laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Adolf II

Adolf II nime all on tuntud mitu valitsejat: Adolf II oli Bergi krahv 1106–1160 Adolf II oli Schauenburgi ja Holsteini krahv 1128/30–1164 Adolf II oli Marki krahv 1328–1347 Adolf II oli Schaumburg-Lippe vürst 1911–1918 Adolf I Adolf III Adolf IV Adolf V Adolf VI Adolf VII Adolf VIII
Johannes Raudava

Johannes Raudava (kuni 1940 Johannes Rosenfeldt; 30. oktoober 1894 Tallinn – 5. aprill 1944 Tallinn) oli eesti majandusteadlane. Pärast aastat P. Leysti algkoolis õppis Raudava Tallinna 4-klassilises linnakoolis, mille lõpetas 1911. Sama aasta sügisel ta astus Tallinna õhtukeskkooli, kust raha puuduse tõttu pidi järgmisel semestril (1912) kohe välja astuma ja läks tööle AS Dvigateli rongivagunitehase peakontorisse arveametnikuks. 1914. aasta kevadel hakkas Raudava õhtuti käima Tallinna Kaubanduskooli kursustel ja 1916. aasta jaanuaris lõpetas ta Tallinna Peetri Reaalkooli kaubandusosakonna eksternina. Alates septembrist 1915 kuni sõjaväeteenistuse kutseni jaanuaris 1916 töötas ta Tallinna Vene Põllupanga osakonnas raamatupidaja abina. Raudava osales esimeses maailmasõjas. 1917. aasta kevadel lõpetas ta Pauli sõjakooli ja siis teenis Vitebski ja Eesti polkudes kuni Eestisse opteerimiseni 1920. aastal. Eestis tagasi, õppis ta õhtuses õppes Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kaubandusosakonnas, kuni lõpetas ülikooli majandusteaduskonna 1928. aastal. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Fraternitas Estica liige. 1924. aastal abiellus ta Timotheus Kuusiku noorema lapse Agniaga (1904–1993) ning neil oli kolm tütart: Ingeborg (s. 1927), Astrid (s. 1929) ja Kristi (s. 1942). 1939. aastal ostis Raudava Lutheri perekonna käest Poska tänaval asuva Kadrioru lossi teenijate asunduses perele maja., Raudava töö Eesti Pangas algas 1. mail 1921. 1922–1928 ta oli Eesti Panga laenude osakonna ametnik, 1928–1933 konto-korrentosakonna ja välisosakonna juhataja, 1933–1940 direktor ja juhatuse liige, 1941–1943 juhataja. 1943–1944 Eesti Peapanga direktor ja Eesti Majanduskoja pangandusala juhataja. Teda määrati 1933 aastal Eesti Panga esindajaks Riigihoiukassa nõukogusse. Tema allkiri on Eesti 1937. ja 1940. aasta 10-kroonisel pangatähtedel ja 1935. aasta 100-kroonisel pangatähel. Ta määrati 1939. aasta Eesti Panga kodaniku õhukaitse juhiks. Johannes Raudava kandis Eesti lippu Garmisch-Partenkirchenis 1936. aasta taliolümpiamängude avatseremoonial, kuid sportlasena ta ei osalenud. 1938 – Eesti Punase Risti III klassi teenemärk Raudava isa oli Kurna mõisast pärit poodnik Mart Rosenfeldt (1865–1943) ja ema oli Rae mõisast pärit Leena Rosenfeldt (Krivel) (1872–1946). EAA 2100_001_0012804 ERA.1790.1.2913 https://www.postimees.ee/1535189/kadrioru-lossi-teenijate-alevikust-1896-aasta-laulupeo-paigaks https://kadriorgsite.wordpress.com/2017/03/19/j-poska-19-ja-19a/ https://www.ohtuleht.ee/98219/sensatsioon-eesti-pangas https://et.wikipedia.org/wiki/Eesti_1936._aasta_taliolümpiamängudel "Johannes Raudava †". Eesti Sõna nr 83, 11. aprill 1944. Lk 4 ("Ennastsalgava töö, täpse kohusetäitmise, õiglase ja lahke iseloomu tõttu võitis ta niihästi majandusringkondade kui ka kaasteenijate poolehoiu ja armastuse.") Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Haud Tallinna Vana-Kaarli kalmistul
Elle Tarik

Elle Tarik (neiuna Elle Kaarna, 10. juuni 1938 Uhmardu küla, Kudina vald – 16. märts 2014 Kobratu küla, Tartu vald) oli eesti raamatukogundustegelane, Tartu Linnaraamatukogu direktor 1975–1983. Tarik sündis tollasel Tartumaal, praegusel Jõgevamaal popsi peres ning õppis Vedu algkoolis, Tartu II Keskkoolis ja Tartu Kunstliku Vedelkütte Tehnikumis. Raamatukogundust õppis ta 1961–1964 Viljandi Kultuurharidustöö Koolis ja 1964–1969 Eduard Vilde nim. Tallinna Pedagoogilises Instituudis. Ta käis ka õppereisidel Soome ja Rootsi raamatukogudes. 1956–1961 töötas Tarik põllutöölisena Miina Härma nimelises kolhoosis, 1961–1964 oli Tartu külanõukogu sekretär, 1964–1966 Vedu, Nabala ja Kokora külaraamatukogu juhataja. 1968–1975 Tartu Rajooni Keskraamatukogu metoodik. 1966–1968 Nikolai Gogoli nimelise (alates 1987. aastast Oskar Lutsu nimelise) Tartu Linna Keskraamatukogu vanemraamatukoguhoidja, 1975–1983 direktor, 1983–1988 metoodikaosakonna juhataja. 1988. aastal rajas Tarik Tartu Linnaraamatukogu väliseesti kirjanduse osakonna (2004–2021 väliseesti ja vanema raamatu osakond), kus töötas surmani. Elle Tariku direktoriks oleku ajal avati muusikasektor Lydia Koidula nimelises harukogus (1976), avati Annelinna harukogu (1977) ja valmis keskkogu juurdeehitis (1980). Tarik avaldas ajakirjanduses, Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu (ERÜ) aastaraamatutes ja kogumikes erialaseid artikleid, koostas ja toimetas kaks ERÜ aastaraamatut (1989 ja 2009) ning oma raamatukogu väljaandeid. Ka esines ta ettekannetega konverentsidel ja seminaridel. Elle Tarik oli Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu taasasutajaliige (1988) ja juhatuse liige (1989–1993), Eesti Kirjanduse Seltsi liige (1994) ja Karl Ristikivi Seltsi (2002) liige. Ta oli ka Eesti NSV Raamatuühingu liige (1974–1996) ning Eestimaa Looduse Fondi toetajaliige. 1974 rinnamärk "Eesti NSV kultuuritöö eesrindlane" 1989 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane 1991 Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu aastapreemia 2002 Valgetähe medaliklassi teenetemärk 2006 Eesti Kirjanduse Seltsi auliige 2011 Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu auliige 2013 Kultuuriministeeriumi tänukiri Eesti raamatukogunduse biograafiline andmebaas Elle Tarikuga kirjandusest ja elurõõmust In memoriam: Elle Tarik
Bilohirsk

Bilohirsk (vene Belogorsk, krimmitatari Qarasuvbazar) on linn Ukrainas Krimmis, Bilohirski rajooni halduskeskus. Asub Krimmi poolsaare keskosas, 42 km Simferopolist ida pool. Pärast Krimmi annekteerimist märtsis 2014 kuulub de facto Krimmi Vabariigi koosseisus Venemaale. Asulat on esmamainitud 13. sajandil. 1736. aastal, kui vene väed olid Bahtšisarai maha põletanud, oli lühikest aega Krimmi khaaniriigi pealinn. Qarasuvbazar oli krõmtšakkide ja krimmitatarlaste keskus kuni nende küüditamiseni 1944. aastal. 1926. aastal sai linnaõigused. 1944. aastani oli ka linna venekeelne nimi Karasu-Bazar või Karasubazar (Карасу-Базар, Карасубазар). Enne Krimmi annekteerimist Venemaa poolt oli linna elanikest 35% krimmitatarlased, 35% venelased, 22% ukrainlased ja 8% muust rahvusest. Linnas on keskaegse Taš-Hani karavanserai varemed. Linnas asub veinitehas, puidu- ja ehitustööstuse ettevõtted. Q126688840 Bilohirski koduleht
Adolf III

Adolf III nimelisi valitsejaid on olnud mitu: Adolf III oli Schauenburgi ja Holsteini krahv 1164–1225 Adolf III oli Bergi krahv 1197–1218 Adolf I Adolf II Adolf IV Adolf V Adolf VI Adolf VII Adolf VIII
Kakaopuu (perekond)

Kakaopuu (Theobroma) on haisupuuliste sugukonda kuuluv puuperekond. Kakaopuu perekonda liigitatakse järgmised puuliigid: Theobroma abovatum Theobroma angustifolium Theobroma bicolor Theobroma cacao L. – harilik kakaopuu Theobroma canumanense Theobroma chocoense Theobroma cirmolinae Theobroma glauca Theobroma grandiflorum – suureõieline kakaopuu Theobroma leiocarpa Theobroma mammosum Theobroma mariae – kiu-kuradivill Theobroma martiana Theobroma microcarpa Theobroma nemorale Theobroma pentogona Theobroma purpureum Theobroma simiarum Theobroma sinuosum Theobroma stipularum Theobroma speciosa Theobroma subincana Theobroma velutinum. Teaduslikult kirjeldas kakaod esimest korda 1753 Linnaeus, kes andis talle ladinakeelse nimetuse Theo broma, mis kreeka keeles tähendab jumalate toitu. Eestikeelsete taimenimede andmebaas, veebiversioon (vaadatud 18.03.2014) Sissekanne GRIN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne SITI-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Theobroma seisuga 18.03.2014.
Adolf IV

Adolf IV nime all on tuntud mitu valitsejat: Adolf IV oli Schauenburgi ja Holsteini krahv 1225–1261 Adolf IV oli Bergi krahv 1246–1256 Adolf IV oli Kleve-Marki hertsog 1398–1417 Adolf I Adolf II Adolf III Adolf V Adolf VI Adolf VII Adolf VIII
Haisupuulised

Haisupuulised ehk sterkuulialised (Sterculiacea) on kassinaerilaadsete seltsi kuuluv taimede sugukond. Haisupuuliste sugukonda klassifitseeritakse järgmised taimeperekonnad: Acropogon, Aethiocarpa, Ambroma (Abroma), Astiria, Ayenia, Brachychiton (pudelpuu), Byttneria, Cheirolaena, Chiranthodendron (kuradikäepuu), koola, Commersonia, Corchoropsis, Cotylonychia, Dicarpidium, Dombeya (dombeia), Eriolaena, Firmiana (imepuu), Franciscodendron, Fremontodendron (sametpõõsas), Gilesia, Glossostemon, Guazuma, Guichenotia, Hannafordia, Harmsia, Helicteres, Helmiopsiella, Helmiopsis, Heritiera (kukkurpuu), Hermannia, Herrania (ahvikakaopuu) , Hildegardia, Keraudrenia, Kleinhovia, Lasiopetalum, Leptonychia, Lysiosepalum, Mansonia (mansoonia), Maxwellia, Megatritheca, Melhania, Melochia, Neoregniella, Nesogordonia, Octolobus, Paradombeya, Paramelhania, Pentapetes, Pterocymbium, Pterospermum, Pterygota, Rayleya, Reevesia, Ruizia, Rulingia, Scaphium, Scaphopetalum, Seringia, Sterculia, kakaopuu, Thomasia, Trichostephania, Triplochiton, Trochetia, Trochetiopsis, Uladendron, Ungeria, Waltheria. Eestikeelsete taimenimede andmebaas, Veebiversioon (vaadatud 18.03.2014) Sissekanne GRIN-is Sissekanne SITI-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Sterculiaceae seisuga 18.03.2014.
Gustav Puu

Gustav Puu (18. märts 1901 Päite, Voka vald, Virumaa – 19. jaanuar 1992) oli eesti haridustegelane ja jurist. Gustav Puu õppis usuteadust Tartu Ülikoolis, ent õpinguid jäid tiisikuse tõttu pooleli. Ta ravis ennast Taagepera sanatooriumis. Hiljem lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Võttis osa Vabadussõjast. Alustas haridustegevust juba 1920. aastate lõpul, mil pidas Tallinna Rahvaülikoolide Seltsi egiidi all loenguid ning koostas 1933. aastal Eesti Haridusliidu ülesandel kodanikuõpetuse õpiringide kava. Töötas 1930. aastate keskel Tallinnas vandeadvokaadina. Asutas Tallinnas nn kodukeskkooli, mis võimaldas hariduse saamist kirja teel. Oli 1939. aastal Eesti Hariduse Sõprade Seltsi Poeglaste Eraprogümnaasiumi sekretär. Töötas ka Haridusliidus. Pärast Eesti okupeerimist 1940. aastal töötas ta vene keele õpetajana Jäneda põllutöökoolis. Saksa okupatsiooni ajal töötas Kuressaare maavalitsuses tervishoiu ja hariduse alal ning määrati 1942. aastal abimaavanemaks. Põgenes 1944 Rootsi koos abikaasa Meta Johanna (sündinud Jahnson) ning 16-aastase tütre Maia ja 8-aastase poja Tõnuga. Õppis Rootsis ümber raamatupidajaks ja lõi kaasa rootsieestlaste pagulaspoliitikas Uppsalas ja Stockholmis. 1971. aastast elas Umeås Põhja-Rootsis. Ta suri seal 1992. aastal. Tema emapoolne onu oli kirjanik Christian Rutoff, hilisem Kristjan Rajasaare. Õpiringide kavu Eesti Haridusliidult - Õpetajate Leht, 6.01.1933 Kuulutus - Päevaleht, 5.11.1936 Registreeriti kodukeskkool - Sakala, 14.11.1933 Kuulutus - Päevaleht, 4.08.1939 Saaremaal uus abimaavanem - Järva Teataja, 7.05.1942 Tartu Ülikooli üliõpilased
Bērzu mõis

Bērzu mõis (Bērzu muiža) oli suvemõis Lätis Riia linnas Čiekurkalnsi asumis. Mõisa peahoone asus Gustava Zemgala tänaval. Saksa keeles Birkenhof. Mõisa rajamise aeg on teadmata. Aastatel 1804–1939 kuulus see Bulmerincqide perekonnale. Mõisas elasid nii kirurg Michael von Bulmerincq kui ka rahvusvahelise õiguse ekspert August von Bulmerincq. Mõisa viimane omanik oli Alexander Georg von Bulmerincq. Tänapäevaks on Bērzu mõisa hooned hävinud. Mõisa asukohta on ehitatud laohooned ja mõisast pole maastikule jäänud ainsatki jälge. Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (läti keeles)
Okaspuu-võrsevähk

Okaspuu-võrsevähiks ehk okaspuu-krumenuloosiks ehk vihmavarjutõveks ( ka skleroderrioos, inglise keeles Scleroderris canker) nimetatakse osadel okaspuudel elava virulentse parasiitseene Gremmeniella abietina põhjustatud haigust. Okaspuu-võrsevähi tekitaja levib harilikult õhu kaudu ja nakatamisvõime oleneb ka seene alamliigist. Euroopa rass nakatab kevaditi peremeespuid, peamiselt männipuid - näit harilik mänd jt) aga ka kuusepuid, nulgi, lehiseid ja ebatsuugasid. Gremmeniella abietina kodustab kasvavad võrsepungad ja liigub edasi okastesse ning tüveni. Kui seene kasvulava on ulatuslik ja peremeespuu vastupanu ei osuta siis võib peremeespuu hukkuda. Puude surma põhjustab ta sagedamini puukasvanduses kasvavate okaspuude võõrliikidel. Märt Hanso, Silja Hanso, Okaspuu-võrsevähk on ohtlik ja salakaval mändide haigus, Veebiversioon (vaadatud 18.03.2014) Metsaseire, Veebiversioon (vaadatud 06.03.2014) Anneli Ylimartimo,The effect of nitrogen and potassium availability on scleroderris canker of scots pine seedlings, Water, Air, and Soil Pollution, 1990/91, Volume 54, Issue 2, pp 307-313, Veebiversioon (vaadatud 18.03.2014) (inglise keeles) Darroll D. Skilling, James T. O'Brien, James A. Bell,Scleroderris Canker of Northern Conifers, Veebiversioon (vaadatud 18.03.2014) (inglise keeles) G. Warren ja G. Laflamme,Outbreak of Scleroderris canker, European race,in Central Newfoundland: Escape from Quarantine…., Veebiversioon (vaadatud 18.03.2014) (inglise keeles) Sissekanne Forestry Images-is, Veebiversioon (vaadatud 18.03.2014) (inglise keeles)
Adolf V

Adolf V nimelisi monarhe oli mitu: Adolf V oli Bergi krahv 1259–1296 Adolf V oli Holstein-Segebergi krahv 1263–1273 Adolf I Adolf II Adolf III Adolf IV Adolf VI Adolf VII Adolf VIII
Heili mõis

Heili mõis (Heila muiža, ka Elziņmuiža) oli suvemõis Lätis Riia linna Čiekurkalnsi asumis. Mõisa peahoone asus aadressil Ezermalas iela 10. Saksa keeles Heilshof. Mõisa rajati tõenäoliselt XVIII sajandil. 1895. aastal ostis insener Gustalf Adolf Agthe Heili mõisa ja kõrvalasuvad Dragunmuiža mõisa ning Jaunā muiža suvemõisad, liites krundid üheks. Ta kavatses rajada Ķīšezersi järve kaldale villade piirkonna, aga see plaan jäi teostamata. Tõenäoliselt valmis seal ainult üks villa aadressiga Ezermalas ielā 6. XX sajandi algul oli Heili mõisas kolm hoonet. Peahoone oli suure verandaga barokkstiilis puitmaja. Agthede pere ei kasutanud seda enam suvilana, nad kolisid sinna elama ja võõrustasid seal sageli baltisaksa kunstnikke. 1930. aastatel läks Heili mõis Riia linna valdusse. Tänapäevaks on mõisa hooned hävinenud. Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (läti keeles)
Jaunā muiža mõis

Jaunā muiža oli suvemõis Lätis Riia linnas Čiekurkalnsi asumis. Mõisa peahoone asus Ezermalas iela ja Ķīšezersi järve vahel. Saksa keeles Neuhof, ka Bulmerinckhof. Mõis rajati tõenäoliselt XVIII sajandil. Aastal 1852 ostis mõisa kaupmees V. Kušinski, kes rajas sinna rauast, terasest ja vasest anumate valmistamise töökoja. Aastal 1895 ostis insener Gustalf Adolf Agthe Jaunā muiža ning kõrval asuvad Dragunmuiža ja Heili mõisa, liites krundid üheks. Ta kavatses rajada Ķīšezersi järve kaldale villade piirkonna, aga see plaan jäi teostamata. Tõenäoliselt valmis seal ainult üks villa aadressiga Ezermalas ielā 6. 1930. aastatel läks seni Agthedele kuulunud Jaunā muiža Riia linna valdusse. Tänapäevaks on mõisa hooned hävinenud. Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (läti keeles)
Endocronartium pini

Endocronartium pini on seeneliik viltroosteliste sugukonnast. Endocronartium pini lähedaseks sugulaseks (geneetiliselt identne) peetakse seeneliiki Cronartium flaccidumi, kuid erinevalt viimati mainitust on nende elutsükli lõpetamiseks vaja üksnes peremeespuid. Seeneliiki Endocronartium pini võib kohata Põhja-Euroopas. Seeneliik Endocronartium pini on tuntud metsa seenpatogeen, mis nakatab okaspuid tõenäoliselt okaste kaudu männi-koorepõletikku. Peamiselt nakatub mänd. Seen põhjustab tõsist kahju peamiselt istandikes. Vaheperemeesteks võivad olla ka erinevad rohttaimed nagu pojeng, vaheperemeestel peetakse haigustekitajaks vahel Cronartium flaccidum'i. Cronartium flaccidum, Veebiversioon (vaadatud 20.03.2014) (inglise keeles) Stefan Buczacki, Keith Harris, "Taimekahjurite ja - haiguste käsiraamat", Kirjastus Varrak, lk 286, 2010, ISBN 978 9985 3 2089-1 Endocronartium pini andmebaasis eElurikkus Sissekanne Catalogue of Life'is
Adolf VI

Adolf VI nime all on tuntud mitu valitsejat: Adolf VI oli Schaumburgi krahv 1290–1315 Adolf VI oli Bergi krahv 1308–1348 Adolf I Adolf II Adolf III Adolf IV Adolf V Adolf VII Adolf VIII
Dragunmuiža mõis

Dragunmuiža mõis (Dragunmuiža, ka Dragūnu muiža) oli suvemõis Lätis Riia linnas Čiekurkalnsi asumis. Mõisa peahoone asus umbkaudu Ezermalas iela ja Ķīšezera iela ristmikul. Saksa keeles Dragunshof. Mõisa rajati tõenäoliselt 18. sajandil. 1895. aastal ostis insener Gustalf Adolf Agthe Dragunmuiža mõisa ning selle läheduses asuvad Heili mõisa ja Jaunā muiža suvemõisad ning liitis krundid üheks. Ta kavatses rajada Ķīšezersi järve kaldale villade piirkonna, aga see plaan jäi teostamata. Tõenäoliselt valmis seal ainult üks villa aadressil Ezermalas ielā 6. 20. sajandi algul oli Dragunmuiža mõisa peahooneks suur kahekorruseline barokkstiilis palkmaja. Peahoone juures asusid korteriteks ümber ehitatud küün, välikäimlad, jääkelder, tõllakuur, laut, tall, kaev. Veidi maad eemal asus ka heinaküün. Järve ääres oli kai, mille äärde toodi järve teiselt kaldalt paadiga piima, mis siis Riia turule viidi. Mõisa juurde kuulus ka neli talu. 1930. aastatel läks Dragunmuiža mõis Riia linna valdusse. Tänapäevaks on mõisa hooned hävinenud. Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (läti keeles)
Čiekurkalnsi mõis

Čiekurkalnsi mõis (Čiekurkalna muiža) oli mõis Lätis Riia linnas Čiekurkalnsi asumis. Saksa keeles Schreienbusch. Aastal 1687 eraldati Mazā Jumpravmuiža mõisast Čiekurkalnsi mõis. Mõisa rajas Riia majaomanik Dietrich Schrei, sellest sai mõis ka oma saksakeelse nime. Aastani 1800 oli mõisa omanikuks Riia sadama ehitaja polkovnik parun Gustav Weismann von Weisenstein. Mõisa viimasteks omanikeks olid Mended. 1870. aastatel jagas mõisnik mõisa maad ehituskruntideks ja sinna hakkas kerkima Čiekurkalnsi linnaosa. Tänapäevaks on mõisa hooned hävinenud. Kaardil aastast 1700 Čiekurkalnsi mõisa ei ole, küll aga on selle asukohas kujutatud Mehrmannshofi-nimelist mõisa, nii et tõenäoliselt on mõisa kohta kunagi kasutatud ka seda nime. Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (läti keeles)
Adolf VII

Adolf VII nime all on tuntud mitu monarhi: Adolf VII oli Schaumburgi krahv 1315–1354 Adolf VII oli Holstein-Kieli krahv 1359–1390 Adolf VII oli Bergi krahv 1408–1437 Adolf I Adolf II Adolf III Adolf IV Adolf V Adolf VI Adolf VIII
Mart Maandi

Mart Maandi (sündinud 8. märtsil 1950 Stockholmis) on Rootsis elav eestlasest suhtekorraldaja. Ta õppis Stockholmi Eesti Algkoolis. Ta õppis Stockholmi Ülikoolis õigusteaduskonnas, kuid õpingud jäid pooleli. Seejärel õppis ta Uppsala Ülikoolis pedagoogikat ja informatsioonitehnikat. Ta on EÜS Põhjala liige. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta infojuhina Haninge vallas; ta aitas kaasa aastal 1989 sõpruslepingu sõlmimisele Haapsaluga. Samuti on ta töötanud pressijuhina firmas OK Petroleum. Aastast 2000 töötab ta suhtekorraldusfirmas JKL (sv:JKL), kus tegeleb meediakooliusega. Ta elab Stockholmis. Ta on olnud Eesti Komitee noorteinstruktor. Ta oli üheks metsaülikooli käivitajatest, ta on olnud Rootsi Eestlaste Liidu juhatuse liige. Tema isa Helmut Maandi oli jurist, Vabariigi Valitsuse riigisekretär, vend Jaak on riigiametnik. Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood. Vello Lään. Olion 2011 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=487
Geita piirkond

Geita piirkond on üks kolmekümnest 1. järgu haldusüksusest (piirkonnast) Tansaanias. Piirkond moodustati 2012. aasta märtsis Shinyanga, Mwanza ja Kagera piirkonna osadest. Geita piirkonnakeskus on Geita. Piirkond jaguneb viieks ringkonnaks: Geita, Bukombe, Chato, Mbogwe ja Nyang'hwale. Geita piirkonna pindala on 20 054 km². 2012. aasta rahvaloenduse ajal elas piirkonnas 1 739 530 inimest. Sub-Divisional Population Projection for Year 2016 and 2017 Based on 2012 Population and Housing Census. National Bureau of Statistics, vaadatud 16.08.2019
Männitaelik

Männitaelik ehk männipess (Phellinus pini) on mitmeaastaste viljakehadega seeneliik. Männitaelik toitub ja paljuneb harilikult mändidel (sh harilik mänd). Männitaelik on tuntud seenpatogeen, kelle elunemine peremeespuudel põhjustab südamemädanikku. Männitaelik andmebaasis eElurikkus (vaadatud 18.03.2014) Indrek Sell, Taelikud Eesti metsades (vaadatud 18.03.2014) Männitaelik andmebaasis eElurikkus MÄNNYNKÄÄPÄ (Phellinus pini), Veebiversioon (vaadatud 18.03.2014) (inglise keeles)
Adolf VIII

Adolf VIII nime all on tuntud mitu monarhi: Adolf VIII oli Holsteini krahv Adolf VIII oli Schaumburgi krahv 1354–1370 Adolf I Adolf II Adolf III Adolf IV Adolf V Adolf VI Adolf VII
67 (Tallinna bussiliin)

67 on Tallinna bussiliin, mis ühendab Seli asumit Mustamäega mõlemas suunas. Liin avati 1994. aastal alternatiivina Lasnamäe kiirtrammile. Algselt oli lõpp-peatuseks Laagna tee (Laagna kaupluse peatus). Laagna tee valmimisega Mustakivi peatuseni 90. aastate lõpul pikendati bussiliini Seli peatuseni. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS (TLT Lasnamäe osakond/3. veokorralduse osakond). Liin töötab iga päev intervalliga ~10-20 minutit. Liinil kehtivad tavalised sõidupiletid. Samal marsruudil sõitis ekspressliin 56. Alates 1.08.2023 pikendati liini 67 Seli-J.Sütiste Tee. Kui 67 pikendati lõpetati töö Tallinna kahel bussiliinil 17 ja 17A. 67 sõidab ühte suunda 65-75 minutit. Buss nr 67 alustab oma teekonda Ümera tänaval asuvast Seli puhkepeatusest mööda Ümera tänavat, seejärel sõidab mööda Raadiku ja Mahtra tänavat ning pöörab Laagna teele, peatudes enne Ümera ja Raadikusilla bussipeatuses. Pärast Raadiku silda sõidab liin Laagna teed mööda kesklinna. Kesklinnas pöörab liin Gonsiori tänavale ja läheb pärast seda Endla tänavale. Kristiines pöörab liin vasakule Tulika tänavale seejärel Nõmme teele. Liin 67 läbib ka samuti Retke teed, Tervise tänavat, Sõpruse pst, Keskuse tn ja J.Sütiste teed Tallinna bussiliin nr 67 pöörab ringi J Sütiste Tee puhkeplatsil. Pärast lõpp-peatusest lahkumist pöörab 67 J.Sütiste teele. Pärast pööramist sõidab otse üle Sõpruse pst Keskuse tänavale ja teeb ringi ümber Männi Pargi. Pärast läheb 67 Sõpruse pst ja pöörab uuesti J.Sütiste Teele. J.Sütiste Tee ristmikul pöörab 67 Tervise tänavale seejärel Retke Teele. Pärast Retke Teed sõidab liin üle A.H Tammsaare tee ja läheb Nõmme Teele. Nõmme Teelt pöörab liin Tulika tänavale ja seejärel läbib Kristiinet ja sõidab Endla tänaval. Uutmoodi kujuneb liin kõige rohkem Kesklinnast. Pärast Estoniat minnakse otse edasi Lembitu tänavale. Seejärel sõidetakse üle Liivalaia tänava ristmikku ja minnakse Juhkentali tänavale. Pärast seda pöörab liin vasakule Odra tänavale ja sealt edasi Laagna Teele. Kasutusele tuleb ka J.Vilmsi peatus mis oli ajutine peatus aastal 2018. Pärast Laagna teed pöörab liin Mustakivist Mahtra tänavale ja seejärel Ümera tänavale. Pärast Ümera tänavat jõuabki liin Selisse. Seli → J.Sütiste tee suunal on 35 peatust J.Sütiste tee → Seli suunal on 31 peatust Tallinna busside sõiduplaanid
Tanga piirkond

Tanga piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Tansaanias. Piirkond asub riigi kirdeosas Keenia piiri ääres. Tanga naaberpiirkonnad on loodes Kilimanjaro, lõunas Morogoro ja Pwani ning läänes Manyara piirkond. Tanga piirkonna idapiiri vormib India ookean. Piirkonna administratiivne keskus on Tanga, mis on ka riigi suuruselt seitsmes linn. Piirkond jaguneb kaheksaks ringkonnaks: Handeni, Kilindi, Korogwe, Lushoto, Muheza, Mkinga, Pangani ja Tanga. Tanga piirkonna pindala on 27 348 km². Aastal 2012 elas piirkonnas 2 045 205 inimest. Sub-Divisional Population Projection for Year 2016 and 2017 Based on 2012 Population and Housing Census. National Bureau of Statistics, vaadatud 16.08.2019