laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tauragnai

Tauragnai on alev Leedus Utena rajoonis, Tauragnai valla halduskeskus. Alev asub Tauragnase ja Labė järvede vahel. Tauragnais on põhikool, postkontor ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on koduloomuuseum ja kaks lohukivi. Alevist idas asuvad Tauragnai ja Taurapilise linnamäed jäävad Aukštaitija rahvusparki. Alevile on nime andnud Tauragnai järv. Järve nimi tuleneb omakorda sõnadest tauras, mis tähendab tarvast, ja ragas, mis tähendab sarve. Alevi juures asub Tauragnai linnamägi. Selle kõrgus on 12 m, pindala 16×10 meetrit. Linnusena oli kasutusel pikliku künka keskmine osa. Linnamägi oli kasutusel esimese aastatuhande algusest teise aastatuhande alguseni, sellest edelas asub 0,5 ha suurune asulakoht. Linnamäest kirdes asuvad Tauragnai muinaskalmed. Aastal 1970 tehti seal arheoloogilised uuringud. Legendide kohaselt olevat Tauragnai asutanud vürst Rigimantas. Kirjalikes allikates on Tauragnaid esmamainitud aastal 1373. Toona oli tegemist Taurapilise linnamäega, kus asus Tauragnai linnus. Liivi ordu väed põletasid selle aastal 1433 maha. Thovraxe nimelist paika on küll mainitud Mindaugase poole üle läinud seelide valduste nimekirjas, kuid selle näol oli tõenäolisemalt tegemist Anykščiai rajoonis asuva Lašiniai linnamäega. Aastal 1387 andis Jogaila Tauragnai linnuse ja ümbritsevad maad Vilniuse piiskoppide käsutusse. Esimesed teated Tauragnais asuvast kirikust pärinevad aastast 1498. Alev ja selle ümbruskond jäid piiskoppide valdusse aastani 1797. XV sajandil tekkis Tauragnai asukohta alev. Aastal 1792 pärinevad esimesed teated sealsest mõisast, mille ehitisteks olid pruulikoda, viinaköök ja neli kõrtsi. XIX sajandi keskpaigas oli Tauragnai mõisa omanikuks jaanuariülestõusus osalenud Puslovskis. Mihhail Muravjovi eestvedamisel küüditati suurem osa ülestõusuga seotud inimestest Siberisse, nende asemele asustati aga venelasi. Tsaariajal oli Tauragnai venekeelne nimekuju Таврогины. Aastal 1874 valmis uus katoliku kirik. Aastal 1893 alev põles. Aastail 1919–1920 oli Tauragnai mõnda aega Poola vägede käes. Aastal 1944 põles alev taas, tules hävis ka kirik. Sõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad, kokku varjas end metsades ligi 120 inimest. Aastal 1959 rajati alevisse kultuuimaja, mille ruumidesse aastal 1971 rajati Teofilis Tilvytise muuseum, mis aga sajandi lõpus kujunes koduloomuuseumiks. Kihelkonna rahvas kogunes jumalateenistusteks kas pastoraadi majja või kalmistul asuvasse kabelisse, kuni aastal 1969 valmis uus kirikuhoone. Vaade Tauragnaselt Tauragnaile Tauragnai Tauragnai keskuse tänavavaade Kabel Tauragnai kalmistul Tauragnai kirik 2011 m. surašymas Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. 342 lk., – Vilnius: Mokslas, 1981. Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. kd. 2 lk. 167 (Nr. 749) Anykščių krašto vietovių žinynas Таврогины. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 32 (63) : Судоходные сборы — Таицы. С.-Петербургъ, 1901., 467 lk. "Tauragnų seniūnija". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. juuni 2022. Vaadatud 26. aprillil 2020. Poola Kuningriigi geograafiline leksikon Alev portaalis vietoves.Lt
Illuka

Illuka on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli küla Illuka valla halduskeskus. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Illukal 79 elanikku, neist eestlasi 65 (82,3%). Külas asub Illuka mõisakompleks, kus tegutseb tänapäeval Illuka Kool. Mõisa peahoone ja Illuka mõisa park on arvatud kultuurimälestisteks. Küla idaosa läbib Jõhvi–Vasknarva maantee ja küla lääneosa Estonia kaevandust teenindav raudteeharu. Küla kuulus Jõhvi kihelkonda. Illuka mõisa kõrvalhoone Mõisapark Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 22.02.2018. Statistika andmebaas
Vassili Demut-Malinovski

Vassili Ivanovitš Demut-Malinovski (vene Василий Иванович Демут-Малиновский; 13. märts (vkj 2. märts) 1778 Peterburi – 28. juuli (vkj 16. juuli) 1846 Peterburi) oli Venemaa skulptor ja õppejõud. Püha Andreas, Peterburi Kaasani katedraal Persephone röövimine, Peterburi Mäeinstituut Peastaabi hoone skulptuurigrupp (1828-1829) Peterburis koos Stepan Pimenoviga Vene Scaevola (1813), Riiklik Vene Muuseum Pronkspull Peterburis Vladimir Suure mälestusmärgi bareljeefid Kiievis Narva värava vägilaste figuurid Peterburis Barclay de Tolly hauamonument Barclay de Tolly kabelis Jõgevestel (1823) Barclay de Tolly monument Tartus (alustas 1846 Demut-Malinovski, lõpetas 1849 Štšedrin)
Anton Hamulecki

Anton Hamulecki (vene keeles Антон Маркович Гамулецкий Anton Markovitš Gamuletski; 1753 Poola –1850) oli Venemaa Keisririigi mustkunstnik. Hamulecki sündis Preisi armee oobersti perekonnas. 27-aastaselt sai ta tuttavaks okultist krahv Alessandro Cagliostroga, kes külastas 1780. aasta mais Varssavit. Cagliostro "maagilised seansid" avaldasid Hamuleckile suurt muljet. Kasutades oma teadmisi optikast, mehaanikast ja füüsikast hakkas Hamulecki tõsiselt tegelema erinevate illusionistlike leiutistega. Arendades edasi Cagliostro võtteid, lõi ta originaalseid illusiooniefekte. 1794. aastal sõitis Hamulecki Venemaale, kus töötas Riias ja Peterburis. 1808. aastal hülgas ta riigiteenistuse kolleegiumiregistraatori teenistusastmes. Juba olles auväärses eas avas ta laiemale publikule oma Mehaanikakabineti ja hiljem täiustatud sisustusega Võlumiste Templi ehk Härra Hamulecki Mehaanika-, Füüsika- ja Optikakabineti. Пономарев В. Т. "Тайны знаменитых фокусников". Lk 63. rulit.me A. Vadimov, M. Trivas. "Muistsetest maagidest tänapäeva illusionistideni". Tallinn: Eesti Raamat, 1971. Lk 186 Иван Кулибин, Антон Гамулецкий и другие дореволюционные фокусники России. homsk.com
Peter Kadhammar

Kjell Peter Kadhammar (18. juulil 1956 Säffles Värmlandi läänis) on Rootsi ajakirjanik ja kirjanik. Ta on nooruses olnud Rootsi Kommunistliku Partei häälekandja Gnistan kaastööline. Tema 2000. aastal auhinnatud kuueosaline uurimuslik reportaažisari ilmus Expressenis. Ta on aastaid töötanud Aftonbladetis reporteri ja kolumnistina. Ta on kirjutanud lähiajalooteemalisi raamatuid, mis muuhulgas käsitlevad konflikte Jugoslaavias, Hongkongis, Iraagis jms. "De sammansvurna". 1999 – "Vandeseltslased". Rootsi keelest tõlkinud Sirje Trei. Olion. Tallinn 2000. 144 lk. Teos räägib 1940. aastate lõpul Rootsist lähtunud luurevõrgust NSV Liidu poolt okupeeritud Balti riikides ja sellest, kuidas Nõukogude julgeolek nende kavatsused üle mängis. Raamat keskendub eestlase Evald Halliski saatusele. 2000 Suur ajakirjanikuauhind (Rootsi) 2007 Kuldsulg (Rootsi) "Då: Vänster – Nu: Mediehöjdare". 15. detsember 2011. Rootsi keeles.
Keskjooks (jalgratas)

Keskjooks on jalgratta väntasid ringi ajav võlli ja kuullaagrite süsteem. Keskjooksu võlli otste külge kinnituvad vändad. Kinnituseks kasutatakse kante, vanematel jalgratastel ka kiile. Esijooks Tagajooks
Hadjatš

Hadjatš (ukraina Гадяч, vene Гадяч) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Poltava oblastis, Hadjatši rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Hadjatš asub Poltavast umbes 97 km põhjaloodes. Hadjatši on esmamainitud 1533. aastal, linnaõigused sai 1643. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hadjatši elanikest ukrainlasi 94,45%, venelasi 4,69%, valgevenelasi 0,36%, armeenlasi 0,07% ja tatarlasi 0,07%. Гадяч Точка-на-Карте Національний склад міст Datatowel.in.ua
Heino Tiivel

Heino Kaljo Tiivel (15. märts 1922 Tõlliste vald Valgamaa – 28. august 1994 Tallinn) oli eesti arstiteadlane, kirurg ja onkoloog. Lõpetas aastal 1940 Valga Gümnaasiumi ja Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna 1949. Kaitses Meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi 1964 Leningradis NSVL MA Röntgenoloogia ja Radioloogia Keskinstituudis. Töötas Tartu Haavakliinikus 1949–1952, Tallinna Keskhaiglas 1957–1959, Kirgiisi NSV Onkoloogia ja Radioloogia TUI 1964–1968 ja Tartu Onkoloogia dispanseris 1968–1974. Valiti 1971 TÜ sünnitusabi ja günekoloogia kateedri onkoloogia dotsendiks (kuni 1974). Aastatel 1974–1993 Tallinna Vabariikliku Onkoloogia dispanseri peaarsti asetäitja ja konsultant. Uurimisvaldkonnad: kilpnäärme ja rinnanäärme kasvajad, nende metastaseerumine ja ravimeetodid. Tema isa oli koolijuht ja pedagoog Ainto Tiivel. Tema poeg on bioloog ja diplomaat Toomas Tiivel.
Cessna 150

Cessna 150 on USA Cessna Aircraft Company ülatiivaline, kahekohaline, metallkonstruktsiooniga õppelendudeks loodud ninatelikuga väikelennuk, esmalend 1957. aastal. Lennuki sarjana ehitamine algas 1958. aastal. Selle lennuki alusel loodi hiljem uuendatud lennuk Cessna 152. Kuna Cessna 150 on kütusekulult säästlik, konstruktsioonilt ja juhitavuselt lihtne, kasutatakse seda tänapäeval jätkuvalt kogu maailmas õppelennukina. Cessna 150 on täismetall-, poolmonokokk-konstruktsiooniga ühemootoriline väikelennuk. Selle lennuki tunneb ära kabiini iseloomulikult suure tagumise sfäärilise klaaspinna järgi. Tabelis on esitatud Cessna 150 tehnilised andmed. Cessna 150 ja 152 -le lisati tiiva aerodünaamikat parandavad metallribad. Federal Aviation Administrationi 1977. aasta uuringus „Analysis of Selected General Aviation Stall-Spin Accidents“ tuvastati, et Cessna 150 on uuritud lennukite hulgas varisemiste ja pööriste tüüpi õnnetustes neljandal kohal. Seetõttu tehti põhjalik analüüs, et välja selgitada, kuidas seda probleemi lahendada. Edaspidi lisati mudelitele Cessna 150 ja 152 tiiva tüveosale metallribad. Täpse suurusega metallribad kinnitusid mõlema tiivapoole esiservale ettenähtud kohas. Selle tulemusena vähenes lennuki tahtmatu pöörisesse sattumise tõenäosus. Cessna 150 kolbmootor on 4-silindriline õhkjahutusega 100 hobujõuline Continental O-200 ridamootor. Lennukit on testitud võimsama mootoriga Lycoming O-320-E-2D, mis arendab 150 hobujõudu. M.Woch, J.Tomaszewska, G.Kamin, K. Kos, T. Zienkiewicz, M. Michalski, M. Zielja. (2019). Analysis of the Operation Process of a Training Aircraft-Cessna 150, EDP Sciences, volume 292, 01009, https://doi.org/10.1051/matecconf/201929201009 Mackenzie, S. B. (1982). Stalling Aerodynamics of the Cessna Models 150 and 152 Series Aircraft. Google Patents. Erb, R. M. & Fernand, J. M. (1996). Cessna 150/Lycoming O-320-E2D Limited Performance Evaluation. AIR FORCE ACADEMY COLORADO SPRINGS CO DEPT OF AERONAUTICS
Ülemjooks (tarkvara)

Ülemjooks on avatud lähtekoodiga tarkvaraarenduse protsessis koodikogum, mis on fookuses olevast projektist algelisem või üldisem ning mida fookuses olev projekt kasutab. Ülemjooksul ehk ülesvoolu paiknevad projektid on sellised, mis on fookuses oleva projekti jaoks koodi lähteallikad ning ülemjooksus tehtud uuendused võetakse tavaliselt kasutusele ka alamjooksu ehk allavoolu paiknevates projektides. Avatud lähtekoodiga tarkvaraarenduse heaks tavaks on ülemjooksu projektides leitud puudusi ning allavoolu-projektides tehtud parandusi teatada ülesvoolu paiknevatesse projektidesse, seda alamjooksul paiknevate projektide endi huvides. Lähtekood Vaba tarkvara Versioonihaldus
Rheinisch-Bergischer Kreis

Rheinisch-Bergische Kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa Kölni-Bonni piirkonnas. Bergisches Landi ala kuulus Bergi krahvkonnale enamuse keskajast ja andis seega kreisile oma nime. 1816. aastal pärast kogu Reinimaa minemist Preisimaa alla loodi praeguse kreisi alal Wipperfürthi, Mülheimi, Lennepi, Opladeni ja Solingeni kreisid. 1819. aastal liideti Opladen ja Solingen suuremaks Solingeni kreisiks. 1929. aastal loodi uus Rhein-Wupperi kreis, kui mitu valda liideti Wuppertali, Remscheidi ja Solingeni linnadega. 1932. aastal liideti juurde Mülheimi ja Wipperfürthi kreisid, moodustati vana Rheinisch-Bergische Kreis. Lõpuks 1975. aastal liideti enamus Rhein-Wupperi ja Rheinisch-Bergischi kreisi aladest, moodustati praegune kreis. Kreis moodustab Bergisches Landi lääneosa, kus Sauerlandi kõrgustik laskub Reini orgu. Linnad Bergisch Gladbach Burscheid Leichlingen Overath Rösrath Wermelskirchen Vallad Kürten Odenthal https://www.landesdatenbank.nrw.de/ldbnrw/online;jsessionid=FBC481AAC50656B8CA9E933111BC242A.ldb2?sequenz=tabelleErgebnis&selectionname=12411-31iz https://www.destatis.de/DE/Themen/Laender-Regionen/Regionales/Gemeindeverzeichnis/Administrativ/04-kreise.html
Viljandi KEK-i Kammerkoor

Viljandi KEK-i Kammerkoor oli Viljandis aastatel 1983–2000 tegutsenud kammerkoor. 1983. aasta novembris asutas Riina Trumm Viljandi Noortekoori, olles ka ise koori esimene dirigent. Koori esimene kontsert toimus 1984. aasta kevadel. Nelja aasta pärast hakkas koor kandma Viljandi KEK-i Kammerkoori nime, sest kolhooside ehituskontor võttis koori oma tiiva ja toetuse alla. Taasiseseisvunud Eestis oli koori nimi lihtsalt Viljandi Kammerkoor. 2000. aastal asutas Toomas Voll koori baasil uue koori – Viljandimaa Kammerkoori –, mis tinglikult peab Riina Trummi koori oma eelkäijaks, kuid on siiski uus kollektiiv. Riina Trummi kõrval tegutses 1980. ja 1990. aastatel teise dirigendina Peeter Konovalov. Veel on koori dirigendina tegutsenud nt Anu Haamer. Koori algusaastatel oli kontsertmeister pianist Tõnu Kallaste. Organistina on kooriga koostööd teinud Ülle Noormägi. Koos Viljandi Linnakapelliga osalesid noortekoori lauljad ühel Valga koorifestivalil. Koos kantriansambliga Pääsupojad esitati muu hulgas menukat kantrikava. Viljandi Kammerkoor Viljandimaa Kammerkoor Jõgi, Aime. Riina Trummi loodud koor tuleb kokku. Sakala, 7. november 2003. Jõgi, Aime. Koorilauljad saavad kokku südame kutsel. Sakala, 8. november 2003.
Lepapilvik

Lepapilvik (Russula alnetorum) on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv seen. Lepapilvikul on violetne kübar ja valged eoslehekesed. Kübar on enamasti 2,5-4 cm lai. Seenejalg on 3–5 cm pikk. Lepapilvik andmebaasis eElurikkus
Vasalemma sild

Vasalemma sild on raudbetoonist kaarsild üle Vasalemma jõe. Keila–Haapsalu maantee 15. kilomeetril asus 1958. aastal ehitatud Vasalemma jõe betoonsild. Kuna see ei vastanud liiklusohutusnõuetele, ehitati selle asemele 2019. aastal uus raudbetoonist kaarsild, mille pikkus on 38 ja laius 11 meetrit. Lubatud sõidukiirus on sillal 50 km/h ja keskmine liiklussagedus 4200 sõidukit ööpäevas.
Recklinghauseni kreis

Recklinghauseni kreis [ʁɛklɪŋˈhaʊzən] on omavalitsus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa keskosas. Peale Hannoveri regiooni on Recklingshauseni kreis rahvaarvult suurim mittelinnaline ringkond Saksamaal. Keskajal oli tänapäeva Recklinghausenit ümbritsev ala tuntud kui Vest Recklinghausen, territoorium kuulus Kölni kuurvürstkonnale. Aastatel 1446-1576 oli see ala renditud Gemeni isandkonnale (nüüd Borkeni linna osa) ja Schaumburg-Lippele. 1811. aastal liideti territoorium Bergi suurhertsogkonnaga ja 1815. aastal sai sellest Preisimaa Vestfaali provintsi osa. Kreis loodi 1816. aastal. Pärast mitut muudatust omandas see tänased piirid, viimane muudatus toimus 1975–76. See on ka üks vanemaid kreise Saksamaal. Recklinghauseni kreis asub Ruhrimaa põhjaosas, Ruhrimaa linnalised osad lõunas ja maapiirkond Münsterland põhjas. Lippe jõgi voolab läbi kreisi. Castrop-Rauxel Datteln Dorsten Gladbeck Haltern am See Herten Marl Oer-Erkenschwick Recklinghausen Waltrop Wodzisławi maakond, Poola Södermanland, Rootsi https://www.landesdatenbank.nrw.de/ldbnrw/online;jsessionid=FBC481AAC50656B8CA9E933111BC242A.ldb2?sequenz=tabelleErgebnis&selectionname=12411-31iz https://www.destatis.de/DE/Themen/Laender-Regionen/Regionales/Gemeindeverzeichnis/Administrativ/04-kreise.html
Aarne Ahi

Aarne Ahi (sündinud 11. septembril 1943 Tartus) on eesti animaator ja animafilmirežissöör. Aarne Ahi lapsepõlv möödus Otepääl. Kooliteed alustas ta Antsla internaatkoolis, kuid Tallinna kolinult alustas uuesti esimesest klassist. 1963. aastal lõpetas ta Tallinna 20. Keskkooli. Pärast kooli töötas Ahi Tallinnfilmi valgustajana ja sai kohapeal vajaliku väljaõppe. Järgnes kolm aastat sõjaväeteenistust. 1967. aastast töötas ta Tallinnfilmi nukufilmi osakonnas nukujuhina. Tema põhiline mentor ja õpetaja oli Heino Pars. 1975. aastal sai ta Tallinnfilmi nukufilmi koondisse režissööriks. Iseseisvat režissööritööd alustas ta filmiga “Lapsehoidjad”, mille stsenaariumi kirjutas ta ise Heljo Mändi luuletuse põhjal. Enda filmidest meenub talle eriliselt “Magus planeet”, kus võtete käigus tuli minna prügimäele. Nähtu oli kole, kuid vapustav, näiteks sealsed elanikud ja sorteerijad. Eesti taasiseseisvumise aegu töötas Ahi endiselt Nukufilmis[viide?], kuid hakkas dekoraatorina tööd tegema ka Soome filmides.[viide?] Ta on osalenud üle 150 filmi[viide?] tegemisel ja teinud ise kümmekond filmi[viide?]. Aarne Ahi ema Laine suri 1950. aasta alguses.[viide?] Isa Nikolai oli Saksa sõjaväes ning põgenik elu lõpuni. Tal on ka kaks aastat vanem õde Tuuli. Aarne Ahi on abielus, neil on tütred Annely, kes mängis lapsena ka Elbert Tuganovi filmis "Õed", ja Killu. Anima tsoon: Kalju Kivi, Kaarel Kurismaa, Aarne Ahi “Etüüde eesti multifilmidest ja nende loojatest” Sergei Assenin, Tallinn “Perioodika” 1986 https://www.efis.ee/et/inimesed/id/48/filmograafia
Kauksi (Alutaguse)

Kauksi on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Iisaku valda. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 42 inimest, neist 40 (95,2%) olid eestlased. 2000. a. rahvaloenduse andmeil oli külas 61 elanikku. Kauksi kohal algab liivane supelrand, mis peaaegu katkematu ribana ulatub Vasknarvani. Kauksis asub looduskeskus ja RMK teabepunkt. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 22.02.2018. Statistikaameti andmebaas http://www.eestigiid.ee/?CatID=275&ItemID=727 http://www.pohjarannik.ee/modules.php?name=News&file=article&sid=6691[alaline kõdulink] "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. august 2014. Vaadatud 5. märtsil 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Paderborni kreis

Paderborni kreis [paːdɐˈbɔʁn] on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa idaosas. Paderborn oli Paderborni piiskopkonna osa kuni selle Preisimaaga liitmiseni 1802. aastal. Pärast Napoleoni sõdasid, kui Preisimaa lõi Vestfaali provintsi, asutas see ka viis kreisi – Brakel, Büren, Höxter, Paderborn ja Warburg –, mis laias laastus katavad endise riigi ala.. 1975. aastal ühendati Paderborni ja Büreni kreis praeguseks Paderborni kreisiks. Samal ajal liideti kreisi linnad ja vallad tänapäevase 10 linna ja valla moodustamiseks. See on maakreis linnaliste valdadega. Paderborni kreis asub Teutoburgi metsa läänenõlval, Eggegebirgest läänes. Kõrgeim punkt on Totenkopfi küljel (498 m) kreisi piiri ääres Bleiwäsche (Bad Wünnenberg) lähedal, madalaim on Delbrücki lähedal (77 m). Kreisi peamine jõgi on Lippe, mille lähe on Bad Lippspringes. Linnad Bad Lippspringe Bad Wünnenberg Büren Delbrück Lichtenau Paderborn Salzkotten Vallad Altenbeken Borchen Hövelhof https://www.landesdatenbank.nrw.de/ldbnrw/online;jsessionid=FBC481AAC50656B8CA9E933111BC242A.ldb2?sequenz=tabelleErgebnis&selectionname=12411-31iz https://www.destatis.de/DE/Themen/Laender-Regionen/Regionales/Gemeindeverzeichnis/Administrativ/04-kreise.html
Ukraina Riiklik Kosmoseagentuur

Ukraina Riiklik Kosmoseagentuur (ukraina keeles Державне космічне агентство України) on Ukraina riigiasutus, mille ülesanne on kosmosega seotud projektide arendamine. Призначено нового голову Космічного агентства України - Lb.ua, 24.02.2021
Olpe kreis

Olpe kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa kaguosas. Kreis loodi 1817. aastal kui Bilsteiner Kreis, 1819. aastal sai keskuseks Olpe. Kreiside reorganiseerimisega 1969. aastal ühendati kreisi mitu valda linnadeks, kuid kreisi ennast muudeti vähe, ja ka teise reorganiseerimisega 1974. aastal jäi see peaaegu samadesse piiridesse kui 1817. aastal. Geograafiliselt katab see Sauerlandi mägede edelaosa, mis teeb kreisi metsarikkaks. Peamine kreisi läbiv jõgi on Lenne. Kreisschützenbund Olpe teostab Kreisschützenfesti. Linnad Attendorn Drolshagen Lennestadt Olpe Vallad Finnentrop Kirchhundem Wenden https://www.landesdatenbank.nrw.de/ldbnrw/online;jsessionid=FBC481AAC50656B8CA9E933111BC242A.ldb2?sequenz=tabelleErgebnis&selectionname=12411-31iz
Preambul

Preambul on sissejuhatav selgitus, mis esineb sageli õigusaktidel. Enamasti viitab preambul asjakohastele ajaloosündmustele, õiguslikele põhimõtetele ning varasematele õigusaktidele.
Oberbergischer Kreis

Oberbergischer Kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaal. Bergisches Landi piirkond kuulus enamuse keskajast Bergi krahvkonnale, sellest ka kreisi nimi. "Oberbergischiks" ("Ülem-Bergiks") kutsutu asub krahvkonna kaguosas: juba 1740. aastal tegi kirjeldus sellest, mis vahepeal sai hertsogkonnaks, vahet "Niederbergischi" osa Wupperi jõest põhja pool ja "Oberbergischi" osa vahel sellest lõuna pool. 1816. aastal, pärast kogu Reinimaa Preisimaasse annekteerimist, loodi Waldbröli, Homburgi, Gimborni, Wipperfürthi ja Lennepi kreisid piirkonnas, kus kreis nüüd on. 1825. aastal liideti Gimborni ja Homburgi kreisid Gummersbachi kreisiks. 1932. aastal liideti see Waldbröli kreisiga ja siis kutsuti seda esimest korda Oberbergischer Kreisiks. Kreiside ümberkorraldamisega aastatel 1969/75 loodi kreis oma praeguses ulatuses. Oberbergischer Kreis katab kõrgendiku Sauerlandist läänes ja Westerwaldist põhjas. See moodustab Bergisches Landi looduskaitseala idaosa. Paiknedes kõrgusel 100–520 m üle merepinna on see rikas puidu ja vee poolest (kokku kümme tehisjärve) ning seega puhkeala Kölni, Ruhrimaa ja Hollandi kodanikele. Valdav kivim on grauvakk, mida kaevandati ja kohati kaevandatakse veelgi suurtes kivikarjäärides. Kreisi majandust iseloomustavad väikesed ja keskmised ettevõtted, eriti plasti- ja metallitöötlemise valdkondades. Nn värvilised kirikud (koos keskaegsete seina- ja kattemaalingutega) on tuntud üle riigi Stalaktiidikoobas Wiehlis Reini tööstuse muuseum Engelskirchenis Dahli maja Vabaõhumuuseum Lindlaris Gimborni loss Homburgi loss Hückeswageni loss ja Hückeswageni ajalooline osa Ehreshoveni loss Denklingeni loss Linnad Bergneustadt Gummersbach Hückeswagen Radevormwald Waldbröl Wiehl Wipperfürth Vallad Engelskirchen Lindlar Marienheide Morsbach Nümbrecht Reichshof GeoNames
E STuudio Noortekoor

E STuudio Noortekoor on Tartus E STuudio koori- ja tantsukooli juures tegutsev kammerkoor. E STuudio Noortekoor alustas tegevust 2013. aasta septembris, kui E STuudio tütarlastekoori juurde kutsuti laulma koorikogemusega noormehed. Koori peadirigent on Külli Lokko. Koor on Eesti Kammerkooride Liidu liige. 2014 – Tartu Kultuurikandja aunimetus (harrastuslik kooslus) 2014 – rahvusvaheline koorifestival Iirimaal Corkis: 1. koht ja Fleischmanni karikas 2015 – New Yorgi koorifestival Carnegie Hallis: kulddiplom 2016 – 55. rahvusvaheline koorikonkurss "Seghizzi" Itaalias Gorizias: peaauhind, 1. kohad nüüdismuusika ja konkursiks kirjutatud laulude kategoorias, 3. koht folkmuusika kategoorias, eriauhinnad: konkursi parim segakoor, Külli Lokko – konkursi parim dirigent, parima vaimuliku polüfoonilise teose esitaja, parim nüüdisrepertuaari kava 2017 – XVII üleriigiline segakooride võistulaulmine "Tuljak" Tartus: 1. koht A-kategoorias 2018 – Tartu linna esinduskoor 2019 – rahvusvaheline Euroopa karikasarja koorikonkurss Florilège Vocal de Tours Prantsusmaal: 2. koht üldarvestuses, Külli Lokko – konkursi parim dirigent, kohustusliku teose eripreemia E STuudio Noortekoori veebisait. "E STuudio Noortekoori dirigendid. E STuudio Noortekoori veebisait". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. august 2020. Vaadatud 26. aprillil 2020. E STuudio Noortekoori veebisait