laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ameerika Füüsikaselts

Ameerika Füüsikaselts (inglise keeles American Physical Society, lühend APS ) on mittetulunduslik füüsikute ühendus Ameerika Ühendriikides. Ameerika Füüsikaselts asutati 20. mail 1899. Tänapäeval on ta suurimaid füüsikute ühendusi maailmas; liikmete arvult on ta Saksa Füüsikaseltsi järel teisel kohal. Seltsi kaks peakorterit asuvad New Yorgis ja Washingtonis. APS on katusorganisatsiooni American Institute of Physics liige. Ameerika Füüsikaselts annab välja üle kümne teadusajakirja, sealhulgas selliseid teadusringkondades mõjukaid ajakirju nagu Physical Review and Physical Review Letters. APSil on 44 struktuuriüksust, sealhulgas 14 divisjoni. Liikmeid on üle 50 000 inimese, kes on kuuluvuselt jagunenud 44 üksuse vahel. Liikmed võivad olla erineva liikmestaatusega: tavaliige, noorliige, üliõpilasliige, seeniorliige, eluaegne liige ja töötu liige. Staatusest oleneb seltsile tasutav liikmemaksu summa. Aatomifüüsika, molekulaarfüüsika ja optika Astrofüüsika Biofüüsika Keemiline füüsika (liikmeid umbes 1550 inimest) Arvutifüüsika Kondenseerunud aine füüsika Hüdrodünaamika Laserfüüsika Materjalifüüsika Tuumafüüsika Osakestefüüsika ja väljateooria Kiirtekimpude füüsika Plasmafüüsika Polümeeride füüsika 7 foorumit, sealhulgas füüsika ajaloo, tööstus- ja rakendusfüüsika ning rahvusvahelise füüsika foorum 10 sektsiooni, sealhulgas California-Nevada ja Kesk-Atlandi sektsioon 13 teemarühma, sealhulgas gravitatsiooni, hadronifüüsika, plasma astrofüüsika, kliimafüüsika ning magnetismi teemarühm APS annab välja enam kui 40 auhinda, medalit ja nimelist loengupidamist, sealhulgas: Andrei Sahharovi auhind Hüdrodünaamika auhind J. J. Sakurai teoreetilise osakestefüüsika auhind Lilienfeldi auhind Maria Goeppert Mayeri auhind Max Delbrucki auhind Dannie Heinemani matemaatilise füüsika auhind Aktiivne Ameerika Füüsikaseltsi liige (member), kellel on väljapaistvaid saavutusi füüsikas, võidakse valida Ameerika Füüsikaseltsi Fellow'ks (APS Fellow). Eestlastest on selle au pälvinud 1991. aastal Rootsi füüsik Indrek Martinson, 1996. aastal USA füüsik, Eesti TA välisliige Jaan Laane ning 2006. aastal Rutgersi Ülikooli ja Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi füüsik Girsh Blumberg. APS Fellow'sid on seltsis tuhandeid, nii näiteks ainuüksi keemilise füüsika divisjonis on neid umbes 370 inimest. Igal aastal valib selts paarsada uut APS Fellow'd (näiteks 2012. aastal 248 inimest). American Physical Society Koduleht ( inglise keeles) Current APS Fellows APSi kodulehel ( inglise keeles)
Notropis telescopus

Notropis telescopus on karpkalalaste sugukonda kuuluv kalaliik. Neid väikseid (täiskasvanuna pikkus 5–11,5 cm) kalu loetakse inimestele ohutuks. Nad elavad peamiselt magedas vees Põhja-Ameerikas: Virginia, Põhja-Carolina, Kentucky, Tennessee, Georgia ja Alabama, aga ka Missouri ja Arkansase veekogudes (Ameerika Ühendriigid). Notropis telescopus FishBase'is (inglise keeles) Notropis telescopus IUCNi andmebaasis (inglise keeles)
Tartu kliima

Tartu kuulub kliima poolest Sise-Eesti mandrilise kliima piirkonda[viide?]. Tartu aastatemperatuur on viimasel kümnendil (2000–2010) olnud 6,5 °C ja varem (1961–1990) 4,9 °C. Aasta keskmine sademehulk on 637 mm.
Vanalinn (Narva)

Vanalinn on Narva linnaosa, mis paikneb linna idaosas. Selle piirideks on Rakvere tänav põhjas, Aleksander Puškini tänav läänes ja Raja tänav lõunas. Vanalinna linnaosa piirneb põhjas Sutthoffi, idas Kalevi ja Kerese ning lõunas Joaoru linnaosaga. Võrreldes Narva vanalinna ajaloolise piirkonnaga on Vanalinna linnaosa suurema pindalaga: peale Vana Narva kuuluvad sinna ka Narva eeslinna lõunaosa Rakvere tänavast lõuna pool ja Peetri eeslinna idaosa Puškini tänavast (endine Posti tänav) ida pool.
Eugen Baer

Eugen Baer (sündinud 19. augustil 1937 Šveitsis) on ameerika semiootik. Ta on õppinud Freiburgis ja Roomas ning kaitsnud doktoritöö Yale'i Ülikoolis. Tema teadustöö valdkondadeks on üldine semiootika, meditsiinisemiootika, keelefilosoofia ja religioonifilosoofia. Tema kohta
Rudbārži mõis

Rudbārži mõis (Rudbāržu muiža) on mõis Lätis Skrunda piirkonnas Rudbārži vallas Rudbāržis. Saksa keeles Rudbahren. Rudbārži mõis oli aastatel 1778–1920 von Firckside perekonna käes. Teise maailmasõja ajal oli mõisas hospidal, hiljem metsamajanduskool. 1950. aastatest töötab mõisas Rudbārži kool (algul keskkool, praegu põhikool). Mõisa peahoone rajati aastal 1835 klassitsistlikus stiilis. Aastail 1882–1883 renoveeriti mõisa ja lisati prantsuse renessansi elemente. 1905. aastal ehitati peahoone taas ümber, seekord uusklassitsismi reegleid järgides. Kõrvalhoonetest on mõisakompleksis säilinud aedniku maja, aidad ja küünid. Park on suurelt osalt metsapark, tänapäeval läbib seda maantee. Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Narnia lood: lõvi, nõid ja riidekapp

"Narnia lood: lõvi, nõid ja riidekapp" on 2005. aastal valminud laste fantaasiafilm, mis põhineb C. S. Lewise raamatul "Lõvi, nõid ja riidekapp" sarjast "Narnia lood". Teise maailmasõja ajal sisenevad neli last läbi salapärase riidekapi Narnia võlumaale. Kohale jõudes leiavad nad eest imeilusa paiga, kus elavad rääkivad loomad, päkapikud, faunid, kentaurid ja hiiglased. Narniat on aga tabanud igavene talv ning lapsed peavad olema vapramad kui kunagi varem, kui nad ei taha, et Valge Nõid Jadis (Tilda Swinton) saaks täita iidse ettekuulutuse ning kogu maa alistada. Abiks Narnia õilis valitseja, lõvi Aslan, asuvad noored kangelased võitlusesse, et murda Valge Nõia jõud ning vabastada maa jäisest needusest. Ametlik Narnia koduleht
Manolepis

Manolepis on maoliste alamseltsi kuuluv maoperekond. Integrated Taxonomic Information System klassifitseerib perekonna Xenodontinae alamsugukonda, mida osad autorid aga enam ei tunnista. Perekonda Manolepis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik Manolepis putnami. ITIS: 585663, Manolepis Cope, 1885 veebiversioon (vaadatud 20.10.2013) (prantsuse keeles) Laurie J. Vitt, Janalee P. Caldwell, Herpetology: An Introductory Biology of Amphibians and Reptiles 4 ed, lk 625, 2014, Elsevier, Veebiversioon (vaadatud 20.10.2013) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Manolepis putnami Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 20.10.2013) (inglise keeles) Cope, Twelfth contribution to the herpetology of tropical America., Proceedings of the American Philosophy Society, vol.22, p. 167-194, American Philosophical Society, Proceedings of the American Philosophical Society held at Philadelphia for promoting useful knowledge (1885), Veebiversioon (vaadatud 20.10.2013) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann. Roomajate andmebaas (ReptileDB): Manolepis putnami Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 20.10.2013) (inglise keeles) ITIS: 585663, Manolepis Cope, 1885 veebiversioon (vaadatud 20.10.2013) (prantsuse keeles)
Narva bastionid

Narva bastionid on Narva linna ümbritsevad Narva muldkindlustusvööndi kaitseehitised, mis peaasjalikult ehitati 17. sajandil Rootsi ajal. Aastatel 1676–1680 alustati Narvas kaitserajatiste uue muldkindlustuste vööndi uuendamist fortifikatsioonide direktor Erik Dahlbergi kavade alusel, Vaubani süsteemi alusel. Ehitustöid alustati 1682. aastal ja jätkati kuni Narva vallutamiseni Moskva tsaaririigi poolt Põhjasõjas 1704. aastal. Valmis jõuti ehitada bastionilaadne kindlustus Spes (Lootus), mis asus Narva kindluse lõunamüüri ees ja kuus bastionit:. Victoria bastion, Honori bastion, Gloria bastion, Fama bastion Triumphi bastion, Fortuna bastion. Pax (Rahu) bastionit, Wrangeli bastionist ei jõutud ümber ehitada, Justitia (Õiglus) kavandatud poolbastionit linnuse kirdenurka ei jõutud samuti valmis. Bastionide kaitseks kavandatud viiest raveliinist jõuti valmis ehitada kaks. Ehitamata jäi Triumphi ja Fortuna bastioni vahele planeeritud läänevärav. Bastionid ümbritseti vallikraaviga, põhjasuunas ehitati uus värav – Kuningavärav, millest kujundati linna peavärav, vanadest väravatest jäi alles Veevärav ja Uus värav (hiljem Pimevärav). Varasematest Narva kaitseehitisest on säilinud Narva Hermanni linnus ja 16. sajandil Narva linna kaitseks ehitatud: Vanavall, Kristervall, Kuningavall, Liivavall. Fortuna bastion Gloria bastion Gloria bastioni tunnel Honori bastion Honori bastion Victoria bastion Victoria bastioni sisevaade Pax bastion Spesi poolbastion Narva kindlustused ja linnus[alaline kõdulink], Narva Muuseum (vaadatud 4.08.2013  Narva bastionid – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Lecco

Lecco on linn Itaalias Lombardia maakonnas, Lecco provintsi halduskeskus. Asub Como järve idapoolse haru lõunatipus. Idast ja põhjas piiravad Lecco linna mäed. Lecco on tööstuslinnake, mille olulisemaks arhitektuurimälestiseks on Lecco San Nicolò basiilika oma 14. sajandist pärinevate freskodega. Leccos on sündinud kirjanik Alessandro Manzoni (1785–1873). Mälestussambal Piazza Mazonil on kujutatud stseene tema romaanist "I promessi sposi", mille tegevus toimub 17. sajandi Leccos ja Milanos. Külastamiseks on avatud kirjaniku sünnikodu Casa Natale di Manzoni. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Lecco valla ametlik koduleht (itaalia keeles)
Rhadinella

Rhadinella on Colubridae sugukonna maoperekond. Perekonda Rhadinella klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Rhadinella anachoreta (Smith & Campbell, 1994) Rhadinella donaji Campbell, 2015 Rhadinella godmani (Günther, 1865) Rhadinella hannsteini (Stuart, 1949) Rhadinella hempsteadae (Stuart & Bailey, 1941) Rhadinella kanalchutchan (Mendelson & Kizirian, 1995) Rhadinella kinkelini (Boettger, 1898) Rhadinella lachrymans (Cope, 1870) Rhadinella montecristi (Mertens, 1952) Rhadinella pegosalyta (Mccranie, 2006) Rhadinella pilonaorum (Stuart, 1954) Rhadinella posadasi (Slevin, 1936) Rhadinella rogerromani (Köhler & Mccranie, 1999) Rhadinella schistosa Smith, 1941 Rhadinella serperaster (Cope, 1871) Rhadinella tolpanorum (Holm & Cruz, 1994). Need maod elavad Mehhikos ja Kesk-Ameerikas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Higher Taxa in Extant Reptiles Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 5.04.2014) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Rhadinella Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 31.05.2014) (inglise keeles) Hobart M. Smith, A New Genus of Mexican Snakes Related to Rhadinaea, Copeia, Vol. 1941, No. 1 (Mar. 25, 1941), lk 7, American Society of Ichthyologists and Herpetologists (ASIH), veebiversioon (vaadatud 20.10.2013) (inglise keeles) Sissekanne IUCN-is Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne uBio-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Rhadinella seisuga 31.05.2014.
Rémy Martin

Rémy Martin on aastal 1724 asutatud Prantsusmaa konjakitootmisettevõte. Rémy Martin Grand Cru VS Rémy Martin VSOP Rémy Martin VSOP Mature Cask Finish Rémy Martin Club Rémy Martin 1738 Accord Royal Remy Martin 1898 Rémy Martin XO Spécial Rémy Martin XO Excellence Remy Martin XO 1st Cru Grande Champagne Rémy Martin Extra Rémy Martin Louis XIII Rare Cask Louis XIII de Rémy Martin L'Âge d'or de Rémy Martin Rémy Martin Centaure de Diamant Cognac Koduleht
Seene tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Seene tänav asub Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme asumis. Tänav saab alguse Vabaduse puiesteelt, ristub Sihi ja Ravila tänavaga ning lõpeb Metsa tänaval. Tänava suurim paarisarvuline majanumber on 28 ja suurim paarituarvuline 25. Seene tänav on loode–kagusuunaline ja umbes 550 meetrit pikk. Seene tänav sai nime 17. märtsil 1922. Enne seda oli tänava nimi Pavlovi tänav. Tallinna tänavanimed. KNAB. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 293  Seene tänav – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kidur

Kidur on eesti pseudomütoloogias Kiru-nimelisele jumalale pühendatud noor kits (die Ziege). Kidura ja Kiru tõi teaduskäibesse Friedrich Reinhold Kreutzwald oma saksakeelses kirjas Friedrich Robert Faehlmannile 6/18. aprillist 1845. See pärinevat Kreutzwaldi järgi ühest Simuna kihelkonnas üleskirjutatud eesti rahva niinimetatud lugulaulust, mida olevat 19. sajandi algul laulnud ringirändaja laulikust vanarauk, keda tervel Virumaal vana lauliku või rootsi rüütli nime all tunti. See vana rahvalaul läheb oma iseloomu poolest teistest meile seni [1845] tuntud lauludest lahku. Sel on oma histooriline tagapõhi, kuid see laul on ainult katkend, nimelt puuduvat laulust pikem lahingukirjeldus. Üsna ilmsesti kuulub see laul niisuguste hulka, mida rahvas iga võõra eest hoolega varjab.[viide?] Tegelikult on see laul põhiliselt Kreutzwaldi enda loodud. Fr. R. Kreutzwaldi kirjavahetus. I. Kirjad Fr. R. Faehlmannile, D. H. Jürgensonile ja teistele. Tallinn, 1976, lk 103. Fr. R. Kreutzwaldi kirjavahetus (1976), lk 106.
Liechtensteini lipp

Liechtensteini lipp on Liechtensteini Vürstiriigi riigilipp. Praegusel kujul on lipp kasutusel 30. juunist 1982. Lipul on kaks võrdset horisontaalset laidu (ülal sinine, all punane). Sinise laiu vardapoolses ääres on kuldne kroonisarnane vürstikübar. Lipu proportsioonid on 3:5. Ühe tõlgenduse järgi sümboliseerib sinine värv taevast ja punane koidupuna mägedes[viide?] või õhtutuld (või maa tuld). Teise tõlgenduse järgi meenutab sinine Reini jõge ning punane vürsti kuldset-punast lippu. Kuldne vürstikübar sümboliseerib rahva, vürstliku perekonna (Fürstenhaus) ja riigi ühtsust. See lipp on tsiviillipp ning teenistuslipp maal. Lipul (Landesfarben 'maavärvid') on neli varianti: Flagge (varda külge nööri abil vabalt kinnitatud (heisatud) lipp Fahne (varda külge jäigalt kinnitatud (kantav) lipp) Banner (lipu modifikatsioon: põikivardalt ripub alla ristkülikukujuline võrdsete vertikaalse sinise ja punase laiuga lipp proportsioonidega 4:1; sinise laiu ülaosas on kroonisarnane kuldne vürstikübar) Wimpel (väike kolmnurkne vimpel võrdse sinise (ülal) ja punase (all) väljaga; sinisel laiul on kuldne vürstikübar) Esimene Liechtensteini lipp võeti kasutusele 1719. See koosnes kahest rõhtsast laiust nagu tänapäevanegi, ülemine oli kuldne (kollane) ja alumine punane. Tõenäoliselt tulid need 18. sajandil vürstilossis kasutatud livreede värvidest. Nii selle kui kõigi järgmiste Liechtensteini lippude külgede suhe on 3:5. Aastal 1852 lippu muudeti. Uuel lipul oli kaks püstist laidu, millest parempoolne oli sinine ja vasakpoolne punane. Värvivahetust on seostatud vürstilossi livreede värvi muutusega. Värvid on tuntud hiljemalt 1764. aastast. 5. oktoobril 1921 tõsteti Liechtensteini põhiseadusega laiud ümber nii, nagu nad tänapäeval on: sinine ülal ja punane all. Esialgu lipul vürstikübarat ei olnud. Vürstikübar lisati 24. juunil 1937. aastal pärast seda, kui 1936. aasta suveolümpiamängudel selgus, et Liechtensteini tollane lipp on identne Haiti lipuga. 30. juunil 1982 anti välja uued lipuseadused, millega muu hulgas muudeti pisut vürstikübara kuju. Liechtensteini valitsuse ja Maapäeva standart on võrdse sinise ja punase horisontaalse laiuga, keset lippu on suur Liechtensteini vapp. Proportsioonid on 3:5. Liechtensteini vürsti standart on sinise ja punase vertikaalse laiuga, keskel on suur Liechtensteini vapp, lipu igas ääres on lai kuldne (kollane) riba. Proportsioonid on 3:5. See lipp kehtestati 30. juunil 1982. Vürstitruud liechtensteinlased heiskavad siiski sageli vana vürstilipu (praeguse vürstliku perekonna lipu), mis on vürstisuguvõsa värvides (kuldne ja punane). Analoogiliselt riigilipuga on see kasutusel neljal kujul. Liechtensteini lipp 1852–1921 Liechtensteini lipp 1921–1937 Liechtensteini lipp 1719–1852, vana vürstilipp. 1982. aasta seadus, artiklid 5–8 Flags of the World, FAQ 1982. aasta seadus, artikkel 10 1982. aasta seadus, artikkel 9 1982. aasta seadus, artiklid 11–15 Sissekanne saidil Flags of the World Seadus Liechtensteini Vürstiriigi vappidest, värvidest, pitsatitest ja embleemidest 30. juunist 1982 Lipuheiskamise määrus 8. maist 1984
Arona

Arona on linn Itaalias Piemonte maakonnas Novara provintsis. Asub Lago Maggiore järve ääres. Põhiliseks majandusharuks on turism. Arona vaatamisväärsusteks on gigantne kardinal Carlo Borromeo pronksist ausammas, mille tippu on võimalik ronida. Kardinal Borromeo sündis Aronas 1538. aastal. Linnakeses asub ka Borromeo perekonnale pühendatud Santa Maria kabel. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Arona linna koduleht itaalia keeles
Halli efekt

Halli efekt on niisugune füüsikaline nähtus, mille korral elektrijuhis, mis paikneb püsivas magnetväljas ja mida läbib elektrivool, tekib elektriväli, kusjuures selle elektrivälja suund on risti magnetvälja suunaga ja ka juhti läbiva voolu suunaga. Selle elektrivälja põhjustatud potentsiaalide vahet nimetatakse Halli pingeks UH ja seda väljendab valem U H = A H I B d , {\displaystyle U_{\mathrm {H} }=A_{\mathrm {H} }\,{\frac {IB}{d}},} kus I on juhti läbiv vool, B ‒ magnetiline induktsioon, d ‒ juhi paksus ja AH ‒ Halli konstant, mis on pöördvõrdeline vabade laengukandjate tihedusega elektrijuhis. Halli efekti põhjustab laengukandjate kõrvalekalle elektrijuhis magnetvälja mõjul risti voolu suunaga. Metallides, kus vabade laengukandjate kontsentratsioon on suur, avaldub Halli efekt nõrgalt, sest nende Halli konstant on väike. Märksa suurem Halli pinge tekib pooljuhtides. Halli efekti on võimalik rakendada näiteks magnetomeetrina magnetilise induktsiooni mõõtmiseks: kui läbi pooljuhtplaadi juhtida vool I, siis sellest põhjustatud Halli pinge UH väärtuse järgi saab ülaltoodud valemi abil arvutada magnetilise induktsiooni B. CMOS-tehnoloogia järgi valmistatud Halli andureid kasutatakse ka nurga, pöörete arvu, asendi, kiirenduse jm suuruste mõõtmiseks. Ameerika füüsik Edwin Hall kirjeldas hiljem tema järgi nimetatud nähtust 1879. aastal. Halli konstant Halli tajur E. Hall: On a New Action of a Magnet on Electric Currents. In: American Journal of Mathematics. Bd.2, 1879, S. 287–292 (Originalarbeit, Abstract). Hall effect
Mulatu Teshome

Mulatu Teshome Wirtu (oromo keeles Mulaatuu Tashoome Wirtuu, amhara keeles ሙላቱ ተሾመ ውርቱ; sündinud 1957) on Etioopia poliitik, Etioopia president 7. oktoobrist 2013 kuni 25. oktoobrini 2018. http://www.mfa.gov.et/weekHornAfrica/morewha.php?wi=1157
Plötzkau vald

Plötzkau vald (saksa keeles Gemeinde Plötzkau) on vald Saksamaal Saksi-Anhalti liidumaal Salzlandkreisis. Valla keskus on Plötzkau, teised asulad on Bründel ja Großwirschleben. Esmamainitud 1049. aastal. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Kaksikhammas

Kaksikhammas (Dicranum) on kaksikhambalaadsete seltsi ja kaksikhambaliste sugukonda kuuluv sammaltaimede perekond. Euroopas on teada 29 liiki kaksikhambaid, Eestis esineb neist 14 liiki. Kaksikhambad esinevad peamiselt põhjapoolkera okasmetsavööndis, aga ka arktikavööndis ning kõrgmägedes. Troopilises ja subtroopilises vööndis on leitud kaksikhamba perekonna liike vaid kõrgmägedest. Lõunapoolkeral esineb kaksikhamba perekonna asemel samasse sugukonda kuuluv väliselt sarnane perekond Dicranoloma. Perekond kaksikhamba liigid on püstiste või tõusvate väheharunenud vartega, 1–15 cm kõrgused samblad, mis kasvavad hõre- kuni tihemuruselt või padjanditena. Lihtsad või väheharunenud varred on vähemalt alaosas, vahel ka võsu tipuni kaetud tiheda valkja kuni roostepruuni risoidvildiga. Lehed on lantsetja või munaja alaosaga ning enamasti ühtlaselt aheneva tipuosaga. Lehetipud on teravad, harvem tömbid. Leheservad siledad või ülemises osas saagjad. Leherood on varieeruva laiuse ja pikkusega. Rool võib lehe alaküljel esineda näsad või hambakesed. Lehelaba alusel esineb mitmekihiliselt asetsevaid või värvunud tiivakrakke. Leheroo ja tiivakute vahel esineb grupp ovaalseid hüaliinseid või värvunud rakke, mis hiljem lagunevad. Kaksikhambad on valdavalt kahekojalised taimed. Ühest periheetsist võib areneda 1–5 sprofüüti. Eoskupart kandvad harjased on pikad. Eoskuprad on silinderjad, enamasti kaldu ja kõverdunud. Eoskupra kaas on pika terava või kõverdunud nokaga, tanu kapuutsjas. Suuääris kahekordse hammastereaga. Eosed peenenäsalised, läbimõõduga 12–29 µm. Osa kaksikhambaid levib ka murduvate lehe- või võsutippude, või sigioksakeste abil.  Pikemalt artiklis raba-kaksikhammas  Pikemalt artiklis soo-kaksikhammas  Pikemalt artiklis keerd-kaksikhammas  Pikemalt artiklis Drummondi kaksikhammas  Pikemalt artiklis kännu-kaksikhammas  Pikemalt artiklis kamm-kaksikhammas  Pikemalt artiklis madal kaksikhammas  Pikemalt artiklis ümaralehine kaksikhammas  Pikemalt artiklis suur kaksikhammas  Pikemalt artiklis kase-kaksikhammas  Pikemalt artiklis lainjas kaksikhammas  Pikemalt artiklis harilik kaksikhammas  Pikemalt artiklis nõmme-kaksikhammas  Pikemalt artiklis roheline kaksikhammas Brüofloora Eesti samblad Lehtsammaltaimed Sammaltaimed Eesti eElurikkus[alaline kõdulink]15.10.2013 Elsa Nyholm. Illustrated Flora of Nordic Mosses. 1986. lk 48 Nele Ingerpuu. Kai Vellak. Eesti sammalde määraja. Tartu: EPMÜ ZBI Eesti Loodusfoto. 1998. lk 113–117
Gröningen

Gröningen on linn Saksamaal Saksi-Anhalti liidumaal Bördekreisis. Asub Magdeburgist ligikaudu 40 km kaugusel edelas ja Halberstadtist 10 km kaugusel idas. Asulat on esmamainitud 934. aastal. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Artlenburg

Artlenburgi on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüneburgi kreisis. Vallal on alevi (Flecken) staatus. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Tapa lennuväli

Tapa lennuväli on endine NSV Liidu õhukaitsevägede sõjalennuväli, mis jääb Tapa linnast mõni kilomeeter lõuna poole. Lennuvälja ICAO kood oli EETA, kuid Tapa lennuvälja enam lennuväljana ei kasutata. 1951. aastal laiendati Tapa lennuvälja ja 1952. aastal formeeriti Leningradi Sõjaväeringkonnale allunud 81. hävituslennuväediviis, mille koosseisus oli 609., 655. ja 656. hävituslennuväepolgud, 901. ja 902. üksikut lennuväetehnikapataljon ja paar väiksemat väeosa (sh 249. lennuväepolügoon). 1. juulist 1960 saadeti 81. hävituslennuväediviisi juhtkond laiali, kaks polku ja kaks lennuväetehnikapataljoni jäid Tapale alles ning anti 14. õhutõrjediviisi koosseisu. 1961. aastal baseerus 655. hävituslennuväepolk ümber Pärnu lennuväljale, kus varem olid Nõukogude Balti laevastiku merelennuväeosad. Tapal ja Tapa lennuväljal, Tapa sõjaväelinnakus paiknesid järgnevalt: 656. hävituslennuväepolk (656 ИАП (IAP), s/o 31522). Relvastuses: MiG-15bis, 1952–1957; Jak-25M, 1957–1966; MiG-19, 1957 – 1970. aastad; Jak-28P, 1966–1981; MiG-23ML/MLD, 1981–1993 91. üksik lennuvälja hoolduspataljon ( s/o 40377), Tapal ning ka Jootmel asunud s/o 40377 lennujuhtimise punkt ning Räsnal asunud ladu ja raadiojaam 1198. üksik side ja raadiotehniline pataljon. Tapa lennuvälja raadiomajakad asusid Jootmel, Imastus (Loksul) ja Kikus, tagavarakütuseladu Jootmel, laod Moel ja Räsnal (Suugal). Raadiojaam asus Räsnal. Tapa väeosale kuulus Rutja varulennuväli.  Pikemalt artiklis NSV Liidu õhukaitseväed Eestis 656-й истребительный авиационный полк ПВО, Противовоздушная оборона (ПВО) PVO Soviet Armed Forces, 1945-1991
Sinalepa lennuväli

Sinalepa lennuväli oli Lääne maakonnas Sinalepa külas asunud NSV Liidu õhuvägede sõjalennuväli. Lennuväli paiknes Haapsalust 12 km lõunas. 15. mail 1940 Moskvas sõlmitud Sõjaväelise kokkulepe alusel Eesti Vabariigi ja NSV Liidu vahel eraldati Vabariigi valitsuse otsusega 21. novembril 1939 NSV Liidu õhujõududele lennuväljade ehitamiseks maa-alad seitsmes kohas. Laoküla ja Klooga pidid saama Paldiski rajooni paikneda lubatud üksuste lennuväljadeks, Ungru Haapsalu lähedal ja Sinalepa umbes 14 km Haapsalust lõunas Haapsalu rajooni lennuväljadeks ning Kuusiku ja Kehtna operatiivlennuväljadeks väljaspool tavalisi paiknemisrajoone. 44. lennuväebaas asus ehitama Sinalepa lennuvälja ja esimesed stardi-maandumisrajad (300 x 850 m) valmisid Sinalepas 17. detsembriks. Toomas Türk, Nõukogude Liidu lennuväljad ja -väeosad aastatel 1939‑41, lk 54-65. Eestis Sõdur 06/20
Rakvere lennuväli

Rakvere lennuväli (ICAO kood: EERE) asub Rakvere põhjaosas Papiaru tänavaga paralleelselt. Raja pikkus on 750 meetrit. Rada kasutavad vahel hobilendurid. Rada avati 2004. aastal, mil korrastati unarusse jäetud heinamaa. Rakvere lennuväli (ka Kahula lennuväli) oli sõjaväelennuväli Rakvere linna lääneosas. Foto Ajapaik Foto Fotis https://virumaateataja.postimees.ee/2261237/tundeline-teekond-rakvere-taevasse