laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Elmo Ainula

Elmo Ainula (sündinud 9. juunil 1957 Tallinnas) on eesti näitleja. Lõpetanud 1975. aastal Tallinna 32. Keskkooli, töötas ta aastatel 1978–1993 Viljandi teatris Ugala. Aastatel 1980–1982 õppis ta näitekunsti Ugala õppestuudios ja 1984 lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogina. Pärast näitlejakarjääri lõppu on Elmo Ainula tegutsenud väikeettevõtjana, valgusdioode turustava rahvusvahelise firma Oversol Baltic turundusjuhina ja Soome sisustusettevõtte Novalux Eesti müügiesindajana. "See maailm või teine" (Sven) "Pärand oma rahvale" (George Matcham juunior) "Otsustav hetk" (Thamaz) "UFO-d" (Ljamin; restorani külastaja) "Kihnu jõnn" (poesell) "Nähtamatu" (Mr. Kamp) "Vari" (Kukulinna vaene) "Woyzeck" (allohvitser; episoodid) "Maa (Õh-mifi) inimene" (osaline) "Maa laulud" (osaline) "Rahva sõda" (Kupja Prits) "Jane Eyre" (Frederick Lynn) "Suveõhtu valss" (Vilho Mattelus) "Maa ja päikese nimel" (Petru Vrabie) "Põhjas" (tatarlane) "Mare ja ta poeg" (vahimees) "Juudit" (Pagoas) "Diletantide teekond" (Koko Tetenborn) "Valge katk" (ajakirjanik) "Hamlet" (Rozenkrantz; Osric; Bernardo; näitleja; hauakaevaja) "Kalevala kangelaslood" (Joukahainen; Lemminkäinen) "Vennad Lautensackid" (episoodid) "Ja sajandist on pikem päev" (tunnimees) "Kuidas mutionu endale uued püksid sai" (kurg) "Kuldrannake" (Jakob Kunder; doktor Schwartz; hobune) "Othello" (Cassio; episoodid) "Häda mõistuse pärast" (Anton Zagoretski) "Seitse venda" (Lauri) "Androkles ja lõvi" (Lentulus; talitaja) "Näärivana ootel" (osaline) "Side" (palvemees) "Salome" (noor süürlane) "Igal sõnnil omad sarved" (Satsi-Juss) "Greenfingersi saladus" (Fred) "Becket ehk Jumala au" (Inglise parun) "Charley tädi" (teener Brasset) "Rummu Jüri" (episoodid) "Mäng" (sõber Konn) "Jumalad lahkuvad Maalt" (Teodorich; Laurentius) "Püha läte" (Mat Simon) "Mees minevikuga" (Rieman)
Kotava keel

Kotava keel on väljapakutud tehiskeel (abikeel), mis paneb rõhku kultuurilisele neutraalsusele. Keele nimi tähendab "ühe ja kõigi keel". Keel on peamiselt tuntud prantsuse keele kõnelejate hulgas ja enamik selle keele õppematerjale on prantsuse keele põhjal. Kotavakeelne Vikipeedia
Rahva Võit (Rakvere rajooni kolhoos)

Kolhoos “Rahva Võit” asutati Moora külas 7. detsembril 1948. 21. detsembril kinnitati kolhoosi põhikiri ja valiti esimeheks sõjaveteran Vladimir Laur. 1949. aasta kevadel liitusid kolhoosiga Kellavere küla talunikud. 15. jaanuaril 1970 ühendati kolhoosid "Säde", "Rahva Võit" ja "Koidula" Laekvere kolhoosiga. Esimeesteks olid: Vladimir Laur (21. detsember 1948 – 13. veebruar 1963) Mihail Laur (14. veebruar 1963 – jaanuar 1970) "Kolhoosid Laekvere piirkonnas 1948 - 1993 - Vinni vald". www.vinnivald.ee. "Kolhooside moodustamine Laekvere kandis". www.vinnivald.ee.
Jeux sans frontières

"Jeux sans frontières" (JSF; prantsuse keeles 'piirideta mängud') oli Euroopa Ringhäälingute Liidu üleeuroopaline telemäng, mida näidati aastatel 1965–1982 ja uuesti 1988–1999. Mängus võistlesid üksteisega mitmed Euroopa linnad. Kõrgajal vaatas mängu ligi 110 miljonit vaatajat üle Euroopa. Mäng põhines prantsuse telemängul "Intervilles", kus võistlesid omavahel Prantsusmaa linnad, ja mis oli ka president Charles de Gaulle'i isiklik lemmik. Pärast Élysée lepingut käis de Gaulle välja idee võistluse loomiseks prantsuse ja saksa noorte vahel riikidevahelise sõpruse tugevdamiseks, mispeale Intervillesi saatejuht Guy Lux ja Claude Savarit levitasid ideed ka teistes Euroopa riikides. Esimesel mängul 1965. aastal osalesid Prantsusmaa, Lääne-Saksamaa, Itaalia ja Belgia (igast riigist kolm linna). Lõpptulemuseks oli viik Ciney (Belgia) ja Saint-Amand-les-Eaux' (Prantsusmaa) vahel. Esimesel kahel võistlusel olid sportlikud osad ja stuudiotes toimunud viktoriinid. Esimesed kaks mängu koosnesid eelvooru võistlusest kahe linna vahel eri riikidest, seejärel kohtusid poolfinaalides iga riigi parima tulemusega linnad ja finaalis kaks paremat. 1967. aastast viktoriinid kaotati ja võistlused muutusid koomilisemaks, nüüd toimusid eelvooru võistlused igas osalevas riigis (välja arvatud viimased kolm 1996–1999), poolfinaale enam ei toimunud. Ühel eelvooru võistlusel osales igast riigist üks linn, finaali pääsemise tagas tavaliselt eelvooru võistluse võit. Kui mõnest riigist võitis mitu linna eelvooru võistluse või mitte ükski linn ei võitnud ühtegi, siis pääses finaali vastava riigi parima tulemusega linn. Võistlejad kandsid kentsakaid suuri vahulateksist kostüüme ja sooritasid kummalisi ülesandeid naljakates mängudes. Võistkonnad ei saanud valida, kes nende liikmetest mõnes mängus osaleb. Seda tehti loosiga, seejärel lubati osalejad harjutama. Iga mängu eest sai iga võistkond skoori, mille "rahvusvahelised" kohtunikud liitsid kokku ja iga eelvooru võistluse võitjad said hõbedased auhinnad. Tuntud kohtunike seas olid šveitslased Gennaro Olivieri ja Guido Pancaldi. Võtted toimusid üldiselt Euroopa suvekuudel ja välitingimustes, kuid mõnikord ka siseruumides, tihti ajaloolistel turuväljakutel või kuulsates hoonetes. Ainus riik, mis osales kõigil JSFi mängudel, oli Itaalia. Prantsusmaa ei osalenud 1969. aastal televisioonitöötajate streigi tõttu ja aastatel 1993–1996; Šveits ei osalenud 1965–1966 ja 1988–1992. Ainult üks kord on osalenud Tšehhoslovakkia (1992, viimane aasta enne riigi lagunemist), Tuneesia (1992) ja Liechtenstein (1976).
Transiit

Transiit on riiki läbiv vedu, mille alg- ja sihtpunkt asuvad väljaspool antud riigi territooriumi. Transiidiks ei loeta tegevusi, mis hõlmavad antud riigi piiril kauba peale- või mahalaadimist ühelt veoliigilt teisele, näiteks meretranspordilt raudteetranspordile. Transiitkaup on kaup, mida veetakse läbi aruannet esitava riigi peale- ja mahalaadimiskohtade vahel, mis ei asu aruannet esitavas riigis. Tolliseadustiku järgi on kehtestatud kaupade hõlpsam liikumine kahe või enama tolliterritooriumi vahel ilma, et tuleks täita kõiki tolliterritooriumile sisenemise või väljumise formaalsusi ja maksta üldkorras makstavaid tolli- jm makse. Euroopa Liidu liikmesriikide territooriumid moodustavad ühtse tolliterritooriumi ning sellel territooriumil kehtivad ühesugused kaubaveo eeskirjad. Selleks, et suunata kaubavood kiiresti riigi piirilt sisemaale, rakendatakse kaubale transiidi protseduuri. Kaubavedu ühenduse territooriumil asuvast ühest punktist teise toimub ühenduse transiidiprotseduuri või TIR märkmiku alusel. TIR-märkmik on tollidokument, mis hõlbustab TIR-konventsiooniga ühinenud riikide piiride ületamisel tehtavaid tolliprotseduure.
Fly jõgi

Fly on Paapua Uus-Guinea pikkuselt teine jõgi. Selle pikkus on 1060 km. Uus-Guinea saarel on Fly Sepiki ja Mamberamo järel pikkuselt kolmandal kohal. See voolab peamiselt Lääneprovintsis, kus moodustab väiksel määral riigipiiri Paapua Uus-Guinea ja Indoneesia vahel. Jõe piirkond on hõredalt asustatud, umbes 1–2 in/km². Fly jõe estuaar on suudmealas 56 km lai. Jõgi suubub Paapua lahte. Jõe deltas asub palju soiseid saari, millest suurimad on Kiwai (359 km²), Purutu (186 km²) ja Wabuda (109 km²). Saartel on mangroove ja nipapalme. Jõe kallas on kaetud vihmametsaga. Fly jões elutseb üle 110 kalaliigi, kellest seitse on endeemid. Fly on Kikori kõrval suurima bioloogilise mitmekesisusega jõgesid Uus-Guineas. Fly suurimad lisajõed on Strickland ja Ok Tedi, mida on mõjutanud vase- ja kullakaevandamine. Fly on laevatatav Kiungast kuni 800 km ülesvoolu. Fly jõe delta avastas 1842. aastal Briti mereväeohvitser Francis Price Blackwood korveti HMS Fly pardal. Aastatel 1875–1877 jõudis Itaalia maadeuurija ja loodusteadlane Luigi D'Albertis aurulaeva Neva pardal ülesjõge enam kui 900 km kaugusele Uus-Guinea sisemaale, mis oli kaugem koht saarel, kuhu Euroopa maadeavastajad jõudnud olid.
Њ

Њ (њ) on kirillitsa täht, mis on kasutusel makedoonia, udehe ja itelmeeni keeles ning serbia, montenegro ja bosnia keele kirillitsas kirjutamisel. Њ on ligatuur tähtedest Н ja Ь. Seda kasutatakse palataliseeritud nasaali /nʲ/ (IPA: ɲ) märkimiseks. Њ on makedoonia tähestiku 18. täht ja serbia tähestiku 17. täht. Seda translitereeritakse ladina kirjas enamasti digraafiga Nj / nj, aga ka tähega ń või ņ.
Parima loo Oscar

Parima loo Oscar (inglise keeles Academy Award for Best Story) oli Oscari-filmiauhinna üks kategooriatest. Auhinnaga tunnustas Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia isikut, kes kirjutas filmile loo tahumatul kujul, enne kui teine stsenarist selle stsenaariumiks kohandas. Esimest korda autasustati kategoorias esimesel Oscari-galal 1929, kui võitis Ben Hecht loo eest filmile "Underworld". Auhinda jagati viimast korda 1957. aasta tseremoonial. Oscar Parima kohandatud stsenaariumi Oscar Parima algupärase stsenaariumi Oscar "The 1st Academy Awards – 1929" (inglise). Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia. Vaadatud 13. juuni 2022. Oscari auhindade koduleht (inglise) Oscari auhindade andmebaas (inglise)
Erni Kask

Erni Kask (sündinud 27. augustil 1979 Lääne-Virumaal) on eesti näitleja. Erni Kask on pärit Lääne-Virumaalt Leikude külast. 1997. aastal lõpetas ta Kadrina Keskkooli. Olles tegutsenud kooli ajal nii ajalehe Virumaa Teataja noortelehekülje toimetajana kui ka näidelnud kooli näiteringis, sooritas ta sisseastumiseksamid üheaegselt Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialale ja Viljandi Kultuurikolledži teatrikateedris. Kuna Tartu Ülikooli ei õnnestunud sisse saada, langes valik näitekunsti kasuks. Pärast kolledži lõpetamist 2001. aastal töötas Erni Kask Viljandi teatris Ugala, 2005. aastal aga naasis kodumaakonda ja asus tööle Rakvere teatris. Alates jaanuarist 2014 oli ta ametis teatri välissuhete korraldajana. Alates 2017. aasta märtsist on ta Tartu linnavalitsuse kultuuriosakonna kultuuriteenistuse peaspetsialist. Ta on Euroopa kultuuripealinn Tartu 2024 rahvusvaheliste suhete juht. "Vabaduse rist" (Pjotr Morozov) "Unistus Mallorcast" (Johan) "Kevade" (Arno) "Sõdurilaulud" (osaline) "Imede aeg" (Deniss) "Rongid siin enam ei..." (Peteri) "Wagga Jenowewa ajalik elloaeg" (kokk Drago) "Tom Sawyeri seiklused" (Benjamin Rodgers) "Niskamäe kired" (Lammentausta Santeri) "Lumejänesed" (Kõvajänes) "Don Juani öö" (rüütel Chiffreville) "Toomas Nipernaadi" (Jaanus Roog) "Dekameron ehk Mea Culpa..." (nagu Filistrato) "80 päevaga ümber maailma" (salapolitseinik Fix) "Vend Aljosha" (Kolja Krassotkin) "Aastapäeva pidu" (Erik Asu) "Aarete saar" (Harry Aggot) "Pipi Pikksukk" (mänedžer, Kent) "Lollid" (magistraat Kupchik) "Majahoidja" (Mick) "Okasroosike" (prints Johannes) "Gupi" (Pasha) "Kuidas elad... Ann?!" "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. august 2017. Vaadatud 26. augustil 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. august 2017. Vaadatud 26. augustil 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Tartu 2024, tiim". tartu2024.ee. Originaali arhiivikoopia seisuga 9. november 2022. Kristiina Vaarik. Erni Kask: olin kodukülas nagu linnainimene maal. Sakala, 4. oktoober 2003 Inna Grünfeldt. Erni Kask juurdub Rakvere teatrisse. Virumaa Teataja, 12. oktoober 2005 Erni Kask: mul oli raske sõltuvus. Kroonika, 1. aprill 2011 Rakvere teater kiikab välismaa poole. Kuulutaja, 4. aprill 2014 "Kadunud näitlejad". Erni Kask: ka andetu näitleja võib teatris püsida. ERR kultuuriuudised, 16. juuni 2017
Parima lavastaja abi Oscar

Parima lavastaja abi Oscar (inglise keeles Academy Award for Best Assistant Director) oli Oscari-filmiauhinna üks kategooriatest. Auhinnaga tunnustas Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia parimat lavastaja abi eelneval aastal linastunud filmis. Esimest korda autasustati kategoorias 1934. aasta galal, kui võitsid Charles Barton, Scott Beal, Charles Dorian, Fred Fox, Gordon Hollingshead, Dewey Starkey ja William Tummel. Viimast korda jagati auhindu 1938. aasta tseremoonial. Oscar Parima lavastaja Oscar "The 6th Academy Awards – 1942" (inglise). Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia. Vaadatud 16. mai 2022. Oscari auhindade koduleht (inglise) Oscari auhindade andmebaas (inglise)
Parima tantsukunsti Oscar

Parima tantsukunsti Oscar (inglise keeles Academy Award for Best Dance Direction) oli Oscari-filmiauhinna üks kategooriatest, milles jagati auhinda ainult kolmel aastal 1936–1938. Auhinnaga tunnustas Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia parimat koreograafi tantsunumbri eest eelneval aastal ilmunud filmis või filmides. "The 8th Academy Awards – 1936" (inglise). Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia. Vaadatud 16. mai 2022. "The 9th Academy Awards – 1937" (inglise). Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia. Vaadatud 16. mai 2022. "The 10th Academy Awards – 1938" (inglise). Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia. Vaadatud 16. mai 2022. Oscari auhindade koduleht (inglise) Oscari auhindade andmebaas (inglise)
Chefchaouen

Chefchaouen (araabia keeles شفشاون, Shafshāwan; ka Chaouen (berberi keeles ⴰⵛⵛⴰⵡⵏ, Ashawen)) on linn Maroko loodeosas. See on samanimelise provintsi keskus ning tuntud enda sinakate ehitiste poolest. Chefchaouen asub Tangerist ja Tétouanist lõunas. Chefchaouen rajati enne Granada Emiraadi rekonkistat sõjaväebaasina ning selle rahvaarv kasvas hiljem tänu Pürenee poolsaarelt põgenenud moslemite ja juutide sisserände tõttu kiiresti. Linna majandus on ajalooliselt toetunud oliivi- ja viigipuuistandustele, teravilja ja oliivide jahvatamiseks mõeldud vesiveskitele, naha-, raua-, riide- ja puussepatööle keskendunud käsitööle ja peamiselt suvel toimuvale turismile.
Parima helimontaaži Oscar

Parima helimontaaži Oscar (inglise keeles Academy Award for Best Sound Editing) oli üks filmiauhinna Oscari kategooriaid. Auhinnaga tunnustas Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia helirežissööri, kelle eelneval aastal linastunud filmi helindamine ja helimontaaž oli hinnatud parimaks. Esimest korda autasustati kategoorias 1964. aasta tseremoonial, kui võitis Walter Elliott töö eest filmis "It's a Mad, Mad, Mad, Mad World". Auhind anti viimast korda välja 2020. aasta Oscari-galal, pärast seda liideti senine kategooria Parima häälemiksimise Oscariga kategooriasse "Parima heli Oscar". Oscar Parima heli Oscar "The 36th Academy Awards – 1964" (inglise). Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia. Vaadatud 14. mai 2022. Pete Hammond (28. aprill 2020). "Oscars Keeping Show Date But Make Big News As Academy Lightens Eligibility Rules, Combines Sound Categories, Ends DVD Screeners and More". Deadline Hollywood (inglise). Vaadatud 16. juuni 2022. Oscari auhindade koduleht (inglise) Oscari auhindade andmebaas (inglise)
Kampus (perekonnanimi)

Kampus on eesti perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kampus 211 inimesel: 94 mehel ja 117 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kampus meeste puhul 888. kohal ja naiste puhul 741. kohal. Perekonnanimi Kampus oli levinumaks nimeks vanuserühmas 25–29 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,63. Nimi oli kõige sagedasem Jõgeva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 4,66 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Tartumaal Rannu kihelkonna Tamme ja Rõngu kihelkonna Aakre mõisavaldades, samuti Võrumaal Urvaste kihelkonna Kärgula ning Viljandimaal Helme kihelkonna Riidaja mõisavaldades talupoegadele perekonnanimeks Kampus. Nimede eestistamise käigus loobuti nimest Kampus ühel korral, kui 1939. aastal võeti uueks nimeks Merilo. Evald Kampus, eesti teatritegelane (1927–2017) Hans Kampus, eesti metsateadlane (1897–1938) Lisette Kampus, eesti seksuaalvähemuste liikumise aktivist (1984–) Mart Kampus, eesti näitleja ja teatrijuht (1961–) Tiina Kampus (aastast 1969 Tiina Torop), eesti kergejõustiklane, treener ja spordipedagoog (1950–) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 16.06.2022) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: (algne nimekuju): Kampus. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Kampus. Kampus statistikaameti andmebaasis
Cem Bölükbaşı

Cem Bölükbaşı (sündinud 9. veebruaril 1998 İstanbulis) on Türgi võidusõitja. Oma kiiruskirge ellu ajades viib isa ta 6-aastaselt krossirajale, hakkab võistlema ja võidab Türgi noorte meistritiitli. 2007. aastast siirdus Bölükbaşı kardisõidule, kaks aastat hiljem saavutas ta Türgi meistrivõistlustel Mini-kategoorias kolmanda koha ning võistleb kuni 2021. aastani mainekamatel Euroopa meistrivõistlustel. Pärast GT4 võistlustel sõitmist siirdus Bölükbaşı 2017. aastal Toro Rosso meeskonnaga F1 Esportsi. Esimesel aastal saavutab ta võidu ja saavutab edetabelis 5. koha, virtuaalses vormel 1 sarjas jätkab ta veel kaks aastat, kuid osalise tööajaga. 2020. aastal võidab Türgi piloot Vormel Renault Esport Seriesi avameistritiitli. Bölükbaşı on 2019. aastal taas õigel teel, tehes oma üheistmelise debüüdi kahel Vormel Renault Eurocupi võistlusel M2 Competition meeskonnaga koos Callan O'Keeffe ja Lucas Alecco Royga. Järgmisel aastal naasis ta GT4 Euroopa sarja, kus saavutas edetabelis teise koha. Ta naaseb vormelisse 2021. aasta talvel Aasia Vormel 3 Meistrivõistlustel koos BlackArts Racing meeskonnaga koos Rafael Villagómeze, Lorenzo Fluxá ja Zdeněk Chovaneciga. Türgi sõitja osutub oma tulemustes väga järjekindlaks, saavutades Yas Marina ringrajal viienda koha ja lõpetades edetabelis üheksandal kohal. 2021. aasta juulis teatati tema siirdumisest Euroformula Openile Hollandi meeskonna Van Amersfoort Racing koos Rafael Villagómeze, Matías Zagazeta ja Casper Stevensoniga. Bölükbaşı teeb oma debüüdi käimasoleval hooajal, Hungaroringi neljandas voorus, kus ta võidab kohe Rafael Villagómeze ees, olles esimene eSpordi sõitja, kes on võitnud vormeli üheistmelise sõidu. Barcelonas esimeses sõidus teine ​​võit Cameron Dasi ja Enzo Trulli ees. Hooaja lõpetab ta viiendal kohal, hoolimata sellest, et ta on vahele jätnud esimesed üheksa võistlust, võttes kaks võitu, kaheksa poodiumit ja ühe pole-positsiooni. 2022. aasta talvel osaleb Bölükbaşı FIA Vormel Regionaal Aasia Meistrivõistlustel koos Evansi GP meeskonnaga koos Kas Haverkorti, Nicola Marinangeli, Nico Göhleri ​​ja Frederick Lubiniga. Esimese ringi kolmandas sõidus Yas Marinas satub ta stardis tugevasse avariisse, kuid tänu Halole pääseb ta õnneks välja vigastusteta. 14. oktoobril 2021 testib Bölükbaşı Brno ringrajal esimest korda Vormel 2 autot, Dallara GP2/11. 2021. aasta detsembris osaleb Bölükbaşı koos Van Amersfoort Racing meeskonnaga Yas Marina ringrajal hooajajärgsel Vormel 2 testil võidusõit. 12. jaanuaril 2022 muudeti koos Enzo Fittipaldiga ametlikuks Bölükbaşı pääsemine Vormel 2 sarja Charouzi Sauber Junior Team meeskonnaga. Pärast esimest vooru Bahreinis jätab ta vabatreeningul juhtunud õnnetuse tõttu vahele kaks Jeddah’s toimuvat sõitu ning Barcelonas katsetel purunenud ribi tõttu on ta sunnitud vahele jätma ka kolmanda Imolas toimuva vooru. Cem Bölükbaşı, aadressil driverdb.com, DriverDB AB. (inglise keeles)
Roman Staněk

Roman Staněk (sündinud 25. veebruaril 2004 Valašské Meziříčís) on Tšehhi võidusõitja. Staněk alustas rahvusvaheliselt kardispordiga 2014. aastal, võistledes 60 MINI kategoorias kuni aastani 2016. Järgmisel aastal siirdus ta OK Juniori ridadesse ning 2018. aastal osales kardisõidu maailmameistrivõistlustel OK kategoorias. 2019. aastal debüteeris Staněk AÜE Vormel 4 Meistrivõistlustel üheistmelise autoga, kus ta osales külalissõitjana neljal võistlusel koos Lucas Alecco Roy, Rashed Ghanemi ja Rui Andradega. Samal aastal sõitis ta ka Itaalia Vormel 4 Meistrivõistlustel ja Saksamaa Vormel 4 Meistrivõistlustel US Racing-CHRS meeskonnaga koos Arthur Leclerci, Théo Pourchaire'i ja Alessandro Ghirettiga. Itaalias võidab ta Imolas ja võidab veel neli poodiumit. Saavutab edetabelis viiendaks. Saksamaa meistrivõistlustel saavutas ta veel kaks võitu ja kolm muud poodiumit, saavutades lõpparvestuses neljanda koha. 2021. aastal tegi Staněk debüüdi Motoparki meeskonnaga Euroformula Open Meistrivõistlustel viiendas voorus koos Cameron Dasi, Petr Ptáčeki, Matthias Lütheni, Jak Crawfordi ja Pepe Martíga. Ta võidab oma esimese võidu teises sõidus Imolas, lõpetades sprindis ameeriklase Jak Crawfordi ees, naaseb poodiumile kolmandas sõidus teise kohaga. 2020. aastal pidi Staněk algselt sõitma Prema meeskonnas Vormel Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel, kuid hiljem läks ta enne hooaja avavõistlust koos meeskonnaga Charouzi Sauber Junior Team Vormel 3 vastu Igor Fraga ja David Schumacheri kõrval, asendades lahkuva Niko Kari ja saades noorimaks. meistrivõistlustel sõitja. Kaheksanda kohaga Monza ringrajal õnnestub tal võita oma hooaja esimesed ja ainsad punktid. 2021. aastal vahetab Staněk meeskonda, liigub koos Jak Crawfordi, Reece Ushijima, Roy Nissany ja Ayumu Iwasaga Hitech Grand Prix’le, talvel võistleb Aasia Vormel 3 ja ülejäänud aasta Vormel 3 sarjas. Aasia sarjas võidab ta 60 punkti ja saavutab kümnenda koha. edetabelis, saavutades oma parima tulemusena neljanda koha. Vormel 3-s vallutab ta pärast vahelduvaid tulemusi oma esimese poodiumi teises Hungaroringi sõidus, saavutades Matteo Nannini ja Enzo Fittipaldi järel kolmanda koha. Seda korratakse Spas veel ühe suurepärase kolmanda kohaga Lorenzo Colombo ja Jak Crawfordi järel. Sulgeb üldarvestuses 29 punktiga 16. kohal. Pärast Trident Motorspordi meeskonnaga Vormel 3 kollektiivkatsetel osalemist Stanekit kuulutab Itaalia meeskond koos Jonny Edgari ja Zane Maloneyga hooajaks 2022. Imola Stanek võidab teises sõidus oma esimese sõidu selles kategoorias, alistades Jak Crawfordi ja Isack Hadjari. Järgmises voorus Barcelonas võidab ta pole-positsiooni, sõidus lõpetab ta Victor Martinsi järel teisena. Roman Staněk, aadressil driverdb.com, DriverDB AB. (inglise keeles)
Public Enemy

Public Enemy on ameerika hiphopansambel, mille moodustasid Chuck D ja Flavor Flav Long Islandil New Yorgis 1985. aastal. Nende 1988. aastal ilmunud albumit "It Takes a Nation of Millions to Hold Us Back" peetakse räppmuusika klassikaks ja üheks mõjukaimaks albumiks. 2013. aastal võeti ansambel Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks. 2020. aastal pälvis ansambel elutöö-Grammy. "Yo! Bum Rush The Show" (1987) "It Takes a Nation of Millions to Hold Us Back" (1988) "Fear of a Black Planet" (1990) "Apocalypse 91: The Enemy Strikes Black" (1991) "Greatest Misses" (1992) "Muse Sick in Hour Mess Age" (1994) "He Got Game" (1998; soundtrack'i-album) "There's a Poison Goin' On" (1999) "Revolverlution" (2002) "Power to the People and the Beats: The Best Of Public Enemy" (2005) "New Whirl Odor" (2005) "Rebirth of a Nation" (2006; koos Parisiga) "How You Sell Soul to a Soulless People Who Sold Their Soul?" (2007) "Most of My Heroes Still Don't Appear on No Stamp" (2012) "The Evil Empire of Everything" (2012) "Man Plans God Lauhs" (2015) "Nothing is Quick in the Desert" (2017) "Loud is Not Enough" (2020) "What You Gonna Do When the Grid Goes Down?" (2020) http://www.rocklist.net/rstone.html#Recordings%20of%20the%20%E2%80%9890s http://publicenemy.com/
Jaanus Kask

Jaanus Kask (sündinud 16. märtsil 1981) on eesti näitleja. 2005. aastal lõpetas ta Viljandi Kultuuriakadeemia teatrikunstide osakonna. Aastast 2005 töötab ta Ugalas. 2005-06 Aarete saar (John Hunter) Lõõmav pimedus (Alberto) Anna Karenina (advokaat) Libahunt (osaline) Väike Tjorven Soolavareselt (bernhardiin Pootsman) Kolm klaasikest kirsiviina (erinevad rollid) 2006-07 Keisri hull (keisri adjutant; kirjutaja) Marilyn (Jim; Jack Lemmon) Krabat (Merten) Börs ja börsitar (Peeter; Roy; Rolf) Naabri Mari (külapoiss) 2007-08 Tulge kõik, kes te... (timukas) Haldjakuninga kingitus (troll Rrrõnnnn) Põhjas (Aljosha) 2008-09 Kolm õde (Vladimir Rode) Linnapea (Jakob Karu; Sakala ajakirjanik; koor) Inetu pardipoeg ja lendav kass (vana part Ricardo; siil Siim) Artur Rinne (Alfred; Jüri)