laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Krasnaje

Krasnaje (poola keeles Krasne nad Uszą) on küla (endine alev) Valgevenes Minski oblastis Maładziečna rajoonis, Krasnaje külanõukogu halduskeskus. Küla läbib Maładziečna ja Minski vaheline raudtee, külas asuv raudteejaam kannab Uša nime. Küla asub Uša jõe kaldal. Krasnajes on raamatukogu, keskkool ja kultuurimaja. Vaatamisväärsusteks on katoliku kirik (1908-1912), õigeusu kirik aastast 1889 ja vana muinaslinnus. Krasnajes sündis poola bioloog ja botaanik Maria Górska-Zajączkowska, Poznańi botaanikaaia rajaja. Krasnajet mainitakse esimest korda aastal XV sajandi teisel poolel, toona kandis see nime Krasnaje Siało (Краснае Сяло). Asula kuulus Leedu suurvürstidele. Aastal 1486 sai Krasnajest alev, aga aastal 1500 ehitati sinna katoliku kirik. Seoses administratiiv-territoriaalse reformiga hakkas asula kuuluma Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda. Poola jagamisel läks Krasnaje aastal 1793 Venemaa koosseisu. Aastal 1890 oli alevis 8 kõrtsi, kaks kooli, postkontor, velskripunkt ja 22 poodi. Pärast Esimest maailmasõda kuulus Krasnaje Poola koosseisu. Alevis asus sõjaväebaas. 1939. aastast kuulus asula Nõukogude Liitu. Krasnaje kaotas alevi staatuse aastal 1954. Krasnaje Katoliku kirik Õigeusu kirik Krasnaje Krasnaje
Kesk-Ateena piirkonnaüksus

Kesk-Ateena (kreeka keeles Περιφερειακή ενότητα Κεντρικού Τομέα Αθηνών) on Kreeka piirkonnaüksus Atika piirkonna keskosas. Kesk-Ateena hõlmab Ateena linnastu keskosa. See moodustati 2011. aastal Kallikratese programmi kohaselt varasema Ateena allmaakonna keskosast. Kesk-Ateena piirkonnaüksus jaguneb 8 vallaks. Need on: Filadélfeia-Chalkidóna vald (32) Galátsi vald (11) Ateena vald (1) Zográfou vald (15) Kaisarianí vald (19) Výronasi vald (10) Dáfni-Ymittósi vald (13) Ilioúpoli vald (16) https://www.statistics.gr/el/2021-census-res-pop-results
Saarte piirkonnaüksus

Saared (kreeka keeles Περιφερειακή ενότητα Νήσων) on Kreeka piirkonnaüksus Atika piirkonna lõunaosas. Saarte piirkonnaüksus hõlmab Saroni saared, väikese osa Peloponnesose poolsaarest ja mitu saart Peloponnesose poolsaare idaranniku lähedal. Halduskeskus on Salamína. Saarte piirkonnaüksus moodustati 2011. aastal Kallikratese programmi kohaselt varasema Pireuse allmaakonna osast. See jaguneb 8 vallaks. Need on: Salamína vald (10) Agkístri vald (2) Aígina vald (3) Pórose vald (9) Troizinía vald (12) Ýdra vald (13) Spétsese vald (11) Kýthira vald (6) Greek census 2011
Pireuse piirkonnaüksus

Pireus (kreeka keeles Περιφερειακή ενότητα Πειραιώς) on Kreeka piirkonnaüksus Atika piirkonna põhjaosas. See hõlmab Ateena linnastu lääneosa. Pireuse keskasula on Pireuse linn. Pireuse piirkonnaüksus moodustati 2011. aastal Kallikratese programmi kohaselt varasema Pireuse allmaakonna osast. See jaguneb 5 vallaks. Need on: Pérama vald (8) Keratsíni-Drapetsóna vald (4) Korydallósi vald (5) Níkaia-Ágios Ioánnis Réntise vald (7) Pireuse vald (1) Greek census 2011
Lõuna-Ateena piirkonnaüksus

Lõuna-Ateena (kreeka keeles Περιφερειακή ενότητα Νοτίου Τομέα Αθηνών) on Kreeka piirkonnaüksus Atika piirkonna lõunaosas. Lõuna-Ateena hõlmab Ateena linnastu lõunaosa. See moodustati 2011. aastal Kallikratese programmi kohaselt varasema Ateena allmaakonna lõunaosast. Halduskeskus on Glyfáda. Lõuna-Ateena piirkonnaüksus jaguneb 8 vallaks. Need on: Moscháto-Távrose vald (24) Kallithéa vald (20) Palaió Fáliro vald (27) Néa Smýrni vald (26) Ágios Dimítriose vald (4) Álimose vald (7) Ellinikó-Argyroúpoli vald (14) Glyfáda vald (12) https://www.statistics.gr/el/2021-census-res-pop-results
Ioánnina

Ioánnina (kreeka keeles Ιωάννινα) on linn Kreekas; Ípeirose piirkonna, Ioánnina piirkonnaüksuse ja Ioánnina valla halduskeskus. See on suuruselt Kreeka kaheksas linn, elanikke oli 2011. aastal 112 486. Linn on umbes 500 meetri kõrgusel merepinnast ja asub Ioánnina järve läänekaldal. 1970. aastal asutati Ioánnina Ülikool (ülikooli vanim osa asutati 1964 Thessaloníki Aristotelese Ülikooli allüksusena). Linna läbivad E-teed E90 ja E92. Selles linnas on sündinud Károlos Papoúlias, Kreeka president alates 2005. aastast. ΦΕΚ αποτελεσμάτων Μόνιμου Πληθυσμού — Αποτελέσματα της Απογραφής Πληθυσμού-Κατοικιών έτους 2021 που αφορούν στο Μόνιμο Πληθυσμό της Χώρας, vaadatud 25.12.2023.
Eesti Ohvitseride Kogu Rootsis

Eesti Ohvitseride Kogu Rootsis (lühend EOKR) oli väliseestlaste organisatsioon Rootsis, mis ühendas eesti ohvitsere. EOKR asutati 28. oktoobril 1959 Stockholmis ja tegutses aastani 1999. Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Eesti Ohvitseride Kogu Rootsis (vaadatud 13.11.2014) Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Eesti Ohvitseride Kogu Rootsis
Sákis Boulás

Sákis Boulás (Σάκης Μπουλάς; õieti Athanásios Boulás (Αθανάσιος Μπουλάς); 25. september 1954 Kilkís – 21. veebruar 2014 Maroúsi) oli kreeka laulja ja näitleja. Ta suri 59-aastaselt vähki.
Kriminaalpolitsei

Kriminaalpolitsei on politsei, mis tegeleb kriminaalkuritegude avastamise ja nende ärahoidmisega. Kriminaalpolitsei töötajad kannavad teenistuses olles sageli tsiviilriietust. Eesti kriminaalpolitsei keskasutus on Keskkriminaalpolitsei.
Punase Kotka orden

Punase Kotka orden (saksa keeles Roter Adlerorden) oli Preisi kuningriigi autasu (orden). Autasu anti nii sõjaväelastele kui ka tsiviilelanikele.
Antónis Vardís

Antónis Vardís (kreeka keeles Αντώνης Βαρδής; 7. august 1948 Moscháto – 2. september 2014 Maroúsi) oli kreeka helilooja ja laulja. 1981 sai ta vähidiagnoosi. Tal opereeriti seda 2013 Saksamaal.
Eesti Maaliit

Eesti Maaliit (lühend EML) oli Eesti erakond. EMLi alustas tegevust 1989. aastal poliitilise liikumisena. Erakonnaks sai EML 1991. aastal. Osales 1995. aasta Riigikogu valimised võitnud KMÜ valimisliidus. Aastal 2000 ühines EML Eestimaa Rahvaliiduga. https://web.archive.org/web/20130117002553/http://www.erakonnad.info/erakond/reg/vana/eml.html (vaadatud 13.11.2014)
Aristotélis Onásis

Aristotélis Onásis (Aristoteles "Ari" Sokrates Homer Onassis, kreeka keeles Αριστοτέλης Ωνάσης, 15. jaanuar 1906 Smürna, Osmanite riik – 15. märts 1975 Neuilly-sur-Seine, Pariisi lähedal) oli kreeka reeder. Tema laevafirmade laevastikku kuulus 1950. aastatel üle 900 laeva, millest enamiku moodustasid naftatankerid. Tema isa oli tubakakaupmees Sokrates Onassis. Aristotelis põgenes 18-aastaselt Türgi vägede eest Argentinasse. Seal jooksupoisi, kulleri ja ajalehepoisina töötades esitles end võltsitud dokumentidega täiskasvanuna. Hiljem äritses Türgi tubakaga Omega. 1932. aastal ostis USA majanduskriisi tõttu pankrotivarana müüdud kaubalaevu, millega vahendas põllumajandussaadusi. Tal oli Argentina ja Kreeka kodakondsus. Enne teist maailmasõda hankis kütuste vedamiseks tankereid, mis suurendasid tema varandust 1946. aastaks 100 miljoni dollarini. 1950. aastate alguses hakkas ta naftat vedama Saudi Araabiast. Pärast teist maailmasõda ehitas Hamburgis oma aja suurima tankeri Tina Onassis, mis valmis 1953. aastal. 1975. aastal lammutati see Taiwanis vanarauana. Lisaks omas panku, 87 hektarilist Skorpiose saart ja vaalapüügilaevastikku. Saarele laskis ehitada kabeli. 1956. aastal müüs vaalapüügilaevastiku jaapanlastele. Samal aastal ostis Kreeka riikliku lennufirma ja määras sellele uueks nimeks Olympic Airways. 1970ndate alguses müüs selle Kreeka riigile tagasi. 1975. aastal suri ta halva tervise tõttu. Ta on maetud Skorpiose saare kabelisse koos oma lastega. Ta abiellus 1946. aasta 28. detsembril Athina „Tina“ Livanosega. Neil oli lapsed Alexander Onassis ja Christina Onassis. Nad lahutasid umbes 1958 Aristotélise kõrvalsuhte tõttu ooperilaulja Maria Callasega. 1968. aasta 20. oktoobril abiellus Aristotélis Skorpiose saarel Jackie Kennedyga.  Aristotélis Onásis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Laulik, Jüri. "SAJANDI ARMASTUSLUGU | Geniaalne või geniaalselt ahne Onassis – mees, kes tõmbas magnetina ligi raha ja trofeenaisi". Eesti Naine. Vaadatud 12. novembril 2023.
Kalevi auliige

Kalevi auliige on spordiseltsi Kalev antud tunnustus (auliige) pikaajalistele liikmetele. Auliikme valimise statuudi kinnitas spordiselts 1963. aastal, esimesed rinnamärgid anti auliikmetele 4. jaanuaril 1964. Kalevi auliikmete loend https://web.archive.org/web/20141115101423/http://www.eestikalev.ee/?div=16-52 (vaadatud 13.11.2014) http://www.eestikalev.ee/liikmed/auliikmed/ Tunnustusest ja kõik tunnustuse saanud isikud
Spýros Samáras

Spyrídon Filískos Samáras; ka Spýros Samáras (Σπυρίδων Φιλίσκος Σαμάρας; ka Σπύρος Σαμάρας; 29. november(17. november vkj) 1861 Korfu – 7. aprill 1917 Ateena) oli kreeka helilooja, olümpiahümni muusika autor. Spýros Samáras sündis 29. novembril 1861 Korfu saarel. Muusikaõpinguid alustas helilooja Spyrídon Xýndase juhendamisel. Aastail 1875–1882 õppis ta Ateena konservatooriumis itaalia helilooja Federico Bolognini, Angelo Mascheroni ja Enrico Stancampiano käe all. Aastail 1882–1885 jätkas õpinguid Pariisi konservatooriumis, kus tema juhendajaks oli Jules Massenet, Léo Delibes, Charles Gounod ja Théodore Dubois. Tema esimene 1882. aastal valminud ooper pole säilinud. Aastail 1885–1911 elas ja töötas Itaalias. 1886. aastal debüteeris Milano ooperiteatris La Scala ooperiga "Flora Mirabilis". Aastal 1888 tuli Costanzi teatris Roomas esmaesitlusele ooper "Medgé". Peaosas oli Emma Calvé. Suurema tuntuse saavutas Samáras 1894. aastal Luigi Illica libretole kirjutatud ooperiga "La martire". Kui tuli otsus taaselustada olümpiamängud ja pidada esimesed nüüdisaja olümpiamängud 1896. aastal Ateenas, siis Samáras kirjutas Kostís Palamáse sõnadele muusika ja esmakordselt kanti see ette olümpiahümnina 1896. aasta Ateena mängudel. 1958. aastal Roomas toimunud Rahvusvahelise Olümpiakomitee 55. istungjärgul kinnitati see ametlikuks olümpiahümniks . Aastast 1911 elas ja töötas Kreekas. Spýros Samáras suri 55-aastaselt 7. aprillil 1917 Ateenas. "Olas" (1882; pole säilinud) "Flora mirabilis" (1886; libreto Ferdinando Fontana) "Medge" (1888; libreto Ferdinando Fontana) "Messidor" (1891; pole säilinud). "Lionella" (1891) "La martire" (1894; libreto Luigi Illica) "La furia domata" (1895) "Storia d’amore o La biondinetta" (1903; libreto Paul Milliet) "Mademoiselle de Belle-Isle" (1905; libreto Paul Milliet) "Rhea" (1908; libreto Paul Milliet) "Tigra" (1911; jäi lõpetamata) "Pólemos en polémo" (1914) "I pringípissa tis Sassónos" (1915) "I Kritikopoúla" (1916)
Giórgos Kolokythás

Giórgos Kolokythás (kreeka keeles Γιώργος Κολοκυθάς; 2. november 1945 – 2. märts 2013) oli kreeka korvpallur. Ta suri 67-aastaselt müokardi infarkti tagajärjel.
Liepāja katedraal

Liepāja katedraal on katedraal Lätis Liepāja linnas. See võib tähendada: Liepāja Püha Joosepi katedraal – roomakatoliku kiriku Liepāja piiskopkonna katedraali Liepāja Püha Nikolai katedraal – õigeusu kiriku Riia piiskopkonna katedraali Liepāja Püha Kolmainu katedraal - luteri kirikule kuuluv katedraal Liepājas
Liepāja Püha Joosepi katedraal

Liepāja Püha Joosepi katedraal (läti keeles Liepājas Svētā Jāzepa Romas katoļu katedrāle) on katedraal Lätis Liepāja linnas aadressil Rakstvežu ielā 13. See kuulub katoliiklastele ja on Liepāja piiskopkonna peakirik. Tegemist on suurima katoliku kirikuga Kuramaal, hoone on nii arhitektuuri- kui ka kultuurimälestis. Praegune kirikuhoone ehitati Liepājasse aastail 1893–1896. Kirik on ehitatud tellistest. Sellel on kolm torni, millest kõrgeim on ühtlasi kellatorn. Praktiliselt koosneb katedraal kahest hoonest, vana barokne kirikuosa on kasutusel Jumalaema kabelina. Hoone pikkus on 33 ja laius 20 meetrit. Katedraali juures asub ka väike aed. Hoonel on kolm löövi, neid eraldab kaks sammaste rida. Kirikus on mitu sammastele toetuvat rõdu. Peamiselt on altaril kujutatud Jeesust, Joosepit ja neitsi Maarjat. Peaaltarist paremal asub rikkalike puunikerdustega ehitud Püha Joosepi altar, vasakul aga Püha Antoniuse altar. Vasakule sammaste vahele jääb ka XVIII sajandil ehitatud kantsel, mida kaunistavad neli evangelisti. Katedraali orel restaureeriti aastal 2012 Läti Kultuurkapitali toel. Katedraali juurde kuulub lisaks vanast kirikust kujunenud kahelöövilisele Jumalaema kabelile, kus asub neitsi Maarja altar, veel ka teine XVIII sajandil ehitatud kabel, kus asub Jeesuse Südame altar. Katedraali orel, altar, interjöör ja kantsel on muinsuskaitsealused kunstimälestised. Vanim Liepāja kirik ehitati aastal 1508. Pärast reformatsiooni läks see aga luterlaste valdusse ja kohalikud katoliiklased pidid sakramentide läbiviimiseks käima Leedus. Aastal 1747 ehitati linna väike kivikirik, mis hakkas kandma Püha Joosepi nime. See osa kirikust pühitseti sisse aastal 1762. Vana ja väike palvemaja jäi aga rahvale kitsaks, nii hakati XIX sajandi lõpus Mahiloŭ peapiiskopi Roppi eestvedamisel uut kirikut rajama. Aastail 1893–1896 valmis praegune kirikuhoone, mis valmistati Danzigi tellistest. Uusromaani stiilis hoone arhitekt oli Louis Melville. Vana barokkstiilis palvemaja ei lammutatud, see jäi uue kiriku osaks. Aastal 1911 õnnistati uus kirikuhoone sisse. Algselt oli tegemist tavalise kirikuga, katedraaliks sai see aastal 1938, kui rajati Liepāja piiskopkond. "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. mai 2021. Vaadatud 20. aprillil 2020. Katedraali koduleht Katedraal Läti reisiportaalis Katedraal Liepāja turismiportaalis Virtuaalne katedraali külastus Fotod katedraalist
Kostís Palamás

Kostís Palamás (13. jaanuar 1859 Pátra – 27. veebruar 1943 Ateena) oli kreeka luuletaja, olümpiahümni sõnade autor.
Vecpiebalga kihelkond

Vecpiebalga kihelkond ehk Vana-Pebalgi kihelkond (saksa keeles Alt-Kirchspiel Pebalg, ka Pebalg) oli haldusüksus Liivimaal Võnnu vojevoodkonnas, Rootsi Liivimaal ja Võnnu kreisis. Briņģi (Brinkenhof-Sustel) rüütlimõis, fideikomiss Grotūži (Grothusenhof) rüütlimõis Leimaņi (Nervensberg) rüütlimõis Vāckalni (Teutschenbergen) rüütlimõis, Cirsti kõrvalmõis, fideikomiss Vecpiebalga (Alt-Pebalg Pastorat) kirikumõis Vecpiebalga (Schloß Alt-Pebalg) rüütlimõis, fideikomiss Veļķi (Hohenbergen) rüütlimõis, fideikomiss Büsching, Anton Friedrich (1773). Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt. Lk 379. Hupel, August Wilhelm (1782). Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk 201–204. Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 260–261. von Hagemeister, Heinrich (1836). Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Volumes 1. Riga: Eduard Frantzen. Lk 202–204.
Surnud 13. juulil

Siin loetletakse 13. juulis surnud tuntud isikuid. 1399 – Peter Parler, saksa arhitekt 1645 – Mihhail I Fjodorovitš, Vene tsaar, Romanovite dünastia rajaja 1793 – Jean-Paul Marat, Prantsuse revolutsionäär, "rahva sõber" 1890 – Johann Voldemar Jannsen, eesti kirjanik ja ajakirjanik, rahvusliku liikumise tegelane 1894 – Moritz von Harten, Saaremaa arst 1896 – Friedrich August Kekulé, saksa keemik 1924 – Alfred Marshall, inglise majandusteadlane 1941 – Ilmar Raud, eesti maletaja 1941 – Aleksander Saluoja, Eesti sõjaväelane 1941 – Kustav Saar, Eesti sõjaväelane 1941 – Jaan Heido, Eesti sõjaväelane 1944 – Jānis Fogelis, läti rahvusest Nõukogude Liidu sõjaväelane 1946 – Alfred Stieglitz, Ameerika fotograaf ja moodsa kunsti promootor 1951 – Arnold Schönberg, Austria-ameerika helilooja 1954 – Frida Kahlo, Mehhiko maalikunstnik 1960 – Helmi Kurrik, eesti etnoloog 1960 – Hans Loch, saksa jurist ja Saksa DV riigitegelane 1972 – Juri Gorgonijev, vene orientalist ja filoloog 1980 – Seretse Khama, Botswana poliitik, riigi president aastatel 1966–1980 1985 – Charles Kasiel Bliss, Austria semiootik, blisskirja looja 1986 – Jaak Tamleht, eesti näitleja 1995 – Matti Pellonpää, soome näitleja 2001 – Kalju Kudu, eesti füüsik 2003 – Toivo Kurmet, eesti helilooja ja ettevõtja 2006 – Red Buttons, USA koomik ja näitleja 2006 – Stanislao Nievo, itaalia kirjanik 2006 – Charles Dakin, briti helilooja 2007 – Otto von der Gablentz, Saksa diplomaat ja teadlane 2008 – Gerald Wiggins, USA džässpianist 2008 – Peter Durack, Austraalia senaator ja kindralkuberner 1977–1983 2008 – Bronisław Geremek, Poola sotsiaalajaloolane ja poliitik, välisminister 1997–2000 2009 – Giuseppe Alessi, Itaalia poliitik 2009 – Beverly Roberts, USA näitleja 2009 – Bill Young, Uus-Meremaa poliitik ja diplomaat 2009 – Amīn al-Ḩāfiz̧, Liibanoni poliitik 2009 – Vince Powell, Briti stsenarist 2009 – Nilu Phule, India näitleja 2009 – Uma Aaltonen, Soome kirjanik, ajakirjanik ja poliitik 2009 – Neil Munro, Kanada näitleja ja lavastaja 2009 – Dash Snow, USA kunstnik 2012 – Ginny Tyler, USA näitleja 2012 – Richard Zanuck, USA filmiprodutsent 2012 – Jerzy Kulej, Poola poliitik ja endine poksija 2013 – Cory Monteith, Kanada näitleja ja laulja 2013 – Ingeburg Lange, Saksa DV riigitegelane 2014 – Nadine Gordimer, Lõuna-Aafrika Vabariigi kirjanik, 1991. aasta Nobeli kirjandusauhinna laureaat 2014 – Lorin Maazel, USA dirigent ja helilooja 2015 – Philipp Mißfelder, Saksamaa poliitik 2015 – Martin Litchfield West, Suurbritannia klassikaline filoloog 2015 – Ildikó Schwarczenberger, ungari vehkleja 2017 – Liu Xiaobo, hiina inimõiguslane 2024 – Ingrīda Latimira, Läti poliitik
Paks boss

"Paks boss" (saksa keeles "Der Dicke") on Saksa telesari, mille esimesed osad jõudsid eetrisse 2005. aastal. Iga jao kestus on 45 minutit. Paks boss andmekogus IMDb (inglise)
Surnud 14. juulil

Siin loetletakse 14. juulil surnud tuntud isikuid. 1824 – Kamehameha II, Hawaii kuningas 1827 – Augustin-Jean Fresnel, prantsuse ehitusinsener ja füüsik 1854 – Raimund Pacht, baltisaksa geoloog 1883 – Svend Grundtvig, taani kirjandusajaloolane ja etnograaf 1910 – Marius Petipa, Prantsuse-Vene ballettmeister ja tantsija 1942 – Arp Rullingo, eesti sportlane, ajakirjanik ja kirjanik 1944 – Emil Fjellström, rootsi näitleja 1944 – Romans Suta, läti maalikunstnik, graafik, keraamik ja sisekujundaja 1956 – Maret Suits-Elson, eesti luuletaja 1963 – Albert Borkvell, eesti matemaatik 1967 – Tudor Arghezi, rumeenia luuletaja, proosakirjanik ja kirjanduskriitik 1968 – Konstantin Paustovski, vene kirjanik 1972 – Olavi Virta, soome laulja 1976 – Nikolai Ekk, vene filmirežissöör, teatrilavastaja, stsenarist ja näitleja 1976 – Liis Käbin, eesti agronoom, ajakirjanik ja naisliikumistegelane 1984 – Zossima Šaškov, Nõukogude Liidu riigitegelane 1985 – Lisl Lindau, eesti näitleja 1988 – Aino-Helgi Paivel, eesti botaanik 1993 – Väino Kaljuvee, eesti põllumajandustegelane, majandijuht ja rahvasaadik 1996 – Elmar Anderson, eesti advokaat 1998 – Karl Schirdewan, Saksa DV riigitegelane 2000 – Alla Balter, Vene näitleja 2000 – Meredith MacRae, USA näitleja ja laulja 2002 – Joaquín Balaguer, endine Dominikaani Vabariigi president 2002 – Yousuf Karsh, Kanada fotograaf 2003 – Éva Janikovszky, ungari lastekirjanik 2003 – Roberto Bolaño Ávalos, Tšiili kirjanik 2004 – Julius Raudsepp, eesti jäähokimängija 2006 – Heinrich Heidersberger, saksa fotograaf 2006 – Carrie Nye, USA näitleja 2006 – Eduards Pāvuls, läti näitleja 2006 – Andres Stolovitš, Eesti füüsik 2006 – Aleksander Wojtkiewicz, poola päritolu USA maletaja 2006 – Uno Varik, eesti õpetaja ja koolidirektor 2007 – William LeMessurier, USA arhitekt 2007 – Terje Matsik, eesti vasaraheitja 2008 – Henki Kolstad, norra näitleja 2008 – Peet Horma, eesti tehnikateadlane 2008 – Richard Mills, Põhja-Iirimaa fotograaf 2009 – Dallas McKennon, USA näitleja 2009 – Pat Brady, USA jalgpallur 2009 – Phyllis Gotlieb, Kanada kirjanik 2009 – Heinrich Schweiger, Austria näitleja 2009 – Zbigniew Zapasiewicz, poola näitleja ja lavastaja 2009 – Sam Church, USA ametiühingutegelane 2009 – John Fautenberry, USA sarimõrvar 2011 – Otia Ioseliani, gruusia kirjanik 2012 – Sixten Jernberg, rootsi suusataja 2013 – Vladimir Zahharov, vene koreograaf 2014 – Alice Coachman, USA kergejõustiklane 2016 – Astrid Saare, eesti maalikunstnik ja kunstipedagoog 2016 – Péter Esterházy, ungari kirjanik 2017 – Heimar Peremees, eesti majandusteadlane ja teadusorganisaator 2021 – Mamnoon Hussain, Pakistani poliitik ja ettevõtja, riigi president aastatel 2013–2018 2022 – Ivana Trump, tšehhi päritolu Ameerika Ühendriikide ettevõtja, moelooja ja modell 2022 – Nikolai Krogius, Venemaa maletaja, malekohtunik ja maleliteraat 2023 – Ivo Sillamaa, eesti pianist ja klavessinist
Pantelís Prevelákis

Pantelís Prevelákis (kreeka keeles Παντελής Πρεβελάκης; 18. veebruar 1909 Réthymno, Kreeta, Kreeka – 15. märts 1986 Ateena) oli kreeka romaanikirjanik, luuletaja, esseist ja näitekirjanik. Ta on õppinud arheoloogiat ja kunstiajalugu. 1930. aastatel oli ta kreeka romaanikirjaniku ja poeedi Níkos Kazantzákise agent (ja ka sõber) ning kirjutas Níkos Kazantzákise eluloo. 1938. aastal kirjutas ta oma esimese raamatu ("Το χρονικό μιας Πολιτείας"), mille pühendas Réthymnole, oma kodulinnale. 1991. aastal ilmus see raamat pealkirja "Ühe linna kroonika" all (Kalle Kasemaa tõlkes), sarjas "Loomingu Raamatukogu" eesti keeles. Pantelís Prevelákise "Ühe linna kroonika" tutvustus Raamatukoi kodulehel
Ménis Koumantaréas

Ménis Koumantaréas [kumandar'eas] (uuskreeka keeles Μένης Κουμανταρέας; 4. jaanuar 1931 Ateena – 6. detsember 2014) oli kreeka kirjanik ja tõlkija. Ta tuli kirjandusse 1962. aastal jutustustekoguga "Τα μηχανάκια" (""Mootorrattad"[küsitav]). Ta on tõlkinud kreeka keelde Hermann Hesse, Carson McCullersi, William Faulkneri, Lewis Carrolli, Georg Büchneri, Herman Melville'i, Alberto Moravia, Ernest Hemingway, James Joyce'i, Edgar Allan Poe ja F. Scott Fitzgeraldi tekste. Ta leiti tapetuna oma kodust Ateenas 6. detsembril 2014. "Τα μηχανάκια" (1962) "Το αρμένισμα" (1967) "Τα καημένα" (1972) "Βιοτεχνία Υαλικών" (1975) "Η κυρία Κούλα" (1978) "Το κουρείο" (1979) "Σεραφείμ και Χερουβείμ" (1981) "Ο ωραίος Λοχαγός" (1982) "Η φανέλα με το εννιά" (1986) "Πλανόδιος Σαλπιγκτής" (1989) "Η συμμορία της Άρπας" (1993) "Θυμάμαι τη Μαρία" (1994; eesti keeles "Mäletan Mariat", Maailma novell, 2024, lk 161–176, tõlkinud Kaarina Rein) "Η μυρωδιά τους με κάνει να κλαίω" (1996; eesti keeles "Nende lõhn ajab mind nutma", Loomingu Raamatukogu 3–4, 2005, tõlkinud Kalle Kasemaa) "Η μέρα για τα γραπτά κι η νύχτα για το σώμα" (1999) "Δυο φορές Έλληνας" (2001) "Νώε" (2003) "Η γυναίκα που πετάει" (2006) "Το show είναι των Ελλήνων" (2008) "Σ΄ένα στρατόπεδο άκρη στην ερημιά" (2009) "Ξεχασμένη Φρουρά" (2010) "Οι αλεπούδες του Γκόσπορτ" (2011) "Θάνατος στο Βαλπαραΐζο" (2013) "Ο θησαυρός του χρόνου" (2014) Kalle Kasemaa, "Järelsõna." Raamatus: Menis Kumandareas, "Nende lõhn ajab mind nutma". (Loomingu Raamatukogu 3–4, 2005.) Tallinn: SA Kultuurileht, 2005, lk. 91. "Acclaimed writer Menis Koumandareas, 83, found murdered in Athens home", Ekathimerini, 6. detsember 2014 Info kirjastuse Kedros kodulehel Info Kreeka Kirjanike Liidu lehel (kreeka keeles) (inglise keeles) "Η πολλή εξυπνάδα στη λογοτεχνία βλάπτει" (intervjuu ajalehes Kathimerini, 18. november 2007, kreeka keeles)
Kodukant

Kodukant (täisnimega Eesti Külaliikumine Kodukant; varem Eesti Külade ja Väikelinnade Liikumine KODUKANT) on Eesti külaliikumine (õiguslikult vormilt MTÜ), mis püüab aidata kaasa regionaalarengule külade aktiivsuse ja ettevõtlikkuse toetamise teel. Kodukant on algatanud Kohaliku Omaalgatuse Programmi, aidanud kaasa Euroopa Liidu Leader-meetme rakendumisele ning korraldanud Eestis 10 Külade Maapäeva (2014. aasta seisuga). 2011. aastal pälvis Kodukant konkursil Hea Eesti Asi 4. koha. 2012. aastal nimetas EMSL Kodukandi projekti "Avatud külaväravad" kodanikuühiskonna aasta teoks. Juriidilise isikuna on liikumine 28. mail 1998. aastal registreeritud MTÜ. 2014. aasta lõpul oli Kodukandi aadress äriregistri andmeil Sirge 2, Tallinna linn; juhatuse liikmed olid Anneli Kana, Krista Habakukk, Liia Lust, Urmas Kristal ja Tõnu Leitsmaa. Liikumine valib alates 2010. aastast aasta küla. Kodukandi koduleht Kodukant Facebookis Kodukandi koolituskeskus