laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Leopold I (täpsustus)

Leopold I on olnud mitme valitseja nimi: Leopold I (1640–1705), Saksa-Rooma keiser 1658–1705 Leopold I (1790–1852), Badeni suurhertsog 1830–1852 Leopold I (1290–1326), Austria ja Steiermargi hertsog Leopold I (1676–1747), Anhalt-Dessau vürst Leopold I, Lippe vürst 1789–1802 Leopold I (Leopoldo I; umbes 940 – 994), Austria markkrahv 976–994 Léopold I (1790–1865), belglaste kuningas 1831–1865 Leopold II Leopold III Leopold IV Leopold V
Chesil Beach

Chesil Beach ehk Chesil Bank on Edela-Inglismaa lõunarannikul Dorsetis asuv veerkividega kaetud kitsas valdavalt sirgjooneline looduslik kaldaala, mis on kuulus oma veerkivide suuruse, liigirohkuse ja vaheldusrikkuse poolest. Chesil Beach on 29 km pikk, kuni 200 m lai ja kuni 14,7 m kõrge. Chesil Beachi on tekke poolest sageli tomboloks peetud. Tombolo on maasäär, mis tekib lainete kantud setetest saare ja mandri või kahe saare vahele. Chesil Beachi üks ots on Britannia saarel Abbotsburys ja teine ots Portlandi saarel. Siiski on Chesil Brach tekkelt hoopis rannavall. Ta tekkis pärast viimast jääaega, kui merevee tase Briti saartel tõusma hakkas. Chesil Beachi kohale tekkis rannavall. Ühelt poolt kandsid lained sellele materjali järjest juurde, nii et see ei kadunud vee alla, kuid teisalt pääses vesi ikkagi rannavalli taha ja tekitas sinna Fleeti laguuni. Laguun on üsna madal, selle maksimaalne sügavus on 3 meetrit. Seda, et Chesil Beach ei ole tombolo, näitab asjaolu, et tombolo on rannikutega, mida ta ühendab, risti, aga Chesil Beach kulgeb rannikuga umbes paralleelselt. Kivid, mis Chesil Beachil paljanduvad, on üsna ühesuguse suurusega, kuid see suurus on maasääre eri osades erinev. Loodeotsas West Bays on need hernesuurused, kaguotsas Portlandi lähedal apelsinisuurused. Räägitakse, et salakaubavedajad, kes keset ööd Chesil Beachile jõudsid, suutsid kivide suuruse järgi kindlaks teha, missugusesse Chesil Beachi ossa nad on sattunud. Chesil Beach pakub enda taga olevale rannikule tuulevarju. Seal asuvad Weymouthi linn ja Portlandi saarel on hulk külasid, mis saavad sellest tuulevarjust kasu. Abbotsburys on 1 ha suurune kühmnokk-luikede koloonia, kus aastas pesitseb 150 paari luikesid ja teist sama palju ei pesitse, nii et luikede koguarv võib ulatuda 600-ni. Luigekolooniat on esimest korda mainitud 1393, aga nähtavasti eksisteeris see juba tükk aega varem. Chesil Beach ja Fleeti laguun kuuluvad Dorseti ja Ida-Devoni ranniku koosseisus UNESCO maailmapärandi nimistusse. Chesil Beachi läheduses olev rannik on hõredalt asustatud. Samas asub lähedal Portlandi mereväebaas. Sellepärast kardeti teise maailmasõja ajal, et Saksamaa dessant Suurbritanniasse toimub just nimelt Chesil Beachil. Selle vältimiseks püstitati mitmesuguseid kaitserajatisi. Merre püstitati metallsõrestikke, mis takistasid laevadel randumist. Rannikul püstitati palju punkreid, tankitõrjekaevikuid, miinivälju ja leegiheitjaid. Sõja käigus, kui Saksamaa kaotas initsiatiivi ja Suurbritannia hakkas valmistuma dessandiks, kasutati Chesil Beachi kuulipildujatule harjutamiseks. Ühtlasi katsetas lennuvägi Chesil Beachil operatsiooni "Chastise" jaoks uudset mööda vett veerevat silindrikujulist pommi. Explore the South West Coast Path: Abbotsbury to West Bay, explorethesouthwestcoastpath.co.uk
Harry Tõnuri

Harry Tõnuri (20. november 1921 Tallinn – 24. juuni 1986 Tallinn) oli eesti tennisist ja muusikapedagoog. Tennise Eesti NSV meistrivõistlustel meeste paarismängus võitis ta koos Guido Taftiga 1947. aastal pronksi ja 1950. aastal hõbeda, segapaarismängus koos Aino Utsoga 1949. aastal pronksi. Ta lõpetas Tallinna Reaalkooli 1941. aastal, Tallinna Konservatooriumi muusikateaduse erialal ning 1952. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna rahanduse ja krediidi eriala. Ta töötas aastatel 1956–1986 Tallinna Lastemuusikakooli õppealajuhataja ja muusikaliteratuuri õpetajana. Tennisist Feliks Tõnuri oli tema kaksikvend. ESBL sporditulemused. Tõnuri, Harry Tallinna Tehnikaülikooli lõpetajad 1918–2006 Eesti Spordi Biograafiline Leksikon. Tõnuri, Feliks
Küütri tänav

Küütri tänav (saksa keeles Küterstraße) on 180 m pikk tänav Tartu kesklinnas. Tänav algab Jakobi tänava ja Ülikooli tänava ristmikult, ristub Rüütli tänavaga ning lõpeb Kompanii tänaval. Ülikooli ristmikult ülesmäge jätkub Küütri tänav Jakobi tänavana. Varem (alates 1932. aastast) on Küütri tänav olnud osa Gustav Adolfi tänavast. Nõukogude ajal oli tänav osa Kingissepa tänavast. Nime sai Küütri tänav selle ääres keskajal asunud lihunikuäridest: alamsaksa keeles on lihunik või vorstimeister Kuter. Nimi on teada vähemalt 1553. aastast, toonastes raeprotokollides oli see Kuterstrasse. Küütri tänava ääres asub hotell London (endine õllerestorani Humal ja kohviku Ko-Ko-Ko hoone), Rüütli nurgal kohvik Kohvipaus, ülikooli poole jääb restoran Hot Pot ja muud ärid. Varem on seal tegutsenud kino Ateena ja restoran Volga, samuti hiina söögikoht Tsink Plekk Pang, mille hoones Nõukogude ajal asus dieetsöökla Tempo. Küütri 1 "Küütri tänava nime tähendus" Tartu linna kodulehel Jüri Saar "Näitusel võttis aukoha iidvana flööt" Postimees, 01.08.2007 "Küütri tänava nime tähendus" Tartu linna kodulehel
Albert Sakkart

Albert Sakkart (21. juuni 1909 Dolgaja Melnitsa, Oudova maakond – 22. märts 1938 Moskva) oli eesti kommunistliku liikumise tegelane, EKP Keskkomitee liige aastatel 1934–1938. Ta oli illegaalse ajalehe Külaproletaarlane toimetaja. Arreteeriti 1937 Moskva oblastis. Lasti maha. Maetud Kommunarkas. Tema järgi nimetati Puiestee tänavat Jõgeval varem Albert Sakkarti tänavaks. Mahalastute nimekirjad. Lühielulugu ja foto. (vene keeles)
Voldemar Sassi

Voldemar Sassi (19. oktoober 1899 Raadi vald, Tartumaa – juuli 1941 Pärnumaa) oli Eesti NSV poliitik ja kommunistlik ühiskonnategelane. Voldemar Sassi oli üks kommunistliku liikumise eestvedajaid Tartus. Ta oli Üle-Eestimaalise Noorproletaarlaste Ühingu liige, 1922. aastast EK(b)P liige. 1923. aastal valiti ta Töörahva Ühise Väerinde nimekirjas Tartu linna volikokku. 1924. aastal mõisteti V. Sassi 149 protsessil eluaegsele sunnitööle. Vabanes 1938. aasta amnestiaga. Aastatel 1940–1941 oli ta EK(b)P Tartu Maakonnakomitee sekretär,15. maist 1941 Ametiühingute Kesknõukogu esimees. Voldemar Sassi oli II Riigivolikogu ja Eesti NSV Ülemnõukogu I koosseisu liige, Eesti NSV Ülemnõukogu juhataja alates 25. augustist 1940 kuni 1941. aasta juulini. 1941. aastal valiti ta NSV Liidu Ülemnõukogu liikmeks. Voldemar Sassi hukkus Suvesõjas Nõukogude poolel võideldes Pärnumaal.Viimati nähti teda elusana 8. juuli hommikul 1941 Pärnus. Tema järgi sai nime Voldemar Sassi nimeline sovhoos. geni.com Jaan Kappo. Põlva rajoon. Siin- ja sealpool maanteed. Tallinn: Eesti Raamat, 1989, lk. 61
Ondřejovi Observatoorium

Ondřejovi observatoorium (tšehhi keeles Observatoř Ondřejov) on Tšehhi Teaduste Akadeemia Astronoomia Instituudi koosseisu kuuluv observatoorium, mis asub Ondřejovi küla lähedal umbes 35 km Prahast kagu pool. Observatooriumi geograafilised koordinaadid on 49° 54′ 33″ N, 14° 46′ 53″ E . Observatooriumi rajas 1898. aastal tšehhi tööstur ja amatöörastronoom Josef Jan Frič. Ehitamine võttis 8 aastat ja esimesed vaatlused viidi läbi ööl vastu 1. augustit 1906. Frič kinkis 28. oktoobril 1928 oma eraobservatooriumi Tšehhoslovakkia riigile. Ondřejovi observatooriumile on muude saavutuste hulgas kuulsust toonud suure arvu asteroidide avastamine. 2011. aasta 14. augusti seisuga on Ondřejovi observatoorium 655 avastatud asteroidiga maailmas 27. kohal. Suurim observatooriumile kuuluv teleskoop on kahemeetrine Cassegraini teleskoop, millega viiakse läbi vaatlusi alates 1967. aastast. http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/MPDiscSites.html IAU Minor Planet Center, Minor Planet Discovery Sites Tšehhi TA Astronoomia Instituudi koduleht Ondřejovi 2m teleskoop
Lenka Kotková

Lenka Kotková (neiupõlves Šarounová; sündinud 26. juulil 1973 Dobřichovices) on tšehhi astronoom, silmapaistev asteroidide avastaja. Ta töötab Praha lähedal Ondřejovi Observatooriumis. http://stelweb.asu.cas.cz/web/new/index.php?pg=aboutus&subpg=aboutus_people http://ssd.jpl.nasa.gov/sbdb.cgi?sstr=9671 JPL Small-Body Database Browser: 9671 Hemera http://ssd.jpl.nasa.gov/sbdb.cgi?sstr=17600 JPL Small-Body Database Browser: 17600 Dobřichovice http://ssd.jpl.nasa.gov/sbdb.cgi?sstr=21804 JPL Small-Body Database Browser: 21804 Václavneumann http://ssd.jpl.nasa.gov/sbdb.cgi?sstr=60001 JPL Small-Body Database Browser: 60001 Adélka JPL Small-Body Database Browser
Adahhan Madumarov

Adahhan Madumarov (Адахан Мадумаров; sündinud 1965 Oši oblastis) on Kõrgõzstani poliitik, partei Bütün Kõrgõzstan juht, Kõrgõzstani Ülemnõukogu (Džogorku Kengeši) esimees (toraga) aastatel 2007 kuni 2008. Madumarov oli Bütün Kõrgõzstani kandidaat 2011. aasta presidendivalimistel. Siseministeerium kahtlustas, et Madumarov oli segatud president Kurmanbek Bakijevi administratsiooni kunagise juhi Medet Sadõrkulovi tapmisse 2009. aasta märtsis. Madumarov ja tema partei olid vastu parlamentaarse riigikorra kehtestamisele 2010. aasta põhiseadusega. Ta propageeris korra aastas koos käiva "rahva kurultai" sisseseadmist või taastamist. Kõrgemad võimumehed oleksid kurultai ees aruandekohuslased ja kurultail oleks õigus neid tagasi kutsuda. Presidendivalimiste eelses teledebatis, kus saatejuhid esitasid Madumarovile küsimusi Sadõrkulovi ja ajakirjanik Ališer Saipovi surma kohta, kuulutas Madumarov, et kuulujutte levitavatel ajakirjanikel tuleks keeled ära lõigata. Madumarov kuulus 2010. aastani Kurmanbek Bakijevi parteisse Ak Džol. Nooruses töötas ta sovhoosis, teenis aega Nõukogude armees ja õppis Tveri Riiklikus Ülikoolis. 1992–95 pressi ja informatsiooniministri abi, riikliku teleraadiokompanii noortesaadete peatoimetaja asetäitja, seejärel peatoimetaja; 1992–95 Džogorku Kengeži liige; 2000–2005 Džogorku Kengeži liige; töö-, sotsiaalpoliitika ja veteranide asjade komitee esimees ning fraktsiooni Elkomsots(?) juht; 2005. aasta märtsis kandideeris Džogorku Kengešisse, vaidlustas tulemused ja septembris tunnistati ta juulis toimunud kordusvalimiste võitjaks; aprill 2005 – september: asepeaministri kohusetäitja; 2005–2006 asepeaminister; 2006–2007 riigisekretär; 2007. aasta novembris valiti Ak Džoli teise numbrina Džogorku Kengešisse; 2007–2008 Džogorku Kengeži esimees. Valiti 79 häälega 90-st. Lahkus mais ametist korruptsiooniskandaali tõttu, 1. septembril loobus saadikumandaadist; 2008–2009 Kõrgõzstani Julgeolekunõukogu sekretär. http://www.azattyk.kg/content/kyrgyzstan_madumarov_policy/2274712.html http://www.rferl.org/content/no_debate_about_it_kyrgyz_campaign_/24375920.html МАДУМАРОВ Адахан Кимсанбаевич centrasia.ru-s
Lähtetekst

Lähtetekst on kirjaliku tõlke alusmaterjaliks olev tekst. Lähteteksti tõlkimise tulemusel tekib tõlketekst.
Instrumenti

Instrumenti on muusikaprojekt Lätis, mille liikmed on Shipsi (Jānis Šipkēvics) – vokaal, klahvpillid – ja Reyinsi (Reinis Sējāns) – trummid, vokaal, klahvpillid. Nad on ka Läti vokaalansambli Cosmos liikmed. Instrumenti teeb alternatiivisugemetega elektroonilist poprokkmuusikat.
Kaselised

Kaselised (Betulaceae) on puittaimede sugukond pöögilaadsete seltsist. Sugukonda kuulub kuus perekonda umbes 130 liigiga. Enamik perekondi kasvab põhjapoolkera parasvöötmes, mõned liigid ka lõunapoolkeral Lõuna-Ameerikas Andides. Varasemates klassifikatsioonides olid kaselised jaotatud kaheks sugukonnaks: Betulaceae (lepp ja kask) ning Corylaceae (sarapuulised) (ülejäänud perekonnad). APG III süsteem (2009) käsitleb neid kaseliste sugukonna alamsugukondadena (Betuloideae ja Coryloideae). Kaseliste sugukonna lähimad sugulased on kasuariinilised (Casuarinaceae). Alnus – lepp Betula – kask Carpinus – valgepöök Corylus – sarapuu Ostrya – humalpöök Ostryopsis – ebahumalpöök †Palaeocarpinus – välja surnud
Ene Järvis

Ene Järvis (aastatel 1976–1984 Ene Janson; sündinud 26. oktoobril 1947 Kiidjärvel) on eesti näitleja. Ta lõpetas 1966. aastal Põlva Keskkooli ja 1970. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (4. lend). Ene Järvis töötas aastatel 1970–2009 näitlejana Tallinna Linnateatris. Ta on mänginud ka Eesti Raadio meelelahutussaadetes ning ETV telelavastustes („Mõmmi ja aabits”, 1976–1977 ja 1998–1999; „1991”, 1992), filmides („Näkimadalad”, 1989; „Perekonnapildid”, 1989, mõlemad Tallinnfilm; „Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta”, 2011, Kuukulgur Film; „Deemonid”, 2012, Kopli Kinokompanii; „Kertu”, 2013, Amrion) ja telesarjades („Õnne 13”, 1994–1996; „Kälimehed”, 2010–2012; „Süvahavva”, 2012–2013). "Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta" – Santana naine "Deemonid" – Reeda Ta mängis seriaali "Kelgukoerad" ühes osas 2007. aastal. Seriaalis "Kälimehed" mängis ta ämma ja seriaalis "Õnne 13" arsti (Lilian Põder). "Kättemaksukontoris" on ta mänginud mitut rolli: Eva Koorti (2015), Imbi Haagmat (2011) ja Berta Vinki (2018). 2018 – Eesti Näitlejate Liidu auraha Ta oli aastatel 1976–1984 abielus Vello Jansoniga. Eesti teatri biograafiline leksikon Tallinn 2000 Ene Järvis andmekogus IMDb (inglise) Dagmar Reinolt. Ene Järvis: ei tohi mõelda, et oled vana, ajakiri Naised, märts 2011
Common Language Runtime

Common Language Runtime ehk CLR on Microsofti käituskeskkond .NET-platvormi jaoks. CLR käitab .NETi programmeerimiskeeltes (C#, VB.NET jt.) kirjutatud programme. CLR on virtuaalmasin, mis kompileerib .NET-rakenduse MSIL-vahekeelest masinkeelde, misjärel saab protsessor seda otse käivitada. Kompileerimiseks kasutab CLR sünkroonkompilaatorit (just-in-time compiler).
Poksviirused

Poksviirused ehk rõugeviirused on kaksikahelalised DNA-viirused, mille replikatsioon toimub tsütoplasmas, mistõttu nad saavad oma genoomi iseseisvalt transkribeerida ja replitseerida. Poksviirused moodustavad sugukonna Poxviridae. rõuged ahvirõuged lehmarõuged
Kaitseliidu Jõgeva malev

Kaitseliidu Jõgeva malev on Kaitseliidu territoriaalne üksus, mis tegutseb Jõgeva maakonnas. Jõgeva maleva pealik on alates 4. juunist 2012 major Mati Kuusvere, kes 2011. aasta 1. juunist juhtis malevat malevapealiku kohusetäitjana. Jõgeva maleva koosseisu kuulub Jõgeva malevkond (vastutusala: Jõgeva linn, Jõgeva vald, Palamuse vald, Tabivere vald) Põltsamaa üksikkompanii (vastutusala: Põltsamaa linn, Põltsamaa vald, Pajusi vald, Puurmani vald) ja Torma üksikkompanii (vastutusala: Mustvee linn, Torma vald, Saare vald, Pala vald, Kasepää vald). Lisaks allub malevale Kirna õppekeskus. Kaitseliidu Jõgeva maleva pealik oli selle loomisest 1990. aasta 23. augustil kuni 2002. aasta 31. juulini major Ants August Nurk. Malevapealik oli 1. augustist 2002 kuni 1. juunini 2011 major Janno Rosenberg, kes oli malevas varem teeninud ka väljaõppeohvitseri ja instruktorina. Jõgeva maleva koduleht. (Kasutatud 28. novembril 2012.) Allüksused[alaline kõdulink]. Jõgeva maleva koduleht. (Kasutatud 30. augustil 2011.) Kaitseliidu Tartu maleva pealik on major Janno Rosenberg. Kaitseliidu koduleht, 2.06.2011. (Kasutatud 28. novembril 2012.) Kaitseliidu Jõgeva maleva koduleht
Jõgeva malevkond

Jõgeva malevkond on Kaitseliidu Jõgeva maleva territoriaalne allüksus. Jõgeva malevkonna vastutusala hõlmab Jõgeva linna, Jõgeva valla, Palamuse valla ja Tabivere valla. Allüksused[kõdulink]. Jõgeva maleva koduleht. (Kasutatud 30. augustil 2011.)
Kaitseliidu Rapla malev

Kaitseliidu Rapla malev on Kaitseliidu territoriaalne üksus, mis tegutseb Rapla maakonnas. Rapla maleva pealik on major Valjo Tooming. Enne Teist maailmasõda asus Raplas Kaitseliidu Harju maleva Rapla malevkonna keskus,, K. L. Rapla malevkonna pealik oli Johannes Võmma. Kaitseliidu taastamise ajal toimus 23. märtsil 1990 toimus Raplas koosolek, kus valiti Rapla Kaitseliidu esimeseks pealikuks Manivald Kasepõld. Manivald Kasepõld täitis Rapla Kaitseliidu pealiku kohustusi sama aasta 12. aprillini, mil peeti Eesti Kaitseliidu Rapla lipkonna asutamiskoosolek ja valiti lipkonna pealikuks Valdo Jänes, kelle ametisoleku aastail pandi alus toimivale malevale. Kaitseliidu Rapla maleva sünnipäevaks peetakse lipkonna asutamiskoosoleku kuupäeva. Rapla maavalitsus annetas Rapla malevale lipu, mis õnnistati Raplas 1998. aasta 7. novembril. 1999. aastal ostis Kaitseliidu peastaap Rapla vallalt Alu mõisa hoone ja rajas sinna koolituskeskuse 2010. aasta aprillis oli Rapla malevas koos eriorganisatsioonidega 815 liiget, malevas töötas 18 palgalist. Kaitseliidu Rapla malevasse kuuluvad: Loone malevkond, Märjamaa üksikkompanii, Hiie üksikkompanii, Kaiu üksikrühm. Rapla lipkonna pealik on olnud Valdo Jänes ning Rapla maleva pealikud Rein Pajunurm, Aksel Heidemann, Avo Aljas, Arnold Juhans, Heino Rebane, Aarne Sillamaa ja Peeter Tani, Arni Ilves. Kaie Kensap-Kukk. Kaitseliidu Rapla Maleva saab 20 aastaseks[alaline kõdulink]. Raplamaa.ee, 15.04.2010. (Kasutatud 30. augustil 2011.) Kaitseliit ostab endale Raplamaal Alu mõisa, www.ohtuleht.ee, 4. september 1999 Kaitseliidu Rapla maleva koduleht
Andreas Paulus

Andreas Leonhard Paulus (sündinud 30. augustil 1968 Frankfurdis) on saksa õigusteadlane. Alates 2010. aasta märtsist Saksa Põhiseadusliku Kohtu (saksa keeles Bundesverfassungsgericht) Esimese Senati liige. Andreas Paulus kasvas üles Eppstein-Vockenhausenis, kuhu perekond kolis 1970. aastate keskel. Eppsteinis omandas ta põhihariduse ning samuti lõpetas Bischof-Neumanni nimelise gümnaasiumi Königsteinis. Andreas Paulus on õppinud õigusteadust Göttingeni, Genfi, Müncheni ja Harvardi ülikoolides. 1994. aastal sai ta oma esimese kraadi ning 1996. aastal teise. Aastal 2000 kaitses ta Müncheni ülikoolis doktoritööd teemal "Rahvusvahelise õiguse kogukond" ("Die internationale Gemeinschaft im Völkerrecht"). 2003. aastal anti talle järeldoktoriõppe teadustööks stipendium Bayerischer Habilitationsförderpreis. Õppeaastal 2003/2004 töötas ta külalisprofessorina Michigani Õigusülikoolis ning juulis 2005 Duke-Genfi Rahvusvahelise Õiguse Instituudis. Alates 2006. aasta juulist töötas ta avaliku, rahvusvahelise, Euroopa, põhiseadusliku õiguse ning õigusfilosoofia lektorina Bruno Simma ja Georg Nolte õppetoolis, Ludwig-Maximiliansi ülikoolis Münchenis. Ta on avaliku ja rahvusvahelise õiguse õppetooli juhataja Georg-Augusti ülikoolis Göttingenis. Andreas Paulus esitati FDP poolt Põhiseadusliku Kohtu kohtuniku kandidaadiks ning ta valiti sellesse ametisse 5. märtsil 2010. Ta kuulub Kohtu Esimesse Senatisse. Paulus oli Saksamaa Liitvabariigi nõunik LaGrandi juhtumis Saksamaa ja USA vahel. Samuti tegutses ta Saksamaa esindajate nõunikuna Liechtensteini ning Saksamaa vahelises Certain Property-Fall juhtumis Haagi Rahvusvahelises Kohtus. Koduleht
Pae maastikukaitseala

Pae maastikukaitseala asub Raplamaal Kehtna vallas Pae külas. 33 ha suuruse kaitseala eesmärk on kaitsta karstivormide ning ajaloomälestiste poolest rikast maastikku. Kaitseala moodustati 2006. aastal juba 1959. aastast kaitse all olnud Pae karstiala baasil. Pae karstialale jääb Eesti mandriosa suurim karride ala. "Pae ajalugu". Vaadatud 30.08.2011.[alaline kõdulink] Pae maastikukaitseala kaitse-eeskiri Keskkonnaregister
Tüüp 74 (liikurhaubits)

Tüüp 74 oli Jaapani 105 mm liikurhaubits, mida kasutati aastatel 1975–2000. See jagab mitmeid komponente samal ajal konstrueeritud soomustransportööriga Tüüp 73. Tüüp 74 kere konstrueeris Komatsu, torni ja haubitsa aga Jaapani Terasetööstus. Esimesed prototüübid valmisid 1969. ja 1970. aastal, liikurhaubits standardiseeriti 1974. aastal kui Tüüp 74. Tootmine algas 1975. aastal ja lõpetati 1978. aastal. Selleks ajaks oli toodetud 20 masinat, misjärel otsustati efektiivsema 155 mm liikurhaubitsa Tüüp 75 kasuks. Pearelvaks on 105 mm haubits ja selle jaoks on masinas kaasas 30 mürsku. Maksimaalne laskekaugus on 14,5 km ja mürsu maksimaalne algkiirus 645 m/s. Haubitsal on suudmepidur ja gaasiejektor. Lisaks pearelvale on veel torni peal paremal pool 12,7 mm kuulipilduja M2 Browning (õhutõrjeks). Masin on varustatud ABK relvade vastase filtrisüsteemiga ja ujuvekraanide abil saab ka vees liikuda. Kere on jagatud kolmeks sektsiooniks: ees paremal paikneb juht, ees vasakul mootor ja taga paikneb suletud torn koos pearelvaga. Juht pääseb masinasse läbi peakohal asuva luugi, mis on varustatud pöörleva periskoobiga. Relvameeskond siseneb tavaliselt läbi nelinurkse luugi masina tagaosas. Lisaks on kaks nelinurkset luuki torni külgedel ja kaks ümmargust luuki torni peal (parempoolse juures asub õhutõrjekuulipilduja). Tüüp 74 on viis kummikattega maanteeratast, väändvedrustus ja kummalgi pool viienda ratta juures on hüdraulilised amordid. Tüüp 74 ainsad kasutajad olid Jaapani Omakaitsejõud. Viimati kasutati seda tüüpi liikurhaubitsaid 2. Suurtükiväe rügemendis Asahikawas, Hokkaidōl. ÜRO konventsionaalsete relvade registri andmetel oli 2000. aastal kasutusel veel 12 masinat, 2001. aastal enam mitte ühtegi. "Type 74 105 mm self-propelled howitzer (Japan), Self-propelled guns and howitzers (tracked)". Jane’s Online Catalogue (Inglise keel). IHS. 15. jaanuar 2008. Originaali arhiivikoopia seisuga 26.04.2012. Vaadatud 03.06.2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Jaapani konventsionaalsed relvad aastal 2000" (Inglise keel). UN Office for Disarmament Affairs (UNODA). 4. juuni 2001. Vaadatud 03.06.2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Jaapani konventsionaalsed relvad aastal 2001" (Inglise keel). UN Office for Disarmament Affairs (UNODA). 30. mai 2002. Vaadatud 03.06.2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)[alaline kõdulink] Chant, Christopher. A Compendium of Armaments and Military Hardware. New York and London: Routledge & Kegan Paul, 1987 ISBN 0-7102-0720-4, lk. 76 Type 74 SP Howitzer lehel onwar.com Type 74
Al-Yābis (Irbid)

Al-Yābis (اليابس) on vadi Jordaanias Irbidi kubernerkonnas. Araabia keeles on Al-Yābisi vadi täisnimi وادي اليابس (Wādī al-Yābis). On arvatud, et Piiblis mainitav Krit on sama jõgi. Fotod
Ehmes-pehmekoor

Ehmes-pehmekoor (Cantharis nigricans) on putukaliik pehmekoorlaste sugukonnast. Ehmes-pehmekoor on saleda kehaga 8–11,5 mm pikkune röövtoiduline mardikas, kes närib lisatoiduna õite pehmeid osi. Ta kehakatted on pehmed ja kattetiivad painduvad. Kattetiibadel on püstised hallid karvad. Tundlad on niitjad ja pikad. Ehmes-pehmekoorlastel on hoiatusvärvus – eesselja serv ja pea eesosa on kollased. Nende kehas tekkiv mürk on kaitseks lindude ja teiste putukate eest. Nende rööveluviisiga vastsed elavad metsakõdus ja mullas ning süstivad oma ohvrite kehasse mürki ja seedemahlu kasutades selleks oma teravate mõõkjate lõugade sees olevaid kanaleid. Pärast imevad vastsed tekkivat poolvedelat toidumassi. "Pehmekoorlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2009. Vaadatud 30. augustil 2011. Ehmes-pehmekoor andmebaasis eElurikkus
Mimar Sinan

Mimar Sinan (osmanitürgi خواجه معمار سنان آغا; Koca Mi‘mār Sinān Āğā) (9. mai 1490 või 1489 – 8. juuni 1588) oli Osmanite riigi peaarhitekt ja ehitusinsener sultanite Suleiman I, Selim II ja Murad III ajal. Ta oli rohkem kui 300 suure ehitise vastutav arhitekt. Sinani peateosed on Selimiye mošee Edirnes, mida ta ise pidas oma suurimaks saavutuseks, Süleymaniye mošee İstanbulis ja Mehmed Paša Sokolovići sild. Tema õpilaste seas oli Sedefhar Mehmet Ağa, kes projekteeris kuulsa Sinise mošee. Kokku projekteeris ta 476 ehitist (neist 196 on siiani alles). Sinan sündis Kapadookias Kayseri linna lähedal kristlastest vanemate peres, tema ristinimi oli tõenäoliselt Joseph või Yusuf. Tema vanemad võisid olla armeenlased või kreeklased. Tema järgi on nimetatud İstanbuli Mimar Sinani Ülikool.