laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Papagoilased

Papagoilased (Psittacidae) on lindude sugukond, mis kuulub papagoiliste (Psittaciformes) seltsi. Üks kolmest Psittacoidea ülemsugukonda kuuluvast sugukonnast Psittrichasiidae ja Psittaculidae kõrval. alamsugukond Psittacinae – vana maailma papagoid, 11 liiki 2 perekonnas perekond Bavaripsitta (välja surnud) perekond Psittacus perekond Poicephalus alamsugukond Arinae – neotroopika papagoid, 150 liiki 32 perekonnas triibus Arini – 18 perekonda perekond Cyanoliseus perekond Enicognathus perekond Rhynchopsitta perekond Pyrrhura perekond Anodorhynchus perekond Leptosittaca perekond Ognorhynchus perekond Diopsittaca perekond Guaruba perekond Conuropsis perekond Cyanopsitta perekond Orthopsittaca perekond Ara – aara perekond Primolius perekond Aratinga perekond Eupsittula perekond Psittacara perekond Thectocercus triibus Androglossini – 7 perekonda perekond Pionopsitta perekond Triclaria perekond Pyrilia perekond Pionus perekond Graydidascalus perekond Alipiopsitta perekond Amazona – amatsoonpapagoi klaad (võimalik triibus Amoropsittacini) perekond Nannopsittaca perekond Psilopsiagon perekond Bolborhynchus perekond Touit triibus Forpini perekond Forpus klaad perekond Pionites perekond Deroptyus klaad perekond Hapalopsittaca perekond Brotogeris perekond Myiopsitta perekond Eupsittula "Papagoid on targad, sest nende ajud arenesid sarnaselt inimeste omadele" ERR Novaator, 10. detsember 2018
Angela tuhk

"Angela tuhk" (inglise keeles "Angela's Ashes") on Frank McCourti autobiograafiline romaan, mis ilmus 1996. aastal. Eesti keeles ilmus see Lia Rajandi tõlkes 1999. aastal kirjastuses Varrak. Aastal 1997 võitis McCourt teose eest Pulitzeri preemia. 1999. aastal valmis raamatu põhjal film "Angela tuhk". Filmi lavastas Alan Parker, peaosades Emily Watson, Robert Carlyle, Michael Legge, Ciaran Owens ja Joe Breen. Aastal 1999 ilmus teosele järg "Jah, on küll" ("'Tis").
Tutik

Tutik (Orthotrichum) on perekond samblaid tutikuliste sugukonnast. Kokku on perekonnas umbes 200 liiki, neist Euroopas kasvab 33. Eestis kasvab tutikuid 12 liiki. Orthotrichum affine Brid. – sarnastutik (sage) Orthotrichum anomalum Hedw. – kivitutik (sage) Orthotrichum cupulatum Brid. — tume tutik (üsna harva) Orthotrichum diaphanum Brid. — karvtutik (harva) Orthotrichum gymnostomum Brid. — hambutu tutik (üsna harva) Orthotrichum lyellii Hook. & Taylor — Lyelli tutik (väga harva) Orthotrichum obtusifolium Brid. — tömbilehine tutik (sage) Orthotrichum pallens Brid. — kahkjas tutik (pillatult) Orthotrichum pumilum Anon. — kääbustutik (sage) Orthotrichum rupestre Schwaerg. — kaljututik (sage) Orthotrichum speciosum Nees — tüvetutik (väga sage) Orthotrichum stramineum Hornsch. — kollakas tutik (väga harva)
Angela tuhk (film)

"Angela tuhk" (inglise keeles "Angela's Ashes") on 1999. aastal Ameerika Ühendriikide ja Iirimaa koostöös valminud film. See põhineb Frank McCourti autobiograafilisel romaanil "Angela tuhk", mis ilmus 1996. aastal. Filmi lavastas Alan Parker. Peaosades Emily Watson, Robert Carlyle, Michael Legge, Ciaran Owens ja Joe Breen. Filmi muusika kirjutas John Williams.
Hellenite kuningas

Hellenite kuningas (kreeka Βασιλεὺς τῶν Ἑλλήνων) oli Hellenite (Kreeka) kuningriigi valitseja tiitel 1863–1924 ja 1935–1973. Peale monarhia kaotamist (1973) kuni oma surmani 2023. aastal jätkas viimane hellenite kuningas Konstantínos II tiitli kasutamist. Tiitlit on kandnud üksnes Glücksburgi dünastia liikmed. 1832–1862 valitsenud Otto ametlik tiitel oli Kreeka kuningas (Βασιλεὺς τῆς Ἑλλάδος). 1863–1913 Geórgios I 1913–1917 Konstantínos I 1917–1920 Aléxandros I 1920–1922 Konstantínos I 1922–1924 Geórgios II 1935–1947 Geórgios II 1947–1964 Pavlos 1964–1973 Konstantínos II Sparta hertsog
Kalla

Kalla (Zantedeschia) on võhaliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond. Kallade looduslikuks levilaks on piirkond Lõuna-Aafrikast Malawini. Ladinakeelse nime on perekond saanud Itaalia botaaniku Giovanni Zantedeschi (1773–1846) auks. Ristiisaks oli saksa botaanik Kurt Sprengel (1766–1833). Kallad on risoomiga rohtsed mitmeaastased taimed, mis kasvavad 1–2,5 meetri kõrgusteks. Lehed võivad olla 15–45 cm pikad. Õisik koosneb säravvalgest, kollasest või roosast lehterja kujuga kandelehest ning kollasest tõlvikust. Eestis kasvatatakse kasvuhoones, ta on hinnatud lõike- ja potilill. Nüüdisajal loetakse perekonda kuuluvaks kaheksa liiki: Zantedeschia aethiopica – harilik kalla Zantedeschia albomaculata – täpikkalla Zantedeschia elliottiana – kollane kalla Zantedeschia jucunda Zantedeschia odorata Zantedeschia pentlandii Zantedeschia rehmannii – roosa kalla Zantedeschia valida "African flowering plants database". Conservatoire et Jardin Botaniques Ville de Genève. Vaadatud 07.11.2008.
Eddo Rigotti

Eddo Rigotti (sündinud 25. mail 1944) on Itaaliast pärit Šveitsi kommunikatsiooniteadlane ja semiootik. Aastail 1981–2002 oli ta Milano Katoliku Ülikooli üldlingvistika professor. Samas ülikoolis oli ta ka aastail 1964–1968 õppinud ning kaitsnud väitekirja vene semiootika teemal, uurides eriti Sebastian Šaumjani töid. 1996. aastast töötab ta Luganos. Ta on tegelenud argumentatsiooniteooriaga. Rigotti, Eddo 2005. Towards a typology of manipulative processes. In: Saussure, Louis de; Schulz, Peter (eds.), Manipulation and ideologies in the twentieth century: discourse, language, mind. Amsterdam: Benjamins, 61–83. Biograafia
Lugano

Lugano (lombardi Lügann) on linn Šveitsis Ticino kantonis. Asub Lugano järve ääres. See on rahvaarvu suuruselt üheksas linn Šveitsis. 1956. aastal toimus linnas esimene Eurovisiooni lauluvõistlus ja 1968 maleolümpia. Lugano on suurima elanike arvuga linn Ticino kantonis. https://www.pxweb.bfs.admin.ch/pxweb/fr/px-x-0102020000_201/-/px-x-0102020000_201.px/, vaadatud 2.06.2020. Popolazione residente, secondo la nazionalità, il sesso e la classe d'età decennale, nel 2000, e complessivamente dal 1970. Vaadatud 28.11.2010. Lugano koduleht
Sebastian Šaumjan

Sebastian Konstantinovitš Šaumjan (vene Себастиан Константинович Шаумян; 27. veebruar 1916 Thbilisi – 21. jaanuar 2007 New Haven) oli vene ja ameerika keeleteadlane ja semiootik. Alates 1975. aastast elas Ameerika Ühendriikides, töötades Yale'i Ülikoolis.
Meremuuseum

Meremuuseum on muuseum ja teadusasutus, mille tegevusväli hõlmab merenduse ajalugu ja inimese liikumist veeteedel ning selleks vajalike aluste ja muu tehnika näitamist ja uurimist. Meremuuseume Eestis: Eesti Meremuuseum Käsmu Meremuuseum Läänemere-äärseid meremuuseume: Heinaste merekooli muuseum Riia Ajaloo- ja Laevandusmuuseum Leedu Meremuuseum Vasa Muuseum Mereväemuuseum Karlskronas Eesti Meremuuseum: muuseumi tegevusalad National Maritime Museum: Galleries & exhibitions Deutsches Schiffahrtsmuseum: Forschungsschwerpunkte Merikeskus Vellamo: Sukella tiedon maailmaan. Sopivassa suhteessa faktoja ja tarinoita
Bogachieli tipp

Bogachieli tipp on mäetipp Ameerika Ühendriikides Washingtoni osariigis Olympicu mäestikus. Tipu kõrgus on 1668 meetrit.
Ulf Fase

Ulf Karlsson, ka Ulf Fase või Fasi (surnud 1248) oli Rootsi jarl. Ta oli Karl Kurdi poeg. Ulf Fase oli jarliks kuningas Knut Pika ja hiljem ka kuningas Erik Erikssoni valitsusajal. Ulfil olevat olnud isiklik müntimisõigus, tema münte on tänaseni säilinud. Ulf Faset kohta arvatakse, et ta olevat osalenud Olustra lahingus kuningas Knut Långe poolel. Võimalik, et Ulf Fase oli abielus oma nõo Folke jarli tütre Katarina Folkesdotteriga. Ulfi lastest on teada üks poeg: Karl Ulfsson (langes 13. juunil 1260 Kuramaal), Liivi ordu rüütel
Venno Laul

Venno Laul (11. september 1938 Kuressaares – 14. oktoober 2018) oli eesti koorijuht ja muusikapedagoog. Lõpetas koorijuhtimise erialal 1956 Tartu Muusikakooli ja 1961 Tallinna Riikliku Konservatooriumi. Aastatel 1968–1971 stažeeris Leningradi konservatooriumi assistentuuris. Ta töötas 1960–1966 muusikaõpetajana Tallinna 22. Keskkoolis, kus algatas 1965. aastal keskkoolis muusika süvaklassi, ja 1966–1972 koormeistrina Estonias. 1972. aastast oli ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimisõppejõud (alates 1987 professor, 1974–1981 dekaan, 1981–1982 prorektor ja 1982–1992 rektor). 1969. aastast oli ta Riikliku Akadeemilise Meeskoori (RAM) stuudio juhataja ja dirigent, asutas 1971. aastal samas poistekoori, oli selle kunstiline juht ja peadirigent (kuni 1990). Ta oli ka 1977., 1982. ja 1987. aasta koolinoorte laulupeo ning XIX, XX, XXI, XXII ja XXIII üldlaulupeo üldjuhte. Aastatel 1986–1996 oli ta Eesti Kooriühingu esimees. 1985–1990 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige. Ta oli ka Eesti Kongressi liige. Alates 2005. aastast töötas Venno Laul Estonia Klaverivabriku juhatajana. Venno Laul on maetud Tallinna Metsakalmistule. 1985 Eesti NSV rahvakunstnik 1996 Gustav Ernesaksa koorimuusika preemia 2001 Valgetähe II klassi teenetemärk Venno Laulu lesk Reet Laul on pianist. Nende tütar Meeli Hirvonen on arst ja pianistist poeg Indrek Laul on ettevõtja. "Eesti Kooriühing". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. september 2016. Vaadatud 10. aprillil 2017. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Tõuse ja sära Kadri Paas, "Dirigent ja Kesklinna juht Venno Laul hirmutas kunstnikke trahviga?", Õhtuleht, 17. juuli 2002 Venno Laul (70) – poistekoori ja uue muusikaakadeemiamaja rajaja, Eesti Päevaleht, 6. september 2008
Knut Holmgersson

Knut Holmgersson ehk Knut II ehk Knut Långe (eesti keeles Knut Pikk; suri 1234) oli Rootsi kuningas 1229. aastast kuni surmani. Tema isa oli Holmger Filipsson ja isapoolne vanaisa oli Filip Eriksson, Erik Püha noorem poeg. Knut Holmgersson kuulus aastatel 1222–1229 valitsusnõukogusse, mis langetas otsuseid alaealise kuninga Erik Erikssoni eest. Erik tõugati troonilt pärast mässuliste võitu Olustra lahingus 1229. aastal, misjärel haaras kuningatrooni Knut. Aastal 1230 lasi ta enda nimel vermida münte Östra Arosi linnas. Ta lasi rajada Sko kloostri Upplandis, kuhu ta on ka maetud. Ta suri aastal 1234. Knut Holmgersson oli abielus Helena (Helene) Pedersdotter Strangega, kes oli Taani rüütli Peter Strangessoni tütar. Neil olid lapsed Holmger Knutsson (hukati 1248) ja Filip Knutsson (hukati 1251). Mõlemad hukati Birger Jarli vastu suunatud folkungide ülestõusust osavõtmise pärast.
Sooräts

Sooräts (Asio flammeus) on kaklaste sugukonda rätsu perekonda kuuluv lind. Soorätsu üldpikkus on 34–42 cm, tiibade siruulatus 85–110 cm, tiiva pikkus 28–34 cm ja kaal 320–430 g. Sulgkõrvad on lühikesed, mis on andnud talle ka näiteks ingliskeelse nime short-eared owl ('lühikõrvaline öökull'). Vanalindude ülapool on ookrivärvi või ruske pruuni pikimustriga. Hoo- ja tüürsuled on pruuni põikmustriga. Alapool on samuti ookerpruun, ruske või valkjas ja seal on pruunid pikilaigud. Vikerkest on kollane, nokk ja küünised mustad. Mõlemad sugupooled on väliselt sarnased, ainult emane on suurem. Sooräts elab põhjapoolkeral. Tema levila ulatub lõunas Vahemere maade, Palestiina, Iraagi, Kesk-Aasia, Mongoolia, Karoliinide, Hawaii, Galápagose saarte, Peruu, Boliivia ja Brasiiliani. Ta elab ka Sahhalinil, Kamtšatkal ja Antillidel. Levila põhjaosas elab ta kuni tundrani, aga Alaskal ja Euroopas ka tundras. Ta eelistab tasandikke, aga näiteks Altais ja Kaukaasias tõuseb kuni 2300 m kõrgusele. Levila põhjaosas on ta rändlind, mujal hulgulind. Soorätsul on kirjeldatud 10 alamliiki. Eestis kuulub sooräts kaitstavate liikide II kaitsekategooriasse. Ta on meil üldlevinud, aga väikesearvuline haudelind, kes elab soodel, luhtadel, rannaniitudel ja meresaartel. Tema pesitsusaegset arvukust Eestis hinnatakse 10–300 paarile. Sooräts sööb põhiliselt närilisi. Lindudel ja putukatel on tema toidus teisejärguline osa. Täheldatud on soorätsu kala püüdmas. Ta on aktiivne mitte ainult öösel, vaid ka päeval. Päevane aktiivsus langeb kokku tema peamiste saakloomade, näriliste omaga. Sooräts lendab väga madalal maapinna kohal, vähem kui poole meetri kõrgusel, ja kui kohtab saaklooma, napsab selle kinni. Samal maa-alal võib jahti pidada mitu soorätsu. Suguküpsus saabub soorätsudel aastavanuselt. Kevaditi toimub mängulend, mille käigus isaslinnud sööstavad maapinna poole, imiteerides rünnakut saakloomadele, ja plaksutavad tiibu. Soorätsudele on omased ebaühtlased tiivalöögid, mistõttu on öeldud, et ta lendab nagu liblikas või nahkhiir. Sooräts on üldiselt monogaamne. Sooräts erineb teistest kakulistest selle poolest, et ta ehitab ise maapinnale lihtsa pesa. Tema sigimisaeg sõltub pesitsusala asukohast. Euraasias muneb ta levila lõunaosas aprilli keskpaiku, aga Siberis mai alguses või hiljemgi. Munade arv kurnas sõltub toitumisoludest: tavaliselt on neid 3–5, aga headel hiireaastatel 7–10. Aastas on tavaliselt üks kurn, aga kui toitu on eriti palju, siis on täheldatud teist kurna sügisel või isegi talvel. Mune haub ainult emaslind. Ta alustab haudumist esimese muna munemise järel ja sellepärast on pojad perekonnas eri vanusega. Haudumine kestab 24–30 päeva. Pojad hakkavad lendama kuuvanuselt, aga pesast väljuvad nad veel lennuvõimetutena. Teaduslikult kirjeldas soorätsu esimesena Erik Pontoppidan 1763. "Loomade elu", 6. kd., lk. 291-292 "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2003–2008" (PDF). Hirundo. Eesti Ornitoloogiaühing. 2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2011. Vaadatud 27. oktoobril 2011. Sooräts andmebaasis eElurikkus Ulvar Käärt. Sel talvel tabas Eestit üllatav soorätsu-uputus Eesti Päevaleht, 12. veebruar 2010
Manuk Abeghjan

Manuk Abeghjan (Մանուկ Աբեղյան; venepäraselt Manuk Hatšaturovitš Abegjan (Манук Хачатурович Абегян); 29. märts 1865 Nahhitševan – 25. september 1944) oli armeenia kirjandusteadlane, folklorist, kirjanduskriitik ja keeleteadlane. Ta õppis 1876–1885 Etšhmiadzinis vaimulikus seminaris, hiljem Jenas, Leipzigis, Berliinis ja Pariisis. Alates 1923 õpetas ta Jerevani Riiklikus Ülikoolis. Ta on kirjutanud monograafia "Armeenia rahva müüdid Movses Horenatsi "Armeenia ajaloos"", mille avaldas 1899 ja mille põhjal ta 1898 kaitses Jenas väitekirja. Küsimuses, kas Movses Horenatsi on tõesti talle omistatava "Armeenia ajaloo" autor, pooldas Abeghjan seisukohta, et on küll, ja 20. sajandil on ilmnenud asjaolusid, mis räägivad selle kasuks, ehkki see pole tänapäevani üldtunnustatud seisukoht. Abeghjani keeleteaduslikud tööd on osaliselt läinud 1931 ilmunud raamatusse "Armeenia keele teooria". Oma elu viimastel aastatel kirjutas ta vanaarmeenia kirjanduse ajaloo, mille jõudis viia 15. sajandini (ilmus 2 köites surmajärgselt 1944–1946), monograafia armeenia rahvausundist ja monograafia armeenia värsiõpetusest. Tema toimetamisel anti välja "Sassuni Davithi" variantide kogu (1936). Ta oli 1943. aastast Armeenia NSV Teaduste Akadeemia akadeemik. Tema nime kannab Armeenia Teaduste Akadeemia kirjandusinstituut. Foto Jerevani ülikooli saidil
Ulvar Käärt

Ulvar Käärt (sündinud 1. juunil 1982 Siberi külas) on eesti loodusajakirjanik, ajakirja Horisont peatoimetaja. Ulvar Käärt õppis Sonda Põhikoolis, keskkoolis käis Kiviõlis ja ülikoolis Tallinnas (lõpetas Tallinna Ülikooli keskkonnajuhtimise erialal). Bakalaureusetöö kaitses ta 2003. aastal teemal "Ühiskondlikult olulise objekti asukoha valik keskkonnamõjude hindamisel". Aastatel 2005–2014 töötas ta Eesti Päevalehe uudistetoimetuse reporterina. Ulvar Käärt kuulub Eesti Teadusajakirjanike Seltsi juhatusse. Ta on näituse „Eesti parimad teadusfotod 2015 & 2017“ üks korraldajatest. 2010 – Noore looduskaitsja auhind 2018 – Vikipeedia sõber Kuhu edasi?. tlu.ee "Noore Looduskaitsja Auhinna pälvis ajakirjanik Ulvar Käärt" ilmajaam.ee, 18.04.2010 "Noore Looduskaitsja Auhinna sai Ulvar Käärt" Eestimaa Looduse Fond Meist Eesti Teadusajakirjanike Selts "Teletorni uus näitus tutvustab Eesti parimaid teadusfotosid". Tallinna teletorn. SA Tallinna Teletorn. Originaali arhiivikoopia seisuga 22. detsember 2018. "Noore looduskaitsja auhinna sai Ulvar Käärt" Eesti Loodus, 2010/5 "Vikipeedia sõber 2018: Ulvar Käärt" Wikimedia Eesti ajaveeb, 16. jaanuar 2019 "Intervjuu: Loodusajakirjanik säästab ka habemeajamisvett" Roheline Värav, 13. juuni 2008
Tšuktši mägismaa

Tšuktši mägismaa (vene keeles Чукотское нагорье) on mägismaa Euraasia kirdeosas Venemaal. Koosneb mitmest mäeahelikust ja mäemassiivist (sealhulgas Šelagski ahelikust kõrgusega 1105 m, Ekiatapski ahelikust (1522 m), Pegtõmelski ahelikust (1810 m)) ning Amguema jõest ida pool kõrgustikest ja seljakutest kõrgusega 500–1000 m. Mägismaa pikkus on umbes 450 km. Põhjaahelikud koosnevad peamiselt liivakivist ja kiltkivist graniidi intrusioonidega, lõunaosas on vulkaanilised setted. Tšuktši mägismaal on Põhja-Jäämere ja Beringi mere vesikondade jõgesid. Kliima on karm, talv on pikk (7–8 kuud), suvi on lühike ja jahe. Jaanuari keskmine õhutemperatuur on alates −15 °С kaguosas kuni −30 °С loodeosas, juuli keskmine õhutemperatuur on alates +3 °С põhjaosas kuni +10 °С lõunaosas. Sademete hulk on 250–400 mm aastas. Mägismaa idaosas esineb tihti udu. Rannikualadel on levinud niisked tarna ja tupp-villpeaga mätlikud tundrad ja madalsood, mäenõlvade alaosas on mägitundrataimestik. Nõlvade ülaosas on igilume ja -jää vöönd. Tšuktši mägismaal on tina, elavhõbeda ja kivisöe leiukohti.
Tõlliste vald

Tõlliste vald oli Valga maakonna haldusüksus. Vald piirnes põhjas Hummuli, Õru ja Sangaste vallaga, lõunas Valga linna ja Karula vallaga, idas Võru maakonna Antsla vallaga, edelas Läti Valka piirkonna Valka vallaga. Tõlliste vallavanem oli Madis Gross. Tõlliste valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991. Tsirguliina (502 elanikku) ja Laatre (242 elanikku) Sooru – Tagula – Iigaste – Jaanikese – Korijärve – Muhkva – Paju – Rampe – Supa – Tinu – Tõlliste – Vilaski – Väljaküla. Tõlliste valla iseloomulikuks maastikuks olid lainjad metsased tasandikud. Valda läbis Väikse Emajõe org, millesse suubub Pedeli ürgorg. Jõeoru madalaimas osas asub Korva luht, endine Sangaste mõisa kuivendatud katseheinamaa, kus kasvab haruldane kobarpea. Maad on valdavalt savised, valla idaosas on kohaliku tähtsusega liivavarusid. Tõlliste valla aumärk Laatre raamatukogu Sooru raamatukogu Tagula raamatukogu Tsirguliina raamatukogu Maakatastri statistika, vaadatud 23.03.2020. Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014 Harju maakonna Rae ja Ida-Viru maakonna Lüganuse valla, Lääne-Viru maakonna Tapa linna, Saare maakonna Orissaare valla, Tartu maakonna Haaslava, Laeva, Nõo, Rannu, Rõngu ja Vara valla ning Kallaste linna, Valga maakonna Helme, Põdrala ja Tõlliste valla, Viljandi maakonna Halliste valla ja Karksi-Nuia alevi ning Võru maakonna Urvaste valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta (vastu võetud 11.07.1991)
Mher Abeghjan

Mher Abeghjan (Մհեր Աբեղյան; venepäraselt Mger Manukovitš Abegjan (Мгер Манукович Абегян); 26. jaanuar 1909 Etšhmiadzin – 1978) oli armeenia maalikunstnik ja graafik. Ta õppis muu hulgas Leningradis Sergei Gerassimovi juures.
Kōmei Abe

Kōmei Abe (安部幸明 (Abe Kōmei); 1. september 1911 Hiroshima – 28. detsember 2006 Tōkyō) oli jaapani helilooja, dirigent, tšellist ja klarnetist. Tema isa oli ohvitser. Koos isaga rändas ta linnast linna. Kui nad kord nädala Tōkyōs elasid, avaldas Kōmeile muljet viiuli kõla. Ta otsustas hakata muusikuks. Ta õppis Tōkyō Muusikakoolis (praegu Tōkyō Kunstide Ülikool. Algul õppis ta Heinrich Werkmeisteri juures tšellot. Ta mängis Klaus Pringsheimi juhatatud orkestris tšellot ning sai lõpuks Pringsheimi assistendiks. Ta hakkas Pringsheimi juures saksa harmooniat ja kontrapunkti õppima. Alates 1937. aastast õppis ta seitse aastat Joseph Rosenstocki juures orkestridirigeerimist. Temalt õppis ta eriti Ludwig van Beethoveni sümfooniate interpreteerimist. Aastatel 1948–1954 oli Abe keiserliku orkestri dirigent. Ta on kirjutanud sümfooniaid, kontserte ja 15 keelpillikvartette. 15. keelpillikvarteti kirjutas ta 1993. Tema muusikat on levitanud muu hulgas Naxos. Tutvustus Naxose lehel
Artur Korjus

Artur Christian Korjus (1. detsember 1870 Tallinn – 22. märts 1936 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel). Ta oli Sõjakooli lektor ja kuni 1926. aastani sõjaministri käskudetäitja ohvitser. Tema tütar oli laulja Miliza Korjus. Kolonel A. Korjus †. Vaba Maa, 23. märts 1936, nr 67, lk 5 Artur Korjus Eesti ohvitseride andmekogus
Karl Uurmann

Karl Uurmann (26. märts 1886 Kopli talu, Kõnnu vald, Harjumaa – ?) oli Kõnnu vallavanem. Ta määrati Kõnnu vallavanemaks 1. maist 1935, kuna senine vallavalitsus oli koolimajade ehitamise laenuga muutumas maksujõuetuks. Kõnnu vallavanema juubel. Vaba Maa, 25. märts 1936, nr. 69, lk. 6.
Konrad Lorenzi Instituut

Konrad Lorenzi Instituut (KLI, täieliku nimetusega Konrad Lorenz Institute for Evolution and Cognition Research) on teoreetilise bioloogia alasele tööle ning Konrad Lorenzi teaduslikule pärandile spetsialiseerunud teadusinstituut Austrias. Instituudi rajas 1990. aastal Rupert Riedl. Instituut asus pikka aega Viini lähedal Altenbergis, endises Konrad Lorenzi perekonna majas. 2013. aastast asub instituut Klosterneuburgis. Instituudi kauane direktor on olnud Gerd B. Müller. Vienna series in theoretical biology Instituudi koduleht
Kullamaa linnus

Kullamaa linnamägi ehk Rohumägi on muinaseestlaste linnamägi Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Kullamaa külas. See on registreeritud kultuurimälestisena. Muinaslinnus on rajatud 8–9 m kõrgusele mäekünkale, mis on praeguseks kruusavõtmise tõttu osaliselt lõhutud. Ovaalse kujuga õueala pindala on umbes 2000 ruutmeetrit. Praeguseks laialivarisenud ringvalli õuepoolsed ääred on veidi kõrgemad. Vall oli ehitatud kividest, liivast ja kruusast ning toestatud palkkonstruktsioonidega. Linnamäel on tuvastatud üsna paks kultuurkiht, mis sisaldab sütt, tukke, loomaluid, savinõukilde ja 11.-12. sajandi leide. Varem olevat mäelt leitud käärid, mäe lähedusest aga paar hoburaudsõlge, pronkskaalud ja odaots. Sellise paksusega kultuurikihi tõttu on arvatud, et seal võidi ka paikselt elada. Välimuse ja leidude järgi otsustades on linnus oma lõpliku kuju saanud II aastatuhande alguses. Linnus võis olla kasutuses kuni muinasaja lõpuni. , /https://web.archive.org/web/20181228082925/http://laanemaa.arheoloogia.info/muistised/kullamaa-linnus Kullamaa linnus kultuurimälestiste riiklikus registris
Ad acta

ad acta ('aktide juurde'; lühendid a. a., ad a.) on ladinakeelne väljend, mida on kantseleiasjaajamises kasutatud otsustamist enam mittevajavate ja arhiivi suunatavate avalduste tähistamiseks.
Eero Aarnio

Eero Alvar Aarnio (sündinud 21. juulil 1932 Helsingis) on soome sisearhitekt ja mööblidisainer. Ta on tuntud eriti oma plast- ja kiudklaastoolidega, millest kõige menukamaks kujunesid 1960. aastatel loodud futuristlikus stiilis pallitool ("Pallotuoli"; 1963), mullitool ("Kuplatuoli" või "Kupla") ja pastillitool ("Pastilli").
Aav (kuu)

Aav (heebrea אָב (av), akadi sõnast abu) on juudi kalendris tsiviilaasta 11. ja sakraalaasta 5. kuu. Kuus on 30 päeva. Gregoriuse kalendris langeb ta tänapäeval enamasti juulile ja augustile. Nimi on pärit kaldea kalendrist, kus ab oli esimene kuu. Aav on ainus kuu, mida Piiblis ei mainita; seda on kirjalikult esmamainitud talmudis 3. sajandil. Judaismis peetakse seda kuud kõige saatuslikumaks, sest selle 9. kuupäeval Tisha B'Av on kaks korda hävitatud Jeruusalemma tempel (586 eKr ja 70 pKr) ning 135 pKr Bethari linn, juutide viimane kindlustus Rooma okupatsiooni vastu Bar Kochba ajal. Peale selle aeti sel kuupäeval 1290 kõik juudid peaaegu neljaks sajandiks Inglismaalt välja. Kuu 15. päeva peetakse paljude positiivsete ajaloosündmuste tõttu rõõmupäevaks. Mõlemad päevad on pühad.
Kiivsed sirged

Kiivsed sirged on sirged, mis ei asu samal tasapinnal. Kiivsed sirged ei lõiku ega ole ka paralleelsed. Kiivsed sirged on näiteks korrapärase tetraeedri vastasservad.
Diasüsteem

Diasüsteemiks nimetatakse dialektoloogias lähedaste murrete rühma, millel on ajaloolistel põhjustel mitu eri kirjakeeli tarvitavat kogukonda. Erineda võib kiri. Näiteks hindi keelt kirjutatakse devanaagari, urdu keelt araabia kirjas. Erinevusi võib olla ka sõnavaras. Näiteks oksitaani keelt on mõjutanud prantsuse keel, katalaani keelt hispaania keel. Mõnel juhul ei ole suuri erinevusi ei kõnes, kirjas ega sõnavaras, kuid ometi eristatakse ametlikult mitut keelt, näiteks katalaani ja valencia keel.