laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lohuaru talu kalmistu

Lohuaru talu kalmistu on kalmistu Paistu kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tömbi külas Viljandi vallas Viljandi maakonnas. Kalmistu rajas 1936. aastal Lohuaru talu maadele taluperemees Andres Pärtma. Viimane matus oli 2000. aastal, kalmistule on kokku maetud kolm lahkunut. 1946 – Andres Pärtma (17. september 1857 – 29. märts 1946) 1950 – Tarmo Vainola (17. juuli 1949 – 21. märts 1950), Andrese lapselaps 2000 – Jaan Simso (26. märts 1945 – 4. mai 2000) "Tahab asutada perekonna matmispaika". // Postimees 22. aprill 1936, lk 4 Taavi Pae. "Audemäe talu kalmistu". - Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Tiina Tuulik. "Oma kodu, oma maa sümbolid — talukalmistud Eestis". // Tuna, 3/2018. Lk 39 Pärandkultuuri objekt: "Lohuaru talu kalmistu" (570:HAU:003) Eesti looduse infosüsteemis
Abajas – mere verine saladus

"Abajas – mere verine saladus" (inglise The Cove) on 2009. aastal valminud Ameerika Ühendriikide dokumentaalfilm, mille režissöör on Louie Psihoyos. Film käsitleb delfiinipüügitavasid Jaapanis ja seab nende mitmeid aspekte küsimuse alla. 2010. aastal võitis film parima dokumentaalfilmi Oscari. Filmi eesmärk on lõpetada delfiinide massiline tapmine, muuta Jaapani kalastamistavasid ning harida selles valdkonnas avalikkust. Filmi jutustatakse läbi looduskaitsja vaatenurga. Dokumentaalfilmi autorit on süüdistatud üledramatiseerimises ning veriste stseenide loomise tarvis vette värvi lisamises. Dolphin slaughter film a hit at Sundance, The Japan Times. Filmi “The Cove” režissöör avalikustas laimuga võitlemiseks uut materjali, Telegram. Koduleht Abajas – mere verine saladus andmekogus IMDb (inglise) Abajas – mere verine saladus andmekogus Filmiveeb
Paju talu kalmistu

Paju talu kalmistu on kalmistu Viljandi kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Vasara külas Viljandi vallas Viljandi maakonnas. Kalmistu rajati 1913. aastal Paju talu maadele ja selle omanik oli perekond Pajur. Viimased teadaolevad matused toimusid 1997. aastal. Kalmistule maetute üldarv ei ole teada. 1997 - Theodor Piir (1917-1997) 1997 - Aino Piir (1922-1997) Taavi Pae. "Pajori perekonnakalmistu". - Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Tiina Tuulik. "Oma kodu, oma maa sümbolid — talukalmistud Eestis". // Tuna, 3/2018. Lk 41 "Uusnast. Luba. Paju talu omanikule J. Pajurile on luba antud oma talu maa pääle oma perekonna tarwis oma surnuaeda asutada." - Sakala, 20. veebruar 1913 (vkj). Lk 4 Pärandkultuuri objekt: "Paju perekonnakalmistu" (892:HAT:003) Eesti looduse infosüsteemis
Peruu lipp

Peruu lipp on Peruu riigilipp. See on kasutusel alates 1825. aastast. Lipu punane värv sümboliseerib vabaduse nimel valatud verd ning valge rahu ja õiglust. Ametlikel tseremooniatel kasutatakse lippu, mille keskmisel laiul on riigivapp. Flags Of The World
Simmi talu kalmistu

Simmi talu kalmistu on kalmistu Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kivilõppe külas Viljandi vallas Viljandi maakonnas. Kalmistu rajati Simmi talu maadele 1946 Ants Simmi soovil, omanik on perekond Simm. Kalmistul on 2022. seisuga kaks kirstumatust ning kolm urnimatust. 1946 – Ants Simm (9. oktoober 1877 – 14. märts 1946), näitleja, lavastaja, diplomaat ja ajakirjanik 1950. aastal on paigaldatud mälestuskivi Ants Simmi abikaasale Linda Simmile (1882–1950, maetud Tallinna Metsakalmistule) Marta Laksberg, Simmide majakondne 2011. aastal on paigaldatud mälestuskivi Jaan Simmile (urn asub Thirlmere'i kalmistul Austraalias) 2013 – Anneliis Simm'i urnimatus (1920–2013, surnud Torontos Kanadas) 2017 - Aulemb Simm'i (1938 Tartus - 2016 Pärnus) urnimatus 2019 - Mart Simm-i (1954 Tallinn - 2018 Austraalia) urnimatus http://www.eesti.ca/anneliis-simm/article38432 Taavi Pae. "Simmi perekonnakalmistu". - Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Tiina Tuulik. "Oma kodu, oma maa sümbolid — talukalmistud Eestis". // Tuna, 3/2018. Lk 41 Simmi talu kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Silver Säga. Vendi Simme ja nende kodutalu pole unustatud. – Sakala, 16. august 2007
Susi (raamatukogukoer)

Susi on Alaska malamuudi tõugu koer, kes käib Maarja Taliga Tallinna Keskraamatukogu eestikeelse kirjanduse osakonna laste- ja noorteteeninduses laste ettelugemisharjutusi kuulamas. "Loe Susile raamatut!". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. aprill 2014. Vaadatud 5. aprillil 2014. Susi Facebookis Kes on lapsele parim kuulaja? Lugemiskoer Susi! Õhtuleht, 13. aprill 2014 Tunnustusauhind „Lastega ja lastele“ Video: Susi Eesti Televisiooni saates "Kirjandusministeerium" Video: Susi Kanal 2 saates „Sõber koer“
Diana Krull

Diana Krull (26. juuli 1930 Tallinn – 24. september 2013 Stockholm) oli eesti ja Rootsi helilooja ja foneetikateadlane. Tallinnas sündinud Diana Krull põgenes 1944. aastal koos perega Saksamaale ja siirdus sealt edasi Rootsi. Ta õppis klaverit Eduard Tubina, Gottfried Booni ja Karl Birger Blomdahli juures ning hakkas 1955. aastal katsetama kompositsiooniga. Teenides ülalpidamist klaveriõpetajana, hakkas Diana Krull huvituma keeleteadusest. Ta õppis Stockholmi Ülikoolis hispaania, inglise, saksa, eesti, prantsuse ja vene keelt ning lingvistikat ja foneetikat, hiljem täiendas end katalaani ja heebrea keeles. 1988. aastal kaitses doktoriväitekirja foneetikast. Alates 1982. aastast töötas Diana Krull Stockholmi Ülikooli lingvistika instituudi teadlasena ning nimetati 2012. aastal emeriitprofessoriks. Diana Krull kuulus Eesti Naisüliõpilaste Seltsi, oli sihtasutuse Eesti Keele ja Kirjanduse Instituut juhatuse liige, Mensa klubi liige ning alates 1990. aastast Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis kirjatoimetaja. Kvartett kahele viiulile, klarnetile ja tšellole 1955 Kvartett flöödile, klarnetile, fagotile ja klaverile 1957 Varianter-sonaat sooloviiulile 1958 Ivar Paljak. Diana Krull in memoriam. Eesti Päevaleht (Rootsi), 9. oktoober 2013
Kaiduni meteoriit

Kaiduni meteoriit on meteoriit, mis kukkus 3. detsembril 1980 Jeemenisse, Al-Khuraybah' küla lähedal asunud Nõukogude sõjaväebaasi. Algul nähti taevas loodest kagu suunas lendavat tulekuuli ning hiljem leiti väikesest impaktkraatrist umbes 2 kg kaaluv kivi. Meteoriidi koostises on palju mineraale ning selle päritolu pole päris selge. Suures osas on ta koostiselt sarnane CR2-tüüpi süsinikkondriitidega, kuid sarnaneb osalt ka muud tüüpi süsinikkondriitidega (tüübid C1, CM1 ja C3). Ligikaudu 60 mineraalist, mida selles meteoriidis leidub, pole mitut siiani kuskilt mujalt loodusest leitud, näiteks florenskiiti (keemilise valemiga FeTiP). Märtsis 2004 pakuti välja, et see meteoriit võiks olla pärit Marsi kaaslaselt Phoboselt. Meteoriit Phobos Ivanov, Andrei V., Ulyanov, A. A., Skripnic, A. Y., Konokona, N. N. The Kaidun Polymict Carbonaceous Breccia: the Mixture of Incompatible Types of Meteorites. – Lunar and Planetary Science, 1984, kd 15, lk 393–394. Ivanov, Andrei V. Is the Kaidun Meteorite a Sample from Phobos? – Solar System Research, 2004, kd 38, nr 2, lk 97–107. Resümee. Jenny Hogan. 'Weird' meteorite may be from Mars moon, 22. aprill 2004. Vaadatud 06.04.2014.
Eufooria

Eufooria on intensiivne kõrgenenud meeleolu, millega sageli kaasneb kõrgenenud enesehinnang. Eufooria on ülev meeleolu, milles kogetakse intensiivset heaolu-, õnne- ja rõõmutunnet. Eufooria võib olla normaalne või patoloogiline nähtus. Normaalse nähtusena esineb ta harva ja on enamasti lühiajaline. Eufooriat võivad põhjustada positiivseid emotsioone esilekutsuvad tegevused ja sündmused, näiteks armastus, seks, sport (eriti kestvusspordialad, näiteks pikamaajooks), spordivõidud, muusika kuulamine, olulistest meeldivatest sündmustest teadasaamine. Eufooria võib tekkida usuliste või vaimsete rituaalide ajal või meditatsiooni käigus. Eufooriat võivad põhjustada psüühikat mõjutavad ained, näiteks alkohol, kokaiin, amfetamiinitüüpi stimulandid, opiaadid, kanep), mõned psüühikahäired (näiteks bipolaarne häire, tsüklotüümia, mõned dementsuse ja deliiriumi vormid) ning mõned ajuhaigused ja -kahjustused. Biokeemiliselt on eufooria seotud aju dopamiini- ja opioidiretseptorite aktivatsiooniga. Maania Ekstaas Psühhopatoloogia, Tartu Ülikooli Kliinikumi psühhiaatriakliinik. Alkohol. A-kliinik. narko.ee Psühhoaktiivsed ained, Tartu Ülikooli kliinikumi psühhiaatriakliinik. Mari Järvelaid. Narkootikumid
Eneseteadvus

Eneseteadvuseks nimetatakse psühholoogias teadlikkust enese psüühikast ja kehast. Ajuteadlased oletavad, et eneseteadvus tekib peaajus mitme ajukoore osa ja koorealuse struktuuri koostöös. Inimese teadlikkus oma kehast sõltub nägemisperspektiivi ja kehaliste aistingute õigesti ajastatud kooskõlast ja on nende muutmise teel manipuleeritav: näiteks võib inimesel tekitada tunde, et tema teadvus asub hoopis mannekeeni või teise inimese kehas. Eneseteadvus, Eesti Entsüklopeedia, vaadatud 6.04.2014. Philippi, C. L., Feinstein, J. S., Khalsa, S. S., Damasio, A., Tranel, D., Landini, G., … Rudrauf, D. Preserved Self-Awareness following Extensive Bilateral Brain Damage to the Insula, Anterior Cingulate, and Medial Prefrontal Cortices. – PLoS ONE, 2012, 7(8), e38413. doi:10.1371/journal.pone.0038413. Veebiversioon. Petkova, V. I., & Ehrsson, H. H. (2008). If I Were You: Perceptual Illusion of Body Swapping. – PLoS ONE, 2008, 3(12), e3832. doi:10.1371/journal.pone.0003832. Veebiversioon.]
Murchisoni meteoriit

Murchisoni meteoriit on meteoriit, mis kukkus 1969. aasta 28. septembril Austraalia küla Murchisoni lähedale. Täpsemalt oli tegu meteoriidisajuga ning hiljem on sealt leitud kokku umbes 100 kg meteoriiditükke. Suure kogumassi, orgaaniliste ainete sisalduse ja asjaolu tõttu, et meteoriidi kukkumine oli jälgitav, on see üks paremini uuritud meteoriite. Murchisoni meteoriit kuulub süsinikkondriitide gruppi CM ja petroloogilisse tüüpi 2, mis tähendab, et Murchisoni meteoriiti moodustaval kivimil oli taevakehal, millelt see pärineb, palju kokkupuudet veega. Murchisoni meteoriidist on leitud aminohappeid, süsivesikuid, fullereene, alkohole ja muid orgaanilisi ühendeid.
Ekossees

Ekossees (prantsuse keeles écossaise 'šoti (tants)') on šoti päritolu rahvatants. See kuulub kontratantsude hulka. Ekossees oli populaarne Suurbritannias ja Prantsusmaal 18. sajandi lõpul ja 19. sajandi alguses. Tavaliselt tantsitakse seda 2/4 taktimõõdus.
Taari talu kalmistu

Taari talu kalmistu on kalmistu Kambja kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Aardla külas Kastre vallas Tartu maakonnas. Kalmistu rajati Taari talu maadele (tänapäeval asub see Joosepi talu maadel) ja selle omanik oli perekond Ivane. Kalmistule on arvatavasti maetud 2 inimest. Taavi Pae. "Taari talu kalmistu". - Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Tiina Tuulik. "Oma kodu, oma maa sümbolid — talukalmistud Eestis". // Tuna, 3/2018. Lk 45 Taari talu kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Ilvese tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Ilvese tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis. Ilvese tänav algab Raba tänavalt, ristub Naaritsa tänavaga ja lõpeb ristudes Rebase tänavaga. Ilvese tänav on põhiosas ida–läänesuunaline ning lõpuosas lõuna–põhjasuunaline. Ilvese tänav on ligikaudu 570 meetri pikkune. Ilvese tänav sai nime 27. jaanuaril 1956. Peale Nõmme liitmist muudeti endine Sõnajala tänav Ilveseks. Tallinna tänavanimed. KNAB. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 40
Kumalase tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Kumalase tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis. Kumalase tänav algab Vikerkaare tänavalt ja lõpeb Rännaku puiesteel. Kumalase tänav on idakirde-lääneedelasuunaline ja ligikaudu 190 meetri pikkune. Kumalase tänav sai nime 22. veebruaril 1955. Tallinna tänavanimed. KNAB. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 58
Mäeotsa talu kalmistu

Mäeotsa talu kalmistu on kalmistu Suure-Jaani kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tääksi külas Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Kalmistut hakati rajama 1932. aastal Mäeotsa nr 60 talu maadele, kuid ametlik luba saadi alles 26. märtsil 1935. aastal. Omanik oli taluperemees Peet Sepp. Viimane matus toimus 18. märtsil 2006, üldse on kalmistule maetud vähemalt 11 inimest. Mäeotsa talu erasurnuaia plaan (Olustvere v., Viljandimaal). ERA 40-1-6490, leht 185 Taavi Pae. "Metsküla talu kalmistu". - Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Tiina Tuulik. "Oma kodu, oma maa sümbolid — talukalmistud Eestis". // Tuna, 3/2018. Lk 41–42 Pärandkultuuri objekt: "Kalmistu" (758:HAU:002) Eesti looduse infosüsteemis
Rõõmu tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Rõõmu tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis. Rõõmu tänav algab Vabaduse puiesteelt ja lõpeb Rännaku puiesteel. Rõõmu tänav on põhjakirde-lõunakagusuunaline ning ligikaudu 360 meetri pikkune. Tänava varasem nimi oli Lepiku tänav. Praeguse nime sai Rõõmu tänav 8. novembril 1927. Tallinna tänavanimed. KNAB. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 110
Kandle tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Kandle tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Kivimäe asumis. Kandle tänav algab Vabaduse puiesteelt, ristub Taara ja Vanemuise tänavaga ning lõpeb Ilmarise tänaval. Kandle tänav on põhjaloode-lõunakagusuunaline ning ligikaudu 565 meetri pikkune. Kandle tänav sai nime 8. novembril 1927. Tänav on saanud nime sealkandis asuva Lauliku tänava varasema nime Kreutzwaldi tänava mõjul (lauluisa kannel). Tallinna tänavanimed. KNAB. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk 47 Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk 271
Heili Sibrits

Heili Sibrits (õieti Heili Sibrits-Bondarenko; sündinud 5. juunil 1977 Kohtla-Järvel) on eesti ajakirjanik. Ta lõpetas 1995. aastal Kohtla-Järve 1. Keskkooli ning 2016. aastal Tartu Ülikooli kirjanduse ja kultuuriteaduste eriala teatriteaduse bakalaureuseõppe. Töötanud ajakirjanduses 1995. aastast, 2005. aastast Postimehes, sealhulgas aastatel 2005–2010 Arteri ja B-osa juhina, 2010. aastast kultuuritoimetuse juhataja ja teatritoimetajana. 1994–1997 naistebändi Marie Curie basskitarrist 2004 "Õnne 13" 2006 näitleja seriaalis "Ohtlik lend" (ajakirjanik) 2011 näitleja filmis "Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta" (Julia tütar) Postimees. 5. juuni 1977 (rubriik: Palju õnne!) Vilistlased Järve Kooli kodulehel
Paiste tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Paiste tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Hiiu asumis. Paiste tänav algab Hiiu tänavalt ja lõpeb Pargi tänaval. Paiste tänav on idakirde-lääneedelasuunaline ja ligikaudu 315 meetri pikkune. Paiste tänav sai nime 8. novembril 1927. http://www.eki.ee/knab/tallinn1.htm Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 89
Heino

Heino (täisnimega Heinz Georg Kramm; sündinud 13. detsembril 1938) on Saksa šlaagri- ja folklaulja. Tema plaate on müüdud kokku üle 50 miljoni eksemplari ning ta on üks Saksamaa ajaloo edukamaid muusikuid. Heino on tuntud oma baritoni ning heledate juuste ja tumedate päikeseprillide kombinatsiooni poolest (prille kannab ta eksoftalmoosi tõttu). Ta elab Bad Münstereifeli linnas, kus 2012. aasta juunini kuulus talle ka kohvik. Tema muusikahuvi algas siis, kui ema oli talle 1948. aastal kinkinud akordioni, ehkki see oli tema perekonna jaoks üle jõu käiv kulutus. "Heino vs. Campino: Ich habe 50 Mio Platten verkauft – das schaffen die nicht mehr - Rolling Stone". Rollingstone.de. 21.02.2013. Originaali arhiivikoopia seisuga 21.02.2014. Vaadatud 15.08.2013. Heino closes his cafe "Home". Heino.de. Originaali arhiivikoopia seisuga 17.06.2018. Vaadatud 15.08.2013. "The Stories of 10 People Featured on Historically Bad Album Covers". Mental Floss. 10.10.2011. Vaadatud 15.08.2013. Heino koduleht http://www.horreursmusicales.fr/
Heino (Holland)

Heino on küla Hollandis Overijsseli provintsis Raalte vallas. Elanike arv oli 2008. aasta veebruaris 6459. Küla läbib Zwolle-Enschede raudtee, millel on ka Heino raudteejaam. Samuti pääseb Heinosse maanteelt N35. 2001. aastani eksisteeris omaette Heino vald, siis liideti see Raalte vallaga. Heino on maaliline küla, kus asub arvukalt härrastemaju. Heinost edelas, teispool raudteed ja Olst-Wijhe omavalitsuse piiri seisab Nijenhuisi loss. Selles asub silmapaistev De Fundatie kunstimuuseum, mille ekspositsioonis on Constant Permeke, Van Goghi jt teoseid. Lossi ümber paikneb kaunis skulptuuriaed Ossip Zadkine jt skulptorite kujudega. Augusti kolmandal nädalal toimuvad külas Heino Pumbapäevad ('Pompdagen'), mis said nime küla pumbakaevu järgi. Nende kõrgpunkt on Daggie Old Heino, kus kaubeldakse käsitöö ja muude kaupadega ning esinevad rahvamuusikud. Pumbapäevade aegu voolab Heinosse tuhandeid külastajaid. Johannes ter Pelkwijk (sündinud 26. augustil 1769), riigimees Arnold Adolf Bentinck van Nijenhuis (17. aprill 1798), minister, diplomaat ja saadik Petrus Drabbe (4. juuni 1887), misjonär Albert Jan Maat (8. veebruar 1953), välispoliitik Sophie Nijman (16. aprill 1986), kiiruisutaja Joran Pot (20. jaanuar 1989), profijalgpallur meeskondades FC Twente, RBC Roosendaal, FC Zwolle ja Go Ahead Eagles Ines Roessink (20. märts 1992), jalgpallur Ad van der Meer and Onno Boonstra, Repertorium van Nederlandse gemeenten, KNAW, 2006. J. Kuyper, Gemeente Atlas van Nederland, 1865-1870, "Heino" Endise omavalitsuse kaart ligikaudu 1868. aastast
Lellepi talu kalmistu

Lellepi talu kalmistu on kalmistu Kõpu kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Metsküla külas Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Kalmistu rajas 1934. aastal Lellepi talu maadele taluperemees Jaak Tepper, kalmistu pühitseti 9. detsembril 1934. Esimesena maetigi 1935. aastal uuele kalmistule Jaak Tepper ise, viimane teadaolev matus oli 2011. aastal. Kalmistule on teadaolevalt maetud 9 inimest. Kalmistul asub ka II maailmasõjas langenud Nõukogude sõjameeste mälestusmärk, millel praegu puudub mälestustahvel. Kas sinna on kedagi ka maetud, ei ole teada. Kalmistule maetud inimeste koguarv ei ole seega teada. 1935 – Jaak Tepper (1860–1935), taluperemees 1937 – Anu Tepper (1859–1937), Jaagu abikaasa 1947 – Jaan Saul (1877–1947) 1963 – Juuli Saul (1888–1963) 2011 – Aime Tepper (1937–2011) "Suure-Kõpus asutati erakalmistu". Wiljandimaalt. Siseriigist. // Vaba Maa, 11. detsember 1934. Lk 6 "Suure-Kõpus asutati erakalmistu". Wiljandimaalt. Siseriigist. // Vaba Maa, 11. detsember 1934. Lk 6 Tiina Tuulik. "Oma kodu, oma maa sümbolid — talukalmistud Eestis". // Tuna, 3/2018. Lk 42 Pärandkultuuri objekt: "Tepre talu kalmistu" (758:HAU:003) Eesti looduse infosüsteemis
Hämariku tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Hämariku tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme asumis. Hämariku tänav algab Vabaduse puiesteelt, ristub Valguse ja Aate tänavaga ning lõpeb Lootuse puiesteel. Hämariku tänav on põhjaloode-lõunakagusuunaline ning ligi 370 meetri pikkune. Tänava esialgne nimi oli alates 8. novembrist 1927 Koidu tänav. Lühikest aega oli aastatel 1940–1941 tänava nimi Sirge tänav. 13. juunil 1958 muudeti Koidu tänav nime kordumise tõttu Hämariku tänavaks. Hämariku tänav on nime saanud varasema Koidu tänava mõjul. Tallinna tänavanimed. KNAB. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 39 Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 268
Puhma tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Puhma tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme asumis. Puhma tänav algab Haava tänavalt ja lõpeb Õie tänaval. Puhma tänav on peaaegu põhjakirde-lõunaedelasuunaline ning ligikaudu 165 meetri pikkune. Tänava esialgne nimi oli Tamara tänav (vene keeles Тамаринская улица). 8. novembril 1927 pandi tänavale nimeks Lehe tänav. Aastatel 1940–1941 oli see Kõivu tänav. Praeguse nime sai Puhma tänav 25. septembril 1959. Puhma tänav sai nime varasema Lehe tänava mõjul. Tallinna tänavanimed. KNAB. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 95 Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 288
Krimmi ANSV

Krimmi ANSV oli autonoomne nõukogude sotsialistlik vabariik Vene SFNV ja Vene NFSV koosseisus aastatel 1921–1945. Krimm Tauria Nõukogude Sotsialistlik Vabariik
Krimmi oblast

Krimmi oblast oli haldusüksus Vene NFSV koosseisus 1945–1954 ning Ukraina NSV koosseisus 1954–1991. Krimm
Tanel Linnas

Tanel Linnas (sündinud 14. jaanuaril 1979 on eesti leiutaja. Ta lõpetas aastal 1997 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Ta on Presidendi Mõttekoja liige. "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. september 2020. Vaadatud 9. augustil 2015. http://www.htg.tartu.ee/?sub=lennud&aasta=1997 Mõttekoja liikmed Vilja Kohler. Tanel Linnas, leiutaja, Eesti, tartu.postimees.ee, 6. mai 2011 Leiutajateküla Tanel – mees nagu orkester, naine24.postimees.ee, 20. märts 2013 Eesti ainus leiutaja: minu tavaline tööpäev? Mul pole ühtegi tavalist päeva!
Rannikutramm

Rannikutramm (hollandi keeles De Kusttram) on Belgias populaarne tramm, mis sõidab piki riigi rannikut Lääne-Flandria provintsis kulgeval liinil, ühendades omavahel sealsed linnad ja asulad Prantsuse piiri äärse De Panne ja Hollandi piiri lähedal asetseva Knokke-Heisti vahelisel alal. Trammiliini kogupikkus on 67 km, ühtlasi on see kõige pikem trammiliin kogu maailmas ja üks vähestest siiani toimivatest linnadevahelistest trammiliinidest maailmas. Sõit liini ühest otsast teise võtab aega 2 tundi ja 21 minutit. Trammiliin on kogu ulatuses elektrifitseeritud ja trammid töötavad 600 V alalispingel. Rööbastee laius on 1000 mm (3 jalga ja 3 3⁄8 tolli). Rannikutramm e rannatramm on eriti populaarne turistide ja Belgia puhkajate seas. Trammiliini esimene lõik Oostende ja Nieuwpoorti vahel võeti kasutusele 1885. Tolleaegne trammitee kulges praegusega võrreldes kaugemal sisemaal, kuid lühike liinilõik Oostende ja Nieuwpoorti kesklinna vahel on kasutusel tänapäevani. Kogu trammiliini väljaehitamine käis järk-järgult. Algselt korraldas trammiliiklust firma NBVD (National Neighbourhood Railway Company). 1991. aastal jagunes trammiliiklust opereerinud transpordifirma NMVB/SNCV kaheks regionaalseks – Valloonia ja Flandria firmaks ning praegu teenindab seda liini Flandria transpordifirma De Lijn. Rannikutramm sõidab valdavalt piki rannajoont, pakkudes kauneid vaateid Põhjamerele ja siin-seal esinevale luitemaastikule. Tramm teeb 67 km pikkusel marsruudil 67 peatust. Trammide sõiduintervall suvisel turismi kõrghooajal, mil rannikutrammi kasutab üle 15 miljoni reisija, on 10 minutit. Talvekuudel on sõiduintervall 20 minutit. Trammisõit on tehtud reisijaile järjest mugavamaks, sest trammide keskmises osas on kasutusel madalapõhjaline vagun. Ka on firma juurde ostnud ja liinile pannud uusi madalapõhjalisi tramme. Kuna enamikus vanades trammides asub mootor ja trammijuhi kabiin vaid ühes otsavagunis, siis tuleb trammijuhil lõpp-peatusse jõudes tramm ringikujulisel teel ümber pöörata. Seevastu uutel trammidel on mootor ja juhtimisseade kummaski otsavagunis ning uksed avanevad ja sulguvad vaguni mõlemal küljel. Kanalite lüüside juures Oostendes ja Zeebrugges hargneb trammitee kaheks, võimaldades teha vajadusel ümbersõitu. See väldib viivitusi trammiliikluse sõiduplaanis juhul, kui maanteesild, mida mööda trammiliin kulgeb, on parasjagu laevade läbisõiduajaks üles tõstetud. "Facts & Figures". Yarra Trams. Originaali arhiivikoopia seisuga 29. mai 2014. Vaadatud 16. aprill 2013. UrbanRail.net page