laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
August Hollmann

Karl August Hollmann (2. veebruar 1801 Äksi – 31. august 1849 Tartu) oli Eesti vaimulik ja keelemees. Õppis Tartus kreiskoolis ja gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1821–1824. Töötas seejärel koduõpetajana ja reisis Saksamaale, õppis filosoofiat Berliini Ülikoolis Georg Wilhelm Friedrich Hegeli ja Friedrich Daniel Ernst Schleiermacheri juures. Oli aastal 1827 tagasi Tartus, õppis aastal 1828 Tartu Ülikoolis filosoofiat ja aastal 1833 usuteadust. Ordineeriti 4. veebruaril 1834 õpetajaks. Oli aastatel 1834–1849 (introdutseeriti 25. veebruaril 1834) Puhja Püha Dionysiuse koguduse õpetaja. Suri aastal 1849 Tartus, maeti Puhja. Kirjutas "Bemerk, über den Nominativ, Genetiv und Accusativ im Estnischen" (Verh. GEG II, 2). Selles võrdlemisi teravamõttelises töös läheb Hollmann lahku Helleri poolt esitatud deklinatsiooniõpetusest, et nominatiiv, genitiiv ja akusatiiv pole eesti keeles mitte kindlad käänded nagu ladina grammatikas, vaid modaliteedi vormid (definitiiv, relatiiv ja indefinitiiv). Neist kolmest Hollmanni modaliteedikujust loob Hollmann neli käänet: et nominatiiv, genitiiv, akusatiiv ja indefinitiiv, kusjuures akusatiiv omab kord nominatiivse, kord genitiivse kuju. Ühtlasi näitab Hollmann, et akusatiiv on kindel objektikääne. Samale seisukohale jõudis ka Eduard Ahrens oma süntaksis (ilmunud 1853). Tema vend Rudolf Gustav Hollmann oli Karula- ja Rõuge Maarja koguduse õpetaja, vennapoeg Friedrich August Wilhelm Hollmann oli Rõuge Maarja koguduse õpetaja ja hiljem Liivimaa kindralsuperintendent, vennapojapoeg Franz Friedrich Reinhold Hollmann oli Maarja-Magdaleena- ja Rõuge Maarja koguduse õpetaja, hiljem Lätis Cēsise piirkonnas Liepkalne kihelkonnas Iršis (Hirschehofis) asunud saksa koloonia õpetaja. Tema äi Jakob Wilhelm Reinhold Everth oli Kodavere- ja Alatskivi koguduse õpetaja.
Burchard Sperrlingk

Burchard Leonhard Viktor Sperrlingk (22. mai 1854 Rõuge – 2. juuli 1905 Otepää) oli eesti vaimulik. Sperrlingk lõpetas Rõuges kihelkonnakooli, õppis aastatel 1869–1874 Tartus gümnaasiumis. Aastatel 1874–1880 õppis Tartu Ülikoolis, algul filoloogiat, kuid läks üle usuteaduskonda. Oli aastatel 1880–1881 prooviaastal Rõuge Maarja koguduses Elieser Traugott Hahni juures ja Pärnu Eliisabeti koguduses Conrad Wilhelm Heinrich Bergwitzi juures. Ordineeriti 22. märtsil 1881 Pärnus õpetajaks. Oli aastatel 1881–1905 (introdutseeriti 20. septembril 1881) Otepää Maarja koguduse õpetaja. Oli 1893. aastal pooleks aastaks pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele). Oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige aastast 1874 ning õppeaastal 1876–1877 Seltsi esimees. Kui kolm naist (Paula Hermann, Miina Hermann ja Emilie Beermann) õmblesid valmis esimese sinimustvalge trikoloori ja Christoph Beermann viis selle Tartusse, siis hakati mõtlema lipu pühitsemisele. Kuna Tartus kardeti korporantide ekstsesse (Aleksander Mõtuse juhtum), sõideti Burchard Sperrlingki kutsel plaanvankriga Otepääle, kus lipp 4. juunil 1884 Otepää kiriklas pühitseti. Sperrlingk on maetud Otepää vanale kalmistule. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977 Eesti Üliõpilaste Selts 1870-1905, Väljaandja Eesti Üliõpilaste Seltsi vanematekogu, New-York 1965 http://www.naistemaailm.ee/artiklid/23815/lipu_sunnipaev.html?art_magaz=3 http://paber.ekspress.ee/viewdoc/FE442C2CF90981D1C2256EA600352B00
Michael Ignatius

Michael Ignatius (ka Michel Ignatius) (6. oktoober 1713 Tartu – 30. aprill 1777 Tartu) oli eesti hernhuutlik kirjamees, koolmeister ja köster. Michael Ignatius sündis eesti köstri pojana, sai aastal 1728 Tartu eesti koguduse koolmeistriks ja aastal 1731 ka sama koguduse köstriks, kellena tegutses surmani. 1740 paiku liitus vennastekogudusega ning edendas Tartus hernhuutlikku liikumist. Kui aastal 1742 liikumine keelustati, oli ta lühikest aega vahi all, jätkas 1750. aastail oma tegevust ja hoogustas hernhuutlikku tegevust ka Tartumaal. Kirjanduslikuks tegevuseks on ta eeskuju saanud Johann Christian Quandtilt ja Mango Hansult. Ta tõlkis parun Otto Roseni tellimusel Tartu murdesse saksa pietisti Heinrich Schuberti suure jutluseraamatu (108 jutlust, käsikirjas üle 1000 lehekülje). Ta on tõlkinud muidki kõnesid, mis levisid käsikirjaliselt rahva seas. Ignatius abistas Christoph Michael Königseeri hernhuutliku laulu- ja liturgiaraamatu tõlkimisel ning aastapäeviku koostamisel. Tema kirjutistes on rohkesti andmeid Tartu ja selle ümbruse eestlaste elu kohta. Michael Ignatiuse isa oli köster Ignatsi Peeter. Michael Ignatiuse poeg oli Hageri koguduse õpetaja David Friedrich Ignatius Michael Ignatiuse pojapoeg oli maalikunstnik Otto Friedrich Ignatius. Michael Ignatiuse äi oli köster ja kirjamees Koljo Adam. Eesti kirjanike leksikon. Eesti Raamat. Tallinn, 2000
Hispaania jalgpallikoondis 1950. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel

Hispaania jalgpallikoondis 1950. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel Francisco Antuńez Jose Gonzalvo Mariano Gonzalvo Antonio Ramallets Inaki Luis Molowny Antonio Puchades Vicente Asensi Gabriel Alonso Lesmes Alfonso Silva Telmo Zarra Fernando Nando Jose Parra Acuna Silvestre Igoa Estanislao Basora Jose Panizo Rosendo Hernandez Cesar Jose Juncosa Piru Guillermo Eizaguirre Hispaania jalgpallikoondis 1950. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused
William Simons

Clifford William Cumberbatch Simons (sündinud 17. novembril 1940 Mumblesis Swanseas – 21. juuni 2019) on Walesist pärit inglise näitleja. Tema tuntuim roll oli konstaabel (hiljem ametnik politseijaoskonnas) Alf Ventress seriaalis "Südameasi", kus ta osales üle kümme aasta (1992–2010). Näitleja oli kaks korda abielus. Esimene abikaasa suri 2002. aastal, teise abikaasa Jackiega abiellus ta 2007. aastal. William Simons oli suitsetamisvastane. Heartbeat's Alf is selling up to flee the fans. Scarborough Evening News, 5. mai 2008 Heartbeat - Fun Facts and Information. Fun Trivia William Simons Internet Movie Database
Kärstna lahingu mälestussammas

Vabadussõja Kärstna lahingu mälestussammas on 1928. aastal Kärstnasse püstitatud ja 1989. aastal taas avatud mälestussammas Vabadussõja Kärstna lahingus hukkunutele. Mälestusmärgi geograafilised koordinaadid on 58° 8′ 16″ N, 25° 48′ 18″ E. Kaheksateistkümne Kärstna lahingus hukkunud Eesti mehe mälestuseks mälestusmärgi püstitamise ja selleks raha kogumise eest kandis hoolt kohalik komisjon, kuhu kuulusid Eduard Kustavus, Aleksander Laansoo, Aleksander Muni, Jaan Muni, Voldemar Naestem ja Aado Veeberg. Sammas valmistati Riigi Kunsttööstuskooli skulptuuritöökoja juhataja Leonhard Pruuli kavandite järgi ja avati 26. augustil 1928. 28. septembril 1930 lisati samba esiküljele must marmorplaat, kus olid kirjas langenute nimed. Monument purustati 19. juunil 1941 hävituspataljoni poolt. Õhkimisest alles jäänud sokliosa purustati 31. oktoobril 1944. 17. novembril 1988 avati Mauri Keerutaja, Enn Kõva ja Priit Silla eestvõttel kohalik muinsuskaitse klubi, mis asus sammast taastama. 23. juunil 1989 lõpetati suuremad tööd mälestusmärgi juures ja peeti taasavamistseremoonia. Sinimustvalge lindi lõikasid läbi Vabadussõjas võidelnud Ants Kallas ja Oskar Traat ning vaimuliku talituse pidas Helme Maarja koguduse õpetaja Valter Vaasa. Kunstnikutöö teostas kujur Viktoras Stavickis koos oma venna Jevgeniga ning tahvli langenute nimedega valmistas kiviraidur Enn Niittee. Alates 26. juunist 2003 on mälestusmärk Muinsuskaitseameti poolt arvele võetud kui ajaloomälestis. Kärstna lahingu mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris Tiina Sarv: "Mälestussambad meenutavad neid, kes andsid oma elu Eesti Vabariigi eest" Sakala, 16. september 2008
Ülikoolilinnak

Ülikoolilinnak ehk üliõpilaslinnak ehk kampus (inglise keeles campus) on mingi kõrgkooli rajatiste enam-vähem kompaktne piirkond. Näiteks Eesti ülikoolidest on Maaülikooli linnak Tartus Tähtveres. Tallinna Tehnikaülikooli linnak asub Mustamäel. Tartu Ülikoolil oma ülikoolilinnak puudub, kuivõrd tema hooned paiknevad Tartu linnas hajali. teaduspark
Rootsi jalgpallikoondis 1950. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel

Rootsi jalgpallikoondis 1950. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel Torsten Lindberg Ingvar Rydell Lennart Skoglund Boerje Tapper Tore Svensson Ingvar Gard Lennart Samuelsson Bengt Berndtsson Sven Jonasson Hans Jeppsson Knut Nordahl Sune Andersson Gunnar Johansson Karl Svensson Stig Sundqvist Erik Nilsson Karl-Erik Palmér Stellan Nilsson Curt Svensson Ivan Bodin Olle Åhlund Bror Mellberg Georges Raynor Rootsi jalgpallikoondis 1950. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused
Hvoinaja rajoon

Hvoinaja rajoon on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblasti põhjaosas. Piirneb põhjas Leningradi oblastiga ja kirdes Vologda oblastiga. Rajoonis on Hvoinaja alev ja 10 külaasundust (сельское поселение). Külaasundustes on 149 asulat. Q126709411 Hvoinaja rajooni koduleht
Tšudovo rajoon

Tšudovo rajoon on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblasti põhjaosas. Piirneb põhjas Leningradi oblastiga. Rajoonis on Tšudovo linnaasundus ja 3 külaasundust (сельское поселение). Rajooni läbib Peterburi–Moskva ehk Nikolai raudtee ja Volhovi–Novgorodi raudtee. Q126683534 Tšudovo rajooni koduleht
Ömer Onan

Ömer Onan (sündinud 4. veebruaril 1978 Manisas) on Türgi korvpallur. Ta mängib Fenerbahçe Ülkeris ja Türgi rahvuskoondises. Ta on tulnud viiel korral Türgi meistriks. Ömer Onan on 1,94 m pikk ja kaalub 95 kg.
Hellenurme Linajärv

Linajärv (ka Hellenurme Linajärv) on järv Valgamaal Räbi külas. 0,4 ha suurune järv on ovaalse kujuga, kaldad on õõtsikulised. Järv on mitteavalik veekogu. Linajärv keskkonnaportaalis
Umm Kulthum

Umm Kulthum (araabia keeles ‏أمّ كلثوم‎ ʾUmm Kulṯūm, sünninimega Fātima ʾIbrāhīm as-Sayyid al-Baltaǧī; arvatavasti 4. mai 1904 Tammai az-Zahaira – 3. veebruar 1975 Kairo), ka Oum Kalsoum ja Umm Kultum, oli Egiptuse laulja (kontraalt). Umm Kulthum sündis väikeses külas Niiluse deltas. Tema muusikaanne ilmnes juba noorelt. 23-aastaselt kolis ta Kairosse. 1932. aastal tegi ta esimese suure kontsertreisi Araabia maades. 1930. ja 1940. aastatel esines ta mitmetes muusikafilmides.
Vaarikas

Harilik vaarikas (Rubus idaeus) on roosõieliste sugukonda muraka perekonda kuuluv põõsaliik. Harilik vaarikas on looduslikult levinud Lääne-, Kesk- ja Ida-Euroopas, Siberis, Kaukaasias ja Kesk-Aasias. Levilas kasvab ta tavaliselt viljakamatel, huumusrikastel muldadel, sageli esineb neid massiliselt raiestikel, metsasihtidel ja -servadel, lagendikel jm. Püstine põõsas kasvab üldjuhul 1,0–1,5 (2,0) m kõrguseks, ladvaosa on tavaliselt lookas. Esimese aasta võrsed on kaetud väikeste harjastega. Lehtedeks on sulgjad liitlehed, mis on 12–20 cm pikkused, 10–13 cm laiad, 3–5 (7) lehekesega. Lehekesed on terava tipuga, piklik-munaja kujuga, kuni 8 (10) cm pikkused, laius kuni 4 cm, ümara või südakujulise alusega, ebakorrapärase saagja servaga, pealt peaaegu karvadeta, alt valgete pehmete karvadega. Õied on valged, umbes 1 cm läbimõõduga, viietised, koondunud väikesearvuliselt õisikutesse. Vilju nimetatakse samuti vaarikaks. Vaarikas on bioloogiliselt määratluselt koguvili. Erinevalt murakast irdub vaarika koguluuvili kergesti viljapõhjalt. Viljad on tavaliselt punased, kultuursortidel ka kollased. Vaarika varred on enamasti ogalised ja seest suure säsiga. Varre eluiga kestab kaks aastat. Teisel aastal vars viljub ja siis kuivab. Õied meeldivad mesilastele ja herilastele Hariliku vaarika erinevaid sorte kasvatatakse koduaedades ja ärilistes istandustes marjakultuurina. Vaarikas ja pampel ehk aedmurakas moodustavad muraka perekonnas eraldi alamperekonna. Vaarikas annab kergesti juurevõsusid, mistõttu on ta aias üsna tülikas, levides kiiresti algselt kasvukohalt edasi. Vaarikas vajab otsest päikesevalgust, kaitset külmade tuulte eest, eemal paiknemist teistest marjakultuuridest (teistest vaarikataimedest) ja viljakat mulda. Vaarikas on väärtuslik põõsas, sest temast saab kasutada kõiki osi: lehti, varsi, õisi ja vilju. Vaarikalehetee alandab paistetust ning sellest tehtud kompress leevendab silmapõletikku. Vaarika viljadel on meeldiv maitse ja aroom, mistõttu neid tarbitakse laialdaselt nii toorelt kui ka töödeldult. Viljad sisaldavad vähesel määral salitsüülhapet, millel on higistamaajav toime. Viljadest valmistatakse toor- ja keedumoosi, želeed, siirupit, mahla, likööri, veini jms. Eestis kasvatatakse järgmisi sorte: Lehed Võrse Kultuursordi kollased viljad Vaarikpunane Endel Laas. "Dendroloogia", Tallinn: Valgus, 1987. Reitsak, Marju; Raamets, Heli (11. september 2023). "Nipid, kuidas teha vaarikapeenar, kust saab ussitamata vaarikaid". Maakodu. Vaadatud 11. septembril 2023. ""Raspberry, raw"". www.foodcomp.dk (inglise). Vaadatud 14.01.2011. "Soovitussortiment aastast 2010". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. mai 2011.
Tatta uluss

Tatta uluss on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigis. 95% elanikest olid 2002. aastal jakuudid ja 2,3% venelased. 1990. aastani oli ulussi nimi Aleksejevski. Uluss jaguneb 14 kolmanda järgu haldusüksuseks. Оценка численности населения на 1 января 2023 года по муниципальным районам
Njurba uluss

Njurba uluss on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaal Sahha Vabariigis. 92% elanikest olid 2002. aastal jakuudid ja 6% venelased. Uluss jaguneb 19 kolmanda järgu haldusüksuseks. Оценка численности населения на 1 января 2023 года по муниципальным районам
Verhnekolõmski uluss

Verhnekolõmski uluss on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigis. Piirneb idas ja lõunas Magadani oblastiga. Halduslikult jaguneb uluss neljaks nasleg '​iks. 2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanikest 53% venelased, 26% jakuudid, 5,6% ukrainlased ja 5,4% jukagiirid. Оценка численности населения на 1 января 2023 года по муниципальным районам
Uruguay jalgpallikoondis 1954. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel

Uruguay jalgpallikoondis 1954. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel Gaston Maspoli Jose Santamaria William Martinez Victor Andrade Obdulio Varela Roberto Leopardi Julio Abbadie Juan Hochberg Oscar Miguez Juan Schiaffino Carlos Borges Maceiras Mirto Davoine Eusebio Tejera Urbano Rivera Nestor Carballo Luis Cruz Rafael Sauto Javier Ambrois Omar Mendez Julio Perez Luis Ernesto Castro Ivan Lopez Uruguay jalgpallikoondis 1954. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused
Daniele Monticelli

Daniele Monticelli (sündinud 14. mail 1970 Milanos) on itaalia päritolu Eesti semiootik. Ta sai doktorikraadi semiootika ja kultuuriteooria alal Tartu Ülikoolis 2008. aastal. Aastast 2014 on Monticelli Tallinna Ülikooli Humanitaarteaduste instituudi Itaalia uuringute ja semiootika professor. Ta on olnud mõjutatud Giorgio Agambeni töödest. Monticelli tõlkis itaalia keelde Lennart Meri raamatu "Hõbevalge". 2017 Tallinna Ülikooli kirjandusauhind (Lennart Meri teose „Hõbevalge“ tõlge itaalia keelde) 2018 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2018 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (koos Piret Peikeri ja Krista Mitsiga, artikliauhind: "Jamaicast Pariisi ning sealt Tartusse tagasi. Lydia Koidula maailmavaatest ja mugandamisstrateegiatest tema saksa eeskujude valguses". Keel ja Kirjandust 2018/12) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Daniele Monticelli Eesti Teadusinfosüsteemis
Zõrjanka

Zõrjanka (vene keeles Зырянка) on alev Venemaa kirdeosas Sahha Vabariigis, Verhnekolõmski ulussi halduskeskus. Ta asub Kolõma jõe vasakkaldal Jassatšnaja jõe suudmealas. Asulas oli 2009. aastal 3375 elanikku ja 2010. aasta rahvaloenduse andmeil 3166. Asulast 5 km kaugusel asub Verhnekolõmski alevik, mis on rajatud 1647. aastal kasakate talvitamiseks. Piirkonna peamine majandusharu on kivisöetööstus. Söega varustatakse Sahha, Magadani oblasti ja Tšuktšimaa tarbijaid. Zõrjankas on aktsiaseltsi Kolõma laevafirma (ОАО «Колымская судоходная компания») baas. Aktsiaselts tegeleb söe veonduse ning tööstus- ja toidukaupade sisseveoga. Alevis on lennujaam ja jõesadam. Zõrjanka on asutatud 1930. aastatel seoses kivisöeleiukoha kasutuselevõtuga. Alevis oli Zõrjanlagi juhtkond. 1940. aastal sai ta aleviõigused. Оценка численности населения на 1 января 2023 года по муниципальным районам Zõrjanka keskkooli koduleht
Šimski rajoon

Šimski rajoon on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblasti lääneosas. Piirneb läänes Pihkva oblastiga ja loodes Leningradi oblastiga. Rajoonis on Šimski linnaasundus ja 3 külaasundust (сельское поселение). Q126709394 Šimski rajooni koduleht
Soltsõ rajoon

Soltsõ rajoon on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblasti lääneosas. Piirneb läänes Pihkva oblastiga. Rajooni läbib Šeloni jõgi. Rajoonis on Soltsõ linn ja 7 külaasundust (сельское поселение). Q126709394 Soltsõ rajooni koduleht
Leo Villand

Leo Villand (26. aprill 1928 Tallinn – 12. september 2010 Tallinn) oli eesti pedagoogikateadlane. Maetud Rahumäe kalmistule. 1976 – Eesti NSV teeneline õpetaja 2006 – Valgetähe V klassi teenetemärk http://www.kalmistud.ee/haudi?filter_maetud_eesnimi=leo&filter_maetud_perenimi=villand&action=maetud&popup=0&yldotsing=1&filter_maetud_kalmistu=[alaline kõdulink] Leo Villand lastesaates "Buratino tegutseb jälle"
Ludolf August von Bismarck

Ludolf August von Bismarck (vene Лудольф (Рудольф, Людвиг) Август фон Бисмарк; vkj 12. või 21. märts 1683 Preisi-Holland – vkj 4. oktoober 1750 Poltava) oli Preisi päritolu Venemaa keisririigi sõjaväelane. Ludolf August sündis vanast Brandenburgi aadlisuguvõsast pärit Preisi kindrali ja Küstrini komandandi Christopher Friedrich von Bismarcki (surnud 1704) pojana. 1732. aastal võeti Ludolf August von Bismarck kindralmajori auastmes Venemaa teenistusse. Ta käis 1734 diplomaatilisel missioonil Inglismaal, teenis väejuhina Poola pärilussõjas (1733–1735) ja Vene-Türgi sõjas (1735–1739). 1736. aastal määrati ta Liivimaa asekuberneriks ning ülendati järgmisel aastal kindralleitnandiks. 1740. aastal ülendati ta auastmesse général en chef ja temast sai lühikeseks ajaks Liivimaa kindralkuberner. 1740. aastal 9. novembri öösel arreteeriti ta koos Venemaa asevalitsejaks saanud Ernst Johann von Bironiga, tema vara konfiskeeriti ja ta oli vangistuses Jaanilinnas, mille järel saadeti Siberisse Tobolskisse ja hiljem Jaroslavli. 1744. aastal andis keisrinna Jelizaveta Petrovna talle amnestia, mille järel naasis ta Peterburi ja temast sai 1747 Lõunaarmee (Ukraina armee) ülemjuhataja. Ludolf August von Bismarcki esimene abikaasa oli Johanna Margareta von Assenburg (1695–1719). Abielust sündinud ainus tütar Albertine Luise von Bismarck oli 1738. aastast Preisi kindralmajori Friedrich Wilhelm von der Albeni abikaasa. 15. mail 1733 abiellus ta Kuramaalt Miitavist pärit Thekla Katharina Trotta von Treydeniga (1705–1780), kes oli Hieronimus August Trotta von Treydeni ja Charlotte Katharina von Schöningi tütar. Tema abikaasa Thekla Katharina vanem õde Benigna Gottliebe von Trotta, gen. Treyden (1703–1782) oli 1723. aastast hilisema Kuramaa hertsogi Ernst Johann von Bironi abikaasa. 1775. aastal maalis Friedrich Hartmann Barisien (1724–1796) abikaasast portree "Katharina von Bismarck, Nee von Trotta-Treyden, Miitavi Püha Katariina varjupaiga asutaja". Bismarck Історія Полтави: Рудольф-Август Бісмарк Eric Amburger: Geschichte der Behördenorganisation Russlands von Peter dem Grossen bis 1917 Erik-Amburger-Datenbank: Ludolf August von Bismarck Brockhaus Konversations-Lexikon, Band 3, F. A. Brockhaus in Leipzig, Berlin und Wien, 1894, lk.45 Catharina von Bismarck veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" "...von Barisien gemalten und im Katharinen stift zu Mitau befindlichen lebensgrossen Bilde steht „C. v. B. Alt. 70 Jahr 1775" - Sitzungsberichte der Kurländischen Gesellschaft für Literatur und Kunst aus dem Jahre 1875, lk- 59-60 Алексей Алексеевич Гатцук (ru) : Бисмарк, русский главноначальствующий Южною (Украинскою) армиею в 1747 г. - Чтения в Императорском Обществе Истории и Древностей Российских при Московском университете, Москва. В Университетской типографии 1871 Книга 3.
Jukagiiri kiltmaa

Jukagiiri kiltmaa (vene keeles Юкагирское плоскогорье) on kiltmaa Venemaal Siberi kirdeosas Sahhas ja Magadani oblastis. Ta paikneb Kolõma jõe paremkaldal Korkodoni jõest Omoloni jõeni. Selle ulatus edelast kirdesse on 500 km ja laius kuni 300 km. Liivakivide ja saviste kivimite esinemispiirkonnas on ülekaalus lamedate nõlvadega madalmäed. Süvakivimid (graniit jt) moodustavad kõrgemaid (kuni 1185 m) isoleeritud mäemassiive. Kõrguseni 400–600 m esineb lehistaiga, kõrgemal mägitundras kasvab kääbus-seedermänd, igikelts on laialt levinud.
Hanif Kureishi

Hanif Kureishi (sündinud 5. detsembril 1954) on Briti kirjanik ja stsenarist. Kureishi ema Audrey Buss oli inglane. Isa Raflushan oli pärit Madrasest jõukast muhameedlikust perest. 1947 jagati Briti India Indiaks ja Pakistaniks ning üldiselt asusid muhameedlased Madrasest, mis jäi India maa-alale, ümber Pakistani, kuid Kureishid kolisid Londonisse Bromley eeslinna, kus Hanif sündis ja üles kasvas. Kureishi õppis Bromley Tehnikakolledžis ja Bromley Tehnikakõrgkoolis. Kolledžis valiti ta 1972. aastal üliõpilaste liidu presidendiks ja sellest ajast pärinevad mõned tema poolautobiograafilise teose "Äärelinna Buddha" tegelaskujud. Seejärel õppis Kureishi aasta aega Lancasteri Ülikoolis filosoofiat, aga langes koolist välja. Hiljem õppis ta Londonis Kuninglikus Kolledžis ja lõpetas selle filosoofia erialal. 1990. aastal kirjutas ta romaani "Äärelinna Buddha", mis pälvis aasta parima debüütromaani Whitbredi raamatuauhinna. BBC tegi teose põhjal ka teleseriaali. Romaani tegevus toimub mitme aasta kestel 1970. aastatel. Selle peategelane on segarassist teismeline Karim, kes elab Lõuna-Londonis ning igatseb minna elama ja töötama oma äärelinnast välja. Peategelase isa, romaani alguses igav bürokraat, otsustab hakata guruks, nähes ühiskondlikku vajadust gurude järele, ehkki ta ise oma rolli ei usu ja ka Karim ei usu sellesse. Romaan kirjeldab ühtlasi selle ühiskondliku meelsuse kujunemist, mis tõi kümmekonnaks aastaks võimule Margaret Thatcheri juhitud Konservatiivse Partei. 2006. aastal kirjutas ta stsenaariumi filmile "Venus", mille peaosatäitja Peter O'Toole nimetati Oscari, Kuldgloobuse ning BAFTA auhinna kandidaadiks, kuid ta ei võitnud neid. "Äärelinna Buddha" "Lähedus" "Gabrieli and" "Midagi sulle öelda" 1990 Whitbreadi auhind 2008 Briti impeeriumi ordu komandör (CBE) 2010 Pinteri kirjandusauhind Kureishi on abielus. Tal on kolm poega, kellest vanemad on kaksikud. Koduleht
Prokuura

Prokuura on volitus, mis annab ettevõtja esindajale (prokuristile) õiguse esindada ettevõtjat kõigi majandustegevusega seotud tehingute tegemisel.