laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ezerciems

Ezerciems (vanasti ka Dekšņciems) on küla (mazciems) Lätis Talsi piirkonnas Virbi valla lõunaosas. Küla asub merepinnast 90 meetri kõrgusel Virbupe jõe ja Kūja järve ääres. Ezerciems jääb valla keskusest Jaunpagastsist 1,8, piirkonna keskusest Talsist 20 ning Riiast 107 kilomeetri kaugusele. Aastal 2017 oli külas 28 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 25. Vietvārdu datubāze, vaadatud 9.04 2020
Kinnipidamiskoht

Kinnipidamiskoht on ÜRO piinamise ning muu julma, ebainimliku või inimväärikust alandava kohtlemise ja karistamise vastase konventsiooni fakultatiivse protokolli järgi asutus, kus hoitakse või võidakse hoida isikuid, kellelt on võetud vabadus kas avalikku võimu teostava asutuse korralduse alusel, sellise asutuse toetusel või sõnaselgel või vaikival nõusolekul. Eestis täidavad kinnipidamiskoha funktsiooni järgmised asutused[viide?]: arestimaja – arestialuste kinnipidamiseks, vangla, avavangla, isolatsioonilaager. Eesti Vabariigi õiguskantsleri veebileht [1][alaline kõdulink] (vaadatud 28.06.2012)
Sukturi (Lībagi vald)

Sukturi on küla (mazciems) Lätis Talsi piirkonnas Lībagi valla põhjaosas. Küla asub valla piiril Sirdsezersi järve ääres ja jääb Talsi küngastiku loodusparki. Sukturis kasvav Kurzemnieki kirsipuu on looduskaitse all. Küla asub valla keskusest Mundigciemsist 4,5, piirkonna keskusest Talsist 3 ja Riiast 119 kilomeetri kaugusel. Osa külast jääb Laidze valda ja moodustab ametlikult iseseisva küla. Aastal 2017 oli külas 31 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 29. Vietvārdu datubāze, vaadatud 9.04 2020 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Ābeļi

Ābeļi on küla (mazciems) Lätis Talsi piirkonnas Lībagi valla põhjaosas. Küla asub Ābeļi järve ääres ja jääb Talsi küngastiku loodusparki. Küla asub valla keskusest Mundigciemsist 3,5, piirkonna keskusest Talsist 3 ja Riiast 121 kilomeetri kaugusel. Vietvārdu datubāze, vaadatud 9.04 2020 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Gaschurn

Gemeinde Gaschurn-Partenen on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas. Kaks suuremat küla on Gaschurn Dorf ja Partenen. Gaschurni keskus asub 979 m kõrgusel üle merepinna. See asub Montafoni orus Gortipohli ja Parteneni vahel. 12,7% vallast on metsa all ja 51,7% on alpiinne. Valda läbib Illi jõgi, sellest paremal on Verwalli mäed ja vasakul Silvretta mäestik. Retoromaani kohanimesid on mainitud juba 15. sajandi ürikutes (1423 "Gaschurra", 1499 "Parthenna"), mõnd alpi isegi varem (näiteks 1089 "alpem in Signes" = Zeinisalpe). Saades kasu keskaja soojemast kliimast, aga ka kuni 18. sajandini kasutasid kõrgel Alpides asuvat Vermunti Alam-Engadini Ardezi ja Guarda talunikud (karjaajamine üle Vermuntpassi). Habsburgid valitsesid Vorarlbergi külasid vaheldumisi Tiroolist ja Kaugemast Austriast (Freiburg im Breisgau). Aastatel 1805–1814 kuulus paik Baierile, siis taas Austriale. Gaschurn kuulub Austria Vorarlbergi liidumaa koosseisu alates selle asutamisest 1861. aastal. 19. sajandi keskpaigas sai populaarseks suveturism. 1885. aastal asutati linnakaunistamise selts. Avati mitu Alpiklubi onni: 1885 Madlenerhaus, 1896 Wiesbadener Hütte, 1908 Tübinger Hütte, 1910 Saarbrücker Hütte, 1927 Heilbronner Hütte. 1910. aasta paiku alustati tee-ehitust Schrunsist Parteneni. Gaschurni turismimuuseum avati 1992. aastal kui esimene turismimuuseum Austrias. 1986. aastal valminud küla uus kogukonnakeskus näitab 300-aastast traditsioonilist "Montafoner Stube" – niinimetatud Lukas Tschofen-Stube. Gaschurni kihelkonnakirik, uusromaani kirik, õnnistati sisse 1869. aastal piiskop Franz Josef Rudigieri poolt, kes oli sündinud Partenenis. Altari- ja laemaalid tegid Schrunseri vennad Franz ja Jakob Bertle hilises natsareenstiilis. Maria Schnee kabeli ehitis pärineb pealiskirje järgi 1637. aastast. Asutaja ja ehitaja on Lukas Tschofen, legendaarne Montafoni oru tegelane. Kabelis on Maria Hilfi pilt (koopia Lucas Cranach Vanema graatsiapildist) ja sellest on saanud populaarne Maria palverännu paik. Kabel asub väikesel künkal küla keskel. Kuna tegemist on Vorarlbergi suurima omavalitsusega, pakutakse suurt matkaradade võrgustikku (266,8 km) ja arvukalt maastikuratta radu (ühtekokku 71,9 km). Partenenist Gaschurni kaudu Sankt Gallenkirchi on 12 km pikk jalgratta-, jalutus- ja talimatkarada. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Innerbraz

Innerbraz on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Linejciems

Linejciems on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Talsi piirkonnas Lībagi valla idaosas. Küla asub Talsi küngastiku maastikukaitsealal Kamparkalnsist lõunas. Linejciems asub valla keskusest Mundigciemsist 4,5, piirkonna keskusest Talsist 8 ja Riiast 109 kilomeetri kaugusel. Aastal 2017 oli külas 14 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 18. Vietvārdu datubāze, vaadatud 9.04 2020 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Klösterle

Klösterle on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas. Horizon Field Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Ööbiku tee (Assaku)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Ööbiku tee on asfaltkattega tänav Rae vallas Assaku alevikus. Tänav on ligikaudselt 642,9 meetrit pikk, enamjaolt 4 meetrit lai ja pindalaga 7129 m². Ööbiku tee on enamasti hästi valgustatud. Tänav on ühenduses Maria tee, Heina tee ja Veski teega, varem oli ka Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maanteega. Ööbiku tee koordinaadid on 59° 22' 22.44"N, 24° 50' 46.68"W. Tänaval asub 14 eri aadressiga ehitist: Ööbiku tee 13a (Maa-ameti kaardi järgi Ööbiku tee 1a) Ööbiku tee 1b Ööbiku tee 1c Ööbiku tee 1 Ööbiku tee 3 Ööbiku tee 5 Ööbiku tee 6 Ööbiku tee 7 Ööbiku tee 8 Ööbiku tee 10 Ööbiku tee 11a Ööbiku tee 11 Ööbiku tee 12 Ööbiku tee 14 Ööbiku tee sihtnumber on 76615. Ööbiku tee 8 ja Ööbiku tee 6 piiril asub post, kus asub valge-toonekure pesa juba enam kui 35 aastat. Pesitsusperiood kohalikel kurgedel hakkab 20.–30. märtsil ning lõppeb septembris, olenevalt kliimast. Kuna antud tänava juures asub nii mets, kui ka põld, on tänaval lähiminevikus näha olnud põldvutte, ilveseid, rebaseid, metskitsi ja nirke.[viide?] Kõige tavalisemad Ööbiku tänaval nähtavad fauna esindajad on aga varblased, sinilinnud, turteltuvid, varesed, harakad, västrikud, ööbikud, ränhid rongad, suitsupääsukesed, lehelinnud, kuldnokad, musträstad ja pasknäärid.[viide?] Loomade seast võib näha Ööbiku tänaval mügrisi, juttselg-hiiri, mutte, siile ja nastikuid.[viide?] Vaade Ööbiku teelt metsale ja põllule Valge-toonekurg Ööbiku tee on nime saanud selle järgi, et varem on sellel alal olnud palju põõsaid ja ööbikupesi.[viide?] Tee on ametlikult registreeritud 23. mail 2013, kuid sellele vaatamata on tänav rajatud 1960. aastatel. Alguses oli see tupiktee, mis sai alguse Tallinna–Tartu maanteelt, aga pärast seda, kui 1980. aastatel hakati seal jagama ehituskrunte, pikendati 1981. aastal tee kohalike elanike poolt Veski teeni. Kuid 2007. aastal muutus Ööbiku tee uuesti tupikteeks, kuna Ööbiku tee ja Tallinna–Tartu maantee vahele rajati mürasein. 2012. aastal lisandus Ööbiku tänavale kõrvaltee Maria tee.
Bēķciems

Bēķciems on küla (mazciems) Lätis Talsi piirkonnas Lībagi valla põhjaosas. Küla asub valla keskusest Mundigciemsist 4, piirkonna keskusest Talsist 6,5 ja Riiast 117 kilomeetri kaugusel. Aastal 2017 oli külas 12 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 7. Vietvārdu datubāze, vaadatud 9.04 2020
Birzmaļi

Birzmaļi on küla (mazciems) Lätis Talsi piirkonnas Lībagi valla lõunaosas. Küla asub Stende linna piiril. Birzmaļi jääb valla keskusest Mundigciemsist 9, piirkonna keskusest Talsist 11 ja Riiast 115 kilomeetri kaugusele. Aastal 2017 oli külas 77 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 71. Vietvārdu datubāze, vaadatud 9.04 2020
Gailīšciems

Gailīšciems on küla (mazciems) Lätis Talsi piirkonnas Lībagi valla kaguosas. Küla asub maantee A10 ääres. Gailīšciems jääb valla keskusest Mundigciemsist 13, piirkonna keskusest Talsist 15 ning Riiast 102 kilomeetri kaugusele. Külas asub Sknābe bussipeatus. Küla hooned asuvad vana Riiast Ventspilsi viiva maantee ääres. Vietvārdu datubāze, vaadatud 9.04 2020 "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 17. mail 2020.
Mācītājmuiža (Lībagi vald)

Mācītājmuiža (tõlkes Kirikumõis) on küla (vidējciems) Lätis Talsi piirkonnas Lībagi valla keskosas. Küla asub maantee A10 ääres. Mācītājmuiža jääb valla keskusest Mundigciemsist 5,5, piirkonna keskusest Talsist 7,5 ja Riiast 110 kilomeetri kaugusele. Küla on tekkinud Stende kiriku ja kirikumõisa juurde. Kirik ja kabel, kiriku altar, orel, kantsel ning seinamaalingud on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Aastal 2017 oli külas 77 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 74. Vietvārdu datubāze, vaadatud 9.04 2020 "Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. jaanuar 2021. Vaadatud 9. aprillil 2020.
Valija Zinck

Valija Zinck (sündinud 1976 Ingolstadtis) on saksa lastekirjanik. Ta õppis Freiburgis ja San Franciscos kaasaegset tantsu ning töötab juba üle 15 aasta vabakutselise koreograafi ja tantsupedagoogina, õpetades tantsu lastele ja täiskasvanuile. Ta on olnud noortemuusikaprojektide režissöör. Ta hakkas kirjutama pärast teise lapse sündi ja avaldas 2016 lasteraamatu "Jakob und die Hempels unterm Sofa" (’Jakob ja suur segadus’). Valija Zinck elab koos perega Berliinis. 2017 nomineeriti tema teine raamat "Penelop und der funkenrote Zauber" (e. k. "Penelop ja tulipunane ime") Zürcher Kinderbuchpreisi auhinnale La vache qui lit. Samuti sai see lasteraamatuauhinnad Ulmer Unke (vanuserühmas 10–12 aastat) ja Goldener Bücherpirat. Tema raamat "Drachenerwachen" (e. k. "Draakoni ärkamine") sai aastal 2019 Leipzigi lasteraamatumessi ja lugemisfondi välja antava auhinna Leipziger Lesekompass (vanuserühmas 10–14 aastat). "Jakob und die Hempels unterm Sofa", Fischer KJB, Frankfurt am Main 2016 "Penelop und der funkenrote Zauber", Fischer KJB, Frankfurt am Main 2017 "Drachenerwachen", Fischer KJB, Frankfurt am Main 2018 "Drachenleuchten", Fischer KJB, Frankfurt am Main 2019 "Penelop und die zauberblaue Nacht", Fischer KJB, Frankfurt am Main 2020 "Penelop ja tulipunane ime" ("Penelop und der funkenrote Zauber"), tõlkinud Eve Sooneste, Kirjastus Karrup, Tallinn 2018 "Draakoni ärkamine" ("Drachenerwachen"), tõlkinud Eve Sooneste, Kirjastus Karrup, Tallinn 2019 (Eesti Lastekirjanduse Keskuse "Hea lasteraamat 2019") "Draakoni valgus" ("Drachenleuchten"), tõlkinud Eve Sooneste, Kirjastus Karrup, Tallinn 2020 "Penelop ja imesinine öö" ("Penelop und die zauberblaue Nacht"), tõlkinud Eve Sooneste, Kirjastus Karrup, Tallinn 2022 "Zürcher Kinderbuchpreis wird neu aufgelegt", 24. august 2017. Vaadatud 09.04.2020 Fischerverlage.de. Vaadatud 09.04.2020 "Leipziger Lesekompass 2019: Diese Bücher bringen Kinder zum Lesen" 21. märts 2019. Vaadatud 09.04.2020 Lühibiograafia ja retsensioonid teoste kohta, saksa keeles
Putniņciems

Putniņciems on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Talsi piirkonnas Lībagi valla idaosas. Küla jääb valla keskusest Mundigciemsist 10, piirkonna keskusest Talsist 15 ja Riiast 112 kilomeetri kaugusele. Aastal 2017 oli külas 8 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 9. Vietvārdu datubāze, vaadatud 9.04 2020
Kose (Jõhvi)

Kose on küla Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas. Külas asub RMK Ida-Virumaa metskonna keskus. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 26.09.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Rudi Reinwarth

Rudi Reinwarth (23. detsember 1907 Lauter – 22. märts 1971) oli Saksa DV riigitegelane. Kommunist alates 1925, 1933–1935 koonduslaagris. Osales Teises maailmasõjas 1939–1945 kuni vangilangemiseni. 1947 naasis Saksamaale ja osales 1948 Saksamaa Rahvusdemokraatliku Partei asutamises.
Tammiku

Tammiku on alevik Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas. Küla on esmamainitud 1241. aastal Taani hindamisraamatus. Alevikus asub Tammiku mõisa süda ja Tammiku mõisa kalmistu. Sealne hävinud Tammiku kaevandus oli Tammiku kihistiku stratotüübiks, ka kihistik ise on asula järgi nime saanud. Tammiku kolhoos Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 25.09.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Tammiku kaevandus, entsyklopeedia.ee "Stratigraafia terminoloogia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2022. Vaadatud 13. septembril 2020.
Kadrioru Plaza

Kadrioru Plaza on äri- ja eluhoone Tallinnas aadressil Vesivärava tänav 50. Hoone asub linna ühe elavaima liiklussõlme kõrval ning oluliste teenindusettevõtete ja valitsusasutuste lähedal. Plaza kõrval asuvad ka Kadrioru Saksa Gümnaasium, Torupilli Selver, Kadrioru park. 18. juunil 2018 sõlmiti ASi Merko Ehitus Eesti ja Bariot Group OÜ vahel ehitusleping Kadrioru Plaza kahe maa-aluse ja üheksa maapealse korrusega elu- ja ärihoone monoliitse raudbetoonkarkassi projekteerimiseks ja ehitamiseks. Lepingu maksumus oli üle kolme miljoni euro, millele lisandus käibemaks. Ehitus kestis 2018. aasta juunist 2019. aasta sügiseni. Hoone projekteeris arhitektibüroo Künnapu & Padrik Architects. Kadrioru Plazal on 3193 m2 kohta 9 korrust ja 2 korrust maa-alust parklat. Ehitise viis korrust (8095 m2) on eluruumide päralt, kokku on hoones 95 korterit. Samuti ei puudu Plazast äripinnad, mis asuvad hoone neljal korrusel, kokku 6190 m2. Parkimiskohti on 155 autole, millest 133 on maa-aluses parklas ja 22 väliparklas. Kadrioru Plazas on funktsionaalsus ühendatud elegantse stiiliga. Äripindade suured vaateaknad annavad ruumidele avaruse ja valguse ning suurepärase võimaluse toodete väljapanekuks. Korterites on kõrged laed ja merevaade alates kaheksandast korrusest. Peasissekäik asub Gonsiori tänaval, hoones on ruumikas fuajee ja avar nelja korruse kõrgune aatrium. Korteriomanikele on kolm privaatset trepikoda, kuhu pääseb nii tänavalt kui ka maa-alusest parklast. Hoonesisestel aatriumi korteritel on rõdud, kust avanevad vaated vana- ja südalinnale ning suurele laste mängualale, mis asub 5. korrusel. 9. korruse katusekorteritel on terrassid, kust avaneb panoraamvaade Tallinnale. Kadrioru Plaza arhitektuuri on kirjeldatud kui taasavastatud vana, juugendarhitektuuri ja voolujoonelise art déco stiili tänapäevast interpretatsiooni, tsentraalse aatriumi ja päikese kuplitega katusel. Kadrioru Plazas on elektriautode laadimispaik ja jalgrataste parkla. Samuti on majas ööpäev läbi osutatav portjeeteenus, koristusteenus korteriomanikele ja rentnikele, restoran, kohvik ja toidu otse korterisse või kontorisse tellimise teenus. Samas hoones tegutsevad tervise- ja heaolukeskus ning erakliinikud (hambaarst, ilukliinik ja füsioteraapia). "Merko sõlmis ehituslepingu Kadrioru Plaza betoonitööde teostamiseks Tallinnas". Adaur.ee: kinnisvaraturg peopesal. 26.06.2018. https://kadrioruplaza.ee/
Linda Andreste

Linda Andreste (kuni 1937 Andrusson (Andresson); 6. jaanuar 1926 Pärnu – 29. mai 2007 Tallinn) oli eesti teatri- ja televisioonikunstnik, aastatel 1959–1975 Eesti Televisiooni peakunstnik. Linda Andreste isa oli kalur Mihkel Andreste ja ema väikeettevõtja Anna Andreste. Ta lõpetas 1944. aastal Pärnu 2. Keskkooli ja 1951. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi maali erialal. Aastatel 1951–1958 töötas ta dekoraatori ja lavakujundajana Eesti Draamateatris, tema nime leiame näiteks August Kitzbergi “Libahundi”, Aleksei Arbuzovi “Majake äärelinnas” ja Eduard Vilde “Mahtra sõja” kavalehelt. 1959. aastast töötas ta Eesti Televisioonis kunstniku ja dekoraatorina, aastatel 1959–1975 peakunstnikuna. Andnud selle ameti küll 1975. aastal üle oma õpilastele, tegi ta ETV-le kunstnikutööd vahel pensionipõlveski. Aastatel 1963–1969 töötas ERKI-s kompositsiooni õpetajana. 1975. aastast andis Tallinna Kergetööstustehnikumis joonistamis-, maalimis- ja kunstiajaloo tunde. Hiljem oli vabakutseline kunstnik. Ta oli Eesti Teatriliidu (1954) ja Eesti Kunstnike Liidu (1964) liige ning Lavastuskunstnike Liidu liige 1993. ja auliige 1996. aastast. Tema õde oli Florida Andreste ja tütar Anna Andreste-Sui. Linda Andreste õpetas välja ja kujundas telekunstnike koolkonna, mille traditsioone ja lahendusi rakendavad tema õpilased ja õpilaste õpilased siiani.[viide?] Andreste meistritööde kuuluvad kunstnikutöö televisiooni esimeses muusikalises komöödias “Muinasjutt kevadest”, esimene täispikk muusikafilm “Helisev päev”, esimene telemängufilm “Näitleja Joller”, esimene teleooper “Kaupo”. Andrestel oli suur roll ka telepublitsistika pildikeele väljaarendamisel.[viide?] Ta osales selliste saadete nagu “Mis Koosta peres uudist?”, ”Täna 25 aastat tagasi” ja “Horoskoop” valmimises. Lisaks esimene värviline telelavastus “Minu vanaema imeline tugitool” (1974), Soome-Eesti ühisviktoriin “Naapurivisa” (1966–1970), “Kutsuv tuluke”, kui nimetada mõningaid Andreste töid. Kitzbergi "Libahunt" (1954) Vilde ja Ruusi "Mahtra sõda" (1954) Lutsu ja Särevi "Suvi" (1960 Draamateatris) Delaney "Mee maik" (1969 Vanemuises) T. Truuvert ja I. Taarna (2016). "Linda Andreste". entsyklopeedia.ee. Vaadatud 09.04.2020. "LINDA ANDRESTE 6. I 1926 – 29. V 2007". Sirp. 08.06.2007. Vaadatud 21.04.2022. Omakäeline elulugu. EKMA.136.13.7/26 Melissa Maria Akkel (21. juuli 2018). "Eraelu". geni.com. Vaadatud 09.04.2020. "Linda Andreste 6. I 1926 – 29. V 2007". sirp.ee. 8. juuni 2007. Vaadatud 09.04.2020. "Filmograafia". efis.ee. Vaadatud 09.04.2020. I. Taarna ja T. Truuvert (2000, täiendatud 2016). "Lavakujunduste nimekiri". etsyklopeedia.ee. Vaadatud 09.04.2020. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |aeg= (juhend)
Kirovi oblasti lipp

Kirovi oblasti lipp on Venemaa haldusüksuse Kirovi oblasti lipp. Lipp on ametlikult kinnitatud 26. juunil 2003. Kaluga oblasti lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud kolmeks horisontaalseks väljaks. Ülemine väli, mille laiuseks on 3/4 lipu laiusest on valge ning selle keskel on Kirovi oblasti vapp. keskmine laid on roheline ning alumine sinine. Kumbki laid moodustab 1/8 lipu laiusest. Valgel väljal olev vapp on alt terava tipuga ja ümarate nurkadega heraldiline punase äärisega kuldne kilp. Vasakul küljel olevast sinisest pilvest väljuv punane käsi hoiab laskevalmis vibu noolega ning kilbi paremas ülanurgas on punane rist. Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3. Valge tähistab puhta moraali aluseid, headust ja vähenõudlikkust ning lumist talve. Roheline on looduse, rõõmu ja tervise ning maaviljakuse ja metsarikkuse värv. Oblasti põhjarajoonides hõlmab 70-90 protsenti maast metsad. Sinine sümboliseerib ustavust, ausust ning viitab peamisele jõele Vjatkale, mille kallastel Kirovi oblast asub. Vapikujundid sümboliseerivad sõjalist valmisolekut kodumaa kaitseks. Kirovi oblasti vapp Kirovi oblasti lipp Kirovi oblasti ametlikul kodulehel (vene keeles) Riiklik sümboolika: Kirovi oblast - Kirov (vene keeles)
Aleš Hojs

Aleš Hojs (sündinud 12. detsembril 1961 Ljubljanas) on Sloveenia insener ja poliitik, ta on erakonna Sloveenia Demokraatliku Partei liige. Ta oli aastatel 2012–2013 Sloveenia kaitseminister. Ta on 13. märtsist 2020 Sloveenia siseminister. Ta lõpetas aastal 1988 Ljubljana ülikooli tsiviilehituse alal. Ta kuulus algselt erakonda Sloveenia kristlikud demokraadid. Seejärel kuulus ta erakonda Uus Sloveenia; ta oli 27. jaanuarist 2012 kuni 27. veebruarini 2013 Sloveenia kaitseminister (Janez Janša teises valitsuses). 13. märtsist 2020 on ta Sloveenia siseminister (olles Sloveenia Demokraatliku Partei liige).
Silvi Baradinskas

Silvi Baradinskas (sündinud 16. märtsil 1941) on eesti muusikapedagoog. Aastail 1986–2009 oli ta Pärnu Muusikakooli direktor. Ta on koostanud Pärnu Muusikakooli ajalugu käsitleva teose "Seitse aastakümmet muusikaõpet: Pärnu Muusikakool 1945–2014" (Pärnu, 2015). 2014 Pärnu vapimärk (pikaajalise panuse eest Pärnu laste muusikalisse haridusse) Pärnu vapimärgi kavalerid. Pärnu linna veebisait.
Smildzējciems

Smildzējciems on küla (mazciems) Lätis Talsi piirkonnas Lībagi valla loodeosas. Küla asub valla keskusest Mundigciemsist 2, piirkonna keskusest Talsist 4 ja Riiast 114 kilomeetri kaugusel. Aastal 2017 oli külas 22 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 29. Vietvārdu datubāze, vaadatud 10.04 2020
Geryon

Geryon ehk Geryoneus oli vanakreeka mütoloogias kolmepäine hiiglane, Chrysaori ja Kallirrhoe poeg. Mõne allika järgi oli tal ka kolm keha, ent jalgu ainult kaks. Käte arvuks nimetatakse kolm kuni kuus. Kuue käe versioonis kasutas ta võitluses kolme oda ja kolme kilpi. Antiiksed vaasimaalijad kujutasid teda harilikult kuue, vahel nelja jalaga. Geryon elas maailma lääneserval Erytheia saarel. Hesiodose sõnul nimetati selle nimega tänapäeva Cádizi. Antiikajal nimetati seda kanti Andaluusia rannikul Tartessoseks. Giovanni Boccaccio sõnul võttis Geryon külalisi lahkelt vastu, uinutas nende valvsuse ja seejärel tappis nad. Sellise reeturliku käitumise tõttu paigutas Dante Alighieri "Jumalikus komöödias" Geryoni põrgu 8. ringi valvama. Geryonil oli kahepäine koer Orthos, Kerberose vend, ja veisekari, mida valvas Arese poeg Eurytion. Veiste röövimine oli Heraklese 10. vägitöö. Teel Geryoni juurde jõudis Herakles Vahemere lõppu ning püstitas sinna Heraklese sambad ehk Gibraltari ja Ceuta. Herakles surmas algul koera, siis karjuse ja lõpuks veiste omaniku, esimesed oma oliivipuust nuiaga, kolmanda Lerna hüdra veres mürgitatud noolega. Geryoni hauale kasvasid kaks puud, mänd ja piinia, mis jooksid vaigu asemel verd. Karjaajamise ajal saatis Hera parmud karja piinama, nii et need laiali jooksid ja Heraklesel kulus terve aasta nende kokkukogumiseks. Herakles vedas veised Mükeenesse, kus nad ohverdati Herale. Rooma mütoloogias ajas Herakles karja Kreekasse tagasi läbi Itaalia. Roomas Aventinuse mäel varastas Cacus osa karjast ära. Ta kasutas Hermese leiutatud meetodit, nimelt võttis ta veistelt sõrad ära ja pani teistpidi alla, et keegi ei oskaks jälgipidi neile järele tulla. Ühe versiooni järgi sattus Herakles oma järelejäänud karjaga juhuslikult lähedusest mööduma, veised haistsid teineteist ja hakkasid ammudes kutsuma. Teise järgi teatas Cacuse õde Caca Heraklesele, kus tema vend end koos varastatud loomadega peidab. Herakles lõi Cacuse maha, sai loomad tagasi ja jätkas teekonda. Roomlased väitsid, et Herakles rajas altari kohale, kus asub nende karjaturg Forum Boarium. Sel põhjusel austati Heraklest ka Roomas kultuslikult. Olümpias ja Teebas oli Geryoni pühamu ning Paduas oli Geryoni oraakel. Kõige põhjalikumalt on Heraklese 10. kangelasteo kirja pannud 6. sajandil eKr elanud poeet Stesichoros. Teose pealkiri on "Geryoni laul" (Geryoneis) ja see on osaliselt säilinud. Pärast antiikaega pole Geryon olnud kunstnike seas populaarne teema, kuid antiikajal küll. Säilinud on hulgaliselt Geryoni kujutavaid vaase. Need on üldjuhul loodud pärast Stesichorose "Geryoni laulu" kirjutamist, mis näitab, et see pidi Kreekas üldtuntud ja mõjukas teos olema. Müncheni Riiklikus Antiigimuuseumis on pottsepp Kachrylioni ja vaasimaalija Euphroniose punasefiguuriline jooginõu (kylix) aastatest umbes 510–500 eKr, millel on kujutatud Heraklest Geryoniga võitlemas, kusjuures nende vahel on näha Orthose surnukeha.
Lībagi

Lībagi on küla (vidējciems) Lätis Talsi piirkonnas Lībagi valla idaosas. Küla asub merepinnast 102 meetri kõrgusel maantee A10 ääres. Küla on tekkinud endise Lībagi mõisa keskuse juurde. Seal asuvad Lībagi ja Lībagu skola bussipeatus. 2017. aastal oli külas 63 elanikku, 2020. aastal 52. Vietvārdu datubāze, vaadatud 10.04 2020 "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 17. mail 2020.