laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kaiservilla

Kaiservilla oli Austria-Ungari keisri Franz Joseph I ja keisrinna Elisabethi suveresidents, mis asub Ülem-Austria kuurortlinnas Bad Ischlis. Tänapäeval kuuluvad selle valdused nende lapselapselapsele ertshertsog Markus Emanuel Salvatorile. Villas allkirjastas Franz Joseph I pärast Franz Ferdinandi atentaati Sarajevos sõjakuulutuse Serbiale, mis päädis Esimese maailmasõja vallandumisega.  Kaiservilla – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Flokeeritud kangas

Flokeeritud kangas on sametit meenutava pinnaga kangas, mis saavutatakse mitte sissekootud karustusega, vaid erilise pindamistehnoloogiaga (flokeerimise ehk flokk-trükiga). Kanga pinna efekt sarnaneb karvastatud kanga omaga, kuid töötlus on odavam. Sel viisil toodetakse näiteks mööblikangaid, mida flokeeritakse ositi või kogu kanga ulatuses, aga ka rõivakangaid, mille puhul on tavalisem mustriline flokeerimine. Flokeerimiseks kantakse kangale täielikult või mustrina liimikiht ja sellele puistatakse elektrostaatiliselt peened kiud. Aluskangale liimitavateks kiududeks võivad olla nii puuvill, vill kui ka tehiskiud, kuid enamasti kasutatakse viskooskiude. Selleks et kiud jääksid püstisesse asendisse, antakse flokeerimisprotsessi käigus kiududele positiivne laeng ja liimitavale alusmaterjalile negatiivne laeng. Elektrilaengu tõttu tõmbuvad kiud vastu aluskangast ja kinnitatakse termiliselt 130 kraadi juures. Tänapäeval kasutatakse flokeeritud kangaid laialdaselt, näiteks viskoosflokk-kangaid mänguasjade ja rõivaste valmistamiseks; hea hõõrdekindluse ja vastupidavusega nailonit mööblikangasteks ja tekkideks ning akrüül-, polüester- ja olefiinkiude ilmastikukindlates kangastes merenduses, autotööstuses, ehituses jne. A. Tervonen. Kangad. Argo, 2016 "Flokeerimine. Kangaste ettevalmistavad ja esteetilised viimistlused. - TTK rõiva- ja tekstiiliteaduskonna rõivaste tehnilise disaini ja tehnoloogia õppematerjal". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. veebruar 2019. Vaadatud 13. novembril 2019. 50. aastate stiilis kreemjasvalge sametise lillemustriga õhuline kleit A1023:1/1-4. - Eesti Rahva Muuseumi ajaveeb
Gösta Stoltz

Gösta Leonard Stoltz (9. mai 1904 Stockholmi vald – 25. juuli 1963 Stockholmi vald) oli rootsi maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1954). Stoltz mängis 1931. aastal matši Rootsi malemeistri Gideon Ståhlbergiga, mis jäi viiki tulemusega 3:3 ja Ståhlberg säilitas tšempionitiitli. Teise maailmasõja ajal mängis Stoltz Rootsis ja Saksamaal. Septembris 1941 võitis ta Münchenis peetud turniiri, edestades seejuures teiseks tulnud maailmameister Aleksandr Alehhinit ja neljanda koha saanud Efim Bogoljubowit. Aasta hiljem sai Stoltz Müncheni turniiril, kus etteotsa tulid Alehhin ja Paul Keres, 9. koha. 1946. aastal tuli Stoltz Beverwijki rahvusvahelisel maleturniiril Albéric O'Kelly de Galway järel teiseks. Septembris 1946 sai ta kutse esimesele sõjajärgsele Groningeni rahvusvahelisele turniirile (20 osavõtjat, võitis Mihhail Botvinnik), kus Stoltz jagas 8.–9. kohta. Stoltz mängis kahel maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril: 1948. aastal Saltsjöbadenis sai ta 18. koha ja 1952. aastal Saltsjöbadenis (22 osavõtjat) 16. koha. Ta tuli kolmel korral Rootsi malemeistriks (1951–1953). Rootsi võistkonna koosseisus mängis Stoltz üheksal ametlikul maleolümpial (1927, 1928, 1930, 1931, 1933, 1935, 1937, 1952, 1954) ja ühel mitteametlikul maleolümpial (Münchenis 1936). 1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele suurmeistri ja rahvusvahelise meistri nimetuse. Stoltzile anti 1950. aastal rahvusvahelise meistri nimetus. Suurmeistriks sai ta 50-aastaselt 1954. aastal.
Guillermo Botero

Lorenzo Guillermo Botero Nieto (sündinud 9. aprillil 1948 Bogotás) on Colombia jurist ja poliitik. Ta oli 7. augustist 2018 kuni 6. novembrini 2019 Colombia kaitseminister. Ta on lõpetanud Bogotás Andide ülikooli. Ta oli 7. augustist 2018 kuni 6. novembrini 2019 Colombia kaitseminister.
Flokeerimine

Flokeerimine on pinnatöötlustehnika, mille puhul kantakse tekstiili, tapeedi vms pinnale täielikult või mustrina liimikiht ja sellele kinnitatakse väga lühikesed, sirged naturaalsed või sünteetilised kiud mehaaniliselt või elektrostaatiliselt. Mõlema meetodi puhul kinnitatakse kiud püstises asendis. Pind kuivatatakse termiliselt. Flokeeritud kanga pinna efekt sarnaneb karvastatud kanga omaga, kuid töötlus on odavam. Rõivakangaste puhul kasutatakse kogu kanga ulatuses flokeerimist harva, mööblikangaste puhul on see rohkem levinud. Aluskangaks võib olla nii kootud kui ka mittekootud tekstiil, kuid lühikesi kiude on võimalik kinnitada ka muudele materjalidele (paber, puit, metall jm). Vahel ei töödelda mitte kanga pinda liimiga, vaid kinnitatakse kiud liimilindile ja see omakorda lamineeritakse kangale. Kasutatakse vee baasil akrüül-, nailon- või polüesterliimisid, mis on hea elastsusega, vastupidavad, painduvad, värvitud ja lõhnatud. Flokeerimise tehnikat kasutati juba 14. sajandil, kui lühikesed siidikiud kinnitati värskelt värvitud seintele. Flokeeritud seinakatete ja hiljem tapeetide valmistamiseks varauusajal ja kuni 19. sajandini kasutati peale siidi ka muid kiude, näiteks kangatootmise kõrvalsaadust villapuru või kanepikiude. Flokeerimiseks kantakse kangale, paberile või mõnele muule materjalile täielikult või mustrina liimikiht ja sellele puistatakse elektrostaatiliselt peened kiud. Aluskangale liimitavateks kiududeks võivad olla nii puuvill, vill ja tehiskiud, kuid enamasti kasutatakse viskooskiude. Selleks et kiud jääksid püstisesse asendisse, antakse flokeerimisprotsessi käigus kiududele positiivne laeng ja liimitavale alusmaterjalile negatiivne laeng. Elektrilaengu tõttu tõmbuvad kiud vastu aluskangast ja need kinnitatakse termiliselt 130 kraadi juures. Mustrilise flokk-kanga valmistamiseks kasutatakse trükivaltse, mille abil kantakse liim aluskangale vaid mustri kohale ja kiud kinnitub sinna elektrostaatilise välja abil. Kiu pikkus on harilikult 0,2–4 mm. Flokeerimise protsessil on kaks ohutegurit: kiutolm võib tekitada potentsiaalse tuleohu ja töötajatele kopsuhaigusi (nn flock worker's lung), mistõttu tootmisel tuleb kasutada vaakumsüsteeme ja töötajad peavad kandma respiraatoreid. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. veebruar 2019. Vaadatud 13. novembril 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. november 2019. Vaadatud 13. novembril 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://blog.erm.ee/?p=6390 https://www.cdc.gov/niosh/programs/resp/risks.html
Ujumise Euroopa rekordid

Euroopa ujumise rekordid on kiireim aeg, mille on saavutanud ujuja, kes esindab Euroopa ujumise juhtorgani Euroopa ujumisliidu (LEN) liikmesliitu. Rekordid saab püstitada pika raja (50 meetrit) või lühiraja (25 meetrit) basseinides, kusjuures rekordid registreeritakse järgmistel distantsidel nii meeste kui ka naiste osas. Vabaujumine: 50 m, 100 m, 200 m, 400 m, 800 m, 1500 m Seliliujumine: 50 m, 100 m, 200 m Rinnuliujumine: 50 m, 100 m, 200 m Liblikujumine: 50 m, 100 m, 200 m Kompleksujumine: 100 m (ainult lühirajal), 200 m, 400 m Teateujumine: 4 × 50 m vabaujumine (ainult lühirajal), 4 × 100 m vabaujumine, 4 × 200 m vabaujumine, 4 × 50 m kompleksujumine (ainult lühirajal), 4 × 100 m kompleksujumine Ratifitseerimisprotsess hõlmab riikliku föderatsiooni poolt LEN-le avalduse esitamine, milles on kirjas ujuja nimi (nimed), kellaaeg, ujumise kuupäev ja asukoht, ametnike nimed ja kantud ujumistrikoomudel. Pärast ratifitseerimist ilmuvad kirjed ametlikule dokumentide loetelule. Räsivärviga tähistatud dokumendid ootavad praegu LEN-i ratifitseerimist või on saadud pärast ametlike nimekirjade viimast versiooni. LEN-i koduleht LEN-i ametlik tulemuste andmebaas
Otto Štein

Otto Štein (ka Stein; 24. märts 1900 Tallinn – 7. veebruar 1989) oli eesti päritolu Nõukogude sõjaväelane ja punaste ainete õppejõud. 1982 Eesti NSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi välismaa ideoloogiliste voolude uurimisgrupi täienduskursused Töötas Tallinna sadamas 1914–1918. Oli Punaarmee Eesti kütiväes 1918–1919 Eesti Vabadussõjas, Punaarmee 8. ratsadiviisis Vene kodusõjas 1920–1923. Šahtinsko-Donetski ringkonna parteikooli ÜK(b)P ajaloo õpetaja 1926–1929; N. K. Krupskaja nim Kommunistliku Kasvatuse Akadeemia Filosoofia Instituudi teadur 1932–1933; Vinnõtsja oblasti masina-traktorijaama poliitosakonna juhataja ja partei rajoonikomitee sekretär 1933–1937; Vinnõtsja Meditsiiniinstituudi marksismi-leninismi kateedri juhataja 1937–1940, sh dotsent 1939. EK(b)P KK osakonnajuhataja Tallinnas ja Tšeljabinskis 1940–1942 ja 8. Eesti Laskurkorpuse major, 7. Eesti Laskurdiviisi komissar ja staabiülema asetäitja. TRÜ dialektilise ja ajaloolise materialismi kateedri professor ja juhataja 1957–1960. Tallinna Polütehnilises Instituudis filosoofia kateedri professor 1960–1971 (sh kateedrijuhataja 1961–1966, 1968 sügissemestril) ja konsultantprofessor 1971–1986. 1920 kommunistliku partei liige 1923–1926 J. Marchlewski nimeline Lääne Vähemusrahvuste Kommunistlik Ülikool Leningradis 1932 N. Krupskaja nim Kommunistliku Kasvatuse Akadeemia täienduskursused dialektilise ja ajaloolise materialismi alal 1947–1957 EKP KK Vabariikliku Parteikooli õppejõud 1951–1952 NLKP KK Ühiskonnateaduste Akadeemia aspirant 1952 Filosoofiakandidaat (ÜK(b)P KK juures asuv Ühiskonnateaduste Akadeemia) 1954 professor Otto Štein, Tõnis Loit; Leonid Stolovitš, Mihhail Makarov. Loenguid dialektilisest materialismist. Tartu: Tartu Riiklik Ülikool, 1960 Eesti kodanluse filosoofiast ja sotsioloogiast. Tallinn: Eesti Raamat, 1965 KANGELASLIKUD PÄEVAD. Otto Šteini mälestusi eesti punaste küttide võitluspäevilt Kodusõjas. TRÜ nr 5, 24. veebruar 1978 Tallinna Teadlaste Maja liige Tööpunalipu orden 1950, 1961 Rahvaste Sõpruse orden 1980 Suure Isamaasõja orden Punatähe orden arvukalt NSV Liidu medaleid Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukiri Tallinna Polütehnik, 27. märts 1970, lk 1 ENE 7. Tallinn 1975 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn 1986, lk 147, 183, 361–362 Tartu Riikliku Ülikooli õppe–teaduskoosseisu biobibliograafianimestik 1944–1980. Tallinn 1987, lk 457 Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee organisatsiooniline struktuur 1940–1991. Tallinn 2000, lk 605 Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
З́

З́ (з́) on kirillitsa täht, mida kasutatakse montenegro keele kirjutamisel. Tähe moodustavad З ja akuut. Selle vaste ladina kirjas on ź.
Wolfgang Unzicker

Wolfgang Unzicker (26. juuni 1925 Pirmasens – 20. aprill 2006 Albufeira, Algarve) oli saksa maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1954). Unzicker tuli kolmel korral Saksamaa Lääne okupatsioonitsoonide (1948, 1950, 1953) ja neljal korral Lääne-Saksamaa (1953, 1959, 1963, 1965) malemeistriks. Ta võitis aastavahetusel 1950/1951 Hastingsi rahvusvahelise turniiri. 1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele suurmeistri ja rahvusvahelise meistri nimetuse. Unzickerile anti 1950. aastal rahvusvahelise meistri nimetus. Suurmeistriks sai ta 29-aastaselt 1954. aastal. Unzicker mängis kahel maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril: 1952. aastal Saltsjöbadenis sai ta 9. koha (kaheksa paremat pääses pretendentide turniirile) ja 1955. aastal Göteborgis (21 osavõtjat) 16. koha. Ta esines Lääne-Saksamaa võistkonna koosseisus 13 maleolümpial (1950, 1954–1964, 1968, 1970, 1974–1978, 1982). Kümnel olümpial mängis ta esimesel laual. Kahel korral võitis ta meeskondliku pronksmedali: 1950. aastal Dubrovnikis ja 1964. aastal Tel Avivis.  Wolfgang Unzicker – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Planet of the Apes

"Planet of the Apes" on kahe filmi originaalpealkiri: "Ahvide planeet", Franklin J. Schaffneri 1968. aasta film "Ahvide planeet", Tim Burtoni 2001. aasta film
Dubingiai vald

Dubingiai vald (leedu keeles Dubingių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Molėtai rajooni territooriumil. Valla pindala on 99 km². 2011. aasta seisuga elas seal 939 inimest. Valla keskus on Dubingiai alev, kus aastal 2011 oli 208 elanikku. Vallamaja asub aadressil Ąžuolyno g. 10. Vallavanem on Kęstutis Kaminskas. Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid Molėtų rajono savivaldybė. vaadatud 3.11.2019. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 23.03.2019.
Hugo Freund & Co

Hugo Freund & Co oli juveelifirma, mis asutati 1908. aastal Prahas I puuviljaturul. 15. Selle ettevõtte asutaja oli Hugo Freund. Hugo Freundil ja Co-l olid filiaalid Viinis, Pforzheimis, Antwerpenis ja Šveitsis, kes hoidsid pidevat kontakti Prahas asuva telefonijaamaga ning mitte ainult ei ostnud, vaid ka eksportisid ja teavitasid PBX-i olulistest välismaistest uuendustest ja turuolukorrast. Kui saabus aeg, kus välismaiste kaupade sissevedu raskendati ja kui oli vaja lahti saada välismaistest tarnijatest ja tema võõramaistest tehastest, otsustas hr Freund säästa kõrgeid tolli- ja valuutavahetustasusid. Teise maailmasõja lõpul natsionaliseeriti kõik eraettevõtted, nende hulgas ettevõte “Hugo Freund & Co”. Hugo Freund & Co Kontor Laod Ooteruum ja kõnetuba Hugo Freund a Spol. (tšehhi) Hugo Freund sisse www.holocaust.cz(tšehhi) Silver Lipstick Holder, Hugo Freund Prague, cca 1935 (tšehhi)
Laasgerdi keel

Laasgerdi keel on iraani keelte Lääne-Iraani rühma kuuluv keel, mida räägitakse Iraanis Semnāni provintsis Lāsjerdi (Lāsgerdi) asulas. Kõnelejate arv on umbes 1000. http://www.eki.ee/knab/lgv/iepw.htm https://glottolog.org/resource/languoid/id/lasg1238 http://www.endangeredlanguages.com/lang/4535
Raymond Poulidor

Raymond Poulidor (15. aprill 1936 – 13. november 2019) oli prantsuse jalgrattur. Ta oli tuntud ka kui "igavene teine", kuna tal ei õnnestunud kordagi saavutada Tour de France'i võitu: kolmel korral saavutas ta teise ja viiel korral kolmanda koha. Poulidor võitis 1964. aastal Vuelta a España. "Suri legendaarne Prantsusmaa jalgrattur" ERR sport, 13. november 2019
Joachim Schelen

Joachim Schelen (ka Schelenius; 1611 Treptow – 23. aprill 1673) oli saksa matemaatik, kes töötas Tartu ülikoolis. Ta õppis 1630. aastail Königsbergi Ülikoolis. Ta oli Tartu ülikooli professor ja aastail 1653–1654 Academia Gustaviana rektor. Ta andis aastail 1652–1655 välja esimesed Tartu Ülikooli matemaatikaõpikud, mis olid ladina keeles. Üks neist kirjeldas John Napieri pulkade kasutamisest korrutamisel (rabdologiae), teises Galilei circini proportionalis't. 1665. aastal kirjastas ta mahuka teose "Cursus matematici", mille osad olid "Geometria", "Arithmetica Generalis & Specialis", "Geodesia" ja mõned lisad. Lumiste, Ülo 1994. Background: Mathematics in Estonia until 1940. In: Lumiste, Ülo; Peetre, Jaak (eds.), Edgar Krahn 1894–1961: A Centenary Volume. Amsterdam: IOS Press, 5–22. (Lk 9.)
Ülekande entroopia

Ülekande entroopia (inglise keeles transfer entropy) on mitteparameetrilises statistikas kahe juhusliku protsessi asümmeetrilise infovahetuse suurus. Ülekande entroopia abil kirjeldatakse kahe objekti infovahetust ka näiteks neuroteaduses ja majandusteaduses.
Friedrich Sämisch

Friedrich Sämisch (20. september 1896 Berliin – 16. august 1975 Lääne-Berliin) oli saksa maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1950). Sämisch võitis 1920. aastal Berliinis Saksamaa malevõistlused (mitteametlikud esivõistlused) ja 1921. aastal Viinis mitteametlikud Austria meistrivõistlused. Mais 1925 tuli ta Baden-Badenis rahvusvahelisel turniiril (võitis Aleksandr Alehhin) kolmandaks, edestades seejuures Jefim Bogoljubovit, Frank James Marshallit, Savielly Tartakowerit, Ernst Grünfeldit, Aron Nimzowitschit, Richard Rétit, Rudolf Spielmanni, Siegbert Tarraschit ja Jacques Miesesit. Detsembris 1925 mängis ta Moskvas rahvusvahelisel turniiril (võitis Jefim Bogoljubov), kus ta jagas 21 osavõtja hulgas 18.–19. kohta. 1935. aastal mängis Sämisch Tallinnas rahvusvahelisel turniiril, kus jäi seitsmendaks. Turniiril esines Sämisch Tallinnas pimesimultaaniga kaheksale vastasele. Tulemuseks oli viis võidetud, üks kaotatud ja kaks viiki mängitud partiid. Sämisch võitis Saksamaa võistkonna koosseisus maleolümpiatel kaks pronksmedalit: 1930. aastal ametlikel olümpial Hamburgis ja 1936. aastal mitteametlikel olümpiamängudel Münchenis. 1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Varasemate malesaavutuste eest anti nimetus 12 maletajale, nende seas ka Sämischile. "Male Eestis". Koostanud E. Lukk. Tallinn: Eesti Raamat, 1965. Lk 102
Björk

Björk Guðmundsdóttir (esinejanimega Björk; sündinud 21. novembril 1965 Reykjavíkis) on islandi laulja, luuletaja, helilooja ja näitleja. Enne soolokarjääri alustamist oli ta ansambli The Sugarcubes laulja (ansambel esines ka 1989. aastal Tallinna Linnahallis). Ta on mänginud filmides ("The Juniper Tree", "Tantsija pimeduses", "Karjuv meistriteos"). Filmi "Tantsija pimeduses" eest pälvis ta Euroopa filmiauhindadel aasta parima naisnäitleja auhinna. Björgi kaheksas stuudioalbum sooloartistina pidi ilmuma 2015. aasta märtsis, kuid mõni päev pärast seda, kui artist selle jaanuaris välja kuulutas, lekkis album väidetavalt juba Internetti ning ilmus seetõttu seni arvatust varem. Albumi üheksa lugu on aidanud produtseerida muusikud Arca ja The Haxan Cloak ning väidetavalt laulab ühes laulus ka Antony Hegarty ansamblist Antony and the Johnsons. "Björk" (1977) "Debut" (1993) "Post" (1995) "Homogenic" (1997) "Vespertine" (2001) "Medúlla" (2004) "Volta" (2007) "Biophilia" (2011) "Vulnicura" (2015) "Utopia" (2017) "Fossora" (2022) Björk’s new album Vulnicura leaks months before its scheduled release. Vaadatud 21.01.2015.
Jacques Mieses

Jacques Jakob Mieses (27. veebruar 1865 Leipzig – 23. veebruar 1954 London) oli Saksamaa maletaja, malekohtunik ja maleliteraat, rahvusvaheline suurmeister (1950), rahvusvaheline arbiiter (1951). Mieses mängis 1890. aastal Leipzigis 8-partiilise matši Emanuel Laskeriga, mille kaotas tulemusega 1½:6½. 1895. aastal tegi ta kaasa Hastingsi suurturniiril (võitis Harry Nelson Pillsbury), kus sai 22 osavõtja seas 20.–21. koha. 1900. aastal Pariisi rahvusvahelisel turniiril (võitis Lasker) jagas Mieses 7.–9. kohta. 1901. aastal Monaco turniiril tuli kuuendaks. 1907. aastal võitis Mieses Viinis peetud 14 osavõtjaga turniiri, kus mängisid teiste seas Oldřich Duras, Milan Vidmar, Géza Maróczy, Savielly Tartakower, Carl Schlechter ja Rudolf Spielmann. 1907. aastal Oostendes meistrite turniiril jagas ta Aron Nimzowitschiga 3.–4. kohta (tahapoole jäid Duras, Tartakower ja Spielmann). Mieses esines 1927. aastal Londonis Saksamaa võistkonna koosseisus esimesel maleolümpial (mängis teisel laual). Saksamaa sai kuuenda koha. Ta elas Berliinis. Oma juudi päritolu pärast oli ta sunnitud 1938. aastal Saksamaalt lahkuma. Ta asus elama Inglismaale. Pärast sõda sai ta Suurbritannia kodakondsuse. 1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Varasemate malesaavutuste eest anti nimetus 12 maletajale, nende seas ka Miesesile. Aasta hiljem andis FIDE talle tegevuse eest malekohtunikuna rahvusvahelise arbiitri nimetuse.  Jacques Mieses – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Oldřich Duras

Oldřich Duras (30. oktoober 1882 Pchery, Čechy – 5. jaanuar 1957 Praha) oli tšehhi maletaja, problemist ja ajakirjanik, rahvusvaheline suurmeister (1950). Duras tuli kolmel korral Böömimaa malemeistriks (1905, 1909, 1911). Ta jagas esikohta maleturniiridel Bremenis (1905), Prahas (1908), Viinis (1908) ja Breslaus (1912). 1907. aastal Carlsbadi turniiril (võitis Akiba Rubinstein) jagas ta 7.–8. kohta. 1908. aastal Praha turniiril, kus ta jagas esikohta, edestas ta teiste seas Milan Vidmarit ja Rubinsteini. 1920. aastatel peeti esimesed maleolümpiad. 1924. aastal Pariisis peetud mitteametlikul olümpial võitis Tšehhoslovakkia võistkond esikoha. Kuid Duras ei seekord ega ka järgmistel maleolümpiatel ei osalenud. 1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Varasemate malesaavutuste eest anti nimetus 12 maletajale, nende seas ka Durasile.
Wolfgang Uhlmann

Wolfgang Uhlmann (29. märts 1935 Dresden – 24. august 2020 Dresden) oli saksa maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1959). Uhlmann sai suurmeistriks 24-aastaselt 1959. aastal. Kolm aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta oli 11-kordne Saksa Demokraatliku Vabariigi malemeister (1954, 1955, 1958, 1964, 1968, 1975, 1976, 1981, 1983, 1985, 1986). Ta on tulnud kahel korral Hastingsi maleturniiri võitjaks (1958/1959, 1965/1966). Uhlmann mängis neljal maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril (1962, 1970, 1973, 1976). Parima tulemuse sai ta 1970. aastal Palma de Mallorcas (5.–6. koht), millega ta kvalifitseerus 1971. aastal toimunud kaheksa osavõtjaga pretendentide matšturniirile, kus aga kaotas veerandfinaalis Bent Larsenile. Ta esines Saksa DV võistkonna koosseisus 11 maleolümpial (1956–1972, 1988, 1990; aastatel 1974–1986 ei saatnud Saksa DV oma võistkonda maleolümpiale). Uhlmann mängis võistkonna esimesel laual 10 korral (viimati 1988).  Wolfgang Uhlmann – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Wolfgang Uhlmann FIDE andmebaasis
Three World Trade Center

Three World Trade Center on New Yorgi ülikõrge pilvelõhkuja, mis asub Lower Manhattanil. One World Trade Center Two World Trade Center Four World Trade Center
Bikini (täpsustus)

"Bikini" võib tähendada: Bikini atoll Vaikses ookeanis Bikini, ungari ansambel bikiinid (mitmes võõrkeeles bikini) Bikini Kill, USA ansambel Bikini rajoon Venemaal Habarovski krais
Krepdešiin

Krepdešiin (prantsuse keeles crêpe de chine 'hiina krepp') on peentest siledatest siid-, atsetaat- või polüesterkiududest labases siduses kootud õhuke poolläbipaistev tuhmi läikega kangas, mille koelõngad on tugeva keeruga krepplõngad ja lõimelõngad tavalised. Kuulub poolkreppkangaste hulka, lõngade keerd on 2S/2Z. Krepdešiini pind siledam kui täiskreppkangastel. Kortsub vähe. Traditsiooniline krepdešiin oli tehtud siidikiududest. Kunstsiidist krepdešiin on täissiidist krepdešiinist välimuselt praktiliselt eristamatu. Alates 1952. aastast oli krepdešiin Nõukogude Liidus ja Venemaal üks kõige laiemalt kasutusel olnud siidkangaid. Kasutati pluuside, kleitide, sallide ja rätikute jaoks. Helena kostüüm 1914. aastal Savoy teatris mängitud "Suveöö unenäost". Victoria and Albert Museum, London Must krepdešiinkleit, 1920. aastad. Livrustkammaren http://etbl.teatriliit.ee/artikkel/krepde%C5%A1iin https://www.britannica.com/topic/crepe-de-Chine A. Tervonen. Kangad. Argo, 2016 http://www.catwalkyourself.com/fashion-dictionary/crepe-crepe-de-chine/ https://www.youtube.com/watch?v=OuWeSK1FO5w&t=1513s https://tkan.club/tipy/krepdeshin
Paul Celan

Paul Celan (kodanikunimi Paul Antschel; 23. november 1920 – u 20. aprill 1970) oli juudi soost saksa keeles kirjutav luuletaja ja tõlkija. Celan on tema pseudonüüm. Ta sündis Rumeenia Kuningriigis Cernăuțis (Tšernivtsis, nüüd Ukraina territooriumil). Paul Celani luulet on uurinud Tartu Ülikooli germanistika professor Marko Pajevic. Vikerkaar 9, 1989, 4 luuletust, tõlkinud Aadu Hurt Looming 6, 1991, 10 luuletust, tõlkinud Aadu Hurt Aadu Hurt, "Kivi leiva asemel" (1997) sisaldab mitmeid tõlkeid. Vikerkaar 8/9, 2001, Ain Kaalepi tehtud tõlked. "Tema seljas ratsutas öö" (2020), tõlkinud Aare Pilv ja Rein Raud Aare Pilv Paul Celanist.
1. diviisi tagavarapataljon

1. diviisi tagavarapataljon oli Eesti Rahvaväe väeüksus aastatel 1918–1920. 1. diviisi tagavarapataljoni formeerimist alustati 31. detsembril 1918 Tallinnas. Aprillis 1919 viidi osa 1. diviisi tagavarapataljonist üle Rakverre, Tallinna jäänud väeosa oli aluseks Tallinna tagavarapataljoni moodustamisel 8. aprillil 1919. Pataljon tegutses kuni 16. maini 1920. 1. jaanuar 1919 – 8. aprill 1919, polkovnik Ernst Limberg, 1. diviisi reservpataljoni ülem. Tagavarapataljoni kuulusid 1, 2, 3 ja 4. rood, kooliõpilasterood, kuulipilduriterood, õpperood, pommipilduriterood, töörood, komandandi-, karantiini-, muusika- ja kirjutajatekomando, pataljoni ambulants. 1. Diviisi Tagavarapataljon (1919–1920), The National Archives of Estonia