laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
2004. aasta suveolümpiamängude olümpiatuli

2004. aasta suveolümpiamängude olümpiatuli oli 2004. aasta suveolümpiamängude olümpiatuli. Ateena olümpiamängude tuli süüdati 25. märtsil 2004, 1896. aasta suveolümpiamängude avapäeva aastapäeval. Tseremoonia toimus ilma viperusteta. Ülempreestrinna Thalia Prokopiou andis peegli abil päikesekiirtest süüdatud tõrviku üle esimesele kandjale, Kreeka odaviskemeistrile Kostas Gatzioudisele. Tseremooniast võtsid osa mängude peakorraldaja Gianna Angelopoulos ja Kreeka peaminister Kóstas Karamanlís. Kreekas kandsid olümpiatuld teiste seas Monaco prints Albert, teivashüppe olümpiavõitja Sergei Bubka ning Hispaania veepallimängija Manuel Estiarte, kes osales kuutel olümpiamängudel. Olümpiatule jõudmisel Ateenasse 1. aprillil rakendati enneolematuid julgeolekumeetmeid, muu hulgas 1500 politseinikku. Marmorstaadioni ümbrus oli liikluseks suletud. Staadionil süüdati olümpiatule tõrvikust altar. Tugev tuulepuhang kustutas tõrvikus tule, nii et see tuli uuesti süüdata. Kreekast jõudis tuli välja 4. juunil ning rändas 35 päevaga läbi 27 riigi, jõudes esimest korda ka Aafrikasse, Indiasse ja Lõuna-Ameerikasse. Selle teekonna alguses oli esimene tulekandja Austraalia jooksja Cathy Freeman, kes süütas 2000. aasta suveolümpiamängude tule. Muu hulgas läbis tõrvik kõik eelmised suveolümpiamängude linnad ning muid rahvusvaheliselt tähtsaid linnu: Sydney, Melbourne'i, Tōkyō, Seouli, Pekingi, New Delhi, Kairo, Kaplinna, Rio de Janeiro, México, Los Angelese, Saint Louise, Atlanta, New Yorgi, Montréali, Antwerpeni, Brüsseli, Amsterdami, Genfi, Lausannei, Pariisi, Londoni, Barcelona, Rooma, Müncheni, Berliini, Stockholmi, Helsingi, Moskva, Kiievi, İstanbuli, Sofia ja Nikosia. ROK-i nõudel lisati 2012. aasta suveolümpiamängude olümpialinnakandidaadid Havanna, Leipzig ja Madrid. Riigist riiki transporditi tuld spetsiaalse Zeusi-nimelise lennuki (Boeing 747) pardal. 26. juunil oli olümpiatuli Wimbledonis, kus peeti parajasti Wimbledoni turniiri, ja alustas kesktenniseväljakult 48 km pikkust teekonda Londonis. Tulekandjate seas oli ka viiekordne olümpiavõitja, sõudja Steve Redgrave. Tuli jõudis Towerisse, Saint Pauli katedraali ja London Eye juurde ning Trafalgar Square'ile. Õhtul olid kesklinnas pidustused. Olümpiatuli oli Londonis esimest korda pärast 1948. aasta suveolümpiamänge. Olümpiatule ümbermaailmareis lõppes 8. juulil Küprosel, kust see viidi tagasi Kreekasse. 8. augustil kandis olümpiatuld teiste seas Kreeka jalgpallikoondise sakslasest peatreener Otto Rehhagel. 11. augustil jõudis olümpiatuli Ateena lähistele ning 12. augustil viis 1996. aasta suveolümpiamängudel Atlantas kõrgushüppes hõbemedali võitnud Niki Bakoyiannis selle akropoli. Viimasel teeloleku päeval, 13. augustil, kandsid seda teiste seas modell Naomi Campbell (300 meetrit), kergejõustiklane Carl Lewis ja Jean-Michel Cousteau. Tule süütas mängude avatseremoonial purjetaja Nikólaos Kaklamanákis.
Keraamikute loend

Siin on loetletud keraamikuid. Eesti keraamikud on loetletud ka Eesti keraamikute loendis. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Adamson-Eric Andres Ader Juozas Adomonis Ingrid Allik Arnold Annen Toyozo Arakawa Robert Arneson Jerome Bechtold Maria Bofill Georg Bogatkin Alison Britton Rut Bryk John Chalke Claude Champi Tony Cragg Haja Eist Valli Eller Gutte Eriksen Angel Garaza Shōji Hamada Jane Hamlyn Netty van den Heuvel Anu Ivask Silva Jaanberg Ella Jaaniado Géza Jakó Elsie Johanson Maila Juns-Veldre Lydia Jõõts Kadri Jäätma Kadri Kaerma Sakaida Kakemono Karin Kalman Walter Keeler Honami Kōetsu Jaana Kormašov Luule Kormašova Makuzu Kozan Helene Kuma Miwa Kyusetsu Kersti Laanmaa Geert Lap Lisa Larson Tiiu Lass Bernard Leach David Leach Otto Lindig Maris Loitmets James Lovera Ester Lukas Ene-Mai Luur Tiina Lõhmus Kate Malone Kosei Matsui Jon Middlemiss Joan Miro Reet Moor Kimpei Nakamura Ingrid Nõges Helina Nelis Eva Ole Susanna Otema Ilmar Palm Imbi Ploompuu Urmas Puhkan Ülle Rajasalu Chōjiro Raku Evi Rass Luca della Robbia David Roberts Fritz Rossmann Alessio Sarri Ivo Sassi Paul Scott Kärt Seppel Velda Soidla Paolo Soleri Rudy Staffel Romans Suta Saima Sõmer Lucia Šulgaite Marco Zanini Marget Tafel Kattri Taklaja Annika Teder Matteo Thun Aurora Tippe Naima Uustalu Mall Valk Mare Vichmann Helle Videvik Viive Väljaots Õnne Õunap
Martinianus

Martinianus (Imperator Caesar Mar. Martinianus Pius Felix Augustus; surnud 325) oli 324. aasta juulist kuni septembrini Rooma keiser. Martinianuse tõstis sellesse ametisse keiser Licinius. Peale kaotust Chrysopolise lahingus hukati ta Constantinus I poolt vangistuses. Martinianuse täisnimi pole tänaseni säilinud, kuna tema müntidel on see välja toodud vaid lühendatud vormis. Müntidel olev nimi Mar(...), mis käib Martinianuse ette, võib tähendada perekonnanime (nomen) "Marcius" või hüüdnime (cognomen) "Martinus." Mõnedel müntidel esineb Mar(...) ees ka täht S, mida mõned autorid on pidanud nime "Sextus" lühendiks, teiste arvates tähendab see koos selle ees oleva tähe C-ga tiitli Caesar lühendit. 324. aastal oli keiser Licinius sõjajalal keiser Constantinus I-ga. Sama aasta 3. juulil kohtusid nende armeed Adrianoopolis, kus toimus nendevaheline lahing. Licinius taganes üle Bosporuse väina ning määras endale Väike-Aasias kaaskeisriks Martinianuse, kes oli varem tema õukonnas magister officiorum-ina (administraator) teeninud. Liciniusel puudus lojaalne alam, nagu oli Crispus Constantinusele. Endale alama saamiseks valiski ta endale kaaskeisriks Martinianuse. Peale kaotust Adrianoopoli lahingus saatis Licinius Martinianuse Lambsacusesse, et sealt Constantinuse armee väinaületust takistada. Constantinus suutis siiski oma väed Väike-Aasiasse toimetada, peale mida võitis ta Liciniust Chrysopolise lahingus. Licinius oli Martinianust endale appi kutsunud, kuid pole kindel, kas ta lahingusse ka jõudis. Tänu Licniuse naise, Flavia Julia Constanta, sekkumisele säästis Constantinus algul Licinuse ja Martinianuse elud. Martinianus vangistati Kapadookias, kus ta ilmselt 325. aasta kevadel-suvel Constantinuse käsul tapeti. Scarre, Chris (2012). Chronicle of the Roman Emperors (inglise). Lk 215. Cagnat, René (1914). Cours d'épigraphie latine. Kd 4. Lk 242. Brunn, Patrick M. (1966). Roman Imperial Coinage. Kd 7. Lk 25. Vagi, David (2016). Coinage and History of the Roman Empire. Lk 471. "Tetrarchie Practice in Name Giving". Lk 43. Vaadatud 04.08.2023. Barnes, T.D. (1982). New Empire of Diocletian and Constantine. Lk 15. Kienast, Dietmar. Romische Kaisertabelle. Lk 297. Jones, A.H.M.; Martindale, J.R. (1971). The Prosopography of the Later Roman Empire. Lk 563. Lenski, Noel (2011). The Cambridge Companion to the Age of Constantine. Lk 76. "Martinianus (324 A.D.)". Vaadatud 04.08.2023. Grant, Michael (1993). The Emperor Constantine. Lk 47–48.
35. üksik merejalaväe brigaad

35. üksik kontradmiral Mõhhailo Ostrohradskõi nimeline merejalaväe brigaad (35-та окрема бригада морської піхоти імені контр-адмірала Михайла Остроградського) on Ukraina merejalaväe väeüksus. 18. merejalaväepataljon 88. merejalaväepataljon 137. merejalaväepataljon Aastatel 2018-2021 juhtis brigaadi Mõkola Palas. Brigaad hõivas 2023. aasta juuli lõpus koostöös 129. maakaitsebrigaadi pataljoni Areiga ja Ukraina erioperatsioonijõudude 3. polgu üksusega Donetski oblastis asuva Staromaiorske küla. 23. mai 2023 - 35. üksik merejalaväe brigaad 23. mai 2023 - 35. üksiku merejalaväe brigaadi 18. pataljon 2. juuli 2023 - 35. üksiku merejalaväe brigaadi 88. pataljon У 35-й бригаді морської піхоти – новий командир. Палас став заступником командувача МП (vaadatud: 04.08.2023) У 35-й бригаді морської піхоти – новий командир. Палас став заступником командувача МП (vaadatud: 03.09.2023) Сили оборони звільнили Старомайорське (vaadatud: 05.08.2023) Указ Президента України Про відзначення почесною відзнакою "За мужність та відвагу". 1. Відзначити почесною відзнакою "За мужність та відвагу" 35 окрему бригаду морської піхоти імені контр-адмірала Михайла Остроградського Командування морської піхоти Військово-Морських Сил Збройних Сил України, 23.05.2023 Указ Президента України № 291/20231. Відзначити почесною відзнакою "За мужність та відвагу" 18 окремий батальйон морської піхоти 35 окремої бригади морської піхоти імені контр-адмірала Михайла Остроградського Командування морської піхоти Військово-Морських Сил Збройних Сил України. Про відзначення почесною відзнакою "За мужність та відвагу", 23.05.2023 Указ Президента України № 366/2023 «Про відзначення почесною відзнакою "За мужність та відвагу"».1. Відзначити почесною відзнакою "За мужність та відвагу" 88 окремий батальйон морської піхоти 35 окремої бригади морської піхоти імені контр-адмірала Михайла Остроградського Командування морської піхоти Військово-Морських Сил Збройних Сил України, 02.07.2022
Starling

Mitte segi ajada: Starlink Starling (otsetõlge inglise keelest 'tähelaps'; tavaliselt kasutatakse tähenduses 'kuldnokk (lind)') on NASA 2023. aasta projekt, mille eesmärgiks on testida parvedena orbiidile saadetud satelliitide võimekust tähtede abil oma asukoht kindlaks määrata (seda teeb iga üksik parveliige iseseisvalt, kasutades oma kaamerat), samuti katsetada parve manööverdamisoskust (võimet parve liikumist ette planeerida) ja parve liikmete omavahelise suhtluse taset. NASA saatis missioonile Starling neli 6U-kuupsatelliiti. Satelliidid saadeti orbiidile 17. juulil 2023 ja projekt kestab plaani kohaselt kuus kuud. "Starling". Cambridge Dictionary. Vaadatud 9. augustil 2023. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. august 2023. Vaadatud 4. augustil 2023.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. juuli 2023. Vaadatud 4. augustil 2023.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Udo Loigom

Udo Loigom (1911-1977) oli Eesti ajakirjandusfotograaf ja muusik, kes töötas ajakirja Nädal Pildis (1936-1940) jm väljaannete juures. Paljude modernsete fotomontaažide autor. Pildistas rohkesti reporteri annet nõudvates žanrites - eriti silmapaistvad on Loigomi spordifotod (kõrgushüpe, motosport, võimlemine jmt). Udo isa Anton Loigom (Jaan Loigom'i ja Anu Sarek'i poeg) on pärit Jõelähtme kihelkonnast Maardust. Abiellus Lisette Alide Davidsoniga 1910. a. augustis. Udo Loigom oli Helga (neiuna Linkwist, snd 1914) Loigomi (hiljem Christianseni) abikaasa, Mati (1940-...) ja Maie Loigomi (aka Maie Hellak 1935-2020) isa. Udo Loigomi naine Helga L. Christiansen (end Mesikäpp) põgenes ca 1942. a. lastega Saksamaale; sealt edasi Kanadasse Ottawa linna; kuhu ta jäi perega paikselt elama. Udo Loigom jäi Eestisse, kus veel 1940-1941. a. töötas ajalehe Kommunist fotoreporterina. 1944. aastal põgenes Loigom Saksamaale, kuhu jäi elu lõpuni. Elas ja töötas Dieburgis (Frankfurt/Maini lähedal), kus tal oli oma fotoäri. Suri Dieburgis 1977. aastal. Bibl Peeter Linnap, “Eesti fotograafiast 1900-1940”, Mart Kalm (Toim.), Eesti kunsti ajalugu 5.kd. Tallinn: Eesti Kunstiakadeemia, 2010, lk. 525-553; Peeter Linnap, “History of Estonian Photography 1900-1938”, Vaclav Macek (Ed.), The History of European Photography vol 1 1900-1938. Bratislava: Central European House of Photography, 2010.
Carlos Alcaraz (jalgpallur)

Carlos Jonas Alcaraz Duran (sündinud 30. novembril 2002 La Platas) on Argentina jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Southampton. 2017. aastal liitus ta Argentina klubiga Racing Club. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 26. jaanuaril 2020 mängus Atlético Tucumáni vastu. Alcaraz tegi läbimurde 2022. aastal, kui lõi Racing Clubi meeskonnas 42 mänguga kokku üheksa väravat. 2022. aasta detsembris lõi Alcaraz Racing Clubi lisaaja võiduvärava Trofeo de Campeones de la Liga Profesionali finaalis Boca Juniorsi vastu. Mängu lõpus tekkis kahe võistkonna vahel suur rüselus, mille käigus jagati välja kümme punast kaarti, teiste seas sai punase kaardi ka Alcaraz. 2023. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Southamptoniga, mis mängis toona Inglismaa kõrgliigas. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta sama aasta 14. jaanuaril mängus Evertoni vastu. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 11. veebruaril Wolverhampton Wanderersi vastu. 18 mänguga lõi Alcaraz sel hooajal Inglismaa Premier League'is neli väravat. Racing Club Trofeo de Campeones de la Liga Profesional: 2022 "World Cup bound referee shows 10 red cards in fiery Argentine Cup Final". The Guardian. 7. november 2022. Vaadatud 7. novembril 2022. Jones, Simon (11. jaanuar 2023). "Saints seal Alcaraz transfer". southamptonfc.com. Vaadatud 11. jaanuaril 2023. "Southampton 1-2 Wolves: Joao Gomes stars in second-half fightback to pile more misery on under-fire Saints boss Nathan Jones". Sky Sports. 11. veebruar 2023.
Georg Kohlap

Georg Kohlap (aka Georg-Arthur, 1932–2007) oli Uus-Meremaal elanud ja tegutsenud tuntud eesti fotograaf. Jüri Kohlapi (10 aastaks deporteeritud Siberisse) ja Adele Olga Aleksandra Kohlapi poeg. Gay Kohlapi ja Gwendoline (Glenda) Van der Maas'i (snd 1936) abikaasa ning kahe lapse isa. Sündis 1932 Tallinnas Harjumaal, 1944 emigreerus koos emaga Saksamaale (DP-laager Berliini lähistel; fotograafia aluseid õppis samuti Saksamaal) ja sealt edasi 20 aastasena 1953 Uus-Meremaale. Uus-Meremaal elati alguses Pahiatua lähedal asuvas immigrantide laagris ning seejärel Christchurch'is, kus algas ka Kohlapi fotograafia alane karjäär. Veidi hiljem sattus Kohlap tööle trükiettevõtetesse, kus tegeles graafikaga ja seejärel fotograafiaga. Kohlap tegi koos oma naisega ka fotoajakirjanduslikke tellimustöid nii Uus-Meremaal kui ka välisriikides. Pärast abielulahutust siirdus UPI telegraafiaagentuuri fotoreporterite grupiga Vietnami. Sealt naastes elas alates 1960. aastate lõpust Wellingtonis, kus tegi vabakutselise fotograafina pms näitlejate portreesid. Seejärel tegutses K. Parnell'is (Auckland, Uus-Meremaa), kus 1969 avas oma stuudio ja teenis raha Hauraki lahel sõitvate luksuspaatide pildistamisega. G. oli tuntud ka reklaami, laste ja teatripildistajana, ta töötas fotoajakirjanikuna väljaandele Metro, millele tegi sageli fotosid kõrgklasside jõudeelust rubriigis. Oli ühingu "Advertising & Illustrative Photographers Association" asutaja ning eluaegne liige. Korraldas Uus-Meremaal näitusi, osales konkursidel ja sai auhindu. Tema pilte kasutati pms reklaamis ja ajakirjanduses, samuti Pimedate Abistamise Fondi jt. sisendustegevuses. G. avaliku tuntuse põhiaeg langeb 1980.-1990. aastatesse. 1995. a. oli Kohlapil näitus ja raamatuesitlus Gow Langsford Gallery's. Elu lõpuperioodil oli G. kirjastaja. Georg Tema raamatut "David: Boy of the High Country". Auckland, Collins, 1965, mis oli pühendatud isa Jürile - kasutatakse siiani Uus-Meremaa koolides õppevahendina ülevaate saamiseks kohalikust farmielust mägismaal). Raamat on pildistatud lõunasaare Mackenzie rajoonis. Georg Kohlap & Gay Kohlap, David: Boy of the High Country. Auckland, Collins, 1965 Georg Kohlap, Tribal Dances of the Glitterati. Auckland, Parnell Press 1995. "Auhinnatud fotograaf Uus-Meremaal", Eesti Päevaleht (Stockholm, Rootsi), 1971, 11. 08., nr. 63, lk. 6; The Auckland Star, 1971, 05. 07; The New Zealand Herald, 2007, 03. 02.
Johann Lumme

Evan Antoni Johann Lumme (23. juuni 1865 Narva – 1935) oli eesti fotograaf, kes elas ja töötas Austraalias kutselise fotograafina. Lumme hariduse kohta pole midagi teada. 19-aastane noormees põgenes Eestist Prantsuse laeval Marseille'sse, sealt siirdus viieks aastaks Briti laevastikku madruseks. Seitsme keele oskaja rändas Lumme 1889. aastal Austraaliasse ja abiellus inglise päritolu Alice Rosinaga (neiuna Rose Vaughan) 1890. Neil sündis viis last: kolm tütart, kes said ülikoolihariduse, ja kaks poega, kes olid politseinikud. Aastatel 1893–1897 töötas ta Sydneys kommertsfotograafina Liverpooli tänaval Ashfieldis Sydneys, seejärel kolis Orange’isse NSW keskläänes, kus avas oma ettevõtte Orange Art Studios. 1900. aastal asus Lumme elama Lyndhursti, kus tema kui fotograafi töökoormus oli kõige suurem. 1911. aastal kolis perekond Burnt Yardsi, kus peeti väikest farmi ja tegeleti ka pildistamisega. Lumme pidas kirjavahetust oma õega Eestis ja 1930. aastal muretses Austraaliasse saabuvatele eestlastest põllutöölistele nii maabumislubasid kui ka viisasid. Muu fototegevuse kõrval pildistasid Lummed 20 aasta jooksul ulatusliku etnograafilise projektina New South Walesi lääneosas asuva Mandurama elanikkonda (u 3500 negatiivi). Lumme suri 12. oktoobril 1935 Burnt Yardis NSW keskläänes. Faces of Mandurama (koos Alice R. Lummega). John Robert Thomsoni tekstid, Australian National Library, Sidney 1997. J. V., "Kolm huvitavat Eesti pioneeri Austraalias", Meie Kodu (Sydney), 4. juuni 2003
68. üksik jäägribrigaad

68. üksik Oleksa Dovbuši nimeline jäägribrigaad (68 окрема єгерська бригада імені Олекси Довбуша) on Ukraina maaväe väeüksus. 2022. aastal sai brigaad oma kehtiva ametliku nimetuse. Brigaad osales 2022. aastal sõjategevuses, mis toimus Donetski oblastis. Nimekiri ei ole täielik Mehitamata süsteemide üksus Šersni Dovbuša (Шершні Довбуша) MaxxPro (vaadatud: 17.08.2023) Командир єгерської бригади – повний кавалер ордена Богдана Хмельницького (vaadatud: 18.08.2023) УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №606/2022. 1. Присвоїти військовим частинам Сухопутних військ Збройних Сил України: 68 окремій єгерській бригаді почесне найменування "імені Олекси Довбуша" та надалі іменувати її – 68 окрема єгерська бригада імені Олекси Довбуша, 24.08.2022 "Колись велике село стало пусткою": у 68-й ОЄБр показали звільнену від окупантів Павлівку (vaadatud: 05.08.2023) Воїни 68-ї окремої єгерської бригади розповіли про досвід використання MaxxPro
Kolmkümmend türanni (Rooma)

Kolmkümmend türanni (lad.k:Tyranni Triginta) olid Rooma keisririigis 3. sajandi kriisi ajal keiser Gallienuse valitsusajal (253–268) üles tõusnud ning end keisriks kuulutanud usurpaatorid ja sõdurkeisrid. Usurpaatorite nimekirja koostas "Historia Augusta" autor. "Historia Augusta" autor plaanis algselt kirjutada ilmselt kahekümnest usurpaatorist, kuid hiljem suurendas nimekirja kolmekümneni, et tuua paralleele Ateenas valitsenud kolmekümne türanniga. Lõpuks toob autor raamatus välja kolmkümmend kaks nime, kuid tunnistab, et viimased kaks valitsesid keisrite Maximinus I ja Claudius II ajal. Mõned kolmekümnest nimekirjas esinevast usurpaatorist on välja mõeldud ning mõned tegutsesid hoopis teiste keisrite valitsusaegadel. "Historia Augustas" välja toodud usurpaatorite arvu on peetud üle liialdatuks ning nimekirja vaid viisiks Gallienuse isiksust ja valitsusaega mustata. "'Thirty tyrants'". Vaadatud 05.08.2023. Scarre, Chris (2012). Chronicle of the Roman Emperors. Lk 179. Drinkwater, J.F. (1987). The Gallic Empire: Separatism and continuity in the north-western provinces of the Roman Empire, A.D. 260–274. Lk 65. Encyclopaedia of the Ancient World. Kd 14. 2009. Lk 91. "6. Fictitious usurpers: Trebellianus, Celsus and Saturninus". Vaadatud 05.08.2023. Southern, Patricia (2008). Empress Zenobia: Palmyra's Rebel Queen. Lk 9–10. Syme, R. (1968). Ammianus and the Historia Augusta r. Lk 54–56. Historia Augusta: Kolmekümne pretendeerija elud.
Põletusahi

Põletusahi on soojusisolatsiooniga kamber, teatud tüüpi ahi, mis tekitab teatud protsesside (nt kõvenemise, kuivatamise või keemiliste muutuste) lõpuleviimiseks piisava temperatuuri. Põletusahje on aastatuhandeid kasutatud savist keraamiliste esemete, keraamiliste plaatide ja telliste valmistamiseks. Erinevates tööstusharudes kasutatakse pöördahjusid pürotöötlemiseks (maakide, näiteks lubjakivi lubjaks tsemendiks kaltsineerimiseks) ja paljude muude materjalide töötlemiseks.
Sechna

Sechna on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Limanowa maakonnas Laskowa vallas. Sechna asub Limanowast ligikaudu 12 km idakirdes ja Krakówist umbes 56 km kagus. Küla on esmamainitud 1280. aastal. Wieś Sechna w liczbach Polska w liczbach. Vaadatud 5. augustil 2023 Sechna Urząd Gminy Laskowa. Vaadatud 5. augustil 2023
Jaworzna

Jaworzna on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Limanowa maakonnas Laskowa vallas. Jaworzna asub Limanowast ligikaudu 7,5 km kirdes ja Krakówist umbes 52 km kagus. Wieś Jaworzna w liczbach Polska w liczbach. Vaadatud 5. augustil 2023
Strzeszyce

Strzeszyce on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Limanowa maakonnas Laskowa vallas. Strzeszyce asub Limanowast ligikaudu 10 km kirdes ja Krakówist umbes 55 km kagus. Küla on esmamainitud 1280. aastal. Wieś Strzeszyce w liczbach Polska w liczbach. Vaadatud 5. augustil 2023 Strzeszyce Urząd Gminy Laskowa. Vaadatud 5. augustil 2023
Ujanowice

Ujanowice on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Limanowa maakonnas Laskowa vallas. Ujanowice asub Limanowast ligikaudu 11 km idakirdes ja Krakówist umbes 57 km kagus. Küla on asutatud 1268. aastal. Wieś Ujanowice w liczbch Polska w liczbach. Vaadatud 5. augustil 2023 Ujanowice Urząd Gminy Laskowa. Vaadatud 5. augustil 2023
Kubani Riiklik Ülikool

Kubani Riiklik Ülikool (vene keeles Кубанский государственный университет) on Venemaa avalik-õiguslik ülikool Krasnodaris, mis asutati 1920. aastal. See on üks suurimaid ja vanimaid ülikoole Lõuna-Venemaal. Ülikooli esimene valitud rektor oli Nikandr Marks, endine Vene keiserliku armee kindral, ajaloolane ja vanavene paleograafia spetsialist. 1994. aastal tunnistati ülikool üheks Venemaa juhtivaks kõrgkooliks.[viide?] Aastatel 2004 ja 2005 kuulus ülikool Venemaa 100 parima kõrgkooli hulka ja sai Euroopa kvaliteedimärgi.[viide?] Aastal 2008. nimetati ülikooli rektoriks Krasnodari regionaalse haridusosakonna endine juht Mihhail Astapov. Kubani Riiklik Ülikool on alates 1970. aastast koolitanud välismaalasi ja seal on õppinud inimesi enam kui 120 riigist. Täna jätkab ülikool üliõpilaste koolitamist Aasiast, Ameerikast, Aafrikast ja Euroopast.[viide?] Kubani ülikooli koduleht
Piret Puppart

Piret Puppart (sündinud 26. märtsil 1986) on eesti moelooja ja õppejõud. Saaremaalt kolis ta pärast gümnaasiumi lõpetamist mandrile. 2006. aastast disainis ta Tallinnas moeõpingute kõrvalt rõivaid moebrändile Monton. Temast kujunes brändi peadisainer ja loominguline juht. Ta lõi esindusrõivad Läti rahvuskoondisele Pekingis (2008) ja Eesti rahvuskoondisele Sotšis (2014). Hiljem töötas ta moebrändi Mosaic heaks. Eraloomes pühendub ta etnograafiale, väärtustades rahvuslikku järjepidevust. Tema loodud kleidid järgivad traditsioonilisi mustreid või kannavad käsitööna valminud tikandeid. Reisidelt on ta eelkõige inspiratsiooni ammutanud Uurali rahvastelt. Grete Kuuraga ja Kati Nikopensiusega lõi ta 2012. aasta septembris kahasse komi rahvarõivaid järgiva moebrändi Uschanka. Vilve Undi järel juhatab ta samuti moeosakonda Eesti Kunstiakadeemias. 2023. aasta juulis oli ta üks osalejatest MANIA GRANDIOSA moekõnnil “Tallinnast Pariisi”, mil hulgakesi läbiti jalgsi 4 ööpäevaga 124 km. Anu Ojavee (kaasautor raamatule “Eesti moe 100 aastat”) https://anditshappening.ee/lugu-piret-puppartist https://www.ekabl.ee/id/puppartpiret https://www.kunstistuudio.ee/kunstigalerii/kunstnikud/2014-aasta-naeitused/piret-puppart http://saaremaasport.ee/piret-puppart-loi-sotsi-mangude-eesti-olumpiavormi https://iluguru.ee/suur-galerii-baltika-esitles-staariderohkele-moepublikule-varskeid-kevadkollektsioone https://saartehaal.postimees.ee/6638777/piret-pupparti-uschanka-annab-aimu-randurihingest-fotod https://estonianworld.com/business/estonian-luxury-fashion-brand-uschanka-attracts-fans-around-the-globe-interview-with-the-founders https://www.artun.ee/en/people/piret-puppart-2 https://rahvaraamat.ee/p/eesti-moe-100-aastat/1026367/et?isbn=9789949603671 Moekunstnik Piret Puppart: loodus on meist alati tugevam “Tuleviku kaasavara” (Eesti Rahva Muuseumi virtuaalnäitus) Piret Puppart: Eesti on jõudnud moekainuse ajastusse. Eesti moe 100 aastat Instagram
Saksamaa kaitseministeerium

Saksamaa kaitseministeerium ( Bundesministerium der Verteidigung) on Saksamaa Liitvabariigi kaitseministeerium. Saksamaa kaitseministeeriumi otsealluvuses on Bundeswehri Juhtimisakadeemia Bundeswehri territoriaalne väejuhatus Bundeswehri operatsioonide väejuhatus Bundeswehri lennundusamet Bundeswehri planeerimisamet Sõjalise vastuluure liiduamet Sisemise juhtimise keskus. Saksamaa kaitseministrite loend Dem BMVgBundesministerium der Verteidigung unmittelbar unterstellte Dienststellen (vaadatud: 05.08.2023)