laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Vladas Vitkauskas

Vladas Vitkauskas (sündinud 7. mail 1953 Raseiniai rajoonis) on leedu alpinist ja fotograaf. Ta on Baltimaade esimene alpinist, kes on vallutanud Džomolungma. Tipputõus toimus 10. mail 1993. Aastatel 1993–1995 tõusis ta seitsme tipu klubi kõigile 7 eri paigus asuvaile mäetipule. 27. juunil 2006 püstitas ta (koos Vitautas Samarinasega) kuumaõhupallil Leedu kõrgusrekordi (10 640 m). Ta on Leedu Alpinistide Assotsiatsiooni asutajaid ja oli selle president aastatel 1996–1999. Ta on Leedu Olümpiakomitee liige. Fotograafina on tal olnud arvukalt isikunäitusi ja ta on jõudnud auhinnalistele kohtadele rahvusvahelistel fotovõistlustel. Ta õppis aastatel 1970–1975 Kaunase Polütehnilises Instituudis. 22. aprillil 1993 jäi kadunuks Džomolungma tipult laskumisel Nepali naisalpinist Pasang Lhamu Sherpa. 10. mail Džomolungma tipult laskumisel leidis tema surnukeha Vladas Vitkauskas. 15. mail tõusis ta kaaslastega uuesti mäele, et surnukeha alla tuua. 1996. aastal pälvis ta selle mehise teo eest Fair Play Rahvusvahelise Komitee poolt väljaantava auhinna (audiplomi) World Fair Play Award. Kelionių menininkas, alpinistas Vladas VITKAUSKAS. cultureartfact.org World Fair Play Award Winners: "Vitkauskas". fairplayinternational.org V.Vitkauskas ir V.Samarinas oro balionu šturmuos Everesto aukštį. 7.11.2006. delfi.lt (leedu keeles) Reinhold Messner ja Vladas Vitkauskas. Foto on tehtud Katmandus hotellis
Viies meditatsioon

Viies meditatsioon on René Descartesi teose "Meditatsioonid esimesest filosoofiast" viies peatükk.  Viies meditatsioon – alliktekstid Vikitekstides 1641. aasta väljaande tekst koos inglis- ja prantsuskeelse tõlkega
Meeste laul

"Meeste laul" on Miina Härma meeskoorilaul Jakob Liivi sõnadele. Laul algab sõnadega: "Nii tugevad kui kaljud suures meres on mehed igas eluvõitluses ..." Miina Härma kirjutas "Meeste laulu" 1900. aastal tellimise peale. Laulu tellis "Kalevala" kvartett, kes oli ka selle laulu esimene esitaja. Laul avaldati kvarteti repertuaarikogumikus 1901. aastal. Ajal, mil Eesti oli Nõukogude Liidu koosseisus, keelati "Meeste laulu" üks salm ära. Aastakümnetega jõudis lühendatud laul rahva seas juurduda. Keelatud salmi ei laulda ka taasiseseisvunud Eestis. Kuid laulu alguse tekst on jäänud samaks: "Nii tugevad kui kaljud suures meres on mehed igas eluvõitluses ..." "Meeste laul" on eesti üks populaarsemaid meeskoori laule. Laulust on saanud meeskooride hümn. Eesti Rahvusmeeskoor alustab iga uut hooaega "Meeste lauluga". Jakob Liiv Artur Vahter, Miina Härma, lk 99, Tallinn: Eesti Raamat, 1971 Juubelialbum Miina Härma 150: Enne ja nüüd, lk 102, Tartu, 2014 Kalevala kontserdi laulud nalja laulude lisaga, teine anne, lk 109/110, Tartu: M. Varese kaupluse kirjastus, 1901 Gustav Ernesaks Nii ajaratas ringi käib, lk 93 – 94, Tallinn: Eesti Raamat, 1977 Eesti Muusika Infokeskus Miina Härma / Jakob Liiv, Meeste laul
Liidia Panova

Liidia Panova (ka Liidia Panova-Järvi; sündinud 6. märtsil 1928 Narvas) on eesti ooperilaulja (metsosopran). 1953. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakooli Jenny Siimoni lauluklassis. 1952. aastast laulis ta Estonia teatri ooperikooris, aastatel 1960–1994 oli Estonia ooperisolist. 1974. aastal jäädvustati Liidia Panova teiste ooperisolistide seas režissöör Virve Aruoja muusikafilmis "Ooperiball". 1967 Eesti NSV teeneline kunstnik 2002 Georg Otsa nimeline auhind Tema abikaasa oli dirigent Vallo Järvi (1923–1994), nende lapsed on tšellist Teet Järvi, vioolamängija Andrus Järvi ja tütar baleriin Lemme Järvi-Saarma. Teet Järvi lapsed Marius Järvi, Miina Järvi, Mihkel Järvi, Madis Järvi ning Martin Järvi moodustavad ansambli Järvi Instrumentalists. Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 176–177 "Lauljateed – Estonia ooperisoliste". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. detsember 2017. Vaadatud 14. novembril 2016. "Ooperiball", EFIS (vaadatud 18.07.2024) "Liidia Panova-Järvi" Koostaja Pille Palm, Tallinn: Eesti NSV Kultuuriministeerium, 1987, 16 lk (eesti ja vene keeles) Siiri Rebane, "Vaeses Narva peres sündinud Liidia Panova jõudis Estonia lavale", Õhtuleht, 13. detsember 2022 "Endine ooperilaulja Liidia Panova: olin Georg Otsa kõrvuni armunud", ERR/ETV "Ringvaade", 27.03.2023 "Kontsertpalad 8. Laulab Liidia Panova" 1956 Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Panova, Liidia - RAT "Estonia" ooperisolist Rahvusarhiivi fotode andmebaas. G. Verdi ooper Aida teatris Estonia. Amneris – Liidia Panova (1969)
Dainius Makauskas

Dainius Juozas Makauskas (19. september 1939 Kaunas – 1. detsember 1990 Dhaulagiri, Nepal) oli leedu alpinist. Ta lõpetas 1968. aastal Kaunase meditsiiniinstituudi. Ta hakkas alpinismiga tegelema 1956. aastal. Ta on esimene Balti liiduvabariikide alpinist, kes pälvis aunimetuse "Lumeleopard" ja esimene leedukas, kes on tõusnud kaheksatuhandelise tippu (1990). Ta hukkus 1. detsembril 1990 Himaalajas laskumisel Dhaulagiri mäetipult (8167 m). 1981 – aunimetus "Lumeleopard" (tõusnud nelja Nõukogude Liidu üle 7000 m kõrguse mäe tippu) Dainius Juozas Makauskas. anykstenai.lt Snow Leopards. russianclimb.com
Linda Sellistemägi

Linda Sellistemägi (ka Linda Sellistemägi-Moor; 24. mai 1909 Tallinn – 20. aprill 1981 Tallinn) oli eesti ooperilaulja (sopran). Aastatel 1944–1946 õppis ta Tallinna Riikliku Konservatooriumis Made Pätsi lauluklassis. Aastatel 1937–1942 laulis Estonia teatri ooperikooris. Aastatel 1942–1974 oli ta Estonia ooperi- ja operetisolist. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 1969 Eesti NSV teeneline kunstnik Ta oli alates 1943. aastast abielus näitleja Felix Mooriga (1903–1955). Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 228 Eesti Kultuurilooline Arhiiv Helga Aumere. Linda Sellistemägi. Tallinn: Eesti Raamat, 1976 ERR arhiiv. Linda Sellistemägi 50. sünnipäeva tähistamine (1959) ERR arhiiv. Linda Sellistemägi 60-aastane (1969) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. RAT "Estonia" ooperisolist Linda Sellistemägi Donna Elvira osas W. A. Mozarti ooperis "Don Juan" (1952) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Sellistemägi, Linda - RAT Estonia ooperisolist (1969)
Tiiu Kunst

Tiiu Kunst (sündinud 19. augustil 1958) on eesti muuseumitöötaja. Ta on olnud Seto Leelopäevade kunstiline juht. Ta on Värska talumuuseumi rajamise üks eestvedajaid, muuseumi peavarahoidja. 1995 Anne Vabarna nimeline omakultuuripreemia 1997 Anne Vabarna nimeline omakultuuripreemia 1999 Jakob Hurda rahvuskultuuri auhind Igor Taro. Kuidas setud endale laulupeo said. Postimees, 14. juuli 2007 Värska talumuuseumi kontaktid. Setomaa Muuseumide veebisait. Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Setu Talumuuseumi varahoidja Tiiu Kunst töötamas kangastelgedega (2000)
Richard Mölder

Richard Mölder (30. jaanuar 1922 Koimla, Lümanda vald, Saaremaa – 6. juuli 1975 Tallinn) oli eesti trompetist ja dirigent. 1952. aastal lõpetas ta Moskva Gnessinite-nimelise Riikliku Muusikapedagoogika Instituudi trompeti erialal (Mihhail Tabakovi klassis). Teise Maailmasõja aastatel mängis ta Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite Džässorkestris. Aastatel 1944–1947 ja 1954–1975 mängis trompetit Eesti NSV Riikliku Filharmoonia džässorkestris (1957. aastast Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadiorkester, 1971. aastast orkester Vana Toomas). Aastatel 1954–1961 ka sama orkestri dirigent. 1970 Eesti NSV teeneline kunstnik Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 153–1954 Kalmistute register HAUDI
Saulius Vilius

Saulius Vilius (sündinud 15. detsembril 1971 Šiauliais) on leedu alpinist ja matkategelane. Ta on viie kaheksatuhandelise vallutamisega Baltimaade edukamaid mägironijaid. Ta on Vladas Vitkauskase järel teine leedu alpinist, kes on tõusnud Džomolungma tippu. Ta oli aastatel 2007–2009 Leedu Alpinismi Assotsiatsiooni president. Mägironimisega hakkas ta tegelema 1987. aastal. Ta ronis kahel aastal järjest Tian Shanis Han-Tengri (7010 m) tippu (1998, 1999) ja tõusis 2002. aastal Pamiiris Lenini mäetippu (7134 m). Ta on 4-kordne Balti meister (2002, 2003, 2004 ja 2006) ja 8-kordne Leedu meister alpinismis (2001 ja 2002 kahes ning 2003, 2004, 2006 ja 2007 ühes kategoorias). Oma esimese kaheksatuhandelise tippu jõudis ta 2003. aastal, kui ta Eesti Himaalaja ekspeditsiooni koosseisus tõusis 22. mail koos Alar Sikuga Džomolungmale (8848 m) mäe põhjaküljelt (Tiibeti poolt). 2004. aastal ebaõnnestus tal tipputõus Xixabangmale (8027 m) Himaalajas. 2006. aastal üritas ta teha talvist soolotõusu Dhaulagirile (8167 m). Üritus luhtus. 2008. aastal viidi läbi tema juhtimisel Leedu Himaalaja ekspeditsioon Dhaulagirile (8167 m), pühendatud Dainius Makauskase mälestuseks. Seekord tippu ei jõutud. 2003 – Džomolungma (8848 m) 2006 – Gasherbrum II (8034 m) 2007 – Broad Peak (8051 m) 2010 – Cho Oyu (8188 m), koos Allan Valge ja Tanel Tuuleveskiga 2012 – Gasherbrum I (8080 m) 2003 – Leedu parim alpinist 2006 – Leedu parim alpinist Vilius Saulius. lse.lt Raivo Plumer, Tõivo Sarmet. "Everesti päevik". Pegasus: Tallinn, 2005. Lk 84 SVARBIAUSI PROJEKTAI. baltuzygiai.lt Alar Sikk ründab koos Läti ja Leedu alpinistidega uut tippu (ettevalmistus Leedu-Eesti-Läti ühisekspeditsiooniks. epl.delfi.ee, 18. märts 2005. Leedu versus Läti – elukutselised mägironijad!. reisiajakiri.gomaailm.ee Himaalaja ekspeditsioon: Cho Oyu vallutanule oli suurim õnnestumine sõber Siku päästmine. postimees.ee, 28. mai 2010
Eugen Saanpere

Eugen Saanpere (sündinud Eugen Saanbär; 29. august 1917 Türi – 3. juuni 2001 Tallinn) oli eesti fagotimängija. Ta õppis fagotti aastatel 1937–1940 Tallinna Konservatooriumis Andrei Meri ja Leino Ernitsa klassis, 1940–1941 Läti konservatooriumis ning 1945–1948 Tallinna Muusikakoolis Sergei Prohhorovi klassis. 1953. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi Sergei Prohhorovi fagotiklassis. Aastatel 1937–1940 mängis ta fagotti Tallinna Töölismuusika Ühingu puhkpilliorkestris, 1940–1941 Balti sõjaväeringkonna puhkpilliorkestris, 1942–1944 Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite sümfooniaorkestris ja puhkpillikvintetis. Aastatel 1944–1978 oli ta ERSO fagotist, seejuures 1956–1978 fagotirühma kontsertmeister. Lisaks mängis ta aastatel 1952–1976 fagotti Jaan Tamme nimelises puhkpillikvintetis, 1961–1976 Tallinna Kammerorkestris ning perioodil 1956–1966 vaheaegadega ka Estonia teatri orkestris. 1953–1963 oli ta ka fagotiõppejõud Tallinna Pedagoogilises Instituudis. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 1974 – Eesti NSV teeneline kunstnik Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 215–216 Kalmistute register HAUDI Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Eesti Raadio ja Televisiooni sümfooniaorkestri fagotisolist Eugen Saanpere (1967)
Rumen Radev

Rumen Georgiev Radev (bulgaaria keeles Румен Георгиев Радев; sündinud 18. juunil 1963 Dimitrovgradis) on Bulgaaria sõjaväelane (aastast 2014 kindralmajor) ja poliitik. Ta valiti 13. novembril 2016. aasta Bulgaaria presidendivalimiste teises voorus Bulgaaria presidendiks. Ta astus ametisse 22. jaanuaril 2017.
Honda F1

Honda F1 (inglise Honda Racing F1 Team) on endine Vormel 1 meeskond, Honda tehasemeeskond. 2006. aastast oli meeskonna ametlik nimetus Lucky Strike Honda F1 Racing Team. Honda F1 meeskond tegi oma debüüdi Vormel 1-s 1964. aastal Saksamaa Grand Prix'il. Meeskonnana osaleti Vormel 1-s aastani 1968. Järgnevatel aastatel löödi vormelis kaasa Williamsi, McLareni ja BARi meeskondadega (meeskonnad kasutasid Honda mootoreid). Aastal 2005 ostis autokontsern Honda ära BARi omanikult British American Tobaccolt nende osaluse meeskonnas ning tekkis uus tehasemeeskond. Meeskonnana pole suudetud maailmameistriks tulla ei sõitjate ega ka meeskondade arvestuses. 2006., 2007. ja 2008. aasta hooajal sõitsid meeskonnas Rubens Barrichello ja Jenson Button. Autodel kasutatakse Honda RA806E mootorit ja Michelini rehve. 2008. aastal kogus Honda 14 punkti ja sai 9. koha. 5. detsembril 2008 teatas Honda Motor Company tegevjuht Takeo Fukui, et majandusraskuste tõttu loobub ettevõte alates 2009. aastast Vormel 1 sarjas osalemisest ning paneb Honda F1 meeskonna müüki. 6. märtsil 2009 sai teatavaks, et Honda meeskonna ostis ära endine Ferrari tehniline juht Ross Brawn. Meeskond jätkab 2009. aasta hooajal tegevust Brawn GP nime all. Sõitjatena jätkavad Rubens Barrichello ja Jenson Button. Honda loobub osalemast F1-sarjas, Delfi, 5. detsember 2008 Richards plaanib osta kriisis Honda vormel-1 meeskonna Postimees, 22. detsember 2008 Mehhiko miljardär võib Honda vormel-1 meeskonna ära osta Postimees, 23. detsember 2008 Brasiilia sponsorid tõttasid Hondale appi Postimees, 13. veebruar 2009
Liidia Golovataja

Liidia Golovataja (sündinud 13. märtsil 1944) on Eesti näitleja. 1966. aastal lõpetas ta Kiievi Riikliku Teatrikunsti Instituudi. 1968. aastast on ta Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri (2005. aastast Vene Teatri) näitleja. 2018. aasta 31. märtsil toimus Vene Teatris tema loominguline õhtu. 2018. aastal mängis ta lavastustes "Poiss, kes ei kartnud midagi", "Häda mõistuse pärast", "Florence", "Richard III" ja "Üks täiesti õnnelik küla". Veidi varem oli ta teinud meeldejäävad rollid lavastustes "Kroonimine", "Mets" ja "Onukese unenägu". 2019. aastal näitles ta A. Tšehhovi “Kolme õe“ ainetel tehtud lavastuses "Prozorovite maja. 40 aastat hiljem". 2020. aastal mängis ta R. Thomase "Kaheksas armastavas naises". 1988 Eesti NSV teeneline kunstnik 2016 Valgetähe IV klassi teenetemärk Eesti Näitlejate Liidu auliige 2021 Tallinna teeneka kultuuritegelase preemia "Vene Teater. Liidia Golovataja". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. november 2016. Vaadatud 14. novembril 2016. 31. märtsil toimub Vene Teatris Liidia Golovataja loominguline õhtu[alaline kõdulink]. Uudis veebilehel teater.ee. Liidia Golovataja rollid Vene Teatris. Vene Teatri veebisait. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Rahvusarhiivi fotode andmebaas. V. Panso nimelisel sõnakunsti konkursil esineb Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri näitleja L. Golovataja (1980)
Our English Coasts

„Meie Inglismaa rannikud“ (inglise keeles „Our English Coasts“), tuntud ka kui „Eksinud lambad“ („Strayed Sheep“), on inglise kunstniku William Holman Hunti õlimaal lõuendil. 1852. aastal valminud teose omandas 1946. aastal Art Fundi vahendusel Tate'i galerii. "William Holman Hunt" (inglise). Pre-Raphaelite Online Resource // Birmingham Museums & Art Gallery. Originaali arhiivikoopia seisuga 7.10.2010. Vaadatud 14.11.2016. "Our English Coasts, 1852 (`Strayed Sheep')" (inglise). Google Arts & Culture. Vaadatud 14.11.2016. Our English Coasts, 1852 (`Strayed Sheep') Smarthistory saidil
Accelerista

Accelerista on eestikeelne tehnika- ja liiklusportaal, kus leiab nõuandeid, testisõitude kirjeldusi, lugusid liikluskultuuri teemadel ja uudiseid liiklusvahendite kohta. Olulisel kohal teemakäsitluses on innovatsioon – liikumisvahendite areng, kasutusele võetavad uudsed tehnoloogiad ja materjalid. Žanriliselt on tegu edutainment-väljaandega, kus tõsisemad teemad vahelduvad meelelahutuslikumate lugudega. Tähelepanu keskmes on kohalikud uudislood. Portaali autorite ringi moodustab sõpruskond, kelle huviks on teaduse- ja tehnikaalase hariduse ja harituse populariseerimine. Accelerista portaali omanik on MTÜ Looduselust, autorid teevad kaastööd õhinapõhiselt. Tegevuse toetus kujuneb annetustest, koostööprojektidest ja mittetulundusühendustele suunatud projektitoetuste vahenditest. Accelerista hakkas veebis ilmuma 1. novembrist 2015. Portaalile panid aluse Ylle Rajasaar ja Maarja Kupits, nendega liitusid Lena Murd, Marika Johannson, Gerli Ramler, Maria Ruubas. Algselt naistelt naistele mõeldud portaal laienes kiiresti sooneutraalseks väljaandeks. Autorite ringi lisandusid autoajakirjanik Toomas Vabamäe, Argo Verk, Andres Kruus, Toomas Uibo, Veli V. Rajasaar. Väljaandele teevad kaastööd mitmed oma valdkonna kirglikud huvilised. Accelerista suurim meediapartner on Delfi Forte portaal, mis vahendab väljaande artikleid laiemale lugejaskonnale. "Accelerista toimetus". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. november 2016. Vaadatud 16. novembril 2016. "Minu karjäär. Ylle Rajasaar: ma ei suudaks lihtsalt raha eest tööd teha". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. november 2016. Vaadatud 15. novembril 2016. Accelerista portaal Accelerista Instagramis Accelerista Facebookis Accelerista Youtube'is
Leonid Ševtsov

Leonid Ševtsov (sündinud 6. jaanuaril 1938 Bakuus) on Eesti näitleja. Alates 1960. aastast on ta Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri (2005. aastast Vene Teatri) näitleja. Ta oli 1987. aastal stuudioteatri Viadukti juures üks asutajaid. Ta on mänginud filmis "Lurich". 1971, 1976, 1977, 1982 Eesti NSV Teatriühingu preemia 1973 Eesti NSV teeneline kunstnik 1978 Eesti NSV rahvakunstnik 1989 Eesti Teatriliidu preemia Eesti Näitlejate Liidu auliige Лилия Крысина. Ночь перед Рождеством актера Русского театра Леонида Шевцова. Postimees, 28. jaanuar 2013 "Vene Teater. Leonid Ševtsov". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. mai 2023. Vaadatud 21. mail 2023. Eesti filmi andmebaas. Leonid Ševtsov Eesti NSV Teatriühingu preemiad parimate loominguliste saavutuste eest "Eesti Teatriliit. Laureaadid 1989". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. aprill 2016. Vaadatud 15. novembril 2016. Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri näitleja Leonid Ševtsov Guska osas M. Kulitši näidendis "Nii hukkus Guska" (1982)
Silvia Vestmann

Silvia Vestmann (sünninimi Silvia Tištšenko; sündinud 20. oktoobril 1947 Pärnus) on eesti laulja (sopran). 1970. aastal lõpetas ta laulu erialal Tartu Muusikakooli Alma Kurtna klassi. Aastatel 1970–1973 laulis ta Vanemuise teatri kooris. Aastatel 1973–1991 oli Vanemuise ooperi- ja operetisolist. 1976, 1977 – Eesti NSV Teatriühingu preemia 1984 – Eesti NSV teeneline kunstnik 1986 – Eesti NSV Teatriühingu muusikaauhind Ta oli abielus laulja Olev Vestmanniga (1944–2004). Tema poeg on muusik Hendrik Vestmann (sündinud 1974). Heino Elleri nimeline Tartu Muusikakool. Klassikalise laulu eriala Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 287 Eesti Entsüklopeedia. Vestmann, Silvia Eesti NSV Teatriühingu preemiad parimate loominguliste saavutuste eest ERR arhiiv. Lauluteatrite hääli: Silvia Vestmann (1991) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Stseen operetist “Matsipreili” RAT “Vanemuises”. Liisa - Silvia Vestmann ja Nastja - Nieves Lepp (1975) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. “Vanemuise” teatri solist Silvia Vestmann Eliza Doolittle osas F. Loewe muusikalis "Minu veetlev leedi" (1990)
Grindeks

AS Grindeks (omab kaubamärki Grindex) on Läti ettevõte (aktsiaselts), mis valmistab farmaatsiatooteid, ravimeid ja fütokeemilisi medikamente. Ettevõte asutati 17. oktoobril 1991 ning on aktsiaselts alates 25. augustist 1997. Üks olulisemaid ravimeid Grindeksi jaoks on meldoonium, mida turustatakse kaubanime Mildronate all. Ettevõte oli noteeritud Riia börsil. Novembris 2020 otsustati börsilt lahkuda. "Grindex shareholders decide to delist the company" The Baltic Course, 12. november 2020 Ettevõtte koduleht
Bankas Snoras

Bankas Snoras AB (lühend SNORAS) oli Leedus asutatud ja kõigis kolmes Balti riigis tegutsenud kommertspank. Finantskontserni Konversbank liikmena oli SNORAS noteeritud NASDAQ OMX Vilniuse börsil. 16. novembril 2011 riigistas Leedu valitsus 100% panga aktsiatest ning pank pandi ajutise haldusjärelevalve alla. 24. novembril 2011 kuulutati välja panga pankrot. Panga võlg oli 4 miljardit litti.
Evi Vanamölder

Evi Vanamölder (sündinud 12. juunil 1941 Tartus) on eesti laulja (sopran) ja laulupedagoog. Alustas lauluõpinguid 16-aastaselt Rudolf Jõksi õpilasena. Õppis Tartu Pedagoogilises Koolis algklasside õpetaja erialal. 1968. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi Linda Sauli lauluklassi. Aastatel 1971–1992 oli ta Vanemuise ooperi- ja operetisolist. 1974. aastast töötas Tartu Muusikakooli lauluõpetajana. 1989. aastast õpetab ta soololaulu ja hääleseadet Tartu Rahvaülikoolis. 1981 – Eesti NSV Teatriühingu preemia 1984 – Eesti NSV teeneline kunstnik 2006 – Vanemuise hõbemärk Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 287 Tartu Rahvaülikool. Hääleseade, soololaul: Evi Vanamölderi individuaaltunnid Eesti NSV Teatriühingu preemiad parimate loominguliste saavutuste eest "Vanemuislased said teatripäeval hõbemärke". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. november 2016. Vaadatud 15. novembril 2016. ERR arhiiv. Laulab Evi Vanamölder (1989) ERR arhiiv. Õhtu muusikastuudios: Evi Vanamölder, Johan Tamverk (1991) ERR arhiiv. Laulja ja lauluõpetaja Evi Vanamölder 60 (2001) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Stseen A. Bushi ooperist "Guajaana Johnny" RAT "Vanemuises", Sumintra - Evi Vanamölder ja Johnny - Teo Maiste (1969) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Stseen G. Rossini koomilisest ooperist "Sevilla habemeajaja" RAT "Vanemuises". Rosina - Evi Vanamölder ja krahv Almaviva - Väino Karo (1981) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Stseen G.Rossini ooperist "Sevilla hambemeajaja" RAT "Vanemuises".Rosina - Evi Vanamälder, Bartolo - Taisto Noor (1983)
Steve de Shazer

Steve de Shazer (25. juuni 1940 Milwaukee – 11. september 2005 Viin) oli ameerika psühhoterapeut, lahenduskeskse lühiteraapia üks rajajatest. 1978. aastal rajas ta koos oma naise Insoo Kim Bergiga Wisconsini osariiki Milwaukees lühipereteraapia keskuse (Brief Family Therapy Center, BFTC).
Lhotse Middle

Lhotse Middle , ka Lhotse-Middle Summit, on mäetipp Lhotse mäel Mahalangur Himali ahelikus Himaalajas. Mäetipp asub Hiina ja Nepali piiril. Lhotse Middle asub peatipust (8516 m) 430 m idakagu suunas. Tipu kõrgus on 8410 m. Kuna tema topograafilne prominentsus on vaid 60 m, siis ta ei klassifitseeru eraldi mäeks. Ta on Lhotse kõrvaltipp (sub-peak). Kõigist kaheksatuhandelistest mäetippudest (sealhulgas kõrvaltipud) alistus Lhotse Middle alpinistidele viimasena. Tippu on üritatud vallutada alates 1997. aastast. Nurjusid tipputõusud 1997. aastal (hukkus Venemaa tugevamaid alpiniste Vladimir Baškirov), 1998. aastal (tõusti Lhotse Shari tippu ja sealt katse tipuharja kaudu liikuda Lhotse Middle'ile), 2000. aastal (katse Lhotse peatipu kaudu tõusta Lhotse Middle'ile). Veel neljaski vene alpinistide ebaõnnestunud üritus tippu jõuda – Venemaa eriolukordade ministeeriumi ekspeditsiooni tõus 2000. aasta sügisel – lõppes ühe päästja surmaga. 2001. aastal ebaõnnestusid ka Lõuna-Korea ja Hispaania ekspeditsioonide tõusukatsed. Esmatõusu tippu tegid 23. mail 2003 Venemaa ekspeditsiooni liikmed Aleksei Bolotov, Sergei Timofejev, Jevgeni Vinogradski ja Pjotr Kuznetsov. Rünnakulaagrist (V laagrist) kõrgusel 8250 m väljuti kella 8 paiku hommikul, tippu (8410 m) jõuti pärast lõunat kella kolme paiku ja tagasi rünnakulaagrisse jõuti õhtu pimenedes kella kaheksaks. Järgmise päeva õhtuks laskusid nad Lõunasadulale (IV vahelaager) 24. mail tõusid tippu sama ekspeditsiooni 3 liiget, nende seas ka Gleb Sokolov, kes on esimene alpinist, kes on tõusnud Lhotse kõigi kolme üle 8000 m kõrguse tipu otsa. 27. mail jõudsid tippu veel 2 meeskonna liiget. Lhotse-Middle Summit, China/Nepal. peakbagger.com ИСТОРИЯ попыток восхождений на Лхоцзе Среднюю. alpclub.ur.ru First ascent on Lhotse Middle Spring 2001. k2news.com ХРОНИКА ЭКСПЕДИЦИИ. alpclub.ur.ru Лхоцзе Средняя ( 8414 м). alpclub.ur.ru Глеб Соколов. alpclub.ur.ru Lhotse Middle'i asukoht Lhotse peatipu ja Lhotse Shari vahel. enepalexpedition.com Venemaa ekspeditsiooni liikmed baaslaagris. Grupifoto. alpclub.ur.ru Tõusumarsruut Lhotse Middle'ile. Skeem. russianclimb.com LHOTSE MIDDLE (8414 m). russianclimb.com Unraveling the Mystery of Lhotse Middle. publications.americanalpineclub.org