laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Martti Aljand

Martti Aljand (sündinud 22. novembril 1987) on eesti ujumistreener ja endine ujuja. Aastal 2005 Triestes toimunud lühiraja Euroopa meistrivõistlustel 100 m kompleksujumises saavutas Martti Aljand 6. koha. Aastal 2006 Shanghais toimunud ujumise lühiraja maailmameistrivõistlustel saavutas Martti Aljand 200 m kompleksujumises 9. koha. 2006. aastal Helsingis toimunud lühiraja Euroopa meistrivõistlustel ujumises saavutas ta 8. koha 100 m kompleksujumises. 2008. aasta Pekingi olümpiamängudel püstitas Martti Aljand 100 meetri rinnuliujumises uue Eesti rekordi 1.02,46. Tulemus andis 63 konkurendi hulgas 45. koha. Viimasena saadi 16 parema sekka ehk poolfinaali ajaga 1.00,71. Uus Eesti rekord oli 0,07 sekundit parem 5. aprillil 2008 tema püstitatud rekordist. 200 m rinnuliujumises sai ta 46. koha ajaga 2.16,52. Martti Aljandi nimele kuulub ka 4. aprillil 2008 Stanfordis ujutud Eesti rekord 200 m rinnuliujumises 2.16,31. 2008. aasta lühirajaujumise EM-il Horvaatias Rijekas ujus Martti Aljand 100 meetri kompleksujumises uue Eesti rekordi 53,97 ning pääses sellega poolfinaali. Aljandi aeg oli eelujumiste 11. tulemus. Eelmine selle distantsi rekord 54,22 kuulus aastast 2000 Indrek Sei nimele. Samas 100 m liblikujumises püstitas ta uueks Eesti rekordiks 52,49. 2009. aasta juuli alguses Indianapolises toimunud USA lahtistel ujumismeistrivõistlustel püstitas Martti Aljand 100 meetri rinnulidistantsil Eesti rekordi 1.01,23. Selle tulemusega võitis ta B-finaalis teise ja kokkuvõttes kümnenda koha. Eelmine rekord 1.02,46 kuulus samuti Martti Aljandile ning oli püstitatud Pekingi olümpiamängudel. 2009. aastal Roomas toimunud ujumise maailmameistrivõistlustel püstitas Martti Aljand 100 meetri rinnuliujumises Eesti rekordi 1.00,56. Eelmine rekord 1.01,23 kuulus ka tema nimele ning oli püstitatud mõni nädal varem Indianapolises toimunud USA lahtistel ujumismeistrivõistlustel. Saavutatud ajaga sai Martti 25. koha. Samadel võistlustel ujutud 200 meetrit kompleksi sai Martti Aljand ajaks 2.01,26, millega parandas isiklikku rekordit 1,12 sekundiga ja sai 29. koha. Martti Aljandi isiklikud rekordid 25 m basseinis. Martti Aljandi isiklikud rekordid 50 m basseinis. Ta on ujujate Berit ja Triin Aljandi vend, treener Riho Aljandi poeg. Ta on abielus ujuja Annika Aljandiga (sündinud Saarnak). 2017. aastal sündis nende peres tütar. Martti Aljand kohendas rekordit veelgi Õhtuleht online, 8. juuli 2009 [1] Eesti Ujumisliidu koduleht [2][alaline kõdulink] Eesti Ujumisliidu koduleht "Eesti Ujumisliidu koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 19. juulil 2009. http://sport.delfi.ee/news/melu/uudised/palju-onne-eesti-ujumiskuulsuste-perre-sundis-tutar?id=78314348 Biograafia ESBL-is Treener Martti Aljandi vlog Kristi Vahemaa. "Martti Aljand: USA-s peab lõpuks suureks kasvama" EPL, 11. juuni 2007 Veiko Visnapuu. "Peking – õe ja venna Aljandi kohtumispaik" Ärileht, 7. august 2008
Alina Karmazina

Alina Karmazina (sündinud 19. juulil 1981 Tallinnas) on Eesti näitleja. Näitlemist õppis ta Peterburi Teatriakadeemias ja Eesti Muusikaakadeemia Kõrgemas Lavakunstikoolis (21. lend), mille lõpetas 2004. aastal. Aastatel 2004–2010 töötas ta Vanemuises. Alates 2013. aastast on Karmazina Tallinnas Vene Teatri näitleja. Ta on mänginud ka eestikeelsetes seriaalides, näiteks "Kodu keset linna" (2004) ja "Ohtlik lend" (2006), "Siberi võmm" (2016) ja "Kättemaksukontor" (2011, 2017). Tema esimene suurem filmitöö oli Sulev Keeduse 2011. aastal linastunud filmis "Kirjad Inglile". 2015. aastal linastunud mängufilmis "Vehkleja" mängis ta Armeeniast pärit treenerit. Ta on 26. augustist 2005 abielus Aleksei Solovjoviga. Peres kasvab kaks poega, 12. septembril 2006 sündis Aleksandr ja 1. novembril 2009 Lev. http://www.vanemuine.ee/?sisu=inimesed&id=20&mid=427&lang=est Inge Pitsner, "Palju õnne, Alina!"[alaline kõdulink], Nädal, 9. september 2005 "Kes? Mis? Kus?" 2006, lk. 455 "Alina Karmazina elu keset kahte linna", Naisteleht, 12. september 2008 Alina Karmazina Vene Teatri kodulehel Alina Karmazina andmekogus IMDb
Kadri Liik

Kadri Liik (sündinud 9. juunil 1970) on eesti ajakirjanik ja poliitikaanalüütik. Liik lõpetas 1988. aastal Tallinna 2. Keskkooli, 1993. aastal Tartu Ülikooli ajakirjandusosakonna bakalaureuseõppe ja sai 1998. aastal magistrikraadi diplomaatias Lancasteri ülikoolis Suurbritannias. Liik oli aastatel 1993–1995 Hommikulehes kultuuritoimetuse reporter, 1995–1996 pressireferent Eesti Saatkonnas Moskvas, 1996–1997 Eesti Päevalehe ning BNSi Moskva korrespondent, 1998–2002 Postimehe korrespondent Moskvas, 2002–2004 Postimehe välisuudiste toimetaja, 2004–2010 Diplomaatia peatoimetaja, 2004–2012 juhtis ta Kuku raadios välispoliitikasaadet Välismääraja. Liik oli alates Rahvusvahelise Kaitseuuringute Keskuse asutamisest 2006. aastal kuni tagasiastumiseni 2011. aastal keskuse juhataja. Alates 2012. aastast töötab Liik mõttekeskuses Euroopa Välissuhete Nõukogu vanempoliitikateadlase ja programmidirektorina. Tema uurimistöö keskendub Venemaale, Ida-Euroopale ja Balti regioonile. 2011 Akadeemilised palmioksad, ohvitserijärk Eesti-Vene piiriläbirääkimiste lugu, Diplomaatia, juuni 2005 President ja välispoliitika, Postimees, 21. september 2006 Sõda miinus Stalin, Postimees 12. mai 2007 Tee sõtta, EPL, 11. august 2008 Väärtused või tehingud, EPL, 3. november 2008 Obamast, kirjast, väärtustest ja Venemaast EPL, 2. september 2009 "Prantsuse suursaadiku kõne pr. Kadri Liigi autasustamise puhul ordeni "Akadeemilised palmioksad" ohvitserijärguga", Prantsusmaa Eestis, 04.05.2011 Euroopa Välissuhete nõukogu Rahvusvahelise Kaitseuuringute Keskuse blogi Ajakiri Diplomaatia Kuku Raadio saade Välismääraja Kadri lõpetab ühe pikema loo Online-intervjuu: vastas Venemaa-ekspert Kadri Liik, Postimees 24. jaanuar 2007 Jüri Aarma. Kadri Liik: Mu elukutse määras Boriss Jeltsin Maaleht, 24. september 2009 Riina Kallas. Piirilepingut ei tasu nurka visata, epl.ee, 5. jaanuar 2010 (intervjuu) Paul Adams. Russia's Putin tests EU unity with visit to Italy's Renzi (BBC News Online, 10.06.2015) Steve Gutterman. A 'War Of Obsession' (RFE/RL, 28. veebruar 2022, 13:00 GMT) Kadri Liik explains ‘Putin’s archaic war’ and the Russia we lost. Meduza, 9. juuli 2022
Amalie Magdalena von Nassau-Siegen

Amalie Magdalena von Nassau-Siegen (2. september 1613 Siegen – 24. august 1669 Sulzbach) oli Nassau-Siegeni krahvitar. Tema isa oli Nassau-Siegeni krahv Johann VII ja ema Margaretha von Holstein-Sonderburg-Plön. Amalie Magdalena abiellus 23. aprillil 1636 Alt-Stettinis Kolmekümneaastases sõjas silma paistnud Rootsi väejuhi Hermann von Wrangeliga. 27. märtsil 1649 abiellus ta Stockholmis Pfalz-Sulzbachi hertsogi Christian Augustiga.
Saastumine

Mitte segi ajada saastamisega Saastumine ehk reostumine on inimtegevuse tagajärjel saasteainete jõudmine keskkonda (õhku, vette, pinnasesse), kus see ületab selle aine loodusliku sisalduse. Saasteained võivad põhjustada keskkonnas aineringete ebastabiilsusi, hälbimusi ja võivad häirida organismide (kaasa arvatud inimese) normaalset elutalitlust ja -keskkonda. Sõltuvalt sellest, millisesse keskkonda saasteaine jõuab, saab eristada õhusaastumist, mullasaastumist, veekogude saastumist nimetatakse vee reostumiseks. Saastatud olekut kui keskkonnaseisundit nimetatakse saastumuseks. Veereostus Radioaktiivne reostus Lämmastikusaaste Ökosüsteem
Saastamine

Mitte segi ajada mõistega Saastumine Saastamine ehk saastus ehk reostamine ehk reostus on ainete, vibratsiooni, soojuse või müra inimtegevusest põhjustatud otsene või kaudne väljutamine õhku, vette või pinnasesse nii, et see võib ohustada inimeste tervist või keskkonda, põhjustada varalist kahju või kahjustada või häirida keskkonna puhkeotstarbelist või muud õiguspärast kasutamist. Eristatakse inimtekkelist ja looduslikku saastet. Samuti näiteks pinnase, atmosfääri ja veekogude saastumist. Reostuse liikide järgi klassifitseerimine põhineb neljal komponendil: mehaaniline, füüsikaline, keemiline ja bioloogiline. Samal ajal eristatakse mastaabi järgi liigitamisel kohalikku, piirkondlikku ja globaalset saastet. Sõltuvalt reostaja liigist saab eristada füüsikalist (nt vibratsioon, müra), keemilist (nt fenoolid, klooritud süsivesinikud) ja bioloogilist (mikroobid) reostust. Laias laastus liigitatakse saaste punkt- ja hajareostuseks. Õhusaaste on tsivilisatsioonidega alati kaasas käinud. Saaste sai alguse juba eelajaloolisel ajal, kui inimene hakkas looma esimesi kunstlikke tulekahjusid. 1983. aastal ajakirjas Science avaldatud artikli kohaselt on "eelajalooliste koobaste lagedelt leitud tahm piisavaks tõendiks kõrge saastatuse tasemest, mis on seotud ebapiisava avatud tulede ventilatsiooniga"[viide?]. Metallide sepistamine näib olevat oluline pöördepunkt, mis hakkas tekitama märkimisväärset õhusaastet väljaspool kodumajapidamisi. Gröönimaa liustikest võetud tuuma proovid viitavad metallide tootmisega seotud suurenenud saastatusele Vana-Kreekas, Vana-Roomas ja Hiinas. Bioloogilised – saasteained on organismid, mille sissetoomine ja paljunemine pole soovitatav ei inimestele ega ka ökosüsteemidele tervikuna. Sissetung võib toimuda looduslikult või mõnel juhul ka inimtegevuse tagajärjena. Mikrobioloogiline reostus on määratletud ühe komponendina. Mehaaniline – keskkonna reostamine keemiliselt ja füüsiliselt inertsete jäätmetega, mis tavaliselt põhjustab selle omaduste halvenemist ja mõjutab selles elavaid organisme. Praktikas on mehaaniline reostus kombineeritud füüsikalise ja keemilise mõjuga. Füüsikaline – saasteaine põhjustab muutusi keskkonna füüsikalistes parameetrites, mille hulka kuuluvad temperatuuri-energia (soojussaaste), laine (valgus, müra, elektromagnetiline saaste), kiirgus (radioaktiivne saaste) ja mõned teised. Keemiline – saasteaine toob kaasa keskkonna looduslike keemiliste omaduste muutumise, mis väljendub nende kontsentratsiooni suurenemises, või selliste ainete sissetungi, mis varem pole keskkonnas olnud. Üks keemilise saaste näiteid on aerosoolsaaste. bioreostus erireostus hajureostus jäätmekäitlus piiriülene saaste punktreostus radioaktiivne reostus reostuskoormus saastatus saastumine veekogu reostumine Keskkonnasõnaraamat 2004 [1]
Suur Karujõgi

Suur Karujõgi (inglise Great Bear River) on jõgi Põhja-Ameerikas. Lähtub Suurest Karujärvest, läbib Saint Charlese kärestikke, suubub paremalt Mackenzie jõkke.
Hüperonid

Hüperon on barüon (kolmest kvargist koosnev liitosake), millel on veider lõhn. See tähendab, et tema koostises on vähemalt üks s-kvark ega ole ühtegi teist lõhnaga kvarki (c-, b- või t-kvarki). "Particle Data Groups: 2006 Review of Particle Physics - Lambda" (PDF). Vaadatud 20.04.2008. "Physics Particle Overview - Baryons". Originaali arhiivikoopia seisuga 14.10.2008. Vaadatud 20.04.2008. "Particle Data Groups: 2006 Review of Particle Physics - Sigma+" (PDF). Vaadatud 20.04.2008. "Particle Data Groups: 2006 Review of Particle Physics - Sigma0" (PDF). Vaadatud 20.04.2008. "Particle Data Groups: 2006 Review of Particle Physics - Sigma-" (PDF). Vaadatud 20.04.2008. "Particle Data Groups: 2006 Review of Particle Physics - Sigma(1385)" (PDF). Vaadatud 20.04.2008. "Particle Data Groups: 2006 Review of Particle Physics - Xi0" (PDF). Vaadatud 20.04.2008. "Particle Data Groups: 2006 Review of Particle Physics - Xi-" (PDF). Vaadatud 20.04.2008. "Particle Data Groups: 2006 Review of Particle Physics - Xi(1530)" (PDF). Vaadatud 20.04.2008. "Particle Data Groups: 2006 Review of Particle Physics - Omega-" (PDF). Vaadatud 20.04.2008.
Saaristomeri

Saaristomeri on skääriderohke mereala Läänemeres, mis asub Edela-Soome ja Ahvenamaa vahel. See hõlmab Turu saarestiku ning ka Ahvenamaa idaosa. Ahvenameri
Ikaría

Ikaría (kreeka keeles Ικαρία) on Kreekale kuuluv saar Egeuse mere kaguosas Sámose saarest 19 km edelas. Saare pindala on 257 km². Saar on mägine, kõrgus kuni 1041 meetrit. Piirneb lõunas Ikaría merega. Elanike arv on 2011. aasta Kreeka rahvaloenduse andmetel 8423. Aastal 2001 oli elanike arv 8312. Saare keskasula on Ágios Kírykos.
August Winkelmann

Eduard August Winkelmann (25. juuni 1838 Danzig – 10. veebruar 1896 Heidelberg) oli saksa ajaloolane. Sündis kullassepa pojana. Õppis Berliini ja Göttingeni ülikoolis. Ta oli Tartu Ülikooli dotsent 1866–1869 üldajaloo erialal, 1869–1873 professor Berni, 1873 Marburgi ja 1873–1896 Heidelbergi ülikoolis. Geschichte Kaiser Friedrichs des Zweiten und seiner Reiche. Bd. 2, 1235-1250. Abth. 1, Vom Mainzer Reichstage bis zur zweiten Excommunication des Kaisers 1865 Livländische Forschungen 1868 Johann Meilof : zur Geschichte des römischen Rechts in Livland im 15. Jahrhunderte 1869
Gustav Wilmanns

Gustav Clemens Heinrich Wilmanns (30. detsember 1845 Jüterbog, Preisimaa kuningriik – 6. märts 1878 Baden-Baden) oli saksa arheoloog. Ta sündis ehitusnõuniku pojana. Wilmanns õppis aastatel 1864–1867 Berliinis Friedrich Wilhelmi nimelises gümnaasiumis filoloogiat ja ajalugu. Aastatel 1869–1872 oli ta Tartu ülikooli arheoloogiadotsent ja 1872–1878 Strasbourgi ülikooli professor. TÜ õppejõud kuni 1918 Bardt, C., 1898. Wilmanns, Gustav. In: Allgemeine Deutsche Biographie. Duncker & Humblot, Leipzig, 34: 304–306.
Moritz Willkomm

Heinrich Moritz Willkomm (29. juuni 1821 Herwigsdorff, Saksimaa – 26. august 1895 Wartenbergi loss Praha lähedal, Tšehhi) oli saksa botaanik. Ta sündis vaimuliku pojana. Õppis 1841–1850 Leipzigi Ülikoolis, töötas seejärel sealsamas dotsendi 1852–1854 ja professorina 1854–1855. Aastail 1855–1868 oli professor Tharandti MPA-s. Ta oli Tartu Ülikooli professor 1868–1874 botaanika erialal, ning 1874–1895 professor Karli ülikoolis Prahas. Tankler, H.; Voolma, K. 1999. Heinrich Moritz Willkomm (1821–1895) ja tema osa metsateaduses. Metsanduslikud Uurimused 31: 23–35. Streifzüge durch die Baltischen Provinzen : Schilderungen von Land und Leuten mit besondere Berücksichtigung der Walder und der Forstwirtchaft. Th. 1, Liv- und Kurland Bilder-Atlas des Pflanzenreichs nach dem natürlichen System (1901)
Bruno Wikszemski

Adam Bruno Wikszemski (6. oktoober 1847 Vilnius – 10. veebruar 1890 Berliin) oli poola arst ja arstiteadlane. Sündis arsti pojana aadliperes. Õppis Tartu Ülikoolis 1865–1875 anatoomiat, prosektor 1875–1889.
Oskar Johann Wiedemann

Oskar Johann Wiedemann (ka Oskaras Johann Videmanas; 3/15. detsember 1860 Jurbarke/Jurburg, Kaunase kubermang – 9. detsember 1918, Leipzig) oli keeleteadlane. Ta sündis õuenõuniku pojana, õppis aastatel 1879–1883 Tartu Ülikoolis võrdlevat keeleteadust; oli eradotsent aastatel 1887–1890. Beiträge zur altbulgarischen Conjugation 1886 Das Litauische Präteritum. Erster Teil, Zum litauischen Vokalismus 1889 [1]
Heinrich Ephraim Ulmann

Heinrich Ephraim Ulmann (24. veebruar 1841 Weimar, Saksi-Weimar-Eisenach – 17. november 1931 Darmstadt, Saksamaa) oli saksa ajaloolane. Sündis arsti pojana, õppis Jena, Göttingeni ja Berliini Ülikoolis. Tartu Ülikooli üldajaloo professor 1870–1874, Greifswaldi ülikooli professor 1874–1912.
Karl Christian Ulmann

Karl Christian Ulmann (läti keeles Kārlis Kristiāns Ulmanis; 3. veebruar 1793 Riia – 8. oktoober 1871 Valga) oli usuteadlane. Ulmann sündis mõisaomaniku ja kaupmehe peres. Aastatel 1810–1814 õppis ta Tartu ülikoolis teoloogiat ja pälvis 1813. aastal omakirjutatud jutluse eest hõbemedali. 1815–1816 täiendas ta end Jena ja Göttingeni ülikoolis. 1817. aastal sai ta pastori koha Krimuldas ja Pēterupes. 1835 tõusis ta Liivimaa konsistooriumi eesistujaks. Samal 1835. aastal kaitses ta Jena ülikoolis filosoofiadoktori kraadi ja pärast seda valis Tartu ülikool ta 1836 usuteaduskonna praktilise jumalasõna kateedri korraliseks professoriks. Oma alandliku ja väärika iseloomu ning ametikohustuste täpse täitmisega teenis ta ära nii kolleegide kui ka üliõpilaste lugupidamise. Eriti austasid üliõpilased teda aukohtu juhtimise eest. Aastatel 1839–1941 valiti ta kolmel korral Tartu ülikooli rektoriks, aga varsti pärast kolmandat valimist haigestus ta raskelt ja palus end ametist vabastada. Kui keiser Nikolai I oli selle kinnitanud, kolis ta Tartust Riiga. 4. veebruaril 1856 määras Aleksander II Ulmanni evangeelse luterliku peakonsistooriumi aseesimeheks ja seadis ta nii kogu Venemaa evangeelse vaimulikkonna juhiks. 1858 määras Aleksander II Ulmanni piiskopiks. 1859 sai ta Aleksander II-lt heakskiidu Venemaa luterlike koguduste abikassa asutamiseks. 18. detsembril 1866 tähistas Ulmann Peterburis oma teenistuse 60. aastapäeva. Sel puhul andis Tartu ülikool talle teoloogiadoktori diplomi ja Aleksander II määras talle 2000 rubla suuruse pensioni. Ulmann lahkus teenistusest ja elas oma poegade juures Valgas kuni surmani 1871. aastal. Eric Amburger: Geschichte der Behördenorganisation Russlands von Peter dem Grossen bis 1917, lk.180 s:de:ADB:Ulmann, Karl Christian Karl Christian Ulmann Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
Reinhold Bernhard von Ungern-Sternberg

Vabahärra Reinhold Bernhard von Ungern-Sternberg (16. oktoober 1808 Tartu – 3. märts 1887 Riia) oli baltisaksa õigusteadlane. Sündis aadlikust ametniku Otto Christian Sigismund von Ungern-Sternbergi (1778–1861) pojana, õppis Tartu Ülikoolis 1826–1829, tudeeris ka Heidelbergi Ülikoolis. Tartu Ülikooli Vene õiguse eradotsent 1835–1839. Ungern-Sternberg Reinhold Bernhard von Ungern-Sternberg, Stackelberg, Otto Magnus von: Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 1, Görlitz, [1931] Baron von Ungern-Sternberg, Reinhold Bernhard, Hasselblatt, Arnold: Album academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat, Dorpat 1889
Heinrich Hugo Karl Unverricht

Heinrich Hugo Karl Unverricht (18. september 1853 Breslau – 22. aprill 1912 Magdeburg, Saksamaa) oli arstiteadlane. Sündis ametniku pojana, õppis Breslau Ülikoolis, oli sealsamas assistendiks, 1886–1888 Jena Ülikooli professor. Tartu Ülikooli eripatoloogia ja kliiniku professor 1889–1892.
Louis Vallet de Barres

Louis Vallet de Barres (1768 Reichenweier, Prantsusmaa – 13. märts 1825 Tartu) oli prantsuse keeleteadlane. Vaimuliku poeg, õppis Tübingeni Ülikoolis 1783–1804, oli Tartu Ülikooli prantsuse keele lektor 1803–1825.
Jossif Varvinski

Jossif Vassiljevitš Varvinski (28. oktoober 1811 Horol, Poltaava kubermang Venemaal – 27. september 1878 Moskva) oli arstiteadlane. Õppis Harkovi ja Tartu Ülikoolis. Tartu Ülikooli teraapia professor 1844–1846, töötas ka Moskva Ülikoolis.
Aleksandr Vassiljev

Aleksandr Aleksandrovitš Vassiljev (vene keeles Александр Александрович Васильев) (4. oktoober (vkj 22. september) 1867 Peterburi – 30. mai 1953 Washington) oli vene ajaloolane. Ta sündis sõjaväelase peres ning õppis Peterburi, Pariisi, Londoni ja Viini ülikoolides. Töötas Peterburi ja Wisconsini õppeasutustes. Tartu Ülikooli üldajaloo professor 1904–1912. Artikkel Aleksandr Vassiljevi kohta Brockhaus ja Efroni entsüklopeedilises sõnastikus (vene keeles) Aleksandr Vassiljevi portree
Stepan Vassiljev

Stepan Mihhailovitš Vassiljev (2. jaanuar 1854 – 8. märts 1903 Peterburi) oli vene arstiteadlane. Vaimuliku poeg, õppis Peterburi Ülikoolis, Tartu Ülikooli eripatoloogia professor 1892–1903.
Pavel Viskovatov

Pavel Aleksandrovitš Viskovatov (24. november 1842 Peterburi – 16. aprill 1905 Peterburi) oli vene keeleteadlane. Sündis teadlase pojana, õppis Peterburi, Berliini, Bonni ja Leipzigi ülikoolides. Tartu Ülikooli vene keele ja kirjanduse dotsent 1873–1874, professor 1874–1895. Viskovatov tegeles ka arheoloogia ja ajalooga ning kaevas mitmeid Eestis asuvaid kalmeid ja kääpaid. Ta oli esimene, kes seadis kahtluse alla tol ajal gooti teooria raames levinud idee, et Baltikumi tarandkalmed kujutasid endast gootide rajatud laevkalmeid. Andres Tvauri (2003). Balti arheoloogia maailmaajaloo pöörises ehk gooti teooria saatus. Eesti Arheoloogia Ajakiri 2003, 7, 38–71, lk 46–47
Domenico de Vivo

Domenico de Vivo (1. juuli 1839 – jaanuar 1897 Odessa) oli itaalia keeleteadlane. Õppis Napoli Ülikoolis. Tartu Ülikooli itaalia keele lektor 1879–1884, Novorossiiski Ülikooli lektor 1884–1897.
Bernhard Alfred Heinrich Adolph Vogel

Bernhard Alfred Heinrich Adolph Vogel (31. märts 1829 München – 9. oktoober 1890 München) oli saksa arstiteadlane. Professori poeg, õppis Müncheni, Berliini ja Würzburgi ülikoolides. Müncheni Ülikooli eradotsent 1856, erakorraline professor 1865. Tartu Ülikooli eripatoloogia professor 1866–1886. 1887 aastal sai Müncheni Ülikooli auprofessoriks.
U-kvark

U-kvark (ehk up-kvark) on esimese põlvkonna kvark, millel puudub lõhn ning mille isospinn on 1/2. Üldse eksisteerib kuus erinevat kvarki (u-, d-, s-, c-, b- ja t-kvark). U-kvark on fermion (tema spinn on 1/2) ning tema elektrilaeng on +2/3e. Ta on kõikidest kvarkidest kõige kergem. Tema seisumass ei ole täpselt määratud, kuid jääb eeldatavalt 1,5 ja 4 MeV vahele. U-kvark (koos d-kvargiga) on nukleonide (prootoni ja neutroni) põhiline koostisosa. Prooton koosneb kahest u-kvargist ja ühest d-kvargist. Neutron koosneb kahest d-kvargist ja ühest u-kvargist. Ka teiste hadronite koostises on u-kvarke.
Sawu meri

Sawu meri on saartevaheline meri Vaikses ookeanis, mis jääb Euraasiast kagusse ja piirneb Väikeste Sunda saartega. Merd ümbritsevad Florese saar loodes, Timori saar kagus ja Sumba saar edelas. Temast loodes asub Florese meri, millega teda ühendab Sape väin. Kirdes asub Banda meri, millega teda ühendavad Alori väin, Ombai väin ja teised väinad. Lõunas asub India ookean, millega teda ühendavad Roti väin, Sumba väin ja teised väinad. Sawu mere põhjapiiriks loetakse joon, mis algab Sumbawa kirdetipust ning kulgeb mööda Komodo, Florese, Lombleni, Pantari ja Alori põhjarannikut. Mere idapiiriks loetakse meridiaan 125°O. Mere lõunapiir kulgeb mööda Timori põhjarannikut, läbi Roti saare, sealt Sawu saarte lõunapoolseima saare Danani (10°49'S 121°17'O), sealt Sumba lõunapoolseima tipu Ngunju neemeni ja läbi Sumba saare selle läänetipu Karosso neemeni. Mere läänepiir kulgeb Karosso neemelt Sumbawa kagutipule Toro Doro neemele (8°53'S 118°30'O) ja sealt mööda Sumbawa rannikut saare kirdetippu. Mere mõõtmed on idast läände 600 km ja põhjast lõunasse 200 km. Pindala on 35 tuhat km². Mere sügavus on keskmiselt 1683 ja maksimaalselt 3475 meetrit. Suure sügavuse tõttu pole seal saari, ainult mere lõunaosas on Sawu saared: Sawu, Raijua ja Dana saar . Vee temperatuur on pinnal augustis +26 °C ja veebruaris +28 °C, põhjas +3 °C. Soolsus on 34‰. Mere kaldad on mägised, kui välja arvata Sawu saared ja Roti saar. Timoril asuv mägi Mutis on 2427 m kõrge ja see pole Timori kõrgeim tipp, aga kõrgeim tipp ei asu Sawu mere rannikul. Sumba kõrgeim mägi Wanggameti on 1225 m kõrge. Mägised on ka kõik mere põhjaranniku saared. Florese kõrgeimad tipud Ranakah (2382 m) ja Egon (1703 m) on koguni tegevvulkaanid. Mere kaldad kuuluvad üldiselt Indoneesiale Ida-Nusa-Tenggara provintsi. Üksnes Sumbawa kuulub Lääne-Nusa-Tenggara provintsi ja Timori saare kaldast kuulub osa Ida-Timorile. Sawu mere kaldad ja saared on üldiselt asustatud, aga suuri linnu on mere kaldal vähe. Tähtsaim linn on Ida-Nusa-Tenggara provintsi pealinn Kupang. Sawu merre ei suubu suuri jõgesid. Suur maailma atlas, lk. 93
Tera Patrick

Tera Patrick (kodanikunimega Linda Ann Hopkins; sündinud 25. juulil 1976 Great Fallsis Montana osariigis USA-s) on pornofilminäitleja ja pornomodell.
D-kvark

D-kvark (ehk down-kvark) on esimese põlvkonna kvark, millel puudub lõhn ning mille isospinn on –1/2. Üldse eksisteerib kuus erinevat kvarki (u-, d-, s-, c-, b- ja t-kvark). D-kvark on fermion (tema spinn on 1/2) ning tema elektrilaeng on –1/3e. Ta on u-kvargist (mis on kõige kergem kvark) raskuselt järgmine. Tema seisumass ei ole täpselt määratud, kuid eeldatavalt jääb 4 ja 8 MeV/c2 vahele. D-kvark (koos u-kvargiga) on nukleonide (prootoni ja neutroni) põhiline koostisosa. Prooton koosneb kahest u-kvargist ja ühest d-kvargist. Neutron koosneb kahest d-kvargist ja ühest u-kvargist. Ka teiste hadronite koostises on u-kvarke.