laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Babydoll

Babydoll on naiste öörõivas, mis sarnaneb lühikese öösärgi või negližeega, kuid on kaunistatud pitsi, kroogete, aplikatsioonide, lipsukeste, paelte või karvaboaga. Babydoll võib olla läbipaistev, sageli aga on see tehtud nailonist, šifoonist või siidist. Babydoll'i peetakse provotseerivaks öörõivaks. Babydoll'i eripäraks on ümarkaelus ja pikkus: alläär asub põlvejoonest umbes 15 cm kõrgemal. Aastatel 1930–1940 oli babydoll populaarne päevakleit, saades oma nime sarnasusest nukukleidiga. Sageli kannavad sellist kleidikest ka imikud, kleit on nii lühike, et vanematel on imelihtne mähkmeid vahetada. Babydoll kogus populaarsust kui täiskasvanute öörõivas 1956. aastal pärast filmi "Baby Doll" ilmumist. Samal ajal ilmus kasutusse ka palju uusi odavaid sünteetilisi materjale, millest babydoll'e valmistati, mistõttu oli see kõigile kättesaadav. Tänapäeval on babydoll ennekõike seksikas täiskasvanute öörõivas. Lühike rõivaese jätab katmata jalad ja sageli paljastub läbi pitsi ka veidi rinda. Enamasti müüakse babydoll'i komplektis samas stiilis püksikutega, mis ülaosa alt kelmikalt välja paistavad.
Alvo Aabloo

Alvo Aabloo (sündinud 24. novembril 1965 Jõhvis) on eesti materjaliteadlane, füüsik, robootik ja informaatik. Alvo Aabloo isa oli insener. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli 1989. aastal füüsika erialal ning saanud 1994. aastal doktorikraadi tahke keha füüsikas väitekirjaga "Tselluloosi kristalsete faaside struktuuri uurimine, kasutades energeetilisi arvutusi". Alvo Aabloo on Tartu Ülikoolis töötanud aastail 1991–1994 (ETBLi andmeil 1989–1995 eksperimentaalfüüsika kateedri stažöör-uurija, doktorant ja teadur) ning töötab taas alates 1997. aastast Tartu Ülikooli tehnoloogiainstituudi arukate materjalide ja seadmete laboris. 2004. aastast on ta dotsent ning 23. veebruaril 2007 valiti ta polümeersete materjalide tehnoloogia professoriks. Lisaks Eestile on ta töötanud ka Moskvas, New Orleansis ja mujal. 2020. aastal asutas Solaride. 2022. aastal kandideeris ta koos Dan Bogdanovi ja Maarja Grossberg-Kuusega Eesti Teaduste Akadeemia akadeemiku kohale arvuti- ja tehnikateaduste valdkonnas, kuid ei osutunud valituks. 2014 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2016 Tartu Ülikooli aumärk Miniature crystal models of cellulose polymorphs and other carbohydrates (kaasautor) // Int. J. biol. Macromol. 15 (1993) 1 Molecular dynamics simulations of polyethylene oxide (kaasautor) // Computat. Theor. Polymer. Sci. 7 (1997) 1 "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 1. köide, lk 13 "Alvo Aabloo valiti professoriks"[alaline kõdulink] Universitas Tartuensis, 15. märts 2007 "Intelligent Materials and Systems Laboratory". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. veebruar 2014. Vaadatud 5. veebruaril 2014. "Kolmele akadeemikukohale kandideerib kaheksa teadlast" Sirp, 14. oktoober 2022 "Presidendilt saab tänavu teenetemärgi 99 inimest" ERR, 5. veebruar 2014 "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 1. köide: A–Ki. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 13 Alvo Aabloo Alvo Aabloo Eesti Teadusinfosüsteemis "Alvo Aabloo: Robotid rabavad meie keskkonna heaks" Roheline Värav, 15. jaanuar 2009
Eriõigus

Eriõigus (lex specialis) on riigipea poolt ainuisikuliselt, ilma valitsuse või muu valitsemisharu nõusoleku või heakskiiduta teostatav prerogatiiv. Vabariigi Presidendi poolt eriõigusel tehtud aktid ei vaja Peaministri ja asjaomase ministri kaasallkirju (põhiseaduse § 42). Kuna eriõigusel tehtavail aktidel pole vastutavate Vabariigi Valitsuse liikmete või Riigikontrolöri (§ 111) kaasallkirju, vastutab eriõigusel tehtavate otsuste eest Vabariigi President ainuisikuliselt. Kuna selliseid akte on suhteliselt vähe, vajab Vabariigi President oma ülesannete täitmiseks temaga koostööd tegevat ja Riigikogu usaldust omavat Vabariigi Valitsust. Osadel juhtudel peab Vabariigi President eriõiguse teostamisel järgima temale tehtud ettepanekuid ja on seevõrd ka eriõiguse teostamisel piiratud. Vabariigi President eriõigusel: nimetab ametisse ja vabastab ametist Vabariigi Presidendi juures oleva ametkonna (Vabariigi Presidendi Kantselei) juhtivad jõud (§ 39 p. 3) teostab valvet riigi- ja muude avalikõiguslikkude asutiste tegevuse järele (p. 5) annetab riiklikke au- ja teenetemärke (p. 6) nimetab ametisse Õiguskantsleri (§ 47) nimetab ametisse ja vabastab ametist Vabariigi Valitsuse või tema üksiku liikme (§ 50) nimetab kümme Riiginõukogu liiget (§ 84 p. 3) nimetab ametisse Riigikontrolöri Riigikogu üldkoosoleku poolt esitatud kandidaatide hulgast (§ 109) nimetab ametisse riigikohtunikke ja muid kohtunikke Riigikohtu poolt esitatud kandidaatide hulgast (§ 114) nimetab ametisse ja vabastab ametist Sõjavägede Ülemjuhataja ja Sõjavägede Juhataja (§ 129) võtab vastutusele Sõjavägede Ülemjuhataja (§ 141) Vabariigi Presidendi eriõigusel antavad otsused ja käskkirjad on teistest käskkirjadest ja otsustest iseseisva numeratsiooniga. Vabariigi Presidendi eriõiguse mõiste vahetatakse tihti ära 1938. aasta põhiseaduse järgse Vabariigi Presidendi ametitegevusega üldse. Kabinetikorraldus Eriõigus (lad. lex specialis), jur., vastand üldkorrale, üldõigusele resp. üldnormile (lex generalis'ele). Kui küsimus on lahendatud üheaegselt üldnormiga ja e-e normiga, antakse vastavate normide rakendamisel prioriteet e-e normides sisalduvaile sätteile. Eesti Põhiseadus nimetab e-ks ka vabariigi presidendi õigust kehtima panna teatavaid põhiseaduses loendatud akte ja otsuseid ilma Vabariigi Valitsuse liikmete kaasallkirjadeta. Eesti Entsüklopeedia täiendusköide, veerg 388.
Mikk Murdvee

Mikk Murdvee (kirjanikunimi Mihkel Bravat; sündinud 20. märtsil 1980 Tallinnas) on eesti viiuldaja, dirigent ja kirjanik. Aastal 1998 lõpetas Tallinna Muusikakeskkooli kiituskirjadega viiuli erialal Niina Murdvee ning Harald Aasa juhendamisel. Õppinud viiulit 1998–1999 Eesti Muusikaakadeemias, 1999–2005 Sibeliuse Akadeemias Helsingis, õppejõuna Mari Tampere-Bezrodny. Dirigeerimisõpinguid alustas Atso Almila juhendamisel aastal 2000. 2002–2007 õppis Murdvee Sibeliuse Akadeemia dirigeerimisklassis, kus teda juhendasid Leif Segerstam, Jorma Panula, Atso Almila, Hannu Lintu, Markus Lehtinen, Peter Gülke jt. Koorijuhtimise alal täiendanud end alates aastast 2005 Matti Hyökki juhendamisel. Dirigeerinud ERSO-t, Tallinna Kammerorkestrit, Sibeliuse Akadeemia Sümfooniaorkestrit, Pärnu, Haapsalu, Oulu, Lappeenranta, Seinäjoki, Vaasa ja Pori Linnaorkestreid ja Heinola Sinfoniettat. Lisaks sellele on ta osalenud Neeme Järvi, Paavo Järvi, Eri Klasi, Leonid Grini, Jorma Panula ja Leif Segerstami meistrikursustel, dirigeerinud ka Soome Raadio Sümfooniaorkestrit, teater Vanemuine sümfooniaorkestrit ning Peterburi Akadeemilist orkestrit. Kerava Ooperiteatris debüteeris Murdvee aastal 2005, Pori Ooperiteatris 2006, Rahvusooperis Estonia jaanuaris 2007. Tampere Ooperiteatris on ta töötanud Eri Klasi, Andris Nelsonsi ja Giancarlo Andretta assistendina 2005–2007. Juunis 2010 juhatas Murdvee Ilkka Kuusisto uue ooperi "Taipaleenjoki" maailmaesiettekande festivalil Ilmajoen Musiikkijuhlat. Sügisest 2007 on Mikk Murdvee Ylioppilaskunnan Soittajat (pea)dirigent. Esinenud ERSO, Tallinna Kammerorkestri, Sibeliuse Akadeemia Sümfooniaorkestri ja teiste orkestrite solistina, samuti kammermuusikuna. Töötanud ka mitme orkestri kontsertmeistrina. Mihkel Bravat kuulus aastail 1998–2000 tegutsenud Tallinna noorte kirjanike rühma Tallinna Noored Tegijad. Üllitas kolm oma kirjastatud raamatut, samuti palendas teiste TNT liikmete omakirjastatud luulekogud: Monaco "Hingetõmme", Neeme Põder "Baile Átha Cliath" ja Siutsu "Öö". Pidas üleval TNT kodulehte. "Kõverpeegelpilte" (1999, luulekogu, samizdat) "järgmine" (2000, luule- ja lühiproosakogu, samizdat) "kolm" (2001, luule- ja lühiproosakogu, samizdat) "Sada linnuund" (Kirjastus Tuum 2023, luule- ja lühiproosakogu, sisaldab varasemad kolm samizdat-kogu ning uuemaid tekste) Tema luulet on avaldanud ka TNT almanahh "Mõned ei tahtnudki", ajaleht Sirp, samuti isekirjastatud ajakirjad URDU, Hoi., ,et jt. Tema ema on viiuldaja ja viiuliõpetaja Niina Murdvee, isa oli õpetaja ja psühholoog Mart Murdvee ning vanaisa viiuldaja Vladimir Alumäe. Mikk Murdvee koduleht. Inglise keeles
Liina Olmaru

Liina-Riin Olmaru (sündinud 11. aprillil 1967 Tallinnas) on eesti näitleja. Liina sündis aastal 1967 Rein Olmaru ja Linda Olmaru (sündinud Kuusma) peres. Aastal 1985 lõpetas ta Rakvere 1. Keskkooli, aastal 1989 läbis Vanemuise õppestuudio. 1996. aastal lõpetas ta EELK Usuteaduse Instituudi pedagoogikaosakonna. Aastail 1989–1998 mängis ta Vanemuises, 1989–1992 osales ka Tartu Lasteteatri töös, aastatel 1998–2007 mängis ta Tallinna Linnateatris. Aastatel 2007–2010 töötas Liina Olmaru Ugalas. Augustist 2010 kuni suveni 2012 oli ta taas Vanemuise teatri draamanäitleja. Seejärel on ta tegutsenud vabakutselise näitlejana. Liina on osalenud ka telelavastustes, näiteks sarjas "Wikmani poisid". Liina abikaasa on näitleja Indrek Sammul. Neil on lapsendatud pojad Theodor ja Timotheus ning tütar Susanna. "Anna Karenina" (vürstitar Kitty Štšerebatskaja) "Haldjakuninga kingitus" (printsess Lagle) "Kunst" (Iivan) "Kolm õde" (Olga) 1995 – Eesti Teatriliidu naispeaosatäitja auhind 1995 – Tartu Illegaardi klubi auhind 1998 – Ants Lauteri nimeline auhind 2000 – Eesti Kultuurkapitali näitekunsti aastapreemia (nähtavat ja nähtamatut maailma ühendava hapra silla kõrgprofessionaalse ja tundetäpse ületamise eest) 2001 – Eesti Teatriliidu naispeaosatäitja auhind 2001 – "Draama 2001" Raudroosi auhind 2003 – Raadioteatri näitlejaauhind
Endel Pärn

Endel Pärn (21. aprill 1914 Peterburi – 24. aprill 1990 Tallinn) oli eesti näitleja. Aastal 1928 lõpetas ta Tartu 4. algkooli, aastail 1928–1929 õppis Tartu Linna Poeglaste Gümnaasiumis. Oli kõigepealt juuksuriõpilane. Aastatel 1929–1931 töötas ta Vanemuise koorilauljana, 1931–1942 samas näitlejana. Aastail 1942–1986 oli Estonia operetinäitleja. Eriti legendaarseks peetakse tema osatäitmist Henry Higginsina Frederick Loewe'i opereti "Minu veetlev leedi" 1963. aasta lavastuses Estonias (lavastaja Voldemar Panso; Eliza osas Linda Rummo). Ta on mänginud ka filmides ja telelavastustes. "Näitleja Joller" (1960) – restoranikülastaja "Pimedad aknad" (1968) – kapten "Mehed ei nuta" (1968) – Pärn "Kolme katku vahel" (1970) – Gandersen "Varastati Vana Toomas" (1970) – tormakas numismaatik "Noor pensionär" (1972) – pulmakülaline "Jõmm" (1975) – madrus Kiik "Siin me oleme!" (1979) – külamees "Arabella, mereröövli tütar" (1983) – Lahja Adam "Lurich" (1984) – parunihärra "Täna õhtul ..." (1984) – Georg Jegorovi dokumentaalfilm operetinäitleja Endel Pärnast "Savoy ball" I ja II (1985) – Archibald 1964 – Eesti NSV teeneline kunstnik 1975 – Eesti NSV rahvakunstnik 1984 – Paul Pinna preemia "Teater on hullumaja ja operett on marutõbiste osakond." "Laulja ei ole ma kunagi olnud, aga kahe noodiga olen kogu pere ära toitnud." Hanna-Liina Võsa debüütetendus pühendatakse Endel Pärnale. ohtuleht.ee. 25.04.2009. Endel Pärn Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 11.01.2015) "Endel Pärn 100" operetigala. Postimees.ee, 2014. Endrik Kerge, "Läbi-lõhki näitleja. Iga toll" – Teater. Muusika. Kino 1984, nr 4, lk 30–35 Marvi Taggo "Endel Pärn. Operetiprofessor". Faatum, Tallinn 1998, 200 lk Sven Karja, "Kelmiromaan teenekast operetiprofessorist" – Postimees 15. aprill 1999, lk 14 Toomas Kuter, "Operetiprofessori biograafia läbi nukruseloori" – Sirp 21. mai 1999, lk 15 "Kirjutamata memuaare. Endel Pärn". Lembit Lauri intervjuusaade Endel Pärnast ERR-i arhiivis. Eeter: Eesti Raadio, 22. november 1981 Rahvakunstnikud: Endel Pärn. Eeter: Eesti Televisioon, 21. aprill 1984 Täna õhtul..., Filmiportree näitleja Endel Pärnast. Eeter: Eesti Televisioon, 18. mai 1984 Estonia tähistab Endel Pärna 100. sünniaastapäeva operetigalaga. Eesti Elu / Good News. 23. aprill 2014
Eesti Riiklik Sümfooniaorkester

Eesti Riiklik Sümfooniaorkester (lühend ERSO) on Tallinnas tegutsev sümfooniaorkester. Eesti Riiklik Sümfooniaorkester on vanim järjepidevalt tegutsev sümfooniaorkester Eestis. Orkestri loomiskuupäevaks loetakse 18. detsembrit 1926. Sel kuupäeval esines esimest korda raadios Raadio Ringhäälingu trio Hugo Schützi juhatusel. Sellest triost kasvas välja orkester ning 1939. aastaks oli tollase nimega Riigi Ringhäälingu Sümfooniaorkestris 39 mängijat. Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri nimi on ajaloo jooksul korduvalt muutunud. Aastani 1934 nimetati seda Raadio Ringhäälingu ansambliks või Raadio Ringhäälingu orkestriks, aastatel 1934–1940 kandis ta nime Riigi Ringhäälingu Sümfooniaorkester. Esimese Nõukogude okupatsiooni ajal 1940–1941 oli ERSO Eesti NSV Raadiokomitee Sümfooniaorkester ja sellele järgnenud Saksa okupatsiooni ajal Landessender Revali Sümfooniaorkester. Teise Nõukogude okupatsiooniaja alguses 1944. aasta sügisel sai orkestrist taas Eesti NSV Raadiokomitee Sümfooniaorkester. Seejärel oli orkestri nimi Eesti NSV Riikliku Televisiooni ja Raadio Komitee Sümfooniaorkester ja Eesti Raadio Sümfooniaorkester. Praegust nime kannab orkester 1975. aastast, ent kuni Eesti taasiseseisvumiseni oli kasutusel veel nimekuju Eesti NSV Riiklik Sümfooniaorkester. Kuigi juba 1975. aastal asendati nimes sõna "raadio" sõnaga "riiklik", oli orkester Eesti Raadio hallata aastani 1993. 1939–1944 Olav Roots 1944–1950 Paul Karp 1950–1963 Roman Matsov 1963–1979 Neeme Järvi 1980–1990 Peeter Lilje 1990–1991 Arvo Volmer (peadirigendi kohusetäitjana) 1991–1993 Leo Krämer 1993–2001 Arvo Volmer 2001–2010 Nikolai Aleksejev 2010 (september–november) Neeme Järvi 2011–2020 Neeme Järvi alates 2020 Olari Elts 2004 – Grammy auhind 2006 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti aastapreemia (kandva rolli eest Eesti muusikaelus) 2020 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Olari Eltsiga, klassikaalbum „Heino Eller. Sümfoonilised poeemid”) ERSO veebisait Eesti Riiklik Sümfooniaorkester andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles) Priit Kuusk. ERSO valmistub kontserdireisiks USAsse. ERR, 6. veebruar 2009.
Vulkaan (planeet)

Vulkaan on hüpoteetiline planeet, mille orbiit on Merkuuri omast seespool, Päikesele lähemal. Tema väidetava olemasolu põhjendas 19. sajandi prantsuse matemaatik Urbain Le Verrier, püüdes sellega seletada Merkuuri orbiiti. Väidetavalt vaatles seda esimesena Edmond Modeste Lescarbault 26. märtsil 1859. Albert Einsteini üldrelatiivsusteooria tõestas, et Merkuuri orbiidi seletamiseks ei ole täiendava planeedi olemasolu vajalik. Osa astronoome (teiste hulgas Henry C. Courten) jätkasid siiski Vulkaani otsingut. Vulcan - planeet mida siiski ei leitud Merkuuri ja Päikese vahel 26. märtsil 1859 nähti Vulcanit ERR teadus
Dragon Ball

"Dragon Ball" on Jaapani joonissari, mis põhineb Akira Toriyama samanimelise manga esimesel osal. Selle manga teine osa avaldati joonisfilmina pealkirja "Dragon Ball Z" all. Sari "Dragon Ball" koosneb 153 pooletunnisest jaost ja seda näidati Jaapanis 26. veebruarist 1986 kuni 12. aprillini 1989. Teemaks on noore poisi Goku ja ta sõprade seitsme imekuuli otsingud. Ameerikasse püüti joonissarja saata kaks korda. 1980. aastatel loobuti nimede liigse muutmise tõttu, näiteks sai Gokust Zero ja Korinist Whiskers the Wonder Cat ('imekass Vurrud'). Seda dubleeritud versiooni kutsuti "aia taha läinud dubleeringuks". 1995. aastal saadeti Ameerikasse 13 tõlgitud jagu. Ülejäänud sari tõlgiti ja lasti eetrisse alles pärast "Dragon Ball Z" suurt edu. Kogu seriaali näidati aastatel 2001–2003. Ava- ja lõpulaulud tõlgiti inglise keelde. See meeldis vaatajatele. Üldiselt on "Dragon Ball" oma järgedest "Dragon Ball Z" ja "Dragon Ball GT" tunduvalt lõbusam ja avaram.
2001. aasta Kuldgloobuse auhinnad

2001. aasta Kuldgloobuse auhinnad olid 58. Kuldgloobuse auhinnad, mis jagati välja 21. jaanuaril 2001. Cecil B. DeMille'i nimeline elutööauhind anti Al Pacinole. Parim draamafilm: "Gladiaator" Parim draamafilmi meesnäitleja: Tom Hanks – "Kaldale uhutud" Parim draamafilmi naisnäitleja: Julia Roberts – "Erin Brockovich" Parim muusika- või komöödiafilm: "Kuulsuse jahil" (Almost Famous) Parim muusika- või komöödiafilmi meesnäitleja: George Clooney – "Oo vend, kus oled sa?" Parim muusika- või komöödiafilm naisnäitleja: Renée Zellweger – "Põetaja Betty" Parim meeskõrvalosatäitja: Benicio Del Toro – "Narkoäri" Parim naiskõrvalosatäitja: Kate Hudson – "Kuulsuse jahil" Parim lavastaja: Ang Lee – "Tiiger ja draakon" Parim stsenaarium: "Narkoäri" (Stephen Gaghan) Parim muusika: Hans Zimmer ja Lisa Gerrard – "Gladiaator" Parim laul: "Things Have Changed" – "Imepoisid" Parim võõrkeelne film: "Tiiger ja draakon" (Taiwan) Parim draamasari: "Presidendi meeskond" Parim muusika- või komöödiasari: "Seks ja linn" Parim lühisari või telefilm: "Kõmufotod" Parim draamasarja meesnäitleja: Martin Sheen – "Presidendi meeskond" Parim muusika- või komöödiasarja meesnäitleja: Kelsey Grammer – "Frasier" Parim lühisarja või telefilmi meesnäitleja: Brian Dennehy – "Arthur Miller's Death of a Salesman" Parim draamasarja naisnäitleja: Sela Ward – "Once and Again" Parim muusika- või komöödiasarja naisnäitleja: Sarah Jessica Parker – "Seks ja linn" Parim lühisarja või telefilmi naisnäitleja: Judi Dench – "Legendaarsed blondid" Parim telefilmi, tele- või lühisarja meeskõrvalosatäitja: Robert Downey Jr. – "Ally McBeal" Parim telefilmi, tele- või lühisarja naiskõrvalosatäitja: Vanessa Redgrave – "If These Walls Could Talk 2"
Säga

Säga (Silurus glanis) on sägalaste sugukonda kuuluv kalaliik. Säga on laia ja madala peaga kala. Ülalõual on tal kaks pikka poiset ja alalõual neli väiksemat. Pärakuuim on pikk ja ulatub sabauimeni, seljauim on väike ja keha suhtes suhteliselt eespool. Selg on mustjasrohekas, küljed laigulised ja kõht hele. Tavaliselt on sägad 1,3–1,6 meetri pikkused, suurimad isendid on olnud kuni 3 meetri pikkused (teistel andmetel ka kuni 5 m ja 300 kg raskused; suurim isend, kes kirjalikes allikais on märgitud, kaalus 375 kg, ja see püüti Oderi jõest. Eestis püütud raskeim isend kaalus 152 kg ja 2,1 m pikkune isend püüti 1935. aastal. Sägad võivad elada kuni 80 aasta vanuseks[viide?]. Säga eelistab suuri soojemaid järvi ja aeglase vooluga sügavaid jõgesid ning riimveelisi jõgede suudmealasid. Toitub enamasti kaladest, vähemal määral ka limustest ja putukatest, suuremad kalad ka jõevähkidest, konnadest, pisiimetajatest ja veelindudest. Säga on levinud Lääne-Euroopas Reini jõest ida pool kuni Kaspia ja Araali mereni, põhjas kuni Lõuna-Soomeni ja lõunast Väike-Aasiani. Puudub Põhja-Jäämere jõgede vesikonnas. Eestis on säga vähesel määral levinud peamiselt Emajõe alamjooksul, Peipsi ja Pihkva järves ning Võrtsjärves. Püük on Eestis aasta läbi keelatud. 8. juulil 2020 püüti ja vabastati noor, 1,2–1,5 kg kaaluv säga Sindi lähedalt Pärnu jõest. Säga on jäänud võrku 2018. aastal ka Pärnu lahes. 2022. aastal sattus Võrtsjärvel kaluri mõrda 28 kg raske ja 170 cm pikk isend, mis läks kalateadlastele uurimiseks. Eesti kalade süstemaatiline nimestik Miller, P. J ja Loates, M. J. 2006. Euroopa kalad. Eesti Entsüklopeediakirjastus Mikelsaar, N. 1984. Eesti NSV kalad. Tallinn, Kirjastus Valgus "Haruldane kala Peipsist". Võru Teataja, 12. august 1935 "Noore hobikalastaja õngekonksu haaras haruldane kala" Pärnu Postimees, 8. juuli 2020] "Üllatus: Pärnu lahes ujus võrku säga" Pärnu Postimees, 28. august 2018 "Võrtsjärvest püüti seni suurim säga" ERR, 15. juuli 2022 Säga andmebaasis eElurikkus Säga TÜ Loodusteadusliku veebipõhises õpikeskkonnas Järv, L. 2005. Meie vete kalu: säga. Kalastaja 36: 20–24. [1] Eesti teadlased järjestasid maailma ühe suurima mageveekala genoomi, ERR, 16. september 2020
2000. aasta Kuldgloobuse auhinnad

2000. aasta Kuldgloobuse auhinnad olid 57. Kuldgloobuse auhinnad, mis jagati välja 23. jaanuaril 2000. Cecil B. DeMille'i nimeline elutööauhind anti Barbra Streisandile. Parim draamafilm: "Tabamatu ilu" Parim draamafilmi meesnäitleja: Denzel Washington – "Mees kui orkaan" Parim draamafilmi naisnäitleja: Hilary Swank – "Poisid ei nuta" Parim muusika- või komöödiafilm: "Lelulugu 2" (Toy Story 2) Parim muusika- või komöödiafilmi meesnäitleja: Jim Carrey – "Mees kuu pealt" Parim muusika- või komöödiafilmi naisnäitleja: Janet McTeer – "Tumbleweeds" Parim meeskõrvalosatäitja: Tom Cruise – "Magnoolia" Parim naiskõrvalosatäitja: Angelina Jolie – "Katkenud elu" Parim lavastaja: Sam Mendes – "Tabamatu ilu" Parim stsenaarium: "Tabamatu ilu" (Alan Ball) Parim muusika: Ennio Morricone – "Legend 1900-st" Parim laul: "You'll Be In My Heart" – "Tarzan" Parim võõrkeelne film: "Kõik minu emast" (Hispaania) Parim draamasari - "Sopranod" Parim muusika- või komöödiasari: "Seks ja linn" Parim lühisari või telefilm: "RKO 281" Parim draamasarja meesnäitleja: James Gandolfini – "Sopranod" Parim muusika- või komöödiasarja meesnäitleja: Michael J. Fox - "Pöörlev linn" Parim lühisarja või telefilmi meesnäitleja: Jack Lemmon – "Inherit the Wind" Parim draamasarja naisnäitleja: Edie Falco – "Sopranod" Parim muusika- või komöödiasarja naisnäitleja: Sarah Jessica Parker – "Seks ja linn" Parim lühisarja või telefilmi naisnäitleja: Halle Berry – "Introducing Dorothy Dandridge" Parim telefilmi, tele- või lühisarja meeskõrvalosatäitja: Peter Fonda – "Ayn Randi kirg" Parim telefilmi, tele- või lühisarja naiskõrvalosatäitja: Nancy Marchand – "Sopranod"
Punktmass

Punktmass ehk masspunkt ehk materiaalne punkt on füüsikalise keha mudel, mille puhul keha mass loetakse koondatuks ühte ruumipunkti. Tegu on idealiseeritud objektiga. Keha võib vaadelda punktmassina, kui selle mõõtmed on antud ülesande kontekstis tühiselt väikesed (näiteks kui keha mõõtmed on hulga väiksemad võrreldes kaugusega teistest kehadest ning keha lõpliku suuruse arvestamine ei tooks tulemustes kaasa märgatavaid muutusi). Sellise olukorra tüüpnäide on planeetide liikumine ümber Päikese. Kui keha kõik osad liiguvad ühtemoodi (igal hetkel on kõigil keha osadel ühesugune kiirusvektor), siis sellist liikumist nimetatakse kulgliikumiseks. Kulgliikumise puhul võib keha liikumist vaadelda materiaalse punkti liikumisena, sest liikumise iseloom ei olene sellest, keha millise osa liikumist vaadeldakse. Punktmassi kasutatakse arvutuste lihtsustamise eesmärgil, kui tulemustes olulist erinevust ei ole, ning mõnikord ka füüsikaülesannete lahendamisel, kui tulemusel ei ole praktilist tähtsust.