laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Turu Palloseura

Turu Palloseura (ametlikult Turun Palloseura ehk TPS) on Turu jalgpalliklubi, Soome kaheksakordne meister ja kolmekordne karikavõitja. See mängib Soome kõrgliigas Veikkausliiga. Klubi kuulub pallimänguühingusse Turun Palloseura, mis on tuntud ka oma hokimeeskonna poolest. 2019. aasta hooajal mängis TPS Soome esiliigas Ykkönen, kus saavutati teine koht ja tõusti järgmiseks hooajaks kõrgliigasse. Seisuga 6. märts 2020 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. SM-kilpailu/Mestaruussarja/Veikkausliiga Võitja (8): 1928, 1939, 1941, 1949, 1968, 1971, 1972, 1975 2. koht (11): 1923, 1925, 1926, 1930, 1938, 1944, 1948, 1960, 1984, 1986, 1989 3. koht (11): 1929, 1931, 1957, 1967, 1977, 1987, 1996, 2007, 2009, 2010, 2012 Palloliiton SM Võitja (1): 1945 2. koht (1): 1946 Suomen Cup Võitja (3): 1991, 1994, 2010 2. koht (5): 1965, 1979, 1996, 1997, 2005 Liigacup Võitja (1): 2012 2. koht (1): 2008 Miehet-edustus - FC TPS. fc.tps.fi. Vaadatud 6.3.2020 Ametlik koduleht
Vaasa PS

Vaasa PS (Vaasan Palloseura ehk VPS) on Soome jalgpalliklubi, mis tegutseb Vaasas. Klubi mängib 2017. aastal Veikkausliigas. Mestaruussarja/Veikkausliiga Võitja (2): 1945, 1948 2. koht (5): 1932, 1941, 1949, 1997, 1998 3. koht (2): 1938, 2013 Suomen Cup 2. koht (1): 1972 Liigacup Võitja (2): 1999, 2000 2. koht (2): 1997, 2014 Veikkausliiga lehel
Muslim Magomajev

Muslim Magomajev (aseri Müslüm Maqomayev, 17. august 1942 Bakuu, Aserbaidžaani NSV – 25. oktoober 2008 Moskva, Venemaa) oli aserbaidžaani ooperi- ja estraadilaulja (bariton). Muslim Magomajev saavutas laialdase tuntuse kogu Nõukogude Liidus pärast Aserbaidžaani kunstifestivali Moskvas 1962. aastal. 1963. aastast töötas ta solistina Aserbaidžaani Ahhundovi-nimelises ooperi- ja balletiteatris, aastail 1964–1965 stažeeris La Scalas (Itaalia). 1969. aastal võitis Cannes'is (Prantsusmaa) "Kuldse plaadi" auhinna. Samas tegeles Magomajev ka kergemuusikaga. 1969. aastal võitis ta esikoha Sopoti rahvusvahelisel estraadifestivalil. Aastail 1975–1989 juhtis endaloodud Aserbaidžaani riiklikku estraadi- ja sümfooniaorkestrit. Magomajev on kirjutanud üle 20 laulu ja filmimuusikat. Magomajev oli abielus (1974) vene ooperilaulja Tamara Sinjavskajaga. Esimesest abielust Ofeliaga (1960) on tal tütar Marina (elab oma perega USA-s). Viimastel aastatel elas Magomajev alaliselt Moskvas. Muslim Magomajev maeti Bakuus Austuse alleele (Fəxri Xiyaban) – kalmistule, kuhu on maetud ka teisi Aserbaidžaani riigi-, ühiskonna- ja kultuuritegelasi, kaasa arvatud ta vanaisa, tuntud aserbaidžaani helilooja ja dirigent Abdul Muslim Magomajev. Magomajev valdas vene keelt paremini kui aserbaidžaani keelt; laulis aga aserbaidžaani keeles veatult. Magomajevi lauludega on välja antud 16 CD-d ja 45 vinüülplaati. Aserbaidžaani NSV rahvakunstnik (1971) Tööpunalipu orden (1971) NSV Liidu rahvakunstnik (1973) Rahvaste Sõpruse orden (1980) Austuse orden (2002) Lomonossovi orden (2004) Peeter Suure nimeline rahvuslik auhind (Национальная премия имени Петра Великого) (2005) http://www.trud.ru/article/19-12-2000/16758_muslim_magomaev_moj_otets--azerbajdzhan_moja_mat--.html Magomajevi ametlik koduleht МУСЛИМ. Magomajevi loomingule pühendatud ajakiri Magomajevi laulude videoklipid Magomajevi surmateade (Interfax)
Aserbaidžaanlased

Aserbaidžaanlased ehk aserbaidžaanid ehk aserid (ka aserbaidžaanid; aserbaidžaani Azərbaycanlılar آذربایجانلیلار, Azərbaycan türkləri ترکهای آذربایجانی ) on aserbaidžaani keelt emakeelena kõnelev turgi rahvas. Tänapäeval on aserbaidžaanlasi umbes 28–35 miljonit inimest.[viide?] Nad moodustavad enamusrahvuse Aserbaidžaanis, kus neid elab umbes 8,2 miljonit (2009), ja Iraani Aserbaidžaanis, kus neid elab hinnanguliselt 14,5–24 miljonit. Suuruselt kolmas asebaidžaanlaste kogukond elab tänapäeval Venemaal, hinnanguliselt 1,5–2,5 miljonit inimest (2010. aasta rahvaloenduse ametlikel andmetel 603 070). Türgis elab 800 000 aserit. Gruusias elas 2014. aasta rahvaloenduse andmetel 233 024 aserit. Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 940 aserbaidžaanlast, neist 576 Tallinnas. 2021. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 1546 aserbaidžaani (971 meest ja 575 naist). Neist 1083 (70%) emakeel oli aserbaidžaani keel ja 453 olid Eesti kodanikud. Enamik aserbaidžaanlasi on šiiidid. Hoolimata kuuluvusest turgi keeli kõnelevate rahvaste hulka ei erine aserbaidžaanlased antropoloogiliselt kuigi oluliselt teistest Taga-Kaukaasia rahvastest. "Bəşər tarixini Azəri türkləri yazmışlar". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. november 2014. Vaadatud 18. novembril 2014. Stephan Thernstrom, Ann Orlov, Oscar Handlin. Harvard Encyclopedia of American ethnic groups. Harvard University Press, 1981, lk 171. Population of Azerbaijan 2015. Population by ethnic groups. The State Statistical Committee of Azerbaijan Republic. http://pop-stat.mashke.org/georgia-ethnic2014.htm Päring Statistikaameti andmebaasist https://andmed.stat.ee/et/stat/rahvaloendus__rel2021__rahvastiku-demograafilised-ja-etno-kultuurilised-naitajad__rahvus-emakeel/RL21442/table/tableViewLayout2
Sorts

Sorts on müütiline tegelane, kes tegeleb võlukunstiga, nõidade liik või analoog. Eesti rahvaluules ja sellel põhinevates kirjandusteostes on sortsid enamasti pahatahtlikud nõiad (nt August Kitzbergil, Karl August Hindreyl ja Henrik Visnapuul). Fantaasiakirjanduses, rollimängudes jt ulmežanrites võivad sortsid olla ka konkreetne liik maagiakasutajaid, kes võivad olla nõidadele ja võluritele vastandatud (nt Dungeons & Dragons, Steven Brust). Friedrich Reinhold Kreutzwaldi "Kalevipojas" on sortsid nõiad või paharetid, kes on Kalevipoja suhtes vaenulikud. Sortse on mainitud rahvuseepose kümnendas loos ("Kikerpära soo. Vetevaimu kuld. Jõukatsujad. Võlatasumine Soome. Ilmaneitsi sõrmus."). Kalevipoeg saatis Alevipoja Soome sepale mõõga eest tasu viima, otsustas rajada rahvale varjupaikasid ning heitis puhkama. Kuu paistel ilmus Ilmaneitsi. Ilmaneitsi märkas kaevu ja tahtis võtta keelekastet. Metsapoeg nägi seda ning tahtis aidata kaevust vett vinnata. Ilmaneitsi ehmatas ja kaotas sõrmuse kaevu. Kalevipoeg kuulis Ilmaneitsi kurvastamist ja tuli asja uurima. Murest aru saades hüppas Kalevipoeg kaevu. Sortsid nägid asja pealt ning otsustasid Kalevipoega kiusata. "Hiir on ise hüpand lõksu, Karu kammitsa kaevusse!" Veskikivi veeretati Kiirest′ kaevuraketelle, Kõrgelt kaevu kukutati, Mis pidi mehe murdemaie, Suure karu surmamaie. Veskikivi kukutatigi kaevu. Kalevipoeg otsis all mõnda aega, kargas siis kaevust välja ning veskikivi oli tal sõrmes. Ta küsis Ilmaneitsilt üle: "Kas see on sõrmus on sinulta...?" Eepose "Kalevipoeg" üheteistkümnendas loos (Lauatoomine üle Peipsi, Mõõga vargus, Mõõga needmine, Väikemehe seiklus) jutustatakse, kuidas Kalevipoeg käis Pihkvas laudu toomas. Tulnud läbi Peipsi järve tagasi, heitis vägimees puhkama. Seda nägi kohalik sorts: Seisis peidus sortsilane, Peipsi ranna parem tarka. Mehike kui metsaline Karvu kasvand üle keha, Orikana harjaline Kui üks kahejalgne karu. Seasõõrik pilusilmad Seisid rähmasidemessa, Käias ilakammitsassa; Sorts otsustas Soome sepa taotud mõõga varastada. Salasõnade abil suutis ta mõõga endale kaenla alla kergitada. Põgenedes üle Kääpa jõe, pillas sorts mõõga vette. Kui Kalevipoeg pärast pika otsimise peale mõõga leidis, ei andnud see ennast enam veest kätte - tal oli meeles, kuidas Kalevipoeg tüli käigus Soome sepa vanema poja surmas. Kalevipoeg otsustas mõõga varastanud sortsile needuse peale panna, et mõõk selle jalad murraks. Kuna ta ise oli Soome sepa needuse all, eksis ta sajatades sõnadega: Kui aga juhtub kõndidessa Jalakanda pistma jõkke, Kes sind enne i s e k a n n u d: Siisap, mõõka, sõbrakene, Murra jalad tal mõlemad!" Kalevipoeg. Kümnes lugu Kalevipoeg. Üheteistkümnes lugu
Manoury notatsioon

Manoury notatsioon on rahvusvahelises kabes üldtunnustatud meetod partiide ja seisude ülesmärkimiseks. Ajaloolises mõttes on tegu Manoury teise notatsiooniga – algses variandis kandsid peatee (pikima diagonaali) otsaväljad numbreid 1 ja 50. Kõik aktiivsed (mustad) mänguväljad on nummerdatud 1-st 50-ni. Mängulaud asetatakse mängijate vahele nii, et valgetele lähim vasakpoolne väli oleks must ja ta kannaks numbrit 46. Alguses tundub selline notatsioon segadust tekitav aga temaga harjub kiiresti ära – tasub jälgida vertikaalridade numeratsiooni, näiteks 3, 13, 23, 33, 43. Tõsisematel võistlustel kasutatavatel laudadel neid numbreid ei väljade peal ega laua ääres ei ole ning laud peab seetõttu peas olema. Partii alguses asetatakse valged kivid väljadele 31 kuni 50 ning mustad väljadele 1 kuni 20. Käike kirjutatakse näidates ära käigu algus ja lõppväli. Tavalise käigu puhul kirjutatakse väljade numbrite vahele '-' ning löömiste puhul 'x'. Nii näiteks üleskirjutus 33-29 tähendab, et kabend väljalt 33 käis väljale 29. Üleskirjutus 37x30 tähendab, et tehti löökkäik väljalt 37 väljale 30. Mõnikord tuleb liitlöögi korral selguse mõttes üles märkida ka vahepealne väli (väljad), kus löögi ajal kabend suunda muutis (näiteks 47x29x18x4). Mängu seis kirjutatakse üles samuti kasutades väljade numbreid, kus kabendid asuvad. Näiteks partii algseis kirjutatakse üles: Valged: 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50 (20) Mustad: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20 (20). Arv sulgudes näitab kabendite arvu.
Kupreanofi saar

Kupreanofi saar (inglise Kupreanof Island) on saar Põhja-Ameerika läänerannikul Aleksandri saarestikus. Saar on 84 km pikk ja kuni 32 km lai. Pindala on 2813 km2. Pindalalt on see Ameerika Ühendriikide 13. saar. Saar on nime saanud vene kaupmehe, Vene-Ameerika Kompanii juhi Ivan Kuprejanovi järgi. 2000. aasta rahvaloenduse ajal elas saarel 785 inimest. Saare ainsad linnad on Kake ja Kupreanof.  Kupreanofi saar – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kuiu saar

Kuiu saar (inglise Kuiu Island) on saar Põhja-Ameerika läänerannikul Aleksandri saarestikus. Kuiu saar jääb Ameerika Ühendriikide Alaska osariigi territooriumile. Saar on 105 km pikk ja 10 kuni 23 km lai. Pindala on 1962 km². Kuiu saar on pindalalt Ameerika Ühendriikide 16. saar. Saarel asub tuletorn Cape Decision Light. 2000. aasta rahvaloenduse ajal elas saarel 10 inimest.  Kuiu saar – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Walesi Printsi saar (Alaska)

Walesi Printsi saar (inglise Prince of Wales Island) on saar Põhja-Ameerika läänerannikul, Aleksandri saarestiku suurim saar. Saar on 215 km pikk ja kuni 72 km lai. Pindala on 6675 km2. See on pindalalt Ameerika Ühendriikide 4. saar. 2000. aasta rahvaloenduse ajal elas saarel 6000 inimest. Suuremad asulad on Craig, Klawock ja Hydaburg. Saare põliselanikeks on haidade kaigani hõim. Saarel on Klawocki lennujaam.  Walesi Printsi saar (Alaska) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Etolini saar

Etolini saar (inglise Etolin Island) on saar Põhja-Ameerika läänerannikul Aleksandri saarestikus. Saar on 48 km pikk ja 16 kuni 35 km lai. Pindala on 870 km2. See on pindalalt Ameerika Ühendriikide 24. saar. Saar on nime saanud Vene Ameerika kuberneri Arvid Adolf Etholéni (tuntud kui Adolf Etolin) järgi. 2000. aasta rahvaloenduse ajal elas saarel 15 inimest.  Etolini saar – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Árainn Mhór

Árainn Mhór (inglise k. Arranmore) on saar Iirimaa loodeosas Donegali krahvkonnas. Saar asub Iirimaa saare rannikust 5 km eemal ja on regulaarse parvlaevaühendusega. Saarel on umbes 500 püsielanikku, suviti elab saarel üle 1000 inimese. Saar on metsatu, ent rikka linnustiku ja taimestikuga. Saare koduleht
State of War

"State of War" ('sōja väljakuulutamine') on ettevõtte Cypron Studios loodud ja Microsofti turustatav strateegiamäng. See anti välja 2001. aastal. State of War
Siili

Siili on asum Tallinnas Mustamäe linnaosas. Asum piirneb Lilleküla, Tondi, Mustamäe ja Sääse asumiga. Siili asumi pindala on 0,26 km2. Siili asum on saanud nime Siili tänava järgi, mis rajati 1935. aastal Tondi liivikule. Siili tänav paiknes algselt Sääse asumis, kuid 1970. aastatel muudeti tänava asukohta. Praegu jääb tänav Siili asumi territooriumile. Sõpruse puiestee ja A. H. Tammsaare tee ristmiku kandis asus varasemal ajal Tondi mets. Praegune Parditiigi park on osa sellest metsast. Siili asumit hakati hoonestama 1971. aastal, kui Mustamäe põhiosa oli juba valminud. Asumis on peamiselt viie- ja üheksakorruselised paneelmajad, mis moodustavad siseõuedega gruppe. Valdav osa ehitustöödest lõpetati 1994. aastaks. Siili asumi elanikkond on võrdlemisi eakas: 2016. aastal moodustasid 0–17aastased asumi elanikkonnast 12–17% ja üle 68-aastased 20–31%; eestlasi oli asumi elanike seas 50–79%. Siili asumis asub 5,9 hektari suurune Parditiigi park, mis on saanud nime sealse sinikaelpartide koloonia järgi. Pargis esineb veega täidetud lohke, milles kasvab vesistele aladele iseloomulikke taimi (nt hundinui, varsakabi jm). Pargis kasvab kõige rohkem sangleppa, kuid seal esineb ka muid puuliike, nagu remmelgas, sookask, toomingas jm. Pargi kirdeosas asub Parditiik. Siili asumi üldplaneeringu järgi on asum avatud hoonetevahelise ruumiga korruselamumaa. Siili on hoonestatud peamiselt viie- ja üheksakorruseliste kortermajadega. Hoonete vahel moodustub ühiskasutuses olev avalik ruum haljasalade, puhkekohtade, kergliiklusteede, spordiplatside, mänguväljakute ja muuga. Asumi keskel on üldkasutatavate ehitiste maa (koolid, lasteasutused). Siili asumis asub Vabaakadeemia Nord (Siili 14). Siili asumit läbivad Siili tänav, Sõpruse puiestee ja A. H. Tammsaare tee. Hoones Siili 25 asuvad Melissa ilusalong ja Raud OÜ kodumasinate hooldus. Uute ettevõtlusalade rajamist ette nähtud ei ole. Võimalik on arendada kodukontorite kasutamist, kui see ei too kaasa täiendava parkimisvajaduse tekkimist. Siili asumisse sõidavad liinibussid (Nõmme tee) 12, 13, 20, 20A, 24, 24A (Tammsaare tee); 11, 28, 72, 112, 115, 238 (Sõpruse puiestee). Siili asumisse sõidavad trollid 3 ja 4 (9. liin on 2017. aastast ajutiselt suletud). Siili asumisse jäävad peatused Tüve, Retke tee ja Siili. Tallinn arvudes 2017, Tallinna Linnavalitsus, Tallinn 2017 Tallinna Linnaplaneerimise Amet, Robert Nero, Leho Lõhmus (2013). Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn.{{raamatuviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Tallinn arvudes 2011, Tallinna Linnavalitsus, Tallinn 2011 Tallinn arvudes 2012, Tallinna Linnavalitsus, Tallinn 2012 Tallinn arvudes 2016, Tallinna Linnavalitsus, Tallinn 2016 "Mustamäe linnaosa üldplaneering 2006". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. november 2009. Vaadatud 30. oktoobril 2008. Mustamäe Linnaosa arengukava 2007 – 2015. Tallinna Linnavolikogu, Tallinna Linnavalitsus, Mustamäe Halduskogu, Mustamäe Linnaosa Valitsus. Tallinn; Mustamäe 2007 Asumite üldised kasutus- ja ehitustingimused (mikrorajoonid ja kvartalid) Tallinna tänavanimed Kristiine linnaosa kaart (koos Mustamäe linnaosa põhjaosaga) Akadeemia Nord koduleht
Pihussüsteem

Pihussüsteem ehk pihus ehk dispersne süsteem on füüsikalises keemias kahe- või enamafaasiline süsteem, kus pihustunud aine (dispersne faas) asub dispersioonikeskkonnas. Pihussüsteeme jaotatakse sõltuvalt pihustunud aine osakeste mõõtmetest jämepihus- ehk jämedispersseteks ja peenpihus- ehk peendispersseteks süsteemideks (nimetatakse ka kolloidsüsteemideks). Esimesel juhul on pihuse mõõtmed suuremad kui 10−7 m, teisel juhul jäävad need suurusvahemikku 10−7...10−9 m. Sellest väiksemaid osakesi käsitletakse tõeliste lahuste komponentidena ja neis eristatakse ainult ühte faasi. Kolloidsüsteem
Tamara Sinjavskaja

Tamara Iljinitšna Sinjavskaja (Тамара Ильинична Синявская; sündinud 6. juulil 1943 Moskvas) on vene ooperilaulja (metsosopran), NSV Liidu rahvakunstnik (1982). Aastail 1973–1974 stažeeris ta Itaalias (Milano La Scala). On esinenud ooperiteatrites Prantsusmaal, Hispaanias, Itaalias, Belgias, USA-s, Austraalias ja mujal, andnud kontserte ka Jaapanis ja Lõuna-Koreas. Soolokontsertidega on ta esinenud suurimates kontserdisaalides nii Venemaal kui ka välismaal. On teinud koostööd selliste silmapaistvate dirigentidega nagu Jevgeni Svetlanov ja Valeri Gergijev. 1971 Tööpunalipu orden 1973 Vene NFSV teeneline kunstnik 1976 Vene NFSV rahvakunstnik 1980 Orden "Austuse märk" 1982 NSV Liidu rahvakunstnik 2001 Austuse orden 2002 Aserbaidžaani Vabariigi rahvakunstnik 2004 Lomonossovi orden "Boriss Godunov" M. Mussorgski – Marina Mnišek, dirigent Aleksandr Lazarev, Castle Vision "Jevgeni Onegin" P. Tšaikovski – Olga: dirigent Mstislav Rostropovitš, Chant du Monde, 1970; dirigent Mark Ermler, Olympia, 1977 "Ivan Sussanin" M. Glinka – Vanja, dirigent Mark Ermler, 1979 "Vürst Igor" A. Borodin – Kontšakovna, dirigent Mark Ermler, 1986 Laulud tsüklist "Kuus romanssi Marina Tsvetajeva tekstidele" 1989 S. Prokofjevi "Ivan Groznõi", dirigent Mstislav Rastropovitš, 1993 Dmitri Šostakovitši tsükkel "Juudi rahvaluulest" dirigent Mihhail Jurovski, Capriccio, 1999 Ta on ooperi- ja estraadilaulja Muslim Magomajevi lesk. Ühiseid lapsi neil ei olnud.
Miškino rajoon

Miškino rajoon on haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Asub Ufast põhja pool. Läbi rajooni voolab Biri jõgi. Suurim järv on Tšurtanlõ-Kul. 33,1% pindalast on kaetud metsaga. Rajoonis on 14 külaasundust, kus on kokku 78 asulat. Suuremad asulad on Miškino, Kamejevo, Irsajevo, Novoakbulatovo, Bajmurzino, Tšurajevo ja Bolšesuhhojazovo. 70,6% elanikest on marid, tatarlasi on 15,8%, venelasi 6,6% ja baškiire 6,5%. Peamine tegevusala on põllumajandus. Rajoonis ilmub ajaleht Družba vene ja mari keeles. Численность населения муниципальных образований Республики Башкортостан  Miškino rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Miškino rajooni koduleht
Heinrich von Böckenförde

Heinrich von Böckenförde, teise nimega Heinrich Schüngel (ka Bockenvorde, Bokenevorde jne; surnud detsembri lõpus 1437) oli Liivi ordu maameister aastatel 1435–1437. Heinrichi vanemad olid Degenhard von Böckenförde ja Wibbecke. Ta pärines Vestfaalist Kurkölnist Neheimist. Tema suguvõsa liikmed olid Kölni peapiiskopi juures mitmetes olulistes ametites. Orduvennad Heinrich ja Wilhelm von Böckenförde oli tema üpris lähedased sugulased. 1419. aastal oli Böckenförde Liivi ordu maamarssali kumpan, 1426 sai aga Narva foogtiks. 1430. aastal sai ta Aizkraukle ja 1432 Tallinna komtuuriks. 1434. aastal sai temast maamarssal ja aasta hiljem valiti ta ainsa kandidaadina maameistriks. Böckenförde ajas kõrgmeistrist sõltumatut poliitikat ja püüdis Poola-Leeduga rahu teha. Juba 1433 olid liivimaalased ta üheks oma kandidaadiks esitanud, kuid toona oli ta kaotanud reinimaalasele Frank Kirskorfile. Böckenförde suri ootamatult, olles teel kõrgmeistri juurde, kellega tal oli mitmeid lahkarvamusi. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 83 (lk 123–124). Bergmann, Gustav (1776). Geschichte von Livland, nach bossuetischer Art entworfen. Leipzig: Im Schwickertschen Verlage. Lk lk. 27.
Frank Kirskorf

Frank Kirskorf (surnud 1. septembril 1435) oli Liivi ordu maameister aastatel 1434–1435. Kirskorf pärines Kleve hertsogkonnast Kleve lähedalt. Tema suguvõsa kuulus Gelderni ja Kleve läänimeeste hulka. Mitu tema sugulast olid Saksa ordu liikmed, vend Wolter Kerskoff - Preisi suurkomtuur. Aastal 1427, võimalik ka, et juba 1424, oli Kirskorf Lihula komtuur, seejärel Karksi foogt ning Liivi ordu maamarssal. 1433. aasta 8. novembril valis Liivi ordu reinimaalaste "partei" ta ordumeistriks. Kõrgmeister kinnitas ta 1433. aasta detsembris või järgmise aasta jaanuaris. Sama aasta jaanuaris on Kirskorfi esimest korda selgelt ordumeistrina ka mainitud. Tema vastaskandidaadist Heinrich von Böckenfördest sai uus maamarssal. Kirskorf oli kõrgmeistri truu liitlane ja osales koos temaga Poola-Leedu vastases sõjas. Ta langeski Swienta lahingus, mille orduväed kaotasid. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 491 (lk 380–381). Bergmann, Gustav (1776). Geschichte von Livland, nach bossuetischer Art entworfen. Leipzig: Im Schwickertschen Verlage. Lk lk. 26.
Hiidplaneet

Hiidplaneedid ehk Jupiteri tüüpi planeedid on Päikesesüsteemi suure massiga planeedid, mis koosnevad valdavalt erinevatest gaasidest ning jääst. Hiidplaneetidel pole tahket pinda, vaadeldav on vaid pilvkatte välispind. Sisemuses asub tõenäoliselt vedelas olekus mineraalidest ja gaasidest tuum. Meie päikesesüsteemis on neli hiidplaneeti, mis kauguse järgi Päikesest järjestuvad järgmiselt: Jupiter Saturn Uraan Neptuun Kõige suurem mass on Jupiteril (317,8 Maa massi), järgnevad Saturn (95,152 Maa massi), Neptuun (17,147 Maa massi) ja Uraan (14,536 Maa massi). Päikesesüsteemi hiidplaneete iseloomustavad rõngad ja arvukad kaaslased. Teleskoobis silmaga nähtavad rõngad on vaid Saturnil, kuid täpsete maapealsete vaatluste või kosmoseaparaatide abil on avastatud rõngad ka Jupiteril, Uraanil ja Neptuunil. Alates 1990. aastatest on ka teiste tähtede ümbert planeete avastatud. Suurem osa neist nn eksoplaneetidest on massilt ja läbimõõdult Jupiteri-sarnased või isegi suuremad, seega võiks ka neid liigitada hiidplaneetideks. Maa tüüpi planeedid
Mancala

Mancala on lauamängude perekond (tuntud ka kui "külvamismängud"), millesse kuuluvad mängud on levinud peamiselt Aafrikas, aga ka Lähis-Idas ja Kagu-Aasias. Levinuimad variatsioonid on oware, awale, bao, omweso ja kalah. Mancala-mängudes ei eristu mängunupud ("seemned") ühe või teise mängija omadeks, vaid on ühised. Mängulaud koosneb kas kahest või neljast reast "pesadest" (tüüpiliselt 6-10), millesse mängijad oma käigul "külvavad" vastupäeva suunas ükshaaval seemneid. Mängu eesmärgiks on võtta ära enamik seemneid.