Helmersen

Helmersen (vene keeles Гельмерсен), varem Helmes on Alam-Saksimaalt Braunschweigist pärit kaupmehe- ja aadlisuguvõsa. Suguvõsa esiisaks oli Hamburgi kodanik Moritz Helmer.[viide?] 1. augustil 1643 andis Rootsi kuninganna Kristiina, kuninglikule sekretärile Paul Helmesile (1603–1657) Rootsi aadlitiitli, kuid ei introdutseeritud Rootsi rüütelkonda. 31. mail 1651 sai Paul, koos Liivimaa kubermangusekretärist venna Johann Helmesiga, perekonnanime "von Helmersen". Helmersenid olid üks neid väheseid aadlisuguvõsasid, kes kuulusid kõigi nelja Balti rüütelkonna matriklisse. 1747. aastal võeti nad Liivimaa rüütelkonna matriklisse. 1789. aasta 27. aprillil (vkj) immatrikuleeriti Eestimaal vennad Otto Magnus von Helmersen (1748−1808) ja Benedikt Karl Friedrich von Helmersen (1760−1824). 1846. aasta 2. mail (vkj) võeti Saaremaa rüütelkonna matriklisse Reinhold Johann Magnus von Helmersen (1801−1857). Viktor Karl Paul von Helmersen (1843−1910) immatrikuleeriti 1875. aasta 8. märtsil (vkj) Kuramaa rüütelkonna matriklisse. Lisaks sellele võeti suguvõsa Jekaterinoslavi kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse. Paul Helmes (suri 1634), Riia raehärra, maafoogt, kaupmees Mauritz Helmes (1599−1657), Riia raehärra, kaupmees Paul Helmes, aadeldatult Paul von Helmersen (1603–1657), Tartu õuekohtu ja Liivimaa konsistooriumi assessor, kuninglik sekretär, Tõstamaa, Grundzāle, Tiegaži mõisnik, Aumeisteri mõisarentnik Johann von Helmersen (aastani 1651 Helmes; sünd 1622 –suri enne 1673) oli Rootsi riigiametnik ning mõisnik Liivimaal. Paul (1603–1657) ja Johann Helmes aadeldati ja said 1651. aastal perekonnanime "von Helmersen" Claudius Gotthard von Helmersen (1668−1753), ooberstleitnant, Liivimaa maanõunik, mõisaomanik[1] Benedict Andreas von Helmersen (1720–1800), alampolkovnik, tõeline riiginõunik, Liivimaa maanõunik, mõisaomanik[2] Claudius Magnus von Helmersen (1721–1802), kapten, tõeline riiginõunik, Liivimaa maanõunik, mõisaomanik[3] Otto Friedrich von Helmersen (1728−1785), polkovnik, Saaremaa asehaldur, mõisaomanik Peter Bernhard von Helmersen (1775−1860), riiginõunik, Keiserliku teatri saksa trupi direktor, mõisavaldaja Alexander Peter von Helmersen (1797−1850), kindralleitnant, Bresti kadetikorpuse esimene direktor Paul von Helmersen (1801−1894), salanõunik, pedagoog, korporatsioon Livonia asutajaliige Gregor von Helmersen (1803–1885), kindralleitnant, mineraloogia audoktor, mäekorpuse direktor, Peterburi TA tegevliige, nimekas geoloog Wilhelm Peter Gerhard Hermann von Helmersen (1840−pärast 1914), kindralleitnant, sõjaväekohtunik Georg Karl von Helmersen (1840−1902), porutšik, kihelkonnakohtunik, mõisaomanik Nikolai Alexander von Helmersen (1842−1908), kindralleitnant Alexander Ludwig (Louis) von Helmersen (1843−1904), tõeline riiginõunik, Balti Raudteeseltsi direktor Viktor Karl Paul von Helmersen (1843−1910), Liivimaa maanõunik, Liivimaa rüütelkonnamõisate direktor, Karula mõisa omanik, Pärnu-Viljandi Põllumajandusseltsi juhtivtegelane ja Viljandi Eesti Põllumeeste Seltsi president 1895–1898 Mihhail Venediktovitš Helmersen (suri pärast 1916), tõeline riiginõunik Wilhelm Paul Christian Nikolai von Helmersen (1873−lasti maha 1937), kolleegiumiassessor, kammerjunkur, kunstnik, illustraator, Puškini Jevgeni Onegini illustratsioonide autor Harald Otto Peter von Helmersen (1882–1953), filosoofia- ja õigusteaduse doktor, kirjanik Erwin Joseph August von Helmersen (1914−hukati 1949), meditsiinidoktor, SS-Hauptsturmführer, Auschwitz-Birkenau koonduslaagri arst Eestimaa: Hardu (Hardo) (1787−1791, pandivaldus), Kukevere (Kuckofer) (1841−? pandi-, ?−1852 pärusvaldus), Kõrvetaguse (Körwentack) (1800−1803, pandivaldus), Lümandu (Limmat) (1765−1779), Oidrema (Oidenorm) (1757−1765), Päinurme (Assik) (1821−1832) Hersoni kubermang: Sotnitskoje (XIX sajandil) Kuramaa: Ezere (Essern) (1871−1878), Vecsīķele (Sickeln) (XIX sajandil) Liivimaa eesti distrikt: Adavere (Addafer) (XVIII sajandi algus, rendivaldus), Enge (Enge) (1750ndad, rendivaldus), Hurmi (Hurmi) (kuni 1810ndad), Kammeri (Duckershof) (1777−1807), Joosu (Waimel-Neuhof) (1759−1766), Kalli (Kallie) (1807−1819, rendivaldus), Karula (Neu-Woidoma) (1822−1856 pandi-, 1856−1919 pärusvaldus), Lõhavere (Lehowa) (1834−1836 pandi-, 1836−1902 pärusvaldus), Piigandi (Alt-Pigant) (1764−u 1768, pandivaldus), Piigaste (Alt-Pigast) (1804−1806, pandivaldus), Põlgaste (Pölks) (1794−1805), Pärsti (Neu-Perst) (kuni 1803), Reegoldi (Weibstfer) (u 1839−1850, rendivaldus), Tarvastu (Schloß Tarwast) (kuni 1819, pandivaldus), Toolamaa (Tolama) (1845−1846, pandivaldus), Tuhalaane (Tuhhalane) (1800ndad, rendivaldus), Tõstamaa (Testama) (XVII sajand−1831), Vana-Pärsti (Alt-Perst) (kuni 1803), Vana-Võidu (Alt-Woidoma) (kuni 1822), Vastse-Prangli (Neu-Wrangelshof) (1790ndad, rendivaldus), Võru (Werrohof) (1749−1771), Väikemõisa (Kleinhof) (1904−1919, jäänukmõis 1919−1939), Ängi (Enge) (kuni 1824, pandivaldus) Liivimaa läti distrikt: Aburdi (Lüggen) (1843−1920), Akenstaka (Klingenberg) (kuni 1742), Aumeisteri (Serbigal) (1650−XVII sajandi lõpp), Briņķi (Brinkenhof) (alates 1649; liideti Tiegaži mõisaga), Budenbroka (Schujenpahlen) (1846−1856 pandi-, 1856−1860 pärusvaldus), Englārte (Engelhardtshof) (1664−1726 pandi-, 1726−1817 pärusvaldus), Grundzāle (Grundsahl) (1652−1669), Krimulda (Schloß Kremon) (1664−1726 pandi-, 1726−1817 pärusvaldus), Pastamuiža (Klauenstein), Plānupe (Planup) (1786−1802), Prauliena (Praulen) (1888−1907), Sāviena (Sawensee) (1660−1759 ja u 1767−1920), Skujene (Schloß Schujen) (1861−1920, a-st 1881 fideikomiss), Tiegaži (Tegasch) (1643−1720ndad), Turaida (Schloß Treyden) (1780ndad, pandivaldus), Vaidava (Waidau) (1863−1875), Vana-Laitsna (Alt-Laitzen) (1720ndad, pandi- ja rendivaldus) Lublini kubermang: Krupe (XIX sajandil) Minski kubermang: Pogost (XIX sajandil) Saaremaa: Laugu (Laugo) (1846−? pandi-, ?−1919 pärusvaldus), Nurme (Nurms) (1846−? pandi-, ?−1919 pärusvaldus), Roobaka (Ropaka) (1849−? pandi-, ?−1919 pärusvaldus) Schlegel, Ernst Bernhard. Klingspor, Carl Arvid. Den med sköldebref förlänade men ej å riddarhuser introducerade Svenska adelns ättar-taflor. Stockholm: P. A. Norstedt & Söner, 1875 s. 121 Aadlivapid Ajalooarhiivis: Paul von Helmersen Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd I. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930, lk 369. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Oesel. Tartu: Osaühing „Ilutrükk”, 1935, lk 507. Tiit Rosenberg, Baltisaksa põllumeesteseltside võrgustiku kujunemisest, Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2013, lk 43 Schlegel, Ernst Bernhard. Klingspor, Carl Arvid. Den med sköldebref förlänade men ej å riddarhuser introducerade Svenska adelns ättar-taflor. Stockholm: P. A. Norstedt & Söner, 1875 s. 120-121 Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 317, 318 (tabel). Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd I. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930. s. 369-370. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Livland. Bd II. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1929. s. 816-834. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Oesel. Tartu: Osaühing „Ilutrükk”, 1935. s. 507-509. Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd V. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1984. Lk 104-105. Seuberlich, Erich. Stammtafeln deutsch-baltischer Geschlechter. Band 3. 1. Lieferung. Riga: Verlag E. Bruhns, 1938. Veerg 34-38. Helmersen, BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital Helmerseni suguvõsa genealoogia