laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Destillatsioonikolonn

Destillatsioonikolonn on seade vedelate segude lahutamiseks fraktsioneeriva destillatsiooni või rektifikatsiooni teel (nimetatakse vastavalt ka fraktsioneerimiskolonn või rektifikatsioonikolonn). Lähedaste keemistemperatuuridega komponentide puhul ei õnnestu segu lahutada lihtdestillatsiooni abil. Fraktsioneeriva destillatsiooni puhul on laboratoorsetes seadmetes kasutusel deflegmaator (väike fraktsioneerimiskolonn), mis asetatakse destillatsioonikolvi peale. Kõige sagedamini kasutatakse nn. kuuskdeflegmaatorit (Vigreux kolonn). Suure sisepinna tõttu toimub deflegmaatoris aurude osaline kondenseerumine ning täielikum tasakaal allavoolava vedeliku (flegma) ja ülesliikuva auru vahel, koos sellega ka komponentide täielikum lahutumine. Flegma ja destillaadi suhe ei ole siin täpselt reguleeritav. Mida suurema efektiivsusega (pikem ja suurema sisepinnaga) on deflegmaator, seda puhtamad tulevad fraktsioonid. Komponentide lahutamise efektiivsuse suurendamiseks kasutatakse kuuskdeflegmaatori asemel täidiskolonni, mis võib olla ühtlaselt täidetud näiteks klaaskuulikestega, klaastoru tükikestega, Raschigi rõngastega jmt. Raschigi rõngad on metallist või keraamilisest materjalist toru tükikesed (pikkus lädedane diameetrile), mis on mõeldud fraktsioneeriva kolonni täidismaterjaliks. Väga efektiivse segu lahutuse annavad roteeruva südamikuga destillatsioonikolonnid (spinning band distillation), milles tõusvad aurud ja laskuv kondensaat paisatakse kolonni seinale ja viiakse sellega efektiivsesse kontakti. Näiteks kasutatakse pöörleva teflonspiraaliga või -labadega kolonne. Tööstuslike seadmete juurde kuuluvad tavaliselt rektifikatsioonikolonnid, mis kujutavad enamasti taldrikkolonne. Destillatsioon Fraktsioneeriv destillatsioon Rektifikatsioon Rektifikatsioonikolonn Flegma
Rektifikatsioonikolonn

Rektifikatsioonikolonn (nimetatakse ka destillatsioonikolonn) on seade vedelate segude lahutamiseks rektifikatsiooni teel. Rektifikatsioonikolonn võib olla taldrik-, täidis-, kelme- jm kolonn, kus toimub auru ja vedeliku vaheline soojus- ja massivahetus. Rektifikatsioonikolonni ülaosast väljuv aur kondenseerub jahutis; see on rikastunud kergemini lenduvast komponendist. Põhiosa sellest kondensaadist juhitakse flegmana tagasi rektifikatsioonikolonni ülaossa ja väiksem osa võetakse välja kui saadus. Rektifikatsioonikolonni allosast (kuubist) eraldatakse vähem lenduva komponendiga rikastunud saadus (rektifikatsioonijääk ehk kuubijääk, distillation residue). Rektifikatsioonikolonni efektiivsus sõltub selle pikkusest ja kolonni täidise võimest viia kontakti tõusev aurufaas ja allavalguv vedelfaas. Tööstuslike seadmete juurde kuuluvad enamasti taldrikkolonnid, mille põhimõtteline ehitus on kujutatud joonisel. Taldrikkolonnides on vaheseinad, nn taldrikud, millel sunnitakse auru barboteeruma (mulistama) läbi vedelikukihi. Igal taldrikul toimub lihtdestillatsioon. Mida rohkem on kolonnis taldrikuid, seda suurem on ta lahutusvõime. Tegelikult iseloomustatakse kolonni teoreetiliste taldrikute arvuga (TT), kus lisaks taldrikute arvule on arvesse võetud ka nende kasutegurit. Mitmekomponendiliste segude pidevaks rektifitseerimiseks kasutatakse tööstuses mitmest rektifikatsioonikolonnist koosnevaid süsteeme. Destillatsioon Rektifikatsioon Destillatsioonikolonn Flegma
Jäärak

Jäärak ehk uhtorg ehk uhtnõva (vananenud termin ovraag) on negatiivne pinnavorm, mis tekib kõrgtasandike, küngaste või jõeorgude nõlvadel ajutiselt voolava vee mõjul. See on väike, kitsas ja sügav süvend, mis on kanjonist väiksem, aga vihmauurdest suurem. Uhtoru pikkus võib ulatuda mõnest meetrist kuni mitme kilomeetrini. Uhtorud on levinud Euroopas rohtlas ja metsarohtlas Sise-Aasias, Hiinas lössivööndis, USAs ja mujal. Kui jääraku nõlvad muutuvad lamedamaks ja on kaetud taimestikuga, siis tekib uurak. Jäärak ja uurak erinevad selle poolest, et uuraku servades on pinnas kinnistunud, kaetud rohu ja vahel põõsastega ega erodeeru edasi, seevastu jäärakus on pinnas paljastunud ja ta on vastuvõtlik erosioonile. Jäärakud kahjustavad põlde ja tekitavad kahju põllumajandusele. Sellepärast on välja töötatud võtted pinnase ärauhtumise vältimiseks, näiteks niiskuse paigalhoidmise kaudu põldudel. Nende võtete hulka kuuluvad vallid, terrassid, kuivenduskanalid, paisud, tammid, tugiseinad jne. Olemasolevate jäärakute laienemise vältimiseks istutatakse nende kallastele metsa, mille juured hästi pinnast kinni peavad, ja kaitstakse olemasolevat metsa. Jäärakute kaldaid muudetakse laugemaks, et pinnas sellesse nii kergesti ei variseks.
Perekopi laht

Perekopi laht (ukraina Перекопська затока) on laht Musta mere loodeosas Karkiniti lahe kirdeosas. Ümbritseb Perekopi maakitsuse rannikut.
Paul Kuldkepp

Paul Kuldkepp (10. august 1934 Kabala vald – 3. veebruar 2020) oli eesti põllumajandusteadlane, majandijuht ja maadleja. Ta õppis põllumajandust Olustvere Põllumajandustehnikumis. Seejärel lõpetas ta aastal 1959 cum laude Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia erialal. Põllumajandusteaduste kandidaat (1969). Sportima hakkas ta 1948 Kabala 7-klassilises koolis, maadlustreeninguid alustas Olustvere tehnikumis. Tuli Kreeka-Rooma maadluses 1957 NSVL-i üliõpilasmeistriks ning 1959, 1960 ja 1967 Eesti NSV meistriks. Kuulus 1955–71 Eesti koondisse. Võitis 1958–60 esikoha Georg Lurichi mälestusvõistlusel. Meistersportlane Kreeka-Rooma (1957) ja vabamaadluses (1966), aumsp Kreeka-Rooma maadluses (1967). Pidas 1952–82 1012 maadlusmatši. Tegeles ka VTK mitmevõistluse (1979–87, tuli 1984 talvistel VTK meistrivõistlustel Eesti meistriks) ja motokrossiga (1963–69). Töötas 1959–61 Sootaga sovhoosis osakonnajuhatajana ja 1961–65 Nõgiaru sovhoosi direktorina. Oli 1966–2008 Eesti Maaülikoolis assistent, vanemõpetaja, dotsent (1973), korraline professor (1995) ja emeriitprofessor (aastast 1999). 1960–80 maadluskohtunik (1977 vab kat), 1960–70 Tartu rajooni võistkonna maadlustreener, 1960–64 Nõgiaru sovhoosi maadlus- ja tõstetreener, 1970–89 EPA agronoomiateaduskonna (1972–81 dekaanina) sporditöö eest vastutav õppejõud, Jõu Tartu AMK asutajaliige ja 1964–69 juhatuse liige. Kuulus 1995–2012 Maadlusveteranide Ühenduse juhatusse ja 2001–12 Eesti Spordiajaloo Seltsi juhatusse (aseesimees). "Väetamise alused", 1988 "Väetised ja nende kasutamine", 1992 "Minu ja minu pere elulugu ENSV-s ja Eesti Vabariigis", Paul Kuldkepp, 2001 Helgi Kaldma, "Emeriitprofessor Paul Kuldkepp ehitab vabal ajal Võrtsjärve ääres Vaiblas oma maakodu", Sakala, 9. veebruar 2008 "Emeriitprofessor ilmutas raamatu", Sakala, 29. august 2009 Peeter Olesk, "Tõtt ja kogemusi" (raamatu "Tööle ja spordile pühendatud elu" arvustus), Tartu Postimees 1. september 2009, lk 5 Biograafia ESBL-is
Alyson Michalka

Alyson Renae Michalka (sündinud 25. märtsil 1989) on Ameerika Ühendriikide laulja, näitleja, kitarrist ja pianist.
Kilbukas

Kilbukas (Hydrocharis) on veetaimede perekond kilbukaliste sugukonnast. Eestis on levinud konnakilbukas.
Vesikarikas (perekond)

Vesikarikas (Stratiotes L.) on veetaimede perekond kilbukaliste sugukonnast. Perekonna tuntuim esindaja on vesikarikas.
August Vassil

August Voldemar Vassil VR I/3 (18. märts 1896 – 1. juuli 1975 Tallinn) oli Eesti (kolonelleitnant), ja Nõukogude Liidu sõjaväelane, Teise maailmasõja ajal Punaarmees polkovnik ja 7. Eesti Laskurdiviisi ülem (30. september 1942 – 5. jaanuar 1943). 30. septembril 1942 määrati polkovnik August Vassil 7. Eesti Laskurdiviisi ülemaks. 5. jaanuaril 1943, Velikije Luki operatsiooni käigus, tagandati August Vassil 7. Laskurdiviisi ülema kohalt ja asendati kommunist Karl Allikaga. August Vassil maeti 4. juulil 1975 Pärnamäe kalmistule. Vabadusristi I liigi 3. järk Pärnamäe V1 10/3 F-258 August Vassil, maetud 04.07.1975[alaline kõdulink] Ohvitseride andmekogu
Aablaht

Aablaht on Kolga lahe siselaht, mis asub Juminda poolsaare läänerannikul, Kiiu-Aabla ja Kolga-Aabla küla vahel. Lahte suubub Aabla oja.
Saab 17

Saab 17 oli Rootsi pommitus- ja luurelennuk. Lennuki projekteerimine algas 1930. aastate lõpus ASJA-s L 10 nime all, kuid peale liitumist SAAB-iga 1937. aastal muudeti nimi Saab 17-ks. Lennuki tiivad on tugevdatud, et seda oleks võimalik kasutada sööstpommitajana. Tootmise ajal oli puudus mootoritest, mistõttu peale lennuki sihtpunkti viimist mootor eemaldati ja kasutati uuesti järgmise lennukiga lendamiseks. Saab 17 erinevatel mudelitel kasutati kolme erinevat mootorit: B 17A kasutas Rootsis ehitatud Pratt & Whitney Twin Wasp mootorit, B 17B kasutas litsentsi alusel Poolas ehitatud Bristol Mercury XXIV mootorit ja B 17C kasutas Itaalia Piaggio P.XI. mootorit. Lennukile sai vastavalt vajadusele sobitada rattad, suusad või ujukid. Saab 17 unikaalne omadus oli, et selle suurte katetega telikut kasutati õhupidurina. Lennuki esmalend toimus 18. mail 1940 ja esimesed lennukid anti Rootsi õhujõududele üle 1942. aastal. Reaktiivmootorite areng tähendas seda, et selle lennuki teenistusiga jäi lühikekseks. Kui lennukid aastatel 1947–1950 Rootsi teenistusest eemaldati, siis müüdi 46 neist Etioopiale, kus neid kasutati 1968. aastani. Kaks B 17A-d müüdi Soomele, esimene 1959. ja teine 1960. aastal. Seal kasutati neid sihtmärgi vedukitena, kuid said varsti vigastada ja eemaldati teenistusest. B 17A – Pommituslennuk Pratt & Whitney Twin Wasp mootoriga; kokku ehitati 132 lennukit. B 17B – Pommituslennuk Bristol Mercury XXIV mootoriga; kokku ehitati 55 lennukit. S 17BL – Luurelennuk ratastega telikuga; kokku ehitati 21 lennukit. S 17BS - Luurelennuk ujukitega; kokku ehitati 38 lennukit. B 17C – Pommituslennuk Piaggio P.XI. mootoriga; kokku ehitati 77 lennukit. Kokku toodeti 323 Saab 17 tüüpi lennukit. Austria Austria õhujõud Etioopia Etioopia keiserlikud õhujõud Rootsi Rootsi õhujõud Soome Soome õhujõud Andmed raamatust Jane’s Fighting Aircraft of World War II. Meeskond: 2 Pikkus: 9,80 m (32 ft 2 tolli) Tiivaulatus: 13,70 m (44 ft 11 tolli) Kõrgus: 4,00 m (13 ft 1 tolli) Tiivapindala: 28,5 m² (306 ft²) Tühikaal: 2600 kg (5720 lb) Täismass: 3970 kg (8734 lb) Mootor: 1× Pratt & Whitney R-1830-S1C3G 14-silindriline radiaalne mootor, 882 kW (1200 hj) Max kiirus: 435 km/h (272 mph) Lennuulatus: 1800 km (1125 mi) Lennulagi: 8700 m (28 500 ft) Tõusukiirus: 10 m/s (2000 ft/min) Tiivale mõjuv raskus: 139 kg/m² (28 lb/ft²) Võimsus/mass: 220 W/kg (0,14 hp/lb) 2× 8 mm ksp m/22F kuulipilduja (ees) 1× 8 mm ksp m/22R kuulipilduja (sabas) 500 kg (1100 lb) lennukipomme "B 17 – SAAB 17 (1941–1955)" (Inglise k.). 01.09.2009. Originaali arhiivikoopia seisuga 27.01.2010. Vaadatud 1.09.2009.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Fred T. Jane. "The Saab-17". - Jane’s Fighting Aircraft of World War II London: Studio, 1946. Fred T. Jane. "The Saab-17". - Jane’s Fighting Aircraft of World War II. London: Studio, 1946. ISBN 1851704930 (Kordustrükid 1989, 1994)
St. Ola

St. Ola on parvlaev, mis kuulus aastatel 2002–2017 Saaremaa Laevakompaniile. See on ehitatud 1971. aastal Meyer Werfti laevatehases Saksamaal Papenburgis kui Svea Scarlett. Aastail 1982–1991 sõitis Eckerö Linjeni liinil Eckerö–Grisslehamn, kandes nime Eckerö. Aastail 1991–1992 kandis nime Eck ning sai praeguse nime 1992. aastal. Saaremaa Laevakompanii ostis St. Ola 2002. aastal. Tavaliselt sõitis laev Rohuküla–Heltermaa või Virtsu–Kuivastu liinil, kuid on olnud rendil ka Islandi ja Fääri saarte liinidel. St. Ola mahutab 480 reisijat ja 110 sõiduautot ning selle kiirus on 14,5 sõlme. 2017. aastal müüs Saaremaa Laevakompanii St. Ola Itaalia reederile Emanuele d'Abunto, laev sai Itaalia lipu ja uue nime Medmar Giulia. Rahvafolklooris oli laeva nime "eestistatud" versioon "Sant olla", mis mõtestas peale kodust nädalavahetuse pidu mandrile tööle sõitja hingeseisundit.[viide?] Urmas Lauri. Parvlaev St. Ola müüdi itaallastele. Lääne Elu, 22. mai 2017.
Kuremaa vald

Kuremaa vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vallamaja asus Palamusel. Vald moodustati senise Kuremaa valla maa-alast, välja arvatud Ronivere küla ja Võikvere asunduse maa-alad; senise Laiuse valla Raja nr. 35 talu maa-alast. Vald kuulus Riigivolikogu 50. valimisringkonda, kust valiti Märt Sõrra, Jõgeva põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda ja Jõgeva jaoskonnakohtu jaoskonda. Maa-ameti kaardirakendused Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
Kursi vald

Kursi vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vallamaja asus tänapäeva Laasme küla aladel. Kursi vald moodustati senise Puurmani valla maa-alast. Maa-ameti kaardirakendused Vabariigi Presidendi otsus nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
Lohusuu vald (1939)

ɭLohusuu vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vallamaja asus Lohusuu külas. Vald moodustati senise Lohusuu valla maa-alast. Lohusuu vald kuulus Riigivolikogu 48. valimisringkonda, kust valiti August Jürman, Torma põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda ning Mustvee jaoskonnakohtu jaoskonda. Esimene vallavanem oli Joosep Kivi. Maa-ameti kaardirakendused Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
Saare vald (1939)

Saare vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vald moodustati senise Saare valla maa-alast, välja arvatud Saare metskonna Sõõru metsandiku kvartaalide nr. 30–34 ja 49–52 maa-alad; senise Pala valla Pällo, Kiisli ja Lea külade ning Halliku asundustalude piirkondadest ja osa Saare metskonna Halliku metsandiku maa-alast. Vald kuulus Riigivolikogu 49. valimisringkonda, kust valiti Ernst Haabpiht. Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
Sadala vald

Sadala vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vallamaja asus Tähkvere külas. Vald moodustati senise Laius-Tähkvere valla maa-alast, välja arvatud Lissi nr. 103 talu ja heinamaatükkide nr. 99 ja 134 maa-alad; senise Salla valla Salla ja Käru mõisa järgi senise Laius-Tähkvere valla piires asuvate heinamaatükkide maa-aladest. Vald kuulus Riigivolikogu 47. valimisringkonda, kust valiti Karl Roomet. Maa-ameti kaardirakendused Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
Torma vald (1939)

Torma vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vallamaja asus Lullikatku külas. 36. Torma vald – maa-alaga senise Torma valla piires. Maa-ameti kaardirakendused
Vaimastvere vald (1939)

Vaimastvere vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vald kuulus Riigivolikogu 47. valimisringkonda, kust valiti Karl Roomet. 13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Kõola külanõukogu ja Selli külanõukogu. 38. Vaimastvere vald – piirkonnaga, mis moodustub: a) senise Vaimastvere valla maa-alast; b) senise Rakke valla Selli küla, Selli asunduse ja Vägeva aleviku piirkonnast; c) senise Jõgeva valla Oonurme küla Pobeli nr. 1, Pobeli-Hans nr. 2, Pobeli-Tõnu nr. 3 ja Tuule nr. A-71 talude, Tuule metsavahikoha nr. A-72 ja Sarapuu metsavahikoha nr. A-116 ning Kurista metskonna Kurista metsandiku kvartaalide nr. 1–11 ja 14–18 maa-aladest. Pedja külanõukogu
Voore vald

Voore vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vallamaja asus Vassevere külas. Vald moodustati senise Roela valla maa-alast; senise Kudina valla Maardla ja Aruküla külade maa-aladest; senise Kuremaa valla Ronivere küla maa-alast. Esimene vallavanem oli Kaarel Puus. Vald kuulus Riigivolikogu 49. valimisringkonda, kust valiti Ernst Haabpiht. Vald kuulus Torma põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda. Voore vallas on sündinud Mati Unt. Maa-ameti kaardirakendused Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
Lustivere vald

Lustivere vald oli vald Viljandimaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vald moodustati senise Lustivere valla maa-alast, välja arvatud Kabla küla ja senise Võisiku valla piires asuvate lahus-heinamaatükkide maa-alad; senise Kurista valla maa-alast, välja arvatud Arukse küla piirkond ja senise Võisiku valla piires asuvate lahus-heinamaatükkide maa-alad. 1939. aastal oli vallas 2269 elanikku. Esimene vallavanem oli August Tiiman. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Albert Sall (kinnitatud Siseministri poolt 24. jaanuaril 1940). Vald kuulus Riigivolikogu 60. valimisringkonda, kust valiti August Laur. 13. septembril 1945 asutati valla koosseisus Aidu külanõukogu ja Neanurme külanõukogu. Lustivere mõis Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
Pajusi vald (1939)

Pajusi vald oli vald Viljandimaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. Vald kuulus Riigivolikogu 60. valimisringkonda, kust valiti August Laur. 1939. aastal oli vallas 2452 elanikku. Esimene vallavanem oli Hans Kalep. 10. Pajusi vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Pajusi valla maa-alast; b) senise Rutikvere valla maa-alast, välja arvatud Pendimetsa küla ja Rutikvere asunduse piirkond.
Põltsamaa vald (1939)

Põltsamaa vald oli vald Viljandimaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950. 1939. aastal oli vallas 4968 elanikku. Esimene vallavanem oli Ernst Alles. 11. Põltsamaa vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Vana-Põltsamaa valla maa-alast, välja arvatud osa Epra raba maa-alast; b) senise Uue-Põltsamaa valla maa-alast, välja arvatud loodepool Pedja jõge asuvate Uue-Põltsamaa valla talude lahus-heinamaatükkide ning idapool Pedja jõge asuva Põltsamaa metskonna Põltsamaa metsandiku ja samas piirkonnas asuvate talude maa-alad; c) senise Adavere valla maa-alast, välja arvatud Metsapere küla Kamso-Põdra nr. 36, Karusaadu-Ado nr. 40, Kihnu nr. 41, Kotinaela-Pihlaka nr. 37-a, Kotinaela-Märt nr. 37-b, Riisna nr. 39, Sassi-Hans nr. 38, Koogi nr. 66 ja 67-a, Sutte ja Tuissaare talude maa-alad; d) senise Lustivere valla Kabla küla maa-alast; e) senise Kurista valla Arukse küla piirkonnast; f) senise Imavere valla Pae nr. A-65 talu maa-alast.
Sauga vald (1939)

Sauga vald oli vald Pärnu maakonnas aastail 1939–1950. Vald kuulus Riigivolikogu 36. valimisringkonda, kust valiti Viktor Päts. Vallavanem August Oidermaa oli ka Pärnu maavalitsuse liige, kuid esitas 24. aprillil 1940 mõlemalt kohalt lahkumispalve. 14. Sauga vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Sauga valla maa-alast; b) senise Jõõpre valla maa-alast, välja arvatud valla lahusosa maa-ala seniste Audru ja Koonga valdade piiride vahel; c) senise Vee valla Elbu raba osa ja selle ümbruses asuvate heinamaade maa-aladest; d) senise Taali valla Tammiste asunduse maa-alast; e) senise Audru valla Kurgo ja Koti talude maa-aladest. 1945 augustis moodustati Sauga vallas Jõõpre külanõukogu keskusega Kase külas, Kilksamaa-Räägu külanõukogu keskusega Kilksamaa külas ja Sauga külanõukogu keskusega Sauga külas. 1950. aastal Sauga vald likvideeriti ja selle alad arvati Pärnu rajooni koosseisu. Pärnu maavalitsuse liikme äkiline lahkumine. Rahvaleht, 25. aprill 1940, nr. 97, lk. 3. A. Ilmjärv uueks vallavanemate esindajaks maavalitsusse. Rahvaleht, 24. mai 1940, nr. 120, lk. 5. Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938 Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501 Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
Seliste vald

Seliste vald oli vald Pärnumaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus tänapäeva Seliste küla aladel. Vald moodustati senise Seliste valla maa-alast; senise Audru valla Audru metskonna Tõstamaa metsandiku kvartaalide nr. 92–95, 98–102 ja 109–112 ja Peraküla metsavahikoha maa-aladest; senise Tõstamaa valla mereäärse osa maa-alast kuni Aadu nr. A-103 taluni, viimane kaasa arvatud; senise Kihnu valla lahustüki Soldatikoht nr. XXIII maa-alast. Esimene vallavanem oli Aleksander Kalvik. Vald kuulus Riigivolikogu 34. valimisringkonda, kust valiti Ants Oidermaa. 1945 augustis moodustati Seliste vallas Pootsi külanõukogu keskusega Kõpu külas ja Seliste külanõukogu keskusega Seljandi külas. 1950. aastal Seliste vald likvideeriti ja selle alad arvati Pärnu rajooni koosseisu. Maa-ameti kaardirakendused Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776) Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501 Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
Soontaga vald

Soontaga vald oli vald Pärnu maakonnas aastail 1939–1950. Vald moodustati senise Koonga valla maa-alast, välja arvatud Kodasma küla ning Ellamaa ja Rintali asunduse maa-alad; senise Vee valla Parasma asunduse maa-alast; senise Veltsa valla maa-alast, välja arvatud Tõitse, Oidremaa ja Nõmme küla, Oidremaa, Karinõmme ja Väänja asunduse, Oidremaa sooasunduse, Vigala metskonna Keblaste metsandiku osa, Mõtsu metskonna Mõtsu ja Tuudi metsandiku osade ning nende piirkonnas asuvate heinamaatükkide maa-alad; senise Jõõpre valla lahusosa maa-alast seniste Audru ja Koonga valla piiride vahel. Vald kuulus Riigivolikogu 34. valimisringkonda, kust valiti Ants Oidermaa. Vald kuulus Audru põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda. Soontaga vallavanem oli Mihkel Soodla. 1945. aasta augustis moodustati Soontaga vallas Lõpe külanõukogu keskusega Lõpe külas, Koonga külanõukogu keskusega Koonga külas ja Mihkli külanõukogu keskusega Keblaste külas. 1950. aastal Soontaga vald likvideeriti ja selle alad arvati Lihula rajooni koosseisu. Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776) Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501 Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
Tahkuranna vald (1939)

Tahkuranna vald oli vald Pärnumaal aastail 1939–1950. Vald kuulus Riigivolikogu 37. valimisringkonda, kust valiti Jüri Looväli. 17. Tahkuranna vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Tahkuranna valla maa-alast, välja arvatud Rannametsa küla maa-ala; b) senise Uulu valla maa-alast, välja arvatud Auge, Männiko, Luige, Põdra, Nakki ja Laimetsa talude ning Pärnu metskonna Surju metsandiku kvartaalide nr. 16–22 maa-alad; c) senise Reiu valla maa-alast; d) senise Häädemeeste valla põhjapoolse terava osa maa-alast kuni talude nr. A-32 ja Papisilla nr. 3-a juurdeliideteni, viimased kaasa arvatud. 1945 augustis moodustati Tahkuranna vallas Soometsa külanõukogu keskusega Soometsa külas, Surju külanõukogu keskusega Surju külas, Tahkuranna külanõukogu keskusega Võiste külas ja Uulu külanõukogu keskusega Uulu külas. 1950. aastal Tahkuranna vald likvideeriti ja selle alad arvati Pärnu rajooni koosseisu. Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938 Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501 Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
Värisemine

Värisemine ehk treemor meditsiinilise mõistena tähendab kehaosade tahtele allumatut liikumist. Tavaliselt esineb treemor jäsemetes (kätes või jalgades), kuid võib esineda igas kehaosas, kus paiknevad lihased. Eristatakse: peenelöögilist treemorit, jämedalöögilist treemorit.