laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Harry Johann Nuudi

Harry Johann Nuudi (15. juuni 1894 Sindi – 3. mai 1965 Christiansted, USA Neitsisaared) oli eesti vaimulik. Ta õppis aastatel 1901–1905 Sindi algkoolis ja 1905–1913 Pärnu Poeglaste Gümnaasiumis. Usuteadust õppis ta Tartu Ülikoolis aastatel 1913–1917 ja 1923–1926. Töötas aastatel 1918–1919 koduõpetajana, 1919–1923 Pärnu Ühisgümnaasiumis ladina keele õpetajana ja 1926–1930 samas koolis usuõpetajana. Ordineeriti 13. aprillil 1930 õpetajaks. Nuudi oli aastatel 1930–1935 Pärnu-Jakobi koguduse õpetaja, 1935–1939 Pärnu Eliisabeti koguduse 1. pihtkonna õpetaja, 1939–1944 Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja. Oli aastatel 1935–1940 konsistooriumi assessor. Ta oli ka Sisemisjoni Seltsi hoolekandeasutuse Nain (tegeles nõdramõistuslike laste õpetamisega) kuraator. Lisaks oli ta Eesti Pimedate Seltsi esimees, Eesti Kurttummade Seltsi auesimees, Tiisikuse Vastu Võitlemise Seltsi juhatuse liige, Vangide Hooldamise Seltsi esimees 1944. aastal põgenes Saksamaale. Oli 1944. aastast eestlaste vaimulik Pommeris, Kappelnis (Schleswig-Holsteini liidumaal) ja Oldenburgis. Pärast sõda oli Briti okupatsioonitsooni eestlaste usuelu korraldaja, samuti oli Oldenburgi Eesti Gümnaasiumis ladina keele ja usuõpetuse õpetaja. Ühtlasi oli ta aastatel 1948–1950 praosti kohusetäitja. 1950. aastast elas Ameerika Ühendriikides. Oli aastatel 1951–1956 ametis Scherrestadis(?), 1949–1955 toimetas Chicagos ajakirja Usu Sõna (väljaandja: National Lutheran Council). Aastatel 1956–1965 oli ta Christiastedi (Saint Croix' saarel, USA Neitsisaared) Ameerika koguduse õpetaja ja USA Neitsisaarte misjoniõpetaja. Eesti Üliõpilaste Selts Paguluses (New York, USA), aprill 1964, nr. 35, lk. 41–42. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Väliseesti isikulooline andmebaas
Viljandi Täiskasvanute Gümnaasium

Viljandi Täiskasvanute Gümnaasium on Viljandis asuv täiskasvanute üldhariduskool. Koolis saab õppida 8.–12. klassis. Võimalik on õppida ka e-õppe mittestatsionaarses õppevormis, eksternatuuris, läbida üksikaine kursuseid ja õppida individuaalse õppeplaani järgi. Kool loodi 1945. aastal, esimene direktor oli Paul Kondas. Varem on see kandnud nimesid Viljandi Täiskasvanute Keskkool, Viljandi Töölisnoorte Keskkool, Viljandi Õhtukeskkool ja Viljandi Kaugõppekeskkool. Peeter Jürgens Gert Kiiler Hendrik Lindepuu Rein Malmsten Hilja Varem Siina Üksküla Kooli koduleht
Bolšakovo (Kaliningradi oblast)

Bolšakovo on alevik Venemaal Kaliningradi oblastis Slavski rajoonis. Kuni 1938. aastani kandis saksakeelset nime Groß Skaisgirren (poola keeles Skajzgiry, leedu keeles Didieji Skaisgiriai). Aastatel 1938–1946 oli saksakeelseks nimeks Kreuzingen.
Kindralkortermeister

Kindralkortermeister (vene keeles генера́л-квартирме́йстер) on kõrgema sõjalise juhtkonna hulka kuulunud staabiohvitseri sõjaväeline ametikoht, kelle ülesandeks oli sõjaväeüksuste staapides sõjaliste operatsioonide väljatöötamine ja planeerimine[küsitav] (staabiülem). Kindralkortermeistri ametikoht loodi Lääne-Euroopas 16.–17. sajandil. Venemaa sõjaväes asutati kindralkortermeistri ametikoht Euroopa (Preisimaa ja Prantsusmaa) sõjaväekorralduse eeskujul Venemaa tsaari Peeter I korraldusel 1701. aastal, kui sõjavägede ülemjuhataja abina ning esimese Venemaa armee kindralkortermeistrina asus ametisse vürst А. Šahhovskoi. Venemaa sõjaväes määrati kindralkortermeister ainult sõjaolukorras, kuid alates 18. sajandi lõpust sai sellest alaline ametikoht. Kindralkortermeistri ülesanneteks oli algselt väekoondise kavandatava tegutsemispiirkonnaga tutvumine, vägede majutuse ja liikumise ning hospidalide organiseerimine ning piirkondade kaartide ettevalmistamine, kindlustuste ehitamine ja tagala infrastruktuuriga kindlustamine. Hiljem lisandus kindralkortermeistri ülesannetele ka veel luure juhendamine, sildade ehitamine ning toimunud lahingutegevuse kohta ülestähenduste tegemine. Karl Wilhelm von Toll, 1812. aasta Isamaasõjas, Mihhail Kutuzovi kortermeister ja 1813 Michael Andreas Barclay de Tolly kortermeister; Erich Ludendorff, Esimeses maailmasõjas Reichwehri Kindralstaabi kindralkortermeister; Nikolai Duhhonin, Esimeses maailmasõjas Venemaa keiserliku armee STAVKA kindralkortermeister; Mihhail Diterichs, Venemaa armee kindralkortermeister (1917);
Vladimirovo (Kaliningradi oblast)

Vladimirovo on asula Venemaal Kaliningradi oblastis Bagrationovski rajoonis. Kuni 1946. aastani kandis saksakeelset nime Tharau (preisi keeles Toraw, poola keeles Tarowo, leedu keeles Toruva). Vladimirovo on keskuseks 10 naaberkülale: Численность населения (1910 год) (нем.)
Klassipilt (Supernova)

"Klassipilt" on ansambli Supernova teine album, mis ilmus 2008. aastal . "James Bond" "Klassipilt" "Valge daam" "Sinine motoroller" "Kalifornia" "Zorro" "See pole aus" "Lennujaam (On ammu jahtunud tee)" "Võiks pikem olla öö" "2 x 2" "Stefani" "Eluülikool" "Supernova esitles albumit "Klassipilt" Aarne Valmise koolis" Õhtuleht 5.12.2008 Klassipilt andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles)
NBA meistrivõistluste finaalmängud

NBA meistrivõistluste finaalmängud on mängud, millega selgitatakse korvpalliliiga NBA meister. Alljärgnevas tabelis on kirjas finaalseeriate võidud ja kaotused, mitte eraldi üksikute mängude omad. 12 korda: Boston Celtics (9) – Minneapolis/Los Angeles Lakers (3) 6 korda: Minneapolis/Los Angeles Lakers (5) – Syracuse Nationals/Philadelphia 76ers (1) 5 korda: Minneapolis/Los Angeles Lakers (3) – New York Knicks (2) 4 korda: Boston Celtics (3) – St. Louis/Atlanta Hawks (1) (Selline vastasseis on nüüd võimatu, sest mõlemad asuvad samas konverentsis) 4 korda: Golden State Warriors (3) – Cleveland Cavaliers (1) 3 korda: Detroit Pistons (2) – Los Angeles Lakers (1) 2 korda: Seattle SuperSonics/Oklahoma City Thunder (1) – Washington Bullets/Wizards (1) 2 korda: Boston Celtics (2) – Houston Rockets (0) 2 korda: Chicago Bulls (2) – Utah Jazz (0) 2 korda: Miami Heat (1) – Dallas Mavericks (1) 2 korda: San Antonio Spurs (1) – Miami Heat (1)
Vladimir Milov

Vladimir Milov (Владимир Станиславович Милов, sündinud 18. juunil 1972 Kemerovos) on Venemaa poliitikategelane, ühiskondliku liikumise Demokraatlik Valik (Демократический Выбор) esimees (2012–2015) ja üks liikumise Omavoli ja Korruptsioonita Venemaa Eest (За Россию без произвола и коррупции) asutajaid. Ajalehe Vedomosti kolumnist. Milov oli 2002. aasta maist oktoobrini Venemaa energeetikaministri Igor Jussufovi asetäitja. Aastatel 2009–2010 kuulus poliitilisse ühendusse Ühendatud Demokraatlik Liikumine "Solidaarsus" ja valiti selle föderaalsesse poliitnõukokku. Avaldanud analüüse Venemaa energeetikapoliitikast. 2008. ja 2009. aastal avaldas koos Boriss Nemtsoviga rea teravalt kriitilisi "sõltumatuid uurimisaruandeid" Venemaa võimude tegevusest Vladimir Putini valitsusajal ("Путин. Итоги", "Путин и Газпром", "Путин и кризис"). Milov on lõpetanud 1994. aastal Moskva Riikliku Mäeülikooli elektromehaanika teaduskonna masinaehituse tehnoloogia erialal. Milovi koduleht Милов, Владимир Lentapedias
Ida-Sepiki provints

Ida-Sepiki provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Paapua Uus-Guineas. Läbi provintsi voolab Sepiki jõgi. Provints moodustati 1968. Suuremad rahvad on arapešid, bivatid ja ambulased.
Unistuste agentuur

"Unistuste agentuur" on Eesti telesari. "Unistuste agentuuri" näitas TV3 kahel hooajal. Esimene osa oli eetris 5. oktoobril 2010. Sarja lavastaja on Liina Paakspuu ja stsenarist Raoul Suvi. Harriet Toompere – Anne Kõrvits Külli Reinumägi – Kristi, Anne sõbranna, juuksur Lauri Kaldoja – Artur, Kristi administraator juuksuris Andrus Vaarik – Ilmar Kask, Anne ülemus Ester Pajusoo – Silvia, Anne ema Eliise Paula Roosa – Carmen, Anne tütar Ivo Uukkivi – Toivo, Anne eksabikaasa Agnes Aaliste – Reelika, Toivo uus pruut Tambet Tuisk – Tanel, fotograaf Ago Soots – Roland, Taneli pime assistent Piret Kalda – Pille, agentuuri töötaja Maarja Mitt – Mari, agentuuri töötaja Anneli Rahkema – Kaarin, agentuuritöötaja Mikk Saar – Kristjan, rokkstaar Grete Sõlg – Gerly, Kaarini õde, agentuuri sekretär Tuuli Maasikas – Madli, Gerly ja Carmeni sõbranna Kõrvalosad ---ESIMENE HOOAEG--- Natali Lohk – Unistuste agentuuri sekretär Peeter Jakobi – Richard Saarepea, klient pulmadeks Marika Barabanštšikova – Barbara, Richard Saarepea pruut Tarmo Toomepuu – mängude poe juhataja Kairi Kivirähk – Rebecca, klient 18. sünnipäevaks Birgit Kool – Kaili, Rebecca sõbranna Meelis Pai – Rebecca isa Marje Metsur – Maimu, Toivo ema Mihkel Soom – Peeter Pouer, Kristjani manager Indrek Taalmaa – Carlos, Pille peika, investor Rauno Stein – Ahti, Carmeni ratastoolis sõber Andres Taim – ratastoolis poisi isa Joosep Uus – Antonio, varas poes Päär Pärenson – pätt, kanepi müüa Anti Reinthal – politseinik Margus Grosnõi – Mati, karaoke staar, Kaia Skoblov – neiu Mati juures Kaire Nurk – neiu 2 Mati juures Terje Kolberg-Pennie – Matilda, staar Mati ema, klient matusteks Rain Kelk – notar Heiti Tulve – Jaanika, Taneli sõbratar Tõnis Niinemets – raamatumüüja Epp Eespäev – Marge Kask, Ilmari eksabikaasa Erki Laur – Grüber, patulaagri vaimne juht Margus Prangel – Anton, ilukirurg Karl Bussov – Carl, Antoni poeg Sirli Harma – Silvia sõbranna Tartus ---TEINE HOOAEG--- Bert Raudsep – politseiuurija Ithaka Maria – staar, vabatahtlik agentuuris Garmen Tabor – Malle, perefirmas kondiiter ja müüa Silja Seidla – Helga, Malle tütar Piret Järvis – proovitööna Silvia intervjueeritav Indrek Ditmann – Jukka-Pekka, Toivo äripartner Soomes Tõnu Aav – Maido, erakonna esimees Terje Pennie – meedium, selgeltnägija Hardi Kalder – Romeo, Julia peig, kliendid Romeo ja Julia rituaalis Getter Jaani – Julia, Romeo pruut, surev vähihaige Tanja Mihhailova – toateenindaja Mart Müürisepp – Boulangerie' müüja "Unistuste agentuur" hakkab unelmaid täitma nädala pärast. NaisteMaailm, 28. september 2010 "Unistuste agentuur” – midagi naistele. Maaleht, 30. september 2010 Seriaali "Unistuste agentuur" järelvaatamine TV3 arhiivis Unistuste Agentuur. Facebook
Põhja Pojad

Põhja Pojad (soome keeles Pohjan Pojat) oli Soome vabatahtlikest moodustatud rügement Eesti Vabadussõjas. Värbamine algas Soomes 1918. aasta novembris, mil Soome riigihoidja Pehr Evind Svinhufvud otsustas Eestit majanduslikult ja sõjaliselt toetada. Moodustati üksikpataljon major Martin Ekströmi ja rügement "Põhja Pojad" eesti soost Soome kodusõja kangelase kolonelleitnant Hans Kalmi juhtimisel. Ekströmi pataljon (5 kompaniid, kokku 1154 meest) jõudis Tallinna 30. detsembril 1918, "Põhja Pojad" (2 pataljoni, suurtükiväedivisjon ja muud väeosad, kokku 3014 meest) 26. jaanuaril 1919. Ekströmi pataljon sõdis Viru rindel, "Põhja Pojad" lõunarindel. Soome vabatahtlike üldjuht oli 1919. aasta 25. jaanuarist kuni märtsi alguseni kindral Martin Wetzer. 1999. aastal taasavati Valga Jaani kiriku seinal Vabadussõjas Eesti eest sõdinud Põhja Poegade rügemendi soomekeelne mälestusplaat, mille kommunistid Nõukogude okupatsiooni ajal olid hävitanud. Ka Tõllistes on mälestusmärk Põhja Poegade rügemendile. Katkend Hans Kalmu Soomes avaldatud värbamisüleskutsest: „Mehed! Taas on vaenlane ründamas! Inimkond ja õigus on ohus! Sel korral ei ründa vaenlane Päijänne rannikule, aga on sellele vaatamata sama ohtlik. Seesama vaenlane, keda me üheskoos võitsime eelmisel talvel, ähvardab nüüd hukutada Eesti vennasrahva, minu kodumaa. Võidu mõju ulatub Soomeni välja, kui see nõnda jätkub. Eelmisel talvel oli mul õnn võidelda teiega koos teie sünnimaa, minu hõimurahva eest. Küsin teilt: kas tahate nüüd võidelda minu sünnimaa, teie hõimurahva eest, kes on nüüd hädaohus?” Eesti Abistamise Peatoimkond "Soome vabatahtlike saabumine Tallinna". Fotis. Tallinn: Rahvusarhiiv. 30.12.1918. Vaadatud 21.07.2019. https://lounaeestlane.ee/soome-kaitseminister-pidas-kone-paju-lahingu-malestusmargi-juures/ Hans Kalm, Kalmin pataljoona Suomen vapaussodassa, Helsinki: Ahjo, 1919 Johan Emil Sainio, Pohjan pojat Virossa: kuvauksia suomalaisten osanotosta Viron vapaustaisteluun, Otava 1919, (2. trükk: Helsinki, 2012). Hans Kalm, Pohjan poikain retki, Porvoo: WSOY, 1921 Pohjan poikien retkestä 80 vuotta. Koostaja Jussi Niinistö. Pro Estonia, 0785-8078, (1999) nr. 1, lk. 4-6 "Mälestustahvel Põhja poegadele", Päevaleht nr. 225, 20. august 1931, lk 6. "Vabadusmonument. II, Soome abiväed Eesti Vabadussõjas". Toimetaja Oskar Kurvits. Tallinnas: Vabadussõja Mälestamise Komitee, 1936. Johan Emil Sainio, "Põhja Pojad Eestis: mälestusi soomlaste osalemisest Eesti Vabadussõjas". Viljandi: Viljandimaa Muinsuskaitse Ühendus, 2003. Hans Kalm, "Põhja Poegade retk", Viljandi: Viljandi Muuseum, 2008. Põhja Poegade roll Eesti ajaloos vajab suuremat väärtustamist (Postimees 2008) Vabadussõja veteranid, Põhja Pojad - soomlased grupipildil (1929) Mälestusmärk Põhja Poegade rügemendile Paju mõisa juures. Mälestustahvel 1919. a. Narva lahingus võidelnud Soome vabatahtlikele Narva linnuse hoovis Hans Kalm, "Põhja Poegade retk", kaanepilt (2008)
Belize'i vapp

Belize'i vapp on Belize'i riigivapp. Piki vapi välisäärt on 50 oliivipuulehte. See tähendab aastat 1950, mil Briti Honduras (Belize'i endine nimi) alustas Suurbritanniast iseseisvumise taotlemist. Vapi siseosa on jagatud kolmeks sektoriks. Vasakul väljal on kujutatud aeru ja sepahaamrit, paremal on saag ja kirves ning all on purjelaev. Kui seda laeva hoolega vaadata, võib näha punast lippu, mis võib olla Briti mereväe sümbol. Vapi all on puu ja selle all Belize'i moto Sub umbra floreo 'Õitsen varjus' (see viitab Briti koloniaalperioodile). Vasakul on mulatt hoidmas kirvest ja paremal on mustanahaline hoidmas aeru. Belize'i lipp
Georg Frithjof Slöör

Georg Frithjof Slöör (23. juuli 1874 Serepetta, Ingerimaa – 8. oktoober 1934 Pälkjärvi, Soome) oli Eesti ja soome vaimulik. Slöör sündis Ingerimaal Serepettas (ka Žerebjatka) luterliku pastori pojana. Ta õppis aastatel 1884–1893 Peterburi Püha Anna koolis. Aastatel 1893–1898 (grad. stud.) õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Korporatsioon Neobaltia liige. Oli prooviaastal Peterburi (soome) Maria koguduses. Ordineeriti 14. novembril 1899 Peterburis õpetajaks. Oli aastatel 1899–1905 Peterburi Maria koguduse adjunktõpetaja ja usuõpetaja. Aastatel 1905–1912 oli ta Alt-Schwedendorfi (Gammalsvenskby) koguduse (Hersoni kubermang) õpetaja (hooldades aastal 1911 ka Nikolajevi ja Kronau kogudust). Oli aastatel 1912–1919 Moloskovitsa (Ingerimaa) koguduse õpetaja. Aastatel 1919–1929 oli ta Narva-Jõesuu Niguliste koguduse õpetaja, teenides vikaarina Narva soome-rootsi Püha Mihkli kogudust. Aastatel 1920–1929 oli ta õpetajaks kõrgemas rahvakoolis. Aastatel 1921–1929 oli Slöör ka Soome esimeseks asekonsuliks Narvas. Asus aastal 1929 Soome. Oli aastatel 1929–1930 abiõpetaja Polvijärvi (Põhja-Karjala maakonnas Ida-Soome läänis) koguduses. Aastatel 1930–1931 oli ta adjunktõpetaja Kontiolahti (Põhja-Karjala maakonnas Ida-Soome läänis) koguduses, aastatel 1931–1933 kaplan Kaavis (asub Põhja-Savo maakonnas Ida-Soome läänis), aastatel 1933–1934 oli ta Pälkjärvi (asub praegu Sortavala rajoonis Karjala Vabariigis Venemaal) koguduse õpetaja. Tema isa Fredrik Gottlieb Slöör oli Serepetta koguduse õpetaja. "Soome asekonsul Narvas". Tallinna Teataja. 159. 15.07.1921. "Jaan Lust Soome aukonsuliks Narvas". Kaja. 211. 10.09.1930. Album der Landsleute der Neobaltia 1879-1904. Jurjew 1908. Nr 163 (15657), lk 122–123.
Jules Rimet

Jules Rimet (24. oktoober 1873 Theuley-les-Lavoncourt – 16. oktoober 1956 Suresnes) oli Prantsusmaa spordiorganisaator ja FIFA president. Aastal 1897 alustas Jules Rimet' eestvedamisel tegevust jalgpalliklubi Red Star Club Français (võitis 1920. aastatel neli korda Prantsusmaa karika). Aasta hiljem valiti ta Prantsusmaa kergejõustikukomitee sekretäriks. Kui 1910. aastal pandi alus Prantsusmaa Jalgpalliliigade Assotsiatsioonile, sai Jules Rimet'st organisatsiooni esimene president. Aastatel 1914–1919 viibis ta mobiliseerituna Prantsusmaa sõjaväes. Pärast Esimest maailmasõda, 7. aprillil 1919, asutati Prantsusmaa Jalgpalliföderatsioon (FFFA), mille presidenditoolile istus Jules Rimet. Samas töötas ta ka Prantsusmaa Spordiliidu presidendina ja oli riigi olümpiakomitee asepresident. 1914. aastast oli Rimet Prantsusmaa Jalgpalliliigade Assotsiatsiooni esindajana seotud ka FIFA-ga. Kui 1918. aastal suri inglane Daniel Burley Woolfall, kes oli FIFA president aastast 1906, jäi mõneks ajaks soiku ka FIFA tegevus. Möödus mitu aastat, enne kui jalgpallijuhid lõpuks ühe laua taha kogunesid ning 1. märtsil 1921 valiti Jules Rimet üksmeelselt FIFA uueks presidendiks. Seda ametit pidas ta 33 aastat, mille järel valiti ta FIFA esimeseks aupresidendiks. Juba Rimet' valitsusajal hindasid FIFA liikmed tema tegemisi sedavõrd kõrgelt, et nimetasid 1949. aastal MM-i auhinna Jules Rimet' karikaks. 1921. aastal, kui Rimet alustas tööd FIFA presidendina, kuulus föderatsiooni 20 riiki, kuid 1954. aastal, tema viimasel valitsusaastal, oli FIFA-s juba 85 liiget.
Voldemar Tuisk

Voldemar-Johannes Tuisk (ka Lats-Tuisk) (11. juuni 1896 Narva – 26. märts 1943 Kansk, Krasnojarski krai) oli eesti näitleja. Lavategevust alustas ta väikese poisina Narva Võitlejas, 1917. aastast oli trupi täisliige. Voldemar Tuisk osales Vabadussõjas. 1921. aastal astus ta Tallinnas Draamastuudio teatrikooli. Oli seal kuni 1924. aastani, aastatel 1933–1944 töötas Draamateatri noorsooteatri trupis. Vahepeal töötas Arsenalis metallitreialina, kuid pühendas kogu vaba aja teatritegemisele. 1924. aastal asutas ta Koplis harrastusnäitetrupi ja oli selle eesotsas kuni 1940. aastani. Ta arreteeriti 1. juulil 1941 ja hukati. 1920 Vabadusristi II klassi 3. järk 1939 Valgetähe teenetemärgi I klassi (kuld)medal Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Fredrik Gottlieb Slöör

Fredrik Gottlieb Slöör (26. jaanuar 1835 Viipuri – 14. oktoober 1889 Serepetta) oli Ingerimaa vaimulik. Ta lõpetas Viiburis gümnaasiumi ja immatrikuleeriti 23. septembril 1853 Helsingi Ülikooli usuteaduskonna üliõpilaseks. Ordineeriti aastal 1857 Porvoos õpetajaks. Oli Ingerimaal vaimulik ja aastatel 1857–1859 abivaimulik. Teeninud ka adjunktina Skuoritsa kogudust (aastal 1860). Serepetta koguduse õpetaja oli aastatel 1868–1889. Tema poeg Georg Frithjof Slöör oli Narva-Jõesuu Niguliste koguduse ja Narva soome-rootsi Püha Mihkli koguduse õpetaja, hiljem mitme Ida-Soome koguduse õpetaja. http://hiski.genealogia.fi/seurakunnat/srk?CMD=PRIESTS&ID=273&TYPE=HTML&LANG=FI http://www.genealogia.fi/emi/3d92index.htm http://www.helsinki.fi/ylioppilasmatrikkeli/1853-1899/vuosittain.php?year=1853 http://digi.lib.helsinki.fi/sanomalehti/secure/showPage.html?action=page&type=lq&conversationId=1&id=7445&pageFrame_currPage=3
Donald Preziosi

Donald Anthony Preziosi (sündinud 1941 New Yorgis) on ameerika kunstiajaloolane. Ta on töötanud professorina California Ülikoolis Los Angeleses. Ta on kirjutanud arhitektuuri ajaloost ja semiootikast. 1998. The Art of Art History: A Critical Anthology. Biograafia
Ata Meken

Sotsialistlik Partei "Ata-Meken" ('Isamaa') on Kõrgõzstani partei, mida juhib Ömürbek Tekebajev. Partei asutati 1992. aasta lõpus konservatiivsest parteist Erkin Kõrgõzstan eraldunud liberaalide ja tsentristide poolt. Tänast nime kannab 1998. aastast alates. Partei pääses parlamenti nii 1994. aastal (5 kohta) kui 2000. aastal (2 kohta). 2007. aasta parlamendivalimistel parlamenti ei pääsetud. Parteijuht Tekebajev kandideeris 2000. aastal presidendiks ning sai 14% häältest. 1995. aastal kõrvaldas Ülemkohus ta kandidaatide seast. Pärast Tulbirevolutsiooni oli Tekebajev 2005. aasta märtsist 2006. aasta veebruarini parlamendi esimees, kuid loobus kohast president Kurmanbek Bakijeviga vastuollu minnes. Pärast Bakijevi kukutamist 2010. aasta aprillis oli Tekebajev juulini ajutise valitsuse asepeaminister. Partei nõuab majandusreforme ja demokraatiat, seda peetakse vasaktsentristlikuks. 2010. aasta oktoobris peetavatel parlamendivalimistel ennustati Ata-Mekenile tulemust 10 kuni 12 protsendi ringis, kuid vaid mõneprotsendilist toetust riigi lõunaosas. Nädal aega enne valimisi korraldatud küsitluse andmetel oli Ata-Meken Kõrgõzstani populaarseim partei. Valimistel kogus partei 5,49% häältest ja sai viienda parlamenti pääsenud erakonnana 120-liikmelises parlamendis 18 kohta. Ata Meken osales 2012. aasta septembrist 2014. aasta märtsini valitsuskoalitsioonis koos Sotsiaaldemokraatliku Partei ja Ar-Namõsiga. Lahkus koalitsioonist tehes peaminister Džantörö Satõbaldijevile etteheiteid seoses allilmaliidri vanglast vabastamise ja riigist põgenemise ning Kumtori kullakaevandusprojektiga. Кыргызстан: В результате опросов выявлено семь фаворитов предвыборной кампании, Фергана.Ру, 4. oktoober 2010. Partei koduleht Partei programm
Kõrgõzstani Sotsiaaldemokraatlik Partei

Kõrgõzstani Sotsiaaldemokraatlik Partei on partei Kõrgõzstanis. Partei juht on Almazbek Atambajev. Partei registreeriti 1993. aastal. 2000. aasta presidendivalimistel jäi partei kandidaat Atambajev Askar Akajevi ja Ömürbek Tekebajevi järel 6 protsendiga kolmandaks. 2004. aasta oktoobris ühines partei parlamendivalimisteks valmistudes suurema parteiga (El?). Sotsiaaldemokraatlikul Parteil oli oluline osa 2005. aasta Tulbirevolutsioonis. 2006. aastal astus parteisse juhtiv parlamendiliige Temir Sarijev, kuid lahkus juba 2007. aastal konflikti tõttu Atambajeviga. 2007. aasta parlamendivalimistel sai partei 11 kohta, teiste seas pääses sotsiaaldemokraatide nimekirjas parlamenti Roza Otunbajeva, kellest 2009. aastal sai sotsiaademokraatide parlamendifraktsiooni juht. Partei toetab parlamentaarset riigikorda ja propageerib sotsiaalse suunitlusega arengut. 2010. aasta parlamendivalimiste eelse küsitluse põhjal oli parteil enam kui 10% valijate toetus, mis tähendas, et partei oli üks populaarsemaid. Oktoobris läbi viidud valimistel oli partei edukas riigi põhjaosas ja sai Ata Džurti järel paremuselt teise tulemuse. Detsembri keskpaigas sõlmitud valitsuskoalitsioonis sai valitsusjuhi koha Atambajev. История СДПК, külastatud 1. oktoobril 2011. Кыргызстан: В результате опросов выявлено семь фаворитов предвыборной кампании, Фергана.Ру, 4. oktoober 2010. Partei koduleht Partei programm