laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Regionaalarengu auhind

Regionaalarengu auhind (ka Regionaalmaasikas) on Regionaal- ja Põllumajandusministeeriumi välja antav auhind inimesele või organisatsioonile, kellel on tähelepanuväärseid teeneid Eesti regionaalarengu valdkonnas. Auhinda antakse välja aastast 2014. Konkursile saavad kandidaate esitada nii riigi ja kohaliku omavalitsuse asutused kui ka teised organisatsioonid ja üksikisikud. Kandidaadiks saab esitada samuti nii riigi ja kohaliku omavalitsuse asutusi kui ka füüsilisi ja juriidilisi isikud. 2014 Mäo Invest AS Aqva Hotels OÜ Kaupo Kase Ivika Nõgel ja MTÜ Partnerlus Kodanikualgatus "Maale elama". 2015 2016 AS Akzo Nobel Baltics Külli Eichenbaum MTÜ Kinobuss, Mikk Rand MTÜ Kärdla Kohvikutepäev, Ly Kaups ja Ere Naat Vladimir Všivtsev 2017 Ants Väärsi Rõngu Pagar OÜ AS Konesko Maaelufestival Sõmerul 2018 MTÜ Sibulatee Jaanus Murakas ja E-Piim Tootmine AS Saaremaa valla ühinemine   Intsikurmu festivali korraldaja MTÜ Munalinn 2019 Tsiistrenuka ja Missomaa ettevõtjad Forwardspace MTÜ Arno Kuusk ja MTÜ Hiiumaa Kino MTÜ Postitee ja Eesti Maanteemuuseum Järva valla mobiiliäpp 2020 Cleveroni Akadeemia Fortaco Estonia OÜ Vidrike külamaja Otepääl Margit Kääramees ja Kassari saare Orjaku külaselts Mulgi väiketootjate liit 2021 AS Viljandi Aken ja Uks Põlva-, Valga- ja Võrumaa kaugtöövõrgustik Kupland Võrumaa ettevõtluse ja turismi arendaja koostöövõrgustik Kotus Järva külapoodide elushoidja Tanksemäe Saffer OÜ Valga vallaarhitekt Jiri Tintera 2022 Kalamatsi Meierei OÜ Peipsi Toidu võrgustik Marico Holding OÜ Lääne-Harju Koostöökogu Andrus Aljas 2023 Lääne-Virumaa LEADER tegevusrühm MTÜ Partnerid Aclima OÜ Green Gravels OÜ Lutsu Teater Saaremaa Toidufestival https://agri.ee/regionaalmaasikas https://web.archive.org/web/20190320131325/https://valgaleader.ee/6-uudised/332-regionaalarengu-auhinnad.html (vaadatud 19.03.2019) Koorep, Sigrid (2. november 2018). "Algas tänavuste regionaalmaasikate otsimine". Sakala. Vaadatud 26. veebruaril 2023. "Riik tänas tublimaid piirkonnaelu edendajaid Regionaalmaasikatega". Rahandusministeerium. 26. august 2020. Vaadatud 26. veebruaril 2023. "Mulgimaa väiketootjad ja Cleveron said auhinnariiulile maasika". Sakala. 26. august 2020. Vaadatud 26. veebruaril 2023. "Selgusid tänavused regionaalmaasika saajad". 9. juuni 2021. Vaadatud 26. veebruaril 2023. "Regionaalmaasikad jagunesid üle Eesti". 15. juuni 2022. Vaadatud 26. veebruaril 2023. "Lennujaama arendaja pälvis regionaalmaasika". 16. juuni 2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. veebruar 2023. Vaadatud 26. veebruaril 2023. "Madis Kallas: Regionaalmaasika laureaadid on eeskujuks meile kõigile | Rahandusministeerium". www.fin.ee. Vaadatud 23. juunil 2023.
Krasnodari krai lipp

Krasnodari krai lipp on Venemaa haldusüksuse Krasnodari krai lipp. Lipp võeti kasutusele 23. juunil 2004. Plagu on ristkülikukujuline horisontaalsete laidudega trikoloor (ülalt alla: helesinine, vaarikpunane ja roheline). Sinine ja roheline laid moodustavad 1:4, punane 1:2 lipu kõrgusest. Lipu keskel on kollane, oranžide kontuuridega Krasnodari krai vapp. Uue lipuga võeti kasutusele ka uus vapp. Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3. Krai endine lipp, mis võeti kasutusele 24. märtsil 1995 ja oli kasutusel 2004. aastani, sarnanes praeguse lipuga, kuid sellel olev sinine laid oli tumesinine. Sinine ja roheline laid moodustasid 1:4, punane 1:2 lipu kõrgusest. Ka vapp erines praegusest. Pikkuse ja laiuse vahekord oli 2:3. Krasnodari krai vapp Krasnodari krai lipp Krasnodari krai ametlikul kodulehel (vene keeles) Riiklik sümboolika: Krasnodari krai – Krasnodar (vene keeles) Krasnodari krai lipp Geraldika.ru veebisaidil (vene keeles)
Naruto

Naruto on linn Jaapanis Tokushima prefektuuris. Asub Shikoku saarel Naruto väina läänekaldal. Narutot ühendab Awaji saarega Ō-naruto rippsild. 29. veebruaril 2004 oli linnas 65 291 elanikku. Rahvastiku tihedus oli 479 inimest ruutkilomeetri kohta. Asula sai linnaõigused 15. märtsil 1947 ning 15. mail 1947. Praegu on Naruto koosseisus algsed linnaosad (chō (町)) Naruto, Satoura, Muei ja Seto ning Ōtsu (1959. aastast), Kitanada (1956. aastast) ja Ōma (1967. aastast). Üks põhilisi vaatamisväärsusi on Naruto veekeerised meres linna ning Awaji saare vahel Ō-naruto rippsilla all. Narutos on jaapani antropoloogile ja arheoloogile Ryūzō Toriile pühendatud muuseum. Peale selle asuvad Narutos templid Ryōzenji ja Gokurakuji, esimesed kaks peatust 88 peatust hõlmaval budistlikul Shikoku palverännaku teekonnal.  Pikemalt artiklis Bandō sõjavangilaager Esimese maailmasõja ajal oli Bandōs, mis on 1967. aastast Naruto linna osa, üks Jaapani algselt 12, hiljem 6 sõjavangide laagrist. Seal interneeriti sakslasi, kes olid kaotanud Jaapani vägedele võitluses tolleaegse Saksa koloonia Qingdao eest Hiinas. Aprillis 1917 koondati Bandōsse kolm laagrit. Kuni vangide vabastamiseni 1920 oli seal vahepeal sõjavangis peaaegu 1000 Saksa sõdurit. Erinevalt teistest samalaadsetest laagritest oli vangidel seal rohkem vabadust. Kohustuslikud olid ainult hommikune ja õhtune loendus. Sakslased said suhelda kohalike elanikega ning olid nendega heades suhetes. 1. juunil 1918 toimus seal Beethoveni 9. sümfoonia esmaettekanne Jaapanis. Alates 1974. aastast on Lüneburg Naruto sõpruslinn. Narutos on ka esinduslik "Saksa maja", milles hoitakse mälestust sõjavangide laagrist ning korraldatakse regulaarselt Saksamaaga seotud üritusi. Naruto Saksa Maja 徳島県の人口（徳島県推計人口）｜徳島県の統計情報, vaadatud 2.11.2020. Linna koduleht (jaapani keeles) Naruto Saksa maja Foto: Naruto veekeerised
Luigi Carlo Farini

Luigi Carlo Farini (22. oktoober 1812 Russi – 1. august 1866 Quarto dei Mille, Genova lähedal) oli Itaalia arst, ajakirjanik ja poliitik. Ta oli aastatel 1862–1863 Itaalia peaminister. Ta sündis 1812. aastal Russi vallas Ravenna provintsis. Ta on õppinud Bologna ülikoolis, kus tal õpingud katkesid aastal 1831 seoses revolutsiooniga. Seejärel praktiseeris ta arstina Romagna mitmes linnas. Ka tema poeg Domenico Farini saavutas edu poliitikas.
Topiaarkunst

Topiaarkunst (lad ars topiaris) on puude ja põõsaste vormi kujundamise kunst. Eesmärgiks on anda pügamisega taimedele soovitud kuju. Lisaks silmailule pakub topiaarkunst rõõmu aias askeldamisest ja oma kätega kunsti loomisest. Sobivateks taimedeks on nii okas- kui ka lehtpuupõõsad. Liikidest on sagedamini kasutusel pukspuu, valgepöök, liguster ja jugapuu. Topiaarkunsti kõrgaeg oli renessanss ja barokk, kuid kõige varasemaid teateid puude ja põõsaste pügamisest võib leida Plinius Noorema Rooma aedade kirjeldustest. Vana-Rooma aegadel olid aednikeks peamiselt orjad, kes tegelesid ka puude ja põõsaste pügamisega. Arvatakse, et just orjad on need, kes selle kunstiliigi Euroopasse tõid. Versailles' näitel kujundati taimedest seinu, sambaid, võlve, kaari ja muid arhitektuurielemente. Lisaks ka geomeetrilisi vorme (kerad, püramiidid, koonused, risttahukad) ja skulptuure (loomad, inimesed, stseenid). Tänu Inglise pargistiili levikule vähenes topiaarkunsti populaarsus märgatavalt. Uue õitsengu tõi aga 19. sajandi teine pool, koos historitsistliku aia- ja pargikunstiga. Võrreldes tänapäeva topiaarkunstiga, kujutati varem rohkem jahistseene ja sõjaga seonduvat. Belgias, Prantsusmaal ja Hollandis on topiaarkunst veel tänini tavaline osa aiakunstist. Topiaarkunsti viljeldakse nii eraaedades, surnuaedades kui ka avalikes parkides (nt Parc André Citroën Prantsusmaal ja Thames Barrier Park Inglismaal). Peamiselt esineb topiaarkunsti siiski ajaloolise hõnguga väärikates kohtades. Eestis pole topiaarkunst eriti populaarne. Enamasti piirdutakse puuvõrade vormilõikusega (nt Kadrioru pargis ja Palmse mõisas). Michelle L. Hirsch. Smithsonian. 2015 Nurme, S., Nutt, N. ja Terrae, A. (2012). Pargiterminite seletussõnaraamat. Keskkonnaamet. Lk. 62 RHS Gardening. Topiary
Vladimir Lavrovski

Vladimir Mihhailovitš Lavrovski (Владимир Михайлович Лавровский; 4. juuli 1891 Pihkva – 25. jaanuar 1971 Moskva) oli vene ajaloolane-medievist, hiliskeskaegse ja uusaegse Inglismaa agraar- ning sotsiaalmajandusliku ajaloo spetsialist. Ajalooteaduste doktor (1937), professor. Enam kui 50 teadustöö (monograafia, artikli, ettekande) autor. http://istmat.info/node/27794
Avanduse valla vapp

Avanduse valla vapp on Lääne-Viru maakonnas asuva endise Eesti haldusüksuse Avanduse valla vapp. Vapp oli kasutusel 16. juunini 2005, mil Avanduse vald ühines Väike-Maarja vallaga. Ühinenud vald kasutab endise Väike-Maarja valla vappi. Vapp on kinnitatud 9. mail 1994. Avanduse valla vapil on kujutatud kuldsel kilbil punane vastulaineliste külgedega vai, milles on hõbedane ladina rist. Punane, kuld ja hõbe on apostel Siimeoni (Simuna) vapivärvid. Laineline vai tähistab Pedja jõge, hõbedane rist punasel märgib nii Avanduse paiknemist omaaegse Taani haldusala idapiiril kui ka kuulsat Taani-Saksa ristimistüli. Avanduse valla lipp Väike-Maarja valla vapp Avanduse valla sümboolika (arhiveeritud lehekülg)
Metaneira

Metaneira (vanakreeka Μετάνειρα (Metáneira) või Meganira oli Vana-Kreeka mütoloogias Eleusise kuninganna ja Keleosi naine. Metaneiral oli kaks poega Triptolemos ja Demophon ning neli tütart Kallidike, Kleisidike, Demo ja Kallithoe. Kui viljajumalanna Demeter oma kadunud tütart Persephonet otsis, maskeerus ta vanaks naineks Dosoks. Kui ta Atikasse jõudis, siis tervitas teda Eleusise kuningas Keleos. Kuningas palus naisel oma poja Demophoni eest hoolt kanda. Tänuks Keleose külalislahkuse eest kavatses Doso kinkida kuningapojale surematuse. Ta põletas igal õhtul Demophoni surelikku vaimu kaminas. Siiski ei jõudnud ta rituaali lõpuni viia, sest ühel õhtul sattus Eleusise kuninganna Metaneira talle peale. Kuninganna karjus, nähes oma last kaminas. Mõned inimesed usuvad, et sellel õhtul suri Demophon leekides. Samal ajal usuvad teised, et poeg jäi terveks. Ovidiuse luuletuse kohaselt oli beebi hoopis Triptolemos, mitte Demophon. Lisaks usutakse laialdaselt, et tegemist ei olnud mitte beebiga, vaid täiskasvanud mehega, kelle vanemadki olid hoopis teised. Siiski nõustuvad kõik versioonid, et Demeter otsustas õpetada Triptolemosele põllumajanduse kunste ja temalt õppis ülejäänud Kreeka istutama ja kasvatama põllukultuure. Seejärel lendaski Triptolemos tiibadega sõjavankris üle maa õpetades kreeklastele põllumajandust. Demeter ja Persephone hoolitsesid tema eest ning aitasid tal enda missiooni lõpetada. Mõned jutustused väidavad, et Metaneira poeg Abas narris Demeteri ning muutis ta seejärel sisalikuks. Teised jälle seostavad seda müüti Misme poja Ascalabusega . Homerose hümn Demeterile, 181; 231. Homerose hümn Demeterile, 101. Pausanias , Description of Greece, 1. 39. 1. book 4, lines 508-560. Homerose hümn Demetrile, 5.
Lāde järv

Lāde järv (läti keeles Lādes ezers, ka Nabe järv) on järv Lätis Limbaži piirkonna Limbaži vallas. Järv asub Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal. Järve lõunakaldale jääb Lādezersi küla ja sellest edelasse Nabe vasallilinnus. Järvest möödub idas Ragana–Limbaži maantee. Järv asub merepinnast 47,7 meetri kõrgusel. Selle veetase oli varem kõrgem, kuid aastal 1958 lammutati Vitrupe jõel üks vana veskipais ja see tõi kaasa veetaseme alanemise. Põhi on liivane ja savine. Järve idakallas on kõrge, ülejäänud kaldad aga madalad. Lāde järves asub ka üks saar. Järvest on leitud 14 liiki kalu. Järve valgla on 25,2 km². Vietvārdu datubāze
Maturahu poolsaar

Maturahu poolsaar on poolsaar Saare maakonnas Vilsandi saarel. Maturahu oli varem eraldi saar. Maturahu Eesti looduse infosüsteemis
Renessanssaed

Itaalia renessanssaed oli uus aiastiil, mis sai alguse 15. sajandil Roomas ja Firenzes. Renessanssaed on inspireeritud klassikalistest korraldus- ja ilu ideaalidest ning on mõeldud aia ja maastikuvaate pärast, mõtisklemiseks ning aia enda vaatamisväärsuste, helide ja lõhnade nautimiseks. Enne Itaalia renessanssi olid Itaalia keskaegsed aiad suletud seintega. Need olid pühendatud köögiviljade, puuviljade ja ravimtaimede kasvatamisele või kloostri aedade puhul vaiksele meditatsioonile ja palvele. Itaalia renessanssaed purustas seina aia, maja ja maastiku vahel. Hilisrenessansi ajal hakati planeerima järjest suuremaid ja sümmeetrilisemaid aedu, mis olid täis purskkaeve, kujusid, koopaid, veekogusid ja muid elemente, mis olid mõeldud nende omanike rõõmustamiseks ja meelelahutuseks ning külastajatele mulje avaldamiseks. Seda stiili imiteeriti kogu Euroopas, mõjutades Prantsuse renessansi ja Inglise aeda. Renessansiaja jätkuga aiad hakkasid ühe suuremalt arenema, kuid tasakaalu ja korra põhimõtted olid endiselt rangelt täidetud. Terrassaiad hakkasid muutuma populaarsemaks ja disaini keskpunktiks võis lugeda mäge või uppunud labürinti. Hüdroloogia parema edasi juhtimisega, muutusid purskkaevud kallimaks ja ilusamaks. Itaalias on säilinud palju renessanssaedu, mis on kujunenud populaarseteks turismi sihtkohtadeks. Renessansiajal uhkustasid paljud Itaalia villad hästi kavandatud aedadega, aga osa neist sai kuulsaks just oma ilu poolest. Medici villa Fiesole linnas ehitati aastatel 1455–1461 nõlvale, kust avanes vaade Firenze linnale. Medici villa oli kuulus oma terrassaia poolest, mida hiljem kasutati linnas olevate luuletajate ja kunstnike kohtumispaigana. Paavst Leo X alustas Rooma Villa Madama aedadega, mida hiljem täiendas kardinal Giulio de' Medici, tuues esile tunnustatud freskod. Aia oli kavandanud Raffael. http://www.arthistory.net/renaissance-gardens/
Sea of Thieves

"Sea of Thieves" on piraaditeemaline videomäng. Mängu arendajaks on Rare ja selle avaldas Microsoft Studios Windowsi seadmetele ja Xbox One'i mängukonsoolile. "Sea of Thieves" annab mängijatele võimaluse kehastuda piraadiks ning seilata fantastilises maailmas, kas üksi või kuni neljaliikmelise grupina. Mängus on võimalik mängida nii arvuti kui ka päris inimeste vastu. Mäng avaldati 20. märtsil 2018 ja see on saanud kriitikutelt vastukäivaid hinnanguid. "Sea of thieves" on seikluslik ja koostööpõhine mitmikmäng. Mängu saab mängida Xbox One'i mängukonsooli ja Windowsi personaalarvutiga. Mängija(d) seiklevad avatud maailmas, kasutades piraadilaeva, mille juhtimisel saab mängija endale võtta mitmesuguseid rolle. Mängijate põhiülesandeks on avastada, otsida ning müüa aardeid ja vastasmängijatega võidelda. Mängu stiil on multifilmiline. Mängu on arendanud ettevõte Rare. Mängus esinev piraaditeema on insipeeritud mängust "Project Dream" (hiljem sai sellest "Banjo-Kazooie"), mis on samuti piraaditeemaline videomäng, mis loodi 1990. aastatel. "Sea of Thieves" loodi, kasutades Epic Games-i mängumootorit Unreal Engine 4. Arendamine algas 2014. aastal. Mängu põhiideeks oli "Group Shaped Narrative". Gregg Mayles Rare-ist kirjeldas seda kui kohmaka nimega kontseptsiooni, mis nägi ette uut tüüpi mitmikmängu, kus mängijad saavad endale luua meelelahutuslikku kogemust. 2015. aasta juunis kuulutati "Sea of Thieves" välja Microsoft Xboxi pressikonverentsil Electronic Entertainment Expo 2015 (E3). Mängu ennast näidati esmakordselt E3-l aastal 2016. Mäng plaaniti avaldada Windowsi ja Xbox One'i platvormil aastal 2017, kuid lükati edasi kuni 20. märtsini 2018. Mäng on osa Microsofti Xbox Play Anywhere’i programmist, mis tähendab, et mängu ostjad saavad mängu alla laadida nii Windows 10 arvutis kui ka Xbox One'is.
Kubjamaa säär

Kubjamaa säär (ka Kubjama säär, Kubjamaa) on neem Saare maakonnas Vilsandi saare kagutipu juures. See on endine saar, mis on liitunud Vilsandi saarega. Kubjamaa säär Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 7. aprillil 2021)
Karbi keel

Karbi keel (varem ka mikiri keel) on Hiina-Tiibeti keelkonna Tiibeti-Birma keelte hulka kuuluv keel, mida emakeelena räägivad karbid Assami ja Meghalaya osariigis Indias. Karbi keel on toonikeel. Eristatakse 3 tooni. https://www.ethnologue.com/language/mjw V.Y. Jeyapaul, 1987, Karbi Grammar, Mysore, Central Institute of Indian Languages.
Hannah Fry

Hannah Fry (sündinud 21. veebruaril 1984 Londonis) on Briti matemaatik. Ta lõpetas University College Londoni (UCL) matemaatika erialal. 2011. aastal sai UCL-ist doktorikraadi hüdrodünaamikas. Ta töötab UCL-i tehiskeskkonna teaduskonna ruumianalüüsi keskuses vanemlektorina. 2018 – Christopher Zeeman Medal for Communication of Mathematics 2018 – Londoni Kuningliku Seltsi teadusraamatu auhinna nominent ("Hello World") 2015 – The Mathematics of Love: Patterns, Proofs, and the Search for the Ultimate Equation. Simon & Schuster 2016 – The Indisputable Existence of Santa Claus: The Mathematics of Christmas. Harry N. Abrams (kaasautor Thomas Oléron Evans) 2018 – Hello World: How Algorithms Will Define Our Future and Why We Should Learn to Live with It. WW Norton Dr Hannah Fry. ucl.ac.uk Hannah Fry koduleht The mathematics of love. Hannah Fry. TEDxBinghamtonUniversity. Youtube, 4. aprill 2014
Augstroze Suurjärv

Augstroze Suurjärv või Suurjärv (läti keeles Augstrozes Lielezers või Lielezers) on järv Lätis Limbaži piirkonna Umurga vallas. Järv asub Augstroze hoiualal ja Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal. Järve lõunakaldale jääb Augstroze vasallilinnus. Järv asub merepinnast 77,3 meetri kõrgusel. Augstroze Suurjärv on eutroofne järv. Selle põhi on kohati liivane, kohati kivine või savine. Järve kagukallas on kõrge, ülejäänud kaldad aga madalad, kohati ka soostunud. Kallast ümbritseb kitsas veetaimestiku riba. Järvest on leitud 12 liiki kalu ja viit liiki haruldasi veetaimi. Järve väljavooluks on seda Dauguļi Väikejärvega ühendav kraav. Vietvārdu datubāze Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Montecassino

Montecassino (ka Monte Cassino) on koht ja mägi Itaalias Cassino linnas, umbes 120 km Roomast kagus. 529. aastal rajas Benedictus Nursiast mäele kloostri (Montecassino klooster, ka Monte Cassino klooster). See on üks vanemaid ja suuremaid kloostreid Euroopas.[viide?] Klooster tegutseb tänapäevani. Teise maailmasõja ajal klooster peaaegu hävis õhurünnakute tagajärjel, kuid see taastati ja avati taas 1964. aastal. Kloostri koduleht
Aosta

Aosta on linn Itaalias Valle d'Aosta maakonnas; ühtlasi maakonna keskus. Linn jääb Dora Baltea jõe vasakule kaldale. Elanike arv on 34 361 (2016). Linnast 2 km kaugusel asub Aosta lennujaam. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it
Asiago

Asiago on linn ja vald Itaalias Veneto maakonnas Vicenza provintsis. Elanike arv on 6758 (2005). Linnas on Asiago lennujaam. Linnas asub suusakeskus. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it
Terje Tuisk

Terje Tuisk (sündinud 15. jaanuaril 1968) on Eesti teaduse organisaator ja populariseerija. Ta õppis aastatel 1986–1992 Tartu Ülikoolis bioloogiat ja aastatel 2018–2020 Tallinna Ülikoolis hariduse juhtimist. 1997–2012 töötas Sihtasutuses Archimedes teaduse populariseerimise üksuse juhina. 2012–2020 töötas ta Eesti Teadusagentuuri teaduse populariseerimise osakonna juhatajana. Alates 2020 Eesti Teaduste Akadeemia arendusjuht. Terje Tuisk "Õpilaste teadushuvi toetuseks" Õpetajate Leht, 7. oktoober 2016, lk 12 Arko Olesk, Terje Tuisk "Kes saab teadlast sundida..." Sirp, 18. märts 2016, lk 8–9 Janika Ruusmaa, Maris Kivistik, Terje Tuisk "Keskkonnahariduskeskustest võiksid kujuneda kogukonnakeskused" Eesti Loodus, 4/2015, lk 24–27 Liina Raju, Terje Tuisk "Häid õpilaste teadustöid juhendatakse nii koolis kui ka ülikoolis" Õpetajate Leht, 16. mai 2014, lk 7 Terje Tuisk "Teaduse populariseerimine – huvi tekitamisest teadushuvi süsteemse arendamiseni. Millised on teadushuviliste võimalused täna ja kuidas minna edasi?" Teadushuvihariduse konverentsi kogumik: 15. november 2013, Tallinn. Tartu, 2013, lk 5–8 Terje Tuisk "Kus kasvavad teadlased?" Postimees, 27. september 2012, lk 12 Terje Tuisk, Liina Raju "Missugused on Eesti teadusagentuuri sihid teaduse populariseerijana?" Eesti Loodus, 3/2012, lk 15 Terje Tuisk "Eesti noor teadlane jälle Euroopas edukas" Innovaatika, 10/2007, lk 15 Terje Tuisk "Eesti teaduse populariseerimise auhind ja Tartu Ülikool" Universitas Tartuensis: Ülikooli Teaduse Eri, 11. mai 2007, lk 1 Terje Tuisk "ÕTÜ pidas taas konverentsi" Innovaatika, nov.-dets. 2006, nr 62-63, lk 10–11 Terje Tuisk "Nobeli laureaatide jälgedes" Õpetajate Leht, 20. oktoober 2006, lk 17 Terje Tuisk "Õpilaste Teaduslik Ühing taastab omaaegseid traditsioone" Linnaleht: Tallinn, Noored Teadlased, 8. detsember 2005, lk 2–3 Terje Tuisk "Noorte teadlaste konkursil Budapestis" Õpetajate Leht, 28. november 2003, lk 12 Terje Tuisk "I*EARN – organisatsioon, mis vahendab ülemaailmseid kooliprojekte" (Interneti vahendusel toimuvatest International Education and Resource Network-i projektidest) Õpetajate Leht 7. märts 1997, lk 13 Terje Tuisk "Simulatsioonimängud – fantaasialend arvuti kaudu" Elav Teadus, aprill, 2/1996, lk 22–27
Kevadtalv

Kevadtalv ehk eelkevad on üks kahest üleminekuaastaajast talve ja kevade vahel, mida defineeritakse temperatuuri ja loodusnähtuste muutumise järgi. Klimaatiline kevadtalv tähistab lumesulamise aega. See algab päevast, millele järgnevad valdavalt sulailmad ja lumikate kaheneb jõudsalt, ning kestab kogu lumesulamise aja. Samuti on kevadtalv ka aeg, kui lumi on täiesti sulanud, kuid talvine ilm naaseb ajutiselt. Kevadtalve keskmine algus jääb tavaliselt veebruari viimasesse kolmandikku. Fenoloogiline kevadtalv tähistab püsiva lumikatte ja selge ilmaga aega, kui algab tedre- ja metsisemäng, saabub künnivares, tihased laulavad ja metsloomade tegevus elavneb. Kui talv on lumeta ja sula saabub varakult, võib see aastaaeg fenoloogilises mõttes vahele jääda. aastaajad klimaatilised aastaajad fenoloogilised aastaajad Kalju Kask (2000). "Aedniku kaheksa aastaaega". Aiapidaja aastaraamat Aiatark. Vaadatud 21.03.2019. "Kevad". Riigi Ilmateenistus. 19.02.2019. Vaadatud 21.03.2019. Rein Ahas (2002). "Eesti fenoloogiline kalender". Eesti Entsüklopeedia. Vaadatud 21.03.2019.
Bookinghouse

Bookinghouse on Eesti veebireisibüroo, mis müüb Internetis veebisaidil bookinghouse.ee lennupileteid. Veebisaidi omanik on Leedu ettevõte Interneto Partneris. 2006 asutasid Andres Liinat ja Kaido Saarma ettevõte Bookinghouse AS. Ettevõte oli veebisaidi bookinghouse.net omanik. Veebruaris 2008 müüdi Bookinghouse AS Leedu ettevõttele Interneto Partneris. Bookinghouse AS kustutati Äriregistrist 2010.[viide?] https://www.ituudised.ee.ee/uudised/2009/04/13/bookinghouse-viib-aritegevuse-eestist-leetu[alaline kõdulink] (vaadatud 19.03.2019) https://www.ituudised.ee/uudised/2009/04/13/bookinghouse-viib-aritegevuse-eestist-leetu
Arhitektuuribüroo Urbel ja Peil

Arhitektuuribüroo Urbel ja Peil oli Eesti arhitektuuribüroo. Büroo eesotsas olid Emil Urbel ja Ülo Peil. Büroo asutati 1989. Büroo kustutati Äriregistrist 2005. Postimehe Maja 2000 Rocca al Mare koolimaja Arhitektuuribüroo Emil Urbel Arhitektuuribüroo Peil OÜ https://web.archive.org/web/20180128155251/http://www.peil.ee/Firmast.html (vaadatud 19.03.2019) Töid Arhitektibüroo Peil OÜ kodulehel
Dagöplast

Dagöplast AS on Hiiu maakonnas tegutsev Eesti ettevõte, mis toodab biolagunevat ja polüetüleenist kilet; ühtlasi Eesti juhtiv ettevõte selles valdkonnas. Aastast 2015 on ettevõtte omanik rahvusvaheline kontsern Biobag. Ettevõte asutati 28. aprillil 1998. http://www.dagoplast.ee/dagoplast/?lang=et (vaadatud 19.03.2019) http://www.dagoplast.ee/history/?lang=et (vaadatud 19.03.2019) Koduleht
Inga Külmoja

Inga Külmoja (sünninimi Inga Dorofejeva; sündinud 2. detsembril 1974) on Eesti semiootik, teadusajakirjanik ja teaduskommunikatsiooni spetsialist. Külmoja õppis Tartu Ülikooli semiootikat 1993–1998 bakalaureuseastmes ja 1998–2002 magistriõppes. 2008. aastast on ta Tartu Ülikooli rahvusvahelise kommunikatsiooni peaspetsialist. Ta on olnud ka Tartu Ülikooli ajakirja Universitas Tartuensis toimetaja. Ta on olnud Supilinna Seltsi juhatuse liige ja tegelenud jäätisetootmisega firmas Opus Frigus OÜ. "Milline on slaavlaste päritolu?" ERR Novaator, 9. detsember 2015