laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Siena

Siena on linn Itaalias Toscana maakonnas, Siena provintsi halduskeskus. Legendi järgi asutas Siena Romuluse venna Remuse poeg Senius, kuid arheoloogilised väljakaevamised on näidanud, et linn on vanemgi kui Rooma. Enne roomlaste tulekut elas selles piirkonnas etruskide hulka kuuluv sainade hõim, kes ongi arvatavasti linnale nime andnud (on ka teisi seletusi). Siiski on linna embleemil kujutatud kaht poissi imetavat emahunti ning see motiiv on Sienas ja selle ümbruskonnas väga populaarne. Rooma ajal oli Siena tähtsusetu. Ta kandis siis nime Saena Julia. Suured maanteed läksid linnast mööda. Seetõttu jõudis ka kristlus Sienasse hilinemisega, 4. sajandil, ja väidetavalt alles langobardide vallutuse tulemusena võitis kristlus selles piirkonnas otsustavalt paganluse. 1167. aastani oli Siena piiskopi kontrolli all, siis sai ülestõusu tulemusena vabalinnaks. 1179 sai ta põhiseaduse. Sellest algas linna pidev tõus. Linna tähtsaimad majandusharud olid pangandus ja villatööstus. Kõige tähtsam konkurent oli naaberlinn Firenze. Kui Firenze pooldas gvelfe, asus Siena gibelliinide poolele. 4. septembril 1260 purustas Siena sõjavägi Monteperti lahingus märksa ülekaalukama Firenze armee. 1348. aastal tabas katk seevastu Sienat eriti rängalt ja ta ei saavutanud enam kunagi senist kuulsust. Sellegipoolest säilitas ta iseseisvuse kuni 1557. aastani. 1995. aastal kanti Siena linna ajalooline keskus UNESCO maailmapärandi nimekirja. Siena südameks, mille ümbruses asuvad ka linna olulisimad vaatamisväärsused, on Piazza del Campo, kuhu jooksevad kokku tänavad linna 17 piirkonnast (contrada'st). Siena toomkirik (1136–1382); üks Itaalia suurimaid toomkirikuid San Domenico kirik (alustatud 1226) Raekoda (Palazzo Pubblico) (1297–1342); gooti stiil Torre del Mangia kellatorn (1348); suuruselt teine keskaegne kellatorn Itaalias Logge del Papa ehk paavsti kolonnaad; ehitatud 1462. aastal paavst Pius II auks Palazzo Piccolomini (1460, arhitekt Bernardo Rossellino); Siena riigiarhiivi asukoht Casa di Santa Caterina; Siena kaitsepühaku Caterina Benincasa kabelite ja ristikäikudega ümbritsetud maja. 1203. aastal asutati Siena ülikool. Sienas peetakse igal aastal 2. juulil ja 16. augustil Piazza del Campol Palio festivali. AC Siena DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Siena valla koduleht (itaalia keeles)
Meizodon semiornatus

Meizodon semiornatus on Colubridae sugukonna maoliik. Maoliigil Meizodon semiornatus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid: Meizodon semiornatus semiornatus (Peters, 1854) Meizodon semiornatus tchadensis (Chabanaud, 1917). Neid võib roomamas kohata Lõuna-Aafrika Vabariigis, Botswanas, Kamerunis, Etioopias, Keenias, Mosambiigis, Somaalias, Lõuna-Sudaanis, Svaasimaal, Tansaanias, Sambias ja Zimbabwes. Meizodon semiornatus (PETERS, 1854), Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 10.05.2015) (inglise keeles) Van Wallach, Kenneth L. Williams, Jeff Boundy, "Snakes of the World: A Catalogue of Living and Extinct Species", 22. aprill 2014, lk 436, CRC Press, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 10.05.2015) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Meizodon semiornatus seisuga 10.05.2015.
Myriopholis longicauda

Myriopholis longicauda on ahassuumadulaste sugukonna maoliik. Neid võib roomamas kohata Lõuna-Aafrika Vabariigis, Somaalias, Keenias, Tansaanias, Mosambiigis, Sambias, Zimbabwes, Botswanas ja Svaasimaal. Myriopholis longicauda (PETERS, 1854), Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 10.05.2015)(inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Myriopholis longicauda seisuga 10.05.2015.
Heldus

Heldus on omadus anda teistele, ootamata midagi vastutasuks. Anda võib oma aega, vara või muu anne. Heldust on üldiselt peetud heaks omaduseks.
Natriciteres bipostocularis

Natriciteres bipostocularis on Natricidae sugukonna maoliik. Neid võib roomamas kohata Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Sambias ja Angolas. Natriciteres bipostocularis BROADLEY, 1962, Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 10.05.2015)(inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Natriciteres bipostocularis seisuga 10.05.2015.
Natriciteres olivacea

Natriciteres olivacea on Natricidae sugukonna maoliik. Neid võib kohata Mosambiigis, Zimbabwes, Botswanas, Sambias, Angolas, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo Vabariigis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Gabonis, Ekvatoriaal-Guineas, Kamerunis, Nigeerias, Togol, Beninis, Ghanas, Elevandiluurannikul, Libeerias, Senegalis, Guineaa, Malil, Tansaanias, Ugandas, Sudaanis, Lõuna-Sudaanis, Etioopias ja Somaalias. Natriciteres olivacea (PETERS, 1854), Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 10.05.2015)(inglise keeles) Natriciteres olivacea, ADW, veebiversioon (vaadatud 10.05.2015)(inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Natriciteres olivacea seisuga 10.05.2015.
Humala lennuväli

Humala lennuväli (ICAO: EEHA) on murukattega eralennuväli Keilast 5,6 kilomeetrit loodes Humala külas. Lennuväljal on üks 420 meetri pikkune ning 20 meetri laiune lennurada. Eesti lennujaamade ja lennuväljade loend Lennuameti infoteatmik
Vesikaare talu kalmistu

Vesikaare talu kalmistu on kalmistu Hanila kihelkonnas Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kuke külas Lääneranna vallas Pärnu maakonnas. Kalmistu rajamise idee pärineb Vesikaare talu peremees Villem (Vassili) Nõu vennalt Aleksei Nõult, kes aga ise evakueerus ametikohustuste tõttu oktoobris 1917 Venemaale ning suri Omskis 1920. aastal. Kalmistule maeti 1920. aastal Villemi (Vassili) tiisikusse surnud poeg Mihkel (Mihhail) ning 1922. aastal Aleksei Venemaalt tagasijõudnud abikaasa Apollinaria. Nende kalmudele paigaldati pronksplaatidega mälestuskivid, mis kõrvaldati 1990. aastatel. Praegu on nende kalmudel valged puust ristid. Kalmistule on teadaolevalt maetud 2 inimest: 1920 – Mihkel (Mihhail) Nõu (28. juuni 1904 – 26. juuni 1920), Villemi (Vassili) poeg 1922 – Apollinaria Nõu (sündinud Malein; 1865–1922), Aleksei abikaasa Enn Nõu. "Aleksei Nõu eluloost". – Aleksei Nõu. "Mõnda lauluisa F. R. Kreutzwaldist ja tema töödest. // Akadeemia nr 12, 2006. Lk 2644–2645 Enn Nõu. "Aleksei Nõu eluloost". – Aleksei Nõu. "Mõnda lauluisa F. R. Kreutzwaldist ja tema töödest. // Akadeemia nr 12, 2006. Lk 2620-247 "Mereäärne matmiskoht". – Hanila vald. // Läänemaa pärandkultuurist. Koostaja Lembitu Tarang. Kullamaa 2007. Lk 16–17 Tiina Tuulik. "Oma kodu, oma maa sümbolid — talukalmistud Eestis". // Tuna, 3/2018. Lk 51–53 Pärandkultuuri objekt: "Mereäärne matmiskoht" (195:HAU:001) Eesti looduse infosüsteemis
Aiamaa

Aiamaa on eriti aedviljade kasvatamiseks rajatud maa-ala. Aiamaad võivad olla rajatud linnalähedasse piirkonda, kus neid harivad linlased.
Mustafa Balel

Mustafa Balel (sündinud 1. septembril 1945 Sivasis) on türgi novellikirjanik, romaanikirjanik ja tõlkija. Ta lõpetas Ankaras pedagoogilise ülikooli (1968). Tema teoseid on tõlgitud muu hulgas prantsuse, rumeenia, bulgaaria, pärsia, inglise ja portugali keelde. Lühilood Kurtboğan (Monkshood, 1974), Kiraz Küpeler (Cherry Earrings, 1977), Gurbet Kaçtı Gözüme (Foreign Lands Get In My Eyes, 1983), Le Transanatolien (Transanatolia, 1988, French, Paris ), Turuncu Eleni (Eleni, the Orange Color, 1992 ). Karanfilli Ahmet Güzellemesi (Praise for Ahmet With Carnation, 2005) Etiyopya Kralının Gözleri (The eyes of the King of Ethiopia, 2011) Inițiatoarea (lühijutud rumeenia keeles, Editura Tracus Arte, Bukarest, 2014) Romaanid Peygamber Çiçeği (Cornflower, 1981), Asmalı Pencere (Window With the Grapevine, 1984). Lasteromaanid Bizim Sinemamız Var (We Have Cinema, 1979), Cumartesiye Çok Var mı? (Is it Long to Saturday?, 1981). Nöbetçi Ayakkabıcı Dükkânı (Shoemaker's Store Open 24 hours, 2005). Dedemin Bakır Koltukları (My Grandfather's Copper Seats, 2011). Havlamayı Unutan Köpek (The Dog Who Forgets to Bark, 2012). Ressamın Kedisi (Painter's Cat, 2014). جامههای سفیر (Costumes of the consul, roman in Persian, Hamshahri Collection, Teheran, 2015) Lühijutud lastele (kakskeelsed raamatud) Berke'nin Badem Şekerleri / Berke's Almond Candies (2007) Sincaplı Kalemtıraş / The Squirrel Pencil Sharpener (2007) Renkli Tebeşirler / Colored Chalk (2007) Kiraz Tokalı Kız / The Girl with the Cherry Barette (2007) Piknikte / The Picnic (2007) Reisiraamatud Bükreş Günleri (Days of Bucharest, 1985) İstanbul Mektupları/Avrupa Yakası (Letters from İstanbul, 2009) Koduleht
Vassili Šukšin

Vassili Šukšin (vene Василий Макарович Шукшин; 25. juuli 1929 Srostki küla, Biiski ringkond, Altai kubermang (tänapäeval Biiski rajoon, Altai krai) – 2. oktoober 1974 Kletskaja staniitsa, Volgogradi oblast) oli vene filmilavastaja, näitleja, kirjanik ja stsenarist. Vassili Šukšin oli pärit talupoja perekonnast. Tema isa Makar Šukšin (1912–1933) arreteeriti ja lasti maha kollektiviseerimise käigus ning rehabiliteeriti postuumselt 1956. aastal. Pärast isa arreteerimist kandis Vassili Šukšin kuni passisaamiseni oma ema endist perekonnanime Popov. 1943. aastal lõpetas Vassili Šukšin Srostkis 7-klassilise kooli ja asus õppima Biiski automehaanika tehnikumis. Ta õppis seal kaks ja pool aastat, kuid tehnikum jäi lõpetamata. Seejärel töötas kodukülas kolhoosis. 1947–1949 töötas ta Kalugas ja Vladimiris lukksepana. 1949. aastal kutsuti ta aega teenima NSV Liidu mereväkke. 1953. aastal vabastati ta maohaavade tõttu teenistusest ning ta pöördus tagasi kodukülla. Srostkis lõpetas Šukšin eksternina kaugõppes keskkooli ja töötas lühikest aega kohalikus koolis vene keele ja kirjanduse õpetajana. 1954. aastal asus Šukšin õppima Üleliidulises Riiklikus Kinematograafia Instituudis. Esialgu kavatses ta õppida stsenaristiks, kuid valis siiski filmilavastajaks spetsialiseerumise. Instituudi lõpetas ta 1961. aastal. 1958. aastal avaldati ajakirjas Smena tema esimene jutustus. Filmis mängis ta episoodilist rolli esimest korda 1956. aastal. Esimese peaosa oli tal 1958. aastal valmunud Marlen Hutsijevi filmis "Kaks Fjodorit". 1963. aastast alates töötas Šukšin filmilavastajana Maksim Gorki nimelises Filmistuudios. Šukšini esikraamat "Сельские жители" ("Maainimesed") ilmus samal aastal. Esikromaan "Любавины" ("Ljubavinid") ilmus 1965. aastal. Oma kirjanduslikus loomingus kujutas ta enamasti lihtsate, kuid omapärase iseloomuga vene tööinimeste elu. Eesti keeles on ilmunud Vassili Šukšini jutustuste valikkogud "Vanja, kuidas sina siia said?" (1969) ja "Pilet teisele seansile" (1973). Vassili Šukšin suri filmi "Nad võitlesid kodumaa eest" võtete ajal laeva "Dunai" pardal Volga jõel. Ta on maetud Moskvas Novodevitšje kalmistule. "Lebjaževost teatatakse" ("Из Лебяжьего сообщают") – 1960 (diplomitöö) "Elab niisugune noormees" ("Живёт такой парень") – 1964 "Teie poeg ja vend" ("Ваш сын и брат") – 1965 "Imelikud inimesed" ("Странные люди") – 1969 "Seesamune" ("Печки-лавочки") – 1972 "Punetab lodjapuu" ("Калина красная") – 1974 Василий Макарович Шукшин. Биографическая справка ria.ru Василий Макарович Шукшин hrono.ru Vassili Šukšin andmebaasis IMDb
Philothamnus angolensis

Philothamnus angolensis on Colubridae sugukonna maoliik. Neid võib kohata roomamas Angolas, Namiibias, Botswanas, Zimbabwes, Mosambiigis, Tansaanias, Sambias, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo Vabariigis, Kesk-Aafrika Vabariigis ja Kamerunis. Philothamnus angolensis BOCAGE, 1882, Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 10.05.2015)(inglise keeles) Philothamnus angolensis, ADW, veebiversioon (vaadatud 10.05.2015)(inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Philothamnus angolensis seisuga 10.05.2015.
Näljastepp

Näljastepp ehk Lõuna-Näljastepp (kasahhi Мырзашөл (Mõrzašöl), usbeki Mirzacho‘l) on kõrb Aasias. Piirneb lõunas Turkestani ahelikuga, idas Sõrdarja oruga ja loodes Kõzõlkumi kõrbega. Valdavalt lössikõrb. Betbakdala (Põhja-Näljastepp)
Philothamnus heterolepidotus

Philothamnus heterolepidotus on Colubridae sugukonna maoliik. Neid võib kohata roomamas Sierra Leones, Ghanas, Togos, Nigeerias, Kamerunis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Sudaanis, Kongo Vabariigis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Angolas, Sambias, Rwandas, Burundis, Ugandas, Keenias, Tansaanias ja Mosambiigis. Philothamnus heterolepidotus (GÜNTHER, 1863), Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 10.05.2015)(inglise keeles) Philothamnus heterolepidotus, ADW, veebiversioon (vaadatud 10.05.2015)(inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Philothamnus heterolepidotus seisuga 10.05.2015.
Ponza saared

Ponza saared (itaalia keeles isole Ponziane) on vulkaanilise tekkega saarestik Türreeni mere Gaeta lahes. Itaaliale kuuluvate saarte kogupindala on 11,39 ruutkilomeetrit, suurim kõrgus merepinnast 280 meetrit (Guardia mägi Ponza saarel). Kaks saart, Ponza ja Ventotene on asustatud, püsielanikkond on umbes 4000 inimest. Augustuse ja Mussolini ajal kasutati saari poliitiliselt soovimatute isikute väljasaatmiskohana. Tänapäeval on saared turistide meelissihtkohaks. Saarestikku kuulub 6 suuremat saart, mis jagunevad kahte rühma: loodes asuvad (kuuluvad halduslikult Lazio maakonna Latina provintsi Ponza omavalitsusüksuse alla): Ponza (7,5 km²), Palmarola (1,36 km²), Zannone (0,9 km²), Gavi (0,14 km²); kagus asuvad (kuuluvad halduslikult Lazio maakonna Latina provintsi Ventotene omavalitsusüksuse alla): Ventotene (1,89 km²), Santo Stefano (0,27 km²). Saartel on parvlaeva- ja tiiburlaevaühendus Formia, Anzio, Terracina, San Felice Circeo, Napoli, Pozzuoli ja Ischiaga. Italian Government Tourist Board North America (inglise keeles)
Philothamnus irregularis

Philothamnus irregularis on Colubridae sugukonna maoliik. Neid võib kohata roomamas Mustas Aafrikas:Senegalis, Gambias, Malil, Guinea-Bissaus, Elevandiluurannikul, Ghanas, Burkina Fasos, Togos, Beninis, Nigeerias, Nigeris, Tšaadis, Kamerunis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Lõuna-Sudaanis, Etioopias, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Ugandas, Keenias, Burundis, Rwandas Namiibias, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Mosambiigis, Zimbabwes ja Sambias. Philothamnus irregularis (LEACH, 1819), Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 10.05.2015)(inglise keeles) Philothamnus irregularis, ADW, veebiversioon (vaadatud 10.05.2015)(inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Philothamnus irregularis seisuga 10.05.2015.
Prosymna angolensis

Prosymna angolensis on Lamprophiidae sugukonna maoliik. Neid võib kohata roomamas Namiibias, Angolas, Botswanas, Zimbabwes ja Sambias. Prosymna angolensis BOULENGER, 1915, Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 10.05.2015)(inglise keeles) Prosymna angolensis, ADW, veebiversioon (vaadatud 10.05.2015)(inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Prosymna angolensis seisuga 10.05.2015.
Psammophis jallae

Psammophis jallae on Lamprophiidae sugukonna maoliik. Neid madusid võib roomamas kohata Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Zimbabwes, Sambias, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Botswanas, Namiibias ja Angolas. Psammophis jallae PERACCA, 1896, Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 10.05.2015)(inglise keeles) Psammophis jallae, Animal Diversity Web, veebiversioon (vaadatud 10.05.2015) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Psammophis jallae seisuga 10.05.2015.
Psammophis leopardinus

Psammophis leopardinus on Lamprophiidae sugukonna maoliik. Neid madusid võib roomamas kohata Sambias, Namiibias ja Angolas. Psammophis leopardinus BOCAGE, 1887, Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 10.05.2015)(inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Psammophis leopardinus seisuga 10.05.2015.
Suuremeelsus

Suuremeelsus on voorus olla laia süda ja mõistusega. Suuremeelsuse vastand on kitsikus. Suuremeelne inimene ei mõtle ainult endale ja enda huvidele. "Eesti Njingma Budismi Entsüklopeedia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. mai 2015. Vaadatud 10. mail 2015.
Psammophis mossambicus

Psammophis mossambicus on Lamprophiidae sugukonna maoliik. Neid madusid võib roomamas kohata Sambias, Zimbabwes, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Botswanas ja Mosambiigis. Psammophis mossambicus PETERS, 1882, Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 10.05.2015)(inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Psammophis mossambicus seisuga 10.05.2015.
Hłuša

Hłuša (poola keeles Hłusza, valgevene-eesti transkriptsioonis Gluša) on alevik (endine alev) Valgevenes Mahiloŭ oblastis Babrujski rajoonis, Hłuša külanõukogu halduskeskus. Asub rajoonikeskusest Babrujskist 29 kilomeetrit lääne pool, merepinnast 166 meetri kõrgusel. Asula tekkis aastal 1896, mil sinna rajati puidutööstus ja klaasivabrik. Aastal 1935 sai sllest ametlikult alev (töölisasula). Tänapäeval on peamiseks tööandjaks klaasivabrik, Hłuša alevikku on lisandunud ka toiduainetetööstus. 23. jaanuaril 2013 kaotas Hłuša alevi staatuse. Alevis suri valgevene filoloog ja kirjanduskriitik Aleś Adamovič, ta on ka sinna maetud.
Illüüria kuningriik

Illüüria kuningriik oli Austria keisririigi kroonimaa aastatel 1816–1849, Napoleoni Illüüria provintside järglasriik, mille Austria Kuuenda koalitsiooni sõjas tagasi vallutas ja vastavalt Viini kongressi lõppaktile taastas. Selle halduskeskus oli Ljubljana (ametlikult saksa: Laibach). Pärast 1848. aasta revolutsioone kuningriik kaotati ning lahutati Austria kroonimaadeks: Krain, Kärnten ja Austria Rannikumaa. Prantsuse Illüüria provintsid koosnesid Krainist ja Lääne-("Ülem-")Kärntenist, samuti Aadria mere äärsetest territooriumitest Görz ja Gradisca, Trieste ja Istria poolsaar. Need hõlmasid ka Dalmaatsia ranniku ja Horvaatia kuningriigi maad Sava jõest lõunas. Osa territooriume Aadria mere ääres oli Habsburgide monarhia Veneetsialt annekteerinud 1797. aasta Campo Formio rahuga. Pärast Provintside lõpetamist eraldas Austria valitsus Dalmaatsia ja liitis Ida-("Alam-")Kärnteni sellele, millest sai Illüüria kuningriik. Kuningriigi territoorium hõlmas tänapäeva Sloveenia lääne- ja keskosa, s.o Krain pealinna Ljubljanaga ja Sloveenia Rannikumaa (Goriška ja Sloveenia Istria), tänapäeva Austria Kärnteni liidumaa ja Sloveenia Kärnten, samuti mõned territooriumid Loode-Horvaatias (tänapäeva Istra maakond ja Kvarneri lahe saared Krk, Cres ja Lošinj) ja Kirde-Itaalias (Trieste ja Gorizia provintsid). Aastal 1822 taasühendati Tsiviil-Horvaatia Sava paremkalda ja Rijeka vahel Habsburgide Horvaatia kuningriigiga. Illüüria kuningriik moodustati võitlemaks Ungari kuningriigi territoriaalsete pretensioonidega ja Venemaa keisririigi mõjuga, kuid kui Ungari annekteeris Tsiviil-Horvaatia ja Rijeka, kaotas see oma tähtsuse. Endiste Prantsuse võimude tehtud õigus- ja haldusreformid muutsid sügavalt nende territooriumite haldusstruktuure, nii pidas Austria keiserlik valitsus paremaks grupeerida enamus neist eraldi haldusüksusteks, võimaldades aeglast sulandumist Austria õigus-, kohtu- ja haldussüsteemi. Illüüria kuningriik loodi ametlikult 3. augustil 1816. Algul koosnes see nii Sloveeni maadest kui ka Horvaatia kuningriigi territooriumist. Kuid juba 1820. aastate alguses taastati Napoleoni-eelne Horvaatia kuningriik, millesse arvati ka osa Illüüria kuningriigi territooriumist. 1848. aasta Rahvaste kevadel edendasid sloveenid ettepanekut arvata Alam-Steiermark Illüüria kuningriiki, nii saaks enamuse Sloveeni maadest ühendada ühte haldusüksusesse ja Ühendatud Sloveenia idee oleks seega saavutatud. Peter Kozler lõi sellise laiendatud Illüüria kuningriigi kaardi, mis muutus hiljem tähtsaks rahvuslikuks sümboliks Sloveenia rahvuslikus teadvuses. Kuid keiser lükkas ettepaneku tagasi. Illüüria kuningriiki mainiti järk-järgult üha vähem ja viimast korda ametlikult aastal 1849 kroonimaana Austria märtsipõhiseaduses. Illüüria Illüüria liikumine
Babrujski rajoon

Babrujski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1599 km². 2009. aasta seisuga elas seal 20 660 inimest. Rajoon moodustati aastal 1927. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Bortniki, Broža, Chimy, Ciałuša, Harbacevičy, Harochaŭka, Hłuša, Kavali, Słabodka, Syčkava, Varatyńi, Višnioŭka ja Vosava külanõukogu. Halduskeskus on Babrujski linn, mis ametlikult rajooni koosseisu ei kuulu. Rajooni koosseisu kuulub endine Hłuša alev, mis aastal 2013 muudeti alevikuks. Ciałuša Turki kalmistu Plosy Rajooni suurim jõgi on Biarezina, teine tähtsam jõgi on tema lisajõgi Ała. Rajooni territoorium asub Kesk-Biarezina tasandikul, keskmiselt 150–170 meetri kõrgusel. Madalaim koht asub Biarezina orus ja ulatub 131,2 meetrit üle merepinna, kõrgeim koht asub Hłuša aleviku lähistel (183,5 m). 2009. aasta seisuga olid elanikest 84,11% valgevenelased, 11,94% venelased, 1,11% ukrainlased ja 2,84% oli teistest rahvustest. 70,3% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 28,66% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 44,51% elanikke, vene keelt aga 54,43%.  Babrujski rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Rajooni kaart
Palonai

Palonai on alev Leedus Radviliškise rajoonis Baisogala vallas. Alev asub Palonase jõe kaldal. Alevis on põhikool ja raamatukogu. Sealne katoliku kirik valmis aastal 1939 aastal 1738 ehitatud kabeli asemele. Asulast sai kohaliku kihelkonna keskus aastal 1935. Alev aastast 1972. [1] Alev portaalis vietoves.Lt
Sivasi provints

Sivasi provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Kesk-Türgis. Provintsi keskus on Sivas. Akıncılari ringkond Altınyaylai ringkond Divriği ringkond Doğanşari ringkond Gemereki ringkond Gürüni ringkond Gölova ringkond Hafiki ringkond İmranlı ringkond Kangali ringkond Koyulhisari ringkond Sivasi ringkond Suşehri ringkond Şarkışla ringkond Ulaşi ringkond Yıldızeli ringkond Zara ringkond Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019. http://www.sivas360.com http://www.sivashaber.com.tr http://www.sivasbulteni.com http://www.sivasportal.com
Pašušvys

Pašušvys on alev Leedus Radviliškise rajoonis Grinkiškise vallas. Alev asub Šušvė jõe kaldal. Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1788 valminud katoliku kirik koos kellatorni ja kabeliga ning sealne mõisakompleks. Sealset mõisa on esimest korda mainitud XVI sajandil. Esimene sealne kirik valmis aastal 1553, vahemikus 1589–1665 kasutasid seda protestandid. Nõukogude ajal oli Pašusvys kohaliku kolhoosi keskasula. Alev aastast 1972. [1]  Pašušvys – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Alev portaalis vietoves.Lt
Pociūnėliai

Pociūnėliai on alev Leedus Radviliškise rajoonis Skėmiai vallas. Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on aastal 1805 valminud katoliku kirik. XVIII sajandil püstitati sinna kabel, aastal 1805 ehitati selle asemele kirik. Nõukogude ajal oli Pociūnėliai kohaliku kolhoosi keskasula. Alev aastast 1972. [1]  Pociūnėliai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Alev portaalis vietoves.Lt
Karksi lennuväli

Karksi lennuväli (ICAO: EEKI) on murukattega lennuväli Karksi-Nuia linnast 2 kilomeetrit loodes Polli külas. Lennuväljal on üks 675 meetri pikkune ning 49 meetri laiune lennurada. Eesti lennujaamade ja lennuväljade loend Lennuameti infoteatmik