laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Transfăgărășan

Transfăgărășan (riikliku tähisega DN7C) on asfalteeritud mägitee, mis kulgeb Rumeenias läbi Transilvaania Alpide. Tee on ligi 111 kilomeetrit pikk. Tee saab alguse Cârțișoara külast Sibiu maakonnas (Sibiust 52 kilomeetrit idas, Bukarestist 275 km loodes) ja lõppeb Curtea de Argeșis Argeși maakonnas (Piteștist 45 km, Bukarestist 160 km loodes). Tee ehitati aastatel 1970–1974 Nicolae Ceausescu käsul pärast Nõukogude Liidu sissetungi Prahasse 1968. aastal. Ceausescu soovis, et Nõukogude Liidu invasiooni korral oleks sõjaväel kiire pääs üle mägede. Rumeenias olid toona juba strateegilised mägiteed läbi Transilvaania Alpide, kuid need olid ehitatud enamasti läbi jõeorgude, mille oleks ründajad saanud lihtsalt blokeerida, mispeale käskiski Ceausescu rajada tee läbi Rumeenia loode- ja lõunaosa eraldavate Fagarasi mägede. Tee ehitas valmis peamiselt sõjavägi, väga raske rahalise ja inimelude hinnaga. Töö toimus peamiselt 2 km kõrgusel mägikliimas, kasutades kokku ligi 6000 tonni dünamiiti. Töölised olid peamiselt nooremsõdurid, kes olid õhkimistöödeks välja õpetamata. Ametlike raportite kohaselt hukkus tee-ehitusel 40 sõdurit, kuid mitteametlikult on hukkunute arvu arvestatud sadadesse. Tee avati 20. septembril 1974, kuigi teetööd, näiteks asfalteerimine, kestsid veel kuni 1980. aastani. Tee tõuseb kuni 2 042 meetrini, olles nii Transalpina järel Rumeenia kõrguselt teine mägitee. Tee on väga paljude järskude kurvide, S-kurvide ja järskude laskumistega. Lume tõttu on tee üldiselt oktoobri lõpust juuni lõpuni suletud, kuid sõltuvalt ilmast võib olla avatud ka novembri lõpuni või terve suve suletud. Teel on rohkem tunneleid (5) ja viadukte kui ühelgi teisel Rumeenia maanteel. Tee kõrgeima punkti lähedal Bâlea järve ääres läbib tee Rumeenia pikima, Bâlea maanteetunneli (884 meetrit). Tee ääres on lisaks ka Poenari loss, kus elas Vlad Dracula. 2009. aastal sõitis teel BBC autosaate "Top Gear" meeskond (Jeremy Clarkson, Richard Hammond, James May), seda sai näha sarja 14. hooaja avaosas. Jeremy Clarkson nimetas selle "maailma parimaks teeks". "The Transfagarasan Highway: the world's best road?". Top Gear.
Mircea Cărtărescu

Mircea Cărtărescu (sündinud 1. juunil 1956 Bukarestis) on rumeenia kirjanik, luuletaja, esseist ja kirjanduskriitik. Ta lõpetas aastal 1980 Bukaresti ülikooli rumeenia keele ja kirjanduse teaduskonna. Aastatel 1980–1989 töötas ta rumeenia keele õpetajana ja Rumeenia Kirjanike Liidus. Aastast 1991 töötab ta õppejõuna Bukaresti ülikoolis. Aastatel 1994–1995 oli ta külalisprofessor Amsterdami Ülikoolis. Kirjandusliku debüüdi tegi ta ajakirjas România Literară. Eesti keeles ilmus aastal 2022 Loomingu Raamatukogus tema novellikogumik "Ruletimängija", mille valik on tehtud romaanist "Nostalgia", raamatu tõlkis rumeenia keelest Riina Jesmin. 2024 – Dublini rahvusvaheline kirjandusauhind Ta on abielus rumeenia poetessi Ioana Nicolaiega, neil on poeg.
Kristi Kongi

Kristi Kongi (sündinud 1985) on eesti maali- ja installatsioonikunstnik. Ta on õppinud Tartu Kõrgemas Kunstikoolis ja Eesti Kunstiakadeemias. Tema loomingu keskmes on värvid, valgus ja ruum ning lisaks lõuenditele hõlmavad need tihtipeale kogu ruumi. Installatsioonide jaoks kasutab ta ka muid materjale, näiteks kangaid, vineeri või pleksiklaasi. Tema looming põhineb maalieksperimentidel ja uurimistööl valguse, varju ja värvide kohta. 2011 Noore Kunstniku preemia 2013 Sadolini kunstipreemia 2017 Konrad Mäe preemia 2021 Eesti Kultuurkapitali Kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia 2016 oli nomineeritud Köler Prize preemiale "Kogo galerii, kunstnikud". Vaadatud 14.11.2022. "Kristi Kongi koduleht". Vaadatud 14.11.2022. "EKA jagas noore kunstniku preemiaid". err.ee. 01.06.2012. Vaadatud 14.11.2022. "Akzonobel kunstipreemia nominendid". kunstivee.sadolin.ee. 2013. Vaadatud 14.11.2022. "Konrad Mäe preemia". eaa.ee. Vaadatud 14.11.2022. "Selgusid kultuurkapitali aastapreemiate laureaadid". kulka.ee. 13.02.2022. Vaadatud 14.11.2022.
Heints Kavak

Heints Kavak on Eesti õpetaja. 1973. aastal pälvis ta Eesti NSV teenelise õpetaja aunimetuse. Ta sündis Viljandimaal Päri vallas pere 11. lapsena. Kokku oli peres 12 last. Tema perekond oli musikaalne, ka Kavak ise mängis viiulit ja akordionit. Kooliteed alustas ta 1938. aastal Heimtali kuueklassilises koolis. Peale kooli lõpetamist töötas ta aasta kodutalus. 1944.a. jätkusid õpingud Heimtali kooli 7-ndas klassis. Edasi õpingud Viljandi II keskkoolis, aastatel 1949–1950 Viljandi keskkooli pedagoogilise klassis. 1950. aastal suunati Kavak Kabala seitsmeklassilise kooli kehalise kasvatuse õpetajaks, ehkki ta õpetas ka muid õppeaineid. Töötamise kõrvalt asus ta 1951. aastal Tallinna Õpetajate Instituuti kaugõppesse, lõpetades kooli 1955. aastal. Aastatel 1957–1960 õppis[küsitav] ta ka Eduard Vilde nimelises Tallinna Pedagoogiline Instituudis. 1957. aastal sai temast Kabala kooli direktor, aastail 1961–1963 oli Kavak Kabala Maanoorte Keskkooli direktor. Vahemikus 1961–1965 andis ta Kabala koolis õpetajana ka tunde, kuni 1965. aastal sai temast Laupa kaheksaklassilise kooli direktor. Aastatel 1974–1982 töötas Kavak Paide rajooni TSN TK Haridusosakonna koolide inspektorina. 1982. aastal sai temast Retla kooli direktor. 1984. aastal läks Kavak tervislikel põhjustel pensionile, kuid oli 1986. aastast Paide rajooni TSN TK Haridusosakonna kutsenõuandla metoodik, 1989. aastast ametinimetusega metoodik-nõunik.
Väike vesiroos

Väike vesiroos (Nymphaea candida) on taimeliik vesiroosiliste sugukonnas vesiroosi perekonnast. Rahvapäraseid nimetusi: jõeain, jõekobraleht, järvekanad, järvekupp, lõmmeleht. Väike vesiroos sarnaneb väga valge vesiroosiga, ent on väiksema õie ja pisemate lehtedega. Kindlamaks eristustunnuseks on emakasuudme kiirte arv. Väike vesiroos on üks kahest Eestis esinevast vesiroosiliigist. Teda kasvab Eestis paiguti, harvemini kui valget vesiroosi. Väike vesiroos andmebaasis eElurikkus
Kalurikolhoos

Kalurikolhoos oli aastatel 1948–1990 kalandusliku põhitootmisega kollektiivmajandi vorm NSV Liidus. Eesti NSV-s rajati esimesed kalurikolhoosid 1949. aastal kaluriühistute ja -artellide reorganiseerimisega. Esimene kalurikolhoos rajati 7. mail 1948 Saaremaal Tagamõisas. 1949. aasta lõpuks oli Eestis juba 111 kalurikolhoosi. Väiksemad kalurikolhoosid hakkasid ühinema omavahel ja 1970. aastal oli 25 ja 1976. aastal 8 kalurikolhoosi: Peipsi Kalur, Oktoober, S. M. Kirovi nim. näidiskalurikolhoos, Majak, Lääne Kalur, Hiiu Kalur, Saare Kalur, Pärnu Kalur. Algusaastatel oli peamiseks tootmisharuks kalapüük, hiljem lisandus kalatöötlemine, kohati ka kalakasvatus. Eesti töönduspüüki Läänemerel korraldasid peamiselt kalurikolhoosid. Neli kalurikolhoosi püüdsid kala ka Atlandi ookeanil. Kalurikolhoosid kuulusid 1970.–1980. aastail Eesti jõukamate ettevõtete hulka. 1990. aastate algul lagunesid kalurikolhoosid aktsiaseltsideks, osaühinguteks jmt. Eesti kalurikolhooside loend "Kalurikolhoos". Eesti Entsüklopeedia. "Kalurikolhoos". Kalapeedia. Eesti kalastuse entsüklopeedia.
Trigraaf

Trigraaf on kolmest märgist koosnev rühm, mida kasutatakse ühe heli või häälikute kombinatsiooni tähistamiseks, mis ei vasta kirjutatud tähtedele. nt. Inglise keeles sõnas ,,match'' lõpus olevad kolm tähte ,,tch'' teevad kõigest ühe heli.
Maailma diabeedipäev

Maailma diabeedipäeva (ingl World Diabetes Day) tähistati esimest korda 14. novembril 1991 ja see kannab igal aastal erinevat motot. Alates 2007 on maailma diabeedipäev üks ÜRO ametlikest tähtpäevadest. Diabeedipäeva algatasid 1991. aastal rahvusvaheline diabeediföderatsioon (International Diabetes Federation) ja maailma terviseorganisatsioon (WHO), et juhtida tähelepanu diabeedi aina suurenevale levikule. 14. november valiti seetõttu, et sel päeval 1891 sündis Frederick Banting, kes avastas 1922. aastal koos Charles Bestiga insuliini. 20. detsembril 2006 leppis ÜRO üldkogu kokku resolutsiooni 61/225 ja kuulutas 14. novembri alates 2007. aastast ÜRO iga-aastaseks ametlikuks tähtpäevaks. Seega on diabeet pärast AIDSi teine haigus, mis on saanud ÜRO-lt oma päeva. Eestis on diabeedipäeva ürituste eestvedajad Eesti Diabeediliit (Estonian Diabetes Association) ja Diabeedikool . Alates 2007 on maailma diabeedipäeva puhul tuntud hooned üle maailma valgustatud sinise valgusega. Esimesel aastal oli selliseid hooneid üle maailma 279, järgmisel 1107 ja 2009. aastal 1036 hoonet 115 riigis. Ka Eesti võtab sellest ettevõtmisest osa, 2022 oli sinise valgusega kaunistatud näiteks Eesti Kunstimuuseumi hoone. ÜRO koduleht, maailma diabeedipäev EDA koduleht, tegevuskalender Diabeedikooli koduleht Diabeedipäeva koduleht
Hermann Poorteni maja

Hermann Poorteni maja oli 17.–18. sajandil ehitatud barokk-klassitsistlik elumaja Narva vanalinnas endisel Rüütli tänaval (Rüütli 24). Kuulus Narva kaupmehele ja raehärrale Hermann Poortenile ning tema järeltulijatele, hävis 1944. aastal. Hoone ehitamist alustati 1693. aastal Hans Kindleri projekti järgi, lõplikult valmis see 18. sajandi alguses. Ehitis hävis koos muu Narva barokse linnasüdamega Teises maailmasõjas, NSV Liidu õhuväe märtsipommitamisel 1944. aastal. Hermann Poorteni maja oli Narva elamutest üks suurejoonelisemaid – kahekorruseline, 34,5 meetri laiuse, kümne aknaga peafassaadiga, mõlemas otsas nelja aknaga ja kõrge viiluga külgfassaadid. Katusealuses asus kaks aidakorrust nagu keskaegsetel kaupmeheelamutel. Peafassaadi keskkohas asus neljale korintose orderis kolossaalpilastrile toetuv ovaalaknaga kolmnurkfrontoon ja selle keskel raiddekooriga barokkportaal. Portaali külgedel olid raiddekooriga kaetud joonia pilastrid, mis kandsid laia karniisiga ja heraldilise kujundusega segmentpealmikku vappide ja aastaarvuga 1695, pealmik kandis skulptuure: kaht putofiguuri ja allegoorilise naisfiguuri büsti. Hoone algses värvikujunduses domineerisid punakad, hallid ja must-valged toonid, katusel seisid algselt kolm kullatud puuskulptuuri ja uukakende katustel kuldkuulid. Ruumid olid koondatud kahe suure mantelkorstna ümber. Esimesel korrusel asus keskel vestibüül, töötuba-kontor, elu-, magamis- ja lastetuba; teisel korrusel olid esindusruumid, sh kaks suurt saali, ja külalistetoad. Ruumides olid kahhelahjud, esindusruumides valgetest piltkahlitest laotud, ja kivipõrandad. Ühe lossi elulugu. - Uus Eesti Narva uudised, 2. august 1939 Narva. Eesti arhitektuur 3. Narva. Demonteeritud H. Poorteni maja portaali putokuju muuseumi hoovis. - Kunstiajalooline fotokogu. dspace.ut.ee Hermani Poorteni maja Narvas. - Narva Muuseum NLM F 3:40. - Ajapaik (foto) Carl Sarap. H. Poorteni maja portaali detail. - Ajapaik (foto)
Krampāni

Krampāni (ka Krompāni) on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Dzelzava vallas. Küla asub valla põhjaosas. Sinna jääb Krampāni bussipeatus. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija
Padoms

Padoms on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Dzelzava vallas. Padoms asub valla keskosas Padomsi oja kaldal. Külla jääb Padomsi bussipeatus. Aastal 2007 oli külas 20 elanikku. Autotransporta direcija Vietvārdu datubāze
Markus Järvi

Markus Järvi (sündinud 12. novembril 1978 Tallinnas) on eesti ajakirjanik, ühiskonnategelane ja portaali Objektiiv peatoimetaja. Järvi on lõpetanud Roomas Püha Risti Ülikooli filosoofia ja teoloogia erialal. Ta on töötanud aastatel 2007–2015 Eesti Rahvusringhäälingu Klassikaraadio saatejuhina. Ta on Sihtasutuse Perekonna ja Traditsiooni Kaitseks üks asutajatest ja selle nõukogu esimees. 2018. aasta novembrist on ta Objektiivi peatoimetaja. 8. novembril 2022 teatasid Markus Järvi ja Varro Vooglaid, et nad kandideerivad 2023. aasta Riigikogu valimistel parteituna Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna nimekirjas Riigikokku. Ta kogus valimisringkonnas nr 3 (Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosad) 869 häält ning ei osutunud valituks. Tema isa on vioolamängija Andrus Järvi, vanaisa oli dirigent Vallo Järvi. Ta on katoliiklane, abielus ja tal on neli last. Varro Vooglaid ja Markus Järvi kandideerivad EKRE nimekirjas riigikokku Delfi, 8. november 2022
Eesti kalurikolhooside loend

Siin on loetletud ENSV tegutsenud kalurikolhoose Admiral Nahhimovi nimeline kalurikolhoos Dzeržinski-nimeline kalurikolhoos J. Lauristini nimeline kalurikolhoos Kalurikolhoos 21. Juuni Kalurikolhoos Audrurand Kalurikolhoos Aurora Kalurikolhoos Družba Kalurikolhoos Esimene Mai Kalurikolhoos Forell Kalurikolhoos Hiiu Kalur Kalurikolhoos Jahta Kalurikolhoos Jüriöö Kalurikolhoos Kajak (Pärnu rajoon) Kalurikolhoos Kajak (Viljandi rajoon) Kalurikolhoos Kakumäe Kalur Kalurikolhoos Kalev Kalurikolhoos Kaljurand Kalurikolhoos Kalur Kalurikolhoos Kaunissaare Kalurikolhoos Kavaru Kalurikolhoos Kiideva Kaluri Kalurikolhoos Kodurand Kalurikolhoos Koit Kalurikolhoos Kommunismi Lipp Kalurikolhoos Kommunismi Majak Kalurikolhoos Kungla Kalurikolhoos Laine Kalurikolhoos Lõunarand Kalurikolhoos Lääne Kalur Kalurikolhoos Majak Kalurikolhoos Mereankur Kalurikolhoos Meri Kalurikolhoos Merirand Kalurikolhoos Merikuld Kalurikolhoos Muhu Kalurikolhoos Muhu Kalur Kalurikolhoos Murdlaine Kalurikolhoos Murrang Kalurikolhoos Noor Kaardiväelane Kalurikolhoos Noor Kaardivägi Kalurikolhoos Nord Kalurikolhoos Nõukogude Kalur Kalurikolhoos Nõukogude Partisan Kalurikolhoos Oktjabr Kalurikolhoos Oktjabr (Narva-Jõesuu) Kalurikolhoos Oktoober Kalurikolhoos Paeranna Kalurikolhoos Peipsi Kalurikolhoos Peipsi Kalur Kalurikolhoos Peipsi Laine Kalurikolhoos Peipsirand Kalurikolhoos Piirivalvur Kalurikolhoos Pobeda (1949–1959) Kalurikolhoos Pobeditel Kalurikolhoos Põhjarannik (Haapsalu rajoon) Kalurikolhoos Põhjarannik (Kingissepa rajoon) Kalurikolhoos Pärnu Kalur Kalurikolhoos Pärnurand Kalurikolhoos Randlane Kalurikolhoos Ranna Kalurikolhoos Ranna Kalur Kalurikolhoos Rannik Kalurikolhoos Saare Kalur Kalurikolhoos Salme Kalur Kalurikolhoos Sangar Kalurikolhoos Sotsialismi Majak Kalurikolhoos Suur-Väin Kalurikolhoos Sõprus Kalurikolhoos Sõrenets Kalurikolhoos Sõrve Kalur Kalurikolhoos Säde Kalurikolhoos Zarja Kalurikolhoos Tiirimetsa Kalurikolhoos Tormipoeg Kalurikolhoos Tulevik Kalurikolhoos Õige Tee Kalurikolhoos Uus Elu Kalurikolhoos Uus Kalur Kalurikolhoos Uus Rahuste Kalurikolhoos Uus Täht Kalurikolhoos Uus Varuli Kalurikolhoos Vaal Kalurikolhoos Varuli Ranna Kalurikolhoos Virtsu Kalur Kalurikolhoos Virulane Kalurikolhoos Voshod Kalurikolhoos Võidu Tee Kalurikolhoos Võisterand Kalurikolhoos Võit Kalurikolhoos Vätta Kalur Kalurikolhoos Ühend-Rand Kalurikolhoos Ühinenud Rand Kalurikolhoos Ühisjõud (1949–1950) Kingissepa nimeline kalurikolhoos Laane kalurikolhoos M. Gorki nimeline kalurikolhoos M. I. Kalinini nimeline kalurikolhoos Ranna Kalurikolhoos S. M. Kirovi nimeline kalurikolhoos Tartu Mootor-Kalapüügijaam V. I. Lenini nimeline kalurikolhoos (1949–1950) Varuli-Ranna kalurikolhoos
Arnaud Cordier

Arnaud Cordier (sündinud 26. novembril 1974 Dijonis) on Prantsusmaa kabetaja, rahvusvaheline suurmeister. Ta on 14-kordne Prantsusmaa meister (1996, 1997, 1998, 2000, 2001, 2005, 2007, 2008, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014 ja 2015). 2014. aastal võitis ta Tallinnas peetud Euroopa meistrivõistlustel pronksmedali. Tema isa Henry Cordier oli Prantsusmaa meister aastal 1979.
Penda

Penda (u 606 – 15. november 655) oli Midlandsis asunud Mercia Kuningriigi kuningas. Penda oli anglosaksi kuningriikide ristiusustamise ajal paganaks jäänud ning vallutas aastal 628 Cirencesteri lahinguga Severni oru. Aastal 633 sai ta Hatfield Chase'i lahingus Northumbria kuningalt Edwinilt lüüa. Üheksa aastat hiljem alistas ja tappis ta Maserfieldi lahingus Edwini troonipärija Oswaldi. Ta sai seega oma aja mõjukaimaks anglosaksi kuningaks ning pani aluse Mercia ülemvõimu perioodile Seitsme kuningriigi üle. Ta alistas korduvalt ka East Anglia ning saatis Wessexi kuninga Cenwalhi kolmeks aastaks maapakku. Lisaks jätkas ta sõjategevust Northumbria Bernicia vastu. Kolmteist aastat pärast Masterfieldi sai ta viimaks Oswaldi troonipärijalt ja vennalt Oswiult lüüa ning hukkus Winwaedi lahingus Bernicia vastu. The Anglo-Saxon Chronicle, translated and edited by M. J. Swanton (1996), paperback, ISBN 0-415-92129-5. S. Bassett (ed.), The Origins of Anglo-Saxon Kingdoms (1989). Bede, Ecclesiastical History of the English People (731), Book II and Book III. A. Breeze, "The Battle of the Uinued and the River Went, Yorkshire", Northern History, Vol. 41, Issue 2 (September 2004), pages 377–83. Filppula, M., Klemola, J., Paulasto, H., and Pitkanen, H., (2008) English and Celtic in Contact, Routledge. ISBN 0-415-26602-5 D. J. V. Fisher, The Anglo-Saxon Age (1973), Longman, hardback, ISBN 0-582-48277-1, pages 66 and 117–118. Henry of Huntingdon, Historia Anglorum, translated by D. Greenway (1997), Oxford University Press. N. J. Higham, The Convert Kings: Power and Religious Affiliation in Early Anglo-Saxon England (1997), pages 219, 240 and 241. The Historia Brittonum, Chapters 60 and 65. D. P. Kirby, The Earliest English Kings (1991), second edition (2000), Routledge, paperback, ISBN 0-415-24211-8. J. O. Prestwich, "King Æthelhere and the battle of the Winwaed," The English Historical Review, Vol. 83, No. 326 (January 1968), pages 89–95. John Rhys, Celtic Folklore: Welsh and Manx (Oxford University Press 1901). P. Sims-Williams, Religion and Literature [in Western England, 600–800 (Cambridge 1990). C. Stancliffe and E. Cambridge (ed.), Oswald: Northumbrian King to European Saint (1995, reprinted 1996), Paul Watkins, paperback. F. M. Stenton, Anglo-Saxon England (1943), third edition (1971), Oxford University Press, paperback (1989, reissued 1998), ISBN 0-19-282237-3. Tyler, Damian (2005) "An Early Mercian Hegemony: Penda and Overkingship in the Seventh Century", in Midland History, Volume XXX, (ed. J. Rohrkasten). Published by the University of Birmingham. A. W. Wade-Evans, The Saxones in the "Excidium Britanniæ", The Celtic Review, Vol. 10, No. 40 (June 1916), pp. 322–333. Ann Williams, Kingship and Government in Pre-Conquest England (MacMillan Press 1999) M. Ziegler, "The Politics of Exile in Early Northumbria", The Heroic Age, Issue 2, Autumn/Winter 1999.
Kalurikolhoos Pobeda

Kalurikolhoos Pobeda oli 1949–1959 aastatel Varnja ja Peipsiääre külanõukogus tegutsenud kalurikolhoos. 1959. aastal liitus kalurikolhoosiga Peipsirand "Kalurikolhoos Pobeda". ais.ra.ee. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. november 2022. Vaadatud 15. novembril 2022. "Kalurikolhoos Peipsirand". ais.ra.ee. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. november 2022. Vaadatud 15. novembril 2022.
Kalurikolhoos Peipsirand

Kalurikolhoos Peipsirand oli kalurikolhoos, mis tegutses 1947–1966 aastatel Kokora külanõukogus. 1959 aastal liitusid temaga - Kalurikolhoos Esimene Mai, kalurikolhoos Pobeda, Kalurikolhoos Peipsi Laine, Kalurikolhoos Sõrenets. 1967 aastal liideti Peipsirand Avinurme kolhoosiga. "Kalurikolhoos Peipsirand". ais.ra.ee. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. november 2022. Vaadatud 15. novembril 2022. Ats Remmelg. "Majandinimed Eesti NSV-s" (PDF). Tartu Ülikool.
Winwaedi lahing

Winwaedi lahing (kõmri keeles Maes Gai, keskaegses ladina keeles Strages Gai Campi) oli lahing 15. novembril 655 Mercia kuninga Penda ja Bernicia kuninga Oswiu vahel. Mercia sõjavägi sai lahingus lüüa ning Penda hukkus. Munk Bede kirjutiste järgi oli Penda lüüasaamine viimaseks tõukeks anglosaksi paganluse väljasuremisele. Annales Cambriae [B], p. 8. Selwood, Dominic (15. november 2016). "On this day: Britain's last great pagan king is struck down by Christians at the Battle of the Winwaed". The Telegraph. Vaadatud 14. novembril 2017. Breeze, Andrew (2004), "The Battle of the Uinued and the River Went, Yorkshire", Northern History, 41 (2): 377–383, DOI:10.1179/nhi.2004.41.2.377, S2CID 161538750 Bede kirjeldus lahingust (inglise keeles)
Castellania (Valletta)

See artikkel räägib Valletta endisest kohtumajast. Muude kasutuste kohta vaata lehekülge Castellania (täpsustus). Castellania (malta keeles Il-Kastellanija, itaalia keeles La Castellania; ka Castellania palee (malta keeles Il-Palazz Kastellanja, itaalia keeles Palazzo Castellania)) on endine kohtumaja ja vangla Vallettas Maltal. Tänapäeval asub majas Malta tervishoiuministeerium. Hoone ehitas aastatel 1757–1760 Johanniitide ordu sama koha peale, kus oli kohtumaja asunud aastast 1572. Barokkstiilis hoone projekteeris arhitekt Francesco Zerafa ning ehituse viis läbi Giuseppe Bonici. See on kaupmeeste tänava silmapaistev hoone, millel on kaunistatud fassaad koos keeruka marmorist keskosaga. Interjööri iseloomustavad endised kohtusaalid, kabel, vangikongid, Justitia kuju peatrepikojas ja ehitud purskkaev sisehoovis. 19. sajandi keskpaigaks oli Castellania kohtumajana liiga väikeseks jäänud ja kohtud koliti aastatel 1840–1853 järk-järgult üle Auberge d'Auvergne'i. Hoone jäeti seejärel mõneks ajaks maha, hiljem muudeti näitusesaaliks, korterelamuks ja kooliks. Aastal 1895 muudeti maja Avaliku Tervishoiuosakonna peakontoriks. Hiljem sai Tervishoiuosakonnast Malta tervishoiuministeerium, mis asub Castellanias tänapäevani. Esimesel korrusel tegutsevad poed, teisel korrusel asub teadlase Themistocles Zammiti laborimuuseum. Buttigieg, Emanuel (2010). "Family life and neighbourliness in Malta (c.1640- c.1760): Some preliminary observations based on evidence from the Magna Curia Castellanire" (PDF). Arkivju: Journal of the National Archives of Malta and the Friends of the National Archives of Malta (1): 51. ISSN 2219-9888. OCLC 892395497. Cassar, Paul (1988). The Castellania Palace: From Law Courts to Guardian of the Nation's Health. Malta: Department of Information. OCLC 223304919. Originaali arhiivikoopia seisuga 25. mai 2020. Castellaniaga seotud ametlike dokumentide loend Palazzo Castellania, Chris Fearne (Malta asepeaminister)
Skutāneļmi

Skutāneļmi on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Dzelzava vallas. Skutāneļmi asub valla põhjaosas. Looduskaitse all on Vieglītveiderese tammed (kolm puud). Aastal 2007 oli külas 1 elanik. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Vietvārdu datubāze
Kraujveideres

Kraujveideres on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Dzelzava vallas. Kraujveideres asub valla põhjaosas. Aastal 2007 oli külas 14 elanikku. Vietvārdu datubāze
Kraujeļmi

Kraujeļmi on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Dzelzava vallas. Kraujeļmi asub valla põhjaosas. Aastal 2007 oli külas 13 elanikku. Vietvārdu datubāze
Mežļaides

Mežļaides (ka Ļaidas, vanasti Ļaides) on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Dzelzava vallas. Mežļaides asub valla keskosas Liede jõe ääres. Looduskaitse all on külas kasvav põline mänd. https://vietvardi.lgia.gov.lv/vv/to_www_obj.objekts?p_id=58900 Vietvārdu datubāze] Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Levin Numensi maja

Levin Numensi maja oli 17. sajandi keskel ehitatud barokk-klassitsistlik elumaja Narva vanalinnas endise Rüütli ja Rahu tänava nurgal (Rüütli tn 17, Rahu 7). See hävis märtsipommitamises 1944. aastal, varemed lammutati 1950. aastatel. Numensi maja kuulub esinduslike majade linnaossa, mis tekkis 17. sajandi teisel poolel Narva Rüütli tänaval: siis kerkisid sinna ka Hermann Poorteni, Jakob Porteausi, Wrangeli, Hanss Fonne majad. Elamu oli üks esimesi uusaja ehitisi Narvas ja see ehitati 1652. aastal arhitekt Zacharias Hoffmann noorema projekti järgi. Ehitamisega tegeles ehitusinsener Balthazar Gottkes. Hoone omanik oli raehärra Levin Numens. Ehitis hävis täielikult 1659. aasta põlengus ning ehitati uuesti üles 1661. aastal. 19. sajandil ehitati hoone mitu korda ümber, mille käigus läks kaotsi suur osa välisdekoori ja siseviimistlust. Levin Numensi maja sai tugevalt kannatada 1944. aasta pommitamises. 1945. ja 1949. aasta vanalinna taastamise plaanides veel käsitletakse selle hoone taastamist, kuid 1952. aastal koostatud plaanis hoone juba puudub. Varemed lammutati 1950. aasta alguses. Maja võrdlemisi lakoonilise fassaadi põhiaktsent oli rikkalikult kaunistatud raidportaal. Ümarkaarse viie maskarooniga ukseava, mis meenutas Laurens Numensi maja portaali, kahel küljel oli kaks rusteeritud pilastrit. Portaali autor oli Jacob Preuss. 20. sajandi alguses oli portaalist säilinud vaid kaks pilastrit ja stiliseeritud lõvipeadega kaunistatud kartušš. D. Šutov. Vana Narva. Ruutli tanava eksponeerimise eritingimused Numensi maja ukse portaal vanas Narvas. - Ajapaik Narva. Rahu tn 7/19 L. Numensi maja portaal Video: 60-sekundiline ekskursioon | Levin Numensi maja portaali friis | 60-секундная экскурсия