laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Remigratsioon

Remigratsioon on varem emigreerunud inimese, perekonna või inimeste rühma tagasiränne endisesse elupaika. Näiteks remigreerusid 19. sajandi esimesel poolel paljud kreeklased pärast töötamist ja rahaliste vahendite kogumist Ameerika Ühendriikidest tagasi kodumaale Kreekasse. Emigratsioon
Siil (mütoloogia)

Siil on müütiline rääkiv loom, kes on üks eesti rahvuseepose "Kalevipoeg"tegelasi. Rahvuseepose kaheteistkümnendas loos (Lauavõitlus ja siil, Pikk magamine, Unenägu, Vaeslapse tall, Sillaehitus) jõudis Kalevipoeg lauakoormaga Peipsi kaldale. Metsast tulid teda kimbutama isa õhutusel kolm Peipsi sortsi poega, kellel olid pikad piitsad, mille otstes veskikivid. Kalevipoeg üritas neile vastu hakata männivemblaga, mis purunes. Seejärel tuli võtta abiks lauakoorma lauad, kuid need purunesid kergesti sortsipoegade selgadel. Lauavirn kippus kahanema ja sortsipojad peale tungima. Õnneks hüüdis põõsastikust õrn hääleke: "Servitie, servitie, Kallis Kalevite poega!" Kalevipoeg mõistis kohe Sõbra sõna soovitused, Tõttas käsku täitemaie, Seadis laua servitie, Laskis servil ladusasti Soolasortsilaste selga Kordamööda kukkumaie. Sortsipojad põgenesid ulgudes. Kalevipoeg tundis huvi, kes andis hüva nõu ning soovis abimehele tänu avaldada. Hääl põõsastest vastas, et on siilike, kuid ei saa välja tulla, kuna Vanaisa ei ole kehakatteks kasukat andnud. Kalevipoeg lubas lahkelt talle varjukuue anda. Siil tuli välja ja vägilane kiskus: Oma kasuka hõlmasta Natukese okasnahka, Viskas siili-vennikesel′. Tänadessa mässis siili Kõhetuma kehakese Saadud sooja sõba sisse. Ning siil puges põõsasse tagasi. Kalevipoeg. Kaheteistkümnes lugu
Richard Truly

Richard Harrison Truly (12. november 1937 – 27. veebruar 2024) oli Ameerika Ühendriikide mereväelane, õhuväe ja NASA astronaut ning NASA kaheksas peadirektor. Ta oli esimene endine astronaut, kes sai NASA peadirektoriks. Ta astus mereväkke 1960. aastal. 1965. aastal valiti ta õhuväe Manned Orbiting Laboratory (MOL) programmi. 1969. aastal MOL tühistati ja Truly viidi üle NASA-sse. NASA-s töötas ta lennujuhina ja oli Skylabi mehitatud missioonide ajal sideohvitser. Hiljem osales ta Space Shuttle'i missioonidel STS-2 ja STS-8. 1989. aastal lahkus Truly mereväest admirali auastmes ning sama aasta mais nimetati ta NASA peadirektoriks. Truly vallandati NASA-st 1992. aastal. 2000 – valiti USA Inseneriakadeemia liikmeks "Aiming for Mars, grounded on Earth: part two". The Space Review. Vaadatud 29. august 2018.
Heinrich Vogeler

Johann Heinrich Vogeler (12. detsember 1872 – 14. juuni 1942) oli saksa maalikunstnik, kujundaja ja arhitekt, kes oli seotud Düsseldorfi koolkonnaga. Ta õppis Düsseldorfi Kunstiakadeemias. "Suveaed" (1913) "Johanna Schulze" (1914) "Hamburgi laevatehase töölised" (1928) "Kolmas Riik" (1934) Sotsialistlik realism
Täringfriis

Täringfriis või täringliist (saksa keeles Würfelfries, Klötzchenfries, ka Schachbrettfries 'malelaudfriis', prantsuse keeles billettes 'rullikesed', inglise keeles billets, billet moulding) on ehisliist, mille ornamendi moodustavad maleruutjalt paiknevad ruumilised klotsid. Klotside esikülg võib olla ühtlaselt ümardatud, nii et need meenutavad silindreid. Saksa keeles on sellele tüübile eraldi nimetus Rollenfries, Röllchenfries 'rullikfriis'. Täringfriis on iseloomulik ornamendimotiiv romaani kunstis, väga levinud üle terve Lääne-Euroopa. Ta võib kaunistada ehitiste katuse- või vahekarniise, kapiteelide talumeid, aknaraamistusi, portaalide palendeid ja arhivolte. Täringornament võib olla ka pinnatäitena konsoolidel, kapiteelidel või seinapindadel. Talumiplaat Markgröningeni Püha Bartolomeuse kiriku lammutatud krüptist Täringfriis eendub koos turpadega, Bambergi toomkirik, 12. sajand Täringornament talumitel, Rosheimi Peetruse ja Pauluse kirik Värviline rullikfriis Maria Laachi kloostrikiriku eeskoja räästakarniisil Romsey kiriku lõunatransept, täringfriis arkaadi ja empoori vahel Apsiidiakent kaunistavad täringfriis ja rullirida süvarihvas, Salamanca, Catedral Vieja Nurgeline täringfriis Murbachi kloostrikiriku vahekarniisi- ja viilukaunistusena, Elsass Sinzigi Peetri kiriku katusealune karniis, 13. sajand Friis Ehisliist Romaani arhitektuur https://fr.wikisource.org/wiki/Dictionnaire_raisonn%C3%A9_de_l%E2%80%99architecture_fran%C3%A7aise_du_XIe_au_XVIe_si%C3%A8cle/Billettes "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. august 2018. Vaadatud 29. augustil 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://buffaloah.com/a/DCTNRY/b/billet.html https://www.pitt.edu/~medart/menuglossary/billetmolding.htm "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. september 2018. Vaadatud 14. septembril 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Pivašiūnai

Pivašiūnai on küla (endine alev) Leedus Alytuse rajoonis, Pivašiūnai valla halduskeskus. Pivašiūnais on keskkool, muusikakool, postkontor ja raamatukogu. Küla lähistelt kaevandatakse kruusa. Vaatamisväärsusteks on sealne aastal 1825 valminud katoliku kirik, linnamägi ja aastal 1853 valminud kabel. Seal peetakse rukkimaarjapäeval suuri kirikupühi, mille osaks on ka ristikäik. Küla lähistel paikneb aastal 1992 loodud 426 hektari suurune Pivašiūnai geomorfoloogiline kaitseala. Sealne linnamägi oli kasutusel esimesel aastatuhandel. Selle pindala on 52x23 meetrit, kõrgus 22 meetrit. Linnamäest idas, lõunas ja läänes oli ka muinasasula, mille pindala oli kaks hektarit. Küla on esimest korda mainitud aastal 1608. Aastal 1639 andis kohalik mõisnik Jonas Klockis sealsed maad Senieji Trakai benediktiini kloostrile. Aastal 1648 rajas Miadziełi maavanem sinna kiriku, mis kuulus algselt Trakai kihelkonda. Esimene kirik põles maha aastal 1745, ent benediktlased ehitasid aastal 1766 selle asemele uue hoone. Ka teine kirik põles maha ja nii ehitas aastal 1825 sealse kihelkonna vaimulik Celestinas Soroka mäe peale praeguse klassitsistliku kirikuhoone. Novembriülestõusu järel konfiskeeriti benediktlastelt sealsed valdused. Tsaariajal oli asula venekeelne nimekuju Пивощуны või Пiошуны, ühtlasi oli sellel alevi staatus. Aastal 1898 oli seal 100 elanikku. Aastail 1909–1927 oli seal õpetajaks Alfonsas Petrulis. Koolimaja Kalmistu Kabel Kirik [1] "PIVAŠIŪNŲ Švč. MERGELĖS MARIJOS ĖMIMO Į DANGŲ BAŽNYČIA ir buvusi Senųjų Trakų benediktinų rezidencija". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. september 2018. Vaadatud 29. augustil 2018. Пiошуны. Географическо-статистический словарь Российской империи, T. 4 (Павастерортъ — Сятра-Касы). СПб, 1868, 125 psl Küla portaalis vietoves.Lt
Eesti Maadlus-, Poksi- ja Tõsteliit

Eesti Maadlus(e)-, Poksi- ja Tõsteliit oli 1933-1940 tegutsenud spordiliit. Liit asutati 10. aprillil 1933. Enne liidu asutamist koordineeris Eesti raskejõustikku Eesti Kerge-, Raske- ja Veespordi Liit. Liidu õigusjärglane tõstmises on Eesti Tõsteliit. Eesti sport läbi aegade. Tallinn: Inreko Press, 1996. Lk 190 http://www.tosteliit.ee/Ajalugu (vaadatud 29.08.2018)
Raju (selts)

Elva Spordiselts Raju oli spordiselts, mis tegutses aastatel 1934–1940 Elvas. Spordiselts Raju oli Elva haridusseltsi spordiosakonna otsene järglane. Selts asutati 19. juulil 1934. Asutamiskoosolekust 20. augustil 1934 võttis osa rohkem kui 30 inimest. Koosolekul valiti seltsi esimeheks Edgar Moont, abiesimeheks Willihard Laur, sekretäriks (kirjatoimetajaks) Juhan Sutt, laekuriks Konstantin Must ja majaisaks Endel Andreson. Seltsi liikmemaksuks tavaliikmetele kehtestati 80 senti ning toetajaliikmetele 2 krooni. Selts korraldas jalg- ja võrkpallivõistlusi ning ujumisvõistlusi Verevi järvel. Mitmed Raju liikmed saavutasid ujumises Eesti rekordeid. Spordiseltsi Raju viiendat sünnipäeva tähistati 23. juulil 1939 ujumisvõistlustega Verevi järve basseinis. Viie tegutsemisaasta ajal oli lisaks Edgar Moontile seltsi tegevust juhtinud ka Jaan Põldsam (töötas politseikomissarina), kes oli seltsi esimees Raju 5. sünnipäeva ajal. Eesti sport läbi aegade. Tallinn: Inreko Press, 1996. Lk 190 ""Raju" – Elva uus spordiselts". Elva Tulevik. 25.08.1934. Vaadatud 26.07.2019. "Elva Raju 5. aastapäev". Esmaspäev: piltidega nädalleht. 22.07.1939. Vaadatud 26.07.2019. "Elva asutati spordiselts". Postimees (1886-1944). 18.08.1934. Vaadatud 26.07.2019. "Elva ujumisspordi tähispäev. Spordiselts "Raju" 5-aastane". Postimees (1886-1944). 22.07.1939. Vaadatud 26.07.1939. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |Kasutatud= (juhend) Foto: Elva spordiseltsi "Raju" juhatus 1939. aastal
Noorte Spordiliit

Noorte Spordiliit oli aastatel 1936–1940 tegutsenud spordiliit. Liidu juhataja oli Gustav Kalkun. Liit asutati 1. juunil 1936. Eesti sport läbi aegade. Tallinn: Inreko Press, 1996. Lk 190 https://web.archive.org/web/20180829073942/http://www2.kirmus.ee/biblioserver/index2.php?browse_mode_to=biblioscript&print_browse_mode=table&order_by_to=author&if_desc=+&start_at=0&items_in_list=17&doctype=all&search_how=simple&index_from=all&kid=413102&year= (vaadatud 29.08.2018)
Punia

Punia on küla (endine alev ja linn) Leedus Alytuse rajoonis, Punia valla halduskeskus. Küla asub Nemunase kaldal Nemunase loogete regionaalpargis. Punias on kool, kultuurimaja, postkontor ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sealne aastal 1863 valminud katoliku kirik, linnamägi ja Novembriülestõusu mälestuseks ehitatud kabel. Küla lähistel paikneb looduskaitsealune Punia männik, kus kasvavad ka 40 m kõrgune kuusk ning üks kõrgemaid Leedu mände, mille kõrgus on 42 m ja ümbermõõt 220 cm. Seal asub aastal 1992 loodud 426 hektari suurune Pivašiūnai geomorfoloogiline kaitseala. Lisaks asub seal aastal 1960 rajatud 18,5 km² suurune Punia maastikukaitseala. Sealne linnamägi võeti kasutusel esimesel aastatuhandel. Selle pindala on 155x85 meetrit, kõrgus 36-44 meetrit. Aastal 1382 põletasid ristisõdijad linnamäel asunud puidust linnuse maha, ent aastaks 1387 oli see taastatud. Hiljem kujunes sealsest linnusest kohalik mõis, mille hoonete juurde XVII sajandil ehitati sild. Linnus oli kasutusel aastani 1938. Ühe teooria kohaselt on Punia linnus sama, mis Pilėnai linnus, mida Marburgi Wigandi kroonika kohaselt aastal 1336 ründasid 200 ristirüütlit ja 6000 sõdurit. Kui kaitsjate juht Margiris nägi, et võiduks lootust pole, lasi ta linnuse põlema süüdata. Tules hävisid kõik kaitsjad ja kogu nende vara. Küla on esimest korda mainitud aastal 1382. Alevi staatuse sai see aastaks 1387. Aastal 1425 püstitati sinna esimene kirik. Aastal 1503 sai Punia Magdeburgi õigused, olles niiviisi 14 vanima Leedu linna seas. XVI sajandi keskpaigas põles sealne linnus maha, ent sajandi lõpuks oli see taastatud. Toona kujundati linnuse hoonetest sealse mõisa hoonetekompleks. XVII sajand mõjus Puniale laastavalt ja Põhjasõjas põletati see peaaegu täielikult maha. XVIII sajandi alguses valmis siiski linna raekoda. Seejärel kaotas asula linnaõigused ja kujunes taas aleviks. XIX sajandi alguses oli Punia väike alev, kuhu asusid elama juudid. Aastail 1848, 1857 ja 1903 alev põles. Aastal 1898 oli seal umbkaudu 1000 elanikku. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Пуне. Seal peeti kolm korda aastas laata. XX sajandi alguses kaotas Punia alevi staatuse. Teise maailmasõja järel tegutsesid Punia ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks. Punia Vaade linnamäelt Nemunasele Kirik [1] T. Baranauskas. Pilėnai: žygdarbis ir mįslė Gitana Kazimieraitienė. Legendos pasakoja: Lietuvos geografiniai objektai. Kaunas: Šviesa, 2008, 24 lk. ISBN 5-430-04769-4. Пуне. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Т. 25А (50) : Простатит — Работный дом. С.-Петербургъ, 1898., 784 psl. Punia. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVIII (Perk-Pra). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010 Küla Poola geograafilises sõnastikus Küla portaalis vietoves.Lt
Piibe Tammemäe

Piibe Tammemäe (sündinud 17. jaanuaril 1990) on eesti orienteeruja, õpetaja ja treener. Õppis Hagudi Põhikoolis. 2008. aastal lõpetas Tallinna Nõmme Gümnaasiumi. 2012. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli kehalise kasvatuse ja spordi eriala. Aastatel 2012–2019 töötas ta Kajamaa Põhikoolis kehalise kasvatuse õpetajana. 2019.aasta sügisest töötab Audentese erakoolis ja tegutseb orienteerumistreenerina Audentese Spordiklubis. 2007. aastal tuli ta OK Orvand/NewBalance võistkonnas Jüriööjooksu võitjaks. 2008. ja 2009. aastal osales ta orienteerumisjooksu juunioride maailmameistrivõistlustel. Aastatel 2009–2018 on ta Eesti meistrivõistlustelt orienteerumises erinevatel orienteerumisaladel võitnud 1 kulla (2009. aastal suusaorienteerumise sprindis), 6 hõbedat ja 13 pronksi. 2017. aasta rogaini maailmameistrivõistlustel Lätis Razna rahvuspargis sai ta koos Eleri Hirvega naiskondade arvestuses 4. koha. 2018. aasta rogaini Euroopa meistrivõistlustel Ukrainas Karpaatide mäestikus tuli ta naiskondade arvestuses koos Eleri Hirvega Euroopa meistriks. 2019. aasta rogaini MM-il Hispaanias Püreneede mäestikus võitis ta koos Eleri Hirvega naiskondade arvestuses hõbeda. Rogaini Euroopa meistrivõistlustel 2020 Lätis Tukumsi lähedal ja 2021 Eestis Otepääl võitis ta naiskondade arvestuses kulla koos Hannula-Katrin Pandisega. Rogaini MM-idel 2022. aastal Tšehhis Paprsekis ja 2023. aastal USA-s Sierra Nevada mäestikus võitis ta koos Reeda Tuula-Fjodoroviga naiskondade arvestuses hõbeda. 2015. ja 2016. aastal võitis ta Eesti meistrivõistlustel aerutamises meremaratoni distantsil kahesüstal koos Mariann Sulega naiskondade arvestuses hõbeda. 2009 Juuru valla spordipreemia Tema vennad Timmo ja Lauri Tammemäe on samuti orienteerujad. "Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuli 2018. Vaadatud 29. augustil 2018. "Tartu Ülikooli lõpetanute nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 29. augustil 2018. Jonatan Karjus. Õpetaja Piibe Tammemäe elab orienteerumisele. Õpetajate Leht, 23.02.2018 Eesti spordiregister World of O. Athlete profile: Piibe Tammemäe Piibe Tammemäe sporditulemused Tunnustamine endises Juuru vallas
Jagersfontein

Jagersfontein on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Xhariepi ringkonnas Kopanongi vallas. Jagersfontein asutati farmina 1852. aastal. 1870. aastal leiti piirkonnas teemante ja algas nende kaevandamine. Linnaõigused sai Jagersfontein 1871. aastal. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Jagersfonteini elanikest mustanahalisi aafriklasi 80,9%, värvilisi 12,5%, valgeid 5,6%, India või Aasia päritolu inimesi 0,5% ja teisi 0,5%. Sotho keelt pidas emakeeleks 51,8% inimesi, afrikaani keelt 25,3%, koosa keelt 11,2%, tsvana keelt 6,5% ja teisi keeli 5,2%., Jagersfontein SA Places https://census2011.adrianfrith.com/place/461008 https://census2011.adrianfrith.com/place/461009
Alovė

Alovė on küla (endine alev) Leedus Alytuse rajoonis, Alovė valla halduskeskus. Küla asub 76 ha suuruse samanimelise järve kaldal. Alovės on põhikool, postkontor ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on sealne 1802. aastal valminud katoliku kirik. Alovėsse rajati XV sajandil linnus ja mõis, mis kuulus alguses Leedu suurvürstidele, ent läks 1690. aastal Ogińskite valdusse. 1697. aastal rajati sinna esimene kirik, 1866. aastal avati kool. Tsaariajal kandis sealne alev nime Олава, aastail 1869–1914 kandis see Aleksandrava nime. Nõukogude perioodil sai Alovėst kohaliku kolhoosi keskasula. 1970. aastal ühendati alev Raudonoji Alovė nime kandva külaga ühiseks Alovė külaks. Kalmistu Alovė järv Kirik [1] Küla portaalis vietoves.Lt
Department for Exiting the European Union

Department for Exiting the European Union (DExEU) on Suurbritannia valitsusasutus, mis vastutab läbirääkimiste eest seoses Suurbritannia otsusega lahkuda Euroopa Liidust, ja Suurbritannia ja Euroopa Liidu tulevase suhte eest. Ministeerium moodustati Suurbritannia peaministri Theresa May poolt 2016. aasta juulis, pärast referendumit, kas lahkuda või jääda Euroopa Liitu. Pikemalt artiklis: Brexit
Nemunaitis

Nemunaitis on alev (endine linn) Leedus Alytuse rajoonis, Nemunaitise valla halduskeskus. Alev asub Nemunase jõe kaldal. Nemunaitises on põhikool, postkontor ja raamatukogu. Alevi lähistel asub Nemunaitise paljand. Vaatamisväärsusteks on linnamägi ja sealne aastal 1904 valminud katoliku kirik. Sealne linnamägi on 50 meetri kõrgune, selle pindala on 12x5 meetrit. Linnamägi oli kasutusel XIV sajandil. Kirjalikes allikates on sealset linnust ja asulat esmamainitud 1384. aastal, 1387. aastal sai sealsest külast alev. Algselt oli alev metsatööliste asulaks. Aastal 1549 andis Zygmunt II August alevi Barbara Radziwillile. Aastal 1792 sai Nemunaitis linnaõigused. Neid kinnitasid algselt ka Vene võimud, kuid XIX sajandi keskpaigas muudeti linn taas aleviks. XIX sajandil kujunes Nemunaitis kuurordiks, kuna selle juurest avastati mineraalveeallikad. Asula venekeelne nimekuju oli tsaariajal Нѣмонайце või Немонайце. Aastal 1886 oli seal 692 elanikku, neist 415 olid juudid. Nõukogude perioodil oli alev kohaliku kolhoosi keskasulaks, seal tegutses ka rajooni pioneerilaager. Koolimaja Kirik Nemunaitis linnulennult [1] Lietuvos valdovai (XIII–XVIII a.). Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, Vilnius, 2004. 123 lk. Нѣмонайце. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 3 (Лаарсъ — Оятъ). СПб, 1867, 573 lk. Alev Poola geograafilises sõnastikus Alev portaalis vietoves.Lt
Kudrovo

Kudrovo (soome keeles Väärämäki) on linn Venemaal Leningradi oblastis Vsevoložski rajoonis. Piirneb läänes Peterburiga. 1885 ja 1893 on Kudrovo kohal kaartidel Kossaja Gora mõis (Косая Гора). 1926 moodustati Kudrovo kommuun ja selle põhjal 1928. aastal Kudrovo kolhoos. 2002. aastal elas Kudrovo külas 85 inimest. Tänapäeva linna hakati rajama 2006. aastal. Linnas on 10- kuni 27-korruselised kortermajad. Mais 2017 oli linna registreeritud elanike arv 16 700. Kudrovo küla sai linnaõigused 28. juunil 2018. 2021. aasta alguses oli linnas 49 079 elanikku. 2025. aastal on plaanis avada Peterburi metroo Kudrovo metroojaam. 26. augustil 2018 avati Kudrovos purskkaev, mis on Tartus asuva Suudlevate tudengite purskkaevu peaaegu täpne koopia. Skulptor Mati Karmini või Tartu linna luba selleks ei olnud. http://lingvarium.org/russia/BD/02c_Leningradskaja_obl_new.xls http://47news.ru/articles/121229/ "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 26. august 2018. Vaadatud 29. augustil 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. mai 2021. Vaadatud 21. juulil 2021.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Vene linn varastas Tartult «Suudlevad tudengid», Postimees, 5. september 2018 Foto Kudrovo purskkaevust Фонтан в Кудрово оказался плагиатом, kudrovolife.ru
Valter Martma

Valter Martma (kuni 1936 Valter Martinson; 4. märts 1891 Valguta vald, Tartumaa – 13. jaanuar 1943 NorilLag, Krasnojarski krai) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1931).
Gustav Knorring

Parun Gustav Johann Knorring (17/29. mai 1894 Tallinn – 17. detsember 1989 Buchholz) oli Eesti sõjaväelane (kolonel, 1937). Tema vanemad olid Adila mõisnik parun Gustav Knorring Kiltsi vanemast liinist (1866–1952) ja Konstanze von Schnell (1870–1919). 1924. aastal abiellus ta Senta Adleriga. Ta teenis Vabadussõjas Balti pataljonis ja rahuajal sõjaväe prokuratuuris, sõjaväe prokurör 1937–1939.
Vadstena klooster

Vadstena klooster (ka Vadstena Püha Birgitta klooster) on birgitiinide ordu klooster Rootsis Östergötlandi maakonnas Östergötlandi läänis Vadstena vallas Vadstena asulas. Klooster püstitati 14. sajandil. Klooster õnnistati sisse 1384. Keskajal oli see klooster teiste birgitiinide ordu kloostrite peaklooster. Klooster suleti 1595, ent 1935 see taasavati.
1867. aasta Pariisi maailmanäitus

1867. aasta Pariisi maailmanäitus (prantsuse keeles ametliku nimega Exposition Universelle de 1867) oli 1867. aastal Pariisis toimunud maailmanäitus. Näitusel oli näha 50 226 väljapanekut, millest 15 055 olid Prantsusmaalt või selle kolooniatest. Näitust külastas üle 9 miljoni inimese. Näitusel oli esindatud ka asju Eesti alalt, seejuures saadi kaks kuldauraha: üks Sindi kalevivabriku toodangu eest ja teine Tori hobusekasvanduse täkk Vapsikase eest. Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 140
Linda ait

Linda ait oli laevasõiduseltsile Linda kuulunud hoone (ait),[viide?] mis asus Tallinnas Maneeži tänaval. Hoone valmis 1892. aastal. Hoone on ajalukku läinud eeskätt sellega, et noorpõlves treenisid seal Gustav Boesbergi juhendamisel teiste seas ka raskejõustiklased Aleksander Aberg, Georg Hackenschmidt ja Georg Lurich. Eesti sport läbi aegade. Tallinn: Inreko Press, 1996. Lk 191.
Loodealad

Loodealad on 1. järgu haldusüksus (ala) Kanada loodeosas, piirneb läänes Yukoniga, idas Nunavutiga. Loodealade ametlikeks keelteks on lisaks inglise ja prantsuse keelele ka dene, krii, dogribi keele Karujärve murre, gvitšini, inuktituti keel, inuvialuktuni murre, innuinaqtuni murre ja sleivi keel. Canada 2021 Census Loodealade valitsuse koduleht
Olümpia (spordiselts)

Olümpia oli Tallinnas tegutsenud spordiselts. Seltsi asutas 1913 Artur Kukk. Seltsil oli oma jalgpallimeeskond. Seltsi jalgpalliväljak asus Tornide väljakul. Väljak oli valminud 1915. Lembit Koik. "100 aastat Eesti raskejõustikku (1888–1988)". Tallinn, Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1996, lk 119 Eesti sport läbi aegade. Tallinn: Inreko Press, 1996. Lk 191
Brüsseli maailmanäitus

Brüsseli maailmanäitus on toimunud mitu korda: 1897. aasta Brüsseli maailmanäitus 1910. aasta Brüsseli maailmanäitus 1935. aasta Brüsseli maailmanäitus 1958. aasta Brüsseli maailmanäitus
Pariisi maailmanäitus

Pariisi maailmanäitus on toimunud mitu korda: 1855. aasta Pariisi maailmanäitus 1867. aasta Pariisi maailmanäitus 1878. aasta Pariisi maailmanäitus 1889. aasta Pariisi maailmanäitus 1900. aasta Pariisi maailmanäitus 1925. aasta Pariisi maailmanäitus 1937. aasta Pariisi maailmanäitus
Karl Johan Pechter

Karl Johan Pechter (sündinud 2. märtsil 1996 Tartus) on Eesti jalgpallur, kes mängib väravavahina Eesti Meistriliiga klubis JK Tammeka. Ta on mänginud klubides JK Tammeka, JK Tammeka II ja JK Luunja.
Valse triste

"Valse triste" ('Kurb valss'; Op. 44) on 1903-1904 valminud Soome helilooja Jean Sibeliuse orkestripala; helilooja üks tuntumaid teoseid. Selle loo kirjutas Sibelius algselt oma sugulase Arvid Järnefelti näidendi "Kuolema" (1903) jaoks. Lugu sai tuntuks aga hiljem eraldi loona ja selle esmaettekanne oli 25. aprillil 1904 Helsingis.
Eduard Artna

Eduard Artna (kuni 1936 Bergmann; 17. juuni 1905 Tartumaa – 16. detsember 1975 Hamilton, Ontario, Kanada) oli Eesti sõjaväelane (vanemallohvitser) ja laskesportlane ning Kanada laskesportlane. Lõpetas 1928. aastal allohvitseride kooli, seal õppides hakkas ka harrastama laskmist. Tuli 1938. aastal vabapüssist 3 × 40 lasku 300 m pealt Üleajateenijate Laskespordi Keskühingu meeskonnas Eesti meistriks. Teenis Ratsarügemendis Tartus. Põgenes 1944. aastal Rootsi, 1949. aastal läks elama Kanadasse. Tuli 1951. aastal sõjapüssiharjutuses Kanada meistriks. Asutas 1951. aastal Hamiltoni Eesti Seltsi Laskurklubi, oli USA ja Kanada eestlaste korrespondentslaskevõistluse algatajaid. Kuulus Toronto Eesti Püssi- ja Püstoliklubisse. Tema osalemist laskmise maailmameistrivõistlustel pole mõnes allikas kajastatud. Tema tütar oli Kanada ja USA tuumafüüsik Agda Artna-Cohen ja poeg on Kanada endine laskur Tõnu Artna. Biograafia ESBL-is "ISSF World Championships 1897-2005. Medallists" (PDF). Originaali arhiivikoopia (PDF) seisuga 24. august 2006. Vaadatud 24. augustil 2006. TLÜAR väliseesti isikud Biograafia ESBL-is Eduard Artna sporditulemused
Toonela luik

"Toonela luik" (rootsi keeles "Tuonelas svan", soome keeles "Tuonelan joutsen") on 1895 valminud Soome helilooja Jean Sibeliuse sümfooniline poeem. See lugu on üks neljast loost Sibeliuse teoses "Lemminkäinen". Lugu YouTube'is
Metsaherilane

Metsaherilane (Dolichovespula) on perekond ühisherilasi voltherilaste sugukonnast. Dolichovespula adulterina Dolichovespula media – suur-metsaherilane Dolichovespula norwegica – norra-metsaherilane Dolichovespula omissa Dolichovespula saxonica – saksi-metsaherilane Dolichovespula sylvestris – päris-metsaherilane