laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ernst Blumbach

Ernst Blumbach (22. veebruar (vkj) 1863 Paide – 30. jaanuar 1929 Tallinn) oli eesti päritolu Venemaa sõjaväelane (kindralmajor) ja hüdrograaf. Ernst Blumbach sündis 1863. aastal Paides käsitöölise perekonnas. Kaotas varases nooruses isa ja ema ning teda kasvatas Peterburis elanud onu. Blumbach omandas hariduse Peterburi 6-klassilises progümnaasiumis, mille lõpetamise järel 1879 astus mereväe tehnikakooli (hilisema nimetusega Keiser Nikolai nimeline Mereväe Inseneride Kool). Mereväe tehnikakooli lõpetamise järel 1883. aastal mereväe lipniku auastmes suunati Blumbach navigatsiooniohvitserina keisriririigi sõjalaevastikku. Tema teenistus möödus mitmel sõjalaeval: Krasnaja Gorka 1892–1893, õppelaevad Morjak ja Vernõi 1894–1896, miiniristleja Abrek 1897–1898 ning soomuslaev Admiral Ušakov 1899–1902. Alates 1902. aastast teenis ta Kroonlinna observatooriumi astronoomi vanema abina, kus teenistuse ajal ülendati ta 1909. aastal mereväe polkovnikuks. Ta töötas kartograafia ja hüdrograafia alal ning oli meremagnetismi asjatundja. 1913. aastal viidi Blumbach üle teenistust jätkama hüdrograafide korpusse ja nimetati Sevastopoli observatooriumi astronoomi vanemaks abiks. Sevastopolis teenis ta Esimese maailmasõja ajal ning ka pärast revolutsiooni. Ajutine Valitsus ülendas Blumbachi 1917. aastal kindralmajoriks. Vene kodusõja ajal, viibis Blumbach Sevastopolis, mis oli Anton Denikini ja Peter von Wrangeli vägede kontrolli all. Kaotuse järel Vene kodusõjas ja Wrangeli armee evakueerimisega Krimmist 1920. aastal lõppes ka Blumbachi teenistus Venemaa heaks. Aastatel 1920–1923 elas ta Jugoslaavias, kuni 1923. aasta kevadtalvel õnnestus tal Eestisse naasta. Eestis võeti Blumbach kui tunnustatud spetsialist vanema hüdrograafina kohe Eesti kaitsevägede staabi IV, topo-hüdrograafia osakonna teenistusse. 1927. aastal nimetati Blumbach vanemaks kartograafiks, tema ülesandeks jäi peamiselt magnetismialased uuringud ja arvutused Tallinna ümbruses ning Saaremaal. Ta avaldas hulga artikleid erialaajakirjades ning suuremaks tööks oli osalus Eesti merekaartide koostamisel ja noorte mereväeohvitseride õpetamine ja ettevalmistamine. Ernst Blumbach suri 30. jaanuaril 1929 ja ta maeti Nõmmele Hiiu-Rahu kalmistule. J. Kukelmann. Ernst Blumbach †. Vaba Maa, 17. veebruar 1929, nr 41, lk 9. Leho Lõhmus, Ernst Blumbach - Eesti päritolu vene kindral, Nõmme Sõnumid, 12. veebruar 2013 Ohvitseride andmebaas
Eesti Rada

Eesti Rada on Saksamaal ilmuv väliseesti ajaleht, mis on praegu ühenduse Eesti Ühiskond Saksa Liitvabariigis (EÜSL) häälekandja. Eesti Rada on vanim järjepidevalt ilmuv väliseesti ajaleht, mis hakkas ilmuma juba 29. septembril 1945 Augsburgi põgenikelaagris, kui laagrisse tuli Ferdinand Kool, kelle ülesandeks oli korraldada laagri informatsioonisüsteemi. Algul ilmus ajaleht üks kord nädalas, hiljem juba kaks korda nädalas, tiraaž oli 3000, hiljem 6000 eksemplari. Seal ilmus ajaleht kuni 1950. aastani, seejärel kolis Geislingeni. Hiljem on Eesti Rada ilmunud ka Hamburgis. 1990. aasta keskpaiku toodi ajalehe trükkimine Eestisse. Praegu ilmub Eesti Rada Kölnis, viimased kümme aastat on toimetaja olnud Karin Aanja. https://web.archive.org/web/20131213193020/http://xn--esl-hoa.de/erada.htm (vaadatud 22.02.2013) Aavo Kokk, Andres Eilart (2012). Pintsliga tõmmatud linnad. Tallinn: Tallinna Raamatutrükikoda. Lk lk 12. EE 12. köide, 2003: 88. Karin Aanja. Saksamaa eestlaste leht Eesti Rada pidas 70. juubelit. Eesti Päevaleht (Rootsi), 14. oktoober 2015 Lehest EÜSLi kodulehel (vaadatud 26.10.2015)
Eesti Tuleviku-uuringute Instituut

Eesti Tuleviku-uuringute Instituut (ETUI) on aastal 1992 (teistel andmetel 1991) asutatud mittetulundusühing, mis aastatel 2009 - 2016 oli Tallinna Ülikooli alluvuses (Tallinna Ülikooli Eesti Tuleviku-uuringute Instituut). Aastast 2024 jätkab instituut iseseisva mittetulundusühinguna. Instituudi tegevusvaldkonnad on tulevikumõtlemise tutvustamine Eestis, tuleviku-uuringute metodoloogia ja metoodika, tulevikuseire, innovatsioon, loomemajandus. Instituudi direktor on olnud Erik Terk. EE 12. köide, 2003: 106. http://www.eti.ee/ (vaadatud 22.02.2013) "Avaleht - etui". 21. juuni 2024. Vaadatud 5. augustil 2024. http://www.tlu.ee/?CatID=4122&LangID=1 (vaadatud 22.02.2013) Instituudi koduleht Instituudist Tallinna Ülikooli kodulehel (vaadatud 22.02.2013)
Eesti Sõna

Eesti Sõna oli ajaleht, mis ilmus aastatel 1941–1944 (Saksa okupatsiooni ajal) Tallinnas ja hiljem 1945. aasta aprillini Berliinis. Ajalehe esimene number ilmus 3. detsembril 1941, toimetus ja talitus asusid Tallinnas Pikk tänav 2. Ajalehe vahetu eelkäija oli Linna Teataja. Lehte andsid välja Haridusdirektoorium ja kirjastus Eesti Ajaleht. Esimestel aastatel oli päevalehe peatoimetaja Albert Kivikas, aastast 1943 August Oinas. 1944.a kevadest Elmar Järvesoo. Novembrist 1944 ilmus Berliinis (58 numbrit). Viimane number ilmus 14.aprillil 1945. EE 12. köide. Tallinn 2003. Lk 100
Erik Terk

Erik Terk (sündinud 28. mail 1952 Tallinnas) on eesti majandusteadlane. Terk lõpetas 1974. aastal TPI majandusteaduskonna tööstuse planeerimise erialal. Ta töötas 1974–1978 TPI tööstuse juhtimise ja planeerimise kateedris teadurina ning 1978–1992 EMI-s juhtimiskonsultandina ja projektijuhina. 1989–1992 oli ta majandusministri asetäitja. Ta on olnud alates 1992. aastast Eesti Tuleviku-uuringute Instituudi juht ning ajakirja The Baltic Review peatoimetaja 1992–?. Ta osales 2001 Eesti sotsiaalteadlaste avalikus pöördumises "Kaks Eestit", milles tunti muret Eesti ühiskondliku arengu pärast. Ta on olnud Eesti Panga nõukogu liige, ajakirja European Planning Studies toimetuskolleegiumi liige, Eesti Majandusteadlaste Seltsi juhatuse esimees ja Eesti Kirimaleühingu asepresident. 2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2021 Tallinna Ülikooli teenetemärk Erik Terk. "Mehed teisel pool malelauda. Paul Kerese konkurendid ja kolleegid". Toimetanud Merike Rõtova. Kujundanud Tiina Alver. Tallinn: Küppar & Ko, 2019. 784 lk. ISBN 9789949962570 Eesti Majanduse Biograafiline Leksikon, Ilo, 2003 Pöördumine Postimehes. Erik Terk Eesti Teadusinfoportaalis
John Thomas (kõrgushüppaja)

John Curtis Thomas (3. märts 1941 Boston – 15. jaanuar 2013 Brockton) oli USA kergejõustiklane, kõrgushüppaja. Aastal 1960 püstitas John Thomas neli maailmarekordit: 30. aprillil Philadelphias ja 21. mail Cambridge'is hüppas ta 2,17 ja 24. juunil võistlustel Bakersfieldis hüppas ta tippmargiks 2,18. Nädalajagu hiljem Palo Altos peetud võistlustel hüppas ta 2,22. Samal aastal Roomas toimunud suveolümpiamängudel hüppas ta 2,14 ja võitis kõigest pronksmedali. Kuldmedali võitis tulemusega 2,16 Robert Šavlakadze ja hõbeda sama tulemusega Valeri Brumel. 1964. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs võitis ta tulemusega 2,18 Valeri Brumeli järel hõbemedali.
Eesti Richard Wagneri Ühing

Eesti Richard Wagneri Ühing on aastal 1990 Tallinnas asutatud ühing. Ühingu tegevus on suunatud Eesti ja Saksamaa kultuurisuhete tugevdamisele, samuti tutvustab ühing Eestis Richard Wagneri loomingut, korraldades selleks kontserte. Ühing on Rahvusvahelise Richard Wagneri Ühingu (RWVI) liige. Tartu Richard Wagneri Selts EE 12. köide, 2003: 94. Ühingu koduleht (vaadatud 22.02.2013)
Eesti Kitarriselts

Eesti Kitarriselts on aastast 1999 Tallinnas tegutsev mittetulundusühing. Põhikirja järgi on seltsi eesmärk "teostada muusikahariduslikku tegevust, mis on suunatud kitarripedagoogika täiustamisele ning kitarri ja kitarrimuusika propageerimisele Eestis". Selts korraldab Rahvusvahelist noorte kitarristide konkurssi "Tallinn". http://www.kitarriselts.ee/index.php?option=com_content&task=view&id=7&Itemid=15 (vaadatud 22.02.2013) EE 12. köide, 2003: 61. Seltsi koduleht (vaadatud 22.02.2013)
Siire (lausekujund)

Siire ehk anžambmaan (prantsuse sõnast enjambment 'üleaste') on sageli tarvitatav lausekujund luules, misjuhul lahutatakse süntaktiline ühik värsirea piiril või kahe värsi vahel. Ütlus jätkub järgmisel värsireal või salmis. Siiret kasutatakse puändi edasilükkamiseks, et viivitada kavatsetud emotsiooni tekitamisega. Siire võib panna värsitähenduse vastanduma lausetähendusele, luues niiviisi sõnamängu, milles värsi algne mõte tuleb ümber hinnata tervikmõtte valguses. Siiret võib kasutada ka värsirea katkestamiseks, et luua heakõla värsiridade lõpus või alguses. Nii on näiteks kirjutanud Willard Espy: The four eng- ineers wore orange brassieres Ladinakeelses luules 1. sajandil eKr kasutas Catullus siiret oma tekstis "Ad Fabullum": Cenabis bene, mi Fabulle, apud me paucis, si tibi di favent, diebus, si tecum attuleris bonam atque magnam cenam non sine candida puella et vino et sale et omnibus cachinnis. Säilitades sõnade järjekorda, võiks tõlkida nii: Sa lõunatad hästi, mu Fabullus, minu juures mõne, kui jumalad soosivad sind, päeva pärast, ja kui tood endaga hea ja suurepärase lõuna mitte ilma ilusa neiuta, ega veinita, tarkuseta ja naerulaginateta. Fraas si tecum attuleris bonam atque magnam / cenam on siirdeks kolmanda ja neljanda rea vahel. Inglise luuletaja ja näitekirjanik William Shakespeare kasutas siiret üha ulatuslikumalt, kui tema stiil ajaga arenes. Uurijad Goswin Köning ja Andrew Cecil Bradley on Shakespeare'i dateerimata loomingu puhul määranud eeldatavad loomisajad, lähtudes siirde kasutamise sagedusest. Seesama aeg, mis kunstpeenelt voolib kõik, mis on armas silmale ning hea, /---/ Ja poleks suve sulnist õiehingust meil klaasis piiskadena vangis siis, kas miski meenutaks kesk tuulte vingust veel ilu, mille talv meilt ära viis? /---/ (katked W. Shakespeare'i sonetist nr 5, inglise keelest tõlkinud Harald Rajamets) Käriseb vaikuselina. Rebendist pahiseb tuuli. Kohutav rebijanina nuusutab, kus oled sina. Maigutab siniseid huuli. Kärin on pruun nagu rooste. Valge kui lubi on vaikus. Kohkudes roostesest loost te kuulsite: toonelahooste hirneid alt rebendist kaikus. Andres Ehin Kuratlik kopla Me teeme, teeme ümber oma elu üht hiigelmüüri inimtihedat. Ka pikemad ei küüni üle ääre /---/ Jüri Üdi Me teeme, teeme ümber oma elu Annus, Merilai, Saro. Poeetika. Tartu Ülikooli Kirjastus. Tartu 2011. ISBN 978-9949-11-549-5 Lederer, Richard (2003). A Man of my Words: Reflections on the English Language. New York: Macmillan. ISBN 0-312-31785-9 Maailma luule kuldne klassika. koost. kirjastus SE&JS. Tallinn 2006. ISBN 978-9985-854-74-8 Ehin, Andres. Alateadvus on alatasa purjus. Varrak. Tallinn 2000. ISBN 9985-3-0275-3 Üdi, Jüri. Selges eesti keeles. Eesti Raamat. 1974.
Eesti Lauljate Liit

Eesti Lauljate Liit (lühend ELL) oli ühendus, mis tegutses aastatel 1921–1940. Liit asutati Tallinna Meestelaulu Seltsi eestvõttel. Seltsi eesotsas olnud dirigent Konstantin Türnpust sai ühtlasi liidu esimene esimees. ELL-i põhiülesannete seas oli üldlaulupidude korraldamine. 1936. aasta seisuga kuulus Eesti Lauljate Liitu 398 segakoori (11967 lauljat), 48 meeskoori (1819 lauljat), 8 naiskoori (301 lauljat) ja 120 pillikoori (1992 mängijat). Kokku oli Eesti Lauljate Liidul 1936. aastal üle 16 tuhande liikme. 1940. aastal oli Liidul peaaegu 25 000 liiget. Eesti Lauljate Liit andis välja ajakirja Muusikaleht. Eesti Lauljate Liit Põhja-Ameerikas Eesti Lauljate Liit Rootsis EE 12. köide, 2003: 66. Eesti muusikalugu: lühiülevaade. Eesti Muusika Infokeskus (vaadatud 22.02.2013) Meeskooride elu. Tallinna Meestelaulu Selts 20-aastane. Muusikaleht nr 2, 1936
Enel Melberg

Enel Melberg (neiuna Enel Savioja; sündinud 21. septembril 1943 Tallinnas) on eesti rahvusest Rootsi kirjanik ja tõlkija. Ta sündis aastal 1943 Tallinnas, kuid aastal 1944 pages ta koos vanematega Rootsi. Ta on õppinud Lundi ülikoolis ja Stockholmi Pedagoogilises Kõrgkoolis, viimase lõpetas ta aastal 1973 rootsi filoloogina. Aastal 1970 kaitses ta mag. phil. väitekirja. Aastatel 1973–1991 töötas ta rootsi keele õpetajana Stockholmi Täiskasvanute Gümnaasiumis, olles rootsi keele õpetaja, kuid ta õpetas ka draamat ja filosoofiat. Aastast 1990 elab ta vaheldumisi Norras (Oslos) ja Rootsis (Gräsmarkis Sunne vallas Värmlandi läänis). Ta kirjutab rootsi keeles ja kuulub Rootsi kirjanike liitu. Tema esimeseks romaaniks oli aastal 1977 "Ema süda" (Modershjärtat). Ta on lisaks romaanidele kirjutanud laste- ja noorsooraamatuid. Samuti on ta tõlkinud eesti kirjandust rootsi keelde (Jaan Kross, Jaan Kaplinski, Emil Tode, Heinrich Laretei, Margus Laidre, Maimu Berg). Tema enda loomingut on tõlgitud saksa, taani, norra ja eesti keelde. 1998 Enel Melberg "Üheteistkümnes päev" (romaan, originaalis Den elfte dagen) Tõlkinud Anu Saluäär ja Mari Tuulik. 2007 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (ilukirjanduslik tõlge eesti keelest võõrkeelde: Marie Under, „Gnistor i askan”, Helga Nõu, „Ode till en skjuten räv“, Jaan Kross, „På stället flug“, Betti Alver, „Historien om den vita kråkan“, Hella Wuolijoki „Sången om kriget“) 2023 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (Jaan Krossi teose "Kolme katku vahel" I–IV osa) Tema abikaasa on Arne Melberg. Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood. Vello Lään. Olion 2011 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=1860
Eesti Lauljate Liit Põhja-Ameerikas

Eesti Lauljate Liit Põhja-Ameerikas oli aastal 1965 asutatud liit, mis ühendas Kanadas ja USA-s elavaid eestlastest lauljaid ja eestlaste laulukoore. Liidu eesmärk oli edendada lauljate ja laulukooride vahelist koostööd ja korraldada USA-s ja Kanadas muusikaüritusi. Liidu asutasid New Yorgi Eesti Meeskoor ja Toronto Eesti Meeskoor. Eesti Lauljate Liit Rootsis EE 12. köide, 2003: 66.
Eesti Lauljate Liit Rootsis

Eesti Lauljate Liit Rootsis (aastast 1950 Eesti Lauljaskond Rootsis) oli aastal 1947 Stockholmis asutatud liit, mis ühendas Rootsi jõudnud pagulaseestlasi, kes soovisid korraldada laulupidusid ja edendada eestlaste sealset kooriliikumist. Liidu patroon oli Juhan Aavik. Eesti Lauljate Liit Põhja-Ameerikas EE 12. köide, 2003: 66.
Eesti Raadio Kammerorkester

Eesti Raadio Kammerorkester oli aastatel 1978–1984 Eesti Raadio juures tegutsenud noortest muusikutest koosnenud kammerkollektiiv. Kollektiivi juhtis Paul Mägi, kes oli aastast 1978 Eesti Raadio estraadiorkestri dirigent. Kollektiivi repertuaari tuumiku moodustasid barokkmuusika palad, eriti Bachi ja Händeli omad. Esitati ka eesti heliloojate, näiteks Alo Põldmäe, Aarne Männiku, Rein Rannapi loomingut. Eesti Raadio Kontsertorkester EE 12. köide, 2003: 87.
Eesti Raadio Kontsertorkester

Eesti Raadio Kontsertorkester oli aastatel 1944–1998 Eesti Raadio juures tegutsenud orkester. Orkester vahetas tegevusaja jooksul mitu korda nime, olles näiteks Eesti Raadio džässorkester, Eesti Raadio estraadiorkester (lühend: EREO), Eesti Televisiooni ja Raadio estraadiorkester[viide?]. Orkester lindistas palju Eesti heliloojate levimuusikat. Kokku on Eesti Raadio fonoteegis üle 5000 orkestri mängitud salvestise. Orkester pälvis aastal 1974 aunimetuse Eesti NSV teeneline orkester. Eesti Raadio Kammerorkester Eesti Raadio kergemuusika orkester Eesti Raadio segakoor EE 12. köide, 2003: 87.
Eesti Seltsi Sümfooniaorkester

Eesti Seltsi Sümfooniaorkester oli aastatel 1948–1959 Stockholmis tegutsenud orkester. Orkestrile pani aluse ja ühtlasi juhtis kuni oma surmani (1959) dirigent Verner Nerep. Orkester esines nt Eesti[küsitav] rahvuslikel tähtpäevakontsertidel. Orkestrisse kuulus 25 muusikut. EE 12. köide, 2003: 98.
Narva Linna Sümfooniaorkester

Narva Linna Sümfooniaorkester on aastal 1994 Narvas asutatud sümfooniaorkester, mida haldab Narva linnavalitsuse kultuuriosakond. Orkester on aastast 1995 Narvas toimuva Rahvusvahelise Jevgeni Mravinski muusikafestival algatajaid. Sümfooniaorkestri peadirigent ja ühtlasi kunstiline juht on Anatoli Štšura. EE 12. köide, 2003: 362. https://www.riigiteataja.ee/akt/13155729 (vaadatud 22.02.2013) Sümfooniaorkestri põhimäärus Riigi Teatajas (vaadatud 22.02.2013)
Rakvere Linnaorkester

Rakvere Linnaorkester on aastal 1992 Rakveres asutatud orkester. Orkester asutati peamiselt eesmärgiga tutvustada puhkpillimuusikat ja osaleda Rakvere muusikaüritustel. Orkestri repertuaar on lai, mängitakse nt nii klassikalist kui ka džässmuusikat, sh bigbändimuusikat. Aastast 1993 tegutseb orkestri juures Rakvere Saksofonikvartett. http://www.rahvakultuur.ee/?f=65&t=150&k=3057 (vaadatud 22.02.2013) EE 12. köide, 2003: 467. Orkestrist Eesti Rahvamuusika portaalis (vaadatud 22.02.2013)
Tallinna Kammerkoor

Mitte segi ajada Tallinna Tehnikaülikooli Kammerkooriga Tallinna Kammerkoor on aastal 1962 Tallinnas asutatud kammerkoor; Eesti esimene kammerkoor ja ühtlasi esimene ka endises Nõukogude Liidus. Kammerkoor asutati kui Eesti Heliloojate Liidu eksperimentaalkoorina uue heliloomingu esitamiseks. Koorile pani aluse Uno Naissoo. Koori loomise eesmärgist tulenevalt – oli vaja eriti head noodist laulmise oskust – olid kõik lauljad kõrgema muusikaharidusega, kuigi mitte lauljad, vaid teiste muusikaerialade esindajad, peamiselt koorijuhid. Hiljem on koori tulnud palju harrastusmuusikuid. Algaastatel dirigeerisid koori Kuno Areng, Ants Üleoja ja Arvo Ratassepp. Tallinna Kammerkoor on pälvinud auhindu, näiteks 1971 võitis koor Itaalias Arezzos toimunud konkursil "Concorso polyfonico" kaks kuldmedalit ja dirigendipreemia. http://www.kammerkoor.ee/kammerkoorist (vaadatud 22.02.2013) EE 12. köide, 2003: 551. https://web.archive.org/web/20160304230703/http://www.kammerkoor.ee/kammerkoorist/saavutused (vaadatud 22.02.2013) Koori koduleht (vaadatud 22.02.2013)
Tallinna Kammerorkester

Tallinna Kammerorkester (lühend TKO) on kammermuusikat viljelev orkester, mis tegutseb kontserdiasutuses Tallinna Filharmoonia. 1989. aastal asutas professor Jüri Gerretz tollase Tallinna Konservatooriumi üliõpilastest keelpilliorkestri, mille tuumikust moodustas dirigent Tõnu Kaljuste 1993. aasta aprillis Tallinna Kammerorkestri (TKO). Kahe aastakümne jooksul on sellest kujunenud üks Eesti esindusorkestreid, mis on oodatud külalisesineja paljudel kontserdilavadel Euroopas ja mujal maailmas. TKO on äratanud tähelepanu oma kunstiliselt terviklike kavade, stiilitundliku musitseerimise ja kõrgetasemelise interpretatsioonikunstiga. Orkestri mitmekülgses repertuaaris on esindatud nii baroki-, klassitsismi- kui romantismiajastu muusika; oluliseks osaks on 20. ja 21. sajandi heliloojate looming, sealhulgas vähem tuntud teosed ja uudisteoste esiettekanded. TKO tuumiku moodustavad hinnatud keelpillimängijad, kes astuvad regulaarselt üles ka solisti ja kammermuusikuna. Alates hooajast 2014/2015 on orkestril ka oma kammermuusika kontsertide sari. TKO tegevus on tihedalt seotud Eesti Filharmoonia Kammerkooriga – ühised esinemised ja salvestused on toonud mõlemale kollektiivile rahvusvahelist tuntust ja tunnustust. 1993. aastal salvestati nimekale plaadifirmale ECM Tõnu Kaljuste käe all Arvo Pärdi autoriplaat "Te Deum", mis pälvis kõrgeid hinnanguid maailma juhtivatelt muusikakriitikutelt ning püsis kuid plaadiedetabelite esikümnes. ECMi märgi alt on ilmunud veel Pärdi autoriplaadid "Litany", "In principio" ja "Adam’s Lament", samuti Erkki-Sven Tüüri "Crystallisatio" ning Heino Elleri "Neenia". Orkester on salvestanud ka firmadele Warner Music / Finlandia Records, Carus Verlag jt. 2014. aastal ilmus Tallinna Kammerorkestrilt plaat Joseph Haydni loominguga (solist Silver Ainomäe, dirigent Risto Joost). Tõnu Kaljuste, 1993–1995 ja 1996–2001 Juha Kangas, 1995–1996 (peadirigent), 2001–2003 (kunstiline juht) Eri Klas, 2004–2012 (Tallinna Filharmoonia kunstiline juht) Risto Joost, 2013–2019 Tõnu Kaljuste, alates 1. septembrist 2019 2013 Eesti Muusikanõukogu muusikapreemia 2014 kaastegev Arvo Pärdi autoriplaadil "Adam’s Lament", mis tõi dirigent Tõnu Kaljustele 2014. aastal Grammy EE 12. köide, 2003: 552. http://www.filharmoonia.ee/tko/kontserdid/sarjad Ajakiri Muusika (vaadatud 1.06.2016) "Tallinna Kammerorkestri peadirigendiks ja Tallinna Filharmoonia kunstiliseks juhiks saab Tõnu Kaljuste". err.ee. 8.04.2019. Vaadatud 8.04.2019. ERR 27.01.2014 Tallinna Filharmoonia
Tallinna Filharmoonia

Tallinna Filharmoonia on aastal 1994 asutatud kontserdiasutus, mida haldab Tallinna Kultuuriamet. Põhikirja järgi on Tallinna Filharmoonia põhiülesanne "Eesti muusikakultuuri arendamine ja rikastamine muusikateoste ettekandmise, salvestamise ja propageerimise kaudu ning kontsertide ja festivalide korraldamine". Tallinna Filharmoonia juures asub Tallinna Kammerorkester. Tallinna Filharmoonia koduleht EE 12. köide, 2003: 550. http://www.filharmoonia.ee/?pg=36&id=43&lang= (vaadatud 22.02.2013) Asutuse koduleht (vaadatud 22.02.2013)
Soome-Eesti Barokkorkester

Soome-Eesti Barokkorkester on aastal 1989 asutatud peamiselt barokkmuusikat viljelev orkester. Orkestrile panid aluse Andres Mustonen ja Soome pianist Pekka Vapaavuori. Peale barokkmuusika viljeleb orkester ka vähesel määral nüüdismuusikat. Tallinna Barokkorkester EE 12. köide, 2003: 519–520.
Aserbaidžaani NSV vapp

Aserbaidžaani NSV vapp oli 1920–1922 Punaarmee poolt vallutatud Aserbaidžaani aladel moodustatud Aserbaidžaani NSV vapp, 1922 – 1936 Taga-Kaukaasia SFNV ja 1936–1991 NSV Liidu haldusüksuse Aserbaidžaani NSV vapp. Vapp loodi 1920. aastal, sellel oli kujutatud punane viisnurkne täht, mille taustaks olid kuldsed ristatud sirp ja vasar, nende tagant aga väljusid päikesekiired. Figuurid olid paigutatud punase, ülevalt avaneva poolkuu sisse, selle kohal olid aga kirillitsa ja araabia tähed "A.N.S.V.". See kõik oli ümbritsetud pärjaga. 1922. aastal võeti ajutiselt kasutusele eelmise vapi lihtsustatud variant. Päikesekiired ja tähed kadusid ning vapi kohale lisati punane lint vene- ja aserbaidžaanikeelse deviisiga "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!". 1922–1937 kasutusel olnud vapil oli kujutatud tehaste taustal tõusvat päikest, mille kiirtes olid kuldsed sirp ja vasar ning kuldne poolkuu ja viisnurkne täht. Vapi väli oli punane. Figuure ümbritses viljapeadest pärg, mis oli seotud punase lindiga, alumisel lindil oli deviis ja ülemisel "Aserbaidžaani Nõukogude Sotsialistlik Vabariik", mõlemad kirjad olid aserbaidžaanikeelsed (kirjakeeles oli üle mindud araabia tähtedelt ladina tähtedele). 1. aprill 1937 võeti kasutusele uus vapp, sellel oli naftapuurtorni taustal tõusev päike, päikesekiirtes aga kuldsed ristatud sirp ja vasar. Figuure ümbritses viljapeadest ja puuvillaokstest pärg mis oli seotud punase lindiga. Ülemistel lintidel oli aserbaidžaani- (aserbaidžaani kirjakeel oli nüüd kirillitsas) ja vene keeles täielikult välja kirjutatud "Aserbaidžaani Nõukogude Sotsialistlik Vabariik", külgmistel aga deviis mõlemas keeles. Vapi kohal oli punane kuldse äärisega viisnurkne täht. Vapi vahetas välja 19. jaanuaril 1993. Aserbaidžaani Vabariigi vapp, kuna NSV Liit lakkas olemast ja Aserbaidžaan iseseisvus. Aserbaidžaani NSV hümn Aserbaidžaani NSV lipp Aserbaidžaani vapp
Sõlmjaam

Sõlmjaam on vähemalt kolme raudteeliini ühinemiskohas moodustuv raudteesõlm, milles on ühtseks tehnoloogiliseks tervikuks seotud mitmeid raudteetaristu elemente (sealhulgas raudteejaamad). Eesti raudtee-ettevõtete infrastruktuuris ametlikult sõlmjaamu pole. Ajalooliselt on Eestis sõlmjaamana võimalik käsitleda Tapa, Tartu ja Valga raudteejaama. Maailma esimene sõlmjaam oli Earlestowni raudteejaam Newton-le-Willowsis (Merseyside, Ühendkuningriik). 25. juulil 1831 ühendati seal Liverpooli–Manchesteri raudteeliin Warringtoni–Newtoni raudteeliiniga Newtoni raudteesõlmeks. Järgmine, tänapäevani tegutsev oluline raudteesõlm on 1837. aastal asutatud Crewe, mille ümber kasvas seejärel raudteelinn. Hiljem tekkisid raudteesõlmed juba Londonis ja teistes Briti suurlinnades. Saksamaa esimene sõlmjaam oli 10. septembril 1841 ehitatud Köthen.
Tallinna Barokkorkester

Tallinna Barokkorkester on aastal 1986 asutatud orkester, mis viljeleb peamiselt barokkmuusikat. Orkester oli Eestis pikka aega ainus, kes mängis barokiajastu instrumentidel. Orkestri kunstiline juht ja ühtlasi mänedžer on Egmont Välja. Orkester esines oma kõrgajal aastas umbes 30 kontserdiga. Orkester on esinenud paljudel rahvusvahelistel ja Eesti muusikafestivalidel, kuni 2013. aastani nt kõikidel Haapsalu Vanamuusikafestivalidel. Soome-Eesti Barokkorkester http://www.festivitas.ee/?id=2740 (vaadatud 22.02.2013) EE 12. köide, 2003: 549. Orkestrist Festivitas Artium'i kodulehel (vaadatud 22.02.2013)