laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Luxeuil' klooster

Luxeuil' klooster ([lyksœj]; Abbaye Saint-Pierre et Saint-Paul) oli 6. sajandil püha Columbanuse asutatud ja Peetrusele pühitsetud klooster Luxeuil-les-Bainsis Haute-Saône'i departemangus Franche-Comté'is Prantsusmaal. Kloostri asutas 585. aastal gallo-rooma kindluse Luxoviumi varemetele iiri munk Columbanus. Ta pühitses selle Peetrusele ja kloostrist sai peagi Gallia üks tähtsamaid ja õitsvamaid. Pärimuse kohaselt oli munkade kogukond nii suur, et jumalateenistusel laulsid koorid kordamööda ja palve kõlas katkematult (laus perennis) päeval ja ööl. Pole väga täpselt teada, kas Columbanus sätestas sellele kloostrile reeglistiku suuliselt või kirjalikult, kuid arvatavasti oli see suures osas laenatud toonastest Iirimaa kloostritest. Seda täiendas üha enam kogu Lääne-Euroopa kloostrites järgitud benediktlaste kloostrireegel, mis nägi ette abti korrapärase valimise, reglementeeris tema suhteid munkadega ning kloostriametnike ametisse nimetamise ja neile delegeeritud volitused. Aastal 603 heitis kirikukogu Columbanusele ette ülestõusmispühade tähistamist Iirimaa traditsiooni kuupäeva järgi, kuid vastuolu tegelikuks põhjuseks võis olla Columbanuse jäikus suhtluses Burgundia õukonnaga. Pärast Columbanuse pagendusse minemist asus kloostrit juhtima abt Eustatius, kellele Columbanus oli ülesandeks teinud koolide rajamise. Eustatiuse ja järgmise abti Waldeberti ajal omandasid need koolid suure tuntuse, seal said hariduse paljud vaimulikud ja Luxeuil' kloostril oli suur mõju terves Burgundia riigis. Luxeuil' mungad rajasid kloostrid Bobbios Itaalias, Saint-Valérys ja Remiremontis. Luxeuil's valmistas Lérinsi kloostri abt Conon ette oma kloostrireformi, ja Luxeuil' kloostrikorraldusest lähtusid Normandia Fontenelle ja Jumièges' kloostrite asutajad. Umbes 732. aastal rüüstas kloostrit Arlesi kaudu Burgundiasse tunginud mauride sõjavägi. Asula vallutati ja enamus kogukonnast tapeti, sh kloostri abt. Ellujäänud ehitasid kloostri taas üles. 816. aastal abt Ansegisuse ajal uuendas keiser Ludwig Vaga kloostri õigusi, taastas kiriku ja munkade eluhooned ning uuendas kloostrikorralduse. Kloostrit ja selle ümber tekkinud väikelinna laastasid 886. aasta paiku viikingid ja 917. aastal ungarlased. Alates 15. sajandist käis kloostri tegevus kohale määratud, ent kloostris mitte viibivate abtide institutsiooni tõttu alla. Keiser Karl V kärpis Luxeuil' abtide võimu. 1634. aastal lõpetati abtide määramine ning Luxeuil' klooster liideti vannistide reformiliikumisega. 1768. aastast pärinev dokument teatab, et kogudus on arvukas ja distsipliin hea. Prantsuse revolutsiooni ajal saadeti mungad laiali. Suuremale osale kloostri territooriumile on tänapäeval ehitatud linn, kuid 14. sajandil ehitatud ja Pühale Peetrusele pühitsetud kloostrikirik säilis. Kloostri teisi hooneid kasutas 1901. aastani Besançoni piiskopkonna seminar. Kirik on Luxeuil-les-Bainsi kihelkonnakirik. Ristikäik Vaade Luxeuil' kloostrikirikule põhjast Abbey of Luxeuil. - Catholic Encyclopedia Abbey of Luxeuil. - Catholic Encyclopedia
Uus Elu (täpsustus)

Uus Elu on mitme Eesti ajaloolise ajalehe ja -kirja nimi: Uus Elu (1918–1933), aastatel 1918–1933 ilmunud EAÕK häälekandja Uus Elu (Narva), aastatel 1924–1925 Narvas ilmunud ajaleht Uus Elu, aastatel 1941–1944 Pärnus ilmunud ajaleht Uus Elu (Tõrva), aastatel 1951–1959 Tõrvas ilmunud ajaleht Uus Elu (Rakke), aastatel 1951–1953 Rakkes ilmunud ajaleht Uus Elu (1909), aastal 1909 Narvas ilmunud ajaleht Uus Elu (1989), aastal 1989 ilmunud Tallinna Issanda Muutmise peakiriku häälekandja Uus elu on olnud ka mitme teose nimi: „Uus elu“, Dante Alighieri teos (Vita Nova) "Uus elu", Saale Västeri lühiromaan Uus Elu on olnud ka mitme kolhoosi nimi: "Uus Elu", kolhoos Aburis "Uus Elu", kolhoos Linnapes "Uus Elu", kolhoos Kabalas
Hroza (Harkivi oblast)

Hroza (ukraina keeles Гроза) on küla Kirde-Ukrainas Harkivi oblastis Kupjanski rajoonis Ševtšenkove vallas Ševtšenkove alevi lähedal, 34 km Kupjanskist läänes ja 79 km Harkivist kagus. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse seisuga elas külas 497 inimest, kelle emakeel jaotus järgmiselt: ukraina keel – 93,2% vene keel – 4,4% muud keeled – 2,4% Raketirünnak Hrozale 2023. aasta 5. oktoobril "Офіційна сторінка Всеукраїнського перепису населення | Банк даних" [Üleukrainalise rahvaloenduse ametlik lehekülg | Andmepank]. ukrcensus.gov.ua (ukraina). Vaadatud 6. oktoobril 2023. Рідні мови в об'єднаних територіальних громадах України
Tolstoi-Jurt

Tolstoi-Jurt (vene keeles Толстой-Юрт; tšetšeeni keeles Девкар-Эвла (Devkar-Evla)) on küla Venemaal Tšetšeenia Vabariigi Groznõi rajoonis. Külas oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 8097 elanikku. Küla on nime saanud vene kirjaniku Lev Tolstoi järgi. 2005. aastal hukkus Tolstoi-Jurta piirkonnas toimunud lahingutes väidetavalt Aslan Mashadov, Itškeeria Tšetšeeni Vabariigi kolmas president. Mashadov sai väidetavalt surma, kui Vene eriüksuslane viskas tema punkrisse granaadi. Kishkovsky, Sophia (1. jaanuar 2010). "Tolstoy Recalled Fondly in Chechen Museum". New York Times. Vaadatud 10. märtsil 2022. Saunders, Robert A.; Strudkov, Vlad (2010). Historical Dictionary of the Russian Federation. Scarecrow Press. Lk 370. ISBN 9780810874602. Vaadatud 10. märtsil 2022.
Magnetilise induktsiooni joon

Magnetilise induktsiooni joon ehk magnetvälja jõujoon on joon, mille igas punktis ühtib tema siht magnetilise induktsiooni vektori B → {\displaystyle {\vec {B}}} sihiga. Sirgvoolu korral, mis esineb näiteks pikas elektrijuhtmes, on magnetilise induktsiooni jooned ringjooned, mille tasand on voolu suunaga risti ja mille keskpunktid paiknevad juhi teljel. Magnetilise induktsiooni suunda saab sellisel juhul määrata järgmise reegli abil. Kui vaadata piki juhet voolu positiivsete laengute liikumise suunas (voolu suunas), siis näitab magnetilise induktsiooni vektor kellaosuti liikumise suunda. Kui aga vool on suunatud vaatleja poole siis on magnetilise induktsiooni joonte suund kellaosuti liikumise suunale vastupidine. Väljajoon
Paradiisilinnulillelised

Paradiisilinnulillelised (Strelitziaceae) on õistaimede sugukond ingverilaadsete seltsist. Paradiisilinnulillelised on levinud troopilistel või lähistroopilistel aladel. Sugukonda kuulub kolm perekonda kokku seitsme liigiga. Paradiisilinnulillu perekonna (Strelitzia) liigid esinevad Lõuna-Aafrikas, ränduripuu (Ravenala) ainus liik Madagaskaril ja rüülehviku (Phenakospermum) ainus liik Lõuna-Ameerikas. Sugukonda kuulub kolm perekonda. Phenakospermum – rüülehvik Ravenala – ränduripuu Strelitzia – paradiisilinnulill
Paradiisilinnulill

Paradiisilinnulill (Strelitzia) on õistaimede perekond paradiisilinnulilleliste sugukonnast ingverilaadsete seltsist. Pärismaisena kasvavad kõik selle perekonna liigid Lõuna-Aafrikas. Perekonda kuulub viis liiki. Strelitzia alba (L.f.) Skeels – valge paradiisilinnulill (valge strelitsia) Strelitzia caudata R.A.Dyer Strelitzia juncea Andrews – luga-paradiisilinnulill Strelitzia nicolai Regel et Körn. – nikolai paradiisilinnulill (nikolai strelitsia) Strelitzia reginae Banks ex Aiton – kuninglik paradiisilinnulill (kuninglik strelitsia)
November 2023

November 2023, kroonika. 2023. aasta november algas kolmapäeval ja lõppes 30 ööpäeva hiljem neljapäeval. Kuupäevad:   1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 NASA kosmoseaparaat Lucy lendas missiooni esimeseks möödalennu käigus mööda asteroidist 152830 Dinkinesh. USA endine krüptoärimees Sam Bankman-Fried mõisteti süüdi kõigis seitsmes süüdistuspunktis, sealhulgas pettuses ja rahapesus, seoses tema rolliga krüptovaluutabörsi FTX pankrotis. Karṇālī provintsi Nepalis tabanud 5,7-magnituudilises maavärinas hukkus 153 inimest. Zaritšne kasarmu õhurünnak Myanmari kodusõda: Opositsiooniväed olid kaks nädalat kestnud rünnaku käigus valitseva sõjaväelise hunta käest vallutanud mitu linna. Libeeria presidendiks valiti napi häälteenamusega Joseph Boakai, kes võitis ametisolevat George Weah'd. Hispaania peaminister Pedro Sanchez sõlmis katalaani iseseisvuslastega kokkuleppe ja valiti seejärel tagasi kolmandaks ametiajaks Hispaania peaministriks. Argentina presidendiks valiti Javier Milei. Hollandi üldvalimised võitis Geert Wildersi juhitud Vabaduspartei. Ḩamāsi-Iisraeli sõjas hakkas kehtima ajutine vaherahu. Somaalia sai Ida-Aafrika Ühenduse kaheksandaks liikmesriigiks. Indias Uttarakhandi osariigis päästeti kõik 41 töölist, kes olid 17 päeva varem maanteetunnelis toimunud varingu tõttu lõksu jäänud.
Laine Pukk

Laine Pukk (19. juuni 1935 Õuna, Jõgevamaa – 29. mai 2022) oli eesti kunstnik ja kunstipedagoog. 1951–1956 õppis Tartu Kujutava Kunsti Koolis. Aastatel 1957–1961 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis graafika erialal. Töötas pea 30 aastat Tartu Laste Kunstikoolis õpetajana. Loonud Tartu-teemalisi maale, graafilisi lehti, joonistusi ning eksliibriseid. Alates 2000. aastast Tartu Kunstnike Liidu liige. Tema õpilaste hulgas on näiteks Tiiu Kirsipuu, Rein Tammik, Regina Lukk, Anne Parmasto ja Kaia Lukats. Tema ja Aleksander Suumani poeg on Aapo Pukk. Suri kunstnik ja kunstiõpetaja Laine Pukk, Tartu Postimees, 30. mai 2022 Riina Mägi, Laine Pukk tuli kodupiltidega lapsepõlvemaile, Vooremaa, 22. september 2016 Aapo Puki koduleht
Astrid Kirchherr

Astrid Kirchherr (20. mai 1938, Hamburg – 12. mai 2020, Hamburg) oli saksa fotograaf ja kunstnik, tuntud oma seotuse poolest ansambliga The Beatles (ta pildistas bändi ja selle liikmeid nende algusaastail Hamburgis).
Talvi Johani

Talvi Johani (23. juuni 1948 – 19. mai 2014) oli eesti maalikunstnik ja tekstiilimaalija. Ta õppis Tallinna 46. Keskkoolis ning astus edasi õppima ERKI tekstiiliosakonda, mille lõpetas 1973. 1973–1983 töötas ta ettevõttes Tekstiil siidimaalijana, 1983–1997 Kunstikombinaadis ARS samuti tekstiilikunstnikuna. Alates 1979. aastast esines ta mitmetel tarbekunstinäitustel oma maalitud tekstiili ja minitekstiiliga. Kunstnik ise on pidanud ühisnäitustest olulisemaks 1989. aasta eesti abstraktse kunsti ülevaatenäitust Eesti Kunstimuuseumis, näitust "Naine-97“ eesti näituste messikeskuses ja 1997 korraldatud kanganäitust Estonia talveaias. Johani pöördus tekstiilikunstnikuna 1980. aastate keskel uusekspressionistlikku maalilaadi. Tema isa oli tšellist Johannes Johani.[viide?] Suri kunstnik Talvi Johani, ERR, 26. mai 2014
Charles Dance

Walter Charles Dance OBE (sündinud 10. oktoobril 1946 Redditchis Inglismaal) on inglise näitleja, stsenarist ja lavastaja. Charles Dance andmekogus IMDb (inglise)
Itum-Kale rajoon

Itum-Kale rajoon (vene keeles Итум-Калинский райо́н; tšetšeeni keeles Итон-Кхаьллан кӏошт Iton-Qällan khoşt) on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tšetšeeni Vabariigis. See asub vabariigi lõunaosas. Piirkonna pindala on 1277 km². Selle halduskeskus on Itum-Kale (Itum-Kali) küla. 2010. aasta rahvaloenduse ajal elas rajoonis 5483 inimest. Itum-Kale elanikkond moodustab 19,5% rajooni kogurahvastikust. Q126687602 "Туризм" (vene). Итум-Калинский район. Президент Чеченской Республики. Указ №500 от 30 ноября 2005 г.  Itum-Kale rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Atšhoi-Martan

Atšhoi-Martan (vene keeles Ачхой-Мартан; tšetšeeni keeles Theẋa-Mart (Тӏехьа-Март), Jaşxoyn̡-Marta (Іашхойн-Марта)) on linn Venemaal Tšetšeenias, Atšhoi-Martani rajooni halduskeskus. Linna staatus anti Atšhoi-Martanile 2023. aastal. Pärast tšetšeenide ja inguššide küüditamist 1944. aastal nimetati Atšhoi-Martani küla ümber Novoselskojeks ja selle asustasid teistest rahvustest inimesed. Aastatel 1944–1957 oli see Groznõi oblasti Novoselski rajooni halduskeskus. 1957. aastal, kui vainahhi rahvas naasis ja Tšetšeeni-Inguši ANSV taastati, sai küla tagasi oma vana nime Atšhoi-Martan. Küla pälvis tähelepanu 1999. aastal Teise Tšetšeenia sõja ajal, kui seal toimusid intensiivsed lahingud ja see sai tugevalt kahjustada. Seda sündmust kajastatakse populaarses vene sõjalaulus "Ära ütle emale, et ma olen Tšetšeenias" ("Ты только маме, что я в Чечне, не говори"). 1959. aasta rahvaloendus: 8389 1970. aasta rahvaloendus: 12 250 1979. aasta rahvaloendus: 12 276 1989. aasta rahvaloendus: 14 680 1990. aasta rahvaloendus: 15 101 2002. aasta rahvaloendus: 16 742 2010. aasta rahvaloendus: 20 172 2010. aasta rahvaloenduse tulemuste kohaselt olid enamus Atšhoi-Martani elanikest (20 113 ehk 99,7%) tšetšeenid, ning 59 inimest (0,3%) olid muust rahvusest. Atšhoi-Martani raamatukogus on umbes 70 000 raamatut. Külas on ka üheksa keskkooli, kaheksa-aastane kool, kolm lasteaeda ja noortekeskus. Enne vaenutegevuse puhkemist oli Atšhoi-Martanis ka internaatkool. Linnas on ka mošee. "Ярташ". "Даймохк" газет (vene). [1] "Потери вооруженных сил России и СССР в вооруженных конфликтах на Северном Кавказе (1920–2000 годы)". www.demoscope.ru. "О восстановлении Чечено-Ингушской АССР и упразднении Грозненской области". lawru.info (vene). Originaali arhiivikoopia seisuga 6. august 2019. Vaadatud 7. oktoobril 2019. "Наши издания - Архивное управление Правительства Чеченской Республики". arhiv-chr.ru. Kashnitsky, Ilya (11. aprill 2017). "Municipality level Russian Census data 2002 and 2010" (inglise). DOI:10.17605/OSF.IO/CSKMU. "ВПН-2010". www.gks.ru.
Ak-Dovurak

Ak-Dovurak on linn Venemaal Tõva Vabariigis Hemtšiki jõe ääres (Jenissei vasakpoolne lisajõgi), 301 kilomeetrit Kõzõlist läänes. Elanike arv on 2021. aasta seisuga 12 456. See asutati 1964. aastal linnana, kus elasid asbestitehase ehitamisel töötavad töötajad. Linna nimi tähendab tõva keeles "valge maa", mis tuleneb seal leiduvast asbestist. Q126684906
VAIO

VAIO (jaapani keeles バイオ) on arvutite ja olmeelektroonika bränd. Sony võttis brändi kasutusele 1997. aastal. Firma struktuurimuutuse järel asutati uus ettevõte VAIO Corporation, millele kuulub VAIO bränd ja mis toodab seda kandvaid arvuteid edasi. Algselt oli VAIO sõnade Video Audio Input Output lühend. Hiljem tähistas lühend sõnu Video Audio Integrated Operation, mis muudeti brändi kümnenda aastapäeva puhul sõnadeks Visual Audio Intelligent Organizer. Nii VAIO logo kui ka lühend on taotluslikult tähendusrikkad, olgu näiteks VAIO lühendi kõla sarnasus inglise ja jaapani keeles sõnaga "bio". Kuigi Sony üllitas arvuteid varemgi, naasis kontsern VAIO brändiga arvutiturule. Konkurentidest eristumiseks pöörati erilist tähelepanu VAIO brändi toodete audiovisuaalsele sisule, kaasaskantavusele ja disainile. VAIO arvutites on kasutatud mitmesuguseid uuenduslikke tehnoloogiaid ja liideseid, mille arendamisega Sony tegeles, sealhulgas Memory Stick, i.Link ja MiniDisc. Sony otsustas 2014. aastal kehvade müügitulemuste tõttu VAIO arvutite ärisuuna müüa. Japan Industrial Partners ostis selles 95% osaluse, kusjuures Sony jätkas uues ettevõttes VAIO Corporation 5% osalusega väikeosanikuna. Omanikuvahetusega muutus ka strateegia, sest otsustati keskenduda kõrgema kvaliteediga toodetele ja nišisegmentidele. Enne 2014. aastat oli VAIO tooteportfell mahukas, sisaldades lauaarvutite, meediamängijate ja sülearvuti tooteliine. Toodeti ka kaasaskantavaid pleiereid ja muusika voogedastusseadmeid. Pärast 2014. aastat on VAIO fookuses sülearvutid, välja anti ka paar nutitelefonimudelit. Corporate Profile. VAIO Corporation. Vaadatud 6. oktoobril 2023. Kunkel, Paul. (1999). Digital Dreams: The Work of the Sony Design Center. Universe Publishing. Danton, Tim. (15. juuli 2008). Sony redefines the meaning of VAIO. PC Pro. Vaadatud 16. märtsil 2010. Shu, Catherine. (6. veebruar 2014). Sony To Exit PC Business By Selling VAIO. TechCrunch. Vaadatud 12. oktoobril 2023. Sony and Japan Industrial Partners' Special Purpose Company Sign Definitive Agreements for the Sale of PC Business. Sony Group Portal. Vaadatud 12. oktoobril 2023.  VAIO – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Silke Renk

Silke Renk (abielus Silke Lange; sündinud 30. juunil 1967 Querfurtis Halle ringkonnas) on endine Saksamaa odaviskaja. Ta esindas Ida-Saksamaad 1988. aasta suveolümpiamängudel, kus saavutas viienda koha, ja 1990. aasta Euroopa meistrivõistlustel, kus saavutas neljanda koha. Seejärel koges ta oma karjääri tipphetke, kui võitis 1992. aasta suveolümpiamängudel Hispaanias Barcelonas kuldmedali. Renk võitis 68.34 meetrise viskega, alistades hõbemedali võitnud Natalja Šikolenko ja kaasmaalase Karen Forkeli. Järgmisel aastal saavutas ta 1993. aasta maailmameistrivõistlustel kuuenda koha. Ta loobus 1994. aasta Euroopa meistrivõistlustest põlvevigastuse tõttu ega jõudnud enam rahvusvahelistel võistlustel finaali, hoolimata sellest, et ta osales 1995. aasta maailmameistrivõistlustel ja 1996. aasta suveolümpiamängudel. Tema isiklik rekord on 71.00 meetrit vana odaga, saavutati juunis 1988. aastal Rostockis. Sellega on ta Saksamaa odaviskajate seas kolmas, jäädes alles Petra Felkele (kes hoidis maailmarekordit) ja Antje Kempele. ​ Silke Renk ROK-i veebilehel Silke Renk World Athletics veebilehel Silke Renk Olympedia.org veebilehel Silke Renk Sporting Heroes.net veebilehel Silke Renk Track and Field Statistics veebilehel
Lehti Viiroja

Lehti Viiroja (28. november 1922 – 19. november 2006) oli eesti kunstiteadlane. 1946. aastal lõpetas ta Tallinna 9. Keskkooli ja Tartu Ülikooli lõpetas 1955. aastal. 1944. aastast peale töötas ta Tallinna Riikliku Kunstimuuseumi teaduri ja graafikafondi hoidjana. Aastatel 1961–1993 oli ta Eesti Teaduste Akadeemia ajaloo instituudi kunstiajaloo sektori teadur. 1970. aastal kaitses ta kunstiteaduste kandidaadi väitekirja teemal "Kristjan Raud 1865–1943. Looming ja mõtteavaldused". Selle pealkirja all ilmus 1981. aastal ka monograafia, mis tõi talle Kristjan Raua preemia. Meistri loomingust on ta koostanud mappe (1965, 1985); 1994. aastal ilmusid tema toimetusel "Kristjan Raua kirjad Paul Rauale ja Karl Eduard Söödile". Ühena "Eesti kunstiajaloo" autoritest (1970–1977) sai ta 1978. aastal Kristjan Raua ning 1980. aastal riikliku preemia. 1960.–1970. aastatel kirjutas Lehti Viiroja sageli graafikast, avaldas Vive Tolli (1975) ja Ilmar Torni (1978) lühimonograafiad. Ajaloo instituudis tehtud uurimused kunstikäsitluse ja -kriitika kohta Eestis 19. sajandil ja 20. sajandi algkümnendeil said aluseks ühistöös Juta Keevalliku ja Rein Loodusega koostatud kogumikele "Tekste kunstist ja arhitektuurist. Kunstikirjutus Eestis" (I–III, 2000–2006). 2001. aastal said kõik kolm I osa eest Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia. [1] Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia laureaadid
Vahiteenistus (laevandus)

Vahiteenistus (laevanduses) on meeskonna ehk laevapere tegevus veesõiduki või muu ujuvvahendi katkematu ja ohutu kasutamise jätkusuutlikuks tagamiseks. Vahiteenistuse korraldamise eest vastutab laevakapten. Laeva vahivahetuse üldjuhiks ehk vahiohvitseriks on üldjuhul vahitüürimees (sõjalaeval juhtivast ohvitserkoosseisust vahiohvitser). Vahivahetuse pikkus ja vahtide arv sõltub üldjuhul konkreetse laeva ja meeskonna suurusest ning sõidu või muu tegevuse kestusest. Laeval on sõidu ajal tavaliselt 2–3 vahti ja ühe vahivahetuse kestus on tavaliselt 2–6 tundi. Vahiteenistusest vaba aega nimetatakse vabavahiks. Vabavahi meeskonna liikmeid võidakse vajadusel rakendada laevas vajalikel korrastus või majandustöödel. Vastavalt veesõiduki kasutamisele nimetatakse (korraldatakse) vahiteenistust tavaliselt: Merevaht ehk sõidu- või käiguvaht Ankruvaht Sadamavaht ehk seisuvaht. Vahiteenistuses osalev laevapere jaguneb veesõidukil peamiselt: Navigatsioonivahti – tagab laeva juhtimise ja olukorrateadlikkuse Masinavahti – tagab laeva jõuseadmete ja süsteemide toimimise. Vahitüürimees Vahimehaanik Laevapere EE Riigiteataja: Laeva vahiteenistuse kord
5. üksik ründebrigaad

5. üksik Kiievi nimeline ründebrigaad (5-та окрема штурмова Київська бригада) on Ukraina maaväe väeüksus. Üksus osales 2023. aasta septembris koos Ründebrigaad Ljuti ja 80. üksiku ründedessantbrigaadiga Bahmuti lähedal asuva varem Vene vägede keäs olnud Klištšijivka hõivamises. Väeosa kannab alates 29. seotembrist 2023 nimetust 5. üksik Kiievi nimeline ründebrigaad. Nimekiri ei ole täielik Pataljon "Aidar" luurepataljon НАД КЛІЩІЇВКОЮ ЗАМАЙОРІВ УКРАЇНСЬКИЙ ПРАПОР (vaadatud: 07.10.2023) УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №607/2023. 1. Присвоїти 5 окремій штурмовій бригаді Сухопутних військ Збройних Сил України почесне найменування "Київська" та надалі іменувати її – 5 окрема штурмова Київська бригада Сухопутних військ Збройних Сил України, 29.09.2023 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №611/2023. 1. Відзначити почесною відзнакою "За мужність та відвагу" 24 окремий штурмовий батальйон "Айдар" 5 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України, 29.09.2023
Madrus (auaste)

Madrus (saksa keeles Matrose) on Eesti kaitsejõududes kasutusel olev mereväe auaste, mis on ühtlasi madalaim sõjaväeline auaste. Madrusest ühe astme võrra kõrgem auaste on vanemmadrus. Maa- ja õhuväes vastab madrusele reamehe auaste. Madrus on ühtlasi ka madalama taseme mereväelase ametikoht.
Loison-sous-Lens

Loison-sous-Lens on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Loison-sous-Lens on Lensi idapoolne eeslinn, teede D917 ja D162 ristumiskoha ümbruses. Läänes piirab seda Autoroute A21 ja lõunas Lensi kanal. Loison-sous-Lensi kirik St. Vaasti kirik, pärineb 20. sajandist. Sõjamälestusmärk. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
STB-tüüpi kalalaev

STB-tüüpi kalalaev (vene keeles 18 метровый стальной траловый бот типа СТБ, saksa k: 18 m Stahl-Fischkutter), ka projekt 517, oli Ida-Saksamaal 1950. aastail Nõukogude Liidule sõjakahjude kompensatsioonina valmistatud väike kalalaev. Selle eelkäijaks oli Ida-Saksamaal 1946–1951 valmistatud peamiselt puitmaterjalist 17-m-Kutter ehk Komposit-Fischutter 17,6 m – Typ D, mis sarnanes väliskujult hilisema tüübiga. STB-d ehitati 1951–1956 seitsmes Ida-Saksamaa laevatehases: VEB Schiffswerft Fürstenberg-Oder, VEB Rosslauer Schiffswerft, VEB Schiffswerft Oderberg, VEB Yachtwerft Berlin, VEB Schiffswerft Edgar Andre, VEB Mathias Thesen Werft ja VEB Volkswerft Stralsund. Kokku ehitati seda tüüpi kalalaevu kokku 291, neist 272 Nõukogude Liidule. 1950.–1970. aastail olid need Läänemerel ühed arvukamad ja tüüpilisemad nõukogude rannapüügi-kalalaevad. Seejärel tulid peale uuemad laevatüübid, näiteks projekt 657 PTS. STB-st on ehitatud Eesti NSV-s ümber näiteks õppelaevad Juku ja Suurlaht ning lõbusõidu-reisilaev LuLu. Põhiandmed Pikkus: 18,25 m Laius: 5,22 m Süvis: 2 m Veeväljasurve: 70–80 t Kogumahutavus: 38,2 brutoregistertonni Trümmi maht: 29,4 m³ Peamasin: S4 DV 224 või 6NVD 24 Kiirus: 8 sõlme Meeskond: 5–6 Laeval oli puidust roolimaja, kuid ülejäänud tekiehitised olid metallist. Vööris asus kuuekohaline kajut, mille juurde kuulus söeküttega ahi. Keskosas oli trümm ja ahtris masinaruum. Laeva modifikatsioone nimetati STB-71, STB-150, SMB-2001. Laeval olid varustuses ka kolm purje: foka, grootpuri ja besaanpuri. Soviet-trawler.narod.ru VEB Yachtwerft Berlin
Szudziałowo

Szudziałowo on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Sokółka maakonnas, Szudziałowo valla halduskeskus. Szudziałowo asub Valgevene piirist 8 km kaugusel. Szudziałowot on esmamainitud 1592. aastal. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/062013711102-0042330?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 6.10.2022. Szudziałowo. Historia miejscowości Kurier Poranny, 7. märts 2011. Vaadatud 7. oktoobril 2023
Haruka Kitaguchi

Haruka Kitaguchi (jaapani k. 北口 榛花, Kitaguchi Haruka, sündinud 16. märtsil 1998 Asahikawas) on Jaapani odaviskaja, kes võitis noorte maailmameistrivõistlustel kuldmedali. Ta on ka odaviske Jaapani rahvusrekordi omanik, kuna ta heitis 2019. aastal Kitakyushus Honjo kergejõustikustaadionil 66.00 m. 2022. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel võitis ta pronksmedali, mis tegi temast esimese jaapanlanna, kes medali võitis, mis tahes heitevõistlusel maailmameistrivõistlustel või olümpiamängudel. 2023. aastal võitis ta oma parima saavutusena Budapestis kergejõustiku maailmameistrivõistlustel odaviskes kuldmedali, viimase viskega. Haruka Kitaguchi World Athletics veebilehel Haruka Kitaguchi Sporting Heroes.net veebilehel Haruka Kitaguchi Olympedia.org veebilehel