laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
BRDM-1

BRDM-1 (vene keeles Бронированная Разведывательная Дозорная Машина, Bronirovannaja Razvedõvatelnaja Dozornaja Mašina ehk Soomustatud luulepatrullsõiduk) on Nõukogude Liidu amfiibne luuresoomuk. Tegu oli Nõukogude Liidu esimese sihtotstarbelise luuremasinaga pärast soomusautot BA-64. BRDM-1 konstrueeriti soomustransportöör BTR-40 šassiile ja ülekandeseadmele ning see on maailma esimene omatüüpi masin. Kui BRDM-1 1957. aastal kasutusele võeti, oli selle põhiline eelis BTR-40 ees amfiibsus. Veel üheks unikaalseks omaduseks sõiduki disainis olid kaks paari kettajamiga abirattaid, mida sai alla lasta, et pakkuda mudasel maastikul täiendavat veojõudu. Soomukit toodeti aastani 1966, mil seda oli üle maailma kasutuses ligi 10 000. Aastal 1962 võeti relvastusse BRDM-2, millel on võimsam mootor ning paremad amfiibomadused.  Eritrea  Etioopia  Guinea – 10  Kasahstan  Kongo Vabariik  Kuuba – 50  Mosambiik – 51  Sambia – 44  Sudaan – 5  Transnistria  Vietnam – 50 Afganistan  Albaania  Angola Bulgaaria  Egiptus  Ida-Saksamaa  Iisrael  Indoneesia Liibüa  Nõukogude Liit  Omaan  Omaan  Peruu  Poola Rumeenia  Süüria  Tansaania  Tšehhoslovakkia  Uganda BRDM-2 D-442 FUG Kinnear, James (2008). Russian Armored Cars 1930-2000. Darlington, MD (USA): Darlington Productions Inc. Lk 210–241. ISBN 978-1-892848-05-5. ""Pancerni 2"". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. märts 2016. Vaadatud 6. veebruaril 2008. "Archived copy" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27. veebruar 2008. Vaadatud 3. novembril 2006.{{cite web}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) International Institute for Strategic Studies (2021). The Military Balance. Lk 465. ISBN 9781032012278. Kruger, Anton; Martin, Guy (23. august 2013). "Armed Forces for the Defence of Mozambique". Johannesburg: DefenceWeb. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. märts 2018. Vaadatud 19. märtsil 2018.{{cite web}}: CS1 hooldus: robot: algse URL-i olek teadmata (link) Tiraspol Hostel (13. aprill 2014). "Transnistria Army Tanks in center of Tiraspol!" (itaalia). Tiraspol Hostel. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. mai 2018. Vaadatud 7. augustil 2017.{{cite web}}: CS1 hooldus: robot: algse URL-i olek teadmata (link) Keegan, John (1983). World Armies (Second ed.). Basingstoke: Palgrave-Macmillan. Lk 16. ISBN 978-0333340790. Hebditch, David; Connor, Ken (1997). How to Stage a Military Coup: From Planning to Execution. New York: Skyhorse Publishing. Lk 164. ISBN 978-1510729698. Bachman, Ronald, toim (1991). Romania, a Country Study. Area Handbook Series (Second ed.). Washington, D.C.: Department of the Army, American University. Lk 269. ISBN 978-0160333453. International Institute for Strategic Studies (IISS) (1981). The Military Balance 1981-82. New York: Facts on File, Incorporated. Lk 21. ISBN 978-0517423325. "Hide and Peek, Syria's BRDM-2s". spioenkop.blogspot.com. September 2018.
Etnogenees

Etnogenees (vanakreeka keelest ἔθνος (éthnos) ehk rahvus ja γένεσις (génesis) ehk algus) on hõimu või rahva kujunemine. Rahvusriigi rajamine https://xn--snaveeb-10a.ee/search/unif/dlall/dsall/etnogenees/1[alaline kõdulink]
Chätrin Bagala

Chätrin Bagala (22. august 1967 Pärnu – 6. juuni 2012 Ungari) oli ungari taustaga Eesti filminäitleja. Ta mängis peaosa filmis "Karoliine hõbelõng" (1984). Chätrin Bagala veetis lapsepõlve Pärnus ning õppis Lydia Koidula nimelises Pärnu 2. keskkoolis. Ta lõpetas kooli kuldmedaliga. Aastatel 1985–1990 õppis ta Tartu Ülikoolis eesti kirjanduse erialal. Tema lõpudiplomi kuupäevaks oli 21. juuni 1990. "Karoliine hõbelõnga" filmiti suvel 1984 filmistuudios Tallinnfilm režissöör Helle Murdmaa käe all. Filmivõtted toimusid mitmes paigas Harjumaal, sealhulgas Jägala joa ümbruses. Chätrin Bagala mängis kuningatütar Karoliinet. Tema filmipartner Martin Veinmann mäletab Bagalat võtetelt kui eksootilist kaunitari, kelle naiivne imestamisvõime pani paljud temasse armuma. 2012. aasta mälestusartikli jaoks antud intervjuus ütles Veinmann Delfi ajakirjanikule järgmist: "See oli see aeg, kus kõik oli ees, ei olnud aega ega tulnud pähegi küsida, kaua see kestab. Mida tema mulle või mina talle õpetasin, oleks olnud hea tema enda käest küsida, aga tema õpetas minule küll palju. Aga mida, seda ei saa ma veel välja öelda. Me olime olnud liialt lähedased, et tuttavateks muutuda." Bagala oli "Karoliine hõbelõnga" üles võtmise ajal 17-aastane. 1990. alguses kolis Chätrin Bagala Ungarisse, kus elas Ibranyi mõisas Galgagyörkis. Ta oli kaks korda abielus (mõlemad abikaasad olid ungarlased) ja ta kasvatas üles kolm last. Abielust Laszlo Leheliga on tal poeg Martin-Erik ja tütar Dorothy-Maarja ning abielust Sabyga poeg Benedek Gabor. 2011. aasta novembris kolis Chätrin Bagala koos abikaasa Saby ja pojaga Tallinna, kus nad asutasid Männikul asuvas endises safaripargis Ungari maja. Jaanuaris 2012 avastati Bagalal vähk ja sama aasta juunis ta suri, olles 44-aastane. Ta maeti Vana-Pärnu kalmistule. https://www.geni.com/people/Ch%C3%A4trin-Bagala/6000000001969373796 https://www.imbd.com/name/nm1703086/[alaline kõdulink] https://elu.ohtuleht.ee/480920/eestis-oli-chatrin-printsess-ungaris-sai-temast-kuninganna- https://koidulag.edu.we/et/vilistlased-1985[alaline kõdulink] https //koidulag.edu.we/et/medaliga-lopetanud-1980-1989 https://www.geni.com/people/Ch%C3%A4trin-Bagals/6000000001969373796 https://kodu.it.we/~a40727/lopetanud/LPOTAH02.HTM[alaline kõdulink] uudis.net/597434 https://meediateek.we/en/photo/search?plid=10924250&l=0&sort=place_search[alaline kõdulink] https://kroonika.delfi.ee/artikkel/64516738/martin-veinmann-mida-chatrin-bagala-mulle-opetas-ei-saa-ma-veel-oelda https://uudis.net/597434 https://elu.ohtuleht.we/480920/eestis-oli-chatrin-printsess-ungaris-sai-temast-kuninganna-[alaline kõdulink] https://kroonika.delfi.we/artikkel/64506474/varalahkunud-chatrin-bagala-unistas-eestisse-naasmisest[alaline kõdulink] https://elu.ohtuleht.ee/479926/suri-filmi-karoliine-hobelong-naitleja-chatrin-bagala Chätrin Bagala andmekogus IMDb (inglise) Chätrin Bagala Genis Fotod "Karoliine hõbelõnga" võtteplatsilt Meediateegis. Artikkel Bagalast 1. juuni 2007 Pärnu Postimehes.
Sikambrid

Sikambrid oli germaani hõim, mis Rooma ajal paiknes Reini jõe idakaldal, tänapäeva Saksamaal, Hollandi piiri lähedal. Sikambre mainis esimesena Julius Caesar, kes nimetas neid germaanideks, kuid ei täpsustanud selle definitsiooni. Ei ole teada, kas sikambrid rääkisid mõnda germaani keelt või keldi keelt, kuna nad elasid n-ö Nordwestblocki piirkonnas, kus need kaks keelerühma kohtusid ning avaldasid mõlemad mõju. Kolmandaks sajandiks oli sikambrite ning nende naabrite aladest saanud frankide territoorium. Sikambrid olid selleks ajaks liikunud Rooma aladele. Germaani rahvaste loend Kimmerlased Le mythe de l'origine troyenne (prantsuse keeles) Archaeological search for Sicambria (ungari keeles)
Rax

Rax on mäestik Põhja-Lubjakivialpides Austria Alam-Austria ja Steiermargi liidumaade piiril. Selle kõrgeim tipp on Heukuppe (2007 m). Rax koos lähedalasuva Schneebergiga on traditsiooniline mägironimis- ja mägijalutusala ning seda kutsutakse Wiener Hausbergeks (Viini kohalikud mäed). Neid eraldab sügav Höllental ("Põrguorg"). Köisraudtee Raxseilbahn, mis algab mägede kirdejalamilt Hirschwangist ja oli esimene Austrias (ehitamine algas 1925. aastal), viib külastajad u. 1500 m kõrgusele ulatuslikule Raxi kõrgplatoole. See piirkond on Alam-Austria ja Viini matkajate lemmik. Platoo järsud küljed pakuvad erineva raskusastmega ronimisreise. Neid mägiradu (steige) ja alpihütte (hütten), mis pakuvad lihtsat majutust, on ehitanud ja neid hooldavad erinevad Austria Alpiklubid. Need püstitati 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses. Raxseilbahni mäejaam, 1540 m Ottohaus, 1640 m Gloggnitzi hütt, 1548 m Habsburghaus, 1785 m Karl Ludwig Haus, 1804 m Järvehütt, 1643 m Waxriegelhaus 1361 m Wolfgang Dirnbacheri hütt, 1477 m (vaid varjupaik) Alpenvereins Steig: Großes Höllental – Ottohaus Amaliensteig: Preiner Gscheid – Heukuppe Bärenloch: Hinternasswald – Bärengraben Bismarck Steig: Karl Ludwig Haus – Neue Seehütte Brandschneide: Kaiserbrunn – Bergstation Raxbahn Großes und kleines Fuchsloch: Preiner Gscheid – Heukuppe Gaislochsteig (endine Guido von List Steig): Großes Höllental – Dirnbacher Hütte Göbl-Kühn-Steig: Waxriegelhaus – Neue Seehütte Gamsecksteig: Nasskamm – Grasboden Alm Gretchen Steig: Preiner Gscheid – Karl Ludwig Haus Grosses Wolfstal (unmarkiert, Schiabfahrt!) Kaiserbrunn – Ottohaus Grosser Kesselgraben (Schiabfahrt!) Höllental – Gloggnitzer Hütte Gsolhirnsteig Gustav-Jahn-Steig: Verbindung Alpenvereinssteig – Ausstieg Gaislochsteig Hans-von-Haid-Steig: Prein an der Rax – Preiner Wand Hoyossteig: Großes Höllental – Rudolfsteig Kaiser Steig: Rehboden – Scheibwald Karl-Kantner-Steig: Waxriegelhaus – Karl Ludwig Haus Kontrußsteig: Reißtalerhütte – Waxriegelhaus Peter Jokl Steig: Hinternasswald – Scheibwald Preinerwandsteig: Prein an der Rax – Preiner Wand Preintalersteig: Großes Höllental – Wachthüttelkamm Reißtalersteig: Preiner Gscheid – Heukuppe Rudolfssteig: Höllental – Klobentörl Schlangenweg: Waxriegelhaus – Karl Ludwig Haus Schüttersteig: Verbindungsstrasse Nasswald/Hinternasswald – Scheibwald Seeweg: Ottohaus – Neue Seehütte Teufelsbadstubensteig: Großes Höllental – Wachthüttelkamm Törlweg: Knappenhof – Ottohaus Wachthüttelkamm: Höllental – Ottohaus Waxriegelsteig: Predigtstuhl – Waxriegelhaus Wildes Gamseck: Nasskamm – Grasboden Alm Wildfährte: Hinternasswald – Grasboden Alm Zikafahnlsteig: Scheibwald – Habsburghaus
Ötscher

Ötscher on 1893 meetri kõrgune silmapaistev tipp Alam-Austria edelaosas. Selle nimi on slaavi juurtega ja tõlgituna umbes kui "isa" deminutiiv. Ötscheri piirkond kuulub Ybbstali Alpidesse, mis on osa Põhja-Lubjakivialpidest. Lilienfeldi ja Scheibbsi ringkondade vaheline piir kulgeb otse üle tipu.
Dürrenstein (Ybbstali Alpid)

Dürrenstein (1878 m) on mägi Alam-Austrias Ybbstali Alpides. See asub Lunz am See vallas ja on üks piirkonna kõrgeimaid tippe.
Kahhovka veehoidla

Kahhovka veehoidla (ukraina Каховське водосховище) oli veehoidla Lõuna-Ukrainas Dnipro jõe alamjooksul. See rajati 1950ndatel ja hävis sõjategevuses 2023. aastal. Kahhovka veehoidla oli üks kuuest suurest veehoidlast Dnipro jõe kaskaadis. Veehoidla ulatus Zaporižžjast Nova Kahhovkani, selle pikkus oli 230 km ning see paiknes Zaporižžja, Dnipropetrovski ja Hersoni oblastite aladel. Kahhovka veehoidla oli Lõuna-Ukraina peamine veevarustuse allikas. Veehoidlast said alguse Kahhovka kanal, Põhja-Krimmi kanal ja Dnipro-Krõvõi Rihi kanal. Selle veega varustati Nikopol-Mangantsevi tööstuskompleksis asuvate kaevanduste, ettevõtete, linnade ja alevite veevarustussüsteeme. Veehoidla ääres asuvad Nikopoli, Enerhodari ja Kamianka-Dniprovska linnad koos jõesadamatega. Kahhovka hüdroelektrijaama ehitusel täideti veehoidla aastatel 1955–1958. Selle rajamisega moodustati laevadele Dnipro jõest ülesvoolu sõitmiseks süvaveetee. Kahhovka veehoidla alla jäi 221,3 tuhat hektarit põllumaad ja metsafondi, üle saja kolhoosi ning sovhoosi maa-ala, lisaks ujutati üle kümneid külasid ja kaks linna – Nikopol ja Kamianka-Dniprovska. Kahhovka hüdroelektrijaama okupeerisid Venemaa väed sissetungi ajal Ukrainasse 24. veebruaril 2022 ning said kontrolli alla ka veehoidla veetaseme reguleerimise. 2022. aasta novembri alguses avati tammi ülevoolud ja Kahhovka veehoidla veetase langes viimase kolme aastakümne madalaimale nivoole (üle 2 meetri), seades ohtu Lõuna-Ukraina niisutus- ja joogiveevarud ning Zaporižžja tuumaelektrijaama jahutussüsteemid. 2023. aasta mais saavutas veetase aga registreeritud kõrgeima taseme, veehoidla maht suurenes ohtlikult ja vesi hakkas üle paisu voolama. Juuni alguses purunes (suurel määral 6. juuni plahvatuse käigus) suur osa hüdroelektrijaama paisust, mille tõttu veehoidla hakkas tühjenema ja kümned asulad kannatasid üleujutuse all. Kahhovka hüdroelektrijaam Kahhovka Nova Kahhovka Hersoni oblast Водний фонд України: Штучні водойми — водосховища і ставки: Довідник, 2014 Каховське водосховище. Енциклопедія сучасної України (2012). Ковпак Л. В. Соціально-побутові умови життя населення України в другій половині XX ст. (1945-2000 рр.) Russia is draining a massive Ukrainian reservoir, endangering a nuclear plant. NPR. 6 February 2023. Lõuna-Ukraina põllud võivad Kahhovka veehoidla kao tõttu kõrbestuda. err.ee, 7. juuni 2023. Vene terroristid hävitasid üleöö Lõuna-Ukraina põllumajanduse. Maaleht, 7. juuni 2023. Kahhovka tammikatastroofis on hukkunud kolm inimest. Õhtuleht, 8. juuni 2023. За сутки Каховское водохранилище обмелело на 1 метр, на Херсонщине средний уровень подтопления − 5,6 м. pravda.com.ua, Четверг, 8 июня 2023.
Gedson Fernandes

Gedson Carvalho Fernandes (sündinud 9. jaanuaril 1999 São Tomés) on Portugali jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Beşiktaş. Fernandes sündis Portugali endises koloonias São Tomé ja Príncipes. 2009. aastal liitus ta Lissaboni Benfica noorteakadeemiaga Portugalis. Hooajal 2016/17 debüteeris ta klubi reservmeeskonnas Portugali esiliigas. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 7. augustil 2018 UEFA Meistrite Liiga eelringi mängus Fenerbahçe vastu. Nädal aega hiljem korduskohtumises võõrsil lõi ta Fenerbahçe vastu värava. Hooajal 2018/19 tuli Fernandes Benficaga Portugali meistriks. 2020. aasta jaanuaris läks ta Benficast 18-kuuks laenule Inglismaa kõrgliigaklubisse Tottenham Hotspur. Seal ta piisavalt mänguaega ei saanud ning 2021. aasta jaanuaris läks ta hooaja lõpuni laenule Türgi kõrgliigaklubisse Galatasaray. Hooaja 2021/22 esimeses pooles mängus ta taas Benficas. Sama hooaja teises pooles oli ta laenul Türrgi kõrgliigaklubis Çaykur Rizespor. 2022. aasta juulis siirdus Fernandes püsiva lepingu alusel Beşiktaşi. Beşiktaşega sõlmis ta nelja-aastase lepingu. Aastatel 2014–2021 mängis Fernandes Portugali noortekoondistes. 2016. aastal tuli ta Portugali kuni 17-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. Portugali jalgpallikoondises debüteeris Fernandes 6. septembril 2018 sõprusmängus Horvaatia vastu, kui tuli vahetusest sisse mängu lõpuminutitel. https://www.transfermarkt.com/gedson-fernandes/nationalmannschaft/spieler/337800 (vaadatud 7.6.2023)
Hakan Fidan

Hakan Fidan (sündinud 17. juulil 1968 Ankaras) on Türgi poliitik, diplomaat ja luureohvitser, ta on Õigluse ja Arengu Partei liige. Ta tegutses aastatel 2010–2023 Türgi julgeolekuteenistuse juhina. Ta on 2. juunist 2023 Türgi välisminister. Ta sündis aastal 1968 Ankaras. Ta teenis aastatel 1986–2001 Türgi armees allohvitserina, ta on õppinud allohvitseride koolis, elektrooniliste infosüsteemide koolituskeskuses ja maaväe keeltekoolis. Lühikest aega oli ta NATO kiirreageerimisjõudude koosseisus Saksamaal. Ta omandas Marylandi ülikoolis juhtimise ja politoloogia alal magistrikraadi ning doktorikraadi Bilkenti ülikoolist (asub Ankaras). Aastatel 2003–2007 juhtis ta Türgi koostöö- ja koordineerimisagentuuri. 2007. aasta novembris määrati ta ministrite presiidiumi aseriigisekretäriks. 27. maist 2010 kuni 10. veebruarini 2015 oli ta Türgi julgeolekuteenistuse juht. Ta lahkus oma kohalt, et kandideerida Õigluse ja Arengu Partei nimekirjas 2015. aasta Türgi parlamendivalimistel. 9. märtsil 2015 loobus ta oma kandidatuurist ja naasis eelmisele ametikohale. Aastal 2009 osales ta Oslos Kurdistani Töölispartei salakõnelustel ja rääkis ka Abdullah Öcalaniga. 3. juunil 2023 määrati ta Türgi välisministriks. Ta on abielus Nuran Fidaniga ja neil on kolm last.
Schizopora

Schizopora on klassi Agaricomycetes kuuluv kandseente perekond. Schizopora paradoxa – end. veider näsanahkis Schizopora andmebaasis eElurikkus.
Veider näsanahkis

Veider näsanahkis (Schizopora paradoxa) on klassi Agaricomycetes kuuluv kandseente liik. Veider näsanahkis on seene endine nimii ja see kuulus näsanahkise perekonda. Veider näsanahkis andmebaasis eElurikkus.
Kastiilia kuningriik

Kastiilia Kuningriik (hispaania keeles Reino de Castilla, ladina keeles Regnum Castellae) oli keskaegne riik Pürenee poolsaarel. Ilmselt tuleb Kastiilia nimi piirkonna linnustest (hispaania keeles castillo). Kastiilia Kuningriigi eelkäija oli Leóni Kuningriigi idaosas asunud Kastiilia krahvkond. Kümnendal sajandil hakkasid kohalikud krahvid enda autonoomiat kasvatama ning 1065. aastal sai Kastiilia Kuningriigist eraldi riik. Aastatel 1072–1157 olid Kastiilia ja Leon taas üks riik ning aastast 1230 Kastiilia enam eraldi riik ei olnud. Kastiilia kuningad korraldasid Põhja-Pürenee poolsaarele vallutusretki ning laiendasid enda alasid Al-Ándalusi moslemite arvel. Kastiilia ja Leoni kuningriikide ning nende lõunapoolsete vallutuste ühendnimi on Kastiilia Kroon. Hiljem hakkasid selle alla kuuluma ka ülemerevaldused. Kastiilia nõukogu Kastiilia Kroon Kastiilia heraldika Hispaania ajalugu Guillén, Fernando Arias. (2013). "A kingdom without a capital? Itineration and spaces of royal power in Castile, c.1252–1350". Journal of Medieval History, Vol. 100(4). B. Collins, Wallace (2004). Orientation: A Journey: Trip Through Europe Asia And Africa. University of Pittsburgh Press. Lk 428. ISBN 9780595310630. The Kingdom of Castile (1157–1212) : Towards a Geography of the Southern Frontier History of the County of Castile – The origins of Castile
Liblik

Liblik on eesti perekonnanimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Liblik 354 inimesel: 156 mehel ja 198 naisel. Perekonnanimede levikult oli Liblik meeste puhul 441. kohal ja naiste puhul 345. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Liblik vanuserühmas 5–9, kus neid on 10 000 elaniku kohta 3,06. Nimi oli kõige sagedasem Põlva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 8,61 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Võrumaal Rõuge, Põlva, Kanepi ja Vastseliina kihelkondades, Tartumaal Äksi ja Maarja-Magdaleena kihelkonnas, Järvamaal Koeru kihelkonnas ning ning Viljandimaal Paistu kihelkonnas kümnel korral nimeks Liblick ja Liblik. Nimede eestistamisel võeti Liblik aastatel 1935–1940 uueks perekonnanimeks 16 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Anson, Berlokko, Ivanov, Klimpmann, Leipsig, Liblikas, Liblikman, Liblikmann, Simanovski (4 juhul), Siimanovski, Vacker, Vilmann ja Villmann. Ago Liblik, eesti ettevõtja (1967–2016) Ester Liblik, eesti muusikapedagoog (1957–) Prits Liblik, eesti ettevõtja (1944–2012) Raino Liblik, eesti koolijuht (1977–) Tullio Liblik, eesti ärimees (1964–) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 08.06.2023) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Liblik. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Liblik. Liblik statistikaameti andmebaasis
Ligi

Ligi on eesti perekonnanimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Ligi 139 inimesel: 55 mehel ja 84 naisel. Perekonnanimede levikult oli Ligi meeste puhul 1841. kohal ja naiste puhul 1193. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Ligi vanuserühmas 5–9, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,65. Nimi oli kõige sagedasem Saare maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 18,23 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Saaremaal Kaarma kihelkonnas Elme mõisavallas ja Muhu kihelkonnas Muhu-Suuremõisa mõisavallas kahel korral nimeks Liggi (normaliseeritult Ligi). Herbert Ligi, eesti ajaloolane (1928–1990) Jürgen Ligi, eesti poliitik (1959–) Katre Ligi, eesti luuletaja, tõlkija ja toimetaja (1953–) Priit Ligi, eesti arheoloog (1958–1994) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 08.06.2023) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Ligi. Ligi statistikaameti andmebaasis
Maycon

Maycon de Andrade Barberan (sündinud 15. juulil 1997 São Paulos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Corinthians. Ta alustas Corinthianses ka klubikarjääri. Corinthianse noorteakadeemiaga liitus ta 2009. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2016. aasta veebruaris. 2016. aasta teises pooles oli ta laenul Brasiilia kõrgliigaklubis Ponte Preta. 19. oktoobril 2016 lõi ta 3:0 võidumängus oma esimese värva Brasiilia kõrgliigas. 2017. aastal kuulus Maycon Corinthianse põhikoosseisu ning tuli samal aastal klubiga Brasiilia meistriks. 2018. aasta juunis sõlmis Maycon viieaastase lepingu Ukraina kõrgliigaklubiga Donetski Šahtar. Hooaegadel 2018/19 ja 2019/20 tuli ta Šahtariga Ukraina meistriks. 2022. aasta märtsis naasis Maycon Šahtarist laenule Corinthiansesse. Aastatel 2013–2020 mängis Maycon Brasiilia noortekoondistes. Corinthians Campeonato Brasileiro Série A: 2017 Campeonato Paulista: 2017, 2018 Donetski Šahtar Ukraina kõrgliiga: 2018–19, 2019–20 Ukraina karikas: 2018–19 Ukraina superkarikas: 2021 https://int.soccerway.com/players/maycon-de-andrade-barberan/433352/ (vaadatud 8.6.2023) "Kоринтианс арендовал Майкона". shakhtar.com (vene). FC Shakhtar Donetsk. 31. märts 2022. Vaadatud 31. märtsil 2022.  Maycon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Warmia

Mitte segi ajada Warmia-Masuuria vojevoodkonnaga. Warmia (poola keeles Warmia, ladina keeles Varmia või Warmia, saksa keeles Ermland, Warmia murrakus Warńija, leedu keeles Varmė, preisi keeles Wārmi) on ajalooline ja etnograafiline piirkond Poola põhjaosas, osa ajaloolisest Preisimaast. Ajaloolised pealinnad on Frombork ja Lidzbark Warmiński ning suurim linn Olsztyn. Warmia on tänapäeval osa Warmia-Masuuria vojevoodkonnast. Ajaloolise piirkonna pindala on ligi 4500 km2 ning seal elab praegu umbes 350 000 inimest. Tähtsamad vaatamisväärsused on Fromborki Katedraalimägi, Olsztyni ja Lidzbarki piiskopilinnused, Reszeli vanalinn ja Gietrzwałdi pühakoda, kus on olnud neitsi Maarja ilmumisi. Geograafiliselt on Warmias hulganisti järvi, see asub Łyna jõe ülemjooksul ja Pasłęka paremkaldal. Loodes piirneb Warnia Wisła lahega. Piirkonnas on palju arhitektuurimälestisi nii gooti, historitsistlikus, renessanss-, barokk-, uusklassitsistlikus kui juugendstiilis. Warmia on osa ajaloolisest Preisimaast, kus elasid preislased ning hiljem peamiselt sakslased ja poolakad. Warmial on ajalooliselt olnud tugevad sidemed naaberpiirkonna Masuuriaga, kuid jäi katoliiklikuks ja kuulus aastatel 1454–1772 otse Poolale. Masuuria oli Poola osa Saksa ordu ja Preisimaa Hertsogiriigi läänina ja muutus suures osas luterlikuks. Warmias on olnud aegade jooksul võimul mitmed rahvad ja riigid, mh preislased, Saksa ordu, Poola Kuningriik ja Preisi Kuningriik. Piirkond on ajalooliselt tihedalt seotud olnud Warmia peapiiskopkonnaga (varem Riia peapiiskopkonna Ermlandi piiskopkond). Rahvaetümoloogia järgi on Warmia nimi tulnud Preisi juhi Warmo nimest ning saksakeelne Ermland tema naise Erma nimest. Ermlandi piiskopkond Warmia peapiiskopkond Ermlandi piiskop Linguistic map Poland 1912 Górski, Karol (1949). Związek Pruski i poddanie się Prus Polsce: zbiór tekstów źródłowych (poola ja ladina). Poznań: Instytut Zachodni. Lk 96–97, 214–215. Ermland, Heilsberg, Culm, Riesenburg, Samland bishoprics on 1615 list of Imperial Offices (Ordines Imperii) Region of Varmia Varmia and Mazuria Catholic Ermlanders page ca. 1547 map of Prussia including Warmia[alaline kõdulink] Heilsberg Epicopate Warmia in Prussia map of 1755
La Serena

La Serena ([la seˈɾena]) on linn Põhja-Tšiilis, Coquimbo piirkonna pealinn. Linn asutati 1544. aastal ja see on vanuselt teine linn Tšiilis pealinna Santiago järel. 2012. aastal oli linnas ligikaudu 200 000 elanikku. See on üks Tšiili kiiremini arenevaid piirkondi. La Serena on tuntud turismisihtpunkt nii Tšiili kui ka Argentina elanikele, eriti suvel rannahooajal. Linnas asub La Serena ülikooli peakompleks ja La Serena katedraal on La Serena peapiiskopkonna keskus. La Serena asub otse Vaikse ookeani ääres, umbes 470 km Santiagost põhjas ja Coquimbo läheduses. Linnast ida pool asub Río Elqui jõe org Valle del Elqui, mis on Tšiili põhjapoolseim viinamarjaviljeluse piirkond. Linna taga kõrgub Cerro Grande. Linna keskel asub väljak Plaza de Armas, mille ääres asub katedraal ja teised kirikud. Linnas on mitu väikest turgu ja kaubatänavad. Linnas on palju muuseume. Ookeani ääres on mitu valge liivaga supelranda. Võimalik on teha väljasõit Isla Damase saarele, samuti väljasõite piirkonna orgudesse. Valle del Elqui alal asub mitu rahvusvahelise tähtsusega observatooriumi. Tänav katedraali ees Jaapani aed La Serena ja Coquimbo Liivarand La Serena tuletorn Francisco de Aguirre avenüü vaatega tuletornile 2017. aasta Tšiili rahvaloendus, vaadatud 12.01.2021.