laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Loim-vesipaunikas

Loim-vesipaunikas (Hydrocotyle vulgaris) on sarikaliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Loim-vesipaunikas andmebaasis eElurikkus
Mägi-naistepuna

Mägi-naistepuna (Hypericum montanum) on naistepunaliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Mägi-naistepuna andmebaasis eElurikkus
Tömbiõiene luga

Tömbiõiene luga (Juncus subnodulosus) on loaliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Tömbiõiene luga andmebaasis eElurikkus
Sale haguhein

Sale haguhein (Koeleria macrantha, sünonüüm: Koeleria gracilis) on kõrreliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Sale haguhein andmebaasis eElurikkus
Jõgi-metsriis

Jõgi-metsriis (Leersia oryzoides) on kõrreliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Jõgi-metsriis andmebaasis eElurikkus
Felipe V

Felipe V (19. detsember 1683 – 9. juuli 1746) oli Hispaania kuningas 1700–1746. Ta oli Louis XIV pojapoeg ning Hispaania Borbóni dünastia rajaja. Aastal 1700 suri eelmine Hispaania kuningas Carlos II lastetuna. Ka kõik tema õed-vennad, keda oli sündinud 12, olid selleks ajaks surnud. Carlos II isa Felipe IV järglastest olid elus vaid tema vanema täiskasvanuks saanud tütre Hispaania Maria Teresa, kes oli abiellunud oma onupoja, Prantsusmaa kuninga Louis XIII-ga, ainsa täiskasvanuks saanud poja Louis' kolm poega. Vanim poeg Louis pidi pärima Prantsusmaa trooni ja sellepärast ei valitud Hispaania uueks kuningaks teda, vaid keskmine vend Philippe, keda hakati hispaaniapäraselt nimetama Felipeks. Felipe V abiellus kaks korda. Esimese abielu sõlmis ta 3. novembril 1701 Savoia hertsogi Vittorio Amedeo II tütre Savoia Maria Luisaga. Sellest abielust sündis neli poega, kellest kaks keskmist surid lapsena. Vanim poeg Luis abiellus Louise Élisabeth d'Orléansiga, kuid suri 17-aastaselt lastetuna. Noorim poeg Fernando VI päris trooni Felipe surma järel, kuid tema abielust ei sündinud samuti lapsi ja pärast tema surma läks Hispaania troon Felipe V teisest abielust sündinud lastele. Pärast esimese abikaasa surma 14. veebruaril 1714 abiellus Felipe V 24. detsembril 1714 uuesti. Teine abikaasa Parma Elisabetta oli Parma hertsogi Ranuccio II ainus lapselaps, ehkki lapsi oli Ranucciol 14. Felipe ja Elisabetta abielust sündis seitse last, kellest kuus said täiskasvanuks. Vanim poeg Carlos III sai Hispaania kuningaks pärast oma poolvenna Fernando surma. Vanim tütar Hispaania Mariana Victoria sai Portugali kuningannaks. Kolmas (teine suri imikuna) poeg Filippo I päris Parma trooni. Teine tütar Hispaania Maria Teresa abiellus Prantsusmaa dofääni Louis-Ferdinandi, Louis XV pojaga, kellest sai kolme Prantsusmaa kuninga isa, ehkki Maria Teresaga sündis Louis-Ferdinandil üksnes üks noorelt surnud tütar. Neljas poeg Luis Antonio Jaime sai kardinaliks, ehkki ka tema järeltulev sugu kestab tänapäevani. Noorim tütar Hispaania Maria Antonieta Ferdinanda sai Sardiinia kuningannaks ja kolme Sardiinia valitseja emaks.
Vesilobeelia

Vesilobeelia (Lobelia dortmanna) on kellukaliste sugukonda (või teise süsteemi järgi lobeelialiste sugukonda), lobeelia perekonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Vesilobeelia andmebaasis eElurikkus
Siberi piimikas

Siberi piimikas (Lactuca sibirica) on korvõieliste sugukonda, salati perekonda, kuuluv mitmeaastane rohttaimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Siberi piimikas andmebaasis eElurikkus Pilt soome Vikipeediast (vaadatud 08.12.2012)
Fred Karlson

Mitte segi ajada Fred Karlssoniga. Fred Karlson (sündinud 17. aprillil 1980) on eesti majandusteadlane. Ta on lõpetanud kahel korral magistrikraadiga Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna[viide?] ning õppinud finantsökonoomika doktorantuuris[viide?]. Fred Karlson on töötanud alates 2001. aastast majandusvaldkonnas, ettevõtluses Eestis ja välisriikides. Rajanud ja juhtinud rahvusvahelist Venemaa-Euroopa partnerettevõtet Karlson-Salea-Simonov[viide?]. Olnud mitmes Eesti valitsusasutuses (Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium) majandusametnik. Töötanud rahvusvahelistes majandusfirmades ja kommertspankades.[viide?] Praktiseerinud perioodiliselt ka mitme riigi Keskpangas[viide?], sh Rootsi Riigipangas[viide?]. Õppejõuna on Fred Karlson õpetanud Eesti ülikoolides ja kõrgkoolides, näiteks Tallinna Ülikooli Riigiteaduste Instituudis[viide?], Balti Filmi- ja Meediakoolis[viide?], Eesti Kunstiakadeemia Meediateaduskonnas, Tallinna Tehnikakõrgkoolis jm) pea tosinat majanduse, ettevõtluse, rahanduse ja turunduse valdkonna õppeainet. Lisaks on ta praktiseerinud mitmel aastal välisõppejõuna Saksamaal Berliini Majandus- ja Õigusteaduste Ülikoolis ja Kieli Ülikoolis ning Helsingi School of Economicsis. Fred Karlsonilt on ilmunud mitu ministeeriumite ja Euroopa valitsusasutuste väljaannet, majandusõpik ja mitu artiklit ning CD-plaat finantsloengute salvestistega. Ilmumisel on raamat 2010. aastate majanduskriisist (2012). Fred Karlson Eesti Teadusinfosüsteemis (vaadatud 22. detsembril 2012) Fred Karlson Eesti Teadusinfosüsteemis
Vahelduvaõiene vesikuusk

Vahelduvaõiene vesikuusk (Myriophyllum alterniflorum) on vesikuuseliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Vahelduvaõiene vesikuusk andmebaasis eElurikkus
Haapsalu vanalinna muinsuskaitseala

Haapsalu vanalinna muinsuskaitseala on 39,7 ha suurune muinsuskaitseala Haapsalu linnas. Muinsuskaitseala kaitsevöönd koosneb muinsuskaitsealaga külgnevatest aladest, mis väljastpoolt piirnevad Eeslahe ja Tagalahe rannajoonega (hõlmates kogu holmide ala), Aia tänava mõttelise pikendusega Haapsalu Tagalahe rannajooneni, Aia tänavaga, Metsa tänavaga Aia tänavast Uue tänavani, Uue tänavaga, Posti tänavaga Uuest tänavast kuni F. R. Kreutzwaldi tänavani, F. R. Kreutzwaldi tänavaga, Kalda tänavaga F. R. Kreutzwaldi tänava ja Kalda 28 krundi põhjapiiri vahel, Kalda 28 krundi põhjapiiri ja selle mõttelise pikendusega Haapsalu Eeslahe rannajooneni, Haapsalu vanalinna muinsuskaitseala kultuurimälestiste riiklikus registris Haapsalu vanalinna muinsuskaitseala põhimäärus Haapsalu kaitsekorra koostamine Muinsuskaitseamet
Vahelmine näkirohi

Vahelmine näkirohi (Najas marina subsp. intermedia) on näkirohuliste sugukonda kuuluv taimeliik; meri-näkirohu (Najas marina) alamliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Vahelmine näkirohi andmebaasis eElurikkus
Meri-näkirohi

Meri-näkirohi (Najas marina) on näkirohuliste sugukonda kuuluv taimeliik. Eestis kasvab ka meri-näkirohu alamliiki vahelmist näkirohtu (Najas marina subsp. intermedia). Meri-näkirohi andmebaasis eElurikkus
Austria roidputk

Austria roidputk (Pleurospermum austriacum) on sarikaliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Austria roidputk andmebaasis eElurikkus
Alpi nurmikas

Alpi nurmikas (Poa alpina) on kõrreliste sugukonda nurmika perekonda kuuluv rohttaimeliik. Alpi nurmika pööris on läikiv ja üldkujult ümar. Pähikud on keskmiselt 5 mm pikad, 2–5 õiega. Libled ühepikkused ja laisüstjad. Välissõkla välimine osa siidkarvane. Keeleke kuni 3,5 mm pikkune ja tipus kolmnurkjas. Lehed on paadikujuliselt ahenenud, alumised lehetuped on ruljad. Võsude alusel vanadest lehetuppedest kokkukasvanud tihe lühike paksend. Alpi nurmikas kasvab 10 kuni 30 cm kõrguseks. Taimed õitsevad juunis . Alpi nurmikas kasvab loodudel ja paepragudes. Eestis Põhja-Eesti loodudel harva . Eestis on alpi nurmikas II kaitsekategooria kaitsealune liik. Alpi nurmika pähikud Alpi nurmika pööris Alpi nurmikas Leht, M. (toim.). 2010. Eesti taimede määraja. EMÜ, Eesti Loodusfoto, Tartu Vabariigi Valitsus (21.06.2014). "I ja II kaitsekategooriana kaitse alla võetavate liikide loetelu". Riigiteataja. Vaadatud 28.01.2017. Alpi nurmikas andmebaasis eElurikkus
Salutulikas

Salutulikas (Ranunculus nemorosus) on tulikaliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Salutulikas andmebaasis eElurikkus
Tume nokkhein

Tume nokkhein (Rhynchospora fusca) on lõikheinaliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Tume nokkhein andmebaasis eElurikkus
Soomurakas

Soomurakas ehk mesimurakas (Rubus arcticus) on aeglaselt kasvav taimeliik, mis kuulub roosõieliste sugukonda. Soomuraka tumepunast marja peetakse delikatessiks. Põhja-Ameerika loodeosas kutsutakse taime tlingiti keelest pärit nimetusega neigóon. Soomurakas kasvab Alaskal, Põhja-Skandinaavias, Venemaal, Poolas, Valgevenes, Mongoolias, Kirde-Hiinas, Põhja-Koreas, Eestis, Leedus, Kanadas ja Ameerika Ühendriikide põhjaosas kuni Oregoni, Colorado, Michigani ja Maine’i osariigini välja. Liiki on leitud isegi põhjapoolkeralt Arktika ja Alpide piirkonnast. Ta kuulub Eesti II kaitsekategooria kaitsealuste taimeliikide alla (seisuga 2012). Soomurakas kasvab meelsasti happelistes, orgaaniliste ainete rikastes muldades. Taime võib leida sellistest looduslikest kooslutest nagu niisked niidud, rannajoone lähedalt, jõekaldad ja osades turbasambla soodes. Ta ei eelista varjulisi kasvukohti. Kasvab aasta läbi kuni 30 cm pikkuseks, puine juurestik, kuid maapinnal õhem vars. Õied on 1–3 kaupa gruppides, õielehed roosad, punased või lillakad. Tavaliselt on õiel 6–9 kroonlehte. Sügavpunane või sügavlilla vili on haruldaselt vastupidav härmatisele ja külmadele ilmastikuoludele. Soomuraka viljad on väga maitsvad. Neist valmistatakse moosi, likööri ja maitseteed. Teed saab teha nii värsketest kui ka kuivanud lehtedest. Taime lehti saab kasutada ka salati tegemisel. Rootsi botaanik Carl von Linné on oma teoses "Flora Lapponica" (1737) kirjeldanud soomurakat kui suurepärast delikatessi. Taime vilja kasutatakse veel Smirnoffi valmistamisel, Lignell & Piispaneni metsamarjalikööri valmistamisel ning ka marjaveini Arctic RaspBerry valmistamisel. Soomurakas on Põhja-Rootsi Norrbotteni piirkonna piirkondlik taimeliik. Rubus arcticus Wikimedia Commonsis Rubus Arcticus Wikipedias Arctic raspberry veebilehel Edible Wild Food Soomurakas andmebaasis eElurikkus
Ujuv jõgitakjas

Ujuv jõgitakjas (Sparganium gramineum) on jõgitakjaliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Ujuv jõgitakjas andmebaasis eElurikkus
Rand-soodahein

Rand-soodahein (Suaeda maritima) on rebasheinaliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Rand-soodahein andmebaasis eElurikkus
Püst-linalehik

Püst-linalehik (Thesium ebracteatum) on linalehikuliste (Santalaceae) sugukonda kuuluv taimeliik. Ta kasvab niitudel, Eestis peamiselt Rapla ümbruses. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Püst-linalehik andmebaasis eElurikkus
Põõsaspea neem

Põõsaspea neem on neem Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Neeme tipus asub Põõsaspea tulepaak. Põõsaspea neem on Eesti mandriosa loodepoolseim neem. Ulatub kitsa kivise seljakuna Osmussaare suunas kaugele merre. Põõsaspea neem on Põhja-Euroopa üks paremaid veelindude rände jälgimise kohti. Üle neeme kulgeb tähtis arktiliste veelindude rändetee. Põõsaspea neem on osa Nõva maastikukaitsealast. Osmussaart ümbritsev ja rannikuga piirnev mereala on Nõva-Osmussaare hoiuala. Põõsaspea neeme rändrahn
Hanepaju

Hanepaju ehk liivpaju (Salix repens) on pajuliste sugukonda paju perekonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Hanepaju andmebaasis eElurikkus
Liht-randpung

Liht-randpung (Samolus valerandi) on nurmenukuliste sugukonda kuuluv taimeliik. See on ainuke Euroopas looduslikult levinud randpunga perekonda kuuluv liik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Liht-randpung on 10–40 cm kõrgune paljas rohttaim püstise, vahel veidi haruneva varrega. Lehed on terveservalised ja tömbitipulised, alusel ahenevad, kergelt lihakad. Õied väikesed, valged, tipmistes kobarõisikutes, 5–9 mm pikkustel raagudel. Õiekroon on umbes 3 mm pikkune. Kupar on kerajas ja tupest veidi lühem, paljuseemneline. Õitseb juunist augustini. Maailmas on liht-randpung levinud peaaegu kosmopoliitselt ehk kõikjal. Eestis jõuab oma areaali põhjapiirile ning on meil levinud Saaremaal ja Väinamere rannikul. Mandril on nüüdisajal teada vaid leiukoht Puhtulaiul, varem leitud ka Tõstamaa ja Varbla rannikult (leiukohad on praeguseks muutunud liigile sobimatuks). Eestis harva. Crusio W.E. (1982). "Het geslacht Samolus L.". Communications of the Dutch Waterplant Society (hollandi). 2: 13–25. Crusio W.E. (1984). "Notes on the genus Samolus L. (Primulaceae)". Communications of the Dutch Waterplant Society (inglise). 6: 13–16. Kuusk, Vilma (1971). Eesti NSV floora 8. kd. Tallinn: Valgus. Lk 506. "Samolus valerandi – liht-randpung". Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon. 2019. Liht-randpung andmebaasis eElurikkus
Kollane kivirik

Kollane kivirik (Saxifraga hirculus) on kiviriku perekonda kivirikuliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Kollane kivirik andmebaasis eElurikkus
Mustjas sepsikas

Mustjas sepsikas (Schoenus nigricans) on lõikheinaliste sugukonda sepsika perekonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Mustjas sepsikas andmebaasis eElurikkus
Juurduv kõrkjas

Juurduv kõrkjas (Scirpus radicans) on lõikheinaliste sugukonda kuuluv taimeliik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Juurduv kõrkjas andmebaasis eElurikkus
2012.–2013. aasta maailma karikasari laskesuusatamises

2012.–2013. aasta maailma karikasari laskesuusatamises oli 36. ametlik maailma karikasarja hooaeg, mis algas Östersundis 24. novembril 2012 ja lõppes Hantõ-Mansiiskis 17. märtsil 2013.
Fritz Chervet

Fritz Chervet (1. oktoober 1942 Bern – 29. august 2020) oli Šveitsi poksija. Chervet oli kahekordne Šveitsi meister kärbeskaalus (kuni 51 kg) aastatel 1961 ja 1962. Chervet sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) 14. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1961) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Vladimir Stolnikovile (NSV Liit) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Chervet poksis maist 1962 kuni detsembrini 1976 elukutselisena. Ta osales kokku 71 kohtumisel ning võitis neist 58 (neist 26 nokaudiga), kaotas 10 (neist 3 nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist. Ta on olnud elukutseliste erinevate kaalukategooriate ning poksiorganisatsioonide Euroopa meister. Fritz Chervet' vanemad vennad Ernest ja Paul, noorem vend Walter ja tema poeg Alain on samuti tuntud Šveitsi poksijad. Šveitsi meistrivõistlused poksis 1959–1983. Tulemused inglise keeles 14. Euroopa meistrivõistlused poksis. Belgrad 1961. Tulemused inglise keeles Fritz Chervet veebisaidil BoxRec (inglise)
Paul Chervet

Paul Chervet (20. oktoober 1941 Bern – 16. juuli 2015) oli Šveitsi poksija. Chervet oli kokku neljakordne Šveitsi meister - kärbeskaalus (kuni 51 kg) aastatel 1959 ja 1960 ning kukk-kaalus (kuni 54 kg) aastatel 1961 ja 1962. Chervet osales kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 3. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Chervet osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 14. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1961), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Sergei Sivkole (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Chervet poksis maist 1962 kuni maini 1968 elukutselisena. Ta osales kokku 29 kohtumisel ning võitis neist 25 (neist 8 nokaudiga), kaotas 2 (need mõlemad nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist. Paul Chervet' vanem vend Ernest, nooremad vennad Fritz ning Walter (ja tema poeg Alain) on samuti tuntud Šveitsi poksijad. Šveitsi meistrivõistlused poksis 1959–1983. Tulemused inglise keeles 25. suveolümpiamängude poksivõistlus. Rooma 1960. Tulemused inglise keeles 14. Euroopa meistrivõistlused poksis. Belgrad 1961. Tulemused inglise keeles Paul Chervet veebisaidil Olympedia (inglise) Paul Chervet veebisaidil BoxRec (inglise)
Pavlo Muravskõi muuseum

Pavlo Muravskõi muuseum on Ukrainas Vinnõtsja oblastis Dmõtraškivka külas asuv muuseum, mis avati 21. novembril 2009. Muuseum on loodud Ukraina dirigendi Pavlo Muravskõi auks, kes selles majas sündis ja lapsepõlve veetis. Alates 2010. aastast korraldatakse asulas Muravskõi mälestuseks koorimuusikafestivali.
Pavlo Muravskõi

Pavlo Muravskõi (ukraina keeles Павло Іванович Муравський; 30. juulil 1914 Dmõtraškivka – 6. oktoober 2014) oli ukraina dirigent ja professor Tšaikovski Riiklikus Muusikaakadeemias. Ta on pälvinud kõrgeid autasusid, sealhulgas ka Ukraina kangelase aunimetuse ning Tarass Ševtšenko nimelise riikliku auhinna, mis on Ukraina kõrgeim kunsti ja kultuuri valdkonnas antav autasu. 2009. aastal avati tema sünnikohas Pavlo Muravskõi muuseum ja alates 2010. aastast toimub Dmõtraškivka koorimuusika festival.
Selõštše

Selõštše (ukraina keeles Селище) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tõvrivi rajoonis. Elanike arv on 2179. Pindala on 0,317 km².
Ernest Chervet

Ernest Chervet (ka Ernst; 27. september 1940 Bern – 5. oktoober 2016) oli Šveitsi poksija. Chervet oli kokku neljakordne Šveitsi meister sulgkaalus (kuni 57 kg) aastatel 1959–1961 ja 1963. Chervet osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Jerzy Adamskile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Chervet osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959), kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Orhan Tusile (Türgi) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja, ning 15. Euroopa meistrivõistlustel (Moskva, 1963), kuid kaotas 1. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Andrei Olteanule (Rumeenia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ernest Chervet' nooremad vennad Paul, Fritz ja Walter ning tema poeg Alain on samuti tuntud Šveitsi poksijad. Šveitsi meistrivõistlused poksis 1959–1983. Tulemused inglise keeles 25. suveolümpiamängude poksivõistlus. Rooma 1960. Tulemused inglise keeles 13. Euroopa meistrivõistlused poksis. Luzern 1959. Tulemused inglise keeles 14. Euroopa meistrivõistlused poksis. Belgrad 1961. Tulemused inglise keeles Ernest Chervet veebisaidil Olympedia (inglise)
Ålborgi Ülikool

Ålborgi Ülikool on ülikool Taanis Ålborgis. Ülikool on asutatud 1974. aastal. Ülikoolil on osakonnad ka Esbjergis ja Kopenhaagenis. See on üliõpilaste arvult Taanis viies. 2013. aastal õppis seal üle 21 000 üliõpilase.
Friedrich Wilhelm (Brandenburgi kuurvürst)

Friedrich Wilhelm I ehk Suur Kuurvürst (16. veebruar 1620 Berliin – 29. aprill 1688) oli Hohenzollernite dünastiasse kuuluv Brandenburg-Preisimaa valitseja, Brandenburgi kuurvürst ja Preisimaa hertsog alates 1640 kuni surmani. Tema ajal muutus Brandenburg üheks Saksamaa sõjaliselt võimsaimaks riigiks. Ta suutis saavutada selle, et Preisimaa liideti täielikult Brandenburgiga ja hertsogkond vabanes Poola kuninga vasalli staatusest. Friedrich Wilhelm sõdis edukalt Rootsiga ja sai endale Ees-Pommeri lääneosa. Ta tõusis nii Saksamaa võimsaimaks protestantlikuks vürstiks. Ta lõikas kasu ka hugenottide väljaajamisest Prantsusmaalt, meelitades töökaimad neist Brandenburgi. Ta rajas küllalt suure, 40 tuhande mehelise armee, millest sai pärastise Preisi armee eellane. Selle hulka kuulus otsuste laialdane delegeerimine alluvatele ohvitseridele ja sõjaväe suur mobiilsus. Nii näiteks läbis ta 1675. aastal oma sõjaväega 15 päeva jooksul 250 kilomeetrit ja purustas 28. juunil 1675 Fehrbellini lahingus Rootsi sõjaväe üllatusrünnakuga – rootslased ei osanud tema väe nii kiiret liikumist ette näha. Selline tempo saavutati moonavankrite mahajätmisega. Sõjavägi ostis moona kohalikelt elanikelt, vältides sealjuures rüüstamist. Sealjuures oli rootslastel arvuline ülekaal: 7000 meest Brandenburgi 5600 vastu. Ühtlasi murdis Friedrich Wilhelm müüdi rootslaste sõjalisest võitmatusest ja teda hakati kutsuma Suureks Kuurvürstiks. Ta purustas ka Rootsi järgmise armee, kes 1678. aastal kätte maksma tuli. 7. detsembril 1646 abiellus ta Haagis Oranje printsi Frederik Hendrik van Oranje tütre Louise Henriette van Nassauga (1627–1667). Sellest abielust sündisid 5 poega ja 1 tütar, kellest täiskasvanuks said kolm poega. Teine poeg Karl Emil (1655–1674) ja noorim poeg Ludwig (1666–1687) surid noorelt ning lapsi neil polnud, kuigi Ludwig jõudis abielluda. Trooni päris kolmas poeg Friedrich I. 13. juunil 1668 abiellus Friedrich Wilhelm Gröningenis Philipp von Schleswig-Holstein-Sondenburg-Glücksburgi tütre Dorothea Sophie von Schleswig-Holstein-Sondenburg-Glücksburgiga. Sellest abielust sündis 4 poega ja 3 tütart, kellest lapsena suri ainult 1 tütar.
Juttselg-hiir

Juttselg-hiir (Apodemus agrarius) on hiirlaste sugukonda kuuluv näriline. Teda leidub ka Eestis. Juttselg-hiir sööb seemneid, kuid suurema osa tema toidulauast moodustavad putukad. Juttselg-hiire saba on suhteliselt lühike ja kõrvad väiksemad kui sama perekonna teistel liikidel. Ta kehapikkus on 75–115 mm, saba pikkus 60–92 mm, tagajala pikkus 16–21 mm ja kõrvade pikkus 10–13 mm. Juttselg-hiir kaalub 14–35 g.  Juttselg-hiir – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Juttselg-hiir andmebaasis eElurikkus
Väike-metshiir

Väike-metshiir (Apodemus uralensis) on hiirlaste sugukonda kuuluv näriline. Teda leidub ka Eestis. Kryštufek, B., Sozen, M. & Bukhnikashvili, A. (2017). Apodemus uralensis. IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN 2017. Väike-metshiir andmebaasis eElurikkus
Harilik leethiir

Harilik leethiir ehk leethiir ehk tava-leethiir (Myodes glareolus, varem Clethrionomys glareolus) on hamsterlaste sugukonda leethiire perekonda kuuluv näriline. Leethiired on levinud Briti saartel ja suurel osal Mandri-Euroopast kuni Baikali järveni, muuhulgas ka Eestis. Amori, G., Hutterer, R., Kryštufek, B., Yigit, N., Mitsain, G., Palomo, L.J., Henttonen, H., Vohralík, V., Zagorodnyuk, I., Juškaitis, R., Meinig, H. & Bertolino, S (2008). "Myodes glareolus". IUCN 2012. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2012.2 (Inglise keel). www.iucnredlist.org. Vaadatud 9. detsember 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) CS1 hooldus: tundmatu keel (link) David W. MacDonald, Pricilla Barret Euroopa imetajad, Eesti Entsüklopeediakirjastus 2002 ISBN 9985-70-100-3 Leethiir andmebaasis eElurikkus
Põld-uruhiir

Põld-uruhiir (Microtus arvalis) on hamsterlaste sugukonda uruhiire perekonda kuuluv näriline. Teda leidub ka Eestis. Põld-uruhiir andmebaasis eElurikkus
Niidu-uruhiir

Niidu-uruhiir (Microtus agrestis) on hamsterlaste sugukonda uruhiire perekonda kuuluv näriline. Teda leidub ka Eestis. Sel liigil on alamliik Microtus agrestis estiae, kirjeldatud 1927. aastal Edwin Reinwaldti poolt. Niidu-uruhiir andmebaasis eElurikkus
Kuhja-uruhiir

Kuhja-uruhiir (Microtus levis) on hamsterlaste sugukonda uruhiire perekonda kuuluv näriline. Tema levila on Põhja- ja Ida-Euroopas, liiki leidub ka Eestis. 1960. aastal avastati kuhja-uruhiir ka Svalbardil, kuhu see on kogemata sisse viidud. Algul peeti leitud loomi põld-uruhiirteks, kuid geenianalüüs tuvastas liigi 1990. aastal. The Norwegian Polar Institute - Sibling Vole Kuhja-uruhiir andmebaasis eElurikkus
Espoo

Espoo ['espoo] (rootsi Esbo) on linn Soomes Soome lahe põhjakaldal. Espoo piirneb Kirkkonummi valla, Vihti valla, Nurmijärvi valla, Vantaa linna, Helsingi linna ja Kauniaise linnaga. Viimane asetseb Espoo linna sees. Espoo jaguneb järgmisteks piirkondadeks: Põhja-Espoo, Suur-Espoonlahti, Suur-Kauklahti, Suur-Leppävaara, Suur-Matinkylä, Suur-Tapiola ja Vanha-Espoo. Espoo sai alevi staatuse 1963. aastal ja linnaõigused 1972. aastal. Espoos asuvad Aalto Ülikool ja Soome Tehnikauuringute Keskus VTT. Seal asuvad ka mitmete suurfirmade, sealhulgas Neste, Nokia, HMD Globali, Tietoevry, KONE, Fortumi, Orion Corporationi, Outokumpu ja Foreca peakorterid. Espoo konventsioon Kilo Leppävaara Otaniemi Matinkylä Sello Serena veepark Area of Finland's municipalities 2023-01-01 Finland's preliminary population figure was 5,608,218 at the end of February 2024 Espoo lyhyesti Helsingin Seutu  Espoo – kasutusnäited, päritolu, sünonüümid ja tõlked Vikisõnastikus  Espoo – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Espoo koduleht (soome keeles)