laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sophie Allerman

Sophie Allerman (ka Sofie Allermann; 27. aprillil 1890, Tallinn – 1938 NSV Liit) oli Eesti kommunist ja parteitegelane, kes oli 1917. aastast VSDT(b)P ÜK(b)P Moskva linna- ja oblastikomitee Eesti sektsiooni juht. Allerman õppis saksa keelt A. L. Sanjavski nim. rahvaülikoolis Moskvas ja jäi sinna elama. Lõpetas Moskva ülikooli 1925. aastal. Aastatel 1925–1933 oli S. Allermann J. Marchlewski nimelise Lääne Vähemusrahvuste Kommunistliku Ülikooli Leningradi osakonna eesti sektori eesti keele ja kirjanduse õppejõud. Heinrich Ross. Süüta süüdlased. Mälestusi aastatest 1930–1950. Tallinn, Olion 1990,lk 9 Kommunist Estonii, nr 3 (märts), 1970.
Martin Blumenthal

Martin Blumenthal (27. veebruar (vkj)/ 11. märts 1857 Hageri kihelkond, Harjumaa – 11. juuni 1940 Tallinn) oli Eesti tuletõrjuja ja kingsepp. Ta astus tuletõrjesse 1878. aastal ja teenis seal 62 aastat kuni surmani, olles üks vanimaid Eesti tuletõrjujaid ("Pritsimees nr 1"). 1937. aastal tähistas ta oma 80. sünnipäeva, 60-aastast tuletõrje- ja kingsepaameti juubelit, 50-aastast kuldpulma juubelit ja 40-aastast Toomgildi liikmeks oleku juubelit. Martin Blumenthal maeti 15. juunil 1940 Tallinna Tuletõrjeühingu kalmistule. 1936 Tallinna Linna Vabatahtliku Tuletõrjeühingu auliige 1937 Eesti Vabatahtliku Tuletõrje Liidu kõrgem hoolsusmärk "M. Blumenthali viiekordne juubel". Uus Eesti nr 71, 12. märts 1937. Lk 6 Leinakuulutused. Päevaleht nr 156, 13. juuni 1940. Lk 10 Eesti tuletõrje leksikon. Tallinn 1940. Lk 35-36 (kaader 101-102) Martin Blumenthal †. Eesti Tuletõrje, 1940, nr 6, lk 185 Haud Tallinna Tuletõrjeühingu kalmistul
Kunda alevivolinike loend

14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Kunda alevivolinikeks (RTL 1934, 47): Aleksander Einmann Rudolf Elm Eduard Arro Rudolf Tamm Richard Rentov Artur Lootus Jaan Ossip Bernhard Volban Nikolai Suurkivi anton Andreesen Jakob Leiberg Johannes Baumann Johannes Veemann Leonhard Ekpass Julius Matso Joosep Järve
Elimineerimisreaktsioon

Elimineerimisreaktsioon on orgaaniline reaktsioon, mille käigus aine (substraadi) molekulist eralduvad (elimineeruvad) kõrvutiasetsevate süsinikuaatomite juurest kas mingi aatom või aatomite rühm ja tulemuseks on kaksiksideme moodustumine. Elimineerimisreaktsiooni võib vaadelda kui liitumisreaktsioonile vastupidist protsessi. Orgaanilises sünteesis tuleb kõige enam ette alküülhaliidide RX elimineerimisreaktsioone, mille tulemusena saadakse vastav alkeen. Elimineerimisreaktsioonid realiseeruvad põhiliselt kahte erinevat tüüpi mehhanismi kaudu: E1 ja E2 mehhanism. E2 reaktsioon on bimolekulaarne elimineerimine, milles reagendi (tavaliselt tugev alus) toime substraadile leiab aset ühes staadiumis. E2 mehhanism on tüüpiline primaarsete ja sekundaarsete alküülhaliidide (RCH2–X ja R2CH–X) korral. Selle reaktsiooni kiirus sõltub nii substraadist kui ka alusest, s.t. on teist järku protsess. Skeemil on toodud isobutüülbromiidi reaktsioon kaaliumetoksiidiga etanoolis. Produktideks on isobuteen, etanool ja kaaliumbromiid. E1 reaktsioon on monomolekulaarne elimineerimine, mis toimub kahes astmes (reaktsiooni staadiumis). Esmalt moodustub substraadi molekulist funktsionaalse rühma eraldumise tulemusena karbokatioonne intermediaat (näiteks C–X sideme katkemine). Teiseks, toimub karbokatiooni deprotoneerumine ja alkeeni moodustumine. E1 mehhanism on tüüpiline tertsiaarsete alküülhaliidide (R3C–X) korral, harvem sekundaarsete korral. Siin on iseloomulik, et reaktsiooni kiirus sõltub ainult RX kontsentratsioonist, sest karbokatiooni moodustumine on kiirust limiteeriv staadium (esimest järku protsess). Eelneval skeemil on toodud tert-butüülbromiidi reaktsioon kaaliumetoksiidiga etanoolis. Produktideks on isobuteen, etanool ja kaaliumbromiid. Vastavalt Zaitsevi reeglile moodustub elimineerimisreaktsioonis ülekaalus see alkeeni isomeer, mille kaksiksidemega on seotud kõige suurem arv alküülasendusrühmi. Siiski, steerilised takistused võivad põhjustada ka vastipidise regioselektiivsuse. Iga reaktsiooni korral esineb põhimõtteliselt konkurents võimalike reaktsioonisuundade vahel. Elimineerimisprotsessides on E1 ja E2 mehhanismid kaks konkureerivat reaktsiooni teed. Lisaks esineb elimineerimisreaktsioonide konkurents nukleofiilse asenduse reaktsioonidega: E2 vs SN2 ja E1 vs SN1. Veelgi enam, karbokatioonsete mehhanismide korral (E1 ja SN1) võivad esineda mitmed karbokatioonidele iseloomulikud reaktsioonid, näiteks isomerisatsioon. Kogu selles "mängus" on tulemusele oluline tähtsus substraadi ja reagendi keemilisel olemusel (struktuuril) ning reaktsiooni läbiviimise tingimustel. Üldiselt asendusreaktsioon on domineeriv elimineerimise üle. Elimineerimisreaktsioon realiseerub vaid selleks vajalikes tingimustes ja seda soodustavad faktorid on järgmised: substraadi steeriline takistus reagendi tugevam aluselisus steeriliselt mahukas alus (näiteks (CH3)3COδ-Kδ+) nõrk nukleofiil kõrgem temperatuur Dehüdrohalogeenimine Nukleofiilne asendusreaktsioon
Anastassija Nikolajevna

Suurvürstitar Anastassia Nikolajevna Romanova (vene keeles Великая Княжна Анастасия Николаевна Романова; 18. juuni (vkj 5. juuni) 1901 Peterhof – 17. juuli 1918 Jekaterinburg) oli Venemaa viimase keisri Nikolai II ja tema abikaasa Aleksandra Fjodorovna noorim tütar. Anastassia oli suurvürstinna Olga Nikolajevna, suurvürstinna Tatjana Nikolajevna ja suurvürstinna Maria Nikolajevna noorem õde ning Venemaa troonipärija Aleksei Nikolajevitši vanem õde. Anastassija Nikolajevna mõrvati 17. juulil 1918 koos Nikolai II ja Aleksandra Fjodorovna ning perekonnaga.
Loomet Laja

Loomet Laja (kuni 1934. aastani Gustav Laja; 20. september 1903 Valgjärve vald, Kanepi kihelkond, Võrumaa – 8. mai 1994 Tartu) oli eesti advokaat ja karskustegelane. Ta lõpetas 1924. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, õppis 1924–1932 ja 1936 Tartu Ülikooli filosoofia- ning 1932–1935 (lõpetas cum laude) õigusteaduskonnas. Akadeemiliselt oli ta Üliõpilasselts Raimla liige. Ta oli aastail 1925–1927 Eesti Rahva Muuseumi arhiivraamatukogu ametnik, 1927–1931 Eesti Karskusliidu instruktor. Alates 1936. aastast oli ta Tartu Ringkonnakohtu kohtuameti kandidaat, aastast 1939 vandeadvokaat Johannes Rammi abi Tartus, 1940 advokaat Jõgeval. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Eesti biograafiline andmebaas ISIK Haud Tartu Vana-Jaani kalmistul
Joachim Murat (1944)

Vürst Joachim Louis Napoléon Murat (sündinud 26. novembril 1944 Boulogne-Billancourtis) on Murat' vürstliku perekonna pea. Ta on vürst Joachimi (1920–1944) ja viimase abikaasa Nicole Pastre (sündinud 1921) postuumne poeg. 11. oktoobril 1969 abiellus ta Pariisis Laurence Moutoniga (sündinud 1945), neil on üks poeg ja neli tütart. 7. märtsil 2015 abiellus ta Pariisis Maria del Pilar Arnao y Cachoga (sündinud 1966). Caroline Laetizia Victoire Alix (sündinud Pariisis 31. oktoobril 1971) Joachim Charles Napoléon, Pontocorvo prints (sündinud Pariisis 3. mail 1973) Laetitia Caroline Marie Pierre (sündinud Pariisis 27. augustil 1975); abiellus 29. juulil 2006 Denis Olivier Charissoux'ga (sündinud Pariisis 29. oktoobril 1976) Elisa Marie Annonciade (sündinud Pariisis 16. veebruaril 1977) Pauline Béatrice Marie (sündinud Pariisis 16. veebruaril 1977) Genealogy of the princes Murat Maison Murat
Adolf Leevald

Adolf Leevald (ka Adolf Levald; 1893 Varbola vald, Harjumaa – 1938 NSV Liit) oli eesti poliitik (kommunist), I Riigikogu (7.04.1922 – 29.09.1922) ja Tallinna Linnavolikogu saadik. Adolf Leevalt oli 1921. aastal Tallinna linnavolinik, kommunistlikkude tööliste nimekirjas. Adolf Leevald sai 1922. aasta 7. aprillil Riigikogu asendusliikmeks Jaak Jakobsoni asemel ja ta tagandati Riigikogust 29. septembril 1922. aastal, sest oli riigivastase poliitilise tegevuse eest 1922. aasta 19.–27. maini toimunud 115 protsessil süüdi mõistetud koos Riigikogu liikmete: Sergei Andrejevi, Eduard Kägu ja Johannes Vanjaga ning neile mõisteti karistuseks 8 aastat sunnitööd. Kommunistid sõjaringkonna kohtu ees, Eesti Politseileht nr 25, 3. juuni 1922 Mari-Leen Tammela, Kommunistlik töölisterühm I Riigikogus (1920-1923), Riigikogu Toimetised nr. 19, 2009
Karisimbi

Karisimbi mägi on uinunud kihtvulkaan Virunga mägedes Rwanda ja Kongo Demokraatliku Vabariigi piiril. Mäe geograafilised koordinaadid on 1° 30′ 30″ S, 29° 26′ 42″ E. Karisimbi on Rwanda kõrgeim mägi. Selle kõrgus merepinnast on 4507 meetrit ja suhteline kõrgus 3312 meetrit. Karisimbi kirdenaaber on temast veidi madalam tegevvulkaan Bisoke, loode pool asub Mikeno ja läänes teisel pool riftiorgu Nyiragongo. Karisimbi ja Bisoke vahel asub Karisoke uurimiskeskus, mille rajas USA zooloog Dian Fossey piirkonnas elavate mägigorillade jälgimiseks. Mäel on terav sümmeetriliselt asetsev tipp. Tipust kagus on umbes kahe kilomeetrise läbimõõduga kaldeera, milles on kaks plahvatuskraatrit, tipust lõuna pool on väiksem, kuid sügav kraater. Vulkaani ja Kivu järve vahel on palju parasiitkoonuseid. Kaaliumi-argooni meetodil saadud tulemuste põhjal purskas vulkaan viimati umbes 10 000 aastat tagasi. Karisimbi at Global Volcanism Program
Iraagi põhiseadus (2005)

Pärast Iraagi sõda koostas Iraagi ajutine valitsus okupatsioonijõudude kaasabil 2005 Iraagi põhiseaduse eelnõu. Iraagis faktilise põhiseadusena kehtiva Iraagi Riigi üleminekuperioodi haldusseaduse kohaselt tuleb hiljemalt 15. oktoobril 2005 läbi viia põhiseadusreferendum. Põhiseaduse teksti valmimise tähtaeg lükkus neli korda edasi. 28. augustil 2005 loeti see ette Iraagi Rahvuskogule. Iraagi Riiki nimetatakse seal demokraatlikuks föderaalseks esindusvabariigiks (artikkel 1). Võimude lahusus lükatakse edasi uue parlamendi kokkutulemiseni. Artikkel 2, ütleb, et islam on "riigi ametlik religioon" ja "seadusandluse põhiallikas". Artikkel 3 näeb ette paljurahvuselise, paljuusundilise ja paljusektilise riigi. Hoolimata sellest, et islam kuulutatakse riigiusuks, kuulutatakse allpool kõik iraaklased, nii mehed kui ka naised, seaduse ees võrdseteks ega lubata õiguslikku diskrimineerimist soo ega etnilise päritolu alusel. Eelnõu koostanud komisjoni 15 sunniidist liikmest viibis eelnõule allakirjutamise tseremoonial ainult kolm ning ükski neist ei kirjutanud sellele alla. Sunniitide liidrid kutsuvad üldiselt üles 15. oktoobri referendumil eelnõu tagasi lükkama. Kui riigi 18 provintsist (millest neljas arvatakse olevat sunniitide enamus) kolmes lükatakse eelnõu vähemalt kahe kolmandiku häältega tagasi, siis tuleb Rahvuskogu laiali saata, korraldada uued valimised ning hakata eelnõu koostamisega otsast peale. Iraagi põhiseaduse eelnõu (ingliskeelne tõlge, PDF)
Rwanda president

Rwanda president on Rwanda riigipea. Presidendi valib Rwanda rahvas otsestel valimistel. Hääleõiguslikud on kõik vähemalt 18-aastased kodanikud. Presidendiks võib kandideerida vähemalt 35-aastane sünnipärane Rwanda kodanik, kelle vähemalt üks vanematest on Rwanda kodanik. Presidendi ametiaeg kestab seitse aastat. Kedagi ei tohi valida presidendiks rohkem kui kaheks ametiajaks. President nimetab ametisse ja vabastab ametist peaministri ja valitsuskabineti, esindab riiki välissuhtluses, annab armu, kuulutab välja sõja, sõlmib ja ratifitseerib välislepinguid (teatud juhtudel parlamendi heakskiidul). President on Rwanda kaitseväe juhataja. Presidendil on õigus pärast arupidamist peaministri, kodade esimeeste ja riigikohtu esimehega Esindajatekoda laiali saata. Senatit laiali saata ei saa. Iseseisva Rwanda riigi esimene president oli Grégoire Kayibanda (aastatel 1962–1973). Alates 2000. aastast on president Paul Kagame. Tema ametiaeg lõpeb 2017. aastal. Rwanda riigipeade loend "Constitution of the Republic of Rwanda" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 3. juuli 2017. Vaadatud 6. märtsil 2012.
Kaplinski süsteem

"Kaplinski süsteem" on 2011. aasta Eesti-Prantsusmaa koostöös valminud portreefilm Jaan Kaplinskist, mille on lavastanud Raphaël-Gianelli Meriano. Filmi idee autorid on Raphaël-Gianelli Meriano ja Tiina Savi. Kaarel Kressa "Prantsuse režissöör: Kaplinski mõtteviis on eksootiline". Eesti Päevaleht, 25. november 2011 Mari Peegel "Jaan Kaplinski: see film on vaatenurgakene, mitte mu elu". Eesti Päevaleht, 21. märts 2012 Mathura "Maailmamõtleja Eesti metsade vahel". Sirp, 13. aprill 2012
Eesti Koonderakond

Eesti Koonderakond (lühend KE) oli Eesti partei, mis eksisteeris aastatel 1991–2002. Erakonna liidriteks olid Jaak Tamm, Tiit Vähi, 1997–1999 Mart Siimann ja 1999–2000 Andrus Öövel. Koonderakonna viimaseks esimeheks oli Märt Kubo. Erakonna deklareeritud väärtused olid isiklik vabadus ja isiklik vastutus. Sellega deklareeriti oma parempoolset seisukohta sotsiaalküsimustes. Erakonda peeti paremtsentristlikuks liberaalseks parteiks. Partei oli Liberaalse Internatsionaali vaatlejaliige alates 1998. aastast. "Äriregister". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. juuli 2011. Vaadatud 8. aprillil 2013. Koonderakond läheb laiali
Blondi

Mitte segi ajada Ameerika rokkansambliga Blondie ega blondi juuksevärvusega Blondi (1941 – 29. aprill 1945) oli Adolf Hitleri emane saksa lambakoer, kelle kinkis talle 1941. aastal Hitleri erasekretär ja tähtis usaldusalune Martin Bormann. Märtsis-aprillis 1945 sündis Blondil viis kutsikat, kelle isaks peeti Gerdy Toosti saksa lambakoera Harrast. Hitler pani ühele kutsikale nimeks "Wolf" (Hunt), mis oli tema lemmikhüüdnimi ja tema eesnime (Adolf) tähendus. Blondi oli Hitleri kõrval kuni oma surmamiseni. 29. aprillil 1945 sai Hitler teada Itaalia diktaatori Benito Mussolini surmast ja otsustas end mitte elusalt kätte anda. Ta saanud Heinrich Himmleri käest kaaliumtsüaniidikapslid ja palunud dr. Werner Haasel neid oma koera Blondi peal, kes maganud lausa Hitleri kõrval, katsetada. Koer surnud ja Hitler kurvastanud väga. NKVD poolt Jossif Stalinile esitatud Hitleri toimikus olla pealtnägijad tunnistanud[viide?], et Fritz Tornow võtnud Blondi kutsikad ja lasknud nad punkriaias koos Eva Brauni kahe šoti terjeri jmt koeraga, maha. Mõnede allikate kohaselt levitas Hitleri loomaarmastuse ja lihasöömisest loobumise teesi natsionaalsotsialistlik propaganda. Kuid see seos ei saa olla, kuigi Hitleri kaasaegsetele tundus, et koerad "füürerile" meeldisid, kuid teisalt olid Saksa lambakoerad tol ajal moodsad pidada. Nii olevat Hitler lasknud end võrdselt nii isase koera Wolfiga kui ka tema emaste järeltulijatega, kes kõik reageerisid nimele Blondi, fotografeerida.(Neumann ja Eberle 2013:110) Mõnedes allikates on Blondi sünniajaks märgitud 1936. Hitleril oli tavaks nimetada oma emaseid saksa lambakoeri Blondideks, nii olla ta juba 1926. aastal hankinud ühe saksa lambakoera, kellel nimeks Blonda või Blondi. Blondale "sokutati" 1930. aastal pojad, kellest ühe jättis Hitler endale ja nimetas samuti Blondaks. Saksa ajaloolase professor Wolfgang Wippermanni (29. jaanuar 1945 Wesermünde) arvates ei olnud Hitler koerasõbralik ja tegu võis olla "poliitkoeraga". Fuchsl Negus Stasi 2:Negus ja Stasi Kershaw, Ian (2008). Hitler: A Biography, W.W. Norton & Co. lk 952. ISBN 0-393-06757-2 Hans-Joachim Neumann ja Henrik Eberle, "Kas Hitler oli haige? Lõppdiagnoos" (2013) Wilson, James: Hitler’s Alpine Headquarters, lk 93. Pen and Sword, 2014. ISBN 1473831873. Dogsworld: Interview mit dem Historiker Professor Wippermann (Memento vom 11. Juni 2008 im Internet Archive), einschließlich kritischer Anmerkungen zur angeblichen Hundeliebe Hitlers., Sendedatum: Sonntags, 3., 17. und 24. Februar 2002, jeweils um 23.15 Uhr im NDR Fernsehen, veebiversion (vaadatud 7. oktoobril 2017 saksa keeles) Henrik Eberle, Matthias Uhl, "Hitleri toimik. NKVD salajane ettekanne Jossif Stalinile, koostatud Hitleri isikliku adjutandi Otto Günsche ja kammerteener Heinz Linge ülekuulamise protokollide põhjal Moskvas 1948/1949", 2006
Epiteelkude

Epiteelkude ehk epiteel (inglise keeles epithelial tissue, kreeka keeles thēlē 'nisa') on loomorganismi välispinda kattev ja sisepinda vooderdav või näärmeid moodustav kude. Epiteelkoed ehk epiteelid katavad nahka, limaskesti, teiste kudede vabu pindasid ja koosnevad ainult rakkudest, (rakuvaheaine praktiliselt puudub ning pole veresooni). Epiteelkoed on üks neljast loomakudede põhitüübist.[viide?] Epiteelid: ripseepiteel, näärmepiteel, transitoorne ehk üleminekuepiteel (kuseteedes esinev epiteel, mille kuju muutub) jpt. Epiteelkude jagatakse funktsiooni järgi katteepiteeliks – epiteelirakud katavad keha välispinda, moodustades naha pindmise kihi e epidermise, lisaks hingamiselundite epiteel, sooleepiteel jpt. näärmeepiteeliks – ehk sekretoorsed epiteelirakud on loomorganismi kõikides näärmetes. Katteepiteeli rakkude kuju järgi eristatakse: lameepiteele kuupepiteele silinderepiteele jpt. Epiteelkoe uuenemine naha epidermises toimub üsna kiiresti, seda saab jälgida näiteks haavade paranemise kaudu (keskmiselt 4 -10 päeva). Tüümuse epiteelirakud Üleminekuepiteel Rakkude polaarsus Rakutuuma retseptorid A.Aarna, H.Allik, N.Alumäe, J.Eichfeld, H.Haberman, K.Ird, E.Jansen, J.Kahk, L.Kaik, R.Kleis, A.Köörna, A.Laus, V.Maamägi, V.Masing, G.Naan, A.Panksejev, J.Peegel, A.Pung, L.Raudtits, H.Riikoja, E.Sõgel, E.Tõnurist, O.Utt, L.Valt, J.Vares, A.Veimer, H.Õiglane, I.Öpik, Kirjastus Valgus, köide II (E-HERM), lk 246, Tallinn, 1975. Inimese füsioloogia ja anatoomia, 3.peatükk KOED, Kirjastus Medicina, 2011, ISBN 9985-829-36-0 Inimese anatoomia, lk 13-14, Kirjastus Koolibri, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9. Kirzenbaum, A.L., L.Tres. Histology and Cell Biology: An Introduction to Pathology: With STUDENT CONSULT Online Access, 3e, 2012, Mosby, Chapter 1.Epithelium, pages 1-60, ISBN 978-0323078429 P.Bogovski, R.Kull, S.Ootsing, L. Trapido. Meditsiinisõnastik, 2004, lk 187, ISBN 9985-829-55-7 Eesti Nõukogude Entsüklopeedia. A.Aarna, H.Allik, N.Alumäe, J.Eichfeld, H.Haberman, K.Ird, E.Jansen, J.Kahk, L.Kaik, R.Kleis, A.Köörna, A.Laus, V.Maamägi, V.Masing, G.Naan, A.Panksejev, J.Peegel, A.Pung, L.Raudtits, H.Riikoja, E.Sõgel, E.Tõnurist, O.Utt, L.Valt, J.Vares, A.Veimer, H.Õiglane, I.Öpik, Kirjastus Valgus, köide II (E-HERM), lk 218, Tallinn, 1975. Meditsiinisõnastik. P.Bogovski, R.Kull, S.Ootsing, L. Trapido. Meditsiinisõnastik, 2004, lk 187, ISBN 9985-829-55-7 Meeli Roosalu, Inimese anatoomia, lk 13-14, Kirjastus Koolibri, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9 W.Nienstedt, O.Hänninen, A.Arstila, S.-E.Björkqvist, "Inimese füsioloogia ja anatoomia", Kirjastus Medicina, 2011, ISBN 9985-829-36-0 Kirzenbaum, A.L., L.Tres. Histology and Cell Biology: An Introduction to Pathology: With STUDENT CONSULT Online Access, 3e, 2012, Mosby, Chapter 1.Epithelium, pages 1-60, ISBN 978-0323078429 Kirzenbaum, A.L., L.Tres. Histology and Cell Biology: An Introduction to Pathology: With STUDENT CONSULT Online Access, 3e, 2012, Mosby, Chapter 1.Epithelium, pages 1-60, ISBN 978-0323078429
Eduard Kalda

Eduard Kalda (30. november 1907 Vaivara vald – 6. juuni 1985 Elva) oli eesti vaimulik. Kalda lõpetas aastal 1928 Narva ühiskommertsgümnaasiumi. Aastatel 1934–1940 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, aastatel 1940–1944 arstiteaduskonnas, lõpetas aastal 1946 Usuteaduse Instituudi. Ta on töötanud Tartus raudteeametnikuna. Ordineeriti 15. detsembril 1946 õpetajaks. Ta oli aastatel 1946–1955 Kihelkonna Mihkli koguduse õpetaja, lisaks hooldas ta aastatel 1948–1955 Kärla Maarja-Magdaleena kogudust ning aastatel 1949–1950 Kaarma ja Kuressaare Laurentiuse kogudust; aastatel 1950–1955 oli ta veel Saarte praostkonna praost, samuti oli ta aastatel 1954–1983 EELK Konsistooriumi assessor. Aastatel 1955–1983 oli ta Rõngu Mihkli koguduse õpetaja ja Valga praostkonna praost, lisaks hooldas ta aastatel 1961–1972 Elva kogudust. Ta jäi aastal 1983 emerituuri. http://www.aste.edu.ee/~andres/kko.php[alaline kõdulink] Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. III, lk. 180
Aritmeetika filosoofia

"Aritmeetika filosoofia" (saksa keeles "Philosophie der Arithmetik. Psychologische und logische untersuchungen") on saksa filosoof Edmund Husserli 1891. aastal ilmunud raamat. Teos sünteesib Husserli tööd matemaatikas Karl Weierstrassi juhendamisel tema tööga filosoofias ja psühholoogias Carl Stumpfi ja Franz Brentano juhendamisel, kellest viimasele on raamat ka pühendatud. "Aritmeetika filosoofia" on esimene köide teosest, mille Husserl kavandas kaheköitelisena, kuid mille teine köide jäi ilmumata. Kokku oleks sel olnud neli osa ja lisa. Esimene köide jaguneb kaheks osaks. Esimene neist analüüsib paljususe, ainsuse ja hulga mõisteid ("Die eigentliche Begriffe von Vielheit, Einheit und Anzahl") ning teine sümboolseid hulgamõisteid ja hulgaaritmeetika loogilisi lätteid ("Die symbolischen Anzahlbegrife und die logischen Quellen der Anzahlen-Arithmetik").
Adolf Päss

Adolf Päss (16. veebruar 1908 Peterburi – 2. veebruar 1981 Tallinn) oli eesti poliitik (Eesti NSV Ülemnõukogu I koosseisu liige ja Eestimaa Kommunistliku Partei Valgamaa Komitee II ja I sekretär). Adolf Päss sündis 1908. aastal Peterburis, pere kolis Valka 1920. aastate algul. Õpingute ajal Valgas osales A. Päss pahempoolse suunitlusega õpilasringis (kus ka Bernard Kangro, Artur Vallner jt). Lõpetas 1929. aastal Valga Poeglaste Gümnaasiumi. 1930. aastatel oli A. Päss tööline ja vasakradikaalne töölisliikumise tegelane Tallinnas. 1940. aastal, pärast juunipööret valiti ta 56. valimisringkonnast II Riigivolikogu, hilisema nimega Eesti NSV Ülemnõukogu I koosseisu. Aastatel 1940–1941 määrati ta EKP Valgamaa Komitee esmalt II ja seejärel I sekretäriks, 1945. aastal oli ta EK(b)P Harjumaa Komitee I sekretär. Hiljem tegutses A. Päss parteitööl, aastatel 1956–1960 oli ta Partei Ajaloo Instituudi direktor ja seejärel Tallinna Polütehnilise Instituudi NLKP ajaloo õppejõud. Adolf Päss. Partei võitlus meie maa sotsialistliku industrialiseerimise eest:loengukonspekt; Tallinna Polütehniline Instituut, NLKP ajaloo kateeder, 1974 Valgamaa kodulooline andmebaas ISIK, Päss, Adolf
Ekvatoriaalne vastuhoovus

Ekvatoriaalne vastuhoovus on läänest itta hoovav pinnahoovus, mida on täheldatud Vaikses, Atlandi ja India ookeanis. See hoovab umbes laiusel 5° N põhjapassaathoovuse ja lõunapassaathoovuse vahel.
Mustvesi

Mustvesi ehk WC-vesi on käimlareovesi, mille hulgas ei ole muud majapidamisreovett. Majapidamisreovett, mille hulgas pole inimese väljaheiteid ega uriini, nimetatakse hallveeks. Hallvesi Reovesi Keskkonnasõnaraamat 2004 [1] (vaadatud 06.03.2012)
Tootmisreovesi

Tootmisreovesi ehk tööstusreovesi on mis tahes tootmistegevuses tekkiv reovesi. Kodumajapidamises tekkivat reovett nimetatakse majapidamis- ehk olmereoveeks. Heitvesi Reovesi Keskkonnasõnaraamat 2004 [1] (vaadatud 01.03.2012)
Seišelli keel

Seišelli keel ehk seišellikreooli keel ehk Seišelli kreoolkeel on kreoolkeel, mida räägitakse Seišellidel. See on riigis inglise ja prantsuse keele kõrval ametlik keel. 1998. aastal kõneles seda 72 700 inimest. Keel on kujunenud prantsuse keele baasil. Näiteks määravad artiklid (prantsuse le, la ja les) moodustavad osa sõnast, seega sõna 'tulevik' on seišelli keeles lavenir (prantsuse keeles l'avenir). Meieisapalve: Ou, nou papa ki dan lesyel, Fer ou ganny rekonnet konman Bondye. Ki ou renny i arive. Ki ou lavolonte i ganny realize Lo later parey i ete dan lesyel Donn nou sak zour nou dipen ki nou bezwen. Pardonn nou pour bann lofans Ki noun fer anver ou, Parey nou pardonn sa ki n ofans nou. Pa les tantasyon domin nou, Me tir nou dan lemal. Koste Seselwa Seišellikreooli kirjandus