laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
École des hautes études en sciences de l'information et de la communication

École des hautes études en sciences de l'information et de la communication (CELSA) on Prantsuse Grande école spetsialiseerunud info- ja kommunikatsiooniteadusele. Halduslikult on ta Sorbonne Université humanitaarteaduskonna osakond ja selle ruumid asuvad Neuilly-sur-Seine'is. 1957. aastal asutatud kool valmistab ette kommunikatsiooni, turunduse, inimressursside ja meedia valdkondade ametikohtadele. Ta on ka üks neljateistkümnest prantsuse ajakirjanikukoolist, mida tööstus tunnustas. Frédéric Beigbeder, prantsuse kirjanik, kirjanduskriitik, filmilavastaja ja telesaatejuht Comment entrer au Celsa, l’école de communication de la Sorbonne Quelles sont les meilleures écoles de communication ? Ametlik koduleht
Suitsutuba

Suitsutuba (Lõuna-Eestis ka suitsutare, setudel sautare) on ahiküttega korstnata üheruumiline elamu, vanimaid ja algelisemaid elamutüüpe. Euroopa kirdeosa metsavööndis kujunes palkseintega suitsutuba põhiliseks elamutüübiks 1. aastatuhande lõpul eKr ning oli kasutusel mitmesugustes vormides kuni 19. sajandini. Tüübilt oli suitsutoaks ka rehetuba, mis oli Eesti talurahva tavaline eluruum. Eestis leidus suhteliselt harva rehest lahku ehitatud suitsutubasid, need ehitati peamiselt kehvikute elamutena. Elamiseks kasutati ka suitsusaunasid, mis olid olemuselt samuti suitsutoad. Rannikule rajatud ajutised kalurielamud ehk kalamajad olid ehituselt suitsutoad. Kuna 19. sajandi teises pooles hakati elamutele korstnaid ehitama, kadusid suitsutoad kasutuselt. Palkidest ehitatud suitsutoas tuli suits ahjust tuppa ja välja lasti kas ukse või laes(seinas) olnud suitsusaugu kaudu. Mõnikord ehitati toa ühele küljele laut, teisele küljele kamber. Setude sautare nurgas oli palkalusele ehitatud umbahi, ahju kõrval kivist magamispink (lesanka) ja taga sängünulk, ahju ees kolle. Ahju vastas oli anomanulk, kus tehti majapidamistöid. Diagonaalselt ahju vastas oli pühäsenulk, kus oli pühasekapp ikooniga. Toal oli alati laudpõrand ja selle alla oli tehtud tihti kelder. Toa kõrval oli suur esik (seenine) ning mõnikord teisel pool veel üks elutuba. Kalamaja Moonakamaja Palkmaja Pikkmaja Sulasemaja Taluarhitektuur Talumaja Talumuuseum Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 198 Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 282 Tamara Habicht. Rahvapärane arhitektuur. Kirjastus: Kunst, Tallinn, 1977. Ain Lavi. Asulakohad 13.-17. sajandi talurahvaehitiste ajaloo allikana. Eesti Arheoloogia Ajakiri, 1997 nr 1 Ilmari Manninen. Setude ehitused. ERM Ar.1, 1925 Suitsutare Jõelähtmes Johannes Pääsuke, foto 1913. Suitsutoa ahi. Eesti Vabaõhumuuseum. Suitsutare mudel. Eesti Rahva Muuseum
Valmiera piirkond

Valmiera piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Lätis. Piirkond moodustati 2021. aastal, kui Valmiera linn ja endised Ruhja, Beverīna, Burtnieki, Kocēni, Naukšēni, Naukšēni, Strenči ja Mazsalaca piirkonnad uueks omavalitsusüksuseks ühendati. Mazsalaca Ruhja Seda Strenči Valmiera Bērzaine vald (Bērzaines pagasts) Brenguļi vald (Brenguļu pagasts) Burtnieki vald (Burtnieku pagasts) Dikļi vald (Dikļu pagasts) Ēvele vald (Ēveles pagasts) Ipiku vald (Ipiķu pagasts) Jērcēni vald (Jērcēnu pagasts) Jeri vald (Jeru pagasts) Kauguri vald (Kauguru pagasts) Kocēni vald (Kocēnu pagasts) Kööna vald (Ķoņu pagasts) Loodi vald (Lodes pagasts) Mazsalaca vald (Mazsalacas pagasts) Matīši vald (Matīšu pagasts) Naukšēni vald (Naukšēnu pagasts) Plāņi vald (Plāņu pagasts) Ramata vald (Ramatas pagasts) Sēļi vald (Sēļu pagasts) Skaņkalne vald (Skaņkalnes pagasts) Zilaiskalnsi vald (Zilākalna pagasts) Trikata vald (Trikatas pagasts) Vaidava vald (Vaidavas pagasts) Valmiera vald (Valmieras pagasts) Vecate vald (Vecates pagasts) Vilpulka vald (Vilpulkas pagasts) Reģionu, novadu, pilsētu un pagastu kopējā un sauszemes platība gada sākumā, vaadatud 31.07.2024. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Piirkonna koduleht
Juozas Tonkūnas

Juozas Tonkūnas (30. märts 1894 – 6. mai 1968 Vilnius) oli Leedu agronoom, haridusjuht (Vytautas Suure Ülikooli Põllumajanduse Akadeemia rektor). Aastatel 1934–1939 oli ta Leedu haridusminister. Ta sündis aastal 1894 praeguse haldusjaotuse järele Pasvalysi rajoonis. Aastal 1913 lõpetas ta Miitavi gümnaasiumi. Seejärel läks ta õppima Moskva Põllumajanduse Akadeemia agronoomiaosakonda, mille lõpetas 1917. aastal. Aastal 1918 tuli ta Leetu tagasi. Ta on töötanud Marijampolė, Seinai ja Alytuse maakonna põllumajandusinspektorina ning maareformi peakomisjoni esimehena. 1. maist 1922 kuni 1. detsembrini 1923 töötas ta Maareformi osakonna direktorina. 1. jaanuarist 1924 oli ta Leedu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna põllumajandusosakonna juhataja. Täiendas end Königsbergi ülikoolis. Pärast Vytautas Suure Ülikooli Põllumajanduse Akadeemia loomist Dotnuvas 23. septembril 1924 määrati dotsendiks ja põllumajandusosakonna juhatajaks. 24. septembril 1924 valiti professorite kogu esimeseks sekretäriks. 16. mail 1927 ülendati erakorraliseks professoriks. 11. novembril 1927 valiti Vytautas Suure Ülikooli Põllumajanduse Akadeemia prorektoriks. 1. detsembrist 1928 kuni 28. juulini 1934 oli ta Vytautas Suure Ülikooli Põllumajanduse Akadeemia rektor. 12. juunist 1934 kuni 27. märtsini 1939 oli ta Leedu haridusminister. Juunis 1941 küüditati ta 14 aastaks Siberisse. Aastal 1955 sai ta tagasi Leetu. Oktoobris 1955 määrati Leedu riikliku tõuaretusjaama agrotehnilise osakonna juhatajaks Dotnuvas. Aastatel 1956–1962 töötas Dotnuvas Leedu Põllumajandusinstituudi niitude ja karjamaade osakonna juhatajana, õpetades aastatel 1956–1960 Leedu Põllumajandusakadeemias aiandust. Ta oli üks esimesi, kes hakkas uurima rohumaade väetamist ja kultuurkarjamaid.
Möönev kõneviis

Möönev kõneviis ehk jussiiv on kõneviis, mis on maailma keeltes kasutusel erinevate tähendusvarjunditega imperatiivi väljendamiseks. Mõnes keeles väljendatakse jussiiviga näiteks soove ja tervitusi. Eesti keeles on möönva kõneviisi tunnus gu-/ku-. Möönvat kõneviisi saab kasutada isikulises ja umbisikulises tegumoes ning oleviku, lihtmineviku ja täismineviku aegades. Möönvat kõneviisi kasutatakse eesti keeles kolmes tähenduses. Optatiivne tähendus on lausungil, milles kõneleja väljendab soovi või tahtmist sündmuse toimumise kohta, mille üle tal puudub kontroll. Möönev kõneviis on lihtminevikus alati optatiivses tähenduses. Ärgu siis tulgu meie õue peale kaklema! Öelnud siis kohe! Möönev (ehk kontessiivne) tähendus on lausungitel, kus kõneleja väljendab endast sõltumatu olukorraga leppimist või sellega nõustumist. Möönvat tähendust saab väljendada olevikus ja täisminevikus. Sadagu või pussnuge. Peale mind tulgu või veeuputus (Ta on teid juba pool tundi oodanud.) – Olgu ta pealegi pool tundi oodanud. Evidentsiaalses ehk evidentsiaal-imperatiivses tähenduses väljendatakse jussiiviga käske, mis ei ole kõneleja enda antud. Käsu allikas on väljendatud lause alguses tegevussubjektiga, kuid allikas võib jääda ka umbisikuliseks.Möönev kõneviis evidentsiaalses tähenduses saab olla ainult 2. ja 3. isiku oleviku ajas. Arst ütles, et Ott oodaku ukse taga, et me oodaku ukse taga. Sina oodaku ukse taga. (’Keegi käskis sul oodata ukse taga’). David Crystal (1997). A Dictionary of Linguistics and Phonetics. Cambridge, Massachusetts: Blackwell publisher. Lk 209. Erelt, Mati; Metslang, Helle (toim.) (2017). Eesti keele süntaks. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus. Lk 172-175.{{raamatuviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
Mu kallid laibad

"Mu kallid laibad" on German Golubi bakalaureusetööna valminud film, mis pälvis 2020. aastal Ameerika Filmiakadeemia tudengifilmide Oscari parima rahvusvahelise mängufilmi kategoorias kuldmedali. Film jutustab loo maalt pärit poisist, kes järsku koduta jääb. Rahateenimiseks asub ta tööle laibavedajana. (Kuigi filmi režissöör on ka ise laibavedaja tööd teinud, ei ole teos autobiograafiline.) Ootamatult kodust ilma jäänud noormees Erki võtab enda kätte üksiku ema hoolitsemise. Ta on sunnitud leppima esimese tööga – laibavedaja. Veidramaks teeb olukorra aga pika kogemusega kolleeg, kelle jaoks on see vaid järjekordne päev tööpostil. Režissöör – German Golub Stsenarist – German Golub Operaator – Juss Saska Kunstnik – Kätlin Loomets ja Hannabel Saareli Helirežissöör – Siim Skepast Monteerija – Kaupo Muuli Valgusmeister – Simmo Saska Produtsendid – Sander Lebreht ja Antero Noor Erki – Ruuben-Joosua Palu Ott – Erki Laur Sass – Kristjan Poom Asta – Vilma Luik Juss – Markus Luik Linda – Luule Komissarov Poliitik – Andres Tabun Preester – Raivo Adlas Mõrsja – Marion Tammet Ametnik – Vallo Kirs Politseiülem – Rain Tolk Auhind, Oscar – Student Academy Award (Ameerika Ühendriigid), 2020, kuldmedal – parim tudengifilm rahvusvahelise mängufilmi kategoorias / Gold medalist in international Narrative category Auhind, Best of BFM – BOB (Tallinn, Eesti), 2021, parim režissöör – German Golub; parim kõrvalosatäitja – Erki Laur Auhind, Assurdo Film Festival (Milano, Itaalia), 2021, rahvusvahelise võistlusprogrammi parim film (mai 2021) https://www.efis.ee/et/filmiliigid/film/id/20473/
Snowdrop

Snowdrop on Lõuna-Korea telesari, mille peaosades on Jung Hae-in, Jisoo, Yoo In-na, Jang Seung-jo, Yoon Se-ah, Kim Hye-yoon ja Jung Yoo-jin. See esilinastus JTBC kanalil 18. detsembril 2021. Jung Hae-in - Im Soo-ho / Ri Tae-san Jisoo - Eun Young-ro Yoo In-na - Kang Chung-ya Jang Seung-jo - Lee Kang-moo Yoon Se-ah - Pi Seung-hee Kim Hye-yoon - Kye Boon-ok Jung Yoo-jin - Jang Han-na Ametlik koduleht
Friedrich III (Baden)

Friedrich III (1327 – 2. september 1353) oli Badeni markkrahv aastatel 1348–1353. Friedrich oli Rudolf IV ja Oettingeni Maria vanem poeg. Friedrich abiellus Baden-Badeni markkrahvi Rudolf Hesso tütre Margaretaga ja nad said järgmised lapsed: Rudolf VI (suri 21. märtsil 1372) Margarete Badeni valitsejate loend
Mirja

Mirja on naisenimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Mirja 100 naisel. Mirja oli levikult 765. naisenimi. Mirja Hietamies-Eteläpää ... Mirja statistikaameti andmebaasis
Roberta Metsola

Roberta Metsola Tedesco Triccas (sündinud 18. jaanuaril 1979) on Malta poliitik, aastast 2022 Euroopa Parlamendi president. Ta oli alates 11.–18. jaanuarini 2022 Euroopa Parlamendi (EP) presidendi kohusetäitja ning on olnud alates 18. jaanuarist 2022 EP president. 43-aastaselt sai Metsola Euroopa Parlamendi kõigi aegade noorimaks presidendiks ja pärast 2002. aastast esimeseks naispresidendiks. 2003. aastal lõpetas ta õigusteaduse alal Malta Ülikooli ja 2004. aastal Euroopa uuringute alal Euroopa Kolledži. Ta töötas esmalt Malta diplomaatias ja seejärel Euroopa välisteenistuses. Ta valiti esimest korda EP liikmeks 2013. aastal. Novembris 2020 valiti ta EP asepresidendiks. Kui senine EP president David Sassoli 11. jaanuaril 2022 suri, sai temast EP presidendi kohusetäitja. Ta on abielus soomlase Ukko Metsolaga, neil on neli poega. Vogel, Toby (30. aprill 2013). "Maltese politician accused of fraud elected to European Parliament". European Voice. "Europarlamendi uus president valiti imekiirelt". maailm.postimees.ee. 18.1.2022. vaadatud 28.2.2022 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №193/2022 Про нагородження Р.Мецоли орденом княгині Ольги. За вагомий особистий внесок у консолідацію міжнародної підтримки України у протистоянні російській агресії постановляю: Нагородити орденом княгині Ольги І ступеня Роберту МЕЦОЛУ – Президента Європейського Парламенту, 31.03.2022 Koduleht Profiil Euroopa Parlamendi kodulehel
Hofpavillon

Hofpavillon (mõnikord nimetatakse seda ka Hofwartesaal'iks või Kaiserpavillon'iks) on Otto Wagneri projekteeritud uusbaroklike elementidega juugendstiilis kupliga paviljon Hietzingis Viinis. Linnaraudteed teenindanud ehitis asub kanaliseeritud Viini jõe paremkaldal Schönbrunni lossi lähedal. 1898. aasta aprillis valminud keiserlikule ja kuninglikule aururongide vastuvõtuhoonele anti esinduslik välisilme ja luksuslik interjöör. See oli kujundatud Austria-Ungari keisri Franz Joseph I ja tema saatjaskonna vajaduste järgi, kuigi teadaolevalt kasutas kõrgeauline paviljoni vaid kahel korral. See asub 160 meetri kaugusel Hietzingi raudteejaama kunagisest lammutatud regulaarsest vastuvõtuhoonest, mida nüüd teenindab Viini metroo liin U4. Tänavapoolsest küljest on see ühendatud Schönbrunner Schlossstraßega. Nüüdisajal kasutab selle ruume Viini linnamuuseumi filiaal. Hietzingi metroojaam  Hofpavillon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Karl Kaskneem

Karl Kaskneem (endine Karl Kabanov (kuni 30. detsembrini 1937), kasutusel olid ka nimevormid Karel Kaskneem ja Kaarel Kaskneem) (21. märts 1885 Skarjatina vald – august 1945) oli Eesti trükkal. 1885. aastal, pärast Narva ministeeriumikooli lõpetamist töötas ta Narva linna suurimas, Gnifkowsky ja Grünthali trükikojas. Pärast meistriameti saamist võttis ta sihiks avada oma trükikoda. Karl Kabanov ja Katharina Tuder kihlusid 1909. aastal Narva-Jõesuus, 19. aprillil 1910 laulatati nad Kroonlinnas püha Nikolai kirikus. Juba samal aastal avasid nad Narva eeslinnas Peetris väikese toiduäri, mida pidasid seitse kuud. Veidi hiljem võtsid nad üle ühe pudukaubanduse Juhkentalis, seda äri said nad seal pidada umbes neli aastat. Maailmasõja sündmuste pärast likvideerisid nad äri Juhkentalis ja läksid perega elama Kadastikule. Hiljem kolisid edasi Tallinna. Pärast üheksat aastat trükitöölisena töötamist kaotas ta 1928. aastal trükitööliste streigi pärast töökoha. Seejärel asutas 1929. aastal Karl Kabanov oma trükikoja. Alustuseks soetas ta käsipressi hinnaga 400 krooni, 10 aastat hiljem oli trükikoja põhivara väärtus juba 14 919 krooni (~ 200 000 €). 1938. aastal lisandus trükikoja masinaparki Siegeli kiirpress, mis tõstis tema trükikoja Tallinna kümmekonna väiketrükikoja hulka, kes oma klientidele kiirpressi teenuseid said välja reklaamida. 40-aastaselt sai ta trükkalite kutsehaiguse – tinamürgistuse, mis nõrgendas tugevalt ta kuulmist. 1940. aasta juulis natsionaliseeriti Kaarel Kaskneeme trükikoda. Tema Siegeli kiirpress anti Edu trükikojast üle Haapsalu Trükikojale, kus see oli seal veel aastakümneid töös. Tiigelpress Lehman ja bostonpress Randma läksid Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Kooli käsutusse. Ta on maetud Hiiu-Rahu kalmistule. Aastatel 1907–1909 andis Karl Kabanov lühikest aega Narvas välja huumori- ja satiiriajalehte Siil, mis pidi terava sisu pärast ilmumise lõpetama. Tema poeg oli ajakirjanik, leiutaja ja sporditegelane Aleks Kaskneem. "Sünnimeetrika; EAA.1221.1.300; 1873-1885". Saaga. "Personaalraamat; elk.147.0.10; 1922-1941". Saaga. Karl Kabanov (2019). Minu trükikoda. Tallinn: Creative Company. kalmistud.ee
Viini linnaraudtee

Viini linnaraudtee (saksa keeles Wiener Stadtbahn) oli raudteel põhinev ühistranspordisüsteem Austria pealinnas Viinis, mida kasutati selle nime all aastail 1898–1989. Tänapäeval kasutavad selle rööpaid Viini metroo liinid U4 ja U6 ning S-Bahn. Berliini linnaraudtee Hofpavillon  Viini linnaraudtee – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Helsingi metroo

Helsingi metroo (soome keeles Helsingin metro, rootsi keeles Helsingfors metro) on Soome ainuke metroo. See avati Helsingis pärast 27 aastat kestnud planeerimistöid 2. augustil 1982. Tegu on maailma põhjapoolseima metrooga. Helsingi metroo koosneb kahest liinist, millel on kokku 30 jaama. Liin hargneb Itäkeskuses Vuosaari ja Mellunmäki haruks. Metroo kogupikkus on 43 km. Kasutusel on M100, M200 ja M300 tüüpi metroorongid. Helsingi metrooga tehti 2015. aastal üle 62 miljoni sõidu. Metrooliinid töötavad kella 5.10–23.40. Helsingi metrood hakati kavandama aastal 1955. 1963. aastal valmis põhiplaan, kus oli 86,5 km metrooliine, mis ulatusid 108 jaamaga kaugele naabervaldadesse. Lõpuks otsustati piirduda vaid ühe liiniga. Metroo ehitamise otsus tehti 1969. aastal ja eesmärk oli esimene osa valmis saada 1977. aastaks. 1971. aastal valmis esimene, 2,8 km pikk proovilõik. Esimesed proovisõidud Hakaniemi ja Itäkeskuse jaamade vahel tehti 1. juunil 1982, ametlikult avati metroo 2. augustil 1982. Espoo suuna katmiseks metrooga kiideti 2006. aastal heaks teise liini, Ruoholahtist Matinkylässe viiva Läänemetroo rajamine. Ehitus algas 2009. aastal ja esimene lõik (14 km) avati novembris 2017. 2022. aastal anti käiku liini Kivenlahtini ulatuv lõik. Kontula jaam Rautatientori jaam Kivenlahti jaam Matinkylä jaam Ruoholahti jaam Helsingi Ülikooli jaam Helsingi metroo kaart Helsingi ühistranspordi koduleht (soome, rootsi ja inglise keeles)
Rudolf VI (Baden)

Rudolf VI (suri 21. märts 1372) oli Baden markkrahv ja Ebersteini krahv aastatel 1353-1372. Ta oli Friedrich III ja Badeni Margareta vanem poeg. Rudolf VI ajal 1361. aastal Baden taasühendati, kuna teised liinid hääbusid. Tema valitsemisajal tunnistati Badeni markkrahvid esmakordselt kui princeps regni (Reichsfürst). Rudolf abiellus Sponheimi krahvi Johann III tütre Mechthildiga ja nad said järgmised lapsed: Bernhard I (1364 – 5. aprill 1431, Baden) Rudolf VII (suri 1391) Matilde (suri 3. augustil 1425 Schleusingenis) Badeni valitsejate loend
Noah Sonko Sundberg

Noah Sonko Sundberg (sündinud 6. juulil 1996 Stockholmis) on Rootsis sündinud Gambia jalgpallur, kes mängib kaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Sivasspor ja Gambia jalgpallikoondises. 2010. aastal liitus ta Rootsi klubiga AIK, debüteerides Rootsi kõrgliigas 2014. aastal. Aastatel 2016–2017 mängis ta laenul Rootsi kõrgliiga klubis GIF Sundsvall. Aastatel 2018–2021 mängis ta Rootsi kõrgliigas Östersundsi ridades. 2021. aasta novembris sõlmis ta kahe ja poole aasta pikkuse lepingu Bulgaaria kõrgliigaklubiga Sofia Levski. Leping jõustus 2022. aasta jaanuaris. 2023. aasta juulis siirdus ta Razgradi Ludogorets, mis mängib samas liigas. Aasta hiljem läks ta Ludogoretsist laenule Sivasspori. Aastatel 2011–2016 mängis Sundberg Rootsi noortekoondistes. 2013. aastal saavutas ta Rootsi kuni 17-aastaste koondisega noorte maailmameistrivõistlustel kolmanda koha. 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Rootsi olümpiameeskonda. Alates 2020. aastast on ta mänginud Gambia jalgpallikoondises. Ta kuulus Gambia koondisse 2022. ja 2024. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. Rootsi U17 Noorte maailmameistrivõistlused: kolmas koht 2013 Sofia Levski Bulgaaria karikas: 2021–22 Razgradi Ludogorets Bulgaaria kõrgliiga: 2023–24 Bulgaaria superkarikas: 2023 "ПФК Левски подписа с Ноа Сонко Сундберг". levski.bg. 4.11.2021. Vaadatud 18.1.2022
Tõnu Martin Franzdorf

Tõnu Martin Franzdorf (> Tõnu Martin Aruküla; 28. august 1862 Venevere vald, Virumaa – 22. oktoober 1940 Luunja vald) oli eesti ajakirjanik ja trükikoja omanik. Peale leeri elas Venemaal, aega teenis Poolas (1886–1888). Pärast Venevere vallakooli täiendas end veel iseõppijana. 1895 asus elama Narva. 1890 avas Uus-Petrovski avenüü 70, kus asus ka Franzdorfi raamatu ja kirjatarvete äri, 1905 enda trükikoja. Pärast mitmekordseid taotlusi sai ta loa asutada Narvas järgmised ajalehed Kaja 1906–1911 (toimetajaks), millel oli mitu lisalehte (Kaja lisaleht (1907–1909), Kaja kirjandusline lisa (1909–1911), Kaja nalja ja pilke-lisa Siil (1910), Ilmarine (1911) ja Uusleht (1912–1918). Avaldas nii algupäraseid kui tõlgitud jutte, romaane ja luuletusi. Lisaks eelnevatele tegi kaastööd ka väljaannetele Valgus, Linda, Eesti Postimees, Olevik, Sakala, Virmaline, Rahva Hääl, Narva Uudised, Virulane. "FRANZDORF, TÕNU". ISIK. Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuni 2007. Vaadatud 18. jaanuaril 2022.
2030. aasta taliolümpiamängud

2030. aasta taliolümpiamängud, ametlikult tuntud kui XXVI taliolümpiamängud, on eelseisev rahvusvaheline suurvõistlus erinevatel talispordi aladel, mille korraldajat pole veel kindlaks määratud. See korraldatakse Rahvusvahelise Olümpiakomitee (ROK) määratud linnas. Võõrustaja määrab Rahvusvaheline Olümpiakomitee 23. juulil 2024 Pariisis toimuval ROK-i 142. istungjärgul. Almatõ Savoia Borjomi Lviv Schmalkalden Salt Lake City
Adam Webster

Adam Harry Webster (sündinud 4. jaanuaril 1995 Chichesteris) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Brighton & Hove Albion. Ta alustas klubikarjääri Portsmouthis, debüteerides klubi põhimeeskonnas Inglismaa esiliigas hooajal 2011–12. Hooaja 2013–2014 esimeses pooles mängis ta laenul Inglismaa tugevuselt viienda liiga klubis Aldershot Town. Aastatel 2016–2018 mängis ta Inglismaa esiliiga klubis Ipswich Town. Hooajal 2018–2019 mängis ta Inglismaa esiliiga klubis Bristol City ning valiti samal hooajal Bristol City hooaja parimaks mängijaks. 2019. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Brighton & Hove Albioniga. 19. oktoobril 2019 lõi ta mängus Aston Villa vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas. Aastatel 2012–2013 mängis Webster Inglismaa kuni 18- ja kuni 19-aastaste koondistes. "DEAL DONE FOR WEBSTER" (arhiiviversioon). Brighton & Hove Albion. 3.8.2019. Vaadatud 18.1.2022
Jakub Moder

Jakub Piotr Moder (sündinud 7. aprillil 1999 Szczecinekis) on Poola jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Brighton & Hove Albion ja Poola jalgpallikoondises. Poola kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2017–18 Poznańi Lechi meeskonnas. Hooajal 2018–19 mängis ta laenul Poola esiliiga klubis Opole Odre. Seejärel asus ta mängima taas Poznańi Lechis ning valiti hooajal 2019–20 Poola kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks ja parimaks uustulijaks. 2020. aasta oktoobris siirdus ta kuue miljoni naelsterlingi eest Brighton & Hove Albioni, kuid jäi aasta lõpuni laenule Poznańi Lechi. Brighton & Hove Albioni meeskonnas debüteeris Moder 10. veebruaril 2021 Inglismaa karikavõistluste mängus Leicester City vastu. Inglismaa kõrgliigas tegi ta debüüdi sama aasta 27. veebruaril mängus West Bromwich Albioni vastu. Esimese värava lõi Moder Inglismaal 24. augustil 2021 liigakarika mängus Cardiff City vastu. Poola jalgpallikoondises tegi Moder debüüdi 4. septembril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Hollandi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 11. novembril sõprusmängus Ukraina vastu. Ta kuulus Poola koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Martin Kork

Martin Kork (sündinud 27. septembril 1996) on eesti näitleja. Ta on lõpetanud 2015. aastal Tallinna Tehnikagümnaasiumi ja 2020. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli 29. lennu (kursuse juhendajad Anu Lamp ja Elmo Nüganen). 2020. aasta sügisest asus Martin Kork koos kursusekaaslaste Elise Metsanurga, Andreas Aadli ja Ekke Heklesega tööle Tartu Uues Teatris Lisaks Tartu Uue Teatri ja lavakunstikooli lavastustele on ta mänginud filmides "Soo" ja "Apteeker Melchior". "XXIX lend. 2016-2020". Eesti muusika- ja teatriakadeemia koduleht. Vaadatud 19.01.2021. "Pressiteade: Tartu Uue Teatri põhijõududega liitub algaval 13. hooajal neli noort näitlejat-lavastajat". Tartu Uue Teatri koduleht. 25.08.2020. Vaadatud 19.01.2022.
Elise Metsanurk

Elise Metsanurk (sündinud 8. mail 1997) on eesti näitleja, lavastaja ja dramaturg. Ta on lõpetanud 2016. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 2020. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli 29. lennu. Tema kursuse juhendajateks olid Anu Lamp ja Elmo Nüganen. Alates 2020. aasta sügisest töötab Elise Metsanurk näitlejana Tartu Uues Teatris. Tema kursusekaaslastest töötavad samas teatris Andreas Aadel, Martin Kork ja Ekke Hekles. 2019. aastal lavastas Elise Metsanurk koos Andreas Aadli ja Mihkel Kohavaga Anton Tšehhovi novellide põhjal lavastuse “Liiga palju armastust”, mida mängiti Kuressaare Teatri Sadamaaidas. 2020. aasta veebruaris esietendus Oskar Lutsu "Laul õnnest" Vanemuises ja 2021. aasta jaanuaris originaaldramaturgiline "Video: Täielik šokk! Sündmuskohal kaos, tuvid minestuses" Tartu Uues Teatris. Lisaks lavastamisele on Metsanurk dramatiseerinud Tallinna Linnateatri "Rogožini" ja 2020. aastal Tartu Uues Teatris esietendunud "Mängu ilu", milles mängis Elise Metsanurk ka ise. "Pressiteade: Tartu Uue Teatri põhijõududega liitub algaval 13. hooajal neli noort näitlejat-lavastajat". Tartu Uue Teatri koduleht. 25.08.2020. Vaadatud 19.01.2022. "Liikmete nimekiri. Eliise Metsanurk". Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liit. Originaali arhiivikoopia seisuga 24.10.2021. Vaadatud 19.01.2022. "Mängu ilu". Tartu Uus Teater. Vaadatud 19.01.2022.