laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Eesti mereväe staap

Mereväe staap, varem ka Merejõudude Staap, on Eesti mereväe (varem Eesti merejõud) ülema juhtimisorgan-staap. Merejõudude Staap asutati Vabadussõja ajal 1. veebruaril 1919 ja likvideeriti seoses Eesti okupeerimisega 1940 aastal. Mereväe staap taasasutati 13. aprillil 1994 ja likvideeriti 2014. aastal seoses Kaitseväe struktuurireformiga, mille üheks eesmärgiks oli ka staapide arvu vähendamine. Mereväe staabi asendamiseks loodi tegelikult Laevastiku alluvuses eraldi operatiivstaap ja lisaks teatud tugiosakonnad Mereväebaasi koosseisus. Merejõudude juhataja ja staabi ülem vabastati. Merejõudude ajutiseks juhatajaks määrati kpt.-major J. Santpank ja staabi ajutiseks ülemaks kpt.-major B. Linneberg, Järva Teataja (1926-1944), nr. 108, 20 september 1939
Béthune'i ringkond

Béthune'i ringkond on ringkond Prantsusmaal Hauts-de-France'i piirkonnas Pas-de-Calais' departemangus. 2016. aasta seisuga elas seal 293 991 inimest. Ringkonna pindala on 707,4 km². Ringkonna vallad jagunevad järgmiste kantonite vahel: Aire-sur-la-Lysi kanton (17 vallast 14 Béthune'i ringkonnas) Aucheli kanton Béthune'i kanton Beuvry kanton Bruay-la-Buissière'i kanton Douvrini kanton Lillersi kanton Nœux-les-Minesi kanton 2015. aastani jagunes ringkond 14 kantoniks: Aucheli kanton Barlini kanton Béthune-Esti kanton Béthune-Nordi kanton Béthune-Sudi kanton Bruay-la-Buissière'i kanton Cambrini kanton Divioni kanton Douvrini kanton Houdaini kanton Laventie kanton Lillersi kanton Nœux-les-Minesi kanton Norrent-Fontesi kanton Ringkonnas on 104 valda (sulgudes INSEE koodid): Allouagne (62023) Ames (62028) Amettes (62029) Annequin (62034) Annezin (62035) Auchel (62048) Auchy-au-Bois (62049) Auchy-les-Mines (62051) Bajus (62077) Barlin (62083) Béthune (62119) Beugin (62120) Beuvry (62126) Billy-Berclau (62132) Blessy (62141) Bourecq (62162) Bruay-la-Buissière (62178) Burbure (62188) Busnes (62190) Calonne-Ricouart (62194) Calonne-sur-la-Lys (62195) Camblain-Châtelain (62197) Cambrin (62200) Cauchy-à-la-Tour (62217) Caucourt (62218) Chocques (62224) La Comté (62232) La Couture (62252) Cuinchy (62262) Diéval (62269) Divion (62270) Douvrin (62276) Drouvin-le-Marais (62278) Ecquedecques (62286) Essars (62310) Estrée-Blanche (62313) Estrée-Cauchy (62314) Ferfay (62328) Festubert (62330) Fleurbaix (62338) Fouquereuil (62349) Fouquières-lès-Béthune (62350) Fresnicourt-le-Dolmen (62356) Gauchin-Légal (62366) Givenchy-lès-la-Bassée (62373) Gonnehem (62376) Gosnay (62377) Guarbecque (62391) Haillicourt (62400) Haisnes (62401) Ham-en-Artois (62407) Hermin (62441) Hersin-Coupigny (62443) Hesdigneul-lès-Béthune (62445) Hinges (62454) Houchin (62456) Houdain (62457) Isbergues (62473) Labeuvrière (62479) Labourse (62480) Lambres (62486) Lapugnoy (62489) Laventie (62491) Lespesses (62500) Lestrem (62502) Lières (62508) Liettres (62509) Ligny-lès-Aire (62512) Lillers (62516) Linghem (62517) Locon (62520) Lorgies (62529) Lozinghem (62532) Maisnil-lès-Ruitz (62540) Marles-les-Mines (62555) Mazinghem (62564) Mont-Bernanchon (62584) Nœux-les-Mines (62617) Neuve-Chapelle (62606) Norrent-Fontes (62620) Noyelles-lès-Vermelles (62626) Oblinghem (62632) Ourton (62642) Quernes (62676) Rebreuve-Ranchicourt (62693) Rely (62701) Richebourg (62706) Robecq (62713) Rombly (62720) Ruitz (62727) Sailly-Labourse (62735) Sailly-sur-la-Lys (62736) Saint-Floris (62747) Saint-Hilaire-Cottes (62750) Saint-Venant (62770) Vaudricourt (62836) Vendin-lès-Béthune (62841) Vermelles (62846) Verquigneul (62847) Verquin (62848) Vieille-Chapelle (62851) Violaines (62863) Westrehem (62885) Witternesse (62900) Populations légales 2021
Jaan Gutmann

Jaan Gutmann (17. juuni 1909 Valga – 22. märts 1993 Võru) oli Eesti võrkpallitreener. Ta lõpetas 1927. aastal Valga Poeglaste Gümnaasiumi ja 1949. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna. Harrastas uisutamist, jalg-, korv- ja võrkpalli, kergejõustikku ning tennist. Töötas aastatel 1950–1977 Võru rajooni laste ja noorte spordikoolis võrkpallitreenerina ning Võru Tööstustehnikumis ja Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelises Võru 1. Keskkoolis tunniandjana. 1968. aastal anti talle Eesti NSV teenelise treeneri aunimetus. Tema õpilaste seas on Marianne Karnesk, Marina Kasch, Anu Kärsin, Peeter Kais jt. Tegutsenud kohtunikuna. Kuulus Eesti võrkpalli alaliidu juhatusse. Spordiseltsi Kalevi auliige (1966). 1994. aastast kannab Eesti üks pikima ajalooga võrkpalliturniir tema nime. Jaan Gutmanni abikaasa oli kergejõustikutreener Viiu Gutmann. "Valga linna kroonika". "Võrus avati mälestuspink Jaan Gutmanni auks". "Eesti spordi biograafiline leksikon". "Eesti Entsüklopeedia".
Marina Kasch

Marina Kasch (sündinud 26. juulil 1960 Võrus) on Eesti võrkpallur. Võrkpallitreeninguid alustas 1973. aastal Võru Spordikoolis, Eda Kölleri, Jaan Gutmanni ja Raivo Jeenase juhendamisel. Kuulus 1977–79 NSVLi noortekoondisse, tuli 1979 Euroopa juunioride meistriks . Lõ­petas 1979. aastal Tallinna Spordiinternaatkooli. Mängis 1977–89 ja 1992. aastal Eesti koondises. Tulnud neljal korral Eesti meistriks. Eesti parim naisvõrkpallur 1978–82. Pälvis 1980. aastal NSVLi meistersportlase tiitli. 1989. aastast elab Soomes, mänginud 1989–2001 Karhula Veikoti naiskonnas. Pälvis 2020. aastal Eesti Võrkpalliliidu teenetemedali . "Confédération Européenne de Volleyball". "Eesti Spordi Biograafiline Leksikon". "EVFi uudised".
Ernst Saar

Ernst Saar VR II/3 (4. oktoober 1892 Võisiku vald, Viljandimaa – 21. aprill 1937 Tartu) oli Eesti omavalitsuspoliitik (Tartu maakonnavalitsuse esimees) ja ettevõtja. Ernst Saar õppis Kõo ministeeriumikoolis ja Tallinna õhtukeskkooli kursustel, sai erihariduse Soomes, Orismala põllutöökoolis ja Mustiala põllumajanduse instituudis. Mustiala põllumajanduse instituudi lõpetas 1915 aastal, mille järel võeti Venemaa keisririigi sõjaväkke. Lõpetas Petrogradi tehnoloogia instituudis gaasiasjanduse lahutusteaduse kursused ja töötas Vene sõjaväes gaasiasjanduse instruktorina. Eesti Vabadusesõja algul astus vabatahtlikult Kalevlaste malevasse reamehena, sõja lõpetas rooduülemana. Vahvuse eest sai II liigi 3. järgu Vabaduseristi. 1921. aastal astus Ernst Saar Tartu maakonnavalitsuse teenistusse maakonna agronoomina. 1922–1924 aasta märtsini oli ta ka ühtlasi Tartu maakonnavalitsuse liikmeks, juhatades põllumajandusosakonda. 1923. aasta lõpul Tartu maakonnavalitsuste valimistel valiti Ernst Saar Tartu maakonnanõukogu liikmeks, 1924 aasta algusest ka maakonna revisjonikomisjoni esimeheks ja 1925. aasta 1. maist, surnud Peeter Riivese asemel Tartu maakonnavalitsuse esimeheks (1925–1927). Ernst Saar oli ka: 1925–1937 Tartumaa Põllumeeste Esinduse esimees, 1925–1937 KL Tartumaa maleva pealiku abi, Vabaduseristi vendade organiseerija ja pealik ning juhatuse liige, Tartumaa Panga juhatuse esimees, põllutööriistade vabriku a.-s. „ Teguri" juhatuse liige, Tartu Põllumeeste Seltsi abiesimees, Vahi põllutöökooli, Vasula kodumajanduskooli, Tartu Naisühingu Käsitöökooli ja Tartu Tehnikagümnaasiumi hoolekogude liige. 1930–1937 Noorte Kotkaste Tartumaa maleva vanem. Alates 1927. aasta detsembrist kuni aprillini 1937 oli ta Lõuna-Eesti Eksporttapamaja direktor. Ühisus "Tartu Eksporttapamajad" asutati 1926. aastal ja nimetati 1932. aastal ümber Lõuna-Eesti Eksporttapamajadeks. Eksporttapamaja, Teguri tänav 48 oli 1930. aastate teisel poolel Tartu suuremaid tööstusettevõtteid. 1930. aastate lõpuperioodi puhkes suurimaid ja kõmulisemaid kohtuasju Eestis - Lõuna-Eesti Eksporttapamajade kohtuprotsess, kui kevadel 1937 allutati Tartu suurim tapamaja Eesti Lihaekspordile ja enne üleandmist viidi ühisuses läbi revisjon. Eksporttapamaja direktor Ernst Saar lasi 21. aprillil 1937 endale kuuli pähe ning suri sama päeva õhtul Tartu Erakliinikus. Ernst Saar maeti Tartu Maarja vanale kalmistule. Maaomavalitsus nr 18. Ernst Saar, Eesti Maakondade Liidu häälekandja 25. novembril 1925, lk 316 Ernst Saar Tartu maakonnavalitsuse esimeheks valitud., Kaja, nr. 119, 10 mai 1925 Põrandaalusest ühendusest Vabadusristi Vendade Malevkonnaks, from Kaitse Kodu! nr 8 2018 Ajas tagasi 75 aastat: 30ndate lõpu suurim ja kõmulisem kohtuasi Eestis, maaleht.delfi.ee, 26.11.2013
Tambovi oblast

Tambovi oblast asub Venemaa Keskföderaalringkonnas, Oka-Doni madaliku keskosas metsastepi vööndis. Suuremad jõed on Tsna, Vorona ja Voronež. Tambovi oblastis elas 1989. aasta rahvaloenduse andmetel 1 320 763 ja 2002. aasta rahvaloenduse andmetel 1 178 443 inimest. 2008. aasta alguses oli oblasti rahvaarv 1 106 000 ja 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 1 092 396. Linnades elas 58,7% rahvastikust. Oblastis on 8 linna, suuremad neist on Tambov, Mitšurinsk, Rasskazovo ja Moršansk. Oblast jaguneb 7 linnaks (linnaringkond) ja 23 rajooniks (munitsipaalrajoon). Rajoonides on kokku 234 külaasundust. Bondari rajoon Gavrilovka rajoon Inžavino rajoon Kirsanov (linnaringkond) Kirsanovi rajoon Kotovsk (linnaringkond) Mitšurinsk (linnaringkond) Mitšurinski rajoon Mordovo rajoon Moršansk (linnaringkond) Moršanski rajoon Mutškapski rajoon Nikiforovka rajoon Pervomaiski rajoon Petrovskoje rajoon Pitšajevo rajoon Rasskazovo (linnaringkond) Rasskazovo rajoon Ržaksa rajoon Sampuri rajoon Sosnovka rajoon Starojurjevo rajoon Znamenka rajoon Žerdevka rajoon Tambov (linnaringkond) Tambovi rajoon Tokarjovka rajoon Umjoti rajoon Uvarovo (linnaringkond) Uvarovo rajoon  Tambovi oblast – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Tambovi oblasti koduleht
816

816. aasta Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand Aastakümned: 760. aastad 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad - 810. aastad - 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad Aastad: 811 812 813 814 815 - 816 - 817 818 819 820 821 ... ... 12. juuni – Leo III, paavst
Harri Neem

Harri Neem (sünninimi Harry Neiman; 10/23. juuli 1917 Urvaste vald – 29. september 2011) oli Eesti sporditegelane. Võitis Tallinnas Eesti NSV 15. aastapäevale pühendatud spartakiaadil 10 ja 30 km käimises. Töötas Võru rajooni laste ja noorte spordikooli direktorina. Spordiseltsi Kalev auliige (1963). Võrumaa teenetemärk (2008). "Eesti Muuseumide veebivärav". "Eesti Spordiselts Kalev". "Eesti spordi biograafiline leksikon".
Bechyně

Bechyně (saksa keeles Bechin, Beching või Bechingen) on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Tábori ringkonnas. Bechyně asub Lužnice jõe ääres, Táborist ligikaudu 20 km edelas. Bechyně asub merepinnast 406 meetri kõrgusel. Bechyně vanalinn on alates 1990. aasta novembrist ajalooline linnakaitseala. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Bechyně Místopisný průvodce po České Republice Bechyně : právní ochrana Národní památkový ústav
Boulogne-sur-Meri ringkond

Boulogne-sur-Meri ringkond on ringkond Prantsusmaal Hauts-de-France'i piirkonnas Pas-de-Calais' departemangus. 2016. aasta seisuga elas seal 159 748 inimest. Ringkonna pindala on 633,7 km². Ringkonna vallad jagunevad järgmiste kantonite vahel: Boulogne-sur-Meri 1. kanton Boulogne-sur-Meri 2. kanton Desvresi kanton Outreau kanton 2015. aastani jagunes ringkond kaheksaks kantoniks: Boulogne-sur-Mer-Nord-Esti kanton Boulogne-sur-Mer-Nord-Ouesti kanton Boulogne-sur-Mer-Sudi kanton Desvresi kanton Marquise'i kanton Outreau kanton Le Porteli kanton Samer' kanton Ringkonnas on 74 valda (sulgudes INSEE koodid): Alincthun (62022) Ambleteuse (62025) Audembert (62052) Audinghen (62054) Audresselles (62056) Baincthun (62075) Bazinghen (62089) Bellebrune (62104) Belle-et-Houllefort (62105) Beuvrequen (62125) Boulogne-sur-Mer (62160) Bournonville (62165) Brunembert (62179) Carly (62214) Colembert (62230) Condette (62235) Conteville-lès-Boulogne (62237) Courset (62251) Crémarest (62255) Dannes (62264) Desvres (62268) Doudeauville (62273) Echinghen (62281) Équihen-Plage (62300) Ferques (62329) Halinghen (62402) Henneveux (62429) Hervelinghen (62444) Hesdigneul-lès-Boulogne (62446) Hesdin-l'Abbé (62448) Isques (62474) La Capelle-lès-Boulogne (62908) Lacres (62483) Landrethun-le-Nord (62487) Le Portel (62667) Le Wast (62880) Leubringhen (62503) Leulinghen-Bernes (62505) Longfossé (62524) Longueville (62526) Lottinghen (62530) Maninghen-Henne (62546) Marquise (62560) Menneville (62566) Nabringhen (62599) Nesles (62603) Neufchâtel-Hardelot (62604) Offrethun (62636) Outreau (62643) Pernes-lès-Boulogne (62653) Pittefaux (62658) Quesques (62678) Questrecques (62679) Rety (62705) Rinxent (62711) Saint-Étienne-au-Mont (62746) Saint-Inglevert (62751) Saint-Léonard (62755) Saint-Martin-Boulogne (62758) Saint-Martin-Choquel (62759) Samer (62773) Selles (62786) Senlecques (62789) Tardinghen (62806) Tingry (62821) Verlincthun (62845) Vieil-Moutier (62853) Wacquinghen (62867) Wierre-au-Bois (62888) Wierre-Effroy (62889) Wimereux (62893) Wimille (62894) Wirwignes (62896) Wissant (62899) Populations légales 2021
Trifoorium

Trifoorium (keskaja ladina keeles triforium sõnadest tri 'kolme-' ja foris 'uks', 'sissepääs', 'läbikäik') on siseruumi suunas avanev galeriitaoline kitsas käik romaani või gooti basiilikas kesklöövi, transepti või kooriruumi seinas. Kõrgseina kolmevööndilise seinajaotuse korral asetseb trifoorium arkaadi kohal ja neljaosalise seinajaotuse puhul empoori kohal. Trifooriumi siseruumi avanev külg on kujundatud peentele sammastele toetuva lahtise kaaristuna, milles kaared on tavaliselt kahe- või kolmekaupa rühmitatud. Kui trifooriumi kaaristu moodustub petikarkaadist või petikniššide reast ning selle taga puudub müürikäik, on tegemist pseudotrifooriumiga. 6. sajandi kuppelbasiilika Hagia Sophia laia trifooriumiga allpool valgmikuaknaid Romaani trifoorium Lissaboni katedraalis Trifoorium empooride kohal neljavööndilise seinajaotusega Laoni katedraalis Romaani Malmesbury Abbey trifoorium. Lisaks trifooriumikäigule on siin ka käik valgmikuakende jalamil. Pariisi Notre-Dame'i interjöör, kolmevööndiline seinajaotus Valgustatud trifoorium Kölni toomkirikus Burgose katedraali akendeta trifoorium Trifoorium uusgooti Peetruse ja Pauluse kirikus Bernis Romaani pseudotrifoorium Saint-Benoît-sur-Loire'is, 974 Pseudotrifoorium Londoni Temple Churchi ümarkirikus, pühitsetud 1185 Maule'i Saint-Nicolasi kiriku romaani pseudotrifoorium, 11. sajand Autuni Saint-Lazare'i katedraali kesklööv pseudotrifooriumiga Marly-la-Ville'i Saint-Étienne'i kiriku arkaadiga, aga läbikäiguta pseudotrifoorim Walcourti Saint-Materne'i kiriku pseudotrifoorium Pseudotrifoorium Tartu toomkiriku kesklöövi kõrgseinal Tartu Jaani kiriku pseudotrifoorium terrakotaskulptuuridega Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
Calais' ringkond

Calais' ringkond on ringkond Prantsusmaal Hauts-de-France'i piirkonnas Pas-de-Calais' departemangus. Seal elas 2016. aasta seisuga 158 492 inimest. Ringkonna pindala on 593,4 km². Ringkonna vallad jagunevad järgmiste kantonite vahel: Calais' 1. kanton Calais' 2. kanton Calais' 3. kanton Marcki kanton 2015. aastani jagunes ringkond viieks kantoniks: Calais-Centre'i kanton Calais-Esti kanton Calais-Nord-Ouesti kanton Calais-Sud-Esti kanton Guînesi kanton Ringkonnas on 52 valda (sulgudes INSEE koodid): Alembon (62020) Andres (62031) Ardres (62038) Les Attaques (62043) Audruicq (62057) Autingues (62059) Bainghen (62076) Balinghem (62078) Bonningues-lès-Calais (62156) Bouquehault (62161) Boursin (62167) Brêmes (62174) Caffiers (62191) Calais (62193) Campagne-lès-Guines (62203) Coquelles (62239) Coulogne (62244) Escalles (62307) Fiennes (62334) Fréthun (62360) Guemps (62393) Guînes (62397) Hames-Boucres (62408) Hardinghen (62412) Herbinghen (62432) Hermelinghen (62439) Hocquinghen (62455) Landrethun-lès-Ardres (62488) Licques (62506) Louches (62531) Marck (62548) Muncq-Nieurlet (62598) Nielles-lès-Ardres (62614) Nielles-lès-Calais (62615) Nortkerque (62621) Nouvelle-Église (62623) Offekerque (62634) Oye-Plage (62645) Peuplingues (62654) Pihen-lès-Guînes (62657) Polincove (62662) Recques-sur-Hem (62699) Rodelinghem (62716) Ruminghem (62730) Sainte-Marie-Kerque (62756) Saint-Folquin (62748) Saint-Omer-Capelle (62766) Saint-Tricat (62769) Sangatte (62774) Sanghen (62775) Vieille-Église (62852) Zutkerque (62906) Populations légales 2021
Aksel Saal

Aksel Saal (sündinud 8. aprillil 1944 Antslas) on Eesti võrkpallitreener. Ta on lõpetanud 1963. aastal Antsla keskkooli, kus tegi sporti treener Aksel Kersna käe all. Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna lõpetas 1971. aastal. 1971. aastast töötas treenerina Võru rajooni laste ja noorte spordikoolis. Juhendas 13. detsembril 1985 Võru võrkpallimeeskonda kohtumisel Eesti koondisega, kes alistati seisuga 3:0. Tema juhendatavate hulgas on näiteks Aare Salumaa, Jaanus Lillepuu, Parri Kruuda. Mitmest Saali õpilasest on saanud samuti võrkpallitreenerid: Avo Keel, Rando Soome, Andres Skuin, Urmas Tali, Marko Mett, Oliver Lüütsepp. Saal on pälvinud 2019. aastal Võrumaa vapimärgi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". "Väikelinna ime – Võru võrkpallurid alistasid 35 aastat tagasi Eesti koondise".
817

817. aasta Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand Aastakümned: 760. aastad 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad - 810. aastad - 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad Aastad: 812 813 814 815 816 - 817 - 818 819 820 821 822 ... ... ...
Mari ANSV

Mari Autonoomne Nõukogude Sotsialistlik Vabariik (lühinimi Mari ANSV; mari keeles Марий Автоном Совет Социализм Республик; vene keeles Марийская Автономная Советская Социалистическая Республика) oli autonoomne nõukogude sotsialistlik vabariik Vene NFSV koosseisus. Mari ANSV moodustati Mari Autonoomse Oblasti järglasena 1936. Mari Autonoomne Oblast Marimaa
Viiu Gutmann

Viiu Gutmann (sünninimi Viiu Kõva; 29. november 1934 Jõgeva – 27. juuli 1996 Võru) oli Eesti kergejõustiklane ja kergejõustikutreener. Ta lõpetas 1953. aastal Jõgeva Keskkooli ning 1959. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna kehakultuuri osakonna. Võistles TRÜ, Tartu ja Pärnu naiskondades Eesti meistrivõistlustel teatejooksus ja võitis hõbemedali Eesti meistrivõistlustel viievõistluses. Töötas Pärnu 1. Keskkoolis ja Võru rajooni laste ja noorte spordikoolis. Viiu Gutmanni abikaasa oli võrkpallitreener Jaan Gutmann. "Jõgeva gümnaasiumi vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. aprill 2022. Vaadatud 25. septembril 2021. "Kergejõustik Tartu Riiklikus Ülikoolis" (PDF). "Sporditulemused". "Eesti pedagoogika arhiivmuuseum".
818

818. aasta Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand Aastakümned: 760. aastad 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad - 810. aastad - 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad Aastad: 813 814 815 816 817 - 818 - 819 820 821 822 823 ... ... ...
Johann Arumets

Johann Arumets (kuni 1935 Johannes Krootmann; 31. mai 1892 Aru vald, Tartumaa – 6. jaanuar 1942 Solikamsk) oli Eesti sõjaväelane (sõjaväeametnik). Ohvitseride andmekogu
Horšovský Týn

Horšovský Týn (saksa keeles Bischofteinitz) on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Domažlice ringkonnas. Horšovský Týn asub Domažlicest umbes 10 km põhjas ja Plzeňist ligikaudu 40 km edelas. Horšovský Týn asub merepinnast 376 meetri kõrgusel. Asulat on esmamainitud 1184. aastal. Linnaõigused sai Horšovský Týn 14. sajandil. Horšovský Týni vanalinn on alates 1953. aastast ajalooline linnakaitsereservaat. Linna olulisim vaatamisväärsus on renessanss-stiilis Horšovský Týni loss. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Horšovský Týn Místopisný průvodce po České Republice Horšovský Týn CzechIndex Horšovský Týn Sdružení historických sídel Čech, Moravy a Slezska. Vaadatud 22. juunil 2024 Horšovský Týn Státní hrad a zámek Horšovský Týn
Oskar Lind

Oskar Lind (vene keeles Оскар Оттович Линд; 15. juuni 1904 Peterburi – 6. veebruar 1976 Leningrad) oli Nõukogude Liidu teatri- ja filminäitleja. Ta on tuntud filmidest "Mister X" (1958), "713 palub maandumisluba" (1962) ja "Ring" (1972). Oskar Lind andmekogus IMDb (inglise) Линд Оскар Оттович (vene keeles)
Tšoglokov

Tšoglokov (vene keeles Чоглоков, saksa keeles Tschoglokow) oli Venemaa aadlisuguvõsa.  Pikemalt artiklis Morozov (aadlisuguvõsa) Legendi kohaselt pärines suguvõsa XIII sajandi algul elanud Mihhail Prušanitšist, kes rändas Preisimaalt Venemaale ja astus vürst Aleksander Nevski teenistusse. Tegelikult olid Tšoglokovid nimeka Morozovi suguvõsa kõrvalharu. Suguvõsa rajas XVI sajandi lõpul elanud Ivan Ivanovitš Morozov, kelle hüüdnimeks oli Tšeglok (Tšoglok). Tema järeltulijad kandsid perekonnamime Tšoglokov. Suguvõsa rajaja Ivan Ivanovitš Tšoglokil oli viis poega, kellest järeltulijaid oli kolmel. Nad rajasid suguvõsa vanema, keskmise ja noorema liini. Sel perioodil teenisid Tšoglokovid peamiselt vojevoodidena. XVII sajandi 2. poolel tõusid mõned suguvõsaliikmed okolnitšiks: tasaar Aleksei Mihhailovitsi ajal oli selleks Vassili Aleksandrovitš Tšoglokov (suri 1667). Tema poeg Timofei Vassiljevitš Tšoglokov oli tsaar Peeter I okolnitši. 1797. aasta 12. jaanuaril (vkj) võeti vennad Nikolai Nikolajevitš Tšoglokov (1749−pärast 1798) ja Samuil Nikolajevitš Tšoglokov (1751−1792) Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Umbes 1790. aasta paiku oli suguvõsa kantud Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse. Liivimaa eesti distrikt: Puka (Bockenhof) (1744−1750), Viljandi (Schloß Fellin) (1744−1860) Peterburi kubermang: Koltuši (Keltto) (alates 1798) Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd XV. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 2004, lk 64-65. Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 464-465. Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd XV. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 2004. Lk 64-65. Долгоруков, Пётр Владимирович. Российская родословная книга. Частъ четвертая. Санктпетербургь: 1857. Lk 210-214 [1]. Родословная книга князей и дворян Российских и выезжих. Часть I. Москва: Вь Университетской Типографии у Н. Новикова, 1787. Lk 270-275 [2]. Tšoglokovi suguvõsaliikmed rosgenea.ru
819

819. aasta Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand Aastakümned: 760. aastad 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad - 810. aastad - 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad Aastad: 814 815 816 817 818 - 819 - 820 821 822 823 824 ... ... ...
Raadiojaam

Raadiojaam on raadiosaadete loomise ja ringhäälinguga tegelev organisatsioon. Eesti raadiojaamade loend
Egmonti krahvide loend

Egmonti krahvide loend alates 1483. aastast. 1483–1516 Jan III van Egmont (Egmonti isanda Willem IV poeg, 1438–1516) 1516–1528 Jan IV van Egmont (eelmise poeg, 1499–1528) 1528–1541 Karel I van Egmont (eelmise poeg, surnud 1541) 1541–1568 Lamoraal van Egmont (eelmise vend, 1522–1568); tuntuim Egmonti krahv, teda on kujutatud Goethe tragöödias ning Beethoveni avamängus ja saatemuusikas samale näidendile 1568–1590 Filips van Egmont (eelmise poeg, 1558–1590) 1590–1617 Lamoraal II van Egmont (eelmise vend, 1565–1617) 1617–1620 Karel II van Egmont (eelmise vend, 1567–1620) 1620–1654 Lodewijk van Egmont (eelmise poeg, 1600–1654) 1654–1682 Lodewijk Filips van Egmont (eelmise poeg, 1630–1682) 1682–1693 Lodewijk Ernest van Egmont (eelmise poeg, 1665–1693) 1693–1707 Procopo Frans van Egmont (eelmise vend, 1664–1707) 1707–1743 Procopo Pignatelli (Lodewijk Filipsi tütre Maria Clara poeg, 1703–1743) 1743–1753 Guido Felix Pignatelli (eelmise poeg, 1720–1753) 1753–1795 Casimir Pignatelli (eelmise vend, 1727–1801) 1733–1748 John Perceval, 1. Egmonti krahv (1683–1748) 1748–1770 John Perceval, 2. Egmonti krahv (eelmise poeg, 1711–1770) 1770–1822 John Perceval, 3. Egmonti krahv (eelmise poeg, 1738–1822) 1822–1835 John Perceval, 4. Egmonti krahv (eelmise poeg, 1767–1835) 1835–1841 Henry Perceval, 5. Egmonti krahv (eelmise poeg, 1796–1841) 1841–1874 George Perceval, 6. Egmonti krahv (2. krahvi pojapoeg, 1794–1874) 1874–1897 Charles Perceval, 7. Egmonti krahv (1845–1897) 1897–1910 Augustus Arthur Perceval, 8. Egmonti krahv (1856–1910) 1910–1929 Charles John Perceval, 9. Egmonti krahv (eelmise vend, 1858–1929) Frederick Joseph Trevelyan Perceval (loetud postuumselt 10. Egmonti krahviks, 1873–1932) 1939–2001 Frederick George Moore Perceval, 11. Egmonti krahv (eelmise poeg, 1914–2001) 2001–2011 Thomas Frederick Gerald Perceval, 12. Egmonti krahv (eelmise poeg, 1934–2011)