laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kamp (jõgi)

Kamp on jõgi Põhja-Austrias, Doonau vasakpoolne lisjõgi. Kampi lähe asub Alam-Austria ja Ülem-Austria piiril Liebenau lähedal Mühlviertelis. See voolab üldiselt itta läbi Rappottensteini (kus sellesse suubub Kleine Kamp), Zwettli, Krumau am Kampi, Gars am Kampi ja Langenloisi. Enamik oru lõunaosast kuulub Kamptali veinipiirkonda. Enne hüdroelektrijaama ehitamist Doonaule Altenwörthis 1970. aastatel suubus Kamp Doonausse Grafenwörthi juures, Krems an der Donaust idas. Selle suue viidi üle Altenwörthi ja varem Doonau otseseks lisajõeks olnud Kremsi jõe veed suunati Kampi.
Pulgoja

Pulgoja on küla Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas. Külaga liideti 1977. aastal Piiskopi küla. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 29.08.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Pulgoja" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Krems (Alam-Austria)

Krems on jõgi Waldviertelis Alam-Austria põhjaosas. Tegelikult on seal kaks jõge: nn Große Krems (Suur-Krems), mis tähistab kas kogu jõesüsteemi või vaid peamist lisajõge, ja väiksemat kutsutakse Kleine Krems (Väike-Krems). Krems voolas algselt Doonausse Krems an der Donau juures, kuid kui Doonaule ehitati Altenwörthi elektrijaam, viidi jõesuu – koos Kampi jõesuuga – üle Altenwörthi. Ülemjooksul voolavad mõlemad jõed läbi Waldvierteli karmi graniitmaastiku; olulised paigad on Großreinprechts Große Kremsi ääres ja Kottes-Purk Kleine Kremsi ääres. Krems on Kremstali veinipiirkonna selgroog, see möödub Senftenbergist ja Lengenfeldi varemetest ning pärast graniidi- ja gneisiplatoolt (Tšehhi massiivi osa) väljumist voolab see Kremsi juures läbi Tullni nõo. Hartensteini lossi all, peavoolude ühinemiskohas asub jõe kaldal Gudenuse koobas, mis oli asustatud kiviajal. Krems (Ülem-Austria)
Kristjan Jurnas

Kristjan Jurnas (28. märts 1894 Pärnumaa, Sauga vald – 24. märts 1943 Kirov) oli Pärnu reeder ja Sadama villa tellija. Kristjan Jurnas sündis 1894. aastal 28. märtsil Pärnumaal Sauga vallas ja käis kaks aastat Papsaare külakoolis, kuid pärast isaga tülliminekut lahkus nii koolist kui ka põgenes kodust ning alustas 13-aastaselt iseseisvat elu. Kristjan Jurnas tegeles paljude valdkondadega hoolimata sellest, et kooliharidust oli tal ainult kahe aasta jagu. Ta tegeles laevaehituse ja relvakaubandusega, talle kuulusid purje- ja aurulaevad ning ta seilas ookeanil, viimane andis talle ka hüüdnime Pärnu Jõnn. Kristjan Jurnas teenis elatist kaupade ja metsamaterjali transportimisega Eestist välismaale, lisaks arenenumatest riikidest odavalt laevade ostmise ja Eestis kallimalt müümisega. 1934. aastal naasis Pärnumaalt pärit Kristjan Jurnas purjelaeval Ameerikast Pärnusse. Samal aastal abiellus Jurnas Häädemeestelt pärit Lydia Tomsoniga ja peagi sündisid pojad Viktor Jurnas, Albert Jurnas ja Otto Jurnas. Suureneva pere jaoks tellis Kristjan Jurnas 1936. aastal majaehituse aadressile Sadama 13. 1937. aastal sai hoone valmis ja pere kolis sisse. Tänapäeval on see külalistemaja Sadama Villa. 1939. aastal pärast Teise maailmasõja algust emigreerus Jurnas perega sõja eest Kopenhaagenisse. 1940. aastal okupeerisid Saksa väed Taani ning Jurnased naasid üsna pea Pärnusse. 1941. aastal küüditati kogu pere Siberisse, kus Jurnas suri samal aastal ja kaks poega hiljem Venemaal lastekodus. Jurnase naine ja vanim poeg tulid hiljem Eestisse tagasi. Olaf Esna. 05.01.2012. Visa reeder Kristjan Jurnas ehk Pärnu Jõnn ja tema laevad maailmameredel.
Rõuge tüüpi keraamika

Rõuge tüüpi keraamika pärineb Kagu-Eestist ja sellega piirnevatelt aladelt eelviikingi- ja viikingiajast. Samal ajal levis Lääne- ja Põhja-Eestis nn Iru tüüpi keraamika. Kindlalt ei saa väita, kuidas Rõuge tüüpi keraamika kujunes, kuna varasemat rahvasterännuaegset keraamikat pole sügavuti uuritud. Valter Lang on oletanud, et Rõuge tüüpi peenkeraamika aluseks oli Põhja-Läti ja Kagu-Eesti 3.-4. sajandi keraamika. 11. sajandi teisel veerandil hakati Ida-Eestis valmistama slaavipäraseid potikedral valmistatud nõusid. Rõuge tüüpi keraamika jaguneb peen- ja jämekeraamikaks. Rõuge tüüpi peenkeraamikas on tegemist madalate kumera põhjaga kausside või lameda põhjaga pottidega, mõlemaid iseloomustab nivendiline kuju ja püstine võrik. Peenkeraamilised kausid võivad olla võrdlemisi suured, läbimõõt võib olla üle 30 sentimeetri. Rõuge tüüpi peenkeraamilised nõud on enamasti hea põletusega, mustad, silutud ja poleeritud. Leidub nii kaunistamata kui kaunistatud peenkeraamika nõusid, dekoratsioonidena kasutati väikeseid ümaraid lohke ja täkkeid, mis moodustavad rea; kolmnurkadest ja nelinurkadest mustreid; reas paiknevaid ringe. Dekoratsioonid paiknesid nõu ülaosas. Väike osa peenkeraamikast on kaunistatud sirgete joonte või lainetega, harva kasutati nöörivajutust, vähe leidub ka siksak- või võreornamenti. Rõuge tüüpi peenkeraamika oli Kagu-Eestis kasutusel 11. sajandi esimese pooleni. Rõuge tüüpi jämekeraamika levis Lõuna-Eestis, Kesk-Eesti idaosas ja mõningal määral ka ida pool, Pihkvamaa lääneosas. Rõuge tüüpi jämekeraamika nõud on valmistatud savist, mille sisse on segatud jämedat liiva või kivipurdu. Jämekeraamikat iseloomustavad suured ämbrikujulised, ülalt laienevad ja lameda põhjaga, potid. Neid kasutati eelkõige toidu valmistamiseks ja hoidmiseks ning seetõttu on nad lihtsa või isegi rohmaka töötlusega ning enamasti kaunistamata, vahel aga leidub lohukestest muster. Jämekeraamika pottidel on sageli serva all rida väikeseid auke, mis on torgatud juba nõu vormimise käigus. Arvatavasti hoiti nendes nõudes vilja ja läbi aukude pääses õhk anuma sisse ja vili ei läinud hallitama. Eestis on aukudega potte leitud eelkõige Kagu-Eestist, aga ka Viljandimaalt ja Tartumaalt. Kagu-Eestiga piirduvatelt Venemaa aladelt on samuti leitud Rõuge tüüpi jämekeraamika sarnaseid nõusid, kuigi auke on neil harva. Auke on aga leitud Pihkva, Irboska ja Kamno keraamikast, seetõttu on kasutatud ka määratlust Kamno-Rõuge tüüpi keraamika. Augud pole aga ainult Rõuge tüüpi keraamikale omased, ka Iru tüüpi keraamikast on leitud auke. Arvatavasti lõpetati Rõuge tüüpi jämekeraamika kasutamine ära 11. sajandi esimesel poolel. Tvauri, Andres (2012). Laneman, Margot (toim). Rahvasterännuaeg, eelviikingiaeg ja viikingiaeg Eestis. Estonian Archaeology 4. Tartu. Lk 60-62. Tvauri, Andres (2020). Lang, Valter (toim). Eelviikingi- ja viikingiaeg (550-1050). Eesti ajalugu I: Eesti esiaeg. Tartu. Lk 312.
Thaya

Thaya (tšehhi: Dyje [ˈdɪjɛ]) on jõgi Kesk-Euroopas, Morava jõe pikim lisajõgi. See on 224 km pikk (koos pikima lähtejõe Deutsche Thayaga 322 km) ning lookleb läänest itta Alam-Austria (Austria) ja Lõuna-Morava (Tšehhi) vahelisel piirialal, kuigi piir ei järgi enamikus osades täpselt jõe kulgu. Selle lähted on kahes väiksemas jões, nimelt Deutsche Thaya ja Moravská Dyje ühinemine Raabs an der Thayas. Thaya ja Morava ühinemiskoht on Morava lõunapoolseim ja madalaim punkt. Selle nimi tähendab "inertset". Znojmo lähedal asub ka väike küla, mis kannab Dyje nime. Ülemjooksul voolab Thaya läbi sügavate kuristike (Podyjí), möödudes paljudest linnustest ja lossidest. Moravas on see mitmes kohas paisutatud. Thaya kogub vett Morava lääneosast ja sellega külgnevast Alam-Austria osast. Selle suurimad lisajõed on Svratka ja Jihlava, mis suubuvad Nové Mlýny veehoidlatest keskmisesse. Olulised asulad Thaya ääres: Raabs an der Thaya Drosendorf-Zissersdorf Vranov nad Dyjí Hardegg Znojmo Laa an der Thaya Lednice Břeclav Kõik paisud asuvad Tšehhis. Neid kasutatakse niisutuseks, hüdroelektrienergia tootmiseks ja üleujutuste kontrollimiseks. https://web.archive.org/web/20160427082139/http://reky.vodaci.org/dyje
Kogelejarohi

Kogelejarohi (Berteroa) on ristõieliste sugukonda kuuluv õistaimede perekond. Pärismaisena kasvab kogelejarohi parasvöötme Euraasias. Perekonna teaduslik nimetus tuleneb itaalia arsti, botaaniku ja taimekoguja Carlo Giuseppe Bertero nimest. Berteroa incana – hall kogelejarohi Berteroa andmebaasis eElurikkus.
Arumetsa

Arumetsa on küla Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas. 1967. aastal puuriti Arumetsa külla puurkaev, milles hakati tootma mineraalvett "Häädemeeste". Küla asub Tallinna–Pärnu–Ikla tee ääres. Külast voolavad läbi Arumetsa jõgi ja Häädemeeste jõgi. Arumetsa jõele on paisutatud Arumetsa paisjärv. Külas asuvad Arumetsa rändrahn ja Arumetsa väike rändrahn. Küla lääneossa ulatub Jaagupi hoiuala. Arumetsa väikese rändrahnu teeviit Arumetsa väike rändrahn Arumetsa väike rändrahn Arumetsa savimaardla Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 27.08.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Häädemeeste mineraalvee ajalugu
Krambe

Krambe (Crambe) on ristõieliste sugukonda kuuluv õistaimede perekond. Perekonda kuulub umbes 34–37 liiki. Crambe aspera – kare krambe Crambe cordifolia – südajalehine krambe Crambe hispanica – hispaania krambe Crambe maritima – merikapsas Crambe tataria – tatari krambe Krambe andmebaasis eElurikkus.
Gubkini rajoon

Gubkini rajoon (vene keeles Губкинский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Belgorodi oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Gubkini linn. Rajoon piirneb põhjas Kurski oblasti Manturovo rajooniga, idas Starõi Oskoli rajooniga, kagus Tšernjanka rajooniga, lõunas Korotša rajooniga ja läänes Prohhorovka rajooniga. Rajooni pindala on 1526,6 km². Elanike arv oli 2021. aastal 114 989 ja 2010. aastal 122 121. Gubkini rajoonis on kaks linnaasundust (Gubkini linn ja Troitski alev) ja 9 külaasundust.
Hiiretõlkjas (perekond)

Hiiretõlkjas (Euclidium) on ristõieliste sugukonda kuuluv õistaimede perekond. Perekonda kuulub kaks liiki: Euclidium syriacum – hiiretõlkjas Euclidium tenuissimum Hiiretõlkjas andmebaasis eElurikkus.
Kesk-Vene kõrgustik

Kesk-Vene kõrgustik (vene keeles Среднерусская возвышенность) on ulatuslik kõrgustik Ida-Euroopa lauskmaa keskosas. Keskmine kõrgus on 200–250 m, kõrgeim tipp 293 m. Kõrgustiku pindala on 480 000 km².
Gordon Moore

Gordon Earle Moore (3. jaanuar 1929 Pescadero, California – 24. märts 2023 Waimea, Hawaii) oli USA ettevõtja ja insener. Ta oli Inteli kaasasutaja. Ta on iseäranis tuntud Moore'i seaduse autorina, mille kohaselt kahekordistub iga kahe aasta järel transistoride arv mikrokiibil. Algselt pakkus Moore 1965. aastal küll seda, et komponentide arv integraallülitusel kahekordistub umbkaudu iga aastaga, kuid ta korrigeeris 1975. aastal oma hinnangut. 1950. aastal sai Moore bakalaureusekraadi keemias California Ülikoolis Berkeleys ning 1954. aastal doktorikraadi samal erialal California Tehnoloogiainstituudist. 1953–1956 tegi ta järeldoktori Johns Hopkinsi Ülikoolis. Seejärel töötas ta töötas ettevõttes Beckman Instruments, kuid lahkus "reetliku kaheksa" koosseisus, kui kaheksa endist Shockley pooljuhtide labori töötajat asutasid 1957. aastal ettevõtte Fairchild Semiconductor. 1968. aastal asutas ta koos Robert Noycega ettevõtte NM Electronics, millest sai hiljem Intel Corporation. Moore oli ettevõtte pikaaegne juht. 1990. aastal pälvis ta Ameerika Ühendriikide presidendilt tehnoloogia ja innovatsiooni riikliku medali ja 2002. aastal Presidendi Vabadusmedali. 2008. aastal anti talle ka IEEE aumedal. 2000. aastal asutas ta koos oma naisega Gordon and Betty Moore Foundationi annetades selle moodustamiseks 5 miljardit USA dollarit. 2009. aastal pälvis ta heategevuse eest Carnegie filantroopia medali. 2023. aasta veebruaris hinnati tema varasid 7 miljardi USA dollari juurde. Tema abikaasa on Betty Irene Whitaker, kellega ta abiellus 1950. aastal. Neil on pojad Kenneth Moore ja Steven Moore.
Jaagupi

Jaagupi on küla Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 27.08.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Presidents' Trophy

Presidents' Trophy on spordiauhind, mis antakse NHL-i põhihooajal enim punkte kogunud meeskonnale. Kui kahel või enamal meeskonnal on hooaja lõpus sama arv punkte, antakse auhind sellele, kellel on rohkem võite. Enim kordi (6) on auhinda võitnud Detroit Red Wings. Neljal korral on selle võitnud Boston Bruins. 1986 – Edmonton Oilers (119 punkti) 1987 – Edmonton Oilers (106 punkti) 1988 – Calgary Flames (105 punkti) 1989 – Calgary Flames (117 punkti) 1990 – Boston Bruins (101 punkti) 1991 – Chicago Blackhawks (106 punkti) 1992 – New York Rangers (105 punkti) 1993 – Pittsburgh Penguins (119 punkti) 1994 – New York Rangers (112 punkti) 1995 – Detroit Red Wings (70 punkti) 1996 – Detroit Red Wings (131 punkti) 1997 – Colorado Avalanche (107 punkti) 1998 – Dallas Stars (109 punkti) 1999 – Dallas Stars (114 punkti) 2000 – St. Louis Blues (114 punkti) 2001 – Colorado Avalanche (118 punkti) 2002 – Detroit Red Wings (116 punkti) 2003 – Ottawa Senators (113 punkti) 2004 – Detroit Red Wings (109 punkti) 2005 – auhinda ei antud seoses NHL-i tööseisakuga välja 2006 – Detroit Red Wings (124 punkti) 2007 – Buffalo Sabres (113 punkti) 2008 – Detroit Red Wings (115 punkti) 2009 – San Jose Sharks (117 punkti) 2010 – Washington Capitals (121 punkti) 2011 – Vancouver Canucks (117 punkti) 2012 – Vancouver Canucks (111 punkti) 2013 – Chicago Blackhawks (77 punkti) 2014 – Boston Bruins (117 punkti) 2015 – New York Rangers (113 punkti) 2016 – Washington Capitals (120 punkti) 2017 – Washington Capitals (118 punkti) 2018 – Nashville Predators (117 punkti) 2019 – Tampa Bay Lightning (128 punkti) 2020 – Boston Bruins (100 punkti) 2021 – Colorado Avalanche (82 punkti) 2022 – Florida Panthers (122 punkti) 2023 – Boston Bruins (135 punkti)
Pisarate park

Pisarate park on massiküüditamise mälestamiseks Tartusse Turu ja Rebase tänava ristmiku lähedusse rajatud park. Pargis asub mälestuskivi, millel on kiri, et just sealt said alguse 1941. aasta 14. juuni ning ka 1947. ja 1949. aasta massiküüditamised. Vähetuntud pargi asukohta ei tea isegi paljud tartlased. Viimastel aastatel on pargis toimunud juuniküüditamise ohvrite mälestamine lillede asetamisega mälestuskivi juurde. Martin Šmutov. Tartusse soovitakse rajada Pisarate park Tartu Postimees, 9. november 2010 Pisarate park Vaba Eesti Sõna, 19. juuni 2016
Bussikaart

Bussikaart on bussipileti tüüp. Bussikaart võib olla ka kiipkaart. Tavaliselt on Bussikaardil kirjas kliendi nimi. Kaardil on kirjas veel kaardi number. Bussikaart on linna, piirkonna või riigi konkreetse transpordisüsteemi jaoks ning see võib hõlmata erinevaid bussiliine ja marsruute. Bussikaartidel on tavaliselt kujutatud bussiliinide firmat, mis näitab erinevaid marsruute ja nendega seotud peatusi. Sõidugraafikud näitavad tavaliselt busside saabumis ja lahkumisaegu erinevatest peatustest ning võivad sisaldada teavet nädalapäevade, nädalavahetuste või pühade erinevuste kohta. Bussikaardi kasutamine on lihtne astud bussi, ütled bussijuhile sõidu sihtkoha, kui ta on selle masinasse ära märkind võid viibata kaardiga ja edasi kõndida enda istekohale. Bussikaardid on loodud 19. sajand. Kui need loodi olid need esialgu paberil. Esimesed magnetkaardid ilmusid 1960. aastatel, kuid see tehnoloogia ei levinud laialdaselt enne 1980. aastaid. Tänapäeval kasutatakse bussikaarte üle maailma. Bussikaardid loodi selleks, et tõendada, et bussisõitja on ostnud sõiduõiguse. Esimesed bussikaardid olid paberil, kuid hiljem hakati kasutama ka magnetkaarte, mida oli lihtsam kasutada ja mida oli raskem võltsida. Tänapäeval kasutatakse bussikaarte üle maailma. Enamikus kohtades saab osta bussikaardi bussijaamast või bussijuhi käest, mõnes kohas on võimalik osta bussikaart internetist või mobiilirakendusest. Bussikaarti võib omada igas vanuses inimene.
Orajõe (Häädemeeste)

Küla kohta Põlva vallas vaata Orajõe (Põlva). Orajõe on küla Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas. Seal sündis eestlasest prantsuse kirjanik ja katoliku preester Ignace Lepp (1909–1966). Riisselja–Orajõe raudtee Metsapoole Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 28.08.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Adelia

Adelia võib tähendada: Adelia on eesnimi, variant Adelast "Adelia" on Gaetano Donizetti ooper. Adelia on piimalilleliste seltsi kuuluv õistaimede perekond
Linnusitamaa

Linnusitamaa on väike laid Saaremaa ranniku lähedal Abrukast kagu pool. Laiu pindala on umbes 0,05 km². Saarlane püüdis Linnusita saare juurest harulduse kefaali
Shadow Works

"Shadow Works" on Kerli Kõivu teine Stuudioalbum, mille 22. veebruaril 2019 andis välja plaadifirma Seeking blue. (1) The Opening Of The Way (Intro) (2) Mimicry (3) Everybody Bleeds The Same (4) Savages (5) One (6) Purification (Interlude) (7) Legends (8) Where The Dark Things Are (9) Better (10) Giving Up The Ghost (11) Tuleloits (12) Shadow Works (Outro)
Finnveden

Finnveden (või Finnheden) on üks Smålandi muistsetest n-ö väikestest maadest. See asus Sunnerbo, Östbo ja Västbo kihelkonna aladel. Finnvedenis, nagu ka teistel väikestel maadel olid oma seadused ja õiguskord. Finnvedenis on Bolmeni järv ja Lagani jõgi. Enamik kohalikest ruunikividest jutustab Inglismaal hukkunud meestest. Tänapäeval on Finnveden osa Hallandi, Kronobergi ja Jönköpingi läänist. Finnvedenit on esimesena maininud Jordanes, kui ta nimetas "Geticas" Scandza inimesi kirjeldades sealset rahvast nimetusega "finnaithae". Fennid
Roberto de la Rosa

Roberto Carlos de la Rosa González (sündinud 4. jaanuaril 2000 Texcoco de Moras) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib keskründajana Mehhiko kõrgliigaklubis Pachuca ja Mehhiko jalgpallikoondises. Ta alustas Pachucas ka klubikarjääri. Pachucaga liitus ta 2013. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 12. augustil 2017 Mehhiko kõrgliiga mängus Tigres UANL-i vastu. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas sama aasta 16. detsembril klubide maailmameistrivõistluste kolmanda koha mängus Araabia Ühendemiraatide klubi Al Jazira vastu. Sellega sai de la Rosa kõige nooremaks mängijaks, kes on klubide maailmameistrivõistlustel värava löönud. Mehhiko kõrgliigas lõi ta oma esimesed kaks väravat alles 2019. aasta novembris. 2022. aasta Apertura-hooajal tuli ta Pachucaga Mehhiko meistriks. 2017. aastal tuli de la Rosa Mehhiko kuni 17-aastaste koondisega Põhja- ja Kesk-Ameerika omavanuste meistriks. Ta kuulus Mehhiko kuni 20-aastaste koondisse 2019. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel, kus de la Rosa lõi esimeses alagrupimängus värava Itaalia vastu, kuid see jäi ka Mehhiko ainsaks väravaks sel turniiril ning Mehhiko kaotas kõik kolm alagrupimängu. Mehhiko rahvuskoondises tegi ta debüüdi 19. aprillil 2023 mängus USA vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta oma teises koondisemängus sama aasta 7. juunil Guatemala vastu. Pachuca Liga MX: Apertura 2022 https://www.transfermarkt.com/roberto-de-la-rosa/profil/spieler/371168 (vaadatud 12.6.2023) "De la Rosa, el precoz goleador del Pachuca". FIFA. 16. detsember 2017.
Nessaea

Nessaea on troopilise Ameerika päevaliblikate perekond koerlibliklaste sugukonnas. Erinevalt enamikust sinistest liblikaliikidest on selle perekonna liikide sinine värvus mitte struktuurne, vaid tekib sinisest pigmendist pterobiliinist. Nessaea aglaura Doubleday [1848] Nessaea ecuadorensis Talbot 1932 Nessaea batesii C. & R. Felder 1860 Nessaea magniplaga Röber 1928 Nessaea hewitsonii C. & R. Felder 1859 Nessaea obrinus Linnaeus 1758 Nessaea faventia Fruhstorfer 1910 Nessaea latifascia Röber 1928 Nessaea romani Bryk 1953 Nessaea regina Salvin 1869 Nessaea thalia Bargmann 1928 Nessaea aglaura Nessaea batesii isasliblikas Nessaea obrinus emasliblika ülakülg Nessaea obrinus isasliblika ülakülg Nessaea obrinus alakülg N. obrinus faventia isasliblikas Brasiilias
Yuri Alberto

Yuri Alberto Monteiro da Silva (sündinud 18. märtsil 2001 São José dos Camposes) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia kõrgliigaklubis Corinthians. Ta alustas klubikarjääri Santoses, mille noortesüsteemiga liitus ta 2013. aastal. Esimese profilepingu sõlmis ta klubiga 2017. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Brasiilia kõrgliigas sama aasta novembris. Esimese värava lõi ta Santose meeskonnas 7. märtsil 2018 São Paulo osariigi meistrivõistluste]] mängus Grêmio Novorizontino vastu. 16 aasta 11 kuu ja 20 päeva vanuselt sai ta Santose kuuendaks kõige nooremaks väravalööjaks. Santoses ta põhikoosseisu mängijaks aga ei saanud. 2020. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Internacional.. Brasiilia kõrgliigas lõi ta esimese värava 14. oktoobril 2020 mängus Sport Recife vastu. 20. jaanuaril 2021 tegi ta mängus São Paulo vastu kübaratriki. 2020. aasta Brasiilia kõrgliiga hooajal lõi Yuri Alberto kokku kümme värava. 2021. aasta hooajal jäi tema arvele Brasiilia kõrgliigas 12 väravat. 2022. aasta jaanuaris sõlmis Yuri Alberto viieaastase lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga Peterburi Zenit. Hooaja 2021/22 lõi ta Venemaa kõrgliigas 11 mänguga neli väravat ja tuli klubiga Venemaa meistriks. Juba 2022. aasta juulis naasis ta Brasiilia kõrgliigasse, kui liitus laenulepingu alusel Corinthiansega. 2023. aasta jaanuaris sõlmis ta Corinthiansega püsiva lepingu. Samal ajal lepiti kokku Corinthianse mängijate Robert Renani ja Du Queirozi üleminek Zeniti. Brasiilia jalgpallikoondises debüteeris Yuri Alberto 25. märtsil 2023 sõprusmängus Maroko vastu. Faria, Arthur; dos Santos, Gabriel (7. märts 2018). "Em estreia como titular, Yuri Alberto é o sexto mais jovem a marcar pelo Santos" (portugali). Globo Esporte. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. oktoober 2021. Vaadatud 7. märtsil 2018. "Inter contrata atacante Yuri Alberto". internacional.com.br (Brasiilia portugali). Sport Club Internacional. 3. august 2020. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. juuni 2021. Vaadatud 5. augustil 2020. "Yuri Alberto is a Zenit player!". fc-zenit.ru. Peterburi Zenit. 30. jaanuar 2022. Vaadatud 30. jaanuaril 2022.{{cite web}}: CS1 hooldus: url-olek (link) https://www.transfermarkt.com/yuri-alberto/nationalmannschaft/spieler/489893 (vaadatud 12.6.2023)  Yuri Alberto – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Metsapoole (Häädemeeste)

Metsapoole on Pärnumaal Häädemeeste vallas asuv küla, mis paikneb Liivi lahe kaldal Iklast vahetult põhjas. Seal asub Metsapoole kaitseala. Met(h)sepole oli 13. sajandil liivlastega asustatud muinasmaakond, mis hõlmas Liivi lahe idakalda Lätis ja Eestis, ulatudes põhja kuni Orajõe ehk Lemmejõeni ja Laigiste lähedal asuva Lepaninani, aga mõne oletuse kohaselt kuni Pärnu jõeni. 1226 nimetati Lemsalu lähedal kivilinnust castrum Mezepol. Metsapoole on selle maakonna eestistatud nimekuju, mis lähtub liivikeelsest nimest Mõtsa Pūol ja Henriku Liivimaa kroonikas olevast kohanimest Metsepole. See paik kuulus Häädemeeste kihelkonda ja Orajõe mõisale, aga küla ise on uus. 1922 mainiti sealkohas olevat Murru küla. Aastal 1923 avati praeguse Metsapoole küla territooriumil Riisselja–Orajõe–Ikla raudteel Orajõe raudteejaam. Sealset kooli nimetati varem Treimani või Karjamaa kooliks. 1935/36. õppeaastal sai ta nimeks Metsapoole kool. Metsapoole küla moodustati alles 1977 Murru küla ning Ikla asundi ja asunduse osadest. Metsapoolelt on pärit Pille Lill. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 28.08.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti kohanimeraamat, lk. 374 Metsapoole Põhikool