Klugen

Klugen oli Saksamaalt Baierist pärit aadlisuguvõsa. Suguvõsa esimene esindaja Eestis oli Hans Klugen (surnud 1616). Hansu sama nime kandev poeg Hans sai 1662 Keila kihelkonna Lodijärve mõisa (hilisem Klugenide järgi nimetatud Klooga mõis) omanikuks. Suguvõsa Hans Klugen noorem, aadeldati 1688. aastal Rootsi kuninga poolt aadlikeks. Suguvõsa kanti 1746 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 94 all. Staabirittmeister Konstantin von Klugen (1830–1916) suri vallalisena ja järglasteta Tallinnas 13/26. märtsil 1916. Hans (circa 1615 – circa 1703), 1665. aastast Keila kihelkonna Lodijärve mõisa ja 1677. aastast Märjamaa Lümandu mõisnik Georg Gustav von Klugen (1668–1744), Rootsi sõjaväelane (kapten), Klooga mõisnik Johann Heinrich von Klugen (1747−1827), Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralmajor), polgukomandör, Kroonlinna komandant Jakob Gottlieb von Klugen (1761−1815), kreisikohtunik, Eestimaa maanõunik, Klooga mõisa omanik Gustav Adolph Alexander von Klugen (1779−pärast 1839), Venemaa sõjaväelane (polkovnik), polgukomandör, Kinburni komandant Hans (Johann) Christoph Magnus von Klugen (1779−1857), Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralmajor), Peterburi politseimeister Johann Moritz Pancratius (Pankratius) von Klugen (1791–1873), Venemaa keisririigi sõjaväelane (kapten), meeskohtunik, Klooga mõisnik Friedrich von Klugen (suri 1887), Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralmajor), pataljoni- ja polgukomandör Cesar Alexander von Klugen (1824−?), Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralleitnant), pataljoni- ja polgukomandör Valerian Karl von Klugen (1851−1919), salanõunik, Liivimaa kubermanguprokurör, senaator, vanglate peavalitsuse ülem Konstantin Alexander Kasimir von Klugen (1830–1916), Venemaa keisririigi sõjaväelane (staabirittmeister) Eestimaa: Enivere (Sternberg) (1788−1806, pandivaldus), Kalle (Kalle) (1793−?, pandivaldus), Kelba (Kelp) (1793−1796, pandivaldus), Kirdalu (Kurtna) (1789−1808 pandi-, 1808−1820 pärusvaldus), Klooga (Lodensee) (1665−1909), Kuijõe (Kuijöggi) (1801−1816), Kurtna (Kurtna) (1789−1808 pandi-, 1808−1820 pärusvaldus), Kõmmaste (Kemmast) (1690ndad, rendivaldus), Lehetu (Lehhet) (1765−1853), Lümandu (Limmat) (1677−1703), Maidla (Wredenhagen) (1730ndad−1762), Meremõisa (Merremois) (1791−1792), Muuga (Münkenhof) (1796−1799, pandivaldus), Mõraste (Fersenau, tollal Morras) (1695−1736), Ohtla (Ochtel) (1833−1848), Ohukotsu (Odenkotz) (1815−1821 pandi-, 1821−1838 pärusvaldus), Prümli (Heidemetz) (1780ndad, rendivaldus), Põllküla (Pöllküll) (1762−pärast 1765, pandivaldus), Suru (Surro) (1840−1842 pandi-, 1842−1879 pärusvaldus), Uue-Karjaküla (Neu-Hohenhof) (1886−1903), Vana-Karjaküla (Alt-Hohenhof, a-ni 1860 Alt-Karjaküll) (1856−1903), Vardi (Schwarzen) (1738−1816) Damier, P. E. & Ando Pajus, 2007. Eestimaa rüütelkonna vapiraamat. Tänapäev, lk 81 Adam Lewenhaupt, Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar (1920), Stockholm. P. A. Norstedt & Söners förlag, 1920–1921 Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 333-334. Engelhardt, Ernst Frhr. von. Auszüge aus den Kirchenbüchern des St. Peterburger Konsistorialbezirks. – Jahrbuch für Genealogie, Heraldik und Sphragistik 1905 und 1906. Mitau: Gedruckt bei J. F. Steffenhagen und Sohn, 1908. Lk 1-160. Siin: lk 58-60. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd II. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930. Lk 235-240 [1]. Schlegel, Ernst Bernhard. Klingspor, Carl Arvid. Den med sköldebref förlänade men ej å riddarhuser introducerade Svenska adelns ättar-taflor. Stockholm: P. A. Norstedt & Söner, 1875. Lk 152 [2].