laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Eesti Naisteühenduste Ümarlaud

Eesti Naisteühenduste Ümarlaud on Eestis tegutsevate naisteühenduste, naiste koostöövõrgustike ning naisuuringute ja -koolitustega tegelevate organisatsioonide koostöökogu. ENÜ asutamislepe allkirjastati 16. augustil 2003. aastal. Ümarlaud taotleb osalusdemokraatia edendamist ning naiste ja meeste võrdõiguslikkust. Ümarlauda kuuluvad nii piirkondlikud naiste ühendused kui üleriigilised naiste organisatsioonid nagu Naiskodukaitse, Eesti Lasteaednike Liit, Ettevõtlike Daamide Assotsiatsioon jt. Eesti Naisteühenduste Ümarlaua Sihtasutus asutati 28. detsembril 2006. Alates 2004. aastast annab ENÜ iga aasta 25. novembril välja Valge Lindi auhinna "üksikisikule või organisatsioonile, kes möödunud aasta jooksul on kõige rohkem ära teinud Eestis naistevastase vägivalla tõkestamiseks või probleemist teavitamiseks". Eesti Akadeemiliste Naiste Ühing Eesti Lasteaednike Liit Eesti Maanaiste Ühendus EMÜ Saare Naised Eesti Naiste Varjupaikade Liit Eesti Naisuurimus- ja Teabekeskus (ENUT) Eesti Naistoimetajate Ühendus Eesti Politsei Naisühendus Eesti Puuetega Naiste Ühingute Liit (EPNÜL) Ettevõtlike Daamide Assotsiatsioon (EDA) Harjumaa Naisteühenduste Ümarlaud Hiiumaa Ühenduste Naiste Ümarlaud Ida-Virumaa Naiste Tugikeskus-Varjupaik Ida-Virumaa Naisteühenduste Ümarlaud Isamaa ja Res Publica Liidu Naiskogu Järvamaa Naiste Tugikeskus Järvamaa Naisteühenduste Ümarlaud Jõgevamaa Naisteühenduste Ümarlaud Jõgeva Maanaiste Ühendus Kiili Naisselts Kõpu Piirkonna Arendusselts Valguskiir Läänemaa Naiste Tugikeskus Lääne-Viru Maanaiste Ühendus Lääne-Virumaa Naisteühenduste Ümarlaud Naiskodukaitse Naiskogu Kadri Naiskoolituse Keskus Rahvusvähemuste Naisteklubi Vega Raplamaa Naisteühenduste Ümarlaud Saaremaa Naisteühenduste Ümarlaud Simuna Naisteklubi Tartumaa Naisteühenduste Ümarlaud Valgamaa Naisteühenduste Ümarlaud Valgamaa Naiste Tugikeskus Viljandi Maanaiste Ühendus Viljandimaa Naisteühenduste Ümarlaud Võrumaa Naiste Tugikeskus Võrumaa Naisteühenduste Ümarlaud Võrumaa Naiste Ühendus Ühendus Emade ja Laste Kaitseks. "ENÜ koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. november 2018. Vaadatud 25. novembril 2018. ENÜ liikmed] Valge Lindi auhind www.enu.ee/enu.php?keel=1&id=2 (vaadatud 08.12.2018) Eesti Naisteühenduste Ümarlaua koduleht
Külgvaatesonar

Külgvaatesonar on sonarite hulka kuuluv aktiivne sonarisüsteem, mida kasutatakse merepõhjast pildi loomiseks. Külgvaatesonarid paigaldatakse laevade poolt merepõhja lähedal järelveetavaile allveesõidukitele. Külgvaatesonar edastab heliimpulsse suunatult väikestesse ruuminurkadesse, kuni horisontaalsuuna lähedaste nurkadeni. Heliimpulsside peegelduste aja määramise abil koostatakse pilt merepõhja reljeefist, ebakorrapäradest, temal olevatest objektidest ja struktuuri muutustest. Külgvaatesonareid kasutatakse meregeoloogias, mereloomade elupaikade kaardistamises, meremiinide, laevavrakkide või mistahes merepõhjas olevate objektide otsimises. Eesti mereväel on külgvaatesonar näiteks miinijahtijal EML Ugandi ja Veeteede ametil on sama tüüpi sonar hüdrograafialaeval Jakob Prei. Lurton, Xavier (2002). An introduction to underwater acoustics: principles and applications. Springer Science & Business Media. Lk 10. "EML Ugandi". Vaadatud 2018 Detsember. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |Kasutatud= (juhend)
Deyverson

Deyverson Brum Silva Acosta (sündinud 8. mail 1991 Rio de Janeiros) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia kõrgliigaklubis Atlético Mineiro. Ta alustas karjääri koduosariigi klubis Grêmio Mangaratibense. 2012. aasta liitus ta Portugali klubiga SL Benfica. Hooajal 2012–13 mängis ta klubi reservmeeskonnas Portugali teises liigas ja lõi kaheksa väravat. Benfica esindusmeeskonnas ta debüüti teha ei jõudnudki, sest juba enne järgmise hooaja algust liitus ta teise Portugali kõrgliigaklubiga, Belenenses. 2015. aasta veebruaris suundus ta kuue kuuks laenule Saksamaa kõrgliigaklubisse 1. FC Köln. Ainsa värava Saksamaa kõrgliigas lõi ta 8. märtsil 2015 Eintracht Frankfurti vastu. 2015. aasta juulis sõlmis Deyverson nelja aasta pikkuse lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga Levante. Esimese värava Hispaania kõrgliigas lõi ta 23. septembril 2015 mängus Eibari vastu. Deyverson lõi sel hooajal Hispaania kõrgliigas kokku üheksa väravat, kuid ei suutnud sellega päästa klubi viimasest kohast kõrgliiga ja esiliigasse langemisest. Järgmise hooaja veetis ta laenul teises Hispaania kõrgliigaklubis, Deportivo Alavés. Esimese värava klubi särgis lõi ta 10. septembril 2016 mängus Barcelona vastu, tuues Alavésile võõrsilväljakul ajaloolise 2:1 võidu. Kokku lõi ta Hispaania kõrgliigas sel hooajal seitse väravat. 2017. aasta juulis naasis Deyverson kodumaale ja sõlmis Palmeirasega viie aasta pikkuse lepingu. 2018. aasta hooaja eelviimases mängus 25. novembril lõi ta värava Vasco da Gama vastu, tuues Palmeirasele võõrsil 1:0 võidu. Selle võiduga kindlustas Palmeiras enda 10. Brasiilia meistritiitli. 2021. aastal lõi Deyverson Copa Libertadorese finaalis Flamengo vastu 95. minutil võiduvärava. Hooaja 2019–2020 teises pooles mängis ta Palmeirasest laenul olles Hispaania kõrgliigaklubis Getafe ja hooajal 2020–21 taas Deportivo Alavésis. 2022. aasta augustis siirdus Deyverson Palmeirasest Brasiilia kõrgliigaklubisse Cuiabá. 2023. aastal tegi Deyverson Brasiilia kõrgliigas seni oma edukaima hooaja, kui lõi 12 väravat. 2024. aasta juulis sõlmis ta kuni 2025. aasta detsembrini kehtiva lepingu Atlético Mineiroga. Palmeiras Campeonato Brasileiro Série A: 2018 Copa Libertadores: 2021 Recopa Sudamericana: 2022 Campeonato Paulista: 2022 Cuiabá Campeonato Mato-Grossense: 2023, 2024 "Palmeiras acerta contratação do atacante Deyverson". SE Palmeiras. 11.7.2017. Vaadatud 26.11.2018 "Palmeiras bate Vasco com gol de Deyverson e é campeão brasileiro". gazetaesportiva.com. 25.11.2018. Vaadatud 26.11.2018 "Deyverson assina com o Cuiabá" [Deyverson signs with Cuiabá]. Cuiabá Esporte Clube (Brasiilia portugali). 4. august 2022. Vaadatud 5. augustil 2022. "Deyverson é o novo atacante do Galo!" (portugali). Clube Atlético Mineiro. 7. august 2024. Vaadatud 7. augustil 2024.
Max Franz

Max Franz (sündinud 1. septembril 1989 Klagenfurtis) on Austria mäesuusataja. Tema esimesed maailmameistrivõistlused olid 2013. aastal Schladmingis, seal sai ta kiirlaskumises 23. koha. Kaks aastat hiljem oli ta Beaver Creekis samal alal 19. kohal. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Sankt Moritzis sai ta kiirlaskumises juba pronksmedali. 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis saavutas kiirlaskumises üheksanda koha, kuid veelgi parem koht tuli ülisuurslaalomis, kus ta sai kuuenda koha. 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis ta oma eelmiste mängude tulemusi ületada ei suutnud: kiirlaskumises oli ta 11. ja ülisuurslaalomis 17. Maailma karikasarjas tegi ta debüüdi 28. novembril 2009 Lake Louise'is. Esimest korda jõudis ta poodiumile sealsamas 24. novembril 2012 kiirlaskumises. Esimese etapivõidu sai ta 17. detsembril 2016 Itaalias Val Gardenas kiirlaskumises. Tema nõbu on Austria endine mäesuusataja Werner Franz. 2017 Sankt Moritzis pronksmedal kiirlaskumises Max Franz on osalenud (seisuga 3. detsember 2018) 119 MK-etapil ja jõudnud poodiumile üheksal korral, millest kolmel korral kõige kõrgemale astmele. Sportlase koduleht Max Franz FIS-i lehel Max Franz lehel ski-db.com
Dominik Paris

Dominik Paris (sündinud 14. aprillil 1989 Meranos) on Itaalia mäesuusataja. Ta on spetsialiseerunud kiirusaladele. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Schladmingis võitis ta kiirlaskumises hõbemedali. Ta on osalenud kolmedel taliolümpiamängudel, kus tema seni parim tulemus on 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis kiirlaskumises saadud neljas koht. 2019. aastal tuli ta ülisuurslaalomis maailmameistriks. Maailma karikasarjas tegi ta debüüdi 19. detsembril 2008. Esimest korda jõudis ta poodiumile 29. jaanuaril 2011 Chamonix's kiirlaskumises. Esimese etapivõidu sai ta 29. detsembril 2012 Bormios kiirlaskumises. Bormios toimunud etapil jäi ta võitu jagama austerlase Hannes Reicheltiga. Kolmanda koha pälvinud norrakas Aksel Lund Svindal kaotas kõigest ühe ja neljanda koha saanud Klaus Kröll kahe sajandikuga. Tegemist oli kõige tihedama esinelikuga kiirlaskumises MK-sarjas ja esimene kord pärast hooaega 1977–78, kui kiirlaskumises etapivõit jagamisele läks. 2013 Schladmingis hõbemedal kiirlaskumises 2019 Åres maailmameister ülisuurslaalomis 2009 Garmisch-Partenkirchenis hõbemedal kiirlaskumises hõbemedal Alpi kahevõistluses pronksmedal ülisuurslaalom Dominik Paris on osalenud (seisuga 16. veebruar 2019) 180 MK-etapil ja jõudnud poodiumile 28 korral, millest 12 korral kõige kõrgemale astmele. Ametlik koduleht Dominik Paris FIS-i lehel Dominik Paris ski-db.com lehel
2018.–2019. aasta maailma karikasari kahevõistluses

2018.–2019. aasta maailma karikasari kahevõistluses oli 36. ametlik maailma karikasarja hooaeg. Esimene MK-etapp toimus 24. novembril 2018 Soomes Kuusamos ja viimane peeti 25. märtsil 2019 Saksamaal Schonachis. Pärast 21/24 etappi Üldtabel "Individual Gundersen 10.0 km – Ruka, Finland" (PDF). FIS. 24.11.2018 "Individual Gundersen 5.0 km – Lillehammer, Norway" (PDF). FIS. 30.11.2018 "Individual Mass Start - Lillehammer, Norway" (PDF). FIS. 1.12.2018 "Individual Mass Start - Lillehammer, Norway" (PDF). FIS. 2.12.2018 "Individual Gundersen 10.0 Km - Ramsau, Austria". FIS. 22.12.2018 "Individual Gundersen 10.0 Km - Ramsau, Austria". FIS. 23.12.2018 "Individual Gundersen 10.0 Km - Otepää, Estonia". FIS. 5.1.2019 "Individual Gundersen 10.0 Km - Otepää, Estonia". FIS. 6.1.2019 "Individual Gundersen 10.0 Km - Val di Fiemme, Italy". FIS. 11.1.2019 "Individual Gundersen 10.0 Km - Val di Fiemme, Italy". FIS. 13.1.2019 "Individual Gundersen 5.0 Km - Chaux-Neuve, France". FIS. 18.1.2019 "Individual Gundersen 10.0 Km - Chaux-Neuve, France". FIS. 19.1.2019 "Individual Gundersen 15.0 Km - Chaux-Neuve, France". FIS. 20.1.2019 http://medias3.fis-ski.com/pdf/2019/NK/4145/2019NK4145ROF.pdf http://medias1.fis-ski.com/pdf/2019/NK/4231/2019NK4231ROF.pdf http://medias1.fis-ski.com/pdf/2019/NK/4137/2019NK4137ROF.pdf http://medias4.fis-ski.com/pdf/2019/NK/4138/2019NK4138ROF.pdf http://medias3.fis-ski.com/pdf/2019/NK/4141/2019NK4141ROF.pdf "Team Gundersen 4 x 5 km – Ruka, Finland". FIS. 25.11.2018 "Team Sprint 2 x 7.5 km – Val di Fiemme, Italy". FIS. 12.1.2019 "Team Sprint 2 x 7.5 km – Lahti, Finland". FIS. 9.2.2019 Kahevõistlus FIS-i kodulehel
Mario Seidl

Mario Seidl (sündinud 8. detsembril 1992) on Austria kahevõistleja. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta normaalmäe meeskonnavõistluses pronksmedali. Suure mäe individuaalvõistlusel oli ta pärast hüppevõistlust esimene, kuid langes vaatamata 46 sekundilisele edumaale lõpuks neljandaks. Normaalmäe individuaalvõistlusel oli ta 18. 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis võitis ta suure mäe meeskonnavõistluses pronksmedali. Suure mäe individuaalvõistluses sai ta 13. koha. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel tuli meeskonnavõistluses taas pronksmedal. Suure mäe individuaalvõistluses oli ta taas neljas. MK-sarjas tegi ta debüüdi 3. veebruaril 2012 Val di Fiemmes. Esimest korda jõudis ta poodiumile 4. veebruaril 2017 Pyeongchangis, kui oli suure mäe võistlustes teine. Esimese etapivõidu sai ta 24. novembril 2018 Kuusamos. 2018 Pyeongchangis pronksmedal suure mäe meeskonnavõistluses 2017 Lahtis pronksmedal normaalmäe meeskonnavõistluses 2019 Seefeldis pronksmedal normaalmäe meeskonnavõistluses Mario Seidl on osalenud 114 maailma karikasarja etapil (seisuga 3. märts 2019) ja jõudnud poodiumile seitsmel korral, millest kahel korral kõige kõrgemale astmele. Mario Seidl FIS-i lehel
Dom Kino

Dom Kino (Vene keeles Дом кино) on Venemaa telekanal. Mis näitab Vene filme ja seriaale. Kanal on nähtav Venemaal, Eestis, Lätis, Leedus, Soomes, Rootsis, Poolas, Bulgaarias, Norras, Slovakkias, Ameerikas, Türgis, Prantsusmaal ja mujal riikides.
Netosissetulek

Netosissetulek (inglise keeles disposable income) hõlmab ettevõtte või üksikisiku kogutulu, sealhulgas palka, ettevõtlusest saadud tulu, vara renditulu, elatisi ja toetusi, millest on maha arvatud mitmesugused maksud, näiteks tulumaks ja sotsiaalmaks. Statistikas tuuakse välja ka leibkonna sissetulek, mille puhul liidetakse kõigi leibkonnaliikmete sissetulekud ja jagatakse leibkonnaliikmete arvuga. Üksikisiku netosissetuleku üks osa on palk. Brutopalk on töölepinguga kindlaks määratud töötasu, millest ei ole maha arvatud makse. Brutopalgast tuleb maha arvata tulumaks 20%; töötuskindlustusmaks 1,6%; sotsiaalmaks 33%; kohustusliku kogumispensioni makse, mis on 2% brutopalgast. Tulumaks ei rakendu kogu tulule, sest alates 2018. aastast kehtib tulumaksuvaba miinimumi määr, mille pealt makse ei maksta. Maksuvaba tulu suurus tuleneb aasta kogutulust. Aastatuluga kuni 14 400 eurot on maksuvaba tulu 6000 eurot aastas. Aastatulu kasvades 14 400 eurolt 25 200 euroni väheneb maksuvaba tulu vastavalt valemile 6000 – 6000 ÷ 10 800 × (tulu summa – 14 400). Aastatuluga üle 25 200 euro on maksuvaba tulu suurus 0 eurot. Pärast brutopalgast maksude mahaarvamist jääb järele netopalk. Tabelis on näitena toodud Eesti keskmise brutopalga suurus ja selle muutus vahemikus jaanuar 2006 – märts 2019. Ettevõtte netosissetulekut nimetatakse puhaskasumiks (inglise keeles net income). Puhaskasum, samamoodi kui netosissetulek, on rahaline väärtus, mis jääb alles pärast kõikide kulude mahaarvamist. Ettevõtte tuludest arvatakse maha tegevuskulud, sealhulgas kulum, rent, kommunaalmaksed ja tööjõukulud. Brutosissetulek Netopalk Brutopalk Eesti keskmine palk Disposable income Net Income Statistikaamet. (2005). Sissetulek ja elamistingimused: Income and living conditions. "Millised maksud su palgast maha lähevad 2. Minuraha". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. november 2018. Vaadatud 26. novembril 2018. Maksu- ja tolliamet. (2017). Maksuvaba tulu alates 1. jaanuarist 2018. "Statistikaamet. (2018). Keskmine brutokuupalk". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. aprill 2019. Vaadatud 26. novembril 2018. Teadmiseks.ee. "Eesti keskmine palk (ja miinimumpalk)". "Investing answers. (n. d.). Net Income". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. november 2018. Vaadatud 26. novembril 2018. Palga ja maksude kalkulaator
Gulfi provints

Gulfi provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Paapua Uus-Guineas. Provints jaguneb halduslikult 2 ringkonnaks.
Hela provints

Hela provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Paapua Uus-Guineas. Provints jaguneb halduslikult 3 ringkonnaks. Hela provints moodustati 2012. aastal kolmest ringkonnast, mis varem kuulusid Southern Highlandsi provintsi koosseisu. Hela Province Papua New Guinea Travel
Jiwaka provints

Jiwaka provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Paapua Uus-Guineas. Provints jaguneb halduslikult 3 ringkonnaks. Jiwaka provints moodustati 17. mail 2012 kolmest ringkonnast, mis varem kuulusid Western Highlandsi provintsi koosseisu. Jiwaka Province Provincial Capacity Building & Enhancement Programme
Riia Kunstnike Grupp

Riia Kunstnike Grupp (läti keeles Rīgas mākslinieku grupa) oli Läti kunstnike rühmitus, mis tegutses selle nime all aastail 1920–1938 ja esindas oma suundumustes avangardistlikke kunstivoole. Aastail 1914–1915 moodustas rühm Lääne-Euroopa uusimatest kunstisuundadest huvitatud noori kunstnikke rühmituse nimega Zaļā puķe. 1919. aastal esines osa neist Läti kunsti ülevaatenäitusel Ekspressionistide rühma (Ekspresionistu grupa) nime all, kuid et see nimi ei kirjeldanud piisavalt täpselt kunstnike tegelikke loomingulisi taotlusi, sai uueks nimeks 1920. aastal Riia Kunstnike Grupp. Riia Kunstnike Grupis lühemat või pikemat aega tegutsenud kunstnikud olid erinevate kunstnikukäekirjadega, ent neid ühendas kuulumine enam-vähem ühte põlvkonda ja huvi modernismi vastu kunstilises väljenduslaadis. Enamikul rühma liikmetest puudus akadeemiline kunstiharidus, nad olid alustanud kunsti õppimist omal käel või Riia eraateljeedes, samuti Venemaa kunstiõppeasutustes. Tänu sellele hariduslikule mitmekülgsusele olid kunstnikud oma loomingus võimelised paindlikult kokku sulatama erinevaid mõjusid, sealhulgas uusima avangardse kunsti jooni. Riia Kunstnike Grupp andis tõuke sarnase eesmärgiga Eesti Kunstnikkude Rühma moodustamiseks. 1924. aastal toimus Tallinnas ja Tartus Riia Kunstnike Grupi ja Eesti Kunstnikkude Rühma ühisnäitus pealkirjaga "Esimene Balti-riikide kunstinäitus". Oma tegevuse esimestel aastatel keskendus Riia Kunstnike Grupp impressionistliku maalimislaadi ning laiemas mõttes natuuri järgimise kriitikale, soovitades selle asemel kunstniku eneseväljendust oma isiksusest lähtudes, kasutades fovismi, futurismi, kubismi ja teiste avangardistlike kunstivoolude pakutavaid väljendusvahendeid. Hilisemad suundumused on seotud pöördumisega taas natuurist lähtumise poole ja erinevate stiilide sünteesiga. Riia Kunstnike Grupiga on seotud üks suuremaid maailmavaatelisi ja põlvkondlikke vastasseise Läti kunstielus, rühmituse tegutsemise algfaasis said kunstnikud sageli ebaadekvaatse kriitika osaliseks. Ajapikku pälvisid Riia Kunstnike Grupi näitused püsiva tunnustuse, ehkki 1930. aastate teisel poolel kõlas juba kriitikat kunstnike sisseharjunud motiivideringi ning värvi-, vormi- ja tekstuurikesksete valikute teemal. Romans Suta Aleksandra Beļcova Uga Skulme Oto Skulme Marta Skulme Ģederts Eliass Leo Svemps Jānis Liepiņš Emīls Melderis Sigismunds Vidbergs Konrāds Ubāns Valdemārs Tone Jāzeps Grosvalds Jēkabs Kazaks Niklāvs Strunke Erasts Šveics Jānis Cielavs "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. detsember 2018. Vaadatud 26. novembril 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.aripaev.ee/uudised/2008/08/21/lati-modernismi-legend-eestis Päewaleht, nr. 312, 17 november 1936 1915.–1940. aastate läti kunstirühmitused (läti keeles)
Silinderpõrnikas (perekond)

Silinderpõrnikas (Sinodendron) on põderpõrniklaste sugukonda kuuluv mardikaline. Silinderpõrnikad on levinud nearktises (Briti Columbiast Californiani ning idas Idahoni) ja palearktilises piirkonnas (Euroopast Siberini, Iraanis, Aserbaidžaanis ning Yunnani provintsis Hiinas). Eestist on leitud üks liik, silinderpõrnikas. Silinderpõrnika perekonda kuulub neli liiki: Sinodendron cylindricum – silinderpõrnikas – ainus Eestis ja Skandinaavias ning Baltikumis leiduv liik Sinodendron persicum Sinodendron rugosum Sinodendron yunnanense Silinderpõrnikas elurikkus.ee Sinodendron www.museum.unl.edu Sinodendron www.catalogueoflife.org
Joachim Brudziński

Joachim Stanisław Brudziński (sündinud 4. veebruaril 1968 Świerklaniecis) on Poola poliitik (Õigus ja Õiglus). Joachim Brudziński lõpetas 1997. aastal magistrikraadiga Szczecini Ülikooli politoloogia ja ühiskonnateaduste teaduskonna. Alates 2005. aastast oli ta Poola Seimi liige. Alates 12. novembrist 2015 kuni 9. jaanuarini 2018 oli ta Poola Seimi viitsemarssal. Alates 9. jaanuarist 2018 kuni 4. juunini 2019 oli ta Poola siseminister. Joachim Brudziński Sejm Rzeczypospolitej Polskiej. Vaadatud 22. juunil 2024 Joachim Brudziński premier.gov.pl Poland. Ministries, etc. rulers.org
Edvard Griegi rahvusvaheline klaverikonkurss

Edvard Griegi rahvusvaheline klaverikonkurss (inglise keeles The International Edvard Grieg Piano Competition) toimub aastast 2000 iga kahe aasta tagant Norras. Aastast 2012 toimub konkurss Bergenis Edvard Grieg muuseumis. Varem toimus konkurss Oslos. Konkurssi kutsus ellu 2000. aastal Einar Steen-Nøkleberg. ... 2016 Ah Ruem Ahn (Lõuna-Korea) ... http://griegcompetition.com/history (vaadatud 24.11.2018) Koduleht
Kirikuisa

Kirikuisa (vanakreeka keeles πατὴρ ἐκκλησιάστικος patḗr ekklēsiástikos, ladina keeles pater ecclesiae) all mõistetakse 1.–8. sajandil, st hilisantiigi perioodil elanud kristlikku autorit, kelle tekstid on oluliselt mõjutanud kristlikku õpetust, kristluse enesemääratlust ning kirikukorraldust. Tavaliselt loetakse kirikuisasid ka pühakuteks. Ikonograafias kujutatakse kirikuisasid liturgilises rüüs, sageli käsikirjarulli või raamatuga. Lääne-Euroopa kunstis on vahel tavaks kujutada pühapildi kompositsioonis mõnd vihjet kirikuisa pärimuslikule eluloole (näiteks Hieronymus koos lõviga). Aastail 80–150 elanud kirikuisasid nimetatakse ka apostlikeks isadeks: Clemens Roomast Papias Hierapolisest Ignatios Antiookiast Polykarpos Smyrnast Apologeedid: Aristides Ateenast Justinus Märter Athenagoras Ateenast Ireneus Lyonist Meliton Sardesest Origenes (ei loeta pühakuks) Tertullianus (tunnistati hereetiliseks) Clemens Aleksandriast Cyprianus Kartaagost Hippolytus Roomast Marcus Minucius Felix Dionysios Aleksandriast Eusebius Caesareast Athanasios Aleksandriast Kyrillos Jeruusalemmast Basilios Caesareast Gregorios Nazianzist Gregorios Nyssast Efraim Süürlane Afrat Johannes Chrysostomos Hilarius Poitiers'st Ambrosius Milanost Hieronymus Augustinus Hippost Nemesius Emesast Arnobius Vanem Lactantius Marius Victorinus Macrobius Ambrosius Theodosius Zenon Veronast Iulius Firmicus Maternus Benedictus Nursiast Salvianus Marseille'st Martianus Capella Kyrillos Aleksandriast Leo Suur Gregorius Suur Pseudo-Dionysius Areopagita Maximus Usutunnistaja Isidorus Sevillast Johannes Damaskusest Õigeusu kirik loeb kirikuisadeks ka järgmised autorid hilisemast ajast: Photius Simeon Uusteoloog Gregorios Palamas Markus Efesosest Patroloogia Patristika Kiriku doktor Apologeedid Apostlikud isad
Jevgeni Velihhov

Jevgeni Pavlovitš Velihhov (vene Евге́ний Па́влович Ве́лихов, sündinud 2. veebruaril 1935 Moskvas) on Vene füüsik, pedagoog ja ühiskonnategelane. Alates 1961. aastast töötab ta I. V. Kurtšatovi nimelises Aatomienergia Instituudis. Aastal 1972 asutas ta Moskva Füüsika-Tehnika Instituudi juures aerofüüsika ja kosmoseuuringute kateedri, mida juhib siiani. Aastal 1975 asus ta juhtima NSV Liidu termotuumareaktorite väljatöötamise programmi. Ta osales Tšornobõli avarii tagajärgede likvideerimisel. Ta on füüsika-matemaatika doktor (1964) ja NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemik (1974). Ta on olnud NSV Liidu Teaduste Akadeemia ja Venemaa Teaduste Akadeemia asepresident (1978–1991 ja 1991–1996) ning Rahvusliku Uurimiskeskuse Kurtšatovi Instituut direktor ja president (1992–2015), alates 2015. aastast aupresident. Aastal 1986 kandideeris ta NSV Liidu TA presidendiks, kuid kaotas Guri Martšukile. 1970–1978 ÜLKNÜ KK liige, noorte teadlaste nõukogu esimees 1971–1991 NLKP liige, jäi selleks kuni partei likvideerimiseni 1989–1990 NLKP Keskkomitee liige 1980–1985 Vene NFSV Ülemnõukogu ja 1984–1989 NSV Liidu Ülemnõukogu liige 2012. aastal oli ta Vladimir Putini usaldusisik Venemaa presidendivalimistel Tööpunalipu orden (1975) kolm Lenini ordenit (1971, 1981 ja 1985) NSV Liidu riiklik preemia (1977) Lenini preemia (1984) sotsialistliku töö kangelane (1985) Mehisuse orden (1997) Venemaa Föderatsiooni riiklik preemia (2002) valiti USA Inseneriakadeemia välisliikmeks (2003) ordeni Teenete eest Isamaa ees kõigi nelja järgu kavaler (2000, 2005, 2010 ja 2015) Sõpruse orden (2012) Venemaa Föderatsiooni töökangelane (2020) — eriliste tööalaste teenete eest riigi ja rahva ees . Указ Президента Российской Федерации от 30 января 2020 года № 70 «О награждении государственными наградами Российской Федерации»
Illuka valla vapp

Illuka valla vapp on Ida-Viru maakonna endise Eesti haldusüksuse Illuka valla vapp. Vapp on kinnitatud 29. novembril 1993. Punase kilbi keskel allasuunatud hõbedase tera ja kuldse käepidemega mõõk, saatena säärest äralõigatud labajalad 1 + 1, varbad väljapoole. Jalgade kohal mõõgast läbistatud kuldne viie kolmiklehega kroon. Illuka vald oli tuntud Kalevipoja muistendite rohkuse poolest. Legendaarne Eestimaa kuningas leidis oma lõpu vaenlase käe läbi Kuremäel ja on rahvajutu järgi maetud Kivinõmme metsa. Vapi punane värv ja mõõk räägivad muistsest kuritööst, kroon (eeposes on kuningakssaamisel mainitud kuldset kübarat, kuid kuna Kalevipoja täpset tegutsemisaega on võimatu kindlaks teha, siis on kasutatud Euroopas tuntud kuningavõimu sümbolit - krooni.) sümboliseerib legendaarset hiidu - kuningat Kalevipoega. Hiiu jalgadega on seotud ka Konsu järve tekke muistend. Illuka valla lipp Ida-Viru maakond Illuka valla sümboolika