laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Üleminekustiil

Üleminekustiil (saksa keeles Übergangsstil, Rheinischer Übergangsstil) arhitektuuris on saksakeelses kunstiajalookirjutuses 19. sajandi keskpaigas kasutusele võetud varagooti arhitektuuri kohta käiv mõiste, mis pidi kirjeldama teatud piirkondade ehituspraktikate ja -stiili järkjärgulist romaanikalt gootikale üleminekut. Mõistet on varem kasutatud ka Eesti kohta käivas saksakeelses (nt Wilhelm Neumanni teoses "Grundriss...") ja Eesti kunstiajalookirjanduses ning populariseerivates käsitlustes. Sõna "üleminekustiil" esineb üksikjuhtudel veel ka mõningates 21. sajandil välja antud kunstiajalooraamatutes , ent mitte enam piiritletud stiilinimetusena, vaid uuemal ajal on sõnale "üleminek" antud pigem üldmõisteline ajale viitav tähendus (nt "romaanikalt gootikale ülemineku periood" vm). Tänapäeva kunstiteaduses peetakse nimetust pigem problemaatiliseks ning tehakse katseid selle hõlmatava sisu uuesti defineerimiseks. Übergang / Stil. - Europäisches Romanik Zentrum Grundriss einer Geschichte der bildenden Künste und Kunstgewerbes des Liv-, Est- und Kurlands /.../ von W. Neumann. Reval, 1887 A. Vaga. Eesti kunsti ajalugu. Eesti Kirjanduse Selts, 1932 J. Vasar. Keskaegsest Eesti kunsti ajaloost. - Eesti Kirjandus No 12, 1932 S. Karling. Zur Baugeschichte der Domkirche zu Tallinn. - Õpetatud Eesti Seltsi toimetised XXX Üks ebaõnnestunud teos. Eesti Ev Lut. kirikud. - Kunst ja Kirjandus, 12. märts 1939 H. Treier, S. Abiline. Kunstiajalugu esiajast realismini. Maurus, 2020 M. Müller. Der „Übergangsstil“ als dialektische Form. Revision eines kunsthistorischen Terminus am Beispiel der mittelrheinischen Sakralarchitektur um 1200. - Gotische Architektur am Mittelrhein. De Gruyter, 2020
Sunža jõgi

Sunža (vene keeles Су́нжа; tšetšeeni keeles Соьлжа, Sölƶa; inguši keeles Шолжа, Sholʒə) on jõgi Põhja-Osseetias, Inguššias, Tšetšeenias ja Venemaal, Tereki jõe lisajõgi. See on 278 kilomeetrit pikk ja 12 000 ruutkilomeetrise valglaga. Sunža peamised lisajõed on Assa ja Arguni jõgi. Jõe ääres asuvad Nazrani, Karabulaki, Groznõi ja Gudermessi linnad. esimese ja teise Tšetšeenia sõja ajal saastus jõgi naftatoodetega.
Andlersdorf

Andlersdorf on vald (Gemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas. Andlersdorf asub Marchfeldi lõunaosas. U. 3,55 % valla territooriumist on kaetud metsaga. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Ted Meredith

James Edwin "Ted" Meredith (14. november 1891 – 2. november 1957) oli USA kergejõustiklane, võitis 1912. aasta suveolümpiamängudel kaks kuldmedalit. Meredith pääses 1912. aasta olümpiakoondisesse varsti pärast Williamsoni vabakooli mehaanikaeriala lõpetamist 1911. aastal, samal ajal kui ta õppis Mercersburgi akadeemias šoti-ameeriklasest treeneri Jimmy Currani käe all. Stockholmis võitis ta kuldmedali 800 m jooksus maailmarekordiga 1.51,9. Ta jooksis 880 jardi piirini ja püstitas ka selle distantsi maailmarekordi ajaga 1.52,5. Ta võitis veel ühe kuldmedali 4 × 400 m teatejooksus ja saavutas ka 400 meetri jooksus neljanda koha. Pärast Stockholmi astus Meredith Pennsylvania ülikooli. Ta oli IC4A (Ameerika amatöörsportlaste kolledžitevaheline ühendus) 440 jardi meister aastatel 1914–1916 ning 880 jardi meister 1914. ja 1915. aastal. Ta võitis ka AAU 440 jardi tiitli 1914. ja 1915. aastal. 1916. aastal püstitas ta maailmarekordi 440 jardis, mis ületati alles 1928. aastal. Samal aastal ületas ta enda 880 jardi maailmarekordi 1.52,2-ni. 1915. aasta aprillis jooksis ta Pennsylvania ülikooli meeskonnas viimase ringi, mis alistas maailma miili teatejooksu rekordi. Kvartetti kuulus ka Donald Lippincott. Meredith loobus võistlemisest 1917. aastal ja teenis Esimese maailmasõja ajal sõjaväes. Ta tegi tagasituleku 1920. aasta suveolümpiamängudel, kus ta langes 400 meetri jooksu poolfinaalis ja jooksis teatemeeskonnas, mis saavutas neljanda koha 4 × 400 m teatevõistluses. Pärast teistkordset võistlusest loobumist sai temast kinnisvaramaakler, kuid huvi kergejõustiku vastu säilis. 1924. aastal osales ta reporterina Pariisi olümpiamängudel. 1928. aastal palgati ta Lawson Robertsoni käe all Pennsylvania ülikooli abitreeneriks. 1936. aastal osales ta Tšehhoslovakkia koondise treenerina Berliini olümpiamängudel. Aastatel 1937 ja 1938 treenis ta Kuuba meeskonda Kesk-Ameerika mängude jaoks. Ted Meredith ROK-i veebilehel Ted Meredith Olympedia veebilehel Ted Meredith Track and Field Statistics veebilehel
Angern an der March

Angern an der March on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas. Angern asub Weinvierteli piirkonnas, Morava jõe (saksa: March) Marchfeldi nõo põhjaosas, u. 40 km Viinist kirdes. Jõgi moodustab piiri Záhorská Vesi külaga Slovakkias, mida ületab väike autopraam, samas kui praegu arutatakse endise silla uuestiehitamise plaane. Asulat nimega Anger Austria hertsogkonnas on esmakordselt mainitud 1260. aasta ürikus ja juba 1495. aastal nimetati seda turulinnaks, see tiitel saadi uuesti 1970. aastal. Barokne St. Rochi kabel Mannersdorfis ehitati 1635. aastal. Angeri linnus lammutati lõpuks Teise maailmasõja ajal. Piirkonnas asub mitu viinamäge. Angernil on juurdepääs Põhjaraudtee (Nordbahn) liinile Viinist Brnosse. See asub ka Viinist tuleva maantee (Bundesstraße) B8 Angerner Straße ja B49 Bernstein Straße ristumiskohas, mis on osa iidsest Merevaigutee marsruudist. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Auersthal

Auersthal on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas. Auersthal asub Alam-Austria liidumaa Weinvierteli piirkonna idaosas, u. 10 km Wolkersdorf im Weinviertelist idas. U. 2,47 % valla territooriumist on kaetud metsaga. 1991. aastal elas linnas 1804 inimest. 2003. aastal elas seal 1856 inimest ja 2016. aastal 1923 inimest. Linnas on lasteaed, algkool ja keskkool. Püha Nikolause kirik (katoliku) Linnas ja selle ümbruses on suur hulk kabeleid, teeäärseid pühamuid ja teeäärseid mälestusmärke, mida hoolikalt hooldatakse. Need on kataloogitud ja neid saab külastada teatud jalutusmarsruute ja -radu kasutades. Vallavalitsuse hoone renoveeriti 2003. aastal. Kohalik harrastusteatrite ühendus "Theatergruppe Auersthal" asutati 1983. aastal ja astub lavale igal aastal novembris. Seal tegutseb kohalik muusikaselts, kõnekeeles "Musikverein", eriti vaskpillimuusikale keskendunud muusikakool, samuti kohalik kirikukoor. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Miinisadama tänav

Miinisadama tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kalamaja ja Karjamaa asumis. Tänav algab Tööstuse tänavalt ja on umbtänav. Tänav on 0,250 kilomeetri pikkune ja kannab registrinumbrit 7841826. Miinisadama tänava nimi on antud Tallinna Linnavalitsuse korraldusega 07.04.2021 endisele nimetule umbtänavale. Miinisadam Transpordiamet. "Riiklik Teeregister". Originaali arhiivikoopia seisuga 10.04.2021. Vaadatud 29.10.2023. "Liikluspindadele kohanimede määramine Põhja-Tallinnas. Tallinna Linnavalitsuse 14.03.2016 korraldus nr 371". Tallinna õigusaktide infosüsteem TEELE. Tallinna Linnavalitsus. 14.03.2016. Vaadatud 29. oktoobril 2023.
Mihkel Vellema

Mihkel Vellema (Mihkel-Voldemar Velberg; 4. veebruar 1889, Pada vald, Virumaa – 6. aprill 1948, Tartu) oli eesti tehnikateadlane ja poliitik. Ta oli Rahvuskogu liige. Tema väimees oli Peeter Müürsepp. Vellema, Mihkel 1936. Tehnika käsiraamat: ehitajale, elektrikule, masinistile, motoristile, töösturile, tehnikule, meistrile, õppinud-töölisele ja tööstusõpilasele. Tartu: M. Vellema (Varrak). Vellema, Mihkel 1939. Tehnika käsiraamat: lühendatud väljaanne. Tartu: Autori kirjastus.
Maria Kallastu

maria kallastu (sündinud 2000 Helsingis) on eesti r'n'b ja poplaulja. Kallastu esiksingel "Curtains" tuli välja 13. novembril 2021. aastal. 2023. aasta sügisel ilmus muusiku debüüt-EP "WHITENOISE". nublu ja Maria lugu "Push It" kuulati ilmumise päeval, 31. mail 2024 voogedastusplatvormil Spotify 21 561 korda. See on uus tippmark, kuna ühtki kohalikku laulu pole varem esimesel päeval Eestis registreeritud Spotify kontodelt nii palju kordi veel kuulatud. Ta lõpetas Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi 2019. aastal. Tema isa on dirigent ja helilooja Andrus Kallastu ning ema on ooperilaulja Kai Kallastu Tuuli Põhjakas. Tõusev täht Maria Kallastu unistab suurtest lavadest, 10. oktoober 2023. nublu uus laul tegi Spotifys rekordi, Ekspress, 4. juuni 2024
Kursi tänav

Kursi tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kalamaja asumis, mis algab Põhja puiesteelt ja kulgeb Kalasadama tänavani. Tänav on 0,305 kilomeetri pikkune ja kannab registrinumbrit 7841856. Tänava alguses asub Kultuurikatel. Aadressil Kursi 5 tegutseb Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseum. Kursi tänava nimi on antud senini nimetule tänavale Tallinna Linnavalitsuse korraldusega 1. novembril 2017. Trammitee ehitus Kursi tänaval (08.06.2023) Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseum Transpordiamet. "Riiklik Teeregister". Originaali arhiivikoopia seisuga 10.04.2021. Vaadatud 29.10.2023. "Tänavanimede määramine ja leviala muutmine Kesklinnas ja Põhja-Tallinnas. Tallinna Linnavalitsuse 01.11.2017 korraldus nr 1671". Tallinna õigusaktide infosüsteem TEELE. Tallinna Linnavalitsus. 01.11.2017. Vaadatud 29. oktoobril 2023.
Semantiline kolmnurk

Semantiline kolmnurk ehk tähenduse kolmnurk ehk semiootiline kolmnurk on keeleteaduses ja semiootikas kasutatav skeem, mis näitlikustab, et märk pole keelevälise asjaga vahetult seotud. Süsteemi osad on tähistaja (sümbol keeles, sõna), tähistatav (eseme peegeldus teadvuses) ja ese reaalsuses (keeleväline asi, olend, olem, omadus, tegevus jms). Gottlob Frege ja Carles Peirce eeskujul võtsid tähenduse kolmnurga kasutusele Charles Kay Ogden ja Ivor Armstrong Richards raamatus "The Meaning of Meaning" ('Tähenduse tähendus') 1923. aastal (seetõttu on levinud ka nimetused "Ogdeni-Richardsi kolmnurk" või "Frege kolmnurk"). Töhenduse kolmnurga tipus on mõiste või mõte ja alumistes nurkades on märk (tähistaja) ning asi tõeluses. Tähenduse kolmnurka on hiljem täiendatud. Tähendus Tähendusteooria Rein Raud. Mis on kultuur. Sissejuhatus kultuuriteooriatesse. 2013: 35, 39
Kalma tänav

Kalma tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kalamaja asumis. Tänav on Kotzebue tänavalt algav kvartalisisene tänav. Kalma tänava nimi on antud senini nimetule tänavale Tallinna Linnavalitsuse korraldusega 01.09.2021. "Kohanime Kalma tänav määramine Põhja-Tallinnas. Tallinna Linnavalitsuse 01.09.2021 korraldus nr 905". Tallinna õigusaktide infosüsteem TEELE. Tallinna Linnavalitsus. 01.09.2021. Vaadatud 29. oktoobril 2023.
Salm (täpsustus)

Salm võib olla: Stroof, luuleteose osa Salm (geograafia) Salm (riik) Salm (perekonnanimi)
Périgueux' katedraal

Périgueux' katedraal (prantsuse keeles Cathédrale Saint-Front de Périgueux) on katoliku kirik Prantsusmaal Périgueux's. 12. sajandist pärit romaani kirik on pühitsetud Périgueux' Frontusele, pühakule ja asula esimesele piiskopile 4. sajandil. Algselt kloostrikirikuks ehitatud pühakoda on katedraal alates 17. sajandist. Alates 1998. aastast kuulub kirik Santiago de Compostelasse viiva palverännutee ühe osana UNESCO maailmapärandi nimistu objektide hulka (Palverännuteed Santiago de Compostelasse Prantsusmaal). 4. või 5. sajandil ehitati sellesse asukohta väike kabel. Koht kujunes palverännupaigaks ja 976. aastal rajas piiskop Frotaire Saint-Fronti kloostri, mille kirik valmis ja pühitseti alles 1047. aastal. Kiriku kooriruumis asus pühaku kirst, seda ehtinud vääriskividega kaunistatud inglikuju asub tänapäeval Périgordi muuseumis. Klooster põles 1120. aastal. Säilis vaid kiriku sissekäigu poolne osa ja romaani ristikäik kiriku lõunaküljel. Tänapäeval selles kohas olev kirik valmis 1170. aastal. Kiriku allakäik algas 1575. aasta paiku, kui hugenotid teotasid ehitist ning viisid ära kogu sisustuse. Keskajal palverännakute sihtmärgiks olnud Püha Frontuse reliikviad visati Dordogne'i jõkke. Kesklinnas asuv ehitis on alates 1840. aastast Prantsusmaa ajaloomälestis (monument historique). Arhitekt Paul Abadie ehitas kirikut ümber aastail 1852–1895, muuhulgas ehitades uuesti varisemisohtlikuks muutunud kuplid ja tehes need, algselt olnud erineva suurusega, sümmeetriat taotledes ühesuurusteks. Ka arvukad väikesed vaatetornid kuplitel ja tornikesed piilarite kohal, mis annavad tänapäeval kirikule tema iseloomuliku silueti, on tema hilisem lisandus. 12. sajandist pärit kujul on säilinud kellatorn ja krüptid. Kirik on ehitatud Veneetsia Püha Markuse kiriku ruumiplaani järgides ja selle kavatises on sulandatud romaani ja bütsantsi arhitektuuri jooni. Põhiplaan on Bütsantsi ristkuppelkiriku taoliselt kreeka risti kujuline. Risti harusid katvad viis lamedat, tornikestega kroonitud 13-meetrise läbimõõduga kuplit toetuvad viklitele ja mõjuvad välimuselt peaaegu bütsantslikena. Kuppelkatuseid toetavad piilarid on kuue meetri laiused ja läbistatud kaartega, et nad poleks nii massiivsed. Kiriku algsel keskaegsel kujul säilinud kellatorn on 62 meetri kõrgune. See on Prantsusmaa vanim kellatorn ja ainus Bütsantsi kellatorn maailmas. Vaselõige Perigueux' kiriku kuplitest ja fassaadist restaureerimiseelsest ajast 19. sajandist pärinev joonis kiriku fassaadi ja külgvaate kohta Périgueux' katedraal 1842. aastal 12. sajandist pärinev ristikäik asetseb katedraali sissekäigust paremal ja selle arhitektuuris on nii romaanika kui ka gootika jooni. Katedraali avara monumentaalse siseruumiga võrreldes paistab kiriku sisustus pigem tagasihoidlik. Enamus sisustusest pärineb 17. sajandist, sealhulgas altariretaabel, kooritoolistik, mis arvatakse olevat toodud Ligueux' kloostrist, ja kantsel. Kirikus on ka teine, marmorist altar 18. sajandist, vitraažaknaid ja 19. sajandi orel. St. Front Cathedral. A Byzantine architecture in Périgueux. - Perigord.com Perigueux cathedral visitor guide. - France This Way [1]
Konstruktivism (filosoofia)

Konstruktivism (ladina keelest: constructio – ehitus) on filosoofias teooria, mille kohaselt igasugune tajumine või tunnetus on maailma kohta tõlgenduse ehk mingi konstruktsiooni loomine (s.t teadvus pole lihtsalt maailma peegeldus). Konstruktivistide arvates on maailm inimmõistusest sõltumatu, kuid väline keskkond on inimese kui tunnetava ja loova olendi loodud sotsiaalne konstruktsioon. See tähendab, et maailm sellisena, nagu me teda kogeme, tunnetame või temast mõtleme ei ole täiesti objektiivne. Nad arvavad, et pole olemas kõigile ühesugust välist ja inimesest sõltumatut reaalsust. Konstruktivism vastandub objektivismile. Konstruktivistlik mõttemuster teaduses tekkis 20. sajandi 1960.-1970. aastatel Humberto Maturana ja tema õpilase Francisco Varela kirjutistes. Filosoofilise konstruktivismi lähe ulatub Aristotelese ja antiikskeptikuteni (Pyrrhon, Sextus Empiricus). Uusajal olid hoiaku esindjad George Berkeley, David Hume, Giambattista Vico, Kant, Hegel, Nietzsche, Dewey ja Hans Vaihinger. Teadusharudes eristatakse konstruktivismi sotsioloogias (Peter Berger, Thomas Luckmann), teadusfilosoofias (Thomas Kuhn), psühholoogias ja kasvatusfilosoofias. Eristatakse uurimissuundi: geneetiline epistemoloogia, kriitiline konstruktivism, radikaalne konstruktivism, relatsiooniline konstruktivism ja sotsiaalne konstruktivism.
Väike karikas 2018

Väike karikas 2018 ehk 2018. aasta väikesed karikavõistlused oli Eesti jalgpalli madalamate liigade karikavõistlused, mis algas 1/64-finaalpaaride loosimisega 21. märtsil 2018 ja lõppes finaaliga 12. septembril 2018.
Väike karikas 2019

Väike karikas 2019 ehk 2019. aasta väikesed karikavõistlused oli Eesti jalgpalli madalamate liigade karikavõistlused, mis algas 1/64-finaalpaaride loosimisega 28. märtsil 2019 ja lõppes finaaliga 11. septembril 2019.
Väike karikas 2020

Väike karikas 2020 ehk 2020. aasta väikesed karikavõistlused oli Eesti jalgpalli madalamate liigade karikavõistlused, mis algas 16. juunil 2020 ja lõppes finaaliga 21. septembril 2020.
Väike karikas 2021

Väike karikas 2021 ehk 2021. aasta väikesed karikavõistlused oli Eesti jalgpalli madalamate liigade karikavõistlused, mis algas 26. mail 2021 ja lõppes finaaliga 23. septembril 2021.
Väike karikas 2022

Väike karikas 2022 ehk 2022. aasta väikesed karikavõistlused oli Eesti jalgpalli madalamate liigade karikavõistlused, mis algas 30. märtsil 2022 ja lõppes finaaliga 3. septembril 2022.
Väike karikas 2023

Väike karikas 2023 ehk 2023. aasta väikesed karikavõistlused oli Eesti jalgpalli madalamate liigade karikavõistlused, mis algas 9. aprillil 2023 ja lõppes finaaliga 13. septembril 2023. Loosimine toimus 14. märtsil 2023. Sulgudes võistkonna liiga tase. Märkused 1Mängutulemus tühistatud kuna Tallinna FCI Levadia U19 koosseisus osalesid mänguõigust mitteomavad mängijad. Otse 1/32-finaali pääsesid võistkonnad, kes jäid välja loosimata: II liiga (4): Pärnu JK Tervis, FC Kose, Rakvere JK Tarvas, Lasnamäe FC Ajax, Tallinna FC Flora U19, Kohtla-Järve FC Järve, FC Tallinn U21, Saue JK, Raplamaa JK, Maardu Linnameeskond, Keila JK, Harju JK Laagri U21, Võru FC Helios, Tallinna FC Ararat, Pärnu JK Poseidon, FC Hiiumaa ja Läänemaa JK II ÜM, Viimsi JK II III liiga (5): Põhja-Tallinna JK Volta, Saku Sporting II, Paide Linnameeskond III, Läänemaa JK Haapsalu, Anija JK, Tallinna FC Eston Villa, JK Loo, JK Tallinna Kalev Juunior, Rummu Dünamo, Tallinna FC Hell Hunt, Tallinna FC Wise, FC Maardu Aliens, Põlva FC Lootos, Tallinna FC Zapoos, FC Jõgeva Wolves, Tallinna FC Ararat II, Sillamäe FC NPM Silmet, Tartu JK Welco X, Harju JK Laagri III, Türi Ganvix JK, JK Kuusalu Kalev IV liiga (6): Kristiine JK, FC Tallinna Wolves, Märjamaa Kompanii, Aruküla FC Vigri, Tallinna FC EstHam United, Vändra JK Vaprus II ja FC Lelle ÜM, FC Tallinna Gorillad, Tabasalu Ulasabat C.F. II, Rumori Calcio II Tallinn, Tallinna FC Maksatransport, Põhja-Tallinna JK Volta II ja JK Arsenal ÜM, Tallinna JK Jalgpallihaigla Rahvaliiga (RL): FC Kohvile, GSE, Türkiis JK, FC Baltic, FC Tamper, Laagri Ultrad Loosimine toimus 14. märtsil 2023. Sulgudes võistkonna liiga tase. Märkused 2Maardu Linnameeskond loobus mängust. Loosimine toimus 29. juunil 2023. Loosimine toimus 28. juulil 2023. Mängust tegi ülekande Soccernet.ee. Väikestel karikavõistlustel selgusid esimesed vastasseisud jalgpall.ee, 14. märts 2023 Selgusid väikeste karikavõistluste veerandfinaalide vastasseisud jalgpall.ee, 29. juuni 2023 Väikestel karikavõistlustel loositi poolfinaalide võistluspaarid jalgpall.ee, 28. juuli 2023 VAATA JÄRELE: Zapoosist üle olnud Saue krooniti rekordpubliku ees väikeste karikavõitjaks soccernet.ee, 13. september 2023
Kollane üleniidik

Kollane üleniidik (Hypomyces chrysospermus) on seente liik kottseente hõimkonnas. Kollane üleniidik on üleparasiit, mis esineb puravikulistel ja paneb need vett välja ajama. Kollane üleniidik andmebaasis eElurikkus
Hypomyces ochraceus

Hypomyces ochraceus on seente liik kottseente hõimkonnas. Hypomyces ochraceus kasvab seentel parasiidina. Esineb pilvikutel. Hypomyces ochraceus andmebaasis eElurikkus
Pajutagel

Pajutagel (Trametes suaveolens) on kandseente hulka kuuluv seeneliik. Seen kasvab püstistel/elavatel pajudel. Pajutagel andmebaasis eElurikkus
Warta (linn)

Warta on linn Poolas Łódźi vojevoodkonnas Sieradzi maakonnas, Warta valla halduskeskus. Linn asub Warta jõest poolteist kilomeetrit läänes, Sieradzist ligi 15 km põhjaloodes. Warta on asutatud 1255. aastal. Teise Poola jagamise tulemusel läks linn Preisi kuningriigi võimu alla. 1807 läks linn Varssavi hertsogiriigi koosseisu. Neljanda Poola jagamise tulemusel läks Warta 1815. aastal Venemaa Keisririigiga reaalunioonis olnud Poola Kuningriigi (nn. Kongressi-Poola) koosseisu. 1794–1870 oli Warta maakonnalinn. Saksa okupatsiooni ajal 1940. aasta aprillis mõrvati Wartas 500 psühhiaatriahaigla patsienti. 1940–1942 oli linnas juudi geto. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/051011814094-0976557?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022. Warta Encyklopedia PWN. Vaadatud 30. oktoobril 2023
PEO-LEO

PEO-LEO oli mänguasju tootev Eesti ettevõte. „PEO-LEO“ registreeriti kaubamärgina aastal 1919, olles esimene Eestis registrisse kantud kaubamärk. PEO-LEO kaubamärk kehtis kuni aastani 1929. Kaubamärgi omanikeks said koolmeister Paul Epler ja kunstnik Richard Kivit. PEO-LEO tegutses Tartus ning nende põhitoodanguks olid puidust mänguasjad ja saapad. Mänguasjade tootevalikus olid emailvärviga värvitud vineerist koduloomade ja inimeste figuurid ning mõned eksootilisi loomi kujutavad mänguasjad. PEO-LEO pood asus Emajõe vahetus läheduses, nn pangahoones (Raekoja plats 20). Richard Kivit tegi koostööd ka mänguasjatootja Oskar Luigega, kujundades lauamänge ja lasteraamatuid. Hiljem sai Kivit tuntuks peamiselt lasteraamatute illustraatorina. Tartu Mänguasjamuuseumi kogusse kuulub üks ese PEO-LEO toodangust - puidust musta-valgekirju veise figuur alusel (TMMM 5085, Tartu Mänguasjamuuseumi esemekogu). Veise all on templijälg kirjaga „PEO-LEO“. Riigiarhiiv. Kaubamärkide album 1–330, lk 1, ERA.916.5.2425 "Ringvaade". menu.err.ee. 29.10.2021. Vaadatud 30.10.2023. Grauberg, Helena. Eesti mänguasjatööstuse algus: kasutusel olid nii kriit, kanep, leivajahu kui ka põlevkivi. Eesti Ajalugu nr 6, juuni 2022. Lk 29-35 Postimees, 23. detsember 1919. Laste jõuluturg Postimees, nr 77, 15. aprill 1919. Kuulutuste rubriik, lk 4
Warta

See artikkel räägib Poola jõest. Poola linna kohta vaata artiklit Warta (linn). Warta (saksa keeles Warthe) on jõgi Poolas, Odra vasakpoolne lisajõgi. Warta algab Sileesia vojevoodkonnas Zawierciest. Jõe pikkus on 808,2 km, valgala pindala 54 529 km². Kui võtta arvesse ainult Poola piiresse jäävad jõed, siis on Warta Wisła järel pikkuselt teine jõgi Poolas. Odrat arvesse võttes on Warta pikkuselt kolmas jõgi Poolas. Jõe ääres asuvad linnad on: Zawiercie, Myszków, Częstochowa, Działoszyn, Sieradz, Warta, Uniejów, Koło, Konin, Pyzdry, Śrem, Mosina, Puszczykowo, Luboń, Poznań, Oborniki, Obrzycko, Wronki, Sieraków, Międzychód, Skwierzyna, Gorzów Wielkopolski ja Kostrzyn nad Odrą.  Warta – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Aleksei Ignatjev

Aleksei Ignatjev on mitme Ignatjevi aadlisuguvõsa liikme nimi: Aleksei Dmitrijevitš Ignatjev (1804−pärast 1861) Krahv Aleksei Pavlovitš Ignatjev (1842−1906) Krahv Aleksei Nikolajevitš Ignatjev (1874−1948) Krahv Aleksei Aleksejevitš Ignatjev (1877−1954)
Felisaberto Hernández

Feliciano Felisberto Hernández (20. oktoober 1902 Montevideo – 13. jaanuar 1963 Montevideo) oli Uruguay kirjanik, helilooja ja pianist. Ta sündis aastal 1902 Montevideos, tema isa oli Kanaari saartelt Tenerifelt pärit Prudencio Hernández ja ema Rocha departemangust pärit Juana Silva; ta oli nende neljast lapsest vanim. Üheksa-aastaselt alustas ta klaveriõpinguid, hiljem õppis Clemente Collingu juures kompositsiooni ja harmooniat. Rahaliste raskuste tõttu hakkas ta 16-aastaselt andma eratunde klaverimängu alal ja töötas pianistina mitmes tummkinos. 20-aastaselt hakkas ta andma kontserte, kus esitas ka mõningaid oma teoseid. Kolm aastat hiljem täiendas ta oma pianistioskusi Guillermo Kolischeri juures ning sai järjest paremaks instrumentalistiks. 1925. aastal abiellus ta María Isabel Guerraga ning seejärel sündis tütar Mabel. Paar lahutas abielu 1935. aastal. Kaks aastat hiljem abiellus Hernández maalikunstnik Amalia Nietoga, neil sündis järgmisel aastal tütar Ana María. Aastani 1942 rändas ta pianistina Uruguays ja Argentinas ringi, töötades vaheldumisi La Giralda kohvikuorkestris Montevideos, pianistina ja orkestri dirigendina Mercedese kontserdikohvikus, Teatro Albénizis Montevideos ja Teatro del Pueblos Buenos Aireses. 1943. aastal läks ta Amaliast lahku ja reisis oma hiilgeaegadel Pariisi, kus ta tutvus hispaanlanna, kodusõja veterani ja NKVD agendi María Luisa de las Herasega (alias Africa de las Heras).1949. aastal nad abiellusid ja asusid elama Montevideosse. Naine töötas õmbleja ja antiigimüüjana, mis kattis tema spioonivõrgustikku. Kui paar aasta hiljem abielu lahutas, ei teadnud Hernández naise spioneerimisest veel midagi. Ta suri 1964. aastal 61-aastaselt leukeemiasse. Tema jutukogumik "Üleujutatud maja ja teisi jutte" ilmus 2023. aastal eesti keeles Loomingu Raamatukogus (tõlkija Mari Laan, koostaja Triinu Tamm).