laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Syracuse

Syracuse [s'irekjuus] on linn USA-s New Yorgi osariigis, Onondaga maakonna halduskeskus. Elanike arv oli 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 148,620, millega see oli osariigis rahvaarvult viiendal kohal. Linnas asub Syracuse'i ülikool. Linn asub raudteede ja maanteede (Interstate 81 ja 90) ristumiskohas Onondaga järve kaldal New Yorgi osariigi keskosas. Linnas asub Hancocki rahvusvaheline lennujaam. 18. sajandi keskel paiknes Syracuse'i alal Onondaga järve ääres Irokeesi hõimuliidu keskus. Esimesed eurooplased, jesuiidi misjonärid, saabusid sellesse piirkonda 17. sajandil, kuid nende mõju jäi väikeseks. Eurooplased hakkasid onondaga indiaanlaste maid endale haarama pärast 1775–1783 toimunud Ameerika iseseisvussõda. Syracuse'i linn tekkis järk-järgult 19. sajandi esimestel kümnenditel seoses soolatööstusega lähedalasuvate soolaveeallikate juures ning Erie kanali ehitamisega aastatel 1817–1825. Linn sai nime Syracuse aastal 1820. 1839 jõudis linna raudtee. Soolatööstus kaotas oma tähtsuse Ameerika kodusõja järel, 1860.–1970. aastatel. Aastal 1870 loodi ülikool Syracuse University. Linna rahvaarv saavutas maksimumi, 221 000 elanikku, 1950. aastatel. Edasi on linna elanike arv hakanud vähenema, osalt tänu New Yorgi osariigi keskosa üldisele majanduslikule stagnatsioonile, ja osalt eeslinnastumisele. Kesklinna allakäigule on aidanud kaasa ka suurte ostukeskuste teke äärelinnades. Syracuse'i linna suurimaks tööandjaks ülikool, kus õppis 2022. aasta seisuga üle 22 500 üliõpilase. Syracuse'i sõpruslinnad on Chiayi Taiwanil, Tampere Soomes ja Irpin Ukrainas. Irpiniga sõlmiti sõprussidemed 2023. aastal. Syracuse'is on sündinud Tom Cruise. Clintoni väljak Syracuse'i kesklinnas 2016 U.S. Gazetteer Files 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. "City of Syracuse and Irpin, Ukraine proclaimed ‘sister cities’". dailyorange.com. Vaadatud 10.7.2024 Syracuse'i koduleht
Kronbergi loss

Kronbergi lossihotell (originaalnimega Schloss Friedrichshof) on Kronberg im Taunuse linnas Frankfurdi lähistel Hesseni liidumaal asuv viietärnihotell, mis kuulub Hessenitele. Historitsistlikus stiilis loss ehitati Saksa keisri ja Preisimaa kuninga Friedrich III lesele Suurbritannia kroonprintsessile Victoriale tema abikaasa surma järel kuningliku peaarhitekti Ernst von Ihne projekti järgi aastatel 1889–1893. Leskkeisrinna (Kaiserin Friedrich) elas lossis kuni surmani 1901. aastal ning valduse koos kunstikoguga päris tema noorim laps Preisi printsess Margarethe.
Arno

Arno võib olla: Arno jõgi, jõgi Itaalias Arno atoll, atoll Mikroneesias Arno, eesnimi Arno, Eesti laev
Galaktikaparvesisene keskkond

Galaktikaparvesisene keskkond (inglise keeles intracluster medium; lühend ICM) on ülekuumendatud plasma, mis läbib galaktikaparve. Plasma (ioniseeritud gaas) koosneb peamiselt ioniseeritud vesinikust ja heeliumist ning moodustab suurema osa barüonilisest materjalist galaktikaparvedes. ICM kuumeneb temperatuurini 10–100 megakelvinit, samal ajal kiirates röntgenikiirgust. Ligikaudu 10% galaktikaparve massist asub ICM-is. Tähtede ja galaktikate kogumass moodustab vaid 1% üldmassist. Suurem osa galaktikaparve massist koosneb tumeainest, mitte barüonainest. Kuigi ICM tervikuna sisaldab suuremat osa galaktikaparve barüonidest, ei ole ICM väga tihe (tihedus jääb suurusjärku 10−3 osakest kuupsentimeetri kohta).
Elevandiluuranniku riigipeade loend

Siin on loetletud Elevandiluuranniku presidendid alates riigi iseseisvumisest 1960. aastal.
Pekka Piekäinen

Pekka Martti Piekäinen (30. detsember 1945 – 25. detsember 2004) oli tuntud soome metallikunstnik-disainer. Ta kavandas kelli tuntud Šveitsi firmadele Omega, Tissot ja Lanco, oli aastatel 1971–1989 peakunstnik firmas Auran Kultasepät OÜ ning seejärel asutas 1991. aastal koos Anna-Kaisa Laaksoga ühise firma PlatinOro OÜ. Lisaks on Piekäinen pälvinud Soome riikliku disainipreemia. Pekka Piekäinen sündis 1945. aastal Helsingis ja käis seal ka koolis. Metallitööga tegi Piekäinen algust juba poisikesena, tal oli võimalus õppida nii kullassepast isa kui ka kuulsa vene päritolu kullassepa Boris Sarvala juures. Pärast keskkooli hakkas ta pakkuma firmadele ehtenäidiseid ja pääses samal ajal ka Helsingi Kõrgema Kunstikooli õhtusesse osakonda. Piekäineni varem omandatud oskused olid aga nii head, et seal ta palju uut juurde ei õppinud. Pärast õpinguid Helsingi Kõrgemas Kunstikoolis töötas Piekäinen 18 aastat Turus suures kullassepaettevõttes Auran Kultasepät OÜ. Kui firma müüdi, otsustas ta omal käel hakkama saada. Auran Kultasepät OÜ oli aidanud tal ka mujal maailmas nime teha, sest tema tööd olid poeriiulitel suurlinnades Londonis, New Yorgis, Tokyos ja Pariisis. Piekäinen oli ka esimene Põhjamaade disainer, kelle töid müüdi Tiffany & Co poodides. 1991. aastal asutas ta koos Anna-Kaisa Laaksoga ühise firma PlatinOro OÜ. Pekka Piekäineni tehtud asju on Suurbritannia kuninglikul perekonnal, paljudel Euroopa riigipeadel ja tema ehteid on kandnud ka printsess Diana. PlatinOro OÜ asutati 1991. aastal Anna-Kaisa Laakso ja Pekka Piekäineni poolt. Piekäinen kohtas maailmakuulsat Portugali vääriskivibrändi Atlantist maaletoovat Laaksot kullasseppade messil. Kui Piekäinen valiti 2002. aastal aasta kullassepaks, kavandas ta Anna-Kaisale esimesed Marquize-seeria ehted. Piekäinen suri aastal 2004. Ell-Maaja Randküla: Spekter. Ja hõbedat, kulda Siluett 39-40, 2/1992 Kasutatud: 15.05.2019 Pekka Piekäinen PlatinOro. Kasutatud: 15.05.2019 Liisa Enkvist: Katoavaa kimallusta Turun Sanomat. Kasutatud: 15.05.2019 PLATINORO Nikama Design Oy Kasutatud: 15.05.2019 PIEKÄISEN 70-LUVUN DESIGN-KELLOT OVAT TÄMÄN PÄIVÄN KERÄILYKELLOJA Kellomies. Kasutatud: 15.05.2019
Jaastrova

Jaastrova (vene keeles Ястребье) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Krupa vallas. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Tsätski nulka. 19. sajandil kuulus küla Suurõ-Kuuliska kogukonda ja Kuulja kogudusse. Külas on Jaastrova järv. Численность населения населённых пунктов Псковской области по данным Всероссийской переписи населения 2010 года. Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis (vaadatud 06.06.2019) Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis
Jaamistõ

Jaamistõ (vene keeles Ямище) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Krupa vallas. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Tsätski nulka. 19. sajandil kuulus küla Korodissa (Городище) kogukonda ja Kuulja kogudusse. Численность населения населённых пунктов Псковской области по данным Всероссийской переписи населения 2010 года. Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis (vaadatud 06.06.2019) Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis
Jatsmani

Jatsmani (kohalikus pruugis ka Jatsmanni; vene keeles Ячменево) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Krupa vallas. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Tsätski nulka. 19. sajandil kuulus küla Korodissa (Городище) kogukonda ja Kuulja kogudusse. Численность населения населённых пунктов Псковской области по данным Всероссийской переписи населения 2010 года. Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis (vaadatud 06.06.2019) Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis
Lõpolja

Lõpolja (vene keeles Злыполье) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Krupa vallas. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Tsätski nulka. Külast on teateid juba 17.-18. sajandist. 19. sajandil kuulus küla Korodissa (Городище) kogukonda ja Kuulja kogudusse. Численность населения населённых пунктов Псковской области по данным Всероссийской переписи населения 2010 года. Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis (vaadatud 06.06.2019) Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis
Pullikina

Pullikina (ka Pullukinna, Väike-Põrstõ; vene keeles Малое Забудовижье) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Krupa vallas. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Tsätski nulka. 19. sajandil kuulus küla Suurõ-Kuuliska kogukonda ja Värska kogudusse. Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis (vaadatud 06.06.2019) Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis
Põrstõ (Pihkva oblast)

Põrstõ (ka Põrste, Suure-Põrstõ; vene keeles Пырсте / Большое Забудовижье) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Krupi vallas. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Tsätski nulka. 19. sajandil kuulus küla Suurõ-Kuuliska kogukonda ja Värska kogudusse. Külast on pärit setu lauluema Veera Pähnapuu. Põrstõ järv Väike-Põrstõ Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis (vaadatud 06.06.2019) Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis
Kesksaare

Kesksaare (ka Serednä; vene keeles ур. Верхний Остров) oli küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Tsätski nulka. KNAB (vaadatud 06.06.2019) Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis (vaadatud 06.06.2019)
Võõlastõ

Võõlastõ (kirjakeeles ka Võõlaste; vene keeles Выласте) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Krupa vallas. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Tsätski nulka. 19. sajandil kuulus küla Suurõ-Kuuliska kogukonda ja Kuulja kogudusse. Численность населения населённых пунктов Псковской области по данным Всероссийской переписи населения 2010 года. Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis (vaadatud 06.06.2019) Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis
Vasildõ

Vasildõ (vene keeles Настахино (Nastahhino)) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Vaaksaarõ nulka. Численность населения населённых пунктов Псковской области по данным Всероссийской переписи населения 2010 года. Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis (vaadatud 06.06.2019)
Krantsova

Krantsova (vene keeles Кранцово, Кранцова) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Pankjavitsa vallas. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Vaaksaarõ nulka. 19. sajandil kuulus küla Voronitsa (Воронкино) kogukonda ja Pankjavitsa kogudusse. Численность населения населённых пунктов Псковской области по данным Всероссийской переписи населения 2010 года. Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis (vaadatud 06.06.2019) Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis
Russki Bor

Russki Bor (vene keeles Русский Бор; eestipäraselt Moona) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Luhamaa nulka. Численность населения населённых пунктов Псковской области по данным Всероссийской переписи населения 2010 года. Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis (vaadatud 06.06.2019) Eesti Keele Instituut. "Luhamaa nulk".
Luuska (Pihkva oblast)

Luuska (kirjakeeles ka Looska; vene keeles Балуево) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Pankjavitsa vallas. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Vaaksaarõ nulka. 19. sajandil kuulus küla Pankjavitsa kogukonda ja Pankjavitsa kogudusse. Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis (vaadatud 06.06.2019) Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis
Võru Järve Kool

Võru Järve Kool on 1996. aastal Võru linna loodud toimetulekukool. Võru Järve Koolis õpetatakse lapsi hooldus- ja toimetulekuõppekava alusel. Koolis omandavad põhiharidust mõõduka, raske ja sügava vaimse ning liitpuudega õpilased. Kooli võetakse vastu eelistatult kohaliku omavalitsuse lapsed, ent vabade kohtade olemasolul on võimalik Võru Järve Koolis õppida ka kaugemalt pärit õpilastel. Võru linnast kaugel elavatele õpilastele on loodud tingimused koolis ööbimiseks. Võru linnas hakati intellektipuudega õpilasi õpetama 1992. aastal, mil põhikooli- ja gümnaasiumiseadusse tehti muudatus, mis tagab kõigile lastele võimaluse omandada võimetekohast haridust. Neli aastat õppisid erivajadusega lapsed Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli arendusklassis, mille ruumid asusid Punamütsikese lasteaias. 1996. aastal rajati pedagoogide ja lastevanemate initsiatiivil Võrru Liiva tänavale eraldi kool erivajadustega õpilastele. Esimesel aastal õppis koolis kaheksa õpilast, 2018/2019. õppeaastal oli koolis õpilasi 23. Võru Järve Kool võtab aktiivselt osa rahvusvahelistest projektidest. Osaletud on viies Comenius ning kahes Erasmus+ rahvusvahelises projektis. Projekti "Toetades tervislikku Euroopat" (2017–2020) eesmärk on suurendada intellektipuudega õpilaste sotsiaalset kaasamist kogukonda ja edendada tervislikke eluviise. 2014. aastal osaleti projektis "Are EU ready to life and work". Projektipartneriteks olid erivajadustega laste koolid Portugalist, Rumeeniast ja Lätist. Projekti raames töötati välja õppekava, mis valmistab intellektipuudega õpilasi paremini täiskasvanueluks ette ning võimaldab liikuda ühelt eluetapilt teisele võimalikult sujuvalt. Võru Järve Kooli õpilased on käinud projekti raames tööharjutusi tegemas Võru Kaubamajas, Kuningatalus ning ettevõttes KPG Kaubanduse OÜ. Võru Järve Kooli õpilased on oma kooli esindanud nii rahvusvahelistel kui ka kodumaistel spordivõistlustel. 2018. aastal Otepääl toimunud Euroopa murdmaasuusatamise eriolümpial võideti neli medalit. Võru Järve Kool esindas Eestit ka 2018 Riias rahvusvahelisel ujumisvõistlusel, kus samuti kooli õpilased saavutasid poodiumikohad. ("Võru Järve Kool", https://jarvekool.edu.ee/) (Võru Järve Kooli põhimäärus. (2006). Salvestatud https://www.riigiteataja.ee/akt/1024850) (Kangro, R. (2016, mai 1). Võru Järve Kool tähistab 20. aastapäeva. Võru Linna Leht, lk 6.) (Vassin, G. (2018, oktoober). Võru Järve Kool osaleb projektis "Toetades tervislikku Euroopat". Võru Linna Leht, lk 7.) (Kangro, R. (2014, detsember 10). Kas me oleme valmis? Võru Linna Leht, lk 6.) (Rööbing, U. (2018, märts 1). Võru Järve Kooli õpilased käisid esinduslikel murdmaasuusatamise ja ujumise võistlustel. lk 11.)
Lukk

Lukk on vahend või seade ukse, akna, kirstu, kaane vms sulgemiseks lukustusriivi abil nii, et sulgeda ja avada saab võtmega või teatud kindlal viisil (nt numbrikombinatsiooniga). Rooma riigi vahendusel levisid metallist ripplukud väikese suruluku näol suuremas osas Euroopas, Eestisse jõudsid sellised lukud nooremal rauaajal. Eesti taludes lukustati veel 19. sajandil peamiselt vaid aidauksi. Lukustamiseks kasutati puust lukke. Ukse siseküljele paigaldati hambuline riivlukk, mida sai avada läbi seina liigendkeelega võtme abil. Enamasti kasutati aga ukse välisküljele kinnitatud kodalukku, mis oli ka Euroopas laialt levinud. Neljakandilise lukukoja sees liikuva riivi sulgesid selle sämpudesse langevad karad, mis avamisel vastava hammastusega võtme abil üles tõsteti. 19. sajandi teisel poolel hakkasid puulukkude asemel laialdaselt levima rauast lukustamismehhanismi ning rauast või puust kojaga ja pööratava raudvõtmega lukud. Need kinnitati ukse siseküljele, väljastpoolt varjas lukuauku sepistatud lukusilt. Sajandi lõpus võeti maal peamiselt kõrvalhoonete uste ees kasutusele obadustel rippuv ning pööratava võtmega avatav tabalukk, mis on kaasaegsel kujul kasutusel tänini. tabalukk snepperlukk ripplukk mööblilukk pindlukk rattalukk turvalukk elektrilukk fonolukk nutilukk autolukk kodalukk koodlukk Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 150. Eesti etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 105. Ferdinand Leinbock. Puulukud. II, 1926. Ripplukk, arheoloogiline leid. Eesti Ajaloomuuseum
Lukk (täpsustus)

Lukk võib tähendada mitut asja. Lukk on vahend ukse vms sulgemiseks nii, et avada saab vaid võtmega Lukk ehk tõmblukk on kahest vastastikku hambuvast hammastikust koosnev ja tõmmates suletav-avatav kinnitusvahend Lukk on tulirelva osa Lukk on perekonnanimi haisulukk sugutilukk lukksepp
Sidrunkollane

Sidrunkollane, ka sidrunikollane, on üks kollastest värvitoonidest, küpse sidruni värvi ere- või helekollane. Tavaliselt peetakse toonilt jahedamaks (st rohelise suunas kalduvaks) kollasest protsessvärvist ja psühholoogilisest põhivärvist kollasest. Sidrunipuu Korfu saarel Küpsed sidrunid turul Poolekslõigatud sidrun Color Nomenclature for Naturalists, tahvel VI. Sidrunkollane on neljandas reas keskel Werner's Nomenclature of Colours (1821), lk 39 E. F. Glockeri "Grundriss der Mineralogie ..." nimetab sidrunkollast puhtaimaks kollaseks ja kollase etalonvärviks. Näidismineraal sidrunkollasele on tal kollane auripigment. 1821. aasta värviõpik "Werner's Nomenclature of Colours" kirjeldab sidrunkollast (lemon yellow) kui gummiguttikollast, millesse on lisatud pisut heledat tuhkhalli, ning toob näidetena loodusest esile vapsiku tagakeha kollase värvi, kollase kuldnupu (Chrysocoma coma-aurea) õied, mineraali auripigmendi ja küpse sidruni koore. RAL Classic värvikaardi toon 1012 Zitronengelb on Heringi psühholoogilise põhivärviga sarnanev soe keskmine kollane. Isane lapsuliblikas (Gonepteryx rhamni) on kirjelduse kohaselt sidrunkollast värvi Suur-rabakiili (Leucorrhinia pectoralis) tähtis määramistunnus on sidrunkollane laik seitsmendal tagakehalülil Vapsik (Vespa crabro) taimemahlast toitumas Kauni kuldkinga (Cypripedium calceolus) õis sidrunkollase huulega Sidrunkollase kannatuslille (Passiflora citrina) õis Sidrunkollane päevaliilia (Hemerocallis citrina) Auripigmendikristall Sahha Vabariigist Jakuutiast Rapsikollane Kanaarikollane Väävelkollane "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. aprill 2019. Vaadatud 6. juunil 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.ralfarbpalette.de/ral-classic/ral-1012-zitronengelb https://sonaveeb.ee/search/est-est/detail/sidrunkollane/1[alaline kõdulink] http://eki.ee/dict/ekss/index.cgi?Q=sidrunkollane Grundriss der Mineralogie. ... Nebst einem Anhange; ein Verzeichniss der bis jetzt in Schlesien aufgefundenen Fossilien enthaltend, 1821, lk 127 A. G. Werner. Werner's nomenclature of colours : with additions... Edinburgh, 1821 https://www.c82.net/werner/#yellows https://www.ralcolorchart.com/ral-classic/ral-1012-lemon-yellow http://www.zbi.ee/satikad/putukad/liblik/liblik10.htm http://vana.loodusajakiri.ee/eesti_loodus/artikkel1011_997.html http://bio.edu.ee/taimed/oistaim/kaunkking.htm
Eesti Afaasialiit

Eesti Afaasialiit (lühend EAL) on Eestis tegutsev kõne- ja peaaju kahjustusega inimesi koondav vabal algatusel ja võrdsetel alustel ühendav üleriigiline organisatsioon. Liidu eesmärgiks on muuhulgas kaitsta läbi ühistegevuste kõne- ja peaajukahjustusega inimeste huve, abistada ja suunata liikmete omaalgatuslikku tegevust, et tagada liikmete eluoluks teiste kodanikega võrdsed võimalused. Eesti Afaasialiit on loodud 16. aprillil 1993. Liidul on mitmeid allorganisatsioone üle Eesti, sealhulgas Tartus, Pärnus, Võrus. Liit koondab rohkem kui 300 üksikliiget, kelle hulka kuuluvad peamiselt afaatikud, nende lähedased, ravi ja hoolekandega seotud inimesed ning ka afaasialiidu tegemistest huvituvad inimesed. Tallinnas Maarjamäel asuvad Eesti Afaasialiidule kuuluvad eraannetuse teel saadud eramajad, mis moodustavad Pesarimaja kompleksi. Pesarimaja on nime saanud rajaja Evald Pesari järgi, kes on ühtlasi Soome Afaasiafondi asutaja. Hooned on kohandatud peaaju ja/või kõnekahjustustega inimeste sotsiaalse rehabilitatsiooni asutuseks ehk taastuskoduks, kus inimestel kelle kehaline võimekus on piiratud või kõnekahjustuse tagajärjel on raskendatud tavakombel õppimine, saavad õppida ning harjutada taas töötegemist. Pesarimajas on loodud ka eneseabigrupid ja afaasiaklubi. Lisaks pakutakse individuaalse tegevuse juhendamist, et taasõppida igapäevaeluks vajalikke oskusi. Eesti Afaasialiit osaleb ka rahvusvahelise katusorganisatsiooni A.I.A – Aphasia International Associationi tegemistes. Afaasialiit on Eesti Puuetega Inimeste Koja liige. Eesti Afaasialiidu Põhikiri(Üldsätted punkt 2.8). Kasutatud 05.06.2019 Eesti Afaasialiidu koduleht (vaadatud 04.06.2019) Eve Heinla "Tema teab, milline on elu pärast insulti...", Õhtuleht 23.08.2002
Liivtatik

Liivtatik (Suillus variegatus) on tatikuliste sugukonda tatiku perekonda kuuluv seeneliik. Esimesena kirjeldas liivtatikut teaduslikult Olof Swartz 1810 nime Boletus variegatus all. Tänapäevase nime andis liivtatikule 1898 Otto Kuntze. Liivtatik on erinevalt teistest tatikutest oranžpruuni ja kuiva kübaraga, mis on noorelt sametine, isegi pehme, aga vananedes muutub siledaks, isegi libedaks, ja märjaga limaseks. Kübara läbimõõt on 6–13 cm. Väikesed poorid ja torukesed on pruunist oliivpruunini ning muutuvad katsumisel siniseks. Pikk jalg on pruun, punase ja oliivja varjundiga, ülaltpoolt kollakas. Seeneliha on sidrunkollane, muutub lõikekohal sinakaks. Liivtatik kasvab Euroopas ja Põhja-Ameerikas väikeste kogumikena okkakõdus okasmetsades ja sageli ka nõmmedel liivasel happelisel mullal. Ta moodustab mükoriisa kaheokkaliste mändidega. Seened kasvavad suve lõpul liivastel pindadel koos teiste happelist pinnast armastavate liikide, näiteks kanarbikuga. Liivtatik on hea söögiseen, mida pole tarvis kupatada, kuigi ta väidetakse olevat ebameeldiva lõhna ja metallimaitsega. Liivtatik andmebaasis eElurikkus
Tsäältsüvä

Tsäältsüvä (vene keeles Чальцево; ka Suurõ-Tsäältsüvä) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Ajalooliselt jäi küla Setumaale Üle-Pelska nulka. Väiko-Tsäältsüvä Численность населения населённых пунктов Псковской области по данным Всероссийской переписи населения 2010 года. Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis (vaadatud 06.06.2019)
Palupuravik

Palupuravik ehk rebasepuravik (Leccinum vulpinum) on puravikuliste sugukonda puraviku perekonda kuuluv söögiseen. Levib Põhjamaade männikutes, Eestis eriti sagedalt. Palupuravik moodustab mükoriisat kaheokkaliste mändidega. Viljakehasid võib leida suvest hilissügiseni. Seenekübara värvus varieerub tumedast rebasepunasest pähkelpruunini. Kübar on 5–15 cm laiune, ümar (kuklikujuline) ja sametine ning veidi üle serva rippuva kübaranahaga. Poorid on tumekreemjad. Seene jalg on jäme ja silinderjas, kaetud tume-punapruunide vatjate soomustega; valkjas söödav seeneliha värvub aeglaselt suitshalliks, hiljem mustjaks. Eosed on pruunid. Seente loend Palupuravik andmebaasis eElurikkus Palupuravik andmebaasis eElurikkus
Väiko-Tsäältsüvä

Väiko-Tsäältsüvä (vene keeles Малое Чальцево) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Üle-Pelska nulka. Suurõ-Tsäältsüvä Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis (vaadatud 06.06.2019)
Kraoski

Kraoski (ka Beloussovo; vene keeles Белоусово) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Üle-Pelska nulka. Численность населения населённых пунктов Псковской области по данным Всероссийской переписи населения 2010 года. KNAB (vaadatud 06.06.2019) Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis (vaadatud 06.06.2019)
Beloussovo

Beloussovo on mitme koha nimi. Kraoski (ka Beloussovo), küla Setumaal Beloussovo (linn), linn Venemaal Kaluga oblastis
Mokornulga leelokoor

Mokornulga leelokoor on setudest koosnev leelot esitav koor. Koori nime ajendiks on see, et kõik liikmed on pärit Mokornulgast. Koor asutati 2008. Kooris on kaks killet: Rieka ja Elenora. Koor on välja andnud kaks albumit. Mokornulga leelokoor, setomaa.ee (vaadatud 06.06.2019) Mokornulga leelokoor, setomaa.ee, vaadatud 07.06.2019
Pedäjäalostõ

Pedäjäalostõ (kirjakeeles ka Pedajaaluste; vene keeles Подсосонье) oli küla Võrumaal. 1977 liideti see küla Võõpsuga. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Poloda nulka. 19. sajandil kuulus küla Lüübnitsa kogukonda ja Kulkna kogudusse. Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis (vaadatud 06.06.2019) Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis
Mäessä

Mäessä (kirjakeeles ka Mäessa, ka Mäeussaia; vene keeles Пепина Гора) oli küla Võrumaal. 1977 liideti see küla Toomasmäega. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Poloda nulka. 19. sajandil kuulus küla Lüübnitsa kogukonda ja Kulkna kogudusse. Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis (vaadatud 06.06.2019) Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis
Liivakülä

Liivakülä ehk Liiva-Laossina (vene keeles Ново-Клавшино) oli küla Võru maakonnas. 20. sajandi algul liideti see küla Laossinaga. Ajalooliselt jäi küla Setumaale Poloda nulka. Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis (vaadatud 06.06.2019)