laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tühja maja mõistatus

"Tühja maja mõistatus" (inglise keeles The Adventure of Empty House) on Arthur Conan Doyle'i jutustus, milles astuvad üles detektiiv Sherlock Holmes ja doktor Watson. Jutustus ilmus ajakirjas Strand Magazine 1903. aastal. "Tühja maja mõistatus" kuulub kogumikku "Sherlock Holmesi tagasitulek". Sherlock Holmes doktor Watson Kolonel Sebastian Moran Ronald Adair Von Herder Edith Woodley Hr. Murray Sir John Hardy "Sherlock Holmesi tagasitulek" (Varrak 1993; tõlkija Krista Kaer; lk 5–25) "Sherlock Holmesi lood" 2. osa (Varrak 2003; tõlkijad Ester Heinaste, Krista Kaer, Villem Pedajas, ja A. Tann; lk 7–20) "Sherlock Holmesi lühijutud" (Varrak 2010; tõlkija Krista Kaer) "Sherlock Holmesi ja doktor Watsoni seiklused" (Приключения Шерлока Холмса и доктора Ватсона, 1980). 3. seeria: "Jaht tiigrile" (Охота на тигра). Seeria aluseks on jutustused "Tühja maja mõistatus" ja "Kreeka keele tõlk" (The Adventure of the Greek Interpreter, 1893) kogumikust "Sherlock Holmesi memuaarid". The Abbreviations. The Canon by Jay Finley Christ. The Diogenes Club
Boeing 777

Boeing 777 on Ameerika Ühendriikide lennukitootja Boeing kahemootoriline laiakereline 300–550 reisijat mahutav pikamaa reaktiivreisilennuk. Ühtlasi on Boeing 777 maailma suurim kahemootoriline lennuk, millel on ka maailma võimsamad reaktiivmootorid GE90-115B, tõukejõuga ühe mootori kohta 569 kN optimaalsel kõrgusel. Boeing 777 on esimene reisilennuk, mis projekteeriti 100% arvuti abil. Boeing 777 ehitamise projekti alustati 1990. Juunis 1995 läks esimene Boeing 777 United Airlinesis liinilennule. Esimene Boeing 777-300 võeti lennuliinidele reisilennufirmas Cathay Pacific Airways juunis 1998. Boeing 777 on oma klassis kõige laiema kerega (siselaius 5,80 m, kere välislaius 6,19 m) ja ruumikaim lennuk (pikkuselt on Boeing 777-300 teisel kohal: pikkus 73,9 m, Airbus 340-600 pikkus aga 75,3 m, kuid Airbus 340 siselaius on 5,28 m, mistõttu Boeing 777-300 on ruumikam). Praegu ehitatakse Boeingu koostehallides viit lennukimudelit: Boeing 777-200; Boeing 777-200ER; Boeing 777-300; Boeing 777-300ER ja Boeing 777-200LR, millest esimene anti tellijatele üle 26. veebruaril 2006. Boeing 777-200 mahutab 305 reisijat, lennukaugus 9630 km , Boeing 777-300 368 reisijat, lennukaugus 10 600 km. Boeing 777 200LR nimel on mitu reisilennukite kõige pikema vahemaa lennurekordit. 9. novembril 2005 kattis lennuk 21 601 km Hongkongist Londonisse üle Vaikse ookeani ja USA. Lend kestis 22 tundi ja 42 minutit, pardal 35 reisijat. Tegu on maailma ühe kõige turvalisema reisilennukiga.[viide?] Disainiprotsess erines teistest Boeingu arendusprotsessidest. Esimest korda konsulteeriti kaheksa peamise lennufirmaga: All Nippon Airways, American Airlines, British Airways, Cathay Pacific Airways, Delta Air Lines, Japan Airways, Qantas ja United Airways. Sellega eemaldus Boeing tavalisest praktikast, et lennukisalonge disainitakse arvestamata klientide soove. Boeing teeb oma lennukite tüübimarkeerimise lennuki kerepikkuse ja lennukauguse alusel. Lennuki pikkusest sõltub reisijate arv. Põhivariandiks on pikendatud kerega 200 ja 300. Vastavalt lennuliini pikkusele on lennukid jaotatud kolme klassi: A turg: kuni 7800 km B turg: 12 200 km C turg: 14 400 km Esimese 777-200 tellis United Airlines 15. mail 1995. 2009. aasta juuli seisuga on kümme klienti tellinud 88 Boeing 777-200, nendest 86 on kasutusel. Peamine Boeingu konkurent on Airbus A330-300. 777 tiivaulatus on 60,9 m. Boeing 777-200LR on maailma pikima lennukaugusega reisilennuk, millega on võimalik lennata vahemaandumiseta peaaegu mistahes maailma sihtpunkti. Boeing pani sellele nimeks WorldLiner. Boeing 777 Boeingu kodulehel
Vistaariamaja mõistatus

"Vistaariamaja mõistatus" (inglise keeles The Adventure of Wisteria Lodge) on Arthur Conan Doyle'i jutustus, milles astuvad üles detektiiv Sherlock Holmes ja doktor Watson. Jutustus ilmus ajakirjas Strand Magazine 1908. aastal ja kandis pealkirja "A Reminiscence of Mr. Sherlock Holmes". "Vistaariamaja mõistatus" kuulub kogumikku "Viimane kummardus". Sherlock Holmes doktor Watson John Scott Eccles Aloysius Garcia Hr. Henderson (alias San Pedro Tiiger / Don Murillo / Marquess of Montalvo) Hr. Lucas (alias Signor Rulli) Preili Burnet (Senora Sipora Victor Durado) John Warner "Vistaariamaja mõistatus" koosneb kahest osast: "Härra John Scott Ecclesi erakordne kogemus" ja "San Pedro Tiiger". "Viimane kummardus" (Varrak 1993; tõlkija Krista Kaer) "Sherlock Holmesi lood" 2. osa (Varrak 2003; tõlkijad Ester Heinaste, Krista Kaer, Villem Pedajas, ja A. Tann; lk 308–328) "Sherlock Holmesi lühijutud" (Varrak 2010; tõlkija Krista Kaer) The Abbreviations. The Canon by Jay Finley Christ. The Diogenes Club
Mazarini kalliskivi mõistatus

"Mazarini kalliskivi mõistatus" (inglise keeles The Adventure of Mazarin Stone) on Arthur Conan Doyle'i jutustus, milles astuvad üles detektiiv Sherlock Holmes ja doktor Watson. Jutustus ilmus ajakirjas Strand Magazine 1921. aastal. "Mazarini kalliskivi mõistatus" kuulub kogumikku "Sherlock Holmesi märkmeraamat". Sherlock Holmes doktor Watson lord Cantlemere krahv Negretto Sylvius Sam Merton Van Sedder "Sherlock Holmesi märkmeraamat" (Varrak 1993; tõlkija Krista Kaer) "Sherlock Holmesi lood" 2. osa (Varrak 2003; tõlkijad Ester Heinaste, Krista Kaer, Villem Pedajas ja A. Tann; lk 460–471) "Sherlock Holmesi lühijutud" (Varrak 2010; tõlkija Krista Kaer) The Abbreviations. The Canon by Jay Finley Christ. The Diogenes Club
Neuchâteli kanton

Neuchâteli kanton on kanton Šveitsi lääneosas. Piirneb läänes ja loodes Prantsusmaaga. Asub Neuchâteli järvest lõunas. Halduslikult jaguneb 6 ringkonnaks ja 53 vallaks. 1815. aastal liitus Šveitsi konföderatsiooniga. Neuchâteli elanikkond on peaaegu täielikult prantsuskeelne. 2009. aasta andmetel elab kantonis 171 647 inimest. Kantoni keskmine rahvastikutihedus on 209 inimest ruutkilomeetri kohta. Neuchâtel, kus elab 2009. aasta andmete järgi 32 770 inimest, on kantoni pealinn. Kantoni suurim linn on La Chaux-de-Fonds, kus elab 37 413 inimest. 2007. aasta andmetel oli 23,4% elanikkonnast välismaalased. Statistikateenistus, vaadatud 28.08.2019. Ständige Wohnbevölkerung nach Staatsangehörigkeit und Geschlecht, nach Kantonen und Städten. Šveitsi Statistikabüroo, vaadatud 8.02.2021. Kantoni koduleht
Amykos

Amykos oli müütilise bebrüükide hõimu kuningas Bitüünias, Poseidoni ja Melia poeg. Ta sundis kõiki võõramaalasi endaga võitlema ja tappis nad. Polydeukes võitis ja tappis ta.
Lillehammer

Lillehammer on linn Kagu-Norras Innlandeti maakonnas, Lillehammeri valla keskus. See asub Gulbrandsdale orus 120 km pikkuse järve Mjøsa põhjaosas, merepinnast 180–620 m kõrgusel. Lillehammer oli asustatud juba enne rauaaega. Esimest korda on seda mainitud kirjalikes allikais 1390. aastal Lillehammerit läbib Oslo–Trondheimi tee, mistõttu on selle äärde Norra suurima järve kaldale rajatud kaubanduskeskus. Linnaks tunnistati Lillehammer 7. augustil 1827. Sel ajal elas linna piires ametlikult 50 elanikku. Lillehammeri vaatamisväärsused on Euroopa suurim, Maihaugeni vabaõhumuuseum, kus on 142 vana hoonet ja üle 40 000 eseme; peatänav Storgata, mis 1993 sai rahvusvahelise kultuuripreemia hästi hoitud vana puumajamiljöö eest; kunstimuuseum; automuuseum, 1200. aastail ehitatud Ringebu puukirik ja maailma vanim töötav aurulaev Skibladner (1856. aastast). Lillehammer on tuntud talispordikeskus. Lillehammeris peeti 1994. aasta taliolümpiamängud. Lillehammeri lähedal paikneb Hafjelli mäesuusakeskus. Lillehammeri asukoha ja oludega võrreldavas Norra asulas leiab aset Norra 24-jaolise komöödiasarja "Lilyhammer" (2012–2015) tegevustik. Tettsteders befolkning og areal Tettsteders befolkning og areal  Lillehammer – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Juan Antonio Samaranch

Juan Antonio Samaranch, 1991. aastast Samaranchi markii; (katalaani keeles Joan Antoni Samaranch i Torelló; 17. juuli 1920 Barcelona – 21. aprill 2010 Barcelona) oli katalaani päritolu Hispaania spordiametnik, seitsmes Rahvusvahelise Olümpiakomitee president (1980–2001). Franco ajal oli ta Francisco Franco toetaja ja traditsionalistlik-parempoolse partei Movimiento Nacional liige. 1954 sai ta Hispaania Olümpiakomitee liikmeks. 1966 nimetati ta spordiministriks. 1967. aastast oli ta Hispaania parlamendi liige. 1973–1977 oli Samaranch Barcelona provintsivalitsuse esimees. 1977 asutas lühikest aega toiminud frankistliku, konservatiivse, regionalistliku erakonna Concordia Catalana. 1977–1980 oli ta Hispaania suursaadik Nõukogude Liidus ja Mongoolias. Sportlasena harrastas Samaranch iluuisutamist ja rulluisuhokit. Kuulus spordiklubisse Espanyol Barcelona. Ta külastas korduvalt Tallinna (3. aprillil 1992, novembris 2003). Carlos III ordeni suurrist 1985 Generalitat de Catalunya kuldmedal 1994 Rahvaste Sõpruse orden 2003 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk Ta oli mitme ülikooli audoktor. Juan Antonio Samaranch, tsitaate
Liki Toona

Liki Toona (aastani 1934 Enno; 23. november 1910 Valga – 31. detsember 1984 London) oli eesti näitleja. Ta lõpetas 1931 Haapsalus Läänemaa Ühisgümnaasiumi, õppis 1931–1932 Tartu Ülikoolis arstiteadust ja 1935–1938 Tallinna Töölisteatri õpperühmas. Töötas 1938–1944 Tallinna Töölisteatris. Põgenes 1944 Saksamaale, aastast 1947 elas Inglismaal, tegutses Londoni eesti näiteringis (lavastas, tõlkis, dramatiseeris, oli klaverisaatja). Tegi kaastööd ajalehele Eesti Hääl (pseudonüüm Mihkel Muhk). Kirjutas näidendeid ("Sõlmjaam", 1953; "Põrgu", 1953 (koos J. Kuldkepiga)) Liki Toona oli abielus näitleja ja lavastaja Enn Toonaga. Tema tütar on kirjanik ja teatritegelane Elin Toona, isa luuletaja Ernst Enno. 1935 – Helga (Henrik Ibsen "Peer Gynt") 1936 – Galja (Trigeri "Õnnelik abielu") 1937 – Sally (Gay, Brechti ja Weilli "Kolmekrossiooper"); Sirje (Adsoni "Karu läheb mee lõksu") 1938 – Iige (Tammlaane "Raudne kodu") 1939 – Polja (Fjodor Dostojevski ja Baty "Kuritöö ja karistus") 1940 – Mati (Tarmeli "Vanaisa jutustus") 1941 – väike Mari (Kitzbergi "Libahunt") 1969 – Mägi "Neli õuna" Eesti teatri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Eesti Teatriliit. Tallinn 2000
Enn Toona

Enn Toona (13. jaanuar 1909 Nahkanuia, Väinjärve vald – 22. märts 1973 Tallinn) oli eesti näitleja ja lavastaja. Enn Toona sündis talupidajate peres. Lõpetas 1930 Tartus õhtugümnaasiumi, õppis 1934–1935 Tartu Näitekunsti Stuudios. Oli 1935–1936 Draamastuudio teatri näitleja, 1936–1942 ja 1943–1944 Tallinna Töölisteatri näitleja ja näitejuht. 1942–1943 Vanemuise, 1945–1946 Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri ja 1947–1948 Ugala lavastaja, 1949–1950 Kunstide Valitsuse inspektor, 1950–1955 Tallinnas näiteringijuht, 1955–1957 Eesti Raadio kuuldemängude lavastaja ("Kirsiaed", "Maa ja rahvas", "Pisuhänd", kõik 1957) ning 1957–1960 ja 1964–1969 Endla peanäitejuht. Enn Toona suri 22. märtsil 1973 Tallinnas ja ta maeti 25. märtsil 1973 Pärnamäe kalmistule. Enn Toona oli abielus näitleja Liki Toonaga. Neil sündis tütar Elin Toona, kellest sai kirjanik ja teatritegelane. Teise maailmasõja ajal abielu lahutati. Hiljem abiellus ta Eesti Riikliku Konservatooriumi õppejõu Marta Toonaga. Abielust sündis poeg. Henning Ohlsoni "Ehast koiduni" (1939) Aleksandr Korneitšuk "Platon Kretšet" (1941 ja 1965) Carlo Goldoni "Kahe isanda teener" (1942 Vanemuises) August Mälk "Lõunatuul" (1942 Vanemuises) August Mälk "Mees merelt" (1943 Vanemuises) Eduard Vilde ja Toona "Kui Anija mehed Tallinnas käisid" (1946) August Jakobson "Elu tsitadellis" (1947) Shakespeare "Windsori lõbusad naised" (1947, Ugala vabaõhulavastus) Enn Vaigur "Kraavihallid" (1957) Ivanov "Soomusrong nr. 14-69" (1957) Lydia Koidula "Säärane mulk" (1958) Lion Feuchtwanger "Lesk Capet" (1959) Anton Tšehhov "Kirsiaed" (1960) Aleksandr Ostrovski "Äike" (1965) Federico García Lorca "Verine pulm" (1966) August Jakobson "Võitlus rindejooneta" (1967) Jiří Brdečka, Vlastimil Hála ja Jan Rychlíku "Limonaadi Joe" (1968) Indrek (Tammsaare ja Särevi "Härra Mauruse I järgu koolis", 1935) Vidrik (M.Raud "Kirves ja kuu", 1936 Tallinna Töölisteatris) Nordling (Berger "Uputus", 1937 Draamateatris) Lesta (Lutsu ja Särevi "Tootsi pulm", 1937) Smith (Gay, Brechti ja Weilli "Kolmekrossiooper", 1937) Punder (Blaumanise "Rätsepad Sillamatsil", 1938) Eesti teatri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Eesti Teatriliit. Tallinn 2000 http://www.kalmistud.ee/haudi?filter_maetud_eesnimi=Enn&filter_maetud_perenimi=Toona&action=maetud&popup=0&yldotsing=1&filter_maetud_kalmistu=[alaline kõdulink]
Mulgi keel

Mulgi keel (mulgi ja teistes lõunaeesti keeltes mulgi kiil´) on lõunaeesti keelte hulka kuuluv Eesti põline piirkondlik keel ehk regionaalkeel. Teiste käsitluste järgi on mulkide keel lõunaeesti keele või eesti keele lõunaeesti murderühma Mulgi murre. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel on mulgi keelel 9698 kõnelejat peamiselt Lõuna-Eestis Mulgimaal (Helme, Karksi, Halliste, Tarvastu ja Paistu kihelkond), mis jaguneb tänapäeval Viljandi ja Valga maakonna vahel. Mulgi keele ja kultuuri arendamiseks on loodud Mulgi Kultuuri Instituut. Mulkide Seltsi (tegutsenud 1934–1940 ja alates 1989. aastast) toetusel ilmus 2004 mulgi keele lugemik "Mulgi keelen ja meelen", mille autorid on Silvi Väljal ja Lembit Eelmäe. Ilmunud on mitmeid heliplaate mulgikeelsete laulude (nt Anu Tauli "Tähe tüdär", "Engi aig", "Vikerkaart otsman") ja luulega. 2012–2014 on Mulgi Kultuuri Instituut välja andnud kolm mulgikeelset töövihikut. Ilmunud on mulgikeelne Mulgi laste laulu- ja mänguvihk (2014) ja Mulgikeelne kõnelemisraamat koos CDga "Kärt ja Märt Mulgimaa reisu pääl" (2016), autor Alli Laande. 2016. aasta sügisel anti välja ka mulgikeelne "Mütäs Mati luu". Alates 2005. aastast on ERR Vikerraadios eetris igal nädalal mulgikeelsed uudised. Mulgi Kultuuri Instituut annab alates 2008. aastast neli korda aastas välja mulgikeelset ajalehte Üitsainus Mulgimaa. Mulgi keel on tuntud eelkõige luulekeelena. Rikkalikku mulgikeelset luuleloomingut on käsitletud eesti murdeluule või lõunaeesti kirjanduse kontekstis. Eeskätt romaanikirjanikuna tuntud Nikolai Baturin luuletab mulgi keeles. Mulgi kirjandusest kõneldes peab vanematest kirjanikest kindlasti mainima Juhan Kunderit, August Kitzbergi ja Hendrik Adamsoni. Mulgikeelseid luuleraamatuid on kirjutanud Lembit Eelmäe. lõunaeesti keel tartu keel võru keel setu keel eesti keel Üitsainus Mulgimaa Salme Tanning. Mulgi murdetekstid. Tallinn, Eesti Riiklik Kirjastus, 1961 (Eesti murded 1) Ennemustitsel Mulgimaal. DIGAR, 2008 Mulgi kirjandus Tartu Ülikooli Lõuna-Eesti keele- ja kultuuriuuringute keskus Mulgi sõnastik, Eesti Keele Instituut Mulgi sõnaraamat I, Eesti Keele Instituut
Pride

Pride on ingliskeelne sõna, mis tähendab uhkust. Selle järgi on nimetatud palju nähtusi, objekte ja üritusi. Pride on geiparaadi nimetus. Pride on derechoparaadi nimetus. (en) Pride on KIA automark. PRIDE on proteoomika andmebaasi Proteomics Identifications Database lühend. "Carnival Pride" on kruiisilaev. "Celtic Pride" on 1996. aasta filmi "Pöörased fännid" originaalpealkiri. "Pride & Glory" on Zakk Wylde'i 1994. aasta album. "Pride and Prejustice" on Jane Austeni 1813 ilmunud romaani "Uhkus ja eelarvamus" originaalpealkiri. PRIDE Fighting Championships on endine sportliku vabavõitluse liiga. "Pride of Bilbao" on kruiisilaeva "Princess Anastasia" endine nimi. Pride Park on Derby County FC kodustaadion.
Vana Maailm

Vana Maailm või Vana Manner on geograafiliselt määratletud manner, mis hõlmas Aafrikat ning Euroopat ja Aasiat 15. sajandil. Seda piirkonda võib nimetada ka Afro-Euraasiaks. Vana Maailma vastand on Uus Maailm, mis koosneb Ameerikast ja Okeaaniast. Mandri Afro-Euraasiat (välja arvatud saared nagu Jaapan, Madagaskar, Briti saared ja Malai saarestik) on nimetatud Maailma saareks.
Arvutusmatemaatika

Arvutusmatemaatika on matemaatika osa, milles uuritakse matemaatikaülesannete lahenduste viimist arvuliste tulemusteni, vastavate lahendusalgoritmide omadusi ning võimalust arvutite kasutamiseks ülesannete lahendamisel. Rakendusmatemaatika Kaasik, Ü. (2002). Matemaatikaleksikon. Tartu.
Kabe (täpsustus)

Kabe võib tähendada järgmist: Kabe on lauamäng. Kabe on tugevama jõuga kabend kabes. Kabe on ringkond Namiibias. Kabe on esperantokeelse kirjaniku Kazimierz Beini pseudonüüm. Kabe on ka tegelane George Lucase filmis "Tähtede sõda" (uuema pealkirjaga "Tähtede sõda: osa IV: Uus lootus") (1977).
Rakendusmatemaatika

Rakendusmatemaatika on matemaatika osa, mis tegeleb teistes teadusharudes rakendatavate matemaatiliste mudelite ja nende uurimiseks määratud meetodite loomisega. Puhas matemaatika Arvutusmatemaatika Kaasik, Ü. (2002). Matemaatikaleksikon. Tartu.
Puhas matemaatika

Puhas matemaatika ehk puhtmatemaatika ehk abstraktne matemaatika on matemaatika osa, mis tegeleb matemaatika enese vajadustest tekkinud probleemide lahendamisega. Puhtmatemaatika ei keskendu matemaatika praktilistele rakendustele teistes valdkondades. Rakendusmatemaatika Kaasik, Ü. (2002). Matemaatikaleksikon. Tartu.
Tartu keel

Tartu keel (tartu kiil või tarto kiil) on lõunaeesti keelte hulka kuuluv Eesti põline piirkondlik keel ehk regionaalkeel. Traditsioonilise käsitluse järgi on tegemist lõunaeesti keele või eesti keele lõunaeesti murderühma Tartu murdega. Tartu keelel on Eesti 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 4109 kõnelejat põhiliselt Lõuna-Tartumaal (Sangaste, Otepää, Kambja, Võnnu, Rõngu, Rannu, Puhja, Nõo ja Tartu-Maarja kihelkond). See põline tartu keele ala on tänapäeval jaotunud Tartu, Valga ja Põlva maakonna vahel. Peamiselt tuntakse tartu keelt siiski ajaloolise tartu ehk lõunaeesti kirjakeele kontekstis. Peamiselt tartu keelel põhinev lõunaeesti kirjakeel oli 17.–19. sajandi Tartu- ja Võrumaa kiriku-, kooli- ja kohtukeel. Lõunaeesti kirjakeele üks vanemaid ja tähtsamaid kirjalikke mälestusmärke on 1686. aastal ilmunud Wastne Testament. Nüüdisaja kirjanduses on tartu keelt kasutanud peamiselt Mats Traat. Jakob Hurda "Eesti mõtteloo" sarjas avaldatud kirjutiste kogu "Looja ees" (2006) sisaldab tema Rõngu murdes peetud tartukeelseid jutlusi. Tänapäeval on tartu keel väikesearvulise ja kiiresti vananeva kõnelejaskonnaga. Uuema tartukeelse kirjasõna, meedia ja kooliõpetuse puudumise tõttu on ta hääbumas. Tartu keele kaitseks ja arendamiseks pole tekkinud sellist aktiivset ühiskondlikku liikumist nagu võru, setu ja mulgi keelel. lõunaeesti keel lõunaeesti kirjakeel mulgi keel võru keel setu keel eesti keel
Mikropaleontoloogia

Mikropaleontoloogia on paleontoloogia haru, mille sisuks on mikrofossiilide ehk pisikivististe uurimine ja saadud teadmiste rakendamine. Mikropaleontoloogia eristub makropaleontoloogiast nii uuritavate objektide suuruse kui kasutatavate meetodite poolest. Enamiku mikrofossiilide suurus jääb alla 1 mm. Nende eraldamiseks kivimist või settest rakendatakse mitmesuguseid keemilise ja mehaanilise separeerimise ning kontsentreerimise tehnikaid. Mikrofossiilide uurimiseks ja identifitseerimiseks on vajalik optilise mikroskoopia ja/või elektronmikroskoopia kasutamine.
Puhtimaginaararv

Puhtimaginaararv on kompleksarv (täpsemalt imaginaararv), mille reaalosa võrdub nulliga. Iga puhtimaginaararv z on esitatav kujul z = iy, kus y on reaalarv ja i on imaginaarühik. Kompleksarv z on puhtimaginaarne parajasti siis, kui ta rahuldab samasust z = − z ∗ , {\displaystyle z=-z^{*},\,} kus * tähistab kaaskompleksi võtmist.
Mikrofossiil

Mikrofossiilid ehk pisikivistised on mikroskoopilised fossiilid, mille uurimisega tegeleb paleontoloogia eriharu – mikropaleontoloogia. Keemilise koostise ja sellest tuleneva erineva uurimismetoodika järgi eristatakse mikrofosiilide hulgas järgmisi kategooriaid ning nende all süstemaatilise kuuluvuse alusel järgmisi rühmi: orgaanilise kestaga mikrofossiilid kitiinikud akritarhid dinoflagellaadid skolekodondid fosfaatse koostisega mikrofossiilid konodondid selgroogsete soomused ja nahahambad räniskeletiga mikrofossiilid radiolaarid ehk kiirelised ränivetikad ehk diatomeed lubiskeletiga mikrofossiilid ostrakoodid ehk karpvähilised foraminifeerid ehk kambrilised kokkoliidid
Pentti Rautiainen

Pentti Henrik Johannes Rautiainen (sündinud 28. aprillil 1935) on Soome endine poksija. Rautiainen oli kokku kolmekordne Soome meister – sulgkaalus (kuni 57 kg) 1953. aastal, kergekaalus (kuni 60 kg) 1956. aastal ja I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1957. aastal. Rautiainen sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Thomas Nichollsile (Inglismaa). Rautiainen poksis oktoobrist 1957 kuni aprillini 1962 elukutselisena. Ta pidas kokku 21 kohtumist, millest võitis 17 (neist 5 nokaudiga) ja kaotas 2 ning viigistas 2 kohtumist. Ta on hiljem tegutsenud ka poksikohtunikuna. "Soome meistrivõistlused poksis 1951-1999. Tulemused soome keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. november 2014. Vaadatud 14. detsembril 2011. 11. Euroopa meistrivõistlused poksis. Lääne-Berliin 1955. Tulemused inglise keeles Pentti Rautiainen veebisaidil BoxRec (inglise)
Eve Kivi

Eve Kivi (õieti Eeve Kivi, enne eestistamist Stein; sündinud 8. mail 1938 Paides) on eesti filminäitleja. Ta on lõpetanud 1959. aastal Tallinna Draamateatri õppestuudio ja mänginud umbes 50 filmis. Ta töötab Kanal 2 reklaamitoimetuses. Ta on osalenud tõsielusarjas "Džunglistaar" ja telesarjas "Naiste sõda" (2020) Eesti NSV teeneline kunstnik 1983 Tallinna teenetemärk 2013 Eve Kivi isa oli Johannes Kivi (1912–1955), kes oli Nõukogude julgeolekutöötaja (Eesti NSV RJRK Viru maakonnaosakonna ülem) ja hiljem usukultusasjade volinik Eesti NSV-s. Eve Kivi teine abikaasa oli olümpiavõitja Ants Antson. Eve Kivil oli romantiline suhe Ameerika Ühendriikide laulja Dean Reediga. Liivi Šein, "Džunglistaar" on "Robinsonist" märksa karmim, Ärileht, 13. september 2004 "Kes? Mis? Kus?" 2006, lk. 442 «Litside» jätkusari «Naiste sõda» toob ekraanile põnevad ajaloolised isikud. Postimees/Elu24, 17.11.2020. "Tallinna teenetemärgi saab 27 inimest". ERR. 14.04.2013. Lea Arme, Eve Kivi, "Ma olen elanud". Ajakirjade Kirjastus, Tallinn 2010, 280 lk; ISBN 9789949454952; Eve Kivi filmograafia lk 19, 23 ja 27. Eve Kivi andmekogus IMDb (inglise) Eve Kivi tee kinoekraanile sai alguse Viru tänava lilleputkast. SLÕhtuleht. 8. oktoober 2007 Meelis Kapstas. Eve Kivi noore operaatori lummuses. Kroonika. 16. märts 2010 Paavo Kangur. Eve Kivi, kuulus kodust eemal. Kroonika. 26. juuni 2007
Veikko Huuskonen

Veikko Huuskonen (8. veebruar 1910 Helsingi – 3. juuni 1973 Helsingi) oli Soome poksija. Huuskonen oli viiekordne Soome meister kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) aastatel 1936–1937 ning 1939–1941. Ta osales kuus korda Eesti–Soome maavõistlustel, kus võitis oma kohtumised aastatel 1930, 1933 ja 1937–1938 ja kaotas oma kohtumise aastal 1931 ja 1935. Huuskonen osales 1936. aasta Berliini olümpiamängudel kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg), kuid kaotas oma kohtumise esimeses ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Huuskonen sai pronksmedali 5. Euroopa meistrivõistlustel 1937. aastal Milanos kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg).
Johan Hellström

Karl Johan Hellström (2. märts 1907 Maarianhamina, Ahvenamaa – 1989 Kanada) oli Soome ja Norra poksija. Hellström oli neljakordne Soome meister – 1923. aastal kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg), 1925. aastal sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg), 1926. aastal kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) ja 1927. aastal kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg). Ta osales ühe korra Eesti–Soome maavõistlustel ja kaotas oma kohtumise keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1928. aastal Valter Palmile. Hellström osales Soome eest kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale 4. koha saajale Robert Galataud'le (Prantsusmaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Hellström esindas hiljem Norrat ja elas Kanadas. Ta poksis septembrist 1930 kuni maini 1931 elukutselisena ning pidas kokku 4 kohtumist, millest võitis 1 kohtumise, kaotas 2 (neist 1 nokaudiga) ja viigistas 1 kohtumise. "Soome meistrivõistlused poksis 1923–1950. Tulemused soome keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. november 2014. Vaadatud 28. detsembril 2011. 9. suveolümpiamängude poksivõistlus. Amsterdam 1928. Tulemused inglise keeles Johan Hellström veebisaidil Olympedia (inglise) Johan Hellström (Johan Helstrom) lehel BoxRec. Inglise keeles