laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Henrik Eberle

Henrik Eberle (3. mai 1970 Karl-Marx-Stadt) on Saksa ajaloolane, Halle ülikooli uusima ajaloo õppejõud. 21. sajandi esimesel aastakümnel sai ta Saksa akadeemilistes ringkondades tuntuks peamiselt artiklite, raamatute ja intervjuudega, mille juhtfiguuriks oli Adolf Hitler. Osa tema loomingust on tõlgitud mitmesse keelde. Ka eesti keelde on tõlgitud ja on ilmunud mitu tõlketeost: koos Matthias Uhliga, "Hitleri toimik. NKVD salajane ettekanne Jossif Stalinile, koostatud Hitleri isikliku adjutandi Otto Günsche ja kammerteener Heinz Linge ülekuulamise protokollide põhjal Moskvas 1948/1949", saksa keelest tõlkinud Toomas Huik, Tammerraamat, 2006 (originaali pealkiri "Geheimdossier des NKWD für Josef W. Stalin, zusammengestellt aufgrund der Verhörprotokolle des persönlichen Adjutantet Hitlers, Otto Günsche, und des KammerDieners Heinz Linge, Moskau 1948/49", Verlagsgruppe Lübbe GmbH & Co.KG. Bergisch-Gladbach) ka Venemaa Riikliku Uusima Ajaloo Arhiivi (Moskva) fond 30, nimistu 5, säilik nr 462a" "Kirjad Hitlerile : rahvas kirjutab oma juhile", 2008 koos Hans-Joachim Neumanniga, "Kas Hitler oli haige? Lõppdiagnoos" ("War Hitler krank? Ein abschließender Befund"), 2013, Tammerraamat. Koos Hans-Joachim Neumanniga kirjutatud Eberle raamatus "Kas Hitler oli haige? Lõppdiagnoos" ("War Hitler krank? Ein abschließender Befund") leidub hulgaliselt viiteid läbiuuritud algallikatele; Hitleri psühhopatoloogia osas pöörati erilist tähelepanu Hitleri ihuarsti Theodor Morelli kalendermärkmikule. Raamatus jõuti Hitlerile manustatud ravimite loetelus 82 ravimpreparaadini. Eberle, Henrik publications, Deutsche Nationalbibliothek, Frankfurt Maini ääres, veebiversioon 26. septembril 2017, saksa keeles Christoph Gunkel, Medicating a Madman: A Sober Look at Hitler's Health, Der Spiegel, 4. veebruar 2010, veebiversioon (veebiversioon (vaadatud 26. septembril 2017) inglise keeles Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Henrik Eberle seisuga 26.09.2017.
Keeleväänaja

Keeleväänaja on mingis keeles sõna või fraas, mida on raske hääldada. Eesti keele keeleväänajaid: kuuuurija; jäääär; töööö; pagari piparkook; anna õlu üle Ülo õe õla. 10 keeleväänajat, mis eesti keelt õppivatele välismaalastele tõeliseks katsumuseks võivad osutuda, delfi.ee
Leedu valitsusjuhtide loend

Leedu valitsusjuhtide loend loetleb iseseisva Leedu Vabariigi valitsusjuhid aastatel 1918–1940 ja alates aastast 1990 sõltumata nende ametinimetusest (peaminister, rahvavalitsuse esimees, ministrite nõukogu esimees). Leedu NSV valitsusjuhid perioodist 1940–1990 on ära toodud eraldi loendis. Parteide lühendid: LKDP – Leedu Kristlik-Demokraatlik Partei (Lietuvos krikščionių demokratų partija) LRL – Leedu Rahvuslaste Liit (Lietuvių tautininkų sąjunga) LSRDP – Leedu Sotsialistlik Rahvademokraatlik Partei (Lietuvos socialistų liaudininkų demokratų partija) LTRL – Leedu Talurahva Liit (Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga) Parteide lühendid: IL – Isamaaliit – Leedu Kristlikud Demokraadid (Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai) LDTP – Leedu Demokraatlik Tööpartei (Lietuvos demokratinė darbo partija) LLL – Leedu Liberaalne Liit (Lietuvos liberalų sąjunga) LSDP – Leedu Sotsiaaldemokraatlik Partei (Lietuvos socialdemokratų partija) Leedu peaminister Leedu NSV valitsusjuhtide loend
Martin Kleini monument

Martin Kleini monument on esimesele olümpiamedali võitnud eestlasele Martin Kleinile püstitatud mälestusmärk Viljandis aadressil Vaksali 4. Pronkskuju autor on Mati Karmin. "Martin Kleini monument". Puhka Eestis. Eesti ametlik turismiinfo. Vaadatud 26. september 2017.
Trepimägi (tänav)

Trepimägi (ka Viljandi Trepimägi) on tänav Viljandi linnas. Tänav saab alguse Linnu tänava ja Johan Laidoneri platsi ristist, ristub Oru tänavaga ja lõpeb Ranna puiestee lähedal. Oru tänavast kagus on Trepimägi jalakäijate tänav, selle lõigu pikkus on umbes 120 meetrit ja kõrguste vahe umbes 24 meetrit. Jalakäijate osas vahelduvad jalgrada ning trepid. Trepil on viis osa ning sellel on kokku 158 astet. Trepimäel asuvad Viljandi raekoda, August Maramaa skulptuur, elamu Johan Laidoneri plats 1, Nemwaltzi villa ja Sellheimi villa. Tänav rajati 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses linna ja Viljandi järve vaheliste ühendustee parandamiseks. Üheks rajamise eeltööks oli vanalinna ümbritseva vallikraavi täitmine, milleks kasutati 1894. aasta suurtulekahju tagajärjel tekkinud rususid. Esimene trepp valmis 1906 või paaril järgneval aastal. Trepimägi rekonstrueeriti 1991. aastal. Viljandi Hansapäevadel viiakse läbi trepimäe jooks, kus kõik osalejad, kes ületavad Viljandimaa kunagise maavanema Helir-Valdor Seederi joostud rekordaja 40,0 sekundit, saavad kaela medali. Trepimäe jooksu pikkus on 0,15 km. Raja absoluutne rekord on 28,67 sekundit.  Viljandi raekoda Linnu ja Trepimäe tänava ristil Elamu Johan Laidoneri platsi ja Trepimäe tänava ristil Trepimägi, umbes 1907–1908 "Puhka Eestis". Vaadatud 26.09.2017. "Trepimägi hill and stairs". Visit Estonia (inglise keeles). Vaadatud 27. septembril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Ain-Andris Vislapuu (2007). Viljandi vanadel fotodel. Tallinn: Tänapäev. Lk 88. ISBN 978-9985-62-590-3. "Viljandi trepimäe jooks". 5. juuni 2016. Vaadatud 26. septembril 2017. Aivar Aotäht (8. detsember 2004) "Trepimägi teeb tänava nägu". Sakala (2. juuni 2016) "Ugala teater viib 7,58 minutiga Trepimäelt taevasse ja tagasi". Teater Ugala
Loodi paisjärv

Loodi paisjärv on Viljandi vallas Loodi külas asuv paisjärv. Järv asub Loodi mõisa taga ja on paisutatud on paisutatud Sinialliku ojale. Järve kõrgus merepinnast on 55 m. "Loodi paisjärv". Puhka Eestis. Eesti ametlik turismiinfo. Vaadatud 26. september 2017.
Johan Laidoneri ratsamonument

Johan Laidoneri ratsamonument on kindral Johan Laidoneri mälestuseks püstitatud mälestusmärk Viljandis Lossimägedes. Monumendi autor on Terje Ojaver. Monument avati 22. juunil 2004. Monument asub Viljandi lauluväljaku ja Pärimusmuusika Aida vahel. "Kindral Johan Laidoneri ratsamonument". Viljandi linna koduleht. Vaadatud 26.09.2017. Viljandis avati kindral Laidoneri ausammas, 22.06.2004
Sakala Keskus (Viljandi)

Sakala Keskus on Viljandi linnavalitsuse haldusalas tegutsev kultuurikeskus. Õiguslikult staatuselt on Sakala Keskus Viljandi linna munitsipaalasutus, aastatel 1952–2012 tegutsenud Viljandi Kultuurimaja õigusjärglane. Keskuse avamispidu peeti 7. septembril 2012. Keskuse põhimäärus jõustus 10. septembril 2012. Keskus pakub võimalusi harrastustegevuseks ning kultuuriürituste, konverentside, seminaride ja muude ürituste korraldamiseks. Sakala Keskuse peahoone asub Viljandi kesklinnas aadressil Tallinna tänav 5. Lisaks kuuluvad Sakala Keskuse kui munitsipaalasutuse haldusalasse: ekstreemspordihall Männimäe tee 26; Viljandi Linnaraamatukogu ruumid Tallinna tänav 7/11; Kondase Keskus Pikk tänav 8; Viljandi lauluväljak, II Kirsimägi ja Kaevumägi; Viljandi vana veetorn, Johan Laidoneri plats 5c. Sakala Keskuse põhimäärus Sakala Keskuse arengukava aastateks 2015–2017 "Sakala Keskus". Puhka Eestis. Vaadatud 26. september 2017. "Keskus". Sakala Keskus. Vaadatud 26. september 2017. Siim Piirak. Sakala keskus jõudis Viljandisse. Sakala, 1. september 2012
Heimtali õpperada

Heimtali õpperada on õpperada Viljandi maakonnas Viljandi vallas, Viljandi linnast 6 km kaugusel. See tutvustab Eesti kõige levinumaid kõvalehtpuid. Õpperada algab Heimtali mõisasüdamest Viljandi poole minnes Heimtali viinaköögi juurest, kus asub ka parkla, infotahvel ja käimla. Õpperada koosneb kahest osast: 2,5 km pikkune rada ja 1,2 km pikkune rada, mis mõlemad algavad ja lõpevad parkla läheduses. Rada on osaliselt kaetud hakkpuiduga ning rajal on palju astmestikke. RMK. "Loodusega koos". Vaadatud 26. september 2017.
Hüpassaare õpperada

Hüpassaare õpperada on Karjasoo külas Põhja-Sakala vallas Viljandimaal asuv õpperada. See on 5 km pikkune ja viib läbi Soomaa rahvuspargi rabastuva metsa Kuresoo rabasse. Laudtee möödub omapärastest piklikest laugastest, mille kaldale on ehitatud jalapuhkamiseks ja rabavaikuse nautimiseks platvorm. Esimene kilomeeter kulgeb läbi kõdusoometsa, mis on tekkinud soometsast kuivenduse tagajärjel. Järgmisel kilomeetril maapind tasapisi tõuseb, rada viib Kuresoo raba serva. Kuresoos on mitmekesine soomaastik. Rajal saab matkata, on parkimis- ja telkimisvõimalus, lõkkekoht. Marjadest kasvavad raja ääres jõhvikad ja murakad. Õpperaja ääres rabasaarel korraldatakse Suure-Jaani muusikafestivali raames öiseid kontserte. Lisaks Kuresoo rabale ja rabasaarele on vaatamisväärsus raja lõpus asuv helilooja Mart Saare majamuuseum. "Puhka Eestis". Vaadatud 26. september 2017. RMK. "Loodusega koos". Vaadatud 3. oktoober 2017.
Diatsetüüldihüdromorfiin

Siin tutvustatakse ravimit või ravimeetodit, kuid kirjutatu pole arstlik nõuanne ja see ei asenda arsti konsultatsiooni. Vikipeedia ei vastuta iseravimise tagajärgede eest. Diatsetüüldihüdromorfiin on 1929. aastal Saksamaal välja töötatud keemiline aine ja ravim. See on poolsünteetiline opiaat, mille toime tugevus sarnaneb morfiini omaga. Mõnes riigis kasutatakse ainet terminaalses faasis vähihaigete valuravis. Aine valu vaigistav toime on tugevam ja kestvam kui heroiinil: 4–7 tundi. Muud nimetused ja tähised: Paralaudin, dihüdroheroiin, atsetüülmorfinool. CAS-i registreerimisnumber on 509-71-7. Gilbert, AK; Hosztafi, S; Mahurter, L; Pasternak, GW (2004). "Pharmacological characterization of dihydromorphine, 6-acetyldihydromorphine and dihydroheroin analgesia and their differentiation from morphine". European journal of pharmacology. 492 (2–3): 123–30. DOI:10.1016/j.ejphar.2004.03.050. PMID 15178355. Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Diacetyldihydromorphine seisuga 26.09.2017.
Viljandi Linnagalerii

Viljandi Linnagalerii on kunstigalerii Viljandis. Selle umbes 200-ruutmeetrine põhisaal asub aadressil Tallinna 11 Viljandi Linnaraamatukogu III korrusel lugemissaali kõrval.  Näitusi korraldatakse alates 2002. aasta oktoobrist. Sissepääs on tasuta.[viide?] "Viljandi Linnagalerii". Turismiweb. Vaadatud 26.09.2017. Viljandi Linnagalerii, turismiweb.ee.
Kuuraniidu õpperada

Kuuraniidu õpperada on Soomaa rahvuspargis Sandra külas Põhja-Sakala vallas Viljandimaal asuv õpperada, mis kulgeb läbi Kuuraniidu kõdusoometsa. Raja laudtee algab ja lõppeb samas punktis, raja pikkus on 1 km. Rajal on puhkekohad ja vaatetorn. Raja alguses on parkla, kuivkäimla, infostend, lõkkekoht grillrestiga ja telkimisvõimalus kuni viiele 4-kohalisele telgile. "Kuuraniidu õpperada". Loodusega koos. Vaadatud 26. septembril 2017.
Kaarel Targo

Kaarel Targo (sündinud 4. jaanuaril 1989 Tallinnas) on eesti näitleja. Ta lõpetas 2008. aastal Arte gümnaasiumi. Seejärel õppis ta aastatel 2008–2011 Tartu Ülikoolis ökoloogia ja elustiku kaitse erialal. Aastal 2015 lõpetas ta Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia näitleja erialal. Kaarel Targo on õppinud kolm aastat klaverit, käinud kuus aastat jalgpallitrennis ja tegelenud kolm aastat koorilauluga. Ta oli 2014. aastal üks teatri Must Kast asutajaist ja töötab samas näitlejana. Peale selle on ta üles astunud nii Ugala Teatri, Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia, Baltoscandali, Eesti Draamateatri, Vanemuise kui ka Rahvusooperi Estonia laval. 2009 "Tudengimuusikal" – Kaarel 2014 "Nullpunkt" – Noarootsi kooli õpilane 2015 "Elas kord" – Ain 2015 "Diamondjaw" – Jaanus 2015 "Bänd" – Bläkk 2017 "Armastus?" – Märt 2012 E. Kuld "Romet ja Julia" – Romet Roos 2015 I. Raag "Vabad mehed" – Janno Sepp 2015 M. Korjus "Keeris" – Indrek Pütt 2008 A.Prosa "Tuulepealne maa" - Tõnis Roo 2015 D. Harmsi ainetel "Õhupallid" Eesti Näitlejate Liidu liige Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink] CV Nimi: Kaarel Targo[alaline kõdulink] Tartu Ülikool. Viljandi Kultuuriakadeemia
Hendrik Vissel

Hendrik Vissel (sündinud 1. juulil 1990 Võrus) on eesti näitleja. 1997–2006 Võru 1. Põhikool 2006–2009 Võru Kreutzwaldi Gümnaasiumi IT-kallakuga klass 2009–2013 TÜ Viljandi Kultuuriakadeemia etenduskunstide osakond: teatrikunsti õppekava, näitleja eriala Noormees – J. Kruusvall "Salaste laulupidu", lav. P. Tammearu, Ugala Teater, jaanuar 2011 Rongielanik – V. Pelevin "Kollane nool", lav. M. Koldits, Ugala Teater, veebruar 2011 Hendrik (diplomiroll) – "Minu isa 20 aastat hiljem", lav. U. Vadi, Ugala Teater, september 2011 Kilukütt/Hallsulg/Isa (diplomiroll) – "Inetu!", lav. K. Komissarov, Ugala Teater, november 2011 Pulmaisa (diplomiroll) – "Pulm", lav. A. Sepp, M. Palm, MTÜ KAH, juuni 2012 (märts) Näitleja – "Näidend. Juhan Viidingu luuletused", lav. ja luulekava koostajad T. Kosmõnina ja J. Skulskaja, Tallinna Kirjanike Majas, aug 2012 Hendrik (diplomiroll) – "UNISTA!TUD", lav. M. Palm, Ugala Teater, veebruar 2013 (märts) Ülemus (diplomiroll) – "Arioso", lav. T. Tubin, Ugala Teater, mai 2013 ore Mees, Ott, Kena Välimusega Vastik Mees (diplomiroll) – S. Turunen "Jänkutüdruk", lavastaja T. Tubin, Raadioteater 2012 Marc Eddard – BFMi lühifilm "ANKH", režissöör R. Aedmäe, 2012 "TÜ Viljandi Kultuuriakadeemia koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. juuli 2018. Vaadatud 27. septembril 2017.
Merema

Merema on mordva rahvamuusikaansambel, mis asutati 2010 Saranskis. Kollektiivi põhieesmärk on tutvustada ja levitada mordvalaste (ersade ja mokšade) folkloori nii Mordva Vabariigis kui ka väljaspool seda. Kollektiiv tegeleb traditsiooniliste riituste ja tavade, samuti mitmehäälse laulutraditsiooni tutvustamise ja propageerimisega. Ansambli juhendaja on Katerina Modina, Mordva Riikliku Ülikooli rahvuskultuuri instituudi rahvamuusika lektor ning mitme piirkondliku ja rahvusvahelise rahvalaulukonkursi laureaat. Ansambel on esinenud mitmel pool Eestis, sealhulgas Elvas, Rakveres, Tapal ja Viljandi pärimusmuusika festivalil. Milvi Kapaun (18.10.2014). "Hõimurahvas esines gümnaasiumis". Elva Postipoiss. Ariane Sarv (24.10.2014). "Mordva folklooriansambel Merema käis Puka Keskkoolis". Otepää Teataja. "MEREMA toob folkloorisõnumeid". Virumaa Teataja. 12.10.2019.
Fatme Helge Leevald

Fatme Helge Leevald (sündinud 24. oktoobril 1991) on eesti näitleja. Fatme Helge Leevald õppis 1999–2010 Tallinna Prantsuse Lütseumis. 2015. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia teatrikunsti erialal. Enne näitlemiseni jõudmist tegeles Leevald laulmise ja tantsimisega. Ta oli 2014. aastal üks teatri Must Kast asutajaist[viide?], kuid siirdus samal aastal tööle Endla teatrisse. 2014 – Vürstitar Mary, "Meie aja kangelane" 2014 – Bella, hüüdnimega Kaunitar, "Kaunitar ja koletis" 2015 – Wendy Darling / Jane, "Peeter Paan ja Valge Lind Wendy" 2015 – Sepinna, "Kangelapsed" 2015 – Sissy, "Siin elavad inimesed" 2015 – Lotte, "Werther" 2016 – Naine, "Öös on asju" 2016 – Alice, "Alice Imedemaal" 2016 – erinevad rollid, "See asi" 2017 – erinevad rollid, "Mehed, meri, maa ja naised" 2018 – Betty, "DreamWorks" 2018 – Lonni, "Elu ja armastus" 2018 – Tiiu, Taneli tütar, "Vedelvorst" 2019 – Regine Engstrand, "Kummitused" 2019 – Anne Page, Windsori kodanike tütar, Fentoni armsam, "Windsori lõbusad naised" 2019 – Nancy, "Oliver Twist" 2012 – "Kelgukoerad", Sigrid 2015 – "Restart", sekretär 2015–2017, 2020 – "Kättemaksukontor", Hannela Sappo / Kerli Mirt, Arina Poolok 2016 – "Siberi võmm", Margot Puuste "Endla Teatri koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 26.09.2017. Vaadatud 26.09.2017. "Fatme Helge Leevald - diktor teisipäeval, 17.01" ETV, 17.01.2017 Fatme Helge Leevald andmekogus IMDb (inglise)
Maaja Hallik

Maaja Hallik (sündinud 4. augustil 1989 Keilas) on eesti näitleja, dokumentaalfilmide režissöör ning raamatupoe REaD asutaja. 2008. aastal lõpetas ta Keila Gümnaasiumi, 2013. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia etenduskunstide osakonna teatrikunsti eriala. 2020. aastal lõpetas ta magistrantuuri õpingud Balti Filmi- ja Meediakoolis dokumentaalfilmi erialal. Peegel – K. Riismaa "MPTT", lav. M. Palm ja A. Sepp, TÜ VKA 2010 Eri rolle – V. Pelevin "Kollane nool", lav. M. Koldits, Ugala Teater 2011 Lõvi (diplomiroll) – Thorbjør Egner "Kardemoni linna röövlid", lav. V. Kirs, Ugala Teater 2011 Liisa, Riina, Bianka (diplomirollid) – Margus Karu "Nullpunkt", lav. J. Juhanson, Rakvere Teater, 2011 Tema Majesteet Grace, Hani Hanna (diplomirollid) – G. Stiles "Inetu!", lav. Kalju Komissarov, Ugala Teater 2011 Maaja (diplomiroll) – "UNISTA!TUD", lav. M. Palm, Ugala Teater 2013 Noor naine (diplomiroll) – "Arioso", lav. T. Tubin, Ugala Teater 2013 Jaanika Laurits – Jim Ashilevi "Minakassett", lav. Andres Noormets, Raadioteater 2010 Rinnakas Pomm, Liisi (diplomirollid) – S. Turunen "Jänkutüdruk", lav. T. Tubin, Raadioteater 2012 Tütarlaps – "Ühikarotid", rež. E. Kuld, 2010 Moonika – "Saladused", rež. Arbo Tammiksaar, 2010 Liisa – "Saladused", rež. A. Tammiksaar, 2012 Aile, KAPO agent – "Kättemaksukontor" (osas "Spioonimängud"), rež. A. Prosa, 2015 Lavastus "Eesti nägu" kooliteatrite festivalil Teenifest 2012 Muusikaosakonna tutvustusvideo, TÜ VKA 2013 Dokumentaalne fantaasiafilm "Koidu eha", TÜ VKA/MTÜ Kultuur Aitab Hingata 2013 Dokumentaalfilm "Mees metsast", BFM 2020 "TÜ Viljandi kultuuriakadeemia kodulehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. september 2017. Vaadatud 26. septembril 2017. Viitamistõrge: <references>-siltide vahel olevat <ref>-silti nimega "tOUhx" ei kasutata eelnevas tekstis.
Trosna rajoon

Trosna rajoon (vene keeles Троснянский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Orjoli oblasti lõunaosas. Rajooni keskus on Trosna küla. Rajoon piirneb põhjas Kromõ rajooniga, idas Glazunovka rajooniga, lõunas ja läänes Kurski oblastiga ning loodes Dmitrovski rajooniga. Rajooni pindala on 769,7 km². Elanike arv oli 2012. aastal 9998, 2009. aastal 11 509 ja 2002. aastal 12 453. Trosna rajoonis on 96 asulat, mis kuuluvad kaheksa külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsaim jõgi on Svapa. Q126719912
NSV Liidu teeneline meistersportlane

NSV Liidu teeneline meistersportlane, kuni 1983 teeneline meistersportlane, (vene keeles Заслуженный мастер спорта СССР) oli aunimetus spordi valdkonnas Nõukogude Liidus. Aunimetus asutati 1934. aastal NSV Liidu Kesktäitevkomitee määrusega. Alates 1935. aastast kaasnes aunimetusega rinnamärk. 1945. aastal anti aunimetus tsirkuseartistidele Ivan Poddubnõi ja Klemens Bulile. Kuni 1950. aastate keskpaigani anti teenelise meistersportlase aunimetust ka teenekatele treeneritele (1956. aastal asutati treeneritele eraldi aunimetus – NSV Liidu teeneline treener). Teenelisteks meistersportlasteks said ka mitmed kosmonaudid (sealhulgas Juri Gagarin, German Titov ja Valentina Tereškova). 1988. seisuga oli aunimetuse saanuid enam kui 3000 inimest. Nende seas, kellelt on aunimetus ära võetud, on Alla Kušnir, Iser Kuperman, Ljudmila Beloussova, Oleg Protopopov ja Viktor Kortšnoi. NSV Liidu teenelise meistersportlase nimetust on antud ka välismaalastele. Nii said selle NSV Liidu 50. aastapäeva puhul näiteks Teófilo Stevenson, Nicolae Martinescu, Ondrej Nepela, Karin Janz, Maria Gigova, András Balczó, Ri Ho-jun, Khorloogiin Bayanmönkh ja Włodzimierz Lubański. Venemaa Föderatsioonis antakse välja Venemaa teenelise meistersportlase aunimetust. NSV Liidu meistersportlane NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlane
Leedu NSV valitsusjuhtide loend

Leedu NSV valitsusjuhtide loend loetleb Leedu NSV valitsusjuhid aastatel 1940–1990 sõltumata nende ametinimetusest (Rahvakomissaride Nõukogu esimees, Ministrite Nõukogu esimees). Leedu NSV eksisteeris 21. juulist 3. augustini 1940 de iure iseseisva riigina, alates 3. augustist 1940 liiduvabariigina Nõukogude Liidu koosseisus. Leedu NSV likvideeriti 11. märtsil 1990 Leedu Vabariigi väljakuulutamisega. 24. juunist 1941 kuni 13. juunini 1944 oli Leedu territoorium okupeeritud Saksa vägede poolt ja Leedu NSV valitsus tegutses eksiilis Venemaa territooriumil. LKP – Leedu Kommunistlik Partei (Lietuvos komunistų partija) Leedu NSV Leedu NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimeeste loend Leedu valitsusjuhtide loend Leedu peaminister
Glazunovka rajoon

Glazunovka rajoon (vene keeles Глазуновский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Orjoli oblasti lõunaosas. Rajooni keskus on Glazunovka alev. Rajoon piirneb põhjas Sverdlovski rajooniga, idas Maloarhangelski rajooniga, lõunas Kurski oblastiga, läänes Trosna rajooniga ja loodes Kromõ rajooniga. Rajooni pindala on 580,9 km². Elanike arv oli 2012. aastal 12 841, 2009. aastal 13 837 ja 2002. aastal 14 976. Glazunovka rajoonis on 63 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Glazunovka alevi) ja seitsme külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Otška, Nerutš, Ruda, Litobež ja Budarin. Q126719912
Maloarhangelski rajoon

Maloarhangelski rajoon (vene keeles Малоархангельский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Orjoli oblasti lõunaosas. Rajooni keskus on Maloarhangelski linn. Rajoon piirneb kirdes Pokrovskoje rajooniga, idas Kolpnõ rajooniga, lõunas Kurski oblastiga, läänes Glazunovka rajooniga ja loodes Sverdlovski rajooniga. Rajooni pindala on 754,3 km². Elanike arv oli 2012. aastal 11 211, 2009. aastal 12 301 ja 2002. aastal 13 798. Maloarhangelski rajoonis on 92 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Maloarhangelski linna) ja seitsme külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsaim jõgi on Sosna. Q126719912
Luidja rand

Luidja rand on rand Hiiumaa looderannikul Luidja lahe ääres. Korrastatud liivarand on ca 2,5 km pikk ja jääb valdavalt Luidja küla piiresse. Luidja rannas toimuvad Luidja triatlon ja Luidja rannavolle turniir. Puhka Eestis. Luidja rand, Hiiu maakond "Hiiu valla koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. mai 2017. Vaadatud 26. september 2017.
Kananagitsad

Kananagitsad on kanalihast valmistatud toode. Tavaliselt valmistatakse neid taimeõlis frititult. Kananagitsad lõi 1950. aastal Robert C. Baker. "What's Really In That Chicken Nugget?". Vaadatud 26.09.2017.
Viljandi Spordikool

Viljandi Spordikool on spordikool, mis tegutseb Viljandis aadressil Vaksali 4. Kooli direktor on Andres Kallavus. Viljandi Spordikool on Eesti üks vanemaid ja suuremaid ning mitmekesisema alade valikuga spordikoole, mis on pärast avamist 1946. aastal katkestusteta tegutsenud. Viljandi Spordikool alustas tegevust 1946. aastal. Esimene lend lõpetas 1949. aastal. 1987. aastal liideti spordikooli Jõud ja Kalev, 1991. aastal Tarvastu ja Kalevi Spordikool. 1994. aastal ühinesid need liidetud koolid Viljandimaa Spordikooliga ning tekkinud kool sai nimeks Viljandi Spordikool. 2000. aastal liitus kooliga ka Päri Spordikool.  1990. aastatel oli päevakorral spordikooli sulgemine, sest tollal likvideeriti Eestis kampaania korras palju spordikoole ja võeti prioriteediks klubiline noortesport. Alles jäid vaid mõned spordikoolid, nende hulgas Viljandi. Praegu toimuvad Viljandi Spordikooli treeningud peakompleksis aadressil Vaksali 4, aga ka Viljandi Spordihoones, Paalalinna viilhallis, Viljandi Sõudebaasis, Holstre-Polli Vabaajakeskuse tervise- ja suusaradadel, Viljandi Suusabaasis ja Viljandi Kaare Kooli võimlas. 2019. aastal lõpetas spordikooli 71. lend. Aerutamine – treener Peeter Becker Akadeemiline sõudmine – treenerid Ruth Vaar ja Robert Jürimaa Ilu- ja rühmvõimlemine – treenerid Kersti Peterson, Katrin Peterson, Annika Karin Vahter ja Urve Tamm Judo – treenerid Inessa Maksimov ja Viljar Kannel Kergejõustik – treenerid Priit Sihver, Leho Estorn, Liina Peel ja Ants Kuusik Korvpall – treenerid Rauno Tamm ja Vello Rits Käsipall – treener Marko Koks Laskmine – treener Kairi Heinsoo Lauatennis – treenerid Kert Villems ja Rivo Saaremäe Vabamaadlus – treenerid Rain Aleksandrov ja Aarne Kõiv Suusatamine – treenerid Eve Tammemäe ja Jaan Kallak Vibusport – treenerid Aune Varik ja Tõnu Varik Võrkpall – treenerid Merle Keerutaja, Margit Keerutaja ja Tauno Lipp Füsioterapeudid Raido Vares, Marju Veevo ja Jaanus Akel (ka ÜKE treener) "Spordikooli ajalugu". Viljandi Spordikooli koduleht. Vaadatud 11. juulil 2019. "Viljandi Spordikool". Eesti Spordiregister. Vaadatud 11. juuli 2019. "Viljandi Spordikooli lõpetajad alates 1949. aastast". Viljandi Spordikooli koduleht. Vaadatud 11. juulil 2019. "Treenerite kontaktid". Viljandi Spordikooli koduleht. Vaadatud 11. juulil 2019. Viljandi Spordikooli koduleht