laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sylvestre Ilunga

Sylvestre Ilunga Ilunkamba (sündinud 1947) on Kongo Demokraatliku Vabariigi poliitik, alates 7. septembrist 2019 kuni 26. aprillini 2021 Kongo Demokraatliku Vabariigi peaminister. Ta on alates 1970. aastatest olnud Kongo DV poliitikas tegev ning korduvalt kuulunud valitsusse. Aastal 1979 sai temast ka Kinshasa ülikooli professor. Ta on juhtinud Kongo DV riiklikku raudtee-ettevõtet. Ilunga on tuntud kui kogenud ametnik, tehnokraat ning ekspresident Joseph Kabila liitlane. New DRC Prime Minister Sylvestre Ilunga is a political and professor. Radio France International, 21. mai 2019 DR Congo PM appointed under 'political agreement' with Kabila. Yahoo News, 20. mai 2019 DR Congo's Tshisekedi names new prime minister. France24, 20. mai 2019 Sylvestre Ilunga appointed as prime minister of DR Congo. Xinhua, 20. mai 2019
Wijk aan Zee

Wijk aan Zee on väikelinn Põhjamere rannikul Hollandis Põhja-Hollandi provintsis Beverwijki vallas. Linn jääb Amsterdamist 24 km kaugusele loode suunas. Valla keskus Beverwijk jääb Wijk aan Zeest neli kilomeetrit ida suunas. Wijk aan Zee elanike arv oli 2019. aastal 2155. Linnas korraldatakse 1938. aastast iga-aastast rahvusvahelist Tata Steeli maleturniiri.  Wijk aan Zee – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Clément Mouamba

Clément Mouamba (13. november 1943 – 29. oktoober 2021) oli Kongo Vabariigi poliitik, alates 23. aprillist 2016 kuni 12. maini 2021 Kongo Vabariigi peaminister. Ta oli aastatel 1992–1993 Kongo Vabariigi rahandusminister. 2021. aasta mais astusid Clément Mouamba ja tema valitsus tagasi. "Congo-Brazzaville: qui est Clément Mouamba, le nouveau Premier ministre?". Jeune Afrique. 10. mai 2016. Vaadatud 17. märts 2017.
1972. aasta taliolümpiamängud

1972. aasta taliolümpiamängud olid XI taliolümpiamängud. Need toimusid 3.–13. veebruaril 1972 Jaapanis Sapporo linnas. Sapporo kinnitati taliolümpiamängude linnaks ROK-i 64. istungil Roomas 1966. aastal. Teised kandideerinud linnad olid Banff (Kanada), Lahti (Soome) ja Salt Lake City (USA). Mängudel osales 35 riiki 1006 sportlasega (neist 206 naist), esimest korda olid esindatud Filipiinid ja Taiwan. Suurim võistkond oli USA-l – 138 sportlast. Olümpiamängudel jagati välja 35 komplekti medaleid (lisandus laskesuusatamise 4x7,5 km teatevõistlus). Mäesuusatamine (6) Laskesuusatamine (2) Murdmaasuusatamine (7) Suusahüpped (2) Kahevõistlus (1) Iluuisutamine (3) Kiiruisutamine (8) Jäähoki (1) Bobisõit (2) Kelgutamine (3) Olümpiamängud avas Jaapani keiser Hirohito.
Rotrouenge

Rotrouenge (oksitaani keeles retroencha, retroncha, vanaprantsuse keeles ka retrowange) on keskaegne žanrimääratlus, mis esineb trubaduuride ja truvääride laulurepertuaaris teatavat liiki laulu kirjeldusena. Kõik laulud, mille kohta laulukäsikirjades ja muudes allikates on öeldud rotrouenge, on refrääniga ja see paistab olevat ainus erinevus, mis eristab neid muudest lauludest. Rotrouenge'i muude erisuste üle veel vaieldakse, sest selle sõna tähendust pole allikates mingil viisil kirjeldatud. On arvatud, et rotrouenge on eepilise luule ettekandmiseks kasutatud stroofilise laisse-laulu muudetud variant lüürilise luule jaoks ja et oksitaani retroncha on tuletatud sõnast retronchar 'kordama', mis vihjab korratavale refräänile. Refrääniga trubaduurilaulud ongi küllalt haruldased, ent veel pole selge, miks kõiki neid pole nimetatud rotrouenge'iks. Prantsuse lingvisti Alfred Jeanroy järgi kannab ainult neli oksitaanikeelset laulu käsikirjades määratlust retroencha, ja need kõik on refrääniga. Kolm neist on säilinud muusikaga ja nende autoriks on trubaduur Guiraut Riquier. Truvääride luulest on teada kuus rotrouenge'iks nimetatud laulu, vaid üks säilinud muusikaga, neli neist on omistatud truväär Gontier de Soignies'le. Truväär Gontier de Soignies' rotrouenge (katkend): Li tans noveaus et la douçors Ki nous retrait herbes et flors Me fait estreu pensieu d'amors Et renouvelle mes dolors. Ce dont me plaing sor tote rien Tenroit uns autres a grant bien Vers une dame de haut pris Avoie mon coraige mis; Trop legierement le conquis, Autrui fust boin et moi est pis. Ce dont me plaing sor tote rien Tenroit uns autres a grant bien https://www.oxfordmusiconline.com/grovemusic/view/10.1093/gmo/9781561592630.001.0001/omo-9781561592630-e-0000023939 https://www.oxfordreference.com/view/10.1093/acref/9780199579037.001.0001/acref-9780199579037-e-5767#acref-9780199579037-e-5767 S. Cushman, C. Cavanagh, J. Ramazani, P. Rouzer. The Princeton Encyclopedia of Poetry and Poetics: Fourth Edition. Princeton University Press, 2012 Samuel N. Rosenberg, Margaret Switten, Gerard Le Vot. Songs of the Troubadours and Trouveres: An Anthology of Poems and Melodies. Routledge, 2013 Anonüümse truvääri alba-rotrouenge "Cant voi l’aube du jour venir" Vikitekstides Gontier de Soignies' rotrouenge "Li tans nouveaus et la douçours" Anne Azéma ja vanamuusikaansambli Constantinople esituses
Choe Ryong-hae

Choe Ryong-hae (hangulis 최룡해, hanjas 崔龍海; sündinud 15. jaanuaril 1950) on Põhja-Korea poliitik ja sõjaväelane, alates 11. aprillist 2019 Põhja-Korea kõrgema rahvaassamblee presiidiumi esimees ja riigiasjade nõukogu esimene aseesimees. Ta on ka Korea Töölispartei aseesimees ning poliitbüroo presiidiumi liige. Ta on olnud Kim Chŏng-uni parem käsi riigikaitseteemadel. "N.K. leader re-elected as chairman of State Affairs Commission". Yonhap. Vaadatud 12. aprill 2019. "Põhja-Korea parlament valis Kim Jong-uni riigiasjade nõukogu juhiks". Postimees. 12. aprill 2019. Vaadatud 20. märts 2020. https://home.treasury.gov/news/press-releases/sm568
Kim Jae-ryong

Kim Jae-ryong (korea keeles 김재룡) on Põhja-Korea poliitik, alates 11. aprillist 2019 kuni 13. augustini 2020 Põhja-Korea valitsusjuht. Ta on ka Korea RDV rahva ülemkogu liige. Kim Jae-ryong on Korea Töölispartei kauaaegne liider ning ta on olnud kõrgetel juhtivatel ja poliitilistel kohtadel tööstuses. Alates 13. augustist 2020 on ta Korea Töölispartei esimehe asetäitja. "Põhja-Korea parlament valis Kim Jong-uni riigiasjade nõukogu juhiks". Postimees. 12. aprill 2019. Vaadatud 20. märts 2020.
Langenegg

Langenegg on vald Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas. Langenegg asub Bregenzerwaldis, Bodeni järvest kagus. Selle pindalast 38,6 % on kaetud metsaga ja 54,6 % on põllumajandusmaa. Geograafiliselt moodustab vald "pika nurga", sellest ka nimi Langenegg (saksa: Egg ≈ Eck(e) = nurk). Vald on Saksamaa-Austria ühisprojekti Nagelfluhkette rahvuspargi liige. Habsburgid valitsesid Vorarlbergi linnu osaliselt Tiroolist ja Kaugemast Austriast. Aastatel 1805–1814 kuulus see Baierile, siis taas Austriale. Langenegg on Vorarlbergi osa alates selle asutamisest 1861. aastal. Paik oli osa Prantsuse okupatsioonitsoonist aastatel 1945–1955. Hubertuse kabel Hälisbühlis ehitati 1992. aastal. Kihelkonnakirik Unserer lieben Frau (Maarja) ehitati 1775. aastal barokkstiilis. Bregenzerwald Umgang ('Bregenzerwaldi jalutuskäik') näitab 12 traditsiooniliselt ehitatud küla Bregenzerwaldis, sealhulgas Langeneggi. Maastiku, üldkasutatavate hoonete, elamute ja igapäevaste objektide abil tutvustatakse jalutajatele tüüpilist Bregenzerwaldi arhitektuuristiili läbi aegade. Sennerei Langenegg (Langeneggi meierei) tekkis 1978. aastal kolme meierei liitumisel, mis ehitati aastatel 1900, 1947 ja 1952. Sellel meiereil on 30 piimatarnijat (umbes 450 lehmaga) ja see on Käsestrasse Bregenzerwaldi osa – Bregenzerwaldi põllumajandustootjate, piimameeste, käsitööliste ja gastronoomide partnerlus, mille eesmärk on väikesemahuline põllumajandus, kohalike toodete mitmekesisus ja Vorarlbergi juustukultuur. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Anne Kalling

Anne Kalling (neiupõlvenimega Anne Ivask; 16. oktoober 1938 Rakvere – 8. oktoober 2011) oli eesti tõlkija ja toimetaja. Ta tõlkis peamiselt itaalia, aga ka prantsuse keelest. Ta õppis Rakvere 1. Keskkoolis ja lõpetas Tallinna 20. Keskkooli. Aastail 1957–1962 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis prantsuse keele erialal, tema diplomitöö (1962) käsitles tegelasi kirjeldavate sõnade sünonüümikat Guy de Maupassanti romaanides "Une vie", "Mont-Oriol" ja "Fort comme la mort". Ta täiendas end 1966–1968 Moskva Riikliku Ülikooli aspirantuuris. Ta töötas prantsuse keele õpetajana Tallinna 1. Keskkoolis ja itaalia keele õpetajana mitmes erakõrgkoolis. Aastail 1969–1993 oli ta Teadusliku Tehnikaraamatukogu bibliograaf. Ta töötas ka prantsuse- ja itaaliakeelse giidina. "Lood Lotringist: Prantsusmaa". Tallinn: Kunst, 1975 Carlo Cassola. "Bube pruut". Tallinn: Perioodika, 1977 (Loomingu Raamatukogu, 28–31) "Aus talupoeg Massaro Verità: Itaalia muinasjutte". Tallinn: Kunst, 1978 Mario Soldati. "Näitleja". Tallinn: Perioodika, 1979 (Loomingu Raamatukogu, 43–46) Natalia Ginzburg. "See oli nii. Ambur" (koos Merike Pauga). Tallinn: Perioodika, 1981 (Loomingu Raamatukogu, 32–33) André Pézard. "Valge kana ja Kuldsõrg: Provence'i muinasjutte". Tallinn: Kunst, 1984 Elsa Morante. "Andaluusia sall". Tallinn: Perioodika, 1986 (Loomingu Raamatukogu, 48) Alberto Moravia. "Paradiis" (jutustused). Tallinn: Perioodika, 1986 (Loomingu Raamatukogu, 9) Marcello Venturi. "Eikellegimaa". Tallinn: Eesti Raamat, 1986 "Itaalia muinasjutte". Tallinn: Eesti Raamat, 1988 Dino Buzzati. "Merekoll". Tallinn: Perioodika, 1988 (Loomingu Raamatukogu, 17) Dino Buzzati. "Tatarlaste kõrb". Tallinn: Eesti Raamat, 1991; 2. trükk Avita, 1997; 3. trükk Eesti Päevaleht, 2005 Italo Calvino. "Nähtamatud linnad". Tõlkinud Tiina Laats. Tallinn: Perioodika, 1994 (Europeia, 26); sisaldab ka jutte "Seened linnas" (tlk Mart Aru) ja "Ühe abielupaari lugu" (tlk Anne Kalling) Donatella Pecci-Blunt. "Mina, Mona Lisa". Tallinn: Kunst, 1996 Dino Buzzati. "Koer, kes oli näinud Jumalat: 13 fantastilist juttu". Tallinn: Koolibri, 2006 Alessandro Baricco. "Siid". Tallinn: Varrak, 2002; 2. trükk Pegasus, 2007 Alessandro Baricco. "Veretult". Tallinn: Pegasus, 2005 Romano Battaglia. "Vaikus". Tallinn: Pegasus, 2008 Oriana Fallaci. "Kiri sündimata jäänud lapsele". Tallinn: Koolibri, 2011 2004 Itaalia Vabariigi orden "Al Merito della repubblica italiana" Tema abikaasa aastatel 1963–1969 oli Vaino Vahing. Ivask, Anne. Synonymes caractérisant les personnages dans les romans de Guy de Maupassant «Une vie», «Mont-Oriol», «Fort comme la mort» E-kataloogis ESTER ANNE KALLING 16. X 1938 – 8. X 2011, Sirp, 4. november 2011 Raimu Hanson. "Kaks sõpra mahuvad kõrvuti riiulisse", Postimees, 25. oktoober 2011 Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
Peeter Tedre

Peeter Tedre (7. september 1941 Tallinn – 18. märts 2020) oli eesti näitleja, teatritegelane ja Eesti Üürnike Liidu tegevjuht. Ta lõpetas 1960. aastal Tallinna 4. Keskkooli ja 1963. aastal Tallinnfilmi õppestuudio. Ta oli aastatel 1963–1964 ja 1966 Ugala ning 1966–1982 Lydia Koidula nimelise Pärnu Draamateatri näitleja. Aastatel 1985–1992 oli ta Vanalinnastuudio administraator ja näitleja, aastatel 1996 ja 2000–2004 samas peaadministraator ning 1997–2004 haldusdirektor, vahepeal töötanud ettevõtluses. 1994. aastast oli ta Eesti Üürnike Liidu tegevjuht. Mees (Cocteau "Hoolimatu armuke", 1978) professor Willard (Wilderi "Meie linnake", 1980) krahv de Guiche (Rostandi "Cyrano de Bergerac", 1986) Christian Ivanovitš Hübner (Gogoli "Revident", 1987) Klein (Kesselringi "Hapu vein ja sinihape", 1988) Monge (Marceau "Presidendi sõber", 1990) B (Ahlforsi ja Bargumi "Kas Kongos on tiigreid?", 1991) Polessov (Ilfi ja Petrovi, Aimla ja Baskini "12 tooli", 1998) eri rollid (Kalli "Kassikuld", 1999) Moneywald (Kalli "Päikesekontsert", 2002) Matson (Raudsepa "Roosad prillid", 2003) Orkestri administraator (Fellini "Orkestriproov", 2004, Kell Kümme) Christian Gulbrandsen (Christie ja Baskini "Mäng peeglitega", 2005, Kell Kümme) Ta on mänginud filmides "Roosa kübar" (1963, režissöör Veljo Käsper) ja "Suletud ring" (1983, režissöör Peeter Urbla). Ta on esinenud aastatel 1972–1983 Pärnu restorani Hermes varietees. Ta oli 1971. aastast abielus näitleja Lii Tedrega (neiuna Mander). Nende tütar on kultuurinõunik ja endine ETV diktor Helene Tedre. Peeter Tedre ETBL-is Peeter Tedre Eesti Filmi Andmebaasis
Camilo Cienfuegos

Camilo Cienfuegos Gorriarán (6. veebruar 1932 Havanna – 28. oktoober 1959 Florida väin, Atlandi ookean) oli Kuuba revolutsionäär. Camilo Cienfuegos kohtus Fidel Castroga 1955. aastal Mehhikos. 1956. aasta novembris sõitis ta koos 81 kaaslasega vanal jahtlaeval Granma üle mere Mehhikost Kuubale, et osaleda relvastatud võitluses Fulgencio Batista režiimi vastu. 1957. aastal määrati Camilo Cienfuegos mässuliste armee juhatajaks. 1958. aasta detsembris juhtis ta mässuliste relvajõude Yaguajay ja Santa Clara lahingutes, mis viisid Havanna hõivamiseni ja Batista režiimi kukutamiseni. 1959. aasta algul määrati ta Kuuba relvajõudude ülemjuhatajaks. 1959. aastal hakkas Fidel Castro kahtlustama, et Huber Matos organiseerib tema vastu vandenõud. Ta saatis Camilo Cienfuegose Huber Matost arreteerima. Ülesanne ei meeldinud Cienfuegosele, kuna Matos oli ta hea sõber, kuid ta täitis talle antud käsu. 26. oktoobril 1959 Camagüeyst Havannasse tagasi sõites jäi Cienfuegose lennuk kadunuks. Cuba’s National Hero: Camilo Cienfuegos Global Research Biography of Camilo Cienfuegos, Cuban Revolutionary ThoughtCo
Aleksander Kerde

Aleksander Johannes Kerde (30. märts (vkj)/ 12. aprill 1895 Kurna vald, Jüri kihelkond, Harjumaa – 22. mai 1932 Männiku küla, Harjumaa) oli Eesti endine politseinik ja hilisem kurjategija. Ta teenis Vabadussõjas 2. ratsapolgu koosseisus. Oli 1920–1925 politseikordnik Tallinnas, hiljem ettevõtja (lihakarni omanik). Mõrvas 25. veebruaril 1932 endise prostituudi Anna Anspuu. Ta mõisteti Sõjaringkonnakohtu otsusega 15. aprillil samal aastal surma ja lasti 22. mail Kaitseväe Valdeku harjutusväljal maha. Surnukeha maeti samal päeval sinnasamma. Tema lesk taotles surnukeha üleskaevamist ja matmist Tallinna Rahumäe kalmistule. Kaitsevägi rahuldas lese palve ning 2. juunil 1932 maeti ta ümber Rahumäe kalmistu Kaarli koguduse uude ossa. "Kerde ja Vunder maeti kiriklikult. Kahe mahalastu kalmukünkad. Nende viimane teekond Rahumäele". Järvamaa nr 64, 7. juuni 1932. Lk 3
Hastings

Hastings on rannikulinn ja borough Inglismaal Ida-Sussexi krahvkonnas La Manche'i ääres. Hastings jääb Londonist 85 km kaugusele kagu suunas. 2018. aasta seisuga oli Hastingsis 98 855 elanikku. Linnas on 1920. aastast korraldatud iga-aastast Hastingsi maleturniiri.  Hastings – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Biel/Bienne

Biel/Bienne (saksa keeles Biel; prantsuse keeles Bienne) on linn ja vald Šveitsis Berni kantonis. Biel/Bienne'i ringkonna keskus. Biel/Bienne asub 434 m üle merepinna ja jääb Bernist 25 km kaugusele loode suunas. Biel/Bienne on kakskeelne piirkond (asub saksa-prantsuse keelepiiril). 2018. aasta detsembri seisuga oli vallas 55 120 elanikku (Berni kantoni suuruselt teine linn). Linnas on 1968. aastast korraldatud iga-aastast malefestivali (Bieli maleturniir).  Biel/Bienne – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Beverwijk

Beverwijk on vald ja linn Hollandis Põhja-Hollandi provintsi lõunaosas. Valla pindala on 20,09 km² (sellest veekogusid 1,75 km²). 2019. aasta jaanuari seisuga oli vallas 41 176 elanikku, suurem osa sellest Beverwijki linnas (jääb Amsterdamist 20 km kaugusele loode suunas). Valla territooriumile jääb kaks suuremat tiheasustusala: Beverwijki linn ja Põhjamere rannikule jääv Wijk aan Zee (jääb Beverwijki linnast 4 km kaugusele lääne suunas). Vallas on 1938. aastast korraldatud iga-aastast rahvusvahelist Tata Steeli maleturniiri. Tänapäeval peetakse seda Wijk aan Zees, varem Beverwijki linnas. Register of public bodies, vaadatud 21.01.2023. Statistics Netherlands  Beverwijk – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Pretendentide turniir

Male maailmameistrivõistluste tiitlipretendentide turniir (inglise keeles Candidates Tournament) on male maailmameistrivõistluste FIDE egiidi all peetav kvalifikatsioonivõistlus, viimane vaheetapp (aste) enne MM-tiitlimatši (erandlikult 2007. aastal enne MM-turniiri). Pretendentide turniiri võitja saab õiguse kohtuda MM-tiitlimatšis valitseva maailmameistriga (erandlikult 2007. aastal neli paremat pääsesid MM-turniirile). Aastatel 1946–1947 töötas Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) välja male MM-võistluste tsüklilise kolmeastmelise eelvõistluste süsteemi (tsooniturniir – tsoonidevaheline turniir – pretendentide turniir), mille võitjast sai valitseva maailmameistri vastane tiitlimatšis. Esimene pretendentide turniir leidis aset 1950. aastal Budapestis. Esimeses viies MM-tsüklis (1948–1963) korraldati pretendentide turniirid ringsüsteemis (igaüks mängib igaühega), seejärel aastatel 1965–1993 selgitati maailmameistri vastane pretendentide matšides (võisid kesta mitu aastat). Eksmaailmameister Anatoli Karpov on ainsana võitnud pretendendi turniiri kolmel korral (1974, 1987, 1990), kuid kahel korral tegi seda privilegeeritud olukorras: 1987. aastal lülitus turniirile alles superfinaalis (võitis seal Andrei Sokolovi) ja 1988.–1990. aastate matšides lubati tal alustada turniiri veerandfinaalist. Viktor Korchnoi, võitnud kaks pretendendi turniiri (1978, 1980) Garri Kasparov, võitnud 1984. aastal 21-aastaselt pretendendi turniiri Nigel Short, võitnud 1993. aastal pretendendi turniiri Sergei Karjakin Fabiano Caruana Jan Nepomnjaštši Dommaraju Gukesh Eesti maletajaist on pretendentide turniiril või pretendentide matšides mänginud Paul Keres (1950, 1953, 1956, 1959, 1962, 1965) ja Jaan Ehlvest (1988). Mõlemad esindasid Nõukogude Liitu. Tsoonidevaheline turniir Pretendentide turniiridel mänginud maletajate loend
Borovec

Borovec (bulgaaria keeles Боровец Borovets, 20. sajandi keskpaigani Чамкория Čamkorija) on Bulgaaria populaarne mägikuurort, mis asub Sofia provintsis Rila põhjanõlvadel 1350 m kõrgusel. Borovec asub Samokovist 10 km, Sofiast 73 km ja Plovdivist 125 km kaugusel. 1896. aastal oli prints Ferdinand I oma suveresidents Tsarska Bistritsal, mille ehitas arhitekt Georgi Fingow. See oli Bulgaaria vanima kuurordi Boroveci ajaloo algus. Borowez oli Bulgaaria kuningate jahipidude lähtepunkt. Sellest sai Bulgaaria aristokraatia jahimaa ja suveresidents. Muu hulgas mängiti golfi. Talispordialad olid toona peaaegu tundmatud ja tulid alles hiljem. Rila mägedes asunud endine tsaaripalee natsionaliseeriti pärast 1944. aastat ja seda nimetati mitteametlikult kommunistliku riigipea Todor Živkovi elukohaks kuni 1989. aastani. Borovec on vanim Bulgaaria talvine kuurort. Borovec kujunes järk-järgult kaasaegseks suusakeskuseks, kus asuvad hotellid, restoranid, baarid ning Rila mägede nõlvadel paiknevate suusaradade ja tõstukite võrk, mis pakub terve hulga talisporti. Kuurordis on kahel korral korraldatud mäesuusatamise maailma karikasarja etappe (1981 ja 1984), samas on sealne laskesuusatamise rada üks paremaid maailmas. Suusatajad tulevad Boroveci novembris. Detsembris on kohalikel nõlvadel 1,5 meetri paksune lumi. Temperatuur on nendel kuudel keskmiselt –4,8 °C. Hooaeg lõpeb aprillis. Borovecis toimusid 1993. aastal laskesuusatamise maailmameistrivõistlused. Vana villa Borovecis Boroveci suusapiirkond
École supérieure des sciences commerciales d'Angers

École supérieure des sciences commerciales d'Angers on Euroopa äriülikool, mille linnakud asuvad Angers's, Boulogne-Billancourtis, Cholet's, Lyonis, Bordeaux's, Aix-en-Provence'is, Budapestis ja Shanghais. See asutati 1909. aastal. Financial Timesi edetabelis jäi ESSCA 2019. aastal Euroopa äriülikoolide seas 76. kohale. Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: AMBA, EQUIS ja AACSB. Kooli vilistlaste seas on tuntud ärimehed ja poliitikud, nt Louis le Duff (groupe Le Duffi tegevjuht) ja Dominique Schelcher (Système Ui tegevjuht). "European Business School Rankings 2019". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. märts 2020. Vaadatud 21. märtsil 2020. Triple accredited business schools (AACSB, AMBA, EQUIS) Ametlik koduleht
Vabakultuuri liikumine

Vabakultuuri liikumine on liikumine, mis seisab ühiskonna õiguse eest vaba sisu ja avatud sisu määratlustele vastavate loometeostele, nende vabale jagamisele ja taaskasutamisele tuletatud teoste loomisel. Liikumine seisab loomevabaduse eest digikeskkonnas, vastustab kehtiva autoriõiguse piiravust tänapäeva digikultuuri jaoks ning on paralleelne vaba tarkvara, avatud teaduse, avaandmete jt avatud infoühiskonna liikumistega. Liikumine pärineb 1960. aastate häkkerikultuurist ja infovabaduse liikumisest, mis sai laiemalt tuntuks 1980ndatel seoses personaalarvutite leviku ja infoühiskonna arenguga. Esimesed vabakultuuri nähtused on seotud tarkvara lähtekoodiga ning autoriõiguse copyleft-mudelitega, mida väljendavad 1989. aastal Richard Stallmani algatatud GNU litsentsid ja mida populariseeris Linus Torvaldsi poolt 1991. aastal algatatud GNU/Linux operatsioonisüsteemi loomine. Vabakultuuri liikumisele kultuuri vallas laiemalt andis tõuke 1999. Lawrence Lessigi poolt Ameerika Ühendriikide ülemkohtus vaidlustatud Sonny Bono autoriõiguste kehtivusaja pikendamise seadus ning sellele järgnenud Creative Commonsi ja vastavate litsentside loomine 2001. aastal. Vabakultuuri liikumise eesmärke täpsustab 2006. aastal loodud vabakultuuri teoste definitsioon ning sellega paralleelselt loodud avatud teadmuse definitsioon, mis on aluseks Open Knowledge Foundationi tegevusele. Creative Commonsi litsentside tõlkimise eesti keelde algatasid 2004. aastal Peeter Marvet ja Henri Laupmaa ning see päädis litsentside versiooni 3.0 tõlgete valmimisega 2010. aastal Eesti Infotehnoloogia Sihtasutuse toel. 2011. aasta septembris ilmus ajakirja Vikerkaar vabakultuuri erinumber, milles tutvustati liikumist laiemale üldsusele. 2017. aastal ilmus Wikimedia Eesti ja Tartu Ülikooli Kirjastuse koostöös eesti keeles Lawrence Lessigi klassikaline teos "Vaba kultuur: loovuse loomus ja tulevik". Eestis on vabakultuuri häälekaim ning püsivaim eestkõneleja olnud Vikipeedia ja sõsarprojektide kureerimisega tegelev, 2010. aastal asutatud Wikimedia Eesti. Liikumine sai Eestis suuremat tähelepanu võltsimisvastase kaubandusleppe läbirääkimiste ja selle vastu suunatud protestide raames 2012. aastal, kus protestide eestkõnelejaks olid Eesti Interneti Kogukonna ja Piraadipartei aktivistid. Avaandmete valdkonnas on kannab vabakultuuri liikumise ideid 2016. aastal asutatud Open Knowledge Estonia. Creative Commons Avatud teadmus Avalik omand Vaba kultuur Kaido Kikkas (oktoober 2011). "Vaba kultuur". Vikerkaar.
Blueface

Johnathan Michael Porter (sündinud 20. jaanuaril 1997) on Ameerika Ühendriikide räppar, laulja ja laulukirjutaja, kes on tuntud oma lavanimega Blueface. Pärast oma laulu "Respect My Cryppin" muusikavideo avaldamist 2018. aasta oktoobris sai temast interneti meem tänu oma off-beat räppimisstiilile ja Benjamin Franklini tätoveeringule näo küljel. Novembris 2018 kirjutas Blueface alla Birdman Cash Money Records'i lääneranniku tütarplaadifirma Cash Money Westi lepingule. 2019. aastal avaldas ta oma senise eduikama singli, remiksi laulust "Thotiana", mis jõudis Billboard Hot 100 edetabelis 8. kohale. Remiksil olid koostöö artistideks Flopdi B ja YG.
SARS

SARS (akronüüm ingliskeelsest nimetusest severe acute respiratory syndrome) ehk äge raskekujuline respiratoorne sündroom on respiratoorne haigus, mida põhjustab SARSi koroonaviirus (SARS-CoV). Novembrist 2002 kuni juulini 2003 põhjustas Lõuna-Hiinast alanud SARSi haiguspuhang 8098 inimese nakatumise 17 riigis ning 774 inimese surma. Enamik juhtumeid oli Hiinas ja Hongkongis. 2017. aastal tegid Hiina teadlased kindlaks, et haigus kandus inimestele üle Hiina Yunnani provintsi nahkhiirtelt ning selle vaheperemeheks oli tsiibet, kelle liha müüdi Hiina turgudel. SARSi juhtumeid pole maailmas pärast 2004. aastat tuvastatud, kuid haigusega suguluses olev viirus SARS-CoV-2 põhjustas 2019. aasta sügisel alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemia mõõtmed võtnud koroonahaiguse. Terviseamet (3. juuni 2019). "Nakkushaiguste nimekiri RHK-10 järgi (Versioon 5)". Tervise ja Heaolu Infosüsteemide Keskus. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. märts 2020. Vaadatud 27. märtsil 2020. "SARS (Severe Acute Respiratory Syndrome)". WHO. Vaadatud 21. märtsil 2020. "Scientists trace 2002 Sars virus to colony of cave-dwelling bats in China". The Guardian. Vaadatud 21. märtsil 2020. "COVID-19 coronavirus epidemic has a natural origin". Science Daily. Vaadatud 21. märtsil 2020.