laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Halduskrahvkond

Halduskrahvkond (inglise keeles administrative county) oli haldus- ja omavalitsusüksus Suurbritannias Inglismaal ja Walesis ning Iirimaal. Halduskrahvkonnad Inglismaal olid haldus- ja omavalitsusüksused aastail 1889–1974. Aastal 1888 kohalike omavalitsuste õigusaktiga moodustati Inglismaal 1889. aastal halduskrahvkonnad ja krahvkond-linnad (county boroughs). Halduskrahvkondade võimuorganiteks said valitavad krahvkonnanõukogud (county councils). 1890. aastal lisandus Inglismaa halduskrahvkondade nimistusse Isle of Wight, mis algselt oli Hampshire'i krahvkonna koosseisus. Enamik halduskrahvkondi Inglismaal loodi ajalooliste krahvkondade baasil. Kuid loodi ka täiesti uusi haldusüksusi, näiteks Londoni krahvkond, mille loomiseks tuli kärpida Londonit ümbritsevate krahvkondade (home counties) piire. Alates 1894. aastast rakendati krahvkondades (välja arvatud Londoni krahvkonnas) kahetasandilist omavalitsusstruktuuri, mille tulemusena halduskrahvkondades moodustati omavalitsusüksused – linnringkonnad (urban districts), maaringkonnad (rural districts) ja munitsipaallinnaosad (municipal boroughs). Londoni krahvkonnas loodi madalama tasandi omavalitsusüksustena aastal 1900 linnaosad (metropolitan boroughs). Londoni krahvkond eksisteeris aastani 1965, teised halduskrahvkonnad kaotati 1974. aastal 1972. aastal vastu võetud kohaliku omavalitsuse õigusaktiga, mille alusel 1974. aastal moodustati Inglismaa territooriumil linnkrahvkonnad ja mittelinnkrahvkonnad. Vahel on teatmekirjanduses halduskrahvkondadeks nimetatud ka Inglismaa linnkrahvkondi (kuni 1986) ja mittelinnkrahvkondi. Halduskrahvkondi moodustati Inglismaal kokku 50. Aastal 1891 olid need alljärgnevad:
Hugo Reimann

Hugo Heinrich Reimann (9/22. jaanuar 1884 Haava mõis, Tartumaa – 5. oktoober 1941 Sosva vangilaager, Sverdlovski oblast) oli eesti advokaat. Ta lõpetas 1908. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna (cand. jur.), Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Ta oli 1908–1909 kohtuameti kandidaat Pihkva ringkonnakohtu juures, 1909 vandeadvokaadi abi Pärnus, 1917 Eesti Ajutise Maavalitsuse komissar Pärnus, Pärnu maavalitsuse esimees. 1919 Viljandi-Pärnu rahukogu liige, 1919–1920 riigikohtunik, 1920–1940 vandeadvokaat Pärnus. Vangistati 14. juunil 1941 NKVD agentide poolt. Suri eeluurimisel Sosva vangilaagris Venemaal. Vend oli arst Gustav Reimann. Kommunismiohvrite andmebaas
Leonhard Õsso

Leonhard Õsso VR I/3 (5. juuli 1895 Ropka vald, Tartumaa – 8. juuli 1941 Tartu) oli eesti advokaat. Ta lõpetas 1926. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Osales Vabadussõjas, 1927–1932 vandeadvokaadi abi Valgas ja Tartus, 1932–1940 vandeadvokaat Tartus. Kaitseliidu Tartu maleva juriskonsult. Vangistati suvel 1941 ja mõrvati Tartu vanglas. Ta oli advokaat Ernst Õsso vend.
Roman Ubakivi (sõjaväelane)

Mitte segi ajada teise sõjaväelasega: Roman Ubakivi (1916–2000) Roman Ubakivi VR I/3 (28. november 1891 Veltsa vald, Läänemaa – 25. november 1922 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (lipnik). Tema poeg oli sõjaväelane ja metsavend Roman Ubakivi. Ohvitseride andmekogu
Konlased

Konlased (Ranidae) on sugukond päriskonnaliste seltsist. Konlasi on umbes 700 liiki. Euroopa pärismaised liigid kuuluvad kõik perekonda konn (Rana). Lõuna-Ameerikas ja Austraalias konlasi ei leidu. Amolops Lithobates Pelophylax Rana – konn Eestis elab viis liiki konlasi, kõik nad kuuluvad ühte perekonda (Rana): pruunid konnad: rohukonn, Rana temporaria rabakonn, Rana arvalis rohelised konnad: järvekonn, Rana ridibunda veekonn, Rana esculenta tiigikonn, Rana lessonae E. Nicholas Arnold, "Euroopa kahepaiksed ja roomajad" Eesti Entsüklopeediakirjastus. 2004. lk. 80
Elmar Käige

Elmar Käige (23. juuli 1901 Taali vald, Pärnumaa – 31. detsember 1981) oli eesti advokaat. Ta lõpetas 1926. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Ta oli 1927–1933 vandeadvokaadi abi, 1933–1944 vandeadvokaat Pärnus. 1944. aastal põgenes Rootsi, kus suri.
Fistful of Metal

"Fistful of Metal" on thrash metal'i bändi Anthrax debüütalbum. Album ilmus 1984. aasta jaanuaris. "Deathrider" 3:30 "Metal Thrashing Mad" 2:39 "I'm Eighteen" (Alice Cooper cover) 4:02 "Panic" 3:58 "Subjugator" 4:38 "Soldiers of Metal" 2:55 "Death from Above" 5:00 "Anthrax" 3:24 "Across the River" (Instrumental) 1:26 "Howling Furies" 3:55
Eraadvokaat

Eraadvokaat oli Venemaal alates 1874. aastast tegutsenud advokaatide liik. Kuna 1864. aastal advokaatidele esitatud nõuded olid liiga kõrged, lubati advokaadiametit pidada ilma juriidilise kõrghariduseta isikutel, kes olid sooritanud eksami praktiliste õigusküsimuste ja seaduste tundmise alal ja saanud tõendi, mis lubas tal ajada võõraid asju kohtuasutuses, kes oli selle tõendi väljastanud. Juriidilise kõrgharidusega isikutele anti eraadvokaadi tõend ilma eksami sooritamiseta. 1889. aastal laiendati eraadvokaatide tegevus ka Eestisse. Alates 1924. aastast Eestis uusi eraadvokaate enam vastu ei võetud. 12. mail 1938 otsustas Vannutatud Advokaatide Nõukogu lugeda järgmised eraadvokaadid kuuluvaiks Advokatuuri juurde (RTL 1938, 44): Joonas Haarmann, Tallinn Osvald Idell, Tallinn Aleksander Jõeäär, Tallinn Adolf Korris, Haapsalu Richard Marten, Tallinn Karl Palk, Kuressaare Gustav Pohla, Rapla Eduard Arrak, Võru Jakob Johanson, Tartu Christian Luha, Tartu Jaan Peri, Valga Mihail Aleksinsky, Viljandi Joosep Liiv, Pärnu Heinrich Soo, Pärnu Aleksander Soosaar, Väinjärve vald Peeter Lainevool, Tapa August Necks, Narva Eduard Valdmann, Rakvere
Karlos Rinne

Karlos Rinne (17. juuni 1875 Kodasema vald Järva kreis – 28. mai 1936 Tallinn) oli eesti advokaat. Karlos Rinne lõpetas 1895. aastal Pärnu gümnaasiumi ja 1904. aastal Peterburi ülikooli. 1893. aastal ta astus Vene Kinnitus-Aktsiaseltside teenistusse. Aastatel 1904–1906 võttis ohvitserina osa Vene-Jaapani sõjast, kust tagasi tulles jätkas teenistust sama aktsiaseltsi juures. 1911. aastal valiti Vene Transport-Kinnitusseltside üldkoosolekute ja alalise komitee sekretäriks ja 1913. aastal sama seltside keskbüroo juhatajaks. 1913. aastal astus "Viksa" rauavalmistamise tehase Peterburi kontori juhataja kohale. 1917. aastal astus Soome A/S. N. Tesslaff ja Ko. Peterburi kontori, kus firma esindajana teenis 1918. aastani. 1921. aastal tuli Eestisse, oli kuni 1923. aastani Vabariigi Sõjakoolis ajaloo lektor. 1922. aastal tegi Tartu Ülikooli juures riigieksamid, 1923 siirdus Tallinna-Haapsalu Rahukogu juurde kohtuametnikuks, 1925–1929 vandeadvokaadi abi, 1929–1936 vandeadvokaat Tallinnas. EESTI VABARIIGI VANNUTATUD ADVOKAATIDE NÕUKOGU 1936. a. ARUANNE, Trükikoda „Estotrükk" Tallinn, S. Karja 8. 1937. lk 11. IN MEMORIAM - 28. mail 1935. a. suri Tallinnas vannutatud advokaat Karlos Rinne
Valdis Dombrovskise kolmas valitsus

Valdis Dombrovskise kolmas valitsus oli 25. oktoobril 2011 Läti Vabariigi Seimi kinnitatud Valdis Dombrovskise juhitud kolme erakonna koalitsioonivalitsus. Uue valitsuse poolt hääletas 57 ja vastu 38 parlamendiliiget. Valitsuse volitused lõppesid 22. jaanuaril 2014, kui tööd alustas Laimdota Straujuma esimene valitsus. Koalitsiooni koosseis: Läti peaminister Läti riigipeade loend "Läti valitsuse koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. november 2011. Vaadatud 19. oktoobril 2011.
Carla Giraldo

Carla Evelyn Giraldo Quintero (sündinud 30. augustil 1986 Medellínis) on Colombia näitleja, laulja ja modell. Ta alustas näitlemist 13-aastaselt seriaalis "Me Llaman Lolita". 2011 – "Los Herederos Del Monte" (Rosario) 2010 – "El Clon" (Latiffa) 2009 – "Verano en Venecia" (Manuela Tirado Toledo) 2006 – "La diva" (Nicole) 2005 – "Juego limpio" (Claudia) 2000 – "Pobre Pablo" (Jenny Paola Guerrero) 1999 – "Francisco el Matemático" (Tatiana Samper) 1999 – "Me llaman Lolita" (Lolita Rangel)
Progressiivne rokk

Progressiivne rokk (inglise progressive rock), kõnekeeles ka progerokk ehk proge, on rokkmuusika alamsuund, mis tekkis 1960. aastate teises pooles ja arenes välja 1970. aastate alguses. Progressiivse roki baasiks oli progressiivne popmuusika suund, mille tuntumad esindajad on Beach Boys, Beatles, Bob Dylan, Who jt. Nemad alustasid klahvpillide ja süntesaatorite kasutamist virtuoossete soolode esitamiseks, millest kujunesid lugude olulised osad (Animals, Doors, Procol Harum, King Crimson, Aphrodite's Child jt). Progressiivse roki viljelejad laiendasid rokkmuusika piire, muutes seni valitsenud salmi ja refrääni vaheldumisel põhinenud lauluvorme. Tähelepanu pöörati lugude instrumentaalsetele osadele. Seadetesse põimiti klassikalise ja džässmuusika elemente. Seetõttu on progressiivse roki kohta kasutatud ka nimetusi "art rock", "sümfooniline rokk" ja "klassikaline rokk". Viimast ei tohi muidugi segi ajada klassikalise perioodi (1950. aastate) rock'n'roll'iga. Progressiivse roki populaarsuse kõrgaeg oli 1970. aastate keskel. Siis jõudsid progressiivse roki albumid (LP-d) ka müügiedetabelite tippu. Progressiivsel rokil oli tihe seos samal ajal välja kujunenud hard rock'iga (Cream, Deep Purple, Black Sabbath jt). Suuna kuulsamad esindajad on algusperioodist Pink Floyd, Moody Blues ja Who. Hilisemast perioodist on tuntuimad Genesis, Emerson, Lake & Palmer ning Yes. Aga nende hulka saab liigitada teisigi muusikuid, näiteks Mike Oldfieldi. Eestis on progerokki viljelenud ansamblid Mess, In Spe, Kaseke, Psycho jt. Hiljem on progressiivset rokki viljelenud Radar, Põhja Konn jt. Rando Tooming. Progeroki esinumber ja tema helilooja: Rando Toomingu kohtumine Sven Grünbergiga Kuku Klubis Keskus, 29.11.2004.
Rootsi-Norra

Rootsi-Norra oli Rootsi kuningriigi ja Norra kuningriigi personaalunioon aastatel 1814 kuni 1905. Rootsi-Norras elas 7 560 000 inimest 1905. aastal. Ühine maismaapiir oli ainult Venemaa Keisririigiga. Riigikeeled olid rootsi ja norra (bokmål). 1814. aastal otsustati Viini kongressil kompenseerida Rootsile Ees-Pommeri kaotus personaaluniooniga Norraga ning Karl XIII-st, kes oli Rootsi kuningas 1809–1818 sai ka Norra kuningas Karl II nime all 1814–1818. Karl oli viimane Rootsi kuningas Holstein-Gottorpi dünastia Rootsi liinist. Kuna Karli kaks seaduslikku last surid lapsepõlves, siis kutsuti troonipärijaks Prantsusmaa kindral Bernadotte, kelle Karl lapsendas ning pärandas talle Rootsi kuningatrooni. Bernadottest sai Rootsi kuningas Karl XIV Johan ning uue Rootsi Bernadotte kuningadünastia rajaja. 19. sajandi keskel olid kahe riigi suhted head, levis ka panskandinavismi idee. Suhted hakkasid aga pingestuma peale 1860. aastail, kui kuningas Karl XV/IV lubas teises Schleswigi sõjas olnud Taanile sõjalist abi, kuid nii Rootsi kui ka Norra valitsused sundisid teda sellest taganema, kuna ta polnud koos valitsustega nõu pidanud. Oscar II ajal hakkas aga unioon lagunema. Üheks põhjuseks oli, et ühine välispoliitika Rootsi välisministeeriumi kaudu, kuid Rootsil ja Norral olid erinevad huvid: Norra majandus oli rohkem sõltuv väliskaubandusest, seega rohkem mõjutatud merkantilistliku Rootsi protektsionistlikest seadustest. Norral olid tihedamad välissuhted Suurbritanniaga, Rootsil aga Saksamaaga. Norral oli rohkem huve väljaspool Euroopat. Lisaks olid Norra poliitikas domineerivad liberaalsemad jõud, võrreldes Rootsi konservatismiga. 27. mail 1905 võttis Norra Storting vastu seaduse eraldi Norra konsulaatide loomiseks. Kui kuningas Oscar II selle vetostas, astus protestiks Christian Michelseni valitsus tagasi. Oscar keeldus tagasiastumispalvet rahuldamast. 7. juunil 1905 kuulutas Storting uniooni lõppenuks, põhjendades seda, et Oscar II oli Norra riigipea ametivolitused minetanud, kuna ei suutnud ametisse seada uut valitsust. Rootsi valitsus oli valmis uniooni lõpetama, kui norrakad selle referendumiga heaks kiidavad. 13. augustil 1905 toimunud referendumil hääletas 368 208 valijat uniooni lõpetamise poolt ja ainult 184 vastu. Kuigi naistel polnud valimisõigust enne 1913. aastat, kogusid Norra sufražetid kahe nädala jooksul 279 878 allkirja uniooni lõpetamise poolt. Seepeale algasid Karlstadi nõupidamised. 23. septembril jõuti kokkuleppeni, mille Norra Storting kiitis heaks 9. ja Rootsi Riksdag 13. oktoobril. 26. oktoobril 1905 loobus Oscar II nõudlusest Norra troonile, millega tunnustas Norra iseseisvust ja nõnda oli unioon lõppenud. Norra trooni pakuti Taani prints Karlile, kes aga nõudis, et rahvale antaks võimalus valida, kas nad pooldavad monarhia säilimist. 12.-13. novembril hääletas 79% valijatest monarhia säilitamise poolt ja 18. novembril 1905 valis Storting ta kuningaks, mispeale ta nõustus ja temast sai kuningas Haakon VII. Rootsi riigipeade loend Norra kuningas
Gilad Shalit

Gilad Shalit (heebrea keeles גלעד שליט; sündinud 28. augustil 1986 Nahariyyas) on Iisraeli kaitseväelane, kes rööviti tegevteenistuses olles 25. juunil 2006 Palestiina islamiliikumise Ḩamās poolt ja veetis enam kui viis aastat vangistuses. Shaliti püüti vabastada sõjalise operatsiooniga vahetult pärast tema röövimist juuni lõpus 2006, kuid see katse ebaõnnestus. Hiljem tehti aastate jooksul tema vabastamiseks arvukalt diplomaatilisi katseid nii Iisraeli valitsuse kui ka rahvusvaheliste organisatsioonide poolt, kuid needki ebaõnnestusid. Shalit vabastati vastavalt Iisraeli valitsuse ja Ḩamāsi kokkuleppele 18. oktoobril 2011 ning toimetati Gaza tsoonist Egiptuse kaudu tagasi koju. Shaliti vabastamise eest nõustus Iisrael omakorda vabastama enam kui 1000 Iisraeli vanglates kinni peetud palestiinlast. Vangistuse ajal andsid Iisraeli Kaitsejõud talle vanemveebli auastme. Ta on nimetatud ka Pariisi, Rooma, Miami, New Orleansi, Baltimore'i ja Pittsburghi aukodanikuks.
Bronto (amuuri tiiger)

Bronto (26. oktoober 1997–11. jaanuar 2010) oli Tallinna Loomaaia isane amuuri tiiger. Ta toodi Tallinna kümnekuuselt 1998. aastal Moskva loomaaiast. Eri emastega saadi ainult kaks elujõulist järglast Brita (2001–2012; Tallinna Loomaaed) ja Banga (Klaipėda loomaaed). Bronto haigestus 2009. aastal ja suri järgmisel aastal peensoole kasvaja tagajärjel. 2010. aasta lõpuks valmis tiiger Bronto nahast topis, mis asub Eesti Loodusmuuseumis. Looma skelett rändas Eesti Maaülikooli Zoomeedikumi anatoomiakollektsiooni. Tõnis Kipper. Bronto (26.10.1997 - 11.01.2010) Oma Kodu, 15. aprill 2010. Agnes Kuus. Loomaaed leinab. Õhtuleht, 20. jaanuar 2010. Heikki Aasaru. VIDEO: Tallinna loomaaia amuuri tiiger Bronto on haige. ERR, 15. detsember 2009. Loomaaia isatiiger Bronto suri. Delfi, 18. jaanuar 2010. Urmas Tooming. Amuuri tiiger Brontost võib saada topis. Tallinna Postimees, 15. jaanuar 2010. Ulvar Käärt. Tiiger Bronto ärkas topisena uude ellu. Eesti Päevaleht, 07. oktoober 2010. Eha Järv. Skelettide elust Zoomeedikumis. Loodusesõber, 05/2010. Bronto & Murray. Blogi My story, my music, my show, 20. jaanuar 2010
Eesti Mitmekultuuriline Assotsiatsioon

Eesti Mitmekultuuriline Assotsiatsioon (lühend EMA) on avalikes huvides tegutsevate rahvusvähemuste ja kultuuriseltside katusorganisatsioon, mille töö on pühendatud rahvusvähemuste, kodanikualgatuse ja kodanikuühiskonna arendamisele Eestis. EMA asutati 4. aprillil 2000. Aastatel 2000–2006 kandis organisatsioon nime Ühing Viru Noorsoo Areng. EMA põhieesmärgid: ülesannete täitmine, mis on seotud venekeelse elanikkonna integreerimisega eestikeelsesse ühiskonda; rahvusvähemuste kultuuriseltside koostöö toetamine; rahvusliku identiteedi säilitamine; Venemaa, Läti ja Eesti piiriäärsete projektide realiseerimine; multikultuursuse propaganda Eestis; integratsioon Euroopa ühiskonda. EMA teeb koostööd avalik-õiguslike institutsioonidega, vabaühenduste liiduga EMSL, SA Eesti Inimõiguste Keskusega ja Eesti Strateegiliste Uuringute Instituudiga. EMA on Eesti kultuuriministeeriumi rahvusvähemuste ümarlaua liige, Eesti kultuuriministeeriumi Eesti rahvuste noorteassamblee liige, Poliitikauuringute Keskuse PRAXIS noortepoliitika ja noortetöö töögrupi liige ning Eesti Lõimumiskava 2009–2013 rakendamise ümarlaua liige. EMA koosseisu kuulub 29 rahvuslikku kultuuriseltsi, noorteklubi, Eesti rahvusvähemuste noortekoda ja muud rahvuskultuurilise tegevusega seotud seltsid, 6 pühapäevakooli (vene, tatari, ukraina, gruusia, dagestani ja valgevene) Kohtla-Järvel üldhariduskoolis avatud valgevene keele klass ja jaapani keele ettevalmistusklass. Alates 2011 EMA koosseisu kuuluvad ka Dagestani noorte-, kultuuri- ja spordiseltsid (Dagestani Kultuuriühing Eestis, Noorteühendus DNK, Dagestani spordiklubi Kaspy), mis tegutsevad Eestis juba peaaegu 17 aastat. EMA juhatusse kuuluvad alates 2000. aastast Aleksandr Apolinsky ja 2017. aastast Galina Petuhhova.
EMA

EMA on akronüüm, mis võib tähendada üht järgmistest asutustest või organisatsioonidest: Estonian Medical Association – Eesti Arstide Liit. Eesti Mereakadeemia – mereharidust andev Eesti rakenduskõrgkool. Eesti Meremeeste Ametiühing – 1990ndate algusest 2017. aastani tegutsenud ametiühing. Eesti Mitmekultuuriline Assotsiatsioon – 2000. aastal asutatud Eesti kultuuriseltside katusorganisatsioon. Eesti Muusikaakadeemia – Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia nimetus aastatel 1989–2005. Eesti Metsa Abiks – Eesti kodanikuliikumine East Midlands Airport – Suurbritannias asuv East Midlandsi lennujaam. European Medicines Agency – Euroopa Ravimiamet, Euroopa Liidu detsentraliseeritud ametkond keskusega Londonis. EMA on akronüüm, mis võib tähendada: epiteelmembraani antigeeni (epithelial membrane antigen).
Samegrelo–Zemo Svanethi piirkond

Samegrelo–Zemo Svanethi piirkond (ka Samegrelo–Ülem-Svanethi) on Gruusia 1. järgu haldusüksus (piirkond). Piirkonna ISO 3166 kood on GE-SZ. Regioon jaguneb kaheksaks rajooniks ning kaheks rajooni staatuses linnaks: Phothi Zugdidi Abaša rajoon Hobi rajoon Martvili rajoon Mestia rajoon Senaki rajoon Zugdidi rajoon Tsalendžihha rajoon Tšhorotsku rajoon Samegrelo (Megreelia) Svanethi
Dustin Nguyen

Dustin Nguyen (sünninimi Nguyễn Xuân Trí; sündinud 17. septembril 1962) on vietnam näitleja. Dustin Nguyen IMDb-s
Worship Music

"Worship Music" on Anthraxi kümnes album. Albumil "Worship Music" on lauljaks Joey Belladonna. Album ilmus Euroopas 12. septembril ning Ameerikas 13. septembril 2011. Album pidi ilmuma juba 2009. aasta mais, kuid tollane laulja Dan Nelson lahkus bändist ning tema asemele võeti eelmine laulja John Bush. Probleem oli aga selles, et John Bush ei tahtnud laulda uuesti sisse laule, mille loomisest ta osa ei võtnud. John Bush otsustas, et ei soovi taas täielikult Anthraxile pühenduda, ning lahkus bändist. Anthraxiga liitus taas Joey Belladonna, kellega album algupärasest veidi muudetud kujul ka ilmus. Albumi esimene singel oli "Fight 'Em 'Til You Can't" ning Anthrax andis selle tasuta välja 24. juunil 2011. 9. augustil ilmus teine singel "The Devil You Know". "Worship" 1:41 "Earth on Hell" 3:11 "The Devil You Know" 4:46 "Fight 'Em 'Til You Can't" 5:48 "I'm Alive" 5:37 "Hymn 1" 0:38 "In the End" 6:46 "The Giant" 3:47 "Hymn 2" 0:44 "Judas Priest" 6:24 "Crawl" 5:29 "The Constant" 5:01 "Revolution Screams" 6:10 "New Noise" (peidetud lugu, algab 11:08 ja kestab 4:45) "Crawl" (Remix) (Jaapani lisalugu)
Lingyado

Lingyado on küla Nigeerias Zamfara osariigis Nigeri piiri lähedal. Küla asub umbes 100 km kaugusel osariigi pealinnast Gusaust. 2011. aasta 1. oktoobri varahommikul tungis külla sadakond relvastatud ründajat. Nad tapsid vähemalt 19 inimest, põletasid elamuid ja sundisid külaelanikud põgenema. "Story behind Zamfara's Oct. 1st massacre". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. oktoober 2011. Vaadatud 19. oktoobril 2011.
Igor Eplik

Igor Eplik (10. juuni 1925 Tallinn – 7. mai 1949 Leedu) oli Eesti päritolu Rootsi luuraja. Tema isa olevat olnud tsaariarmee polkovnik ja ema venelanna. Eplik õppis Tallinna Vene Gümnaasiumis ja töötas 1943 sadamas elektrikuna. 11. novembril 1943 põgenes ta Soome, kus teenis Soome maa- ja mereväes, 1944. aasta alguses põgenes aga edasi Rootsi. 1947. aastal värvati Eplik mereväekaaslase Harri Timmi vahendusel Rootsi luure T-kontori luurekomandosse varjunime all "Maks". Eesmärk oli saata luurerühm Baltimaadesse, kus nad võtaksid ühendust kohalike metsavendadega ja seaksid sisse raadioside. Luurajad pidid ka koguma infot selle kohta, kas Eestis on hakatud kasutama põlevkivituhka puhta uraani saamiseks; neil oli ülesanne kontakteeruda Eestis elava professori Paul Kogermaniga. 10. aprillil 1949 püüti rühma üle Läänemere Leetu toimetada, kuid katse ebaõnnestus. Teisele katsele mindi 24. aprillil. Mootorpaat sõitis viis ööpäeva piki Rootsi rannikut lõunasse. 29. aprillil kohati Briti luurele kuuluvat endist Saksa laevastiku kiirtorpeedokaatrit, mille kapten oli sakslane Hans Helmut Klose. 30. aprillil võttis kaater rühma pardale ning saatis 1. mail Leedus Šventoji küla lähedal rannale. Rannal eraldus teistest üks rühma liige (NSV Liidu riikliku julgeoleku ministeeriumi agent Vivuds Šveics varjunimega "Apogs"), kes võttis ühendust kohaliku julgeolekuga. Et Rootsist saabunud luurerühma elusalt tabada, saadeti neile vastu 1948. aastal loodud libametsavendade salk agent "Bagdonase" (A. Zaskevičius) juhtimisel. 7. mail 1949 läksid Eplik ja teised kohaliku taluperemehe saatel "metsavendadega" kohtuma. Nende laagrisse saabumise järel luurajaid rünnati. Eplik tõlkis teistele nõudmise näidata kätte kaks metsa peidetud raadiojaama. Epliku surma kohta on teated vastuolulised: ühtedel andmetel sooritas ta enesetapu, teistel hukkus tulevahetuses, kohtumeditsiinilise akti kohaselt aga saabus tema surm "tugeva mehaanilise löögi tagajärjel pähe". Ajaloolane Jaak Pihlau oletab, et raadiosaatjate asukoha näitamise ajal üritas Eplik jooksu panna ning sai granaadi või püstolipäraga surmava hoobi pähe. 1950. aastal kasutas Nõukogude julgeolek ära Igor Epliku raadiosaatjat, mille agent pidi andma üle Eestisse saabunud Evald Halliskile, väites, et Eplik suri kopsupõletikku. Jaak Pihlau. "Raadiomängud Eestis Teise maailmasõja ajal ja järel V". Tuna 4/ 2009. Lk 95 Raamatus "Mereväe soomepoisid" on Pihlau kinnitust mööda Epliku kohta ebatäpsed andmed, näiteks väidetakse, et ta hukkus Eestis Peter Kadhammar. "Vandeseltslased". Rootsi keelest tõlkinud Sirje Trei. Olion. Tallinn 2000. 144 lk Heino Relvik. "Mereväe soomepoisid". Soome Mereväes Teeninud Eestlaste Gild. Tallinn 2003. 410 lk Jaak Pihlau. "Raadiomängud Eestis Teise maailmasõja ajal ja järel V". Tuna 4/ 2009. Lk 90–108 Evald Hallisk. "Rootsi eestlastega salasõjas Venemaaga" (käsikiri) Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Jakob Rang

Jakob Rang (15. märts 1884 Pika talu, Kanaküla, Voltveti vald, Pärnumaa – 8. detsember 1958 Stockholm) oli eesti laevakapten ja reeder. Õpinguid alustas Rang kohalikus vallakoolis. 12-aastaselt siirdus ta koos vanematega Lätimaale Vana-Salatsi valda. Õppinud ära läti keele, jätkas ta õpinguid Salatsis. Hiljem astus ta Heinaste merekooli, mille lõpetas 1. järgu kapteni diplomiga. Juba kooliajal sõitis Rang mitmel purjekal, pärast kooli aga Tallinna Laevaühisuse laevadel. Esimese maailmasõja algul oli ta kapteniks puksiiril Suurop. Kui Saksa okupatsiooniväed selle ära viisid, teenis Rang edasi puksiiril ja jäälõhkujal Reval (hilisem Jaan Poska). Vabadussõjas osales Rang dessantide maale toimetamises ning sõidutas Johan Laidoneri koos lootsiga vastu Inglise laevastikule, kui see Tallinna reidile lähenes. Eesti iseseisvuse ajal ostis Rang koos teiste kaptenitega mootorpurjeka Orion, mis kurseeris Tallinna, Stockholmi ja Helsingi vahel. 1934. aastaks oli tal koos kompanjonidega juba 8 aurikut, millel said tööd enam kui sada meremeest. 1937. aasta 30. novembril valiti Jakob Rang Kaubandus-Tööstuskoja laevanduse sektsiooni liikmeks. 1940. aastal siirdus Rang Rootsi. Saksa vägede taganemise aegu vedas ta Rootsi üle mere Eesti põgenikke. Rootsis oli Rang Eesti Komitee asutaja ning juhatuse liige, Rootsi Eestlaste Esinduse liige ja Eesti Rahvusfondi abiesimees. "Kapten J. Rang 50-aastane" Päevaleht, 15. märts 1934, lk 6 Jaak Pihlau "Raadiomängud Eestis Teise maailmasõja järel[alaline kõdulink]" V, Tuna 4/2009, lk 95 http://gravar.se/H%C3%B6galids%20f%C3%B6rsamling/2348/Jakob%20Rang Peeter Järvelaid "Jüri Uluotsa teekond Rootsi kuningriiki" Eesti Elu, 30. oktoober 2009 (vaadatud 20. oktoobril 2011) "Kapten J. Rang 50-aastane" Päevaleht, 15. märts 1934, lk 6