AM-raadio

AM-raadio on raadiohäälingu vorm, mis põhineb amplituudmodulatsiooni (lühend AM, inglise keeles amplitude modulation) kasutamisel. Raadiosidele panid 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses aluse teadlased Heinrich Hertz ja Guglielmo Marconi. Marconi oli esimene, kellel õnnestus edukalt esimese raadiosignaali edastamine. Esimesed regulaarsed AM-raadioülekanded algasid 1920. aastatel. KDKA raadiojaam Pittsburghis Pennsylvanias ja WWJ raadiojaam Detroitis Michiganis hakkasid regulaarselt edastama programme, sealhulgas uudiseid, muusikat ja meelelahutust. AM (Amplitude modulation) – raadio sellisel kujul, nagu tänapäeval tuntakse, tekkis 1906. aastal, kui Reginald Fessenden edastas esimest korda ajaloos kõnet ja muusikat sisaldava signaali raadiolainete kaudu, kasutades saate ja vastuvõtu seadmetes AM-modulatsiooni. Amplituudmodulatsioon (AM) on meetod, mida kasutatakse elektroonilistes sidevahendites, eriti raadiosaatjates, teabe edastamiseks, muutes kandelaine amplituuti vastavalt edastatava signaali hetkeamplituudile. Põhimõte: AM-modulatsioonis muudetakse kandelaine amplituuti proportsionaalselt edastatava signaali amplituudiga. Saadud signaal sisaldab algset heli- või andmesignaali, mille saab kätte demoduleerides vastuvõetud signaali. Üks AM-raadio peamisi eeliseid on selle võime pakkuda katvust suurel alal, kasutades madalat võimsust. See tuleneb sellest, et AM-raadiolained saavad pikki vahemaid läbida, põrkudes tagasi ionosfäärilt, maa atmosfääri kihilt, mis peegeldab raadiolaineid tagasi maapinnale. Selle tulemusena võib AM-raadiosignaale vastu võtta sadade või isegi tuhandete kilomeetrite kaugusel saatjast. Teine AM-raadio eelis on selle lihtsus. AM-raadio vastuvõtjad on suhteliselt lihtsa ehitusega ja kerged kasutada ning nende jaoks on vaja vähem keerukat elektroonikat kui FM-vastuvõtjate jaoks. See muudab AM-raadio kulutõhusaks lahenduseks piirkondades, kus ressursid on piiratud. Kuigi AM oli tõhus, oli sellel tõsiseid puudusi. Helikvaliteet ei olnud väga hea ja saateid sai edastada ainult ühe helikanali kaudu. Seetõttu arendas ameeriklane Edwin Armstrong 1933. aastal välja uue meetodi heli edastamiseks raadiolainete kaudu. Seda tuntakse sagedusmodulatsioonina (FM). Selle asemel, et suurendada amplituuti, muudeti signaali sagedust. See osutus palju paremaks heli edastamise viisiks kui AM. Lisaks võimaldas see signaalide multipleksimist, mis lubas muusika stereona edastamist. [1] RadioActive Media, "AM Radio," [Võrgumaterjal]. Available: https://radioactivemedia.com/am-radio/. [Kasutatud 24 03 2024] [5] C. H. Sterling , J. M. Kittross, "Stay tuned: A history of American broadcasting," 3rd ed. Lawrence Erlbaum Associates, 2002. [3] J. Miller, "Jeff Miller's Chronology of AM Radio Stations," [Võrgumaterjal]. Available: [Jeff Miller's Chronology of AM Radio Stations](https://jeff560.tripod.com/chrono1.html). [Kasutatud 24 03 2024] [6]Carlson A. B. , Communication Systems (4th ed.). McGraw-Hill Education, 2009. [7] Sklar B. , Digital Communications: Fundamentals and Applications (2nd ed.). Prentice Hall , 2001. [2] Radio Connection, "A Brief History of Radio, page 2," [Võrgumaterjal]. Available: [Radio Connection - A Brief History of Radio, page 2](https://www.radioconnection.com/reference-library/history-of-radio-2/). [Kasutatud 24 03 2024] [4] G. Arndt, "The History of AM/FM Radio," [Online]. Available: [Everything Everywhere Daily - The History of AM/FM Radio](https://everything-everywhere.com/the-history-of-am-fm-radi/). [Kasutatud 24 03 2024]