laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Vello Oja

Vello Oja (4. veebruar 1943 Viljandi – 22. detsember 2020 Tartu) oli eesti biofüüsik. Vello Oja isa oli mölder ja töötas kuni pensionini Tääksi veskis. Vello Oja suurem andekus paistis välja juba koolipõlves. Kui ta käis Tääksi kooli 6. klassis, hakkasid õpilased tunni ajal andma igavuse peletamiseks üksteisele hulknurga pindala leidmise ülesandeid. Hulknurk oli antud tippudega ruudulisel paberil ja kõik tipud pidid asuma vihiku joonte ristumistel. Pindala ühikuks olid vihiku ruudud. Püüdsin leida nii keerulist hulknurka, mille pindala ta ei suudaks leida. Lõpuks jäigi ühe hulknurga puhul pikemalt mõtlema, kuni tund sai läbi. Vahetunnil aga näitas meetodit ehk algoritmi, kuidas ta tulevikus suudab iga sellise hulknurga pindala lihtsalt leida ja mäng kaotas põnevuse. Tema kirjeldatud võte oli sisuliselt integraali abil pindala leidmine pisut lihtsustatud sobitatud kujul. Integraalidest aga ei olnud meie, koolipoisid, loomulikult kuulnudki ja õpiti integraale siis alles ülikoolis. Bioloogiahuvi ja leidlikkus paistis samuti välja. Päris pintsette polnud siis kerge hankida ja nii tegi ta puust pintsetid, mille abil sai vapsikaid ja teisi nõelaga relvastatud putukaid ohutult kinni hoida ning uurida. Oja lõpetas 1961 Viljandi 2. Keskkooli, 1966 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna, füüsika-matemaatikakandidaat (1972, Krasnojarski FI), väitekiri "Экспериментальное исследование фотосинтеза листьев по обмену CO2". Oli 1967–1970 Füüsika ja Astronoomia Instituudi aspirant, 1970–1977 FAI/AAI nooremteadur, 1977–1992 Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudi vanemteadur, aastast 1992 TÜ MRI vanemteadur. Uurimisvaldkonnad: lehe fotosünteesi uurimismeetodite ja aparatuuri arendamine; CO2 neeldumine fotosünteesis ja pH regulatsioon intaktses lehes; fotosüsteemide I ja II uurimine intaktses lehes. Eesti NSV teaduspreemia (1985, kollektiivis), Eesti Vabariigi teaduspreemia (1999, koos Agu Laisaga). Üle 80 teadustrükise. 2008 Tartu Ülikooli aumärk 2013 Tartu Ülikooli medal Dynamics of leaf photosynthesis (kaasautor A. Laisk). Canberra, 1998 Oxygen yield from single turnover flashes in leaves (kaasautor A. Laisk). // Biohim. Biophys. Acta: Bioenergetics 1460 (2000) Negative feedback regulation is responsible for the non-linear modulation of photosynthetic activity in plants and cyanobacteria exposed to a dynamic light environment (kaasautor A. Laisk).// Biohim. Biophys. Acta: Bioenergetics 1607 (2003). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 118 Eesti Vabariigi teaduspreemiad 1999, 16–23 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Vilja Oja

Vilja Oja (aastani 1972 Vilja Voolar; sündinud 24. detsembril 1945 Tartus) on eesti keeleteadlane. Lõpetas 1964 Tallinna 4. Keskkooli ja 1969 Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia osakonna soome-ugri keelte erialal, lingvistikamagister (1997, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Värvuste tähistamisest eesti murretes", filosoofiadoktor (2001, TÜ), väitekiri "Linguistic Studies of Estonian Colour Terminology". Ta oli 1969–1971 Eesti Keele ja Kirjanduse Instituudi (EKKI, hilisem EKI) eesti murrete ja lähisugukeelte sektori (aastani 2000 murdesektor) bibliograaf ja vanemlaborant, 1971–1994 nooremteadur, 1994–2001 teadur ning alates 2001. aastast vanemteadur. Vilja Oja abielust Arno Ojaga on sündinud tütar Iris Oja. Uurimisvaldkonnad: eesti ja sugulaskeelte murded, leksikoloogia, leksikograafia, geolingvistika. Eesti murrete sõnaraamatu koostajaid (1970–) ja toimetajaid (1994–) ning Eesti, Soome, Vene, Karjala lingvistide ühistöö, läänemeresoome keelte atlase ALFE ("Atlas Linguarum Fennicarum") koostajaid ja toimetajaid. Osales Euroopa keelte atlase ALE ("Atlas Linguarum Europae I" Assen/Maastricht; Roma 1983–) ainestiku kogumisel, tõlgendamisel ja redigeerimisel. Uurimistoetused Eesti Teadusfondilt ja Alfred Kordelini Sihtasutuselt (Soome). Esinenud rahvusvahelistel konverentsidel Saksamaal, Prantsusmaal, Poolas, Ungaris, Soomes, Rootsis jm. ALE Eesti rahvuskomitee sekretär ja toimetuskolleegiumi liige, ALFE toimetuskolleegiumi liige, eesti keele tasemeeksamite korraldamise parandamise ja eksamisüsteemi arendamise küsimustes haridusministrit nõustava komisjoni liige, EURALEX-i (Eur. Assoc. for Lexicography), SIDG-i (Société Int. de Dialectologie et Géolinguistique) ja Emakeele Seltsi liige. Üle 70 teadustrükise, sh 9 raamatu autor või kaasautor. Väike murdesõnastik II (kaaskoostaja). Tallinn, 1989 Eesti murrete sõnaraamat (kaaskoostaja ja -toimetaja). Tallinn, 1994 Värvinimetuste moodustamine eesti murretes. Tallinn, 1997 The designation of colours in Estonian dialects. Tallinn, 1997 Colour terms in dictionary and in database. Tallinn, 1998 Läänemeresoome sooja-adjektiividest. // Oekeeta asijoo. SUST 228. Helsinki, 1998 Linguistic Studies of Estonian Colour Terminology. // DPEUT 9. Tartu, 2001 Words for Flax in the Finnic Languages. // Linguistica Uralica 2002 The commentaries to the lexical maps of the Atlas Linguarum Fennicarum. // J. Int. Soc. Dialectology and Geolinguistics (2002) Atlas Linguarum Fennicarum ALFE 1 (koostajaid ja toimetajaid). // SKS Toim. Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 118. Helsinki, 2004. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Persona Grata - Iris Oja Lembit Vaba. Doktoritöö eesti värvinimetustest. // Keel ja Kirjandus (2001) 12, 889–892 Helmi Neetar. Osav keelekaartidel orienteeruja. Vilja Oja 60. // Keel ja Kirjandus (2006) 1, 78–80 Lembit Vaba. Zum Jubiläum von Vilja Oja. // Linguistica Uralica XLII (2006) 1, 45–47 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Leo Ojakäär

Leo Ojakäär (26. aprill 1926 Valga – 23. november 2015) oli Ameerika Ühendriikides tegutsenud eesti keemik. Lõpetas Valga Gümnaasiumi, 1953 Illinoisis Millikini Ülikooli orgaanilise keemia alal; keemiamagister (1961 Virginia Polütehniline Instituut ja Riiklik Ülikool), Ph.D. (org keemia, 1964 samas), väitekiri "The synthesis and study of new aromatic polycyclic hydrocarbons". Oli 1956–59 Rutgersi Ülikooli uurimisassistent ja 1964–1994 ettevõtte E. I. duPont de Nemours & Co eksperimentaalosakonna (Wilmingtonis) keemik-uurija. Uurimisvaldkond: uued keemilised ühendid ja polümeermaterjalid, nende tööstuslik rakendus. Sünteesis ja uuris uusi kõrgmolekulaarseid aromaatseid süsivesinikke ja fluorosüsivesinikke, uusi isotsüanaate, uretaane ja neopreenühendeid, sünteetilist kummit ja elastomeere. Ameerika Keemiaühingu (ACS), Sigma X, Philambda Y liige. Avaldanud teadustrükiseid, üle 35 USA jt maade patendi. https://www.geni.com/people/Leo-Ojak%C3%A4%C3%A4r/6000000108890418836 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide The Synthesis and Study of the New Aromatic Polycyclic Hydrocarbons. // Tetrahedron 847 (1966) Invention and Development of a New duPont Co Polyisocyanurate "Hylene" TRF and a Foam Insulation System. US Patent (1971), Can Patent (1970), Germ Patent (1967) Invention and Development of a New Tire Cord Adhesive Component for duPont Co. US patent (1974). Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 84 American Men and Women of Science V (1986), 929 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Eugen Ojamaa

Eugen Ojamaa (16. veebruar 1918 Narva – 20. märts 2003 Tallinn[viide?]) oli eesti ehitusteadlane. Ta lõpetas 1937. aastal Tallinna Tehnikumi ehitusosakonna tehnikuna, 1947. aastal Moskva V. V. Kuibõševi nimelise Ehitusinseneride Instituudi, 1953. aastal aspirantuuri Moskvas Tööstushoonete Teadusliku Uurimise Instituudi juures, tehnikakandidaat (1953, samas). Oli aastatel 1947–1951 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi nooremteadur, 1953–1959 vanemteadur ja sektorijuhataja, 1959–1972 teadusdirektor, 1972. aastast Silikaatbetooni TUPI laborijuhataja ja vanemteadur. Uurimisvaldkond: ehitiste piirdekonstruktsioonide soojustehniliste omaduste määramine, kohalikud ehitusmaterjalid, kukermiitsideaine kasutamine seinaplokkide tootmises, erisuguste side- ja täiteainete kasutamine põlevkivituhkbetooni ning kuumuskindla betooni tootmisel, gaasbetoonist ehitusdetailide toomise tehnoloogia, põlevkivituhk-gaasbetooni ja vibraatormeetodil toodetava tavalise betooni tehnilis-majanduslik võrdlemine. Kohalikud ehitusmaterjalid (kaasautor Feliks Kiviselg). Tallinn 1964 The utilization of the inorganic portion of the kukersite oil shale (kaasautor Feliks Kiviselg). // UN Symp. on the Development and Utilization of Oil Shale Resources. Tallinn 1968 1965 Nõukogude Eesti preemia Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. О деятельности НИИС. Tallinn 1987. Lk 106 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Maie Ojamaa

Maie Ojamaa (aastani 1981 Maie Jakobson; sündinud 13. juulil 1957 Tartus) on eesti arstiteadlane ja taastusraviarst. Maie Ojamaa on töölise tütar. Lõpetas 1975 Tartu 1. Keskkooli, 1981 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. Oli 1981–85 TÜ spordimeditsiini ja ravikehakultuuri kateedri nooremteadur, 1985–91 assistent, 1992 kardioloogiakliiniku vanemlaborant, aastast 1993 spordimeditsiini ja taastusravi kliiniku assistent. Õpetanud spordimeditsiini ja taastusravi. Uurimisvaldkond: hüpertensioon, üliõpilaste kehaline areng ja tervisekäitumine, südame isheemiatõve haigete taastusravi. Üle 30 teadustrükise. 2017 Tartu Ülikooli aumärk Müokardi perfusiooni stsintigraafia südame isheemiatõve diagnoosimises (kaasautor). // Eesti Arst (1996) 5 Diltiazem in the treatment and rehabilitation of hypertensive patients with coronary heart disease (kaasautorid M. Viigimaa, R. Välkman). // Acta Medica Baltica (1997) 1 Eesti hüpertensioonijuhised (kaasautor) Tallinn, 1999 Arteriaalse rõhu näitajate ööpäevane jälgimine firma SpaceLabs Medical'i ja Meditech'i monitoridega Tartu Ülikooli Kardioloogiakliinikus (kaasautorid K. Siim, M. Viigimaa). // Eesti Arst (1999) 2 Arteriaalne hüpertensioon – praktilised aspektid (kaasautor) Tallinn, 2000 Tegevteenistuseks piirangutega kõlblike ajateenijate tervislik seisund ja kehaline töövõime (kaasautor). // Eesti Arst (2001) 12 Naisüliõpilaste kehalise arengu ja tervise käitumistrendide analüüs (kaasautor). // Eesti Arst (2004) 7 Meesüliõpilaste kehalise arengu ja tervisekäitumistrendide analüüs (kaasautor). // Kehakultuuriteaduskonna teadus- ja õppemetoodiliste tööde kogumik 12. Tartu, 2004; Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 118 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Ann Ojarand

Ann Ojarand (sündinud 20. jaanuaril 1977 Tallinnas) on eesti põllumajandusteadlane. Ann Ojarand on teenistujate tütar. Lõpetas 1995 Tallinna Lilleküla Keskkooli, 1999 Eesti Põllumajandusülikooli agronoomiateaduskonna, 2001 EPMÜ-s magistrantuuri, M.Sc. keemilises bioloogias (2001, EPMÜ), väitekiri "Feromooni komponentide suhte mõju taramähkuri Archips podana Scop. (Lepidoptera: Tortricidae) kommunikatsioonile" (Tartu, 2001). Täiendas end 2000 (magistrandina) Umeå Ülikoolis Rootsis, 2001–04 (vaheaegadega) külalisteadurina MTT-s Soomes. Oli 1998–99 EPMÜ loomakasvatusinstituudi ökokeemia labori laborant, 1999–2003 teadur, 2003–10 Eesti Maaviljeluse Instituudi uurimiskeskuse EVIKA teadur, alates 2010 Eesti Põllumajandusülikooli Polli Aiandusuuringute Keskuse tehnik.[viide?] Uurimisvaldkond: taimehaiguste ning taimede genofondi pikaajalise säilitamise uurimine, puuviljandus. 23 teaduspublikatsiooni.[viide?] Mõnede õunasortide sisemise kvaliteedi muutusest säilitusperioodil (kaasautor) // Agronoomia 2012 (2012) The structure of Phytophthora infestans populations from organic and conventional crops (kaasautor) // European Journal of Plant Pathology 128 (2010) Dependence of leaf area index on different multiplication methods of potato meristem plants grown under field conditions (kaasautor) // Acta Agriculturae Scandinavica: Section B, Soil and Plant Science 60 (2010) Kartulisortide lehemädanikukindlus. // Agronoomia 2005. Tartu, 2005 Variability of genitalia and pheromone communication channels of Archips podana (Scopoli) (Lepidoptera: tortricidae) (kaasautor) // Proceedings of the Estonian Academy of Sciences. Biology, Ecology 53 (2004) Fungitsiidid kartuli-lehemädaniku tõrjeks (kaasautor). // Agraarteadus (2004) 1 Flea beetle (Coleoptera: Chrysomelidae) response to alkyl thiocyanates and alkyl isothiocyanates (kaasautor). // Agr. Res. 1 (2003), 2 Attractivity of 11-tetradecenyl acetate isomers for Archips podana Scopoli and Aphelia paleana (Hübner) (kaasautor) // Norvegian J. Entomol. 48 (2001) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. Eesti Maaviljeluse Instituut 1946–2006. Saku, 2006, lk 33 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Ann Ojarand Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Heikki Ojansuu

Heikki August Ojansuu VR I/3 (26. juuli 1873 Tyrvää, Soome – 18. jaanuar 1923 Helsingi) oli soome keeleteadlane. Heikki August Ojansuu oli soomlane. Ta oli talupidaja poeg. Õppis 1894–1899 Helsingi Ülikoolis, dr. phil. (1901, Helsingi Ülikool), väitekiri "Suomen lounaismurteiden äännehistoria". Oli 1903–1913 Helsingi Ülikooli soome keele ja kirjanduse dotsent, 1914–1920 filoloogia adjunkt, 1921–1923 Turu Ülikooli soome ja sugulaskeelte professor. Täiendas end Ungaris, Saksamaal ja Rootsis. Käinud Eestis uurimisreisidel 1905, 1908 ja pikemalt 1910–1911. Ta on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule. Uurinud Lõuna-Eesti murdeid, samuti Läti alal Leivu ja Lutsi keelesaarte murrakut; tegelenud ka eesti keele ajalooga. Oli rahvusvaheliselt tuntumaid läänemeresoome keelte uurijaid, kuulus ka Eesti-Soome sõprussuhete arendajate hulka. 1920 – Vabadusristi I liigi 3. järk Suomen lounaismurteiden äännehistoria. I–II. Helsingi, 1901–1903 Über einige niederdeutsche Lehnwörter des estnischen. // SUS 23 (1906) Suomen suvun esihistoria. // Oma Maa. I. (1907) Murrete uurimise tähtsusest. // Eesti Kirjandus (1908) Mikael Agricolan kielestä. Helsingi, 1909 Eesti keele häälekuju seitsme saja aasta eest. // Eesti Kirjandus (1910) Suomalais-virolaisetkielleliset kosketukset I. Viron kielen vaikutus suomeen. Jyväskylä, 1916 Karjala-aunuksen äännehistoria. Helsingi, 1918 Suomalaista paikannimi­tutkimusta. I. Helsingi, 1920 Lisiä suomalais-baltialaisiin kosketuksiin. Turku, 1921 Itämerensuomalaisten kielten pronominioppia. Turku, 1922 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti entsüklopeedia 7, 41 Eesti biograafiline leksikon. Trt, 1926–1929, 351–352 T(unkelo), E. A. Prof Heikki Ojansuu. // Virittäjä XXVII (1923), 2–7 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Tiiu Ojasoo

Tiiu Ojasoo (sündinud 9. septembril 1945 Londonis) on eesti päritolu biokeemik. Lõpetas 1968 Cambridge'i Ülikooli biokeemia alal, jätkas õpinguid Prantsusmaal Pariisi Ülikoolis ning Pierre ja Marie Curie Ülikoolis, kus kaitses 1995 doktoriväitekirja molekulaarbioloogias. Töötas Pariisis Prantsuse Tervise Arendamise Rahvuslikus Agentuuris. Uurimistöös käsitleb steroidide retseptorite biokeemiat ja nende seoseid mitmesuguste haigustega ning nende matemaatilist analüüsi. Viimasel ajal on pälvinud tähelepanu bibliomeetriliste indikaatorite kriitilise analüüsiga. Internetiajakirja Science Tribune asetoimetaja. Üle 100 teadustrükise. Unique steroid congeners for receptor studies (kaasautor J. P. Raynaud). // Cancer Res. 38 (1978) Towards the mapping of the progesterone and androgen receptors (kaasautor). // J. Steroid Biochem. 27 (1987) A multivariate approach to the description of patient populations. An example of the analysis of the hormone profiles of patients with advanced prostate cancer (kaasautor). // J. Steroid Biochem. Mol. Biol. 46 (1993) Taxonomy of nuclear receptors and serpins by multivariate analysis of amino-acid composition (kaasautor J. C. Dore). // J. Steroid Biochem. Mol. Biol. 58 (1996) Perioperative angiogenesis and autcome in premenopausal women with breast cancer (kaasautor J. C. Salomon). // Lancet. 352 (1998) The disciplines of national wealth. // Nature 391 (1998) Using the volumetric indices of telencephalic structures to distinguish Salamandridae and Plethodontidae: comparison of three statistical methods (kaasautorid J. C. Dore, M. Thireau). // J. Theor. Biol. 214 (2002) 3 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide ETVK, 85 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 TLÜAR väliseesti isikud Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Kalju Ojaste

Kalju Ojaste (21. detsember 1927 Saaluse vald, Võrumaa – 8. november 2019) oli eesti mäeinsener ja tehnikateadlane. Kalju Ojaste oli talupidaja poeg. Lõpetas 1946. aastal Võru 1. Keskkooli, 1951. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia-mäeteaduskonna, 1968. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi kaugõppeaspirantuuri, tehnikakandidaat (1969, TPI), väitekiri "Põlevkivituhk-portlandtsementtoodete püsivusest mitmesuguse reaktsioonivõimsusega täitematerjalide kasutamisel". Oli 1951–1992 TPI mäekateedri vanemlaborant, õppelabori juhataja, vanemõpetaja ja (aastast 1974) dotsent, 1992–2002 Tallinna Tehnikaülikooli mäeinstituudi rakendusgeoloogia õppetooli dotsent. Lugenud peamiselt kristallograafia, mineraloogia, petrograafia, ehitusgeoloogia, hüdrogeoloogia kursusi; koostanud õppevahendeid. Uurimisvaldkond: põlevkivituhk-portlandtsemendi saamise teooria ja tehnoloogia ning pikaealisus. Lahendanud portlandtsementtoodete leeliskorrosiooni ja dolomiitsete lubjakivide dedolomitiseerumise probleemid. Üle 20 teadustrükise. Kristallograafia. Mineraloogia. Petrograafia (kaasautor). Tallinn, 1964 О возможностях использования карбонатных пород прибалтийских месторождеий в качестве заполнителя в сланцезольно-портландцементных растворах (kaasautor). // TPI Toimetised. A (1968) 272 О стойкости сланцезольно-портландцементных растворов при взаимодействии щелочей с заполнителями (kaasautor). // TPI Toimetised 388 (1975) Mitmesuguse koostisega looduslike kivimite kasutamise võimalustest betoonides koos portland-põlevkivitsemendiga ja teiste leelisterikaste tsementidega. // 60 aastat mäeinseneride õpetamisest TTÜ-s. Tallinn, 1998 Ursache und Wirkungsweise der Alkalireaktion in den aus estnischen Portlandölschieferzement hergestellten Betonen. // Zement-Kalk-Gips Int. (1999) 2. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti geoloogia: biograafiline teatmik. Tallinn, 1995, 79 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 306 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Helle-Maire Ojaveer

Helle-Maire Ojaveer (aastani 1963 Helle-Maire Vaska; sündinud 31. märtsil 1937 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane. Helle-Maire Ojaveer on juristi tütar, Evald Ojaveere abikaasa ja Henn Ojaveere ning Ott Ojaveere ema. Lõpetas 1955 Rakvere 1. Keskkooli, 1960 Tartu Ülikooli füüsikaosakonna; 1972 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi kaugõppeaspirantuuri, tehnikakandidaat elektrofüüsikas (1973, Eesti TA), väitekiri "Исследование и усовершенствование передачи энергии в удвоителях частоты". Oli aastast 1960 Rakveres füüsika- ja matemaatikaõpetaja, 1961–74 TEFI nooremteadur, 1974–93 vanemteadur, 1993–96 Eesti TA Energeetika Instituudi vanemteadur. Uurimisvaldkond: elektrofüüsika. Uurinud energia muundusprotsesse mittelineaarsetes elektriahelates, välja selgitanud jäävusseadusele alluvad hetkvõimsuskomponendid. Üle 50 teadustrükise, sh 2 monograafiat, 5 autoritunnistust. Магнитные преобразователи электроэнергии с удвоением частоты (kaasautor). Тлн, 1972 Вентильно-индуктивные цепи непрерывного амплитудного регулирования переменного напряжения (kaasautor). Тлн, 1978 Conservation properties of the instantaneous power components (kaasautor T. Sakkos, V. Sarv). Tallinn, 1990 Generalized mathematical models of switch-controlled inductors and capacitors used for distortation reduction (kaasautor V. Sarv). Tallinn, 1990. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Ühe instituudi lugu: Loodusvarade Instituudist Eesti Energeetika Instituudini 1937–1997. Tallinn, 1997, 66–67, 70–71, 136, 229–230 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Henn Ojaveer

Henn Ojaveer (sündinud 10. juunil 1965 Tallinnas) on eesti bioloog. Ta lõpetas 1983. aastal Tallinna 1. Keskkooli ja 1991. aastal Tartu Ülikooli bioloogiaosakonna. Kaitses 1997. aastal ihtüoloogia ja kalanduse alal Tartu Ülikoolis väitekirja "Composition and dynamics of fish stocks in the Gulf of Riga ecosystem" ja sai doktorikraadi. Oli 1991–1992 Eesti TA Ökoloogia ja Mereuuringute Instituudi insener, 1992–1993 Eesti Mereinstituudi insener ja assistent, 1993–1997 nooremteadur, 1998 teadur, aastast 1998 TÜ Eesti Mereinstituudi vanemteadur, ühtlasi 1997–2002 ka Eesti Mereakadeemia lektor ja dotsent, 2006–2008 TÜ Pärnu Kolledži erakorraline professor. Uurimisvaldkonnad: Läänemere kirdeosa toiduahela keskmistel ja kõrgematel astmetel olevate organismide ajalis-ruumiline muutlikkus ning selle seos looduse ja inimtegevusega, mere-võõrliikide levik ning nende mõju ökosüsteemi struktuurile ja funktsioneerimisele, jääaja jäänukliikide bioloogia ja ökoloogia Läänemeres. Üle 50 teadustrükise. Changes in the ecosystem of the Gulf of Riga from the 1970s to the 1990s (kaasautor). // ICES J. Mar. Sci. 56 (1999) Suppl Ecological impacts of Ponto-Caspian invaders in the Baltic Sea, European inland waters and the Great Lakes: an inter-ecosystem comparison (kaasautor). // Invasive Aquatic Species of Europe: Distribution, Impacts and Management. Dorthrecht 2002 Microevolution of eelpout, Zoarces viviparous, in the Baltic Sea (kaasautorid M. Eero, A. Lankov). // Proc. Acad. Sci. Est. Ecol 53 (2004) 4 Chinese mitten crab Eriocheir sinensis in the Baltic Sea – a supply-side invader? (kaasautor). // Biol. Invasions 9 (2007) Historical development of fisheries in northern Europe – reconstructing chronology of interactions between nature and man (kaasautor B. R. MacKenzie). // Fisheries Res. 87 (2007) Multi-decadal scale variability in the eastern Baltic cod fishery 1550–1860: evidence and causes (kaasautor). // Fisheries Res. 87 (2007) Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) mitme töörühma ja nõuandekogu (ACOM) liige HELCOM FISH kaasesimees, ülemaailmse mereuurimise programmi Census of Marine Life Euroopa komitee esimees, selle alaprogrammi History of Marine Animal Populations Põhjamere, Norra mere ja Läänemere piirkonna juhtkomitee liige Läänemere Bioloogide Assotsiatsiooni (BMB) kahe töörühma jm organisatsioonide liige Tema isa on Evald ja ema on Helle-Maire Ojaveer. Tema kaksikvend Ott Ojaveer on aastast 2001 Hugo Treffneri Gümnaasiumi direktor. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Henn Ojaveer Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.