laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Põhiolek

Põhiolek on süsteemi seisund, milles süsteemil on minimaalne võimalik energia. Süsteemilt ei ole võimalik energiat rohkem ära võtta ilma süsteemi lõhkumata või muutmata. Kui süsteemil on rohkem energiat kui absoluutne miinimum, siis on ta ergastatud olekus. Kvantmehaanikas mõistetakse põhiolekuna süsteemi (aatomi, molekuli või aatomituuma) või elementaarosakese (näiteks elektroni) viibimist madalaima võimaliku energiaga, seisumassiga kvantolekus. Põhiolekus on aatomi kõik elektronid vähimate võimalike kvantarvudega aatomorbitaalidel. Selleks, et aatomit ergastada, peab mõni aatomi elektron neelama footoni energiakvandi, mille tulemusena liigub ta mõnele kõrgemal asuvale vabale orbitaalile, mille üks või mitu kvantarvu on suuremad kui vähima energiatasemega vaba orbitaali vastavad kvantarvud. Põhiolekusse naasmiseks peab elektron üleliigse energia äraandmiseks footoni kiirgama. Sarnaselt aatomiga on tuuma põhiolekus kõik tuuma moodustavad nukleonid vähima võimaliku energiaga tuumaorbitaalidel. Tuuma ergastamiseks peab tuum neelama gammakvandi või saama lisaenergiat tuumalagunemise (või muu tuumareaktsiooni) kaudu. Tuum naaseb põhiolekusse, kiirates gammakvandi. Vaadeldes süsteemina osakeste gruppi on selle süsteemi ergastatus määratud temperatuuriga. Selleks, et osakeste grupp viia põhiolekusse, tuleb süsteem jahutada absoluutse nullini.
Kabuki

Kabuki (歌舞伎) ehk kabukiteater on koos nooteatriga (能)) üks kolmest traditsioonilise Jaapani teatri vormist. Kabuki ajalugu ulatub tagasi 17. sajandi alguse Kyotosse, kui see oli üksnes naiste esitatav tantsuline vaatemäng. Moraalikaalutlustel (probleemiks oli prostitutsioon) keelati 1628. aastal naistel kabukietendustel esinemine, kuid kuna kabuki oli juba saavutanud suure populaarsuse, tõi keeld kaasa üksnes selle, et naissoost näitlejad asendati meestega. Šogunaadi meelehärmiks ei toonud see muutus aga kaasa mingit arvestatavat paranemist moraalis – ka meessoost kabukinäitlejad olid tihti seotud prostitutsiooniga ja etendustega kaasnes sageli kähmlusi. Šogunaadi edasiste jõupingutuste tulemusena arenes välja rafineeritum stiil, mis on aluseks kabuki nüüdisaegsele kujule. Kabukinäitlejad on tänapäevani mehed. Naiste rolle mängivad üksnes sellele spetsialiseerunud meesnäitlejad (onnagata), kes on kabukimaailma vaieldamatud staarid.
Flavius Julius Constantius

Flavius Julius Constantius (surnud 337) oli Vana-Rooma keisri Constantius I Chloruse poeg ja keiser Constantinus Suure noorem poolvend. Suurema osa oma elust veetis ta poolvenna korraldusel koduarestis Gallia provintsis Tolosa linnas. Aastal 335 oli ta Rooma konsul. Pärast Constantinus Suure surma mõrvati ta potentsiaalse troonipärijana Constantinuse poegade korraldatud veresaunas.
Teetseremoonia

Teetseremoonia on tee valmistamise ja joomise rituaal. Selle all mõeldakse tavaliselt jaapani teetseremooniat (茶の湯 chanoyu või 茶道 chadō, sadō), kuigi traditsiooniline teetseremoonia on olemas ka näiteks Hiinas ja Koreas. Jaapanis on teetseremoonia traditsioon arendatud täiuslikuks. Chanoyu on üle 800 aasta vana. Teejoomine aitas buda munkadel pikkadel mediteerimistel virgena püsida. Ajapikku kujunes välja tee valmistamise, pakkumise ja joomise rituaal, mis lõpuks saavutas omaette kunsti taseme. On olemas hulk teetseremoonia koolkondi, millest kõige kuulsam on Urasenke koolkond peakorteriga Kyōtos. Õige teetseremoonia viiakse läbi spetsiaalselt selleks ehitatud teemajas (茶室 chashitsu), mis on ümbritsetud väikese jaapani aiaga (露地 roji). Teemajja sisenetakse madala ukseava kaudu, jalanõud jäetakse välja. Istutakse õlgmatil (畳 tatami). Teemaja juurde kuulub lahutamatult tokonoma (床の間) - seinaorv pintslikirja (書道 shodō) või tušimaaliga (水墨画 suiboku-ga) ja lihtsa lilleseadega (茶花 chabana). Tseremooniaks kasutatakse mõru rohelist teed (抹茶 macha), mis on pulbriks jahvatatud. Chanoyus on iga liigutus täpselt reguleeritud. Teetseremoonia meister peab hästi tundma ka arhitektuuri, lilleseadekunsti, keraamikat, kalligraafiat, ajalugu ja religiooni. Täismahus teetseremoonia võtab aega umbes neli tundi. Jaapani teetseremooniat on tugevalt mõjutanud zen-budism ja ajaloolistest isikutest Sen no Rikyū (千利休, 1522-1591). kohvitseremoonia Okakura Kakuzō. Teeraamat. Tallinn: Penikoorem, 2003. Tea in Japan. Essays on the History of Chanoyu. Edited by Paul Varley and Kumakura Isao. University of Hawaii Press, 1989. ISBN 0-8248-1218-2 Sasaki Sanmi. Chado. The Way of Tea. A Japanese Tea Master's Almanac. Translated from the Japanese by Shaun McCabe and Iwasaki Satoko. Foreword by Sen Sôshitsu XV Grand Tea Master of Urasenke School. Tuttle Publishing, 2002. ISBN 0-8048-3716-3 Murai Yasuhiko. "The Development of Chanoyu: Before Rikyū."
Justiitsminister

Justiitsminister on valitsuses minister, kelle ülesanne on riigi õiguspoliitika kavandamine ning õiguse süsteemne arendamine. Justiitsminister on justiitsministeeriumi juht. Mõnedes riikides tegeleb justiitsminister ka keskvalimiste korraldamisega. Mõnedes riikides tegeleb õiguspoliitikaga kas siseminister ja/või õiguskantsler.  Pikemalt artiklis Eesti justiitsminister Justiitsministeerium ja justiitsminister lähtuvad oma tegevuses Eesti põhiseadusest, Vabariigi Valitsuse seadusest, Justiitsministeeriumi põhimäärusest jm seadustest. Justiitsministeerium Eesti justiitsministeerium
Ilmo Maaroos

Ilmo Maaroos (sündinud 4. mail 1967) on endine eesti vandeadvokaat. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli juristina cum laude 1992. aastal. Ta tegi HETA Pärnu Advokaadibüroo juhatuse liikmena aastatel 2002–2003 lepingud inimestega, kes usaldasid talle investeerimiseks oma raha. Tegelikult Maaroos omastas raha ega investeerinud seda edasi. Maaroos mõisteti neljaks kuuks reaalselt vangi ligi 18 miljoni krooni väljapetmise eest. Ilmo Maaroos on tegelenud lennundusega. Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink] "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. august 2011. Vaadatud 17. veebruaril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Advokaadi surmasõlm, Eesti Ekspress, 15. jaanuar 2004 Kohus mõistis eksadvokaat Ilmo Maaroosi kelmuses süüdi, Postimees, 28. september 2006 Riigikohus jättis Ilmo Maaroosi vanglakaristuse muutmata, Postimees, 20. juuni 2007 Kelmadvokaat Ilmo Maaroos on vangla eest jooksus, Eesti Päevaleht, 5. juuli 2008 Politsei toimetas Šuvalovi ja Maaroosi trellide taha, Postimees, 10. september 2008
Gustav Sule

Gustav Sule (28. august (vkj)/ 10. september 1910 Tartu – 3. aprill 1942 Lavrovoje, Kotlase rajoon, Arhangelski oblast, Vene NFSV) oli Eesti kergejõustiklane (odaviskaja). Aastatel 1928–1940 tuli ta Eesti meistriks 9 korral odaviskes ja ühe korra kõrgushüppes. Ta parandas 1931–1938 kuuel korral Eesti odaviskerekordit (69.54 – 75.93,5). Ta sai 1. Euroopa meistrivõistlustel (Torino, 1934) pronksmedali ning 2. Euroopa meistrivõistlustel (Pariis, 1938) neljanda koha. 1936. aasta Berliini olümpiamängudel oli ta 11. Mobiliseeriti 1941 Punaarmeesse. Oli tööpataljonis, seal olnud alatoitlusest tekkis tal kurnatus, mistõttu suri hiljem kopsupõletikku. 1934 Eesti parim sportlane Alates 1958. aastast peetakse Tartus Gustav Sule mälestusvõistlusi. Aastatel 1992–2001 kandis üks Eesti puistlastilaev nime Gustav Sule ja sõitis Eesti lipu all. Biograafia ESBL-is
Laulupeo puiestee

Laulupeo puiestee on tänav Tartus Tähtvere linnaosas, Tähtvere pargi servas. Tänav algab Kreutzwaldi tänava, J. Hurda tänava ja Jakobi tänava ristmikult ning kulgeb loodesse. Tänav on umbes 790 m pikk. Selle tänava ääres asuvad Tartu lauluväljak ja Tartu õlletehas, mis jäävad tänavast kirdesse. Tänavast edelasse jääb Tähtvere park. Tänavat on varem nimetatud Tähtvere teeks, see on olnud osa Gustav Adolfi tänavast ja kuni 1987. aastani nimetati seda osaliselt Viktor Kingissepa tänavaks. Sellel tänaval on elanud Karl Menning, Juri Lotman ja Eino Krall. Ekspresskataloog 2005, lk. 54. Tartu kaart mõõtkavas 1:22 000
Laulupeo tänav

Laulupeo tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Torupilli asumis. Tänav saab alguse Tartu maanteelt ja lõpeb Kollase tänava lõpus, kus algab Jaan Poska tänav. Tänava pikkus on 430 meetrit. Tänav on alates ristumisest Juhan Kunderi tänavaga kuni Tartu maanteeni ühesuunaline. Esimese Eesti Vabariigi ajal asus Laulupeo tänaval Eesti üks suuremaid ja tuntumaid autotranspordiettevõtteid Eduard Poola veoäri. Laulupeo tänaval paikneb mälestuskivi esimesele Tallinnas peetud laulupeole, mis toimus 1880. aastal seal laiunud Lutheri heinamaal. Tallinna tänavanimed. KNAB.
Lõunarahvuste, rahvusrühmade ja rahvaste osariik

Lõunarahvuste, rahvusrühmade ja rahvaste osariik oli 1. järgu haldusüksus Etioopia edelaosas. Osariigi endisele alale jäävad Omo ja Nechisari rahvuspark. Lõunarahvuste, rahvusrühmade ja rahvaste osariik moodustati 1992. aastal. 2020. aastal eraldati sellest Sidama osariik ja 2021. aastal Edela-Etioopia rahvaste osariik. 2023. aastal jagati osariigi järele jäänud osa Kesk- ja Lõuna-Etioopia osariigiks. Lõunarahvuste, rahvusrühmade ja rahvaste osariik oli jagatud kümneks piirkonnaks ja viieks piirkonna õigustega maakonnaks. Population Size by Sex, Area and Density by Region, Zone and Wereda : July 2012
Purunemine

Purunemine on protsess, mille käigus materjali väikesed tükid (puru) eralduvad uuritava objekti küljest tänu löögile või survele (sisemisele rõhule). Näiteks meteoriidi kokkupõrkamine planeedi või mõne muu kosmilise objekti pinnaga põhjustab selle purunemise. Kaevanduses ja geoloogias põhjustab kivimite purunemist kaevanduse või puuraugu seintes kivimi kohal oleva maapinna raskuse poolt tekitatud rõhk.  Pikemalt artiklis Tuumapurunemine Tuumafüüsikas on tuumapurunemine protsess, mille käigus suurest aatomituumast eraldub hulk nukleone kokkupõrke tõttu suure energiaga osakesega (tavaliselt footoni või neutroniga). Tuumapurunemine toimub looduslikult Maa atmosfääris tänu suure energiaga kosmiliste kiirte kokkupõrkele atmosfääri aatomitega. Kosmilistel kehadel, millel atmosfäär puudub, toimub kosmiliste kiirte tekitatud tuumapurunemine keha pinnal. Tehislikult on võimalik tuumapurunemist esile kutsuda elementaarosakeste kiirendi abil. Elavhõbeda, tantaali või mõne teise raske metalli pihta suunatud kõrge energiaga osakeste voog lööb tuumast välja 20-30 neutronit iga põrke kohta. Seda nähtust kasutatakse kontrollitud neutronvoogude saamiseks. Sellisel moel neutronite tekitamine on küll oluliselt kallim kui ahelreaktsiooni tulemusena saadud neutronvoost, kuid kallima hinna kaalub üles võimalus saada neutroneid vajalikul ajal ja vajalikus koguses ning ilma ahelreaktsiooni reaktori poolt tekitatud soojuseta.
19. Relvagrenaderide SS-diviis (läti 2.)

19. Relvagrenaderide SS-diviis (läti 2.) (saksa keeles 19. Lettische SS-Freiwilligen-Division, 19. Waffen-Grenadier-Division der SS (lettische Nr. 2)) oli peamiselt lätlastest koostatud Relva-SS koosseisu kuuluv jalaväediviis. Diviis formeeriti jaanuaris 1944 2. Läti SS-Brigaadist (saksa 2. SS-Infanterie-Brigade (mot)). SS-Brigadeführer Fritz von Scholtz (mai 1943 – 5. september 1943) SS-Brigadeführer Hinrich Schuldt (5. september 1943 – 15. märts 1944) SS-Oberführer Friedrich-Wilhelm Bock (15. märts 1944 – 13. aprill 1944) SS-Gruppenführer Bruno Streckenbach (13. aprill 1944 – mai 1945) 42. Relva-SS Grenaderirügement "Voldemars Veiss" (Waffen-Grenadierregiment der SS „Voldemars Weiss“), Waffen-Sturmbannführer Nikolajs Galdiņš 43. Relva-SS Grenaderirügement "Hinrich Schuldt" (Waffen-Grenadierregiment der SS 43 „Hinrich Schuldt“), Waffen-Sturmbannführer Valdemars Reynolds 44. Relva-SS Grenaderirügement (Waffen-Grenadierregiment der SS 44), Waffen-Obersturmbannführer Rūdolfs Kociņš 19. suurtükirügement (Waffen-Artillerie-Regiment der SS 19), 19. füsiljeerpataljon (SS-Füsilier-Bataillon 19), 19. tankitõrjepataljon (SS-Panzerjäger-Abteilung 19), 19. pioneerpataljon (SS-Pionier-Bataillon 19), SS-Nachrichten-Abteilung 19 SS-Versorgungseinheiten 19. Arthur Silgailis, Latvian Legion. - San Jose, RJ Bender Pub, 1986. ISBN 0-912138-35-1
Pius VI ametisse nimetatud kardinalid

Paavst Pius VI nimetas ametisse 73 kardinali 23 konsistooriumil. Seni polnud ükski paavst pidanud nii arvukalt konsistooriume. Hiljem on ainult Gregorius XVI ja Leo XIII pidanud rohkem konsistooriume. Lisaks itaallastele said kardinalideks 5 prantslast, 4 hispaanlast, 3 sakslast, 2 portugallast ja 1 ungarlane. Tema ajal sai kardinaliks hilisem paavst Pius VII. Leonardo Antonelli Bernardino de' Vecchi Giovanni Carlo Bandi (in pectore) Francesco Maria Banditi (in pectore) Ignazio Gaetano Boncompagni-Ludovisi (in pectore) Juan Tomás de Boxadors y Sureda de San Martín Giovanni Archinto (in pectore) Luigi Valenti Gonzaga (in pectore) Guido Calcagnini Angelo Maria Durini Vincenzo Maria Altieri (in pectore) Hyacinthe Sigismond Gerdil (in pectore) Andrea Gioannetti (in pectore) Bernardino Honorati Giovanni Ottavio Manciforte Sperelli (in pectore) Marcantonio Marcolini Guglielmo Pallotta Gregorio Antonio Maria Salviati József de Batthyány Giovanni Cornaro Francisco Javier Delgado Venegas Johann Heinrich von Frankenberg Tommaso Maria Ghilini Romoaldo Guidi Dominique de La Rochefoucauld Carlo Giuseppe Filippa della Martiniana Louis-René-Eduard de Rohan-Guéménée Fernando de Sousa e Silva Alessandro Mattei (in pectore) František de Paula Hrzán z Harras Paolo Francesco Antamori Giuseppe Maria Capece Zurlo Raniero Finocchietti (in pectore) Giovanni Andrea Archetti Carlo Bellisomi (in pectore) Francesco Carrara Barnaba Niccolò Maria Luigi Chiaramonti (Pius VII) Nicola Colonna di Stigliano Muzio Gallo Giuseppe Garampi Giovanni De Gregorio Carlo Livizzani Forni Paolo Massei Giuseppe Maria Doria Pamphilj Vincenzo Ranuzzi Giovanni Maria Riminaldi Fernando Spinelli Antonio Maria Doria Pamphilj Romoaldo Braschi-Onesti Filippo Carandini José Francisco de Mendoça Valdereis Etienne-Charles de Loménie de Brienne Tommaso Antici Joseph Franz Anton von Auersperg Stefano Borgia Ignazio Busca Filippo Campanelli Vittorio Maria Baldassare Gaetano Costa d'Arignano Louis-Joseph de Laval-Montmorency Francisco Antonio de Lorenzana y Butrón Antonio de Sentmenat y Castellá Ludovico Flangini Giovanelli Fabrizio Dionigi Ruffo (in pectore) Giovanni Battista Caprara Giovanni Battista Bussi de Pretis Antonio Dugnani Filippo Lancellotti Jean-Siffrein Maury Francesco Maria Pignatelli Giovanni Rinuccini Aurelio Roverella Ippolito Antonio Vincenti Mareri Giulio Maria della Somaglia Pius VI pühitsetud kardinalid.
Loodus (täpsustus)

Loodus on kõige laiemas mõttes kogu füüsiline maailm (mis võib olla inimese kujundatud, kuid pole inimese loodud). "Loodus" on ka erinevate asjade nimeks: Loodus oli Eesti kirjastus, mis eksisteeris 1920–1940. Loodus oli 1922–1924 ilmunud populaarteaduslik loodusalane ajakiri. Loodus oli 1997–2006 ilmunud populaarteaduslik loodusalane ajakiri, mille asemel aastast 2007 ilmub Loodusesõber. Loodus on saareke Lääne-Virumaa rannikul Koolimäe lahes Älvi saarest kirdes. Loodus on perekonnanimi Leopold Loodus (1911–1967), Eesti sõjaväelane Mihkel Loodus (sündinud 1937), Eesti tõlkija ja ajakirjanik Rein Loodus (sündinud 1931), Eesti kunstiajaloolane Tarmo Loodus (sündinud 1958), Eesti poliitik "Loodus", Ralph Waldo Emersoni essee Eesti Loodus Eesti loodus
Seliger

Seliger (ka Selijärv; vene Селигер) on järv Ida-Euroopas Venemaal. Asub Valdai kõrgustiku loodeosas Tveri ja Novgorodi oblasti piiril. Järv asub 205 m kõrgusel ja on 260 km² suur. Seligeris on umbes 160 saart, neist suurim on Hatšin. Stolobnõi saarel asub Nilovi klooster, kus Nõukogude ajal oli sõjavangilaager. Gorodomlja saarel asub Solnetšnõi alev. Seligeri voolab sisse üle 100 jõe ja oja. Järvest voolab välja Seližarovka jõgi. Järve lõunakaldal asuv Ostaškovi linn on soositud puhkekoht. Juulis ja augustis ulatub veetemperatuur 25 °C-ni. Järves elab umbes 30 liiki kalu. http://www.seligerland.ru/seliger.htm
Jōmoni ajastu

Jōmoni ajastu [džoomoni ajastu] (jaapani keeles 縄文時代, jōmon jidai) on Jaapani ajaloo ajastu umbes 13. aastatuhandest eKr kuni umbes aastani 300 eKr. Sõna jōmon märgib nöörornamenti, mis on iseloomulik arheoloogilisele Jōmoni kultuurile: savinõudele ja -kujudele tekitati ornament pulga abil, mille ümber olid mähitud nöörid.  Jōmoni ajastu – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Agordat

Agordat on linn Eritreas Gash Barka provintsis. Asub Barka jõe ääres. Agordatis on Massawasse viiva raudtee algusjaam. Linnas on riigi suuruselt teine mošee. Linna ümbruses on banaaniistandused. 21. detsembril 1893 toimus linna lähedal lahing Muhammad Ahmadi sudaanlaste ja Itaalia vägede vahel.
Ivars Kalniņš

Ivars Kalniņš (sündinud 1. augustil 1948 Riias) on läti filmi- ja teatrinäitleja. Kalniņš on mänginud muu hulgas telesarjas "TASS on volitatud teatama" (1984) ning filmides "Silva" (1981), "Valge tants" (1981), "Ärge tulistage valgeid luiki" (1984) ja "Don Juani seiklused" (1985). Balti Täht (2016) "Elmo Nüganen pälvis Balti Tähe autasu". Linnateatri koduleht (eesti keel). 6.10.2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 28.08.2017. Vaadatud 1.05.2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Ivars Kalniņš andmekogus IMDb (inglise)
Heinrich von der Brüggen

Heinrich von der Brüggen (surnud 1501. aasta hilissügisel) oli Liivi ordu maamarssal. Heinrichi vanemad olid Philipp von der Brüggen ja Margarete von Beeck. Ta sündis Bockumi kihelkonnas Krefeldi lähedal Reinimaal. Brüggenite suguvõsa juured olid Marki krahvkonnas, kuid 14. sajandil olid nad Kölni peapiiskopi vasallidena Reinimaale ümber kolinud. Heinrichi kaks nooremat venda, Eberthard ja Gerhard, tulid samuti Liivimaale, neist esimesest sai orduvasall ja teisest Liivi ordu liige. Heinrich astus ordusse tõenäoliselt väga noorelt, kuid paraku pole teada, millal see aset leidis. Võimalik, et ta oli enam-vähem üheealine Wolter von Plettenbergiga, kuid võis olla ka temast vanem. 1478. aastal on teda mainitud Sigulda linnusekomtuur (Hauskomtur). 1486. aastal oli ta Grobiņa foogt, 1490. aastal sai aga Kuldīga komtuuriks. 1495. aastal nimetas uus ordumeister Wolter von Plettenberg ta maamarssaliks. Seda ametit pidas ta kuni oma surmani 1501. aasta sügisel. 1501. aasta novembris tungisid Liivimaa-Moskva sõja tõttu Liivimaale venelased, kes rüüstasid rängalt idapoolseid alasid. Et Plettenberg oli sel ajal raskelt haige, oli ordu sõjaline juhtimine täielikult maamarssali vastutada. Ent ordu tõsisemat vastupanu ei organiseerinud ning passiivsuses hakatigi süüdistama maamarssalit. Ta suri aga vahetult pärast venelaste esimesi sõjaretki, seega on võimalik, et ka teda tabas mõni nakkushaigus. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 119 (lk 147).
Gerhard von der Brüggen

Gerhard von der Brüggen (surnud 1529) oli Liivi ordu liige ja Kuldīga komtuur. Gerhardi vanemad olid Philipp von der Brüggen ja Margarete von Beeck. Ta sündis Bockumi kihelkonnas Krefeldi lähedal Reinimaal. Brüggenite suguvõsa juured olid Marki krahvkonnas, kuid 14. sajandil olid nad Kölni peapiiskopi vasallidena Reinimaale ümber kolinud. Gerhardi kaks venda, Eberthard ja Heinrich, tulid samuti Liivimaale, neist esimesest sai orduvasall ja teisest Liivi ordu maamarssal. Gerhard sai ordu liikmeks enne 1493. aastat, mil temast sai Kuldīgas kumpan, samal ajal oli tema vanem vend Heinrich seal komtuur. 1502. aastal sai tast Dobele komtuur ja 1519. aastal Kuldiga komtuur. Sel ametipostil oli ta kümme aastat, kuni oma surmani. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 119 (lk 147).
's-Gravenzande

's-Gravenzande [shraafenz'ande] on linn Hollandis Lõuna-Hollandi provintsis Westlandi vallas. 2004. aastani oli 's-Gravenzande eraldi vald (gemeente). 's-Gravenzande valla pindala oli 20,77 ruutkilomeetrit, millest 3,38 km² oli vett. Linnas elas 2019. aasta seisuga 21 800 inimest. 's Gravenzandes hõlmab Heenwegi küla. 's-Gravenzande telefonikood (netnummer) on 0174. Sihtnumbrid (postcode) on 2691, 2692, 2693 ja 2694. 's-Gravenzande on Westlandi ainuke vana linn: ta sai linnaõigused 1246 Hollandi krahvilt Willem II-lt. Nime esimene oda osutab krahvi õukonnale, teine osa (zand 'liiv') osutab Maasi jõe liiva täis suudmele, mille juurde linn tekkis. 's-Gravenzande oli ka palverännakute sihtkoht: Willem II ema kinkis kirikule, mille ta oli lasknud ehitada, madonnakuju, millele omistati imesid. 's-Gravenzande on praegugi ülekaalukalt katoliiklik. 1914. aastani kuulus 's-Gravenzande valda ka Hoek van Holland.
Ernst von Münchhausen

Ernst von Münchhausen (surnud 1550) oli Liivi ordu liige ja Kuldīga komtuur aastatel 1535–1544. Ernsti vanemad olid Ludolf von Münchhausen ja Katharina von dem Busche. Ta sündis Vestfaalis Haddenhausenis Mindeni lähedal. Tema suguvõsa oli üks Weseri piirkonna mõjukamaid. Tema vend või nõbu oli Kuramaa ja Saare-Lääne piiskop Johann, nende vend või nõbu oli ka Läänemaa stiftifoogt Christoph. Veel üks tema sugulane, nõbu Heinrich, oli orduvasall Kuramaal. 1530. aastal viibis Ernsti juures ka tema vend Wilhelm. Jasper von Münchhausen, kes oli 16. sajandi alguses Bremeni komtuur, oli Ernsti kaugem sugulane, pärinedes Münchhausenite teisest harust. 1521. aastal oli Ernst kumpan Kuldīgas, 1527. aastal sai temast Grobiņa foogt. 1535. aastal sai ta Kuldīga komtuuriks ja oli seda üheksa aastat. Kuus aastat pärast komtuuri ametist lahkumist ta suri. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 601 (lk 456–457). Leonid Arbusow vanem. Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert. Teil 2, lk 72.
Christoph von Münchhausen

Christoph von Münchhausen (ka Mönnikhusen) oli Läänemaa stiftifoogt aastatel 1557–1561, arvatava vaheajaga 1558–1559. Christoph oli Kuramaa ja Saare-Lääne piiskopi Johann V sugulane, kuid pole päris selge, kas tema vend või nõbu. Christoph sai Läänemaa stiftifoogtiks ilmselt piiskop Johanni toetusel. Tema üpris lähedased sugulased olid ka Kuldīga komtuur Ernst ja Kuramaa orduvasall Heinrich von Münchhausen. Christophi tütar Kattreyne abiellus 1568. aastal Diedrich von Lynteniga. Esimesed teated Christoph von Münchhauseni viibimisest Liivimaal on kas 1549. või 1550. aastast. Liivi sõja alguses paistis ta silma äärmusliku Taani-meelsusega, mida võib seostada sellega, et ta oli Taani kuninga vasall Kolga mõisas Harjumaal. 1558. aasta suvel haaras Münchhausen Tallinna komtuuri Franz von Siegenhoveni kaasabil Toompea väikese linnuse oma kätte ja kuulutas end Taani kuninga asehalduriks Liivimaal, väites, et Taani võim Põhja-Eestis on taastatud. Et ta aga Taani kuningas Christian III-t varem oma avantüürist ei informeerinud, siis ei saanud ta ka mingit toetust ja aasta lõpuks suutis Liivimaa ordu oma võimu Tallinnas taastada ja saada ka oma kontrolli alla Toompea väikese linnuse, mida haldas Münchhauseni poolt volitatud lossipealik Heinrich von Uexküll. Christoph jäi siiski edasi Läänemaa stiftifoogtiks ja oli üks hertsog Magnuse lähemaid abilisi pärast seda, kui too 1560. aasta alguses Saare-Lääne ja Kuramaa piiskopkonnad üle võttis. 1560. aastal surus ta maha talupoegade ülestõusu Läänemaal ja lasi eestlaste juhi, kuninga, Kuressaares hukata. Ent 1561. aastal vabastati Münchhausen stiftifoogti ametist. Ettekäändeks toodi pillav valitsemisstiil, kuid tegelikult võisid selle taga olla poliitilised intriigid. Christoph viibis seejärel veel lühikest aega Läänemaal, kuid lahkus peagi Liivimaalt. Christoph von Münchhausen suri Saksamaal 1565. aasta paiku. Andres Adamson. Hertsog Magnus 1540–1583: Tema elu ja aeg. Tallinn: Argo, 2005. ISBN 9949-415-40-3 (köites) Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Lk 457.
Heinrich von Münchhausen

Heinrich von Münchhausen oli rüütel ja orduvasall Kuramaal. Heinrich oli mõjukate Liivimaa isandate, Kuramaa ja Saare-Lääne piiskopi Johanni, Läänemaa stiftifoogti Christoph von Münchhauseni ning Kuldīga komtuuri Ernst von Münchhauseni sugulane. Võimalik, et ta sai orduvasalliks tänu Johanni ja Ernsti abile. 1548. aastal on teda Kuramaal olevana mainitud. 1545. aastal oli Heinrich üks piiskop Johanni saadikutest Saksa-Rooma riigipäevale. Deutsche Reichstagsakten. Jüngere Reihe, Band 16. Der Reichstag zu Worms 1545. Lk 197. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Lk 457.