laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
HUIK!

HUIK! on Tallinnas tegutsev Eesti segakoor. Koori asutasid 2009 Vanalinna Hariduskolleegiumi õpilased, kes tollal laulsid kolleegiumi kammerkooris. Koor on osalenud nii Eesti kui ka välismaa koorikonkurssidel. 2009–2018 oli koori peadirigent Kaspar Mänd. Aastatel 2018–2022 oli peadirigent Ingrid Roose. Alates 2022. aastast on peadirigendiks Ode Pürg. https://huik.ee/koorist/ (vaadatud 17.07.2022) Koduleht
Merendusetnoloogia

Merendusetnoloogia või merendusantropoloogia (inglise keeles marine ethnology või maritime anthropology, marine anthropology, vene keeles морская этнология) on uurimissuund, mis uurib mere- ja rannakultuuriga seotut: näiteks rannarahva ja meremeeste elu, meresõidu traditsioone, paadi- ja laevaehitust. 1966. aastal avati Kopenhaageni ülikoolis esimene merendusetnoloogia õppetool. Eestis on seda valdkonda õpetatud ja uuritud ennekõike etnoloogia ja ajaloo osana. Eesti merendusetnoloogiaga on tegelenud teiste seas Oskar Loorits, Gustav Ränk, Arved Luts, David Papp ja Dagmar Ingi. Eesti Mereakadeemia Eesti Merekool Eesti Meremuuseum Haakrik Heinaste merekool ja Heinaste merekooli muuseum Kuressaare merekool (1891–1928) Käsmu merekool (1884–1931) Käsmu meremuuseum Lennusadam Merekeele nõukoda Meremuuseum Mereviki Narva merekool (1873–1918) Paldiski merekool (1876–1915) Rannarahva muuseum Rannarootsi muuseum Revali Merekool Tallinna vesilennukite angaar Merendusetnoloogia Eesti entsüklopeedia veebiversioonis (vaadatud 02.12.2018) Ingi, Dagmar. Sotsiaalsed suhted tootmiskoondise Ookean kaugsõidu kalalaevadel 1970–1985. Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat, 2009. 52, lk 130–150. Ingi, Dagmar. Vaba aja veetmise võimalustest tootmiskoondise Ookean laevadel 1970–1985. Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat, 2007. 50, lk 79–106. Luts, Arved. Eesti randlaste kalastusega seotud tavade sotsiaalne funktsioon. Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat, 1978. XXXI, lk 121–148. Luts, Arved. Märkmeid Audruranna kolhoosi kaluriperede majanduselust. Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat, 1962. XVIII, lk 19–37. Luts, Arved. Rändpüügist Eesti merekalastuses. Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat, 1960. XVII, lk 129–168. Merendusetnoloogia Eesti entsüklopeedia veebiversioonis
Copa Airlines

Compañía Panameña de Aviación, S.A. (tuntud ja reklaamitakse kui "Copa Airlines") on Panama rahvuslik lennufirma, mille peakorter asub riigi pealinnas Panamás. Lennufirma kodulennujaam on Tocumeni rahvusvaheline lennujaam, ettevõttel on 93 lennukit ja 83 sihtkohta. Lennufirma kuulub ka Star Alliance'i lennuühendusse. Lennufirma asutati 21. juunil 1944. aastal ning lennufirma alustas lende 15. augustil 1947. aastal.
David Neres

David Neres Campos (sündinud 3. märtsil 1997 São Paulos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Portugali kõrgliigaklubis Lissaboni Benfica ja Brasiilia jalgpallikoondises. Neres alustas karjääri kodulinna klubis São Paulo. Debüüdi Brasiilia kõrgliigas tegi ta 17. oktoobril 2016. Esimese värava lõi ta juba viis päeva hiljem mängus Ponte Preta vastu. Kokku lõi ta sel hooajal Brasiilia kõrgliigas kolm väravat. 2017. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Hollandi kõrgliiga klubiga Amsterdami Ajax. Esimese värava Hollandi kõrgliigas lõi ta sama aasta 2. aprillil mängus Feyenoordi vastu. Hooajal 2017–18 lõi ta Hollandi kõrgliigas 32 mänguga kokku 14 väravat. Ta oli sellega sel hooajal liigas klubi suurim väravakütt. Hooaegadel 2018–19 ja 2020–21 tuli ta Ajaxiga Hollandi meistriks. 2022. aasta jaanuaris liitus ta Donetski Šahtariga. Sama aasta veebruaris alanud Venemaa sissetungi tõttu Ukrainasse ei saanud ta Donetski Šahtaris kordagi mängida. 2022. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Lissaboni Benficaga. Debüüdi Brasiilia jalgpallikoondises tegi Neres 26. märtsil 2019 sõprusmängus Tšehhi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 9. juunil 2019 sõprusmängus Hondurase vastu. Brasiilia koondisega võitis ta 2019. aasta Copa América. Ajax Eredivisie (2): 2018–19, 2020–21 KNVB beker (2): 2018–19, 2020–21 "Promessa faz primeiro gol, São Paulo bate a Ponte Preta e mantém embalo". Globo Esporte. 22.10.2016. Vaadatud 2.12.22018 "Neres é do Benfica!" (portugali). S.L. Benfica. 20. juuni 2022. Vaadatud 20. juunil 2022.  David Neres – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Tripadvisor

Tripadvisor, Inc. on Ameerika reisi- ja restoranide veebisaitide ettevõte, mis koondab hotellide ja restoranide arvustusi, majutusasutuste broneeringuid ja muud reisimisega seotud sisu. See hõlmab ka interaktiivseid reisifoorumeid. Ettevõte asutati 2000. aasta veebruaris. Selle peakorter asub Massachusettsi osariigis Needhamis. Aastatel 2013–2017 oli ettevõtte ka NASDAQ-100 börsiindeksi koosseisus.
Pinnakese

Pinnakese ehk pinna "raskuskese" on matemaatikas ja füüsikas tasapinnalise kujundi pinna aritmeetiline keskpunkt. Mitteformaalselt öeldes on pinnakese mingi tasapinnalise kujundi korral see punkt, millel ta väljalõigatuna teravikule asetatuna tasakaalus püsiks (ühtlase paksuse ja tiheduse korral homogeenses jõuväljas).
Air Europa

Air Europa Líneas Aéreas, S.A.U. on Hispaania lennufirma, mis on suuruselt kolmas Hispaanias peale Iberiat ja Vueling Airlinesi. Lennufirma peakorter asub Llucmajoris Mallorcal. Lennufirmat omab täielikult Globalia. Alates 2007. aastast on lennufirma SkyTeami liige. Lennufirmal on 46 lennukit ning need lendavad 44 sihtkohta.
Franck Kessié

Franck Yannick Kessié (sündinud 19. detsembril 1996 Ouragahios) on Elevandiluuranniku jalgpallur. Ta mängib keskpoolkaitsjana Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Ahli ja Elevandiluuranniku jalgpallikoondises. Kessié alustas karjääri kodumaal Stella Clubis. 2015. aasta jaanuaris sõlmis ta kolme aasta pikkuse lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga Atalanta. Hooaja 2015–16 veetis laenul Itaalia esiliigaklubis Cesena. Ta lõi sel hooajal kokku neli väravat. Atalanta meeskonnas tegi ta debüüdi 13. augustil 2016 karikamängus Cremonese vastu. Debüüdi Itaalia kõrgliigas tegi ta 21. augustil mängus Rooma Lazio vastu, lüües mängus ka värava. Hooajal 2016–17 lõi ta Itaalia kõrgliigas kokku kuus väravat. 2017. aasta juunis suundus ta kaheks aastaks laenule AC Milani. Debüüdi Milani meeskonnas tegi ta UEFA Euroopa Liiga eeliringi mängus 27. juulil CS U Craiova vastu. Debüüdi Itaalia kõrgliigas tegi ta 20. augustil Crotone vastu, lüües mängus penaltist värava. 2019. aastal sõlmis ta Milaniga püsiva lepingu. Hooajal 2020/21 lõi Kessié Itaalia kõrgliigas 13 väravat. 2021. aastal lõi ta alates 2008. aastast pärast Kakát esimene Milani mängijana ühe kalendriaasta sees 14 väravat. Hooajal 2021/22 tuli ta Milaniga Itaalia meistriks. 2022. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu FC Barcelonaga ning tema väljaostuklausliks seati 500 miljonit eurot. Suvel 2023 liitus Kessie ligi 13 miljoni euro eest Al Ahliga. Elevandiluuranniku jalgpallikoondises tegi Kessié debüüdi 6. septembril 2014 mängus Sierra Leone vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 16. novembril 2019 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Nigeri vastu. Ta kuulus koondisse 2017., 2019. ja 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril osales ta Elevandiluuranniku võistkonna koosseisus. AC Milan Serie A: 2021–22 "Official: Kessie is now red and black". A.C. Milan. 2.6.2017. Vaadatud 2.12.2018 "Kessie, Cutrone, Suso in form as Milan begins Serie A campaign with win". ESPN. 20.8.2017. Vaadatud 2.12.2018 "FC Barcelona sign Franck Kessie". www.fcbarcelona.com. Vaadatud 4. juulil 2022.
Audiokanal

Audiokanal on elekterside või signaalisalvestuse kanal, mis on mõeldud helile vastava elektrilise audiosignaali edastamiseks või salvestamiseks. Tavaliselt loetakse audiokanaliks kanalit, mida mööda edastatakse inimkõrva jaoks kuuldavasse (sagedus)alasse jäävat signaali. Tavaliselt loetakse selleks sagedusalaks kas 16 ... 16 000 Hz või 20 ... 20 000 Hz, nn Hi-Fi audio. Telefonitehnikas piirdutakse tihti ainult kõne arusaadavust tagava kitsama (ainult ühedekaadise ulatuvusega) sagedusalaga 300 ... 3400 Hz. Digitaalse (numbrilise) signaali puhul saab audiokanaliks nimetada edastatava andmevoo teatud spetsiaalselt heli jaoks mõeldud osa. Televisioonikanal Video
Johan Ulfsak

Johan Ulfsak (5. juuli 1920 – 12. juuli 2001) oli eesti ametiühingutegelane. Johan Ulfsak oli Siberi eestlane, elas Novosibirski oblastis, 1947. aastal tuli Eestisse. 1950. aastatel oli ta EKP Räpina rajoonikomitee esimene sekretär. Aastatel 1955–1959 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu IV koosseisu saadik. 1970. aastatel oli ta Eesti NSV Ametiühingute Nõukogu sekretär. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 1976 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane Tema poeg oli näitleja Lembit Ulfsak, pojapoeg on näitleja Juhan Ulfsak, pojatütred on filmiajakirjanik ja -kriitik Maria Ulfsak-Šeripova ning tekstiilikunstnik Johanna Ulfsak. Kalmistute register HAUDI Lembit Ulfsak: vastutan oma perekonna ja töö eest. 60+, 10. juuli 2009 Aunimetusi. Sirp ja Vasar, 11. juuni 1976
Ants Orase nimeline kirjanduskriitika auhind

Ants Orase nimeline kirjanduskriitika auhind on 2015. aastal Sihtasutuse Kultuurileht väljaannete (Keel ja Kirjandus, Looming, Müürileht, Sirp, Vikerkaar ja Värske Rõhk) kriitikatoimetajate asutatud auhind, mis määratakse ühe aasta jooksul (oktoobri lõpust oktoobri lõpuni) ilmunud parima arvustuse või ülevaate eest eesti keeles ilmunud kirjandusteos(t)e kohta. Auhind on nimetatud tõlkija, kriitiku ja kirjandusteadlase Ants Orase järgi ning võitja kuulutatakse välja Ants Orase sünniaastapäeval, 8. detsembril. 2015 – Johanna Ross, "Poeet suure P-ga, Lumehelbeke suure L-ga" (Andrus Kasemaa romaan "Minu viimane raamat", Keel ja Kirjandus 2015, nr 5) 2016 – Hasso Krull, "Tardumusse venitatud avaus. Tõnis Vilu utoopiline aeg" (Tõnis Vilu luulekogud "Igavene kevad" ja "Uus Eesti aed", Vikerkaar 2016, nr 9) 2017 – Berk Vaher, "Pahema jala kindad" (Aarne Rubeni romaan "Talvehommiku härmas kindakirjad. Mõistatuslik lugu Djatlovi kurust", Looming 2016, nr 12) 2018 – Elle-Mari Talivee, "Serafima ja Hariton" (Vahur Afanasjevi romaan "Serafima ja Bogdan", Keel ja Kirjandus 2018, nr 7) 2019 – Tiit Hennoste, "Välja valitud gladioolid. Demonstratsioonesinemine" (Märt Väljataga luulekogu "Gladioolid. Sonetid, luuletused, juhuluuletused, järelluuletused", Looming 2019, nr 3) 2020 – Märt Väljataga, "Johanneste ilmutused" (Johannes Semperi ja Johannes Barbaruse kirjavahetus ("Euroopa, esteedid ja elulähedus. Semperi ja Barbaruse kirjavahetus 1911–1940" (I–II) Koostanud Paul Rummo, Sirp, 25. september 2020) 2021 – Mikael Raihhelgauz, "Spontaanne tants või juhuslik ekslemine?" (Rein Raua romaan "Päikesekiri", Looming 2021, nr 10) 2022 – Vilja Kiisler, "Nagu meeste ahistamisest vähe oleks. Ta tahab inimest süüa" (Maarja Kangro novellikogu "Õismäe ajamasin", Sirp 21.01.2022) 2023 – Saara Liis Jõerand, "Kuidas jutustada juba jutustatut?" (Mehis Heinsaare romaan "Kadunud hõim", Looming 2023, nr 5) Pille-Riin Larm, "Kirjanduskriitika auhinna esimesed kandidaadid" – Sirp 20.11.2015. "Orase kriitikapreemia võitis Vilja Kiisler". ERR. 16.12.2022. Pille-Riin Larm, "Saagu auhind!" – Sirp 27.03.2015. Joosep Susi, Pille-Riin Larm, "Meie kiretu kirjanduskriitika. 2015. ja 2016. aasta kirjanduskriitika ülevaade" – Keel ja Kirjandus 2017, nr 3, lk 166.
Auleid Põlluäär

Auleid Põlluäär (22. veebruar 1935 Külma, Saaremaa – 4. september 2006) oli eesti põllumajandus- ja omavalitsustegelane. Ta töötas kolhoosi Sõrve Kalur kultuuriala töötajana ja Jämajas asunud klubi juhatajana, hiljem Sõrve sovhoosi töökoja juhataja. 1971. ja 1972. aastal saavutas ta vabariiklikul künnimeistrite võistlusel kolmanda koha. Aastatel 1993–1996 oli ta Torgu vallavolikogu esimees. 1974 Eesti NSV teeneline põllumajandustöötaja "Torgu valla leht, nr.9, september 2006". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. detsember 2018. Vaadatud 2. detsembril 2018. "Heino Laiapea. Saarlased Eesti künnivõistlustel. Saarte Hääl, 22, oktoober 2016". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. detsember 2018. Vaadatud 2. detsembril 2018. Rahvusarhiivi fotode infosüsteem FOTIS. J. Gagarini nim Näidissovhoostehnikumi Vana-Võidu osakonnas toimunud põllumajandustöötajate vabariiklikul kutsealadevõistlustel kündmises võitjaks tulnud Erich Kunnus Võru rajooni Vastseliina sohvoosist, Elmar Veski Tartu rajooni Avangardi kolhoosist ja Auleid Põlluäär Kingissepa rajooni Sõrve sovhoosist (1972)
Vern Oliver Knudsen

Vern Oliver Knudsen (27. detsember 1893 – 13. mai 1974) oli ameerika füüsik kes tegutses peamiselt akustika valdkonnas. Knudsen on üks Ameerika akustika ühingu Acoustical Society of America (ASA) kaasasutajatest ja oli ühingu president aastatel 1933–35. "Vern Oliver Knudsen". Vaadatud 13.08.2020.
Timo Werner

Timo Werner (sündinud 6. märtsil 1996 Stuttgardis) on Saksamaa jalgpallur. Ta mängib ründajana Inglismaa Premier League'i klubis Tottenham Hotspur ja Saksamaa jalgpallikoondises. Werner alustas karjääri VfB Stuttgardis. Klubi põhimeeskonnas tegi ta debüüdi 2013. aasta augustis UEFA Euroopa Liiga eelringis Bulgaaria klubi Botev Plovdivi vastu. Ta sai 17 aasta, nelja kuu ja 25 päeva vanuselt Stuttgardi noorimaks debütandiks. Järgmistel nädalatel sai ta Stuttgardi noorimaks mängijaks Bundesligas ja samuti noorimaks väravalööjaks. Sama aasta 10. novembril lõi ta liigamängus kaks väravat Freiburgi vastu, saades noorimaks mängijaks, kes on Bundesligas ühes mängus kaks väravat löönud. Oma 18. sünnipäeval sõlmis Werner Stuttgartiga lepingu, mis pidi kehtima kuni 2018. aasta juunini, kuid 2016. aasta juunis liitus ta äsja kõrgliigasse tõusnud Leipzigiga. Hooajal 2016–17 lõi ta Bundesligas 21 väravat, olles sel hooajal klubi parim ja samuti suurima väravate arvuga Saksamaa mängija liigas. Leipzig lõpetas hooaja teise kohaga ja kindlustas järgmiseks hooajaks koha UEFA Meistrite Liigasse. Hooajal 2019–20 lõi ta Saksamaa kõrgliigas 28 väravat, olles sellega liigas paremuselt teine väravakütt. 2020. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Londoni Chelsea. Ta mängis seal vaid kaks hooaega, mille jooksul lõi 23 väravat, neist kümme Inglismaa kõrgliigas. 2022. aasta augustis naasis ta Leipzigi. 2024. aasta jaanuaris läks ta Leipzigist laenule Tottenham Hotspuri. Debüüdi Saksamaa jalgpallikoondises tegi Werner 2017. aastal. Samal aastal valiti ta koondisse 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiriks. Turniiri viimases alagrupimängus lõi ta kaks väravat Kameruni vastu ja poolfinaalis Mehhiko vastu. Lisaks kuulus ta Saksamaa koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel. RB Leipzig DFB-Pokal: 2022–23 DFL-Supercup: 2023 Chelsea UEFA Meistrite Liiga: 2020–21 UEFA Superkarikas: 2021 Klubide maailmameistrivõistlused: 2021 "Leipzig snare Werner from Stuttgart". bundesliga.com. 15.6.2016. Vaadatud 2.12.2018 "Timo Werner: Chelsea agree to sign forward from RB Leipzig on five-year deal". BBC Sport. 18.6.2020. Vaadatud 18.8.2020 "Timo Werner: RB Leipzig re-sign striker from Chelsea on four-year deal". Sky Sports. 9. august 2022. Vaadatud 9. augustil 2022. "Timo Werner: Tottenham complete loan signing of Germany forward from RB Leipzig". BBC Sport. 9. jaanuar 2024. Vaadatud 9. jaanuaril 2024.  Timo Werner – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis [
Alexandre Lacazette

Alexandre Armand Lacazette (sündinud 28. mail 1991 Lyonis) on Prantsusmaa jalgpallur. Ta mängib ründajana Prantsusmaa kõrgliigaklubis Lyon Olympique. Ta alustas karjääri kodulinna klubis Lyoni Olympique. Klubi põhimeeskonnas tegi ta debüüdi 19-aastaselt. 2012. aastal võitis ta klubiga Coupe de France'i ja Trophée des Champions. Hooajal 2014–15 valiti ta Prantsusmaa kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks. Samal hooajal oli ta 27 väravaga liiga hooaja suurim väravakütt. Liiga hooaja sümboolsesse koosseisu valiti ta hooaegadel 2013–14, 2014–15 ja 2016–17. Hooajal 2016–17 säras ta koguni 28 väravaga, kuid jäi liiga suurima väravaküti arvestuses alla Edinson Cavanile. 2017. aasta juulis sõlmis ta lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Arsenal. Üleminekusumma oli 53 miljonit eurot. See oli Lyoni Olympique'i ajaloo suurim müük. Tegemist oli samuti Arsenali senise suurima ostuga. Debüüdi Arsenali meeskonnas tegi Lacazette 6. augustil 2017 FA Community Shieldil Chelsea vastu. Mängu võitis Arsenal penaltiseeria järel. Debüüdi Premier League'is tegi ta 11. augustil mängus Leicester City vastu, lüües mängu esimese värava. Lacazette'il õnnestus skoorida ka Arsenali kahes järgnevas kodumängus Bournemouthi ja West Bromwich Albioni vastu. Ta sai sellega esimeseks Arsenali mängijaks pärast Brian Marwoodi (1988), kes on skoorinud oma kõigis kolmes esimeses kodumängus. Premier League'i hooajal 2017–18 lõi ta kokku 14 väravat. Järgmisel hooajal lõi liigas 13 väravat ja valiti 2019. aastal Arsenali aasta mängijaks. 2022. aasta juunis naasis ta Lyoni Olympique'i ja sõlmis klubiga kolmeaastase lepingu. Debüüdi Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi ta 5. juunil 2013 sõprusmängus Uruguay vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 29. märtsil sõprusmängus Taani vastu. Aastatel 2013–2017 mängis ta Prantsusmaa koondises kokku 13 mängus ja lõi kolm väravat. Lyon Coupe de France: 2011–12 Trophée des Champions: 2012 Arsenal FA Cup: 2019–20 FA Community Shield: 2017 "Alexandre Lacazette agrees to join Arsenal". arsenal.com. 5.7.2017. Vaadatud 2.12.2018 "Alexandre Lacazette joins Arsenal for club record £46.5m from Lyon". BBC Sport. 5.7.2017. Vaadatud 2.12.2018 "Arsenal 2–0 West Brom". BBC Sport. Vaadatud 2.12.2018 "Alexandre Lacazette revient à l'OL et s'engage jusqu'en 2025" (prantsuse). Olympique Lyonnais. 9.6.2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 9.06.2022. Vaadatud 9.6.2022.  Alexandre Lacazette – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Lucas Torreira

Lucas Sebastián Torreira Di Pascua (sündinud 11. veebruaril 1996 Fray Bentoses) on Uruguay jalgpallur. Ta mängib kaitsva poolkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Galatasaray ja Uruguay jalgpallikoondises. 2013. aastal liitus ta Itaalia esiliiga klubiga Pescara. Debüüdi klubi esindusmeeskonnas tegi ta 16. mail 2015. Sama aasta juulis suundus ta 1,5 miljoni euro eest Itaalia kõrgliiga klubisse Sampdoriasse, kuid jäi hooajaks 2015–16 veel laenule Pescarasse. 9. augustil 2015 lõi ta karikamängus Südtiroli vastu oma profikarjääri esimese värava. Sampdoria meeskonnas tegi ta Itaalia kõrgliigas debüüdi 21. augustil 2016 mängus Empoli vastu. Ta kujunes juba esimesel hooajal Sampdoria põhikoosseisu liikmeks. Esimese värava Itaalia kõrgliigas lõi ta 29. oktoobril 2017 mängus Chievo vastu. 2018. aasta juulis liitus ta Inglismaa Premier League'i klubiga Arsenal. Arvatav üleminekusumma oli umbes 26,4 miljonit naela. Debüüdi Inglise kõrgliigas tegi ta 12. augustil mängus Manchester City vastu. Esimese värava lõi ta Premier League'is 2. detsembril mängus Tottenham Hotspuri vastu. Hooajal 2020–21 oli ta Arsenalist laenul Hispaania kõrgliiga klubis Madridi Atlético, kellega tuli sel hooajal Hispaania meistriks. Hooajal 2021/22 oli ta laenul Itaalia kõrgliigaklubis ACF Fiorentina. 2022. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Galatasarayga. Uruguay jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 2018. aasta märtsis. Samal aastal kuulus ta Uruguay koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. Ta kuulus Uruguay koondisse ka 2022. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2019. ja 2021. aasta Copa Américal. Arsenal FA Cup: 2019–20 Madridi Atletico La Liga: 2020–21 "DONE DEAL: Sampdoria sign Pescara midfielder Lucas Torreira". tribalfootball.com. 1.7.2015. Vaadatud 9.12.2018 "Arsenal: Lucas Torreira agrees deal & Matteo Guendouzi set for medical". bbc.com. 10.7.2018. Vaadatud 9.12.2018 "Lucas Torreira joins Galatasaray". Arsenal FC. 8. august 2022. Vaadatud 8. augustil 2022. Sarigul, Emre (8. august 2022). "Arsenal midfielder joins Turkish giants for €6m transfer fee on a four-year deal". Turkish Football. Vaadatud 8. augustil 2022.
Armand Sukamägi

Armand Sukamägi (28.märts 1933 – 27. oktoober 2008) oli eesti põllumajandusteadlane. 1953. aastal lõpetas ta Tallinna 1. Keskkooli. 1972. aastal kaitses ta põllumajanduse alal ökonoomikakandidaadi kraadi. Aastatel 1978–1992 oli ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia teadusprorektor, hiljem EPA põllumajandusteaduskonna dekaan, Eesti Põllumajandusülikooli dotsent, 2008. aastast Eesti Maaülikooli emeriitdotsent. 1990. aastatel oli ta Eesti Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi revisjonikomisjoni liige. 1992. aastal kandideeris ta Põllumeeste Kogu nimekirjas Riigikogu liikmeks, kuid ei osutunud valituks. 1986 – Eesti NSV Ministrite Nõukogu ja Eesti NSV Ametiühingute Nõukogu aukiri 1987 – Eesti NSV teeneline põllumajandustöötaja Jaan.Kivistik. Armand Sukamägi — ökonoomikakandidaat. Põllumajanduse Akadeemia, 1. juuni 1972 Anne Lüpsik. Eesti Põllumajanduse Akadeemiast Eesti Maaülikooliks. Arengud õppetegevuses 1951–2018. Tartu 2018 Eesti Maaülikooli emeriitdotsendid Vabariigi Valimiskomisjon. 1992–2017 valimistel osalenud kandidaadi otsing
Divock Origi

Divock Okoth Origi (sündinud 18. aprillil 1995 Oostendes) on Belgia jalgpallur. Ta mängib ründajana Inglise kõrgliiga klubis Nottingham Forest (laenul Itaalia kõrgliiga klubist AC Milan) ja Belgia jalgpallikoondises. Tema isa on endine Keenia koondislane Mike Origi. Ta alustas profikarjääri Prantsusmaal Lille'is. Klubi põhimeeskonnas tegi ta debüüdi hooajal 2012–13. 2014. aasta juulis sõlmis ta lepingu Liverpooliga. Hooaja 2014–15 mängis ta veel laenul Lille'is. Liverpoolis tegi ta debüüdi hooajal 2015–16. Esimese mängu Premier League'is pidas ta 12. septembril Manchester Unitedi vastu. Esimese värava lõi ta Liverpooli meeskonnas 2. detsembril, kui sai liigakarika veerandfinaalis Southamptoni vastu kirja kübaratriki. Esimese värava Premier League'is lõi ta 11 päeva hiljem mängus West Bromwich Albioni vastu. Kui hooajal 2015–16 lõi ta Inglise liigas viis väravat, siis hooajal 2016–17 seitse väravat. Hooaja 2017–18 mängis ta Saksamaa Bundesliga klubis VfL Wolfsburg, lüües liigas kokku kuus väravat. Hooajal 2018–19 tegi ta Liverpooli meeskonnas debüüdi 2. detsembril mängus linnarivaali Evertoni vastu. Üleminutitel vormistas ta vastaste väravavahi Jordan Pickfordi eksimuse väravaks, tuues Liverpoolile 1:0 võidu. 7. mail 2019 lõi ta mängus Barcelona vastu oma esimese värava UEFA Meistrite Liigas. Liverpool võitis kohtumise 4:0 ja pääses finaali. Finaalis alistati Tottenham Hotspur 2:0 ning Origi lõi mängus viimase värava. 2022. aasta juulis sõlmis ta lepingu AC Milaniga. Suvel 2023 siirdus ta laenule Nottingham Forestisse. Kuigi Origil oli võimalus esindada koondises Keeniat, otsustas ta Belgia kasuks. Belgia koondises tegi ta debüüdi 2014. aastal. Samal aastal osales ta Belgia koondisega 2014. aasta maailmameistrivõistlustel. Maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus Venemaa vastu lõi ta lõpuminutitel värava, tuues Belgiale 1:0 võidu. Ta sai sellega Belgia ajaloo noorimaks väravalööjaks maailmameistrivõistlustel. Samuti kuulus ta Belgia koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Liverpool UEFA Meistrite Liiga: 2018–19 UEFA Superkarikas: 2019 "Reds complete Origi deal". Liverpool F.C. 29.7.2014. Vaadatud 2.12.2018 "Viimase minuti eksimus tõi Liverpoolile linnarivaali üle ülimagusa võidu". sport.err.ee. 2.12.2018. Vaadatud 2.12.2018 "Divock Origi's Late Goal for Belgium Defeats Russia". Bleacher Report. Vaadatud 2.12.2018  Divock Origi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Profiil AC Milani kodulehel
Johannes Nyman

Johannes Nyman (29. aprill 1893 Harku vald, Harjumaa – 19. veebruar 1966 Stockholm) oli Eesti poliitik. Korp! Fraternitas Estica vilistlane. Eesti Punase Risti direktor. "Eesti Punase Risti asutamisest 100 aastat. Eesti Punase Risti tegevuse kõrgperiood 1919–1940".