laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Nowy Żmigród

Nowy Żmigród (kuni 1968. aastani Żmigród Nowy) on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Jasło maakonnas, Nowy Żmigródi valla halduskeskus. Nowy Żmigród asub Jasłost umbes 16 km lõunas. Żmigród Nowy sai linnaõigused pärast 1331. aastat, kuid kaotas need 1934. aastal. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/061813305072-0357268?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 5.10.2022. Z Kart Historii Ośrodek Dokumentacji i Historii Ziemi Żmigrodzkiej
71 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 71 oli ajutine bussiliin. Liini teenindas Tallinna Linnatranspordi AS ning reisijavedu toimus iga päev. 18. veebruarist kuni 28. veebruarini 2021 asendasid trolle nr 1 ja nr 5 alates Lille peatusest Kaubamaja ja Balti jaama suunal asendusbussiliinid number 71 ja 75. Ajutine muudatus oli tingitud Eesti Raudtee rajatava raudteeviadukti ehitusest Paldiski maantee ja Tehnika tänava ristmikul. Liikumistee Kaubamaja suunal: Paldiski maantee, Toompuiestee, Kaarli puiestee, Vabaduse väljak, Estonia puiestee, Kaubamaja tänav. Peatused: Kaubamaja - Estonia - Vabaduse väljak - Hotell Tallinn - Kelmiküla - Ristiku - Lille - ajutine peatus (Paldiski mnt 48A ees) Liikumistee Lille suunal: Kaubamaja tänav, Rävala puiestee, Teatri väljak, Estonia puiestee, Vabaduse väljak, Kaarli puiestee, Toompuiestee, Tehnika tänav, Rohu tänav, Telliskivi tänav, Ristiku tänav, Paldiski maantee. Peatused: ajutine peatus (Paldiski mnt 57 ja 59 vahel) - Ristiku - Tehnika - A. Adamsoni - Tõnismägi - Vabaduse väljak - Estonia - Kaubamaja Kaks päeva 2022. ja 2023. aastal sõitis 71. liin marsruudil Harkujärve-Oja Tee. Liin oli käigus 6.08.2023-7.08.2023 Liini teenindas Tallinna Linnatranspordi AS ning reisijavedu toimus laupäev ja pühapäev ühel nädalal Marsruut Oja Tee suunal. Harkujärve Kiriku Alasniidu Tee Oja Tee Harkujärve suunal Oja Tee Alasniidu Tee Kiriku Harkujärve
Perling

Perling on perekonnanimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Perling 7 mehel ja 9 naisel. Perekonnanimede levikult on Perling meeste puhul 18063. ja naiste puhul 15522. kohal. 19. sajandi algul pandi perekonnanimi Perling järgmistes Eesti paikades: Kadrina kihelkonnas Udriku vallas ja Märjamaa kihelkonnas Lümandu vallas. 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimi Perling järgmiste perekonnanimede vastu: Aegvee, Ojavool, Pajumets, Pihtsalu, Pärnmaa, Pärnpuu, Rohuniit. Lavly Perling, Eesti jurist (1975–) Martin Perling, Eesti riigiametnik, kaitsepolitseinik (1975–) Statistikaamet. Nimede statistika. Päring andmebaasist: Perling. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (algne nimekuju): Perling. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (algne nimekuju): Perling.
Parmas (perekonnanimi)

Parmas on perekonnanimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Parmas 39 mehel ja 50 naisel. Perekonnanimede levikult on Parmas meeste puhul 2935. ja naiste puhul 2349. kohal. Perekonnanime Parmas kandja Eestis on keskmiselt 49 aasta vanune (mediaanvanus on ka 49). Kõige levinum on perekonnanimi Parmas üle 85-aastaste vanuserühmas 85, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,75. 2021. aasta seisuga on perekonnanime esinemissagedus Eestis kõige suurem Valga, Rapla, Harju ja Pärnumaal. 19. sajandi algul pandi perekonnanimi Parmas Eestis üksnes Saaremaal Mustjala kihelkonnas Mustjala vallas. 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis järgmised perekonnanimed Parmaks: Bürger, Matsiselts, Nikker, Nokkur, Paarmann, Paermann, Pahlberg, Parmason, Pernman, Petermann, Peterson, Petrisen, Pralits. Samas ükski Parmas oma perekonnanime ei muutnud. Andres Parmas, eesti jurist (1977–) Anna Parmas, eesti filmilavastaja ja stsenarist Venemaal (1970–) Dagmar Parmas, soome laulja ja näitleja (1886–1940) Heino Parmas, eesti arhitektuuriteadlane (1930–) Helmut Parmas, eesti metsateadlane (1907–1995) Jaak Parmas, eesti tennisist (1938–) Martin Parmas, eesti võistlustantsija (1984–) Tiiu Parmas, eesti tennisist (1943–2011) Statistikaamet. Nimede statistika. Päring andmebaasist: Parmas. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (algne nimekuju): Parmas. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (uus nimekuju): Parmas. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (vana nimekuju): Parmas.
Eve Lokk

Eve Lokk (sündinud Smolitsch; 30. detsember 1935 Tallinn – 22. august 2006 Tartu) oli eesti metallikunstnik. Lõpetanud Tallinna 7. Keskkooli, jätkas ta õpinguid metalliehistöö alal Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas 1961. aastal. Pärast ülikooli asus Eve Lokk tööle Tartu Kunstikombinaati Ars. Seal tegeles ta peamiselt lühtrite ja suurte seinapannoode valmistamisega. Samuti valmistas ta metallehteid, mida demonstreeriti näiteks 1971. aastal Jabloneci rahvusvahelisel ehtenäitusel. Aastatel 1975–2003 töötas Eve Lokk kunstikombinaadi Ars metalliosakonna vanemkunstnikuna. Sellesse perioodi jäävad tema kuulsamad tööd, näiteks Tartu Ülikooli Ajaloomuuseumi lühtrite projekteerimine 1981. aastal ja Tartu raekoja lühtrite projekteerimine 1982. aastal. Tema lühtrid ehivad ka Alu mõisa. Eve Loki tuntuimad seinapannood asuvad Eesti Soojuselektrijaamas, Põlva postimajas ja Võru spordikoolis. Lisaks Eve Loki loodud lühtritele, pannoodele ja ehetele on tuntud ka tema valmistatud rauast, vasest ja messingist tarbenõud.
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse seitsmeteistkümnes parandus

Ameerika Ühendriikide põhiseaduse seitsmeteistkümnes parandus on Ameerika Ühendriikide põhiseaduse täiendus senaatorite otsevalimise kohta (varem valisid senaatorid osariikide seadusandlikud kogud). Parandus võeti vastu Kongressis 13. mail 1912 ning ratifitseeriti osariikide tasemel 8. aprillil 1913.
Żołynia

Żołynia (saksa keeles Schelling) on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Łańcuti maakonnas, Żołynia valla halduskeskus. Żołynia asub Łańcutist umbes 12 km põhjakirdes. Żołynia sai linnaõigused 1740. aastal. 1925. aastal kaotas Żołynia linnaõigused. Wieś Żołynia w liczbach Polska w liczbach Żołynia. Historia miejscowości Wirtualny Sztetl Okres międzywojenny Urząd Gminy Żołynia
True Beauty

"True Beauty" (korea keeles 여신강림; Yeosin-gangnim) on Lõuna-Korea telesari, milles mängivad Moon Ga-young, Cha Eun-woo, Hwang In-youp ja Park Yoo-na. See oli eetris tvN-is 9. detsembrist 2020 kuni 4. veebruarini 2021. Moon Ga-young - Lim Ju-kyung Cha Eun-woo - Lee Su-ho Hwang In-youp - Han Seo-jun Park Yoo-na - Kang Su-jin Ametlik koduleht
Tour Alto

Tour Alto on 160 meetri kõrgune büroopindadega pilvelõhkuja, mis asub Pariisi kõrghoonestatud ärikeskuses La Défense'is.
Piļpuki

Piļpuki on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Varakļāni piirkonnas Varakļāni vallas. Küla asub valla kirdeosas. Piļpuki jääb piirkonna keskusest Varakļānist 5,9 ning Riiast 206,8 kilomeetri kaugusele. Aastal 2009 oli külas 8 elanikku. Vietvārdu datubāze
Kazusala

Kazusala (latgali keeles Kozusola) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Varakļāni piirkonnas Varakļāni vallas. Küla asub valla kirdeosas. Kazusala jääb piirkonna keskusest Varakļānist 5,1 ning Riiast 206 kilomeetri kaugusele. Aastal 2009 oli külas 3 elanikku. Vietvārdu datubāze
Efraim Allsalu

Efraim Allsalu (1936. aastani Efraim Peterson; 20. veebruar 1929 Tartu – 7. september 2006 Tartu) oli eesti maalikunstnik. Lõpetanud Tartu 1. Keskkooli, astus ta 1948. aastal Tartu Riiklikku Kunstiinstituuti. Kui see õppeasutus aastal 1951 suleti, jätkas Allsalu õpinguid Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis Tallinnas, mille ta lõpetas aastal 1954. Oli aastatel 1954–1961 Tartu Kunstikooli õppejõud. Efraim Allsalu on end Eesti kunstiellu jäädvustanud tänu rikkalikule loomingule ja isikupärasele väljenduslaadile. Kunstnikku hinnatakse eksperimenteerivate maaliliste otsingute ja isikupärase autoritehnika – tundlik värvikasutus, reljeefselt krobeline alusmaalingu pind – väljatöötamise tõttu. Allsalu loomingu kõrgaeg jääb 1960.–1980. aastatesse, mil vaatamata ametlikule nõukogulikule propagandale lõi Allsalu valdavalt elurõõmsa temaatikaga maale, kust võib leida ka iroonia- ja sürrealismielemente. Arvestatava peatüki tema loomingus moodustavad väljendusrikkad ja isikupärased vaimuinimeste karakterportreed. Pulbitseva kultuuri- ja teaduseluga Tartus sai ta jäädvustada legendaarseid kultuuritegelasi, nagu Villem Ernits, Aira Kaal, Jaan Kiho, Elmar Kits, Leonhard Merzin, Helend Peep, Lembit Saarts. Kunstniku loomingust leiame ka tundlikke lillemaale ja vaikelusid. Efraim Allsalu hakkas näitustel osalema 1956. aastal. Ta kogus maalikunstnikuna kiiresti tuntust ning juba 1960. aastast kuulusid tema tööd Eesti Kunstimuuseumi püsiekspositsiooni. Laia vastukaja pälvis Efraim Allsalu, Ilmar Malini ja Kaljo Polli grupinäitus Tartu Kunstimuuseumis aastal 1964. Aastal 1983 korraldati Eesti Kunstimuuseumis tema isikunäitus. 2015. aastal toimus Adamson-Ericu muuseumis kunstniku loomingu näitus "Efraim Allsalu. Elurõõm ja lüürika karmil ajal". Efraim Allsalu suri 7. septembril 2006 Tartus ja ta maeti 10. septembril 2006 Tartu Vana-Peetri kalmistule. 1969 Eesti NSV teeneline kunstnik 1982 Kristjan Raua preemia (maalikompositsioon "Õigus") Maalikunstnik Vano Allsalu on tema vennapoeg. Ülle Kruus, näituse "Efraim Allsalu. Elurõõm ja lüürika karmil ajal" pressiteade, Eesti Kunstimuuseum, 2015 Art 81 Eesti NSV teenelise kunstniku aunimetuse andmise kohta: Allsalu, Efraim Alberti p. Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja, 7. veebruar 1969 Nr. 7 (172)
Matuļi

Matuļi on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Varakļāni piirkonnas Varakļāni vallas. Küla asub valla kirdeosas Strodauka jõe kaldal. Matuļi jääb piirkonna keskusest Varakļānist 5,2 ning Riiast 206,1 kilomeetri kaugusele. Aastal 2009 oli külas 2 elanikku. Vietvārdu datubāze
Justi

Justi on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Varakļāni piirkonnas Varakļāni vallas. Küla asub valla kirdeosas Strodauka jõe kaldal. Justi jääb piirkonna keskusest Varakļānist 4,1 ning Riiast 205 kilomeetri kaugusele. Aastal 2009 oli külas 5 elanikku. Vietvārdu datubāze
Puisāni

Puisāni on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Varakļāni piirkonnas Varakļāni vallas. Küla asub valla idaosas Strodauka jõe kaldal. Puisāni jääb piirkonna keskusest Varakļānist 3,5 ning Riiast 204,4 kilomeetri kaugusele. Aastal 2009 oli külas 6 elanikku. Vietvārdu datubāze
Tubakalaud

Tubakalaud oli eesti etnograafias madala äärega laud tubakalehtede peenekslõikamiseks. Lehti hakiti kaares edasi-tagasi liikuva tubakanoaga, mis oli eest otsapidi laua külge kinnitatud. Eestis sai kodune tubakakasvatus üldiseks 18. sajandil ning kestis 20. sajandi I pooleni. Tihti kasutati tubakalaua teist poolt pealauana. Piip Tubakanuga Tubakakott Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 219 Eesti rahvakultuuri leksikon. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus (3. trükk). 2007. lk 314 Tubakalaud. Eesti Rahva Muuseum
Margarita Maslennikova

Margarita Maslennikova (vene keeles Маргарита Николаевна Масленникова; neiupõlvenimi Margarita Popova; 2. november 1928 Leningrad – 5. märts 2021 Peterburi) oli Nõukogude Liidu murdmaasuusataja. 1954. aasta MM-il Falunis sai ta 10 km distantsil 4. koha ja tuli maailmameistriks 3×5 km teatesõidus.
Tubakanuga

Tubakanuga oli eesti etnograafias kiini taoline lõiketera, mis oli esimese otsaga tubakalaua külge kinnitatud. Kaares edasi-tagasi liikuva tubakanoaga hakiti tubakalehti peeneks. Eestis sai kodune tubakakasvatus üldiseks 18. sajandil ning kestis 20. sajandi I pooleni. Piip Tubakakott Tubakalaud Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 219 Eesti rahvakultuuri leksikon. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus (3. trükk). 2007. lk 314 Tubakanuga. Eesti Rahva Muuseum Tubakalaud. Eesti Rahva Muuseum
Skapstoti

Skapstoti (ka Skapstati või Skabstati) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Varakļāni piirkonnas Varakļāni vallas. Küla asub valla idaosas. Skapstoti jääb piirkonna keskusest Varakļānist 2 ning Riiast 202,9 kilomeetri kaugusele. Aastal 2009 oli külas 31 elanikku. Vietvārdu datubāze
Jurašinkas

Jurašinkas on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Varakļāni piirkonnas Varakļāni vallas. Küla asub valla põhjaosas Strodauka jõe kaldal. Jurašinkas jääb piirkonna keskusest Varakļānist 3,7 ning Riiast 203,5 kilomeetri kaugusele. Aastal 2009 oli külas 14 elanikku. Vietvārdu datubāze
Puntuži

Puntuži (ka Puntiuži või Puntūži, latgali keeles Puntyuži) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Varakļāni piirkonnas Varakļāni vallas. Küla asub valla idaosas Varakļāni läänepiiril. Puntuži jääb piirkonna keskusest Varakļānist 1,5 ning Riiast 201,3 kilomeetri kaugusele. Aastal 1989 oli külas 47 elanikku, aastal 2004 aga 55 elanikku. Aastal 2009 oli külas 52 elanikku. Vietvārdu datubāze Varakļānu novada Attīstības programma 2013 -2020II. daļa. Pašreizējā situācija, lk. 33
Poči (Varakļāni vald)

Poči (latgali keeles Puoči) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Varakļāni piirkonnas Varakļāni vallas. Küla asub valla idaosas Varakļāni linna läänepiiril. Poči jääb piirkonna keskusest Varakļānist 2,7 ja Riiast 199,6 kilomeetri kaugusele. Aastal 2009 oli külas 49 elanikku. Vietvārdu datubāze
Nagļi (Varakļāni vald)

Nagļi on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Varakļāni piirkonnas Varakļāni vallas. Küla asub valla keskosas. Nagļi jääb piirkonna keskusest Varakļānist 4,1 ning Riiast 199,7 kilomeetri kaugusele. Aastal 2009 oli külas 8 elanikku. Vietvārdu datubāze
Višņevski

Višņevski on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Varakļāni piirkonnas Varakļāni vallas. Küla asub valla idaosas. Višņevski jääb piirkonna keskusest Varakļānist 3,4 ning Riiast 199,3 kilomeetri kaugusele. Aastal 2004 oli külas 21 elanikku. Vietvārdu datubāze
Ļovāni

Ļovāni on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Varakļāni piirkonnas Varakļāni vallas. Küla asub valla idaosas maantee A12 ääres. Ļovāni jääb piirkonna keskusest Varakļānist 2,5 ning Riiast 198,4 kilomeetri kaugusele. Sinna jääb Ļovāni bussipeatus. Aastal 2009 oli külas 28 elanikku. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija
Kauno Kleemola

Kauno Antero Kleemola (varem Klemola; 5. juuli 1906 – 12. märts 1965) oli Soome poliitik ja agronoom. Ta kuulus Maaliitu (praeguse nimega Soome Keskerakond). Kauno Kleemola lõpetas Kokkola Soome Ühislütseumi 1927. aastal. Ta lõpetas Helsingi Ülikooli põllumajanduse ja metsanduse teaduskonna kandidaadikraadiga 1932. aastal. Seejärel pidas kodukohas Kälviä vallas talu. Aastatel 1943–1965 oli ta ka Kannuse põllumajanduskooli juhataja. Kleemola oli Soome Eduskunna liige 1. septembrist 1939 kuni 5. aprillini 1945 ja 22. juulist 1948 kuni 12. märtsini 1965. Ta oli Soome kaitseminister 1953. aasta 9. juulist kuni 16. novembrini, Soome kaubandus- ja tööstusminister 3. märtsist 1956 kuni 26. maini 1957 ning Soome transpordi ja avalike tööde minister 13. jaanuarist 1959 kuni 26. veebruarini 1962. Lühikest aega, 1961. aasta 3. juulist kuni 14. juulini, oli Kleemola ka Soome asepeaminister. Alates 24. veebruarist 1962 kuni surmani oli ta Soome Eduskunna esimees. Kleemola, Kauno (1906–1965) Suomen urheiluhistoriallinen seura Kauno Kleemola Eduskunta
Ceipinieki

Ceipinieki (ka Ceipinīki) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Varakļāni piirkonnas Varakļāni vallas. Küla asub valla keskosas. Ceipinieki jääb piirkonna keskusest Varakļānist 6 ning Riiast 197,9 kilomeetri kaugusele. Aastal 2009 oli külas 8 elanikku. Vietvārdu datubāze
Jean de Lattre de Tassigny

Jean Joseph Marie Gabriel de Lattre de Tassigny (2. veebruar 1889 Mouilleron-en-Pareds, Vendée departemang – 11. jaanuar 1952 Neuilly-sur-Seine, Hauts-de-Seine'i departemang) oli Prantsuse sõjaväelane, kes sai postuumselt Prantsusmaa marssali auastme. Aadliperekonnast pärit Jean de Lattre de Tassigny lõpetas Gueris Morbihani departemangus asuva sõjakooli École spéciale militaire de Saint-Cyr. Ta osales esimeses ja teises maailmasõjas. 1940. aasta mais Wehrmachti Prantsuse kampaania ajal juhatas Lattre diviisi. Pärast Vichy valitsuse moodustamist teenis ta selle sõjaväes. Jaanuaris 1942 sai Lattre Vichy valitsuselt korpusekindrali auastme. Novembris 1942 Wehrmachti operatsiooni Anton käigus, mille eesmärgiks oli Lõuna-Prantsusmaa okupeerimine, oli Lattre ainus Vichy valitsusvägede kindral, kes andis käsu Saksa vägedele vastupanu osutuda, kuid ta reedeti ja vahistati. Jaanuaris 1943 mõisteti Lattre 10 aastaks vangi, kuid septembris 1943 õnnestus tal vangist põgeneda. Ta ühines kindral de Gaulle'i juhitud Võitleva Prantsusmaaga. Novembris 1943 andis de Gaulle Lattre'ile armeekindrali auastme. Lattre taastas 1940. aastal laiali saadetud Prantsuse 1. armee, mis augustis 1944 tungis liitlasvägede 6. armeegrupi koosseisus Lõuna-Prantsusmaale (Lõuna-Prantsusmaa operatsioon). Hiljem sõdis Lattre oma armeega Reini ja Doonau jõe piirkonnas. Lattre oli ainus Prantsuse kindral teises maailmasõjas, kelle alluvuses oli suurearvuline ameerika väeüksus (25. jaanuarist 1945 kuni 16. veebruarini 1945 USA 21. korpus Colmari operatsioonis). 7. mail 1945 Prantsusmaal Reimsis kirjutati alla Saksa Riigi kapitulatsiooniakt. Prantsusmaa nimel kirjutas alla Jean de Lattre de Tassigny. Nõukogude Liidu nõudmisel sõlmiti päev hiljem Berliinis uus kapitulatsiooniakt. Prantsusmaa esindajana allkirjastas selle samuti Lattre. Lattre oli lühikest aega (mais 1945) Prantsuse vägede Saksamaal ülemjuhataja. Alates novembrist 1945 oli ta Prantsuse Armee Kindralstaabi ülem (kuni märtsini 1947). Aastatel 1950–1951 oli ta Prantsuse vägede ülemjuhataja esimeses Indohiina sõjas. Jean de Lattre de Tassigny suri jaanuaris 1952 vähihaigusse. Neli päeva pärast surma anti talle postuumselt Prantsusmaa marssali auaste. Jean de Lattre de Tassigny sõjaväelised auastmed: kapten (1916), major (1926), kolonelleitnant (1932), kolonel (1935), brigaadikindral (20. märts 1939), diviisikindral (26. juuni 1941), korpusekindral (2. jaanuar 1942), armeekindral (10. november 1943) ja Prantsusmaa marssal (15. jaanuar 1952 postuumselt). Médaille militaire (1920) Croix de guerre 1914–1918 Auleegioni komandöri klassi orden (1935) Auleegioni suurohvitseri klassi orden (1940) Vabastusorden (20. november 1944) Croix de guerre 1939–1945 Auleegioni suurristi klassi orden (1945) USA Legion of Meriti komandöri klassi orden Nõukogude Liidu Suvorovi 1. järgu orden Suurbritannia Bathi ordu aurüütli orden  Jean de Lattre de Tassigny – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Rokuli

Rokuli (ka Rokuļi) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Varakļāni piirkonnas Varakļāni vallas. Küla asub valla põhjaosas. Rokuli jääb piirkonna keskusest Varakļānist 9,7 ning Riiast 200,7 kilomeetri kaugusele. Aastal 2004 oli külas 2 elanikku. Vietvārdu datubāze
Prantsuse sõjajõud Saksamaal

Prantsuse sõjajõud Saksamaal (prantsuse keeles Forces françaises en Allemagne; lühend FFA) oli Prantsusmaa relvajõudude operatiiv-strateegiline väekontingent Saksamaal (dislotseerus aastatel 1945–1948 Prantsuse okupatsioonitsoonis Saksamaal, 1948–1949 Bizones, 1949–1990 Lääne-Saksamaal ja pärast Saksa DV liitmist Lääne-Saksamaaga (1990) Saksamaa Liitvabariigis). 1945–1949 Prantsuse okupatsiooniväed Saksamaal (Troupes d'occupation en Allemagne) 1949–1993 Prantsuse sõjajõud Saksamaal (Forces françaises en Allemagne) 1993–1999 Saksamaal dislotseeruvad Prantsuse sõjajõud (Forces françaises stationnées en Allemagne) Alates 1999 Saksamaal paiknevad Prantsuse sõjajõud ja tsiviilpersonal (Forces françaises et l'élément civil stationnés en Allemagne) Väekontingendi peakorter asus aastatel 1945–1950 Baden-Badenis luksuslikus hotellis Brenners Park (hotellina jätkas Brenners Park tegevust 1950. aastal; 1962. aastal pidasid hotellis Konrad Adenauer ja Charles de Gaulle läbirääkimisi Saksa-Prantsuse sõpruslepingu sõlmimise asjus). 1954. aastal ehitati Baden-Badenis paljukorruseline hoone, mis sai Prantsuse sõjajõudude Saksamaal peakorteriks. 8. mail 1945 oli Saksamaal asuvate Prantsuse vägede koosseisus 324 000 sõjaväelast (ülemjuhataja kindral Jean de Lattre de Tassigny alluvuses). 1949. aastal oli Prantsuse väekontingendi suuruseks 60 000 inimest, 1993. aastal 25 000 ja 2014. aastal 500 inimest. Prantsuse sõjajõudude Saksamaal ülemjuhataja oli alates 25. juulist 1945 kuni 30. septembrini 1949 armeekindral Marie-Pierre Kœnig (ühtlasi Prantsuse okupatsioonitsooni Saksamaal sõjakuberner). Ülemjuhataja ametis jätkasid külma sõja perioodil korpusekindral Augustin Guillaume (1949–1951), armeekindral Roger Noiret (1951–1961), armeekindral Pierre-Elie Jacquot (1956–1959), armeekindral Jacques Allard (1959–1961), armeekindral Jean Crépin (1961–1963) ja teised. Ülemjuhataja ametikoht eksisteeris kuni 1993. aastani. Prantsuse okupatsioonitsoon Saksamaal Nõukogude Liidu väegrupp Saksamaal
Šķēles

Šķēles on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Varakļāni piirkonnas Varakļāni vallas. Küla asub valla loodeosas Teicija jõe kaldal. Šķēles jääb piirkonna keskusest Varakļānist 10,7 ning Riiast 201,7 kilomeetri kaugusele. Külas asub Šķēlese kalmistu. Sinna jääb Teicija bussipeatus. Aastal 2009 oli külas 16 elanikku. Vietvārdu datubāze Varakļānu novada Attīstības programma 2013 -2020II. daļa. Pašreizējā situācija, lk. 82 Autotransporta direcija
Köidikkonn

Köidikkonn (Alytes) on perekond päriskonnalisi. Köidikkonnade isane mähib kudu ümber reite. Kulleste koorumise ajal siirdub isane madalasse vette. Elavad Kesk- ja Lõuna-Euroopa künklikel ja mägistel aladel. Perekonda kuulub 5 liiki. Alytes muletensis – mallorca köidikkonn Alytes obstreticans – harilik köidikkonn
Atte Pakkanen

Atte Mikael Johannes Pakkanen (13. november 1912 – 22. detsember 1994) oli Soome poliitik. Ta kuulus Maaliitu (alates 1965. aastast Soome Keskerakond). Atta Pakkanen oli hariduselt agronoom. 1945–1950 oli ta Maanoorte Liidu tegevjuhataja. 1950–1952 töötas ta Põllumajanduse ja Metsanduse Ministeeriumis. 1952–1954 oli ta Yle põllumajandus- ja maaelusaadete toimetaja. 1954–1955 oli ta Soome Pangaliidu maamajanduse ombudsman ning 1955–1975 ase​​direktor ja tegevdirektori asetäitja. Pakkenen oli Soome Eduskunna liige 22. juulist 1948 kuni 22. märtsini 1970. Ta oli Soome kaitseminister 27. maist 1957 kuni 1. septembrini 1957 ja Soome siseminister 29. augustist 1958 kuni 12. jaanuarini 1959. Atte Pakkanen Eduskunta
Dreiherrnspitze

Dreiherrnspitze (itaalia: Picco dei Tre Signori) on mägi Austria Salzburgi ja Tirooli (s.o. Ida-Tirooli) liidumaade ning Itaalia Lõuna Tirooli vahelises kolmikpunktis. See on Kesk-Ida-Alpide ja Alpide peaaheliku Kõrg-Tauerni mäestiku Venedigeri rühma osa. Nimi tuleneb asjaolust, et 1271. aastal Tirooli Meinhardiinide dünastia jagunemisel külgnesid tipus Tirooli krahvide territooriumid ja Görzi krahvide Ida-Tirooli valdused Salzburgi peapiiskoppide maadega. Tippu iseloomustavad selle järsud kaljupinnad kirdes, mida ümbritsevad arvukad liustikud. Esimene mäkketõus on dokumenteeritud aastast 1866. Mäge ümbritsevad liustikud. Põhjas, kirdekülje jalamil on tugevalt räsitud Krimmler Kees oma sakiliste jäälangustega. Idas ja lõunas asub Umbalkees, mis ulatub kõrguseni 3400 m; läänes on Lahner Kees, mis ulatub tipupiirkonda. Naabertipud on Umbalköpfl, 600 m eemal silmapaistvast idaharjast (3426 m), ja veel 1000 m idas Lääne-Simonyspitze (3481 m), mis on saanud nime Austria Alpide-uurija ja geograafi Friedrich Simony järgi. Roßhufkammi seljandikul edelas, u. 2200 m eemal on Hoher Roßhuf (3199 m). Piki Tauerni peaaheliku loodeseljandikku (Tauernhauptkamm) asub Grasleitenkopf (2954 m). Lähimad olulised asulad on Kaserni küla, 9 km edelas (linnulennult) Lõuna-Tirooli Ahrntali orus. Samuti 9 km kaugusel, ehkki kagus on Austria Hinterbichli küla Prägrateni lähedal Virgentali orus.
Aleksin

Aleksin on linn Venemaal Tula oblastis, Aleksini rajooni keskus. Asub Tulast 71 km loodes, Oka jõe ääres. Asutatud 1236. aastal. 15. ja 16. sajandil oli tähtis kindluslinn, hiljem kaotas oma olulisuse. 2010. aastal oli linna elanike arv 63 900. Linnas on jõesadam, keemia- ja masinatööstuse ettevõtted. Aleksini linna ja rajooni koduleht