja tn [04.10.1991 LVm], www.eki.ee, (vaadatud 03.04.2021) Tallinna Kaubamaja Grupp AS aadressi muudatus, markets.ft.com, JUNE 22, 2018 Andri Maimets, Energia kohviku jäävuse seadus: võimalus nõukanostalgitseda, www.postimees.ee, 22. november 2005 Andres Klemet, Tallinna vanad kohvikud, Kultuur ja Elu 4/2009
Orjaku sadam

Orjaku sadam on sadam Hiiu maakonnas Kassari saare loodenurgas Orjaku külas, Jausa lahes. Sadamakood EEORJ. Sadamas on suurim veesõiduki pikkus 23,9 m, suurim laius 6 m, suurim süvis 2,5 m. Sadamas on idaküljel ujuvkai sügavusega 0.800 ja pikkusega 24 m, lääneküljel ujuvkai 1.100 - 24 m, idaküljel ujuvkai 1.000 - 36, lääneküljel ujuvkai 1.500 - 36 m. Statsionaarne kai 2.300 - 45m ja 2.600 - 45 m. Statsionaarne teeninduskai 2.200 - 26 m, kalurite kai 1.600 - 55 m, kalurite ujuvkai 1.300 - 30 m, kalurite statsionaarne kai 1.300 - 15 m. Orjaku sadama merepoolset ohutut ligipääsu märgistavad Hiiumaa lõunarannikul Jausa lahe ääres asuvad monteeritud raudbetoonrõngastest 1962. aastal ehitatud Orjaku liitsihi tuletornid. Alumise tuletorni kõrgus on 10 meetrit ja ülemise tuletorni kõrgus on 16 meetrit. Kassari saare piirkonnas asus lisaks Orjaku sadamakohale, Puulaiu sadamakoht, Puulaiu sadam oli oluline sadamakoht 17. sajandist kuni 20. sajandi alguseni, mil rajati Orjaku sadam. Puulaiu oli üks puudelaoplatsidest ning laadimiskohtadest, Puulaiule oli aga raskem ligi pääseda ja seetõttu hakkas domineerima Orjaku sadamakoht. Puulaiu sadamakoht jäi peamiselt kalurite kasutada. Uut sadamat hakati ehitama 1912. aastal, osana Peeter Suure sadamast, Venemaa keisririigi Balti laevastiku Läänemere miinilaevastiku baasiks. Esimese maailmasõja ajaks olid kaks kaitsemuuli valmis. 1978–1982 ehitas kalurikolhoos Hiiu Kalur sadamasse jahtklubi. Orjaku sadam, www.sadamaregister.ee Leo Tiik, Hiiumaast. Eriti Orjakust, Reigist ja Putkastest, Kassarimaa, nr. 32, 1 detsember 2012 Kaljo Põllo, Hiiumaa rahvapärane ehituskunst 2005, lk 323 Orjaku sadam, Käina valla veebis
Kalana sadam

Kalana sadam on sadam Hiiu maakonnas Kõrgessaare vallas Kõpu poolsaarel Kalana külas. Kalana 360° aeropanoraam / aerofoto
Kõrgessaare sadam

Kõrgessaare sadam on sadam Hiiu maakonnas Kõrgessaare vallas Kõrgessaare alevikus. 17. sajandil käis sadamast Eesti esimene korrapärane laevaliin, sihtkohaks Stockholm Kõrgessaare sadam on väikesadam. Suurima lubatud veesõiduki pikkus on 26 meetrit, laius 5,5 meetrit ja süvis 2,5 meetrit. Sadama juures asuvad Kõrgessaare sihi alumine ja ülemine päevamärk. Kaljo Põllo, Hiiumaa rahvapärane ehituskunst 2005, lk 324 Kõrgessaare sadam Sadamaregister
Sarve sadam

Sarve sadam on sadam Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Sarve külas. Sarve sadamale kohanime määramise otsus, asukoha plaan Fotosid
Salinõmme sadam

Salinõmmme sadam on sadam Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Salinõmme külas. Andmed sadamaregistris
Vahtrepa sadam

Vahtrepa sadam asub Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Vahtrepa külas. Vahtrepa sadam jääb Vohilaiust lõunasse ja Hõralaiust edelasse. Sadamakohta on kasutatud aastasadu. 19. sajandi teisel poolel jäi sadam suurematele laevadele liiga madalaks, mistõttu ehitati veidi lõuna poole Heltermaa sadam. Vaatamisväärsused Pühalepa valla kodulehel
Harju maavanem

Harju maavanem oli Harju maavalitsuse juht (maavanem). Harju maavanema ametikoht kaotati 31. detsembril 2017 seoses maavalitsuste töö lõpetamisega. Harju maakonnavalitsuse esimehed: 1917–1920 Johannes Reinthal, Harju maakonnavalitsuse esimees 1920–1922 Oskar Suursööt, Harju maakonnavalitsuse esimees 1922–1927 Martin Kruusimaa (Krusemann), Harju maakonna ajutine maavalitsuse esimees 1927–1936 Rudolf Kuris, Harju maakonnavalitsuse esimees ja Harju maakonna ajutine maavalitsuse esimees 1936–1940 Karl Robert Ruus, Harju maakonna ajutine maavalitsuse esimees ja Harju maavanem 1940 Paul Männik, Harju maavanem 1940–1941 Gustav Abel, Nõukogude okupatsiooniaegne Harju maavanem 1941–1944 Paul Männik, Saksa okupatsiooniaegne Eesti Omavalitsuse Harju maavanem Harju maavanemad: 1990–1991 Anti Oidsalu, Harju maavanem 1991–1994 Mati Zernand, Harju maavanem 1994–1999 Mait Kornet, Harju maavanem 1999–2004 Orm Valtson, Harju maavanem 2005–2006 Jaan Mark, Harju maavanema kohusetäitja 2006–2009 Värner Lootsmann, Harju maavanem 2009 Jaan Mark, Harju maavanema kohusetäitja 2009–2017 Ülle Rajasalu, Harju maavanem. Eesti maavanemate loend Maavanemate teenistusest vabastamine, RT III, 26.09.2017, 2 "Ajalugu". Harju Maavalitsus. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. veebruar 2013. Vaadatud 8. septembril 2013.{{cite web}}: CS1 hooldus: sobimatu URL (link)
Sargon

Sargon ehk Sargon I (vanasemiidi Šarrukin 'tõeline kuningas') oli Akadi riigi looja, kes võis valitseda aastatel 2340–2284 e.m.a. Ta muutus Mesopotaamias ideaalse valitseja sümboliks, olles seega analoogne Karl Suure staatusega keskajal. Sargon oli Sumerist põhja poole jäävate alade valitseja, algselt suhteliselt vähetähtsa semiidi riigi juht. Kui Kiši kuningas Sargon alustas oma sõjaretke Mesopotaamias, oli Lagaši riik kuningas Uru'inimgina juhtimise all. Kuid oma valitsusaja jooksul alistas ta nii kogu Mesopotaamia kui ka Elami ning Süüria ja Palestiina. Sargoni valdused olevat ulatunud Pärsia lahest Vahemereni. Seega vallutas Sargon Sumeri mitte ainult Lugalzagesilt, vaid ka Lagaši kuningalt Uru'inimginalt. Sargon I-e loodud Akadi riik oli maailma esimesi impeeriume. Sargon I rajas riigi uue pealinnana Akadi (Agade) linna, mis andis nime kogu tema Akadi riigile. Akadi keelest, mis kuulus semiidi keelte hulka, sai enam kui tuhandeks aastaks Mesopotaamia peamine kõnekeel. Pärast Sargoni surma Akadi riik nõrgenes, kuid selle sisemise stabiilsuse taastas peagi tema lapselaps Narāmsu'en (Naramsin). Sargon I hakkas esimesena rakendama uut religioonipoliitikat. Tema pojad Rīmuš ja Maništūšu ning lapselaps Narāmsu'en järgisid tema eeskuju ja allutasid templid oma kontrollile. 2. aastatuhande alguses eKr soovis juba iga enam-vähem võimu omav kuningas määrata oma tütreid ning poegi preestriteks tähtsamates religioossetes ja poliitilistes keskustes nagu Nippur või Ur. Mesopotaamia valitsejatel muutus selline religioonipoliitika üsnagi tavaliseks praktikaks. Mõned hilisemad valitsejad isegi imiteerisid Sargon I nimevormi, nagu näiteks Uus-Assüüria kuningas Sargon II (721–705 eKr). Sargon I ja Narāmsu'eni tiitleid nagu nelja ilmakaare valitseja või kõiksuse valitseja imiteerisid hilisemad kuningad. Sargon I ja Narāmsu'eni uus ideoloogiline suund riigivalitsemises muutus eeskujuks hilisematele kuningatele. Järgmistel kuningatel oli juba üks kindel eesmärk: allutada templid oma kontrollile. Peeter Espak. Sumeri Kuningate nimekirja dateerimisest. Akadeemia ? lk 57. Vladimir Sazonov. Sargoniidide uus religioonipoliitika templite suhtes ning selle poliitikaparadigmaatilisus. - VERBUM HABET SAKALA, korp! Sakala Toimetised 2008 (I), lk 15-21.
Andrzej Dragan

Andrzej Dragan (sündinud 16. mail 1978 Poolas) on poola fotograaf ja füüsik. Dragan on õppinud Varssavis, Oxfordis, Amsterdamis ja Lissabonis füüsikat. 2005. aastal kaitses ta doktoriväitekirja kvantfüüsikas. Fotograafina on Dragan tuntud oma eriliste portreede poolest. Modellidega saab ta võtted kiiresti valmis, öeldes: "Kui aus olla, siis mulle ei meeldi pildistada." Fotode pilditöötluseks võib tal aga aega kuluda kuni kuu. Tema fotosid on võrreldud Madalmaade maalidega. Fotodel võib jälgida, kuidas ta valguse ja värvidega mängib, tuues välja peeneid detaile. Fotosid töötleb ta Photoshopiga. Dragan on töötanud fotograafina Converse'i, Fairy, Pilsner Urquelli, Avoni ja Playstation 3 juures. Pildistamiseks kasutab ta Canoni fototehnikat. Andrzej Dragan Facebookis "Sebastian Arackal, Andrzej Dragan, "Geschöpfe wie von einem anderen Stern" - PHOTOGRAPHIE, 8. oktoober 2007". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. märts 2009. Vaadatud 6. septembril 2013. Tomek Sikora, "Allegories & Macabresques" Paola Bonini, "Art is artificial - an interview with Andrzej" Koduleht
Kukka tuulik

Kukka pukktuulik asub Hiiumaal Hiiumaa vallas Kukka külas. Tuulik valmis aastal 1837. Kukka tuulik kultuurimälestiste riiklikus registris
Vilivalla tuulik

Vilivalla pukktuulik asub Hiiumaal Hiiumaa vallas Vilivalla külas. Tuulik valmis aastal 1886. Muinsuskaitseameti rahastusel restaureeriti tuuleveski 2000. aastatel. pukktuulik Vilivalla tuulik kultuurimälestiste riiklikus registris Kadi Laid (1. aprill 2008). "Lukas: Tööd, mida saab vähese rahaga teha, on tehtud". Hiiu Leht. Saarlane. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 3. septembril 2015.
Lõuka tuulik

Lõuka pukktuulik asub Hiiumaal Hiiumaa vallas Vahtrepa külas. Tuulik valmis aastal 1884. Lõuka tuulik kultuurimälestiste riiklikus registris
Tõnise tuulik

Tõnise pukktuulik asub Hiiumaal Hiiumaa vallas Tubala külas. Tuulik valmis aastal 1903. Tõnise tuulik kultuurimälestiste riiklikus registris
Tubala tuulik

Tubala pukktuulik asub Hiiumaal Hiiumaa vallas Tubala külas. Tuulik valmis aastal 1886 ja on arvatud ehitismälestiseks. Tubala tuulik kultuurimälestiste riiklikus registris
Saarnaki tuulik

Saarnaki pukktuulik asub Hiiumaal Hiiumaa vallas Salinõmme külas Saarnaki laiul. Tuulik valmis aastal 1880 ja on arvatud ehitismälestiseks. Hanikatsi tuulik pukktuulik Saarnaki tuulik kultuurimälestiste riiklikus registris
Matsi tuulik

Matsi pukktuulik asub Hiiumaal Hellamaa külas. Tuulik valmis aastal 1917. Matsi tuulik kultuurimälestiste riiklikus registris
Hellamaa tuulik

Hellamaa pukktuulik asub Hiiumaal Hellamaa külas. Tuulik valmis aastal 1887 ja on arvatud ehitismälestiseks. Tuuliku geograafilised koordinaadid on 58° 56′ 30″ N, 22° 56′ 3″ E. Hellamaa tuulik kultuurimälestiste riiklikus registris
Harju tuulik

Harju pukktuulik asub Hiiumaal Harju külas. 19. sajandi teisel poolel valminud tuulik on arvatud ehitismälestiseks. Harju tuulik kultuurimälestiste riiklikus registris
Hanikatsi tuulik

Hanikatsi pukktuulik on tuulik Hiiumaal Hiiumaa vallas Salinõmme külas Hanikatsi laiul. Tuulik valmis aastal 1888 ja on arvatud ehitismälestiseks. Saarnaki tuulik Hanikatsi tuulik kultuurimälestiste riiklikus registris
Mägi tuulik

Mägi pukktuulik asub Hiiumaal Hiiumaa vallas Heltermaa külas. Tuulik valmis 1795. aastal ja on arvatud ehitismälestiseks. Mägi tuulik kultuurimälestiste riiklikus registris
Nõukogude tänav

Nõukogude tänav oli Nõukogude okupatsiooni ajal tänavanimi mitmes asulas: Aleksandri tänav Tartus. Falgi tee ja Komandandi tee Tallinnas. Lavretsovi tänav Narvas. Transvaali tänav Kuressaares. Posti tänav Loksal. Supeluse tänav Pärnus. Kopli tänav Otepääl. Julius Kuperjanovi tänav Valgas.
Ghana lipp

Ghana lipp on Ghana Vabariigi lipp. Praegune lipp võeti kasutusele 1957. aastal. Aastatel 1964–1966 kasutati lippu, mille keskmine laid oli valge. Horisontaalsete laidudega panaafrika värvides (punane, kollane, roheline) trikoloori keskmisel laiu keskel on must viieharuline täht. Punane sümboliseerib iseseisvuse nimel valatud verd, kollane maavarasid ja roheline metsi. Täht on Aafrika vabanemise juhttäht. Ghana vapp
Trotsk

Trotsk on mitme linna endine nimi: Gattšina Tšapajevsk
Katus

Katus on ehitise ülemine osa, mis koosneb eri materjalidest ja konstruktsioonilistest elementidest ning toetub ehitise seintele ja tugedele. Katuse peamine ülesanne on kaitsta ehitist vihma, lume, päikse, temperatuuri ja tuule eest. Katuse materjal ja kuju oleneb ehitise funktsioonist, materjalide kättesaadavusest, kohalikest ehitustavadest ja arhitektuurilisest disainist. Katuse ehitus on enamasti reguleeritud kohalike või riiklike eeskirjade ja normidega. Katuse katte katkestustele või läbitungimistele viidatakse kui katuseavadele, näiteks katuseakendele või mansardakendele, aga ka korstnale. Katuse kõrgus on vertikaalne mõõde räästa servast harjani. Katuse üleripp on horisontaalne kaugus räästa serva ja välisseina välisserva vahel. Katusekalle kirjeldab katusepinna kalde järskust. Tavaliselt antakse see nurgana kraadides, mõnikord ka protsentides. Enamiku katuste puhul saab eristada katusekonstruktsiooni (kandekonstruktsiooni) ja katusekatet. kivikatused looduskivist katus keraamilisest kivist katus betoonkivist katus plekk-katus membraankatus roo-, õlgkatus laudkatus kimmkatus sindelkatus Haljaskatus Katusekate Katusekivi Katuselasn Katusematerjalid Katustatud sild Kimmkatus Laudkatus Parskatus Rippsarikkatus Rookatus Viilkatus Õlgkatus Murukatus Metslang, Joosep (24.07.2024). "Katuseraamat" (PDF). Maaarhitektuur. Lk 13. Vaadatud 24.07.2024. "Roof" (inglise). "Viilkatus". "Hip Roof" (inglise). "Lamekatus". "The Pyramid Roof" (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 24. juuni 2021. Vaadatud 19. juunil 2021. "Kuppelkatus".[alaline kõdulink]
Stanislav Stepaškin

Stanislav Stepaškin (1. september 1940 Moskva – 4. september 2013) oli Nõukogude Liidu poksija. Stepaškin võitis 1964. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs poksis kuldmedali. Ta võistles sulgkaalu kategoorias ning alistas finaalis Filipiinide poksija Anthony Villanueva. 1963. ja 1965. aastal tuli Stepaškin Euroopa meistriks. Ta pidas poksijana kokku 204 kohtumist ja võitis neist 193. Stanislav Stepaškin veebisaidil Olympedia (inglise)
Tübeteika

Tübeteika (tatari keeles түбәтәй tübätäy; vene keeles тюбетейка) on Kesk-Aasias, Krimmis, Tatarstanis, Baškortostanis ja mujal kantav ümmargune või neljakandiline kerge müts. Enamasti on tübeteika kaunistatud tikitud mustri või ornamendiga. Tübeteikat kannavad nii mehed kui ka naised. Kasahhide tübeteika Krimmitatarlaste tübeteika Tadžikkide tübeteika
Ain Aitsam

Ain Aitsam (8. mai 1931 Pärnu – 31. juuli 2023) oli eesti merefüüsik. Lõpetas aastal 1949 Pärnu 1. Keskkooli (Pärnu Ühisgümnaasium) ja aastal 1954 cum laude Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna hüdrotehniliste ehitiste erialal. Aastatel 1954–1957 oli aspirantuuris Leningradi Polütehnilise Instituudi juures. Aastal 1959 kaitses Leningradi Polütehnilises Instituudis tehnikakandidaadi väitekirja; dotsent 1961 (kinnitati aastal 1964); aastal 1968 kaitses füüsika-matemaatikadoktori väitekirja (NSV Liidu TA Okeanoloogia Instituut, kinnitati aastal 1969), professor 1969 (kinnitati aastal 1970). Tallinna Polütehnilises Instituudis TTÜs 1957–1974: hüdrotehnika ja geodeesia kateedri assistent 1957, vanemõpetaja 1960-1961; sanitaartehnika kateedri dotsent 1961–1969, professor 1969–1974; sanitaartehnika probleemlaboratooriumi teadur 1964–1972. Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudis/Eesti TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudis sektorijuhataja 1972–1976, 1987–1991 (1972–1973 kohakaaslus); merefüüsika sektori juhataja 1974–1976; teadusala asedirektor 1984–1986; Läänemere osakonna juhataja 1989–1991. Eesti TA Ökoloogia ja Mereuuringute Instituudi peateadur 1990–1993, konsultantprofessor 1993. Ettevõtte AS Rakendusteadus ja Tehnika (AS RTT) asedirektor ja nõukogu esimees 1991–… Hamburgi Ülikooli külalisprofessor ja -teadur 1983, 1989; TRÜ külalisprofessor 1983–1984; korduvalt Kieli Ülikooli Mereinstituudi külalisteadur mereuuringute alal. Hüdroloogia; Eesti veekogude kompleksne kasutamine ja kaitse; merefüüsika ja merekeskkonnakaitse. Avaldanud üle 150 publikatsiooni. Alustas merefüüsika uuringute juhtimist Eestis 1972; Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi/Eesti TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi teadusnõukogu liige 1973–1990; NSV Liidu Teaduse ja Tehnika Komitee okeanoloogianõukogu, Teaduslike Uurimistööde Koordineerimise Komitee veeressursside kompleksse kasutamise sektsiooni, Nõukogude-Soome ühise Soome lahe reostuskomisjoni liige; Rahvusvahelise Hüdrauliliste Uurimiste Assotsiatsiooni (IAHR) ja teiste rahvusvaheliste teadusorganisatsioonide liige; 1991. a mereuuringuteks rajatud ASi Rakendusteadus ja Tehnika (AS RTT) asutajaid, hiljem kontori-, kaubandus ja arvutustehnika jm alal tegutsev firma. Seoses Läänemereuuringutega oli uurimislaevadel nõustaja ja uurimisvarustuse korraldajaid. Tema uurimistulemusi on rakendanud Tallinna kanalisatsioonisüsteemi rekonstrueerimisel ja merekeskkonnakaitses. Tallinna Teadlaste Maja liige. Nõukogude Eesti preemia 1967 (kollektiivne); Liege'i Ülikooli aastamedal. Ain Aitsam sündis koolmeistrite perekonnas. Tema vend Mihkel Aitsam (1929–2013) oli insener ja invaliikumise aktivist. Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. TTÜ kirjastus. Tallinn 2008. ENE 1985, 1. EE 2000, 14. ETBL 2000, 1. Eesti majanduse biograafiline leksikon. 2003. Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tln, 1986, lk 231, 372, 374, 375–376. Ühe instituudi lugu. 1997, lk 79–80, 105–106, 117–118, 213.
Murumüts

Murumüts on kolmnurksetest siiludest õmmeldud poolkerakujuline peakate, mida on alates keskajast kantud mitmel pool Euroopas, eriti Rootsis ja Soomes. Eesti murumüts koosneb enamasti vaheldumisi asetsevatest erivärvilistest riidesiiludest. Murumütsi kandsid mehed veel 19. sajandi esimesel poolel, sajandi teisel poolel oli see rohkem laste peakate.
Jakob Pärna tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Jakob Pärna tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Torupilli asumis. Jakob Pärna tänav algab Friedrich Kuhlbarsi tänavalt, ristub Ado Reinvaldi tänavaga ja lõpeb Laulupeo tänaval. Jakob Pärna tänav on lääneloode-idakagusuunaline ja ligikaudu 160 meetri pikkune. Tänav sai nime 26. oktoobril 1932 eesti kirjaniku Jakob Pärna mälestuseks. Jakob Pärna tänav 2 asub Tallinna Jaan Poska Lasteaed. Jakob Pärna tänav 2 1931. aastal valminud hoone (algselt Juhan Kunderi tänav 4), arhitekt oli Herbert Johanson http://www.eki.ee/knab/tallinn1.htm Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 97
Mario Di Fiorino

Mario Di Fiorino (sündinud 1953 Forte dei Marmis) on Itaalia psühhiaater. Ta on olnud lektor Pisa Ülikoolis geriaatria psühhiaatria ja kohtuekspertiisi psühhiaatria erialal. Di Fiorino on üks ajakirja "Psichiatria e Territorio" asutajaist (1984).
In Nacht und Eis

"Öös ja jääs", tuntud ka kui "Titanicu uppumine" (Der Untergang der Titanic) on Mime Misu poolt Saksamaal 1912. aastal loodud tummfilm. "Öös ja jääs" YouTube'is