laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Paat (ajakiri)

Paat on Eestis alates 2006. aastast ilmuv ajakiri alapealkirjaga "Üks tõsine paadiajakiri". Ilmub neli korda aastas. Peatoimetajad on olnud Randel Kreitsberg ja Jaano Martin Ots, alates 2017. aastast on peatoimetaja Hanno Kask. Väljaandja on OÜ Zero Gravity. Aastail 2015-2016 andis toimetus välja ka ajakirja Meremees. Alates 2017. aastast on ajakirja päismikus määratlus "Paat & Merendus". Roomet Leiger. Hea ajakirja Meremees lugeja! Paat & Meremees nr 37, 2015 Ajakirja Paat koduleht
Pentti Niinivuori

Pentti Valdemar Niinivuori (27. august 1931 Forssa – 5. juuli 1988 Forssa) oli Soome poksija. Niinivuori oli kokku neljakordne Soome meister – aastatel 1953–1955 kergekaalus (kuni 60 kg) ning 1959. aastal II kergekeskkaalus (kuni 67 kg). Niinivuori osales 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel sulgkaalus (kuni 57 kg) ja 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängudel kergekaalus (kuni 60 kg), kuid kaotas oma kohtumised I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Niinivuori sai 10. Euroopa meistrivõistlustel 1953. aastal (Varssavis) kergekaalus (kuni 60 kg) pronksmedali.
Amet

Amet (ka: teenistus- või töökoht, ametikoht) on ülesannete kompleks, mida isik täidab etteantud raamides kellegi alluvuses, saades selle eest tasu. Amet on tavaliselt seotud mingi töö- või kutseala ja elukutsega. Ülekantud tähenduses on amet igasugune tegevus või töö.
Horace Vernet

Émile Jean Horace Vernet (30. juuni 1789 Pariis – 17. jaanuar 1863 Pariis) oli prantsuse maalikunstnik. Tema maalid kujutavad peamiselt lahingustseene ja idamaid. Tema vanaisa Claude Joseph Vernet ja isa Carle Vernet olid samuti kunstnikud. Horace Vernet Online
Bioenergeetika

Bioenergeetika on mitmetähenduslik sõna. Bioenergeetika (bioloogia) on teadusharu, mis uurib organismide energiavahetust. Bioenergeetika (energeetika) on energeetika haru. Bioenergeetika (esoteerika) on esoteeriline õpetus inimese energiatest.
Kastor ja Polydeukes

Kastor ja Polydeukes (ladina keeles Castor ja Pollux) olid Sparta kuninga Tyndareose ja Leda pojad. Zeus võrgutas Leda, tulles tema juurde luigena, ning Leda sünnitas Zeusile poja Polydeukese ja tütre Helena, maailma kõige ilusama naise. Mõne legendi järgi olevat Leda munenud kaks muna, millest koorusid lapsed. Tyndareosega sai Leda poja Kastori ja tütre Klytaimnestra. Kastorit ja Polydeukest kutsutakse nii dioskuurideks (Zeusi võsudeks, kuigi neist ainult ühe isa oli Zeus) kui ka tündariidideks (Tyndareose poegadeks). Polydeukes Zeusi lapsena oli surematu, Kastor surelik. Vendi kujutatakse sageli valgete hobuste seljas, kuid Homeros nimetab Kastorit ratsutaltsutajaks ja Polydeukest rusikavõitlejaks, jättes viimase hobusest ilma. Vennad armastasid teineteist väga ja olid alati koos. Vennad tõid Aphidnaist tagasi oma õe Helena, kelle Theseus oli röövinud, ja viisid Theseuse ema Aithra Spartasse saagiks. Nad osalesid argonautide retkel. Polydeukes tappis Amykose, kes sundis kõiki enda maale tulnuid endaga võitlema ja tappis võidetud. Kastor ja Polydeukes röövisid oma onu Leukippose tütred Hilaeira ja Phoibe. Neidude kihlatud Idas ja Lynkeus tulid kätte maksma. Kokkupõrkes tappis Idas Kastori ja Polydeukes Lynkeuse. Polydeukes armastas oma venda niivõrd, et ei suutnud temast lahkuda ja loobus vabatahtlikult maapealsest elust. Nad veedavad vaheldumisi ühe päeva Olümposel ja teise allmaailmas. Noormehed tõsteti taevasse Kaksikute tähtkujuks. Selle heledaimad tähed Kastor ja Polluks on nende järgi nimetatud. Kuna Kastor ja Polydeukes ei elanud maa peal kaua, jättis Tyndareos Sparta trooni oma väimehele Menelaosele. Kuid "Iliase" III raamatus on kirjas, et Helena otsib Trooja sõja viimasel aastal oma vendi pilguga kreeklaste leerist ja on imestunud, et ei näe neid. Kastorit ja Polydeukest austati paljudes kohtades, kuid eriti nende kodumaal Spartas. Neid peeti meremeeste kaitsjaiks ja merehädaliste päästjaiks. Nendega seostati Elmo tulesid. Vanad roomlased austasid Kastorit rohkem kui Polydeukest. Nende mälestuspäev on 15. juulil. Roomas Kvirinaali künkal asus Dioskuuride skulptuur. Antiigileksikon, Valgus, Tallinn, 1995, lk 120
Dmitri Pavlov

Dmitri Grigorjevitš Pavlov (Дмитрий Григорьевич Павлов; 23. oktoober 1897 Vonjuhhi küla Kologrivi maakond Kostroma kubermang – 22. juuli 1941 Kommunarka, Moskva oblast) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane (armeekindral veebruar 1941). Pavlov oli aastatel 1934–1936 Punaarmee mehhaniseeritud brigaadi komandör ja komissar. Aastatel 1936–1937 osales ta Nõukogude Liidu sõjalise nõuandjana Hispaania kodusõjas, olles ka soomusbrigaadi ülem. 1937. aasta novembrist Tööliste ja Talupoegade Punaarmee oli ta Autosoomusvalitsuse ülem. Aastatel 1939–1940 osales ta Nõukogude Liidu kallaletungis Soomele, Talvesõjas. Alates 1940. aasta juunist oli ta Valgevene Erisõjaväeringkonna (alates 1940. aasta juulist Lääne Erisõjaväeringkond) juhataja. 22. juunil 1941 algas Saksa-Nõukogude sõda. Pavlov oli just enne seda määratud Läänerinde ülemjuhatajaks. Saksa vägede kolossaalse läbimurde tõttu vahistati ta 4. juulil 1941 Dovskis ning 22. juulil NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi poolt mõisteti § 193-1 punkt "b" ja § 193-20 punkt "b" alusel süüdi "arguse, tegevusetuse ja paanitsemise eest". Teda karistati surmanuhtlusega ja ta lasti samal päeval maha NKVD Kommunarka polügoonil ning maeti samuti sinna. NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi otsusega 31. juulist 1957 muudeti kohtuotsus uute asjaolude ilmnemise tõttu ning süüteomenetlus lõpetati kuriteokoosseisu puudumise tõttu. Kommunistliku partei liige 1919. aastast. Lenini orden, kolmekordne kavaler Nõukogude Liidu kangelane, 1937 Punatähe orden, kahekordne kavaler medal "20 aastat Tööliste ja Talupoegade Punaarmeed" Zenkovitš, Marssalid ja peasekretärid: intriigid, vaen, vandenõud, lk 369. Zenkovitš (Zenkovich) Nikolai, Marssalid ja peasekretärid: intriigid, vaen, vandenõud (Tallinn: Olion, 2003), lk 431. Zenkovitš, Marssalid ja peasekretärid: intriigid, vaen, vandenõud, lk 402. Павлов Дмитрий Григорьевич, 4. 11. 1897 – 22. 7. 1941, Герой Советского Союза
George Clinton (täpsustus)

George Clinton on mitme isiku nimi: George Clinton (u. 1686–1761), Briti New Yorgi kuberner George Clinton (1739–1812), Ameerika Ühendriikide asepresident ja New Yorgi kuberner George Clinton (1771–1809), New Yorgi esindaja kongressis George Clinton (sündinud 1941), Ameerika Ühendriikide funkmuusik George S. Clinton (sündinud 1947), Ameerika Ühendriikide muusik George William Clinton (1807–1885), Buffalo linnapea
Pietro Badoglio

Pietro Badoglio, Addis Abeba hertsog, Sabotino markii (28. september 1871 Grazzano Monferrato; tänapäeval Grazzano Badoglio, Piemonte – 1. november 1956 Grazzano Monferrato) oli Itaalia sõjaväelane (marssal aastast 1926) ja poliitik (peaminister 1943–1944).
Addis Abeba hertsog

Addis Abeba hertsog (itaalia Duca di Addis Abeba) on Itaalia võidutiitel, mille kuningas Vittorio Emanuele III andis 5. mail 1936 marssal Pietro Badogliole. 5. mail 1936 viis Badoglio võidukad Itaalia väed Addis Abebasse ning Benito Mussolini kuulutas Vittorio Emanuele III Etioopia keisriks. Pietro Badoglio määrati Etioopia asekuningaks ja kindralkuberneriks ning nimetati Addis Abeba hertsogiks. 1936–1956 Pietro Badoglio (1871–1956) 1956–1992 Pietro Badoglio (1939–1992) 1992–0000 Flavio Badoglio (sünd. 1973)
Eesti spordi taskuentsüklopeedia

Eesti spordi taskuentsüklopeedia on Tiit Lääne koostatud ja TEA Kirjastuse poolt 2009. aastal välja antud spordientsüklopeedia. Spordiajaloolaste Juhan Maidlo, Erlend Teemägi ja Rein Järva väitel sisaldab raamat väga palju vigu. Nende hinnangul ei saa seda teost kasutada usaldusväärse teatmeteosena. "Uhke spordientsüklopeedia kubiseb vigadest". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. aprill 2010. Vaadatud 20. aprillil 2010. Tüssamine!, Rein Järva, Erlend Teemägi, Eesti Spordiajaloo Seltsi Teataja, lk 19, nr 53, märts 2010 Entsüklopeedia tutvustus TEA Kirjastuse kodulehel Uhke spordientsüklopeedia kubiseb vigadest, Eesti Ekspress, 16. aprill 2010
Struktureeritud programmeerimine

Struktureeritud programmeerimine on programmeerimisstiil, mis seisneb peamiselt goto lausendi kasutamise vältimises. Selle algust seostatakse 1968. aastal Edsger Dijkstra avaldatud artikliga "A Case against the GO TO Statement". Struktureeritud programmeerimise kohaselt saab kogu programmi koostada kasutades vaid kolme tüüpi keelekonstruktsioone: Jada on üksteise järel käivitatavad käsud. Valiku korral täidetakse käsud, kui mingi tingimus on täidetud. Valikuteks on paljudes keeltes if- ja switch-lausendid. Tsükli korral täidetakse mingit käsujada korduvalt, kuni mingi tingimus saab või lakkab olemast täidetud. Tsükliteks on paljudes keeltes while-, do ... until- ja for-lausendid. Nende keelekonstruktsioonide kasutamisel on programmi loogika inimesele palju kergemini hoomatav, sest kohad, kuhu programmi täitmisjärg hüppab, on selgesti aimatavad, erinevalt goto kasutamisest, kus täitmisjärg võib hüpata suvalisse kohta programmis. Edsger W. Dijkstra (1968). "A Case against the GO TO Statement". EWD215. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |aasta= (juhend)
Protseduraalne programmeerimine

Protseduraalne programmeerimine ehk protseduuriline programmeerimine (inglise procedural programming) on programmeerimise stiil, mis rõhutab programmi jaotamist alamprogrammideks (protseduurideks ja funktsioonideks). Selles mõttes sarnaneb see funktsionaalse programmeerimisega, kuid tegemist on siiski imperatiivse lähenemisega, täpsemalt on tegemist struktureeritud programmeerimise edasiarendusega. Protseduuride kasutamine võimaldab koodi kergesti taaskasutada, tarvitamata selleks goto-lausendeid. Terminit "protseduraalne programmeerimine" kasutatakse sageli imperatiivse programmeerimise sünonüümina.
Võru raad

Võru rae koosseisu kuulusid bürgermeister ja kolm raehärrat. Raad tegutses Võru raekojas. 1790– Gustav Heinrich Frantzenn –1806 M. G. Tiedemann 1806–1826 Carl August von Roth (1756–1835) 1826–1844 Nicolai Frank 1844–1859 Gustav Woldemar Stein (1791-?) 1860–1865 Friedrich Jürgensohn 1865–1866 Ernst Stein (1833–1871) 1866–1877 Nicolai Nagel 1877–1879 Robert Grahe (1813–1879) 1879–1889 Gustav Jürgensohn ...
Iivakivi (album)

"Iivakivi" on ansambli Metsatöll 2008. aastal ilmunud album. Iivakivi Merehunt Hetk enne lahingut Sõjasarv Veelind Isa süda Metsaviha 3 Rauast sõnad Va lendva Äikesepoeg
Pērse jõgi

Pērse on jõgi Lätis, mis voolab läbi Madona ja Aizkraukle piirkonna, ning suubub Koknese piiskopilinnuse varemete juures Daugava jõkke.
Aivar Õun

Aivar Õun (sündinud 15. märtsil 1959 Rakveres) on Eesti poliitik. Ta on lõpetanud 1982. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia. Aastatel 2009–2017 oli ta Konguta vallavanem. Aivar Õun oli Külvar Mandi asendusliikmena X Riigikogu liige. Ta kuulub Isamaa ja Res Publica Liitu. 2021. aasta kohalike omavalitsuste valimistel kandideeris ta EKRE nimekirjas. Ta on EKRE liige aastast 2018. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 9 (Jõgeva- ja Tartumaa (v.a Tartu linn)) 318 häält ning ei osutunud valituks. http://www.vvk.ee/?id=11923&code=0078&scode=0170&cid=12480
Hõbelauk

"Hõbelauk" (inglise keeles The Adventure of Silver Blaze) on Arthur Conan Doyle'i jutustus, milles astuvad üles detektiiv Sherlock Holmes ja doktor Watson. Jutustus ilmus ajakirjas Strand Magazine 1892. aastal. "Hõbelauk" kuulub kogumikku "Sherlock Holmesi memuaarid". Sherlock Holmes doktor Watson kolonel Ross Fitzroy Simpson Edith Baxter John Straker madame Straker Silas Brown "Sherlock Holmesi memuaarid" (Varrak 1993; tõlkija Krista Kaer; lk 3–27) "Sherlock Holmesi lood" 1. osa (Varrak 2003; tõlkijad Ester Heinaste, Krista Kaer, Villem Pedajas ja A. Tann; lk 343–359) "Sherlock Holmesi lühijutud" (Varrak 2010; tõlkija Krista Kaer) The Abbreviations. The Canon by Jay Finley Christ. The Diogenes Club
Robert Wilhelm Bunsen

Robert Wilhelm Eberhard Bunsen (31. märts 1811 Göttingen, Hannoveri kuningriik – 16. august 1899 Heidelberg, Saksa keisririik) oli Saksa keemik. Ta töötas Marburgi (alates 1839), Breslau (1851–1852) ja Heidelbergi Ülikoolis (alates 1852). Ta on üks spektraalanalüüsi loojaid; selle abil avastas ta (koos Gustav Robert Kirchhoffiga) tseesiumi ja rubiidiumi. Ta leiutas Bunseni põleti. Robert Wilhelm Eberhard Bunsen valiti 1862. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks. See kuupäev on kasutusel väga paljudes autoriteetsetes allikates, kuid Bunsen ise kirjutas oma sünnikuupäevaks 30. märts, seda vähemalt kahes CV-s, mis on dateeritud 1851 ja 1856.
Alex D. Linz

Alex D. Linz (õieti Alexander David Linz; sündinud 3. jaanuaril 1989 Californias Santa Barbaras) on endine Ameerika Ühendriikide filminäitleja. Tema tuntumad rollid on filmides "Ühel ilusal päeval" (1996), "Üksinda kodus 3" (1997) ja "Max Keeble'i otsustav samm" (2001). Ta elab koos emaga. Ta on saksa ja juudi päritolu. Alex D. Linz IMDb-s
Striimer

Striimer võib tähendada mitut asja: Striimer on plasmafüüsika protsess gaaslahenduses Striimer ehk lindiseade on andmekandja Striimer on sisulooja striiminguplatvormidel Striiming
Radio Mania

Radio Mania oli ainus Eesti rokiraadio, asutati 2002. aastal. Levis ainult Tallinnas ja Harjumaal. Radio Mania eelkäija oli raadio V6, mis asutati 1999. aastal. Radio Mania järeltulija on Rock FM. Margus Pilt – Radio Mania juht ja hommikuprogrammi “Torpeedo” saatejuht. 2000. aastal alustas Eesti esimese rokiraadio V6 juhtimist. 2002. aastal jätkas sama raadio Radio Mania nime all. Toomas Ross – muusikatoimetaja. Eesti esimese rokiraadio V6 idee autor. Andres Oja – “Mania Grandioso” saatejuht. 1972. aastast trummar. 1990. aastast ansambli Kolumbus Kris trummar. Monika Tõnisson – uudistetoimetaja. Uudiseid loeb alates 2008. aasta jaanuarist. Eesti raadiojaamade loend "Uus rockmuusikajaam Rock FM!". skymedia.ee. 12. november 2017. Originaali arhiivikoopia seisuga 13. november 2017. Radio Mania koduleht 15 aastat Radio Maniat juhtinud Margus Pilt: oli paremaid ja halvemaid aegu, kuid selle jaama üleval hoidmine oli vahel suur agoonia Õhtuleht, 5. november 2017
Ural (arvuti)

Ural on Nõukogude Liidus aastatel 1959–1971 toodetud elektronarvutite seeria. Esimene elektronavuti Eestis oli Urali seeria esimene mudel Ural-1 ning see paiknes TÜ arvutuskeskuses. Urali esimene mudel töötati välja aastatel 1954-1955 Moskva Kalmõkovi nimelises arvutitehases, seeriatootmise läks see Penza arvutitehases. Aastatel 1957-1961 toodeti mõlemas tehases seeria esimest mudelit kokku 183 eksemplari. Mudelid Ural-1 kuni Ural-4 põhinesid elektronlampidel, hilisem seeria Ural-11 kuni Ural-14 kasutas pooljuhte. Urali nimest on tuletatud eesti keelde sõna "raal", mis on jäänud kasutuselt alla sõnale "arvuti". Tartu Riiklikus Ülikoolis 2. novembril 1959 käivitatud Ural oli Eesti esimene elektronarvuti. Sellel arvutil oli käsustikus 29 käsku, kiiruseks 100 tehet sekundis, sisselugemine perforeeritud filmilindilt 4500 arvu minutis ja mälu 1024 36-bitist sõna. Ural paigaldati seks tarbeks asutatud TÜ arvutuskeskuse majja Ülikooli tänav 18a, kus paiknes hoone vasakus tiivas esimesel korrusel. Arvuti võttis enda alla 90–100 m2 põrandapinda. Lisaks valikule Eesti esimese elektronarvuti detailidest säilitatakse Tartu Ülikooli arvutimuuseumis raali nimeplaati, mis kannab järjekorranumbrit 117. Ural-4 jõudis Tartusse 1963. aasta maikuus ning asendas Ural-1 arvuti, mis kingiti 1965. aasta augustis Nõo Keskkoolile arvutiõpetuse läbiviimiseks. Ural-4 paigutati varem TÜ sõjalise algõpetuse kateedrile kuulunud ruumidesse Tõnissoni tänaval praeguses EÜS-i majas ning võttis enda alla kogu saali. Alo Lõhmus: "Informaatik ennustab arvutitele peatset kadu" Postimees, 2. november 2009 Raimu Hanson (2. märts 2020). "Deltasse kolinud arvutimuuseum avas digitarkuse päevaks ukse". Tartu Postimees. "Maailm aastatel 1959 ja 1960" Eesti Päevaleht, 20. november 1999 Tõravere observatoorium: Arvutid ja programmeerimine
Ural

Ural on Uurali venekeelne nimi. Uurali jõgi voolab Euroopa ja Aasia piiril. Seda nime kannavad ka mõned asulad: Ural, alev Krasnojarski krai Rõbinski rajoonis Ural, asula Orenburgi oblasti Kuvandõki rajoonis Ural on Moskva-Samara-Tšeljabinski maantee. Ural on mitme toote nimi: Ural, Miassis Uurali Autotehases toodetavate veoautode mark Ural, kahesilindrilise neljataktilise mootoriga raske mootorratas Ural, arvutite perekond Ural, automagnetoola Ural, radioola Ural, luurelaev Ural, elektrikitarride ja basskitarride mark Ural on laeva 50 Let Pobedõ varasem nimi. Ural on Jekaterinburgi ja Moskva vahet sõitev esindusrong. Ural on kosmoseprogramm kandevõime suurendamiseks. Ural on ka mitme spordiklubi nimi: Jekaterinburgi Ural, jalgpalliklubi Jekaterinburgi Ural, korvpalliklubi Ufa Ural, võrkpalliklubi Ural on Jekaterinburgi "paks ajakiri". Ural on kino Jekaterinburgis. Ural on ringhäälingukompanii. "Ural" on boonuslugu Apocalyptica plaadil "Worlds Collide". Ural-5920, soosõiduk Ural-6, trammivaguni katsemudel Irbiti URAL, jalgpalliklubi Ural-Greit, Permi korvpalliklubi Uurali majandusrajoon Uurali föderaalringkond Nižni Tagili Uralets, jalgpalliklubi Ural Airlines, lennufirma peakorteriga Jekaterinburgis
Galunggung

Galunggung on tegev kihtvulkaan Indoneesias Jaava saare lääneosas. Vulkaani geograafilised koordinaadid on 7° 15′ 30″ S, 108° 4′ 30″ E. Galunggungi kõrgus on 2168 meetrit. Selle nõlvad on kaetud metsaga. Nähtav on umbes 4200 aastat tagasi moodustunud hobuserauakujuline kaldeera, mis avaneb idakagu suunal. 20. sajandi alguses äratasid geoloogide tähelepanu vulkaani kagunõlvale kuhjunud künklikud moodustised, mida hakati nimetama Tasikmalaya kümneks tuhandeks künkaks. Hollandi geoloog Berend George Escher püstitas hüpoteesi, et muhklikud setted tekkisid, kui kunagine kraatrijärv kraatrist välja murdis. Alates 1980. aastatest on piirkonda põhjalikumalt uuritud ning küngaste põhjustajaks peetakse ulatuslikku maalihet. Galunggungi esimene teadaolev purse registreeriti 1822. aastal, kui plahvatusliku purske tagajärjel hukkus 4011 inimest. Vulkaan paiskas välja 22 miljonit m³ materjali, mis kattis 25 660 km² suuruse ala. Tekkisid ulatuslikud mudavoolud. Vulkaan purskas ka 1894. aastal. Viimati purskas Galunggung 1984. aastal. Viimane suurem purse oli 1982. aastal. Selle tagajärjel hukkus 68 inimest ning kodudest evakueeriti üle kümne tuhande inimese. Purse paiskas vulkaanilist tuhka kuni 15 000 meetri kõrgusele. See purse juhtis esmakordselt lennundusajaloos tähelepanu õhkupaiskunud vulkaanilise tuhaga seotud ohtudele. British Airwaysi reisilennuk Boeing 747 sattus tuhapilve ning kõik selle neli mootorit ummistusid tuhaosakeste sulamise tagajärjel. Mootorid seiskusid, kuid käivitusid siiski õnnekombel. Mõni nädal hiljem sattus Galunggungi lähedalt mööda lennates samasugusesse olukorda ka teine Boeing 747. Teachers Guide to Stratovolcanoes of the World USGS – Indonesia Volcanoes and Volcanics Horst Rast. "Vulkaanid ja vulkanism", Valgus 1988 NGDC Teachers Guide to Stratovolcanoes of the World USGS – Indonesia Volcanoes and Volcanics
Olli Mäki

Olli Johan Oskari Mäki (22. detsember 1936 Kokkola – 6. aprill 2019 Kirkkonummi vald) oli Soome poksija. Mäki oli kokku neljakordne Soome meister – sulgkaalus (kuni 57 kg) 1955. aastal ja kergekaalus (kuni 60 kg) aastatel 1957–1959. Ta võitis kergekaalus (kuni 60 kg) 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks ning sai 12. Euroopa meistrivõistlustel (Praha, 1957) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Kazimierz Paździorile (Poola). Mäki poksis oktoobrist 1960 kuni augustini 1973 elukutselisena. Ta pidas kokku 50 kohtumist, millest võitis 28 (neist 5 nokaudiga) ja kaotas 14 (neist 2 nokaudiga) ning viigistas 8 kohtumist. Ta oli 14. veebruarist 1964 kuni 1. veebruarini 1967 Euroopa meister I kergekeskkaalus (140 naela ehk kuni 63,5 kg) Mäki oli ainuke Soome poksija, kes on tulnud Euroopa meistriks nii harrastajana kui ka hiljem elukutselisena. Ta tegutses hiljem poksitreenerina, muuhulgas oli ka Amin Asikaise treener. 2010 Olli Mäe elu kujutav näidend "Unelmista suurin" (eesti keeles "Suurim unistus"; autor Sami Parkkinen) esietendus 11. septembril 2010 Kokkola linnateatris (lavastaja Vihtori Rämä). Peaosas oli Kai Vaine 2016 Olli Mäe elu ühel ajajärgul (kus olulisel kohal oli poksikohtumine David Moore'iga, mille Mäki kaotas) põhineb film "Hymyilevä mies" (eesti keeles "Naeratav mees"; eesti kinos pealkirjaga "Kõige õnnelikum päev Olli Mäki elus"; režissöör Juho Kuosmanen) sai Cannes'i filmifestivali ühe preemia Un Certain Regard. Peaosas oli Jarkko Lahti "Soome meistrivõistlused poksis 1951-1999. Tulemused soome keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. november 2014. Vaadatud 16. detsembril 2011. 13. Euroopa meistrivõistlused poksis. Luzern 1959. Tulemused inglise keeles 12. Euroopa meistrivõistlused poksis. Praha 1957. Tulemused inglise keeles Film "Hymyilevä mies" andmekogus IMDb Olli Mäki lehel BoxRec Olli Mäki filmiandmekogus IMDb
Claes Andersson

Claes-Johan Rudolf Andersson (30. mai 1937 Helsingi – 24. juuli 2019 Helsingi) oli Soome poliitik, psühhiaater ja kirjanik. Nooruses mängis ta Soome meistrivõistlustel jalgpalli ja sulgpalli. Aastatel 1963–1990 töötas ta arstina mitmes haiglas ja kliinikus. Ta on tegutsenud ka džässpianistina. Aastal 1987 valiti ta Soome Rahva Demokraatliku Liidu (SKDL) esindajana Eduskunna liikmeks. Ta oli üks Vasakliidu asutajaid 1990. aastal ning aastatel 1990–1998 erakonna esimees. 1994. aasta valimistel sai ta Vasakliidu presidendikandidaadina 3,8 protsenti häältest. Ta oli Eduskunna liige aastatel 1987–1999 ja 2007–2008, seejärel loobus tervislikel põhjustel. Aastatel 1995–1998 oli ta Paavo Lippose valitsuses kultuuriminister. Ta on kirjutanud luuletusi, näidendeid, romaane, stsenaariume. Ta kirjutas rootsi keeles. "Kaksteist aastat poliitikas". Tõlkinud Mari Tuulik. Loomingu Raamatukogu 2002, nr 18/19. ISBN 998585313X "Külm on, tuli lahti". Tõlkinud Mati Sirkel. Eesti Keele Sihtasutus 2006 ISBN 9985791363 1986 – Eino Leino auhind "Kuka kukin on". Otava. 2001. ISBN 9511170074 Tutvustus Eduskunna lehel. Soome keeles Mati Sirkel. "Claes-Johan Rudolf Andersson 30. V 1937 – 24. VII 2019". Sirp, 2. august 2019
Eino Leino auhind

Eino Leino auhind on Soome kirjandusauhind, mida annab alates 1956. aastast kirjanik Eino Leino mälestuseks Eino Leino Selts. Auhind antakse üldjuhul soome kirjanikule, eelkõige luuletajale, või soome kirjanduse uurijale. Iga inimene võib auhinna saada ainult ühe korra. Auhinnaks on 5200 eurot ja Lauri Leppäse kujundatud medal. 1956 Viljo Kajava 1957 Helvi Juvonen 1958 Rabbe Enckell 1959 Aapeli 1960 Olavi Paavolainen 1961 Juha Mannerkorpi 1962 Pertti Nieminen 1963 Paavo Haavikko 1964 Arvo Salo 1965 Hagar Olsson 1966 Einari Vuorela 1967 Marja-Leena Mikkola 1968 Kerttu Kauniskangas 1969 Mirjam Polkunen 1970 Heikki Palmu 1971 Vilhelm Helander ja Mikael Sundman 1972 Raoul Palmgren 1973 Arvo Turtiainen 1974 Kaisa Korhonen 1975 Henrik Tikkanen 1976 Eila Kivikk'aho 1977 Nils-Börje Stormbom 1978 Jukka Vieno 1979 Mirkka Rekola 1980 Elvi Sinervo 1981 Väinö Kirstinä 1982 Hannu Mäkelä 1983 Pentti Linkola 1984 Erno Paasilinna 1985 Hannu Salama 1986 Claes Andersson 1987 Helvi Hämäläinen 1988 Jyrki Pellinen 1989 Tuomas Anhava 1990 Olli Jalonen 1991 Ilpo Tiihonen 1992 Jaan Kaplinski 1993 Jyrki Kiiskinen ja Jukka Koskelainen 1994 Risto Ahti 1995 Caj Westerberg 1996 Risto Rasa 1997 Thomas Warburton 1998 Raija Siekkinen 1999 Kai Nieminen 2000 Sirkka Turkka 2001 Markku Into 2002 Virpi Hämeen-Anttila ja Jaakko Hämeen-Anttila 2003 Tuomari Nurmio 2004 Veijo Meri 2005 Antti Hyry 2006 Juha Hurme 2007 Eira Stenberg 2008 Eeva Luotonen 2009 Hannele Huovi 2010 J. K. Ihalainen 2011 Kari Aronpuro 2012 Martti Anhava 2013 Leif Salmén 2014 Kimmo Pietiläinen 2015 Leevi Lehto 2016 Liisa Enwald 2017 Leena Krohn 2018 Kirsi Kunnas 2019 Jaana Koistinen 2020 Johanna Venho 2021 Miia Toivio 2022 Kaiho Nieminen 2023 Niillas Holmberg 2024 Sirpa Kyyrönen Suomen Kirjasäätiö