laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Inseneriteadused

Inseneriteadused ehk tehnikateadused (inglise engineering (inseneeria)) on distsipliinid, mis käsitlevad mingi tehnikavaldkonna teoreetilisi aluseid, uurimis-, arvutus- ja projekteerimismeetodeid ning materjalide, toodete, tehnikaseadmete ja tootmisprotsesside väljatöötamist ja uuendamist. Inseneriteadused on iseseisvad teadusdistsipliinid, nii nagu on seda ka sotsiaal-, loodus- ja matemaatikateadused. Kuid seejuures erinevad inseneriteadused neist oluliselt, arvestades nende eripärast suhet tehnikasse. Inseneriteaduste spetsiifika seisneb selles, et neis asendab insener-tehniline tegevus reeglina eksperimenti. Just insener-tehnilises tegevuses kontrollitakse tehnilise teooria teoreetiliste järelduste paikapidavust ja ühtlasi ammutatakse uut empiirilist materjali järgmisteks inseneriteaduslikeks uuringuteks. Inseneriteadused on välja kasvanud käsitööndusest. Suure panuse tehnikateaduste arengusse andsid antiikaja insenerid Archimedes, Heron, Vitruvius ja renessansiajastust Leonardo da Vinci. Üks esimesi inseneriteadusi oli mehaanika, mis pikka aega eksisteeris füüsika ja arhitektuuri varjus. Tööstusrevolutsiooni alguses tekkis vajadus tehnikat ja tehnoloogiat teaduslikult uurida ning hakata andma akadeemilist inseneriharidust. Esimesi õppeasutusi selles valdkonnas oli 1794. aastal Gaspard Monge'i ja Lazare Carnot' eestvedamisel asutatud École polytechnique. Algas inseneriteadmiste stsientsieerimine. 19. sajandil tekkis elektrotehnika, 20. sajandil raadiotehnika, astronautika, robotitehnika ja paljud muud teadusharud. Sulgudes vaste inglise keeles Biotehnoloogia (biological engineering) Biomeditsiinitehnika (biomedical engineering) ja meditsiinifüüsika (medical physics) Geotehnoloogia (geological engineering) Informaatika ja arvutiteadus (computer science) ja arvutitehnika (computer engineering) Astronautika (astronautics) Elektroonika (electronics) Materjaliteadus (materials science and engineering) Mehaanika (mechanical engineering) Masinaehitus (machine engineering) Keemiatehnoloogia (chemical engineering) Küberneetika (cybernetics) Elektrotehnika (electrical engineering) Energeetika (energetics) Raadio- ja sidetehnika (radio engineering), telekommunikatsioon (telecommunications) Süsteemiteooria (systems' engineering) k.a. automaatika (automation) Tuumaenergeetika (nuclear science and engineering) Tehnikateadlane Estonian Journal of Engineering Ajakiri Oil Shale Специфика технических наук и особенности технической теории (vene)
Rändkarp

Rändkarp (Dreissena polymorpha) on rändkarplaste sugukonda kuuluv väike mageveekarp. Kirjanduses on teda nimetatud ka harilikuks rändkarbiks, tavaliseks rändkarbiks ja muutlikuks rändkarbiks. Rändkarbi algupärane levila oli Kagu-Venemaa järved. Esimesena kirjeldas teda 1769. aastal saksa zooloog Peter Simon Pallas, kes leidis neid Uurali, Volga ja Dnepri jõest. Ka tänapäeval leidub neid Musta mere ja Kaspia mere rannikul, kuid inimese kaasabil on neid introdutseeritud paljudesse teistesse maailma veekogudesse, kus nad on muutunud invasiivseteks. Väliselt sarnanevad rändkarbid rannakarplaste (Mytilidae) sugukonna esindajatega ning sarnaselt nendega kinnituvad nad kõvale substraadile büssusega. Fülogeneetiliselt on nad aga lähedamalt seotud Veneridae sugukonna karpidega kui rannakarplastega. Sageli on rändkarpide koja muster triibuline. Näiteks inglise keeles nimetataksegi neid sebrakarpideks (zebra mussel). Rändkarbi suurim pikkus on umbes 5 cm. Koja kuju on väga varieeruv (ka liigiepiteet polymorpha tähendab ligikaudu 'väga erikujuline'). Van Damme, D. (2014). Dreissena polymorpha. IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN 2014. Center for Invasive Species Research: Zebra Mussels. Cisr.ucr.edu. http://cisr.ucr.edu/quagga_zebra_mussels.html (vaadatud 7.07.2011 Lisický, M. J., 1991. Mollusca Slovenska [Sloveenia limused]. VEDA vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, Bratislava, 344 lk. Zebra mussels. The National Atlas of the United States of America. Nationalatlas.gov. https://web.archive.org/web/20100527124727/http://www.nationalatlas.gov/articles/biology/a_zm.html (vaadatud 7.07.2011 Rändkarp andmebaasis eElurikkus
Mihkel Tikerpalu

Mihkel Tikerpalu (sündinud 3. aprillil 1987) on eesti näitleja. Ta on pärit Viinistu külast. Ta lõpetas Loksa 1. Keskkooli 2006. aastal kuldmedaliga. 2010. aastal lõpetas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli näitleja erialal (24. lend, kursuse juhendaja Hendrik Toompere) ning asus tööle Eesti Nuku- ja Noorsooteatris. Mihkel Tikerpalu mängib seriaalis "Õnne 13" Uuevariku noorperemeest Ints Kattaid. Tikerpalu oli aastast 2015 kuni 2018 teatriühenduse Misanzen produtsent. Ta on mittetulundusühingu TikerKultuur üks juhatuse liikmetest. Tikerpalu on ka Lääne-Harju Muusika- ja Kunstide Kooli direktor ja Eesti Muusikakoolide Liidu juhatuse esimees. Alates 19. augustist 2024 on Tikerpalu Tallinna huvikeskuse Kullo direktor. Mihkel Tikerpalu kuulub aastast 2021 erakonda Eesti 200. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 236 häält ning ei osutunud valituks. Ta on aastast 2016 abielus Mairi Tikerpaluga (neiuna Mairi Jõgi). Jaan Tõnisson – Karl Sakritsi "Üksi lehekuu põues", TikerKultuur , 2019 Postimehe kultuuritoimetus (21. aprill 2019, 13:08). "Esietendus lavastus Jaan Tõnissonist". Postimees. Postimees Grupp. Originaali arhiivikoopia seisuga 21. aprill 2019. Hillar Kohv, Näitleja Mihkel Tikerpalu Gossip.ee-le: Näen oma tulevikku Nukuteatris, Gossip.ee, 31. märts 2011
Onni Tarjanne

Onni Alcides Tarjanne (aastani 1906 Törnqvist; 5. september 1864 Virrat – 23. mai 1946 Helsingi) oli soome meesarhitekt. Ta lõpetas 1885. aastal tehnikakooli (hilisema Soome tehnilise kõrgkooli eelkäija). Ta projekteeris muu hulgas elumaju ja büroohooneid Helsingis, aga ka näiteks Ämmäkoski hüdroelektrijaama ning haridus- ja meditsiiniasutuste hooneid. Tema tuntuim töö on Soome Rahvusteatri hoone. Onni Tarjanne tegi koostööd teiste seas Lars Sonckiga. Tema on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule. Pilte andmebaasis korttelit.fi
Siim Liivik

Siim Liivik (sündinud 14. veebruaril 1988 Paides) on eesti päritolu Soome endine jäähokimängija (vasak ääreründaja). Ta alustas hokimängijana karjääri HIFK-is. Hooajal 2007/08 mängis Põhja-Ameerikas United States Hockey League'i klubis Waterloo Black Hawks. Seejärel naasis ta HIFK-i ning debüteeris hooajal 2008/09 Soome kõrgliigas. 2011. aastal tuli ta HIFK-ga Soome meistriks. Klubikarjääri mängis ta veel Soome kõrgliigaklubides Espoo Blues (2013–2016) ja KooKoo (2017–2018), Rootsi kõrgliigaklubis Örebro HK (2016–2017) ja Austria kõrgliigaklubis EC KAC (2018–2020). 2015. aasta novembris naasis ta Espoo Bluesist hooaja lõpuni HIFK-i ja võitis sel hooajal klubiga Soome meistrivõistlustel hõbemedali. Hooajal 2018/19 tuli ta KAC-iga Austria meistriks. 2008. aastal osales Liivik Soome kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel, kus jõuti veerandfinaali. Eesti jäähokikoondises mängis ta hooajal 2019/20 kolmes mängus. Sportlaskarjääri lõpetas ta 2020. aastal. 2021. aastal ilmus tema elulooraamat "Fuck You Liivik". Siim Liivik. eliteprospects.com. Vaadatud 3.10.2022 "Siim Liivik lõpetas hokikarjääri ja hakkab tööle saatejuhina". sport.err.ee. 12.8.2020. Vaadatud 3.10.2022 Siim Liivik hockeydb.com lehel "Siim Liivik: süda on Eestis, aga kodu Soomes", Delfi, 26. november 2008 "Soome kuulsaim eestlane esitleb Tallinnas elulooraamatut «Fuck you Liivik»". raamatud.postimees.ee. 27.9.2022 "Siim Liivik hokikarjäärist: see oli minu roll - vahepeal kakelda". sport.err.ee. 1.10.2022
Itaalia kuningriik

Itaalia kuningriik on eksisteerinud kolm korda: Itaalia kuningriik keskajal Itaalia kuningriik Napoleoni ajal Itaalia kuningriik (1861–1946)
Süütur

Süütur ehk starter on seadis, mis koos paispooliga oli kasutusel gaaslahenduse süütamiseks peamiselt torukujulistes luminofoorlampides. Süüturis paikneb huumlamp koos normaalolekus avatud bimetallkontaktiga, mis ühendatakse lambi hõõgniitide ja lambi voolu piirava paispooli (ballasti) vooluahelasse. Kui lambi toide sisse lülitada, siis rakendub süüturile võrgupinge ja huumlampi läbiva lahendusvoolu toimel bimetallkontakt kuumeneb kiiresti. Peagi paindub kontakti bimetallelektrood teise elektroodi vastu, lühistades huumlambi ja sulgedes luminofoorlambi kütteniitide toiteahela. Lambi kütteniidid kuumenevad, kuid lambi süütamiseks sellest ei piisa. Süüturis huumlahenduse lakkamisel jahtuvad elektroodid paari sekundiga ja lahutuvad, katkestades võrgutoiteahela. Tulemusena tekib paispoolis kõrge, kuni 1000-voldine eneseinduktsiooni pinge impulss, mis kutsubki esile lambi süttimise ja luminofoortorus tekib püsiv lahendus. Pingelangu tõttu paispoolis on pinge süüturil nüüd võrgupingest madalam, mistõttu huumlahendust ei teki ja kontaktid enam ei sulgu. Lambi toitelülitusse kuuluvad ka kondensaatorid võimsusteguri parandamiseks ja raadiohäirete summutamiseks. Niisuguse süüturi kasutamisel on stardiaeg pikk ja süütamisel lamp sageli vilgub. Ka põhjustab paispool energiakadu. Seetõttu kasutatakse tänapäeval elektroonilisi liiteseadiseid ehk elektroonilisi ballaste. Liiteseadis Elektromagnetiline ballast
Elektromagnetiline ballast

Elektromagnetilise ballast on paispool (drossel), mis ühendatakse lahenduslambiga jadamisi, et piirata lampi läbivat voolu ning hoida ära selle kontrollimatu tugevnemine. Elektritoiteahelas on vajalik ka süütur, mis tekitab vooluahelat katkestades paispooli endainduktsiooni arvel kõrgepingelise käivitusimpulsi. Elektromagnetilise ballasti kasutamise puudused: energiakadu (paispooli kuumenemise tõttu); madal võimsustegur (cos φ = 0,5, juhul kui ei kasutata kompenseerivat kondensaatorit); madalsageduslik (50 Hz) müra paispoolist; võrgusagedusest põhjustatud valguse värelemine, mis võib kahjustada nägemist ja mõnikord võib olla ohtlik stroposkoopefekti tõttu; ballasti suuremad mõõtmed ja mass, võrreldes elektroonilise ballastiga; miinustemperatuuridel võivad lambid mitte süttida, mistõttu on vaja toitepinget reguleerida kõrgemaks näiteks autotrafoga. Liiteseadis Süütur Elektrooniline ballast
Elektrooniline ballast

Elektrooniline ballast ehk elektrooniline liiteseadis on lahenduslampide toiteahelas kasutatav elektroonikalülitus, mis tõstab võrgupinge sageduse väärtuseni 20–50 kHz. Niisugune liiteseadis ei vaja elektromagnetilisele ballastile omast kogukat paispooli (drosselit ) ega eraldi süüturit (starterit). Kõrgsagedusmuunduri eelised: kõrge toitepinge suurendab luminofoorlambi kasutegurit luminofoori tõhusama ergastamise tõttu; lamp süttib kiiremini; pikeneb lambi eluiga; kaob võrgusagedusest (50 Hz) põhjustatud valguse värelus; drosseli puudumise tõttu vähenevad oluliselt liiteseadise mõõtmed, mass ja müra; väheneb energiakadu, eriti selle tõttu, et jäävad ära kaod drosseli südamikus ja mähistes. Mõnedel kõrgsagedusmuunduritel on võimalus reguleerida lampide heledust, s.t rakendada hämardamist (dimmable electronic ballast). Liiteseadis Digitaalselt adresseeritav valgustuse juhtimisliides Electronic Ballasts How to design a dimming fluorescent electronic ballast
Marek Lindmaa

Marek Lindmaa (sündinud 2. augustil 1984) on eesti teleajakirjanik ja produtsent. Marek Lindmaa töötab 2004. aastast TV3-s. Algul töötas spordireporterina ja 2006. aastast spordiuudiste saatejuhina. 2007. aastal toimetas ja juhtis ta mootorispordisaadet "Ruudulipp". Hooajal 2009/2010 juhtis ta krimisaadet "Raport". Alates 2009. aastast töötab ta "Seitsmeste uudiste" saatejuhi ja reporterina. 2007. aastal 2014 oli ta saate "Volgadega ümber Musta mere" saatejuht ja monteerija. 2018. aastast juhib ta saadet "Sotid selgeks", olles ka "TV3 uudiste" saatejuht. Alates 2011. aastast on ta teinud Eesti autoralli meistrivõistlustelt kaassaatejuhina ralliraadio saateid, 2013/2014 oli ralliraadio saatejuht Liepāja rallil. 2014. aastal tootis dokumentaal saate Kaido Höövelsonist "Baruto! Viru veri ei värise!"[viide?]. 2014. aastal tegi ta video Ott Leplandi singlile "Jäädagi nii". 2018. aastal tegi kaheosalise saatesarja "Kullapalaviku radadel" Põhja Kanadas Yukoni territooriumil aset leidnud maailma ühest raskeimast aerutamismaratonist. 2022 Sarja "Lindmaa seiklused: Reis maailma lõppu" Toimetaja/tootja/produtsent. 2022/2023 Tootis TV3 sarja "Imikuga metsas" kaks hooaega. Toimetaja/tootja/produtsent. 2023 Telesarja "Aerutades Alaskale" tootja/produtsent. 6 osaline sari TV3-s. 2023/2024 Eestimaa Uhkus, TV3, saatejuht. 2024 Dokumentaalsarja "Ukraina lood" tootja/produtsent. 8. osaline sari TV3-s. 2012 Kuldne Tõkkepuu 2013 Auhind Sinilind. (Igal aastal antakse Eestis välja Sinilinnu auhinda neile, kes on laste jt abivajajate tarvis kõige rohkem aega ja tahet panustanud) 2022 Eesti filmi- ja teleauhind - parim ajakirjanduslik lugu - Marek Lindmaa Marek Lindmaal on 2018. aastal sündinud tütar Isabel. Lindmaa on musta vööga karateka. Pälvinud karate Eesti meistrivõistlustelt mitmeid medaleid nii noorte kui täiskasvanute arvestuses. Tegutsenud karatetreenerina. Curlingus saavutanud Eesti meistrivõistlustel kolmanda koha. [viide?]Läbinud 2022. aastal maailma ühe raskeima aerutamismaratoni Kanadas 715 km mööda Yukoni jõge. Kajakkide arvestuses kolmas koht. 2023. aastal läbis maailma pikima aerutamismaratoni Yukon 1000 miili ehk 1600 kilomeetrit paatkonnas Estonian Adventurers. Kajakkide klassis kolmas koht. Youtube "Kullapalaviku radadel" – telesaade TVPlays https://play.tv3.ee/series/lindmaa-seiklused-reis-maailma-loppu,serial-4669873. {{netiviide}}: puuduv või tühi pealkiri: |pealkiri= (juhend) Rummel, Külli. "Aerutades Alaskale – TV3". www.tv3.ee. Vaadatud 29. septembril 2024. http://ole.ee/2012/04/kuldne-tokkepuu-2012/ (vaadatud 14.03.2019) "Eestlannad saavutasid maailma pikimal ja raskeimal aerutamismaratonil esikoha". Delfi Sport. Vaadatud 22. juulil 2023. "Marek Lindmaa spordivõistlustel enam niisama ei istu", Eesti Päevaleht, 21. oktoober 2006 "Politseisaadet «Raport» hakkab juhtima Marek Lindmaa", Elu24, 4. september 2009 Marek Lindmaa heaujumine toetab lapsi 3000 euroga!, GoodNews, 1. oktoober 2013 Marek Lindmaa pälvis Sinilinnu, Maaleht, 14. november 2013
Pinnamoe profiiljoon

Pinnamoe profiiljoon on joon, mis ühendab mingeid maa-ala pinnase punkte ja annab ettekujutuse selle maa-ala pinnamoest. Tehakse kas looduses või kaardi abil. Profiili joonistatakse tavaliselt suuremõõtkavalise (topograafilise) kaardi järgi. Kahe punkti vahel tuleb joonistada sirgjooni ja selle peale panna punkte joone ja horisontaalide ristimiskohtades. Iga punkti juurde tuleb kirjutada selle kõrguse. Kõrguse ja kauguse algpunktist järgi joonistatakse profiiljooni, mis näitab selle lõige pinnamoodi. Praegu võib pinnamoe profiiljoone saada interaktiivse kaardi järgi. Jõe pikiprofiili juhul tehakse profiiljooni mitte sirgjoonel, vaid piki jõesängi. Pinnamoe profiiljoone saamine Geocontext lehel
Mandriline kliima

Mandriline ehk kontinentaalne kliima on kliimatüüp, millele on iseloomulikud suur aastane õhutemperatuuri amplituud ja väike aastane sademete hulk. Mandriline kliima on iseloomulik mandrite sisealadele ja külmade hoovuste lähedastele rannikualadele. Mandriline kliima on ülekaalus Venemaa suurimas osas, Ukrainas, Kesk-Aasias (nt Kasahstanis, Usbekistanis), Mongoolias ning USA ja Kanada sisealades. Troopiline mandriline kliima on iseloomulik Aafrika põhja- ja lõunaosale, Austraaliale. Antarktises on mandriline polaarkliima. Kuna mandrilise kliimaga alades on suur vee nappus[viide?], siis kujunevad seal rohtlad, poolkõrbed ja kõrbed. Parasvöötme mandrilisele kliimale on iseloomulikud kuum suvi ja külm talv, väike sademete hulk ja üsna suured õhutemperatuuri kõikumised ööpäeva jooksul. Merelise kliimaga võrreldes on siin aasta keskmine õhutemperatuur madalam, õhuniiskus on väiksem, mõnikord ka tolmu sisaldus on suurem. Pilvisus on väike, sajab vähe, peamiselt suvel. Ilm on rohkem muutlik, kui merekliimaga alades. Troopilise mandrilise kliimaga alades on aastane õhutemperatuuride amplituud vähem, kui parasvöötmes, sajab vähe või peaaegu üldse ei saja. Ööpäevane õhutemperatuuride amplituud on üsna suur. Nendes piirkondades on kujunenud kõrbed ja poolkõrbed. Polaaraladele on iseloomulikud lühike jahe suvi (Antarktisel on külm suvi) ning pikk ja väga külm talv. Ariidne kliima Mereline kliima
Pedro II (Brasiilia)

Pedro II (2. detsember 1825 Rio de Janeiro – 5. detsember 1891 Pariis) oli teine ja viimane Brasiilia keiser aastail 1831–1889. Brasiilia Keisririik
Aastane sademete hulk

Aastane sademete hulk on kliimanäitaja, mis näitab, kui palju sademeid sadas mingis kohas mingi aasta jooksul. Arvutatakse selle aasta kuu sademete hulkade liitmise teel. Et aasta võib olla nii kuiv kui ka niiske, siis arvutatakse mitmeaastaste vaatluste põhjal aasta keskmine sademete hulk. Aasta keskmine sademete hulk
Annely Adermann

Annely Adermann (neiuna Annely Labi; sündinud 3. veebruaril 1974 Pärnus) on eesti teleajakirjanik. Ta on lõpetanud 1992. aastal Lydia Koidula nimelise Pärnu 2. Keskkooli ja 2000. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli algõpetuse ja haridusnõuniku erialal. Annely Adermann alustas televisioonitööd Eesti Televisiooni saates "N ja P" saatejuhina. Alates 1994 oli ta EVTV-s uudistesaate reporter, reklaamitoimetaja assistent ja diktor. Aastatel 1997–2000 ja 2006–2009 oli Adermann telekanalis TV3 ilmateadustaja. Hiljem on ta TV3-s juhtinud telesaateid "Hei hopsti!", "Tähtede laul", "Arstisaade", "Linnauudised", "Eestimaa uhkus" jm. Aastatel 2004–2015 töötas Adermann TV3 avalike suhete juhina. 2009. aastast oli ta "Seitsmeste uudiste" saatejuht 2015. aasta septembrist sai temast TV3 "Seitsmeste uudiste" produtsent. Tal on abikaasa Tarmo Adermanniga kaks last, tütar Miina ja poeg Mart. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. detsember 2016. Vaadatud 15. detsembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Annely Adermann flirdib kaameraga teadlikult", Elu24, 13. september 2009
Juri Kukin

Juri Kukin (vene keeles Юрий Алексеевич Кукин; 17. juuli 1932, Sjasstroi, Leningradi oblast – 7. juuli 2011 Peterburi) oli vene luuletaja ja muusik. 1954. aastal lõpetas ta punase diplomiga Leningradi Lesgafti-nimelise Kehakultuuri Instituudi. 1973. aastani elas ta Petrodvoretsis ja töötas iluuisutamistreenerina Petrodvoretsi, Lomonossovi ja Leningradi lastespordikoolides. 1960. aastatel osales ta geoloogia ekspeditsioonides Mägi-Šorias, Kamtšatkas, Kaug-Idas ja Pamiiris. Lapsepõlves oli Juri Kukini harrastuseks muusika, ta mängis džäzz-rühmas trumme. Aastast 1948 hakkas ta laule kirjutama ja esinema ning mängis 7-keelelist kitarri. Tema laulud oli populaarsed turistide ja geoloogide seas. Juri Kukin on mitmete konkursside ja festivalide laureaat. Aastast 1968 esines ta Lenkontserdi artistina, alates 1971. aastast ta töötas Leningradi oblasti filharmoonias, alates 1979. Lenkontserdis, alates 1988. aastast Leningradi "Benefise" teater-stuudiumis. "Meloodia" firmas ilmus tal kaks plaati (1988, 1990). Samuti ilmusid tal audiokassettid, CD ja laulude kogumikud.
Mereline kliima

Mereline kliima on kliimatüüp, millele on iseloomulikud väikesed ööpäevased ja aastased õhutemperatuuride amplituudid, suur suhteline niiskus, suur pilvisus ja aastane sademete hulk. Selline kliima on iseloomulik ookeanidele ja mereäärsetele rannikualadele, mille kliimat mõjutavad merelised õhumassid. Näiteks mõjutavad Lääne-Euroopa kliimat Atlandi ookeani peal kujundavad merelised õhumassid, mis liiguvad läänest itta. Parasvöötmes liiguvad sageli mandri peale tsüklonid. Merelise kliimaga aladel esinevad kõrgeimad ja madalaimad õhutemperatuurid tavaliselt 1–2 kuud võrra hiljem kui mandrilise kliimaga piirkondades, sest veemassid soojenevad ja jahutavad aeglasem, kui maismaa. Sügis on tavaliselt soojem, kui kevad. Tüüpilise merelise kliima näide on Lääne-Euroopa parasvöötme mereline kliima, kus on aasta ringi ülekaalus läänetuuled, mistõttu soojad ja niisked õhumassid liiguvad Atlandi ookeani kohalt mandrialadele. Selle tõttu on aastased amplituudid Euroopa lääneosas vaid paar kraadi ja ida poole (mandri poole) liikudes amplituud järk-järgult suureneb. Mandriline kliima Ariidne kliima Значение слова "Морской климат" в Большой Советской Энциклопедии
Lappstad

Lappstad on saamide kirikuküla Rootsis. Arvidsjauri lappstad Arvidsjauri lappstad Arvidsjauri lappstad Arvidsjauri lappstad Arvidsjauri lappstad Arvidsjauri lappstad Arvidsjauri lappstad Arvidsjauri lappstad Arvidsjauri lappstad Arvidsjauri lappstad Arvidsjauri lappstad "Lappstaden i Arvidsjaur". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. august 2010. Vaadatud 20. juulil 2011.
Ulla-Maj Wideroos

Cecilia Ulla-Maj Wideroos (sündinud 22. oktoobril 1951 Jakobstadis) on Soome poliitik. Ta kuulub Soome Rootsi Rahvaparteisse. Ta oli Soome teine rahandusminister Anneli Jäätteenmäki valitsuses 2003. aastal. Hariduselt on ta merkonoom. Ulla-Maj Wideroosi koduleht Ulla-Maj Wideroosi ajaveeb
Columbia ülikool

Columbia ülikool, täisnimega Columbia Ülikool New Yorgis (inglise Columbia University in the City of New York) on eraõiguslik ülikool Ameerika Ühendriikides New Yorgis Manhattani saarel. Columbia ülikool on vanim kõrgkool New Yorgi osariigis, vanuselt viies USA-s ja üks Ameerika Ühendriikide üheksast koloniaalkolledžist, mis rajati enne Ameerika revolutsiooni. Tänapäeval on Columbia ülikoolil ka neli rahvusvahelist keskust: Ammanis Jordaanias, Pekingis Hiinas, Pariisis Prantsusmaal ja Mumbais Indias. Ülikooli asutas King's College'i nime all 1754. aastal Suurbritannia kuningriigi kuningas George II. Ameerika revolutsiooni järel kuulus õppeasutus mõnda aega riigile ja nimetati 1784. aastal ümber Columbia kolledžiks (Columbia College). 1787. aastal läks ülikool selle endiste õpilaste Alexander Hamiltoni ja John Jay juhitud juhatuse erajuhtimise alla. 1896. aastal kolis ülikool oma praegusesse asukohta Manhattanil Morningside Heightsi naabruskonnas. Aastast 1912 kannab see nime Columbia ülikool New Yorgis. Columbia ülikool annab välja iga-aastast Pulitzeri auhinda ning seal on töötanud rohkem Nobeli auhinna laureaate kui üheski teises akadeemilises asutuses üle maailma. Columbia ülikool on üks Ameerika Ülikoolide Assotsiatsiooni 14 asutajaliikmest ja oli esimene kool USA-s, mis andis meditsiinidoktori kraadi. 2021. aasta detsembris seisuga on Columbia ülikooli vilistlaste seas neli USA presidenti, 53 elusolevat miljardäri, 10 USA ülemkohtu kohtunikku, 33 Oscari-võitjat, 23 olümpiavõitjat ja 125 Pulitzeri auhinna võitjat. Ülikooli spordivõistkonnad kannavad nimetust Columbia Lions. Ülikoolil on kokku 31 spordivõistkonda. Columbia Ülikool on USA üliõpilasspordi organisatsiooni NCAA konverentsi Ivy League'i liige. Columbia ülikool on ka Eesti presidendi Toomas Hendrik Ilvese ning ajakirja Mana toimetaja ja kirjastaja aastatel 1965–1999 Hellar Grabbi alma mater. Koduleht
Joan Enric Vives i Sicília

Joan Enric Vives i Sicília (sündinud 24. juulil 1949 Barcelonas) on Urgelli piiskop ja Andorra kaasvürst. Ta ordineeriti 1974, oli Barcelona vikaar ja Nona titulaarpiiskop alates 1993, töötas La Seu d'Urgellis 2001. aastast ja nimetati piiskopiametisse 12. mail 2003, asendamaks eelmist piiskoppi Joan Martí Alanist.
Silvia Modig

Anna Silvia Modig (sündinud 8. juulil 1976 Helsingis) on Soome poliitik ja ajakirjanik, ta kuulub Vasakliitu. Ta on aastast 2019 Euroopa Parlamendi liige. Modig on soomerootslane. 18-aastaselt alustas ta tööd Soome televisioonis, pärast seda töötas Yleisradio laste- ja noortesaadete toimetuses. 2008. aasta Soome kohalikel valimistel sai ta 895 häält ja valiti Helsingi linnavolikokku. 2012. aastal valiti ta 2003 häälega teiseks ametiajaks ja 2017. aastal 2300 häälega kolmandaks ametiajaks tagasi. Aastatel 2011–2019 oli ta Eduskunna liige. 2019 ei valitud teda enam tagasi. 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel valiti ta 51 844 häälega Euroopa Parlamendi liikmeks. Ta on Vasakliidu ainus esindaja europarlamendis. Modig on avalikult lesbiline ja taimetoitlane. 2010. aastast 2011. aasta oktoobrini ta elas koos ajakirjaniku ja kunstniku Rakel Liekkiga. 2019. aasta juunis abiellus ta Meri Valkamaga, kes on Vasakliidu Helsingi piirkonna pressiesindaja ja sekretär. Nende peres on kaks last. https://vaalikone.yle.fi/eurovaalit2019/14/ehdokkaat/63?lang=fi-FI Liitto ohi!, iltalehti.fi, 4. november 2011 Silvia Modig IMDb-s Tutvustus Eduskunna lehel