laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Teadusauhindade loend

Siin on loetletud Eesti ja välismaa teadusauhindasid Abeli auhind Albert Einsteini auhind Albert Einsteini medal Amaldi medal Auhind "Elutöö geneetikuna" Balzani auhind Benjamin Franklini medal (APS) Benjamin Franklini medal (Franklini Instituut) Bernhard Schmidti preemia Brouweri auhind Copley medal Crafoordi auhind Darwini-Wallace'i medal Demidovi auhind Diraci medal (ICTP) Diraci medal (IOP) Diraci medal (UNSW) Eddingtoni medal Edinburghi hertsogi auhind (Jaapani Akadeemia) Eesti Teaduste Akadeemia medal Franklini medal Gruberi geneetikaauhind Gruberi kosmoloogiaauhind Gruberi neuroteaduse auhind Hans Kiliani auhind Harald Kerese medal J. Lawrence Smithi medal James Craig Watsoni medal Karl Ernst von Baeri medal Karl Ernst von Baeri medali (1976–1992) saajate loend Karl Ernst von Baeri preemia Kavli auhind Kuningliku Astronoomiaseltsi kuldmedal Kuningliku seltsi teadusraamatu auhind Lilienfeldi auhind Lobatševski auhind Lobatševski medal Lomonossovi suur kuldmedal Läbimurde auhind eluteadustes Läbimurde auhind fundamentaalfüüsikas Läbimurde auhind matemaatikas Magellanic Premium Maurice Ewingi medal Max Plancki medal Michael Faraday auhind National Medal of Science Nikolai Alumäe medal Oskar Kleini medal Priestley medal Rahvuslike akadeemiate teaduskommunikatsiooni auhind Rumfordi auhind Sahha teaduste akadeemia kuldmedal Sahharovi kuldmedal Shaw' auhind Tomalla auhind Turingi auhind Valgustaja (auhind) Vetleseni auhind Viktor Hambardzumjani nimeline rahvusvaheline auhind Villem Raami preemia Wilhelm Exneri medal Wilhelm Ostwaldi medal William Bowie medal
Kurjer

Kurjer (vene keeles Курьер) oli 2005–2013 ilmunud venekeelne ajaleht, mis vahendas Sillamäe linna ja selle lähiümbruse uudiseid. Lehte andis välja Leht Media Center OÜ. Leht ilmus üks kord nädalas. Lehe esimene number ilmus 1. septembril 2005. Algusest kuni aastani 2008 kandis leht nime Sillamäeski Kurjer (Силламяэский Курьер). Kurjer E-kataloogis ESTER (vaadatud 06.05.2019) Kurjer E-kataloogis ESTER
Põltsamaa Uudised

Põltsamaa Uudised oli 1930–1931 ilmunud ajaleht, mis vahendas Põltsamaa linna ja selle lähiümbruse uudiseid. Lehe väljaandja ja vastutav toimetaja oli Reinhold Kamsen. Põltsamaa Uudised E-kataloogis ESTER (vaadatud 06.05.2019) Põltsamaa Uudised E-kataloogis ESTER
Põltsamaa Valla Leht

Põltsamaa Valla Leht (ka Põltsamaa Vallaleht) on eestikeelne ajaleht, mis ilmub alates 2017. aastast ja vahendab Põltsamaa valla uudiseid. Ajalehte annab välja Põltsamaa vallavalitsus. Ajaleht ilmub sagedusega üks kord kuus. Ajaleht asutati pärast 2017. aasta haldusreformi, kui tegevuse lõpetasid vallalehed Pajusi Valla Leht ja Puurmani Uudised. Ajalehe esimene number ilmus detsembris 2017. Põltsamaa Valla Leht E-kataloogis ESTER (vaadatud 06.05.2019) Ajalehe ülevaade Põltsamaa valla kodulehel Põltsamaa Valla Leht E-kataloogis ESTER
Õiguspeegel

Liivimaa õiguspeegel Saksi õiguspeegel
Kirjagarnituur

Kirjagarnituur on trükitüüpide (metallist valatud kirjamärkide) füüsiline kogum, mis sisaldab peale tähtede ka diakriitilisi märke ja kirjavahemärke piisamas ladumisvarus. Piisav ladumisvaru tähendab, et keeles rohkem ette tulevaid tähti on proportsionaalselt rohkem kui harvaesinevaid, näiteks a-tähti kümme korda rohkem kui z-tähti. Mõiste oli oluline 19. ja 20. sajandi trükikodade varustuse kirjeldamisel, tänapäeval on see pigem arhailine. Tänapäeval on digitaalne revolutsioon põhjustanud ümbervaatamisi ning tähendusnihkeid ka väljakujunenud trükiterminoloogiaga keeltes. Näiteks ingliskeelne termin fount (ameerika font) tähendas algselt metallist valatud trükitähtede kogumit, mis sisaldas ühe kirjatüübi kujuga tähestiku füüsilisi tähti vajaliku ladumisvaru piires, st kirjagarnituuri. Nüüdseks on termin nihkunud digitaalse kirjatüübi tähiseks, säilinud on aga endisele füüsilisele olekule (fount – valatud) viitav nimi. EKSS defineerib fonti kirjagarnituuri sünonüümina, samuti mõned sõnastikud ja õppematerjalid. Kirjatüüp Trükikiri Font I. Sakk. Aa kuni Zz. Tüpograafia ülevaatlik ajalugu. Tallinn, 2011 I. Sakk. Monograafia "Aa kuni Zz. Tüpograafia ülevaatlik ajalugu" kontsptualiseerimine. Doktoritöö. EKA Disainiteaduskond, 2012 http://eki.ee/dict/ekss/index.cgi?Q=font&F=M "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. mai 2019. Vaadatud 8. mail 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://multimeedia.typepad.com/multimeedia/2014/11/t%C3%BCpograafia.html
Männiku (Saku)

Männiku on küla Harju maakonnas Saku vallas. Piirneb põhjas Tallinna linna Männiku asumiga, idas Kangru ja Luige alevikuga, kagus Saustinõmme külaga, lõunas Kajamaa külaga, edelas Saku alevikuga ning läänes Tänassilma ja Tammemäe külaga. Männikul asuvad Männiku liivakarjäärid, jahilasketiir, motokrossirada ja Männiku raudteepeatus. Asula territooriumile jäävad Männiku järv, Väikejärv, Valdeku järv ja Rätsepa järv ning Raku järve lõunaosa. Männiku küla moodustasid 20. sajandi algul üksikud asundustalud, kus toodeti peamiselt Tallinna turule piimasaadusi ja marju. Strateegilise asukoha tõttu pealinna läheduses on küla territooriumile rajatud Peeter Suure merekindluse maarinde kaitserajatised: laskemoonalaod, kaevikuliinid, Hassani tiigiks kutsutud umbes kilomeetri pikkune vallikraav, suurtüki- ja õhutõrjekahurite positsioonid ja betoonist rooduvarjendid. Esimese Eesti Vabariigi aegu rajati Männikule Tallinna Garnisoni Vahipataljoni ohvitseride suvelaager ja laskemoonalaod. 15. juunil 1936 toimusid ladudes plahvatused (Männiku plahvatus), õhku lendasid ka laboratoorium ja laadimistöökoda koos nendes viibinud inimestega. Kustutus- ja hädaabitöid koordineerima saabus kindral Johan Laidoner isiklikult. Tragöödiat on peetud 20. sajandi alguse suurimaks õnnetuseks Eestis. Riigivõimu üleminekul sai Männikust kuni 1970. aastateni peaaegu kinnine militaarküla.[viide?] Väike-Männikul asusid ohvitseride majad ja sõjaväeosa tööliste barakid. Nõukogude sõjaväeosa ala Suur-Männikul jäi suletuks kuni taasiseseisvumiseni. Tänapäeval asub Männiku külas jahilasketiir, Kaitseliidu lasketiir ja suurem osa Kaitseväe Männiku harjutusväljast. Männikul asuvad suured liivavarud, mida on aktiivselt kaevandatud. Kaevandamisel tekkinud süvendeisse on moodustunud tehisjärved, mis on populaarseks puhkekohaks lähiümbruse ja Tallinna lõunaosa elanikele. Valdeku järvel tegutseb veelauapark (wake-park), järve ümber on kettagolfirada. Männiku kaguosas Viljandi maantee läheduses asus Tammiku radioaktiivsete jäätmete hoidla, mida Sakus kutsuti Aatomiaiaks. Rätsepa järv Männiku raba Männiku endine jaamahoone Kivi tee Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 5.12.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 19.03.2020. Eesti Ekspress. Põrgu Männikul
Keila Valla Leht

Keila Valla Leht oli Keila valla uudiseid vahendav ajaleht, mis ilmus aastatel 2013–2017. Ahalehte andis välja Keila vallavalitsus. Aastatel 2013–2016 andis lehte välja Harjumaa Ühinenud Meedia OÜ. Leht ilmus sagedusega üks kord kuus. Lehte toimetas Andres Kärssin. Lehe eelkäija oli aastatel 2010–2013 Keila Lehe lisana ilmunud Keila Valla Leht. Pärast 2017. aasta haldusreformi asendab seda lehte Lääne-Harju Valla Leht. Keila Valla Leht E-kataloogis ESTER (vaadatud 06.05.2019) Keila Valla Leht E-kataloogis ESTER
Lihula Kohinad

Lihula Kohinad oli 1932-1933 ilmunud ajaleht, mis vahendas Lihula ja selle lähiümbruse uudiseid. Lehte andis välja O/ü B. Piilberg. Lehe vastutav toimetaja oli H. Virkus. Lehest ilmus kolm numbrit. Lihula Kohinad E-kataloogis ESTER (vaadatud 06.05.2019) Lihula Kohinad E-kataloogis ESTER
Lihula Teataja

Lihula Teataja oli aastatel 2003–2017 ilmunud ajaleht, mis vahendas Lihula valla uudiseid. Ajalehte andis välja Lihula vallavalitsus ja see ilmus neli korda aastas. Pärast 2017. aasta haldusreformi, mille käigus Lihula, Hanila, Varbla ja Koonga vald liitusid, vahendab endise Lihula valla alal toimuva kohta uudised Lääneranna Teataja. Lihula Teataja E-kataloogis ESTER (vaadatud 06.05.2019) Lihula Teataja E-kataloogis ESTER
Võru Linna Leht

Võru Linna Leht on eesti ajaleht, mis ilmub alates 2004. aastast ning vahendab Võru linna ja selle lähiümbruse uudiseid. Ajalehte annab välja Võru linnavalitsus. Ajaleht ilmub sagedusega üks kord kuus. Ajalehe esimene number ilmus 14. augustil 2004. Võru Linna Leht E-kataloogis ESTER (vaadatud 06.05.2019) Ajalehest Võru kodulehel Võru Linna Leht E-kataloogis ESTER
Nivhi keel

Nivhi keel (nivhi keeles нивх диф) on isolaatkeel, mida kõnelevad nivhid Venemaal Sahhalini saarel ja selle vastas mandril Habarovski krais. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel valdas Venemaal nivhi keelt 200 inimest, peamiselt vanemad inimesed. Nivhi keel on äärmiselt ohustatud. Nivhi keelel ei ole teada sugulaskeeli. Geograafilistel põhjustel on nivhi keelt loetud paleosiberi ehk paleoaasia keelte hulka. Tänapäeval peetakse nivhi keelt väikeseks keelkonnaks, mis hõlmab 2-3 lähedast keelt. "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 10. detsember 2019. Vaadatud 8. mail 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://lingsib.iea.ras.ru/en/languages/nivkh.shtml
Püha apostli Andreas Esmakutsutu orden (Venemaa Föderatsioon)

Püha apostli Andreas Esmakutsutu orden (vene keeles Орден Святого апостола Андрея Первозванного) on Venemaa Föderatsiooni kõrgeim riiklik teenetemärk. Kaitsepühaku apostel Andreas Esmakutsutu järgi nimetatud teenetemärk asutati Venemaa presidendi seadlusega 1. juulist 1998 "Püha apostli Andreas Esmakutsutu ordeni taastamisest". Seadluse punkti 5 kohaselt, kui orden antakse teenete eest sõjategevuspiirkonnas, siis antakse kavalerile üle Püha apostli Andreas Esmakutsutu ordenimärk ja ordenitäht mõõkadega. Teenetemärk koosneb kaelas kantavast ordeniketist, selle otsas rippuvast ordenimärgist ja rinnas kantavast ordenitähest. Varsti pärast Venemaa Ukrainale kuuluva Krimmi annekteerimist märgati 9. mail 2014 võidupäeva paraadi Moskvas juhatunud Venemaa kaitseministri Sergei Šoigu paraadmundril Püha apostli Andreas Esmakutsutu ordenit mõõkadega. Sellekohast presidendi seadlust pole aga avaldatud. 1998 – Dmitri Lihhatšov (nr 1) 1998 – Nursultan Nazarbajev (nr 3) 1998 – Aleksandr Solženitsõn (nr 4; keeldus vastu võtmast) 1999 – Aleksius II (nr 5) 2008 – Daniil Granin (nr 14) 2011 – Mihhail Gorbatšov (nr 15) 2017 – Juri Grigorovitš (nr 16) 2019 – Aleksandra Pahmutova (nr 20) 2020 – Gerbert Jefremov (nr 21) Keiserlik Püha apostli Andreas Esmakutsutu orden Новые государственные награды украсили кители руководства Минобороны РФ в День Победы. tass.ru, 9. mai 2014 Александр Солженицын. statesymbol.ru  Püha apostli Andreas Esmakutsutu orden – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Op-die-Berg

Op-die-Berg (esineb ka nimekuju Die Dorp op die Berg) on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Cape Winelandsi ringkonnas Witzenbergi vallas. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Op-die-Bergi elanikest värvilisi 89,16%, mustanahalisi aafriklasi 6,60%, valgeid 3,85%, India või Aasia päritolu inimesi 0,26% ja teisi 0,07%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 96,41%, koosa keelt 1,29%, inglise keelt 0,86%, sotho keelt 0,57% ja tsvana keelt 0,50%. https://census2011.adrianfrith.com/place/165002
Sope maa-alune kalmistu

Sope maa-alune kalmistu on venekirveste kultuuri kalmistu endises Sope külas Lüganuse kihelkonnas Tallinna–Narva maantee ja mere vahel, Purtsest ida pool, (praegu Jabara küla) Sope oja kaldal. Kalmistu sai alguse umbes 2000 eKr. Leiud on tulnud päevavalgele kõigepealt mitmekümne aasta jooksul põllutööde käigus. Nende hulgas on 7 luustikku, luuesemeid ja kivikirveid. Ühe neist andis Karl Normak 1924 üle Otto Liivile Tartu Ülikooli arheoloogiakabinetti toimetamiseks. Aastatel 1926 ja 1933 korraldati arheoloogilised väljakaevamised. Leiti veel kaks tervet luustikku, savinõu ning luust naaskleid. Leiud olid vaevalt 35 cm sügavusel. Luustikud on olnud istuvas asendis. Ühe luustiku järgi rekonstrueeris Mihhail Gerassimov 1950 Sope naise skulptuurportree. Olgina maa-alune kalmistu Sope maa-alune kalmistu veebiportaalis eestigiid.ee
Leroro

Leroro on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Ehlanzeni ringkonnas Thaba Chweu vallas. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Leroro elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,45%, värvilisi 0,46%, India või Aasia päritolu inimesi 0,07% ja teisi 0,02%. Pedi keelt pidas emakeeleks 92,42% inimesi, sotho keelt 2,78%, svaasi keelt 1,04%, suulu keelt 0,97% ja inglise keelt 0,80%. https://census2011.adrianfrith.com/place/873001
Relikviaar

Relikviaar on mahuti (laegas, karp või kapsel), milles säilitatakse reliikviat või reliikviaid. Reliikviaks võib olla mõni säile pühaku kehast või tema riietusest, samuti esemed, millel on seos pühaku või mõne teise religioonis olulise isikuga. Reliikviad on olulised paljudes religioonides, eelkõige budismis, kristluses ja hinduismis, aga ka muudes usundites. Nendes kultuurides on pika ajalooga tava eksponeerida reliikviaid pühamutes, templites ja kirikutes ning usklikud võtavad ette palverännakuid, et paluda säilmetelt õnnistust. Paljud relikviaarid on väärtuslikud kunstiteosed ja hinnalised ajaloolised väärisesemed. https://www.metmuseum.org/art/collection/search/474199 https://www.researchgate.net/publication/313990525_Reliquaries https://www.mfa.org/collections/object/buddhist-reliquary-19127 https://collections.artsmia.org/art/31226/buddhist-reliquary-china https://www.metmuseum.org/TOAH/hd/relc/hd_relc.htm Relics and Reliquaries in Medieval Christianity. Heilbrunn Timeline of Art History. Metropolitan Museum Church and Reliquary of Sainte‐Foy, France The Holy Thorn Reliquary of Jean, duc de Berry Video: The Holy Thorn Reliquary of Jean, duc de Berry
Marble Hall

Marble Hall on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Sekhukhune ringkonnas, Ephraim Mogale valla halduskeskus. Marble Hall on asutatud 1942. aastal. Marble Hall on saanud nime 1920. aastal avastatud marmorileiukohtade järgi. Linnaõigused sai Marble Hall 1945. aastal. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Marble Halli elanikest mustanahalisi aafriklasi 59,10%, valgeid 34,54%, India või Aasia päritolu inimesi 4,58%, värvilisi 0,67% ja teisi 1,15%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 35,09% inimesi, pedi keelt 30,56%, inglise keelt 12,03%, tsonga keelt 4,26%, ndebele keelt 3,55%, sotho keelt 3,55%, suulu keelt 1,66%, venda keelt 1,26% ja viipekeelt 1,18%. About Marble Hall sa-venues.com Copper map of Marble Hall South Africa autorijschooldeklomp.nl https://census2011.adrianfrith.com/place/983059  Marble Hall – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Henrik Lundqvist

Björn Henrik Lundqvist (sündinud 2. märtsil 1982 Åres) on endine Rootsi jäähokimängija (väravavaht). Klubikarjääri alustas ta Rootsi kõrgliiga klubis Frölunda HC. Aastatel 2003 ja 2005 tuli ta Frölundaga Rootsi meistriks. Aastatel 2003, 2004 ja 2005 pälvis ta Rootsi liiga parimale väravavahile antava Honkeni auhinna. 2005. aastal valiti liiga hooaja nii parimaks (Guldpucken) kui ka mängijate poolt väärtuslikumaks mängijaks (Guldhjälmen). 2000. aastal valis New York Rangers ta NHL-i draft '​is 205. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima 2005. aastal. New York Rangersis mängis Lundqvist kogu oma NHL-i karjääri jooksul, kokku 15 hooaega. Lundqvist on ainus väravavaht NHL-i ajaloos, kes on oma esimesest kaheteistkümnest hooajast üheteistkümnel viinud ühe hooaja sees oma meeskonna vähemalt 30 korda võiduni. Ta on enim mänge võitnud Euroopas sündinud väravavaht NHL-is (459 võitu 887 mängust). Hooajal 2011–12 pälvis ta liiga parimale väravavahile antava Vezina Trophy ja valiti samal hooaja liiga sümboolsesse koosseisu. Rangersiga jõudis ta Stanley karika finaalmängule korra, hooajal 2013–14, kus kaotati Los Angeles Kingsile. NHL-i tähtede mängul osales Lundqvist viis korda (aastatel 2009, 2011, 2012, 2018 ja 2019). 2020. aasta oktoobris sõlmis ta lepingu Washington Capitalsiga, kuid südamehäirete tõttu tuli tal hooaeg 2020–21 vahele jätta. 2021. aasta augustis teatas ta profisportlase karjääri lõpetamisest. Rootsi jäähokikoondisega võitis Lundqvist 2006. aasta taliolümpiamängudelt kuldmedali ja 2014. aasta taliolümpiamängudelt hõbemedali ning tuli 2017. aastal maailmameistriks. Tema kaksikvend Joel Lundqvist on samuti jäähokimängija. "Source: Longtime New York Rangers goalie Henrik Lundqvist signing with Washington Capitals". ESPN. 9.10.2020. Vaadatud 11.4.2022  Henrik Lundqvist – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ametlik koduleht Henrik Lundqvist hockeydb.com lehel
Jacob Markström

Jacob Anders Markström (sündinud 31. jaanuaril 1990 Gävles) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Calgary Flames. Ta alustas karjääri Rootsi kõrgliiga klubis Brynäs IF. 2010. aastal pälvis ta Rootsi liiga parima väravavahina Honkeni auhinna ja valiti lisaks liiga hooaja uustulnukaks. 2008. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Florida Panthersi poolt 31. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima hooajal 2010–11. Esimesel viiel hooajal mängis ta enamuse ajast AHL-i klubides Rochester Americans, San Antonio Rampage ja Utica Comets. Panthersi meeskonnas tegi ta oma NHL-i debüüdi 23. jaanuaril 2011. Panthersis sai ta kõige enam mänguaega hooajal 2012–13, kui tegi 23 mängu. 2014. aasta märtsis liitus ta Vancouver Canucksiga. Hooajal 2017–18 sai ta Canucksi põhiväravavahiks. 2020. aasta oktoobris sõlmis ta kuueaastase lepingu Flamesiga. Rootsi jäähokikoondisega tuli Markström 2013. aastal maailmameistriks. "Flames sign Jacob Markstrom". Calgary Flames. 9.10.2020. Vaadatud 20.1.2021 Jacob Markström NHL.com lehel Jacob Markström hockeydb.com lehel
Oroville'i pais

Oroville'i pais on pais Featheri jõel Ameerika Ühendriikides California osariigis Oroville'i linnast idas. See 235 meetrit kõrge pais on USA kõige kõrgem pais. Oroville'i pais toodab hüdroelektrienergiat, aitab kontrolli all hoida üleujutusi ning piirkonda veega varustada. Paisutamise tõttu tekkis Featheri jõele suuruselt teine inimtekkeline järv Californias (Oroville'i järv), milles on 4,3 triljonit liitrit vett. Pais takistab kalade rännet kudemisaladele jõe ülemjooksul, lisaks mõjutab kontrollitud vooluhulk otseselt Featheri jõe kaldaäärse ala ökosüsteemi. Kalade migratsiooniolukorra leevendamiseks on jõele rajatud lõhe- ja vikerforellikasvandus. Oroville'i paisu hakati ehitama aastal 1961. Ehituse käigus esines üleujutusi. Pais valmis 1967 ning hakkas elektrit tootma 1968. Valmimise järel oli see USA suurim maa-alune elektrijaam. Seal on kolm 132 MW turbiini ja kolm 141 MW pump-generaatorit. Maksimaalne koguvõimsus oli 819 MW. Jaam saab vajadusel pumbata vett üles Oroville'i järve. 1968. aastast on Oroville'i paisu tõttu ümber suunatud osa Featheri jõe vooluhulgast California akvedukti, mis varustab veega San Joaquini orgu nii põllumajanduse kui ka tööstuste tarbeks. Pais on väidetavalt peatanud ligi 1,3 miljardi dollari väärtuses kahjusid aastatel 1987–1999. Veebruaris 2017 tekkis kriisiolukord, kui paisu põhiline ja hädaolukorra liigveelase said kahjustada ning ilmnesid probleemid ülevoolupaisuga. Selle tõttu evakueeriti allavoolu jäävatelt aladelt 188 000 inimest. Pärast veetaseme stabiliseerumist lubati inimestel oma kodudesse naasta. 30. jaanuar 2017, liigveelase on terve 11. märts 2017, näha on kahjustunud liigveelase 29. juuli 2017, ehitustegevus käib 6. november 2017, ehitustegevus käib What Really Happened at the Oroville Dam Spillway? YouTube, 18. mai 2021
Oblast (Valgevene)

Oblast on 1. järgu haldusüksus Valgevenes. Riik jaguneb kuueks oblastiks ja Minski linnaks, millel on Valgevene pealinnana eristaatus. Minsk on ka Minski oblasti keskus. Oblastid jagunevad 2. järgu haldusüksusteks rajoonideks (раён). Oblastite tänapäevased piirid määrati kindlaks aastal 1960, mil Valgevene (sellal Valgevene NSV) kuulus Nõukogude Liitu 20. sajandi alguses moodustasid Valgevene alad osa Venemaa Keisririigist ja Valgevene piirid ei olnud veel välja kujunenud. Tänase Valgevene alad hõlmasid 1900. aasta paiku tervet Minski kubermangu, tervet Mogiljovi kubermangu, suuremat osa Grodno kubermangust ja osi Vitebski kubermangust ning Vilno kubermangust (tänapäeva Leedus). Seejärel mõjutasid piire Esimene maailmasõda, Teise Poola vabariigi moodustamine ja Nõukogude-Poola sõda. Aastal 1921 kuulus Valgevenele enamik tänasest Minski oblastist (välja arvatud selle läänepoolne serv), tänase Homieli oblasti läänepoolne osa, tänase Mahiloŭ oblasti väike läänepoolne riba ja väike osa tänasest Viciebski oblastist. Aastal 1926 lisati Valgevenele Homieli oblasti idapoolne osa. Aastal 1938 võeti Valgevene NSV-s kasutusele uus haldusüksuste termin "voblast" ("voblasć", во́бласць), mis tulenes venekeelsest terminist "oblast". Valgevene piirid muutusid jälle Teise maailmasõja ajal. Aastal 1939 taastati varasemaid piire ja Valgevene sai juurde läänepoolseid alasid – Baranavičy oblasti, Białystoki oblasti, Bresti oblasti, Pinski oblasti ja Vilejka oblasti. Aastal 1944 likvideeriti Białystoki oblast ja loodi uued oblastid Babrujski oblast, Hrodna oblast ning Połacki oblast. Samal aastal nimetati Vilejka oblast ümber Maładziečna oblastiks. Alates aastast 1938 eksisteerinud Valgevene "voblastid": Babrujski oblast (loodi 1944, kaotati 1954); Baranavičy oblast (loodi 1939, kaotati 1954); Białystoki oblast (loodi 1939, kaotati 1944; tänapäeval kuulub Białystok Poolale); Bresti oblast (loodi 1939); Homieli oblast (loodi 1938); Hrodna oblast (loodi 1944); Maładziečna oblast (kandis aastani 1944 nime Vilejka oblast, kaotati 1960); Mahiloŭ oblast (loodi 1938); Minski oblast (loodi 1938); Navahrudaki oblast (loodi 1939, nimetati sama aasta detsembris ümber Baranavičy oblastiks); Pinski oblast (loodi 1939, kaotati 1954); Połacki oblast (loodi 1944, kaotati 1954); Polesje oblast (loodi 1938, kaotati 1954); Viciebski oblast (loodi 1938); Vilejka oblast (loodi 1939, nimetati aastal 1944 ümber Maładziečna oblastiks). Valgevene haldusjaotus Belarus Regions. Посольство Беларуси в России – Добро пожаловать в Беларусь. Численность населения на 1 января 2019 г. по областям Республики Беларусь. Vaadatud 09.05.2019.
Hobeni

Hobeni on küla Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Amathole ringkonnas Mbhashe vallas. Hobenis asub erivajadustega laste ja noorte kogukond ning farm Ikhaya Loxolo, mille asutasid 2005. aastal sakslased Alexandra Guenther ja Michael Guenther. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hobeni elanikest mustanahalisi aafriklasi 97,84% ja valgeid 2,16%. Koosa keelt pidas emakeeleks 92,67% inimestest, inglise keelt 4,31% ja afrikaani keelt 1,29%. Ikhaya Loxolo https://census2011.adrianfrith.com/place/270450
Tähtedevaheline tolm

Tähtedevaheline tolm (inglise keeles interstellar dust) on tahked mikroskoopilised osakesed, mis koos tähtedevahelise gaasiga täidavad tähtedevahelise ruumi. Tegemist on kosmilise tolmu liigiga. Arvatakse, et tolmuosakestel on rasksulav tuum, mida ümbritsevad orgaanilised ühendid või jääst koorik. Tuuma keemiline koostis sõltub sellest, millise tähe atmosfääris toimus kondenseerumine. Näiteks kui tegemist on süsiniktähtedega, siis tolmuosakeste tuumad koosnevad grafiidist ja ränikarbiidist. Tähtedevahelise tolmu osakeste tavaline suurus on vahemikus 0,01–0,2 μm, tolmu täismass on umbes 1% gaasi täismassist. Valgus, mis kiirgab tähtedelt, soojendab tähtedevahelist tolmu mitmekümne Kelvini kraadini, tänu millele tähtedevahelise tolm osutub infrapunakiirguse allikaks. Tähtedevaheline aine Tähtedevaheline gaas Tähtedevaheline pilv Tähetolm
Pahtlilabidas

Pahtlilabidas ehk pahtellabidas on abivahend viimistlustöödeks. Sellel on lame ja paindlik laba, mida kasutatakse pahtli peale kandmiseks. Pahtlilabidas koosneb käepidemest, mis on tavaliselt tehtud puidust või plastmassist, ja metallist labast.