laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Liit Rahvusriikide Euroopa Eest

Liit Rahvusriikide Euroopa Eest (UEN) oli fraktsioon Euroopa Parlamendis aastail 1999–2009. See uskus rahvusriikidest koosnevasse Euroopasse, kus valitsustel ja riikidel on võimalus ühtlustada ja teha koostööd ühtekuuluvama ja stabiilsema mitmekesisusel põhineva Euroopa ehitamise nimel. Fraktsioon toetas tugevalt subsidiaarsust, mis nende arvates on hädavajalik, et tagada võimu õiglane jaotumine ELi, riikide ja kohalike omavalitsuste vahel, ning seda kõikide kodanike parimates huvides. 2004. aastal Euroopa Parlamendi valimistel saadud 3,7% häältest tõi neile 27 parlamendikohta, mis on täienenud detsembris lisandunud kolme Poolat esindava parlamendi­liikmega. 30 parlamendliikmega oli suurim delegatsioon Poolal, kuhu kuulus 10 parlamendiliiget kahest erakonnast, kellele suuruselt järgnes Itaalia 9 esindajaga. Ülejäänud neli UEN fraktsiooni kuuluvat riiki olid Leedu, Läti, Iirimaa ja Taani. UEN
Vladimir Zemljanikin

Vladimir Zemljanikin (vene Владимир Михайлович Земляникин; 27. oktoober 1933 Moskva – 27. oktoober 2016 Moskva) oli vene teatri- ja filminäitleja. Zemljanikin õppis Štšukini-nimelises teatriinstituudis, mille lõpetas 1956. aastal. Aastani 1959 töötas Riiklikus Filminäitlejate teatris, seejärel Moskva teatris Sovremennik. Oma filmidebüüdi tegi 1954. aastal Tatjana Lukaševitši filmis "Küpsustunnistus" ("Аттестат зрелости"). Vladimir Zemljanikin on maetud Babuškini kalmistule. 1994 – Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik Vladimir Zemljanikin andmekogus IMDb (inglise)
Saksi-Römhild

Saksi-Römhild (saksa: Sachsen-Römhild) oli Ernestiinide hertsogkond Tüüringi metsa lõunajalamil. See eksisteeris vaid 30 aastat, 1680 kuni 1710. Pärast Saksi-Gotha hertsogi Ernst Vaga surma 26. märtsil 1675 Gothas jaotati vürstiriik 24. veebruaril 1680 tema seitsme elusoleva poja vahel. Saksi-Römhildi maad läksid neljandale pojale, kellest sai Saksi-Römhildi hertsog Heinrich (1650–1710). Uude vürstiriiki kuulusid Römhildi, Königsbergi (mis kaotati aastal 1683 Saksi-Hildburghausenile) ja Themari kreisid, Behrungeni viinamägi, Milzi kloostrimõis ja mõned Mespelbrunni Echteri perekonna maad, mis kaotati aastal 1665 Saksimaale. Kuid hertsog Heinrich ei saanud kunagi täielikku suveräänsust oma uutes valdustes. Tegelik valitsemine jäi kõrgemale võimule Gothas – niinimetatud "Nexus Gothanus" – kuna see oli Heinrichi vanima venna residents, kes valitses kui Saksi-Gotha-Altenburgi hertsog Friedrich I. Pärast lastetu Heinrichi surma aastal 1710 jagati tema valdused nelja hertsogkonna vahel – Saksi-Gotha-Altenburg, Saksi-Coburg-Saalfeld, Saksi-Meiningen ja Saksi-Hildburghausen. Saksi-Gotha-Altenburg võttis 7/12 Themari kreisist. Saksi-Coburg-Saalfeld sai 5/12 Themari kreisist ja 1/3 Römhildi kreisist. 2/3 Römhildi kreisist läks Saksi-Meiningenile. Saksi-Hildburghausen sai ülejäänu – Behrungeni viinamäe, Milzi mõisa ja Echteri valdused. Ernestiinide hertsogkondade ümberkorraldamisega aastal 1826 koondati kõik endise Saksi-Römhildi hertsogkonna territooriumid vaid ühte – Saksi-Melningeni hertsogkonda. 1680–1710 : Heinrich (1650–1710)
Saksi-Saalfeld

Saksi-Saalfeldi hertsogkond oli üks Saksi hertsogkondadest, mida valitses Wettini dünastia Ernestiinide liin. Loodi aastal 1680 Saksi-Gotha hertsogi Ernst I seitsmendale pojale, Johann Ernstile. Hertsogkond jäi selle nimega aastani 1699, kui Saksi-Coburgi hertsog Albrecht poegadeta suri. Tema vend, Saksi-Saalfeldi hertsog Johann Ernst sai uueks Coburgi hertsogiks ja hertsogkond nimetati aastal 1735 ümber Saksi-Coburg-Saalfeldiks. Johann Ernst (1675–1729) Christian Ernst (1729–1745) Nimetati ümber Saksi-Coburg-Saalfeldiks
Bronis Ropė

Bronis Ropė (sündinud 14. aprillil 1955 Degutėliais) on Leedu poliitik. Ta kuulub Leedu Talunike ja Roheliste Liitu. 2014. aastast on ta Euroopa Parlamendi liige, ta kuulub fraktsiooni Rohelised/Euroopa Vabaliit. Ta sündis 1955. aastal Degutėliais, praeguse haldusjaotuse järgi Ignalina rajoonis. Ta lõpetas 1970. aastal Dūkštase keskkoolis 8. klassi ja jätkas seejärel õpinguid Vilniuse Elektromehaanika Tehnikumis, mille lõpetas 1974. aastal automaatika ja telemehaanika erialal. 1979. aastal lõpetas ta Kaunase Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna masinaehitusinsenerina. 1979. aastal töötas ta Vilniuse aparaaditehases tootmistehnoloogiainsenerina. Aastatel 1980–1985 töötas ta Dūkštase aparaaditehases tehnoloogiainsenerina, 1985–1990 samas peainsenerina. 1990. aastal oli ta Ignalina rajooni esimehe asetäitja majandus- ja finantsküsimustes ja 1992–1995 Ignalina rajooni esimees. Aastatel 1995–2014 oli ta Ignalina rajooni volikogu liige, seejuures 1995–1997 oli ta Ignalina rajoonivolikogu esimees. Aastatel 1997–2014 oli ta Ignalina linnapea. Ta oli 2005. aastast Leedu Maarahva Erakonna liige, 2012. aastal sai erakonnast reorganiseerimise tulemusena Leedu Talunike ja Roheliste Liit. Ta on abielus ja tal on kaks poega. Bronis Ropė CV Euroopa Parlamendi kodulehel
Aatami Kuortti

Aatami Kuortti (15. detsember 1903 Korkankylä Kubanitsa kihelkond – 15. aprill 1997 Helsingi) oli ingerisoomlasest luterlik vaimulik, kes põgenes aastal 1930 Nõukogude Liidust Soome. Ta sündis aastal 1903 Korkankyläs Kubanitsa kihelkonnas Ingerimaal (praeguse nime ja haldusjaotuse järgi Gorkis Gubanitsa vallas Volossovo rajoonis Leningradi oblastis). Pärast kooli lõpetamist töötas ta aia- ja tehasetöödel. Aastatel 1921–1927 Ingeri kiriku jutlustaja.
Bobby Wellins

Robert Coull Wellins; tuntud kui Bobby Wellins (24. jaanuar 1936 Glasgow – 27. oktoober 2016) oli šoti džässmuusik, tenorsaksofonist.
Erik-Arne Uustalu

Erik-Arne Uustalu (18. juuni 1936 Tallinn – 20. märts 2018) oli eesti metallikunstnik ja disainer. 1955. aastal lõpetas ta Tallinna 2. Keskkooli. 1961. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi kiitusega. 1965. aastal disainis ta radioola Estonia-4, mida tootis Punane RET. Tema 1968. aastal loodud söövitustehnikas alumiiniumpannoo "Noored" on kultuurimälestisena muinsuskaitse all. 1984 – Eesti NSV teeneline kunstnik 2004 – Tallinna Reaalkooli Vilistlase teenetemärk "Tallinna Reaalkooli vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. veebruar 2012. Vaadatud 29. oktoobril 2016. Tanel Veenre. Vinged leiud Eesti disainiloost. Eesti Päevaleht, 24. mai 2011 Raimu Hanson. Näitusekülastaja kohtub uute ja vanade igapäevaste asjadega. Tartu Postimees, 18. oktoober 2016 Kultuurimälestis nr 1536. Pannoo «Noored», A. Uustalu, 1968 (metall) "Tallinna Reaalkooli vilistlaste auraamat". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. aprill 2016. Vaadatud 29. oktoobril 2016. Marika Valk. "Uustalu, Erik-Arne, metallikunstnik". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 555–556 "Erik-Arne Uustalu 18. VI 1936 – 20. III 2018". Sirp, 6. aprill 2018 Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseum. Arne Uustalu metallehistöö. 1986 Haud Tallinna Metsakalmistul
Albert Peters

Albert Peters VR II/3 (11. veebruar 1893 Viruvere, Vana-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 20. märts 1919 Taheva raudteejaama juures, Võrumaa) oli Venemaa keisririigi ja Eesti sõjaväelane (alamkapten), kitsarööpmeliste soomusrongide esimene ülem Vabadussõjas (jaanuarist märtsini 1919). Albert Peters sündis 11. veebruaril 1893 Viljandimaal Vana-Põltsamaa vallas Viruvere küla Uuetalu talu pidaja peres. Õppis Vana-Põltsamaa vallakoolis, Pilistvere kihelkonnakoolis ja Paide linnakoolis ning Tartu Põllumeeste Seltsi põllu- ja karjakasvatuskursustel. Sooritas Pärnus apteekriõpilase eksami. Mobiliseeriti ja oli Esimese maailmasõja ajal 1914. aasta novembrist alates 172. tagavarapolgus. 1915. aasta maist Oranienbaumi lipnikekoolis, mille lõpetas 1915. aasta juulis. Oli seejärel nooremohvitser ja rooduülem 10. Novoingermanlandi jalaväepolgus. Võttis osa lahingutest Austria-Ungari vägede vastu, kus sai kolm korda haavata. Oli 1918. aasta veebruarist aprillini Haapsalus paiknenud 1. Eesti polgu 8. roodu ülem. Ülendati 1917. aasta septembrist alamleitnandiks ja 1918. aasta aprillist leitnandiks ja alamkapteniks. Oli Vabadussõjas alates 20. novembrist 1918 läbikäijate komando ülem. Määrati seejärel 15. jaanuaril 1919 kitsarööpmeliste soomusrongide ülemaks – ja oli samaaegselt veebruarist 1919 kuni surmani ühtlasi ka Soomusrongide divisjoni ülema (kapten Anton Irve) abi. Osales lahingutes Lõuna-Eestis ja Lätimaal. Langes lahingut juhtides 20. märtsil 1919 Võrumaal, Taheva raudteejaama juures. Pärast alamkapten Petersi langemist 20. märtsil 1919 määrati kitsarööpmeliste soomusrongide uueks üldjuhiks kapten Arved Engmaa. Albert Peters on maetud Pilistvere kalmistule, suguvõsa matuseplatsile. Vabadussõjas langes vaid üks kapten Petersist kõrgemal ametikohal olev ohvitser – tema vahetu ülem kapten Anton Irv. Sai Vabadussõjas üles näidatud vapruse eest 1920. aastal postuumselt autasuks VR II/3. Ja Viljandimaal, Uue-Põltsamaa valda Alberti talu, mis anti üle ta isale. Teenistusleht, ERA 495/7/4067 Paul Villemi, "Soomusrongide diviis Vabadussõjas" // Sõdur 1928, nr. 48/49, lk 1322-1326. "Eesti Vabadusristi kavalerid", Tallinn 1935, lk 246. Hannes Walter, Tiina Tojak, "Nad andsid kõik. Vabadussõjas langenud ohvitserid" Tallinn, 2000, lk 159. Jaak Pihlak, Mati Strauss, Ain Krillo, "Eesti Vabaduse Risti kavalerid". Viljandi: Vabadussõja Ajaloo Selts: Viljandi Muuseum 2016, lk. 557-558. Ohvitseride andmekogu Võidukad soomusronglased taastasid eestlaste eneseusu (Postimees 2008)
42 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 42 sõidab Väike-Õismäe ja Priisle vahel. 1. augustil 2023 liideti bussiliiniga 42 bussiliin 68 Liin on käigus kõigil päevil. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS. Liin on erakordselt suure rahvahulgaga Väike-Õismäe parkla – Väike-Õismäe – Kullerkupu – Nurmenuku – Karikakra – Sinilille – Haabersti – Zoo – Looga – Mustjõe – Humala – Pirni – Hipodroom – Mooni – Taksopark – Koidu – Tõnismägi – Vabaduse väljak – Estonia – Kivisilla – Gonsiori – Laulupeo – Vesivärava – Kumu – Paesilla – Kotka kauplus – Laagna – Taevakivi – Mustakivi – K. Kärberi – Reinu – Priisle. Priisle – Reinu – K. Kärberi – Mustakivi – Taevakivi – Sabatähe – Laagna – Kotka kauplus – Paesilla – Mehaanikakool – Kumu – Vesivärava – Laulupeo – Gonsiori – Kivisilla – Estonia – Vabaduse väljak – Tõnismägi – Koidu – Taksopark – Hipodroom – Pirni – Humala – Mustjõe – Looga – Zoo – Haabersti – Päevalille – Sinilille – Päevalille - Karikakra – Nurmenuku – Kullerkupu – Väike-Õismäe – Väike-Õismäe parkla. Enne seda bussiliini sõitis vanal marsruudil 6. trolliliin.
Eesti Heategev Selts Helsingis

Eesti Heategev Selts Helsingis oli 1903. aastal Soomes Helsingis asutatud Helsingi eesti kogukonna heategevusselts. Selts tegutses aastani 1918. Seltsi põhikiri võeti vastu ja kinnitati 9. veebruaril 1903. Esimene üld- ehk peakoosolek toimus vkj 26. aprillil/ukj 9. mail Helsingis. Seltsil oli oma raamatukogu. Seltsi kuulusid teiste seas Gustav Suits, Hella Murrik (Wuolijoki), Johannes Aavik, Johan Pitka. Eesti Hariduse Selts Helsingis Eesti Heategev Selts Helsingis Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 29.10.2016) Eesti Heategev Selts Helsingis Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis
Ruberoid

Ruberoid on materjal, mida kasutatakse katuseehituses pealiskihina ja hüdroisolaatorina. Seda müüakse rullides.
Ruberoid (ettevõte)

Ruberoid (vene keeles Русское акционерное общество "Рубероид") oli aastail 1913–1919 Venemaal Peterburis tegutsenud ettevõte (aktsiaselts), mis tootis ruberoidi ja selle kõrvalsaaduseid. Alates 1914. aastast oli ettevõte Vene aktsionäride käes, ent seotud Saksa kapitaliga. 30. jaanuaril 1917 algatas Venemaa Ajutine Valitsus firma likvideerimise. Enne ettevõtte riigistamist 1918. aastal töötas ettevõtte kontoris 19 teenistujat ja tehases 9 töölist. Vene aktsiaselts Ruberoid Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 29.10.2016) Vene aktsiaselts Ruberoid Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis
16 (Tallinna bussiliin)

16 on Tallinna bussiliin, mis sõidab Väike-Õismäe ja Tallinn-Väikese vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS. Väljumised 10-25 minuti tagant Väike-Õismäe – Tallinn-Väike Väike-Õismäe parkla – Väike-Õismäe – Rukkilille – Meelespea – Sinilille – Karikakra – Meistri – Kadaka Selver – Joostimägi – Laki – Aiandi – Löwenruh – Marja – Välja – Hipodroom – Mooni – Taksopark – Koidu – Vabaduse väljak – Estonia – Keskhaigla – Liivalaia – Veerenni – Õilme – Varre – Veskiposti – Viadukti – Veduri – Tallinn-Väike. Tallinn-Väike – Väike-Õismäe Tallinn-Väike – Auru – Luite – Viadukti – Veskiposti – Varre – Õilme – Veerenni – Liivalaia – Hotell Olümpia – Estonia – Vabaduse väljak – Tõnismägi – Koidu – Taksopark – Hipodroom – Välja – Marja – Löwenruh – Aiandi – Laki – Joostimägi – Kadaka Selver – Autobussikoondis – Meistri – Karikakra – Sinilille – Meelespea – Rukkilille – Väike-Õismäe – Väike-Õismäe parkla.
43 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 43 sõitis Väike-Õismäe ja Balti jaama vahel. Alates 1. augustist 2023 ühendati bussiliiniga nr 8. Liin oli käigus kõigil päevil. Liini teenindas Tallinna Linnatranspordi AS. Väike-Õismäe parkla – Väike-Õismäe – Kullerkupu – Nurmenuku – Karikakra – Sinilille – Haabersti – Zoo – Looga – Mustjõe – Humala – Pirni – Lille – Ristiku – Tehnika – Toompark – Balti jaam. Balti jaam – Kelmiküla – Ristiku – Lille – Hipodroom – Pirni – Humala – Mustjõe – Looga – Zoo – Haabersti – Päevalille – Sinilille – Karikakra – Nurmenuku – Kullerkupu – Väike-Õismäe – Väike-Õismäe parkla. Enne seda bussiliini teenindas sama marsruuti 7. trolliliin.
Willa Holland

Willa Johanna Chance Holland (sündinud 18. juunil 1991 Los Angeleses) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja fotomodell. Willa Hollandi isa on filmioperaator Keith Holland ja ema filminäitleja Darnell De Palma. Hiljem lahutasid vanemad abielu ning Willa Hollandi kasuisaks sai filmilavastaja Brian de Palma. Fotomodellina hakkas ta tegutsema juba 1998. aastal seitsmeaastaselt. Esimese filmirolli mängis ta 2001. aastal. Laiemalt tuntuks sai ta 2006.–2007. aastal osatäitmisega telesarjas "O.C.". http://www.dailymail.co.uk/tvshowbiz/article-2282333/Willa-Holland-shows-superhero-figure-bares-toned-midriff-chic-monochrome-ensemble.html "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuli 2016. Vaadatud 30. oktoobril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://frostsnow.com/willa-holland http://www.buddytv.com/info/willa-holland-info.aspx http://www.heightcelebs.com/2014/01/willa-holland/ Willa Holland andmekogus IMDb (inglise)
41 (Tallinna bussiliin)

Tallinna 41 Bussiliin sõidab marsruudil Balti jaam - Landi. Liini teenindas kuni 31.10.2017 MRP Linna Liinid. Alates 01.11.2017 läks liin Tallinna Linnatranspordi aktsiaseltsi kätte. Väljumised 30-80 minuti tagant Tallinna ühistranspordiliinid 41B 21 21A 21B 41. bussiliini sõiduplaan Tallinna linna veebilehel
68 (Tallinna bussiliin)

68 oli Tallinna bussiliin, mis sõitis marsruudil Estonia – Priisle. Liin oli käigus tööpäevadel ja laupäeval ning alates 01.03.19 ka pühapäeval. Alates esimesest augustist 2023 oli marsruut 68 asendatud 42ga, uus liin Priisle - Väike-Õismäe. Liini teenindas Tallinna Linnatranspordi AS. Estonia – Priisle Estonia – Kivisilla – Gonsiori – Laulupeo – Vesivärava – Kumu – Paesilla – Kotka kauplus – Laagna – Taevakivi – Mustakivi – K. Kärberi – Reinu – Priisle. Priisle – Estonia Priisle – Reinu – K. Kärberi – Mustakivi – Taevakivi – Sabatähe – Laagna – Kotka kauplus – Paesilla – Mehaanikakool – Kumu – Vesivärava – Laulupeo – Gonsiori – Kivisilla – Estonia.
Carl Jonas Love Almquist

Carl Jonas Love Almquist (Almqvist; Carl Jonas Ludvig Almquist; 28. november 1793 Stockholm – 26. september 1866 Bremen, Saksamaa) oli rootsi kirjanik ja helilooja. Tema tuntumad teosed on "Kuninganna juveelehe" ("Drottningens juvelsmycke"), kus figureerib androgüünne tantsija Azouras Lazuli Tintomara, ja "Sobib küll" ("Det går an"), mis omal ajal kutsus esile palju vaidlusi ja mida praegu võib lugeda panusena diskussiooni soorollide üle. Ta põgenes USA-sse, sest teda süüdistati oma võlausaldaja mõrvakatses. "Murnis" (1819; ümbertöötatud kujul 1845 ja 1850) "Om brottsliges behandling" (1821) "Amorina" (1822; ümbertöötatud kujul 1839) "Okasroosiraamat" ("Törnrosens bok", 1832–1851) "Jahiloss" ("Jaktslottet", 1832) Drottningens juvelsmycke (1834) "Kapellet" (1838) "Skällnora veski" ("Skällnora kvarn", 1838) Palatset (1838) Svenska fattigdomens betydelse Ormus och Ariman (1839) Grimstahamns nybygge (1839; "Amorina" uus versioon) Människosläktets saga (1839) Om poesi i sak (1839) Det går an (1839) Om uppfostringsväsendet i Sverige (1840) Amalia Hillner (1840) Gabrièle Mimanso (1841-42) Tre fruar i Småland (1842-43) Monografi (1844-45) Om poesi i sak (uustrükk) De dödas sagor (1845; "Murnise" uus versioon) Songes (1849) Europeiska missnöjets grunder (1850) Om svenska rim Fria fantasier för Pianoforte (1847-49, 11 vihikut) Songes (1849) Almquist Rootsi kirjanike loend
Bob Newhart

Bob Newhart (õieti George Robert Newhart; 5. september 1929 Oak Park, Illinois – 18. juuli 2024) oli Ameerika Ühendriikide näitleja, sealhulgas ka püstijalakoomik. 1960. aastal ilmus tema koomilistest monoloogidest koosnev album "The Button-Down Mind of Bob Newhart", mis jõudis Billboardi plaadimüügi edetabelis esikohale. 1961. aastal võitis see parima albumi Grammy auhinna. Samal aastal pälvis Newhart Grammy auhinna ka parima uue artisti kategoorias. 1970.–1980. aastatel mängis Newhart peategelast – psühholoogi – omanimelises televisiooni meelelahutussaates "The Bob Newhart Show" (1972–1978, kokku 142 saadet) ja "Newhart". Newhart on mänginud ka mitmes filmis, näiteks filmides "Catch-22" (1970), "Päkapikk" ("Elf"; 2003) ja "Raamatukoguhoidja" ("The Librarian"). Ta on lugenud Bernardi tegelaskuju teksti Walt Disney animastuudio joonisfilmides "Päästesalk" ("The Rescuers"; 1977) ja "Linn merepõhjas" ("The Rescuers Down Under"; 1990). 2013. aastal esines ta külalisena situatsioonikomöödiasarjas "Suure Paugu teooria" ("The Big Bang Theory"), pälvides selle eest Primetime Emmy auhinna. Bob Newhart andmekogus IMDb (inglise)
Absalon

Absalon (1128 – 21. märts 1201) oli Taani vaimulik (peapiiskop) ja poliitik. Aastatel 1158–1191 oli ta Roskilde piiskop ja Lundi peapiiskop (1178 kuni surmani). Ta oli Taani kuninga Valdemar I olulisimaid nõustajaid. Ta oli Taani Läänemere ekspansioonipoliitika võtmeisikuid. Tema juhtimisel alustati 1170. aastatel Roskilde toomkiriku ehitust. Roskilde toomkirik Rosendal, A., Høyer, D. Roskilde Domkirke / Roskilde Cathedral. Guide. 2017, k 11. (kasutatud 05.08.2018)
Antonov An-12

Antonov An-12 (NATO koodnimega Cub) oli Nõukogude Liidus Antonovi konstrueerimisbüroos loodud nelja turbopropellermootoriga sõjaväe transpordilennuk, mida aastatel 1959–1973 ehitati kokku 1248. An-12 esmalend toimus 16. detsembril 1957. An-12 on täis-metallkonstuktsiooniga vabaltkandva ülatiivaga. Lennuki kere tagumine osa lõpeb rambiga, sõjaväeveeremite peale/mahalaadimise lihtsustamiseks. Lastiruumi (kõrgus 2,6 m, laius 3,5 m) põrand on tugevdatud teras-titaankonstruktsiooniga. An-12 hinnati vastupidavuse ja tugevuse pärast paljudel kasutusaladel. Relvastus: lennuki ahtris, kohe kõrge kiilu taga, asub kaheraudne (2 × 23 mm) automaatkahur 225 laskemoonaühikuga. Meeskond: 6 lennuväelast, lastiruum oli arvestatud kuni 100 langevarjurile. Nõukogude-Afganistani sõjas kasutati lennukit AN-12 lahingute sidepidamis-elektroonilisel juhtimisel, mistõttu tulistati hulk sellise varustusega lennukeid alla. Lisaks kasutati lennukit palju ka Lasti 200 transpordiks - ehk hukkunute tagasitoomiseks kodumaale, mistõttu sai lennuk endale hüüdnime "Must Tulp («Чёрный тюльпан»). An-12 asendamiseks disainiti 1990nendatel transpordilennuk An-70, kuid toodangusse pole see jõudnud. Tühikaal: 28 tonni Suurim lennukaal: 61 tonni Kasulik last: 20 tonni Ökonoomne kiirus: 550 km/h Suurim kiirus: 780 km/h Mootorid: 4 × 2942 kW (4000 hp), Ivtšenko AI-20M Propellerid: muutuvsammuga, neljalabalised, metall Kütusepaagid mahutasid 18 000 liitrit petrooleumi
Airi Kukk

Airi Kukk (sündinud 7. mail 1970) on eesti kasvatusteadlane. Ta lõpetas 1988. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1993. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli. Ta kaitses 1998. aastal Tallinna Pedagoogikaülikoolis väitekirja "Hindamine õpitulemuste mõjutajana" (juhendaja Leida Talts) ning sai magistrikraadi. Ta kaitses 2010. aastal Tallinna Ülikoolis väitekirja "Õppekava eesmärkide saavutamine üleminekul lasteasutusest kooli ning I kooliastmes õpetajate hinnanguil" (juhendaja Leida Talts) ning sai doktorikraadi. Ta töötas aastatel 1993–2000 õpetajana Tallinna Pelgulinna Gümnaasiumis. Ta on alates 2000. aastast õppejõud Tallinna Ülikoolis, sealhulgas alates 2014. aastast dotsent Haridusteaduste instituudis. 2014 Kukk, A., Õun, T., Ugaste, A. "Readiness for school of children having attended language immersion kindergarten in their teachers' and parents' opinions". // International Journal of Early Years Education, 22 (2), 156–168 2014 Kukk, A., Õun, T. "Meeting the objectives of the curriculum at the first stage of basic school by the child having left the language immersion kindergarten". // Education 3–13, 42 (4), 357–368 2014 Kukk, A., Jung, M., Kebbinau, M. "Frühe Immersion in Estland. Untersuchung zum Erreichen der curricularen Lernziele russischsprachiger Kinder nach dem Einsatz der Sprachbad-Methodik". // Beiträge zur Fremdsprachenvermittlung, 54, 49–62 2013 Talts, L. Kukk, A. "Learning and teaching in the context of the value-based approach at the younger school level". // Problems of Education in the 21st Century, 142–152 2009 Kukk, Airi. "Applying the Principle of Sustainability of Education to the Curricula of the Elementary Stages of Education in Estonia". // Problems of Education in the 21st Century, 12, 74–87. 2008 Kukk, Airi; Muldma, Maia. "Языковое погружение – инновативный подход к внедрению образовательной программы Эстонии". // Problems of Education in the 21st Century, 169–179. 2007 Talts, Leida; Kukk, Airi. "Teachers' Self-Assessment of Their Professional Skills According to the Teachers' Professional Standard". // Journal of Teacher Education and Training, 8, 14–25. 2006 Kukk, A.; Vahter, E. "The evaluation of creative subjects in primary school done with the example of art studies". // Journal of Teacher Education and Training, 6, 134–144 Airi Kukk Eesti Teadusportaali andmebaasis Airi Kukk. "Poistel ja tüdrukutel on erinev õpimotivatsioon". Postimees, 11. aprill 2013