laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Dekonstruktsionism

Dekonstruktsionism on Jacques Derrida dekonstruktsioonil kui erinevuse mängu kasutamisel rajanev tänapäeva filosoofia mõttemuster. Dekonstruktsionism on teksti avatud käsitlus, kindla struktuuri või keskpunkti puudumine; tähenduste, väidete ja mõistete ebapüsivus (strukturalismis oli vastupidi). Dekonstruktsionistid peavad kõiki mõttemustreid tõlgendusteks ja mingit ainulist tõde pole. Kõikehõlmavust (totaalsust) tähistavad sõnad asendati paljususe, erinevuse ja erisugususe mõistetega. Dekonstruktsionism algas Jacques Derrida tekstikriitikast ja Roland Barthesi lugemisõpetusest, aga lähtus varasemast Friedrich Nietzsche ja Sigmund Freudi hoiakumuutustest. Dekonstruktsionism algas Jacques Derrida ettekandest "Struktuur, märk ja mäng humanitaarteaduste diskursuses" Ameerika Ühendriikides 1966. aastal. J. Derridast alguse saanud tekstide, märkide ja märgisüsteemide tõlgendamise mängu või menetlust hakkasid kasutama ka teised mõtlejad. Dekonstruktsiooni eesmärk on vabaneda mõistekesksusest (logotsentrismist), sellisest mõtlemisest (idealismist), mille tipp oli Hegeli filosoofia. 1960. ja 1970. aastatel algas võimas mõttesuund, mis tõukus Claude Lévi-Straussi ja Jacques Lacani strukturalistlikest teooriatest. Uuel mõttesuunal oli alguses palju nimetusi. Dekonstruktsionism kujunes Ameerika ülikoolides poststrukturalismi rööpnimetuseks strukturalismi järgsete prantsuse mõtlejate kohta. Tänapäeva filosoofias on ühe võimalusena pakutud poststrukturalismi ja postmodernismi nimede asemel ühisnimetajana ka dekonstruktsionismi. Kõik dekonstruktsionistlikud mõtlejad on väga isikukesksed: ühelt poolt autorite kesksed, kes kirjutavad (Derrida, Ernesto Laclau, Julia Kristeva), teiselt poolt autorite kesksed, keda ümber mõtestatakse (Marx, Freud, Nietzsche, de Sade). Leho Lamus. "Mõtlemise mõistevõrk", lk 63.
Diskursuseteooria

Diskursuseteooria rajaneb lauseteooria neljal osal: aeg, kõneleja, millest kõneldakse ja kellele kõneldakse. Need osad moodustavad keelesündmuse ehk diskursuse. Ernesto Laclau poliitiline diskursuseteooria on esitatud teoses "Hegemoonia ja sotsialistlik strateegia" (1985). Michel Foucault' diskursuseteooria on essees "Diskursuse kord" ja teoses "Teadmise arheoloogia". Iga ajastu poolt on määratud reeglite kogum, milles arutlus toimub. Foucault' diskursus tähendab, et vestlus toimub alati mingi ideoloogia raamides. Ajalugu on vapustuste jada, milles vahelduvad diskursuse eri vormid. Foucault' diskursuseteoorias on esikohal võimusuhted. Võim läbib kogu ühiskonda ja võim on loov. Teda huvitab, kuidas lausungites (või institutsioonides, tehnikates jms) moodustuvad reeglid ja toimib võim. Foucault väidab, et humanitaar- ja sotsiaalteaduse harud loovad oma tõe või oma tegelikkuse. Kriitiline diskursuseanalüüs
Kaasani metroo

Kaasani metroo (vene Казанский метрополитен, tatari Казан метросы, Казан метрополитены) on metroo Venemaal Tatarstani Vabariigis Kaasanis. Metroo avati 27. augustil 2005 linna 1000. aastapäeva puhul. Praegu on valmis üks 16,7-kilomeetrine 11 jaamaga metrooliin. 2023. aastal teenindati Kaasani metroos 35,5 miljonit reisijat (üle 130 000 päevas). Edaspidi on plaanis ehitada linna metroovõrku veel kolm liini. Aastaks 2018 peaks olemasolevale Tsentralnaja liinile lisanduma Azinsko-Savinovskaja liin ning hiljem veel Privolžskaja ja Zanoksinskaja liin. Sellele lisaks on plaanis üks linnasisene rongiliin ümber ehitada maapealseks metrooliiniks. PRO метро: все, что нужно знать о Казанском метрополитене RUSSPASS, 1. aprill 2024 35,5 млн человек составил пассажиропоток казанского метро в 2023 году TatCenter, 18. jaanuar 2024 Kaasani metroo koduleht (vene keeles)
Saalomoni Saared

Saalomoni Saared on saareriik Okeaanias Melaneesias. Asub Uus-Guineast idas ja koosneb umbes 1000 saarest. 2019. aasta 6. aprillil raputas Saalomoni Saari Kirakira linnast 27 kilomeetri kaugusel ja 73 kilomeetri sügavusel alguse saanud 5,0 magnituudine maavärin. Saalomoni Saared on jagatud üheksaks provintsiks ja pealinnaks. "Solomon Islands". Rahvusvaheline Valuutafond (ingl). Vaadatud 15.11.2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "M 5.0 - 27km NNW of Kirakira, Solomon Islands". Ameerika Ühendriikide Geoloogiateenistus (inglise keeles). 6. aprill 2019. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. aprill 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)  Saalomoni Saared – kasutusnäited, päritolu, sünonüümid ja tõlked Vikisõnastikus Peaministri ja valitsuse koduleht Ajalehe Solomon Star koduleht
Kynosarges

Kynosarges on paik Ateena eeslinnas Ilissose jõe lõunakaldal linnamüüri ligidal Diomeia deemis, kus väidetavalt kogunesid esimese küüniku Antisthenese kuulajad. Kynosargese gümnaasium oli antiikajal Ateena üks kolmest gümnaasiumist (Akademeia ja Lykeioni kõrval) ning oli pühendatud Heraklesele, kes oli isa poolest surematu ja ema poolest surelik, ning selles käisid ateenlased, kes olid kahtlase sugupuuga nagu Herakleski, st polnud ühe vanema poolest ateenlased (olid nothoi) ning seega mitte täieõiguslikud kodanikud.
Pimen (Moskva patriarh)

Pimen (vene keeles Пимен; kodanikunimega Sergei Mihhailovitš Izvekov, vene keeles Сергей Михайлович Извеков; 23. juuli (vkj 10. juuli) 1910 Kobõlino, Kaluga kubermang – 3. mai 1990 Moskva) oli Vene Õigeusu Kiriku vaimulik, aastatel 1971–1990 Moskva ja kogu Venemaa patriarh. Ta sündis mehaanik Mihhail Izvekovi ja tema abikaasa Pelageja peres. Tulevane patriarh omandas hariduse keskkoolis, laulis varateismelisena kirikukooris ja osales jumalateenistustel piiskoppide hüpodiakonina. Pärast kooli lõpetamist sõitis ta 1925. aastal Moskvasse, astus Sretenski kloostrisse ja juhatas koore mitmes Moskva kirikus. 1927. aastal pühitseti ta mungaks Pimeni nime all, vaga Pimen Suure auks. 16. juulil 1930 pühitses Zvenigorodi ülempiiskop Filipp (Gumilevski) ta munkdiakoniks ja 12. jaanuaril 1931 munkpreestriks. 1932. aastal kutsuti ta kaheks aastaks aega teenima Tööliste ja Talupoegade Punaarmee ühte väeossa Valgevenes. Järgnevate aastate kohta kuni 1945. aastani puuduvad ametlikes biograafiates igasugused andmed. Öeldakse vaid, et sõja lõppedes oli munkpreester Pimen Rõõmukuulutamise katedraali vaimulik Vladimiri oblasti Muromi linnas. Ühe versiooni järgi ta deserteerus ja elas võltsitud dokumentidega Moskvas; mõisteti deserteerumise eest vangi ja kandis karistust kuni 1941. aasta sügiseni Moskva-Volga kanali ehitusel ning oli asumisel Usbeki NSV-s. 1944. aastal saadeti ta 10 aastaks Vorkutasse asumisele. Ta vabanes 1945. aastal amnestiaga seoses Saksamaa üle saavutatud võiduga. Teise versiooni järgi vahistati ta 1934. aastal kiriku ja riigi lahutatuse seaduse rikkumise eest. Talle mõisteti kolm aastat vabadusekaotust. Kandis karistust Moskva-Volga kanali ehitusel. Pärast karistusaja lõppu 1937. aastal saadeti administratiivkorras asumisele Andijoni linna Usbeki NSV-s, kus juhtis kuni Suure Isamaasõja alguseni sanitaarharidusmaja. 1941. aasta juunis kutsuti armeesse ja teenis 702. laskurpolgus Lõuna- ja Stepirindel.
Avalik huvi

Avalik huvi (ka avalikkuse huvi, üldine huvi) on ühiskonna kui terviku huvi, mis põhjendab otsustustes eelistusi, millega tagatakse üldised hüved või välditakse nendele tekkida võivat kahju. Avaliku huvi seisukohast on olulised ühishüvised ehk sellised hüved, mida ei kasutata eratarbimiseks, vaid mis on kõigile kättesaadavad, nagu loodus, turvalisus, kultuur jne. Mittetulundusühendused ei tohi jaotada oma tegevusest saadavat majanduslikku kasumit muudel kui avalikes huvides olevatel eesmärkidel. Oluline on siinjuures teha vahet avaliku huvi ja kitsama rühma (nt ühe maja elanikud või ühe ettevõtte töötajad) huvide vahel; see pole alati kerge ja vahe pole lõplik. Tegevus kitsamalt piiritletud grupi heaks võib samuti olla avalikes huvides, nt kui see rühm on muu ühiskonnaga võrreldes ebasoodsas olukorras ja seega suurendab selle toetamine ühiskondlikku õiglust. Eesti seadustest viitavad avalikule huvile mh avaliku teenistuse seadus ja tulumaksuseadus, aga mõiste ise ei ole ühegi seadusega üheselt defineeritud ning kuulub määratlemata õigusmõistete hulka. Kuigi paljud mittetulundusühingud ja sihtasutused tegutsevad praktikas avalikes huvides, on nendest seni ainult väike vähemus lülitatud Vabariigi Valitsuse kinnitatud avalikes huvides tegutsevate ühenduste nimekirja. Seal nimetatud ühendustele tehtud annetusi saab annetaja oma maksustatavast tulust maha arvata. Vastavalt tulumaksuseaduse parandusele (jõustunud 1. jaanuaril 2007) ei käsitle seadus avalikes huvides tegutsevatena kutseorganisatsioone, ettevõtluse toetamise organisatsioone, ametiühinguid ega poliitilisi ühendusi. Avalik huvi Säästva Eesti Instituudi veebisõnastikus "Säästva arengu sõnaseletusi" (vaadatud 12.12.2011) Alari Rammo "Mis on avalik huvi?" Hea Kodanik 1/2014, lk 8-9 Mikko Lagerspetz "Kodanikuühiskonna lühisõnastik" 2007 Alari Rammo "Mis on avalik huvi?" Hea Kodanik, 1/2014, lk 8-9 Lagerspetz, M., 2007. Kodanikuühiskonna lühisõnastik 3. täiendatud versioon. Tallinn: Eesti Mittetulundusühingute ja Sihtasutuste Liit (vaadatud 18.07.2011)
Aime Maripuu

Aime Maripuu (1960. aastani Aime Kõrma, kodanikunimi 1974. aastast Aime Prand; sündinud 25. detsembril 1934 Tallinnas) on eesti kirjanik. Aime Maripuu sündis müüja perekonnas. 1953. aastal lõpetas ta Tallinna 10. Keskkooli ja 1958. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi elektriinsenerina. Töötas 1958–1963 Eesti Tööstusprojektis ja 1963–1986 Energiavõrkude Projekti Eesti osakonnas inseneri ja projekteerijana. Esimene lastejutt ilmus ajakirjas Täheke 1966. aastal, esimene novell Loomingus 1967. aastal. Aime Maripuu on kirjutanud ka kuuldemänge. "Majas rappuvad seinad : jutustused" (1971) "Ma küsin : jutustused" (1974) "Oota järgmise hommikuni" (1989) "Maarjamäe lossi kummitused ja teised kummalised lood" (2008) "Metsarahval oma jutud" (1975) "Mets tare taga" (1976) "Jäljed ümber järve" (1978) "Paganamaa legend" (1980) "Jõgi ei peatu kunagi" (1984) "Miks rähnipojad alailma karjuvad" (2011) Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn, 1995, lk. 323
Johannes Linnankoski

Johannes Linnankoski (kodanikunimega Vihtori Johan Peltonen; 18. oktoober 1869 Askola – 10. august 1913 Helsingi) oli soome kirjanik. Tema kuulsaim teos on romaan "Laul tulipunasest lillest", mis ilmus 1905. aastal. Ta õppis aastatel 1877–1882 Askolas rahvakoolis. Seejärel töötas ta parvepoisina Porvoonjõel. Aastatel 1888–1890 õppis ta Jyväskyläs õpetajate seminaris (kuid ei lõpetanud seda). Seejärel töötas ta novembrini 1891 Werner Söderströmi kirjastuses, misjärel läks armeeteenistusse. Sõjaväeteenistuses oli ta algul kirjutaja, hiljem velskri õpilane. Samuti tegi ta kaastööd ajalehele Suometar ning õppis saksa, rootsi ja taani keelt.
2015. aasta toidumürgistuse puhang Filipiinidel

2015. aasta toidumürgistuse puhang Caragas on toidumürgistuse puhang, mis algas 2015. aasta 10. juulil Caraga piirkonnas Filipiinidel. Toidumürgistus kujunes erinevas vanuses koolilastel ja nende õpetajatel teatud puuviljakompvekkide (durianikommid) söömise tagajärjel. Haigestus 1925 õpilast, kellest 66 raskelt. Caraga piirkonnas Surigao del Suri provintsis Tandagi, Cagwaiti, Tago, Bayabase, Marihatagi, Tagbina, San Agustini, Carrascali, Cortese ja Madridi linnas vajasid õpilased oksendamise, iivelduse, peapöörituse, kõhu- ja peavalu tõttu esmaabi. Mõned lapsed tundsid end alates 10. juulist 2015 halvasti juba mõne minuti möödudes kommide, mille maitseosa moodustasid durian, mangostan ja mango, söömisest. Puhang on klassifitseeritud toidumürgistuseks. FDA teatel osutusid kommiproovid positiivseks bakteri Staphylococcus aureus suhtes. "Contaminated candy 'poisons' almost 2,000 schoolchildren in the Philippines after fruit-flavoured sweets were sold by vendors outside schools". Daily Mail. 14. juuli 2015. Vaadatud 15.07.2015 "Over 1,300 students hospitalised for eating 'poisonous candy'". eNCA. 11. juuli 2015. Vaadatud 15.07.2015 "Hundreds Of Students Poisoned By Candy In Philippines". Huffington Post. 10. juuli 2015. Vaadatud 15.07.2015 "‘Poisonous’ durian candies test positive for staphylococcus bacteria". GMANetwork.com. 16. juuli 2015. Vaadatud 18.07.2015 CNN Philippines Staff, Thousands hospitalized due to candy poisoning in Surigao del Sur, 13. juuli 2015 Ben Serrano, Edith Regalado, Helen Flores (The Philippine Star),Candy poisoning victims hit 1,909, 13. juuli 2015 SAM WEBB, Philippine poisoned sweet outbreak: Nearly 2,000 schoolchildren ill after eating contaminated sweets, 13. juuli 2015 Filipiinidel haigestus mürgiste kompvekkide söömisest ligi 2000 last, Õhtuleht.ee, 13. juuli 2015
Aleksandr Ostrovski

Aleksandr Ostrovski (vene keeles Александр Николаевич Островский 31. märts/12. aprill 1823 Moskva – 2. juuni/14. juuni 1886 Štšelõkovo, Kostroma kubermang) oli vene näitekirjanik. Tema isapoolne vanaisa oli vaimulik, isa lõpetas Kostroma vaimuliku seminari, hiljem Moskva Vaimuliku Akadeemia, kuid tegutses kohtuametnikuna.
Laimjala valla lipp

Laimjala valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Laimjala valla lipp. Lipp kinnitati 20. mail 1996. Valla lipuks on ruudukujuline vapilipp. Kangas on jagatud lainelõikega vertikaalselt kaheks võrdseks väljaks. Lehvipoolne väli on valge, vardapoolne aga sinine ning selle ülaservas on kollane kaheksaharuline täht. Lipu normaalmõõtmed on 105×105 cm. Kangajaotus tähistab valla paiknemist ajaloolisel piiskopi- ja ordumaade piiril. Lainelõige viitab Saaremaa oludes märkimisväärsetele jõgedele. Sinine sümboliseerib merd, valge vaimsust. Need on ka Saaremaa vapi värvid. Kollane täht osutab kompassiristina meresõitudele ja Laimjala vallast igasse ilmakaarde siirdunud inimestele. See kujund sümboliseerib ka kuldset kannusetähte, mis on rüütli, laiemas mõttes kõigi teenekate ja väljapaistvate isikute tunnus. Lippu kasutati järgmiste korrapunktide järgi: Valla lipu valmistamine toimus üksnes vallavalitsuse loal. Laimjala valla lippu kasutati valla pidupäevadel ja muudel avalikel üritustel ning suhtlemisel teiste omavalitsusüksustega. Vallavalitsus võis sõlmida lepinguid valla sümboolika kasutamiseks. Valla sümboolika ja tema statuudi muutmine või täiendamine kuulus vallavolikogu ainupädevusse. Valla lipu heiskamisel koos Eesti riigilipu, mõne teise riigi, maakonna, omavalitsuse või muu lipuga, asub valla lipp lippude poolt vaadatuna teise riigi lipust, Eesti riigilipust või mõnest muust lipust vasakul. Laimjala valla vapp Saare maakond Laimjala valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Heategevus

Heategevus on annetamine või vabatahtlik tegevus teiste inimeste heaolu parandamiseks. Heategevus võib olla suunatud ka looduse ja loomade heaks. Heategevuse erinevus filantroopiast on see, et heategevus ei pruugi olla planeeritud ega süsteemne tegevus ühiskonna muutmiseks, vaid võib olla ka ühekordne toiming. Filantroopia Lagerspetz, M., 2007. Kodanikuühiskonna lühisõnastik 3. täiendatud versioon. Tallinn: Eesti Mittetulundusühingute ja Sihtasutuste Liit
Irene Leisner

Irene Leisner (12. september 1930 Tartu – 9. juuli 2015) oli eesti õpetaja. Ta sündis aastal 1930 Tartus, ta käis koolis Petseris ja Valgas. Ta lõpetas aastal 1954 Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse õpetajana. Ta töötas 1955–2009 Tartu Tamme gümnaasiumis emakeele ja kirjanduse õpetajana, seega kokku 54 aastat. Tema enda arvestuse järgi oli tal selle aja jooksul 14 lõpuklassi ja ühtekokku 3072 õpilast. Nende hulgas on ka endised peaministrid Mart Siimann ja Andrus Ansip, poliitik ja suurettevõtja Neinar Seli, kirjanik Mart Kivastik, ajakirjanik Mart Kadastik. Väidetavalt oli Leisneri õpilaste 1967. aasta lennus ühes klassis viis hilisemat akadeemikut[viide?]. Irene Leisner oli Eesti Emakeeleõpetajate Seltsi auliige, Eesti Keele Kaitse Seltsi tegevliige ning aastatel 1992–1996 Tartu linnavolikogu liige. 2006 Tartu medal 2009 Tartu Tähe kavaler Tema abikaasa Uno Leisner (1929–1989) oli arstiteadlane, TRÜ sünnitusabi ja günekoloogia kateedri dotsent. http://www.vvk.ee/varasemad/k99/kandidaadid/1664.html Suri teenekas õpetaja Irene Leisner, Postimees, 10. juuli 2015
Benetton Formula

Benetton (Benetton Formula Ltd.) on Vormel 1 meeskond, mis asutati 1986. aastal Tolemani meeskonna asemele. Meeskonnana tehti debüüt Vormel 1 radadel Brasiilia Grand Prix'l. Viimaseks hooajaks jäi Benettonile 2001. aasta. 2002. aasta hooajast muudeti meeskond Renault F1 meeskonnaks. Benettoni meeskonnas võisteldes on etapivõite saanud Gerhard Berger, Alessandro Nannini, Nelson Piquet, Michael Schumacher, Johnny Herbert ja Jean Alesi. Edukaim hooaeg oli 1995., kui võideti nii pilootide kui ka konstruktorite karikas.
Fidel Sánchez Hernández

Fidel Sánchez Hernández (7. juuli 1917 El Divisadero – 28. veebruar 2003 San Salvador) oli El Salvadori sõjaväelane ja poliitik. Ta oli aastatel 1967–1972 El Salvadori president. Ta sündis aastal 1917 El Divisaderos (asub Morazáni departemangus). Enne El Salvadori presidendiks saamist oli ta El Salvadori armeekindral ja El Salvadori sõjaväeatašee USA-s.
Lashkar-e-Taiba

Lashkar-e-Taiba (ka Laschkar e-Taiba, Lashkar-i-Tayyaba, Lashkar-e-Tayyaba, Lashkar-e-Toyba või Lashkar-i-Toiba; lühend: LeT; urdu keeles ‏لشكرِ طيبه‎ 'puhaste armee') on islamistlik terroriorganisatsioon Kashmiris. Asutati 1989 Afganistanis. Euroopa Liidu terroriorganisatsioonide nimekirjas aastast 2003.
Gerakan Mujahidin Islam Patani

Gerakan Mujahidin Islam Patani (GMIP) on Lõuna-Tais tegutsev islamistlik sissiliikumine, mis taotleb piirkonnas iseseisva islamiriigi loomist. Liikumine asutati 1995. aastal Nasoree Saesaengi poolt, kes osales 1990. aastate esimeses pooles mudžahediinina Afganistani sõjas. Tai võimud on kahtlustanud GMPI-d 2006. aasta Hat Yai pommirünnaku ja 2012. aasta Lõuna-Tai pommirünnakute korraldamises. Lõuna-Tai konflikt Casey-Maslen 2013, lk 179. Rohan & Yee 2016, lk 92. Hookway, James (1. aprill 2012) "Deadly Thai Blasts Follow Tense Weeks". The Wall Street Journal. Kasutatud 10. juuni 2018. Rohan, Gunaratna; Yee, Kam Stefanie Li (2016) Handbook Of Terrorism In The Asia-pacific. World Scientific. ISBN 9781783269976 Casey-Maslen, Stuart (2013) The War Report: 2012. OUP Oxford. ISBN 9780191003059
Sarapuu (täpsustus)

Sarapuu võib tähendada mitut asja. Harilik sarapuu on puuliik. Sarapuu on puude perekond kaseliste sugukonnas. Sarapuu küla on küla Valga maakonnas Sangaste vallas. Sarapuu on perekonnanimi. Sarapuu järv on järv Valga maakonnas Hummuli vallas.
Kee-palvehernes

Kee-palvehernes (Abrus precatorius) on taimeliik kaheiduleheliste klassi oalaadsete seltsi liblikõieliste taimede sugukonnas. Veebipõhises taksonoomilsies andmebaasis CoL liigitatakse kee-palvehernel järgmisedalamliigid: Abrus precatorius subsp. africanus Verdc. Abrus precatorius subsp. precatorius. Kee-palvehernes on heitlehine või pooligihaljas liaan, mille harud võivad kasvada 1–4 m pikkusteks. Kee-palveherne õied on kahvaturoosa või roosakas-punase värvusega. Vili on kaunvili, milles on 4–6 punakat munakujulist seemet, mille tipus on must laik. Seemned võivad olla ka valget, musta ja oranži värvi. Seemned on magusad. Kee-palvehernes kasvab looduslikult Ida-Indias, Vietnamis, Sri Lankas ja Himaalajas. Kultuurtaimena kasvatatakse paljudes troopilise kliimaga piirkondades. Meditsiinis kasutatakse droogina kee-palveherne juuri ja seemneid (Abri precatorii semen). Seemned (ka juured) sisaldavad inimestele ja hobustele toksiinina toimivaid aineid, mis võivad süües surmavalt mürgisteks osutuda (toime omistatakse abriinile (lektiin) inimese letaane doos 0,1–1 μg/kg): inimese annus võib avalduda juba 1-2 seemne läbi aga ka alkaloididele ja glükosiididele (abramiin) jm. Taim evib inimkehas malaaria-, bakterite- ja allergiavastaseid toimeid ning seda on kasutatud ka süüfilise ravis. India ja Tiibeti meditsiinis valmistatakse seemnetest rasestumisvastaseid ja aborti põhjustavaid vahendeid, välipidiselt kasutatakse neid aga juuste väljalangemise, nahahaiguste ja pidalitõve korral. Indias on kee-palveherne seemneid kasutatud ka mürgi ja kaaluühikuna: 1 seeme vastab 1 karaadile (~1,75 gr). Kee-palveherne seemned Kee-palveherne lehed ja õied Kee-palveherne õied Kee-palveherne seemned "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia" 15:2010 Abrus precatorius L., CoL, veebiversioon (tarve 15.07.2015)(inglise keeles) Ain Raal, "Farmakognoosia. Õpik kõrgkoolile", Tartu Ülikooli kirjastus, lk 116, 2010 C. Fernando, Poisoning due to Abrus precatorius (jequirity bean), DOI: 10.1111/j.1365-2044.2001.02316.x, Anaesthesia, 56. väljaanne, nr 12, lk 1178–1180, detsember 2001
Põiktänav (Jõgeva)

Põiktänav (kuni 1924. aastani Juudi uulits) on lühike tänav Jõgeval Aia ja Suure tänava vahel. Tänaval asub Jõgeva Säästumarket (Põik 1), OÜ Aed ja Kodu kauplus (Põik 2) ja teisi asutisi. Põiktänava ja Suure tänava nurgal asuvas majas (Suur 18A) on ka Swedbanki Jõgeva esindus. Varem oli Põiktänav pikem, ulatudes kuni Pargi tänavani (siis Turu tänav).
Põiktänav (täpsustus)

Põiktänav on suurema tänavaga ristuv väiksem tänav. Põiktänav on ka mitme tänava nimi: Põiktänav Jõgeval ... "Põiktänav" on Ivars Seleckise film Põik tänav
Põiktänav

Põiktänav on suurema tänavaga ristuv väiksem tänav. Põiktänavaid võidakse nimetada ristuva suurema tänava järgi, näiteks Nikolai Lunini tänava põiktänav on Nikolai Lunini põik. Diagoni põiktänav, maagilise sissepääsuga tänav Harry Potteri lugudes
Leisi valla lipp

Leisi valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Leisi valla lipp. Lipp kinnitati 10. juunil 1996. Valla lipuks on ruudukujuline vapilipp. Sinisel kangal valge allasuunatud harkrist ja saatena ülal kaks Georgi risti ning all ankur – kõik valged. Lipu normaalmõõtmed on 105×105 cm. Sinine värvus sümboliseerib merd, valge aga paest pinnast. Harkrist tähistab Leisit kui teede sõlmpunkti. Ristid märgivad valla kahte [kirik (pühakoda)|[kirikut]] ja kahte konfessiooni. Ankur osutab Triigi sadamale. Valla lipp heisati: Alaliselt vallamaja ees asuvasse lipumasti. Ajutiselt valla pidupäevadel, suhtlemisel teiste omavalitsusüksustega, samuti muudel valla avalikel üritustel. Valla lipp heisatakse hoone peasissekäigu juurde või majale selleks sobivasse kohta kas lipuvardaga vastavasse hoidjasse või lipumasti. Rahvusvahelistel, vabariiklikel ja regionaalsetel üritustel võivad lippu kasutada Leisi valla ametlik delegatsioon või valda esindavad kollektiivid ja üksikisikud. Valla lipu heiskamise võib teha kohustuslikuks üksnes vallavolikogu otsuse või vallavalitsuse korraldusega vallale kuuluvatel hoonetel, rajatistel või maa-aladel. Teistele omanikele on niisugused otsused või korraldused üksnes soovitusliku iseloomuga. Koos teiste lippudega heisates paigutati Leisi valla lipp lippude poolt vaadatuna: Koos Eesti riigilipuga – Eesti riigilipust vasakule. Koos Eesti riigilipu ja teise riigi lipuga – teise riigi lipust vasakule, mis on omakorda vasakul Eesti riigilipust. Koos maakonnalipuga – maakonnalipust vasakule. Koos teiste Eesti linnade ja valdade lippudega – tähestiku järjekorras paremalt vasakule. Valla lipu valmistamine toimus üksnes vallavalitsuse loal. Valla lippu võib kasutada ka laualipuna. Kasutamiskõlbmatuks muutunud vallalipp kuulub sündsal viisil hävitamisele. Lipu etaloni säilitatakse Saaremaa Muuseumis. Lipu kasutamine kujul, mis erineb etalonist, kuulub igal üksikjuhtumil läbivaatamisele ja kinnitamisele vallavalitsuse poolt. Leisi valla vapp Saare maakond Leisi valla sümboolika valla kodulehel Leisi valla sümboolika Riigikantselei kodulehel