laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Britannia (laev, 1953)

Tema Majesteedi Jaht Britannia (inglise keeles Her Majesty's Yacht Britannia) on Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi kuninganna Elizabeth II endine kuninglik jahtlaev, mida kasutati aastatel 1954–1997. Oma 43-aastase teenistuskäigu jooksul sõitis jaht, millel peeti muuhulgas pidusööke ja ametlikke vastuvõtte, üle maailma umbes miljon meremiili. Tänaseks kuninglikust teenistusest lahkunud laev on püsivalt sildunud Šotimaa pealinna Edinburghi sadamas Leithis asuva Ocean Terminali kai ääres. See on populaarne vaatamisväärsus, mida külastatakse aastas üle 300 000 korra. See oli kaheksakümne kolmas taoline laev alates kuningas Charles II troonile asumisest aastal 1660. Samas on see teine kuninglik jaht, mis kannab sama nimetust, esimene neist oli 1893. aastal tollasele Walesi printsile ehitatud laev Britannia.  Britannia (laev, 1953) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Tartu Loomaarstikõrgkool

Tartu Loomaarstikõrgkool (Tierärztliche Hochschule zu Dorpat) oli 1918. aastal Tartus tegutsenud veterinaarkõrgkool. Kõrgkool alustas Saksa okupatsiooni ajal tegevust Tartusse jäänud Tartu Veterinaariinstituudi õppejõudude algatusel. Rektor oli Karl Happich, professorid Voldemar Gutmann, Johann Valdmann, Ludvigs Kundzinš, Ernst Schröder ja Ernests Paukulis ning prosektor Arturs Mālmanis. Üliõpilasteks võeti vastu ka naisi. Õppetöö toimus 28. oktoobrist kuni 14. detsembrini 1918 31 üliõpilase ja 5 kuulajaga. 28. jaanuaril 1919 võeti kõrgkool Tartu Ülikooli koosseisu loomaarstiteaduskonnana, Karl Happich sai loomaarstiteaduskonna dekaaniks.
MTÜ Maria ja lapsed

MTÜ Maria ja lapsed on mittetulundusühing, mille eesmärk on toetada raskustesse sattunud lapsi ja nende peresid. Kõigi tegevuste planeerimisel ja elluviimisel lähtutakse miljööteraapilisest lähenemisest. MTÜ põhitegevusalaks on perekoduteenuse pakkumine vanemliku hoolitsuseta jäänud lastele. Pakutakse perekoduteenust kuni 19 lapsele Tudulinna alevikus Ida-Virumaal ning 6 lapsele Rakvere linnas Lääne-Virumaal. MTÜ Maria ja lapsed koduleht
Eva Hirvesoo

Eva Hirvesoo (sündinud 27. juunil 1936 Tallinnas) on eesti arhitekt. Ta on lõpetanud 1954. aastal lõpetas Hirvesoo Tallinna Arhitektuuri- ja Ehitustehnikumi, õppinud aastail 1961–1965 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis ja lõpetanud selle arhitektina. Aastatel 1955–1960 töötas ta Eesti Projektis ja 1960–1991 Tsentrosojuzprojekti Tallinna osakonnas, algul vanemtehnikuna, seejärel arhitekti ja grupijuhina ning alates 1983. aastast peaarhitektina. 1991. aastal asutas ta omanimelise arhitektuuribüroo, kus töötab tänini. Hirvesoo projekti järgi on ehitatud Tallinna Kaubahall (Aia tn 7, valminud 1979) ning Tallinna Tehnikaülikooli söökla- ja klubihoone Mustamäel (Ehitajate tee 3, 1982). Koos Helgi Margnaga projekteeritud kohvik-restoran Raeköök (Dunkri tn 5, 1985) sai NSV Liidu arhitektide liidu võistluse diplomi. 1984.–1995. aastal valmis mitmes etapis Hirvesoo projekteeritud korterelamu Pääsküla eramajade rajoonis Kalda tn 60–64, mille esimesed osad ehitas ETKVLi ehitusvalitsus koondisele Auto. Projekt sai 1987. aastal üleliidulise arhitektuurinäituse diplomi. Koondise Auto jaoks projekteeris Hirvesoo Pääskülla ka haldus- ja olmehoone Tähetorni ja Kadaka pst nurgale (Tähetorni tn 21, valmis 1987). 2005. aastal valmis Hirvesoo, Peeter Varraku ja Marko Järvela projekti järgi Nõmme ujula (Vabaduse puiestee 156), 2017. aastal koos Varrakuga projekteeritud Pae gümnaasiumi juurdeehitus (Pae tn 5). Väljaspool Tallinna on Hirvesoo projekteerinud Munamäe kohvik-söökla (1974), Kose kaupluse (1976), Tabasalu kaubanduskeskuse (1991), Rakvere leivakombinaadi esinduskauplus-kohvik-hotelli (1992), koos Peeter Varrakuga Virumaa Kommertspanga (1996). Mitmed huvitavad projektid, sealhulgas Tartu kaubamaja laiendus, Tallinnas Pääskülas ETKVLi arvutuskeskus ja büroohoone ning Paldiski mnt 96 restoran ja diskobaar, on jäänud realiseerimata. Hirvesoo on projekteerinud ka taluhooneid, eramuid ja suvilaid. Ta on olnud edukas Tallinna ooperi- ja balletiteatri hoone võistlusel (1972, koos Mai Šeiniga, III auhind) ja Tsentrosojuzprojekti võistlusel (Kalda tn hoonestus, 1981). Tallinna Kaubahall Tallinnas Aia tänav 7 (1979) Tallinna Tehnikaülikooli söökla ja klubihoone Mustamäel (1982) Restoran Raeköök Tallinnas Dunkri tänav 5 (1985, koos Helgi Margnaga) Korterelamud Tallinnas Kalda tänava nõlval (1985–1995) Tabasalu kaubanduskeskus (1991) Virumaa kommertspanga hoone Rakveres (1996, koos Peeter Varrakuga) 1988 – Eesti NSV teeneline arhitekt 2015 – Eesti Arhitektide Liidu kolleegipreemia Eva Hirvesoo on sündinud ametniku perekonnas. Ta oli abielus muusikateadlase Avo Hirvesooga. Nende poeg Ivo-Ott Hirvesoo on arhitekt, tütar Aet Hirvesoo-Hautamäki on viiuldaja ja teine poeg Aap Hirvesoo on ettevõtja. Kotšenovski, Oleg (1996). Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 112. ISBN 5-89900-049-x. {{raamatuviide}}: kontrolli parameetri |isbn= väärtust: invalid character (juhend) "Eesti Arhitektide Liit". Originaali arhiivikoopia seisuga 26.02.2024. Vaadatud 26.02.2024. "Raeköök". Artikkel Eesti entsüklopeedias Eesti Arhitektide Liidu uueks presidendiks valiti Katrin Koov. Adaur.ee 11.03.2016.
Barett

Barett on pehme lame ümara kujuga nokata peakate, mida kannavad nii mehed kui ka naised. Bareti materjal on tavaliselt villane, harvem puuvillane või akrüüllõngast. Barett võib olla kootud, heegeldatud või valmistatud vildist. See oli algselt baski talupoegade peakate. Meresinine barett on lihtsa prantsuse töölise tavaline peakate. Teised värvid, eeskätt punane ja roheline, annavad märku sõjalisest vaprusest ja eriväljaõppest. Peakatete loend
Britannia (täpsustus)

Britannia Britannia (Rooma provints) Britannia (laev, 1893) Britannia (laev, 1953)
REO (REO Motor Car Company)

REO (REO Motor Car Company) oli Ameerika Ühendriikide autotööstuse ettevõte, mis tegutses aastatel 1905–1975. Firma asutajaks oli Ransom Eli Olds, kelle initsiaalidest moodustus brändi nimi. Enne seda oli Olds samuti omanimelise Oldsmobile (hilisem General Motorsi bränd) üks asutajatest ja juhtidest. Tegevuse jooksul tootis REO sõiduautosid, veoautosid ja busse. Esimese sõiduaoto mudeli nimi oli Reo Runabout, kuni aastani 1936 toodetud sõiduautodest olid märkimisväärsemad Reo Flying Cloud (1927) ja Reo Royale 8 (1931). Peale 1929.–1933. aasta majanduskriisi ei suutnud firma kahjumist väljuda ning keskendus vaid veoautode tootmisele. Sellega suudeti püsida konkurentsis, kuid pärast teist maailmasõda tellimused vähenesid ja ettevõtte autotootmise haru müüdi ära. Ülevõtmised ja ühinemised ei suutnud firmat päästa ning see lõpetas 1975 pankrotiga. Reo brändi omandas Volvo. Eestis oli Reo esindaja ja edasimüüja Kaubanduse & Tehnika kontor Orion (1928–1934) ja Kaubanduse & Tehnika Kontor ins. J. Täks (1934–1940). Teadaolevad Reo sõiduauto omanikud olid näiteks Christian Barthold Rotermann ja Johan Laidoner (kaitseväele kuuluv auto). Veoautosid imporditi erafirmadele ja kaitseväele.
Lilian Kosenkranius

Lilian Kosenkranius (neiupõlvenimi Jako; 9. august 1930 – 19. veebruar 2022) oli Eesti ajakirjanik ja meediategelane, moeajakirja Siluett peatoimetaja. Ta oli tuntud eelkõige Eesti Televisiooni kokandussaate "Vaata kööki" (1971–1990; 700 saadet) juhina. Ta lõpetas 1952. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna rahanduse ja krediidi erialal. 1965. aastal asus Kosenkranius tööle Tallinna Moemajas, kus tegeles toimetamistööga, kommenteeris moeetendusi ja korraldas ka näitusi. 1970. aastal pakkus tollane tuntud reklaamimees Peedu Ojamaa talle telesaatejuhi ametikohta. 1971. aasta 13. veebruaril jõudis eetrisse tema juhitav esimene kokandussaade „Vaata kööki“, mis osutus erakordselt populaarseks, sest Kosenkranius pakkus välja nupukaid võimalusi, kuidas toonaste kasinate võimaluste juures mitmekülgselt süüa teha. Kosenkranius otsis välja kasutatavad retseptid ja toiduained ning nuputas välja ideed. Samas õpetas ta vaatajat kodumajapidamises paremini majandama. Eetrisse jõudis kokku 700 saadet. Pärast saatesarja lõppu 1990. aastatel taandus ta avaliku elu tegelase rollist. Lilian Kosenkranius oli abielus stsenarist Ivar Kosenkraniusega. Viimastel aastatel elas ta paralleelselt Tallinnas ja Pärnus. https://menu.err.ee/1125391/galerii-ja-video-kokasaate-juht-lilian-kosenkranius-tahistab-90-sunnipaeva TTÜ lõpetajad 1918–2006 Martin Hanson (26. juuni 2017). "Eesti kokasaadete raudleedi Lilian Kosenkranius: naine, kes oskas teha ei millestki midagi". Oma Maitse. Vaadatud 18. juunil 2020. Dagmar Lamp (2. oktoober 2014). "Kuidas teha ei millestki midagi". SEB kliendileht. Originaali arhiivikoopia seisuga 21. juuni 2020. Vaadatud 18. juunil 2020. Kirbuturu lood: 2 ERR, 2012 "Suri ETV "Vaata kööki" saatejuht Lilian Kosenkranius" ERR menu, 22. veebruar 2022
Libustamine

Libustamine (inglise keeles slut-shaming) on naise häbimärgistamine käitumise eest, mida seostatakse valimatu sugueluga või seksuaalse provokatiivsusega. Tavaliselt kritiseeritakse naisi ja neidusid, kes rikuvad seksuaalsusega seotud küsimustes käitumise ja välimuse ootusi. Terminit võidakse kasutada ka geimeeste puhul, kes võivad silmitsi seista halvakspandava seksuaalkäitumisega, mida juhtub heteroseksuaalsete meestega harva.
2000. aasta Balti tsooniturniir males

2000. aasta Balti tsooniturniir males (inglise keeles Baltic Zonal Tournament 2000) oli 2000. aastal Lätis Mežezersis peetud Balti tsooniturniir, FIDE MM-võistluste kvalifikatsioonivõistlus males. Juunis 2000 Mežezersis toimunud 14 osavõtjaga Balti tsooniturniirist võttis osa kolme riigi (Eesti, Läti, Leedu) maleparemik. Ainsa naismaletajana osales turniiril Viktorija Čmilytė. 1. Jaan Ehlvest 10 punkti, 2. Aloyzas Kveinys 8,5 p, 3.–4. Mihhail Rõtšagov ja Kaido Külaots 8 p, 5. Māris Krakops 7 p, 6.–8. Normunds Miezis, Kalle Kiik ja Algimantas Butnorius 6,5 p, 9.–10. Jānis Klovāns ja Vytautas Šlapikas 6 p, 11.–12. Viesturs Meijers ja Viktorija Čmilytė 5 p. Turniiri kolmanda koha lisamatšis (juunis 2000 Rakveres) oli edukam Rõtšagov. Jaan Ehlvest Aloyzas Kveinys Kaido Külaots Normunds Miezis Algimantas Butnorius Detsembris 2000 New Delhis peetud 128 osavõtjaga FIDE maailmameistrivõistlustele kvalifitseerus Balti tsooniturniiri esikolmik – suurmeistrid Jaan Ehlvest (Eesti), Aloyzas Kveinys (Leedu) ja Mihhail Rõtšagov (Eesti). Mezezers zt 2000. 365chess.com Rakvere zt 1.7 playoff 2000. 365chess.com
Elamuskeskus Tuuletorn

Tuuletorn on elamuskeskus Hiiumaal, Käina osavallas. Tuuletorn avati 1. juunil 2020. Tuuletorn pakub tegevusi nii lastele kui ka täiskasvanutele. Eesmärk on tutvuda Hiiumaaga animatsioonide, mängude ja ekspositsioonide kaudu, mis suunavad avastama ka teisi Hiiumaa turismiobjekte. Tuuletorni ekspositsioon keskendub kolmele teemale: Hiiumaa loodus, ajalugu ja kohalik elav kultuuripärand. Külastaja alustab teekonda Hiiumaa veealusest maailmast, milles õpib Hiiumaa tekkeloo, merekultuuri ja veealuse ajaloopärandi kohta. Rannikukorrus tutvustab Hiiumaa mitmekesist loodust ja vaatamisväärsusi ning aitab külastajal paremini mõista traditsioonilist looduse ja merega ühes rütmist elamist. Hiidlaste lugude korrus pakub kohalikele samastumisrõõmu ja saare külastajatele lustlikke avastusi. Ruumis keskendutakse hiidlaste kogukonnale, hiiu elutajule ja kultuuri ilmingutele nagu oma keel ja hiiu nali. Hiiumaa tunde korrus annab sõna inimestele, kes Hiiumaad ühel või teisel põhjusel ikka väisavad ning seda kohta väga eriliseks peavad. Taevase Hiiumaa korrus on lõbus lustimisala lastele, kes saavad seal turnida, linnu kombel lennata ja mänge mängida. Ekspositsiooni lõpetab tuulekella installatsioon terrassil koos suunaviitade postiga, mis julgustab külastajat Hiiumaad omal käel edasi avastama. Hoones asub Baltimaade kõrgeim (20-meetrine) ronimissein, mis on visuaalselt kujundatud tuulekeerisena. Tuuletornist leiab külastaja ka kohviku Ruudi, kus saab jalga puhata ja keha kinnitada. Elamuskeskuse ehitusliku põhiprojekti koostas projekteerimisettevõte OÜ Esplan, arhitektuurilised lahendused Architect 11 arhitektid. Tuuletorni ehitas AS Eston Ehitus ning ekspositsiooni lõi produktsiooniettevõte Motor. Elamuskeskust juhib alates 01.12.2019 Kristina Halla. https://tuuletorn.ee/ https://vald.hiiumaa.ee/tuuletorn https://www.puhkaeestis.ee/et/kohvik-ruudi https://vald.hiiumaa.ee/tuuletorn/-/asset_publisher/Te6p82AgOg8O/content/kaina-tuuletorni-elamuskeskus
Britannia (laev, 1893)

Tema Majesteedi Jaht Britannia oli 1893. aastal vette lastud kahvelpurjega kutter, mida kasutasid Walesi prints Albert Edward ja tema tulevasest kuningast poeg George V. Britannia (laev, 1953)  Britannia (laev, 1893) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Stasys Jakeliūnas

Stasys Jakeliūnas (sündinud 2. oktoobril 1958 Karagandas) on Leedu poliitik, ta kuulub Leedu Talunike ja Roheliste Liitu. Ta on aastast 2019 Euroopa Parlamendi liige. Ta sündis aastal 1958 Karagandas küüditatute perekonnas. Aastal 1966 naasis perekond Leetu. Ta on elanud (ja õppinud) Telšiais, Anykščiais ja Jonavas. Jonavas lõpetas ta ka keskkooli. Seejärel õppis ta raadioelektroonikat Kaunase Polütehnilises Instituudis. Aastatel 1980–1982 teenis ta Nõukogude armees. Aastal 1987 lõpetas ta Vilniuse Ülikooli psühholoogi ja psühholoogiaõpetaja erialal.
Vera Lynn

Dame Vera Margaret Lynn (20. märts 1917 – 18. juuni 2020) oli Briti laulja, laulukirjutaja ja meelelahutaja, kes sai populaarseks Teise maailmasõja päevil. Kate Holton (18.6.2020). "Vera Lynn, voice of hope in wartime Britain, dies at 103" (inglise). Reuters. Vaadatud 18.6.2020. In pictures: Dame Vera Lynn's life and career, BBC News, 18. juuni 2020
Vaike Reemann

Vaike Reemann (sündinud 8. mail 1952) on eesti etnograaf. 1995. aastast on ta Õpetatud Eesti Seltsi liige. Vaike Reemann õppis aastatel 1970–1975 Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu ja etnograafiat. 1975. aastal kaitses ta magistriväitekirja "Moonakate töö- ja elutingimused Eestis 19. sajandil, 20. sajandi alguses". Aastatel 1978–2016 töötas ta Eesti Rahva Muuseumis teadur-kuraatorina. Aastatel 1998–2009 oli Vaike Reemann Tartu Kõrgema Kunstikool rahvakunsti lektor. 1994 Eesti Vabariigi kultuuripreemia 2009 Tartu linna aasta muuseumitöötaja 2010 Pärandihoidja (Eesti Rahva Muuseumi teadur-kuraator. Elutööpreemia eesti rahvuslike käsitöötraditsioonide hoidmise ja edasiarendamise eest. Tema panuseks on pikaajaline teadustöö muuseumis, õppejõud, vaibakogude digitaliseerija ning käsitöötraditsioone tutvustavate publikatsioonide autor.) 2016 Valgetähe V klassi teenetemärk CV: Vaike Reemann. Vaadatud 17.06.2020. Pärandihoidja - Eesti Rahvakunsti ja Käsitöö Liit. Vaadatud 18.06.2020. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Leith

Leith (gaeli keeles Lìte) on Šotimaa pealinna Edinburghi sadamaala jõe Water of Leith suudmes Forthi lahte.  Leith – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Paistekakk

Paistekakk on ahjusuus tule paistel küpsetatud väike leivake. Lõunaeesti murretes on paistekakku nimetatud õhik(as) ja ohik, idaeesti murdes pätu ja paasik, põhjaeesti murretes paisteleib ja paistekook. Paistekakke valmistati Euroopa aladel juba hilisneoliitikumis ehk rohkem kui neli tuhat aastat tagasi. Eestis on tehtud õhukesi paistekakke kuni 20. sajandi alguseni kogu maal. Põhiliselt valmistati neid odrajahust, leivateo ajal ka leivatainast. Neid küpsetati ahjusuul tule või hõõguvate süte paistele kaldu asetatud lauakesel, pajakaanel, kivil vm ning küpsetamise ajal määriti kakud rasvaga kokku. Mõnel pool pandi küpsed paistekakud hapukoorega määritult kaussi hauduma. Paistekakke küpsetati ahjus ka tohu peal ja nimetati sel juhul tohukakuks. Kakku määriti küpsemise ajal mitmel korral pekitükkidega, rannikualadel aga kasteti silgusoolveega. Hilisemal ajal tehti neid pärmitainast, mis mässiti märja riide sisse ning asetati kuuma tuha alla küpsema (tuhakook, tuhkapäts). Eriti küpsetati selliseid kakke tuhkapäeval. 19. sajandi lõpul hakati paistekakkude asemel küpsetama juba pannkooke, algul odrajahust, hiljem nisujahust. Nisujahust paistekakud olid sepiku eelkäijaks. pliinid karask Eesti keele seletav sõnaraamat vaadatud 16.06.2020 Väike murdesõnastik vaadatud 16.06.2020 Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 198 Eesti etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 134 Teraviljatoidud Leivast vanal ajal Maaleht 24. detsember 2010
Pajaaken

Pajaaken, Lõuna-Eestis ka paja või pajamulk, oli eesti etnograafias lükandluugiga aknaauk suitsutares, ka rehetoa kolde vastas olev aken. Pajaaken oli kahe seinapalgi vahele raiutud väike neljakandiline valgusava, mis täitis akna ülesandeid enne selle kasutusele võttu. Pajaakent sai sulgeda seestpoolt lükandluugiga, mis liikus ava alla, palgi sisse, raiutud soones. Luugi liigutamiseks oli selle külge kinnitatud käepide, põõn või pulk. Kambril, mis ei olnud köetav ja milles hoiti toiduaineid, pandi pajaaknale mõnel pool pulgad ette, et kassid sisse ei pääseks. Pajaakna ette võidi kinnitada teatud määral läbipaistvaid materjale (riie, õhuke nahk) või kelmeid (loomapõis, soolenahk jm). Eesti murrete sõnaraamat vaadatud 18.06.2020 Eesti keele seletav sõnaraamat vaadatud 18.06.2020 Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 19 Eesti etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 134 Pajaaken rehetoa ja rehealuse vahelises seinas. Eesti Rahva Muuseum Aknast ja selle katmise materjalidest. Eesti Vabaõhumuuseum
Rannapatarei nr 36

Rannapatarei nr 36 oli 1917. aastaks ehitatud Peeter Suure merekindluse mererinde Väinamere positsiooni rannakaitsesüsteemi kuulunud rannapatarei Muhumaal Võiküla lähedal. Patareipositsiooni ehitust Võiküla ja Rässa külade vahel alustati 1915. aastal, enne 1917. aasta Esimese maailmasõja lahingutegevuse algust suudeti betoonalustele ümber paigutada vaid osa patarei suurtükke. Suurtükipositsioonide kaitseks kuhjati 400 meetri pikkune ning harjalt 15, jalamilt 25 meetri laiune mereliivast vall ning iga suurtüki ees oli vallipealne kindlustatud 30 cm paksuse betoonplaadiga. Muhu patareide nr 32 ja 36 ehitamiseks ja varustamiseks rajati Kuivastu sadamast patareini Peeter Suure merekindluse kitsarööpmeline väliraudtee, pikkusega 6 km ja munakivisillutisega Võiküla munakividest kindlustee pikkusega 4,5 km. Patarei koosnes viiest 10-tollisest (10″/254 mm) Durlacher tüüpi suurtükist, mis olid paigaldatud puidust alustele, umbes 70 meetrise vahekaugusega teineteise kõrval, Enne 1917. aasta lahingutegevuse algust suudeti betoonalustele ümber paigutada vaid I ja V suurtükk. Suurtükipatareide sümbolite tähendus nimes (10″/45 või 254/45): 10″/254 – kahurite kaliiber tollides/millimeetrites 45 – suurtükitoru pikkus kaliibrites Esimese maailmasõja ajal osales rannapatarei nr 36 1917. aasta sügisel Muhu Väikese väina tammi kaitsmisel. Rannapatarei nr 32 Saare maakonna militaarobjektide ekspertiis. Koostaja: Endel Püüa. 2006.a. VÕIKÜLA RANNAKAITSEPATAREI NR. 36 Võiküla 10″ patarei, Kultuurimälestiste register Muhu väina fortifikatsioonirajatised, register.muinas.ee
Konsensuaalsed lepingud Rooma õiguses

Konsensuaalseteks lepinguteks (obligatsiones consensu contrahuntur) nimetatakse üksmeele alusel sõlmitud lepinguid. See lepingute liik tuli Rooma õigusse preetorite tegevuse tulemusel rahvaste õiguse (ius gentium) kaudu. Üksmeele alusel sõlmiti Vana-Roomas ostu ja müügi, kasutamis- (üüri/rendi, töövõtu ja töösuhete), seltsingu- ja käsunduslepingud. Neid lepinguid ei pidanud tingimata kirjalikult vormistama, vaid piisas, kui pooled jõudsid kokkuleppele selles, mida nad üksteisele vastastikku võlgnevad. Need lepingud kohustasid pooli täitma ka hea usu (bona fides) nõudeid. Konsensuaalsed lepingud erinesid teistest lepingu liikidest selle poolest, et nende kehtivuseks piisas ainult poolte kokkuleppest (consensus). Teiste lepingu liikide juures nõuti lisaks kokkuleppele ka asja üleandmist, kindlate sõnade lausumist või kirjaliku dokumendi koostamist. Dig. 19.2.1. Siin ja edaspidi on kasutatud Rooma õiguse allikad teosest: Hesi Siimets-Gross, Merike Ristikivi. Fontes iuris Romani. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2019. ISBN Inst. 3.22. pr. Inst. 3.22.1. Inst. 3.22.3. Gaiuse lepingute klassifiktsioonis (Inst. 3.13.2.) eristatakse reaalseid, verbaalseid, literaalseid ning konsensuaalseid lepinguid. Reaalsed on need lepingud, mille kehtivuseks oli lisaks kokkuleppele vajalik asja (res) ühelt isikult teisele üleandmine; verbaalsete lepingute kehtivuseks tuli lausuda teatud kindlad sõnad; literaalsete lepingute kehtivuseks oli vajalik kirjaliku dokumendi koostamine. Vt ka Elmar Ilus, Rooma eraõiguse alused. Tartu: Tartu Riiklik Ülikool, 1969. ISBN lk 148. Ibid.
3000 m takistusjooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjad

3000 m takistusjooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjad.
Lukukivi

Lukukivi on kaare tipukivi, mis viimasena paika panduna pingestab kaare. Akende ja uste kaarsillustes on lukukivi sageli teistest kividest erineva kujundusega esile tõstetud, olles teist värvi, eenduv või raiddekooriga kaunistatud. Ristvõlvi puhul täidab võlvi kiirus sama ülesannet päiskivi. Lukukivi võib olla silluses ka markeeritud puhtdekoratiivsel eesmärgil, nagu näiteks on Tartus asuva klassitsistliku Katariina maja akende krohvraamistustes või Värska Püha Georgiuse kiriku akende tellisraamistustes Septimius Severuse võidukaare lukukivid ja lukukivi rõhutamine raiddetailiga kaare esiserval Lukukivi ja selle merineitsit kujutav kaunistusdetail Puy-en-Velay katedraalis Toruńi raekoja raiddetail Barokne raiddekooriga lukukivi Inglipeaga lukukivi Siracusa katedraali fassaadil päiskivi crossette Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001.
Salukõdrik

Salukõdrik ehk ristlauk (Alliaria petiolata) on taim ristõieliste sugukonnast kõdriku perekonnast. Salukõdrikut on kasutatud maitsetaimena. Iidsed eurooplased kasutasid salukõdriku seemneid toidu maitsestamiseks, Elu24.ee, 22. august 2013 Salukõdrik andmebaasis eElurikkus Tiina Marjapuu, Ka vürtside osas tasub eelistada kodumaist: kas tunned sellist taime, nagu salukõdrik?, Delfi, 10. juuni 2020
Rannametsa jõe lammimets

Rannametsa jõe lammimets asub Saarde vallas Laiksaare külas. See võeti riikliku kaitse alla 1991. aastal. Kaitseala oli 0,38 hektari suurune. Kaitsealast moodustab metsamaa umbes 0,03 hektarit, ülejäänud ala on lage rohumaa. Seal kasvavad künnapuu ja harilik kikkapuu. Ala arvati riikliku kaitse alt välja 2020. aastal. Samas ulatub sinna kaitstav vääriselupaik. lammimets Rannametsa jõgi Kaitsealast. "Kolm Pärnumaa kaitseala arvatakse riikliku kaitse alt välja" ERR, 18. juuni 2020
Ole valmis!

Ole valmis! on nutiseadmete rakendusprogramm (kriisiäpp), milles on infot pere ja kodu kaitseks, matkajale ning suuremate ja väiksemate kriiside puhuks. Rakendus loodi Naiskodukaitse (NKK) algatusel 2018. aastal. Esmavajalik Üldised käitumisjuhised kriiside korral Eriolukord Eestis Esmaabi Tuleohutus Veeohutus suvel ja talvel Gaasiohutus Üleelamine Looduskeskkond Õnnetused Elutähtsate teenuste katkemine Loodusõnnetused Muud õnnetused Turvalisus Enesekaitse Pere turvalisus Kodu ja vara turvalisus Küberturvalisus Julgeolekuohud Eeskujuliikumine Valge Õhupall Kaitse Kodu! Teeme lapsele pai