laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kõpu suurkivi

Kõpu suurkivi (ka Lepistepao suurkivi, Kõrgessaare suurkivi) on Hiiumaal Kõrgessaare osavallas Ülendi külas asuv rabakivist hiidrahn. Vähem kui kilomeetri kaugusel asub teinegi suur rändrahn Suurikpõllu suurkivi. Kivi pikkus on 10,7 m, laius 7,5 m, kõrgus 5,3 m, ümbermõõt 28,4 m ja maapealse osa maht 175 m³. Pikliku põhiplaaniga lapik, kuid üsna korrapäratu kujuga rahn, millel on püstised, kohati tugevasti eenduvad küljed. Lagi on lame, ühe astanguga. Esineb kinnislõhesid. Ühe muistendi järgi viskas Vanasarvik kivi linguga Soomest. Teise järgi tahtnud ta sellega sulgeda alles valminud Kõpu kabeli ust. Külast kukelaulu kuuldes jooksnud Vanakuri Reo metsa, kus visanud kivi teda vanduvale rongale järele. Kivi lennanud Lepistepaosse. Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all ning jääb Kõpu looduskaitseala territooriumile. Eesti hiidrahnude loend Pirrus, Enn (2009). Eestimaa suured kivid. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus. "Kõpu Suurkivi". EELIS Infoleht. Vaadatud 27.12.2022. "Kõpu suurkivi". Keskkonnaportaal. Vaadatud 28.12.2022. Kõpu Suurkivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis Kõpu suurkivi keskkonnaportaalis
Ida Suvero

Ida Suvero ((pseudonüüm 2. aprillist 1936); sündinud Ida Koppelmann, aastast 1918 Ida Suvorova, aastast 1935 Iide Padar; 25. detsember 1900 Surju – 9. juuli 1941 Tartu) oli eesti näitleja. Ta õppis Pärnus Neumanni erakoolis. Lavategevust alustas ta aastal 1920 Pärnu Töölisteatris. Aastatel 1923–1928 töötas ta teatris Endla, 1928–1941 teatris Vanemuine. Ida Suvero hukkus NKVD massimõrva ohvrina Tartu vanglas. Tema õde oli näitleja Alli Tammemets. 1923 Leo Fall "Lõbus talupoeg" (Heinerle) 1924 Imre Kálmán "Silva" (Stasi) 1926 Shakespeare "Hamlet" (Ophelia) 1928 Ferenc Herczeg "Proua Gyurkovicsi 7 ilusat tütart" (Mici)
Taari hiidrahn

Taari hiidrahn (ka: Taru hiidrahn) on hiidrahn Harju maakonnas Harku vallas Ilmandu külas. Asub Taarikivi tänaval. Kivi on põhiplaanilt piklik ja terava harjaga. Kivi pikkus on 13,6, laius 9,8, kõrgus 5,8, ümbermõõt 34,9 m ning maht 264 m³. Rahn on alates 1959. aastast üksikobjektina looduskaitse all. Eesti hiidrahnude loend "Taari hiidrahn". EELIS Infoleht. Vaadatud 26.12.2022. Pirrus, Enn (2009). Eestimaa suured kivid. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus. "Taru hiidrahn; Taari hiidrahn". Keskkonnaportaal. Vaadatud 28.12.2022. Taari hiidrahn ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis Taari hiidrahn keskkonnaportaalis
Aldehüüdid

Aldehüüdid on keemilised ühendid, mis sisaldavad aldehüüdrühma (–CHO). Tähistus -CHO rõhutab, et hapniku ja vesiniku aatom pole omavahel seotud (erinevalt alkoholist (R–OH)). Lihtsaim aldehüüd on metanaal, mille 37-protsendine vesilahus on formaliin. Kaks kõige levinumat aldehüüdi on metanaal HCHO ja etanaal CH3CHO. Sõna "aldehüüd" leiutas Justus von Liebig lühendina ladina sõnadest "alcohol dehydrogenatus" ('alkohol, millest on vesinik eemaldatud'). Nimi viitab sellele, et vastava alkoholiga võrreldes on aldehüüdi molekulis üks vesiniku aatom vähem. Aldehüüdide omadused on mitmekesised. Väiksemad aldehüüdid lahustuvad vees paremini. Lenduvad aldehüüdid on kirbe lõhnaga. Õhu käes aldehüüdid pikapeale lagunevad autoksüdeerumiseks nimetatava protsessi abil. Metanaalil ja etanaalil on kalduvus oligomeriseeruda ja polümeriseeruda. Neil on ka kalduvus hüdrateeruda, moodustades dioole. Tekkinud oligomeerid, polümeerid ja hüdraadid on tasakaaluolekus aldehüüdiga, millest nad moodustusid. Looduslikult leidub paljusid aldehüüde eeterlikes õlides. Sageli on neil oma osa eeterlike õlide meeldivas lõhnas. Kuid looduslikes "ehituskivides" (aminohapetes, nukleiinhapetes ja lipiidides) ei ole aldehüüdid levinud, arvatavasti aldehüüdrühma suure keemilise aktiivsuse tõttu. Enamik suhkruid on siiski aldehüüdide derivaadid. Kuid glükoosi vesilahuses eksisteerib üksnes väike osa glükoosist aldehüüdi kujul.
Pärnamäe rahnud

Pärnamäe rahnud on neli rabakivist rändrahnu Harju maakonnas Viimsi vallas. Neljast rahnust suurim – Pärnamäe rahn – on mõõtmete poolest hiidrahn. See on hulktahuka kujuga ning tasase, kuid astmelise laega, mille keskmine langus on loodesse 10°. Kivi pikkus on 12,7 m, laius 9,2 m, kõrgus 5,8 m, ümbermõõt 31,1 m ja maapealse osa maht 284 m³. Eesti hiidrahnude loend Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Pirrus, Enn (2009). Eestimaa suured kivid. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus. Pärnamäe rahnud ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
Hiiesaare Silmakivi

Hiiesaare Silmakivi (ka: Hiiesaare rahn) on rabakivist hiidrahn Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Hiiessaare külas. Kivi pikkus on 11,8 m, laius 8,1 m, kõrgus 4,7 m, suurim ümbermõõt 32,4 m. Kivi maht erineb erinevates allikates oluliselt, olles 199m3 või 310 m3. Klibusel pinnal paiknev mitmest küljest alt ahenev lapik rahn, järskude teravanurgeliste murdepinadega, mis tekkinud lõhede järgi. On saanud nime väikese merelahe - "silma" järgi. Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all. Eesti hiidrahnude loend Pirrus, Enn (2009). Eestimaa suured kivid. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus. "Silmakivi". EELIS Infoleht. Vaadatud 26.12.2022. "Hiiesaare Silmakivi". Keskkonnaportaal. Vaadatud 28.12.2022. Hiiesaare Silmakivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis Hiiesaare Silmakivi keskkonnaportaalis
Pahkla Suurkivi

Pahkla Suurkivi (ka: Eesti kivide kuningas, Eestimaa kivide kuningas) on rabakivist hiidrahn Rapla maakonnas Kohila vallas. Kivi pikkus on 10,1 m, laius 9,7 m, kõrgus 4,3 m, suurim ümbermõõt 29,7 m, ümbermõõt maapinnal 29,1 m ning maapealse osa maht on 197 m3. Rahn on nelinurkse püsttahuka kujuline, peaaegu vertikaalsete külgedega; lagi on tasane, peaaegu ruudu kujuline, lääne suunas veidi madalduv (ca 30 cm). Kivi läbib 2 loode - kagusuunalist püstlõhe. Põhja- ja edelapoolne külg on veidi sammaldunud. Rahnu nime päritolu on senini selgusetuks jäänud. Tahukalaadse kivi lael olla Pahkla mõisnik korral­danud oma küla­listele tantsupidusid. Kivi otsas olnud siis kaetud laud, söödud ja tantsitud. Pidu peetud kivi juures vahel ka Eesti Vabariigi ajal. Kivil mahtunud tantsima 12 paari. Ühte kiviprakku olevat kukkunud mõisahärra kulduur. Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all. Suurkivi lähedal paiknevad veel Vaeslapse leinakivi ehk Mari nutukivi (6,5 x 4,9 x 3,5 m; ümbermõõt 16,4 m) ja Määrakivi ehk Mägrakivi (ümbermõõt 20,4 m, kõrgus 3,7 m), 50 m loode pool männikus Lasketiirukivi (ümbermõõt 16,7 m, kõrgus 3,5 m), 300 m kirde pool Salu talu põllumaal Salu Põllukivi ehk Linnukivi (ümbermõõt 15,5 m, kõrgus 2,2 m). Eelmainitud kividest ligi kilomeeter kagu pool, Visja küla põllumaal paikneb viieski rabakivirahn Ussipõllu Suurkivi ehk Reinu kultuskivi (6,0 x 5,0 x 1,8 m, ümbermõõt 19,2 m). Kivi lael on 17 kultuslikku lohku. Eesti hiidrahnude loend "Pahkla Suurkivi". EELIS Infoleht. Vaadatud 27.12.2022. Kalle ja Martin Suuroja (2008). Hiidrahnud. Tallinn: GeoTrail. Lk 119. Martin ja Kalle Suuroja (2020). Raplamaa loodusmonumendid. Tallinn: GeoTrail. Lk 126-127. Kalle ja Martin Suuroja (2006). Eesti 100 rändrahnu. Tallinn: GeoTrail. Lk 67. "Eestimaa kivide kuningas". Keskkonnaportaal. Vaadatud 28.12.2022. Pahkla Suurkivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis Pahkla Suurkivi keskkonnaportaalis
Amiidid

Amiidid on karboksüülhapete funktsionaalderivaadid, kus -OH rühma asemel on aminorühm (-NH2). Kõik amiidid peale metaanamiidi on kristalsed lõhnatud värvusetud ained, lahustuvad vees halvasti (va. madalamad amiidid). Paljud amiidid on väga mürgised.
Merivälja hiidrahn

Merivälja hiidrahn on gneisist hiidrahn Harju maakonnas Tallinna linnas. Rahn asub Merivälja asumis Lehiku tee ja Naadi tee ristmiku lähedal Merivälja pansionaadi territooriumil. Kivi pikkus on 10,0 m, laius 5,8 m, kõrgus 3,0 m (põhjapoolses osas) ja ümbermõõt 26,4 m. Rahn on korrapäratu ovaalse põhiplaani ja poolmunaja kujuga. Rahn on kuni pooles ulatuses maa sees. Rahnu pikitelg on orienteeritud ida-lääne suunas, millega ühtib rahnu selgelt väljendunud vööline tekstuur. Rahnu lõunapoolset osa läbib lõhe, mida mööda on lõunatiiva läänepoolne osa vajunud kuni 30 cm võrra. Rahnu pealispind on sile. Rahn on alates 1966. aastast üksikobjektina looduskaitse all. Merivälja hiidrahn Merivälja hiidrahn Eesti hiidrahnude loend Pirrus, Enn (2009). Eestimaa suured kivid. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus. "Merivälja hiidrahn". EELIS Infoleht. Vaadatud 30.12.2022. "Merivälja hiidrahn". Keskkonnaportaal. Vaadatud 30.12.2022. Merivälja hiidrahn ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis Merivälja hiidrahn keskkonnaportaalis
Tagaküla suurkivi

Tagaküla suurkivi on gneissgraniidist hiidrahn Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Letipea külas. Kivi pikkus on 10,0 m, laius 6,1 m, kõrgus 4,5 m ja ümbermõõt 28,2 m. Rahn on lapik, suhteliselt lameda laega praktiliselt tervikuna maapinnal lasuv, alusel ahenev. Põhjaküljel moodustub koopakujuline orv kõrgusega 1,2 m ja sügavusega 2 m. Rahnus on lõhesid. Külgedel on korrosioonilohukesi, mis tekkinud ilmselt merevee ja gneisja tekstuuri ühismõjutusel. Rahvapärimuse kohaselt olevat kivi peal poolemeetrine viie varbaga jalajälg. Vanakuri tulnud hüpates kolme sammuga Soomest üle lahe Eestisse: esmalt pani jala Suursaarele (sealgi ühel suurel kivil samasugune jälg), sealt teise jalaga Tütarsaarele (sealgi rannakivil jälg) ning alles kolmandal astel jalg kõnealust tabanud Letipea kivi. Teise muistendi järgi visanud kivi Kalevipoeg, kes tahtnud tabada sellega Malla mõisat. Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all ning asub Letipea maastikukaitsealal. Eesti hiidrahnude loend Pirrus, Enn (2009). Eestimaa suured kivid. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus. "Tagaküla suurkivi". EELIS Infoleht. Vaadatud 29.12.2022. "Tagaküla suurkivi". Keskkonnaportaal. Vaadatud 29.12.2022. Tagaküla suurkivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis Tagaküla suurkivi keskkonnaportaalis
Renate Beckmann

Renate Emanuela Alexandra Beckmann (sündis 23. mail 1901 Tallinnas; surmaaeg ja -koht teadmata) oli eesti arst. Ta lõpetas 1917. aastal Peterburis Peetri Koguduse Keskkooli. 1921. aastal astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas 1926. aastal arsti astme väärilisena cum laude. 1929. aastal valmis tal doktoriväitekiri teemal "Die Wirkung der Wasserstoffionenkonzentration auf überlebende Venen"[1], mille ta kaitses 19. aprillil 1929 Tartu Ülikooli juures ja omandas dr. med. kraadi. Ta töötas algul Tartu Ülikooli farmakoloogia, füsioloogia ja patoloogia instituutides. 1927. aasta veebruaris registreeriti ta arstina Tartus ning ta töötas Tartu Ülikooli närvikliinikus ja hospitaalhaavakliinikus. Pärast doktoritöö kaitsmist 1929. aastal asus ta tööle Tartusse eraarstina haavahaiguste erialal. 1933. aastal siirdus ta Tallinna ja 1936. aastal teatas, et tema erialaks on sestpeale sisehaigused, eriti kopsuhaigused. Ta käis end korduvalt välismaal täiendamas ja oli välismaal ka 1940. aasta juunipöörde ajal. Eestisse tagasi ta ei pöördunud. Tema edaspidise saatuse kohta puuduvad andmed. Tema isa Eduard Beckmann oli Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja ja vanglaõpetajate seenior. Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 384.
Jaanukse kultusekivi

Jaanukse kultusekivi on rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Kuusalu vallas Valkla külas. Rahnu mõõtmed on järgmised: pikkus 10,9 m, laius 7,4 m, kõrgus 2,6 m ja ümbermõõt 28,8 m. Rahn on trapetsikujulise põhiplaaniga. Selle lääne- ja põhjakülg on järsud, idakülg laugjalt laeks üleminev. Lae kaldenurk on 10-15° langusega kirdesse. Rahnu lõunaküljelt on murtud (pinnal puuraukude jäljed) tükke, millistest üks on jäetud maha. Pikuti on lõhatud ka kivi ülaosas, ent lõhe ei läbista kivi põhjani. Lõhes on säilinud veel teraskiile, mis hoiavad ta pinge all. Rahnu lae põhjaosas on säilinud suure läbimõõduga ohvrilohk, teine samasugune hävines kohalike elanike andmetel kivi lõhkumise käigus. Eesti hiidrahnude loend "Jaanukse kultusekivi". EELIS Infoleht. Vaadatud 28.12.2022. Jaanukse kultusekivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis Jaanukse kultusekivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Kõrendakivi

Kõrendakivi on rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Kuusalu vallas rabametsas. Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 11,7 m, laius 6,2 m, kõrgus 3,2 m ja ümbermõõt 30,8 m. Kivi meenutab kujult prismat järskude külgede ja tasase laega (kallakunurk 8° kagu suunas), mida läbistab pikuti avalõhe laiusega maapinnal 0,3 m, lael kuni 0,5 m. Rahnu pinnal on rohkesti samblaid ja samblikke. Pinnas kivi ümber on soine, põhja pool mineraalpinnasel leidub rikkalikult väikseid rändrahne. Kõrendakivi Lõhe Kõrendakivis Eesti hiidrahnude loend "Kõrendakivi". EELIS Infoleht. Vaadatud 28.12.2022. Kõrendakivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
Passepied

Passepied (prantsuse keeles [pas’pje] – mööduvad jalad) on Bretagne'ist pärit õukonnatants ja instrumentaalpala vorm 16.–18. sajandist. Inglise keeles on kasutatud ka nimetust paspy, kuid tänapäeval kasutatakse seda harva. Passepied' muusika on kolmeosalises taktimõõdus, kiires tempos, menuetitaoline, kuid rahvalikum, kusjuures iga osa algab rõhuta löögiga ja võib sisaldada hemioole. Seda leidub sageli prantsuse barokkooperis ja -balletis, eriti pastoraalsetes stseenides. Barokiajastu lõpu poole kasutati seda ka orkestri- ja klahvpillisüidis, kus oli tavaliselt kaks passepied'd üksteise järel da capo's. Passepied'd mainis esimest korda 1548. aastal Noël du Fail, kes on öelnud, et see oli bretooni õukondades tavaline tants. Johann Mattheson kirjeldas seda 1739. aastal kui kiiret ja kergemeelsusele kalduvat tantsu. Koos gavotiga oli see oli üks kahest kõige levinumast tantsust Bretagne'is. Prantslaste jaoks oli passepied üksnes tants, kuid itaallased kasutasid seda tihti ka instrumentaalteose finaalina. Tänapäeval teatakse passepied'd üksnes mõnes Bretagne'i piirkonnas, kus on traditsioone säilitatud ja bretooni tantsu areng hilisematel sajanditel ei ole vanemaid traditsioone hävitanud. Üldiselt on uued tantsud passepied' välja tõrjunud. Passepeid'd võib leida Johann Sebastian Bachi loomingus, nimelt klavessiinisüitides "Inglise süit nr 5", "Partiita klahvpillile nr 5" ja "Avamäng prantsuse stiilis" ning "Orkestrisüidis nr 1 C-duur". Samuti Georg Friedrich Händeli "Veemuusikas" ("Orkestrisüit nr 1 F-duur"). Léo Delibes on kasutanud passepied'd Victor Hugo näidendi "Kuningas lõbutseb" ("Le roi s’amuse"; 1832) muusikas. Kaasaegsem variant on viimane osa Claude Debussy klaverisüidist Bergamasque'i süit (1905), mille pealkiri on "Passepied". Veel modernsema versiooni võib leida Igor Stravinski sümfooniast C-duur (1940), mis koosneb menuetist, passepied'st ja fuugast. Encyclopedia Britannica History Of Dancing From The Earliest Ages To Our Own Times By Gaston Vuillier [1] The International Encyclopedia of Dance, Oxford University Press, 1998 Dances and the music of J. S. Bach, Meredith Little, Natalie Jenne Dailymotion [2] J.S. Bach: English Suites, Peter Watchorn, Musica Omnia Bach Partita no 5 Passepied BWV 829, Rosalyn Tureck, Youtube Bach – French Overture BWV 831 (Passepied I. Passepied II), Grigory Sokolov Suite (Overture) BWV 1066 Passepied I-Passepied II, Concentus Musicus Wien, Nikolaus Harnoncourt Academy of St. Martin in the Fields, Water Music Suite No.1. HWV 348 "Six airs de danse dans le style ancien" allmusic Debussy: Suite bergamasque, Passepied (1890–1905), Youtube Igor Stravinsky Symphony in C[alaline kõdulink]
Zebedayo Bayo

Amnaay Zebedayo Bayo (sündinud 20. mail 1976 Arushas) on Tansaania pikamaajooksja, kelle põhialaks on maraton. Zebedayo Bayo on võitnud kuus rahvusvahelist maratoni ning osalenud kahtedel olümpiamängudel ja viitel maailmameistrivõistlustel. Tutvustus IAAFi lehel
Nõmme lumepark

Nõmme Lumepark on lumealade park Tallinnas Nõmmel. Nõmme lumepark asub aadressil Vana-Mustamäe 16. Nõmme lumepargis asuvad atraktsioonid: Suusahüppetornid suurusega K50, K25, K18, K10. Mäesuusatamine ja lumelauaga sõitmine – alla saab sõita kolmest nõlvast – Taukari slaalominõlv, JP parginõlv ja õppenõlv. Üles saab minna tõstukiga. Lumeliiga on võistluste sari, millest saab osa võtta igaüks, kes suusatab, lumelauga sõidab ja mäesuusatab. Lumeakadeemia on koht, kus saab õppida suusatamist ja lumelauaga sõitmist. 2008/2009. aasta talvest tegutseb Vana-Mustamäe suusahüppetrampliini jalamil Nõmme Seikluspargi opereeritav vabaajakeskus Nõmme Lumepark . "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. veebruar 2013. Vaadatud 18. aprillil 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Nõmme Lumepargi koduleht Nõmme Lumepargi Facebooki leht
Francis Naali

Francis Robert Naali (sündinud 12. jaanuaril 1972) on Tansaania kergejõustiklane (maratonijooksja). Naali võitis kuldmedali 2002. aasta Rahvaste Ühenduse mängudelt Manchesteris ajaga 2:11.58. Tutvustus IAAFi lehel
Jussi Niinistö

Jussi Lauri Juhani Niinistö (varasem nimi Lauri Juhani Niinistö; sündinud 27. oktoobril 1970 Helsingis) on Soome poliitik ja (sõja)ajaloolane, endine Eduskunna liige ja Soome Vabariigi kaitseminister 2015–2019 Juha Sipilä valitsuses. Enne ministriks saamist oli Niinistö Eduskunna riigikaitsekomisjoni esimees 2011–2015. Ta kuulus kuni 2017. aastani Põlissoomlaste parteisse ja astus seejärel Sinise Tuleviku erakonda. 2020. aasta juunis valiti Niinistö Kannuse linnajuhiks. http://jussiniinisto.fi Jussi Niinistö. 375 humanitaari. Helsingi ülikooli humanitaarteaduskond. 15.7.2015.
Vinni-Pajusti staadion

Vinni-Pajusti staadion on mitmeotstarbeline staadion Vinnis. Lisaks täismõõtmetes jalgpallimuruväljakule (95 x 64 m) on staadionikompleksis ka tartaankattega jooksuovaal (neljarealine), 100 m sirge (kuuerealine), kettaheitering, kaks kuulitõukeala, kaks odaviskesektorit ning kaugushüppepaigad, teivashüppeala ja kõrgushüppekomplekt. Staadion valmis 2008. aastal, staadionimaja 2010. aastal. Vinni-Pajusti staadion on koduväljakuks kohalikule spordiklubile Vinni Tammed. Staadioni läheduses asub mitmekesiste võimalustega Vinni Spordikompleks ja mitu spordiväljakut. Staadioni aadress on Tammiku 9, Vinni alevik, Vinni, Lääne-Virumaa. 2012. aasta hooajal pidas Rakvere JK Tarvas Vinni-Pajusti staadionil kolm Esiliiga kodumängu, kus vastased olid Tallinna FC Flora II, Pärnu Linnameeskond ja Tallinna FC Levadia II. Vinni-Pajusti staadion Mängude kalender 2012 http://www.spordiregister.ee/ehitised.php?eh=1271
Mängupealse karstiala

Mängupealse karstiala on kaitstav karstiala Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Pandivere kõrgustiku edelaosas. Karstiala paikneb nõos, mille pindala on 20 ha. Karstialal asub ajutine järv ja karstinõgu (Mängupealse karstinõgu). H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 27 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Pajusti karstiala

Pajusti karstiala on kaitstav karstiala Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas. Karstiala pindala on u 12 ha. Karstiala paikneb Pajusti tammikus. Karstialal esineb paarkümmend karstilehtrit, lohku ja orgu. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Fenoolid

Terminit fenoolid kasutatakse keemiliste ühendite kohta, milles on aromaatse tsükliga seotud hüdroksüülrühm (-OH), seega on tegu hüdroksübenseenidega. Nende lihtsaim asendusrühmadeta esindaja on fenool. Metüülrühma sisaldavaid fenoole nimetatakse orto-, meta- ja para-kresoolideks. Hüdroksüülrühmade arvu põhjal eristatakse ühe-, kahe- või mitmealuselisi fenoole. Lihtsaimad kahealuselised fenoolid on katehhool, resortsinool ja hüdrokinoon. Fenoole ei klassifitseerita alkoholidena, kuna siin OH-rühm ei ole seotud küllastunud süsiniku aatomiga. Fenoolide OH-rühmaga seotud happesus on reeglina alifaatsete alkoholide ja karboksüülhapete vahepealne. Prootoni (H+) eraldumisel OH-rühmast moodustub fenolaatioon, millele vastavad soolad on fenolaadid. Näiteks võib tuua fenooli reaktsiooni naatriumhüdroksiidiga: C6H5OH + NaOH -> C6H5ONa + H2O Vahel arvatakse fenoolide klassi ka ühendid, milles OH-rühm asendab vesiniku aatomit polütsüklilises aromaatses molekulis, need on siis hüdroksüareenid. Paljude tööstusprotsesside heitveed sisaldavad mürgiseid fenoole, mida ei tohi loodusesse juhtida. Eesti põlevkivi termilise töötlemise uttevees sisaldub unikaalseid kahealuselisi fenoole, nagu metüülresortsinoolid. Viimaste kui väärtuslike keemiatoodete eraldamiseks on välja töötatud vastavad tehnoloogiad. Fenoole leidub ka eluslooduses, eeskätt taimeriigis. Mõned taimed toodavad fenoole selleks, et nende vegetatiivsed osad oleksid mürgised ja et neid ei söödaks. Selle näiteks võib tuua tammelehise mürgipuu (Toxicodendron diversilobum). Fenool Polüfenoolid Kresool Resortsinoolid
Saksi karstiala

Saksi karstiala on kaitstav karstiala Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Üle 1 km pikkuses nõos esineb karstilohke. Kevadel tekib nõkku karstijärv (Saksi karstijärv, ka: Saksi karstijärvik). Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 28 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Sämi-Kuristiku karstiala

Sämi-Kuristiku karstiala on kaitstav karstiala Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas. Karstiala jääb Sämi maastikukaitseala koosseisu. Karstiala on u 300 m pikk ja 100 m lai. Alal kaob kurisutes maa alla kaks ajutist oja, mis algavad Pikaristi soost. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Uku kurisu

Uku kurisu on kaitstav kurisu Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas. Kurisu on u 20 m lai ja 2–4 m sügav, järskude veergudega. Kurisus neeldub Kõverjärvest alguse saav oja. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Storm Thorgerson

Storm Elvin Thorgerson (28. veebruar 1944 – 18. aprill 2013) oli inglise graafik. Ta lõpetas Leicesteri ülikooli inglise keele ja filosoofia erialal ning seejärel omandas Kuninglikus kunstikolledžis magistrikraadi filmikunsti ja televisiooni alal. Tuntud on eelkõige tema kujundatud muusikaalbumikaaned. Ta on kujundanud graafikat sellistele bändidele nagu Pink Floyd, Led Zeppelin, Black Sabbath, Scorpions, Genesis, Europe, Dream Theater, The Cranberries, Yourcodenameis:milo, The Mars Volta, Muse and Biffy Clyro. Ta lavastas ka muusikavideoid.
Abner Chipu

Abner Chipu (sündinud 2. jaanuaril 1972) on endine Lõuna-Aafrika Vabariigi pikamaajooksja. 1997. aasta maailmameistrivõistlustel sai ta maratonijooksus 39. koha ja 1999. aasta maailmameistrivõistlustel 46. koha. Poolmaratoni maailmameistrivõistlustel oli tema parimaks kohaks kuues, mille ta saavutas 1999. aastal ja jäi seejuures kolmandast kohast kõigest kolme sekundi kaugusele. Tutvustus IAAFi lehel
Turgut Aykaç

Turgut Aykaç (sündinud 1. jaanuar 1958; Adana, Adana provints, Vahemere regioon) on Türgi endine poksija. Aykaç sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Peter Konyegwachie'le (Nigeeria) ning jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Aykaç osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 26. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1985), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Samson Hatšatrjanile (NSV Liit) ning jäi edasisest medaliheitlusest välja. 22. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1984. Tulemused inglise keeles 26. Euroopa meistrivõistlused poksis. Budapest 1985. Tulemused inglise keeles Turgut Aykaç veebisaidil Olympedia (inglise)
Luís Feiteira

Luís Manuel Jesus Feiteira (sündinud 21. aprillil 1973) on Portugali pikamaajooksja, kelle põhialaks on maraton. Tutvustus IAAFi lehel
Serik Ahmetov

Serik Nõgmetulõ Ahmetov (kasahhi keeles Серік Нығметұлы Ахметов; sündinud 25. juunil 1958) on Kasahstani poliitik, kes oli 24. septembrist 2012 kuni 2. aprillini 2014 Kasahstani peaminister. Aastatel 2006–2009 oli ta transpordiminister.