laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ATR 42

ATR 42 on Prantsuse-Itaalia lennukitootja ATR ehitatav kahemootoriline propellerlennuk lühimaareiside teenindamiseks. Lennukil on kuni 52 reisijakohta, juhtimiseks on vaja kaht pilooti. Lennuki nimes sisalduv arv '42' tähistab standardset istmetekombinatsiooni. ATR 42-300 lennukitüüpi esitleti aastal 1981. Oma esimene lennu tegi ATR42 16. augustil 1984, septembris 1985 sai lennukitüüp litsentseeritud. Praegune 500-seeria sertifitseeriti juulis 1995. ATR 42-500 iseloomustavad suurem võimsus, mahutavus ja tehniliselt täiustatud reisijate salong. Detsembri 2012 seisuga on tellijatele üle antud 422 lennukit ATR 42. ATR 42l on 6 peamist versiooni. -200 on ATR42 originaalprototüüp, ainult mõned lennukid ehitati testimisteks. Kaks Pratt & Whitney Canada PW120 mootorit. Standardversioon, mida toodeti aastani 1996. Kaks Pratt & Whitney Canada PW120 mootorit. -320 on edasiarendus versioonist -300. Kaks PW121 mootorit. Alates oktoobrist 1995. Kaks PW127E mootorit. -600 seeriat esitleti oktoobris 2007, esimesed lennukid valmisid 2010. aasta teisel poolel. Rohkelt uuendusi: mootoriteks PW127M, mis suurendavad 5% võrra tõusmisjõudu. Reisijate salongi on võimalik lisada 5 laia LCD-ekraani. Salongis on parem valgustus ja salongi mahub rohkem käsipagasit. Cargo Variant ATR Surveyor Suurimad ATR-42 operaatorid on FedEx Express, Airlinair, TRIP Linhas Aéreas ja Aeromar. Lennufirmad, kellel seisuga 2014 on vähemalt 5 lennukit ATR42: Aeromar Air Contractors Air Tahiti Airlinair Calm Air DAT Danish Air Transport Empire Airlines FedEx Express First Air Mountain Air Cargo Pantanal Linhas Aéreas Precision Air Pakistan International Airlines Satena Swiftair Taimyr Air Company TAME TAROM Trigana Air Service TRIP Linhas Aéreas UTair Aviation Nyxair West Wind Aviation Kokku on juhtunud 23 tõsisemat õnnetust ATR42 lennukitüüpidega. Meeskond: 2 Suurim kiirus: 556 km/h Lennukaugus: 2965 km Tiivaulatus: 24,57 m Tiivapindala: 54,5 m² Pikkus: 22,67 m Kõrgus: 7,59 m Täismass: 18 700 kg Mootorid: kaks turbopropellermootorit Pratt & Whitney Canada PW127E (1,790 kW) "Detailed Milestones". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. oktoober 2006. Vaadatud 19. novembril 2014. ATR ATR-42 | Airliners.net "ATR 42-300/320". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. juuni 2007. Vaadatud 19. novembril 2014. "Aviation Safety Net". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. detsember 2011. Vaadatud 19. novembril 2014. Jackson, Paul. Jane's All The World's Aircraft 2003–2004. Coulsdon, UK: Jane's Information Group, 2003. ISBN 0-7106-2537-5. Taylor, Michael J. H. Brassey's World Aircraft & Systems Directory 1999/2000. London: Brassey's, 1999. ISBN 1-85753-245-7. Ametlik veebileht
Wilsoni tsükkel

Wilsoni tsükkel on ookeanibasseinide avanemis-sulgumistsükkel. Wilsoni tsükkel on nimetatud Kanada geoloogi John Tuzo Wilsoni auks, kes tsüklit 1966. aastal esimesena kirjeldas. Wilsoni tsükkel algab mandrilise maakoore riftistumisega. Praegu on selliseid protsesse võimalik näha näiteks Ida-Aafrikas (Ida-Aafrika riftivöönd). Rifti laienedes moodustub kitsas meri, mille sarnane on tänane Punane meri. Mere kaldad on passiivsed, mis tähendab seda, et ei esine subduktsiooni ega sellega seotud vulkanismi. Merest saab laienedes passiivsete äärtega ookean, selline on näiteks praegune Atlandi ookean. Kui jahtuv ja setetega kattuv ookeaniline maakoor kaotab allpool lasuva astenosfääri suhtes ujuvuse, tekib subduktsioonivöönd. See on vöönd, kus ookeaniline maakoor sukeldub mandrilise või teise ookeanilise maakooreploki alla. Tekib aktiivsete äärtega ookean, mis hakkab teiste pealetungivate laamade survel tasapisi sulguma. Selline on tänapäeval Vaikne ookean (see siiski ei tähenda, et Vaikne ookean tulevikus kaob, sest Vaikne ookean on nn Panthalassa ookeani järeltulija, mis aeg-ajalt väheneb pindalalt, kuid kunagi ei kao). Hääbuva ookeani näitena võib käsitleda Vahemerd. Ookeani sulgudes tekib kahe mandrilise maakoore kokkupõrkepiirile mäestik. Nii on tekkinud näiteks Uuralid, mis moodustusid, kui Baltika laam põrkus Siberi laamaga. Sellega on tsükkel läbi ning moodustunud on taas mandriline maakooreplokk, mis riftistudes uut ringkäiku algab. Kogu protsessiks vajaminev energia tuleb Maa sisemusest. Tegemist on nn endogeense protsessiga. Laamad paneb liikuma vahevöö ainese konvektiivne liikumine. Ühe tsükli kestus on mitusada miljonit aastat. Siiski ei vii riftistumine alati uue ookeani tekkeni. Näiteks Läänemeri paikneb piki kunagist riftisüsteemi, mis ookeaniks ei arenenud.
Vändåtberget

Vändåtberget on looduskaitseala Örnsköldsviki vallas Rootsis. Kaitseala pindala on 345 ha. Kaitseala on moodustatud 1989. aastal. Kaitsealal asuvad järved Inner-Abborrtjärnen, Älgtjärnen, Lill-Abborrtjärnen ja Stor-Abborrtjärnen. Katarina Eckerberg, "Urskogen på Vändåtberget : en naturinventering med tonvikt på beskrivning av skogstillstånd och inventeringsmetodik" Länsstyrelsen i Västernorrlands län, Härnösand (1981) 1981:6
Eesti NSV Ülemnõukogu juhataja

Eesti NSV Ülemnõukogu juhataja oli isik, kes koos kahe asetäitjaga juhtis Eesti NSV Ülemnõukogu istungjärkude tööd. Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees
Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees

Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees oli Eesti NSV Ministrite Nõukogu (lühend ENSV MN) juhtiv isik. Eesti NSV Ministrite Nõukogu eelkäija oli Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu (lühend ENSV RKN) ja seda juhtis Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu esimees. Üleminekuajal võeti kasutusele ametinimetus Eesti NSV Valitsuse peaminister. Johannes Lauristin, 25. august 1940 – 28. august 1941, ENSV RKN esimees; Oskar Sepre, 1942[viide?]–1944, ENSV RKN esimehe kohusetäitja; Arnold Veimer, 1944–1951, ENSV MN esimees; Aleksei Müürisepp, 1951–1961, ENSV MN esimees; Valter Klauson, 1961–1984, ENSV MN esimees; Bruno Saul, 1984–1988, ENSV MN esimees; Indrek Toome, 1988–1990, ENSV MN esimees. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees Eesti NSV Ülemnõukogu OTSUS Eesti NSV valitsuse – Eesti NSV Ministrite Nõukogu – moodustamisest, Punane Täht: EKP Rakvere Rajoonikomitee ja Rakvere Rajooni RSN häälekandja, nr. 50, 25 aprill 1963
Eesti Omavalitsuse Sisedirektoorium

Eesti Omavalitsuse Sisedirektoorium oli Eestis Saksamaa okupatsiooni ajal 1941-1944 tegutsenud Eesti Omavalitsuse üks haldusasutusi. Direktoorium asus Tallinnas Pagari tänaval 1. Direktooriumi juhtis sisedirektor, kelleks oli Oskar Angelus. Direktooriumil oli mitu allasutust: Sisedirektooriumi üldosakond Politsei ja Omakaitse Valitsus (1941–1942). Vangimajade Valitsus (1941 – 1. juunist 1942. aastal, siis Kohtudirektooriumi alluvuses) Ehitusvalitsus (1941 – 1. juunist 1942. aastal, siis Tehnikadirektooriumi alluvuses) Sisedirekooriumi kodifikatsiooniosakond, (1941 – 1. juunist 1942. aastal, siis Kohtudirektooriumi alluvuses). Juhataja Johan Raid (1. september 1941 –) Kontrollvalitsus (senise Riigikontrolli asemel) Asustamisosakond (tegeles sõjapõgenikega) Sõjapõgenike Valitsus, ülem kapten J. Neggo, abid lennuväe major E. Adof ja kapten Johannes Unt. Perekonnaseisu Keskamet (1941 – 30.11.1944) Veterinaarvalitsus (1942–1944) Sotsiaalvalitsus (1942–1944) Tervishoiuvalitsus (1941-1944), juhataja Eduard Pihlak. Loomatervishoiu Valitsus (toodi üle Põllutöödirektooriumist) Personaalosakond (toodi üle Haridusdirektoorium, pidas direktooriumide teenistuskirju) Eesti Politseivalitsus (1. august 1942–1944) Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Politsei ja Omakaitse Valitsus muudeti 1. augustil 1942 Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Eesti Politseivalitsuseks eesotsas Eesti Politseidirektoriga. Eesti Omakaitse Peavalitsus (9. märts 1943–1944) Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumile alluv Eesti Omakaitse eraldati Eesti Politseivalitsuse alluvusest, Eesti Omakaitse direktori juhtimisel 9. märtsil[viide?] 1943. Saksa okupatsioon 1941-1944 » Riigikorra kaitse, www.ra.ee Eesti Omavalitsuse Sisedirektoorium, www.archivesportaleurope.net Määrus Välispolitsei ja Omakaitse organisatsiooni kohta, Ametlik Teataja. I/II osa = Amtlicher Anzeiger. I/II Teil 13 1942-07-31 Omakaitse Peavalitsuse määrus, Ametlik Teataja. I/II osa = Amtlicher Anzeiger. I/II Teil 4; 1943-03-09
Silvi Mets

Silvi Mets (sündinud 2. oktoobril 1949 Ulitinas) on eesti pedagoog ja koolijuht. Kallavere Keskkooli direktor. Ta lõpetas aastal 1975 Tallinna Pedagoogilise Instituudi algklasside õpetaja erialal. http://vvk.ee/varasemad/r99/kan_isik_1916.stm https://epl.delfi.ee/artikkel/50922770/kallavere-koolimajas-kodusoda
Athamas

Athamas oli vanakreeka mütoloogias Boiootias asuva Orchomenose linna valitseja, Aiolose ja Enarete poeg. Ta oli järjestikku abielus kolme naisega: Nephele, Ino ja Themistoga. Athamase esimene naine oli Nephele, keda ei tohi ära segada kentauride ema Nephelega. Nad said kaks last: kaksikud Phrixose ja Helle. Phrixos oli poiss ja Helle oli tüdruk. Athamas jättis Nephele maha Boiootia pealinna Teeba printsessi Ino pärast ja ajas naise minema, kuid lapsed jättis enda kasvatada. Ino sai Athamasega kaks poega: Melikertese ja Learchose. Oma kasulapsi Ino vihkas. Ta kõrvetas ära kogu seemnevilja. Seeme ei idanenud. Kui rahvas läks oraaklilt nõu küsima, mida ikalduse vastu teha, sundis Ino oraaklit vastama, et Phrixos tuleb jumalatele ohverdada. Rahva sunnil pidi Athamas seda soovi täitma. Kuuldus sellest jõudis ka Nepheleni, kes palus abi jumalatelt. Hermes andis talle jäära, kelle nahk oli puhtast kullast (see oli kuldvillak). Kui Phrixos oli toodud ohvrialtari juurde, laskis Nephele jäära lahti. See tormas altari juurde, haaras ohvriks määratud poisi ja tema õe ning kandis lapsed läbi õhu minema. Kui Ino õde Semele sai Zeusiga poja Dionysose ja enne selle sündi suri, kasvatasid Athamas ja Ino Dionysose üles. Karistuseks oma mehe sohilapse kasvatamise eest nuhtles Hera Athamast hullusega, nii et ta tappis Learchose. Ino hakkas kartma Melikertese elu pärast ja, poeg kätel, jooksis merre. Zeusi tänulikkuse märgiks nad päästeti ja muudeti merejumalateks. Mõlemad said uue nime: Leukothea ('valge jumalanna') ja Palaimon. Pärast Ino surma oli Athamas suuresti enda süül jäänud ilma kõigist oma neljast lapsest. Seetõttu oli ta muutunud rahva seas väga ebapopulaarseks. Ta läks oraaklilt küsima, mida nüüd teha. Oraakel ütles, et see, kes ei kohta lahkust inimeste seas, peab elama minema sinna, kus metsloomad tema vastu lahked on. Athamas rändas Tessaaliasse, kus nägi hundikarja mahamurtud looma juures. Hundid olid kõhu täis söönud ja põgenesid Athamast nähes, jättes järelejäänud korjuse sinnapaika. Athamas pidas seda oraakli öeldud märgiks: hundid jätsid talle süüa! Ta jäi Tessaaliasse elama, abiellus kolmandat korda Themistoga ja nad said poja Schoineuse, kes pärastpoole Orchomenose valitsejaks sai.
Lobatševe

Lobatševe on kohanimi. Lobatševe, küla Ukrainas Luhanski oblastis Novoaidari rajoonis Lobatševe, küla Ukrainas Luhanski oblastis Stanõtsja Luhanska rajoonis
Sophie Dal

Sophie Burcu Dal (sündinud 17. oktoobril 1981 Berliinis) on Türgi päritolu saksa näitleja. Tema isa on kirjanik Güney Dal. Ta on mänginud mitmes telesarjas, näiteks sarjas "Paks boss". Sophie Dal andmekogus IMDb (inglise) Burcu Dal andmekogus IMDb (inglise)
Ruusmäe mõisa kalmistu

Ruusmäe mõisa kalmistu (ka Rogosi mõisa kalmistu) on kalmistu Rõuge kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Ruusmäe külas Rõuge vallas Võru maakonnas. Kalmistu jääb Rogosi mõisa südamest linnulennult umbes 350 m kaugusele põhjakirdesse. Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Glasenappid tõenäoliselt millagi 19. sajandil. Kalmistule maetute üldarv ei ole teada. Praegu on see jäetud maha ja rüüstatud. Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002 Alo Särg. "Rogosi (Rogosinsky)". - Võrumaa mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2011. Lk 31
Lobatševe (Stanõtsja Luhanska rajoon)

Lobatševe on küla Ukrainas Luhanski oblastis Stanõtsja Luhanska rajoonis, umbes 10 km kaugusel Luhanski keskusest idakagus. Küla asutati 1962. aastal. Asula kõrgus merepinnast on 62 meetrit. 2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 320 inimest, kellest 88,13% emakeeleks oli vene keel ja 10,31% emakeeleks ukraina keel, asustustihedus 464 inimest ruutkilomeetri kohta. "Розподіл населення за рідною мовою на ukrcensus.gov.ua". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. juuli 2014. Vaadatud 19. novembril 2014. 19. november 2014. Infovastupanu. От обстрелов боевиков на Луганщине погибли три мирных жителя и ранены двое детей (ukraina keeles)
2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia Kongo Demokraatlikus Vabariigis

2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia Kongo Demokraatlikus Vabariigis puhkes 2014. aasta augustis ning kestis kuni oktoobri alguseni. Novembris ametlikult lõppenuks kuulutatud epideemia käigus nakatus Ebola viirusega 66 inimest ja neist suri 49. See oli seitsmes Ebola viirushaiguse puhang Kongo Demokraatlikus Vabariigis. 26. augustil 2014 teavitas Kongo Demokraatliku Vabariigi Tervishoiuministeerium WHO-d Ebola viirushaiguse puhangust Ekvaatoriprovintsis. Septembri teise nädala seisuga oli riigis Ebola viirushaigusse surnud 32 inimest. Eesti Terviseameti 25.09.2014.a. uudises Ebola viirushaiguse levikust Aafrikas on 18. septembri seisuga 2014.a. registreeritud Kongo DV-s 72 ebolajuhtu, neist 48 on lõppenud surmaga. Seisuga 15. oktoober 2014 oli Kongo DV-s Ebola viirushaigusse nakatunud 68 ja surnud 49 inimest, laboratoorselt oli kinnituse saanud kokku 38 haigusjuhtu. Viirushaiguse epideemia põhjustajaks võis olla teistsugune viirusetüvi (Congolese strain). Epideemia kuulutati Kongo DV-s lõppenuks 15. novembril 2014 pärast seda, kui viimase 42 päeva jooksul ei olnud registreeritud mitte ühtegi uut juhtu. "Congo declares its Ebola outbreak over". Reuters (inglise). 15. november 2014. Originaali arhiivikoopia seisuga 29.11.2014. Vaadatud 15.11.2014. WHO (26. august 2014). "Ebola virus disease – Democratic Republic of Congo". Disease Outbreak News (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 24.04.2015. Vaadatud 28.08.2014. Laugen, Lauri (10. september 2014). "Kaitseminister: kulutulena leviv ebola ohustab Libeeria olemasolu". Delfi. Vaadatud 10.09.2014. Terviseamet (25. september 2014). "Ebola viirushaiguse levikust Aafrikas". Originaali arhiivikoopia seisuga 13.10.2014. Vaadatud 06.10.2014. CDC (15. oktoober 2014). "Ebola in Democratic Republic of the Congo". Travelers' Health (inglise). Vaadatud 20.10.2014. APF (25. august 2014). "DR Congo confirms first Ebola cases in 'new strain' of killer virus". The Telegraph (inglise). Vaadatud 20.10.2014.
Shizuoka prefektuur

Shizuoka prefektuur on Jaapani prefektuur Honshū saare keskosas. Asub Vaikse ookeani rannikul. Shizuoka ja Yamanashi piiril asub Fuji mägi. Suurimad jõed on Fuji, Ōi ja Tenryū. Idaosas asub Izu poolsaar. Shizuoka prefektuur on tuntud kui Tokogawa Ieyasu (1542–1616) kodukoht. Shizuoka prefektuur on jaotatud 35 omavalitsuseks, millest 23 on linnad (市, shi). Atami Fuji Fujieda Fujinomiya Fukuroi Gotemba Hamamatsu Izu Izunokuni Itō Iwata Kakegawa Kikugawa Kosai Makinohara Mishima Numazu Omaezaki Shimada Shimoda Shizuoka Susono Yaizu Shizuoka prefektuuri tunnuslind on värvuliste seltsi kuuluv Terpsiphone atrocaudata, tunnuspuu on lõhnav osmantus (Osmanthus fragrans var. aurantiacus) ja tunnuslill rododendron (Rhododenron). Fuji mägi Shiraito kosk 統計センターしずおか > 静岡県人口推計 Shizuoka prefektuuri koduleht (jaapani, inglise, hiina, korea, portugali ja hispaania keeles)
KLM Cityhopper

KLM Cityhopper on KLM Royal Dutch Airlinesi tütarettevõte. Lennuettevõtte peakontor asub Hollandis Amsterdami Schipholi lennujaama lähistel. KLM Cityhopper opereerib KLM-i nimel lühiliine Euroopas. Lennufirmal on sõltuvalt hooajast umbes 44 sihtkohta. Lennufirma tunnuskujundus on identne emaettevõtte, KLMi omaga. Lennukite logo on samasugune nagu emaettevõttel, lisaks tekst "cityhopper" ning ära on jäetud hüüdlause "The Flying Dutchman" ja "Royal Dutch Airlines". Uut muudetud fonti esitleti 2010. aastal. KLM Cityhopper opereerib toitelendudel Amsterdami, kust reisijad KLM-iga saaksid edasi lennata nii Euroopasse kui ka mujale. Tegevust alustati 1. aprillil 1991, lende alustati samal aastal. KLM Cityhopper tekkis NHL CityHopperi ja Netherlinesi ühinemisel. KLM restruktureerimise plaanidega ühendati KLM-i peamiselt regionaalseid lende tegevad tütarettevõtted KLM Cityhopperi nime alla novembris 2002. Selle omanik on 100% KLM ja töökohti on 910 (seisuga märts 2007). Mitut KLM-i Euroopa-sisest liini opereerivad koos KLM ja KLM Cityhopper. Mais 2014 alustati lende uutel liinidel: Bilbaosse (Hispaania), Torinosse (Itaalia) ja Zagrebi. Zagrebi liin pidi olema hooajaline, kuid nüüdseks on liin töös aasta läbi. KLM Cityhopper pakub kõikidel reisidel reisijatele tasuta jooke ja einet. Maksuvabu poode pole. 2014. aasta mais tutvustas KLM Cityhopper muudetud värvilahendust, mida hakatakse kasutama kõigil lennukitel. Seisuga 9. oktoober 2014 on KLM Cityhopperi lennukipargis 47 lennukit: Fokker F27 Fokker F28 Fokker 50 Fokker 100 Saab 340 Aastaid tagasi lendas KLM Cityhopper ka Tallinna ja Amsterdami vahet. Sihtkohad on seisuga november 2014. 4. aprillil 1994 purunes KLM Cityhopperi lennu 433 lennuk Saab 340 Amsterdami Schipoli lennujaamas, hukkus kolm ja raskeid vigastusi sai üheksa inimest. "World Airline Directory." Flight International. 27 March-2 April 1991. 98. "Head Office: Building 70, PO Box 7700, 1117 ZL Schiphol Airport (East), The Netherlands." "Directory: World Airlines". Flight International. 3. aprill 2007. Lk 101. Allikas: ingliskeelne Wikipedia artikkel: KLM Cityhopper KLM Cityhopper KLM Cityhopper KLM Cityhopper KLM Cityhopper
Limburgi provints (1815–1839)

Limburg oli üks Madalmaade ühendkuningriigi ja hiljem Belgia provintsidest. Provints eksisteeris ühendkuningriigi ajal, aastatel 1815 kuni 1830, ja Belgia iseseisvuse esimestel aastatel, aastatel 1830 kuni 1839. Kui kuningas Willem I allkirjastas aastal 1839 Londoni lepingu, jagati provints Belgia ja Hollandi osaks, uueks Limburgi hertsogkonnaks. Limburgi territoorium oli sama, kui tänapäeva Hollandi ja Belgia vastavad provintsid kokku, välja arvatud Voeren, mis oli sel ajal Liège'i provintsi osa. Selle pealinn oli Maastricht. Halduslikult oli provints jagatud Maastrichti, Hasselti ja Roermondi piirkondadeks. Aastal 1830 elas selles provintsis umbes 338 000 inimest ja aastal 1846 elas uues, väiksemas Belgia Limburgi provintsis umbes 186 000 inimest. Peamine religioon oli ja on ikka veel katoliiklus. Pärast Napoleoni ajastut asutasid suurriigid Ühendkuningriik, Preisimaa, Austria keisririik, Venemaa Keisririik ja Prantsusmaa aastal 1815 uue Madalmaade ühendkuningriigi. Uus provints loodi endisest Prantsuse keisririigi Meuse-Inférieure'i departemangust (välja arvatud Niederkrüchten ja Herzogenrath, mis määrati Preisimaale) ja sai pealinna järgi nime "Maastricht". Esimene kuningas Willem I, kes ei tahtnud endise Limburgi hertsogkonna nime kaotamist, nõudis, et nimi muudetaks "Limburgiks". Sellisena tuli uue provintsi nimi vanalt hertsogkonnalt, mis eksisteeris aastani 1648 Maastrichti, Liège'i ja Aacheni kolmnurgas. 1830. aasta Belgia revolutsiooni puhkedes valis Limburgi provintsi relvajõudude komandör kindral Daine (paiknes Maastrichtis) Belgia mässuliste poole. Ta lahkus linnast 7. novembril 1830. Ta saabus Roermondi 9. novembril ja Venlosse 11. novembril. Mõlemad linnad tervitasid teda ja asusid mässuliste poolele. Siiski läks Maastricht tagasi kolonel Dibbetsi juhitud lojalistide vägede kontrolli alla. Kuigi enamus provintsist, sealhulgas selleaegse Belgia põhjapoolseim Venlo kindluslinn, oli Belgia kontrolli all pärast Belgia de facto sõltumatust Prantsuse sissetungi järel, jäi Maastrichti linn hollandlaste kätte. Aastal 1839 tunnistas kuningas Willem I Belgia sõltumatust, allkirjastades Londoni lepingu. Lepingu kohaselt pidid belglased loovutama Limburgi idaosa Hollandile.
Õigusrikkuja

Õigusrikkuja on süüteo toime pannud isik, kelle käitumisviis vastandub õiguspärasele käitumisele, eirab õigusnormide nõudeid ja on ühiskonnale ohtlik . "Politsei- ja piirivalveameti koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. november 2014. Vaadatud 19. novembril 2014.
Laashoone sild

Laashoone sild on sild üle Põltsamaa jõe Viljandi maakonnas Viljandi vallas Lalsi külas Laashoonel. 2005. aastal sild taastati. Sild on raudbetoonist ja kaetud graniitkillustikuga. Silla kandevõime on 60 tonni. Varem on sild olnud palkidest ja laudadest, sõidukitega sealt üle ei pääsenud. Endisest sillast on alles vaid tugisambad. "Laashoone sild toob külasse uue hingamise" Sakala, 23. september 2005
Keskharidus

Keskharidus on haridustase, mis järgneb põhiharidusele ning on kõrghariduse eelduseks. Keskharidus jaguneb üldkeskhariduseks ja kutsekeskhariduseks. Keskhariduse omandamine ei ole kohustuslik. Üldkeskharidus on gümnaasiumi riikliku õppekavaga kehtestatud nõuete kogum. Kutsekeskharidus on kutseõppeasutuse seaduse ja kutse- või erialade riiklike õppekavadega kehtestatud nõuete kogum. Nominaalne õppeaeg keskhariduse omandamiseks on kolm aastat. Keskharidust saab omandada keskkoolis, gümnaasiumis, kutsekeskkoolis.
Othonoí

Othonoí (kreeka keeles Οθωνοί) on Kreekale kuuluv saar Joonia saarestiku põhjaosas Korfu saarest 20 km loodes. Saarel on Kreeka läänepoolne äärmuspunkt.
Töötaja

Töötaja on füüsiline isik, kes teeb tööd töölepingu või võlaõigusliku lepingu alusel või avalikus teenistuses . Töötaja kui töösuhte nõrgema osapoole õiguste kaitseks on töötingimused riikliku kontrolli all. Töötaja õigusi kaitsevad mitmed rahvusvahelised lepingud, sh Euroopa sotsiaalharta ja Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsioonid, samuti Euroopa Liidu õigusaktid. Eestis on töötaja õigused sätestatud mitmetes õigusaktides, sh töölepingu seaduses, töötervishoiu ja tööohutuse seaduses ning individuaalse töövaidluse lahendamise seaduses. Teisalt on töötajal ka mitmeid seadustest ja töölepingust tulenevaid kohustusi, sh peab töötaja tegema kokkulepitud tööd ja täitma töö iseloomust tulenevaid kohustusi kokkulepitud mahus, kohas ja ajal, täitma tööandja seaduslikke korraldusi õigeaegselt ja täpselt, tegema tööülesannete täitmisel koostööd teiste töötajatega ja hoiduma tegudest, mis kahjustavad tööandja mainet . Eestis peavad alates 1. juulist 2014 kõik tööandjad registreerima oma töötajad Maksu- ja Tolliameti töötamise registris. Töötamise registris sisalduvad andmed on aluseks töötamisega kaasnevate sotsiaalsete tagatiste (ravikindlustus, pensionikindlustus, töötuskindlustus) õiguste tuvastamisel ja töötamisega seotud kohustuste täitmise kontrollimisel. Maksu- ja Tolliamet. Töötamise registreerimine Töölepingu seadus (RT I, 22.12.2012, 30) SA Innove. Töötaja õigused ja kohustused Töölepingu seadus (RT I, 22.12.2012, 30) Töötervishoiu ja tööohutuse seadus (RT I, 08.10.2014, 6) Individuaalse töövaidluse lahendamise seadus (RT I, 04.06.2014, 5)
Konventsioon (rahvusvaheline õigus)

Konventsioon on rahvusvahelises õiguses üks rahvusvahelise lepingu vorm. Konventsioonideks nimetatakse enamasti mitmepoolseid (mitme lepinguosalise riigi vahel sõlmitud) rahvusvahelisi kokkuleppeid, mille on välja töötanud mõni rahvusvaheline organisatsioon. Konventsioone on koostanud ja vastu võtnud Ühinenud Rahvaste Organisatsioon, Euroopa Nõukogu, Rahvusvaheline Tööorganisatsioon ja muud rahvusvahelised organisatsioonid. Samad organisatsioonid teostavad siis ka järelevalvet vastuvõetud konventsioonide rakendamise üle lepinguosalistes riikides. Eesti on ühinenud mitme konventsiooniga, sealhulgas: ÜRO lapse õiguste konventsioon ÜRO puuetega inimeste õiguste konventsioon ÜRO kliimamuutuste raamkonventsioon ja selle Kyōto protokoll ÜRO korruptsioonivastane konventsioon ÜRO konventsioon naiste diskrimineerimise kõigi vormide likvideerimise kohta Euroopa Nõukogu inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioon Euroopa Nõukogu dopinguvastane konventsioon Euroopa Nõukogu arvutikuritegevusvastane konventsioon kohtulikult karistatud isikute üleandmise Euroopa konventsioon UNESCO kultuuripärandi kaitse konventsioonid Rahvusvahelise tööorganisatsiooni (ILO) konventsioonid nr. 29, 81, 87, 98, 100, 105, 108, 111, 122, 129, 135, 138, 144, 182 Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) tubaka tarbimise leviku vähendamise raamkonventsioon Läänemere piirkonna merekeskkonna kaitse konventsioon keemiarelvade keelustamise konventsioon Laiemas tähenduses on konventsioon igasugune inimestevaheline kokkulepe ja konventsionaalne on selles mõttes lihtsalt kokkuleppeline.