laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Austraalia grand prix

Austraalia grand prix on Austraalias peetav võidusõit suurele auhinnale, praegu Vormel 1 maailmameistrivõistluste esimene etapp. Tähtsaid võidusõite on Austraalias peetud juba alates 20. sajandi esimesest poolest, kui võistlussarja F1 (Vormel 1) veel olemaski ei olnud. 1950. aastatel sõideti mitu korda Albert Parki rajal, kuid maailmameistrivõistluste kavasse seda ei võetud, olgugi et paljud kuulsad tähed võistlustest osa võtsid. Austraalia etapp sai Vormel 1 maailmameistrivõistluste osaks aastal 1985, kui Adelaide'i tänavaringrajal peeti esimene etapp. Ringrada oli kurikuulus oma raskuse poolest, eriti sõitjatele ja käigukastidele. Kõige kuulsam sõit peeti kahtlematult aastal 1986, kus Nigel Mansell, Nelson Piquet ja Alain Prost võitlesid ikka tiitli pärast. Mansell vajas vaid kolmandat kohta, et kindlustada maailmameistritiitel, samal ajal kui Prost ja Piquet vajasid võitu ja seda, et Mansell halvema kui kolmanda koha saaks. Mansell juhtis sõitu piisava eduga ja ainult paar ringi oli lõpuni jäänud, kui tema vormeli tagumine ratas auto küljest suure kiiruse juures lahti tuli ja ära "lendas". Auto tekitas stardisirge lõpus tohutult sädemeid, kui põhi mööda asfalti libises. Mansellil õnnestus saavutada auto üle kontroll ning juhtida raja kõrvale ohutusse kohta. Prost võttis esikoha ja võitis meistrivõistlused. Ka Prost oli ebaõnnestumisele lähedal, kui tema autol auringi läbides kütus otsa sai. 1996. aastal vahetati Austraalia grand prix toimumiskoht Melbourne'i vastu, kus oli uuesti üles ehitatud Albert Parki tänavaringrada. See tekitas vastuolusid, sest mitmed austraallased olid vastu avaliku pargi lühiajalisele sulgemisele igal aastal võidusõitude tarbeks. Väideti, et valitsus oleks pidanud sama rahaga kuhugi mujale raja ehitama. Valitsus õigustas oma seisukohti sellega, et etapi toimumise korral on majanduslik kasu palju suurem kui raja ehitamiseks ja etapi korraldamiseks kuluv raha. 2001. aastal toimus Albert Parki ringrajal avarii, kui Ralf Schumacheri ja Jacques Villeneuve'i vahelisest kokkupõrkest rehv läbi raja barjääris olnud tühimiku välja lendas, tappes vabatahtliku rajatöötaja. 2002. aasta sündmustest väärib mainimist austraalia võidusõitja Mark Webber, kes oma Minardiga suutis teiste ebaõnne ära kasutades viiendal kohal lõpetada. Ta suutis oma selja taga hoida palju kiiremini liikunud soomlast Mika Salot Toyotal. Webberist ja Minardi võistkonna pealikust Paul Stoddartist said silmapilkselt rahvuskangelased, varjutades isegi Michael Schumacheri võitu. 2005. aastal võitis sõidu Giancarlo Fisichella. Roosal taustal võistlused ei olnud osa Vormel 1 maailmameistrivõistlustest. 2009. aasta Austraalia grand prix
Juhan Tuldava

Juhan Tuldava (sünninimi Arthur Johan Haman, perekonnanimi pärast eestistamist 29. septembril 1936 Tuldava; 23. august 1922 Tartu – 17. märts 2003 Tallinn) oli eesti keeleteadlane ja Nõukogude spioon. Ta oli Eesti Vabariigi diplomaadi Artur Tuldava poeg. Ta käis Tallinna, Stockholmi ja Kopenhaageni koolides (lõpetas aastal 1941 Jakob Westholmi Gümnaasiumi lennu baasil Tallinna 7. Keskkooli.) 1948. aastal lõpetas ta Kirovi Pedagoogilise Instituudi inglise keele ja kirjanduse erialal. Alustas koostööd NSV Liidu riikliku julgeolekuga. Aastatel 1949–1952 oli ta inglise ja vene keele õpetaja Tallinna keskkoolides. 1957. aastal lõpetas ta Stockholmi Ülikooli indoeuroopa võrdleva keeleteaduse ning germaani ja slaavi keelte alal. Aastatel 1957–1963 oli ta Stockholmi Ülikooli aspirant ja õppejõud. 1960. aastal sai ta Rootsis litsentsiaadikraadi uurimusega läti keele definiitsuskategooriast. 1964. aastal asus ta tööle õppejõuna Tartu Riiklikus Ülikoolis. 1965. aastal atesteeriti ta Rootsis saadud litsentsiaadikraadi alusel NSV Liidu teaduste kandidaadiks. 1970. aastal sai ta kateedrijuhatajaks. 1973. aastal astus ta NLKP-sse. Rootsis elades astus Eesti Üliõpilaste Seltsi (https://vikerraadio.err.ee/1608956522/eesti-lugu-juhan-tuldava-noukogude-spioon-ja-eesti-keeleteadlane, https://vikerraadio.err.ee/1608957014/keelesaade-noukogude-spioon-juhan-tuldava-keeleteadlasena) Elas Tartus. MGB ja KGB poolt anti talle agendinimed Voronin ja Skvortsov. Samuti kasutas ta nimesid Arthur-Johan Haman, Artur-Juhan Haman, Juhan Tuldava, Arthur Tuldava, Janis Jugans, Arthur Haman, Arturo (hüüdnimi Rootsis), Hanns Quecke (varjunimi Eesti NSV ajakirjanduses). "Lärobok i estniska : grammatik, övningar, parlör". Medborgarskolan. 1962. (Under namnet Artur Haman) "De skandinaviska länderna och Estland". ("Skandinaaviamaad ja Eesti". The Scandinavian Countries and Estonia); Pangaloss "Rootsi keele grammatika". TRÜ. 1969 "Rootsi-Eesti sõnaraamat". Valgus. 1996 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2015. Vaadatud 2. jaanuaril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Einar Sanden. "Mitme näo ja nimega" (dokumentaaljutustus). Cardiff 1978 Tiit-Rein Viitso. "Doktoriväitekiri kvantitatiivlingvistika alalt". Keel ja Kirjandus 1985, nr 8. Lk 507–508 Pekka Erelt. "Professor-spiooni riukalik reis Siberist Rootsi". Eesti Ekspress, 12. mai 1995. Lk A14–A15 Juhan Tuldava. "Ma polnud KGB agent". Eesti Ekspress, 22. juuni 1995 Jaak Pihlau. "Eestlaste põgenemised Läände: ärahüppajad". Tuna 2003, nr 1, lk. 87–96; nr 2, lk 79–83; nr 3, lk 78–88 Lehekülg Genis Jaanika Kressa. "Nõukogude spionaaži lootustäht Juhan Tuldava ehk Arthur Haman". Kultuur ja Elu, 2002, nr 3, lk 32–35 "In memoriam Juhan Tuldava". Postimees, 21. märts 2003 Pekka Erelt. "Hiilgava spiooni lahkumine". Eesti Päevaleht, 26. märts 2003 Jaak Urmet. "Juhan Tuldava oli teadlasena tunnustatud kogu maailmas". Eesti Päevaleht, 28. märts 2003, lk 20 Pekka Erelt. "Saatuslik klassivend". Eesti Ekspress, 5. juuni 2003, lk A31 Pekka Erelt. "Venelased tunnistasid kõige alatuma ja julmema eestlasest spiooni omaks". Eesti Ekspress, 12. aprill 2018
Kristo Karjust

Kristo Karjust (sündinud 22. oktoobril 1979 Ambla vallas) on eesti tehnikateadlane. Lõpetas Nõo Reaalgümnaasiumi 1998 ja Tallinna Tehnikaülikooli tootmistehnika eriala 2002 (cum laude). Omandas TTÜs tehnikateaduste magistri kraadi tööstustehnika ja juhtimise alal 2004 ning tehnikateaduste doktori kraadi masina- ja aparaadiehituse alal 2008. Oli VMK Tarkvara OÜ müügiinsener 2000–2002 ja Wellspa OÜ tootmisjuht 2004–2009. Aastast 2002 töötab Tallinna Tehnikaülikoolis: masinaehituse instituudis insener 2002–2005, assistent 2005–2009, dotsent 2009–2016, instituudi direktor 2011–2016; mehaanika ja tööstustehnika instituudis dotsent 2017–2019, kaasprofessor tenuuris 2019–2024, täisprofessor tenuuris alates 2024, instituudi direktor aastast 2017. Põhilised uurimisvaldkonnad: toodete ja tootmisprotsesside kiire teostamise teooria ja metodoloogia, materjalide ja konstruktsioonide optimeerimine, tootmise monitooring ja prognoosimine. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 4. köide Eesti Teaduse Infosüsteem TalTech teadusportaal Kristo Karjust Eesti Teaduse Infosüsteemis Kristo Karjusti publikatsioonid
Maahoki 2024. aasta suveolümpiamängudel

2024. aasta Pariisi suveolümpiamängude maahokiturniirid toimuvad 27. juulist 9. augustini Stade Yves-du-Manoiril, 1924. aasta suveolümpiamängude toimumispaigas. Kakskümmend neli võistkonda (kaksteist meeste ja naiste) võistlevad üksteisega omavahel turniiri süsteemis. Olümpiaturniir koosneb kahest osast, alustades alagrupimängudest, millele järgneb väljalangemisring. Esialgu jagunevad võistkonnad kahte alagruppi, kus igas on 6 riiki, kus nad mängivad iga võistkonna vastu üks kord (kõik kõigi vastu). 4 parimat võistkonda pääsevad edasi veerandfinaali. Siis on see tavaline karikasüsteem kuni poolfinaalideni, kus kaotajad kohtuvad pronksimatšis ja võitjad mängivad finaalis. Allikas: FIH Allikas: FIH Maahoki ametlik veebileht Pariisi OM-il
Robert Valge

Robert Valge (sündinud 20. aprillil 1997) on Eesti elukutseline korvpallur, kes mängib Läti-Eesti korvpalliliigas Pärnu Sadama meeskonnas. Ta on 192 cm pikk viskav tagamängija.
Salateenistuse vastulöögirühm

Salateenistuse vastulöögirühm (inglise keeles Secret Service Counter Assault Team (lühend CAT)) on Ameerika Ühendriikide Salateenistuse taktikaline eriüksus, mis tagab taktikalise toetuse presidendi kaitseüksusele, et kaitsta Ameerika Ühendriikide presidenti. 1979. aasta 1. jaanuaril loodud üksus allub Ameerika Ühendriikide Sisejulgeolekuministeeriumile. Ameerika Ühendriikide Salateenistus James, Nathan (3. september 2015). Federal Tactical Teams (Report). CRS Report for Congress, R44179 (inglise). Congressional Research Service. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. september 2017. Vaadatud 7. juulil 2019. "U.S. Secret Service Counter Assault Team Tactical Recruiting Initiative" (PDF) (inglise). United States Secret Service. 2018. Originaali arhiivikoopia (PDF) seisuga 28. juuni 2019. Vaadatud 10. juulil 2019.
Bowdoini Kolledž

Bowdoini Kolledž (inglise keeles Bowdoin College) on eraõiguslik vabade kunstide kolledž Brunswickis Maine'i osariigis Ameerika Ühendriikides. See on tuntud oma rangete õppekavade ning pika ajaloo poolest. Bowdoini Kolledž asutati 24. juunil 1794. aastal Massachusettsi seadusandliku kogu poolt, kui Maine kuulus veel Massachusettsi koosseisu. Kolledž sai nime James Bowdoin II järgi, kes oli Massachusettsi kuberner. Bowdoini Kolledži vilistlaste hulka kuuluvad mitmed tuntud isikud, sealhulgas poliitikud, kirjanikud, teadlased ja ärijuhid. Mõned tuntud vilistlased on: John Brown (1800–1859), abolitsionist Franklin Pierce (1804–1869), Ameerika Ühendriikide president 1853–1857 Nathaniel Hawthorne (1804–1864), kirjanik Robert Edwin Peary (1856–1920), maadeavastaja Alfred Kinsey (1894–1956), seksuoloog ja entomoloog Evan Gershkovich (1991–), ajakirjanik "Commencement 2017: Invocation by Rabbi Simeon J. Maslin". Bowdoin College. Vaadatud 15. oktoobril 2023. U.S. and Canadian Institutions Listed by Fiscal Year 2021 Endowment Market Value and Change in Endowment Market Value from FY20 to FY21 (Report). National Association of College and University Business Officers and TIAA. 2022. Vaadatud 5. juunil 2023. "Common Data Set 2022–2023" (PDF). Bowdoin College. Vaadatud 1. juulil 2023. "Color and Typography". Bowdoin College. Vaadatud 15. oktoobril 2023. www.bowdoin.edu Spordivaldkonna koduleht
Tae-bo

Tae-bo ([taeboo]; pärisnimi Tae Bo < tae kwon do + ingl boxing ehk poks) on treeningprogramm, mis ühendab aeroobse treeningu, taekwondo, poksi ja tantsulised elemendid. Selle lõi 1970. aastate lõpus Ameerika Ühendriikide treener Billy Blanks ning see sai laiemalt tuntuks 1990. aastatel tänu populaarsetele treeningvideotele. "Fighting For Fitness". Newsweek. 29. märts 1999. Vaadatud 20. oktoobril 2010. Vitucci, Claire (8. detsember 1997). "Kick-Boxing Craze: A new form of aerobic exercise has..." The Los Angeles Times. Vaadatud 21. detsembril 2010. "On Top of the World". Inside Kung Fu. Originaali arhiivikoopia seisuga 16. detsember 2010. Vaadatud 11. veebruaril 2011. Green, Penelope (21. märts 1999). "MIRROR, MIRROR; Punching and Kicking All the Way to the Bank". The New York Times. Vaadatud 18. juunil 2009. Collins, Scott (3. märts 1999). "Tae-Bo Infomercial Kicks Up Success--and Legal Disputes". Los Angeles Times. Vaadatud 18. juunil 2009.
Vince Vaughn

Vincent Anthony Vaughn (sündinud 28. märtsil 1970) on Ameerika Ühendriikide näitleja. Vaughn saavutas tuntuse 1990. aastatel, olles osa Frat Packi nimelisest näitlejate rühmast, kes domineeris komöödiafilmides. Tema läbimurderoll oli 1996. aasta filmis "Svingerd" (ingliskeelne originaalpealkiri "Swingers"), mis tõi talle laiemat tähelepanu. Vaughn on tuntud oma rollide poolest filmides, nagu "Pulmakütid" ("Wedding Crashers", 2005), "Palliga allapoole vööd" ("Dodgeball: A True Underdog Story", 2004), "Lahkuminek" ("The Break-Up", 2006), "Vana kool" ("Old School", 2003) ja "Probleemid paradiisis" ("Couples Retreat", 2009). Vince Vaughn sündis Minneapolises Minnesota osariigis, kuid kasvas üles Buffalo Grove'is ja Lake Forestis Illinois' osariigis. Ta lõpetas Lake Foresti Keskkooli ja alustas oma karjääri näitlejana 1980. aastate lõpus, esinedes erinevates telereklaamides ja väiksemates rollides. Vaughni läbimurderoll oli 1996. aasta komöödias "Svingerid", kus ta mängis koos Jon Favreau'ga. See film avas talle uksi Hollywoodis ja järgnesid rollid suuremates produktsioonides. 2000. aastate alguses saavutas ta veelgi suurema tuntuse komöödiates, olles osa Frat Packi liikmetest, kuhu kuulusid ka Ben Stiller, Owen Wilson, Luke Wilson ja Will Ferrell. Tema tuntumad filmid sellel perioodil on "Pulmakütid", "Palliga allapoole vööd". Lisaks komöödiafilmidele on Vaughn mänginud ka draamarollides, näiteks "Püünis" ("The Cell", 2000) ja "Tagasi looduse rüppe" ("Into the Wild", 2007). Vince Vaughn abiellus 2010. aastal Kanada kinnisvaramaakleri Kyla Weberiga. Paaril on kaks last. Vaughn on tuntud ka oma poliitiliste vaadete poolest, olles avalikult väljendanud oma libertaarseid seisukohti. "Vince Vaughn: American Actor". Britannica.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 23. oktoober 2020. Vaadatud 5. novembril 2020. Hochman, David (12. veebruar 2015). "Playboy Interview: Vince Vaughn". Playboy. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. veebruar 2015. Vaadatud 7. detsembril 2017. "Vince Vaughn". TVGuide.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 29. detsember 2021. Vaadatud 21. märtsil 2022. "People Magazine:Vince Vaughn". people.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. mai 2004. Vaadatud 10. märtsil 2009. ESPN interview; retrieved April 26, 2010. "Vince Vaughn Weds!". UsMagazine.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 11. aprill 2010. Vaadatud 16. juunil 2010. Leonard, Elizabeth (20. detsember 2010). "Vince Vaughn Welcomes a Daughter". People. Originaali arhiivikoopia seisuga 8. mai 2013. Vaadatud 29. aprillil 2013. Leonard, Elizabeth (August 9, 2013). "Vince Vaughn Welcomes Son Vernon Lindsay". People; retrieved August 9, 2013. "Vince Vaughn: I'm a Libertarian". 19. veebruar 2015. Originaali arhiivikoopia seisuga 23. september 2019. Vaadatud 22. septembril 2019.
Oberlin (Ohio)

Oberlin on linn Ameerika Ühendriikides Ohio osariigis Loraini maakonnas. 2020. aasta rahvaloenduse andmetel oli Oberlini elanike arv 8555. Linn on tuntud eelkõige Oberlini Kolledži poolest, mis on üks vanemaid ja mainekamaid vabade kunstide kolledžeid Ameerika Ühendriikides. Oberlin asub Clevelandist umbes 56 km lääne pool ning on ühendatud suuremate linnadega mitme maantee ja transpordivõimaluse kaudu. Linnas on hästi arenenud jalgrattateede võrgustik ja jalgsi liiklemine on populaarne viis linnas ringi liikumiseks. Linnas asub kunstimuuseum Allen Memorial Art Museum, mida haldab Oberlini Kolledž. Oberlini linna asutasid 1833. aastal John J. Shipherd ja Philo P. Stewart. Linna ja kolledži asutajad olid tugevalt seotud abolitsionismi ja sotsiaalse õigluse liikumisega. Oberlini Kolledž, mis asutati samal aastal, oli üks esimesi kõrgkoole, mis võttis vastu nii naisi kui ka afroameeriklasi, saades seega tähtsaks keskuseks abolitsionistlikus liikumises. Oberlini Kolledž on linna suurim tööandja ning oluline kultuuriline ja intellektuaalne keskus. Kolledž on tuntud oma tugevate vabade kunstide ja muusikaprogrammide poolest. Lisaks kolledžile asub linnas ka Oberlini keskkool, mis annab haridust lastele alates algkoolist kuni keskkoolini. Toni Morrison (1931–2019), kirjanik David Lewis (1941–2001), filosoof Ifẹ, Nigeeria Oberlini Kolledž Oberlini Kolledž Bosworth Hall Frank Lloyd Wrighti projekteeritud Weltzheimer/Johnson House Allen Memorial Art Museum Blodgett, Geoffrey. Oberlin Architecture, College and Town: A Guide to Its Social History. Oberlin: Oberlin College, 1985. Brandt, Nat. The Town That Started the Civil War. Syracuse University Press, 1990. 315 p. Burroughs, Wilbur Greeley (1886-1974): Oberlin's Part in the Slavery Conflict, Ohio Archæological and Historical Society Publications: Volume 20 [1911], pp. 269–334. Hart, Albert Bushnell, ed. The American Nation: a history from original sources. New York: Harper & Brothers, 1904–1918. Koduleht
Tommy Dorsey

Thomas Francis Dorsey, Jr. (19. november 1905 – 26. november 1956) oli Ameerika Ühendriikide džässtrombonist, helilooja, dirigent ja orkestrijuht. Teda tunti oma sujuva ja väljendusrikka tromboonimängu poolest, mis tõi talle hüüdnime Sentimental Gentleman of Swing (Svingi Tundeline Härrasmees). Tommy Dorsey sündis Shenandoah's Pennsylvania osariigis. Ta kasvas üles muusikalises perekonnas, tema vanem vend Jimmy Dorsey sai samuti tuntuks džässmuusikuna. Noores eas hakkas Tommy mängima trombooni ja juba teismelisena esines koos erinevate ansamblitega. 1930. aastate alguses moodustasid Tommy ja Jimmy bändi nimega Dorsey Brothers Orchestra (Dorsey Vendade Orkester), mis saavutas kiiresti populaarsuse. Vendade omavahelised tülid viisid ansambli lagunemiseni 1935. aastal, pärast mida lõi Tommy oma orkestri. Tommy Dorsey Orchestra (Tommy Dorsey Orkester) saavutas suure edu 1930. ja 1940. aastatel, olles üks populaarsemaid svingorkestreid. Orkestri repertuaaris olid hitid, nagu "I'm Getting Sentimental Over You", "Marie", "On the Sunny Side of the Street" ja "Opus One". Dorsey oli tuntud oma võime poolest avastada ja toetada uusi talente, sealhulgas Frank Sinatrat, kes alustas oma karjääri Dorsey orkestris. Tommy Dorsey oli abielus kolm korda ja tal oli kolm last. Tema elu oli täis muusikalisi saavutusi, kuid ka isiklikke väljakutseid, sealhulgas alkoholiprobleeme. Ta suri 26. novembril 1956 oma kodus Greenwichis Connecticutis. Levinson, Peter J. (25. märts 2009). Tommy Dorsey: Livin' in a Great Big Way, A Biography. Hachette Books. Lk 303. ISBN 9780786734948. Vaadatud 26. juulil 2021 – cit. via Google Books. "Dorsey, Thomas Francis Jr. ("Tommy," "The Sentimental Gentleman of Swing")". Pennsylvania Center For The Book/Lisa A. Moore. N.d. [date published unknown]. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. mai 2013. Vaadatud 20. oktoobril 2009. Peter J. Levinson, Tommy Dorsey: Livin' in a Great Big Way: a Biography (Cambridge, MA: Da Capo Press, 2005) Robert L. Stockdale, Tommy Dorsey: On the Side (Metuchen, NJ: The Scarecrow Press, 1995)
Keeris

Keeris oli Eesti levimuusikaansambel, mis tegutses aastatel 1977–1988. Bändiliikmed on olnud Viktor Hansen (vokaal), Ardo Juhkov (vokaal 1982–86), Mati Murumaa (kitarr), Rein Toots (rütmikitarr), Rein Eesmaa (bass), Jaan Laur (klahvpillid), Valdur Tamm (trummid), Jevgeni Abdullajev (kitarr), Mart Kivisild (bass), Ülo Valtenberg (bass), Kalmar Koit (kitarr). Oma ligi 10-aastase tegutsemise jooksul andis Pärnu ansambel Keeris välja ainult ühe neljaloolise 7” vinüül-EP (1985), lisaks ilmus kaks Keerise esitust Pärnu-teemaliste laulude kogumikul “Pärnaõie laulud” (1984). Enamjaolt koosnes Keerise repertuaar Jaan Lauri kirjutatud paladest. Salvestati ka töötlusi Lääne-Euroopa poplugudest, tõlked tegi Keerise tantsutüdruk Helle Soop. Pärnu naljabändi Kuldne Trio muusikafilmi “Võõrad öös” fonogrammidki mängis sisse hoopis Keeris. Ansambli liidri Jaan Lauri kirjutatud “Öö ja päev” jäi aga plaadil ilmumata, samuti Jevgeni Abdullajevi instrumentaalpala “Kujutlus”. Salvestati ka laul "Viimne ratsu", mis originaalis oli Ungari ansambli Skorpio laul "Így szólt hozzám a dédapám". Seni laiema tähelepanuta jäänud lood "Öö ja päev" ja "Kujutlus" avaldati esmakordselt helikandjal 2013. aastal hobiplaadifirma Frotee poolt. Jaan Lauri "Öö ja päev" kõlab ka filmis "Sangarid" ning Tallifornia mängufilmi "Vaba raha" treileris. Keeris alustas 1977. aasta kevadel. Varem Pärnu Kultuuri- ja Puhkepargi poolt Pärnu pillimeestest kokku pandud tantsuansambel otsustas siiski päris oma bändi luua. Algkoosseisu muusikud olid Valdur Tamm (löökriistad), Jaan Laur (klahvpillid), Mati Murumaa (soolokitarr), Rein Toots (rütmikitarr), Rein Eesmaa (basskitarr) ja Viktor Hansen (vokaal). Keerise lavakoosseisu lisandusid tantsutüdrukud ja valgus- ning helitehnik. Varsti Murumaa lahkus bändist, asemele tuli Abdullajev; Eesmaa vahetas peagi välja Mart Kivisild. 1982. aastal sai ansambli solistiks Ardo Juhkov, samal ajal hakkas bassi mängima senine helitehnik Ülo Valtenberg. 1985. aasta vinüülplaadil mängis kitarri Kalmar Koit. Ansambel hääbus 1987. aastaks. Nagu üks tõeline vokaalinstrumentaalansambel, esines Keeris loendamatutel Eestimaa lavadel. Esineti ka Pärnu sõpruslinna Šiauliai estraadifestivalil, Siberis, Podolskis ja Soomes. Ansambel oli oodatud külaline Reklaamiklubi saates televisioonis või Meelejahutajas raadios. "Keeris :: Ruja.ee". ruja.ee. Vaadatud 16. juulil 2024. "Keeris "Öö ja päev" 7 – Frotee". www.frotee.net. Vaadatud 16. juulil 2024. ERR, Neit-Eerik Nestor | (14. detsember 2023). "Edith Karlson ja Raul Saaremets ehk Vana andis välja debüütsingli". ERR. Vaadatud 19. augustil 2024. ERR (11. august 2013). "Tornaado ja Keeris toodi taas vinüülplaatidele". ERR. Vaadatud 16. juulil 2024. Tallifornia (13. juuni 2023), VABA RAHA täispikk treiler — kinodes 5. septembrist., vaadatud 26. juulil 2024
Gliese 12

Gliese 12 (GJ 12) on punane kääbustäht, mis asub 39,7 valgusaasta kaugusel Kalade tähtkujus. Selle mass on umbes 24% Päikese massist ja selle raadius 26% Päikesest. Sealne temperatuur on umbes 3296 K (3023 °C). See on passiivne täht ja sellel on üks teadaolev eksoplaneet. Läbiva eksoplaneedi Gliese 12 b avastas TESS. 2024. aasta mais avaldati kaks sõltumatut uuringut, mis seda kinnitasid. Gliese 12 b on suuruselt sarnane Maa ja Veenusega ning teeb tiiru ümber oma tähe iga 12,8 päeva järel. Selle mass on halvasti piiratud[küsitav], kuid on teadaolevalt vähemalt 4 korda väiksem kui Maa mass. Koos TRAPPIST-1 planeetidega on Gliese 12 b üks lähimaid teadaolevaid suhteliselt parasvöötme transiitplaneete ning paljutõotav uurimisobjekt James Webbi kosmoseteleskoobi jaoks, et teha kindlaks, kas sellel on säilinud atmosfäär. Gliese 12 b tiirleb veidi lähemal kui oma tähe elamiskõlbliku tsooni siseserv, kusjuures selle insolatsioon jääb Maa ja Veenuse omade vahele. Selle tasakaalutemperatuur, eeldades, et albeedo on null, on 315 K (42 °C, 107 °F); kui sellel on atmosfäär, oleks pinnatemperatuur sellest kõrgem.
Helmuth Julius Tillemann

Helmuth-Julius Tillemann (sündinud 1889) oli Eesti kellassepp. Temale kuulus Eesti esimese iseseisvuse ajal Tartus Võidu tn 17 asunud kellassepaäri (H. Tillemanni kella- ja kullasepa tööstus). Kuulus Kaitseliidu Tartu malevasse.[viide?] 1937. aastal mõisteti Tillemann süüdi arestitud varanduse kõrvaldamises ja raiskamises ning talle määrati neljakuune vanglakaristus. Postimees nr 294, 30. oktoober 1937
Eesti Laste Eurovisiooni lauluvõistlus

Eesti osaleb Laste Eurovisiooni lauluvõistlusel alates 2023. aastast. ██ Esimene koht ██ Teine koht ██ Kolmas koht ██ Viimane koht ERR, ERR | (25. november 2023). "Junior Eurovision Song Contest 2023 – Estonia comes second to last". ERR (inglise). Vaadatud 17. juulil 2024. ERR, ERR | (6. mai 2024). "Gallery: Annabelle Ats to represent Estonia at 2024 Junior Eurovision". ERR (inglise). Vaadatud 17. juulil 2024.