laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aia tänav (Räpina)

Aia tänav on tänav Räpina linnas, paikneb linna kesk- ja lõunaosas ning suunaga loodest kagusse, lõpus pöördub kirde suunas. Tänav on 850 meetrit pikk ning kuni 15 meetrit lai. Aia tänav saab alguse Kooli tänava ristmikult, ristub kagu suunas kulgedes Võru-Räpina maanteega (linna piires Võru maantee) ning Võhandu tänavaga. Lõpus pöördub kirdesse ning lõpeb Tartu-Räpina-Värska maantee (Võõpsu maantee) ristmikul. Tänava umbosa lõpeb kagus jäätmehoidla kinnistu piiril. Tänava ääres paiknevad ühepereelamud ja korterelamud. Tänava alguses, Kooli tänava ristmikul (Kooli tn 5), asub Räpina Ühisgümnaasiumi hoonete kompleks. Tänava lõpus, umbtänava osas, asetseb Räpina valla reovee purgimiskoht, mis on AS Revekori territooriumil (aadress Aia tn 24a). Räpina kaart Geoportaal(vaadatud 06.02.2021)
Kastani tänav (Räpina)

Kastani tänav on tänav Räpina linnas, paikneb linna keskosas ning suunaga loodest kagu suunas. Tänav on 690 meetrit pikk ning keskmise laiusega 14 meetrit. Kastani tänav saab alguse Karja tänavalt, ristub kagu suunas kulgedes Rahu tänava, Kase tänava ja Pärna põik tänavaga ning lõpeb Metsa tänava ristmikul. Tänav on paralleelne Pärna tänavaga. Tänavat ääristavad kogu ulatuses ühepereelamud koos abihoonetega, kõnniteed puuduvad. Tänava lõpus, Kastani tn 29, asub Räpina kergejõustiku- ja jalgpallistaadion. Kastani ja Metsa tänava ristmikul (Kastani tn 34) paikneb Räpina linna ühisveevärgitorn. Räpina kaart Geoportaal (vvadatud 06.02.2021)
Vesinikfluoriidhape

Vesinikfluoriidhape on gaasilise vesinikfluoriidi lahus. Vesinikfluoriidhape on väga mürgine ja korrodeeriv hape ja tema käsitlemisel tuleb olla ettevaatlik. See on kõikide metalliflouriidide lähtehape. Vesinikfluoriidhape esineb tavaliselt assotsiatsioonidena (HF)2. Vesinikfluoriidhappe avastas Carl Wilhelm Scheele 1771. aastal. Vesinikfluoriidhape on keskmise tugevusega hapnikuta hape, mis eraldab happejäägina lihtaniooni F–. Vesinikfluoriidhape lendub lahusest kergesti. Võrreldes teiste halogeniidhapetega käitub ta lahjades lahustes nõrga happega (pKa 3,17), sest H-F side on üsna tugev. Vesinikfluoriidi toodetakse kaltsiumfluoriidi ja väävelhappe reaktsioonil 250°C juures: CaF2 + H2SO4 → 2HF + CaSO4 Sealjuures eralduvad vesinikfluoriidi ja väävelhappe aurud ning vähesel määral muid aineid, millest vesinikfluoriid eraldatakse destilleerimise teel. Vesinikfluoriidhapet kasutatakse teiste fluoriühendite (krüoliit, teflon jt) tootmisel, söövitajana pooljuhttööstuses, alküleerimiskatalüsaatorina naftatöötlemises ja orgaaniliste ainete desilüülimisel (pms silüülkaitserühmade eemaldamisel). Vesinikfluoriidhape söövitab klaasi, mistõttu tuleb teda käsitseda plastanumates. Earnshaw, A. & Greenwood, N. Chemistry of Elements, 2nd ed. Butterworth-Heinemann, 1997. Harris, D. C. Quantitative Chemical Analysis, 8th ed. New York: W. H. Freeman and Company, 2010.
Herostratos

Herostratos (kreeka Ἡρόστρατος) oli 4. sajandil eKr Kreeka süütaja, kes taotles tuntust Ephesoses (tänapäeval Selçuki äärelinnas Türgis) asuva Artemise templi hävitamisega. Tema teod ajendasid looma seaduse, mis keelas kõigil tema nime suuliselt või kirjalikult mainimast. Seadus ei täitnud lõppkokkuvõttes oma eesmärki, kuna tema nime mainitakse tänapäeva teostes ja kõnepruugis. Herostratosest on saanud metonüüm inimesele, kes sooritab kuulsuse saamiseks kuriteo.
Fuschlsee

Fuschlsee on järv Salzkammergutis Austria Salzburgi liidumaal. Fuschl am See
Carl August Mayer

Carl August Mayer (28. detsember 1789 Tallinn – 16. november 1871) oli Eesti ettevõtja ja Tallinna raehärra. Carl August Mayeri vanemad olid Osnabrückist pärit Tallinna bürgermeister, Tallinna Suurgildi oldermann Ernst August Mayer (1753–1818) ja Tallinnast pärit Dorothea Helene Nyberg. Carl August Mayer õppis Tallinna kubermangugümnaasiumis. 1819. aastast oli ta Tallinna linnakodanik, aastatel 1831–1860 oli ta Tallinna raehärra ja 1860–1864 Tallinna bürgermeister. Carl August Mayer oli ka Hollandi konsul ja Taani asekonsul Tallinnas. 1856. aastast omandas ta pandiõiguse Pudivere mõisale, mõisa pandilepingu muudeti ostulepinguks 17.11.1882. aastal. Kui Tallinna kindlus 1857. aastal maakindluste nimestikust kustutati ja maapoolsed muldkindlustused anti 1858. aastal üle Eestimaa tsiviilkuberneri alluvusse, rajati 1860.–1862. aastatel bürgermeister Carl August Mayeri algatusel Ingeri ja Rootsi bastionidele Inglise stiilis avalikud pargid. Carl August Mayer juhtis 1860–1864 Tallinna „Komisjoni linna promenaadide täisistutamiseks ja kaunistamiseks“. C. A. Mayer lasi oma kulu ja kirjadega ehitada kivitrepi Harju tänava algusest Komandandi teeni, trepi kaunistamiseks paigutas Mayer sellele kaheksa keraamilist dekoratiivvaasi. C. A. Mayeri tegevust väärindati Tallinna päriliku aukodaniku staatusega. 16. maist 1989 Tallinna Linna RSN Täitevkomitee otsusega kinnitati Mayeri trepp ametliku (aadressita) kohanimena. Rööpnimega võib treppi nimetada ka Harju trepiks. Tema järgi on nimetatud Mayeri trepp Tallinnas Harjumäel. Carl August Mayer oli abielus Caroline von Eckermanniga ning neil oli järglased: Tallinna bürgermeister ja konsul Eduard Friedrich Woldemar Mayer (1829–1883) ja Suure Gildi oldermann Wilhelm Günther Thure Wilhelm Mayer (1831–1891), Konstantin Mayer, pärilik aukodanik ja Moskva 1. Gildi kaupmees Georg Mayer, Louise von Henning (sünd. Mayer). Eduard Friedrich Woldemari poeg Richard Mayer asutas koos ema, Katherine, Georgi t. Mayeriga (sünd Eggers) Mayeri vabriku Tallinnas. Mayer u. Co. Mayeri vabrik Mayeri pärn Mayer, Ernst August (1753-1818), Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710-1960 (DBBL) Pudivere mõis (Simuna khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Mayer, Eduard Friedrich Woldemar (1829–1883), Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710-1960 (DBBL) Mayer, Carl August (1789-1871), Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710-1960 (DBBL)
Vesinikjodiidhape

Vesinikjodiidhape on gaasilise vesinikjodiidi lahus. Vesinikjodiidhape on tugevaim hapnikuta hape ja tema käsitlemisel tuleb olla ettevaatlik. Vesinikjodiidhape on kõikide metallijodiidide lähtehape. Vesinikjodiidhape on tugev, üheprootoniline ja hapnikuta hape, mis eraldab happejäägina lihtaniooni I-. Vesinikjodiidhape lendub lahusest kergesti.
Tallinna Käsipalliakadeemia

Tallinna Käsipalliakadeemia on 2019. aastal asutatud käsipalli klubi, mis tegutseb Tallinnas. Klubi pakub käsipalliharidust poistele ning tüdrukutele 1. klassist kuni 12. klassini (7. eluaastast kuni 19. eluaastani). Läbi mõtestatud treeningtegevuse, tugeva üldfüüsilise põhja ja õppimise õpitakse selgeks tippkäsipalli jaoks vajalik tehniline pagas, et tahtmise korral jõuda profimängijaks. Klubi pakub võimalust liikmetel osaleda koolitustel ja programmides, kus on võimalik omandada väärtuslike teadmisi ja oskusi. Klubi tagab treeneritele võimalused osaleda erialastel koolitustel ja treenerite kutsetasemele vastavuse. Tallinna Käsipalliakadeemia teeb koostööd rahvusvaheliste akadeemiatega, kuhu saadab klubi kasvandikke õppima. Koostöös Eesti Käsipalliliiduga pakub klubi võimalust klubi kasvandikel osaleda käsipallikohtunike ja -treenerite koolitustel, mis võimaldab omandada käsipallikohtuniku või -treeneri litsentsi. Koduleht
Kultuurkoondis

Kirjastus-osaühing "Kultuurkoondis" oli 1937–1940 Tallinnas tegutsenud kirjastus. Kirjastuse asutasid 1937. aasta sügisel: A. Jürima; A. Keller; P. Kogerman; V. Päts; A. Siirak; J. Vasar; H. Visnapuu; A. Adson; J. Junkur; A. Meriks; O. Kurvits J. Nihtig; P. Viilup; G. Ney. Kirjastus andis välja kirjanduse-kunsti- ja kultuuriajakirja "Varamu"; kunstiraamatuid, kultuurivaldkonna kogu- ja suurteoseid; kodumaiste autorite ilukirjandust ning oma tegutsemise lõpul ka populaarteaduslikku kirjandust. "K.-O.-Ü. „ Kultuurkoondis" algab tegevust". Uus Eesti, nr. 254. 19. september 1937.
Ühiskond ja majandus

"Ühiskond ja majandus" oli Kirjastus-osaühingu Kultuurkoondis 1940. aastal alustatud sotsioloogiliste ja majandusteaduslike teoste sari. Sarja väljaandmiseks moodustati toimetus, kuhu kuulusid: prof. E. Kant, prof. E. Poom, prof. J. Vasar, majandusministri abi A. Keller, ratsionaliseerimise komitee nõunik V. Erit. Sarjas jõudis 1940. aasta mais ilmuda vaid Rudolf Kelléni "Riik kui eluvorm". Ülejäänud teosed jäid Nõukogude okupatsiooni tõttu paraku ilmumata. Ilmuma oleks pidanud veel: André Joussain "Masside psühholoogia" Pitirim Sorokin "Sotsiolooglised teooriad" Imre Vida "Sotsiaalse tõusu probleem" Ferdynand Zweig "Majandus ja tehnika" "Kas "Maailmakirjandus" on odav või kallis?". Kunst ja Kirjandus. 19. mai 1940.
Väävelhape

Väävelhape (valemiga H2SO4) on anorgaaniline hape, tema anhüdriid on vääveltrioksiid. Väävelhape on tugev hape ja selle käsitsemisel tuleb olla ettevaatlik. Väävelhape on kõikide sulfaatide lähtehape. Väävelhapet tuntakse ka "lõngaõli" ja "akuhappena". Väävelhappe soolad kandsid eesti rahva hulgas nimetusi "kübaramust" ja "sinine silmakivi". Väävelhape on tugev, kaheprootoniline hapnikhape, mis eraldab happejäägina liitaniooni SO42–. Väävelhape sulamistemperatuur on 10 kraadi ja keeb temperatuuril 337 kraadi Celsiuse järgi. Kui temperatuur ületab 300 kraadi, hakkab väävelhape lagunema, moodustades vääveltrioksiidi ja vett. Väävelhape on suure tihedusega õlikas vedelik, väga hea elektrijuhtivuse ja suure dielektrilise läbitavusega. Väävelhapet toodetakse vitriolimenetlusel ja (tina)pliikambrimenetlusel (mõlemad ajaloolised), kontaktmenetlusel või topeltkontaktmenetlusel. Vanim väävelhappe tootmise menetlus on vitriolimenetlus. Selle avastasid ja seda rakendasid 13. sajandil alkeemikud. Vitriolid on sulfaadid, mis lasevad end suhteliselt kergesti termiliselt lagundada vääveltrioksiidiks ja metallioksiidiks. Apteeker ja keemik Johann Rudolf Glauber (1604–1670) konstrueeris maailma esimese väävelhappemanufaktuuri, mis umbes 1650. aastal tootis Nordhausenis (Harzis – Saksamaal) väävelhapet. Tema teeneks on naatriumsulfaadi – toonase nimetusega glaubrisoola, nüüdse nimetusega mõrusoola – meditsiinilise lahtistava toime avastamine ja tootmise alustamine. Roheline vitriol FeSO4 7 H2O Sinine vitriol CuSO4· 5 H2O Valge vitriol ZnSO4· 5 H2O Alaun Al[K(SO4)2] · 12 H2O Soolad: vasksulfaat (vasevitriol) kaltsiumsulfaat (kips, alabaster, anhüdriit) (CaSO4) baariumsulfaat (barüüt, Schwerspat) (BaSO4) alaun (alumiiniumi segusulfaadid teiste katioonidega) aluminiit raudsulfaat (rauavitriol) naatriumsulfaat (mõrusool) Estrid: dimetüülsulfaat (lahusti, väga mürgine) Piraajalahus Karik, H., & Truus, K. (2003). Elementide keemia. Tallinn: Kirjastus Ilo. lk 483
Eesti Teatriliidu muusika-, balleti- ja tantsulavastuste eriauhind

Eesti Teatriliidu, muusika-, balleti- ja tantsulavastuste eriauhind oli üks Eesti teatri aastaauhindadest, mida anti välja aastatel 2002–2004. Aastatel 2005–2014 anti selle asemel välja sõna-, muusika-, balleti- ja tantsulavastuste žürii eriauhinda ja alates 2015. aastast (2014. aasta loomingu põhjal) hakati sõna-, muusika-, balleti- ja tantsulavastuste žürii eriauhinna asemel omakorda välja andma etenduskunstide ühisauhinda. "Eesti Teatriliit. Sõna-, muusika-, balleti- ja tantsulavastuste žürii eriauhind". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. august 2007. Vaadatud 6. veebruaril 2021. {{netiviide}}: kontrolli parameetri |url= väärtust (juhend) Eesti Teatriliit. Eesti Teatriliidu auhindade ajalugu.
Halyomorpha halys

Halyomorpha halys on liik kilplutiklaste sugukonnast. Pärismaine Hiinas ja Jaapanis. 1990. aastatel sattus võõrliigina Põhja-Ameerikasse. 1998. aastal sattus Euroopasse (esmalt Zürichis). 2010. aastatel levis Põhja-Itaalias sedavõrd, et kahjustas märkimisväärselt puuvilju.
LHV Finance

AS LHV Finance on Eesti kapitalil põhinev järelmaksu ja väikelaenude pakkumisega tegelev, AS-i LHV Group tütarettevõte. Neil on LHV Pangaga ühised esindused Tallinnas, Tartus ja Pärnus. AS LHV Finance kuulub 65% osas AS-le LHV Pank ja 35% osas Sandmani Groupi AS-le. LHV Finance loodi 6. veebruaril 2013. aastal. 2017. aastal hakati pakkuma autolaenu ja remondilaenu. 2021. aastal hakati pakkuma refinantseerimislaenu, mis võimaldab klientidel liita mitu tarbimislaenu üheks laenuks. LHV Group LHV Pank "Vahearuanne jaanuar – september 2020 - Tulemuste kokkuvõte" (PDF). "AS LHV Finance". Vaadatud 6.02.2021. "LHV Finance hakkas pakkuma autolaenu ja remondilaenu". 27. märts 2017. "AS LHV Group Konsolideeritud aastaaruanne 2021" (PDF). Vaadatud 12.06.2022. LHV koduleht Teave LHV Finance kohta Finantsinspektsiooni veebilehel
Martín Montoya

Martín Montoya Torralbo (sündinud 14. aprillil 1991 Gavàs) on Hispaania jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Aris. Ta alustas klubikarjääri FC Barcelonas, mille noorteakadeemiaga liitus ta 1999. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2011. aasta veebruaris. Esimese värava lõi ta Barcelona meeskonnas 6. detsembril 2011 UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus Borissovi BATE vastu. Esimese värava Hispaania kõrgliigas lõi ta 1. juunil 2013 mängus Málaga vastu. 2015. aasta juulis läks ta Barcelonast laenule Itaalia kõrgliigaklubisse Milano Inter. Hooaja 2015–16 teises pooles mängis ta laenul samasse liigasse kuuluvas Real Betises. Aastatel 2016–2018 mängis Montoya Hispaania kõrgliigas Valencia ridades. 2018. aasta augustis sõlmis ta lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Brighton & Hove Albion, kus ta mängis kaks hooaega. 2020. aasta augustis naasis Real Betisesse, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu. 2023. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Kreeka kõrgliigaklubiga Aris. 2011. ja 2013. aastal tuli Montoya Hispaania kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks. 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Hispaania olümpiavõistkonda. 2011. aastal debüteeris ta Kataloonia jalgpallikoondises. Barcelona La Liga: 2010–11, 2012–13, 2014–15 Copa del Rey: 2011–12, 2014–15 Supercopa de España: 2013 UEFA Meistrite Liiga: 2014–15 "Martín Montoya, first Real Betis signing of the season". Real Betis. 25.8.2020. Vaadatud 6.2.2021 García, Basilio (8. august 2023). "Oficial: Martín Montoya ya es jugador del Aris de Salónica" (hispaania). El Desmarque. Vaadatud 8. augustil 2023.  Martín Montoya – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kemerovo oblasti lipp

Kemerovo oblasti lipp on Venemaa haldusüksuse Kemerovo oblasti lipp. Ametlikult võeti lipp kasutusele 3. märtsil 2003. Kemerovo oblasti lipuks on ristkülikukujuline kangas,mille eeskujuks on võetud Vene NFSV lipp. Kangas on jagatud vertikaalselt kaheks väljaks. Lehvipoolne osa on punane ning vardapoolne osa sinine. Sinise välja laiuseks on 1/3 lipu pikkusest ning selle ülaosas on Kemerovo oblasti vapp, milleks on heraldiline kilp ümbritsetud kuldse tammepärjaga. Pärg on alt seotud punase lindiga ning sellel on aastaarv 1943, mil loodi Kemerovo oblast. Kilbi kohal on kuldne lille õielehtedest moodustatud kroon. Kilbil on sarikas millest ülespoole jäävad punased väljad ning sarika alune osa on must, kilbi alaosa on aga roheline. Mustal väljal on ristatud kuldsed kirka, vasar ning kolm viljapead. Lipu laiuse ja pikkuse ametlik suhe on 2:3. Ajavahemikul 29. mai 2002 kuni 3. märts 2003 oli kasutusel oblasti lipp, mis erines praegu kasutusel olevast lipust vapi värvide ning kanga mõõtmete poolest, mis olid 1:2. Kemerovo oblasti vapp Kemerovo oblasti sümboolika Kemerovo oblasti ametlikul kodulehel. (vene keeles) Riiklik sümboolika: Kemerovo oblast - Kemerovo (vene keeles)
Christian de Duve

Christian René Marie Joseph de Duve (2. oktoober 1917 Thames Ditton, Surrey, Inglismaa – 4. mai 2013 Grez-Doiceau, Belgia) oli belgia tsütoloog ja biokeemik. 1974. aastal anti talle, Albert Claude'ile ja George Paladele Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind rakustruktuuri ja -funktsioonidega seotud avastuste eest.
Roy Harris (täpsustus)

Roy Harris (1931–2015) oli Suurbritannia keeleteadlane. Roy Harris on ka teiste tuntud inimeste nimi: Roy Ellsworth Harris (1898–1979), Ameerika Ühendriikide helilooja Roy Harris (poksija) (sündinud 1933), Ameerika Ühendriikide raskekaalu poksija Roy Harris (folklaulja) (1933–2016), Suurbritannia folklaulja
Jaunkalsnava–Veseta raudtee

Jaunkalsnava–Veseta raudtee on raudtee Läti aladel, mis kulgeb Jaunkalsnava raudteejaamast Veseta kruusakarjäärini; sisuliselt on tegemist Pļaviņase–Gulbene raudtee haruteega. Raudtee rajati 1980. aastatel. Selle pikkus on 14 kilomeetrit, rongide kiirus sellel on 25 km/h. Raudteed on kasutatud üksnes kaubaveoks. Aastas veetakse seda mööda ligi 7000 vagunit kruusa, mida kasutatakse Läti raudteede remondiks. Nii Jaunkalsnava kui ka Veseta raudteejaam on kohandatud ka rongide tehnohoolduseks. Jaunkalsnava raudteejaam Veseta raudteejaam T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 110. lk. ISBN 978-9984-38-698-0
Veseta raudteejaam

Veseta raudteejaam on raudteejaam Lätis Jaunkalsnava–Veseta raudteel Aizkraukle piirkonna Vietalva vallas Veseta kruusakarjääris. Jaam asub Jaunkalsnava raudteejaamast 14 ja Riia jaamast 145 km kaugusel. Jaam on kasutusel üksnes kaubajaamana. Vesetas on kolm teed, lisaks veel haruteed. Üldiselt kasutab jaama riiklik aktsiaselts Latvijas dzelzceļš, ent 2014. aastal rajati ka harutee, mis hakkas teenindama A/S "RAFAELLO" valduses olevat karjääriosa. Veseta raudteejaam avati koos raudteega 1980. aastatel. T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 110. lk. ISBN 978-9984-38-698-0 Infot jaama kohta; fotod (vene keeles) Jaam vanal kaardil
Philippe de Gaulle

Philippe Henri Xavier Antoine de Gaulle (28. detsember 1921 Pariis – 13. märts 2024) oli Prantsusmaa mereväelane (admiral, 1980) ja poliitik (senaator). Tema isa oli Prantsusmaa Viienda Vabariigi esimene president kindral Charles de Gaulle. Philippe lõpetas 1939. aastal Pariisis asuva katoliku kooli Collège Stanislas (samas koolis õppis ka tema isa). Mereväelasena võttis ta osa Teisest Maailmasõjast. Pärast sõda jätkas mereväes teenimist. Läks pärast erruminekut 1982. aastal poliitikasse. 1986. aastal valiti ta Pariisi esindajana Senatisse (oli senaator kuni 2004. aastani). Philippe de Gaulle kavatses astuda 1940. aastal kõrgemasse sõjamerekooli École navale, kuid Prantsusmaa okupeerimine muutis tema plaane. Juunis 1940 siirdus ta perega Inglismaale, kus astus Vaba Prantsusmaa Mereväkke. Teenis lahingulaevadel ja läbis mereväeohvitseride kursused Briti Kuninglikus Merekolledžis. Ta osales lahingus Atlandi pärast ja La Manche'i patrullimisel. Aastatel 1944–1945 võttis Philippe de Gaulle osa Prantsusmaa vabastamisest merejalaväe rühmakomandörina. Augustis 1944 osales ta Pariisi vabastamises. Kokku sai ta teises maailmasõjas kuus korda haavata. Pärast sõda jätkas Philippe de Gaulle mereväes teenimist kuni 1982. aastani. Aastatel 1976–1977 oli ta Atlandi eskaadri komandör. Erru läks ta admirali auastmes Prantsusmaa mereväe peainspektori ametikohalt. Croix de guerre 1939–1945 Auleegioni rüütli klassi orden (1946) Auleegioni suurohvitseri klassi orden (1980) Ordre national du Mérite'i suurristi klassi orden (1984) Auleegioni suurristi klassi orden (2005) Nõukogude Liidu Isamaasõja 1. järgu orden (1985) Prantsuse Akadeemia auhind (kindral de Gaulle'i kirjade ja märkmete publitseerimise eest) (1988) De Gaulle (1989) Mémoires accessoires 1921-1946 (1997)[1] Mémoires accessoires 1947-1979 (2000)[2] Les Trente Jours qui ont fait de Gaulle (2002; kaasautor Michel Tauriac) De Gaulle, mon père (2003–2004; kaks köidet, kaasautor Michel Tauriac) Mon père en images (2006; kaasautor Michel Tauriac) Philippe de Gaulle. academie-francaise.fr  Philippe de Gaulle – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Leon Spinks

Leon Spinks (11. juuli 1953 Saint Louis – 5. veebruar 2021) oli Ameerika Ühendriikide poksija. Leon Spinks võitis poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängudel kuldmedali.
Tulusepüük

Tulusepüük (saarte murdes toosepüük, ka tuluselkäimine, aelkäimine) on madalas vees tulevalgel ahinguga kalapüüdmine. Tulusepüük on kogu Euraasias vanimaid kalapüügiviise. Eestis käidi tulusepüügil 20. sajandi alguseni peamiselt kevadel (ka sügisel), tavaliselt väikese lameda põhjaga paadiga. Püüti üldjuhul haugi tema kudemisajal. Vee valgustamiseks tehti paati lõke kas liivaga täidetud pajas või laudadele mätastest-savist tehtud tulekindlal alusel ehk patsasel. Uuemal ajal tehti tuli ka raudhargile ehk tuluserauale. 20. sajandil kasutati rohkem tõrvikuid, laternaid ja lampe. Tulusepüük kui röövpüük keelati 1920. aastatel. ahing kalapüügivahendid tuluseraud "Väike murdesõnastik, [1] (Vaadatud 06.02.2021) Eesti keele seletav sõnaraamat, 2009. [2] (vaadatud 07.02.2021) Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 311 Eesti etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 220 Gustav Ränk, "Peipsi kalastusest". 1934
Wolfgangsee

Wolfgangsee on järv Austrias, mis asub peamiselt Salzburgi liidumaal ja on üks tuntumaid järvi Salzkammerguti puhkepiirkonnas. Omavalitsused selle kallastel on Strobl, Sankt Gilgen koos Abersee ja Riedi külaga, samuti St. Wolfgang Ülem-Austria liidumaal. Linn ja järv on nime saanud Pühalt Wolfgangilt Regensburgist, kes legendi kohaselt 10. sajandi lõpul sinna esimese kiriku ehitas. Wolfgangsee ulatub loodest kagusse u 10,5 km. See on jaotatud kaheks osaks poolsaarega, mida kutsutakse die Enge (kitsas), asub umbes lõunakalda keskel St. Wolfgangi vastas, kus laius ei ületa 200 m. Järve lääneosa Sankt Gilgeni juures on tuntud kui Abersee. Järv on ümbritsetud Salzkammerguti mägedega. Põhjaküljel asub Schafberg (1782 m). Ratasajamiga raudtee Schafbergbahn viib tippu. Tänu jalami järsule kaldale ühendab St. Wolfgangi ja Riedi küla Sankt Gilgeniga piki Falkensteinwandi vaid jalgtee; Joseph Viktor von Scheffeli 1870. aastal kirjutatud "Bergpsalmeni" ('mägede psalmid') lüürilise antoloogia kogu. Wolfgangseest lõunas ja edelas asub Osterhorngruppe kõrgusega kuni 1800 m. Otse Sankt Gilgenist lõunas kerkib Zwölferhorn (1522 m), mida saab külastada gondeltõstukiga. Asulad järve ümber, eriti St. Wolfgang ja Sankt Gilgen, on populaarsed kuurordid, peamiselt suvel. Gasthaus Weißes Rössl St. Wolfgangis on Ralph Benatzky kuulsa 1897. aasta opereti "Valge Hobu kõrts" tegevuspaik, etendatud kogu maailmas ja filmitud mitmeid kordi. Veelgi enam, järve ümbruses asusid mitmed festivali Heimatfilm filmide tegevuskohad, mis viitasid puutumata alpiidüllile. Kuna Wolfgangsee on aastaid olnud endise Saksamaa kantsleri Helmut Kohli puhkusekoht, muutis filmirežissöör Christoph Schlingensief järve üheks oma 1998. aasta projekti "Chance 2000" kohaks, kui ta kutsus "Saksamaa 4 miljonit töötut" järve suplema ja Kohli residentsi uputama. Bundesstraße B158 Bad Ischlist Salzburgi kulgeb piki Wolfgangsee lõunakallast. Sankt Gilgenis hargneb B154, mis viib West Autobahnile (Euroopa tee E55 ja Euroopa tee E60). Endine kitsarööpmeline raudtee Salzkammergut-Lokalbahn Salzburgi lõpetas tegevuse 1957. aastal. Laevatransporti järvel pakub munitsipaalettevõte Salzburg AG, mis käitab 6 alust. Salzburg Schafbergbahn Brunnwinkl
General M. B. Stewart

General M. B. Stewart oli Ameerika Ühendriikide mereväe General G. O. Squier-klassi transpordilaev. Laev oli nimetatud kindral Merch Bradt Stewarti auks ja võeti kasutusele Teise maailmasõja järel aastal 1945. Enne lammutamist 1987. aasta juulis, müüdi laev nime all Albany ärilisse kasutusse. Laeval on teiste seas viibinud eesti sõjapõgenikud, kes Lääne-Saksamaalt suundusid Põhja-Ameerikasse.
Schafberg (Salzkammergut)

Schafberg on mägi Austria Salzburgi liidumaal. Paiknedes Põhja-Lubjakivialpide Salzkammerguti mägedes, kerkib Schafberg Wolfgangsee järve kaldalt.  Pikemalt artiklis Schafbergbahn Suviti kulgeb 1893. aastal avatud ratasajamiga raudtee Schafbergbahn Wolfgangsee kaldal asuvast St. Wolfgang im Salzkammergutist tippu. Tipp pakub panoraamvaadet Salzkammerguti mägedele ja järvedele ning siin on ka 1862. aastal rajatud hotell Schafbergspitze. Schafbergspitze Vaade õhust tipule Kõrts tipus