Ego eimi

Ego eimi ehk ἐγώ εἰμι (kreeka keeles [eɡɔ̌ː eːmí] "mina olen", "mina eksisteerin") tuleb kreekakeelsest sõnast „olema“. Selle verbi kasutust leiab Johannese evangeeliumist. Jeesuse isiku ja tema päästeloolise tegevuse mõistmisel on suur kaal Jeesuse enesekohastel "mina olen" ütlustel. Olulises osas kuuluvad need ütlused läkitusteoloogiasse. Oma ülesannet täitma minev saadik pidi ennast tutvustama, oma läkituse legitimeerima. Vanas Testamendis esitleb ennast ka Jumal, enamasti oma nimega Jahwe või El(ohim). Sageli on enesetutvustuse sissejuhatuseks sõnad „mina olen...” Moosesele tutvustas ta end: „Ma olen see, kes ma olen!” Ja ta jätkas: „Ütle Iisraeli lastele nõnda: „ma olen” on mind läkitanud teie juurde” (2Ms 3:14). Aja jooksul sai "mina olen" ütlusest juutluses üks kõige püham Jumala ilmutusvormel, mis etendas suurt osa juutide pühadeliturgias. Nii oli õigustatud küsimus, kui Jeesus kasutas enda kohta "mina olen" vormelit, kas ta ikka soovis ise end samastada Vanas Testamendis esitletud Kõrgeima Jumalaga või ennast temaga samale tasemele tõsta. Igal juhul on Jeesus Jumala täievoliline esindaja. Mitmed Jeesuse "mina olen" ütlused kuuluvad kõnekujundite hulka, millega püütakse valgustada Jeesuse siinpoolsuse ja sealpoolsuse vahendamist inimeste jaoks. Neis ütlustes on "mina olen" vormelile lisatud mingi eriline tunnus, mis Jeesuse erakordsust eriti rõhutab. Ühtlasi näitavad need Jeesuse mitmekülgset olemust ja meelevalda. Tema ülesandeks on vahendada Jumalat ja tema riiki inimeste jaoks ning avada inimestele päästmise ja igavese elu tee. "Mina olen" lausete sisu avaldub kõige selgemalt siis, kui sõna „mina“ ei tõlgendata subjekti vaid predikaadina. Keda oodatakse? Vastus kõlab:“ Mina olen see! Just nii tõendas Jesaja teatel ennast Jahve teiste jumalustega võrreldes ainsa tõelise Jumalana: „Kes on seda teinud ja teostanud? See, kes algusest peale on kutsunud rahvapõlvi: Mina, Jahve, olen esimene ja olen viimastegi juures seesama" (Js 41:4). „Ma tean, et tuleb Messias, keda nimetatakse Kristuseks. Kui tema tuleb, siis ta kuulutab meile kõik.” Jeesus ütles talle: „Mina, kes ma sinuga räägin, olengi see” (Jh 4:25-26). Ilmselt tähendas see lihtsalt: „Mina, kes ma sinuga räägin, olengi Messias.” See ei ilmne mitte sellest, et naisele vastates kasutas Jeesus vormelit "mina olen", vaid vestlusest endast. Jeesus tuli tormisel järvel kõndides jüngrite juurde ja ütles: „See olen mina, ärge kartke!” (Jh 6:20). Siin võiks see tähendada lihtsalt endast teatamist. Kord lehtmajadepühal juudi ülematega väideldes ütles Jeesus: „Teie olete alt, mina ülalt. Teie olete sellest maailmast, mina ei ole sellest maailmast” (Jh 8:23). Sellega teatas Jeesus, et tema on taevast saadetud Jumala saadik. Ühtlasi nõudis ta pattude andestuse eeltingimusena tema "Mina olen see" tunnustamist (Jh 8:24). Juutidega väideldes kuulutas Jeesus: „Tõesti, tõesti ma ütlen teile, enne kui Aabraham sündis, olen mina” (Jh 8:58). Jeesuse mõte oli selles: enne kui Aabraham sündis, olin ma igavikus, samuti nagu ma olen praegu ja saan olema igavesti. Ühtlasi on sellel ütlusel selge seos Js 43:13-ga. Seal ütleb Jumal: „Enne kui päev sündis, OLEN MINA” (eestikeelses piiblis on tõlge pisut teistsugune: „Ka edaspidi olen ma seesama.”). Lisaks tavapärastele "mina olen" ütlustele toob Johannese evangeelium ära Jeesuse sõnad, kus "mina olen" vormelile on lisatud mingi eriline tunnus, mingi eriline predikaat, mis Jeesuse erakordsust eriti rõhutab. Neis on kasutatud piltlikku keelt, mis on kohane kõnelemaks sellest, millest otsene kõnelemine on võimatu. Jeesuse puhul on tegemist isikuga, kelle kohta puudusid sobivad väljendid ja keda ei saadud kirjeldada teadusliku analüüsiga. Küll aga võidi kasutada mitmesuguseid piltlikke väljendeid ja analoogiaid – eelkõige Vanast Testamendist. Seejuures tuli ammendavama vastuse saamiseks tarvitada korraga mitmeid erinevaid mõistekujundeid. Seda Jeesus oma ütlustes teebki. Jeesus: „Tõesti, tõesti, ma ütlen teile, ei andnud Mooses teile leiba taevast, vaid minu Isa annab teile tõelist leiba taevast. Sest Jumala leib on see, kes tuleb taevast alla ja annab maailmale elu.”... „Mina olen eluleib. Kes minu juurde tuleb, see ei nälgi iialgi, ja kes minusse usub, see ei janune enam iialgi” (Jh 6:32–33,35). „Mina olen eluleib ... Mina olen taevast alla tulnud elav leib. Kui keegi sööb seda leiba, siis ta elab igavesti; ja leib, mille mina annan, on minu liha; ma annan selle maailma elu eest” (Jh 6:48,51). Jeesus on eluleib selle erilises, unikaalses tähenduses. Ühel lehtmajadepühal ütles Jeesus: „Mina olen maailma valgus. Kes järgneb mulle, ei käi pimeduses, vaid tal on elu valgus” (Jh 8:12). Sama motiivi kordas ta ka, kohtudes pimedaga: „Kuni mina olen maailmas, olen ma maailma valgus” (Jh 9:5). Jeesuse ütluse side Pühakirja kuulutusega on tähelepanuväärne. Ühtlasi on tema sõnadest näha, et tema on maailma valgus selle erakordses, väljavõttelises tähenduses. Jeesus ütles: „Tõesti, tõesti, ma ütlen teile, mina olen uks lammaste jaoks. ... Mina olen uks. Kes iganes läheb sisse minu kaudu, see pääseb ning käib sisse ja välja ning leiab karjamaad” (Jh 10:7,9). Jumala ja tema rahva suhet väljendab pilt karjasest ja karjast. Siia juurde kuulub ka pilt kaitsvast karjatarast ja selle väravast. „Mina olen hea karjane. Hea karjane annab oma elu lammaste eest. ... nõnda nagu Isa tunneb mind ja mina tunnen Isa, ning annan oma elu lammaste eest” ... „Minu lambad kuulevad minu häält ja mina tunnen neid ja nad järgnevad mulle ning ma annan neile igavese elu ja nad ei hukku iialgi ning keegi ei kisu neid minu käest” (Jh 10:10.15.27j). Kui Betaania sõprade peres raske haigus Laatsaruse siit ilmast ära viis, lausus Jeesus venda leinavale õele: „Mina olen ülestõusmine ja elu. Kes minusse usub, see elab, isegi kui ta sureb. Ükski, kes elab ja usub minusse, ei sure alatiseks. Kas sa usud seda?” (Jh 11:25j). Oma sõnu kinnitades kutsus Jeesus juba neli päeva hauas lebanud Laatsaruse hauast välja. Jeesus : „Mina olen tee ja tõde ja elu. Ükski ei saa minna Isa juurde muidu kui minu kaudu” (Jh 14:6). Seotus Jeesusega on tagatis siinseks eluks ja igavikuks. Jeesus on ühendav lüli inimese ja Jumala vahel, ajaliku elu ja Jumala riigi vahel. Tema kaudu jõuab inimene igavese eluasemeni. Jeesusega seotuse tähendust väljendab ka kõnekujund tõelisest viinapuust. „Mina olen tõeline viinapuu ja mu Isa on aednik. … Mina olen viinapuu, teie olete oksad. Kes jääb minusse ja mina temasse, see kannab palju vilja, sest minust lahus ei suuda te midagi teha” (Jh 15:1,5). Viinapuu on elujõu ja viljakuse sümbol. Jeesus on tõeline viinapuu. Lahus temast ei suuda inimene midagi teha, sest elu ei ole ju oksas, vaid tüves. Jeesuse kaudu võivad inimesed olla seotud Jumaliku elumahlaga. Ja Aednik ise hoolitseb okste eest, et me kannaksime palju vilja. Peeter Roosimaa (7. august 2017). "„Mina olen," ütleb Jeesus I". Teekäija. Vaadatud 29.10.2020. Eduard Lohse (1994). Uue Testamendi teoloogia põhijooni. Tartu: Tartu Ülikooli Usuteaduskond. Lk 131. Peeter Roosimaa (september 2017). "„Mina olen," ütleb Jeesus II". Teekäija. Vaadatud 29.10.2020.