Riigivanem

Riigivanem oli aastatel 1920–1934 Eesti valitsusjuhi nimetus riigipea ülesannetes ning aastatel 1934–1937 Eesti riigipea nimetus. 1920. aasta põhiseaduse jõustumiseni 21. detsembril ja riigivanema ameti loomiseni juhtis valitsuse tööd peaminister. 1920. aasta põhiseadus kaotas ära peaministri ametinimetuse ning valitsust juhtis sellest peale riigivanem. Aastatel 1920–1934 oli riigivanem Vabariigi Valitsuse juht (peaminister), aga täitis ka rahvusvahelises õiguses ette nähtud riigipea kohustusi. Riigivanema koos teiste Vabariigi Valitsuse liikmetega määras ametisse Riigikogu. Iseseisvat riigipea institutsiooni ei olnud. Vastavas ajavahemikus Riigivanem: Esindas Eesti Vabariiki; Juhtis ja ühtlustas Vabariigi Valitsuse tegevust; Juhatas Vabariigi Valitsuse istungeid; Võis pärida aru üksikutelt ministritelt nende tegevuse kohta; Kontrollis (pidas valvet) Riigikantselei üle. 13. juulil 1922 määras Vabariigi Valitsus Riigivanema ametinimetuse ametlikud tõlked teistesse keeltesse: inglise keelde: State Head või President prantsuse keelde: Chef d'État või President saksa keeles: Staatspräsident vene keelde: Глава Республики 1930. aastal olid kasutusel ametikoha järgmised tõlked teistesse keeltesse: prantsuse keelde: Chef de la République (või Chef de l'État) vene keelde: глава государства (harva государственный староста) saksa keelde: Der Staatsälteste hollandi keelde: Staatsaeldeste rootsi keelde: Statsäldste [vahel Riksäldste(!)] poola keelde: Naczelnik Panstwa Estonskiego läti keelde: Valsts vecākais itaalia keelde: Il capo dello stato inglise keelde: Head of the State (mitteametlikult State Elder) soome keelde ei tõlgitud ungari keelde: Az Észt köztarsásági fej (Allamven) Aastatel 1920–1933[küsitav] asus Eesti Vabariigi riigivanema ametielamu, nn Riigivanema Maja, Toompeal aadressil Lossi plats 7. Aastatel 1934–1937 kehtinud Eesti Vabariigi 1934. aasta põhiseaduse alusel lahutati riigivanema ja peaministri ülesanded ning Riigivanema ametikoht muutus otsevalitavaks. Kandidaate said üles seada 10 000 Eesti kodanikku. Riigivanem: Määras ametisse Vabariigi Valitsuse; Juhtis sise- ja välispoliitikat; Võis kasutada edasilükkavat vetot Riigikogu poolt vastu võetud seadustele; Võis Riigikogu laiali saata; Võis anda välja seadusi dekreetidena Riigikogu töövaheajal; Esindas Eestit ning sõlmis lepinguid; Nimetas ametisse kõrgemad riigiametnikud ning vajadusel kutsus nad tagasi; Andis vajadusel armu, Oli Riigikaitse kõrgeim juht ning kaitsevägede kõrgeim juht; Esitas seaduseelnõusid Riigikogule; Valvas riigivõimu teostamise üle seadustega sätestatud korras; Esitas Riigikogule riigieelarve; Sõlmis rahu ning kuulutas sõda Riigikogu vastava otsuse põhjal; Võis juhatada Vabariigi Valitsuse istungeid Võis kuulutada välja kaitseseisukorra kogu riigis või selle osades, ning esitas selle kinnitamiseks Riigikogule. Enne 1920. aasta põhiseaduse jõustumist 21. detsembril ja riigivanema ameti loomist juhtis valitsuse tööd peaminister, kelleks olid Konstantin Päts, Otto Strandman, Jaan Tõnisson (kaks ametiaega), Ado Birk ja Ants Piip. 1920. aasta põhiseadus kaotas ära peaministri ametinimetuse ning valitsust juhtis sellest peale riigivanem. Ants Piip (1884–1942) – 21. detsember 1920 – 25. jaanuar 1921 Konstantin Päts (1874–1956) – 25. jaanuar 1921 – 21. november 1922 Juhan Kukk (1885–1942) – 21. november 1922 – 2. august 1923 Konstantin Päts (1874–1956) – 2. august 1923 – 26. märts 1924 Friedrich Akel (1871–1941) – 26. märts 1924 – 16. detsember 1924 Jüri Jaakson (1870–1942) – 16. detsember 1924 – 15. detsember 1925 Jaan Teemant (1872–1941) – 15. detsember 1925 – 9. detsember 1927 Jaan Tõnisson (1868–1941?) – 9. detsember 1927 – 4. detsember 1928 August Rei (1886–1963) – 4. detsember 1928 – 9. juuli 1929 Otto Strandman (1875–1941) – 9. juuli 1929 – 12. veebruar 1931 Konstantin Päts (1874–1956) – 12. veebruar 1931 – 19. veebruar 1932 Jaan Teemant (1872–1941) – 19. veebruar 1932 – 19. juuli 1932 Karl Einbund (Kaarel Eenpalu) (1888–1942) –19. juuli 1932 – 1. november 1932 Konstantin Päts (1874–1956) – 1. november 1932 – 18. mai 1933 Jaan Tõnisson (1868–1941?) – 18. mai 1933 – 21. oktoober 1933 Konstantin Päts (1874–1956) – 21. oktoober 1933 – 3. september 1937 (alates 24. jaanuarist 1934 Peaminister Riigivanema ülesannetes, 1934. aasta põhiseaduse alusel) Kümnest riigivanemast kaheksa kas tapeti Nõukogude okupatsioonivõimude poolt või surid vangistuses; Otto Strandman jõudis enne arreteerimist 1941. aastal sooritada enesetapu ning üksnes August Reil õnnestus Rootsi pageda. Ants Piip Konstantin Päts Friedrich Akel Jaan Tõnisson Peaminister Riigivanema ülesannetes Riigihoidja Riigivanem 10 keeles. Esmaspäev, 24. veebruar 1930, nr 8, lk 3. Rahvusvahelise õiguse süsteem. Tartu: Loodus, 1927, lk 127. Aleksander Terras: Mälestusi Toompealt ja Kadriorust, Riigikantseleist ja riigisekretäri ametist ajavahemikus 1920–1940, www.valitsus.ee (vaadatud 17. august 2011) Elamu Lossi plats 7, eestigiid.ee "Näitus Eesti riigipeadest." Meie Kodu 26. veebruar 2015. Kiri riigiisale. Esmaspäev, 26. september 1932, nr 39, lk 5. Riigivanema päevaraamat Riigivanema lipp Riigivanema vimpel