laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Võlg (film)

"Võlg" on 1966. aastal valminud Eesti Telefilmi telemängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Mati Undi samanimelisel jutustusel. 19-aastane Lauri on hiljuti keskkooli lõpetanud ja töötab kaubaveoauto juhina. Ta ei tea veel päris täpselt, mida elult tahta. Tartust Pärnusse sõites võtab ta hääletajana peale keskkooliõpilase Reesi. Jõudnud Pärnusse, kutsub Lauri Reesi randa. Vastastikune sümpaatia on tekkinud ning noored lepivad kokku, et nad lähevad õhtul koos välja. Pärnus ootab Laurit temast mõned aastad vanem Malle, kellega tal on keerulised suhted. Kuid Lauri peatub hoopis oma endise klassivenna Enno juures, kes nüüd on kunstiüliõpilane. Õhtul pidutsevad Lauri, Reesi ja Enno Rannahoones, vahepeal käivad Lauri ja Reesi meres ujumas. Tagasi restorani jõudnuna jutustab Reesi loo ühest oma klassi tüdrukust, kellele nääripühade ajal jättis klassi populaarseim poiss loosiga jagatud kingituse tegemata. Juhtum võeti hiljem üles ja poiss oli nõus oma võla tasuma. Poiss tõigi kingi, aga tüdruk ei võtnud seda enam vastu. Lauri ja Enno ei saa päris hästi aru, mida Reesi selle looga ütelda tahtis. Poisid saadavad Reesi koju, kõik kolm on kõrgendatud meeleolus. Lauri jõuab järeldusele, et tuleks ikka ülikooli minna. Järgmine hommik on vihmane. Vastumeelselt läheb Lauri kohtamisele Mallega. Malle räägib talle, et nad saavad lapse. Elu tõsidus hakkab Laurile kohale jõudma. Võlg omandab nüüd konkreetse tähenduse. Filmi lõpus sõidavad Lauri ja Malle kaubaautoga vihmasajus Tartusse. Enn Merioja – Lauri Tiiu Soo – Reesi Raivo Trass – Enno Tiiu Lukk – Malle Jaan Kilp – Pärtel
Puiatu vald

Puiatu vald (saksa keeles Pujat) oli vald Viljandimaal Kõpu kihelkonnas. Vallamaja asus tänapäeva Puiatu küla aladel. Vald eksisteeris 1866–1939[viide?]. 1899 liideti Puiatu vallaga Väike-Kõpu vald. Puiatu Haridusselts Maa-ameti kaardirakendused Puiatu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 12.08.2016) Puiatu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Ranna vald

Ranna vald (saksa keeles Tellerhof) oli vald Tartumaal Kodavere kihelkonnas. Vallamaja asus Lümati külas. Vald eksisteeris 1866–1939[viide?]. Valla alal asus Ranna mõis. Maa-ameti kaardirakendused Ranna vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 12.08.2016) Ranna vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Rannu vald (Rannu kihelkond)

Rannu vald (saksa keeles Randen) oli vald Tartumaal Rannu kihelkonnas. Vallamaja asus Palu külas. Vald eksisteeris 1866–1939[viide?]. Seejärel moodustati muudetud piirides uus Rannu vald. 1903 liideti Rannu vallaga Tamme vald. Maa-ameti kaardirakendused Rannu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 12.08.2016) Rannu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Reiu vald

Reiu vald (saksa keeles Reidenhof) oli vald Pärnumaal Pärnu kihelkonnas. Vallamaja asus tänapäeva Reiu küla alal. Vald eksisteeris aastatel 1866–1939. Valla alal asus Reiu mõis. 1939. aasta vallareformiga moodustati Reiu vallast ning seniste Tahkuranna, Uulu ja Häädemeeste valla osadest uus Tahkuranna vald. Maa-ameti kaardirakendused Reiu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 12.08.2016) Reiu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Saru vald

Saru vald (saksa keeles Saara) oli vald Võrumaal Hargla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Saru vald Mõniste vallaga. 1907 eraldati Mõniste vallast Saru vald ja see eksisteeris aastani 1939. Vallamaja asus Saru külas. 1939. aasta vallareformiga moodustati Mõniste, Saru ja Vana-Antsla vallast uus Mõniste vald Saru vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 12.08.2016) Saru vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 12.08.2016) Maa-ameti kaardirakendused 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938 Saru vald (1866–1892) Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 Saru vald (1907–) Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Sürgavere vald

Sürgavere vald (saksa keeles Surgefer) oli vald Viljandimaal Suure-Jaani kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1939[viide?]. Vallamaja asus Sürgavere külas. 1892 liideti Sürgavere vallaga Lõhavere vald. Sürgavere vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 12.08.2016) Maa-ameti kaardirakendused Sürgavere vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Timo vald

Timo vald (saksa keeles Klein Kirrumpäh-Koiküll) oli vald Võrumaal Põlva kihelkonnas. Vallamaja asus Timo külas. Vald eksisteeris 1866–1939. Valla alal asus Timo mõis. 1939. aasta vallareformiga moodustati Peri, Pindi, Timo ja Veriora vallast, Leevi vald. Maa-ameti kaardirakendused Timo vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 12.08.2016) 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938 Timo vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Võrsna mõis

Võrsna mõis (saksa keeles Würzen) oli eramõis Püha kihelkonnas Saaremaal. Mõisa omanikud olid teiste seas Moellerid. Võrsna mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 12.08.2016) Võrsna mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Võduvere mõis

Võduvere mõis (saksa keeles Woddofer) oli eramõis Kadrina kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Võduvere küla lähedal Kadrina vallas Lääne-Virumaal. Mõis rajati 18. sajandi 1. veerandil Neeruti mõisast eraldatud alast. Võduvere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 12.08.2016) Võduvere ms, www.eki.ee Võduvere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Vilkla mõis

Vilkla mõis (saksa keeles Wilkilby; ka Osmussaare mõis) oli eramõis Ridala kihelkonnas Läänemaal. Mõisast on teateid alates 1732. Mõis kuulus aastani 1771 Kuijõe mõisale. Hiljem on see kuulunud nt Kiltsi mõisale. 1907 liideti Vilkla mõis Uuemõisa mõisaga. Vilkla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 12.08.2016) Vilkla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Vepsküla mõis

Vepsküla mõis (saksa keeles Webskül) oli Riigi mõisa karjamõis Vaivara kihelkonnas Virumaal. Vepsküla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 12.08.2016) Vepsküla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Vasivere mõis

Vasivere mõis (saksa keeles Wassifer) oli eramõis Kadrina kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Järni küla lähedal Rakvere vallas Lääne-Virumaal. Mõisa omanikud olid teiste seas Vietinghoffid, Rosenid. Vasivere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 12.08.2016) Vasivere ms, www.eki.ee Vasivere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Vandu mõis

Vandu mõis (saksa keeles Wando) oli eramõis Kadrina kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Vandu küla lähedal Kadrina vallas Lääne-Virumaal. Mõis rajati 1781 Tatruse mõisast eraldatud alast. Vandu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 12.08.2016) Vandu ms, www.eki.ee Vandu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Vaivina mõis

Vaivina mõis (saksa keeles Sophienhof) oli eramõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal. Mõis rajati 1811 Voka mõisast eraldatud alast. Vaivina mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 12.08.2016) Vaivina mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Tõrevere mõis

Tõrevere mõis (saksa keeles Törrefer) oli Roosna mõisa karjamõis Ambla kihelkonnas Järvamaal. Mõisa järgi on nime saanud Porkuni lademe Ärina kihistu Tõrevere kihistik. Tõrevere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 12.08.2016) Stratigraafia terminoloogia Tõrevere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Tusari mõis

Tusari mõis (ka Tuusari mõis[viide?]; saksa keeles Friedenhof) oli Nõva mõisa karjamõis Risti kihelkonnas Harjumaal. Tusari mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 12.08.2016) Tusari mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Turpla mõis

Turpla mõis (saksa keeles Turpel) oli eramõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal. Mõis rajati 1730. aastatel Päri mõisast eraldatud alast. Turpla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 12.08.2016) Turpla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Toomla mõis

Toomla mõis (saksa keeles Thomel) oli poolmõis Rakvere kihelkonnas Virumaal. Mõis rajati 1851 Andja mõisast eraldatud alast. Enne eraldamist oli Toomla mõis Andja mõisa karjamõis Toomla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 12.08.2016) Toomla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Tiskre mõis

Tiskre mõis (saksa keeles Tischer) oli eramõis Keila kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi jääb mõis Tabasalu alale Harku vallas Harju maakonnas. Tiskre mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 12.08.2016) Tiskre mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Terakjärve mõis

Terakjärve mõis (saksa keeles Annenhof) oli Pruuna mõisa karjamõis Ambla kihelkonnas Järvamaal., tänapäeva Tõõrakõrve küla lähedale Tapa vallas Lääne-Viru maakonnas. Terakjärve mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 12.08.2016) Terakjärve krjms, www.eki.ee Terakjärve mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Sääla mõis

Sääla mõis (saksa keeles Soela) oli eramõis Vigala kihelkonnas Läänemaal. Mõisast on teateid alates 1531. Sääla mõis oli majoraatmõis. Sääla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 12.08.2016) Sääla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Teine Eenoki raamat

Teine Eenoki raamat ehk slaavi Eenoki raamat on pseudepigraaf, mille keskseks kujuks on Eenok. Teos on Esimeses Moosese raamatus mainitud Eenoki (1Ms 5:18-24) elu ja veeuputuseni viinud sündmuste (1Ms 5:21-32) pärimusel põhinev laiendus. Teise Eenoki raamatu kirjutamisajaks on peetud 1. eelkristliku sajandi ja 9. sajandi vahele jäävat aega. Raamatust on säilinud kaks erineva pikkusega versiooni. Need mõlemad on kirikuslaavikeelsed toimetatud tekstid. Uurijad on eri meelt küsimuses, kumb versioonidest on originaalile lähemal. Kirikuslaavikeelsed versioonid põhinevad kreekakeelsel tekstil, mis võib olla tõlge heebrea- või arameakeelsest algtekstist. Sisu. Raamatu võib jagada kaheks osaks. Esimeses osas rändab Eenok seitsmes (või kümnes) taevas. Teine osa võtab käsile veeuputuse loo, keskendudes Eenoki poja Metuusala preesterlusele ja Noa vennale Nirile. Võrreldes Esimese Eenoki raamatuga on Teine Eenoki raamat ühtlasem, kuid ka montoonsem. Siin puuduvad vihjed messiale, kuid selle eest on angeloloogia laiem ja loomise käsitlus üsna eripärane. Mercer Dictionary of the Bible. Peatoimetaja W. E. Mills; kaastoimetajad R. A. Bullard, J. F. Drinkard Jr., W. Harrelson, E. V. McKnight. Macon, Georgia: Mercer University Press, 1990: 253 Weiser, A. Vana Testamendi sissejuhatus. Tallinn: Logos, 1994: 164
Széchenyi kettsild

Széchenyi kettsild, ka Kettsild, (ungari keeles Széchenyi lánchíd) on esimene alaline sild üle Doonau jõe Budapestis. Tarinduselt kolmeavaline rippsild. 19. sajandi keskel olid Pest ja Buda omaette linnad, neid eraldas Doonau jõgi. Ungari poliitiku István Széchenyi eestvedamisel hakati 1830. aastate lõpus tegutsema Doonaule alalise silla rajamiseks. Hiljem sai sild nime Széchenyi järgi. Krahv Széchenyi initsiatiivil valiti silla projekteerijaks ja ehitajaks Briti insenerid. 1839. aastal koostatud inglase William Tierney Clarki projekti järgi juhtis silla ehitamist šotlane Adam Clark. Silla kaunistused on tehtud valumalmist. Sild avati 1849. aastal. Silla üldpikkus oli 380 m, keskmise ava sille 202 m. Sild oli valmimisel üks suuremaid sildu maailmas. 1914. aastal rekonstrueeriti silla raudtarindid täies ulatuses. Teises maailmasõjas Budapesti pealetungioperatsiooni käigus sild õhiti 1945. aasta jaanuaris taganevate Wehrmachti vägede poolt. Sild taastati ja avati liikluseks 1949. aastal. Vabadussild  Széchenyi kettsild – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Nikolai kettsild

Nikolai kettsild (ukraina keeles Миколaївський ланцюгoвий міст) oli esimene alaline sild üle Dnepri jõe Kiievis. Tarinduselt mitmeavaline rippsild. Sild paiknes aastatel 1853–1920 Kiievi territooriumil Dnepri lisajõe Tšortoroi suudmealas. Silla projekteeris ja ehitas Briti insener Charles Blacker Vignoles. Projekteerimine algas 1846. aastal. Teda konsulteeris William Tierney Clark, Budapesti kettsilla projekteerija. 1847. aasta jaanuaris kinnitas projekti keiser Nikolai I, kelle järgi sai sild valmimisel oma nime. 1848. aastal algasid silla ehitustööd. Silla pikkus oli 780 m ja laius 16 m. Neli keskmist ava olid pikkusega 134 m. Kuueavaline kettsild olid raudtarinduses, mille detailid valmistati Birminghamis. Venemaale toodi need Liverpoolist 16 laevaga Odessasse, kust edasi veeti härgrakenditel Kiievisse. Sillal oli kaldapoolses otsas avatav sektsioon laevade läbilaskmiseks kevadise suurvee ajal (muul ajal pääsesid tolleaegsed laevad kettsilla alt läbi). Nikolai sild avati vkj 28. septembril 1853. Sild ületas pikkuselt mõni aasta varem Budapestis üle Doonau jõe rajatud kettsilda ja sai tolle aja üheks suuremaks sillaks Euroopas. Sild oli esimene paljuavaline rippsild Euroopas. 19. sajandi lõpul sild rekonstrueeriti. 1898. aastal silla avatav sektsioon ehitati ringi kinniseks, sildeehitis tõsteti 3,4 meetri võrra ja jõe laevateed süvendati. 1912. avati sillal bensiinitrammi liiklus. Nõukogude-Poola sõjas 1920. aasta juunis õhiti kettsild poola vägede taganemisel kindral Edward Rydz-Śmigły käsul. Mitme järgneva aasta jooksul asendas hävinud silda ajutine puusild. Aastatel 1925–1941 asus kettsilla asukohas teine sild – kettsilla sammastele rajatud Jevgenija Boschi nimeline sild, tarinduselt tala-sõrestiksild. Selle silla lasksid õhku Punaarmee väed taganemisel 1941. aasta septembris. Pärast sõda seda enam ei taastatud. 1950. aastate esimesel poolel rajati endise kettsilla kõrvale Metroosild, tarinduselt mitmeavaline raudbetoonist kaarsild. Kiev Suspension Bridge 1846 – 1853[alaline kõdulink]. arct.cam.ac.uk
Siidikana

Siidikana (inglise keeles Silkie) on kanatõug, kelle teeb eriliseks kohev, udusulgedest koosnev sulestik, mis meenutab siidi või looma karvastikku. Siidikana välimuses on veel mitmeid erilisi omadusi, näiteks on ta nahk tume, kõrvad metalliksinised ja jalal on tavalise nelja asemel viis varvast. Tänu oma rahulikule ja leplikule iseloomule ning inimlembusele on siidikana hinnatud lemmikloom. Seda tõugu kanad on head haudujad ja hoolitsevad järelkasvu eest hästi. Seepärast kasutatakse neid tihti ka teiste lindude (sh. partide, hanede, faasanite) või haudumisega mitte tegelevate kanade tibude väljahaudumiseks. Siidikanade päritolu pole veel selge, ent kindlasti on tegu ühega vanematest dekoratiivkana tõugudest. Aastatel 1271–1274 Hiinas reisinud Marco Polo kirjeldab sealseid "karvaseid kanu", mida peetakse siidikanade esmamainimiseks. Euroopasse jõudsid esimesed siidikanad ilmselt Siiditee kaudu. Siidikanad on vastupidav tõug, mis tuleb toime ka kehvemates ilmastikutingimustes. Kauni sulestiku säilimiseks peavad aga kanad saama vajaduse korra l vihma ja tuule eest varjuda. Kanad munevad umbes 100 muna aastas. Munad on pigem väikesed ja kreemvalged või helebeežid. Siidikana kaalub kuni 1,35 kg, kukk kuni 1,8 kg; kääbusvariandi kana 500 g, kukk 600 g.
Favela

Favela on asum, enamjaolt slumm Brasiilia linnades, ebaseaduslikult[küsitav][viide?] ja omavoliliselt ehitatud eeslinn. Esimesed favelad rajati 19. sajandi lõpul. Tavaliselt puudusid neis avalikud teenused (elekter, veevärk jne). Favela hoonete rajamisel ja asustusala kujunemisel ei ole arvestatud ohutusega, ehitusseaduste ega -normidega, seetõttu on tekkinud linnaruum tihe, kitsaste käänuliste tänavatega ja vähese avaliku ruumiga. Complexo do Alemão · Morro da Babilônia · Dona Marta · Jacarezinho · Mangueira · Manguinhos · Maré · Rocinha · Vidigal · Vila Vintém vt nimekirja portugalikeelses Vikipeedias Lista de favelas da Região Metropolitana de São Paulo Bairro Cortiço Cnidoscolus quercifolius "A Guide to Favels in Brazil - Slums and Communities". /www.roadjunky.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 28. august 2016. Vaadatud 13. augustil 2016. "Favelas in Rio de Janeiro, Past and Present | Brazil: Five Centuries of Change". library.brown.edu. "Favela'd: üle takistuste asfaldi poole". www.sirp.ee. Favela Rising (2005) andmekogus IMDb (inglise) Avaldati 27. juuni 2016, Vox, 2016 Olympics: What Rio doesn’t want the world to see Avaldati 01. august 2016, Vox, Inside Rio’s favelas, the city's neglected neighborhoods
Paatsalu vald

Paatsalu vald (saksa keeles Patzal) oli vald Läänemaal Hanila kihelkonnas. Vald eksisteeris 1893–1939. 1939. aasta vallareformiga läks valla põhjaosa Karuse ja lõunaosa Varbla valla koosseisu. Vallamaja asus Illuste külas. Valla alal asus teiste seas Paatsalu ja Illuste mõis. Paatsalu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 13.08.2016) Maa-ameti kaardirakendused Paatsalu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Luitpold

Luitpold on saksa nime Leopold arhailine variant, mida on kasutatud mõnede Baieri aadlike puhul: Luitpold oli Baieri regent 1886–1912 Luitpold oli Baieri markkrahv 10. sajandi alguses Konrad Luitpold Franz Joseph Maria von Wittelsbach (1883–1969) oli Baieri prints
Pindi vald

Pindi vald (saksa keeles Bentenhof) oli vald Võrumaal Rõuge kihelkonnas. Vallamaja asus tänapäeva Pikakannu küla aladel. Vald eksisteeris 1876–1939.. Enne 1876 eksisteeris Pindi-Leevi vald, mis 1876 eraldus Pindi ja Leevi vallaks. 1892 liideti Pindi vallaga Leevi vald. 1939. aasta vallareformiga jagati vald ja moodustati Lasva, Loosi ja Pindi vallast, Lasva vald ning Peri, Pindi, Timo ja Veriora vallast moodustati Leevi vald. Maa-ameti kaardirakendused Pindi vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 13.08.2016) 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938 Pindi vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Jõberna mõis

Jõberna mõis (saksa keeles Jöbberna) oli Kloostri mõisa karjamõis Harju-Madise kihelkonnas Harjumaal, tänapäeva Laane küla lähedal Lääne-Harju vallas Harju maakonnas. Jõberna mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris http://www.ra.ee/apps/andmed/index.php/eestimoisad/view?id=612 (vaadatud 13.08.2016) Jõberna krjms, www.eki.ee Jõberna mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Rada Adžubei

Rada Adžubei (vene keeles Рада Никитична Аджубей; neiupõlvenimi Rada Hruštšova, Рада Никитична Хрущёва; 4. aprill 1929 Kiiev – 11. august 2016 Moskva) oli vene ajakirjanik ja publitsist, Nikita Hruštšovi tütar. Rada Adžubei lõpetas 1952. aastal Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal, juba 1949. aastal oli ta abiellunud kursusekaaslase Aleksei Adžubeiga. Ülikooli lõpetamise järel töötas Rada Adžubei kuni 2004. aastani ajakirja Nauka i Žizn toimetuses, kus oli pikka aega peatoimetaja asetäitja. Скончалась Рада Аджубей vesti.ru Рада Аджубей, дочь Хрущова - биография, личная жизнь, фото Что происходит?
Juurika

Juurika oli küla Viljandimaal. Küla jääb tänapäeval Võlli küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Suure-Jaani kihelkonda. Küla kaotati 1970. aastatel.
Kulbilohu

Kulbilohu on piirkond Elvas. Kulbilohu oli enne Teist maailmasõda alevik (ka Kulbilohk). Hiljem oli Kulbilohu küla staatuses. Kulbilohus asub rallikrossirada.
Kurge

Kurge oli küla Virumaal. Küla jääb tänapäeval Läste küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Ambla kihelkonda. Küla kaotati 1970. aastatel. Kurgel asus 1887. aastal valminud Lehtse mõisniku Friedrich von Hoyningen-Huene Kurge mõisa Kurge piiritusevabrik, mis oli toona Järvamaa suurim. Vabrikul oli telefoniühendus Lehtse mõisa ja viinavabriku vahel. 1914. aastal töötas seal 27 töölist. Vabrikul oli oma aurumasin (40 hj), toodangut anti 150 000 rubla eest. 1920. aastal taastati piiritusetehase töö. Viinavabrik töötas 1979. aastani. Kurge mõis
Käända

Käända oli küla Raplamaal. Küla jääb tänapäeval Soosalu küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Märjamaa kihelkonda. Küla kaotati 1970. aastatel. Külas on sündinud eesti põllumajandusteadlane ja kodu-uurija Alfred Kasepalu. Käända mõis Käända vald
Kõksi

Kõksi oli küla Viljandimaal. Küla jääb tänapäeval Vooru küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Tarvastu kihelkonda. Küla kaotati 1970. aastatel. Kõksi külas on sündinud eesti ajakirjanik ja pedagoog Ado Grenzstein ja maalikunstnik Tõnis Grenzstein.
Kadrina vald (Kodavere kihelkond)

Kadrina vald (saksa keeles Hohensee) oli vald Tartumaal Kodavere kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Kadrina vald Pala vallaga. Valla alal asus Kadrina mõis ja Kodavere kirikumõis. Kadrina vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 13.08.2016) Kadrina vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Kaisma vald (Pärnu-Jaagupi kihelkond)

Kaisma vald (saksa keeles Kaisma) oli vald Pärnumaal Pärnu-Jaagupi kihelkonnas. Vallamaja asus Kaisma külas. Vald eksisteeris 1866–1939[viide?]. Muudetud piirides moodustati uus Kaisma vald. 1892 liideti Kaisma vallaga Kergu-Kõnnu ja Viluvere vald. Maa-ameti kaardirakendused Kaisma vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 13.08.2016) Kaisma vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Jõhvi maakond

Jõhvi maakond, pindalaga 2922 km², moodustati 25. veebruaril 1949 Eesti Vabariigi aegse Virumaa kaheks jagamisel. Idapoolset osa nimetati Jõhvi maakonnaks, läänepoolset Viru maakonnaks. Jõhvi maakonda kuulusid kõik Virumaa idaosas olevad vallad (Alutaguse, Erra, Illuka, Jõhvi, Kohtla, Lüganuse, Maidla, Mäetaguse, Tudulinna, Tärivere, Vasknarva ja Vaivara vald) koos neisse kuuluvate külanõukogudega. Samuti kuulusid maakonda Jõhvi ja Kiviõli linn ning Ahtme, Kohtla-Nõmme, Küttejõu, Narva-Jõesuu ja Sompa alev. Liidetud Mahu valla Aseri külanõukogu liideti Lüganuse vallaga. Maakonda ei kuulunud vabariikliku alluvusega Kohtla-Järve ega Narva linn. Kõik töörahva saadikute täitevkomiteede esimehed olid kohale määratud, kuna esimesed valimised toimusid alles 1948 aastal. Maakonnakeskuseks sai Jõhvi linn. 1. oktoobril 1950 kehtestati Eestis uus administratiiv-territoriaalne jaotus, mis oli vastavuses NSV Liidus kehtivaga. Uue korraga kaotati kõik maakonnad ja vallad. Eestis kehtestati uuesti kaheastmeline halduskorraldus, mis oli 1945. aastal küla töörahva saadikute nõukogude moodustamisega muudetud kolmeastmeliseks. Jõhvi maakond likvideeriti ja selle asemele moodustati Jõhvi ja Kiviõli rajoon. Maakondliku alluvusega linnad Jõhvi ja Kiviõli muudeti rajoonilise alluvusega linnadeks. Maakonna edelanurk läks Mustvee rajooni koosseisu ja kirdenurk (Viivikonna, Sillamäe, Narva-Jõesuu) Narva linnapiirkonna koosseisu. Mati Laur, Tõnu Tannberg, Rajoonide aeg. Ümberkorraldused Eesti NSV haldusjaotuses, Tuna 4 / 2019, lk 98–109 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus „Jõhvimaa moodustamise ja Tapa linna ning mõnede valdade ja külanõukogude ühendamise kohta Virumaaga“, 25.02.1949, Harju Elu: Harjumaa ajaleht, nr. 26, 1 märts 1949
Tännassilma mõis

Tännassilma mõis (saksa keeles Tennasilm) oli eramõis Keila kihelkonnas Harjumaal. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb kunagine mõisasüda Harju maakonna Saku valla Tänassilma küla territooriumile. Tännassilma mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 12.08.2016) Tännassilma ms, www.eki.ee Tännassilma mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Vana-Nõmpa mõis

"Nõmpa mõis" suunab siia. Kärla kihelkonna poolmõisa kohta vaata artiklit Mäe-Nõmpa mõis. Kärla kihelkonna rüütlimõisa kohta vaata artiklit Liiva-Nõmpa mõis. Vana-Nõmpa mõis (saksa keeles Alt-Nempa) oli mõis Kärla kihelkonnas Saaremaal. Vana-Nõmpa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 13.08.2016) Vana-Nõmpa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Valgma mõis

Valgma mõis (harvemini Valgmaa mõis[viide?]) oli kahe Eesti karjamõisa nimi: Valgma mõis (saksa keeles Walgma), Tapa mõisa karjamõis Ambla kihelkonnas Valgma mõis (saksa keeles Walgma), Risti mõisa karjamõis Risti kihelkonnas
Tellista mõis

Mitte segi ajada Haljala kihelkonna Telliste mõisaga Tellista mõis (saksa keeles Tellista) oli eramõis Märjamaa kihelkonnas Läänemaal. Mõis rajati 1764 Vaimõisa mõisast eraldatud alast. Tellista mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 13.08.2016) Tellista mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris