laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kalais ja Zetes

Kalais ja Zetes olid Põhjatuule Borease ja Oreithyia pojad. Isa järgi hüüti neid ka boreaadideks. Nad olid argonaudid ja peletasid minema harpüiad, kes pimeda Phineuse toidu õgisid või rüvetasid. Zetes ja Kalais seisid Phineuse kõrval paljastatud mõõkadega ja tahtsid harpüiad tappa. Jumalate käskjalg Iris tuli seepeale sinna ja teatas, et harpüiad on Zeusi koerad ja neid ei tohi tappa, kuid lisas Styxi nimel (niisugust tõotust ei saa keegi murda), et harpüiad ei tule enam kunagi Phineust kiusama. Seepeale kutsuti Phineus laevale, nad pidutsesid öö läbi ja Phineus rääkis argonautidele, kuidas paljudest ees ootavatest ohtudest, eriti sümplegaadidest pääseda.
Biodünaamiline põllumajandus

Biodünaamiline põllumajandus ehk biodünaamiline põllundus (ehk biodünaamika) on antroposoofia alusel teostatav mahepõllumajanduse liik. Eestis ühendab praktikuid Eesti Biodünaamika Ühing. Mahepõllumajandus Mis on biodünaamiline põllumajandus?, Maaelu Edendamise Sihtasutus Biodünaamika Aarne Pajula, Eesti Ekspress 25.III 1999 Eesti Biodünaamika Ühing Maheklubi
Meelis (Kippel)

"Meelis" on Enn Kippeli noorsoojutt, mis ilmus 1941, aasta enne Kippeli surma. Peategelane Meelis on Sakala vanema Lembitu poeg. Olles sakslaste kätte pantvangi langenud, suudab ta koju tagasi jõuda. Ta võtab osa Lindanise lahingust ja Tartu lahingust, kus ta saab surma, võideldes hilisema Tartu kohal asunud linnust kaitstes kõrvuti Koknese vürsti Vjatškoga, kes on ajalooline isik ja keda raamatus kujutati venelasena. Venelaste (Pihkva ja Novgorodi) toetus eestlaste vabadusvõitlusele oli jutustuse lõpuveerandis (alates 12. peatükist) üks läbivaid teemasid. Raamat pälvis Nõukogude ajal palju tähelepanu just tänu eesti ja vene rahva sõpruse ning ühise saksavastase võitluse kujutamisele, mis sobis toonase riikliku ideoloogiaga, eriti Teise maailmasõja järel. "Meelis" oli kuni 1987. aastani ainus Enn Kippeli ajalooline teos, mida Eesti NSV-s välja anti ja isegi korduvalt (1945, 1955, 1961, 1976, 1984), Eduard Järve, Efraim Allsalu ja Henno Arraku illustratsioonidega. Teoses liitlastena kujutatud Meelisele ja Koknese vürstile Vjatškole püstitati Nõukogude ajal Tartus Kassitoomele pronksist mälestusmärk, skulptuurigrupp "Vjatško ja Meelis Tartu kaitsel". 1954. aastal tuli esiettekandele eesti helilooja Anatoli Garšneki oratoorium "Vürst Vjatško ja vanem Meelis" (libretist Paul Anton). Kuna "Meelise" autor Enn Kippel suri 1942. aastal Leningradi blokaadis, on teos 1. jaanuarist 2013 avalikus omandis.
Eesti Biodünaamika Ühing

Eesti Biodünaamika Ühing on Eesti organisatsioon, mille asutamisega 1989. aastal pandi alus siinsele mahepõllumajandusliikumisele. Töötati välja standardid ja kontrolliti tootjaid. Alates 2001. aastast enam kontrolliga ei tegeleta. Ühingu tegevus on suunatud mahetootjate huvide esindamisele, biodünaamilise ja mahepõllumajanduse teadmiste täiendamisele ja mahetoodete turustamise edendamisele. Traditsiooniks on saanud iga-aastane õppereis ühingu liikmetele ja teistelegi mahetootjatele. Valdava osa liikmeskonnast (2010. aastal 110) moodustavad mahetalunikud, kuid liikmete hulgas on ka mahepõllumajanduse edendamisest huvitatud eraisikuid ja organisatsioone.
Boreas

Boreas (kreeka keeles Βορέας, ladina keeles Aquilo) on Kreeka mütoloogias põhjatuule jumal, koidujumalanna Eose ja tuulte jumala Aiolose või titaani Astraiose[viide?] poeg. Tema järgi on saanud nime boora. Boreas elas kaljulossis Traakias. Tema vennad olid Läänetuul Zephyrios, Lõunatuul Notos ja Idatuul Euros. Neil oli õde Alkyone, keda ei tohi ära segada selle Alkyonega, kes oli üks plejaadidest. Kunstis kujutati Boreast tavaliselt tiivulise vanamehena, kellel olid sakris juuksed ja habe, mis olid mõnikord härmas või millest rippusid jääpurikad, seljas lehviv mantel või tuunika ja käes teokarp. Pausanias kirjutas, et tal olid jalgade asemel maod, aga kunstis kujutati teda ikkagi inimjalgadega, ainult kandade küljes tiivad. Boreas olevat korda moondunud täkuks, läinud Trooja kuninga Erichthoniose märade juurde ja sigitanud nendega 12 varssa. Sel viisil sündinud hobused olid pisut lennuvõimelised ja suutsid joosta üle viljapõllu ilma vilja maha trampimata. Kord Atikas puhudes nägi ta Ateena kuninga Erechtheuse tütart Oreithyiat, armus temasse ja palus kuningalt tema kätt. Erechtheus oli oma tütre Prokrise juba andnud Borease vennapojale Kephalosele ning see abielu oli õnnetu. Sellepärast oli terve Ateena kosilase vastu. Erechtheus ei julgenud jumalale ka ära öelda ja keeldus põhjendusel, et Oreithyia on liiga noor. Vihane Boreas röövis Oreithyia ära, kui see õdede seltsis Ilissose jõe kaldal mängis. Oreithyia röövimise paika püstitati Borease altar. Boreasel ja Oreithyial sündisid kaksikpojad Kalais ja Zetes, keda tunti boreaadidena. Sündides olid poisid tavalise lapse välimusega, kuid hiljem kasvasid nende õlgadest välja kuldsed tiivad. Nad langesid Heraklese käe läbi. Boreasel ja Oreithyial oli ka tütar Chione, lumejumalanna. Kui pärslaste sissetungi ajal Kreekasse sai vaenlase laevastik Artemisiumi lahingus 480 eKr tormis kõvasti räsida, peeti seda Borease soosingu märgiks. Boreast kummardati Ateenas, kus tema auks korraldati iga-aastast festivali boreasmi. Peter Paul Rubens on maalinud seda, kuidas Boreas Oreithyiat röövib. Edith Hamilton. "Antiikmütoloogia". Tallinn, Eesti Raamat 1975, lk 37 Antiigileksikon, 2. kd., lk 49 "Antiikmütoloogia", lk 273 A. Cotterell. Lääne mütoloogia entsüklopeedia. Varrak, Tallinn, lk 27
Üliõpilasorganisatsioonide vapid

Üliõpilasorganisatsioonide vapid on üliõpilasorganisatsioonide poolt kasutatavad embleemid. Üliõpilasorganisatsioonide vappe kasutatakse alates 19. sajandist ja nende kasutamine on osa üliõpilastavadest, kus tihti jäljendatakse aadli varasemaid tavasid (kahevõitlused jne). Nende juures ei peeta tavaliselt kinni heraldika reeglitest. Korporatsioon Revelia vapp Korporatsioon Sakala vapp Bernhard Peter: Studentische Heraldik
Otto Friedemann Jakob Hörschelmann

Otto Friedemann Jakob Hörschelmann (15/27. detsember 1830 Viru-Jaagupi – 31. oktoober/12. november 1873 Kuressaare) oli Liivimaa vaimulik. Õppis Tallinna toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1851–1853 ja 1856, grad. stud. 1857. Oli seejärel koduõpetajaks Müüriku ja Mõdriku mõisas. Oli aastatel 1860–1861 Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja. Vabastati 18. juulil 1861 tervislikel põhjustel ametist. Elas seejärel Kuressaares, kus ta ka suri. Tema isa Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, vanaisa Ernst August Wilhelm Hörschelmann oli Tallinna gümnaasiumi professor ja aastatel 1786–1807 "Revalische Wöchentliche Nachrichten"i väljaandja. Tema vend Heinrich Emil August Hörschelmann oli Põltsamaa Niguliste koguduse ja Peterburi Anna koguduse õpetaja, teine vend Carl Anton Ferdinand Hörschelmann oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja. Tema abikaasa Marie isa Constantin Winkler oli Rakvere Kolmainu koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja. Tema poeg August Constantin Hörschelmann oli pastoriks Vändras, Paldiskis ja Guttstadtis (praegu Dobre Miasto, Olsztyni maakonnas, Warmia-Masuuria vojevoodkonnas, Poolas) Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Hathor

Hathor (vanaegiptuse keeles 'Horuse maja') oli Vana-Egiptuse usundis jumal Horuse ema, armastuse, tantsu ja muusika jumalanna. Hathorit kujutati inimese keha ja lehma sarvedega, pea kohal päikeseketas. Hellenismi ajal samastati teda kreeka Aphroditega. Dendera, Hathori tempel
Jõesiga

Jõesiga (Potamochoerus porcus) on loom sigalaste sugukonnast. Ta pole kodustatud liik ning elab Aafrikas, enamjaolt Guineas. Ta eelistab elada märgade alade (jõgede ja soode) lähedal ning väljub harva vihmametsast. Nagu paljud teisedki sigalased, on ka jõesiga omnivoor. Ta sööb rohtu, juuri, putukaid, marju ja ka molluskeid. Jõesead elavad kuni 20-liikmelistes karjades, mida juhib kult. Emised sünnitavad enamasti 3–6 põrsast koosneva pesakonna. Jõeseal on silmatorkav punane karvastik, mustad jalad ja valge jutt piki selga. Silmade ümber, põskedel ja lõual on valged markeeringud, ülejäänud koon ja nägu on must. Täiskasvanud siga kaalub 45–115 kilogrammi ja on 55–80 cm kõrge; kehapikkus on 100–145 cm. Saba on peenike ja 30–45 cm pikk. Kuldid on emistest mõnevõrra suuremad. Isastel on kärsa külgedel muhud ja väikesed teravad kihvad. Jõesiga on omnivoor, kes sööb põhiliselt juuri ja naereid, kuid ka puuvilju, rohtu, mune, surnud loomi, putukaid ja sisalikke. Kärsaga songib ta mulla seest juuri välja. Sel viisil põhjustavad jõesead tihtipeale istandustele kahjustusi. Jõesiga on põhiliselt öise eluviisiga. Päeval peidab ta end tihedas taimestikus. Pärast päikeseloojangut liiguvad jõesead karjadena ringi, otsides toitu. Karja kuulub isane (kult), mõned emised ja nende põrsad. Kult kaitseb agressiivselt oma karja kiskjate eest, põhiliselt leopardi eest. Vahetevahel võivad mitu karja liituda, moodustades kuni 60 loomast koosneva karja. Jõesiga elab vihmametsades, märgades savannides, metsastunud orgudes; jõgede, soode ja rabade läheduses. Levila ulatub Kongost ja Gambiast Ida-Kongoni, lõuna pool Kongo jõe ja Kasaini.
Varkla kraav

Varkla kraav (ka Nõmmküla kraav) on kraav Läänemaal Lääne-Nigula vallas Väike-Nõmmküla ja Niibi külas. Kraavi pikkus on 3,1 km. See suubub vasakult Riguldi jõkke. Kraavi valgla suurus on alla 25 km². Kraavi on varem ekslikult peetud Riguldi jõe ülemjooksuks. Kraav on Niibi raba loodeservas. Kraav on mitteavalik veekogu. Varkla kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1103901. Varkla kraav keskkonnaportaalis
Carrie Underwood

Carrie Marie Underwood (sündinud 10. märtsil 1983) on USA kantrilaulja, laulukirjutaja ja näitleja, kes võitis 2005. aastal telesaate "American Idol". Pärast seda on Underwood saanud mitmekordse plaatinaplaadiga artistiks, võitnud mitu Grammyt, ta on valitud kolm korda kantrimuusikaühenduste (Academy of Country Music ja Country Music Association) lauluvõistluste parimaks naislauljaks ja ACM-i aasta meelelahutajaks. Ta on kõigi aegade esimene naisartist, kes võitis üksteise järel aasta meelelahutaja auhinna Academy of Country Music (ACM) Awardsil (2009/2010). Tema debüütalbum "Some Hearts" sai seitsmekordseks plaatinaplaadiks ja oli 2006. aasta veebruaris kõige kiiremini müüdud kantri debüütalbum Nielsen SoundScani ajaloos. See oli samuti müüduim naisartisti soolodebüütalbum kantrimuusika ajaloos, alates 2008. aasta veebruarist. "Some Heartsil" oli kolm esikohahitti Billboard Hot Country Songsil ja üks esikohahitt Billboard Hot 100 Songs edetabelis. Ta teine album "Carnival Ride" anti välja 23. oktoobril 2007. Seda on ostetud üle 3 miljoni eksemplari alates 2010. aasta jaanuarist ja esitanud neli esikohahitti Billboard Hot Country Songs edetabelis. Underwoodi kolmas album, "Play On", anti välja 3. novembril 2009. Selle kuulutas RIAA plaatinaalbumiks 3. novembril 2009. Sellel on kolm lugu, mis on siiani[viide?] edetabeli Billboard Hot Country Songs esikohahitid. Alates 2010. aasta maist on Underwoodi albumeid ja singleid ostetud (maailmas) üle 20 miljoni eksemplari. Carrie Marie Underwood sündis Stephen ja Carole Underwoodi peres 10. märtsil 1983 Muskogees. Ta kasvas vanemate farmis maakoha linnas Checotah's. Tal on kaks vanemat õde, Shanna Means ja Stephanie Shelton. Ta isa töötas saeveskis ja ema oli algkooliõpetaja. Lapsepõlves esines Underwood "Robbins Memorial Talent Show's" ja laulis Free Will Baptist Churchis. Hiljem laulis ta kohalikel üritustel Checotah's, sealhulgas Old Settler's Dayl ja Lion's Clubis. 1996. aastal pakkus Capitol Records Underwoodile lepingut, aga tühistas selle, kui ettevõtte juhtkond muutus. Carrie Underwoodi koduleht Carrie Underwood YouTube'is Carrie Underwoodi YouTube'i VEVO kanal Carrie Underwood MySpace'is Carrie Underwoodi Facebook Carrie Underwood IMDb-s Carrie Underwood Billboard.com-is
Kephalos ja Prokris

Kephalos oli vanakreeka mütoloogias Deioni poeg ja tuultejumala Aiolose pojapoeg. Ta oli abielus Atika kuninga Erechtheuse tütre Prokrisega. Nad armastasid teineteist väga. Koidujumalannal Eosel oli paha komme ilusaid jahimehi röövida (vaata Tithonos ja Orion). Tema ohvrite hulka kuulus ka Kephalos, kui see vaid mõne nädala oli abielus olnud. Eos hoidis meest vangis ja püüdis teda tükk aega võrgutada, kuid too ei vastanud jumalanna tunnetele. Kui Eos nägi, et suhtest asja ei saa, laskis ta mehel minna, kuid soovitas enne veenduda, kas ka Prokris on vahepeal sama truu olnud. Armukadedus ajas Kephalose hulluks, sest Prokris oli võrratult ilus naine. Ta muundas oma välimuse (arvatakse, et Eose abiga, sest muidu poleks muutus nii põhjalik olnud) ja läks koju, kus keegi teda ära ei tundnud, ehkki kõik ootasid. Tükk aega püüdis Kephalos edutult Prokrist võrgutada, rääkides, et mees on ta maha jätnud. Naine kostis alati, et kuulub Kephalosele: «Viibigu ta kus tahes, truuks temale ma jään.» Viimaks ühel päeval, kui Kephalos jälle Prokrist palvete, veenmise ja lubadustega ründas, lõi Prokrise usk kõikuma. Ta ei andnud küll järele, kuid ei andnud võrgutajale ka kindlat vastulööki. Sellest Kephalosele piisas. Ta paljastas end ja süüdistas naist truudusetuses. Arusaadavalt oli naine ülimalt haavunud. Ta lahkus silmapilk kodunt ja läks üksi mägedesse elama. Kephalos taipas, milline tolvan ta oli olnud. Läks kaua aega, enne kui ta naise leida suutis. Kephalos palus alandlikult andestust. Prokris ei suutnud mehele kohe andestada, kuid lõpuks tuli siiski mehe juurde tagasi. Nad elasid mitu aastat koos ja said poja Arkesiose, Odysseuse vanaisa. Prokris oli kinkinud mehele oda, mis kunagi märgist mööda ei lennanud. Kord, kui Kephalos jahile läks, hakkas omakorda Prokris meest truudusetuses kahtlustama ja hiilis salaja järele. Kephalos nägi midagi põõsastes liikumas, heitis kohe oda ja tabas oma naist südamesse. Kephalost ja Eost on kujutatud Melose reljeefidel. Pärastpoole aitas Kephalos Amphitryoni sõjas tafide vastu ja sai autasuks Kefallenia (ühes versioonis Taphose) saare. Kefallenia on nimetatud Kephalose järgi. Kõige põhjalikumalt on Kephalose ja Prokrise loo kirja pannud Ovidius "Metamorfooside" 7. köites. John Flaxmani skulptuur "Cephalus ja Aurora"
Tordoki-Jani mägi

Tordoki-Jani (vene keeles Тордоки-Яни ehk Тардоки-Янги) on mäetipp Venemaa Kaug-Ida lõunaosas Habarovski krai territooriumil. See on Sihhote-Alini kõrgeim tipp, selle kõrgus on 2077 m (teiste andmete järgi 2090,4 m). Tordoki-Jani asub Habarovski krai kaguosas Primorski kraiga piirist põhja pool. Mäetipust lõuna pool asub Anjui jõe jõelähe. "Сихотэ-Алинь". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. veebruar 2009. Vaadatud 27. oktoobril 2010. Атлас Хабаровского края, ФГУП «Дальневосточное аэрогеодезическое предприятие» 2004 год Малый атлас мира ISBN 5-85576-095-2 Река Анюй
Magnus Heinrich Ferdinand Hörschelmann

Magnus Heinrich Ferdinand Hörschelmann (21. september 1836 Ridala – 14. jaanuar 1908 Tallinn) oli Eesti vaimulik. Õppis aastatel 1850–1854 Tallinna Toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1855–1858. Oli seejärel koduõpetaja. Aastatel 1862–1863 reisis Euroopas. Ordineeriti 3. juulil 1866 Tallinna toomkirikus õpetajaks. Oli aastatel 1866–1868 Eestimaa vikaarõpetaja. Oli aastatel 1868–1888 (kutsuti 5. augustil 1868, introdutseeriti 8. oktoobril 1868) Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja. Oli aastatel 1877–1881 Läänemaa koolikomisjoni liige, aastatel 1878–1888 Eestimaa konsistooriumi assessor. Aastatel 1888–1904 oli ta Tallinna toomkoguduse ülemõpetaja, Eestimaa kindralsuperintendent ja konsistooriumi asepresident. Aastal 1904 jäi emerituuri. Ta esines Eestimaa pastorite sinodil aastal 1881 ettekandega "Kas oleks kasulik, et ka meie võtaksime osa Aleksandrikooli asutamisest?" Ettekanne ilmus esmalt saksa keeles (Baltische Monatschrift, 1881) ja siis eesti keeles pealkirjaga "Eesti Aleksandrikool ja pastorid" (Tallinna Sõber, 1882). Tema isa Aleksander Ferdinand Leopold Hörschelmann oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja, vanaisa Ferdinand Ludwig Hörschelmann oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja, vanavanaisa Ernst August Wilhelm Hörschelmann oli Tallinna gümnaasiumi professor ja aastatel 1786–1807 "Revalische Wöchentliche Nachrichten"i väljaandja, onu Otto August Leopold Hörschelmann oli Martna Püha Martini koguduse õpetaja. Teine vanaisa Christoph Heinrich Rinne oli arst, vanavanaisa Johann Friedrich Rinne oli Järva-Peetri Püha Peetruse koguduse õpetaja. Tema äi Ernst Wilhelm Woldemar Schultz oli Saarde ja Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja ning Tallinna toomkoguduse ülemõpetaja, Eestimaa kindralsuperintendent ja konsistooriumi asepresident, naisevend Otto Woldemar Ludwig Schultz oli Pärnu-Jakobi koguduse õpetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Rašti org

Rašti org (tadžiki Водии Рашт) on piirkond Tadžikistanis, hõlmab suure osa Tadžikistani vabariikliku alluvusega rajoonidest. Piirkonna ajaloolised nimetused on Karategin ja Garm. Tadžikistani kodusõja päevil (1992 kuni 1997) oli piirkond Emomali Rahmoni valitsuse vastaste tugiala. Aastatel 1920 kuni 1955 kuulus Rašti org Garmi oblastisse.
Harkivi lepingud

Harkivi lepinguteks või ka Harkivi paktiks nimetatakse 2010. aasta 21. aprillil allkirjastatud leppeid, mille kohaselt Ukraina pikendas Sevastopoli mereväebaasi rentimist Venemaale 2017. aastalt 2042. aastani ning Venemaa kohustus varustama Ukrainat odavama maagaasiga. Lepingu allkirjastasid presidendid Viktor Janukovõtš ja Dmitri Medvedev Harkivis. Riikide parlamendid ratifitseerisid lepingu 27. aprillil. Ukraina opositsioon nimetas lepingut Ukraina huvide mahamüümiseks ja püüdis ratifitseerimist igati takistada. Ülemraada esimeest loobiti munadega, hääletusmasinad kleebiti kinni. Ratifitseerimisotsuse poolt hääletanuteks märgiti saadikuid, kes istungil kohal ei olnud. 2014. aasta märtsis, pärast seda kui Venemaa Krimmi ja Sevastopoli oma territooriumiks oli kuulutanud, teatas Venemaa peaminister Dmitri Medvedev kavatsusest lepingud denonsseerida ja Ukrainalt kahjutasu nõuda. http://itar-tass.com/politika/1064826 Mereväebaasi leping (ukraina keeles) Gaasilepingu täiendused (ukraina keeles) Lepingu ratifitseerimist saatnud märul Ukraina parlamendis (pildid, videod)
Johann Heinrich Hörschelmann

Johann Heinrich Hörschelmann (7. september 1752 Großrudestedt Erfurdi lähedal – 20. juuni 1798 Vändra) Lõpetas Weimaris gümnaasiumi. Õppis usuteadust (immatrikuleeriti 15. oktoobril 1768) Jena Ülikoolis. Oli aastal 1768 koduõpetaja Lustiveres. Ordineeriti 21. juulil 1784 õpetajaks. Oli aastatel 1784–1798 (introdutseeriti 25. augustil 1784) Vändra Martini koguduse õpetaja. Tema isa Johann Heinrich Hörschelmann (1704–1774) oli pastor Saksamaal Erfurdi lähedal. Tema vend Ernst August Wilhelm Hörschelmann oli Tallinna gümnaasiumi retoorikaprofessor ja mõne aasta sama kooli rektor. Vennapoeg Ferdinand Ludwig Hörschelmann oli Tallinna gümnaasiumi professor ja Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja, vennapoeg Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, vennapoeg Constantin Immanuel Hörschelmann oli Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja, vennapoeg Paul Eduard Hörschelmann oli Pühalepa Laurentsiuse koguduse õpetaja ja Tallinna Toomkoguduse ülemõpetaja. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
August Constantin Hörschelmann noorem

August Constantin Hörschelmann (27. veebruar 1863 Haapsalu – 25. juuli 1937 Eschwege) oli Eesti vaimulik. Õppis aastatel 1873–1881 Kuressaare gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1881–1886. Oli prooviaastal Tartus ja Rõuge Maarja koguduses. Ordineeriti 31. mail 1887 õpetajaks. Oli aastal 1887 Rõuge Maarja koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1887–1889 oli Gelliehausenis Göttingeni lähedal vikaarõpetaja ja 1889–1891 sealsamas õpetaja. Aastatel 1891–1892 oli Viljandi Jaani koguduse adjunktõpetaja ja samaaegselt usuõpetaja. Aastatel 1892–1893 oli ta Vändra Martini koguduse õpetaja ja aastatel 1892–1895 juhtis Vändra kurttummade koolitamise seltsi "Ehwata". 1894. aastal õppis kurttummade koolitamist ja oli seejärel aastatel 1894–1906 Vändra kurttummade kooli juhataja. 29. septembril 1899 ilmub tema toimetamisel ajakirja Kurttummade Sõber esimene number. Aastatel 1906–1907 oli ta Riia lähedal (Jugla järve ääres) Strazdumuiža mõisas (saksa keeles Strasdenhof) asuva pimedate kooli direktor. Aastatel 1907–1908 oli ta Jelgavas asunud saksa õpetajateseminari direktor. Aastatel 1909–1910 oli Kuramaa saksa seltsi tegevjuht. Aastatel 1910–1911 oli ta Liepāja saksa gümnaasiumi õpetaja, aastal 1911 sama kooli direktor. Aastatel 1913–1918 oli ta Paldiski Nikolai koguduse õpetaja, oli aastatel 1915–1917 küüditatud Siberisse. Aastatel 1919–1922 oli luterlik pastor Guttstadtis Ida-Preisimaal (praegu Dobre Miasto Olsztyńi kreisis Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Poolas. Aastal 1922 oli kirikuametis Wittenis (Ruhri linnastus Nordrhein-Westfaleni liidumaal), aastatel 1922–1926 luterlik vaimulik Zürichis. Suri aastal 1937 Eschweges (Werra-Meißner-Kreisis Kasseli ringkonnas Hesseni liidumaal). Tema isa Otto Friedemann Jakob Hörschelmann oli aastail 1860–1861 Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja, vanaisa Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, teine vanaisa Constantin Winkler oli Rakvere Kolmainu koguduse õpetaja. Tema onu Heinrich Emil August Hörschelmann oli Põltsamaa Niguliste koguduse ja Peterburi Anna koguduse õpetaja, teine vend Carl Anton Ferdinand Hörschelmann oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja. Eesti kooli ja pedagoogika kronoloogia. Koostanud Heino Rannap, 2012.
Vibu

Vibu on laskerelv, mida kasutatakse noolte ja mõnel pool ka kuulide lennutamiseks. Vibu koosneb painduvast vibukaarest ehk loogast ja selle otsi ühendavast nöörist. Vibusid on kasutatud jahil, kalastamisel ja sõjas hilispaleoliitikumist kuni tänapäevani kõikjal maailmas. Pärast tulirelvade kasutuselevõttu on vibu tähtsus relvana järk-järgult vähenenud. Kuid veel Teises maailmasõjas kasutasid täpsuslaskurid vibu, vibuga tapeti vähemalt 5000 sõdurit. Tänapäeval täidab vibu kõiki kunagisi ülesandeid. Klassikalist vibu lastakse hoides looka parema käega ning asetades noole kindlasti paremale poole kaart, selline asend suurendab laskekiirust ja -täpsust. Nööri hoidmisel kasutatakse tihti sõrmeraudu, mis võimaldavad tugevamat tõmmet ja vähendavad sõrmede stressi. Eristatakse kolme vibu põhiliiki: lihtvibu, liitvibu ja plokkvibu. Lihtvibu look on ühest kindlast materjalist, mille läbilõike pindala väheneb otste suunas. Inglise pikkvibu laskekiiruseks on hinnatud 12 noolt minutis. Liitvibu ehk refleksvibu look on mitmest osast ja eri materjalidest kokku liimitud ning jõudeolekus ilma nöörita tagaspidi kaardus. Selline ehitus annab vibule suure elastsuse ja laskekauguse (kuni 900 m). Lahingus on liitvibuga saavutatud sihitud tabamus on üle 700 meetri ja see sündmus on jäädvustatud ühel aasia-india freskol. Eksperimentaalarheholoog Lars Anderseni järgi võib ratsaniku liitvibu laskekiiruseks olla 3 noolt 0,6 sekundiga. Plokkvibu ehituses kasutatakse plokke, kaableid, et suurendada vibu kiirust ja kergendada sihtimist tõmbetugevuse vähendamisega vinnatõmmatud asendis. Ungari vibulaskja Mónus József Kína purustas 784 aastat püsinud maailmarekordi, traditsioonilise vibuga noolt lastes tabas ta inimfiguuri 508,74 m kaugusel. Ligi kaheksa sajandit püsinud rekord oli 502,5 m. Tema liitvibu tõmbetugevus oli ca 140 naela. Amb Arbalett Maastikuvibulaskmine Nöör Vibu ja noolega – läbi ajaloo. Võitleja, november 1958, nr. 11, lk. 7. https://www.youtube.com/watch?v=BEG-ly9tQGk "trr". hungarytoday. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. aprill 2021. "https://www.youtube.com/watch?v=N17bQhLQNnw". {{netiviide}}: välislink kohas |Pealkiri= (juhend)
Uuemõisa oja (Uuemõisa alevik)

Uuemõisa oja (ka Oja kraav) on oja Läänemaal Haapsalu linnas Uuemõisa alevikus. Oja pikkus on 1 km ning see suubub Tagalahte. Oja valgla pindala on alla 10 km². Oja algab Oja tänava juurest. Oja on mitteavalik veekogu. Uuemõisa oja keskkonnaregistri kood on VEE1500007. Uuemõisa oja keskkonnaportaalis