laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Andrzej Halicki

Andrzej Witold Halicki (sündinud 26. novembril 1961 Varssavis) on Poola poliitik, ta on erakonna Kodanikuplatvorm liige. Ta oli aastatel 2014–2015 Poola haldus- ja digiteerimisminister. Aastast 2019 on ta Euroopa Parlamendi liige. Ta on lõpetanud Varssavi Majanduskooli (Szkoła Główna Handlowa w Warszawie) sisekaubanduse teaduskonna õhutranspordi ökonoomika erialal. Üliõpilasena oli ta aktiivne demokraatlikus opositsioonis, kuuludes ta Iseseisvate Üliõpilaste Ühenduse ridadesse. Aastatel 1992–1993 ja 1995–1996 töötas ta avalike suhete osakonna juhatajana ning seejärel Ameerika Burson-Marstelleri agentuuri direktorina. 1993. aastal oli ta Poola erastamisministri Janusz Lewandowski nõunik ja 1994. aastal üldise erastamisprogrammi eestkõneleja. Aastal 2001 liitus ta Kodanikuplatvormiga. 10. jaanuaril 2007 sai ta seimis Jacek Wojciechowiczi asendusliikmeks. 2007. aasta Poola parlamendivalimistel sai ta 3369 häälega seimi liikmeks. Seimis oli ta väliskomisjoni esimees. 22. septembrist 2014 kuni 16. novembrini 2015 oli ta Ewa Kopaczi valitsuses Poola haldus- ja digiteerimisminister. 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel valiti ta Euroopa Parlamendi liikmeks. Europarlamendis olles on ta Euroopa Rahvapartei fraktsiooni liige. Ta on abielus ajakirjanik Agnieszka Sowaga, neil on poeg.
Olavi Allase

Olavi Allase (sündinud 28. mail 1993) on Eesti keskmaajooksja. Allase on treeninud Türi kergejõustikuklubis Järvala treener Leonhard Soomi käe all. Hiljem on Allase treenerid olnud Endel Pärn ja Enn Sellik. Olavi Allase nimel on Eesti rekord 1 miili maanteejooksus (4:14.18) ning Järvamaa rekordid nii 800, 1000, 1500 kui ka 2000 meetri jooksus. Allase poolvend Johannes Laur treenib Allasega samas spordiklubis. 2020. aasta kevadel jäi Allase koos veel mitme Eesti jooksjaga koroonapandeemia tõttu ligi viiekümneks päevaks lõksu Keeniasse. "Olavi Allase, Sport24 Andmebaas". Sport24.ee. Vaadatud 19.05.2022. "Jooksumees võtab plaanidesse Keenia". "Eesti rekordid". Eesti Kergejõustikuliit. Vaadatud 28. veebruaril 2024. "Järvamaa kõigi aegade edetabel kergejõustikus" (PDF). jarvasport.ee. Vaadatud 21.05.2022. "Cluj-Napoca 2021 Start List, Competitors Personal Bests". European Athletics. Originaali (pdf) arhiivikoopia seisuga 29.11.2021. Vaadatud 19.05.2022. "Olavi Allase, Personal Bests". World Athletics. 11. veebruar 2015. Vaadatud 19.05.2022. "KOHILA PIKAMAAJOOKSUSARI 2022 I ETAPP 2000M". kohilasport.ee. 19.05.2022. Vaadatud 19.05.2022. "M 3000 m". motonetgp.fi. 25. mai 2022. Vaadatud 31. mai 2022. "EMV 2019 Tulemused" (pdf). EKJL. 18. august 2019. Vaadatud 19.05.2022. "800 Metres Men". World Athletics. 10. veebruar 2018. Vaadatud 19.05.2022. "1000 Metres Men". World Athletics. 20. jaanuar 2020. Vaadatud 19.05.2022. "LVS X SPORTLAND KAUSS 3.POSMS". Latvijas Vieglatlētikas savienība. 5. veebruar 2023. Vaadatud 17. märtsil 2023. "Luitejooksu võitsid Olavi Allase ja Pille Hinn". Saarpuu, Kuido (30. mai 2020). "Vangivalvuri vangistus ehk põgenemine Aafrikast". Postimees. Vaadatud 21.05.2022. Meil oli aega 72 tundi. Selle jooksul pidime jõudma Nairobisse, tegema ära koroonatesti, saama kätte selle vastuse ja jõudma lennule. Olavi Allase Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Kompus

Kompus on perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kompus 221 inimesel: 119 mehel ja 102 naisel. Perekonnanimede levikult on Kompus meeste puhul 639. kohal ja naiste puhul 898. kohal. Kompus oli levinumaks nimeks vanuserühmas 80–84 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,77. Perekonnanimi Kompus oli kõige sagedasem Jõgeva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 3,58 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele perekonnanimi Kompus Vaivara kihelkonna Suur-Soldina, Puhja kihelkonna Suure-Ulila ja Kolga-Jaani kihelkonna Võisiku mõisavaldades. 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis perekonnanimi Kompus ühel korral, kui uueks nimeks võeti Ojaste. Uueks perekonnanimeks valiti Kompus ühel korral, kui loobuti endisest nimest Kompost. Arvet-Imand Kompus, eesti allveesportlane (1942–) Hanno Kompus, eesti kunstikriitik- ja ajaloolane (1890–1974) Jaan Kompus, eesti seltskonnategelane, köster, organist ja õpetaja (1858–1940) Kaarel Eduard Kompus, eesti poliitik (1903–1942) Marko Kompus, eesti luuletaja ja kunstnik (1972–) Meelis Kompus, eesti ajakirjanik (1980–) Rahel Olbrei Kompus, eesti ballettmeister, balletipedagoog ja tantsija (1898–1984) Rein Kompus, eesti allveesportlane (1977–) Tiina Kompus, eesti allveesportlane (1949–) Ilmar Kompus, eesti äritegelane (1975–) Statistikaamet. Rahvastikuregister (vaadatud 04.05.2022) Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (algne nimekuju): Kompus. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (vana nimekuju): Kompus. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (uus nimekuju): Kompus. Kompus statistikaameti andmebaasis
Ojaste

Ojaste on perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Ojaste 319 inimesel: 165 mehel ja 154 naisel. Perekonnanimede levikult on Ojaste meeste puhul 399. kohal ja naiste puhul 496. kohal. Ojaste oli levinumaks nimeks vanuserühmas 50–54 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 3,50. Perekonnanimi Ojaste oli kõige sagedasem Põlva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 9,82 inimest. 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus Eestis valiti perekonnanimi Ojaste uueks nimeks 108 korral. Enim loobuti nimedest Bachmann (viiel korral), Mann, Oinas ja Ossip (neljal korral), Onken ja Paavel (kolmel korral), Jabur, Krum, Muns, Munts ja Kondas (kahel korral) jne. Samal ajal nimest Ojaste ei loobunud keegi. Elmar Ojaste, eesti filatelist ja ajaloolane (1920–2017) Hillar Ojaste, eesti sporditegelane (1927–1992) Kalev Ojaste, eesti jalgrattur, suusataja ja laskesuusataja (1932–2005) Kalju Ojaste, eesti mäeinsener ja tehnikateadlane (1927–) Kalju Ojaste, eesti laskesuusataja (1961–) Triin Ojaste, eesti murdmaasuusataja (1990–) Statistikaamet. Rahvastikuregister (vaadatud 04.05.2022) Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (uus nimekuju): Ojaste. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (vana nimekuju): Ojaste. Ojaste statistikaameti andmebaasis
Ian Cole

Ian Douglas Cole (sündinud 21. veebruaril 1989 Ann Arboris Michiganis) on Ameerika Ühendriikide jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Tampa Bay Lightning. Aastatel 2007–2010 mängis ta Notre Dame'i Ülikooli jäähokimeeskonnas. 2007. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i draft '​is 18. valikuna. NHL-is debüteeris ta 2010. aasta novembris. Esimese värava lõi ta liigas 9. märtsil 2011 mängus Columbus Blue Jacketsi vastu. Esimestel hooaegadel mängis ta NHL-i kõrvalt American Hockey League'is (AHL) Bluesi tütarklubis Peoria Rivermen. Bluesi põhikoosseisu sai Cole enam mänguaega kahel viimasel hooajal aastatel 2013–2015. 2015. aasta märtsis siirdus Cole Pittsburgh Penguinsi. Aastatel 2016 ja 2017 võitis ta Penguinsiga Stanley karika. 23. veebruaril 2018 kaubeldi Cole Penguinsist Ottawa Senatorsi, kuid juba kolm päeva hiljem sealt omakorda Columbus Blue Jacketsi. Blue Jacketsis mängis Cole vaid hooaja 2017–18 lõpuni. 2018. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Colorado Avalanche'iga. Pärast kahte põhiturniiri mängu hooajal 2020–21 kaubeldi Cole Greg Pateryni vastu Minnesota Wildi. 2021. aasta juulis sõlmis Cole üheaastase lepingu Carolina Hurricanesiga. 2022. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Tampa Bay Lightninguga. 2007. aastal võitis Cole USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel hõbemedali. "Pens and Blues combine for another trade, flip Bortuzzo for Cole". nhl.nbcsports.com. 2.3.2015. Vaadatud 4.5.2022 "Jackets acquire defenseman Ian Cole from Ottaw". nhl.com. 26.2.2018. Vaadatud 4.5.2022 "Avalanche Signs Ian Cole". nhl.com. 1.7.2018. Vaadatud 4.5.2022 "Wild acquire D Cole from Avalanche". tsn.ca. 19.1.2021. Vaadatud 4.5.2022 "Canes agree to terms with Cole". nhl.com. 28.7.2021. Vaadatud 4.5.2022 "Lightning sign Ian Cole to one-year contract". Tampa Bay Lightning. 13. juuli 2022. Vaadatud 13. juulil 2022. Ian Cole NHL.com lehel Ian Cole hockeydb.com lehel
KORD

KORD (ukraina keeles Корпус Оперативно-Раптової Дії) on Ukraina politsei kiirreageerimisüksuste üldnimetus. 2016. aastal toimus soomusauto Varta kasutusse võtmine. KORD-i liikmed Krasnohorivkas 2017. aastal KORD-i liikmed Butšas enda KrAZ Spartani sõidukiga 2022. aasta aprilli alguses Спецназ КОРД прийняв на озброєння спеціалізований бронеавтомобіль "ВАРТА". ФОТОрепортаж Джерело: https://censor.net/ua/p387541 (vaadatud: 16.06.2022)
Iljušin Il-80

Iljušin Il-80 (NATO koodnimega Maxdome; ka Il-86VKP) on Venemaa relvajõudude peastaabi lennujuhtimiskeskuse lendav komandopunkt. See on konstrueeritud büroos Iljušin 1980. aastal reisilennuki Iljušin Il-86 baasil, mida on tugevalt moderniseeritud kasutamiseks tuumasõja korral, samuti Venemaa presidendi lendava juhtimiskeskusena. Lennukil on kaks suurt elektrigeneraatorit, mis on paigaldatud tiivaaluste gondlitesse, lennuki side toimib satelliitside vahendusel. Il-80-l pole salongiaknaid, et parendada kaitset tuumaplahvatuse korral tekkiva elektromagneetilise impulsi eest, lennukit on võimalik ka lennu ajal tankida. Lennuki kere esiosa turjal paikneb "küür" SATCOM antennidega, milles on ka täiustatud satelliitsideseadmed. Il-80 kere tagaosa all paikneb slepitav ülimadalsagedusala (VLF) traatantenn, raadiosideks ballistiliste rakettide ja allveelaevadega . Mõned allika järgi nimetatakse seda lennukit ka Il-87. Lennuki normaalne stardimass: 208 tonni, pikkus 59,54 meetrit, tiivaulatus 48,06 meetrit. Lennuk on varustatud nelja turboventilaatormootoriga NK-86, igaüks tõukejõuga 13 000 kg, kiirus 850 km/h, lennu-ulatus 3600 km, praktiline lennulagi 11 000 meetrit. 2011. aasta seisuga oli kasutusel kolm Il-80 lennukit rahvusvahelise registritunnusega RA-86147, RA-86148 ja RA-86149. Venemaa sõjatööstussektorist on teavet, et lähiajal asendatakse lennukid Il-80 moodernsemate Iljušin 96-400M-ga. "Il-80 / Il-86VKP / Il-87 Maxdome". www.globalsecurity.org. Taylor, Michael JHBrassey World Aircraft & Systems Directory 1999-2000, 2000.ISBN1-85753-245-7, lk. 156. "VIDEO | Hoiatus? Putini "maailmalõpu" lennuk tiirutas Moskva kohal". Delfi. 4. mai 2022.
PTA

PTA võib tähistada: Põllumajandus- ja Toiduamet AS PTA Grupp Paul Thomas Anderson
Zelenodolsk (Ukraina)

Zelenodolsk (ukraina Зеленодольськ, vene Зеленодолськ) on linn Ukrainas Dnipropetrovski oblastis. Zelenodolsk asub Zelenodolski veehoidla ääres, 13 km Apostolovest lõunas. Asula on rajatud 1961. aastal seoses soojuselektirjaama ehitusega. Linnaõigused sai Zelenodolsk 1993. aastal. Number of Present Population of Ukraine, as of January 1, 2022 http://zelenodolsk.com.ua/
Koha (perekonnanimi)

Koha on perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Koha 135 inimesel: 65 mehel ja 70 naisel. Perekonnanimede levikult oli Koha meeste puhul 1475. kohal ja naiste puhul 1510. kohal. Koha oli kõige rohkem levinud üle 85-aastaste vanuserühmas, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,49. Perekonnanimi Koha oli kõige sagedasem Võru maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 4,01 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Lihula, Tagavere ja Laius-Tähkvere mõisavaldades perekonnanimi Kohha ning Surju mõisavallas Koha. 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus Eestis valiti perekonnanimi Koha uueks nimeks 60 korral. Enim loobuti nimedest Koch (kahekümne kahel korral), Nikopensius (viiel korral), Kürenberg, Türk, Sandrak ja Vikov (kahel korral) jne. Samal ajal nimest Koha ei loobunud keegi. Eve Koha, eesti klaasikunstnik (1955–) Jaan Koha, eesti helilooja ja muusikapedagoog (1929–1993) Kalju Koha, eesti poliitik, omavalitsustegelane ja riigiametnik (1956–) Rebeka Koha, läti tõstja (1998–) Taevo Koha, eesti käsipallur (1936–2005) Tekla Koha, eesti pianist (1910–1977) Statistikaamet. Rahvastikuregister (vaadatud 05.05.2022) Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Koha. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine (uus nimekuju): Koha. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine (vana nimekuju): Koha. Koha statistikaameti andmebaasis
Suurelehine hortensia

Suurelehine hortensia (Hydrangea macrophylla) on õistaim, mis kuulub hortensialiste sugukonda ning pärineb Jaapanist. See on lehtpõõsas, mis kasvab kuni 2 meetri kõrguseks ja 2,5 meetri laiuseks ning millel on suvel suured roosad või sinised õied. Suurelehine hortensia on kuni 2 meetrit kõrgune üsna hõre põõsas. Lehed kuni 20 cm pikad, lihavad, paksud, jämesaagja servaga. Õied kuni 20 cm läbimõõduga sarikpööristes, fertiilsed õied valged, steriilsed sinakad. Õitsemine kestab suve algusest sügiseni. Vili on kerakujuline kapsel. Suurelehise hortensia õied võivad olla valged, sinised, punased, roosad, helelillad või tumelillad. Värvust mõjutab mulla pH. Happeline muld (pH alla 7) annab tavaliselt õiele sinaka värvuse, samas kui aluseline pinnas (pH üle 7) muudab õied roosakamaks. Seda põhjustab õie pigmentide värvimuutus alumiiniumioonide juuresolekul. Hortensia kasvatamisel tuleb tagada talle sobilikud tingimused. Sobiv kasvukoht on niiske, hästi kuivendatud pinnas ja eelistatavalt poolvarjus. Taimed on tuule- ja külmatundlikud. Hortensia on võimeline kasvama ja õitsema enamikul mullatüüpidest, sealhulgas leeliselisel ja happelisel mullal. Mulla pH võib mõne sordi puhul muuta tema õite värvi. Parim aeg hortensia istutamiseks on kevadel või varasügisel, kui muld on soe ja niiske. Suvel saab samuti istutamist, aga siis tuleb hoolikalt jälgida mulla niiskustaset. Enne hortensia istutamist on soovitatav taime tugevalt kasta. Taim tuleb istutada sama sügavale, kui see algselt potis oli. Pärast istutamist tuleb taim multšida lehekõduga või hästi lagunenud sõnniku, kompostiga. Esimesel kevadel ja suvel tuleb hortensiat hoolikalt kasta. Ronivate hortensiasortide istutamisel tuleks neid juhtida ronima, pärast kasvuperioodi saavad nad ronimisega ise hakkama, kuna neil on isekleepuvad juured. Suurelehine hortensia pärineb Jaapanist ja Koreast. Looduslikult kasvavad Filipiinidel, Himaalajast Jaapanini ning Põhja- ja Lõuna-Ameerikas. Assooride ja Madeira saarestikes on hortensia invasiivne võõrliik. Haljastuses võib suurelehise hortensia istutada eraldi, põõsahekina või lillepeenrasse. Taime rikkalik lehestik ja märkimisväärne suurus muudavad selle suurepäraseks taustaks nii valgetele ja muudele heledatele lilledele kui ka ka kõrgeks kasvavatele püsikutele ja üheaastastele taimedele. Lopsakama õitsemise saavutamiseks on soovitatav taimi minimaalselt pügada. Lilled kuivavad õhu käes kergesti ja püsivad kaua. "HORTENSIA". Aiasober.ee. 1.10.2013. Vaadatud 05.05.2022. "Growing Bigleaf Hydrangea". University of Georgia. Vaadatud 05.05.2022. "How to grow hydrangeas". BBC Gardeners' World Magazine. 12.03.2022. Vaadatud 05.05.2022. "Suurelehine hortensia". Toataimed.eu. Originaali arhiivikoopia seisuga 28.06.2022. Vaadatud 05.05.2022. "Growing Bigleaf Hydrangea". University of Georgia. 07.06.2018. Vaadatud 05.05.2022.
Mariupoli draamateatri hävitamine

Mariupoli draamateatri hävitamine oli Venemaa-Ukraina sõja ajal 16. märtsil 2022 Venemaa Relvajõudude teostatud õhurünnak Mariupoli draamateatrile, mille tulemusel hukkus ligikaudu 600 teatris varjunud tsiviilisikut. Enne sõda Varemed Mariupoli lahing (2022) Mariupoli haigla ja sünnitusmaja pommitamine Hinnant, Lori; Chernov, Mstyslav; Stepanenko, Vasilisa (4. mai 2022). "AP evidence points to 600 dead in Mariupol theater airstrike" (inglise). Associated Press. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. mai 2022. Vaadatud 4. mail 2022. "Mariupol theatre death toll feared to be double initial estimate" (inglise). Euronews. 2. mai 2022. Vaadatud 2. mail 2022. Petitsioon Ukraina teatrikultuuri kaitseks. ETL, 5. mai 2022
Enn Kärmas

Enn Kärmas (sündinud 3. juuli 1943 Viljandis) on eesti plakati- ja fotokunstnik. Ta on lõpetanud 1962. aastal Viljandi II Keskkooli. Õppinud Eduard Vilde nimelises Tallinna pedagoogilises Instituudis joonistamise, joonestamise ja tööõpetuse erialal 1962–1967 ning Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis graafika erialal 1967–1968. Aastatel 1968–1972 täiendas end Leipzigi Raamatukujunduse ja Graafika Instituudi fotoosakonnas. Aastatel 1963–1968 oli Kärmas fotograafiaõpetaja Tallinna Pioneeride Palees, 1972–1989 fotograafia õppejõud ERKI-is ja 1989–1994 Tallinna Kunstiülikoolis. "Ilo sõidab", 1971 Tallinn "Rahvatantsupidu 1970", 1972 Tallinn "Tallinn", 1972, Leipzig "Kihnu", 1975 Tallinn "Monumendid" ,1977 Tallinn "Eesti Suveniir", 1986 Tallinn Ede Kurreli metallehistööd, 1974 Vanad fotod fotograafiamuuseumis, 1978 Lilian Linnaksi metall, 1978, koostöös Villu Järmutiga "Tallinna purjed", 1980 Henn Roode maalid, 1981, koostöös Villu Järmutiga Leo Rohlini keraamika, 1982, koostöös Villu Järmutiga Jüri Arraku maalid, 1982, koostöös Villu Järmutiga "Švejk II maailmasõjas", 1985, koostöös Villu Järmutiga "Igaühel on õigus oma kultuurile", 1989, koostöös Villu Järmutiga Enn Kärmase poeg on ajakirjanik Mihkel Kärmas ning tütar poplaulja ja ajakirjanik Maian Kärmas. 1980 Tallinna Graafikatriennaali plakatikonkursi I preemia 1981 Balti plakat '81, Vilnius, peapreemia 1985 Eesti Kunstnike Liidu plakati aastapreemia 1986 XII Brno plakatibiennaali pronksmedal Metsis, Anne (18.07.2016). "Kolm kanget Kärmast". Eesti Naine. Vaadatud 05.05.2022. Enn Kärmase looming. Forgotten Heritage Enn Kärmase looming Eesti muuseumide kogudes
Zack Kassian

Zack Adam Kassian (sündinud 24. jaanuaril 1991 Windsoris Ontarios) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Arizona Coyotes ründajana paremäärel. Aastatel 2007–2010 mängis ta Ontario Hockey League'i (OHL) klubis Peterborough Petes ning 2010–2011 samasse liigasse kuuluvas Windsor Spitfiresis. 2010. aastal tuli ta Spitfiresiga OHL-i meistriks. 2009. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i draft '​is 13. valikuna. NHL-is debüteeris Kassian hooajal 2011–12. 27 mänguga sai ta sel hooajal Sabersis kirja kolm väravat ja neli väravasöötu. 2012. aasta veebruaris kaubeldi Kassian Vancouver Canucksi, kus ta mängis kuni hooaja 2014–15 lõpuni. 2015. aasta juulis kaubeldi Kassian Canucksist Montreal Canadiensi. 2015. aasta oktoobris sattus ta autoõnnetusse. Kuigi Kassian ise ei juhtinud, oli ta joobes. Selle tõttu loobuti Kassianile palga maksmisest ja ta suunati teavitusprogrammi. Ta läbi programmi sama aasta detsembriks, kuid Canadiensi meeskonnas ei mänginud ta kordagi. 28. detsembril 2015 kaubeldi Kassian Canadiensist väravavaht Ben Scrivensi vastu Edmonton Oilersisse. 2020. aasta jaanuaris sõlmis ta klubiga uue nelja-aastase lepingu. Hooajal 2019–20 tegi Kassian NHL-is oma seni kõige resultatiivsema hooaja, kui lõi 15 väravat ja andis 19 väravasöötu. 2022. aasta juulis kaubeldi Kassian Oilersist Arizona Coyotesi. 2011. aastal võitis Kassian Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. "Canadiens’ Kassian enters substance abuse program". sportsnet.ca. 5.10.2016. Vaadatud 5.5.2022  Zack Kassian – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Zack Kassian NHL.com lehel Zack Kassian hockeydb.com lehel
Apollo kuumoodul

Apollo kuumoodul oli USA kahest osast koosnev kosmoseaparaat mille otstarve oli missiooni käigus kahe astronaudi Kuu pinnale maandamine ja missiooni lõppedes orbiidile tagasi lennutamine. Sellele järgnes põkkumine ülejäänud laevaga. Kuumoodul oli tervikuna 7 m kõrgune ja ligi 15 tonnise massiga kaheastmeline, nelja maandumis (õigemini kuundumis) jalaga aparaat. Alumine ehk laskumisaste oli vajalik aparaadi Kuule maandamiseks. Kuna Kuul puudub atmosfäär, oli ainus võimalus laskuda rakettmootoriga pidurdades. Laskumist alustati pärast ülejäänud laevast eraldumist 110 km kõrguselt orbiidilt. Kuundumisalaks valiti mingi sile ala, mis ei tohtinud olla kive täis. Esimene mehitatud kuumoodul (Kotkas) kuundus Vaikuse mere pinnal, mis oli sile tolmune ala. Laskumisaste kasutas kütteks Aerozine-50 ja dilämmastiktetraoksiidi (N2O4) segu. Kütet oli tal kokku 10 334 kg. Peale uurimisretke kasutati laskumisastet tõusuastme stardiplatvormina ja ta jäi Kuu pinnale maha. Ülemine ehk tõusuaste oli veidi väiksema massiga kui laskumisaste ja oli vajalik meeskonna viimiseks tagasi Kuu orbiidile. Ühtlasi oli ka tõusuaste paar päeva Kuul viibivate astronautide elamiskoht. Selle sees said nad oma skafandrid seljast võtta, einestada ja magada. Meeskonnaruum oli pisike kamber, mille ruumala oli umbes 6,65 m3 ja sisaldas igasugu juhtimisaparatuure ning pardaarvutit, mille võimsust saab isegi võrrelda tänapäevase taskuarvutiga. Missiooni lõppedes käivitati tõusumootor ja moodul lendas koos meeskonnaga ning kaasavõetud pinnaseproovidega tagasi 110 km kõrgusele orbiidile. Järgnes põkkumine orbiidil tiirleva emalaevaga ja pinnaseproovide ümberlaadimine. Enne tagasilendu Maale jäeti kuumooduli ülaaste orbiidile ja see kukkus mõne päeva pärast Kuu pinnale puruks. Meeskond:2 Pikkus:3,76 m Diameeter:4,2 m Täismass:4670 kg Täitegaas:Puhas hapnik,rõhuga 33 kPa Vesi:2 x 19,3 kg mahutit Kütus:Aerozine-50/N2O4 Kütuse mass:2640 kg Tühimass:2030 kg Vooluallikas:2 x 296 Ah hõbe-tsink aku Kõrgus:3,2 m Läbimõõt:4,2 m Kuundumisjalgade läbimõõt:9,4 m Vesi: üks 151 kg paak Kütus: Aerozine-50/N2O4 Kütuse mass:8165 kg Vooluallikad:4 x 400 Ah hõbe-tsink aku Kuumooduleid ehitati kokku 15. Kolme viimast neist ei kasutatud ja nad on praegu eksponaadid erinevates aeronautika-ja kosmonautikamuuseumides üle Ameerika.
Robert Thomas (jäähokimängija)

Robert Thomas (sündinud 2. juulil 1999 Auroras, Ontarios) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis St. Louis Blues keskründajana. Aastatel 2015–2018 mängis ta Ontario Hockey League'i (OHL) klubis London Knights, hooaja 2017–18 teises pooles lisaks Hamilton Bulldogsis. OHL-i meistriks tuli ta 2016. aastal Knightsiga ja 2018. aastal Bulldogsiga. Hooaja 2017–18 väljalangemismängudes lõi Thomas 12 väravat ja andis 20 väravasöötu ning pälvis OHL-i väljalangemismängude väärtuslikumale mängijale antava Wayne Gretzky 99 Award'i. 2017. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i draft '​is 20. valikuna. NHL-is debüteeris ta 4. oktoobril 2018 mängus Winnipeg Jetsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 21. novembril mängus Nashville Predatorsi vastu. Debüüthooajal sai ta NHL-is kirja üheksa väravat ja 24 väravasöötu. Kohe esimesel hooajal võitis ta Bluesiga lisaks Stanley karika, kui karikafinaalis alistati Boston Bruins. 2021. aasta septembris sõlmis ta Bluesiga uue kaheaastase lepingu. Hooajal 2021–22 tegi Thomas NHL-is ühekaalukalt oma resultatiivseima hooaja, kui lõi 20 väravat ja andis 57 väravasöötu ning oli sellega põhiturniiril Vladimir Tarassenko järel Bluesi teine kõige resultatiivsem mängija. 2022. aasta juulis pikendas Thomas Bluesiga lepingut kaheksa aasta võrra. 2018. aastal tuli Thomas Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Robert Thomas NHL.com lehel Robert Thomas hockeydb.com lehel