laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Piiskopi

Piiskopi oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Pulgoja küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Häädemeeste kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Pulgoja külaga. Külast on teateid alates 1922. Küla on nime saanud samanimelise talu järgi. Marja Kallasmaa: artikkel "Pulgoja" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Peratsaare

Peratsaare oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Reinu küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Reinu külaga. Külast on teateid alates 1970. Marja Kallasmaa: artikkel "Reinu2" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Lophophora diffusa

Lophophora diffusa on väike uimakaktuse perekonda kuuluv asteldeta kaktus, mis on Mehhiko Querétaro osariigi endeem. Lophophora diffusa on väike, 2,5–8 cm kõrgune, peaaegu ümmarguse kujuga roha'ekas-kollane kaktus. Ta on kaetud korrapärase vahakirmega. Kaktuseogad on kastetud, aga laiad ja lamedad. Kaktuse juur, mis meenutab porgandit, võib kasvada kuni 15 cm pikkuseks. Kaktus õitseb märtsist kuni maini ja mõnikord veel septembriski. Õied on kollased või valged 1,3–2,2 cm suurused. Kaktus kasvab looduslikult ainult Mehhiko keskosas Querétaro osariigis. Peamiselt kasvab ta 1500 kuni 1900 m kõrgusel merepinnast jõesängides ja taimevarjus. Ta kasvab lubjastel kõrgendikel poolkõrbelistes võsastikes. Kaktus kasvab väga aeglaselt. Mõnikord kulub taime idanemisest täiskasvanud taime õitsema hakkamiseni kuni kolm aastat. Väikse populatsiooni (umbes 3000 taime) ja illegaalse korjamise pärast loetakse kaktust ohustatuks. Kaktuse ürti kasutatakse toorelt desinfitseerimisvahendina. Kaktuse söömise järel võivad tekkida nägemused, mille kutsub esile kaktuses sisalduv alkaloid, mida on leitud ka teisel uimakaktuseliigil. See on kergelt narkootiline aine, millel väikeses doosis on uinutav toime. "Lophophora diffusa". IUCN. Vaadatud 21.01.2014. Lophophora diffusa en PlantList[alaline kõdulink] "Lophophora diffusa". CACTUS ART NURSERY. Vaadatud 21.01.2014. Lophophora diffusa en Desert Tropical Edward F. Anderson, Peyote: The Divine Cactus (University of Arizona Press; 2nd edition, 1996) ISBN 0-8165-1654-5 Rudolf Grym, Rod/Die Gattung Lophophora (Vydavateľstvo Igor Dráb, 1997) ISBN 80-85441-11-X John M. Coulter, Preliminary revision of the North American species of Cactus, Anhalonium, and Lophophora (Contributions from the U. S. National Herbarium 3(2), 1894)
Peedi

Peedi oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Kalda küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Kalda külaga. Külast on teateid alates 1970. Marja Kallasmaa: artikkel "Kalda1" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Pedaka

Pedaka (varasema nimega Pädaka) oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Lõuka küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Lõuka külaga. Külast on teateid alates 1930. aastatest (Pädaka). Marja Kallasmaa: artikkel "Lõuka" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Poska

Poska võib tähendada järgmist: Poska, endine küla Pärnumaal Poska (perekonnanimi) Jaan Poska, Eesti riigimees Poska maja Poska tänav Tartu Jaan Poska Gümnaasium Posca
Possa

Possa oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Laiksaare mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Laiksaare küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Saarde kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Laiksaare külaga. Külast on teateid alates 1797 (Possa küla). Marja Kallasmaa: artikkel "Laiksaare" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Pulga

Pulga oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Karolinenhofi mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Kobra küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Vändra kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Kobra külaga. Külast on teateid alates 1797 (Pulga). Marja Kallasmaa: artikkel "Pulga" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Puti

Puti oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Seli mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Seliste küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Tõstamaa kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Seliste külaga. Külast on teateid alates umbes 1900 (Путти). Marja Kallasmaa: artikkel "Seliste" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Punapargi

Punapargi oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Voltveti mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Tihemetsa aleviku ja Leipste küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Saarde kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Tihemetsa aleviku ja Leipste külaga. Külana on teateid alates 1930. aastatest. Küla juures toimus Vabadussõja Punapargi lahing. Marja Kallasmaa: artikkel "Punapaargi" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Puussaare

Puussaare oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Jõesuu küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Jõesuu külaga. Külast on teateid alates 1930. aastatest. Marja Kallasmaa: artikkel "Jõesuu3" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Pärassaare

Pärassaare oli küla Viljandimaal, ajalooliselt Vastemõisa mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Kaansoo küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Suure-Jaani kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Kaansoo külaga. Küla nimi pärineb talunimest (1601 Perraser Jaack, 1816 kaks talu – Perresare Iurry ja Perrasare Hans). Marja Kallasmaa: artikkel "Kaansoo" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Rabassaare

Rabassaare oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Tori mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Aesoo küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Tori kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Aesoo külaga. 17. sajandi II poolel on esimest korda mainitud nime Rapa Sar, seejärel 1922 Rabasaare. Marja Kallasmaa: artikkel "Aesoo" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Rammukametsa

Rammukametsa (ka Rammuka-Metsaküla) oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Rammuka küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Varbla kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Rammuka külaga. Külast on teateid alates 1913 (Metsaküll). Marja Kallasmaa: artikkel "Rammuka1" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Rautsika

Rautsika oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Tahkuranna mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Tahkuranna küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Häädemeeste kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Tahkuranna külaga. Külast on teateid alates umbes 1900 (Раутсика). Marja Kallasmaa: artikkel "Rautsika" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Vasegravüür

Vasegravüür ehk vaselõige on vanim sügavtrükimenetlus, mille puhul joonistus graveeritakse vaskplaati. Vasegravüür on ka selles tehnikas teostatud kunstiteos. Joonistus graveeritakse 2–4 mm paksusesse vaskplaati. Selleks kasutatakse uuritsat. Tekkinud servajooned vajutatakse šaabriga siledaks. Plaat kaetakse trükivärviga. Plaat hõõrutakse üle nii, et trükivärv jääks alles üksnes joonise vagudesse. Trükkimiseks kasutatakse trükipressi. Trükitakse niisutatud paberile. Vaselõikes kasutatakse motiivi edasiandmiseks erineva jämeduse ja tihedusega jooni ning kolmnurkseid või rombikujulisi punkte. Joont iseloomustab selle peenenemine otstes, mis eristab seda ofordijoonest. Vaskplaadile graveerimise plussiks on võimalus kujutatavat väga üksikasjalikult edasi anda, kasutades selleks paindliku kontuuri ja pinnaviirutusi. Vaselõikeplaat annab ligi 200 väga head, 600 head ja 800 keskpärast tõmmist. Vasegravüür kasvas välja kullassepakunstist ilmselt 15. sajandi algul Lõuna-Saksamaal ning levis peatselt Itaaliasse ja Madalmaadesse. Vasegravüüris saavutati tehniline täius juba Martin Schongaueri (1430–1491) ja Albrecht Düreri teostes. 16. sajandil sai vaselõige kõige kasutatavamaks paljundusviisiks (eriti itaalia ja prantsuse kunstis, kus põhieesmärgiks kujunes maaliteoste reprodutseerimine). William Blake Albrecht Dürer Francisco Goya William Hogarth Odvardt Helmoldt von Lode Martin Schongauer Graafika Sügavtrükk Prantsuse 17. sajandi ja 18. sajandi 1. poole graafika TÜ Raamatukogus
Rehemaa

Rehemaa oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Pati mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Leipste küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Saarde kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Leipste külaga. 1832–1837 on mainitud nime Rehema, seejärel 1839 Rehhema. Marja Kallasmaa: artikkel "Leipste" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Reinse

Reinse on küla Pärnumaal Saarde vallas. Ajalooliselt jäi küla Saarde kihelkonna ja Voltveti mõisa alale. 1560. aastal on esimest korda mainitud nime Reines, seejärel 1839 Reinaste, umbes 1900 Рейнастъ. Aastatel 1977–2021 oli Reinse Kanaküla koosseisus. Haldus- ja asustusjaotus, vaadatud 1.03.2023. Statistikaamet, vaadatud 24.08.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 22.01.2021. Marja Kallasmaa: artikkel "Kanaküla" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. RT I, 15.01.2021, 2
Roigu

Roigu (varasema nimega Roigo) oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Tori mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Murru ja Suigu küla alale.[viide?] Kihelkondlikult kuulus küla Tori kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil põhiosa külast liideti Murru külaga. 1901 mainitakse Roigu karjamõisat (Ройго). 1922. aastaks on karjamõisa aladele moodustatud küla (Roigo). Marja Kallasmaa: artikkel "Murru" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Rõusa-Ülejõe

Rõusa-Ülejõe oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Rõusa küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Rõusa külaga. Külast on teateid alates 1938. Marja Kallasmaa: artikkel "Rõusa" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Räisa

Räisa oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Veelikse küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Veelikse külaga. Külast on teateid alates 1930. aastatest. Marja Kallasmaa: artikkel "Räisa" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Räägu-Metsaküla

Räägu-Metsaküla oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Sauga mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Kilksama küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Pärnu kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Kilksama külaga. Külast on teateid alates umbes 1900 (Рягометсакюля). Marja Kallasmaa: artikkel "Kilksama" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Räägu-Mõisaküla

Räägu-Mõisaküla oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Räägu küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Räägu külaga. Marja Kallasmaa: artikkel "Räägu" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Inglise setter

Inglise setter on koeratõug. Tema valget keha ilmestavad mustad, oranžpunased või pruunid täpid ja laigud.
Laïka

Laïka (kreeka keeles λαϊκά τραγούδια) on rahvaliku muusika suund (stiil) Kreeka muusikas. Erinevalt rebetiko'st on laïka laiema kandepinnaga ja rahvalikuma laadiga. Kuid tegemist pole rahvamuusikaga (nagu seda on dhimotika ja paradosiaki). Tuntumad laïka esindajad on Vassílis Tsitsánis, Manólis Chiótis (buzuki-virtuoos), Apóstolos Kaldáras, Mimis Pléssas, Mikis Theodorákis (heliloojana), Giórgos Zampétas, Staýros Kougioúmtzis (helilooja), Pános Gabalás, Stélios Kazantzídis. Esitajatena olid tuntumad Grigóris Bithikótsis (Mpithikótsis), Giánnis Kalátzis, Maíri Línta, Marinélla, Víky Moscholioú, Tólis Voskópoulos.
Cartel de Santa

Cartel de Santa on 1996. aastal loodud Mehhiko räppgrupp Monterrey Nuevo León. Algselt olid selle liikmed räpparid MC Babo, Rowan "Mono" Rabia, Mr. Pomel ja DJ Agustín. Cartel de Santa nad on pärit kõige tuntumaid Mehhiko rappirühmi kogu maailmas, kellega nad on välja andnud grammy auhindu.
Saessaare

Saessaare oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Kikepera küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Kikepera külaga. Saessaare on küla staatuses alates 1930. aastatest. Marja Kallasmaa: artikkel "Kikepera" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Iiri punane setter

Iiri punane setter on üks neljast setteritõust. Ta on tumepunakasruuge ühevärviline koer. Karv on üsna pikk ja siidine ning see vajab tihti harjamist. Iiri setter on 64–69 cm kõrge, isased kaaluvad 27–32 kg, emased 24–29 kg. Iiri setteri eluiga on tavaliselt 11–12 aastat. Iiri setter on väga aktiivne tõug ning vajab iga päev pikki jalutuskäike ja vabalt jooksmist. Neid on aga vaja eriti hästi treenida käsklustele ja tagasikutsele kuuletuma. Iiri setterid saavad hästi läbi laste, teiste koerte ja muude koduloomadega, kuigi väikeloomade puhul võib probleemiks saada iiri setteri jahikoera loomus ning väga väikeste laste jaoks võib ta osutuda liiga ülevoolavalt müravaks. Iiri setter ei talu pikka üksiolemist, ta vajab inimese seltskonda. Ta ei sobi hästi valvekoeraks, sest ei ole ennastkehtestava ega agressiivse loomuga ning tervitab külalisi rõõmsalt. Küll aga sobib iiri setter hästi abi- või teraapiakoeraks haiglas või koolis.
Sandre

Sandre (varem Roose asundus) oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Ruhja mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Veelikse küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Saarde kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Veelikse külaga.[viide?] Asula kandis Sandre nime umbes aastast 1939. Enne seda oli see asunduse staatuses (Roose asundus). Marja Kallasmaa: artikkel "Veelikse1" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Sanga

Kuiaru oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Kuiaru küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Kuiaru külaga. Külast on teateid alates 1936. Marja Kallasmaa: artikkel "Kuiaru" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Sarvi

Sarvi oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Audru mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Lindi küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Audru kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Lindi külaga. Külast on teateid alates 1534 (Szerrakulle). Marja Kallasmaa: artikkel "Sarvi" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Sinioja

Sinioja oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Paikuse asula alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Paikuse asulaga. Külast on teateid alates 1970. Marja Kallasmaa: artikkel "Paikuse" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Sookuninga

Sookuninga oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Jäärja mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Jäärja küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Saarde kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Jäärja külaga. Küla nime lähteks on talunimi: 1724 mainitakse nime Sokuning Toffer, 1816 Sookunninga ja 1839 Sookuniga. Marja Kallasmaa: artikkel "Jäärja" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Soone

Soone oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Mannare küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Mannare külaga. Külast on teateid alates 1936. Marja Kallasmaa: artikkel "Mannare" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Surtsi

Surtsi oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Voltveti mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Lodja küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Saarde kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Lodja külaga. Marja Kallasmaa: artikkel "Lodja" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Sööni

Sööni oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Tõstamaa mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Rammuka ja Ranniku küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Tõstamaa kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Rammuka ja Ranniku külaga. Külast on teateid arvatavasti alates 1601 (Sonniperre). Marja Kallasmaa: artikkel "Sööni" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Hommikleht

Hommikleht oli ajaleht, mis ilmus 1. juulist 1933 kuni 1934. aastani Tallinnas. Väljaandja oli Vaba Maa ja toimetaja A. Grünberg. Toimetus asus Tallinnas, Pikk tänav 5 Ajaleht ilmus 6 korda nädalas. Ajaleht hakkas ilmuma pärast seda, kui ajalehes Sõnumed ilmus artikkel, mis käsitles krooni langemist. Sellepeale leidis Kohtu-ja Siseministeerium, et ajaleht Sõnumed tekitab rahvas paanikat, ning ajalehe ilmumine keelati üheks nädalaks. Selle otsuse peale suleti ajaleht Sõnumed lõplikult ning hakati välja andma uut ajalehte Hommikleht. Digari Hommikleht nr 1
Iiri punavalge setter

Iiri punavalge setter on üks neljast setteri tõust. Iiri punavalgel setteril on punakasruuged laigud ja täpid valgel põhjal.
Vaheliku

Vaheliku oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Sooküla, Papisilla ja Võidu küla alale.[viide?] Küla kaotati 1977. Külast on teateid alates 1945. Marja Kallasmaa: artikkel "Sooküla1" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Vainussaare

Vainussaare oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Ünnaste küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Vändra kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Ünnaste külaga. Külast on teateid alates 1922. Marja Kallasmaa: artikkel "Ünnaste" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Vihakse

Vihakse oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Seli mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Seliste küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Tõstamaa kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Seliste külaga. Külast on teateid alates 1560 (Wehkass). Marja Kallasmaa: artikkel "Vihakse" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Jõuergonoomika

Jõuergonoomika on ergonoomika valdkond, mis käsitleb inimese anatoomiat ja mõningaid antropomeetrilisi, füsioloogilisi ja biomehaanilisi omadusi, kui need on seotud füüsilise tegevusega. Jõuergonoomilisi omadusi kasutatakse laialdaselt nii tarbekaupade kui ka tööstustoodete kujundamisel. Meditsiinivaldkonnas on jõuergonoomika oluline eriti neile, kellel esineb teatud füsioloogilisi vaevusi või on diagnoositud teatud haigused, näiteks artriit (nii krooniline kui ka äge) või karpaalkanali sündroom. Neid, kellel neid haigusi pole, avalduv pinge ei mõjuta, kuid võib tekitada valu või muuta seadme kasutuskõlbmatuks neile, kes põevad teatud haigusi. Selliste vaevuste ennetamiseks ja pingest tuleneva kroonilise valu ravimiseks kasutatakse mitmeid ergonoomiliselt kavandatud tooteid. Levinud kutsehaigused on luu- ja lihaskonna haigused. Tööga seotud luu- ja lihaskonna vaevused põhjustavad püsivat valu, funktsionaalse võimekuse vähenemist ja töövõimetust. Nende diagnoosimine on keeruline, sest need põhinevad peamiselt kaebustel valu ja muude sümptomite kohta. . Teatud töökohad või töötingimused põhjustavad töötajatel suurel määral kaebusi ülepinge, lokaliseeritud väsimuse, ebamugavustunde või valu pärast, mis ei kao ka peale öist puhkust. Sellised töökohad hõlmavad tihti tegevusi, mis on üksluised ja kus on vaja rakendada jõudu; korduvaid, raskeid või üle pea tõstmisi; ebaloomulikke tööasendeid või vibreerivate seadmete kasutamist. Tööohutuse ja -tervishoiu ametkond on leidnud märkimisväärseid tõendeid selle kohta, et ergonoomikaprogrammid võivad vähendada töötajate ravikulutusi, suurendada tootlikkust ja vähendada kaadrivoolavust. Seepärast on oluline koguda informatsiooni problemaatiliste töötingimuste väljaselgitamiseks ja kasutada selleks haiguslugusid, meditsiinilisi andmeid ja tööanalüüse. International Ergonomics Association. "What is ergonomics". Originaali arhiivikoopia seisuga 25.04.2018. Vaadatud 8.04.2018. Isabel A P Walsh; Jorge Oishi; Helenice J C Gil Coury (2008). Clinical and functional aspects of work-related musculoskeletal disorders among active workers.{{raamatuviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) "Workplace Ergonomics: NIOSH Provides Steps to Minimize Musculoskeletal Disorders". Originaali arhiivikoopia seisuga 23.07.2018. Vaadatud 8.04.2018. Charles N. Jeffress (2000). Biodynamics and Ergonomics Symposium.
Viidika

Viidika oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Tori mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Aesoo küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Tori kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Aesoo külaga. Umbes aastal 1900 on talurühma mainitud nimega Війдика. Marja Kallasmaa: artikkel "Aesoo" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Vingerja

Vingerja oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Kilingi mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Kikepera küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Saarde kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Kikepera külaga. Külast on teateid alates umbes 1900 (Вингерья). Marja Kallasmaa: artikkel "Vingerja" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Viratu

Viratu oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Uue-Vändra mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Rõusa küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Vändra kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Rõusa külaga. Külast on teateid alates umbes 1866 (Вирато ). Marja Kallasmaa: artikkel "Viratu" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Väikseküla

Väikseküla oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Kilingi mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Kikepera küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Saarde kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Kikepera külaga. Külast on teateid alates umbes 1900 (Вейксекюла). Marja Kallasmaa: artikkel "Kikepera" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Tahkuse

Tahkuse oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Vana-Vändra mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Tohera küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Vändra kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Tohera külaga. Külast on teateid alates 1638 (Tachkus). Marja Kallasmaa: artikkel "Tahkuse" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Tauste

Tauste oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Laiksaare mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Massiaru küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Saarde kihelkonda. Külast on teateid alates 1724 (Tauste küla). Marja Kallasmaa: artikkel "Massiaru" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Olle Lauli

Olle Lauli (pseudonüüm, kodanikunimi Olev Lillemets, sündinud 21. oktoobril 1961) on eesti kirjanik ja riigiametnik. Ta töötab Riigimetsa Majandamise Keskuses. Tema sulest on ilmunud kolm romaani: 2018 – "Kuristik" 2011 – "Kodutus" 2007 – "Niguliste õpilased" 2011 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia („Kodutus”) Mees metsast kirjutas aasta parima romaani, Postimees, 14. märts 2012 Olle Lauli näitab kummalisel kombel seda, mida ei saa näidata, ERR-i kultuuriuudised, 25. aprill 2018