laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Dilgynė

Dilgynė (poola keeles Kropiwnica) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Dilgynė piirneb põhjas Burbiškėsega, läänes Užusienisega, lõunas Ąžuolijaiga, kagus Salininkaiga, idas aga Kirtimaiga. Dilgynė jääb osaliselt Paneriai erosiooniküngaste maastikukaitsealale. Linnaossa ulatub Dilgynė parkmets. Dilgynė asub Eišiškėse maantee ääres. Praeguse linnaosa kohal asusid varem samanimeline küla, kaks asundust, mis kandsid nime Krapivnica, ja karjamõis. Aastal 1905 kuulusid need kõik Vrublevskitele ja kokku oli seal 67 elanikku. https://www.geoportal.lt/map/ Гошкевич И.И. Виленская губернія: Полный списокъ населенныхъ мѣстъ со статистическими данными о каждомъ поселеніи, составленный по оффиціальнымъ свѣдѣниямъ. Вильна, 1905.
Morteratschi liustik

Morteratschi liustik (romanši: Vadret da Morteratsch) on pindalalt suurim liustik Šveitsi Bündneri Alpide Bernina mäestikus. See on kohe Pasterze liustiku ja Gepatschferneri järel suuruselt kolmas ja ruumalalt (1,2 km³) kõige massiivsem liustik Ida-Alpides. Morteratschi liustik on tüüpiline oruliustik, millel on ilmekas liustiku lõpp. Kogunemistsoon asub Piz Morteratschi, Piz Bernina, Crast' Agüzza, Piz Argienti, Piz Zupò ja Bellavista tippude vahel. Piz Argientist kuni liustiku lõpuni Val Morteratschis on selle horisontaalne ulatus väiksem kui 6 km, kõrguste vahe on kuni 2000 m. Koos Piz Palült algava Persi liustikuga, mis ühineb Morteratschiga vahetult kaljumoodustise Isla Persa ('kadunud saar') all, kattis see 1973. aasta seisuga u 16 km² ala. Jää maht on hinnanguliselt u. 1,2 km³. Morteratschi liustik voolab Ova da Morteratschi, mis voolab Inni ja seega Doonau kaudu Musta merre. Kevaditi, olenevalt lumetingimustest, on liustikule märgitud 10 km pikkune kogenud suusatajatele ligipääsetav suusarada. See viib Diavolezza õhutrammitee lõppjaamast Morteratschi võõrastemajani ja selle kõrguste vahe 1100 m. Morteratschi raudteejaam asus varem otse liustiku lõpu ees. Liustiku lõpp on vahepeal (2016. aasta seisuga) taandunud üle 2800 m ja seda pole jaamast enam näha. Aastaseid pikkuse muutusi on registreeritud alates 1878. aastast. Ajavahemikul kuni 1998. aastani oli üldine taandumine üle 1,8 km ja keskmine aastane taganemismäär oli ligikaudu 17,2 m aastas. See pikaajaline keskmine on viimastel aastatel märgatavalt tõusnud, taandudes aastatel 1999–2005 30 m aastas. Oluline taandumine toimus ka 2006. aastal. Viimase kümne aasta jooksul kaotas see veel 1 km. Mõõtmiste tegemise aja jooksul on liustik vaid nelja aastaga mõne meetri võrra edasi liikunud. Kuna suured liustikud reageerivad lühiajalistele kliimamuutustele aeglaselt, ei saa neid edusamme arvestada eelmise talve kogunemistsooni sademete suurenemisega. Jäärinde vasakule ja paremale jäävatele kõrgetele moreenidele, mis on endiselt peaaegu ilma võsastumisteta, on näha tohutult palju jääd, mida "väikese jääaja" lõpus 19. sajandi keskel seal veel alla suruti. 2017. aastal hakkasid teadlased liustikujää kaitsmiseks välja töötama lume valmistamise süsteemi, mille eesmärk oli katta ruutkilomeetrid 13 meetri sügavuse lumega. Hinnanguliselt võib aastakümnepikkune kasutamine muuta pikkust 400–500 meetrit. Šveitsi liustike loend Liustike loend Liustike taandumine 1850. aastast Šveitsi Alpid
Rosegi liustik

Rosegi liustik (romanši: Vadret da Roseg) on 4 km pikk liustik (2005) Bernina mäestikus Val Rosegis (Graubündeni kanton). 1973. aastal oli selle pindala 8,52 km². Šveitsi liustike loend Liustike loend Liustike taandumine 1850. aastast Šveitsi Alpid
Tschierva liustik

Tschierva liustik (romanši: Vadret da Tschierva) on 4 km pikk liustik (2005) Bernina mäestikus Šveitsi Graubündeni kantonis. 1973. aastal oli selle pindala 6,2 km². Šveitsi liustike loend Šveitsi Alpid Liustike loend
Palü liustik

Palü liustik (romanši: Vadret da Palü) on 3,5 km pikk liustik (2005) Piz Palü kaguküljel Bernina mäestikus. See kuulub Poschiavo orgu Graubündeni kantonis. 1973. aastal oli selle pindala 6,47 km². Liustiku põhja 2322 m kõrgusele on tekkinud järv. Liustikujärvest allpool on veel üks järv, Lago Palü. Mõlema järve juurde jõuab kergesti Bernina raudtee Alp Grümi raudteejaamast. Šveitsi liustike loend Liustike loend Liustike taandumine 1850. aastast Šveitsi Alpid
Salininkai

Salininkai (poola keeles Soleniki) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Salininkai piirneb lõunas Kelmijaga, põhjas Kirtimaiga, läänes Raisteliaiga, loodes Ąžuolijaiga ja Dilgynėga, kirdes Pupinėga ning idas Kuzmiškėsega. Salininkais on postkontor ja raamatukogu, haridust annab Salininkai gümnaasium. Salininkai küla ja mõisa on esmamainitud XVI sajandil. 1629. aastal oli sealse mõisa omanik Mikalojus Brosnickis. XVII sajandil läks see Goreckiste suguvõsa valdusse. XIX sajandi teisel poolel omandasid mõisa Vrublevskid. 1923. aastal kuulus mõisale 197 tiinu maad. 1949. aastal hakati mõisakompleksi asemele rajama maaparandajate asulat. Elanike veega varustamiseks rajati arteesia kaev, Salininkaisse rajati ka kaks paisjärve. Maaparandajate tarbeks asutati autobaas, mis oli Vilniuse rajoonis suurim. Muinsuskaitse all on Salininkai mõisa klassitsistlikus stiilis ait. Vilnijos vartai "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 13. augustil 2021.
Kuzmiškės

Kuzmiškės (poola keeles Kuźmiszki) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Kuzmiškės piirneb idas Pupinėga, lõunas Mickūnaiga, läänes aga Salininkaiga. Linnaossa jääb Kuzmiškėse kalmistu Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline küla.
Enn Leisson

Enn Leisson (11. juuli 1942 – 10. juuni 1998) oli eesti poliitik ja ajakirjanik. Leisson oli Eesti Vabariigi Ülemnõukogu, Eesti Kongressi ja Põhiseaduse Assamblee liige. Ülemnõukogus oli ta riigikaitsekomisjoni liige kuni 8. novembrini 1990 ja alates 8. novembrist 1990 rahvussuhete komisjon aseesimees. Ta oli ka Rahvarinde volikogu liige. Ta oli dokumentaalfilmide "BAM - 520 km", "Enne päikeseloojangut" ja "Seal Siberis Baikali taga" stsenarist. Eesti NSV / Eesti Vabariigi Ülemnõukogu XII koosseis. Statistikat ja ülevaateid https://www.efis.ee/et/inimesed/id/1480/ylevaade Foto
Minski oblast

Minski oblast on 1. järgu haldusüksus (oblast) Valgevenes. Asub maa keskosas. 2009. aasta rahvaloenduse andmetel oli Minski oblasti elanikest valgevenelasi 88,48%, venelasi 7,14%, poolakaid 1,26% ja ukrainlasi 1,25%. Minski oblast jaguneb alljärgnevateks rajoonideks: Barysaŭ rajoon (Барысаўскі раён) (keskus Barysaŭ) Bierazino rajoon (Бярэзінскі раён) (keskus Bierazino) Červieńi rajoon (Чэрвеньскі раён) (keskus Červień) Dziaržynski rajoon (Дзяржынскі раён) (keskus Dziaržynsk) Kapyli rajoon (Капыльскі раён) (keskus Kapyl) Klecki rajoon (Клецкі раён) (keskus Kleck) Krupki rajoon (Крупскі раён) (keskus Krupki Łahojski rajoon (Лагойскі раён) (keskus Łahojsk) Lubańi rajoon (Любанскі раён) (keskus Lubań) Maładziečna rajoon (Маладзечанскі раён) (keskus Maładziečna) Minski rajoon (Мінскі раён) (keskus Minsk) Miadziełi rajoon (Мядзельскі раён) (keskus Miadzieł) Niasviži rajoon (Нясвіжскі раён) (keskus Niasviž) Puchavičy rajoon (Пухавіцкі раён) (keskus Marjina Horka) Salihorski rajoon (Салігорскі раён) (keskus Salihorsk) Słucki rajoon (Слуцкі раён) (keskus Słuck) Smalavičy rajoon (Смалявіцкі раён) (keskus Smalavičy) Staryja Darohi rajoon (Старадароскі раён) (keskus Staryja Darohi) Stoŭbcy rajoon (Стаўбцоўскі раён) (keskus Stoŭbcy) Uzda rajoon (Уздзенскі раён) (keskus Uzda) Vałožyni rajoon (Валожынскі раён) (keskus Vałožyn) Vilejka rajoon (Вілейскі раён) (keskus Vilejka) Lisaks rajoonidele on oblastis üks oblastilise alluvusega linn – Žodzina. Valgevene oblastid The population as of January 1, 2024 and the average annual population for 2023 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements Oblasti Täitevkomitee koduleht Minski oblast portaalis Radzima.org
Mickūnai

Mickūnai (poola keeles Mickuny) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Mickūnai piirneb põhjas Kuzmiškėsega, idas Klebniškėsega, lõunas Barkiškėsega, läänes aga Kelmijaga. Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline küla. Selle alad liideti Vilniusega aastal 1996.
Barkiškės

Barkiškės on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Barkiškės piirneb põhjas Mickūnaiga ja Klebniškėsega, idas Baraškosega ning läänes Kelmijaga. Praeguse linnaosa kohal asusid varem samanimelise küla maad. XX sajandi keskpaiku jagati Barkiškės kaheks: põhjapoolne osa hakkas kuuluma Juodšiliai külanõukokku, lõunapoolne aga Rudamina külanõukokku. Põhjapoolsema Barkiškėse alad liideti Vilniusega 1996. aastal.
Baraškos

Baraškos on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Baraškos piirneb põhjas Daškūnaiga, loodes Klebniškėsega, läänes aga Barkiškėsega. Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimelise küla põhjapoolsem osa. Aastal 1979 oli seal 28 elanikku. Aastal 1989 oli elanikke 17. Baraškose alad liideti Vilniusega aastal 1996. Lietuvos TSR kaimo gyvenamosios vietovės (1979 metų Visasąjunginio gyventojų surašymo duomenys). Vilnius: Lietuvos TSR Centrinė statistikos valdyba, 1982. Kaimo gyvenamosios vietovės (1989 metų Visuotinio gyventojų surašymo duomenys). Vilnius: Lietuvos Respublikos Statistikos departamentas, 1993.
Klebniškės

Klebniškės (poola keeles Chlebniszki) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Klebniškės piirneb läänes Mickūnaiga, lõunas Barkiškėsega, kagus Baraškosega, kirdes aga Daškūnaiga. Praeguse linnaosa kohal asusid varem samanimelise küla maad. Klebniškėse alad liideti Vilniusega aastal 1996.
Daškūnai

Daškūnai (poola keeles Daszkuny) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Daškūnai piirneb põhjas Pupinėga, edelas Klebniškėsega, lõunas Baraškosega, idas aga Katiliškėsega. Praeguse linnaosa kohal asusid varem samanimelise küla maad. Daškūnai alad liideti Vilniusega aastal 1996.
Pupinė

Pupinė (poola keeles Popowszczyzna) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Pupinė piirneb põhjas Pakupečiaiga, läänes Kuzmiškėsega, lõunas Daškūnaiga, idas aga Ąžuolynėga ja Basiukaiga. Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline küla. Selle maad liideti Vilniusega aastal 1996.
Pakupečiai

Pakupečiai (poola keeles Podkopcowo) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Pakupečiai piirneb loodes Kirtimaiga, lõunas Pupinėga, idas aga Ąžuolynėga ja Lydos Keliasega. Pakupečiaisse jääb Kuprijoniškėse parkmets. Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline huutor. Selle maad liideti Vilniusega aastal 1996. Hiljem on linnaosa laienenud huutori ja Vilniuse lennujaama vahelistele aladele.
Kirtimai

Kirtimai (poola keeles Porubanek) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Kirtimai piirneb lõunas Salininkaiga, läänes Dilgynėga, loodes Burbiškėsega, kagus Pakupečiaiga, idas Kuprijoniškėsega, kirdes Naujininkaiga. Kirtimai on tähtis transpordisõlm, seal asuvad Vilniuse lennujaam ja Kirtimai raudteejaam ning transpordiettevõtted Schenker ja Revival Svoris. Linnaosa on ka oluline tööstuskeskus, seal tegutseb ligi 800 ettevõtet. Kirtimais elab Leedu suurim mustlaste kogukond, linnaosa viiesajast elanikust on ligi 400 mustlased. Linnaosa lõunapoolses otsas asuvad suvilapiirkonnad. Kirtimai nimi tuleneb tõenäoliselt tõlkevastena sealsest slaavi päritolu nimetusest. Nimi on tulnud asula asukohast metsade serval. Sealsed mustlased kutsuvad linnaosa Parubankaks. Kirtimai asulas, raudteejaamas ja Vrublevskitele kuulunud Podrubanoki karjamõisas oli 1905. aastal kokku 73 elanikku. 1931. aastal oli seal 30 elanikku. Aastail 1927–1928 rajas lennundusettevõte LOT sinna lennujaama rajatised, 1932. aastal alustati Vilniuse lennujaamast regulaarseid lende Varssavisse. Lennujaama juurde rajati kool ja muud teenindavad asutused, ka raudteejaam sai uued hooned. Nõnda kujunes Kirtimai aleviks. 1939. aastal rajati Kirtimaisse Nõukogude sõjaväebaas. Nõukogude perioodil hakkas Kirtimai kuuluma Vilniuse koosseisu. Sealne kultuurimaja on 2001. aastast romade kogukonna keskus. Muinsuskaitse all on Vilniuse lennujaama hoone. Kirtimai. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006 Jurkštas, Jonas. Vilniaus vietovardžiai. – Vilnius, 1985, p. 39-40. Гошкевич И.И. Виленская губерния: Полный список населенных мест со статистическими данными о каждом поселении, составленный по официальным сведениям. Вильна, 1905 Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938. Vilnijos vartai "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 14. augustil 2021.
Naujininkai

Naujininkai (poola keeles Nowy Świat) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Naujininkai piirneb lõunas Kirtimaiga, põhjas Naujamiestisega, läänes Burbiškėsega, idas Liepkalnisega, kirdes Rasosega. Naujininkai põhjapiiril asub Vilniuse raudteejaam. Sinna jäävad ka mitmed kalmistud - tatarlaste kalmistu, vanausliste kalmistu, karaiiimide kalmistu ja lõunapiirile rajatud Liepnynė kalmistu. Sealne vanausuliste kirik valmis aastail 1830-1906, õigeusu kirik aga aastal 1898. Naujininkais asub polikliinik, seal on ka raamatukogu ja postkontor. Haridust annavad gümnaasium, muusikakool ja kolm põhikooli. Naujininkai kujunes vanausuliste kalmistu juurde, kuhu rajati aastal 1830 ka väike puidust vanausuliste kabel. Hiljem otsustati see kirikuks ümber ehitada, aastal 1900 alustati puidust hoone asemele kivist hoone rajamist. XIX sajandi teisel poolel läks enamik tööstusettevõtteid üle aurujõule, mis tõi ka kaasa vajaduse korstnate järele. Nõnda rajati Naujininkaisse ettevõte, mis tegeles korstnate valmistamisega. Selle järgi hakkasid kohalikud piirkonda kutsuma Kaminai (kaminas on leedu keeles korsten). Südalinna asukad andsid aga piirkonnale nime Nowy Świat (tõlkes Uus Maailm). Tänu raudteejaama lähedusele hakkasid sinna kerkima ka teised ettevõtted, mis vajasid raudteetransporti, samuti rajati sinna ladusid. Naujininkai kujunes nii töölisasulaks. Aastal 1939 asusid Naujininkaisse esimesed Nõukogude väeosad, hiljem rajati sinna ka sõjaväebaas. Muinsuskaitse all on Naujininkai tulpkabel, vanausliste kirik ja selle kõrval asuv elamu. Vanausuliste kalmistu Naujininkai Õigeusu kirik Raamatukogu vartai Naujininkai. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. XVI (Naha-Omuta). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009 Čaplinskas, Antanas Rimvydas. Naujininkai // Čaplinskas, Antanas Rimvydas. Vilniaus gatvės = Vilnius streets: istorija, vardynas, žemėlapiai. – Vilnius, 2000. – Lk. 132-136. "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 14. augustil 2021.
Dovženko-nimeline filmistuudio

Dovženko-nimeline filmistuudio on Ukraina riiklik filmistuudio, mis asub Kiievis ja on saanud nime režissöör Aleksandr Dovženko järgi. Kiievi filmistuudio otsustati rajada 1925. aastal ning selle hoonekompleks ehitati valmis aastatel 1926–1928. See oli esimene suurem filmistuudio Nõukogude Liidus, mis pidi tootma 60–100 filmi aastas ehk sama palju kui teised Nõukogude Liidu filmistuudiod kokku. Filmistuudio on rajatud 30 ha suurusele maa-alale ning ehituskompleksi hoonete kogumaht on ligikaudu 135 000 m³. Stuudio kasutab kuut paviljoni, keskse filmipaviljoni mõõtmed on 36x105 m, kõrgus 16 m. Filmistuudio on kandnud järgmisi nimetusi: Kiievi kinovabrik (Киевская кинофабрика) 1930. aastast Ukrainfilm (Украинфильм) 1939. aastast Kiievi filmistuudio (Киевская киностудия), mis 1957. aastal sai A. Dovženko nime 1993. aastast on stuudio nimi A. Dovženko nimeline riiklik kunstiliste filmide filmistuudio (ukraina keeles Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка) Esimest mängufilmi hakati tegema 1927. aastal, kui ehitus polnud veel lõpetatud. Dziga Vertov filmis Kiievi kinovabrikus esimese nõukogude helindatud dokumentaalfilmi "Donbassi sümfoonia". 1929. aastal valmis juba kümme filmi. 1930. aastatel toodeti ka helindatud värvifilme. Kõige silmapaistvamad sõjaeelsetest filmidest olid Aleksander Dovženko "Maa" ning Dziga Vertovi "Mees filmikaameraga", mis said rahvusvahelise tunnustuse. Ameerika Ühendriikide filmikriitikute auhinna sai 1944. aastal Mark Donskoi film "Vikerkaar". Ukraina filmikunsti ja filmistuudio ajaloos olid kõige edukamad 1960.–1970. aastad. Valmisid sellised Nõukogude Liidus suure populaarsuse saanud filmid nagu "Lahingusse lähevad ainult ässad" ("В бой идут одни старики"), "Unustatud esivanemate varjud" ("Тени забытых предков"), "Musta märgiga valge lind" ("Белая птица с чёрной отметиной"), "Kivirist" ("Каменный крест") jt. 1981. aastal valmis ajalooline mängufilm "Jaroslav Tark". 90 tegutsemisaasta jooksul valmis filmistuudios ligi tuhat filmi. Aleksandr Dovženko [1] Киностудия им. О.Довженко, история и наши дни Киностудия им. А. Довженко (СССР). Internet Movie Database Киностудия им. А. Довженко (Украина). Internet Movie Database
Uus (perekonnanimi)

Uus on eesti perekonnanimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Uus 374 inimesel: 175 mehel ja 199 naisel. Perekonnanimede levikult on Uus meeste puhul 371. kohal ja naiste puhul 345. kohal. Perekonnanimi Uus on levinuim Saare maakonnas. Ants Uus, eesti teleoperaator ja spordiajakirjanik (1932–2014) Eia Uus, eesti kirjanik (1985–) Heino Uus, eesti põllumajandustegelane (1937–2016) Henno Uus, eesti päritolu USA sõjaväelane (1931–2014) Marika Uus, eesti laulja (1959–) Rudolf Uus, Eesti politseinik (1894–1964) Undo Uus, eesti füüsik ja filosoof (1941–) https://www.stat.ee/nimed/pere/Uus (vaadatud 14.08.2021) Uus statistikaameti andmebaasis
Lukiškės

Lukiškės on Vilniuse linnaosa, mis asub linna keskosas Naujamiestise valla territooriumil. Lukiškės piirneb lõunas Naujamiestisega, läänes Vingisega, idas Vilniuse vanalinnaga, loodes üle Nerise jõe Žvėrynasega (ühendab kaks silda), põhjas Saltoniškėse ja Snipiškėsega (mõlemaga ühendab sild). Lukiškėses asuvad Lukiškėse vangla ja Lukiškėse väljak. Linnaosa nime päritolu pole kindlalt teada. Oletatakse, et see võib olla saanud nime tatari päritolu ülikult Lukas Petravičiuselt, kellele Vytautas suured maavaldused eraldas. Piirkonna varasem nimekuju oli ilmselt Luka, Samas viitab see ka võimalikule slaavi päritolule, kuna linnaosa asub Nerise luhal, ja luht on mitmes slaavi keeles luka. On ka oletatud leedu päritolu, kuna luknas tähendab maasääre taga olevat lahesoppi ja Nerise käänakud võisid sellele nimele ka põhjust anda. Taurakalnise mäel asub vana kalvinistide kalmistu. Algselt oli piirkonna ajalugu seotud Vingisega. Kui sinna asusid jesuiidid, sai sealne ala nimeks Jėzuitų Lukiškės, linnale lähem ala ehk siis praegune Lukiškėse territoorium hakkas kandma nime Totorių Lukiškės ehk Totorija. Lukiškėse nimi oli ka praegusest linnaosast lõunasse jäävatel Astikastele kuulunud aladel, mis kandsid nime Mažoji Lukiškės. XVII sajandil kujunes Lukiškės Vilniuse eeslinnaks, kus oli kolm tänavat. Sinna rajati ka Vilniuse kalmistu, mille juurde dominiiklased rajasid aastal 1642 ka kiriku ja hiljem kloostri. Aastal 1677 moodustati sinna ka kihelkond, mis likvideeriti aastal 1948. Sealne kant põletati Põhjasõja ajal maha. Aastal 1772 ehitati uus kirik, aastal 1739 uus kloostrihoone. Need olid esimesed Lukiškėsesse püstitatud kivihooned. Aastal 1860 rajati linnaossa turuplats (Lukiškėse väljak). XIX sajandi teisel poolel liideti piirkond ametlikult Vilniusega. Aastal 1897 rajati sinna kohtuhoone, järgmisel aastal vangla. Aastal 1908 rajas Juozapas Montvila sinna kolmekorruseliste korterelamute rajooni, mistõttu piirkonda kutsi mõnda aega Montvila kolooniaks. Nõukogude perioodil ehitati sinna Leedu Rahvusraamatukogu hoone ja Leedu Riiklik Ooperi- ja Balletiteater. Suurem osa Lukiškėsest on muinsuskaitse all olev piirkond. Ka paljud sealsed majad on muinsuskaitse all. Lukiškės. Mūsų Lietuva, Kd. 1. – Bostonas: Lietuvių enciklopedijos leidykla, 1964. – 139 lk. "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 14. augustil 2021.
2032

◄ | 20. sajand | 21. sajand     ◄ | 2000. aastad | 2010. aastad | 2020. aastad | 2030. aastad         ◄◄ | ◄ | 2028 | 2029 | 2030 | 2031 | 2032 | 2033 | 2034 | 2035       2032. aasta (MMXXXII) on 21. sajandi 32. aasta. Juudi kalender: 5792–5793 Islami kalender: 1453–1454 Iraani kalender: 1410–1411 Sirvikalender: 10245 Austraalias Brisbane'is toimuvad 2032. aasta suveolümpiamängud. ... ...
Naujamiestis (Vilnius)

Naujamiestis on Vilniuse linnaosa, mis asub linna keskosas Naujamiestise valla territooriumil. Naujamiestis piirneb lõunas Naujininkaiga, läänes Vilkpėdėga, idas Vilniuse vanalinnaga, põhjas aga Lukiškėsega. Naujamiestis on tähtis transpordisõlm. Seal asuvad Vilniuse bussijaam ja Vilniuse raudteejaam. Linnaosas tegutsevad arvukad ettevõtted, seal asub mitme tähtsama Leedu kommertspanga (SEB, Luminor) kohalik peakorter. Naujamiestises asuvad ka mitmed saatkonnad. Linnaosa hakkas kujunema Peterburi–Varssavi raudtee valmimise järel. Aastal 1875 koostati sealse uue linnaosa planeering, mis nägi ette korrapärast tänavavõrgustikku. Suuremalt jaolt kujunes sealne ala hoonestatuks XIX sajandi lõpus. Suurema osa Naujamiestisest võtab enda alla muinsuskaitse all olev piirkond. Paljud sealsed majad on muinsuskaitse all. Kaitse all on ka depoo, raudteejaama hoonetekompleks, arteesia kaev ja sealne Beržynase karjamõisa hoone. Lukiškės Naujamiestis (Vilnius). Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. XVI (Naha-Omuta). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009 "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 14. augustil 2021.
Kasemaa

Kasemaa on eesti perekonnanimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kasemaa 325 inimesel: 162 mehel ja 163 naisel. Perekonnanimede levikult on Kasemaa meeste puhul 415. kohal ja naiste puhul 462. kohal. Nimi on levinuim Järva maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 8,03. Andrus Kasemaa, eesti kunstnik (1941–2016) Andrus Kasemaa, eesti kirjanik (1984–) Arno Kasemaa, eesti õpetaja, koorijuht ja kirjanik (1915–1999) Kalle Kasemaa, eesti vaimulik, teoloog ja tõlkija (1942–) Margus Kasemaa, eesti orkestrijuht (1968–) Markus Kasemaa, eesti kunstnik (1972–) Saskia Kasemaa, eesti maalikunstnik (1945–2019) Toomas Kasemaa, Eesti ametnik ja poliitik (1968–) https://www.stat.ee/nimed/pere/Kasemaa (vaadatud 14.08.2021)
Kuningas (perekonnanimi)

Kuningas on eesti perekonnanimi. Perekonnanime Kuningas (ka Kunningas, Kunnigas) on pandud viies mõisavallas Pärnu-, Tartu-, Võru- ja Virumaal. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kuningas 410 inimesel (183 mehel ja 227 naisel). Perekonnanimede levikult oli Kuningas meeste puhul 347. ja naiste puhul 278. kohal. Levinuim oli see Pärnu maakonnas, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 9,79. Annely Kuningas, eesti koorijuht ja muusikapedagoog (1966–) Helle Kuningas, eesti näitleja (1949–2014) Marten Kuningas, eesti laulja (1985–) Neeme Kuningas, eesti lavastaja ja laulja (1955–) Oskar Kuningas, eesti kirjandusteadlane, koduloouurija ja tõlkija (1911–1997) https://www.stat.ee/nimed/pere/Kuningas
Laks

Laks on eesti perekonnanimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laks 335 inimesel: 156 mehel ja 179 naisel. Perekonnanimede levikult on Laks meeste puhul 443. kohal ja naiste puhul 402. kohal. Nimi on levinuim Valga maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 8,57. Henry Laks, eesti laulja (1961–) Joonas Laks, eesti poliitik (1987–) Leo Laks, eesti ajaloolane, kirjanik ja tõlkija (1931–) Meinhard Laks, eesti õpetaja ja kultuuritegelane (1922–) Sergius Laks, Eesti sõjaväelane (1901–1942) Tiiu Laks, eesti ajakirjanik (1984–) https://www.stat.ee/nimed/pere/Laks (vaadatud 14.08.2021)
Kutsar (perekonnanimi)

Kutsar on eesti perekonnanimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kutsar 366 inimesel: 177 mehel ja 189 naisel. Perekonnanimede levikult on Kutsar meeste puhul 363. kohal ja naiste puhul 372. kohal. Nimi on levinuim Valga maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 17,14. Dagmar Kutsar, eesti sotsioloog (1951–) Eduard Kutsar, eesti kunstnik (1902–1970) Gustav Kutsar, eesti vaimulik (1965–) Kuulo Kutsar, Eesti riigiametnik (1939–) https://www.stat.ee/nimed/pere/Kutsar (vaadatud 14.08.2021)