laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jägala mõis

Jägala mõis (saksa keeles Jaggowal, Jacowall) oli rüütlimõis Jõelähtme kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Jõelähtme valda. Jägala oli 1281. aastast Tallinna piiskopi mõis. Rootsi ajal läks mõis Rootsi krooni valdusesse, seejärel oli valdus läänistatud erinevatele perekondadele (Kursell, Bielke, De la Gardie ja Scheiding). Mõisat on esimest korda nimetatud 1424. 1594. aastal doneeris Rootsi kuningas Karl IX Jägala teenistuse eest Heinrich Kursellile, mis hiljem tagasi võeti ja Tallinna lossi alla sai. Alates 18. sajandist kuulus mõis pikka aega Brevernitele. Mõisa väike barokne peahoone ehitati arvatavasti 1750–1780. Peahoone on säilinud tänapäevani. 1920. aastatest kuulub mõisasüda Eesti sõjaväele. Jägala mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 25.10.2015) Jägala mõis (Jõelähtme khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Jägala küla Jägala mõis Eesti mõisaportaalis Jägala mõis (Jõelähtme khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Torpeedo

Torpeedo on jõuseadme abil vee all või pinnal liikuv, veesõiduki (laeva) tabamiseks ja uputamiseks valmistatud lõhkekeha. Torpeedo ideele tuli Austria keisririigi mereväe fregatikapten Johann Blasius Luppis. 1861. aastal pakkus ta oma leiutist Austria valitsusele, kuid too ei olnud sellest huvitatud. 1864. aastal kohtas Luppis inglise inseneri Robert Whitheadi ning suutis teda veenda oma idee perspektiivsuses. Luppise ja Whitheadi koostööna valmiski 1866. aastal esimene torpeedo. Algul oli torpeedo aeglane ja tema tegevusraadius väike. Torpeedo ehk esialgse nimega "iseliikuv miin" muutis allveelaevad ohtlikeks sõjalaevadeks. Kulus pool sajandit, et teha torpeedost tõeliselt surmakülvav relv. 22. septembril 1914 kohtas Saksa allveelaev U 9 Põhjamerel kolme Suurbritannia soomusristlejat. 450 meetri kauguselt laskis komandör Otto Weddigen välja esimese torpeedo, mis tabas ristlejat Aboukir. Ahtrisse tabatud ristleja hakkas vajuma. Inglased arvasid, et sattusid miinile ning sõitsid Abourkiri juurde, et peale võtta uppuvaid meremehi. U 9 lähenes veelgi ja lasi 270 meetri kauguselt välja veel kaks torpeedot. Sellest ajast peale peeti allveelaeva pealveelaevale ohtlikuks vastaseks. Tänapäeval on torpeedorelvastuse kasutamine pealveelaevadel vähenenud. Selle põhjuseks on rakettrelvade areng ja levik. Siiski on torpeedod efektiivse relvana jätkuvalt kasutusel. Eriti olulised on torpeedod allveelaevade relvastuses ja allveelaevadevastase relvana. Torpeedo võib olla kas juhitamatu või juhitav. Juhitavate torpeedode juhtimine toimub kas juhtme abil või raadio teel. Jõuallikana kasutatakse kas tahkekütuse-, vedelkütuse-, gaasi- või elektriajamit. Tänapäevaste seeriatorpeedode tippkiirused jäävad üldiselt alla 100 sõlme. Torpeedo tulistatakse tavaliselt välja torpeedoaparaadist, mis võib olla ühe- või mitmetoruline. Torpeedoaparaat võib asuda pealveelaeva tekil või ka allveelaevas, samuti maismaal või õhusõidukis. Torpeedo võib olla kinnitatud õhusõiduki sisse või külge. Tänapäeval on torpeedodega relvastatud sõjalaevad – peamiselt hävitajad, ristlejad ja allveelaevad –, kuna spetsiaalsed torpeedokaatrid on minevikku jäämas. Torpeedokaater Inimtorpeedo Meremiin AUV, ROUV, USV, UUV Entwicklung der Torpedowaffe
Kurna mõis

Kurna mõis (saksa keeles Cournal) oli rüütlimõis Jüri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Rae valda. Mõisat mainiti esimest korda 1384. Mõis kuulus alates 19. sajandist pikka aega Knorringutele. Mõisa esinduslik puust peahoone ehitati 19. sajandi lõpul. Peahoone hävis 2002. aasta tulekahjus, mille tagajärjel jäi alles vaid tiibhoone ja varemed. Mõisa alal on kaitsealune Kurna mõisa park. Kurna mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 25.10.2015) Kurna mõis Eesti mõisaportaalis
Nabala mõis

Nabala mõis (saksa keeles Nappel) oli rüütelkonnamõis Jüri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Kiili valda. Mõisat mainiti esimest korda 1510. Tollal kuulus see Tallinna Mihkli tsistertslaste nunnakloostrile. Tollal oli see arvatavasti kindlustatud kivihoone ehk väikelinnus. Nabala mõis kuulus hiljem ka Eestimaa rüütelkonnale ning Nabala ja Pääbo kõrvalmõisa tulu läks peamiselt Eestimaa rüütelkonna maanõunike kolleegiumile. Tänapäevani säilinud ühekorruseline kivist peahoone ehitati arvatavasti 19. sajandil. 20. sajandi lõpus läks mõis eravaldusse ja fassaadi ette ehitati palkon. Nabala mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 25.10.2015) Nabala mõis Eesti mõisaportaalis
Rae mõis

Rae mõis (saksa keeles Tydenkull, Johannishof) oli linnamõis Jüri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõisasüda Harju maakonda Rae valda.. 1279. aastal kinkis Taani kuningas Patika veski koos maadega Tallinna Jaani seegi hospidalile. Ca 1330. aastal on mainitud Vaskjala küla omanikuna Gadeke van Parenbecke't, tema järglane, Hannes, müüs 1390. aastal Vaskjala küla ja mõisa Tydenkulli uuele omanikule Tyle Tolkele. 1390. aastal mainiti esmakordselt mõisa „hof to Tydenkull", kui see kuulus[viide?] Tallinna Jaani seegile. Mõis Tydenkull eestipärase nimega Tiidokülamõis, asetseski praeguse Rae mõisa kohal. 1419. aastal kinnitas ordumeister Vaskjala, Limu, Karla, Assaku, Kautjala ja Hobunurme külad ning mõisa Tydenkull Lambrecht Tolke nimele. Tolke sugukonna järel esineb ürikuis uue omanikuna Lode sugukond. 1475. aastal mainitakse Vaskjala küla omanikuna Hermen (Hermann) Lode't (mainitud 1473, 1500, surn. 1521), sest ta pantis Vaskjala külast 4 talu Tallinna Jaani haigemajale. Tänu annetuste (enamikus kinnisvarade ja maavalduste) tõttu oli Jaani seek rikas asutus. Seegid omasid ohtrate annetuste tõttu suuri kapitale, mis laenati välja 6 protsendiga. Loded laenasid mitmel korral Jaani haigemajalt raha ja pantisid üks küla teise järel. 1503. aastal oli mõis (Hof Tydenkull) läänistatud Herman Lodele. Hiljem läks mõis Tallinn rae valdusse. 1627. aastal anti jumalalaeka ja rae nõusolekul ning senise rentniku Bernhard von Gertteni surma järel, linnale kuuluv Rae mõis Georg von Wangersheimile valitseda. Talle anti luba mõisas oma kariloomi pidada ning kohustati oma vahenditest tasuma mõisavalitseja palgakulu. Rootsiaegse mõisate reduktsiooni ajal, 1688. aasta reduktsioonikomisjoni otsusega tunnistati Rae reduktsiooni alla mittekuuluvaks. Talud said koolile, kirikule ja hospidalile, peamiselt siiski kirikule kui Jumalalaeka /Gotteskasten/ omanikule. 1694. aastal liideti Rae mõisa Kautjala küla 5 3/4 adramaad ja tehti sellest eraldi Kautjala kõrvalmõis, mis sai iseseisvaks 1755. aastal. 18. sajandil oli mõisal erinevaid rentnikke, 1755. aastal on rentnik lesestunud von Middendorff. 1797. aastal pantis Otto Gustav von Budberg, Rae 90 aastaks õuenõunik Wilhelm von Wrangellile. 1880. aastal omandas Rae mõisa Tallinna linna Jumalalaegas (Stadt-Gotteskasten). Mõisa ühe majanduskorrusega (kõrge soklikorrus) ja ühe peakorrusega historitsistlik kivist peahoone ehitati 1850. aastatel. Hans Feldmann, Johannishof, Baltisches historisches Ortslexikon: Estland (einschliesslich Nordlivland), Böhlau Verlag Köln Weimar, 1985 s. 154 Rae mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 25.10.2015) Rae mõis (Jüri khk), Kinnistute register Mihkel Aitsam, Rahutused Rae mõisas, Päewaleht, nr. 132, 16 mai 1939 Haiglad vanas Tallinnas Esimene oli pidalitõbila, Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet, 12 mai 1976 Rae mõis Eesti mõisaportaalis Mihkel Aitsam. Rahutused Rae mõisas, Päewaleht, nr. 132, 16 mai 1939
Eesti muusikapäev

Eesti muusikapäev (ka Tartu Muusikapäev) oli 4. juulil (vkj 21. juunil) 1909 Tartus toimunud muusikasündmus. Muusikapäeval osales 147 laulukoori 2800 lauljaga, keda kuulas 18 000 inimest. Muusikapäeva muusikajuhid olid Artur Kapp ja Mihkel Lüdig. http://kreutzwald.kirmus.ee/et/lisamaterjalid/ajatelje_materjalid?item_id=894&table=Events (vaadatud 27.10.2015)
Eestimaa Põllumajanduse Selts

Eestimaa Põllumajanduse Selts (nimetatud ka Eestimaa Põllumajanduse Ühing; saksa keeles Estländische Landwirtschaftliche Gesellschaft, Estländische Landwirtschaftliche Verein) oli Eestimaal 1839 asutatud selts. Seltsi eesmärk oli kõigi Eestimaa põllumajandusharude ja nendega seotud tehniliste käsitööalade edendamine, kusjuures esijoones peeti silmas nii Eestimaa talupoegade majanduslikku olukorda kui ka nende vahekorda mõisnikega. Põhikirja kohaselt asutasid seltsi Tallinnas 9. märtsil 1839 Sagadi mõisnik, Eestimaa Rüütelkonna sekretär ja Eestimaa maanõunik aastail 1839–1883 Eduard von Fock, Koigi mõisnik Otto Magnus von Grünewaldt ja dr Carl Hueck (1811−1889). Otto Magnus von Grünewaldt oli 1839–1848 ka seltsi esimees. Seltsi haru- ehk tütarseltsid olid: Läänemaa Põllumajanduse Selts (1872), Läänemaa Põllutöö ja -Töönduse Edendamise Selts (1896), Virumaa Põllumajandusselts (1869), Koeru Põllumajanduse Selts, Väike-Maarja Põllumajanduse Selts (1896), Rapla Põllumajanduse Selts ja Viru-Nigula Põllumajanduse Selts (1898). Seltsil oli Virumaal Veltsi mõisas kontroll-laboratoorium, mis hiljem viidi Tallinna, kus see tegutses 1912-1917. Aastast 1896 korraldas selts Tallinnas iga-aastasi Eestimaa põllumajanduse ja käsitöö näitusi. 1839–1848, Otto Magnus von Grünewaldt Koigi mõisast 1848–1857 krahv Alexander von Keyserling (1815–1891) Raikküla mõisast, 1857–1860 Alexander von Grünewaldt (1805–1886) Esna mõisast, 1860–1863 vabahärra Constantin von Ungern-Sternberg (1815–1872) Harku mõisast, 1863–1876 parun Bernhard von Uexküll (1819–1884) Vigala mõisast, 1876–1879 krahv Alexander von Keyserling (1815–1891) Raikküla mõisast, 1878–1886 parun Eduard von Maydell (1830–1899) Paasvere mõisast, 1886–1893 Georg von Grünewaldt (1835–1901) Koigi mõisast, 1893–1895 krahv Leo von Keyserling (1849–1895) Raikküla mõisast, 1895–1904 Walter von Grünewaldt (1843–1930) Esna mõisast, 1904–1905 Walter von Samson-Himmelstierna (1855–1924) Tuula mõisast, 1905–1907 parun Otto von Budberg (1850–1907) Vanamõisa mõisast, 1907–1916 parun Theodor Pilar von Pilchau (1858–1916) Valgu mõisast, 1918–1920 Arthur von Grünewaldt (1868–1929) Triigi mõisast 1920–1925 Eduard von Bodisco (1863–1940) Kasari mõisast Akadeemiline Põllumajanduse Selts (asutatud 1920) Liivimaa Üldkasulik ja Ökonoomiline Sotsieteet Saaremaa Põllumajanduslik Selts (asutatud 1818) Eestimaa Põllumeeste Keskselts, Põhja-Liivimaa Põllutöö Keskselts Eestimaa Aiandusselts Karl Annuk, Taimekasvatuslikust katsetegevusest Eestimaal ja Põhja-Liivimaal XIX sajandil ja XX sajandi kahel esimesel aastakümnel (vaadatud 27.10.2015) Rosenberg, Tiit, Baltisaksa põllumeesteseltside võrgustiku kujunemisest. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2013, lk 59 Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 158 Tiit Rosenberg, Baltisaksa põllumeesteseltside võrgustiku kujunemisest, Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2013, lk 38 Rosenberg, Tiit, Baltisaksa põllumeesteseltside võrgustiku kujunemisest. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2013, lk 50-51 Fond 134 – Eestimaa Põllumajandusühing (1026 säilikut), Eesti Ajaloomuuseum (EAM)
Tartu Saksa Käsitööliste Selts

Tartu (Saksa) Käsitööliste Selts (saksa keeles Dorpater Handwerker Verein) oli 19. sajandi II poolel Tartus baltisakslaste asutatud käsitöölisi ühendav selts. Seltsi eesmärk oli ühendada käsitöölisi, parandada nende kutselisi oskuseid ja haridustaset, pakkuda liikmetele vaba aja veetmise viise. 28. detsembril 1860. aastal asutas Ludwig Bandelier koos 9 kohaliku käsitööselliga ametivendade seltsi (sks k Gesellenverein). 1861 võttis selts omale nime Tartu Käsitööliste Selts. Seltsi põhikiri kinnitati 1862. 19. sajandi lõpul oli seltsis peale käsitööliste ka kaupmehi, literaate, aadlikke-mõisnikke, pastoreid jt. Seltsi juures tegutsesid mitmed ringid ja komiteed: laulu- ja muusikaring, kirjanduskomitee, draamasektsioon (hiljem kasvas sellest välja Tartu Dramaatiline Ühing), huumorikomitee, teatrikomitee ehk teatrikonsortsium, puuviljakasvatuse ja aianduse osakond (saksa keeles Gartenbauverein), uisutee komitee, keegli- ja piljardimängukomitee jt. Selts viis läbi ka joonistuskursuseid (Tartu Saksa Käsitööliste Seltsi joonistuskool). 1870 asutas selts Tartu Suveteatri. Teatrihoone hävis 1904. aasta tulekahjus ja uus maja (praegune Vanemuise teatri väike maja) ehitati 1910. 1939. aasta baltisakslaste ümberasumise tõttu seltsi tegevus hääbus ja selts suleti 1940. http://www.eha.ee/fondiloend/frames/fond_prop.php?id=2616 (vaadatud 27.10.2015) Seltsist Eesti Riigiarhiivis
Linnak

Linnak on mingi domineeriva funktsiooniga linnapiirkond või ehitiste kompleks. Näiteks: kunstilinnak spordilinnak sõjaväelinnak teaduslinnak tehnoloogialinnak turunduslinnak tööstuslinnak ärilinnak ülikoolilinnak asum teaduspark tehnopol
Agderi Ülikool

Agderi Ülikool (norra keeles Universitetet i Agder) on Norra avalik-õiguslik ülikool, millel on kaks linnakut, üks Kristiansandis ja teine Grimstadis. Õppeasutus loodi kõrgkoolina (høgskole) 1994. aastal ning sai ülikooli staatuse aastal 2007. Ülikoolis õppis 2015. aastal ligi 12 000 üliõpilast. Koduleht
Athée

Athée on vald Prantsusmaal Côte-d'Ori departemangus Athée on vald Prantsusmaal Mayenne'i departemangus lisaksː Athée-sur-Cher on vald Prantsusmaal Indre-et-Loire'i departemangus
Athie

Athie võib tähendada järgmist: Athie on vald Prantsusmaal Côte-d'Ori departemangus. Athie on vald Prantsusmaal Yonne'i departemangus.
Tõnis Kalberg

Tõnis Kalberg (sündinud 11. augustil 1975) on Eesti poliitik. Kalberg on 2001. aastast Keskerakonna liige. Ta on 2013. aastast Sillamäe linnapea. Ta on 2003. aastast Sillamäe Eesti Seltsi juhatuse liige ning 2004. aastast Sillamäe Spordiliidu Kalev juhatuse liige. Kalberg oli 2007–2012 Ida-Virumaa Spordiliidu juhatuse liige.
Oleg Efrim

Oleg Efrim (sündinud 7. novembril 1975 Corneștis Ungheni rajoonis) on Moldova poliitik (Moldova liberaaldemokraatlik partei). Ta oli Moldova justiitsminister. Ta on lõpetanud 1997. aastal Moldova Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Ta oli 6. maist 2011 kuni 10. detsembrini 2014 Moldova justiitsminister (Vlad Filati teises valitsuses ja Iurie Leancă valitsuses).
Kõrgreljeef

Kõrgreljeef (itaalia keeles alto rilievo, prantsuse keeles haut-relief) on reljeefi tüüp, mille puhul skulpturaalne kujutis on töödeldud väga kõrgena ja figuurid eenduvad taustast enam kui poole oma mahust. Kõrgreljeefi puhul tekib sageli mulje peaaegu ümarplastilisest teosest. Kõrgreljeef rooma hauamonumendil Stseen Junius Bassuse sarkofaagilt Benedetto Antelami "Ristiltvõtmine", 1178 Benedetto da Rovezzano reljeef muuseumis Firenzes, 15. sajand "Karjaste kummardamine", Francesco Grassia, 1674 Rodini "La Porte de l'Enfer" 'Põrguvärav' Madalreljeef Ümarplastika "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 27. oktoobril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
Karnak

Karnak ehk Karnaki templid on templite kompleks Luxori kubernerkonnas Egiptuses. Kompleks koosneb tänapäeval templite ja muude ehitiste varemetest. Kompleksi ehitamist alustati Senusret I valitsusajal 20. sajandil eKr. Enamik tänapäevani säilinud ehitistest pärineb Uue riigi ajast (16.-11. sajand eKr). Karnaki piirkond oli Vana-Egiptuses üks tähtsamaid tseremooniate korraldamise ja jumalate austamise kohti.
Shakespeare's Sister

Shakespeare's Sister (eesti keeles Shakespeare'i õde) võib olla: Shakespears Sister, Siobhan Fahey asutatud pop-rokkansambel "Shakespeare's Sister", ansambli The Smiths laul Osa Virginia Woolfi esseest "A Room of One's Own", mis räägib väljamõeldud tegelasest Judith Shakespeare'ist. Õige Judith Shakespeare oli hoopiski William Shakespeare'i ja Anne Hathaway tütar. Joan Shakespeare, William Shakespeare'i õde
Tuula mõis

Tuula mõis (saksa keeles Thula) oli rüütlimõis Keila kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõisasüda Harju maakonna Saue valla Tuula küla territooriumile. Mõis asutati 1603. Tuula mõisal on olnud palju omanikke, sh von Rentelnid, von Tollid, von Baranoffid, von Rehekampffid, Samson - Himmelstjernad. Mõisa ühekorruseline peahoone ehitati 1800. Peahoonest on säilinud vaid vasak hoonetiib, mida kasutatakse elamuna. Tuula mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 28.10.2015) Tuula ms, www.eki.ee Tuula mõis (Keila khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Tuula mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Tuula mõis Eesti mõisaportaalis Tuula Mõisa Rohtaed & Tall
Üksnurme mõis

Üksnurme mõis (saksa keeles Uxnorm) oli rüütlimõis Keila kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Saku valda Üksnurme küla lähedale. Mõis asutati 1630. aastatel. Mõisal on olnud palju omanikke. Mõisa kahekorruselise peahoone ehitasid 1860 Pahlenid. Üksnurme mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 28.10.2015) Üksnurme ms, www.eki.ee Üksnurme mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Üksnurme mõis Eesti mõisaportaalis Üksnurme (Keila khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Oru mõis (Kose)

Oru mõis (saksa keeles Orrenhof) oli Tuhala mõisa kõrvalmõis Kose kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Kose valda. Mõis asutati 1663. Mõisal oli palju omanikke. Mõisa peahoone põles 1905 ja pärast tulekahju ehitati vanadele müüridele kivist esimene korrus ja puust teine korrus. Oru mõis (Kose) Eesti mõisaportaalis (vaadatud 28.10.2015) Oru mõis (Kose) Eesti mõisaportaalis
Oru mõis

Oru mõisa nime kandis mitu Eesti mõisat: Oru mõis (Orrenhof), rüütlimõis Lääne-Nigula kihelkonnas Läänemaal Oru mõis, (Orromois) Aseri mõisa karjamõis Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal Oru mõis (Orro), poolmõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal peahoone Oru loss Oru mõis (Orrenhof), Tuhala kõrvalmõis Kose kihelkonnas Harjumaal
Paunküla mõis

Paunküla mõis (saksa keeles Paunküll) oli rüütlimõis Kose kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Kose valda. Mõisat mainiti esimest korda 1493, 17. sajandi keskel kuulus Vietinghoffidele. Mõisal oli hiljem palju omanikke, aga ajavahemikus 1750-1754 omasid mõisat Hagemeisterite suguvõsa ja Hagemeisterite perekonnale jäi mõis 1919. aasta mõisate riigistamiseni, kui rentnikuks sai Julius von Hagemeister. 19. sajandi alguses ehitati stiilne ühekorruseline klassitsistlik peahoone, mis 1905 põles maha. Põlenud peahoone asemele ehitati historitsistlik hoone. 1905. aasta sündmuste keerises pandi mõis põlema ja see sai tugevasti kannatada. Kahju hinnati hiljem 33 000 rublale. Mihkel Aitsami kirjeldab mõisas toimunud rüüstamist järgnevalt: „13. detsembril [1905] ilmus Julius von Hagemeisteri Paunküla mõisa 150-meheline salk. Esiti korjati valitsejalt relvad, siis purustati mõisa sisustus ja lõpuks süüdati härrastemaja põlema. Viinavabrikus peksti kõik segi ja piiritus lasti maha.“ Paunküla mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 28.10.2015) Essen, Nicolai von: Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft, Reprint der Ausg. Tartu 1935, Hannover-Döhren, 1971, seite 401 Paunküla mõis (Kose khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Aitsam, Mihkel. 1905. aasta revolutsioon ja selle ohvrid Eestis. Tartu: "Ilmamaa", 2011. Lk 122, 283. Paunküla mõis Eesti mõisaportaalis Paunküla mõis (Kose khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Pikavere mõis

Pikavere mõis (saksa keeles Pickfer) oli rüütlimõis Kose kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Raasiku valda. Mõisat on esimest korda mainitud aastal 1446. Mõisa piklik ühekorruseline klassitsistlik peahoone on ehitatud 19. sajandi alguses. 1939 ehitati see ümber koolihooneks. Pikavere mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 28.10.2015) Pikavere mõis Eesti mõisaportaalis
Tammiku mõis

Tammiku mõisa nime on kandnud mitu Eesti mõisat: Tammiku mõis (Tammik), rüütlimõis Kose kihelkonnas Harjumaal Tammiku mõis (Tammik), rüütlimõis Simuna kihelkonnas Virumaal Tammiku mõis (Eichenhain), rüütlimõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal Tammiku mõis (Tammik), Aruküla kõrvalmõis Koeru kihelkonnas Järvamaal
Tammiku mõis (Kose)

Tammiku mõis (saksa keeles Tammik) oli rüütlimõis Kose kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Kose valda. Mõis asutati 17. sajandil. 18. sajandi lõpul ehitati mõisa peahoone, mida 19. sajandil ümberehitamise käigus pikendati. 1905 pandi peahoone põlema ja hiljem hoone ehitati uuesti üles. 1960. aastatest on hoone jälle varemetes. Tammiku mõis (Kose) Eesti mõisaportaalis (vaadatud 28.10.2015) Tammiku mõis (Kose) Eesti mõisaportaalis
Harmi mõis

Harmi mõisa all võidakse mõelda kas Vana-Harmi mõisat (Alt-Harm) (ehk Ojasoo mõisat) või Uue-Harmi mõisat (Neu-Harm) või Harmi mõisat (Virumaa, Haljala kihelkond)
Vana-Harmi mõis

Vana-Harmi mõis (saksa keeles Alt-Harm; ka Ojasoo mõis) oli rüütlimõis Kose kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Kose valda Ojasoo küla lähedale. Mõisat mainiti esimest korda 1417. 1646. aastal eraldati Ojasoo mõisast Habaja mõis. 17. sajandil, Röttgert Lode ajal pärandi jagamisel lahutati Ojasoo mõis kaheks eraldi mõisaks, Ojasoo ja Uus-Harmi (Alt-und Neu-Harm), 1782. aastal sai mõisa pärusomandiks kapten, Wilhelm Johann Zoege von Manteuffel (1745–1816) ja 1817. aastal pärandavara jagamise lepinguga sai saab Harmi koos Lõõra mõisaga Peter Otto Zoege von Manteuffel (1777–1847), 1827. aastal Määri mõisnik Karl Magnus Zoege von Manteuffel (1789–1844), 1850. aastal Maximilian Zoege von Manteuffel (1819–1866), 1875. aastal Ludmilla Zoege von Manteuffelile (sünd Zoege von Manteuffel) (1847–1909). 1911. aastal müüdi mõis Hoyningen-Huenedele, kelle omandused olid Ojasoo, Harmi ja Vahastu mõisad, kuni 1919. aastal mõisate riigistamiseni. Vanabalti tüüpi peahoone ehitati kas 18. sajandi I poolel või veel varem. Ojasoo mõisas oli piiritusetehas (toodang 1,2 miljonit pange, aastal 1893/94), meierei, vesi-jahuveski, auru-saeveski ja tellisetehas. Uue-Harmi mõis Vana-Harmi mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Vana-Harmi mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 28.10.2015) Harmi mõis (Kose khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Vana-Harmi mõis Eesti mõisaportaalis Vana-Harmi mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Uue-Harmi mõis

Uue-Harmi mõis (saksa keeles Neu-Harm) oli rüütlimõis Kose kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Kose valda. Mõis asutati 1646. aastal, kui see eraldati Vana-Harmi mõisast. Mõisa klassitsistlik peahoone ehitati 1809. aastal, kui mõis kuulus Peter Otto Zoege von Manteuffelile. 1882. aastal sai mõisa omanikuks Pauline von Maydell. 1885. aastal sai mõisa omanikuks Elisabeth von Hippius. 1911. sai mõisa omanikuks varem Vana-Harmi mõisa omandanud Natalie von Hoyningen-Huene, kellelt mõis 1919. aastal ka võõrandati. Seejärel kolis mõisahoonesse kool. 1932. aastal ehitati peahoone Harmi kooli tarbeks tundmatuseni ümber - kaheksatahulised tornid lammutati, mõisa peahoone keldrit ja osaliselt otsaseina kasutades püstitati uus koolimaja ning hoonele tehti laia vintskapiga viilkatus. 20. sajandi teisel poolel lisati parempoolsele otsale kooli tarbeks väike tiibehitis. Ümberehitatud hoones tegutses Harmi Põhikool kuni 2017. aastani, mil kool tegevuse lõpetas. Vana-Harmi mõis Uue-Harmi mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 28.10.2015) Pisike Harmi kool liidetakse Kose gümnaasiumiga. Harju Elu, 13. aprill 2017. Uue-Harmi mõis Eesti mõisaportaalis
Nurme mõis

Nurme mõis (saksa keeles Nurms) oli rüütlimõis Nissi kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Saue valda Nurme küla lähedal. Mõis asutati 1670. aastatel. Mõisa rikkalikult kaunistatud varaklassitsistlik peahoone ehitati 1789. Pärast 1980. aasta tulekahju on peahoone varemetes. Mõisas on säilinud stiilne väravaehitis. Nurme mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Nurme mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 28.10.2015) Nurme ms, www.eki.ee Nurme mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Nurme mõis Eesti mõisaportaalis
Vardi mõis

Vardi mõis (saksa keeles Schwartzen) oli rüütlimõis Nissi kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Rapla maakonda Märjamaa valda. Mõisat mainiti esimest korda 1582, kui see kuulus Schwartzidele. Kivist peahoone põles 1905 ja ehitati hiljem muudetud kujul üles. 20. sajandil ehitati hoonet tugevasti ümber ja tänapäeval kasutatakse seda kultuurimajana. Vardi mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 28.10.2015) Vardi mõis Eesti mõisaportaalis