laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Carl Woese

Carl Richard Woese (15. juuli 1928 New York – 30. detsember 2012) oli USA mikrobioloog, mikrobioloogia professor Illinoisi ülikoolis. Ta on tuntud eelkõige arhede kui uue domeeni kirjeldajana 1977. aastal. Arhede domeeni eristamisele ajendas teda metanogeensete bakterite 16S rRNA nukleotiidide järjestuste analüüs, mis näitas, et metanogeensed bakterid on fülogeneetiliselt sama lähedased nii bakteritele kui eukarüootidele (varem käsitleti elusloodust üksnes kahe suurrühma – eukarüootide ja prokarüootidena, Woese eristas kolmanda, prokarüoodid kaheks jaotades). Tema kasutatud uusi molekulaarseid uurimisvõtteid kasutatakse tänapäeval laialdaselt organismide klassifitseerimisel. Woeselt pärineb ka 1967. aastal välja pakutud RNA maailma hüpotees. 1983 – valiti Leopoldina liikmeks 1985 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks 1987 – valiti Baieri Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks 1988 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks 1997 – valiti Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks 2000 – National Medal of Science 2003 – Crafoordi auhind 2004 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks 2006 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks
Bengaluru

Bangalore (inglise keeles ametlikult Bengaluru) on linn Indias, Karnataka osariigi pealinn. Bangalore on India lennundus- ja kosmosetööstuse keskus ning üks tähtsamaid infotehnoloogiakeskusi. Bangalore'i linnastus elas 2011. aasta seisuga umbes 8,7 miljonit inimest. 2006. aastal muudeti linna ingliskeelne nimi Bengaluruks. Kohtuhoone Bangalore'is Üks Bangalore'i vanimaid ja kuulsamaid templeid Klaaspaviljon kohalikus botaanikaaias Linnavalitsuse hoone Kohalik farmaatsiakolledž https://www.macrotrends.net/cities/21176/bangalore/population http://www.onlinebangalore.com/
Rein Aidma

Rein Aidma (sündinud 28. septembril 1950 Sälliksaarel Avinurme külanõukogus Mustvee rajoonis) on eesti poliitik ja pedagoog. Ta lõpetas 1970. aastal Nõo Keskkooli ja 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika erialal. Ta töötas 1975–1989 Iisaku Keskkooli direktori ja õpetajana ning 1991–1993 Ontika Täiskasvanute Koolituskeskuses. Aidma oli NLKP liige aastatel 1988–1990. Ta oli Eesti Komitee liige 1990–1992, Ida-Viru maavalitsuse täitevkomitee esimehe asetäitja 1989–1991 ja Ida-Viru maavanem 1994–2003. Alates 2002. aastast kuulub ta Eesti Reformierakonda. 2007. aastal esitas Aidma kuluhüvitiste seas 27. detsembrist Saka Cliff hotelli ja spaa toitlustusarve 5523 krooni ulatuses, märkides arvele, et üritus oli aastakokkuvõtte tegemine valijatega. Õhtulehe küsimustele vastas Aidma: "Nad on minu valijad ja see pole ajakirjanduse asi, kellega ma kohtun. See pole teiste erakondade jaoks avalikustatav. Punkt. See on minu valijate ring!" Aidma oli X Riigikogu ja XI Riigikogu liige. Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel ja sai 1250 häält, kuid ei osutunud valituks. Ta sai XII Riigikokku, kui Euroopa Parlamendi liige Kristiina Ojuland oma riigikogukohast loobus. 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimisel kandideeris Aidma Avinurme valla volikokku, kuid ei osutunud valituks. Ta sai 7 häält. 2015. aasta Riigikogu valimistel sai Ida-Viru maakonnas Valimisringkonnas nr 7 kandideerinud Aidma 655 häält, millega ei osutunud valituks. Valgetähe III klassi teenetemärk 2001 Ida-Virumaa teenetemärk 2003 Piirivalve, Päästeameti ja Kaitseliidu teenetemärgid Kaitseväe teenetemärk Kaitseväe eriteenete rist Eve Heinla. "Kes teab, kes nägi, kes kohtus nende saadikutega?" Õhtuleht, 7. veebruar 2009 (vaadatud 20. detsembril 2012) http://kov2013.vvk.ee/detailed_0164.html http://rk2015.vvk.ee/detailed-7.html
Valgeraba

Valgeraba on kaitsealune soo Viljandi maakonna loodeosas Soomaa rahvuspargis, asub Raudna ja Lemmjõe vahelisel alal. Valgeraba pindala on 3379 hektarit. Rabas asub Valgeraba laugas. Raba kuulub Soomaa rahvuspargi koosseisus looduskaitse alla, rabas on inimeste liikumine piiratud vahemikus 15. veebruar kuni 31. juuli. Eesti soode loend Soomaa rahvuspark, Valgeraba sihtkaitsevöönd Eesti looduse infosüsteemis Video õhust Valgeraba Eesti looduse infosüsteemis "Räätsamatk näitas Valgeraba laugastikku" Sakala, 6. detsember 2007
Bad Muskau

Bad Muskau on linn Saksamaal Saksimaa Görlitzi kreisis. 2008. aastani kuulus Alam-Sileesia Oberlausitzi kreisi. Asub Neisse ääres. Linnatuumiku kõrval kuuluvad Bad Muskau koosseisu linnaosad Berg (aastast 1940) ja Köbeln (aastast 1950; 18. sajandil Gobelin, sorbi Kobjelin). Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Linna koduleht
Akolaad

Akolaad (prantsuse keeles accolade "embus, klamber") on noodijoonestikke süsteemi ühendav klamber. Paremaks silmaga haaramiseks on pillirühmad partituuris grupeeritud akolaadiga ja taktijooned katkestatud grupeeringute vahel. Lainelise akolaadiga ühendatakse kahele noodijoonestikule kirjutatud klaveri-, harfi-, oreli-, tšelesta-, akordioni- ning vahel ka ksülofoni- ja kellamängupartiid. Sirge akolaad seob ühe ja sama rühma muusikainstrumente: puupuhkpille (flööt, oboe, klarnet, fagott) vaskpuhkpille (metsasarv, trompet, tromboon, tuuba) löökpille keelpille (viiul, vioola,tšello, kontrabass) Lisaakolaad on peenejooneline klamber, mis jagab ühe rühma muusikainstrumendid alajaotuseks või ühendab jagatud (divisi) mängu korral mitmele noodijoonestikule kirjutatud pillirühma partiisid. Lisaakolaad ühendab: puupillide rühmas pikoloflööti ja flööte oboesid ja inglissarve klarneteid ja bassklarnetit fagotte ja kontrafagotti vaskpillide rühmas metsasarvi kahele noodijoonestikule kirjutatud trompeteid, tromboone ja tuubat keelpillide rühmas: I ja II viiuleid tšellosid ja kontrabasse mitmele noodijoonestikule kirjutatud divisipartiisid
Ördi raba

Ördi raba (ka Öördi raba) on soo Viljandi maakonna loodeosas Soomaa rahvuspargis. Öördi raba on tekkinud järve soostumisel, mille jäänukina on alles jäänud Öördi järv. Raba pindala on 7154 ha.
Kikepera raba

Kikepera raba on soo Pärnu ja Viljandi maakonnas Soomaa rahvuspargis. Kikepera raba piirab idast Halliste jõgi ja läänest Kurina jõgi. Raba pindala on 3300 hektarit. Eesti soode loend Hundissaare järv Jõhve oja Nils Niitra, Kadri Kuulpak. "Sada kõige-kõigemat fakti meie maa ja rahva kohta: Mis on Eesti hinnalisim kunstiteos?". Postimees. AS Eesti Meedia. Kikepera soo Eesti looduse infosüsteemis
Lavašš

Lavašš (armeenia լավաշ) on Armeenia päritolu lame leib.Armeenia köögi põhitoiduaine. Lavašitaolist nisujahust leiba tuntakse ka Vahemere idapoolsetes regioonides, Iraanis ja teisteski Kaukaasia riikides. Lavašid võivad olla õhukesed ja pehmed ning õhukesed ja krõbedad. Mõnikord on müügil ka õhukese pätsi kujuline, samuti lavaši nimetust kandev leib, kuid kõik alljärgnev käib just õhukese lavaši kohta. Eestis müüakse paljudes suuremates toidupoodides ka leivatööstustes valmistatud lavašši, mis on riidetüki kombel kokku lapatud ja kilepakendis. Lavašitainas valmistatakse kergitusainest, nisujahust ja veest ning soovi korral lisatakse soola ja maitsetaimi. Lavašitaina tegemist alustatakse traditsiooniliselt leivajuuretise valmistamisest. Tänapäeval kasutatakse üha enam ka poest ostetud pärmi. Taina jaoks segatakse kas juuretis (ehk pärm), jahu ja kuum vesi ning sool ühtlaseks tainaks ning asetatakse sooja kohta kerkima. Kerkinud tainas tükeldatakse ja vormitakse 300–400-grammisteks kukliteks. Edasi rullitakse ning töödeldakse iga kukkel ükshaaval õhukeseks leivaks. Pärast töötlemist asetatakse leivad maa sisse ehitatud ahju küpsema, mida traditsiooniliselt köeti kuivanud lehmasõnnikuga. Lavašši küpsetatakse maa sisse ehitatud saviahjus, mille nimeks on tannur. Niihästi nimetus, küpsetusahju ehitus, kui ka leiva tarbimine sarnanevad Põhja-India tandoori ja selles küpsetatavate leibadega. Korraga küpsetatakse suur kogus lavašši. Värsked lavašid on pehmed, kuid kuivavad õhu käes kiiresti krõbedaks. Krõbedad lavašid on pika säilivusajaga, tarvitamiseks ripsitakse neid veega ning kuumutatakse, nii muutuvad leivad jälle pehmeks. Lavašši süüakse nagu leiba, kuid lavašs võib täita ka söögiriista rolli, kui sellega ammutatakse sööginõust hautisi. Sageli keeratakse lavašš ümber vürtsikate toiduainete nende mugavamaks suhu toimetamiseks. Lavašši kasutavad Armeenia Apostliku Kiriku kirikutegelased usulise sisuga seotud toimingutel, traditsiooniselt ka abielu sõlmisel. [1], American Heritage® Dictionary of the English Language, Fourth Edition Alan Davidson, "The Oxford Companion to Food", Oxford University Press, lk 445, 1999, ISBN 0 19 211579 0 Petrosian, Irina; Underwood, David,Armenian food: Fact, fiction & folklore, Bloomington, 27-32, 2006, ISBN 1-4116-9865-7 Lavašist saab trendikaid suupisteid
Pindalakaart

Pindalakaart on kaart, millel kaardi objekti iseloomustav arvväärtus on avaldatud selle objekti pindala kujul. Rangelt võttes ei ole tegu kaardiga, kuna pindalakaart ei esita geograafilist ruumi, vaid hoopis muudab reaalsete objektide suurusi üksteise suhtes. Levinud on kaks põhilist pindala kaardi tüüpi: pidev ja katkestatud pindalakaart. Katkestatud pindalakaardi puhul on rikutud kaardi topoloogiat: objektid, mis muidu piirnevad üksteisega, ei pruugi enam üksteisega piirduda. Katkestatud pindalakaardi eelis on aga see, et objektide kuju ei pea moonutama. Esineb kahte tüüpi katkestatud pindalakaarte, kattuvaid ja mittekattuvaid. Esimese korral ei ole objektide tsentroide nihutatud see aga tingib selle, et osa kaardist jääb teise kaardikihi alla, mis teeb selle meetodi ebapopulaarseks. Teisel juhul on objektid oma õigelt kohalt nihutatud, kuid kuna objektidevahelist katvust ei esine on kogu kaardipind nähtav. Pidevad kaardid on arvuti poolt genereeritud kasutades üsna keerukaid algoritme. Nende eelis on see, et kaardil ei ole nn valgeid laike ega häirivat fragmenteeritust, puuduseks on aga tugevad kujumoonutused. Mõningail juhtudel on üldse loobutud objekti kuju edasiandmisest ja kasutatud nende asemel sama pindalaga ruute, ringe vms. Allpoololev kaart on katkestatud mittekattuv pindalakaart, mida võib nim. ka kartogrammiks, kuna pindalakaart on kartogrammi üks alaliike.
Peeter Kreitzberg

Peeter Kreitzberg (14. detsember 1948 Pärnu – 3. november 2011 Peking) oli Eesti pedagoogikateadlane ja poliitik. Ta oli Tiit Vähi teises valitsuses kultuuri- ja haridusminister (1995). Ta kuulus aastatel 1994–2004 Eesti Keskerakonda ja oli 1996–1999 Keskerakonna Tallinna abilinnapea. Aastatel 1999–2002 kuulus Vihula vallavolikokku. 1995. aastal oli kultuuri- ja haridusminister Tiit Vähi teises valitsuses (olles 15-liikmelises valitsuses üks kolmest ministrist, kes polnud varem kuulunud NLKP-sse).. Aastatel 1999–2003 oli Keskerakonna fraktsioonis IX Riigikogus ja ka riigikogu aseesimees. Aastatel 2001–2005 oli X Riigikogus ja selle aseesimees 2003–2005. 2001. aastal kandideeris Keskerakonna poolt Eesti Vabariigi presidendi ametikohale ja jõudis koos kolme kandidaadiga ka valimiskokku. Teises voorus osutus valituks Arnold Rüütel. Aastatel 2003–2005 kuulus ta ka Tallinna Linnavolikokku. Alates 2005. aastast oli ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige. Ta oli XI ja XII Riigikogu liige. Rakvere 1. Keskkool 1967 Tartu Ülikool, matemaatika, 1972 Tartu Ülikool, doktorantuur 1988–1992, pedagoogika aspirantuur 1977 Leningradi Täiskasvanute Üldhariduse Instituut, pedagoogikakandidaat 1978 Lundi Ülikool, doktorantuur 1992–1993, filosoofiadoktor 1993 Tartu Ülikooli Üliõpilaste Kompleksse Teadusliku Uurimistöö Büroo: õpetaja, vanemõpetaja, dotsent, professor 1977–1996, juhataja 1972–1974 Tallinna Ülikooli professor 1997– Riigivapi III klassi teenetemärk 2003 Portugali Vabariigi Prints Dom Henrique ordeni suurohvitseririst Prantsuse Vabariigi Teeneteordeni suurohvitseririst 2001 http://riigikogu.ee/ Airi Vaga, "Tiit Vähi valitsuses 15 ministrit – kolm pole kuulunud kommunistlikku parteisse", Vaba Eesti Sõna, 11. mai 1995, lk 5 (vaadatud 01.06.2023) Riigikogu[kõdulink] Peeter Kreitzberg saates "Kukul külas", 7. detsember 2003, 1. osa 2. osa Biograafia ESBL-is Peeter Kreitzberg võitis Keskerakonna sisevalimised Postimees, 29. märts 2004 Vargad murdsid kolmandat korda Peeter Kreitzbergi suvilasse Postimees, 12. aprill 2005 Peeter Kreitzberg: Lesepõlve ei tohi kinni jääda! Naisteleht 2006[kõdulink] Peeter Kreitzberg: Kas kütame maju või anname haridust? EPL, 5. detsember 2008[kõdulink] Peeter Kreitzberg: Mulluseid sõnu ei korda Maaleht, 19. veebruar 2009 "FOTOD: Peeter Kreitzberg saadeti viimsele teekonnale" Delfi, 18. november 2011
Jaanus Marrandi

Jaanus Marrandi (sündinud 23. märtsil 1963 Paides) on Eesti põllumajandusettevõtja ja poliitik, Riigikogu IX, X, XI ja XIII koosseisu liige. Ta kuulub Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda ning on Eestimaa Rahvaliidu endine esimees. Ta oli Siim Kallase valitsuse põllumajandusminister (2002–2003). Ta on ühe Eesti suurema põllumajandusettevõtte OÜ Estonia Farmid juhatuse liige Marrandi lõpetas Türi Keskkooli 1981. aastal ning Eesti Põllumajanduse Akadeemia maaparanduse erialal hüdrotehnika insenerina 1986. aastal. Marrandi töötas aastatel 1988–1993 Estonia kolhoosi ja ühismajandi peamelioraatorina ning aastatel 1993–1996 OÜ Estonia juhatuse esimehena ja aastatel 1996–1999 aseesimehena. Aastatel 2011–2015 oli ta OÜ Estonia haldusjuht ja nõukogu esimees 2011–2015. Ta on alates 2020. aastast OÜ Estonia enamusosaluse omaniku Estonia Farmid OÜ juhatuse liige ja osanik, Eesti Maaparandajate Seltsi juhatuse liige ja Eesti Rukki Seltsi liige, Eesti Põllumajandus Kaubanduskoja nõukogu liige. Jaanus Marrandi oli Keskerakonna liige aastatel 1998–2004 ja Rahvaliidu liige aastatel 2005–2010. 2010. aasta suvest on ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige. Ta oli Oisu vallavolikogu esimees aastatel 1993–2002. Ta on valitud IX, X, XI ja XIII Riigikogu liikmeks. Aastatel 2003–2005 oli ta riigikogu maaelukomisjoni esimees ja aastatel 2005–2007 sama komisjoni aseesimees. Aastatel 2007–2011 juhtis Jaanus Marrandi Riigikogu korruptsioonivastase seaduse kohaldamise erikomisjoni. 12. novembril 2013 sai ta Riigikogu XII koosseisu asendusliikmeks Tartu abilinnapeaks asunud Kajar Lemberi asemel, kuid ei läinud Riigikokku tööle, loobudes oma kohast. 2015. aasta Riigikogu valimistel kogus Marrandi Järva- ja Viljandimaal 1050 häält ja osutus valituks. XIII Riigikogus töötas ta majanduskomisjoni liikmena. 2017. ja 2021. aastal valiti Türi vallavolikogusse. Aastatel 2002–2003 oli Jaanus Marrandi Siim Kallase valitsuses põllumajandusminister. Rahvaliidu erakorralisel kongressil 2007. aasta 29. aprillil valiti Jaanus Marrandi erakonna esimeheks. Rahvaliidu esimehe ametis oli ta kuni 2008. aasta 1. novembrini, mil tema asemele valiti Karel Rüütli. 2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2016 Mõjukaim maaelu edendaja, Maaleht Jaanus Marrandi vanaisa Rein Marrandi oli aastatel 1938–1940 Riigikogu liige ja tema isa Heino Marrandi oli Estonia kolhoosi esimees aastatel 1949–1989. Jaanus Marrandi on abielus. Tal on kaks tütart. Peeter Raidla "Aasa, Ain" Eesti Majanduslugu (vaadatud 29. juulil 2011) Lühitutvustus Rahvaliidu lehel Jaanus Marrandi: Maale on vaja rohkem peremehi, Maaleht, 24.3.2013 (19. juuni 2013) Jaanus Marrandi pääses volikokku vaid hetkeks Järva Teataja, 13.01.2012 (19. juuni 2013) Jaanus Marrandi: käibemaks toidule üheksa protsenti Postimees, 25.10.2010 (19. juuni 2013) Jaanus Marrandi: kadunud ussisõnad Postimees, 21.05.2010 (19. juuni 2013) Urmas Jaagant: Marrandi: valitsuse vahetumises järgmisel aastal pole kahtlust, EPL, 1.11.2008 (19. juuni 2013) Mõjukaim maaelu edendaja Jaanus Marrandi – üks nägu vaatab põllu, teine poliitika poole Maaleht, 10. detsember 2015
Toomas Trapido

Toomas Trapido (sündinud 15. aprillil 1972 Tallinnas) on Eesti bioloog ja pedagoog, ökoloogilise maailmavaate uurija ja tutvustaja. Olnud Riigikogu XI koosseisu liige. Ta on tuntud avaliku esinejana, kes on sõna võtnud inimühiskonna ja looduse suhte teemadel ning kirjutanud artikleid ja esseid. Õpetanud Tallinna Vabas Waldorfkoolis, Tallinna Ülikoolis, Tartu Ülikoolis, Gaia Koolis ja Gaia Akadeemias. 1990. aastal lõpetas Tallinna 7. Keskkooli ja 1994. aastal Tartu Ülikooli bioloogia erialal. 2013. aastal lõpetas Viljandi Kultuuriakadeemias magistriprogrammi „Design and Development of Virtual Environments”. 1995 Eestimaa Looduse Fondis inventeeris puisniite ja juhtis Jakob von Uexkülli Keskust. 1995–1997 töötas Karula Rahvuspargis. 1997–2005 juhtis Eestimaa Looduse Fondi. 2005-2006 oli Eestimaa Looduse Fondi meediaagentuuri Roheline Värav vastutav väljaandja. 2007–2011 oli Riigikogu liige (Erakonna Eestimaa Rohelised fraktsioonis, kuulus Riigikogu rahanduskomisjoni). 2011–2014 töötas projektis "Teeme ära!" ja Keskkonnaagentuuris. 2014 asutas Gaia Akadeemia. 2014–... õpetab Tallinna Vabas Waldorfkoolis, Gaia Koolis, Tallinna Ülikoolis ja Tartu Ülikoolis. Toomas Trapido on alates 2012. aastast osalenud Võrumaal Kaia-Kaire Hundi algatatud Hundiallika Retriidi- ja Koolituskeskuse rajamisel ja tööshoidmisel. Hundiallika Keskuses korraldatakse üritusi, koolitusi, laagreid ja retriite. Tema isa oli spordifotograaf Isi Trapido, ema Laine Trapido (neiuna Rettau) on kopsuhaiguste arst. Toomas Trapido. "Ökokogukonnad – muutuva maailma laborid" Õpetajate Leht, nr. 27, 8. august 2008 Toomas Trapido. "Permakultuur – igaühe ökoloogiline võimalus" Bioneer, 10. juuni 2009 Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 1070. Toomas Trapido koduleht Toomas Trapido raadiosaates "Kukul külas", 30. juuli 2006, 1. osa, 2. osa Toomas Trapido Ööülikooli saadetes Tanel Tammet ja Toomas Trapido saates „Tähenduse teejuhid”, vestlus Gaia teooriast Toomas Saarepera ja Toomas Trapido saates „Intrigeeriv pärastlõuna”
Mihkel Mõttus

Mihkel Mõttus (sündinud 26. jaanuaril 1987) on Eesti ansambli Bedwetters liige, bändis mängib kitarri ja laulab.
Peep Jõgi

Peep Jõgi (4. märts 1965 Tartu – 4. detsember 2017) oli Eesti ja Nõukogude Liidu korvpallur. Ta lõpetas 1983. aastal Tallinna Spordiinternaatkooli. Ta oli sportlasena 202 cm pikk ning treenis Harri Russaku, Märt Kermoni ja Jaak Salumetsa juhendamisel. Tuli 1981. aasta kadettide Euroopa meistriks ja 1984. aastal juunioride Euroopa meistriks Nõukogude Liidu koondise koosseisus. Oli aastatel 1983–1987 Eesti NSV esindusvõistkonna liige, kuid alkoholiprobleemide tõttu loobus spordist; üritas naasta 1990. aastate keskel. Teda on peetud läbi aegade kõige andekamaks Eesti korvpalluriks. 1981 – NSV Liidu meistersportlane 1984 – NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlane Siim Kera. Peep Jõgi – terane ja tundlik natuur, kelle elu lõpetas kodutrepp Õhtuleht, 7. detsember 2017 Ats Kuldkepp, Karl Juhkami. "Puhka rahus, Peep Jõgi!". Õhtuleht, 7. detsember 2017. Lk 23 Biograafia ESBL-is Peep Jõe sporditulemused Gunnar Press. ARHIIVIST | Peep Jõgi: "Kes sul keelab? Joo ka kolm päeva ja viska siis 20 punkti!" Õhtuleht, 6. detsember 2017 Siim Kera. Peep Jõgi – terane ja tundlik natuur, kelle elu lõpetas kodutrepp Õhtuleht, 7. detsember 2017
Vampiir (loom)

Vampiir ehk suur-vampiir (Vampyrum spectrum) on vampiiri perekonna ainus liik. Ta kuulub imetajate klassi käsitiivaliste seltsi lehtninalaste sugukonda. Vampiir on Ameerika suurim käsitiivaline. Tema tiibade siruulatus on umbes 80 cm, kehapikkus 125–135 mm ja kaal 145–190 grammi. On teada ka suuremaid isendeid, kelle tiibade siruulatus ületab 100 cm.
Meenikunno soo

Meenikunno soo (ka Meenikunna soo ja Meenikunno raba) on Põlva maakonnas Räpina vallas asuv raba. Soo pindala on 1448 hektarit ning turbakihi maksimaalne paksus 6 meetrit (keskmine 2,6 m). Raba edelaosa on tekkinud pärast jääaega kujunenud veekogu kinnikasvamisel, ülejäänud osas on soo arenenud liivale ladestunud turbal. Soo asub koos Nohipalu Valgjärve ja Nohipalu Mustjärvega 1981. aastal soosaarte reliktse floora kaitseks loodud Meenikunno looduskaitseala piirides. Soo koos saartega on rikas taimestiku ja linnustiku poolest. Eestis harvem ette tulevatest taimedest kasvavad seal näiteks rohekas käokeel ning Nohipalu Valgjärves vesilobeelia ja järv-lahnarohi. Sealt võib leida Põlvamaal vaid paaris kohas kasvavat soojemast kliimaperioodist pärit II kaitsekategooriasse kuuluvat sarikalist austria roidputke (Pleurospermum austriacum), rohekat käokeelt (Plathanthera chlorantha), pruunikat pesajuurt (Neottia nidus-arvis) ja roomavat öövilget (Goodyera repens), mis on arvatud III kaitsekategooriasse. Metsadest on valitsevad männi enamusega palumetsad, kust leiab rohkesti metsamarju ja seeni. Laudtee Meenikunnos Kevadhommik Meenikunno rabas Meenikunno raba laukad Meenikunno hommik Meenikunno soojärv Meenikunno looduskaitseala. Keskkonnaamet, 2012, vaadatud 20.11.2016. Eesti looduse infosüsteem. Vaadatud 20.11.2016. Meenikunno looduskaitseala. Eesti looduse infosüsteem. Vaadatud 20.11.2016.
Sinilill (perekond)

Sinilill (Hepatica) on taimeperekond tulikaliste sugukonnast. Umbes kuus liiki, mis kasvavad põhjapoolkeral. Sinilille on jaotatud päris mitme liigi vahel. Küsimus liikide arvust on vaidluse all. Olukorda komplitseerib laialdane hübridiseerimine. Liikide hulka kuuluvad harilik sinilill ja transilvaania sinilill. Nende kahe liigi hübriid on keskmine sinilill. Varem on sinililled koos ülaste ja karukelladega paigutatud ülase perekonda. Sinilille perekonna esmakirjeldaja on Philip Miller (1754). Perekonnanimi on tuletatud sõnast hēpar 'maks' ja tähendab 'maksa-' (sinilille peeti maksarohuks, sest juurmised lehed meenutavad maksasagaraid ning on alt maksa värvi). Sõna pärineb keskaegsest ladina keelest. Sinililled on talihaljastest püsikutest tugeva risoomiga rohttaimed. Juurmised lehed on pika raoga, kolmehõlmalised, pisut maksataolised, pealt rohelised, alt pruunikaslillad. Kõrvallehed puuduvad. Kolm ovaalset kõrglehte paiknevad tupetaoliselt. Varrel on üksik õis. Õiekate on lihtne, kroonlehetaoline, tavaliselt viie kuni kaheksa tuhmsinise, harvem roosa või valge tupplehega. Tolmukaniidid on arvukad, peaaegu valged. Vili on ovaalne, karvane pähklike lisemega (elaiosoomiga). Kromosoomide arv: 2n=14. Eestis kasvab looduslikult ainult harilik sinilill. Harilikul sinilillel on teisendid teravahõlmine sinilill (Hepatica nobilis var. acuta) ja ümarahõlmine sinilill' (Hepatica nobilis var. obtusa), mida varem tunti liikidena Hepatica acutiloba (ka Hepatica acuta, Hepatica triloba acuta) ja Hepatica americana (ka Anemone hepatica, Hepatica hepatica, Hepatica triloba americana, Anemone americana). Teravate hõlmadega juurmiste lehtedega harilik sinilill on levinud Euraasias, ümarahõlmine teisend Ameerikas. Esimesel teisendil on lehtede pikkus 10 cm, teisel harva üle 7 cm. Teravahõlmisel sinilillel võib olla kuni seitse hõlma, sest ka hõlmadel võivad olla hõlmad. Teravahõlmine sinilill on inglise keeles sharp-lobed hepatica 'teravahõlmine sinilill'. Ümarahõlmine sinilill on inglise keeles round-lobed hepatica 'ümarahõlmaline sinilill' või round-leaved hepatica 'ümaralehine sinilill'. Ka Aasia teisendit on peetud omaette liigiks Hepatica asiatica. Sinilille on jaotatud päris mitme liigi vahel. Liikide arv on vaidluse all. Olukorda komplitseerib laialdane hübridiseerumine. Harilik sinilill bio.edu.ee - Sinilill