laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Enn Allpere

Enn Allpere (kuni 1935. aastani Ernst Albert; 31. detsember 1900 Oru vald, Läänemaa – 16. veebruar 1989 Philadelphia, USA) oli Eesti kohtunik. Allpere sündis Läänemaal Oru vallas Vedra külas Kaasiku talus kümnelapselise pere üheksanda lapsena. Tema isa oli Vedra külakooli koolmeister. Allpere õppis 1922–1926 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigus- ja 1926 filosoofiateaduskonnas, oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. Enn Allpere osales Vabadussõjas, oli 1927–1936 Tallinna-Haapsalu Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1936–1938 Mustvee ja 1938–1940 Tallinna 6. jaoskonnakohtunik. Tallinna Ringkonnakohtu ja Kohtukoja liige. 1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus 1949. aastal USA-sse, elas Philadelphias.
Kärdla rannakivi

Kärdla rannakivi (Titekivi) on rändrahn, mis asub Hiiu maakonnas Kärdla supelrannas, "Rannapaargu" hoone läheduses. Kivi pikkus on 5,5 meetrit, laius 3,5 meetrit, kõrgus 3 meetrit ja ümbermõõt 14,8 meetrit. Kivi asub merepiiril. Harilikult saab kuiva jalaga minna kivini, kuid mitte ümber kivi jalutada. Kivisse on raiutud kaks joont aastaarvudega 1893 ja 1967. Need jooned näitavad, kui kõrgele vesi neil aastail suure tormiga küündis. Eesti rändrahnude loend Kärdla rannakivi keskkonnaportaalis
Kapitooliumi muuseumid

Kapitooliumi muuseumid (itaalia keeles Musei Capitolini) on mitu Itaalias Roomas Kapitooliumi künkal asuva Kapitooliumi väljaku (Piazza del Campidoglio) ääres paiknevat kunsti- ja arheoloogiamuuseumi. Muuseumid asuvad kolmes Michelangelo Buonarroti 1536. aastal projekteeritud trapetsikujulist keskväljakut ümbritsevas palees. Muuseumi ajalugu ulatub aastasse 1471 kui paavst Sixtus IV kinkis Rooma rahvale antiiksete pronksskulpuuride kogu, mis paigutati Kapitooliumi künkale. Sestsaati on kogu suurenenud ning praeguseks on selles arvukalt Antiik-Rooma skulptuure, hauakirju ja muid esemeid; keskaja ja renessansiaja kunstikogud; kalliskivide, müntide ja muude esemete kogud. Muuseumid kuuluvad Rooma linnavalitsusele. Kapitooliumi muuseumid koosnevad Kapitooliumi väljakut ümbritsevast kolmest põhihoonest, mis on omavahel ühendatud platsialuse maa-aluse galeriiga. Kapitooliumi muuseumide kolm põhihoonet on järgmised: Palazzo Senatorio (Senati palee) – ehitatud 12. sajandil ja muudetud vastavalt Michelangelo kavanditele; Palazzo dei Conservatori ("Kuraatorite" palee) – ehitatud 16. sajandi keskpaiku ja rekonstrueeritud Michelangelo poolt; Palazzo Nuovo (Uus palee) – ehitatud 17. sajandil, järgides platsi vastasääres paikneva Palazzo dei Conservatori väliskujundust. 20. sajandi alul lisati muuseumikompleksile veel ka Palazzo dei Conservatori kõrvalasuv 16. sajandi Caffarelli-Clementino palee. Väljaku keskel asub Marcus Aureliuse ratsamonumendi koopia, mille originaali hoitakse kohapeal muuseumis. Paljud antiikskulptuurid hävitati kirikuvõimude poolt keskajal; kuna seda skulptuuri peeti aga ekslikult keiser Constantinuse omaks, kes kuulutas kristluse riigiusuks, siis pääses see hävingust. 1997. aastal tuli vee ja niiskuse läbiimbumise tõttu sulgeda külastajatele Lapidaria galerii ja Palazzo dei Conservatori mõned ruumid; sajad skulptuurid viidi üle Rooma lõunaosas asuvasse Montemartini elektrijaama (töötas 1890.–1930. aastatel), kus need valmistati ette väljapanekuks. Kogu hõlmab 400 rooma raidkuju, koos epigraafide ja mosaiikidega. Rooma kapitooliumi emahunt Augustus Marcus Aureliuse ratsaskulptuur Commodus Heraklesena Lamiani aia raidkuju Haavatud amatsoon, Phidiase koopia originaalist Amor ja Psyche Bernini Medusa Constantinus I Constantinus I Kapitooliumi Venus (Malbe Venus) Nõjatatuv saatür Surev gallialane Kapitooliumi Eros Okkaga poiss Tritão Urbanus VIII Muuseumi sisehoov Mõningate allikate andmeil on tegemist maailma esimese avaliku muuseumiga (vt Rome - Duncan Garwood - Google Books) Koduleht
Roger Ackroydi mõrvamine

"Roger Ackroydi mõrvamine" on Agatha Christie 1926. aastal ilmunud kriminaalromaan, kus astub üles Hercule Poirot. 1990. aasta edetabelis "The Top 100 Crime Novels of All Time" (UK Crime Writers Association) oli teos viiendal kohal. Viis aastat hiljem ilmunud nimekirjas "The Top 100 Mystery Novels of All Time Selected" (Mystery Writers of America) asub teos 12. kohal. Prantsuse ajaleht Le Monde valis selle 1999. aastal sajandi 100 parima raamatu hulka. Hercule Poirot Roger Ackroyd – mõisnik Proua Cecil Ackroyd – härra Ackroydi lesestunud õde Flora Ackroyd – härra Ackroydi õetütar ja proua Cecil Ackroydi tütar Ralph Paton – härra Ackroydi kasupoeg Ursula Bourne – härra Ackroydi toatüdruk Major Hector Blunt – Roger Ackroydil külas olev sõber Geoffrey Raymond – härra Ackroydi sekretär John Parker – härra Ackroydi ülemteener Elizabeth Russell – härra Ackroydi majapidajanna Charles Kent – Elizabeth Russelli narkomaanist poeg Dr. James Sheppard – arst (ja loo jutustaja) Caroline Sheppard – doktor Sheppardi vallaline naiseõde Proua Ferrars – naine, kes mürgitab end raamatu alguses Ashley Ferrars – proua Ferrarsi abikaasa Inspektor Raglan 1991. "Roger Ackroydi mõrvamine"; kirjastus Olion. 144-leheküljeline tavaformaadis ja pehmes köites. Inglise keelest tõlkinud Ralf Toming. 2010. Kogumikus "Hercule Poirot : meisterlikud mõrvad" (lisaks "Mõrv Idaekspressis" ja "Mõrv üürikorteris"); kirjastus Varrak. Book awards: Top 100 Crime Novels of All Time. UK Crime Writers' Association. LibraryThing Top 100 Mystery Novels of All Time Selected. Mystery Writers of America. LibraryThing The Murder of Roger Ackroyd. Stories. Agatha Christie koduleht.
Konstantin Hiob

Konstantin Hiob (10. november 1887 Sangaste vald, Tartumaa – 8. jaanuar 1942 Sevurallag, Stupino, Sverdlovski oblast) oli Eesti kohtunik ja õigeusu vaimulik. Ta lõpetas Riia Vaimuliku Seminari 1909. aastal, 1921–1927 (lõpetas) õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Konstantin Hiob oli aastail 1909–1911 köster Haapsalus, 1911–1916 Kõmsi, 1916–1922 Kähri, 1922–1928 Jõõpre preester, 1928–1934 Viljandi-Pärnu Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1934–1935 Mustvee ja 1935–1940 Võru 3. jaoskonnakohtunik. Ta arreteeriti NKVD poolt Võrus. Suri vangilaagris. okupatsioon.ee
Otto Puusta

Otto Friedrich Puusta (kuni 1926. aastani Otto Friedrich Puutsa; 24. september 1896 Tartu – 6. veebruar 1984 Göteborg) oli Eesti kohtunik ja kunstnik. Ta õppis 1917. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas ja matemaatikaosakonnas, 1918 agronoomiaosakonnas 1920–1929 (lõpetas) õigusteaduskonnas, Üliõpilasselts Raimla vilistlane. Otto Puusta osales Vabadussõjas, oli 1921–1922 Läänemaa Ühisgümnaasiumi ja õpetajate seminari, 1923–1930 Hugo Treffneri Gümnaasiumi kehalise kasvatuse õpetaja, 1930–1936 Tartu Ringkonnakohtu kohtuameti kandidaat, 1936–1938 Petseri 2., alates 1938. aastast Tallinna 3. jaoskonnakohtunik. 1944. aastal põgenes ta Rootsi.
Burhard Sulke

Burhard Gustav Theodor Sulke (ka Burchard Gustav Theodor Sulke; 28. mai 1903 Saraatov – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eesti kohtunik. Ta õppis 1920. aastal Siberi 1. Kadetikorpuses Omskis, 1921–1923 Valdivostoki Kaug-Ida Pedagoogilises Instituudis, 1923–1924 Frankfurdi ülikooli kaubandusteaduskonnas, 1924–1928 (lõpetas cum laude) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 1923. aastal opteerus ta Eestisse, oli 1929–1938 Viljandi Ringkonnakohtu kohtuameti kandidaat, alates 1938. aastast Petseri 3. jaoskonnakohtunik.
Elmar Peetsu

Elmar Peetsu (17. juuni 1904 Kõrenduse, Kudina vald, Tartumaa – 29. oktoober 1971 Toronto) oli Eesti kohtunik. Ta õppis aastail 1924–1931 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. Elmar Peets oli aastail 1932–1939 Tartu Ringkonnakohtu kohtuameti kandidaat, 1939–1944 kohtunik Võrus. 1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust läks 1947. aastal Inglismaale, sealt edasi Kanadasse. TÜ üliõpilased
Karl Eenmaa

Karl Eenmaa (kuni 1937. aastani Karl Einmann; 10. märts 1901 Tartu – 14. jaanuar 1961 Los Angeles) oli Eesti kohtunik. Ta lõpetas 1921. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, õppis 1921–1925 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Karl Eenmaa osales Vabadussõjas, oli 1926–1929 Tartu-Võru Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1929–1935 Tartu 5. jaoskonna abiprokurör, 1935–1940 Rakvere Ringkonnakohtu liige, alates 1937. aastast abiesimees ja kriminaalosakonna esimees. Aastail 1941–1944 oli ta Tartu Ringkonnakohtu liige, alates 1943. aastast kriminaalosakonna esimees. 1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus USA-sse.
Ernst Grünreich

Ernst Peter Friedrich Grünreich (28. märts 1894 Võru – 1. juuli 1956 Detmold, Saksamaa) oli Eesti kohtunik. Ta õppis 1914. aastal Lazarevi Idakeelte Instituudis, 1915–1916 Moskva ülikooli ajaloo-keele- ja 1920–1924 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Ernst Grünreich osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, 1924–1927 oli ta kohtuameti kandidaat, 1927–1935 Rakvere-Paide Rahukogu 2. jaoskonna abiprokurör, 1935–1939 Rakvere ringkonnakohtu liige. 1939. aastal asus ta Saksamaale. geni.com
Mihkel Hurt

Mihkel Hurt (4. jaanuar 1900 Himmaste, Vana-Koiola vald, Võrumaa – 24. aprill 1981 Chicago) oli Eesti kohtunik. Ta lõpetas 1922. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, õppis aastail 1922–1927 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Mihkel Hurt osales Vabadussõjas ja oli 1927–1932 Rakvere-Paide Rahukogu kohtuameti kandidaat. Aastatel 1932–1935 oli ta Rakvere jaoskonna kohtu-uurija, 1935–1938 Rakvere Ringkonnakohtu abiprokurör Narvas, 1938–1940 ja 1942–1944 Rakvere Ringkonnakohtu liige. 1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus USA-sse.
Ferdinand Ilves

Ferdinand Ilves (20. mai 1900 Puurmani vald, Tartumaa – 23. mai 1963 Rakvere) oli Puurmani ja Kursi vallavanem aastail 1931–1944. Ta õppis aastail 1922–1923 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas ning aastail 1923–1929 ja 1933–1934 õigusteaduskonnas. Ta osales Vabadussõjas. Voldi põllumeeste konvendi ja 1938. aastal valitud Tartu maavolikogu liige. Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk, 1940 TÜ üliõpilased
Friedrich Must

Friedrich Aleksander Must (11. oktoober 1896 Tartu – 17. august 1985 Paramus, Bergen, New Jersey) oli Eesti kohtunik. Ta õppis aastail 1919–1920 Tartu Ülikooli keemiaosakonnas ja 1920–1924 õigusteaduskonnas, Korporatsioon Sakala liige. Friedrich Must osales Vabadussõjas, oli 1924–1929 Tartu-Võru Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1929–1938 Narva 1. jaoskonnakohtunik, alates 1938. aastast Tallinna Ringkonnakohtu liige. 1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus USA-sse.
Benvenuto Cellini

Benvenuto Cellini (hääldus: [benveˈnuto tʃelˈlini]; 3. november 1500 Firenze – 13. veebruar 1571 Firenze) oli Itaalia kullassepp, skulptor, maalikunstnik, sõdur ja muusik, kes on samas ka tuntuks saanud autobiograafia autor. Ta oli üks tähtsamaid manerismi kunstnikke. Benvenuto Cellini sündis Firenzes Itaalias. Tema vanemad olid Giovanni Cellini ja Maria Lisabetta Granacci. Enne esimese lapse sündi olid nad olnud abielus juba kaheksateist aastat. Benvenuto oli pere teine laps. Maaomanikust pillimehe ja muusikariistade valmistaja pojana oli Cellinil esimene tõsisem kokkupuude seadusega varases nooruses, kui ta pagendati sünnilinnast väidetava osaluse eest kakluses. Seega ei piirdunudki tema varajane kunstiline koolitus üksnes Firenze kullassepa Marconega (Antonio di Sandro), vaid ta sai koolitust ka Siena kullassepalt Francesco Castorolt. Pärast Bologna ja Pisa külastamist lubati Cellinil naasta Firenzesse ja jätkata oma tööd seal. Cellini "Saliera", loodud Pariisis 1540–1543; kuld, osaliselt kaetud emailiga, eebenipuust alusel "Perseus Medusa peaga" Benvenuto Cellini, "Elu" (autobiograafia katkend), tõlkinud Riina Lõhmus – Renessansi kirjanduse antoloogia, Eesti Raamat, Tallinn 1984, lk 135–138 ja kommentaarid lk 650–651 Benvenuto Cellini, "Sulakuld. Benvenuto Cellini elu, tema enda käega kirja pandud" (Tõlgitud raamatust "Autobiography of Benvenuto Cellini"). Inglise keelest tõlkinud Olev Luhaveer; eessõna: Daila Aas; kujundaja Tiiu Allikvee. sari Kunstiromaan, Kunst, Tallinn 1995, 456 lk; ISBN 5899200928 Linnar Priimägi, "Biograafiline elu" (Benvenuto Cellini raamatu "Sulakuld" arvustus) – Looming 1996, nr 4, lk 564–566; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis Veel kujutisi Cellini tööd veebigaleriis
Friedrich Praggi

Friedrich Praggi (31. detsember 1899 Vastse-Koiola, Peri vald, Põlva kihelkond, Võrumaa – 20. jaanuar 1961) oli Eesti kohtunik. Ta osales Vabadussõjas. Ta lõpetas 1920. aastal Võrumaa Rahvahariduse Seltsi Poeglaste Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1920–1924 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Akadeemiliselt oli ta Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. Aastatel 1925–1930 oli ta Tartu-Võru Rahukogu kohtuameti kandidaat, alates 1930. aastast Järva-Jaani jaoskonnakohtunik. 1949. aastal oli ta Võrumaa TSN Täitevkomitee ametnik. Tema poeg oli põllumajandusteadlane Jaan Praggi. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Haud Põlva kalmistul
Heinrich Luiga

Heinrich Luiga (18. august 1900 Torma kirikumõis, Võtikvere vald, Tartumaa – 2. august 1961 Tallinn) oli Eesti kohtunik. Ta lõpetas 1920. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, õppis aastail 1920–1921 Tartu Ülikooli keemiaosakonnas ja 1921–1926 (lõpetas) õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Heinrich Luiga osales Vabadussõjas, oli Viljandi-Pärnu ja Rakvere-Paide Rahukogu kohtuameti kandidaat, Jõhvi jaoskonnakohtunik, hiljem kohtunik Tallinnas. Pärast Teist maailmasõda oli ta Kunstide Valitsuse ametnik. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Aadu Külaots

Aadu Külaots (kuni 1926. aastani Aadu Küllaotsa; 4. aprill 1891 Raiküla vald, Harjumaa – 23. detsember 1961 Hartford, Connecticut, USA) oli Eesti kohtunik. Ta õppis aastail 1925–1931 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Aadu Külaots oli aastail 1912–1915 ja 1918–1919 Tallinna-Haapsalu Rahukogu kantseleiametnik, 1921–1932 Kohtupalati kriminaalosakonna ametnik, 1932–1935 kohtuameti kandidaat, alates 1935. aastast Paide jaoskonnakohtunik. 1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus 1949. aastal USA-sse. geni.com
Johannes Mõtte

Johannes Mõtte (14. aprill 1898 Laiuse vald – 26. jaanuar 1939 Rakvere) oli Eesti kohtunik. Ta õppis aastail 1923–1927 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Korporatsioon Ugala vilistlane. Johannes Mõtte osales Vabadussõjas 2. jalaväepolgu koosseisus, oli 1922–1923 politseiametnik Tartus, 1923–1929 Riigikohtu ametnik, 1926–1929 administratiivosakonna sekretär, 1929–1930 Tartu-Võru Rahukogu sekretär, 1930–1931 Petseri ja Narvataguste maade kinnistuskomisjoni liige, 1931–1933 vandeadvokaat Tartus, 1933–1935 Tartu-Võru Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1935–1938 Lüganuse jaoskonnakohtunik ja 1938–1939 Rakvere 1. jaoskonnakohtunik.
Accademia delle Arti del Disegno

Accademia delle Arti del Disegno ('Joonistuskunstide akadeemia') Firenzes edendab kunstiteoste kaitsmist Itaalias. Cosimo I de' Medici poolt 13. jaanuaril 1563 arhitekt Giorgio Vasari soovitusel asutatud institutsioon oli esimene joonistusõppeasutus (akadeemia) Euroopas. Institutsiooni esialgne nimi oli Accademia e Compagnia delle Arti del Disegno ('Joonistuskunstide akadeemia ja ühing'). Ühinguga pidid liituma kõik Toscana tegevkunstnikud, akadeemia liikmeteks olid vaid Cosimo õukonna kõige väljapaistvamad kunstiinimesed, kelle ülesandeks oli valvata kogu "kunstitoodangu" järele Medicite valduses. Institutsiooni lugupeetavust on suurendanud selliste akadeemikute nagu Michelangelo Buonarroti, Francesco da Sangallo, Agnolo Bronzino, Benvenuto Cellini, Giorgio Vasari, Bartolomeo Ammannati, Giambologna, Tizian, Tintoretto, Palladio jt panus. Esimese naisena võeti akadeemiasse vastu Artemisia Gentileschi. Suurhertsog Pietro Leopoldo vabastas ühingu 1784. aastal ametialasest vastutusest teostada järelevalvet "kunstitoodangu" üle, mis jäi 1583. aastal asutatud Kaunite kunstide akadeemia kanda. Akadeemia peakorter asub praegu Arte dei Beccai palees. Institutsiooni tegevusalad jagunevad kuude gruppi: maal, skulptuur, arhitektuur, kunstiajalugu, humanitaar- ja reaalalad. Rahvusvahelise kuulsusega akadeemikute hulgas on maali alal: Leonardo Cremonini, Hans Erni, Lucian Freud, Richard Hamilton, Anselm Kiefer, Neith Nevelson, Piero Guccione; skulptuuri alal: Arnaldo Pomodoro, Giuliano Vangi, Dani Karavan; arhitektuuri alal: Massimo Carmassi, Marco Dezzi Bardeschi, Adolfo Natalini, Paolo Portoghesi, Aldo Loris Rossi, David Palterer, Franco Purini; kunstiajaloo alal: Wolfram Prinz, Erich Steingräber, Detlef Heikamp, Antonio Paolucci, Zygmunt Wazbinski, David Whitehouse; humanitaar- ja reaalaladel: Francesco Adorno, Franco Cardini, Umberto Colombo, Tullio Gregory, Salvatore Accardo, Carlo Ginzburg. Aeg-ajalt väljaantava auakadeemiku tiitliga tunnustatute hulgas on Jasper Johns, Alberto Ronchey, Giulio Andreotti, Louis A. Waldman, Nobeli auhinna laureaat Rita Levi-Montalcini ning Pritzkeri auhinna laureaadid Philip Johnson, Jørn Utzon, Robert Venturi ja Renzo Piano. Akadeemia president on arheoloogiaprofessor Luigi Zangheri. Euroopa kunstikoolide loend (inglise keeles) Akadeemia ametlik veebileht (itaalia keeles) Akadeemikute loend (itaalia keeles) Auakadeemikute loend (itaalia keeles)
Felix Hallik

Felix Hallik (22. september 1902 Kuigatsi vald, Tartumaa – 25. märts 1986 Stockholm) oli Eesti kohtunik. Ta õppis aastail 1923–1927 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Felix Hallik oli aastail 1929–1935 Tartu-Võru Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1935–1939 Tartu Ringkonnakohtu abiprokurör, 1939–1940 Rakvere Ringkonnakohtu liige, 1941–1942 Tartu kriminaalkohtu prokuröri kt, 1942–1944 Tallinna Ringkonnakohtu liige, Kohtukoja prokuröri vanemabi. 1944. aastal põgenes ta Rootsi.
Heinrich Viidekop

Heinrich August Viidekop (USA-s kasutas ka eesnime Henry; 4. juuni 1901 Reiu vald, Pärnumaa – 1985 Delaware, USA) oli Eesti kohtunik. Ta õppis aastail 1925–1929 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Heinrich Viidekop oli aastail 1920–1924 kantseleiametnik Pärnu 2. jaoskonnakohtuniku, 1924–1929 Pärnu 1. jaoskonna kohtu-uurija juures, 1929–1938 Viljandi Ringkonnakohtu kohtuameti kandidaat, 1930–1938 ka ringkonnakohtu üldsekretär, 1938 Paide jaoskonna kohtu-uurija, alates 1939. aastast Rakvere 1. jaoskonnakohtunik. 1944. aastal põgenes ta Saksamaale.
Isohaliin

Isohaliin ehk samasoolsusjoon on joon, mis ühendab kaardil punkte, kus vee soolsus on ühesugune. EE 8. köide, 1995.
Elbert Vaabo

Elbert Vaabo (23. detsember 1906 Mäetaguse – 26. veebruar 2013) oli eesti pikaealine. Ta oli vanim eesti mees ja Ida-Viru maakonna vanim elanik. Ta elas Iisakus 106-aastaseks. Kalmistute register[alaline kõdulink] [1] Elbert vaabo 100, Põhjarannik, 5.aprill 2007 Elbert Vaabo 101, Põhjarannik, 29.detsember 2007 Elbert Vaabo 105, Meie Keskel, detsember 2011 Eesti vanim mees on 105-aastane Ida-Virumaalane, Postimees, 3.jaanuar 2012 Eesti vanim mees tähistas oma 106-ndat sünnipäeva, Õhtuleht, 24.detsember 2012
Fuchū

Fuchū on linn Jaapanis Tōkyō prefektuuris. Asub Tōkyōst läänes Tama jõe ääres. Fuchū koduleht
Oscar Casanovas

Oscar Casanovas (15. mai 1914 Avellaneda, Suur-Buenos Aires, Buenos Airese provints – 1987) oli Argentina poksija. Casanovas võitis sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Casanovas poksis detsembrist 1938 kuni augustini 1940 elukutselisena ning pidas kokku 2 kohtumist, millest võitis 1 ja kaotas 1 (selle nokaudiga) kohtumise. 11. suveolümpiamängude poksivõistlus. Berliin 1936. Tulemused inglise keeles Oscar Casanovas veebisaidil BoxRec (inglise) Oscar Casanovas veebisaidil Olympedia (inglise)
Ika kivid

Ika kivid on Peruust Ika linnast leitud andesiitkivimite kollektsioon, mille peal on mitmesugused joonised, mis muuhulgas kujutavad inimeste ja dinosauruste kooselu. Need arvatakse olevat Peruu kohalike elanike nüüdisaegne pettus. Samas väidetakse ka, et esimesed sellised kivid leidsid hispaanlased Peruust juba 16. sajandil. Praeguse ajalookäsitluse kohaselt ei ole võimalik, et dinosauruste ajal oleksid inimesed elanud. Neid kivisid kogub ja populariseerib Peruu füüsik Javier Cabrera.
Poks 1936. aasta suveolümpiamängudel

11. suveolümpiamängude võistlused poksis peeti 10.–15. augustil 1936 Berliinis Saksamaal. Võistluspaik oli Deutschlandhalle, võisteldi kaheksas kaalukategoorias. Võistlustel osales 179 võistlejat 31 riigist. Vanim osaleja oli Lajos Szigeti (Ungari; sündinud 27. novembril 1906) ja noorim Walter Siegfried (Šveits; sündinud 21. märtsil 1919). Eestit esindas sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) Evald Seeberg ja kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) Nikolai Stepulov. Briti poksitegelase Val Barkeri mälestuseks hakati võistluse parima tehnikaga poksijale andma Val Barkeri karikat. Selle sai kärbeskaalu (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) pronksmedalivõitja Louis Laurie (USA). Kokku sai medaleid 13 riigi võistlejad. Kokku said olümpiasüsteemi punkte 24 riigi võistlejad. 24 võistlejat 24 võistlejat 24 võistlejat 26 võistlejat 24 võistlejat 19 võistlejat 21 võistlejat 17 võistlejat Poks 1936. aasta suveolümpiamängudel lehel Sports-Reference. Inglise keeles Poks 1936. aasta suveolümpiamängudel lehel Amateur Boxing Results. Inglise keeles
Simo vald

Simo on vald Soome Lapi maakonnas. Naabervallad on Ii vald, Kemi (Soome), Keminmaa vald, Ranua vald ja Tervola vald. Läbi valla voolab Simojoki. Vallas tegeletakse põllu- ja metsamajandusega. Tööstust ei ole. Area of Finland's municipalities 2023-01-01 Population growth biggest in nearly 70 years  Simo vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Simo koduleht
Paide piiramine (1581)

Paide piiramine leidis aset sügisel 1581 Liivimaa sõja ajal. Rootsi väed sundisid piiramise järel Paide linnuse kapituleeruma. 1581. aasta sügisel piirasid Johann von Koskull ja Caspar von Tiesenhausen Paide linnust ning neile läks appi ka Göran Boije. Piirajad võtsid tugevalt kaitstud linnuse kantside rajamise ja kraavide kaevamisega tugeva surve alla, mistõttu linnuses lõppes peagi moonavaru ja mõnigi linnuse kaitsja jooksis Rootsi poolele üle. Balthasar Russowi sõnul soovisid venelased, olles ära söönud ka oma hobused, pidada läbirääkimisi vabatahtliku alistumise asjus. Krooniku sõnul olevat venelasi mõjutanud ka hirm Pontus De la Gardie ees, kes Paide suunas liikus. Kui Pontus De la Gardie Paidesse jõudis, olid läbirääkimised juba lõpule jõudnud. 24. novembril anti linnus Rootsi vägedele üle ning tuhatkond linnuses olnud inimest läks Venemaale. Uppsala ülikooli filosoofiadoktori Torbjörn Fultoni oletusel on Rootsi kuninga Johan III hauamonumendil Uppsala toomkirikus kujutatud Paide piiramist 1581. aastal. Paide piiramine Paide lahing Lahingute loend Russow, lk. 334–335 Imre Annus, Karl Kroon "Rootsi kuninga hauasambal võivad olla vanimad Paide linna kujutavad gravüürid" 25. oktoober 2006 Balthasar Russow, "Liivimaa kroonika". Hotger, Tallinn 1993
Laur

Laur on eesti perekonnanimi. 2012. aasta 12. jaanuaril oli rahvastikuregistrisse kantud 1382 perekonnanime Laur kandvat inimest. 2008. aastal koostatud levinumate perekonnanimede tabelis oli Laur 50. kohal. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laur 1382 inimesel: 642 mehel ja 740 naisel. Perekonnanimede levikult oli Laur meeste puhul 35. kohal ja naiste puhul 32. kohal. 2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laur 1388 inimesel: 643 mehel ja 745 naisel. Perekonnanimede levikult on Laur meeste seas 36. kohal ja naiste seas 32. kohal. Nimi on levinuim Hiiu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 40,79. Andres Laur Ants Laur August Laur Emil Laur Erki Laur Jarno Laur Katrin Laur Mati Laur Märt Laur Uno Laur Ilmi Laur-Paist Eva Garmider-Laur Õpetaja Laur - Oskar Lutsu "Kevade" tegelane Lauri Laur TOP 500: Eesti kõige levinumad perekonnanimed Eesti Ekspress, 24. aprill 2008 https://web.archive.org/web/20200729091657/https://www.stat.ee/public/apps/nimed/pere/LAUR (vaadatud 23.02.2019) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. august 2019. Vaadatud 12. augustil 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)