laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Eschweiler

Eschweiler ['ešvailer] on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Aacheni kreisis. Asub Inde jõe ääres. Eschweilerit on esmamainitud 828. aastal. 1794–1815 oli Eschweiler Prantsusmaa valduses ja läks seejärel Preisimaa koosseisu. 1946. aastast on linn Nordrhein-Westfaleni liidumaa osa. Eschweileri Indestraße tänava juugendstiilis majad 19. sajandist Endine apteek, nüüdne elumaja Eschweileris Eschweiler ja selle ümbrus umbes 1800. aastal Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Eschweileri koduleht
Mustjala Prohvet Eeliase kirik

Mustjala Prohvet Eelia kirik on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Saaremaal Mustjala alevis. Saaremaal Mustjala kihelkonnas siirdus õigeusku 1848. aastal 27,9% talurahvast hoolimata kohaliku luteri pastori Carl Johannes Masingu aktiivsest võitlusest usuvahetusliikumise vastu. 550 liikmega õigeusu kogudus avati Mustjalas 24. oktoobril 1848. Esimene jumalateenistus toimus kohaliku talupoja Irodion Lõugase poolt Merise külla ehitatud väikeses kivikirikus. Aastatel 1851–1865 olid koguduse kasutuses Paatsa mõisa hooned. 1865. aastal eraldati kogudusele Mustjala riigimõisast maavaldus ja puuhoone teenistuste pidamiseks. Riia arhitekti Heinrich Scheeli poolt tüüpprojekti alusel projekteeritud Mustjala õigeusu kirik valmis 1873. aastal. Pühakoda on paekivist seintega viiekupliline hoone ja toetub põllukivist alusmüürile. Kirikuhoonel on kümme akent ja kaks ust, paekivist trepp ja sees kivipõrand, puidust altaripõrand ja peasissepääsu kohal kooripealne lauljatele. Mustaja õigeusu kirik pühitseti Riia ja Miitavi ülempiiskop Veniamini (Karelin) poolt 20. juulil 1872 prohvet Eelija auks. Tänapäeval kasutab Mustjala prohvet Eelija õigeusu kirikut EAÕK Mustjala prohvet Eelija kogudus. Vaade kagust Mustjala vald Mustjala mõis Mustjala kihelkond Jaanus Plaat. "Saaremaa kirikud, usuliikumised ja prohvetid 18.-20. sajandil". Eesti Rahva Muuseum. Tartu, 2003; lk 136–140; lk 288–289 "Koguteos Saaremaa II köide". TTÜ Kuressaare Kolledž. Kirjastus Koolibri, Tallinn, 2007; lk 430–434; lk 924–926 Martin Toon. "EAÕK Kuressaare Püha Nikolai koguduse ajalugu". Kuressaare, 1997. AS Terbo, Tallinn, 1997. lk 4–5; lk 69 Jaanus Plaat/Arne Maasik. "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid Eestis". Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn, 2011; lk 460–463 EAÕK koduleht Kultuurimälestiste riiklik register "EAÕK". "Kultuurimälestiste riiklik register". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. oktoober 2021.
Aleksandr Borodin

Aleksandr Porfirjevitš Borodin (vene Александр Порфирьевич Бородин; 12. november 1833 – 27. veebruar 1887) oli vene keemik ja helilooja. Borodin oli andekas keemik ja väga suur muusik. Lapsepõlvest peale armastas loodusteadusi, kuid tegeles ka kirjandusega, armastas joonistada, õppis lapsepõlves mitut keelt (prantsuse, itaalia keel ja kultuur). Õppis kooli hoidjatädi käest vene keelt ja laule. Kodus muusikaõhtud, kus ema, isa ja sugulaste kaasabil õppis klaveri- ja tšellomängu (prantsuse koduõpetajad). Tekkis huvi heliloomingu vastu. 17-aastaselt läks õppima kirurgilise arstiteaduse akadeemiasse, kus hakkas kujunema teadlaseks. 29-aastaselt oli ta juba rahvusvaheliselt tuntud, sai keemiaprofessoriks ja liitus Balakirevi ringiga. Pidi ennast jagama keemia ja muusika vahel. Keemia oli tema igapäevane põhitöö, kuid muusika alal nimetas ta ennast pühapäevaheliloojaks. Maailmatuntud helilooja. Teoseid kirjutas vähe, kuid kõik on tuntud: ooper "Vürst Igor", Bõlina ooper, kaks sümfooniat, kümmekond laule, keelpillikvartette. 1867 "Sümfoonia nr 1" 1876 "Sümfoonia nr 2" 1879 "Keelpillikvartett nr 1" 1880 sümfooniline poeem "Kesk-Aasia steppides" 1881 "Keelpillikvartett nr 2" 1886 "Sümfoonia nr 3" 1887 ooper "Vürst Igor" Aleksandr Borodini looming ei ole suur, kuid see-eest väärtuslik. Muusika kõlab rahvuslikult ja võimsalt. Lemmikteemad on rahvakangelased ja vägilased ("Vägilassümfoonia"). Meloodiad on voolavad ja laulvad. Looming on klassikaline. Eeskujuks oli Mihhail Glinka looming.
Toivo Aavik

Toivo Aavik (sündinud 28. novembril 1966 Paides) on eesti psühholoogiateadlane ja õppejõud. Aavik on uurinud mitmeid psühholoogia valdkondi: mulje kujundamine, isiklikud väärtused, positiivne psühholoogia ja inimese seksuaalkäitumine. Aavik lõpetas 1997. aastal Tartu Ülikooli psühholoogia eriala (BSc), omandas teadusmagistri kraadi (MSc) Tartu Ülikoolis 1999. aastal ja omandas 2006. aastal Tartu Ülikoolist psühholoogiadoktori (PhD) kraadi. Tema kaitstud doktoritöö pealkiri oli „Lexical analysis of Estonian personal values vocabulary and relation to socially desirable responding and parenting practices“. Toivo Aavik oli aastatel 1998–2006 Tartu Ülikooli Sotsiaalteaduskonna raamatukogu juhataja, 2006–2007 Tartu Ülikooli teadus- ja arendusosakonna peaspetsialist ja 2007–2010 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna tervise edendamise teadur ning töötas kuni 2021. aastani psühholoogiainstituudis dotsendina. 2021. aastast on ta Tartu Ülikooli isiksuse- ja sotsiaalpsühholoogia kaasprofessor, isiksuse- ja tervisepsühholoogia osakonna juhataja (2021). Toivo Aavik on toonud Tartu Ülikooli õppekavva positiivse psühholoogia loengukursuse (2018), mis on esimene selle teemaline loengukursus Eesti akadeemilistes ülikoolides. 2005. aastast õpetab ta Tartu Ülikoolis inimese seksuaalkäitumist. Lisaks vastutab ta sotsiaalpsühholoogia teema õpetamise eest Tartu Ülikooli psühholoogia instituudis. Google Scholari andmetel oli Toivo Aaviku töödele viidatud üle 1600 korra (10.10.2022). Kõige enam viiteid (üle 730) on kogunud artikkel „The attractive female body weight and female body dissatisfaction in 26 countries across 10 world regions: Results of the International Body Project I“. Toivo Aaviku kõige innovatiivsem idee on olnud leksikaalse lähenemise kasutamine inimeste väärtuste uurimisel. Igas keeles peitub universaalne sõnavara, mis iseloomustab selle keele kõnelejate väärtushinnanguid. Selle ideega vastandub ta maailmakuulsale Iisraeli väärtuste uurijale professor dr. Shalom Schwartzile, kes rõhutab väärtuste universaalsust, seda süsteemi samal ajal igale kultuurile jõuga peale surudes. Peale Aaviku uuringut on esmakordselt eesti keeles kasutatud süsteemi kasutatud ka selliste suurte keelte nagu saksa, hiina, araabia, hollandi jms keele väärtuste analüüsides. Viimastel aastatel on Toivo Aavik osalenud mahukates üleilmsetes uuringutes, mis käsitlevad sugudevahelisi erinevusi, lähedussuhteid, kehataju ja atraktiivsust. Toivo Aavik on tunnustatud koolitaja. Tema koolitused hõlmavad töökeskkonda ja inimestevahelisi suhteid. Toivo Aavik on abielus, tal on neli tütart. Viren Swami, David A Frederick, Toivo Aavik; et al. (2010/3). "The attractive female body weight and female body dissatisfaction in 26 countries across 10 world regions". Personality and social psychology bulletin. Vaadatud 21.10.2021. {{netiviide}}: et al.-i üleliigne kasutus kohas: |autor= (juhend); kontrolli kuupäeva väärtust: |aeg= (juhend)CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Toivo Aavik Eesti Teadusinfosüsteemis Toivo Aavik Rahvusringhäälingus
Kärevere Kangelaskalmistu

Kärevere kangelaskalmistule Käreveres Tartu vallas on maetud Kärevere lahingus langenud. Kärevere kangelaskalmistu Mälestuskivi Kärevere lahingus langenutele Kärevere kangelaskalmistul Margit-Mariann Koppel. Mälestusfond Ristideta Hauad
Musttihane

Musttihane (Parus ater, sün. Periparus ater) on linnuliik tihaslaste sugukonnast. Ta on Euroopa üks väiksemaid tihaseid, pöialpoisist veidi suurem. Musttihane on ligi 20 alamliigiga laialdaselt levinud Euroopas, Siberis (kus ulatub põhjapolaarjooneni), Kamtšatkal, Primorjes, Sahhalinil, Jaapanis, Mandžuurias, Himaalajas, Kaukaasias, Iraanis ja Loode-Aafrikas. Alamliigid on jaotatud rühmadeks ater, atlas, cypriotes, caucasus, aemodius ja ptilosus , see aga pole lõplik jaotus. Musttihane elutseb okaspuistutes ja mägimetsades. Areaali lõunaosas on musttihane paigalind, keskosas hulgulind ja põhjaosas rändlind. Eestis on musttihane ebaühtlaselt levinud, aastati kõikuva arvukusega väikesearvuline kuni üsna harilik haudelind, kelle pesitsusaegset arvukust hinnatakse 15 000 – 25 000 paarile, talvist arvukust 30 000 – 60 000 isendile. Eestis eelistab musttihane pesitsusaegse elupaigana kuusikuid ja kuuse-segametsi. Musttihase pea ja kael on ülaltpoolt läikivmustad, kuklal kitsas valge triip, põsed ja kaela külg on valged. Selg on hallikas, nimmepiirkond ja sabaalune oliivpruuni varjundiga. Saba on hallikaspruun. Kurgualune on must. Pugu, rind ja kõhualune määrdunudvalged. Tiivad pruunid, kahes reas valgete laigukestega. Aasias leidub lühikese tutiga alamliike. Musttihane pesitseb mai algusest juuni keskpaigani. Pesa valmistatakse samblast, loomakarvadest, taimevillast ja niinekiududest. Pesa sisekihis leidub ämblikuheiet ja harva udusulgi. Kurnas leidub 6–13 muna. Levila lõunaosas on musttihasel kaks kurna aastas: esimeses, aprilli lõpul või mai algul, 8–11 muna, teises, juunis, 7–9 muna. Emaslind haub 12–14 päeva. Isane toidab teda, tuues talle toitu 2–3 korda tunnis. Nagu teistelgi tihastel, nii ka musttihastel ei kooru pojad korraga, vaid paari päeva jooksul ning sel ajal jätkab isaslind emaslinnu ja poegade toitmist. Seejärel, kuni poegade lahkumiseni pesast (umbes 20 päeva), osalevad emas- ja isaslind poegade toitmises võrdselt. Päeva jooksul toovad nad pessa toitu mitusada korda. Vanemad toidavad poegi ka nädala jooksul pärast nende pesast lahkumist. Musttihane sööb putukamune, liblikaid ja nende röövikuid, sarnastiivalisi (täid ja lehetäid), harvem ämblikke, kiletiivalisi ja mardikaid. Talvel toitub ta peaaegu ainult okaspuude seemnetest. Suve lõpul ja sügisel korjab ta toiduvarusid. Püütud putukaid või hangitud seemneid peidab ta mitmekaupa koorepragudesse, oksaharude vahele ja okaste vahele. Sealjuures suruvad nad saagi oksa vastu altpoolt, et pealesadav lumi ei takistaks juurdepääsu sellele. Loomade elu. Tallinn, Valgus 1980, lk 391 Harrap, S. & Quinn, D. Tits, Nuthatches and Treecreepers Christopher Helm, London 1996 "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2003–2008" (PDF). Hirundo. Eesti Ornitoloogiaühing. 2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14.12.2011. Vaadatud 04.07.2011. Musttihane andmebaasis eElurikkus Musttihane YouTube'is
Suur-veetallaja

Suur-veetallaja (Phalaropus tricolor) on kurvitsaline kurvitslaste sugukonnast veetallaja perekonnast, kolmest veetallaja liigist kõige suurem ja kõige vähem veelise eluviisiga. Erinevuste tõttu teistest veetallajatest on see liik varem paigutatud ka perekonda Steganopus. Suur-veetallaja on rästasuurune kahlaja, 23 cm pikk. Tema pealagi on tuhkhall, pea külgedel ja külgkaelal on must triip. Nokk ja jalad on pisut pikemad kui teistel veetallajatel. Hundsulestikus emaslind on ereda sulestikuga: ülalt hall ja pruun, alt valge, punaka kaela ja laikudega külgedel. Isaslind on natuke kahvatum: pruuni tagaosaga, punakad laigid on halvasti nähtavad või puuduvad hoopis. Puhkesulestik on halli- ja valgetooniline. Tibud on pealt hallid ja pruunid, alt valged, punane laik silma ümber. Talvesulestik on ülalt hall ja alt valge, aga must laik silma ümber on alati olemas. Suur-veetallaja elutseb Põhja-Ameerika kesk- ja lääneosa preeriates. Ta armastab soola ja peatub rände ajal soolajärvedel, kuhu neid koguneb suurel hulgal, näiteks Suurel Soolajärvel Utah's. Talveks rändab ta lõunasse Ameerika ookeaniveteni kuni Tšiilini. Suur-veetallajat on Eestis kohatud ainult ühel korral, 2004. aastal Paljassaarel. Kolmel veetallaja liigil on soorollid vahetatud. Emased on isastest suuremad ja kirevamad, võitlevad territooriumi ja isaste pärast ning kaitsevad oma pesi ja paarilist liigikaaslaste eest. Kui emane on lõpuks munenud, asub ta kohe lõuna poole teele, jättes munade haudumise ja poegade kasvatamise isaslinnu hooleks. Pesa tehakse maapinnale vee lähedusse. Pojad toidavad kohe pärast koorumist ennast ise. Toitu otsides keerutab ta end sageli vee peal kiiresti ringi, nii et tekib veekeeris. Oletatakse, et niimoodi kergitab ta vaikses madalas vees veekogu põhjast midagi söödavat ülespoole. Suur-veetallaja andmebaasis eElurikkus
Freibergi kreis

Freibergi kreis oli 1990–2008 kreis Saksimaa keskosas. Augustist 2008 osa Kesk-Saksimaa kreisist. Sulgudes on elanike arv seisuga 31. detsember 2006. Linnad: Augustusburg (5152) Brand-Erbisdorf (11 087) Flöha (10 492) Frauenstein (3253) Freiberg (42 897) Großschirma (6084) Oederan (7015) Sayda (2180) Vallad: Bobritschi vald (4621) Dorfchemnitzi vald (1785) Eppendorfi vald (4721) Falkenau vald (2040) Frankensteini vald (1208) Großhartmannsdorfi vald (2807) Halsbrücke vald (5572) Hilbersdorfi vald (1427) Leubsdorfi vald (3905) Lichtenbergi vald (2957) Mulda vald (2874) Neuhauseni vald (3204) Niederwiesa vald (5237) Oberschöna vald (3679) Rechenberg-Bienenmühle vald (2278) Reinsbergi vald (3247) Weißenborni vald (2723)
Tundrakiur

Tundrakiur ehk punakurk-kiur (Anthus cervinus) on linnuliik västriklaste sugukonnast kiuru perekonnast. Tundrakiur elutseb Euraasia tundra ja metsatundra vööndis Skandinaaviast Alaskani. Talvitub troopilises Aafrikas, Aasia lõuna- ja idaosas, ja USA läänerannikul. Eestis on tundrakiur harv läbirändaja mais-juuni algul ja septembris. Tundrakiuru üldpikkus on 14-16 cm. Hundsulestikus linnud eristuvad teistest kiurudest roostevärvi kurgualuse järgi. Puhkesulestikus erineb sarnastest sookiurust ja metskiurust tugevama seljamustri järgi. Liigi tunnuslikke häälitsusi on kõrge ja teravakõlaline "psiii"; hoiatushüüd on "jüpp...". Tundrakiur laulab tavaliselt lennul. Tundrakiuru põhitoidu moodustavad putukad, ämblikud, ussid ja seemned. Poegi toidab peamiselt sääskedega. Tundrakiur elutseb tundrate soistel aladel. Pesa koosneb kõrtest ja paikneb tavaliselt mätta küljel. Kurnas 5-6 muna. Pojad väljuvad pesast lennuvõimetutena ja vanalinnud hoolitsevad nende eest veel paar nädalat. Tundrakiur andmebaasis eElurikkus
Augustusburg

Augustusburg on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis. Linn on tuntud kaugele paistva Augustusburgi jahilossi ja Erdmannsdorf-Augustusburgi köisraudtee poolest. Augustusburg Erdmannsdorf Grünberg Hennersdorf Kunnersdorf Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Linna koduleht
Brand-Erbisdorf

Brand-Erbisdorf on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis. Kuni 2008. aastani kuulus linn Freibergi kreisi. Linn koosneb tuumikosast – Brand-Erbisdorfist – ning kahest äärelinnaasumist: Sankt Michaelis, Linda ja Himmelsfürst Langenau, Gränitz ja Oberreichenbach Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Linna koduleht
Max Bruch

Max Christian Friedrich Bruch (6. jaanuar 1838 – 2. oktoober 1920) oli saksa romantiline helilooja ja dirigent. 1858 ooper "Scherz, List und Rache" 1863 ooper "Die Loreley" 1868 "Viiulikontsert nr 1" 1870 kantaat "Frithjof" baritonile, koorile ja orkestrile 1872 kantaat "Odüsseus" solistile koorile ja orkestrile 1878 "Viiulikontsert nr 2 1880 "Šoti fantaasia" viiulile ja orkestrile 1881 "Kol Nidrei" tšellole ja orkestrile 1885 kantaat "Achilleus" solistile, koorile ja orkestrile 1891 "Viiulikontsert nr 3" 1898 kantaat "Gustav Adolf" solistile, koorile ja orkestrile
Mustoja (Lahemaa)

Mustoja on jõgi Põhja-Eestis, Lääne-Viru maakonnas, mille alamjooks paikneb Lahemaa rahvuspargi alal. Mustoja pikkus on 26,3 km ja valgla pindala 138,9 km2. Jõe lähe asub Võipere külas ja see suubub Mustoja külas Soome lahte. Jõel asub kolm paisu: Vihula alumine ehk Mustoja Saeveski pais (5,7 km kaugusel suudmest), Vihula mõisa pais (6,8 km suudmest) ja Vihula ülemise paisjärve pais (7,5 km suudmest). Mustoja aasta keskmine arvutuslik vooluhulk Vihula alumise paisu lõikes on 1,2 m3/s. Mustojas elavatest kalaliikidest on tuntumad meriforell, jõeforell, jõesilm, haug, särg, teib ja ahven. Looduslike eelduste poolest peetakse jõge üheks parimatest lõheliste elupaikadest Eestis. Jõe kohaliku nime järgi (Suurjõgi) on nime saanud Pakerordi lademe Kallavere kihistu Suurjõe kihistik. Suurjõe kihistik Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis (vaadatud 30.08.2019) Mustoja keskkonnaportaalis
Lalla Salma

Printsess Lalla Salma (araabia keeles الأميرة للا سلمى) (sündinud 10. mail 1978 Marokos Fèsis) on Maroko kuninga Mohammed VI abikaasa. Ta abiellus kuningas Mohammed VI-ga 21. märtsil 2002 ja neil on kaks last: kroonprints Moulay Hassan (sündis 8. mail 2003) printsess Lalla Khadija (sündis 28. veebruaril 2007) Salma Bennani Tribute Site
Toolse jõgi

Toolse jõgi on jõgi Lääne-Viru maakonnas. Toolse jõe lähe asub Sõmerust 2 km kirdes ja see suubub Kunda lahte. Jõe pikkus on 24 km pikk ja 84,3 km² valgalaga. Osa Toolse jõe orust on arvele võetud ürglooduse objektina. Toolse jõgi Andja kohal Jõgi Põdruse–Kunda–Pada maantee lähedal Andja kivisild Toolse jõgi Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 2.05.2013) Toolse jõgi keskkonnaportaalis
Vaskjõgi

Vaskjõgi on jõgi Pärnu maakonnas, Reiu jõe parempoolne lisajõgi. Vaskjõe pikkus on 23,4 km ja valgla pindala 139 km². Vaskjõgi keskkonnaportaalis
Maria Teresa

Maria Teresa (sünninimi Maria Teresa Mestre y Batista-Falla; sündinud 22. märtsil 1956 Havannas Kuubal) on Luksemburgi suurhertsoginna, suurhertsog Henri abikaasa. Maria Teresa ja suurhertsog Henri abiellusid 14. veebruaril 1981 ja neil on viis last: kroonprints Guillaume (sündis 1981) prints Félix (sündis 1984) prints Louis (sündis 1986) printsess Alexandra (sündis 1991) prints Sébastien (sündis 1992)
Komal Rājya Lakṣmī Devī

Kuninganna Komal Rājya Lakṣmī Devī (sündinud 18. veebruaril 1951) on Nepali endise kuninga Gyanendra abikaasa. Ta on alates 1. maist 1970 abielus Nepali endise kuninga Gyanendraga ja neil on kaks last: kroonprints Paras (sündis 30. detsembril 1971) printsess Prerana Rajya Laxmi Devi (sündis 20. veebruaril 1978)
Sabīkah bint Ibrāhīm Āl Khalīfah

Sabīkah bint Ibrāhīm Āl Khalīfah (سبيكة بنت إبراهيم آل خليفة) (sündinud 1948) on Bahreini kuninga Ḩamad ibn ‘Īsá Āl Khalīfah abikaasa. Paaril on viis last: kroonprints Salmān (sündinud 1969); prints Abdullah (sündinud 1975); prints Khalifa (sündinud 1977); printsess Najla (sündinud 1981); prints Faisal (1991–2006).
Alkaloidide loend

Siin on loetletud alkaloide. Nimekiri on mittetäielik. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Akonitiin Anabasiin Atropiin Efedriin Heroiin Hiniin Hüdriin Hüostsüamiin Jeroiin Kodeiin Kokaiin Kolhitsiin Kolhamiin Koniin Kofeiin Kuraare Lobeliin Meskaliin Morfium Nartsissiin Nikotiin Papaveriin Protoveratrin Skopolamiin Solaniin Teobromiin Teofelliin Tsikutoksiin Tšakoniin
Airbus A300

Airbus A300 on Airbusi esimene, keskmise lennukaugusega laia kerega reisilennuk. See oli ka maailma esimene kahe mootoriga laiakereline reaktiivreisilennuk. Airbus A300 esitleti 1972. aastal. Viimane seda tüüpi lennuk ehitati 2007. aasta juulis. A300B1 A300B2 A300B4 A300-600 A300B10
Bernsbach

Bernsbach on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Maagimäestiku kreisis. Alates 2013. aastast kuulub see Lauter-Bernsbachi linna koosseisu, enne seda oli Bernsbachi vallas.
Friedrich Ludwig Jahn

Friedrich Ludwig Jahn (11. august 1778 – 15. oktoober 1852) oli saksa võimlemispedagoog, võimlemise isa (Turnvater). Jahn tegi noortega võimlemisharjutusi, et arendada nende kehalist jõudu võitluseks prantslaste vastu. 1811. aastal asutas ta Berliinis ja mujal vabaõhuvõimlaid, leiutas võimlemisriistu (rööbaspuud, rõngad ja kangi), mis levisid koos tema ideedega peatselt kogu Euroopasse ja mõjutasid mitme võimlemiskoolkonna teket. Pärast Napoleoni vastast vabadussõda pidas ta Berliinis loenguid saksa rahvusest. Neis loenguis avaldas ta mõtteid, mis näitasid, et Jahn oli mõnes mõttes tagurlane. Mõned professorid astusid tema kultuurilise reaktsiooni vastu välja ja muuseas puudutati ka poliitilisi küsimusi. Jahni kaitseks astusid välja Berliini ja teiste Preisi linnade võimlemisseltsid. Reaktsiooniaja valitsus oli pahane, et noorsugu on äratatud üldisest rahvuslikust unest, ja sulges kõik võimlemisasutused. Demagoogiks peetud Jahn arreteeriti ja pandi vanglasse, kus ta istus kuus aastat (kuni 1825. aastani). Kui ta vanglast välja lasti, ei tohtinud ta elada Berliinis ega teistes linnades, kus olid ülikoolid ja gümnaasiumid. Jahni vihkas Preisi valitsus ka sellepärast, et oldi arvamisel, nagu ta olevat võtnud osa Jena Burchenschaft'ist ehk üliõpilaste ühingust. Jahni peale olid pahased ka niisugused mehed nagu Blücher ja Stein. Blücher palus isegi Metternichi, et see neetud võimlemisjandile lõpu teeks. Alles uue kuninga Friedrich Wilhelm IV valitsusajal sai Jahn amnestia ja võis Preisimaale tagasi tulla. Friedrich Ludwig Jahn – Saksa wõimlemise-isa. Päewaleht (1911) 15. juuni ja 16. juuni
Breitenbrunn (Saksimaa)

Breitenbrunn on asula Saksamaal Saksimaa Maagimäestiku kreisi Breitenbrunni vallas. Kirik
Breitenbrunni vald

Breitenbrunni vald on mitme valla nimi: Breitenbrunn, vald Austrias Burgenlandi liidumaal Breitenbrunn, vald Saksamaal Baieri liidumaal Oberpfalzis Breitenbunni vald, vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Erzgebirgskreisis Breitenbunni vald, vald Saksamaal Baieri liidumaal Breitenbrunn
Väikese väina tamm

Väikese väina tamm ehk Väinatamm on tamm, mis ühendab Muhu saart Saaremaaga läbi Väikse väina. Tammil kulgevad sõidutee ja elektriliinid. Et linnud ei satuks elektriliinidesse, on traatidele riputatud helkurid. Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee kulgeb 85. ja 90. km vahel Väikese väina tammil. Tammi esimesed eskiisid valmisid 1865. aastal. Nende andmetel kujunes tammi maksumuseks 60 000 – 78 000 rubla. Komisjon otsustas tammi ehitada Saare ninast üle Tõnno laiu ning projekti eelarveks määrati 28 000 rubla. Riik panustas tammi ehitusse 14 250 rubla. Lisaks panustas tammi ehitusse rahaliselt ka osa kohalikest mõisnikest. 1870. aastaks poldud ehitusega algust tehtud, sest Kuivastu mõisnik Arthur von Buxhoeveden raiskas 28 000 rubla ära. Aastal 1894 alustati tammi ehitust. Liivimaa kuberner Mihhail Zinovjev pani 2. aprillil 1894 Kinda laiule tammi nurgakivi. Nurgakivi panekul laulis koor ja paukusid suurtükid. Sama aasta oktoobri lõpuks oli valminud 60 m tammi. Tammi ehitamisel kasutati Muhu maalinna ja Maasi ordulinnuse kive. Tamm avati 27. juulil (vkj 15. juulil) 1896. Algul nimetati see Zinovjevi tammiks (Sinowjewi tamm). Esimesena sõitsid tammist üle Zinovjevi abikaasa ja Liivimaa kuberner Vladimir Surovtsev. Avamise puhul toimus Muhu rannas rahvale mõeldud pidu. Esimesel valmimisjärgsel kuul oli tammi ületamine tasuta. Alates juulist pidi jalakäija tasuma 5 kopikat ja hobuvankriga reisija 15 kopikat. Esimest korda ületati tamm autoga 1906. ning bussiga 1938. aastal. Hiiumaa ja Saaremaa laevaliikluse kadunud kuldajad Mihkel Kampmann: Koolilugemise raamat II: 112. Kuresaare maakond, lk. 147 Väikese väina tamm (veebimaterjali ei eksisteeri enam) Väikese Väina tammi 360° aeropanoraam / aerofoto
Origin

Origin (varem EA Downloader & EA Link) on Electronic Artsi elektrooniline sisuedastussüsteem (Content delivery system), kus kasutaja saab interneti kaudu osta kaupu ning neid kohe alla laadida. Ametlik veebileht
Parallelism

Parallelism ehk mõtteriim või mõttekordus on eesti rahvaluule iseloomulik kujundusvõte: ühe värsi (ka lause või lauseosa) mõtte teisendatud, täpsustav ja avardav kordamine. Näiteks: "Veere, veere, päeväkene,/ veere, päevä, vetta möödä,/ hõbedasta õrta möödä,/ vaskesta värävid möödä,/ kullatud kõrendid möödä!"
Pikkuste suurusjärgud

Järgnev loetelu sisaldab suurusi vahemikus 1,6 × 10–35 kuni 1,3 × 1053 meetrit. Ruumimõõtme illustratsioon 2 – Plancki pikkusest kuni Universumi läbimõõduni.