laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Like

Like oli keskaegne Eestimaa vasalliperekond, mis on nime saanud Liikva küla järgi. Suguvõsa põhikodu asus Liikva külas, millest osa 1312. aastal läks Bremenite kätte. 1379. aastal nimetatakse Likede eluaset vanaks (endiseks) mõisakohaks (antiqua curia in villa Like) ja see kuulus Lechtise perekonnale. Kindlad teated Likedest lõpevad 1389. aastaga, allikais 1482. ja 1524. aastal esinevad samanimelised (Like, Lyecke) võib-olla enam ei kuulunud sellesse perekonda. Perekonnast on teada järgmised isikud: Hinrick Like(s), kes esindas 1343. aastal Eestimaad Stockholmis rahu sõlmimisel Rootsiga ja majaomanikke Tallinnas. Conradus de Like, majaomanik Tallinnas (1324) Hinricus iunior ("Hinricus de Like junior in estonica lingwa Pesentacke"), abielus Elisabethiga, maja ja poe omanik Tallinnas, Kangele küla pandiomanik (1333–1359) Johannes, vasall, Tallinna komtuuri kaasistuja, Niguliste koguduse liige (1341–1389) Hinricus, majaomanik Tallinnas (1341–1374) poeg (1341) poeg (1341) Lutghard, vasall Hinricus de Norttoni ja raehärra Remboldus de Lenepe abikaasa (1322–1385) N. N. Hinricus, majaomanik, kannupoiss, rüütelkonna saadik Rootsis 1343 (1323–1364) Jacobus Hinricus tütar Jacobus Lyecke van Revell ja Jakob Like, Pirital, (1482) ei kuulu vist siia. Sulev Vahtre Kuningamehed ja Jüriöö ülestõus. Vikerkaar nr 4 1993, lk 54-55 Paul Johansen. Die Estlandliste des Liber Census Daniae. Reval, Kopenhagen 1933. S. 875.
Cundis

Cundis oli keskaegne Eestimaa vasalliperekond, mis sai nime Kunda järgi. 1287. aastal oli Nicolaus de Kundis (teise nimega Nicholaus de Oghae) Luderus de Beckeshovede järelvasall ja rannaröövel Virumaal. 1325. aastal oli Hennekinus de Kundes (Kundus) vasall Virumaal. Perekond kasutas Lübecki perekonna Kastorpiga sama vappi. Paul Johansen. Die Estlandliste des Liber Census Daniae. Reval, Kopenhagen 1933. S. 870.
Guldene

Guldene oli keskaegne Eestimaa vasalliperekond, mis sai nime Kulna küla järgi. Guldene perekonnast on teada vasall Uldelempe Kulna külas (Keila khk) 1318. aastal, 1318. aastal läänistati Koldingis "Uldelempe v. Guldene", kes võib olla Clemens Esto järglane. 1340. aastal sai Henricus dictus Gyldene Tallinna kodanikuks. Sulev Vahtre Kuningamehed ja Jüriöö ülestõus. Vikerkaar nr 4 1993, 55 Paul Johansen. Die Estlandliste des Liber Census Daniae. Reval, Kopenhagen 1933. S. 853.
Go (täpsustus)

Go on lauamäng. Go on programmeerimiskeel. "Läksime!" (originaalpealkiri "Go"; TV3 on kasutanud ka pealkirja "Go – elu algab kell kolm öösel", mis on tõlge filmi tunnuslausest "go - life begins at 3am.") on 1999. aasta krimikomöödia, mille peaosades mängivad Sarah Polley ning Katie Holmes Go Group (Eesti ettevõte)
Peter Aulinus

Petrus Erichsohn Aulinus (7. jaanuar 1617 Värnamo, Småland – 7. november 1687 Tallinn) oli Eesti vaimulik. Aulinus sündis Värnamos (praeguse haldusjaotuse järgi Jönköpingi läänis) Smålandis. Koolis ja gümnaasiumis õppis ta Växjös. Seejärel õppis ta (immatrikuleeriti 6. augustil 1648, oli stipendiaat aastani 1648) Tartu Ülikoolis. Aastast 1649 oli ta Tallinna toomkooli õpetaja, 29. märtsist 1652 konrektor ja 25. aprillist 1659 rektor. Ta oli aastal 1659 Tallinna toomkiriku rootsi koguduse abipastor, 24. augustil 1659 sai ta erakorraliseks pastoriks ning Tallinna linnakonsistooriumi vaimulkuks assessoriks. Aastatel 1669–1676 oli ta (kutsuti 25. novembril 1669) Tallinna Mihkli koguduse abiõpetaja, aastatel 1676–1687 sama koguduse õpetaja. Ta on kirjutanud juhuluulet. 7. juulil 1647 pidas ta Tartu Ülikoolis teadusliku oratsiooni Oratio de voluplate. Dorpat 1647. Aulinus suri aastal 1687 Tallinnas ja maeti 10. novembril 1687 Oleviste kirikusse. Talle pühendatud matusetrükise (Arzney wieder die Hertzenangst. Reval 1687) koostas Tallinna Niguliste koguduse õpetaja Gottfried Stecher. Tema poeg Johannes Aulinus oli Tallinna Mihkli koguduse ja Harju-Madise koguduse õpetaja. Recke, Johann Friedrich von / Napiersky, Karl Eduard / Beise, Theodor, Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrten-Lexicon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland, Bd.: 1, A - F, Mitau, 1827, seite 59, Aulinus (Petrus Erichsohn) Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
Bujar Nishani

Bujar Faik Nishani (sünninimi Bujar Faik Mehmeti; 29. september 1966 Durrës – 28. mai 2022 Saksamaa) oli Albaania poliitik, kes oli 24. juulist 2012 kuni 24. juulini 2017 Albaania president. Nishani omandas kõrghariduse Skënderbej sõjaväeakadeemias, mille lõpetas 1988. aastal. Lisaks on ta 2004. aastal lõpetanud Tirana Ülikooli õigusteaduskonna ja kaitsnud 2005. aastal sama ülikooli juures magistrikraadi Euroopa uuringute alal. Alates 1991. aastast oli ta Albaania Demokraatliku Partei liige. 2005. aastal valiti ta esimest korda parlamendi liikmeks. Nishani on kuulunud mitmel korral Albaania valitsusse, olles aastatel 2007–2009 ja 2011–2012 siseminister ning aastatel 2009–2011 justiitsminister. 11. juunil 2012 toimunud presidendivalimistel Albaania parlamendis valiti Nishani 73 poolthäälega riigi uueks presidendiks. Sama aasta 12. juunil astus ta justiitsministri ametist tagasi ja vannutati 24. juulil ametisse Albaania presidendina. Bujar Nishani elulugu Albaania presidendi ametlikul veebilehel (inglise keeles, vaadatud 09.10.2012)
Geyvi

Geyvi oli keskaegne Eestimaa vasalliperekond, mis on nimetatud Jõhvi järgi. 6. jaanuaril 1336 on mainitud Taani kuninga vasalli Nicolaus de Geyvi (pitseril S' [NICOL]AI DE YHEVI). Ta võib olla samane Nikolaus von Werlega (esineb allikais Dargunis 1308. aastal). Perekond kasutas sama vappi Barnekow'dega, kellega Hamelnist pärit kodanik Johannes Barnekowe ei ole ilmselt suguluses. Paul Johansen. Die Estlandliste des Liber Census Daniae. Reval, Kopenhagen 1933. S. 522–523.
Ala

Ala on mitmetähenduslik sõna. Ala ehk maa-ala on territoorium või regioon. Ala (anatoomia) on piirkond anatoomias. Ala (Tõrva) on Valgamaal Tõrva vallas olev küla. Ala (Hiina) on Hiina Rahvavabariigi haldusüksus. Ala (Hiiumaa) on Hiiumaal Hiiumaa vallas olev küla. Ala (Trento) on vald Trento provintsis Itaalias. Ajalooline ala Inkorporeerimata ala Loodusala Organiseeritud ala
Abdelmalek Sellal

Abdelmalek Sellal (sündinud 1. augustil 1948 Constantine'is) on Alžeeria poliitik, kes oli Alžeeria peaminister 3. septembrist 2012 13. märtsini 2014 ja 28. aprillist 2014 25. maini 2017. Kõrghariduse omandas Sellal Alžeerias ja lõpetas 1974. aastal École nationale d'administrationi diplomaadina. Ta on olnud tegev omavalitsussüsteemis ja töötas aastatel 1994–1998 Alžeeria välisministeeriumis. 1998. aastast on ta kuulunud Alžeeria valitsusse, olles sise- ja keskkonnaminister (1998–1999), noorte- ja spordiminister (1999–2001), riigivaraminister (2001–2002), transpordiminister (2002–2004) ja loodusvarade minister (2004–2009, 2010–2012). 3. septembril 2012 vabastas president Abdelaziz Bouteflika senise peaministri Ahmed Ouyahia ametist. Uueks valitsusjuhiks nimetas ta samal päeval Abdelmalek Sellali. 13. märtsil 2014 astus Sellal peaministriametist tagasi, et asuda juhtima president Bouteflika valimiskampaaniat. Bouteflika valiti neljandaks ametiajaks presidendiks ja kohe pärast oma ametisse vannutamist 28. aprillil 2014 nimetas president Sellali uuesti Alžeeria peaministriks. 2022. aasta veebruaris viidi Abdelmalek Sellal haiglasse Alžiiris asuvas CHU Mustapha-Pachas koroona omikrontüve variandiga saastumise tõttu ja tal oli viimasega seotud terviseprobleeme.
Koggele

Koggele oli keskaegne Eestimaa vasalliperekond, mis on nimetatud Koila küla järgi. Perekond võib põlvneda Taani hindamisraamatus mainitud Albern de Kokaelist. Nad võisid olla Lodede järelvasallid. 22. märtsil 1311 kuulutas Johannes dictus Kalle Riiale sõja oma tapetud venna eest. Tema pitseri legend on S' [HIN]RICI DE KELE, see võib olla tema isa või venna pitser. Ta võib olla samane 1318. aastal mainitud majaomanik Johannes Kollega, veel 1328. aastal on mainitud Coggele või Rogiele. Perekonnaliikmetest on teada veel Johannes ja Nicolaus, Henneke (umbes 1400) ja raehärra Nicklaus (umbes 1400). Samanimelistest on teada veel enne 1500. aastat surnud Narva raehärra Hans Kochele. Wanradt-Koelli katekismuse tõlkijat on 1527. aastal nimetatud Johann Koyell. Paul Johansen. Die Estlandliste des Liber Census Daniae. Reval, Kopenhagen 1933. S. 868.
Bobby

Bobby on hüüd- või hellitusnimi (Roberti või Robini mugandus) või eesnimi. Bobby Moore, inglise jalgpallur Bobby Ray Simmons, USA räppar ja muusikaprodutsent Bobby Stuart, USA kaskadöör ja filminäitleja Bobby Womack, USA laulja Bobbie
Louise Lake-Tack

Dame Louise Agnetha Lake-Tack (sündinud 26. juulil 1944 St Phillip'sis) on Antigua ja Barbuda jurist ja riigiametnik. Ta oli 17. juulist 2007 kuni 13. augustini 2014 Antigua ja Barbuda kindralkuberner. Olles omandanud esmase kutse meditsiiniõena ja ka selles valdkonnas praktiseerinud, õppis ta hiljem õigust ja töötas kohtunikuna. Suurema osa oma elust on ta elanud ja töötanud Suurbritannias. Kui ta 2007. aastal Antigua ja Barbuda kindralkuberneriks määrati, sai temast esimene naine sellel ametikohal.
Kalleuere

Kalleuere oli keskaegne Eestimaa vasalliperekond, mis on nimetatud Kallavere külade (Rootsi-Kalavere ja Maa-Kalavere) järgi Jõelähtme kihelkonnas. Perekonda on teadaolevalt kuulunud: domina Kalleuere Tallinnas (1341) Callevere tappis 1343. aastal teise vasalli, Vrowinus de Lemede Johannes Kalleuer, kauples Tallinnas Helmeke (Helmolt Kallevyr) Aastail 1383–1385 on mainitud sepp Jacobus Kallevier (Kallewire, Kallevir), kellele müüdi Tallinnas üks pärand eesti õiguse järgi, sisuliselt sama õiguse järgi sai oma pärandi ka üks teine vasall. Aastail 1390–1392 elas Tallinnas kalur Kalleuer. Paul Johansen. Die Estlandliste des Liber Census Daniae. Reval, Kopenhagen 1933. S. 862–863.
Hawenpe

Hauwenpe oli keskaegne Eestimaa vasalliperekond, mis on nimetatud Haiba küla järgi. Nad olid tõenäoliselt Lodede järelvasallid, kuna Paul Johanseni arvates oli Houwenpede vasallisuguvõsa valduses 14. sajandil Haiba (Hageri kihelkonnas). Et Taani hindamisraamatu järgi, s. o. arvatavasti 1240. aastate seisuga, kuulus Haiba (Howympæ) Lodedele, on Johansen oletanud, et Houwenped võisid olla Lodede allvasallid. Perekonna liikmetest on teada: Hennekinus Haukimpe (pitseri legend S'JOHANNIS HAWIIPE), Taani kuninga Harjumaa vasall Eestimaa hertsogkonnas, kannupoiss (1325–1341) tütar, Tallinna kodaniku Lodwicus Wyse abikaasa, surnud 1341 Tylo Houwenpe, tapetud koos Nicolaus de Lodega, Hinko de Yckeskulle poolt ca 1371 Henneke Hauwenpe või Hauwenpe (1371–1385), müüs 1373 Laoküla neljale rootsi talupojale, tema abikaasa oli Ghertrudis Nicolaus, dictus de Houwenpe, majaomanik Tallinnas, abielus Kerstinega (1392) Hermannus, dictus de Houwenpe Vicke, sai 1432 Tallinna kodanikuks, tegi 1465 testamendi, lastetu. Perekonna vapiks oli nelitatud kilp, kuid selle värve ei ole teada. Tiit Saare on omistanud vapile värvid, mis põhinevad alles hiljem kasutusele võetud heraldiliste värvide märkimisel. Tiina Kala, Veretöö ja lepitus 14. sajandi Liivimaal, Tuna 3/2014 Paul Johansen. Die Estlandliste des Liber Census Daniae. Reval, Kopenhagen 1933. S. 855.
Quentin Bryce

Quentin Bryce (täisnimi Quentin Alice Louise Bryce, neiupõlvenimega Strachan; sündinud 23. detsembril 1942 Brisbane'is) on Austraalia jurist ja riigiametnik, kes oli 5. septembrist 2008 kuni 28. märtsini 2014 Austraalia kindralkuberner. Kõrghariduse omandas ta Queenslandi Ülikoolis, mille lõpetas 1965. aastal õigusteaduse bakalaureusena. Aastatel 1968–1983 oli ta sama ülikooli õigusteaduse õppejõud. Hiljem töötas ta eri ametikohtadel Queenslandi osariigi valitsuses ja Austraalia föderaalvalitsuses. Muuhulgas oli ta aastatel 1988–1993 Austraalia soolise diskrimineerimise volinik. Aastatel 2003–2008 oli Bryce Queenslandi osariigi kuberner. 13. aprillil 2008 nimetas kuninganna Elizabeth II Bryce'i peaminister Kevin Ruddi ettepanekul Austraalia kindralkuberneriks ja sama aasta 5. septembril vannutati ta ametisse. Temast sai esimene naine selles ametis.
Piret-Päiv Rist

Piret-Päiv Rist (sündinud 30. detsembril 1967) on eesti ajakirjanik. Päiv Rist on lõpetanud Vastseliina Gümnaasiumi, õppinud Tallinna Ülikoolis ning lõpetanud 1992. aastal Tartu Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal[viide?]. Aastatel 1993–1995 elas ta Prantsusmaal Pariisis.[viide?] Töötanud Kanal 2-s[viide?] ja 1997. aastast Eesti Raadios[viide?]. 2000. aastast on Piret-Päiv Rist Eesti Rahvusringhäälingu Viljandi korrespondent[viide?]. Teinud raadiosaateid Viljandist, Rakverest, Võrust ja Saaremaalt. Aastatel 2014–2019 töötas ta Viljandi linna raadioreporterina. Teeb kaastööd Soome ajalehele Helsingin Sanomat[viide?]. Teinud kaastööd ka Eesti ajalehtedele. Marko Suurmägi, https://sakala.postimees.ee/6716321/viljandi-koondas-eesti-ainsa-munitsipaalraadioreporteri Viljandi koondas Eesti ainsa munitsipaalraadioreporteri] Sakala, 27.06.2019.
Pál Erdős

Paul Erdös (ungari: Erdős Pál; 26. märts 1913 Budapest – 20. september 1996 Varssavi) oli Ungari matemaatik. Ta oli üks 20. sajandi tuntumaid matemaatikuid. Koostöös sadade kolleegidega on Erdős avaldanud kombinatoorika, graafiteooria, arvuteooria, tõenäosusteooria, hulgateooria, lähendusteooria ja klassikalise analüüsi valdkondades rohkem töid kui ükski teine matemaatik. Mitme matemaatikaautasu laureaat. Erdős oli ekstsentriline isiksus, ta "vagabundeeris" mööda teaduskonverentse ja kolleege ning maised hüved teda ei huvitanud. Erdősit tuntakse ka seoses Erdősi arvu ja ideega "RAAMAT", kus jumal hoiab matemaatiliste teoreemide täiuslikke tõestusi. Erdős sündis tollases Austria-Ungaris juudi pere vanima pojana. Tema vanemad olid saanud matemaatikahariduse ja töötasid õpetajatena, ema ka koolijuhatajana. Juba varases lapsepõlves avaldus Erdősi matemaatiline võimekus, nelja-aastaselt suutis ta peast korrutada neljakohalisi arve. Koolipoisina võitis ta korduvalt matemaatikaolümpiaade. Lõpetas Ungari Kuningliku Péter Pázmány Ülikooli. Alates 30. eluaastatest kuni elu lõpuni oli ta "rändav matemaatik". Näiteks läks ta kolleegile külla, teatas: "Mu aju on avatud," ja jäi sinna mitmeks päevaks, et koos ette valmistada mõned artiklid ning siis edasi rännata. Oma matemaatilisi ideid jagas Erdős teistele heldelt, samas aga reageeris avatult ka võõrastele ideedele. Kuni elu lõpuni rääkis ta inglise keelt tugeva ungari aktsendiga. Erdős suri Poolas ühe konverentsi ajal infarkti tagajärjel. Taskus oli tal lennupilet Vilniusesse, kus pidi toimuma järgmine konverents. Erdősi peamised töövaldkonnad olid arvuteooria ja graafiteooria. Ta oli ka eestvedaja tõenäosusteooria atribuutide juurutamisel arvuteooriasse ja graafiteooriasse. Erdős ei olnud niivõrd huvitatud teooria ülesehitusest, kui konkreetsete probleemide lahendamise võimalikult lihtsast, elegantsest ja "mõistetavast" viisist. Aastal 1931, olles alles üliõpilane Budapestis, andis ta elegantse elementaarse tõestuse Bertrandi teoreemile, et n > 1 on alati algarv n ja 2n vahel. Algarvude teemal jätkusid hiljem koostööd Atle Selbergi, Paul Turani ja paljude teiste kolleegidega. Kombinatoorika aspektist töötas Erdős välja ekstreemsete graafide teooria, uuris kombinatoorika probleeme elementaarses geomeetrias ja Ramsey teoorias. Ta esitas idee asümptootiliste hinnangute kohta arvuteooriast kuni kombinatoorikani, mida nüüd nimetatakse kombinatoorseks arvuteooriaks. Koostöös Alfréd Rényiga töötas ta aastatel 1959–1968 välja m tippu ja n serva omavate juhuslike graafide teooria, mis hiljem avaldas mõju informaatika arengule. Hulgateooria raames arendas Erdős lõpmatut kombinatoorikat, milles ta eestvedaja oli. Koos András Hajnali, Richard Rado ja teistega ta uuris arvude jaotuvuse omadusi, mis viis Ramsey teoreemi üldistusteni. Erdős saavutas olulisi tulemusi arvutusmatemaatikas, eriti funktsioonide lähendamise teooria alal. 1989 – Londoni Kuningliku Seltsi välisliige Newman, M. E. J. The structure of scientific collaboration networks. In: Proc. Natl. Acad. Sci. USA, 2001. doi:10.1073/pnas.021544898
Liv-, est- und kurländisches Urkundenbuch

Liv-, est- und kurländisches Urkundenbuch (Liivi-, Eesti- ja Kuramaa Ürikuteraamat, levinumad lühendid LUB ja LECUB) on aastail 1853–1914 ja uuesti alates 2018. aastast välja antav Vana-Liivimaa allikapublikatsioon. Ürikuteraamatu väljaandmise algataja ja esimese kuue köite väljaandja oli Friedrich Georg von Bunge, need sisaldavad peale originaaltekstide veel saksakeelseid regeste (ka dokumentide kohta, mille algtekst pole säilinud). Esimesed kuus köidet on trükitud Heinrich Laakmanni trükikojas Tartus. Raamatu väljaandmine katkes Esimese maailmasõja puhkemise tõttu. Esimese jao 13. köide ilmus 2018. aastal Kölnis. Raamatu köidetest on hiljem tehtud kordustrükke. Aastate 1304–1472 ja 1494–1510 kohta on ilmunud paralleelne allikapublikatsioon Akten und Rezesse der livländischen Ständetage (Liivimaa seisustepäevade aktid ja retsessid; 3 köites, selle 3. köide lõppeb aastaga 1535). I köide (Reval, 1853): dokumendid aastaist 1093 (Tallinna tsistertslaste kloostri vaidlusalune asutamisürik)–1300 II köide (Reval, 1855): dokumendid aastaist 1301–1367 III köide (Reval, 1857): dokumendid aastaist 1368–1393; esimese kahe köite täiendused IV köide (Reval, 1859): dokumendid aastaist 1394–1413 V köide (Reval, 1867): dokumendid aastaist 1414–1423 VI köide (Riga, 1873): esimese viie köite täiendused 7. köide (Riga, Moskau, 1881): dokumendid maist 1423 kuni maini 1429, väljaandja Hermann Hildebrand 8. köide (Riga, Moskau, 1884): dokumendid maist 1429 kuni 1435. aastani, väljaandja Hermann Hildebrand 9. köide (Riga, Moskau 1889: dokumendid aastaist 1436–1443, väljaandja Hermann Hildebrand 10. köide (Riga, Moskau, 1896): dokumendid aastaist 1444–1449, väljaandja Philipp Schwarz 11. köide (Riga, Moskau, 1905): dokumendid 29. augustist 1449 kuni 1459. aastani, väljaandjad Hermann Hildebrand, Philipp Schwarz, Leonid Arbusow 12. köide (Riga, Moskau, 1910): dokumendid aastaist 1460–1472, väljaandja August von Bulmerincq 13. köide (Köln, 2018): dokumendid aastaist 1472–1479, väljaandjad Klaus Neitmann, Matthias Thumser 14. köide (2019): dokumendid aastaist 1480–1483, väljaandjad Christian Gahlbeck, Klaus Neitmann, Madlena Mahling 1900. aastal alustati teist jagu ehk sarja (Zweite Abtheilung), mis algas ordumeister Wolter von Plettenbergi võimuletulekuga 1494. aastal: 1. köide (Riga, Moskau, 1900): dokumendid 25. maist 1494 kuni 30. detsembrini 1500, väljaandjad Philipp Schwarz, Leonid Arbusow 2. köide (Riga, Moskau, 1905): dokumendid 31. detsembrist 1500 kuni 1505. aastani, väljaandjad Philipp Schwarz, Leonid Arbusow 3. köide (Riga, Moskau, 1914): dokumendid 1. jaanuarist 1506 kuni 31. detsembrini 1510, esimese kahe köite täiendused 4. septembrist 1494 kuni 1517. aastani, väljaandjad Hermann Hildebrand, Philipp Schwarz, Leonid Arbusow (Arbusow vanema surma järel jätkas tööd tema poeg Leonid Arbusow noorem), August von Bulmerincq Balti Eraseadus Mihkel Mäesalu, Kuidas publitseerida keskaegseid ürikuid?, Sirp, 12.10.2018 Uus Liivi-, Eesti- ja Kuramaa ürikuteraamat, Tallinna Linnaarhiivi blogi, 4. märts 2020
Johann Andreas Dorsche

Johann Andreas Dorsche (24. aprill 1660 Heldenbergen – ? Espoo) oli Eesti ja Liivimaa vaimulik. Dorsche sündis Heldenbergenis (praegu Nidderau linnaosa, Main-Kinzig kreisis, Hesseni liidumaal). Ta õppis (immatrikuleeriti 23. oktoobril 1677) Giesseni ülikoolis. Viibis juba aastal 1684 Tallinnas. Ta oli aastatel 1689–1691 Narva Johannese koguduse kaplan. Aastatel 1692–1703 oli ta Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja, aastal 1703 oli ta Tartu kreisi 3. osa (sisuliselt Viljandi praostkonna) praost. Aastal 1704 põgenes ta Tallinna, aastal 1705 viibis ta Soomes, aastal 1706 oli ta taas Tallinnas, aastal 1710 põgenes ta Soome; aastal 1713 kirjutas ta Rostockist pärit üliõpilase Peter Heydrichi reisialbumisse pühenduse kui Põltsamaa pastor. Aastal 1720 on teda nimetatud põgenikuna Rootsis ja aastast 1726 Espoo lähedal Otsolahtis, kus ta ka suri (surmaaeg pole teada). Karl E. Napiersky, "Beiträge zur Geschichte der Kirchen und Prediger in Livland: Livländische Kirchen- und Prediger-Matrikel". Oberpahlen, ehstnisch Poltsama kihhelkond, 1843, seite 97 Recke, Johann Friedrich v.; Napiersky, Karl Eduard: Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrten-Lexicon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland. 1 köide A-F, Mitau 1827, lk. 447
Aruküla tänavate loend

Siin on loetletud Aruküla tänavaid ja muid aadressikohti. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Aia Alajaama Harju tee (Aruküla) Jaama Järsi tee (Aruküla) Kaasiku Kadaka Kangla tee (Aruküla) Kase Kevade Kirsi Kuuse Künka Laane Lammassaare tee (Aruküla) Lehise tee (Aruküla) Lepa Lepiku põik Lille Linnu tee (Aruküla) Linnumäe tee (Aruküla) Maasika Metsa tee (Aruküla) Mõisamaa tee (Aruküla) Männiku tee (Aruküla) Männiku põik Männimetsa tee (Aruküla) Männivälja tee (Aruküla) Nurme Nõmme tee (Aruküla) Nõmmiku tee (Aruküla) Piiri Pirni Punane Põhja Põhja põik Põllu Pärnamäe tee (Aruküla) Raja Raudtee Sarapiku tee (Aruküla) Soo Staadioni Staadioni põik Suvila Suvila põik Sõstra Sügise Tallinna maantee Talve tee (Aruküla) Tamme Tiigi Toominga Tulbi Vaarika Vainu Vanalehise allee Võidu Välja tee (Aruküla) Ööbiku
Wavre

Wavre on prantsuskeelne linn Belgias Valloonia piirkonnas Vallooni Brabandi provintsis Nivellesi haldusringkonnas. Wavre on Vallooni Brabandi provintsi keskus. Esimesed teated inimasustusest Gallia aladelt pärinevad I aastatuhande algusest. Kirjasõnas on asulat esimest korda mainitud 1050. aastal. 13. sajandiks oli tähtsate kaubateede ristmikule tekkinud turg. 18. ja 19. juunil 1815 toimus seal maha prantslastele võidukas Wavre'i lahing. Wavre'i lahingu lõpuks oli Napoleon juba kaotanud Waterloo lahingu. Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.  Wavre – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (prantsuse keeles)
Veurne

Veurne on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Veurne haldusringkonnas. Veurne jaguneb järgmisteks osavaldadeks ja piirkondadeks:  Saksamaa – Röstrath Bevolking per gemeente op 1 januari 2022  Veurne – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (hollandi keeles)
Vatikani vapp

Vatikani vapp on Vatikani riigivapp. Vapil kujutatakse ristatud kuldset ja hõbedast võtit ning paavstitiaarat. Need on ka Püha Tooli embleemil. Vapikilp on punane. Vapp võeti linnriigi vapina kasutusele 7. juunil 1929.
Zoutenaaie

Zoutenaaie on hollandikeelne küla ja osavald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Veurne ringkonnas Veurne vallas. Kuni 1971. aastani oli Zoutenaaie omaette vald.  Zoutenaaie – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Booitshoeke

Booitshoeke on hollandikeelne küla ja osavald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Veurne ringkonnas Veurne vallas. Kuni 1971. aastani oli Booitshoeke omaette vald.
Avekapelle

Avekapelle on hollandikeelne küla Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Veurne ringkonnas Veurne vallas. Vana tuulik  Avekapelle – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Eggewaartskapelle

Eggewaartskapelle on hollandikeelne küla Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Veurne haldusringkonnas Veurne vallas. Külatänav Sint-Jan Onthoofdingkerk  Eggewaartskapelle – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Steenkerke

Steenkerke on hollandikeelne küla Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Veurne ringkonnas Veurne vallas. Sint-Laurentiuskerk Belgia sõjaväekalmistu  Steenkerke – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Bulskamp

Bulskamp on hollandikeelne küla Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Veurne haldusringkonnas Veurne vallas. Veurnest umbes kilomeetri kaugusel edelas asuv Bulskamp on Veurne osavald alates 1971. aastast. 1297. aasta 20. augustil toimus prantsuse ja flaami vägede vahel Bulskampi lahing, mida peetakse ka eelmänguks viis aastat hiljem toimunud Kuldkannuste lahingule. Vaade Sint-Bertinuskerk Punased koerad  Bulskamp – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis