laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Pihlak

Pihlak on Eesti perekonnanimi. Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 8. mai 2012 seisuga 791 inimest perekonnanimega Pihlak. 2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pihlak 785 inimesel (371 mehel ja 414 naisel). Perekonnanimede levikult on Pihlak meeste puhul 111. ja naiste puhul 110. kohal. Ants Pihlak, eesti keeleteadlane Arnold Pihlak, jalgpallur Eduard-Ferdinand Pihlak, arst ja sõjaväelane Evi Pihlak, eesti kunstiteadlane Helle Pihlak (Helle Meri), näitleja ja presidendi abikaasa Jaak Pihlak, eesti ajaloolane Liina Pihlak, eesti kunstnik Oskar Pihlak, arst Uku Pihlak, eesti keemik Viktor Pihlak, arhitekt ja tööstur Ülo Pihlak, eesti majandusgeograaf https://www.eesti.ee/portaal/rrteenus.nimede_stat[alaline kõdulink] https://www.stat.ee/public/apps/nimed/pere/Pihlak[alaline kõdulink]
Smolenski tuumaelektrijaam

Smolenski tuumaelektrijaam on tuumaelektrijaam Venemaal Smolenski oblastis Desnogorski linna lähedal, 100 kilomeetri kaugusel Smolenskist, 115 kilomeetri kaugusel Brjanskist, 320 kilomeetri kaugusel Moskvast. Tuumajaam on rajatud 1976. aastal. Smolenski tuumaelektrijaamas on kolm RBMK-1000 (РБМК-1000) tüüpi energiaplokki, võimsusega 1000 MW. Plokid on ehitatud aastatel 1983, 1985 ja 1990.
Ketšua keel

Ketšua keel (Quechua, Runasimi, Kichwa) on indiaani keel, mida kõneleb 9–14 miljonit (teistel andmetel 6–8 miljonit) inimest Lõuna-Ameerikas Andide regioonis, peamiselt Peruus, Ecuadoris, Boliivias, Tšiilis, Colombias ja Argentinas. Ketšua keel on Ameerika indiaani keelte seas kõige levinum. Ketšua keele kõnelejaid nimetatakse ketšuateks, kuid see nimi koondab mitmeid etnilisi rühmitusi, kelle ühine identiteet on nõrk. Kuna ketšua murded varieeruvad suuresti ning vastastikune arusaamine on mõnikord raskendatud, on vaieldav, kas tegemist on ühe keele või hoopis keelerühmaga, mis arenes ühtsest algkeelest, nn protoketšua keelest. Mõned ketšua keele kõnelejad nimetavad seda runa simi ('rahva kõne'), ehkki runa tähendab siinkohal eelkõige Andide põlisrahvaid. Levinuim ketšua murre (või keel) on lõuna-ketšua. Seda kõneleb umbes 5 miljonit inimest piirkonnas, mis jääb üldjoontes lõuna poole ida-läänesuunalisest piirist Kesk-Peruus Huancayo ja Huancavelica linna vahel. Sellesse kuuluvad ketšua variandid, mida kõneldakse Ayacucho, Cuzco ja Puno aladel Peruus, suuremas osas Boliiviast ning osas Loode-Argentinast. Ketšuakeelne Vikipeedia
Soopoolitse

Soopoolitse ehk Sobolits oli muinaskihelkond (ja võib-olla omaette väikemaakond) Peipsi läänerannikul Emajõest põhja pool. Kihelkonda on mainitud 1224. ja 1229. aasta maadejagamisürikutes (kujul Soboliz ja Sobolitz) kõrvuti Ugandi, Sakala ja Kesk-Eesti väikemaakondadega. Samas Henriku Liivimaa kroonika ja Taani hindamisraamat, peamised ajalooallikad 13. sajandi alguse Eesti ala haldusjaotuse kohta, Soopoolitset ei nimeta. Kuna Alatskivi mõisa kutsuti tõenäoliselt kuni 16. sajandini Soblitz ja muudes regiooni piirkondades asusid teadaolevalt teised muinaskihelkonnad, siis arvatakse Soopoolitse olevat asunud hilisema Kodavere kirikukihelkonna territooriumil. Vene kroonika teates 1242. aasta Jäälahingu kohta öeldakse, et lüüasaanud sakslasi ja tšuude jälitati 7 versta kuni Subolitši kaldani (до Суболицского берега). Kuna Kodavere jääb lahingu oletatavast toimumispaigast kaugemale, siis on Enn Tarvel välja pakkunud, et Soopoolitse nime võis kanda ka Ugandisse kuuluv Emajõest lõuna pool asunud kihelkond. Tema hinnangul sobib selle oletusega kokku asjaolu, et Emajõest lõunasse jääv ala, hilisem Võnnu kirikukihelkond, on olnud kultuuriliselt sarnane vadjapärase Kodavere ja laiemalt ka kogu Peipsi ümbrusega. See võib osutada, et tegu oli omavahel hõimusidemetes oleva rahvastikuga ja seletada ühesugust nime. Soopoolitse staatus pole kindlalt teada – võimalikuks on peetud nii selle eksisteerimist omaette väikemaakonnana, mis piirnes läänes Vaiga ja Jogentaganaga, aga ka kuulumist Vaiga või Ugandi koosseisu. Soopolitse keskus oli arvatavasti Alatskivil, kus asusid noorema rauaaja lõpus rajatud linnus Alatskivi linnamäel ja sellest vanem linnus Peatskivi Kalevipoja sängi kohal. Soopoolitse on rekonstrueeritud oletuslik nimekuju, mida esimest korda kasutati 1936. aastal välja antud "Eesti ajaloo" raamatusarja 1. köites. Soopoolitse nime on arvatud pärinevat sõnadest soo ja pooline ("poolne"). Alternatiivse tõlgenduse kohaselt on see nimi seotud aga Räpina ümbruses ja setude juures kasutusel olnud väikest ahvenat tähistanud sõnaga sobal või sobul. 1224. aastal läks Soopoolitse Tartu piiskopkonna koosseisu. Enn Tarvel. Sakala ja Ugandi kihelkonnad. Keel ja Kirjandus 1968, 10: 586–596 Aivar Kriiska, Andres Tvauri. Eesti muinasaeg. Tallinn: Avita, 2002. Lk 214 Andres Adamson. Maakonnad ja kihelkonnad muinasaja lõpu Eestis. Kogumikus Eesti aastal 1200, koostaja ja toimetaja Marika Mägi. Tallinn 2003. Lk 9–10 Evald Tõnisson. Keskmine rauaaeg. Noorem rauaaeg. Teoses Eesti esiajalugu, kaasautorid Lembit Jaanits, Silvia Laul, Vello Lõugas. Eesti Raamat, 1982. Lk 405 Marja Kallasmaa, Evar Saar, Peeter Päll, Marje Joalaid, Arvis Kiristaja, Enn Ernits, Mariko Faster, Fred Puss, Tiina Laansalu, Marit Alas, Valdek Pall, Marianne Blomqvist, Marge Kuslap, Anželika Šteingolde, Karl Pajusalu, Urmas Sutrop. Eesti kohanimeraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Lk 620 Alatskivi valla ajalugu
Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhind

Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhind ehk Põhjamaade Nõukogu kirjanduspreemia on iga-aastane kirjandusauhind, mida annab välja Põhjamaade Nõukogu alates 1962. aastast. Preemia suurus on 300 000 Taani krooni (umbes 40 300 eurot). Põhjamaade Nõukogu bioenergiaauhind Põhjamaade Nõukogu filmiauhind Põhjamaade Nõukogu loodus- ja keskkonnaauhind Põhjamaade Nõukogu muusikaauhind "About the Nordic Council Literature Prize". norden.org. Vaadatud 1. oktoobril 2023. "Selgusid 2022. aasta Põhjamaade Nõukogu auhinnad". norden.ee. 1. november 2022. Vaadatud 1. oktoobril 2023. "Joanna Rubin Dranger wins nordic council literature prize 2023". norden.org. Originaali arhiivikoopia seisuga 31. oktoober 2023. Nordiska rådets litteraturpris Ametlik koduleht
Käpylä raudteepeatus

Käpylä raudteepeatus (lühend Käp, soome keeles Käpylän rautatieasema, rootsi keeles Kottby järnvägsstation, km 5+840) on raudteepeatus Helsingis Käpylä linnaosas. Asub Pasila ja Oulunkylä raudteejaama vahel. Lähirongid I, N ,P ja T peatuvad Käpyläs.
Oulunkylä raudteepeatus

Oulunkylä raudteepeatus (lühend Olk, soome keeles Oulunkylän rautatieasema, rootsi keeles Åggelby järnvägsstation, km 7+399) on raudteepeatus Helsingi põhjaosas Oulunkylä linnaosas. Asub Käpylä ja Pukinmäki raudteejaama vahel. See ehitati 1919. aastal. Lähirongid I, K, N, P ja T peatuvad Oulunkyläs.
Pukinmäki raudteepeatus

Pukinmäki raudteepeatus (lühend Pmk, soome keeles Pukinmäen rautatieasema, rootsi keeles Bocksbacka järnvägsstation) on raudteepeatus Helsingi kirdeosas Pukinmäki linnaosas. Peatus asub Oulunkylä ja Malmi raudteejaama vahel. See asub ka Ring I peal. Lähirongid I, N, P ja T peatuvad Pukinmäki raudteepeatuses.
Malmi raudteepeatus

Malmi raudteepeatus (lühend MI, soome keeles Malmin rautatieasema, rootsi keeles Malms järnvägsstation) on raudteepeatus Helsingi põhjaosas Malmi linnaosas. Asub Pukinmäki ja Tapanila raudteepeatuse vahel, umbes 11 km kaugusel Helsingi pearaudteejaamast põhjas. Lähirongid I, K, N, P ja T peatuvad Malmil.
Obninski tuumaelektrijaam

Obninski tuumaelektrijaam (vene keeles Обнинская АЭС) oli Nõukogude Liidu esimene tuumaelektrijaam, esimene tsiviilotstarbeline tuumaelektrijaam maailmas. Jaam asus Moskvast ligikaudu 110 km edelas Kaluga oblastis Obninskis. Jaama hakati ehitama 1. jaanuaril 1951. Ahelreaktsioon käivitati 6. mail 1954 ja elektrijaam alustas tööd 27. juunil 1954. Nelja aasta jooksul oli tegu NSV Liidu ainsa tuumajaamaga. Obninski tuumajaama reaktor oli RBMK-tüüpi reaktorite eelkäija. Jaama võimsus oli väike, ainult 6 MW. Näiteks 1958 valminud Novovoroneži tuumajaama esimese reaktori võimsus oli 210 MW ning kuni 1981. aastani valmis seal viis järjest võimsamat reaktorit. 1959 lõpetati jaamas tsiviilotstarbelise elektri tootmine ja edaspidi kasutati seda ainult teaduslikul otstarbel ning isotoopide tootmiseks. Jaam töötas 48 aastat, 18 aastat plaanitust kauem, ja selle aja jooksul ei toimunud seal ainsatki õnnetust, kus mõni töötaja oleks saanud surma või tervist kahjustava kiirgusdoosi või kus oleks lekkinud radioaktiivseid aineid. 29. aprillil 2002 suleti Obninski tuumaelektrijaam lõplikult. Tänapäeval tegutseb seal mälestuskompleks ja muuseum. The worlds first nuclear power plant pildid
Al Kibari tuumareaktor

Al Kibari tuumareaktor oli Süürias ehitatava tuumajaama tuumareaktor. See hävitati 6. septembril 2007 Iisraeli pommirünnakus (operatsioon Orchard). Purustatud paigast leiti uraanijääke. Peter Beaumont (16. september 2007). "Was Israeli raid a dry run for attack on Iran?". The Observer home (Inglise keeles). Vaadatud 23.03.2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Lootsi tänav (Kuressaare)

Lootsi tänav on Kuressaare linna Tori linnaosas asuv tänav. Tänav algab Abaja ja Suur-Sadama tänava ristmikult. Tänav ületab Tori jõe (Põduste jõe vasakpoolse haru) silla ja lõpeb Põduste jõe sillal, jätkudes pärast seda juba Tuulte Roosi linnaossa viiva Ranna tänavana. Endise Tori kõrtsi eest, Suur-Sadama ja Abaja tänava ristmikult algav Lootsi tänav (Pilot Gasse) ja Tori sild rajati koos Saaremaa Rüütelkonna haigemaja ehitamisega Tori laiule 19. sajandi algul. Lootsi tänav rajas otseühenduse maapinna tõusu eest loodesse liikunud kaubasadamaga ja elavdas Loode tammiku kultuurielu. Silla juures seisis nn Kopikamaja (sillamaksu kogumise majake). Kuna varem pääses linnast Sõrve ainult ringiga Suuresillalt, loos Lootsi tänava läbimurre olulise liiklussõlme Sõrve poolsaare ja Kuressaare vahel, etendades seda ainulaadset rolli tänapäevalgi. Kuressaarele kingitud 1930. aastatest pärineval linnakaardil kannab tänav Lootsmanni nime. Endise Tori kõrtsi (praegu elamu aadressil Suur-Sadama 57) ja kalaranna ümber tekkis küla, kus elasid lootsid, kalurid, meremehed, sadamatöölised, kümnikud, laevaehitajad, kaptenid jt. Piirkonnas on veelgi mere ja merendusega seonduvaid tänavanimesid: Mere, Suur-Sadama, Ranna, Abaja, Suur-Sadama põik, Kaluri tee jne. Ristmikust suunaga Sadamaaida poole on koha leidnud ka STÜ Ranna kauplus (Abaja 12). Maapinna pideva tõusu tõttu oli Tori abajas asunud kaubasadam 19. sajandi lõpuks sunnitud kolima lõuna poole Loodesse, 1894 aga Roomassaarde. 1913. aastal elas majas nr 2 loots Eduard Melkert. Tänapäeva mõistes küllalt kitsaks jäänud majadega palistatud tänava liikluskoormust püütakse hajutada planeeritava Aia tänava pikendusega. Endine Tori kõrts jääb küll fassaadiga Lootsi tänavale, kuid aadress on tal Suure-Sadama tänava järgi. Praegu kasutusel elamuna. Lootsi 14 – 18. sajandist pärinevas elamus on säilinud roovialune köök, väikesed kuue ruudu ja luukidega aknad ning erakordselt lai laudvooderdis. 1885. aastal elas seal Lydia Koidula. Lootsi 21 – endine Saaremaa maakonnahaigla (kuni 1940). Endine Tori kõrts Lootsi 1 Lootsi 2 Lootsi 14 Endine maakonnahaigla, Lootsi 21 Tori linnaosa Kuressaare tänavate loend Lootsi poolsaarele plaanitakse Kuressaare suurimat elamuehitust (Lootsi 23, 25 ja 27) 2009-2010: Parim ehitis on Lootsi 11a eramu Kuressaare Sõnumid 1/2011 (pdf). Tori hospidalist Aia tänava haiglasse (Lootsi 21) Lootsi tänava vaateid (Fotod 2011)
Ärinimi

Ärinimi on äriregistrisse kantud nimi, mille all ettevõte tegutseb. Füüsilisest isikust ettevõtja ärinimi peab sisaldama kas ettevõtja ees- ja perekonnanime või talu nime. Äriühingu ärinimi peab sisaldama ettevõtlusvormile viitavat sõna: TÜ (täisühing), UÜ (usaldusühing), OÜ (osaühing) või AS (aktsiaselts). Ärinime valikul peab arvestama ka registreeritud kaubamärkidest tulenevaid ja muid piiranguid. Registrite ja Infosüsteemide Keskus Õigusaktidest tulenevad nõuded ärinime valikul
Põhjamaade Nõukogu muusikaauhind

Põhjamaade Nõukogu muusikaauhind ehk Põhjamaade Nõukogu muusikapreemia on iga-aastane muusikaauhind, mida annab välja Põhjamaade muusikakomitee (NOMUS). Auhinda hakati välja andma 1965. aastal. Esialgu anti seda kord kolme aasta jooksul, kuid peatselt hakati seda jagama üle aasta. Alates 1990. aastast on auhind iga-aastane ning seda antakse välja vaheldumisi – ühel aastal tunnustatakse heliloojaid ning teisel artiste või muusikalisi kollektiive. Põhjamaade Nõukogu muusikaauhinna võidusumma on 350 000 Taani krooni. Loendis on toodud Põhjamaade muusikaauhinna laureaadid: Põhjamaade Nõukogu bioenergiaauhind Põhjamaade Nõukogu filmiauhind Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhind Põhjamaade Nõukogu loodus- ja keskkonnaauhind Previous prize winners and nominees[alaline kõdulink] Põhjamaade Nõukogu muusikaauhinnast
Besseli võrrand

Besseli võrrandiks (ka Besseli diferentsiaalvõrrandiks) nimetatakse matemaatikas harilikku teist järku homogeenset diferentsiaalvõrrandit x 2 d 2 y d x 2 + x d y d x + ( x 2 − α 2 ) y = 0 , {\displaystyle x^{2}{\frac {d^{2}y}{dx^{2}}}+x{\frac {dy}{dx}}+(x^{2}-\alpha ^{2})y=0,\,} kus α on kompleksarvuline parameeter. Besseli võrrandini võib jõuda Laplace'i võrrandi esitamisel silindrilistes koordinaatides, mistõttu nimetatakse Besseli võrrandi lahendeid silindrilisteks funktsioonideks või ka silindrilisteks harmoonikuteks. Viimaste olulisemad erijuhud on Besseli funktsioonid, Neumanni funktsioonid ja Hankeli funktsioonid. Besseli võrrand on nimetuse saanud saksa matemaatiku ja astronoomi Friedrich Besseli järgi. Besseli funktsiooniks nimetatakse Besseli diferentsiaalvõrrandi kanoonilisi lahendeid y ( x ) {\displaystyle y(x)} suvalise kompleksarvulise parameetri α korral. Rakendustes võtab α enamasti pool- või täisarvulisi väärtusi. Besseli funktsioone täisarvuliste α korral nimetatakse silindrilisteks funktsioonideks või ka silindrilisteks harmoonikuteks, kuna nendeni jõutakse Laplace'i võrrandi lahendamisel silindrilistes koordinaatides. Sfäärilised Besseli funktsioonid poolarvuliste α väärtuste korral saadakse Helmholtzi võrrandi lahendamisel sfäärilistes koordinaatides. Besseli võrrand kerkib esile, kui leitakse eraldatavaid lahendeid Laplace'i võrrandile ja Helmholtzi võrrandile silindrilistes või sfäärilistes koordinaatides. Besseli funktsioonid on eriti olulised paljudes lainelevi ja staatilisi potentsiaale käsitlevates küsimustes. Lahendades ülesandeid silindrilistes koordinaatides saadakse tulemuseks (α = n) täisarvulist järku Bessel funktsioonid ; sfääriliste probleemide korral saadakse (α = n + 1/2) pooltäisarvulist järku Besseli funktsioone. Näiteks: Elektromagnetlained silindrilises lainejuhis Rõhu amplituudid viskoossuseta pöörleval voolamisel Soojusjuhtivus silindrilises kehas Ringjate membraanide omavõnkevormide kuju (näitek trumm või mõni teine membranofon) Difusiooni kristallvõres Radiaalse vaba osakese Schrödingeri võrrandi lahendid (sfäärilistes ja silindrilistes koordinaatides) Akustilise kiirgamise mustrite leidmine Sagedusest sõltuv hõõre ümarates torudes Ujuvate kehade dünaamika Nurgaeristus Hajumine kruvijoonelistelt kehadelt, sealhulga DNA-lt Besseli funktsioonide esinevad ka signaalitöötluse probleemides (näiteks Sagedusliku modulatsiooni süntees, Kaiseri aken või Besseli filter). Kaasik, Ü. (2002). Matemaatikaleksikon. Tartu.
Silindrilised funktsioonid

Silindrilisteks funktsioonideks (silinderfunktsioonideks) ehk silindrilisteks harmoonikuteks nimetatakse matemaatikas erifunktsioone, mis on Besseli võrrandi lahendeid. Olulisemad silindrilised funktsioonid on Besseli funktsioonid, Neumanni funktsioonid ja Hankeli funktsioonid. Sfäärilised harmoonikud Kaasik, Ü. (2002). Matemaatikaleksikon. Tartu.
Vadjamaa

Vadjamaa oli vadjalaste maakond Eesti kirdepiiril Ingeris Soome lahe ääres Narva jõest ja Peipsist Gattšinani. II aastatuhande algul asustasid seda vadjalased. Vadja asustus oli tihedaim Isuri lavamaal Luuga jõest idas, kus alale olid iseloomulikud väga suured külad, kus tegeleti rauatööndusega. Narva ja Luuga jõe vaheline soostunud ala oli aga peaaegu täiesti asustamata. Kui vadja ja eesti muinashõimude lahknemise põhjustas sattumine erinevasse poliitilisse alluvusse (Novgorodi vabariik ja Liivi ordu), siis ei olnud veel 16. sajandini eestlaste-vadjalaste etniline piir selge – ümberasumised toimusid hiliskeskajani, võib-olla ka pärast seda. Vadjalaste asustus Narva jõest läänes Alutagusel oli küllaltki suur, kuigi nimetatud piirkonna lõunaosas olid ülekaalus juba eesti hõimud. Vadjalased moodustasid märkimisväärse osa Narva elanikkonnast. Peamised muistised on laibamatustega kääbaskalmistud (paljudel haudadel on kivikate), kust on leitud vadjalastele iseloomulikke ehteid: ripatseid, oimurõngaid, käevõrusid. Vadjamaa sattus Vana-Vene riigi mõjusfääri 1. aastatuhande 10.–11. sajandil Jaroslav Targa valitsemisajal Novgorodis (1010–1036 Novgorodi vabariigi vürst, 1016–1018 ja 1019–1054 Kiievi suurvürst) mainitakse Vadjamaad tema valitsetavate piirkondade seas. Vadjamaa elanike järgi nimetati 12.–13. sajandil Laadoga järve Vadja järveks (vene keeles Водское озеро). 12. sajandil ühendati Vadjamaa Novgorodi valdustega ning Vadjamaa elanikud osalesid koos Novgorodi vägedega Neeva lahingus ja Jäälahingus. 15. sajandi lõpul nimetati Novgorodimaa loodepoolset haldusala Vadja viiendikuks (Водская пятина). 1478. aastal vallutas Moskva suurvürst Ivan III Novgorodi ja Novgorodimaa ning Vadja viiendik sai osaks Moskva suurvürstiriigist.  Pikemalt artiklis Ingeri#Ajalugu Vadja viiendik Novgorodi vabariik Ingerimaa Anti Selart. Eesti idapiir keskajal. Tartu Ülikooli kirjastus, 1998. ISBN 9985-56-376-0 П.Кеппен. Водь в С.Петербургской губернии. САНКТПЕТЕРБУРГ. 1851. стр. 18 Новгородская первая летопись старшего и младшего изводов. Комиссионный сп. Стр 270 Silvia Laul. Vadja hõimude kujunemisest. - Läänemeresoomlaste etnokultuuri küsimusi, Tallinn 1982, lk 21-22. Paul Ariste. Kolme läänemere keele hääbumine. - Keelekontaktid. Tallinn: Valgus, 1981. lk. 76 - 82. Paul Ariste. "Vadja keele grammatika" Tartu. 1948. Paul Ariste. "Vadjalaste laulu" Tallinn. 1960. Paul Ariste. "Vadja muinasjutte" Tallinn. 1962. Paul Ariste. "Vadja rahvakalender" Tallinn. 1969. Paul Ariste. "Vadja muistendeid" Tallinn. 1977 Paul Ariste. "Vadjalane kätkist kalmuni" Tallinn. 1974. Paul Ariste. "Vadja muistendeid" Tallinn. 1977. Paul Ariste. "Vadja mõistatusi" Tallinn. 1979. Paul Ariste. "Vadja keele lugemik" Tartu. 1980. Paul Ariste. "Vadja pajatusi" Tallinn. 1982 Paul Ariste. "Vadja rahvalaulud ja nende keel" Tallinn. 1986. Vadjalastest seoses Vadja lipuga "Vadja Aken" Vadjalased Venemaa rahvaste punases raamatus Vadjalaste kultuuriseltsi koduleht
Ungari ülestõus

Ungari ülestõusu all võidakse mõelda Ungari ülestõusu 1848. aastal Ungari ülestõusu 1919. aastal Ungari ülestõusu 1956. aastal
Saami Nõukogu

Saami Nõukogu (põhjasaami keeles Sámiráđđi) on Norra, Soome, Rootsi ja Venemaa saami organisatsioonide katusorganisatsioon. Asutati Põhjamaade Saami Nõukogu nime all 2. saami konverentsil Kárášjohkas 18. augustil 1956. Esimene liikmesorganisatsioon Venemaalt võeti vastu aastal 1992, samal aastal vahetas organisatsioon nime Saami Nõukoguks. Saami Nõukogu sekretariaat asub Ohcejohkas. Saami Nõukogu juht on Olav Mathis Eira. Põhjamaade Ministrite Nõukogu on Saami Nõukogu kõige olulisem rahastaja. Saami Nõukogusse kuuluvad: Soomest Soome Saamide Keskselts (Suoma Sámiid Guovddášsearvi), esindajate rühma juht Niko Valkeapää Venemaalt Koola Saamide Assotsiatsioon ja Murmanski Oblasti Saamide Ühendus Rootsist Sámiid Riikkasearvi (Üleriigiline Saami Selts), Renägarförbundet (Põhjapõtrade Omanike Organisatsioon) ja ühendus Same Ätnam, esindajate rühma juht Kristina Nordling Norrast Norgga Boazosápmelaččaid Riikkasearvi (Norra põhjapõdrakasvatajatest saamide üleriigiline selts), Norgga Sámiid Riikasearvi (Norra Saamide Üleriigiline Selts) ja Sámiid Álbmotlihttu (saamide rahvuslik liit) Saami Nõukogu püsivalt tegutsevad kogud valib iga nelja aasta takka kogunev saami konverents, varasema nimega Põhjamaade saami konverents. Seni on saami konverentse peetud: konverents aastal 1953 Jokkmokis Rootsis konverents aastal 1956 Kárášjohkas Norras konverents aastal 1959 Inaris Soomes konverents aastal 1962 Kirunas Rootsis konverents aastal 1965 Tenas Norras konverents aastal 1968 Hettas Soomes konverents aastal 1971 Gällivares Rootsis konverents aastal 1974 Snåsas Norras konverents aastal 1976 Inaris Soomes konverents aastal 1978 Arjeplogis Rootsis konverents aastal 1980 Tromsøs Norras konverents aastal 1983 Ohcejohkas Soomes konverents aastal 1986 Åres Rootsis konverents aastal 1989 Lakselvis Norras konverents aastal 1992 Helsingis Soomes konverents aastal 1996 Murmanskis Venemaal konverents aastal 2000 Kiirunas Rootsis konverents aastal 2004 Honningsvågis Norras konverents aastal 2008 Rovaniemis Soomes konverents aastal 2013 Murmanskis Venemaal konverents aastal 2017 Trondheimis Norras konverents aastal 2021 Gällivares Rootsis Inga Marie Guttorm. Heajos ruhtadilli Sámiráđis. Ávvir, 12. aprill 2011. (Kasutatud 12. aprillil 2011.) Saami Nõukogu koduleht. Leif Rantala. Saamelaisneuvosto 50 vuotta. 18. saamelaiskonferenssi 7.–9.10.2004, Honningsvåg.
Puhastus

"Puhastus" on Sofi Oksaneni 2008. aastal ilmunud ajalooline romaan. Raamatu sündmustik kajastab kahe naise saatust Eesti NSVs teise maailmasõja järgse okupatsiooni ajal. See raamat on Oksaneni Eesti lähiajalugu käsitleva neljaosalise sarja teine raamat. 2010. aasta jaanuari seisuga oli Eestis teost müüdud ligi 17 000 eksemplari. 2011. aastal valmis romaani põhjal ERR Raadioteatris 5-osaline seeriakuuldemäng "Puhastus" (stsenarist ja režissöör Taago Tubin). 2012. aastal valmis Eesti-Soome koostöös romaanil põhinev samanimeline film "Puhastus". 2008 – Finlandia kirjandusauhind 2009 – Runebergi kirjandusauhind 2010 – Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhind 2010 – Prix Femina étranger "Oksaneni "Puhastust" osteti kokku ligi 17 000 eksemplari"[alaline kõdulink]. Raamatuturg "Puhastus". Kirjastuse Varrak veebilehel Mari Klein. ""Puhastus" on lugu ülekohtust, mida tegi üks riik teisele, üks õde teisele". Eesti Päevaleht, 16. jaanuar 2009. Kaarel Tarand. "Tuumapommiks kujutletud meelelahutus". Sirp, 18. detsember 2009.
Vaba radikaal

Vaba radikaal on keemias aatom, ioon või molekul millel on vähemalt üks paardumata elektron. Samas tähenduses kasutatakse tihti ka mõistet radikaal. Vabad radikaalid on tavaliselt väga suure reaktsioonivõimega, seega väga lühiealised intermediaadid ja reageerivad kiiresti teiste radikaalide või molekulidega. Vabad radikaalid moodustuvad paljudes põlemis-, polümerisatsiooni-, pürolüüsi, biokeemilistes jt reaktsioonides. Keemilistes reaktsioonides tähistatakse vaba radikaali, märkides selle punktiga vastava aatomi või aatomite rühma taga. Näiteks kloori molekulid võivad ultraviolettkiirguse toimel anda atomaarsed kloori radikaalid, kusjuures toimub Cl–Cl sideme homolüüs. Radikaalreaktsioon