laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Maffiariik

Maffiariik on riik, milles valitsus on seotud organiseeritud kuritegevusega. Sellise riigivalitsemisviisi korral võtavad varimajandusest (mustast turust; illegaalsetest ettevõtmistest) osa valitsusametnikud, politsei ja/või sõjaväelased. Ameerika Ühendriikide diplomaatide kohaselt mõtles "maffiariigi" termini välja endine KGB agent ja vene dissident Aleksandr Litvinenko, kes mõrvati 2006. aasta novembris Vladimir Putini kriitika eest. Patricia Rawlinson eristab kriminaalse ühiskonna tekke protsessis nelja staadiumi. Neist igaühte iseloomustab võimu ja kriminaalide vaheliste vahekordade omalaadne eripära: Reaktiivne staadium, kui võim ja kuritegevus on vastastikuses aktiivses vastasseisus ja tugev riigivõim ei oma vajadust minna kuritegelike formeeringutega kompromissidele. Siin eristuvad omavahel organiseerimata ja organiseeritud kuritegevus. Passiivse assimilatsiooni staadium, kui nõrgenevad riiklikud institutsioonid, esmajärjekorras majanduslikud, ja algavad kompromissid organiseeritud kuritegevusega, mis viivad võimusstruktuuridele kasulike varimajanduse institutsioonide tekkele, mõõdukale korruptsioonile ja altkäemaksuvõtmisele. Maffia teke. Aktiivse assimilatsiooni staadium, kui organiseeritud kuritegevuse formeeringud tungivad võimustruktuuridesse ja tagavad endale võimaluse tegutseda paralleelselt ametliku võimuga. Riik kaotab kontrolli oma varem kurjategijatega korraldatud vastastikuste mõjude protsesside üle. Kurjategijate formeeringud avaldavad väga tugevat mõju ökonoomikale ja poliitikale. Maffia võimuletulek. Proaktiivne staadium kui organiseeritud kuritegevus muutub ühiskonnas domineerivaks jõuks, allutades endale nii riiklikud kui ka ühiskondlikud struktuurid. Siin saab eristada maffiariiki ja maffiaühiskonda. Saint-Simone'i ütlust mööda saavad rahvused, nagu üksikisikudki, elada kas töötades või varastades.[viide?] Maffia tekkis Itaalia lõunaosas ja nõnda on seda pikalt seostatud ka Itaaliaga. Maffia võim on tänapäevalgi Itaalias endiselt väga tugev ning see mõjutab ulatuslikult Itaalia lõunaosa elanike elukorraldust. Äärmuslik näide röövellikust valitsemisest tulenevast on 2000/2001. aasta talvel toimunu Primorje kraiga, varem ühe Venemaa rikkaima piirkonnaga. Kuberneri juhitud kriminaalide riisumiste tõttu olid elektrikatkestused muutunud selleks ajaks juba tavalisteks. Kuuma vee laialipumpamine katkes ja külmunud veetorud lõhkesid. Kuna krai ja Vladivostok jäid suures ulatuses ilma elektri ja soojuseta, siis häirus igasugune elutegevus. Suleti koolid ja raviasutused. Järsult kasvas suremus. Luhn, Alec ja Harding, Luke (5. november 2015). "Spain issues arrest warrants for Russian officials close to Putin". The Guardian (inglise). London. Vaadatud 7. juuli 2022.{{netiviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Phil Williams, toim (1997). Russian Organized Crime: The New Threat? (inglise). London; Portland: Frank Cass and Co. Lk 28. ISBN 978-0714643120. Taras, Madis (23. oktoober 2007). "Itaalia maffiast on saanud riigi võimsaim "äriühing"". Delfi Ärileht. Vaadatud 7. juuli 2022. Satter, David (2006). Pimedus koidikul: Vene kriminaalriigi kujunemine. Varrak. Tallinn. Lk 155.
Järve tarandkalmed

Järve tarandkalmed on kaks muistset tarandkalmet Ida-Viru maakonnas Toila vallas Järve külas. Kalmeid uuriti aastatel 1946–1947 Marta Schmiedehelmi ja Erna Ariste juhendamisel. I kalmet oli kõvasti lõhutud, kuid sealt leiti põletatud ja põletamata luid koos paljude esemetega. Esemete seas oli käevõrusid, sõrmuseid, mõni ambsõlg, habemenuge, pronkshelmeid ja -ripatseid, odaots. See kalme rajati 3.–6. sajandil ja asus muistsel asulakohal. Järve tarandkalmed veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 02.10.2015) Järve tarandkalmed veebiportaalis eestigiid.ee
Kahtla kalmistu

Kahtla kalmistu (ka Laimjala kalmistu[viide?]) on kalmistu Saare maakonnas Saaremaa vallas Kahtla külas. Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Kahtla kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 02.09.2015) Kahtla kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Kahtla kalmed

Kahtla kalmed on muistsed kalmed Saare maakonnas Saaremaa vallas Kahtla külas. Kahtlas asub ka kultuurimälestiseks tunnistatud Kahtla kalmistu. Kalmed asuvad I aastatuhande lõpust eKr ja meie ajaarvamise algusest pärinevas asulakohas (Kahtla asulakoht). Asulakohta ja kalmeid uuriti 1976–1979 Vello Lõugase juhendamisel. Kalmed (täpsemalt tarandkalmed) asuvad niiniimetatud Valgevarede mäel. Need tarandkalmed pärinevad 1.–2. sajandist. Nendest tarandkalmetest itta jääb teine tarandkalme, mille lähedal on kaks lohkudega kultusekivi. Valgevarede mäest loodesse jääb umbes kümme kivikirstkalmet (Kahtla kivikirstkalmed) ja sealt on leitud ka muistsete põldude jäänuseid. Kahtla kivikirstkalmed on esimesed omaaegse Pöide kihelkonna alalt leitud varase rauaaja kalmed. Kahtla kalmed veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 02.10.2015) Kahtla kalmed veebiportaalis eestigiid.ee
Artur Taska

Artur Taska (20. jaanuar 1912 Kopli talus Väike-Verevi külas Meeri vallas – 29. september 1994 Lund, Rootsi) oli eesti õigusteadlane ja kultuuriloolane. Temalt on ilmunud töid Eesti lipust ja vapist, õigusteooriast jm. Õppis Elva Algkoolis ja Tartu Ühiskommertsgümnaasiumis. Aastatel 1931–1942 õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust. 1931. aasta sügissemestril astus Eesti Üliõpilaste Seltsi. Aastatel 1933–1938 oli ta ajalehe Lõuna-Eesti toimetaja Valgas, hiljem Päevalehe toimetuses ,peale juunipööret ajalehe Kommunist kompartei elu osakonna kaastööline, seejärel 1941–1944 Kalurite Keskuse ametnik. 1944. aastal põgenes Suure põgenemise ajal Rootsi. 1945–1946 oli Eesti Komitee büroojuhataja ja 1946–1962 Svenska Diamant-Bergborrnings AB ametnik Stockholmis. 1952. aastal sai Taska õigusteaduste doktorikraadi, kui oli kaitsnud Kieli Ülikoolis doktoritöö "Die Grenzen des Küstenmeeres Estlands". 1962–1975 oli Malmöhusi lääni haigekassa osakonnajuhataja ja asedirektor Lundis. Ta oli E.E.L.K. Stockholmi koguduse esimees. Alates 1988. aastast Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlane. Maetud Elva kalmistule. "Sini-must-valge värvikolmik eesti luules" (Stockholm, 1959) "Enesemääramisõigusest rahvusmõrvani – Nõukogude Liidu sõnad ja teod Eesti Vabariigi ja rahva suhtes" (1965) "Sini-must-valge 100 aastat" (1982) "Helsingi üliõpilased Eesti Üliõpilaste Seltsis Tartus" (1983) "Eesti hümn" (1983) "Eesti hävitatud ja hävimatuid mälestusmärke" (1986) Auvilistlased Eesti Üliõpilaste Selts. Sini-must-valge värvikolmik eesti luules Raamatukoi. Sini-must-valge 100 aastat Raamatukoi. Eesti hümn Raamatukoi. Eesti hävitatud ja hävimatuid mälestusmärke Raamatukoi. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944
Ardud

Ardud on linn Rumeenias Satu Mare maakonnas. Linn asub ajaloolises Krisaania piirkonnas. Esimesed kirjalikud teated kohast on 1215. aastast (Herdeud). 1918. aastal vallutasid linna Rumeenia väed, 1920. aastal läks linn Ungari alt Rumeenia koosseisu. Linn oli aastatel 1940–1944 uuesti Ungari koosseisus, kuid alates 1946. aastast kuulub ametlikult Rumeeniale. 1910. aastal oli linna 6300 elanikust 62,33% ungarlasi. 2011. aastal oli elanike arv 6231, neist 55,35% olid rumeenlased, 17,52% ungarlased, 15,34% mustlased ja 4,47% sakslased.  Pikemalt artiklis Ardudi linnus 2021 Romanian census  Ardud – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ardudi koduleht (rumeenia keeles)
Karja maa-alune kalmistu

Karja maa-alune kalmistu on keskaegne kalmistu Saare maakonnas Saaremaa vallas Karja külas. Karja külas asub ka kultuurimälestisena arvele võetud Karja kalmistu. Kalmistu pärineb varakeskajast, arvatavasti 13.–14. sajandist. Kalmistu avastati 1949, kui seal tehti ehitustöid. Kalmistut uuriti 1955 Aita Kustini juhendamisel. Kalmistult leiti 32 luustikku, mis olid maetud 60–80 cm sügavustesse haudadesse. Karja maa-alune kalmistu veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 02.10.2015) Karja maa-alune kalmistu veebiportaalis eestigiid.ee Karja maa-alune kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Kirimäe Kabelimägi

Kabelimägi (ka Kirimäe Kabelimägi) on endine matmispaik ja rauaaja leiukoht Kirimäe külas. Muistis on dateeritud ajavahemikku 6.–18. sajand. Kruusavõtmise tõttu pole see tervikuna säilinud. Kabelimäelt on leitud 6. sajandist pärit Kirimäe aare (Kirimäe põletusmatus). Kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Kirimäe Kabelimägi veebiportaalis eestigiid.ee
Simrishamni vald

Simrishamni vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Skåne läänis. Suuremad asulad on Simrishamn, Gärsnäs, Kivik, Borrby ja Hammenhög. Vallas asub 390 ha suurune Stenshuvudi rahvuspark. Valla koduleht
Iluuisutamine 1988. aasta taliolümpiamängudel

Iluuisutamine 1988. aasta taliolümpiamängudel toimus Kanadas Calgarys.
Kõmsi kalmistu

Kõmsi kalmistu on kalmistu endises Hanila kihelkonnas Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kõmsi külas Lääneranna vallas Pärnu maakonnas. Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.. Kõmsi kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 02.09.2015) Kõmsi kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
John Guillermin

John Guillermin (11. november 1925 London – 27. september 2015 Topanga, California) oli Briti filmilavastaja ja -produtsent. Ta lavastas sellised kassahittid nagu "Leegitsev pilvelõhkuja" ("The Towering Inferno"), "King Kong" ja "King Kong elab". John Guillermin andmekogus IMDb (inglise)
Kalju Haan

Kalju Haan (27. august 1937 Pajusi vald – 27. september 2015) oli eesti teatriteadlane ja teatri kirjandusjuhataja. Ta lõpetas 1957. aastal Tallinna kultuurhariduskooli ja 1962. aastal eesti filoloogina Tartu Riikliku Ülikooli. 1966. aastal lõpetas ta Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis aspirantuuri, ta oli aastast 1996 magister artium. Ta oli aastatel 1961–1967 Eesti Kirjandusmuuseumi teadussekretär. Aastatel 1967–1972 ja 1975–1991 oli ta Draamateatri ning 1972–1974 Noorsooteatri kirjandusala juhataja. 1991. aastast oli ta Tallinna Pedagoogikaülikooli teatrilooõppejõud (dotsent) ja 1996. aastast Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi teatriosakonna juhataja. Ühtlasi oli ta 1980. aastast Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikooli õppejõud. Kalju Haan on olnud Tallinnfilmi mängufilmide "Indrek", "Suvi", "Karikakramäng" toimetaja, tõlkinud näidendeid ning olnud paljude teatrilooliste raamatute koostaja-toimetaja. Tema elu viimaste aastate mahukaim töö oli seotud Eesti teatri biograafilise leksikoni koostamisega. Ta oli 2000. aastal ilmunud leksikoni peatoimetaja ja ETBLi veebiversiooni aupeatoimetaja. Kalju Haani elutöö on kokku võetud Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi 2012. aastal valminud raamatus "Eesti teater. Nõudmiseni", mis põhineb Urmas Oti intervjuudel Kalju Haaniga. 1988, 2001 Priit Põldroosi nimeline auhind (1988. aastal Karl Menningu raamatute eest ja 2001. aastal Eesti teatri biograafilise leksikoni töörühma liikmena) 2001 Valgetähe medaliklassi teenetemärk Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Eric Arturo Delvalle

Eric Arturo Delvalle Cohen-Henríquez (2. veebruar 1937 – 2. oktoober 2015) oli Panama poliitik. Ta oli 28. septembrist 1985 kuni 26. veebruarini 1988 Panama president.
Elektrooniline sõda

Elektrooniline sõda ehk elektrooniline sõjapidamine (inglise keeles electronic warfare, lühend EW) on sõjaline tegevus, mille eesmärk on kontrollida elektromagnetilist (EM) spektrit. Et täita seda eesmärki, kasutatakse elektroonilisi rünnakuid(EA) ja vajadusel elektroonilist kaitset (EP). Lisaks kasutatakse elektroonilise sõja toetust (ES) luureks ja ohtude avastamiseks. Teoreetiliselt on võimalik elektroonilist võitluse olemust grupeerida mitmete näitajate poolest, nt tehnikast, väeliigist või olemuslikult lähtuvalt. Elektrooniline toetus (electronic support) on „EM-energia kasutamine luureks. Elektrooniliseks luureks kasutatakse nii aktiivseid kui ka passiivseid elektroonilisi luureseadmeid. SIGINT (signals intelligence) ehk signaaliluure on EM-signaalide avastamine, tuvastamine ja nende allika asukoha määramine. SIGINT jaguneb omakorda ELINTiks e elektrooniliseks luureks ja COMINTiks e sideluureks. ELINT (electronic intelligence) ehk elektrooniline luure on põhiliselt selliste EM-signaalide avastamine, tuvastamine ja nende allika asukoha määramine, mis ei ole mõeldud sidepidamiseks. Põhiliselt on need radarite, navigatsiooni- ja juhtimisseadmete signaalid. COMINT (communications intelligence) e sideluure on raadiosideseadmete ja nendest moodustatud raadiovõrkude avastamine, tuvastamine nende asukoha määramine ja raadiokanalites liikuva informatsiooni pealtkuulamine.“ Elektrooniline rünnak (electronic attack) – elektromagnetilise või suunatud energia kasutamine isikkoosseisu, rajatiste või seadmete ründamiseks (suunatud raadiosageduste energia või laserienergia kasutamine radar-, side-, navigatsiooni- või muude süsteemide vastu, mis toimivad elektromagnetilise energia vastuvõtu põhimõttel), selleks et neutraliseerida või hävitada vastase lahinguvõime või -võimekus või neid halvendada. Elektroonilist rünnakut saab jagada nelja põhitüüpi: segamine (jamming), pete/pettus (deception),mahasurumine või takistamine (disruption or denial), purustamine/hävitamine (destruction).“ Elektrooniline kaitse (electronic protect) „ on elavjõu, tehnika, elektroonika kaitsmine elektroonilise luure ja rünnaku eest. Kaitsemeetmed võivad olla aktiivsed või passiivsed. Aktiivse kaitse puhul kasutatakse kindlat tehnilist lahendust, mis vähendab elektroonilise rünnaku või luure tõhusust. Passiivne kaitse on kiirgusallikate kasutamise reguleerimine ja juhised, mis peaksid vähendama elektroonilise rünnaku või luure tõhusust. Põhiliselt reguleeritakse kiirgusallikate eetrisoleku aega, asukohta ja seadme võimekuse kasutamist (nt. sagedushüplemine) ning määratletakse tegevusjuhised elektroonilise luure ja rünnaku korral.“
Juhtimissõda

Juhtimissõda (inglise command and control warfare) tähendab operatsioonijulgeoleku, sõjalise pette, psühholoogiliste operatsioonide, elektroonilise sõja ja füüsilise purustamise integreeritud kasutamist vastastikuses koostöös luurega eesmärgiga mõjutada, halvendada ja hävitada vastase juhtimis- ja kontrollivõimet ja -võimekust ning kaitsta oma juhtimis- ja kontrollivõimet ja -võimekust sarnase tegevuse eest.
Elektrooniline toetus

Elektrooniline toetus (inglise keeles electronic support, lühend ES) on elektromagnetenergia (EM) kasutamine luureks. Elektrooniliseks luureks kasutatakse nii aktiivseid kui ka passiivseid elektroonilisi luureseadmeid. SIGINT (signals intelligence) ehk signaaliluure on EM-signaalide avastamine, tuvastamine ja nende allika asukoha määramine. SIGINT jaguneb omakorda ELINTiks ehk elektrooniliseks luureks ja COMINTiks ehk sideluureks. ELINT (electronic intelligence) ehk elektrooniline luure on põhiliselt selliste EM-signaalide avastamine, tuvastamine ja nende allika asukoha määramine, mis ei ole mõeldud sidepidamiseks. Põhiliselt on need radarite, navigatsiooni- ja juhtimisseadmete signaalid. COMINT (communications intelligence) ehk sideluure on raadiosideseadmete ja nendest moodustatud raadiovõrkude avastamine, tuvastamine nende asukoha määramine ja raadiokanalites liikuva informatsiooni pealtkuulamine.
Elektrooniline rünnak

Elektrooniline rünnak (inglise keeles electronic attack) on elektromagnetilise või suunatud energia kasutamine isikkoosseisu, rajatiste või seadmete ründamiseks, selleks et neutraliseerida või hävitada vastase lahinguvõime või -võimekus või neid halvendada. Elektroonilist rünnakut saab jagada nelja põhitüüpi: segamine (jamming), pete/pettus (deception), mahasurumine või takistamine (disruption or denial) ja purustamine/hävitamine (destruction). Elektrooniline rünnak võib kasutada suunatud raadiosageduste energiat või laserienergiat radar-, side-, navigatsiooni- või muude süsteemide vastu, mis toimivad elektromagnetilise energia vastuvõtu põhimõttel.
Elektrooniline kaitse

Elektrooniline kaitse (inglise keeles electronic protection) on elavjõu, tehnika ja elektroonika kaitsmine elektroonilise luure ja rünnaku eest. Kaitsemeetmed võivad olla kas aktiivsed või passiivsed. Aktiivse kaitse puhul kasutatakse kindlat tehnilist lahendust, mis vähendab elektroonilise rünnaku või luure tõhusust. Passiivne kaitse on kiirgusallikate reguleeritud kasutamine elektroonilise rünnaku või luure tõhususe vähendamiseks. Põhiliselt reguleeritakse kiirgusallikate eetrisoleku aega, asukohta ja seadme võimekuse kasutamist (näiteks sagedushüplemine) ning määratletakse tegevusjuhised elektroonilise luure ja rünnaku korral.
Riigi vaenlane

"Riigi vaenlane" on 1998. aasta põnevusfilm, mille režissöör oli Tony Scott ning peaosades Gene Hackman ja Will Smith. NSA agent Thomas Bryan Reynolds mõrvab omakasu eesmärgil USA kongresmeni ja lavastab selle õnnetuseks. Jälgi hävitades avastab Reynolds, et tema tegevusel on tunnistaja – Daniel Zavits, kes jäädvustas Reynoldsi teod kogemata videolindile. Reynoldsi tiim asub Zavitsit jälitama. Zavits jõuab enne surma sokutada videolindi vana sõbra Robert Clayton Deani juurde, kes ei tea asjast midagi. NSA hävitab Deani karjääri ja pereelu, et tema usaldusväärsust vähendada ning lõpuks hävitada ainuke tõend NSA seotusest kongresmeni mõrvaga. Dean avastab varsti, et tema käes on tuleohtlik tõend, ja otsustab NSA-le vastu hakata. Will Smith – Robert Clayton Dean Gene Hackman – Edward Lyle Jon Voight – Thomas Brian Reynolds Jason Lee – Daniel Leon Zavits Jack Black – Fiedler Barry Pepper – David Pratt Regina King – Carla Dean Ian Hart – John Bingham Lisa Bonet – Rachel F. Banks Jascha Washington – Eric Dean James LeGros – Jerry Miller
Ma olen legend

"Ma olen legend" on 2007. aastal valminud põnevusfilm, mille peaosas on Will Smith. See on Richard Mathesoni samanimelisel romaanil põhinev kolmas filmimugandus. 2009. aastal puhkes maailmas epideemia, mis sai alguse inimeste endi loodud viirusest. Kolm aastat pärast epideemia puhkemist on viirusele immuunne USA armee teadlane Robert Neville mahajäetud New Yorgi ainus epideemias ellujäänud elanik. Ta veedab oma päevad viirusele vastumürki otsides ja lootes, et kusagil on veel ellujäänuid. Öösiti varjab ta end kindluseks ehitatud kodus, sest viiruse mõjul muteerunud ohvrid peidavad end pimeduses, oodates millal Neville saatusliku vea teeb. Will Smith – Dr. Robert Neville Alice Braga – Anna Montez Charlie Tahan – Ethan Dash Mihok – Mutantide karjajuht
Aleksandr Naumov

Aleksandr Rudolfovitš Naumov (vene keeles Александр Рудольфович Наумов; sündinud 30. novembril 1966 Buis Kostroma oblastis NSV Liidus) on Venemaa keemik, keemiakandidaat, Kostroma Tehnikaülikooli rektor 4. märtsist 2016. 16. juulist 2014 kuni 2016. aastani oli ta Kostroma Riikliku Nekrassovi-nimelise Ülikooli rektor. Ametikoha vahetus toimus seoses plaaniga liita Kostroma Riiklik Ülikool ja Kostroma Tehnikaülikool, liitmise järel jääb Naumov ühendülikooli rektoriks. Naumov on avaldanud üle 150 teadusliku ja õppemetoodilise publikatsiooni ülikoolihariduse, regionaalarengu, haridustehnoloogiate ning metallide ja sulamite termilise ja elektrokeemia alal. 2003 – Venemaa üld- ja kutsehariduse ministeeriumi aukiri 2008 – Venemaa Föderatsiooni teeneline kutseharidustöötaja Ректором Костромского Технологического Университета стал Александр Наумов Novosti44, 5. märts 2016 O кандидате Наумове А. Р.
Kostroma ülikool

Kostroma ülikool (ka Kostroma N. A. Nekrassovi nimeline Riiklik Ülikool (vene keeles Костромской государственный университет имени Н. А. Некрасова), täisnimega Федеральное государственное бюджетное образовательное учреждение высшего профессионального образования «Костромской государственный университет имени Н. А. Некрасова») on ülikool Venemaal Kostroma linnas. Põhiosa ülikooli hoonetest paikneb linnasüdames Volga jõe kaldal. Ülikool asutati 1918. aastal Nõukogude valitsuse dekreedi alusel, millele kirjutas alla Vladimir Lenin, nime all "Kostroma riiklik töölis-talupoeglik ülikool 1917. aasta oktoobrirevolutsiooni mälestuseks" (Костромской государственный рабоче-крестьянский университет в память Октябрьской революции 1917 года). 1939. aastast oli kõrgkool pedagoogiline instituut, 1990. aastate algusest pedagoogikaülikool. 1999. aastal arvati Kostroma ülikool ametlikult klassikaliste ülikoolide hulka ning sai oma praeguse nime. Ülikoolis on kuus instituuti: pedagoogika ja psühholoogia, majandusteaduse, füüsika-matemaatika ja loodusteaduste, ajaloo ja filoloogia, kultuuri ja kunstide ning J. P. Novitski nimeline õigusinstituut. 2014. aastast on KRÜ rektor Aleksandr Naumov. Kostroma ülikool portalis «Российское образование» Kostroma ülikooli ametlik koduleht
Pakslaup

Pakslaup (Hypophthalmichthys) on karpkalalaste sugukonda kuuluv perekond kalu. harilik pakslaup jämepea
Kõola kalme

Kõola kalme on muistne kalme Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Kõola külas. Kalme pindala on umbes 400 m². Kalme rajati I aastatuhande keskel ja seda kasutati rohkem 11.-12. sajandil. Kalmet uuriti 1889 (L. v. Schroeder ja C. Duhmberg), 1922 ja 1950 (Harri Moora). Kõola kalme veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 03.10.2015) Kõola kalme veebiportaalis eestigiid.ee Kõola kalme kultuurimälestiste riiklikus registris
Kunila kalme

Kunila kalme on muistne kalme Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Jaaniantsu-nimelisel voorel. Jaaniantsu-nimeline voor on kruusavõtmisega suuresti hävitatud. Kalme pärineb venekirveste kultuuri perioodist. 1938 leiti kalmest luustik koos venekujulise kirvega. 1948 tehti seal Lembit Jaanitsa juhendamisel arheoloogilisi kaevamisi. Kunila kalme veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 03.10.2015) Kunila kalme veebiportaalis eestigiid.ee
Kuningate haud

Kuningate haud (ka Kolme kuninga haud, Kuninguste kivikalme) on kolmest kivikalmest koosnev kalmerühm Saare maakonnas Saaremaa vallas Kuninguste külas. Kalmed on kaitse all arheoloogiamälestistena (registrinumbrid 12574–12576). Kohaliku pärimuse järgi on tegu kahe kuninga matmiskohaga. Kalmeid uuriti 1971. aastal Vello Lõugase juhendamisel. Kalmed on tüübilt tarandkalme, mida kasutati 1.–2. sajandil. 12575 Kivikalme kultuurimälestiste riiklikus registris, vaadatud 31.10.2019. Kuninguste. Eesti kohanimeraamat, vaadatud 31.10.2019. Kuningate haud veebiportaalis eestigiid.ee, vaadatud 3.10.2015. Kuningate haud veebiportaalis eestigiid.ee
Kaide Rätsep

Kaide Rätsep (15. mai 1926 Tallinn – 22. aprill 1994) oli eesti (EELK) meesvaimulik ja teoloog. Kaide Rätsep õppis Tallinna Inglise Kolledžis. 1945 astus ta Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonda, kuid jättis õpingud pooleli. 1947. aastal alustas õpinguid EELK Usuteaduse Instituudis ning lõpetas selle 1952. aastal. Ta keskendus teadustöös Tooma evangeeliumi uurimisele. 1958–1961 õppis ta Inglismaal Oxfordi ülikoolis, kus ta uuris gnoosist ja varakristlikku kirjandust ning kaitses kirjandusteaduse bakalaureuse (Bachelor of Literature) kraadi uurimusega Tooma kirjandusest. Ta oli 1954–1980 Tallinna Kaarli koguduse I pihtkonna õpetaja ja 1983 III pihtkonna õpetaja. Ta töötas ka õppejõuna Usuteaduse Instituudis. Kaide Rätsep suri 22. aprillil 1994 ja ta maeti 29. aprillil 1994 Rahumäe kalmistule. Jaan Lahe HAARATES JUMALA LÕPMATUSE JÄRELE. Kaarli koguduse õpetajast, eesti teoloogist Kaide Rätsepast, Sulane, 2005/2 (28) Jaan Lahe HAARATES JUMALA LÕPMATUSE JÄRELE. Kaarli koguduse õpetajast, eesti teoloogist Kaide Rätsepast Jaan Lahe "Ühest vähetuntud eesti teoloogist – Kaide Rätsepat meenutades", Eesti Kirik, 18. märts 2004 (1.osa) ja 25. märts 2004 (2. osa)
Külasema kalmed

Külasema kalmed on muistsed kalmed Saare maakonnas Muhu vallas Külasema külas. Kalmed pärinevad venekirveste kultuuri ajast. Kalmed avastati umbes 1900, kui kruusavõtmisel leiti luustik, millel rinna juures paiknes läbipuuritud loomahammastest kee. Külasema kalmed veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 03.10.2015) Külasema kalmed veebiportaalis eestigiid.ee
Kärde kivikalmed

Kärde kivikalmed on muistsed kivikalmed Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Kärde külas. Kärdes asub ka Kärde mõisa kalmistu. Kärdest on teada kolm kivikalmet. I kivikalme, mis asus Kärde mõisa valitsejamaja ees tee juures, on hävinud. II kivikalme asub I kivikalmest umbes kilomeeter eemal niinimetatud Alliku metsas. III kivikalme asub II kivikalmest 200 m lõuna pool Alliku väljal. III kivikalmet uuriti 1895 Richard Hausmann juhendamisel. III kivikalme rajati arvatavasti 1.-2. sajandil. Kärde kivikalmed veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 03.10.2015) Kärde kivikalmed veebiportaalis eestigiid.ee