laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Alan Llwyd

Alan Llwyd (sünninimi Alan Lloyd Roberts; sündinud 1948) on kõmri luuletaja, kirjanduskriitik ja toimetaja. Ta on 20. sajandi lõpu silmapaistvamaid kõmri keeles kirjutavaid luuletajaid. Ta võitis rahvuslikul eisteddfod'il krooni ja trooni nii 1973. kui ka 1976. aastal. Alan Llwyd on töötanud raamatukaupmehe ja kirjastajana. Ta on kirjutanud ka kõmrikeelse mängufilmi "Hedd Wyn" (1992) stsenaariumi. Alan Llwyd on tõlkinud kõmri keelde Kristiina Ehini luulet. "Y March Hud" (1971) "Gwyfyn y Gaeaf" (1975) "Rhwng Pen Llŷn a Phenllyn" (1976) "Sonedau I Janice a Cherddi Eraill" (1996) "Grefft O Greu" (1997) "Ffarwelio â Chanrif" (2000) "Clirio'r Atig a Cherddi Eraill" (2005) Suurbritannias ilmuvad kümne Eesti teose tõlked, Postimees, 21. aprill 2009
Elmar Põder

Elmar Põder (sündinud 2. jaanuaril 1957) on kehalise kasvatuse õpetaja Saarepeedi põhikoolis. Ta õppis Kärstna Põhikoolis ja Otepää Keskkoolis. 1979. aastal alustas ta Kärstna koolis tööd kehalise kasvatuse õpetajana. Tallinna Pedagoogilises Instituudis sai ta kaugõppes kehalise kasvatuse õpetaja kutse. Aastatel 1985–1986 õppis ta Leningradi kõrgemas miilitsakoolis. 1991. aastal hakkas Põder tööle Päri Spordikooli treenerina ning 1994. aastast ka Saarepeedi Põhikoolis õpetajana. Tema eestvedamisel on Saarepeedis asutatud suusaklubi ning ehitatud valgustatud suusarada. Mitmed Elmar Põdra kasvandikud on jõudnud Eesti noortekoondisse. 2003. aastal nimetati Põder Viljandimaa aasta õpetajaks. "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. jaanuar 2021. Vaadatud 20. augustil 2015. "Elmar Põder on südame andnud suusatamisele" Sakala, 15. oktoober 2003 Õpetajate lehe artikkel Elmar Põdrast
Automaatjuhtimine

Automaatjuhtimine on automaatika haru, mis käsitleb masinate, seadmete, tootmisprotsesside ja muid inimese vahetu osavõtuta juhtimise meetodeid ja tehnilisi vahendeid. Juhitav objekt ja juhtimisseadmed moodustavad juhtimissüsteemi. Selle tööeeskiri ehk juhtimisalgoritm määrab juhtimistoimingute järjekorra, laadi jms. Lihtsamate automaatjuhtimissüsteemide algoritm oleneb ainult süsteemi enda struktuurist ja ehitusest (lülitite, releede, võimendite ja teiste seadiste ühendusviisist). Keerulisemais süsteemides toimub juhtimine etteantava programmi (programmjuhtimine) või seaduspärasuse järgi (automaatreguleerimine). Juhtimissüsteem võib oma algoritmi muuta (adaptiivjuhtimine), kui objekti omadused või süsteemi välised töötingimused muutuvad. Töö iseloomu järgi on automaatjuhtimissüsteemid: pideva toimega; katkelise (diskreetse) toimega; numbriline (digitaalne). Juhtimissüsteemi ülesehituse järgi on automaatjuhtimissüsteemid: lahtise struktuuriga; kinnise struktuuriga. Lahtine automaatjuhtimissüsteem ise oma töö tulemust ei kontrolli, kinnine ehk tagasisidestatud süsteem kontrollib juhtimistulemusi järjepidevalt tagasiside abil. Kinnised automaatjuhtimissüsteemid on: automaatreguleerimine; järgiv süsteem; otimaaljuhtimissüsteem. Optimaaljuhtimise algoritmid koostatakse nii, et juhtimisseade otsib tootmises soodsaimat olukorda või tehnoloogilist protsessi, näiteks maksimaalset tootlikkust, parimat kasutegurit, soodsaimat omahinda vm. Keerukate objektide automaatjuhtimissüsteemi kuulub üks või mitu juhtarvutit. Automaatjuhtimissüsteem Automaatjuhtimine. Eesti Nõokogude Entsüklopeedia, kd 1. Tallinn; Kirjastus Valgus 1985 lk 403
Juhtimissüsteem

Juhtimissüsteem ehk juhtsüsteem koosneb juhtimisobjektist ning selle juhtimiseks rakendatud juhtseadmest. Juhtimisobjekt koosneb omakorda primaarsüsteemist ja selle kontrolliks ettenähtud mõõteseadmest. Primaarsüsteemiks on juhitav protsess või tehniline seade. Kuna enamikku reaalseid süsteeme iseloomustab neis kulgevate protsesside inertsus, siis on tegemist inertsiaalsete ehk dünaamiliste süsteemidega. Juhtimissüsteemi uurimisel ehk analüüsil pööratakse põhitähelepanu juhtimisobjekti omaduste kindlakstegemisele, tema modelleerimisele ning mudeli parameetrite tuvastamisele. Erilist huvi pakuvad süsteemi jälgitavus, juhitavus, stabiilsus ning protsesside ajaline kulgemine. Kaudselt iseloomustavad neid süsteemi omadusi ka sagedus-tunnusjooned. Uue süsteemi loomise ehk sünteesi üheks tähtsamaks ülesandeks on Automaatne juhtimissüsteem
Modelleerimine

Modelleerimine on olemasolevate või kujutletavate objektide (esemete, nähtuste ja protsesside, seoste ja sõltuvuse) tunnetamise, fikseerimise, talletamise ja vahendamise meetod. Modelleerimiseks ehk mudeldamiseks nimetatakse ka mudeli loomist. Mudeli järgi saab hinnata mingi objekti tegelikku olekut ning ennustada järgnevaid olekuid. Modelleerimise täpsus sõltub objekti keerukusest. Modelleerimine seisneb mudelite konstrueerimises ja kasutamises. Modelleerimisel kasutatakse väga erinevat tüüpi mudeleid. Laialdaselt rakendatakse matemaatilist modelleerimist, mille puhul luuakse ja uuritakse matemaatilisi mudeleid. Modelleeriv süsteem
Tally Weijl

Tally Weijl on ülemaailmne naisterõivaste tootemark, mille turusegmendiks on 15–25-aastased noored. Tally Weijl-i reklaamlauseks on "totally sexy". Brändi tuntakse kõige rohkem roosade jänkude järgi, mis on ettevõtte imidžiga alati kaasas käinud. Tally Weijli poode võib leida üle maailma, 2006. aasta lõpuks oli rajatud umbes 300 monobränd-poodi. Ettevõtte peakontor asub Šveitsis, müügiartiklite disainimine toimub aga Pariisis. Ametlik lehekülg
Kvantiseerimine

Kvantiseerimine on füüsikas klassikalisest teooriast kvantteooriale siirdumine. Selle käigus minnakse deterministlikult maailmakäsitluselt üle tõenäosuslikule ja mõnikord ka pidevalt diskreetsele. Näiteks kvantfüüsikas footoni (energia kvant) polarisatsiooni olek võib sisaldada korraga mitut olekut ja nende realiseerumine on tõenäosuslik.
Diskreetsignaal

Diskreetsignaal on selline elektrisignaal, millele omistatakse väärtus ainult kindlail ajahetkeil. Diskreetsignaalidel on lõplik arv olekuid. Diskreetsignaal saadakse analoogsignaalist selle väärtuse mõõtmise teel teatud kindlate ajavahemike järel. Nii saadud näite (mõõteväärtusi) nimetatakse diskreetideks (ingl sample) ja näiduvõtusagedust diskreetimissageduseks (ingl sampling rate, sampling frequency). Diskreetimine on esimene samm analoogsignaalist digitaalsignaali saamisel. Edasiseks töötlemiseks muudetakse diskreetsignaali üksikväärtuste (diskreetide) järjend enamasti diskreedihoidelülituse (ingl sample and hold) abil pidevaks astmeliseks (trepikujuliseks) signaaliks.  Pikemalt artiklis Diskreetimine Analoogsignaal Digitaalsignaal
Digitaalelektroonika

Digitaalelektroonikaks nimetatakse elektroonikaharu, mis tegeleb digitaalsignaalide genereerimise, edastamise ja muundamisega. Digitaalelektroonika valdkonda kuuluvad loogikaelemendid ja trigerid (mida kasutatakse mäluga loogikaelementidena), samuti neist koostatud erineva keerukusega digitaalsed elektroonikalülitused, näiteks register, loendur, summaator, komparaator jt. Digitaalloogika Kiirsissejuhatus digitaalelektroonikasse
Kodeerimine

Kodeerimine on teksti, sõnumi või märgi loomine koodi abil. Kodeerimine on ühes märgisüsteemis esitatud teabe üleviimine teise märgisüsteemi ja teabe (info) esitusvormi muutmine kindlate reeglite alusel väiksemateks tähendusüksusteks (koodideks). Teave kodeeritakse enamasti hõlpsama töötlemise tarbeks (nt teadustekstides kasutatav viitamissüsteem), et seda näidata (skeem), mõtestada (dekonstruktsioon, konstruktsioon, tõlgendus), edastada, salvestada ja säilitada. Vastassuunaline toiming – kodeeritud teabe tagasiteisendamine – on dekodeerimine. Sõltuvalt valdkonnast on kodeerimisel ka teisi tähendusi. Kodeerimine teabetehnikas on teabe teisendamine kasutamise vormilt edastamise, salvestamise või automaatse töötlemise vormile ning ka andmete salastamine ehk krüpteerimine. Kodeerimine on semiootikas, kirjandus- ja kultuuriteoorias seotud (märgi, teksti, ideoloogia jms) lihtsustava tõlgendusega (alakodeerimine) või algsest suurema keerukuse omistamisega (ülekodeerimine). Tõlkimisel sisu ja väljendusplaan kas kantakse üle (transponeerimine) või vahetatakse välja (rekodeerimine). Tekst ei kodeeri tähendust ühemõtteliselt nii, et seda saaks de- ja rekodeerida. Braille kiri Kodeerimine (meditsiin) Kodeerimine (uuringu osa) Kood Morse Semantika Semiootika Tõlgendamine
Veatõrjekood

Veatõrjekood on vigu avastav ning vigu korrigeeriv kood. Veatõrjekoodide abil on võimalik vähendada seadmete keerukust ning suurendada töökindlust. Vigu avastavate ja korrigeerivate koodide puhul on õigete koodide arv märksa väiksem võimalike koodide arvust. Keelatud koode nimetatakse vigasteks koodideks. Lubatud ja keelatud koodide suhet iseloomustab koodi samm d. Tavalise kahendsüsteemi korral d=1, see tähendab, et kõik koodid on lubatud. Kui d=2, siis on lubatud ja keelatud koodide arv võrdne ning niisugune kood võimaldab avastada ühe vea. Kui avastatakse keelatud kood teatatakse sellest juhtseadme või süsteemi operaatorile, kes teeb vastavad järeldused. Koodi sammu d=3 korral saab avastada korraga kahte viga. Kui eeldada, et korraga esineb vaid üks viga, siis saab niisuguse koodiga ka vigu parandada. Koodi sammu suurenemisel avarduvad ka vigade avastamise ning parandamise võimalused. Tuntumad veatõrjekoodid on Hammingi ja Mulleri koodid.
Sādhana

Sādhana (sanskriti 'saavutamine') on termin, mida kasutatakse meditatsiooni või kujustamise teksti või harjutuse kohta. Sādhanat praktiseerivat inimest nimetatakse Sādhakaks ehk Sādhuks. Sādhana ehk palveteksti praktiseerimise, kujustamise ja teksti lugemise eesmärgiks võib olla pühendus, võimestamine või vabanemine. pühendus - kogemuse, (lähte-)teadmise ja/või loa saamine konkreetse harjutuse või tekstiga töötamiseks vöimestamine - jumalusele suunatud praktika, et saavutada üleloomulikke vöimeid vabanemine - moksha - karmast ehk põhjuse ja tagajärje paratamatuist seostest ning ümbersündide ahelast vabanemine
Sõtke jõgi

Sõtke jõgi on jõgi Ida-Viru maakonnas. Jõgi saab alguse Peenjärvest, mis asub Kurtna järvestiku põhjaosas ja suubub Sillamäel Soome lahte. Jõe pikkus on 22,3 km ja valgla pindala 95 km². Sõtke jõega ühendati 1960. aastate lõpul selle vooluhulga suurendamiseks (Sillamäe tehase vajadusteks) Oru turbarabas Vasavere ehk Voka jõe ülemjooks, jättes selle veevaeseks. Augustis 2011 avati Narva-Jõesuu linnas Sõtke jõe kaldal paadisild. Külli Kriis, Sõtke jõel saab kanuuga sõita, Põhjarannik, 5. oktoober 2011. Sõtke jõgi keskkonnaportaalis
Kurtna Suurjärv

Suurjärv (ka Kurtna Suurjärv) on järv Ida-Virumaal Alutaguse vallas, suuruselt Kurtna järvestiku teine järv. Järv on 33,9 ha pindalaga ja suurim sügavus on 6,9 m. Koosneb kahest osast, põhjapoolne osa on suurem ja ümmarguse kujuga ja lõunapoolne osa on väiksem ning pikergune. Suurjärv Eesti looduse infosüsteemis
Risti (Hiiumaa)

Risti on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda. Risti piirneb põhjas Kodeste, läänes Malvaste ja Kidaste, lõunas Kanapeeksi ning idas Tareste külaga. Kohanime on esmamainitud 1834, kui nimetati talupoega Risti Johann. Külana on Ristit esmamainitud 1923. Ta kuulus Reigi kihelkonda. Arvatavasti liideti Risti naaberküladega juba 1930. aastatel. 1970. aastatel oli ta Koidma osa. Risti taastati omaette külana 1997. Kohanimi lähtub arvatavasti talupoja lisanimest, mis võib pärineda Emmaste kihelkonnast. Küla idaosas asub Kroogi. Seda on esmamainitud 1816. aastal, kui on nimetatud isikut Krogi Krüger Andrus. Kroogi oli kõrtsikoht. Külas asub nimeta allikas. Ala kuulus ajalooliselt Kõrgessaare mõisa alla. 1834. aastal elas Kroogil talunik Palli Andrus, kes sai perekonnanimeks nime Uip ja Ulastest pärit talunik Risti Johann sai perekonnanimeks nime Jõhvik (Jõhwik). Kroogis asus kõrts ja hiljem metsavahikoht. Risti kuulus varem Koidma koosseisu ja 1917 asus piirkonnas kaks talu. Küla moodustati 1997. aastal. Risti küla läbib Heltermaa–Kärdla–Luidja maantee, kust algavad Risti–Kaibaldi tee, Risti–Kauste tee ja Karjaselja tee. Küla lääneosa piirneb Malvaste–Koidma–Kidaste teega. Risti külas asuvad Ristimägi ja Oomäe memoriaal. Kroogi metsavahi perest pärines luuletaja Gustav Tikerpuu. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 14.09.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti kohanimeraamat, lk. 558 Reigi kihelkond: perekonnanimede raamat; Rahvusarhiiv RA,EAA.1864.1.359; 1835 Kõrgessaare valla elanike nimekiri; Rahvusarhiiv, era.4313.1.608; 1917
Akrofoobia

Akrofoobia ehk altofoobia ehk kõrgusekartus on ebanormaalne kõrgusekartus. See on üks levinumaid foobiaid. Enamiku inimeste jaoks on teatud hirm kõrgete ja ohtlikuna tunduvate kohtade ees loomulik. Äärmusliku hirmu all kannatajatel võib sellistes olukordades esineda paanikahooge ning nad ei suuda ise ohutumasse kohta laskuda. Ebanormaalse kõrgusekartusega inimeste hulk elanikkonnas jääb kahe ja viie protsendi vahele, nende seas on naisi poole rohkem kui mehi. Kõrgusekartust püütakse ravida inimest tasapisi kõrgustega harjutades, selle jaoks on kasutatud ka virtuaalreaalsust. Katsetatud on ka ravi kortisoolitablettidega. Foobiate loend Juan, M. C.; et al. (2005). "An Augmented Reality system for the treatment of acrophobia" (vaadatud 15. septembril 2013) Emmelkamp, Paul; Mary Bruynzeel, Leonie Drost, Charles A. P. G van der Mast (1 June 2001). "Virtual Reality Treatment in Acrophobia: A Comparison with Exposure in Vivo". CyberPsychology & Behavior 4 (3): 335–339. doi:10.1089/109493101300210222. "Tableti abil kõrguse hirmust lahti!"[alaline kõdulink] ERR Teadus, 7. mai 2011
Sigala küla

Sigala on Hiiumaal Hiiumaa valla põhjaosas Kõrgessaarest idas asuv küla Kootsaare poolsaarel. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aasta oktoobrini Kõrgessaare valda. Naaberkülad on põhjas Mudaste, idas Ogandi, kagus Kidaste ning lõunas ja läänes Reigi. Paul Ariste, Lauri Kettunen ja Edvin Lagman arvasid, et külanimi tuleb loomanimetusest "siga". Leo Tiik ja Marek Meristo pakkusid nime lähtekohaks siiga (eestirootsi keeles sik). Carl Friedrich Wilhelm Russwurm pidas rahvapärimusele viidates võimalikuks, et külanimi pärineb isikunimest. Ka Marja Kallasmaa eeldas mehenime Siegfried lühivormi, milleks võis vanaülemsaksa keeles olla Siggo, norra keeles Siggi ja friisi keeles Sika, Sike, Sycka või Zyke. Nime järelosa lühenes arvatavasti sõnast "laid". Esimest korda on seda kohanime mainitud 1565. aastal, kui nimetati isikut Siekla Matz. 1576. aastal nimetati isikut Matz Martson i Sickaleth. Kohanimed on olnud 1728. aastal Siggalaid ja 1798. aastal Siggala. Küla asub Meelste lahe ääres, mille lõunakaldal on Sigala laht. Küla ümbritsevad väiksemad järved: Allikalaht, Haavasoo järv, Lambalaht, Venelaht ja Väike Venelaht. Suur osa küla territooriumist jääb Kõrgessaare-Mudaste hoiualale. Külaga piirneb põhjas Kidaste oja. Sigala ajaloolised talud 1917 Sigala kuulus ajalooliselt Kõrgessaare mõisa alla ja asus hiiurootslaste asualal. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni andmetel elas Meelste külas talunik Sigala Michel. Küla elanikud küüditati 1781 Ukrainasse ja alale asustati eestlased. 1835. aastal asus Sigalas kolm talu, mille elanikud said perekonnanimedeks nimed Heiki, Klaas, Nööp (Nöp), Pörm, Rund, Sikkel ja Silm. Teise maailmasõja järel liideti Sigala küla Reigiga, kuid taastati omaette asustusüksusena 1997. aastal. Küla lõunaosa läbib Heltermaa–Kärdla–Luidja maantee, kus asub Posti bussipeatus. Külast saab alguse Posti–Malvaste tee. Sigala laht Allikalaht Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 17.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Sigala" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Kõrgessaare valla elanike nimekiri; Rahvusarhiiv, era.4313.1.608; 1917 Reigi kihelkonna perekonnanimede panemise raamat; EAA.1864.2.VIII-194; 1835
Suurepsi

Suurepsi on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lääneosas Kõpu poolsaarel. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda. Naaberkülad on läänes Hirmuste, edelas Kaleste, lõunas Ojaküla, kagus Kõpu ja idas Mägipe küla. Kohanimi koosneb sõnadest suur ja pääks 'suur tihe kuusemets, soosaar'. Leo Tiik pakkus kohanime aluseks ka rootsi, taani ja alamsaksakeelset sõna backe, bakke, becke, beke 'mägi, küngas'. Marja Kallasmaa arvates võib kohanimi olla tuletis sõnast pea (pää). Kohanime on esmamainitud 1564 kui Surpex ja 1565 Swre bäckz by. Osa küla alast hõlmab Kõpu looduskaitseala. Suurepsi ajaloolised talud 1917 Suurepsi kuulus ajalooliselt Kõrgessaare mõisa alla. 1564 elas Kõpu vakuses talunik Surpex Jurgen. Suurepsi liideti Teise maailmasõja järel Mägipega ja taastati külana 1997. Küla lõunaosa piirneb Puski–Kõpu–Ristna teega, kus asub Suurepsi bussipeatus. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 18.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Suurepsi" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Kõrgessaare valla elanike nimekiri; Rahvusarhiiv, era.4313.1.608; 1917 Riho Saard: "Mägipe ja Suurepsi: Kõpu poolsaare taevased külad." 2007
Suureranna

Suureranna on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lääneosas Kõpu poolsaarel. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda. Küla piirneb põhjas Heistesoo, idas Laasi, loodes Kõpu ja läänes Kiduspe külaga. Kohanime on 1770 mainitud kujul Surana ja 1798 Suurran̄a. 18. sajandi vakuraamatutes ja revisjonides olid Kõpu vakuses Ranna talud. Suureranna loodeosa lõikub Kõpu looduskaitsealasse, küla lõunaosas asub Suureranna hoiuala. Küla läbib Jõe jõgi. Küla lääneosas asus ajalooline Jõe asumi ala. Suureranna ajaloolised talud 1917 Küla on ajalooliselt kuulunud Kõrgessaare mõisa alla. 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjoni järgi olid Kõpu vakuses talunikud Ranna Lauri Hans, Ranna Siemo Mart, Ranna Magnus ja Ranna Pedo Jüri. 1835. aastal said piirkonna elanikud omale perekonnanimedeks nimed Aljas, Aron, Brennel, Eidensild, Jago, Kask, Kirris, Kello, Lauri, Müram, Naaskel (Naskel). 1977–1997 kuulusid Suureranna koosseisu Laasi ja Viita küla. Küla läbib kirdest edelasse Märjakaasiku–Kiduspe–Kõpu tee. Küla põhjaosa piirneb Puski–Kõpu–Ristna teega. Külas tegutseb Sireli Hostel. Külas asub pärandkultuuri objektina Suureranna sadam. 2012 peeti Suurerannas Kõpu külade päev. Suureranna hoiuala Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 18.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Suureranna" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Kõrgessaare valla elanike nimekiri; Rahvusarhiiv, era.4313.1.608; 1917 Reigi kihelkonna perekonnanimede panemise raamat; RA,EAA.1864.2.VIII-194; 1835
Sülluste

Sülluste on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lääneosas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani kuulus küla Kõrgessaare valda. Süllustest põhjas asuvad Heiste ja Hüti, läänes Kiivera, edelas Õngu ja idas Leigri küla. Kohanime lähtekohaks on sõna sild tuletis. Kohanime on esmamainitud 1795 kujul Sillokeste. Küla lõunaosa lõikub Tihu looduskaitseala koosseisu. Süllustes asub Luguse jõe lähtekoht ja küla lõunaosa piirneb Vanajõega. Külas asub Sülluste must mänd. Sülluste ajaloolised talud 1917 Sülluste kuulus ajalooliselt Kõrgessaare mõisa ja Lauka mõisa alla. 1835 oli Lauka mõisas kaks talu, kus ühe peremees Andruse Perd sai omale perekonnanimeks Napp ja teise peremees Jaak sai perekonnanimeks Eik. Sulased said perekonnanimeks Weltmann. Läbi küla kulgeb Käina–Hüti maantee, kust algab Tihu tee. Küla lõunaosa läbib Kiivera–Sülluste tee, mis muutub Sülluste–Leigri teeks. Küla põhjaosa piirneb Hüti–Laasi teega. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 18.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Sülluste" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Kõrgessaare valla elanike nimekiri; Rahvusarhiiv, era.4313.1.608; 1917 Lauka mõis. Reigi kihelkond: perekonnanimede raamat; Rahvusarhiiv RA,EAA.1864.1.359; 1835
Tammistu (Hiiumaa)

Tammistu on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kõpu poolsaarel Läänemere ääres. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda. Tammistu piirneb põhjas Viitasoo ja Viita, läänes Laasi ja idas Reigi-Nõmme külaga. Kohanime aluseks on kas lõunaeesti sõna tammist ’tammemets’ või mitmuse omastav kääne sõnast tammine, mis on hiljem asendunud liitega -stu. Kohanime on esmamainitud 1782 kujul ’Tamisto’. Tammistu talud 1917 Tammistu kuulus ajalooliselt Kõrgessaare mõisa alla. Talukoht tekkis 1782. 1835 oli paikkonnas kaks talu, mille elanikud said perekonnanimedeks nimed Kukk, Kuusik, Mann, Muld, Tamm ja Teng. Tammistu liideti peale Teist maailmasõda Reigi-Nõmmega ja taastati 1997 omaette külana. Tammistu keskosa läbib kurviga külatee. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 20.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Tammistu" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Kõrgessaare valla elanike nimekiri; Rahvusarhiiv, era.4313.1.608; 1917 Reigi kihelkonna perekonnanimede panemise raamat; RA,EAA.1864.2.VIII-194; 1835
Tiharu

Tiharu on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kõpu poolsaarel. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda. Tiharu piirneb lõunas Läänemerega, põhjas Vilima, läänes Ülendi ja idas Kiduspe külaga. Leo Tiik pakkus kohanime lähtekohaks sõnad 'tee' ja 'haru'. Paul Ariste pakkus aluseks sõna tihnik. Kohta on 1726 mainitud kui 'The Arro' ja 1782 'Tiharo'. Tiharu kuulus ajalooliselt Kõrgessaare mõisa alla. Tiharu rehehoones suri 6. aprillil 1599 Saare-Lääne piiskopi viimane Hiiumaa Amtmann Christoffer Erdtman. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjonis elasid mõisa alal talunikud Theara Hannus, Theara Matz ja The Arro Andres. 1835 oli Tiharus kaks talu, mille elanikud said omale perekonnanimedeks nimed Rõmmel, Teng, Tukk (Tuk) ja Tuur (Tuhr), vabadik aga Kask. Tiharu oli Kiduspe osa, mis omaette külaks kujunes 1997. aastal. Küla läbib läänest itta Märjakaasiku–Kiduspe–Kõpu tee, kus asub Männi bussipeatus. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Tiharu" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Leo Tiik: "Sõru ehk Hagapä vakusest ja Emaste mõisast." – Nõukogude Hiiumaa, 21. november 1974 Reigi kihelkonna perekonnanimede panemise raamat; RA,EAA.1864.2.VIII-194; 1835
Viita

Viita on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kõpu poolsaarel. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda. Viita piirneb põhjas Luidja, läänes ja lõunas Laasi, idas Tammistu ja kirdes Viitasoo külaga. Kohanimi pärineb isikunimest Viidas. Kohanime on esmamainitud 1871. aastal kui Wita. Viita külas kasvavad looduskaitsealused jugapuud. Viita ala kuulus ajalooliselt Kõrgessaare mõisa alla. Esimene talu oli olemas 1871 Tammistu küla koosseisus. Küla kujunes välja esimese maailmasõja järel, kuid teise maailmasõja järel liideti Laasi külaga, hiljem Suureranna külaga. Viita küla taastati 1997. aastal. Viita piirneb põhjas Puski–Kõpu–Ristna teega, kust algab küla põhjast lõunasse läbiv Viita–Laasi tee. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 24.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Viita" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.