laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Goraj

Goraj on linn Poolas Lublini vojevoodkonnas Biłgoraj maakonnas, Goraj valla halduskeskus. Goraj asub Biłgorajst umbes 20 km põhjas ja Lublinist ligikaudu 60 km lõunas. Goraj sai linnaõigused 1398 ja 1405 aasta vahel. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks Goraj 1772. aastal Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. 1776. aastal läks linn Poolale tagasi, kuid Kolmanda Poola jagamise tulemusel 1795. aastal jälle Austria keisririigile. Alates 1809. aastast oli Goraj Varssavi hertsogiriigi piires. Neljanda Poola jagamise tagajärjel läks Goraj 1815. aastal Venemaaga reaalunioonis olnud Poola Kuningriigi (nn. Kongressi-Poola) koosseisu. 1869. aastal võtsid tsaarivõimud Gorajlt linnaõigused ära. 1. jaanuaril 2021 sai Goraj linnaõigused tagasi. Historia gminy Urząd Gminy Goraj 10 nowych miast na mapie Polski, w tym Goraj i Kamionka Polskie Radio Lublin, 29. detsember 2020
Lembe Laanest

Lembe Laanest (neiuna Hallop, sündinud 29. märtsil 1940 Tallinnas) on eesti bioloog. Ta lõpetas Tartu Ülikooli bioloogina 1962. aastal, erialaks taimefüsioloogia. Ta töötas Eksperimentaalbioloogia Instituudis Harkus.
Manuelism

Manuelism, ka Manueli stiil ja Portugali hilisgootika on Portugalis 15. sajandil kuningas Manuel I ajal valitsenud arhitektuuristiil, mille ilmet kujundasid suurte maadeavastuste sajand ja portugali meresõitjatega koos reisinud arhitektid. Manuelismis segunevad hilisgootika, eelkõige Hispaania Isabella stiili ja Põhja-Euroopa leekestiili jooned varaste renessanssarhitektuuri elementidega ja esineb mauri ja india kunstist laenatud motiive. Stiili nimetus "manuelism" pärineb 19. sajandist. Portugali rikkus 15. sajandil tuli suurte maadeavastuste kiiluvees arenenud merekaubandusest ja manuelistlik dekoor sisaldab palju ilmselgeid viiteid merendusele. Kui ehisliistud ja friisid pole töödeldud lausa korallisarnaseks, on need kaetud nikerdatud nuivähkide, karpide ja mererohuga. Arhitektuurielementidena leiavad ehitistes kasutust laevade varustuse osad; palju kasutatakse köiemotiivi. Kiviköied ja -nöörid esinevad arhitektuuris sageli, vahel sõlmituna, ning uste ja akende ümber on dekooriks kuhjatud heraldilisi vapikilpe, riste, ankruid, poisid, armillaarsfääre ja muid merendusinstrumente. Stiil valitses suhteliselt lühikest aega, 1490.–1520. aastateni, kuid jõudis Portugali kolooniatesse ja asulatesse teistel mandritel. Belemi torn Batalha kloostri lõpetamata kabelid Jerónimose klooster Évora kuningapalee ja muud tsiviilehitised Kristuse Rüütlite ordu klooster ja kirik Tomaris (algne ehitis 12. sajandist, 1510–1514 ümber ehitatud) Pontevedra Santa Maria Maiori kirik Las Palmase katedraali siseruum Vélezi kabel Murcia katedraalis El Jadida/Mazagão kirik Safi katedraal Goa Roosipärja Neitsi kirik Diu kindlus Huejotzingo San Migueli kloostrikiriku põhjaportaal ja capillas posas Arhitektidest on tuntuimad Diogo de Boitaca (Setúbali Jeesuse klooster, Jerónimose klooster), Mateus Fernandes (Batalha kloostri lõpetamata kabelite portaalid), Diogo de Arruda (Tomari kloostri kapiitlisaali aken), Francisco de Arruda (Belemi torn) ja João de Castilho (Tomari klooster, Jerónimose klooster, El Jadida, väär või muusikuterõdu Batalha kloostris, Alcobaça kloostri käärkambri võlv ja portaal; hilisemad teosed juba platereskses stiilis). Selles ajavahemikus tegutsenud maalikunstnikud Grão Vasco (Vasco Fernandes), Jorge Afonso, Cristóvão de Figueiredo, Garcia Fernandes, Gregório Lopes loetakse renessansskunstnike hulka. Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001 https://www.britannica.com/art/Manueline Discover the Manueline style. – visitportugal.com Manueline. Die Architektur Element Stil – HiSoUR Manueline Architecture - 10 of the best examples. – Travel in Portugal Discover the Manueline style. – visitportugal.com
Haisev vöödik

Haisev vöödik (Cortinarius traganus) on vöödikuliste sugukonda vöödiku perekonda kuuluv seeneliik. Haisval vöödikul on ebameeldiv magus lõhn, noorelt erelilla, hiljem hallikaslilla kuni helepruun kübar. Jalg on lillakatest loorikiududest vöödiline. Viljaliha on safrankollane kuni ookerpruun. Kübar on 5–13 cm lai, kahvatulilla. Haisev vöödik esineb põhjapoolkera parasvöötme okasmetsades. Haisev vöödik on mürgine. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. september 2020. Vaadatud 29. augustil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Ewald Gerhardt: Pilze. Band 1: Lamellenpilze, Täublinge, Milchlinge und andere Gruppen mit Lamellen (= Spektrum der Natur / BLV Intensivführer). BLV, München/ Wien/ Zürich 1984, ISBN 3-405-12927-3, lk 251.  Haisev vöödik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Haisev vöödik andmebaasis eElurikkus
Limavöödik

Limavöödik (Cortinarius mucosus) on vöödikuliste sugukonda vöödiku perekonda kuuluv seeneliik. Limavöödiku erepruun kübar ja valge jalg on paksult limased. Kübar on 4–10 cm lai, jalg 5–15 cm pikk. Eoslehekesed on hallikasvalged, üsna tihedad ja jalale hambaga külge kasvanud. Maitse ja lõhn on mahedad. Limavöödik esineb kase- ja okasmetsades. Eestis on ta väga sage, peamiselt liivastes männikutes. Limavöödik ei ole söögiseen, kuid mõnedel andmetel söödav. Põhja-Poolas korjatud limavöödikutest on leitud suures koguses bioakumuleerunud elavhõbedat. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. september 2020. Vaadatud 29. augustil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Pertti Salo ja Ulla Salo "Meie metsade seened", Varrak, 2017, lk 211 Falandysz J, Kawano M, Swieczkowski A, Brzostowski A, Dadej M. (2003). Total mercury in wild-grown higher mushrooms and underlying soil from Wdzydze Landscape Park, Northern Poland. Food Chemistry 81(1): 21–26.  Limavöödik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Limavöödik andmebaasis eElurikkus
Verev vöödik

Verev vöödik (Cortinarius sanguineus) on vöödikuliste sugukonda vöödiku perekonda kuuluv seeneliik. Vereva vöödiku väikesed viljakehad on üleni veripunased. See on väga hea värviseen, sisaldab väga palju pigmenti. Sellega saab punaseid ja pruunikaspunaseid toone. Värv on hea valguskindlusega. Verev vöödik ei ole söödav. Esineb paiguti kuusemetsades. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. september 2020. Vaadatud 29. augustil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. september 2020. Vaadatud 29. augustil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)  Verev vöödik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Verev vöödik andmebaasis eElurikkus
Vana-Laitsna vald (Võrumaa)

Vana-Laitsna vald oli vald Võru maakonnas aastatel 1919–1932. Võru maakonna Vana-Laitsna vald moodustati 1920. aastal, pärast Eesti-Läti piiri määratlemist, kus vaidluspunktiks Eesti ja Läti vahel oli Apekalnsi kihelkonnas asuv Vana-Laitsna vald. Algselt määrati vald Võru maakonda ja seda tunnistas isegi Läti, kuid hiljem taganes lepingust. Rahvaloendus näitas eestlaste selget ülekaalu: 1092 eestlast ja 885 lätlast, kuid rahvusvaheline vahekohtu esimees Briti komissar Balti riikides kolonel Stephen George Tallents otsustas vaid kaks väikest osa vallast Eestile anda, kogu ülejäänu jäi aga Lätile. Apekalnsi kihelkonnas. Vallamaja asus tänapäeva Luutsniku küla aladel. Vana-Laitsna ja Rogosi vald liideti 1932. aastal Laitsna-Rogosi vallaks. Võru maavolikogu otsustas liidetud valda nimetada Vana-Laitsnaks ja vallavalitsuse asukoha määrata Vana-Laitsna vallamaja, mis suuremas ja paremas asukohas. Liitmise ajal oli Rogosi vallas 1060 elanikku ja Vana-Laitsna vallas 752 elanikku. Laitsna-Rogosi vallamaja viidi 1934. aastal üle endise Rogosi mõisa härrastemaija. Kohanimi, Vana-Laitsna vald, www.eki.ee Maa-ameti kaardirakendused Rogosi wald kaob, Postimees (1886-1944), nr. 226, 27 september 1932 Läti 100: Kas Hopa ja Vana-Laitsna vahetati poole Valga vastu?, 17 november, 2018
Wojcieszków

Wojcieszków on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Łukówi maakonnas, Wojcieszkówi valla halduskeskus. Wojcieszków asub Łukówist umbes 18 km lõunas ja Lublinist ligikaudu 60 km põhjaloodes. Küla on asutatud 1437. aastal. Wojcieszków sai linnaõigused 1540. aastal, kuid kaotas need 1819. aastal. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/060611211102-0695367?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022. O nas Gmina Wojcieszków
Ulan-Majorat

Ulan-Majorat on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Radzyń Podlaski maakonnas, Ulan-Majorati vallas. Ulan-Majorat asub Radzyń Podlaskist umbes 10 km lääneloodes ja Lublinist ligikaudu 63 km põhjas. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/060610915072-0021574?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022.
Wohyń

Wohyń on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Radzyń Podlaski maakonnas, Wohyńi vallas. Wohyń asub Radzyń Podlaskist umbes 11 km idas ja Lublinist ligikaudu 60 km põhjakirdes. Küla on esmamainitud 13. sajandi alguses. Wohyń sai linnaõigused 1519. aastal, kuid kaotas need 1869. aastal. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/060610915082-0022527?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022. Życie kulturalne gminy Wohyń w latach 1944-2000 Ośrodek "Brama Grodzka – Teatr NN"
Wisznice

Wisznice (valgevene keeles Вішніцы) on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Biała Podlaska maakonnas, Wisznice valla halduskeskus. Wisznice asub Valgevene piirist ligi 23 km kaugusel, Biała Podlaskast 28 km lõunas ja Lublinist umbes 76 km kirdes. Küla on asutatud tõenäoliselt 15. sajandi algul. Wisznice sai linnaõigused tõenäoliselt 1579. aastal, kuid kaotas need 1869. aastal. Wisznice. Historia miejscowości Wirtualny Sztetl
Turobin

Turobin on linn Poolas Lublini vojevoodkonnas Biłgoraj maakonnas, Turobini valla halduskeskus. Turobin asub Biłgorajst umbes 32 km põhjas ja Lublinist ligikaudu 50 km lõunas. Küla on esmamainitud 1389. aastal. Linnaõigused sai Turobin 1420. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal. Turobin sai linnaõigused tagasi 1. jaanuaril 2024. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/060611002142-0903200?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022. Turobin – the shtetl NN Theatre Turobin chce być miastem Kronika Tygodnia, 13. november 2019 Michał Dobrołowicz, Paweł Kmiecik:34 nowe miasta w Polsce od 1 stycznia. Sprawdź listę RMF, 31. detsember 2023. Vaadatud 1. jaanuaril 2024
Horõškivka

Horõškivka (ukraina keeles Горишківка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tomašpili rajoonis. Elanike arv on 864. Pindala on 3,802 km².
Tuchowicz

Tuchowicz on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Łukówi maakonnas Stanini vallas. Tuchowicz asub Łukówist umbes 12 km lääneedelas ja Lublinist 77 km põhjaloodes. Tuchowicz sai linnaõigused 1430. aastal, kuid kaotas need 1869. aastal. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/060611211072-0689763?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022. Piotr Giczela:Historyczne zaduszki w Tuchowiczu[alaline kõdulink] Tygodnik Siedlecki, 31. oktoober 2011
Kiiruisutamine 1948. aasta taliolümpiamängudel

Kiiruisutamisvõistlused 1948. aasta taliolümpiamängudel Sankt Moritzis peeti 31. jaanuarist kuni 3. veebruarini. Võistlus peeti Badruttsi pargi jäärajal. Püsiva sula tõttu kaaluti isegi pooleliolevate võistluste jätkamist Baseli kunstjääväljal. Võisteldi neljal kiiruisutamise distantsil, kus osalesid ainult mehed. Kuupäev: 31. jaanuar Osavõtjaid: 42 võistlejat Riike: 15 Maailmarekord: 41,8(*) Hans Engnestangen  Norra, 5. veebruar 1938, Davos Olümpiarekord: 43,4 Clas Thunberg  Soome, 13. veebruar 1928, Sankt Moritz ........................... 43,4 Bernt Evensen  Norra, 13. veebruar 1928, Sankt Moritz ........................... 43,4(**) Jack Shea  USA, 4. veebruar 1932, Lake Placid ........................... 43,4 Ivar Ballangrud  Norra, 11. veebruar 1936, Garmisch-Partenkirchen Olümpiavõitja 1936: 43,4 Ivar Ballangrud  Norra (*) Rekord püstitati kõrgmäestikus (üle 1000 meetri merepinnast) ja looduslikult külmunud jääl. (**) Jääl oli korraga 6 sõitjat. Aeg määrati ühisstardiga. Viis uisutajat olid kiiremad kui endine olümpiarekord. Finn Helgesen püstitas uue olümpiarekordi, ajaga 43,1 sekundit Kuupäev: 2. veebruar Osavõtjaid: 45 võistlejat Riike: 14 Maailmarekord: 2.13,8 Hans Engnestangen  Norra, 29. jaanuar 1939, Davos Olümpiarekord: 2.19,2 Charles Mathiesen  Norra, 13. veebruar 1936, Garmisch-Partenkirchen Olümpiavõitja 1936: 2.19,2 Charles Mathiesen  Norra Kuupäev: 1. veebruar Osavõtjaid: 40 võistlejat Riike: 14 Maailmarekord: 8.13,7 Åke Seyffarth  Rootsi, 3. veebruar 1941, Davos Olümpiarekord: 8.19,6 Ivar Ballangrud  Norra, 12. veebruar 1936, Garmisch-Partenkirchen Olümpiavõitja 1936: 8.19,6 Ivar Ballangrud  Norra Kuupäev: 3. veebruar Osavõtjaid: 47 võistlejat Riike: 11 Maailmarekord: 17.01,5 Charles Mathiesen  Norra, 3. märts 1940, Hamar Olümpiarekord: 17.24,3 Ivar Ballangrud  Norra, 14. veebruar 1936, Garmisch-Partenkirchen Olümpiavõitja 1936: 17.24,3 Ivar Ballangrud  Norra
Prūtas

Prūtas (valgevene keeles Прутас, Пруц või Прута (Prutas, Pruts või Pruta), vene keeles Прута ehk Pruta) on järv Leedus Ignalina rajoonis ja Valgevenes Brasłaŭ rajooni Vidzy külanõukogus. Suurem osa järvest (274 ha) asub Leedus, Valgevene aladele jääb 176,8 ha. Prūtas asub merepinnast 143.7 meetri kõrgusel, selle valgala on 36,5 km². Järv asub piklikus loode-kagu sihilises lohus. Järve kaldad on madalad, kohati ka soostunud. Läänekaldal asub 250 hektari suurune Agarinise soo. Põhi on tasane ja kaetud savirikka sapropeeliga. Tegemist on eutroofse järvega. Kaldajoone pikkus on 16,21 kilomeetrit. Kaldad on looklevad ja madalad, kohati ka soostunud. Kallast ümbritseb kitsas metsa ja võsa riba. Kaugemal on järve ümber niidud ja põllud, läänes ja põhjas kohati ka sood ja soostunud metsad. Järve suubuvad Prūtelė ja veel kuus nimetut oja. Välja voolab Rūžase järve suubuv oja. Küladest asuvad järve kaldal Leedus Pūškos, Prūčiai, Prūtelė ja Vėlūnai, Valgevenes aga Čarnaziemje küla. Järve edelakaldal asub Pūškose linnamägi. Kaladest elavad järves särg, roosärg, nurg, kiisk, luts, ahven, latikas ja haug. Järve nimi tuleneb valgevene keelest, olles naissoost vorm sõnast прут (metsanoorendik, suureks sirgunud võsa, jäätmaa). Ліст карты N-35-18. Выданне 1984 г. Стан мясцовасці на 1983 г. Prūtas. Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. 461 lk. Justinas Tamošaitis. Apvardai. Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. 93 lk. Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. 266 lk., – Vilnius: Mokslas, 1981.
Kanamara Matsuri

Kanamara Matsuri (jaapani keeles かなまら祭り 'raudfallose püha') on iga aasta aprilli esimesel pühapäeval Jaapanis Kawasakis tähistatav šinto usundi püha. 1603. aastal alguse saanud ürituse tulud annetatakse AIDSi-vastase võitluse toetuseks. Pildid Fail:Kanamara-mikoshi3.jpg "Dammit, we missed The Festival of the Steel Phallus in Japan this weekend - Cosmopolitan". cosmopolitan.co.uk. Originaali arhiivikoopia seisuga 13.4.2014. Vaadatud 11.4.2014. Dominique Mosbergen. "Japan's Annual Penis Festival Is As Phallic As You'd Expect (PHOTOS)". huffingtonpost.com. Vaadatud 11.4.2014. Times LIVE. "Japanese festival celebrates the penis - Times LIVE". timeslive.co.za. Vaadatud 11.4.2014. "The World Today Archive - Japan's Festival of the Steel Phallus". abc.net.au. 2.4.2001. Vaadatud 11.4.2014. "BBC - Travel - Slideshow - Ten events not to miss in April". Originaali arhiivikoopia seisuga 31.3.2014. Vaadatud 11.4.2014.  Kanamara Matsuri – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Wodzisław

Wodzisław on linn Poolas Święty Krzyżi vojevoodkonnas Jędrzejówi maakonnas, Wodzisławi valla halduskeskus. Wodzisław asub Jędrzejówist ligi 16 km edelas. Wodzisław sai linnaõigused enne 1366. aastat (tõenäoliselt 1360. aastal). 16. sajandi teisel poolel oli linn kalvinismi keskus. Kolmanda Poola jagamise tagajärjel läks linn 1795. aastal Austria keisririigi võimu alla. Alates 1809. aastast oli linn Varssavi hertsogiriigi piires. Neljanda Poola jagamise tagajärjel läks Wodzisław 1815. aastal Venemaaga reaalunioonis olnud Poola Kuningriigi (nn. Kongressi-Poola) koosseisu. 1870. aastal kaotas Wodzisław linnaõigused. 1. jaanuaril 2021 sai Wodzisław linnaõigused tagasi. Wodzisław Encyklopedia PWN Ewa Pociejowska-Gawęda:Od Nowego Roku Wodzisław miastem Radio Kielce, 21. detsember 2020
Wiżajny

Wiżajny on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Suwałki maakonnas, Wiżajny valla halduskeskus. Wiżajny asub Leedu piirist umbes 3,5 ning Venemaa (Kaliningradi oblasti) piirist ligikaudu 5 km kaugusel, Suwałkist 29 km põhjas. Wiżajnyt on esmamainitud 1549. aastal, linnaõigused sai tõenäoliselt 1570. aastal. Wiżajny kaotas linnaõigused 1870. aastal. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/062013912092-0772174?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 6.10.2022. Wiżajny. Historia miejscowości Wirtualny Sztetl
Holstein-Kiel

Holstein-Kieli krahvkond oli Schauenburgi ja Holsteini krahvide liin aastatel 1261–1390. Holsteini krahvkonda valitses 1238. aastani Adolf IV. Kui ta tagasi astus, valitsesid tema pojad Johann I ja Gerhard I Holsteinis koos. 1261. aastal jaotasid nad krahvkonna, Johann sai Kieli ja asutas Holstein-Kieli liini ning Gerhard sai Itzehoe ja asutas Holstein-Itzehoe liini. 1300. aastal jagunes Holstein-Itzehoe edasi Holstein-Plöniks, Holstein-Pinnebergiks ja Holstein-Rendsburgiks. 1350. aastal läks Holstein-Plöni krahvkond Holstein-Kieli krahvidele. 1390. aastal suri viimane Holstein-Kieli krahv ja seega hääbus ka Holstein-Plön. Mõlemad krahvkonnad päris Holstein-Rendsburgi liin. 1261–1263 Johann I (1229–1263) 1263–1273 Adolf V Pommerlane (1252–1308) 1263–1316 Johann II Ükssilm (1253–1321) 1316–1359 Johann III Leebe (u. 1297 – 1359) 1359–1390 Adolf VII (u. 1329 – 1390) Pärast Johann I surma valitsesid tema pojad Adolf V ja Johann II Holstein-Kieli koos. 1273. aastal jaotasid nad Holstein-Kieli, Johann II valitses Kielis; Adolf V valitses Segebergis ja asutas Holstein-Segebergi liini. Kui Adolf V 1308. aastal ilma meessoost järglasteta suri, läks Holstein-Segeberg tagasi Holstein-Kielile. Johann II järglane 1316. aastal oli Gerhard II poeg Johann III. Pärast Johann III vennapoja krahv Gerhard V surma 1350. aastal lõppes Plöni pealiin ja nii võttis Johann III üle Holstein-Plöni krahvkonna. Kui Adolf VII 1390. aastal pärijateta suri, läksid Holstein-Kiel ja Holstein-Plön krahv Gerhard VI kätte.
Wiskitki

Wiskitki on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Żyrardówi maakonnas, Wiskitki valla halduskeskus. Wiskitki asub Żyrardówist umbes 5 km loodes ja Varssavi kesklinnast ligikaudu 45 km lääneedelas. Wiskitki sai linnaõigused 1595. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal. Teist korda sai Wiskitki linnaõigused 1916. aastal, kuid kaotas need 1919. aastal. 1. jaanuaril 2021 sai Wiskitki linnaõigused tagasi. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/071427338054-0739656?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 7.10.2022. Gmina Konstantynów Łódzki Lokalna Grupa Działania "PRYM" 10 nowych miast na mapie Polski. Premier M. Morawiecki: "to akt sprawiedliwości dziejowej" Kancelaria Prezesa Rady Ministrów, 29. detsember 2020
Kiiruisutamine 1936. aasta taliolümpiamängudel

Kiiruisutamisvõistlused 1936. aasta taliolümpiamängudel Garmisch-Partenkirchenis toimusid 11.–14. veebruarini. Võistlus peeti Riessersees looduslikul jääl. Võisteldi neljal kiiruisutamise distantsil, kus osalesid ainult mehed. Olümpiamängude edukaim kiiruisutaja oli norralane Ivar Ballangrud, kes pälvis kolm kuldmedalit ja ühe hõbemedali. Kuupäev: 11. veebruar Osavõtjaid: 36 võistlejat Riike: 14 Maailmarekord: 42,4 Allan Potts  USA, 18. jaanuar 1936, Oslo Olümpiarekord: 43,4 Clas Thunberg  Soome, 13. veebruar 1928, Sankt Moritz ........................... 43,4 Bernt Evensen  Norra, 13. veebruar 1928, Sankt Moritz ........................... 43,4 Jack Shea  USA, 4. veebruar 1932, Lake Placid Olümpiavõitja 1932: 43,4 Jack Shea  USA Kuupäev: 13. veebruar Osavõtjaid: 37 võistlejat Riike: 15 Maailmarekord: 2.17,4(*) Oscar Mathisen  Norra, 18. jaanuar 1914, Davos Olümpiarekord: 2.20,8 Clas Thunberg  Soome, 27. jaanuar 1924, Chamonix Olümpiavõitja 1932: 2.57,5 Jack Shea  USA (*) Rekord püstitati kõrgmäestikus (üle 1000 meetri merepinnast) ja looduslikult külmunud jääl. Kuupäev: . veebruar Osavõtjaid: 37 võistlejat Riike: 18 Maailmarekord: 8.17,2 Ivar Ballangrud  Norra, 18. jaanuar 1936, Oslo Olümpiarekord: 8.39,0 Clas Thunberg  Soome, 26. jaanuar 1924, Chamonix Olümpiavõitja 1932: 9.52,0 Irving Jaffee  USA Kuupäev: 14. veebruar Osavõtjaid: 30 võistlejat Riike: 14 Maailmarekord: 17.17,4(*) Armand Carlsen  Norra, 5. veebruar 1928, Davos Olümpiarekord: 18.04,8 Julius Skutnabb  Soome, 27. jaanuar 1924, Chamonix ........................ 17.56,2(**) Alexander Hurd  Kanada, 6. veebruar 1932, Lake Placid Olümpiavõitja 1928: 19.13,6 Irving Jaffee  USA (*) Rekord püstitati kõrgmäestikus (üle 1000 meetri merepinnast) ja looduslikult külmunud jääl. (**) Jääl oli korraga 6 sõitjat. Aeg selgus ühisstardiga sõidust.
Holstein-Itzehoe

Holstein-Itzehoe oli krahvkond, mis moodustati 1261. aastal Schauenburgist ja Holsteinist Holsteini jaotamisega Gerhardi ja Johanni vahel. Gerhard oli ainus valitseja. Pärast tema surma 1290. aastal jaotati Holstein-Itzehoe Gerhardi poegade vahel kolmeks krahvkonnaks: Holstein-Rendsburg, Holstein-Plön ja Holstein-Pinneberg (viimast valitseti personaalunioonis Schaumburgi krahvkonnaga, seega kutsuti seda mõnikord Holsteiniks ja Schauenburgiks või Holstein-Schauenburgiks, siiski oli Schauenburg valitseva dünastia nimi kõigis toonastes Holsteini krahvkondades).
Alexander Van der Bellen

Alexander Van der Bellen (sündinud 18. jaanuaril 1944 Viinis) on Austria majandusteadlane ja poliitik, alates 26. jaanuarist 2017 Austria liidupresident. Alexander Van der Bellen oli sõltumatu kandidaat 2016. aasta Austria presidendivalimistel. 23. mail 2016 võitis ta presidendivalimiste teise vooru. Tema ametisse vannutamine oleks pidanud toimuma 8. juulil 2016. Austria Vabaduspartei vaidlustas aga valimistulemused ja 1. juulil tühistas Austria konstitutsioonikohus valimistulemused, nõudes valimiste uuesti korraldamist. Kordusvalimised toimusid 4. detsembril. Valimised võitis Van der Bellen, kes sai umbes 53% valijate toetuse. Tema vastaskandidaati, Austria Vabaduspartei esindajat Norbert Hoferit toetas umbes 47% valimas käinud inimestest. Valimisaktiivsus oli 74%. Alexander Van der Belleni Pihkvas elanud isapoolsed vanavanemad põgenesid 1919. aastal lastega bolševike eest Eestisse. Tema isa Aleksander astus 1934. aastal Eesti kodakondsusse. 1941. aastal asus ta koos oma teise abikaasa, eestlanna Alma Sieboldiga ümber Saksamaale. Saksa põgenikelaagrist jõudsid nad lõpuks Viini, kus sündis nende poeg Alexander. Viinile läheneva Punaarmee eest põgenes perekond Lääne-Austriasse Tirooli maakonda Kaunertali, kus Alexander üles kasvas. Alexander Van der Bellen astus 1962. aastal Innsbrucki Ülikooli majandusteaduskonda ja lõpetas selle 1970. aastal doktorikraadiga. Ta töötas samas aastatel 1968–1971 rahanduse instituudis assistendina ja 1976–1977 Innsbrucki Ülikooli erakorralise professorina. Vahepeal (1972–1974) töötas ta Berliinis majanduskeskuses. Alates aastast 1977 töötas ta Viini Ülikoolis korralise professorina, alates aastast 1980 ökonoomika õppetooli juhatajana ning oli aastatel 1990–1994 majandus- ja sotsiaalteaduskonna dekaan. 1994. aastast kuulus ta erakonna Rohelised – Roheline Alternatiiv esindajana parlamenti ja 1999. aastast oli roheliste fraktsiooni esimees. Aastatel 1996–2008 oli ta Roheliste erakonna esimees. Populaarsusküsitlustes on Van der Bellenit alati kõrgemalt hinnatud kui tema erakonda. Austerlased hindavad tema ausust ning seda, et isegi tuliste väitluste ajal suudab ta kaalutlevaks jääda.[viide?] Muidugi on väga olulised tema suured majandusalased teadmised. Alexander Van der Bellen on abielus. Tal on kaks täiskasvanud poega. 2021 Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Andres Einmann, "Oponendid süüdistavad Austria presidendikandidaadi Eesti kodanikust isa natsiminevikus". Postimees.ee, 24. november 2016