laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kase kool

Kase kooli on 1786. aastal esmamainitud suitsutares asuva Suure-Jaani kihelkonna Taevere (Kase) koolina. See asunud ühes viletsas Vihu saunas, kuhu õppimisele ülesantud oli 9 last, kuid katsumise ajal olla seal kõigest 3 last olnud. Kes seal kooliõpetaja olnud – ei ole teada. 1807. aastal pandud kool Nõmme tallu ja kooliõpetajaks selle talu perenaine Marry Siem. See olnud rahvuselt lätlane, kuid kõnelenud ka eesti ja saksa keelt. M. Siem olnud õpetaja kuni 1830. aastani. Tema aegu viidud lapsed enne kooli panemist kirikuõpetaja juure katsumisele ja kes „rumalad” olnud, s.o pole mõistnud lugeda, saadetud määramata aja peale kooli. Kooliõpetaja saanud tasuks iga lapse pealt teatud arv vilja, peale selle olnud tal veel kasutamiseks maa, mille eest pidanud aga mõisale tegu tegema. Kooliaeg pidanud kestma mardipäevast kuni lihavõttepühadeni. Järgmine õpetaja olnud Ann Tõhker (1830–1834). 1834. aastal toodud kool Kadaka tallu ja õpetajaks pandud Jaan Nõmmik. See olnud kooli peal kõigest kolm aastat ja läinud ära Võrumaale Karaskisse vene kiriku köstriks. Selle järele pannud kirikuõpetaja Schnell kooliõpetajaks Jaan Nõmmiku venna Taaveti tema ilusa lauluhääle pärast. Taavet Nõmmik olnud seal õpetaja aastatel 1837–1859. 1846. aastal toodud kool Kase tallu, kus see ka 1929. aastal asus. Julius Nõmmik Taaveti poeg (19.12.1840 – 1907) olevat olnud Kase kooli õpetaja aastatel 1859–1887. Tema poeg Jüri Nõmmik (06.11.1866–23.11.1929) oli Taewere w. Kase kooli juhataja aastatel 1887–1929.  https://www.sjg.edu.ee/index.php/ajalugu/
Nový Bydžov

Nový Bydžov (saksa keeles Neu Bidschow) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Hradec Králové ringkonnas. Nový Bydžov asub Hradec Královést ligi 25 km läänes. Nový Bydžovi vanalinn on alates 1. novembrist 1990 ajalooline linnakaitseala. Nový Bydžovit on esmamainitud 1305. aastal. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Nový Bydžov : právní ochrana Národní památkový ústav Nový Bydžov Královehradecko info
Sept Îles

Sept Îles ('seitse saart') (bretooni keeles Seniz) on saar Prantsusmaal Bretagne'i lõunarannikul Morbihani lahes. Halduslikult kuulub ta Morbihani departemangu Badeni valda. Teda ühendab maismaaga liivatee, mis tõusu ajal üle ujutatakse.
Tšehhoslovakkia Sotsialistlik Vabariik

Tšehhoslovakkia Vabariik (tšehhi keeles Československá republika, slovaki keeles Česko-slovenská republika) oli riik aastatel 1948–1960. Tšehhoslovakkia nimi aastatel 1960–1990, kommunistliku režiimi ajal, oli Tšehhoslovakkia Sotsialistlik Vabariik (tšehhi ja slovaki keeles Československá socialistická republika; ČSSR). Tegu oli Nõukogude Liidu satelliitriigiga. Tšehhoslovakkia Kommunistlik Partei haaras võimu Nõukogude Liidu abil 1948. aastal ning pärast uue põhiseaduse jõustumist sai Tšehhoslovakkiast sotsialistlik riik. Riigi nimi vahetati 11. juulil 1960 uue põhiseadusega, mida peeti "sotsialismi lõpliku võidu" sümboliks riigis. Sotsialism kehtis 1989. aasta sametrevolutsioonini. Lisaks riigi nimele muudeti 1960. aastal veel mitmeid Tšehhoslovakkia sümboleid. Pärast sametrevolutsiooni nimetati riik ümber Tšehhi ja Slovaki Föderatiivseks Vabariigiks. Praha kevad Varssavi Lepingu Organisatsioon Vastastikuse Majandusabi Nõukogu Rao, B. V. (2006), History of Modern Europe Ad 1789–2002: A.D. 1789–2002, Sterling Publishers Pvt. Ltd. RFE/RL Czechoslovak Unit, Blinken Open Society Archives, Budapest.
Triljonär

Triljonär on füüsiline isik, kelle vara väärtus ületab 1 triljon dollarit. Miljonär Miljardär Pandora toimikud Päikesekuningas („Riik — see olen mina“) Brett Molina. Jeff Bezos could become world's first trillionaire, and many people aren't happy about it. USA Today, 14. mai 2020 Stephen D. Simpson. Who Will Be The World's First Trillionaire? Investopedia, 19. mai 2021 Rupert Neate. SpaceX could make Elon Musk world’s first trillionaire, says Morgan Stanley. TheGuardian.com, 20. oktoober 2021
Alice Kask

Alice Kask (sündinud 13. detsembril 1976 Tallinnas) on eesti maalikunstnik. Kask on lõpetanud Eesti Kunstiakadeemia bakalaureuse- (1999) ja magistrikraadiga (2002). Ta on esinenud näitustel alates 1997. aastast, sh Praha Biennaalil (2007) ja maalikunsti arengut uurival näitusel "Muutuv maalikunst" Kumu kunstimuuseumis (2010). Tema maale on Eesti Kunstimuuseumis, Tartu Kunstimuuseumis, Tallinna kunstikogus, Neumünsteri muuseumis ja erakogudes. 2016. aastal toimus isikunäitus Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseumis, 2018. aastal Helsingi Taidehallis ja 2020. aastal Rüki galeriis. 2021. aastal maalis Kask president Kersti Kaljulaidist kolm eriilmelist portreed. 1998 Eesti Maalikunstnike Liidu aastanäituse noortepreemia 2003 Konrad Mäe preemia 2005 Vaal galerii noore kunstniku preemia 2022 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Neeme Külmaga; peenetundeline ning tehniliselt kõrgetasemeline näitus "Edevuses üksi" Tallinna Linnagaleriis) https://cca.ee/kunstnike-andmebaas/alice-kask https://www.kunstihoone.ee/programm/neeme-kulm-ja-alice-kask-edevuses-uksi/ Presidendi kantseleis esitleti maali Kersti Kaljulaidist, ERR, 9. oktoober 2021 Alice Kask EKM digitaalkogus https://www.kunstihoone.ee/programm/alice-kask/
Dubňany

Dubňany (saksa keeles Dubnian) on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Hodoníni ringkonnas. Dubňany asub Slovakkia piirist 8 km kaugusel, Hodonínist umbes 7 km põhjas ja Brnost ligikaudu 47 km kagus. Dubňanyt on esmamainitud 1349. aastal, linnaõigused sai 1965. aastal. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Město Dubňany Turistické známky
Sept-Îles

Sept-Îles (prantsuse keeles 'seitse saart') ehk Uashat on linnaks nimetatav haldusüksus Kanadas Québeci provintsi idaosas Côte-Nordi halduspiirkonnas Sept-Rivièresi piirkondlikus maakonnamunitsipaliteedis. Elanike arv on 25 081 (2020). https://www150.statcan.gc.ca/t1/tbl1/fr/tv.action?pid=9810000201  Sept-Îles – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Michel Henri de Bourbon (Naundorff)

Michel-Henri de Bourbon (sündinud 10. veebruaril 1957 Torontos) on Prantsusmaa trooninõudleja Charles Louis de Bourboni (kuningliku nimega Louis XIII) vanim elusolev poeg ja pärija. Naundorffistide jaoks on ta alates 8. jaanuarist 1975 dofään ja Normandia hertsog. Michel Henri on olnud kolm korda abielus. Kahest esimesest abielust on sündinud kolm poega ja kaks tütart, kes kannavad dünastilist tiitlit petit-fils de France. Deborah Deann (sündinud 1956, abiellunud 1976, lahutatud 1984) Charles-Michel de Bourbon (sündinud 6. mail 1976 Torontos) André-Louis de Bourbon (sündinud 25. juuni 1977 Oshawa – 17. juuni 2016 Toronto, abiellus Holly Elizabeth Mothersilliga) Joséphine Rodriguès (lahutatud) Marc-Edmond de Bourbon (sündinud 18. jaanuaril 1986, abielus Michelle Hodge'iga) Michelle-Lys de Bourbon (sündinud 10. veebruaril 1987) Julie-Anne de Bourbon (sündinud 10. veebruaril 1987) Yvonne Serdar (abiellunud 1990)
Viktorija Kovaltšuk

Viktorija Kovaltšuk (ukraina keeles Вікторія Володимирівна Ковальчук; 26. jaanuar 1954 Kovel – 4. aprill 2021 Lviv) oli ukraina graafik, illustreerija, disainer ja kirjanik. Temalt on ilmunud üle 200 raamatu, nende hulgas 30 ringis lastele. Ta suri koroona tüsistuste tagajärjel.
Väike-Maarja kalmistu

Väike-Maarja vana kalmistu on kalmistu Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Väike-Maarja asulas. Kalmistu rajati Venemaa keisrinna Katariina II ukaasi põhjal 1774. aastal Väike-Maarja koguduse uus surnuaed kirikust põhja poole Ambla ja Rakvere mnt vahele. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks. Kalmistu paikneb Uudeküla – Väike-Maarja tee (Tamsalu maantee) ja Rakvere maantee vahelisel alal. 18. sajandi viimasest veerandist maeti Väike-Maarja kiriku kirikuaeda ainult Väike-Maarja koguduse saksa koguduse liikmeid ja see omandas rahva kõnepruugis Saksa surnuaia nime, kuna uut Väike-Maarja surnuaeda hakati Maa ehk Maarahva surnuaiaks kutsuma. 19. sajandi viimasest veerandist levis uue Väike-Maarja surnuaia kohta nimetus Eesti surnuaed. 20. sajandi I veerandi lõpu poole rajati Väike-Maarja kirikust põhja poole veel üks kalmistu ja seepärast hakati kasutatavaid matmispaiku eristama vanusetunnus alusel: 18. sajandi kalmistut hakati kutsuma Vanaks ja 20. sajandi oma Väike-Maarja Uueks surnuaiaks. Kalmistul asuvad II maailmasõjas hukkunute ühishaud (kultuurimälestis nr 5816) ja Jakob Tamme haud (kultuurimälestis nr 5817). Ka Väike-Maarja kirikuaed ja sellega külgnev uus kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks. Kultuuriloolistest isikutest on Väike-Maarja vana kalmistu põhjapoolse tee äärde maetud Jakob Tamm, Karl Krahe, Peeter Jakobson, lõunapoolse peatee lõunaküljele Kersti Merilaasi ema Anna Moorberg ja noorem õde Lydia ning kalmistuvärava juurde Johan Kotli, Tamsalu maantee lähedale Johan Elken. Väike-Maarja kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 10.10.2021) II maailmasõjas hukkunute ühishaud kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 10.10.2021) Jakob Tamme (1861-1907) haud kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 10.10.2021) Väike-Maarja kirikuaed ja kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 10.10.2021) Väike-Maarja kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Dačice

Dačice (saksa keeles Datschitz) on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Jindřichův Hradeci ringkonnas. Dačice asub Austria piirist 12 km kaugusel, Jindřichův Hradecist umbes 32 km ja České Budějovicest ligikaudu 71 km idas. Asulat on esmamainitud 1183. aastal. Linnaõigused sai Dačice 1377. aastal. Dačice vanalinn on alates 19. novembrist 1990 ajalooline linnakaitseala. Dačices leiutati 1843. aastal tükksuhkur. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. History of the town Oficiální stránky Města Dačice MPZ Dačice Oficiální stránky Města Dačice. Vaadatud 21. juunil 2024 Sugar cube Radio Prague International
Sinuhe jutustus

"Sinuhe jutustus" on tänapäeval tuntuim Vana-Egiptuse kirjandusteos. Ehkki egüptoloogid on üldiselt arvamusel, et teos on pigem fiktiivne kui ajalooline, on selle aluseks osaliselt 12. dünastia ajal 1962 eKr aset leidnud juhtum, kui vaarao Amenemhet I mõrvati omaenda haaremis. Teos loodi 1875 eKr paiku, kuigi varaseim säilinud käsikiri pärineb alles Amenemhet III ajast u 1800 eKr. Peategelane Sinuhe (vanaegiptuse Za-Nehet "sükomoori poeg" elab läbi mitmesuguseid seiklusi ja kannatusi, milles on paralleele hilisemate piiblimotiividega, üldinimlike motiivide kajastajana on teose anonüümset autorit nimetatud "Egiptuse Shakespeare'iks". "Sinuhe jutustust" peetakse värssteoseks, mida võidi ka avalikult ette kanda. Selle ajaloolisest populaarsusest annab tunnistust suur hulk koopiatest säilinud fragmente. Teose tuntusele ja populaarsusele on aidanud oluliselt kaasa soome kirjaniku Mika Waltari 1945. aastal ilmunud romaan "Sinuhe, egiptlane", millest 1954. aastal valmis ka Hollywoodi film "The Egyptian" ("Egiptlane") ning mis on tõlgitud kahel korral eesti keelde (1954 Johannes Aavik, 2009 Piret Saluri). Eesti keeles ilmus "Sinuhe jutustus" Sergei Stadnikovi tõlkes ja kommentaaridega esmalt ajakirjas Looming (1992 osaliselt, tervikuna 1996), hiljem eraldi väljaandena (Kodutrükk, 1996). Miriam Lichtheim "Ancient Egyptian Literature, vol 1" London: University of California Press, 1975, ISBN 0-520-02899-6, lk 11 "Sinuhe jutustus: Egiptuse üliku elust ja seiklustest" Vanaegiptuse keelest tõlkinud ja kommenteerinud Sergei Stadnikov, toimetanud Jüri Henno. Tallinn: Kodutrükk, 1996, 203 lk; ISBN 9985805127
Lipník nad Bečvou

Lipník nad Bečvou (saksa keeles Leipnik) on linn Tšehhis Olomouci maakonnas Přerovi ringkonnas. Lipník nad Bečvou asub Přerovist ligi 13 km kirdes ja Olomoucist umbes 25 km idakagus. Lipník nad Bečvoud on esmamainitud 1238. aastal. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Basic information about the town and its history Tourist Information Center Lipník nad Bečvou
Sinuhe, egiptlane

"Sinuhe, egiptlane" (soome keeles "Sinuhe egyptiläinen") on soome kirjaniku Mika Waltari 1945. aastal ilmunud ajalooline romaan Vana-Egiptuse arsti Sinuhe elust ja seiklustest Egiptuses, Süürias, Mitannis, Babüloonias, Kreetal ja Hetiidi impeeriumis. Romaani aluseks on vanaegiptuse kirjandusteos "Sinuhe jutustus". "Sinuhest" kujunes Waltari rahvusvaheline läbimurdeteos, ehkki Soome kirjandusringkonnad pidasid seda pikka aega kergekaaluliseks. Raamat on tõlgitud enam kui 40 keelde, selle järel kirjutas Waltari veel mitmeid rahvusvaheliselt menukaid ajaloolisi romaane. Kriitikas on tõstetud esile nii romaani filosoofilist sügavust, mis ühendab seda ajaloolise alustekstiga, kui ka egüptoloogilist täpsust, mis üksikutele vigadele vaatamata küündib märksa kõrgemale kui on ajalooliste romaanide puhul tavapärane. Silmapaistvaima erinevusena "Sinuhe jutustusest", mis pärineb 19. sajandist eKr, tõi Waltari teose tegevuse 14. sajandisse eKr, nii et ta sai ühe tegelasena kujutada Egiptusse monoteismi juurutada üritanud vaarao Ehnatoni. Mitmed teisedki "Sinuhe" tegelased on ajaloolised isikud, ehkki peategelast ennast peetakse fiktiivseks. 1954. aastal valmis romaanist Hollywoodis filmiversioon "The Egyptian" ("Egiptlane"), mille menu jäi küll romaanile oluliselt alla. 2008. aastal valisid soomlased "Sinuhe" oma kõige armastatumaks raamatuks. Waltari romaani auks on nimetatud asteroid number 4512 Sinuhe. Eesti keeles on "Sinuhest" ilmunud kaks tõlget: 1954. aastal Johannes Aaviku "Sinuhe" Stockholmis kirjastuses Orto ning 2009. aastal Piret Saluri "Sinuhe, egiptlane: viisteist raamatut arst Sinuhe elust u. 1390-1335 e. Kr." Tallinnas kirjastuses Varrak. Uue tõlke põhjuseks olid nii vana tõlke keeleline aegumus kui ka Soome kirjastaja ja Waltari pärijate keeld selle kordustrükiks. Enda elust "Sinuhe" kirjutamise ajal avaldas Waltari 1949. aastal allegoorilise romaani "Neli päevaloojakut" ("Neljä päivänlaskua"), mis eesti keeles ilmus 1996. aastal Tiiu Kokla tõlkes. "Nelja päevaloojakut" kui ""Sinuhe" kirjutamise lugu" ja "romaani raamatu kirjutamisest üleüldse" on kriitik Hille Saluäär võrrelnud Karl Ristikivi romaani "Hingede öö" vahele lisatud fiktiivse kirjaga proua Agnes Rohumaale. Mari Peegel, "Piret Saluri: "Sinuhes" köidab mind elu ise", EPL, 15.01.2010 (vaadatud 10.10.2021) Hille Saluäär, "Südamekaotaja mees ehk salatark kommentaar", EPL, 12.12.1996 (vaadatud 10.10.2021) "Sinuhe I-II", tõlkinud Johannes Aavik, Eesti Kirjastus Orto 1954 "Sinuhe (2. osa)", tõlkinud Johannes Aavik, Eesti Kirjastus Orto 1954 "Sinuhe, egiptlane: viisteist raamatut arst Sinuhe elust u. 1390-1335 e. Kr.", tõlkinud Piret Saluri, Tallinn: Varrak, 2009 (ISBN 9789985319833), kordustrükk 2020 "Neli päevaloojakut: romaan romaanist: mõeldud täiskasvanud lastele ja õnnelikele täiskasvanuile, kes iial ei saa täiskasvanuiks", soome keelest tõlkinud Tiiu Kokla, Tallinn: Perioodika, 1996 (Loomingu Raamatukogu)
John Jacob Astor IV

John Jacob Astor IV (13. juuli 1864 Rhinebeck, New Yorgi osariik – 15. aprill 1912 Põhja-Atlandi ookean) oli Ameerika Ühendriikide ärimagnaat, kinnisvaraarendaja, investor, kirjanik, kolonelleitnant Hispaania-Ameerika sõjas ja Astorite suguvõsa silmapaistev liige. Astor suri Titanicu uppumisel 1912. aasta 15. aprilli esimestel tundidel. Ta oli laeva rikkaim reisija, kelle netoväärtus oli surres ligikaudu 87 miljonit dollarit (võrdub 2,33 miljardi dollariga aastal 2020). William Backhouse Astor noorem  John Jacob Astor IV – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Madeleine Astor

Madeleine Astor (sünninimega Madeleine Talmage Force; 19. juuni 1893 Brooklyn, New Yorgi osariik – 27. märts 1940 Palm Beach, Florida osariik) oli Ameerika Ühendriikide sotsialiit. Ta jäi John Jacob Astor IV-st leseks pärast Titanicu hukku, kust pääses oma viiendal raseduskuul eluga.  Madeleine Astor – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Denveri kunstimuuseum

Denveri kunstimuuseum (inglise keeles Denver Art Museum ehk DAM) on 1893. aastal asutatud kunstimuuseum, mis asub Colorado osariigi pealinnas Denveris.  Denveri kunstimuuseum – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Brjanski oblast

Brjanski oblast on 1. järgu haldusüksus (oblast) Venemaal Keskföderaalringkonnas. Piirneb läänes Valgevene ja lõunas Ukrainaga. Rahvaarv oli 2002. aasta rahvaloenduse andmetel 1 378 941, kellest 96,3% olid venelased, 1,5% ukrainlased ja 0,6% valgevenelased. 2009. aasta alguses oli oblasti rahvaarv 1 299 700 ja 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 1 278 087. Suuremad linnad on Brjansk, Klintsõ, Novozõbkov, Djatkovo ja Unetša. Oblast jaguneb 27 rajooniks ja 6 linnaringkonnaks. Brjansk Fokino Klintsõ Novozõbkov Seltso Starodub Brassovo rajoon Brjanski rajoon Djatkovo rajoon Dubrovka rajoon Gordejevka rajoon Karatševi rajoon Kletnja rajoon Klimovo rajoon Klintsõ rajoon Komaritši rajoon Krasnaja Gora rajoon Mglini rajoon Navlja rajoon Novozõbkovi rajoon Pogari rajoon Potšepi rajoon Rognedino rajoon Sevski rajoon Starodubi rajoon Suraži rajoon Suzemka rajoon Zlõnka rajoon Žirjatino rajoon Žukovka rajoon Trubtševski rajoon Unetša rajoon Võgonitši rajoon  Brjanski oblast – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Hague'i neem

Hague'i neem on Cotentini poolsaare loodepoolseim neem Manche'i departemangus Prantsusmaal.  Hague'i neem – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Pazardžik

Pazardžik (ka Pazardzhik; bulgaaria keeles Пазарджик) on linn Bulgaarias, Pazardžiki piirkonna ja Pazardžiki valla keskus. Asub Maritsa jõe ääres. Linna asutasid 1485. aastal Bessaraabiast pärit tatarlased ja selle nimi oli algselt Tatar Pazarcik ('tatari turuke'). Linn oli kuni 15. sajandist 1980. aastateni riisikasvatuse keskus. 1830. aastatel tekkis linnas bulgaarlaste kogukond ning 1865. aastal moodustasid bulgaarlased juba 57 % linna elanikest. Pärast Vene-Türgi sõda (1877–1878) läks Pazardžik Ida-Rumeelia koosseisu, mis liideti 1885 Bulgaaria vürstiriigiga. Linna 18 mošeest on säilinud vaid 1667. aastal ehitatud Kuršumlu mošee. 2020. aasta lõpus oli linnas 66 690 elanikku. https://www.grao.bg/tna/t41nm-15-06-2024_2.txt https://www.nsi.bg/bg/content/2975/%D0%BD%D0%B0%D1%81%D0%B5%D0%BB%D0%B5%D0%BD%D0%B8%D0%B5-%D0%BF%D0%BE-%D0%BE%D0%B1%D0%BB%D0%B0%D1%81%D1%82%D0%B8-%D0%BE%D0%B1%D1%89%D0%B8%D0%BD%D0%B8-%D0%BC%D0%B5%D1%81%D1%82%D0%BE%D0%B6%D0%B8%D0%B2%D0%B5%D0%B5%D0%BD%D0%B5-%D0%B8-%D0%BF%D0%BE%D0%BB https://www.pazardzhik.bg/
Mika Waltari Selts

Mika Waltari Selts (soome keeles Mika Waltari-seura) on Soomes 2000. aastal asutatud selts, mis püüab süvendada soome kirjaniku Mika Waltari loomingu tundmist Soomes ja välismaal. Seltsil on üle 500 liikme, kelle seas on arvukalt kirjandusteadlasi ja tõlkijaid. Selts korraldab Waltari-teemalisi kirjandusõhtuid ja kultuurireise ning annab välja aastaraamatut "Illusioni". 2014. aastal kutsus Mika Waltari Selts enda auliikmeks eesti Waltari-tõlkija Piret Saluri. "Tõlkija Piret Saluri Mika Waltari seltsi auliikmeks", ERR, 20.03.2014 (vaadatud 10.10.2021) "Jäsenkirje 1 2014", Mika Waltari-seura (vaadatud 10.10.2021) Mika Waltari Seltsi koduleht (soome keeles)
Loomaks moondumine

Loomaks moondumise võime on niisama vana nagu legendid. Keldi mütoloogias on hirvesokkudeks, metskultideks, luikedeks, kotkasteks ja kaarnateks moondumine harilik nähtus. Põlisameerika legendides kehastuvad šamaanid tihti loomadeks või lindudeks. Kreeka mütoloogias oli loomaks muutumise võime võlur Proteusel. Ta oli merejumal Poseidoni teener. Üks tema ainuomastest annetest oli mineviku, oleviku ja tuleviku tundmine. Paraku tähendas see, et tal paluti ühtepuhku ennustada. Et tülitajate käest pakku pääseda, moondus ta välkkiirelt loomaks või hirmuäratavaks koletiseks. Mitmepalgelist kujumuutjat nimetatakse praegugi proteuslikuks olendiks. Animaag Libahunt
Võru Pank

AS Võru Pank oli aastatel 1922–1940 Eesti Vabariigis tegutsenud krediidiasutus. AS Võru Pank alustas tegevust 1905. aastal Võru Vastastikuse Krediit-Ühisusena, 1922. aastal sai sellest AS Võru Pank. Panga asutasid Võru Vastastikuse Krediit-Ühisuse juhatuse- ja nõukogu liikmed.
Costa Rica kodusõda

See artikkel räägib 1948. aasta sõjast. 1823. aasta sõja kohta vaata artiklit Ochomogo sõda. 1835. aasta sõja kohta vaata artiklit liigasõda. Costa Rica kodusõda oli Costa Rica 20. sajandi ohvriterohkeim sündmus. Vaid 44 päeva väldanud konfliktis (12. märts – 24. aprill 1948) hukkus umbes 2000 inimest. Konflikti esimene eelaste oli 1. märtsil 1948, kui Cosa Rica seadusandlik assamblee, milles olid enamuses valitsusmeelsed, otsustas tühistada 8. veebruaril toimunud presidendivalimiste tulemused. Esialgsete tulemuste järgi koalitsioonikandidaat positsioonikandidaat Rafael Ángel Calderón Guardia ees esikoha saanud Otilio Ulate Blancot süüdistati valimispettuses. Selle tulemusel algas relvastatud ülestõus president Teodoro Picado Michalski vastu. Opositsioonivägesid juhtis ettevõtja José Figueres Ferrer, kes ise ei olnud valimistel osalenud. Costa Rica armee oli väike ja kehvasti varustatud, peamine jõud mässuliste tõrjumiseks tuli kommunistliku Rahva Avangardi Partei omakaitseväelastest. Rahva Avangardi Partei kuulus parlamendis koalitsiooni ning oli hääletanud valimistulemuste tühistamise poolt. Mässuliste pealetung oli kommunistide vastuhakust hoolimata Figuerese juhtimisel kiire, president Picado oli sunnitud tagasi astuma ning võimu ekspresident Calderón Guardiale üle andma. Pärast sõda juhtis Figueres riiki ajutise valitsushunta eesotsas 18 kuud, riigi sõjavägi saadeti laiali ning detsembris korraldati asutava kogu valimised. Asutav kogu võttis 1949. aastal vastu uue põhiseaduse, seejärel andis hunta võimu üle Otilio Ulatele. Pärast neid sündmusi on Costa Rica poliitika olnud võrdlemisi rahulik. Holzhauer, Ian (2004). The Presidency of Calderón Guardia (B.A.). Florida Ülikool. Originaali arhiivikoopia seisuga 22. detsember 2016. Vaadatud 10. oktoobril 2021. Costa Rica ja 1948. aasta revolutsioon (inglise keeles)
Beklešov

Beklešov (vene keeles Беклешов) oli Pihkvast pärit Venemaa aadlisuguvõsa. Nikolai Andrejevitš Beklešov (1741−1822), salanõunik, Pihkva viitse- ja tsiviilkuberner, senaator Aleksandr Andrejevitš Beklešov (1745−1808), jalaväekindral, polgukomandör, diviisiülem, Kiievi ja Väikevene ning Orlovi ja Kurski kindralkuberner, Tšernigovi ja Moskva sõjakuberner, Riia asehaldurkonna kuberner, senaator, senati peaprokurör, Alalise nõukogu liige Aleksei Andrejevitš Beklešov (1746−1823), kindralmajor, Hamina linna komandant Sergei Andrejevitš Beklešov (1752−1803), kindralleitnant, Kroonlinna kindluse komandant, Arhangelski, Nikolajevi ja Hersoni sõjakuberner, Sõjanõukogu liige Nikolai Sergejevitš Beklešov (1789−1859), polkovnik, salanõunik, kammerhärra, Ostrovi maakonna aadlimarssal, Pihkva kubermangu aadlimarssal Nikolai Aleksejevitš Beklešov (1825−1903), 1. järgu kapten, tõeline riiginõunik, fregatikomandör, Pihkva kubermangu semstvovalitsuse esimees, Ostrovi maakonna aadlimarssal, mõisaomanik Leonid Leonidovitš Beklešov (1863−1911), tõeline riiginõunik, semstvovalitsuse esimees, Ostrovi maakonna aadlimarssal Salanõunik Nikolai Sergejevitš Beklešov (1789−1859) KIndralleitnant Sergei Andrejevitš Beklešov (1752−1803) Pihkva kubermang: Fedossino (XIX sajandil), Trumalevo А. Б. Лобановъ-Ростовскiй. Русская Родославная Книга. Томь первый. С.-Петербургъ: изданiе А. С. Суворина, 1895. Lk 43-46 [1] Beklešovi suguvõsa genealoogia saidil sundry.wmsite.ru Beklešovi suguvõsa vapp saidil gerbovnik.ru
Türgi kirjandus

Türgi kirjandus on türgi keeles kirjutatud kirjandus. Abdülhak Hâmit Ahmet Rasim Aslı Erdoğan Aziz Nesin Elif Şafak Evliya Çelebi Fazıl Hüsnü Dağlarca Fûzulî Halid Ziya Uşaklıgil Halide Edib Adıvar Namık Kemal Nâzım Hikmet Orhan Pamuk Pir Sultan Abdal Rıfat Ilgaz Sabahattin Ali Sait Faik Abasıyanık Yaşar Kemal Yunus Emre
Sinuhe

Sinuhe on soome kirjandustegelane, egiptlasest arst, kes esineb Mika Waltari romaanis "Sinuhe, egiptlane" (1945). Romaani tegevusajaks on 1390–1335 eKr, Ehnatoni, Tutanhamoni ja Horemhebi valitsemisaeg. Teos viitab ajaloolistele sündmustele ning kõrvaltegelastena esineb ajaloolisi isikuid. Nimi Sinuhe tähendab tõlkes "sükomoori poega" ja on tuletatud vanaegiptuse kirjanduseteose "Sinuhe jutustus" nimitegelasest, kuid otsene seos kahe tegelase vahel puudub. Sinuhe esineb ka Waltari romaanist tuletatud teostes nagu 1954. aastal tehtud filmis "The Egyptian" ("Egiptlane").