laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Varitsus Albaania-Jugoslaavia piiril (detsember 1998)

Varitsus Albaania-Jugoslaavia piiril leidis aset 14. detsembril 1998, kui Jugoslaavia sõjavägi korraldas varitsuse 140-le Kosovo Vabastusarmee (KVA) võitlejale, kes üritasid relvi ja varustust oma Albaania baasist Jugoslaaviasse smuugeldada. Varitsusega algas viietunnine tulevahetus, milles hukkus 36 KVA võitlejat ning üheksa langes vangi. Ülejäänud põgenesid tagasi Albaaniasse ning jätsid maha hulgaliselt relvi ja varustust, mille Jugoslaavia võimud konfiskeerisid. Varitsus oli veriseim sündmus pärast kaks kuud varem Ameerika Ühendriikide vahendusel sõlmitud vaherahu. Rahvustevaheline vaen oli piirkonnas järjest kasvanud juba 1995. aasta algusest. Mõned tunnid pärast varitsust ründasid tuvastamata isikud, keda peeti KVA võitlejateks, Pejës serblaste baari, kus hukkus kuus noort serblasest tsiviilisikut. Lääne diplomaadid uskusid, et tegu oli kättemaksuga varitsuse eest, KVA vastutust ei võtnud. Aastaid hiljem tunnistas Serbia valitsus, et tegu oli Serbia salateenistuse n-ö musta operatsiooniga. Mõned päevad hiljem toimetasid Jugoslaavia võimud peaaegu kõikide langenute laibad Punase Risti vahendusel albaanlastele. Hukkunuid nimetati kangelasteks ning neile korraldati mässuliste aladel matused, kus osales tuhandeid albaanlasi. Jaanuaris 1999 röövis KVA kaheksa Jugoslaavia sõdurit, kes vahetati välja varitsuses vangi langenud KVA võitlejate vastu. Everts, Daan W. (25. juuni 2020). Peacekeeping in Albania and Kosovo: Conflict Response and International Intervention in the Western Balkans, 1997 - 2002 (inglise). Bloomsbury Publishing. ISBN 978-1-83860-449-3.
Korabi mäed

Korabi mäed on kaarekujuline põhja-lõunasuunaline mäeahelik Põhja-Makedoonias ja Albaanias. Kõrgeim mägi on Korab (2764 m). Täiesti ligipääsmatud mäetipud on Kepi Bar (2595 m), Mala Korabska Vrata (2475 m), Kabash (2395 m), Ciganski Premin (2295 m), Plocha (2235 m) ja Visoka Karpa (2090 m).
NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes Kuigi rahvusvahelise kabega tegeldi NSV Liidus enne II maailmasõda, peeti esimesed meistrivõistlused alles 1954. aastal. Nii jõuti enne riigi lagunemist 1991. aastal meistreid selgitada 37 korral. Kokku pääses finaalturniiridele 146 sportlast ning nendest enim tiitlivõite kogus lätlane Andris Andreiko, kes võitis meistrivõistlused kaheksa korda. NSV Liidu meistriks krooniti 13 kabetajat, medaliste oli kokku 35.
2019. aasta meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis

2019. aasta Euroopa meistrivõistlused võrkpallis olid meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis, mis toimusid 31. korda. Võistlusi korraldas Euroopa Võrkpalliliit CEV. Finaalturniir toimus neljas riigis: Prantsusmaal, Sloveenias, Belgias ja Hollandis. Kokku kvalifitseerus võistlustele 24 Euroopa võrkpallikoondist, sealhulgas ka Eesti võrkpallikoondis. Kolmandat korda krooniti Euroopa meistriks Serbia, kes võitis finaalis 3:1 Sloveeniat. Turniiri väärtuslikuimaks mängijaks (MVP) valiti Serbia nurgaründaja Uroš Kovacevic. Eesti võrkpallikoondis kvalifitseerus põhiturniirile läbi kvalifikatsiooniturniiri. Põhiturniiri alagrupimängudes võiduarvet avada ei suudetud ning meistrivõistluste lõppkohaks jäi 24. EM 2019 CEV arhiiv
Laasme klaasikoda

Laasme klaasikoda on 18. sajandil Puurmani mõisa alla kuulunud klaasikoda, mis asus Laasme külas Jõgevamaal. Laasme klaasikoda jäi Puurmani mõisast 3 km põhja poole. Selle rajas Andreas Gotthard von Manteuffel (1714–1768). See tegutses ilmselt 1764. aastast 1780. aastateni. Teistel andmetel asus see tööle 1765. aastal ning sulges uksed 1782. aastal. 1770. aastatel hakati Laasme ja Altnurga klaasikojas lihtsa puutuha asemel kasutama puhtamat potast, mis tõstis valmistatud klaasi kvaliteeti märgatavalt ning võimaldas toota värvitut klaasi. Laasme klaasikojast toodeti rohekast võsaklaasist pudeleid, ümaraid väikeseid pudelikesi ja piimahapendamise kausse ning värvitust klaasist joogiklaase. Klaasikoja asukohalt on arheoloog Andres Tvauri 2010.–2011. aastal toimunud välitööde käigus leidnud 100 m diameetriga alalt klaasitootmisjääke. Laasme klaasikoda on arvel pärandkultuuriobjektina. Varep 1962, 200. Roosma 1969, 79. Ruussaar 2021, 13. Reppo 2022, 147. Tvauri 2013, 262. "Pärandkultuuri objekt: Lasone klaasikoda (611:PKL:001)". EELIS Infoleht. 29.06.2010. Pärandkultuuriobjektide registris ja kaardil on nimi ekslikult Lasone. Vaadatud 15.12.2022. Reppo, M. (2022). "Lääne-Eesti ja muu maailm: võrdlevalt Haapsalu ja Pärnu klaasileidudest". Läänemaa Muuseumi Toimetised, XXIV, 140–170. Roosma, M. (1969). "The glass industry of Estonia on the 18th and 19th century". Journal of Glass Studies, 11, 70–85. Ruussaar, A. (2021). Klaasimeistrid. Eesti klaasitööstuse ajalugu ja toodang. Tallinn: Kirjastus Äripäev. Tvauri, A. (2013). "Archaeological investigations on the sites of the glassworks of Central Estonia". Archaeological Fieldwork in Estonia 2012, 259–270. Varep, E. (1962). "Klaasitööstusest Eestis. Peatükk Eesti loodusvarade kasutamise ajaloost". Eesti Loodus, 4, 199–204.
Kriit (perekonnanimi)

Kriit on eesti perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kriit 38 inimesel: 17 mehel ja 21 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kriit meeste puhul 7376. kohal ja naiste puhul 6388. kohal. Perekonnanime Kriit kandja oli keskmiselt 44 aasta vanune. Perekonnanimi Kriit oli levinuim Põlva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 2,86. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Kodavere kihelkonnas nimeks Krieth, Harjumaal Kose kihelkonnas Krit, Virumaal Rakvere kihelkonnas Krith ja Järvamaal Türi kihelkonnas Kritt (normaliseeritud nimed on Kriit). Nimede eestistamise käigus loobus üks isik 1937. aastal nimest Nahkrokriitmann ning võttis uueks nimeks Kriit. Kalle Kriit, eesti jalgrattur (1983–) Keiu Kriit (Must), eesti tõlkija ja lavakoomik (1982–) Kristina Kriit, eesti viiuldaja (1977–) Roland Kriit, eesti klarnetist (1917–1998) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 15.12.2022) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Kriit. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Kriit. Kriit statistikaameti andmebaasis
Otissaare mägi

Otissaare mägi asub Jõgevamaal Põltsamaa vallas Nurga külas. Otissaare mägi on Põltsamaa valla lõunaosa kõrgeim koht (82,3 m). Valdavalt segametsaga kaetud mägi on kohaliku rahva kooskäimise ja jaanitule paik. Mäe põhjapoolne kõrgem ots on muinsuskaitsealune Otissaare linnamägi, kus asus Mõhu muinasmaakonna linnus. Aastail 1968 - 2022 oli Otissaare mägi üksikobjektina ka looduskaitse all.
2017. aasta meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis

2017. aasta Euroopa meistrivõistlused võrkpallis olid meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis, mis toimusid 30. korda. Võistlusi korraldas Euroopa Võrkpalliliit CEV. Põhiturniir toimus Poolas. Kokku kvalifitseerus võistlustele 16 Euroopa võrkpallikoondist, sealhulgas ka Eesti võrkpallikoondis. Teist korda krooniti Euroopa meistriks Venemaa, kes võitis finaalis 3:2 Saksamaad. Turniiri väärtuslikuimaks mängijaks (MVP) valiti Venemaa diagonaalründaja Maksim Mihhailov. Eesti võrkpallikoondis kvalifitseerus põhiturniirile läbi kvalifikatsiooniturniiri. Põhiturniiri alagrupimängudes ühtegi mängu ei võidetud ning alagrupis tuli leppida viimase kohaga. Koondise lõppkoht punktiarvestuse alusel oli kolmeteistkümnes. EM 2017 CEV arhiiv
Valtatie 4

Valtatie 4, Suur-Helsingis tuntud ka kui Lahti maantee on maantee Soomes . See on peamine tee Helsingi ja Põhja-Soome vahel. Valtatie 4 algab Erottajalt Helsingis ja läheb välja Saami sillani Utsjokis Soome ja Norra piiril. Tee on 1295 kilomeetrit pikk, mis teeb sellest Soome pikima maantee. See on osa Euroopa teest E75. Oulu ja Kemi vaheline lõik on osa Euroopa teest E08 . Tee marsruut on Helsingi – Lahti – Heinola – Jyväskylä – Äänekoski – Oulu – Kemi – Rovaniemi – Sodankylä – Ivalo – Inari – Utsjoki . Viikki, Helsingi Kehä I viadukt, Helsingi Jakomäki, Helsingi Jakomäki, Helsingi Tähtiniemi sild Heinolas Vaajakoski ringristmik Jyväskyläs Kontinkangas, Oulu Lõik Rovaniemi ja Sodankylä vahel Ukonjärvi, Inari Talvitupa, Inari Saami sild Utsjokis, Valtatie 4 lõpp-punkt
Knittelfeld

Knittelfeld on linn (Stadtgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Murtali ringkonnas. Linn asub Muri jõe kallastel. Linna nimi on saanud kurikuulsaks 7. septembril 2002 toimunud Knittelfeldi putši, Austria Vabaduspartei parteikoosoleku tõttu, mille tulemusena toimusid 2002. aasta Austria parlamendivalimised. Klaus Ambrosch (*1973), kümnevõistleja Gert Hofbauer (*1937), muusik ja dirigent Marcel Ritzmaier (*1993), jalgpallur Stefan Rucker (*1980), jalgrattur Andi Siebenhofer (*1977), ekstreemsportlane ja ettevõtja Karl Troll (1923–1977), poliitik Lizzi Waldmüller (1904–1945), näitleja Zoran Lerchbacher (*1972), noolemängija Hermann Lichtenegger (1900–1984), vastupanuvõitleja, poliitik, riigisekretäri asetäitja Harald Proczyk (*1975), võidusõitja Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Alzenau

Alzenau on linn Saksamaal Baieri liidumaal Alam-Frangimaa ringkonnas Aschaffenburgi kreisis.
Kobenz

Kobenz on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Murtali ringkonnas. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Cyril Abiteboul

Cyril François Roger Abiteboul (sündinud 14. oktoober 1977) on mootorispordis insener ja meeskonna pealik. Aastatel 2013 ja 2014 oli ta Caterham F1 meeskonna pealik ja aastatel 2014 kuni 2020 Renault F1 meeskonna pealik. Aastal 2023 liikus ta edasi autoralli maailmameistrivõistlustel osalevat võistkonda juhtima.
Serpulaceae

Serpulaceae on puravikulaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni. Serpula – vamm Serpulaceae andmebaasis eElurikkus.
Saami sild

Saami sild (soome keeles Saamen silta; põhjasaami keeles Sámi šaldi; norra keeles Samelandsbrua) on vantsild, mis on ehitatud üle Teno jõe. Sillast läheb üle Euroopa tee E75. Sild ühendab Troms og Finnmargi maakonda Norras Utsjoki vallaga Lapimaal Soomes. Silla pikkus on 316 meetrit. Saami sild avati 1993. aastal. Enne seda oli suviti parvlaevaühendus ja talvel jäätee. Saami sild Norra poolelt Saami sild Soome poolelt Saami sild jõe keskelt Saami sild talvel
Aleksander Kirm

Aleksander Kirm (29. september, Tõlliste vald, Valgamaa 1918 – 22. august 2015) oli eesti leiutaja. Aleksander Kirm sündis 1918. aastal Valgamaal. Ta teenis Eesti kaitseväes ja seejärel Saksa sõjaväes. Peale juunipööret 1940 oli ta aktiivne RO liige ja seetõttu II MS ajal SD poolt tagaotsitav. 8. detsembril 1943 astus ta Soome mereväkke, kus teenis Soome rannakaitses ja kerglaevastikus. Tagasi Eestisse jõudis 2. septembril 1944 ja töötas siin Klooga õppelaagris. 1950 lõpetas TPI. 1951 ta arreteeriti ja mõisteti 25+5 aastaks vangilaagrisse, Vorkuta söekaevandusse. 8. augustiil 1956 vabanes vangilaagrist ja asus tööle Tallinna Ilmarise tehases konstruktorina. Hiljem töötas ligi 24 aastat Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonnas lepingulise vaneminsenerina ja viimaks Tartu Ülikooli arendus- ja konsultatsioonikeskuse Estorex peadirektorina. Aleksander Kirmi kogusse kuulub 36 leiutist, millest 17 oli töösse rakendatud. Nende sekka kuuluvad: Vertikaalne pump naftaproduktide kogumiseks veekogu pinnalt avariireostuse korral Elektroflotaator Vedelike magnettöötlusseade Muda vääristamisseade Püramiidne žiletiteritaja Elektrolüüser aluselise (tervise) ja happelise (surnud) vee saamiseks, mis registreeriti Patendiametis kui esimene sõjajärgne Eesti Vabariigi patent. NSVL Rahvamajanduse Saavutuste Näituse kuldmedal 1989 Eesti NSV teeneline leiutaja Admiral Johan Pitka relvavendade ühenduse koduleht Leemets, Margus (1997). Vabaduse eest: soomepoiste lühielulood. Soome Sõjaveteranide Eesti Ühendus. ISBN 9985-60-347-8. Kommunismi mustad kuriteod ja nende ohvrid Eestis 1940-1991/2003 Jõesaar, Anu (19.04.1996). "Leidur patenteeris tervisevee seadme". Delfi Ärileht. Vaadatud 20.01.2023.
Heino Rebane (korvpallitreener)

Heino Rebane (sündinud 24. veebruaril 1958 Kiviõlis) on eesti korvpallitreener. Ta lõpetas aastal 1976 Tallinna 22. Keskkooli. Ta õppis aastatel 1984–1986 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonnas. Ta oli aastatel 1989–1998 Baltika korvpallimeeskonna peatreener. Ta oli Kert Kesküla esimene treener. "Eesti Spordi Biograafiline Leksikon". Spordikoolituse ja -Teabe Sihtasutus. Vaadatud 15. detsembril 2022. Ville Arike (29. september 2011). "Kesküla esimene treener esimesest silmapilgust: "Kus oli ilus pikk valge peaga poiss!"". Õhtuleht. Vaadatud 15. detsembril 2022.
2015. aasta meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis

2015. aasta Euroopa meistrivõistlused võrkpallis olid meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis, mis toimusid 29. korda. Võistlusi korraldas Euroopa Võrkpalliliit CEV. Finaalturniir toimus Itaalias ja Bulgaarias. Kokku kvalifitseerus võistlustele 16 Euroopa võrkpallikoondist, sealhulgas ka Eesti võrkpallikoondis. Esimest korda krooniti Euroopa meistriks Prantsusmaa, kes võitis finaalis 3:0 Sloveeniat. Turniiri kõige väärtuslikumaks mängijaks (MVP) valiti Prantsusmaa diagonaalründaja Antonin Rouzier. Eesti võrkpallikoondis kvalifitseerus põhiturniirile kvalifikatsiooniturniiri kaudu. Põhiturniiri alagrupimängudes jäädi ühe võidu ja kahe kaotusega alagrupi kolmandaks, mis tagas võimaluse mängida play-off ringis koha eest veerandfinaalis. Play-off ringis oli vastaseks Serbia, kellele kaotati 2:3. Sellegipoolest tegi koondis seni parema tulemuse Euroopa meistrivõistlustel ning lõpptulemuseks jäi 11. koht. EM 2015 CEV arhiiv
2013. aasta meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis

2013. aasta Euroopa meistrivõistlused võrkpallis olid meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis, mis toimusid 28. korda. Võistlusi korraldas Euroopa Võrkpalliliit CEV. Finaalturniir toimus Taanis ja Poolas. Kokku kvalifitseerus võistlustele 16 Euroopa võrkpallikoondist. Esmakordselt krooniti Euroopa meistriks Venemaa, kes võitis finaalis 3:1 Itaaliat. Turniiri väärtuslikuimaks mängijaks (MVP) valiti Venemaa keskblokeerija Dmitri Musserski. Eesti võrkpallikoondis põhiturniirile ei kvalifitseerunud. EM 2013 CEV arhiiv
2011. aasta meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis

2011. aasta Euroopa meistrivõistlused võrkpallis olid meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis, mida korraldati 27. korda. Võistlusi korraldas Euroopa Võrkpalliliit CEV. Finaalturniir toimus Austrias ja Tšehhis. Kokku kvalifitseerus võistlustele 16 Euroopa võrkpallikoondist, sealhulgas ka Eesti võrkpallikoondis. Teist korda krooniti Euroopa meistriks Serbia, kes võitis finaalis 3:1 Itaaliat. Turniiri väärtuslikuimaks mängijaks (MVP) valiti Serbia diagonaalründaja ja kapten Ivan Miljkovic. Eesti võrkpallikoondis kvalifitseerus põhiturniirile läbi kvalifikatsiooniturniiri. Põhiturniiri alagrupimängudes jäädi ühe võidu ja kahe kaotusega alagrupi kolmandaks, mis tagas võimaluse mängida play-off ringis koha eest veerandfinaalis. Play-off ringis oli vastaseks Bulgaaria, kellele kaotati 0:3. Koondis saavutas 12. koha, mis oli seni parim tulemus Euroopa meistrivõistlustel. Finaalturniiri MVP oli Ivan Miljkovic, kes sai sama tiitli ka 2001. aastal ERR Sport arhiiv, 18.09.2011. EM 2011 CEV arhiiv
2009. aasta meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis

2009. aasta Euroopa meistrivõistlused võrkpallis olid meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis, mis toimusid 26. korda. Võistlusi korraldas Euroopa Võrkpalliliit CEV. Finaalturniir toimus Türgis. Kokku kvalifitseerus võistlustele 16 Euroopa võrkpallikoondist, sealhulgas ka Eesti võrkpallikoondis. Esimest korda tuli Euroopa meistriks Poola, kes võitis finaalis 3:1 Prantsusmaad. Turniiri väärtuslikuimaks mängijaks (MVP) valiti Poola ründaja Piotr Gruszka. Esimest korda kvalifitseerus põhiturniirile Eesti võrkpallikoondis. Finaalturniiri alagrupifaasis ühtegi võitu ei saavutatud ning jäädi alagrupi viimaseks. Lõppkohaks jäi 14. EM 2009 CEV arhiiv
2007. aasta meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis

2007. aasta Euroopa meistrivõistlused võrkpallis olid 25. meeste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis. Need toimusid Venemaal. Kokku kvalifitseerus võistlustele 16 Euroopa võrkpallikoondist. Esimest korda krooniti Euroopa meistriks Hispaania, kes võitis finaalis 3:2 Venemaad. Turniiri väärtuslikumaks mängijaks (MVP) valiti Venemaa diagonaalründaja Semjon Poltavski. Eesti võrkpallikoondis põhiturniirile ei kvalifitseerunud. EM 2007 CEV arhiiv
Rinkeby

Rinkeby on Stockholmi linnaosa Västerorti regioonis. Rinkeby on tuntud kui immigrantide linnaosa. Nad moodustavad ligi 90% linnaosa elanikest.
Baia lahing

Baia lahing (rumeenia keeles Bătălia de la Baia, ungari keeles moldvabányai csata) oli lahing 15. detsembril 1467 Moldova vürsti Stefan Suure ning Ungari kuninga Mátyás I vahel. Lahing oli ungarlaste paljudest katsetest Moldovat vallutada viimane. Mátyás ründas Moldaaviat kättemaksuks Musta mere kindluse Kilija vallutamise eest. Sajandeid enne seda oli Kilija Moldovale kuulunud. Lahingu võitis Moldova ning sellega lõppesid Ungari katsed piirkonda vallutada. Engel, Pál (2001). The Realm of St Stephen: A History of Medieval Hungary, 895–1526. I.B. Tauris Publishers. ISBN 1-86064-061-3. Pop, Ioan-Aurel (2005). "The Romanians in the 14th–16th centuries from the "Christian Republic" to the "Restoration of Dacia"". Pop, Ioan-Aurel; Bolovan, Ioan (toim-d). History of Romania: Compendium. Romanian Cultural Institute (Center for Transylvanian Studies). Lk 209–314. ISBN 978-973-7784-12-4. Bánlaky József:A magyar nemzet hadtörténelme-Military History of Hungary Digitális kiadás: Arcanum Adatbázis Kft. 2001 Antonio Bonfini: Rerum Hungaricum decades [1] Cârciumaru, Radu. Vlad Țepeș și Ștefan cel Mare – prieteni sau duşmani? Magazin Istoric, January 2004. Długosz, Jan. The Annals of Jan Długosz ISBN 1-901019-00-4 Florescu, R. Radu; McNally, T. Raymond. Dracula: Prince of many faces – His life and his times ISBN 978-0-316-28656-5 Iorga, Nicolae. Istoria lui Ștefan cel Mare, 1904 (new edition 1966), Bucharest. Matthias Corvinus: Letter to the Polish king and the Polish Estates about his campaign into Moldova last winter. (Spring,1468-Latin)In: Mátyás király levelei. [Letters of Matthias Corvinus Volume 1. (1458–1479)] 1893–95, Budapest, MTA.(Document 147) 210 p [2] Joannes de Thwrocz: Chronica Hungarorum or archive.org [3] Sfântul Voievod Ștefan cel Mare, Chronicles. Letter of Stephen to Casimir, January 1, 1468; Bonfinius, Antonius. Historia Pannonica ab Origine Gentis AD Annum 1495 Descrierea Călătoriei lui Ercole Dalmatul în Transilvania si în Moldova Długosz, Jan. Historiae Polonicae, Leipzig 1712 [4] Isthuanffius (Istvánffy), Nicolaus. Regni Hungarici Historia Maciej Stryjkowski; Bielski. Kronika Polska [5] Maciej Miechowski. Chronica Polonorum.[6] Wapowski, Bernard. Chronicorum […]Partem Posteriorem Moldavian-German Chronicle, The Spinei, Victor. Moldavia in the 11th–14th Centuries, 1986 Editura Academiei Republicii Socialiste România Szokola, László: Mátyás király 1467. évi moldvai hadjárata-king Matthias Corvinus' campaign to Moldova
1981. aasta pommirünnak Iraagi saatkonnale Beirutis

15. detsembril 1981 korraldas Iraagi šiiitlik rühmitus al-Dawa Iraagi saatkonnale Liibanoni pealinnas Beirutis enesetapu-autopommirünnaku. Plahvatuse tagajärjel hävis saatkonna hoone ning hukkus 61 inimest, mh Iraagi suursaadik Liibanonis. Vähemalt 100 inimest sai vigastada. Rünnakut peetakse tihti pärast 1927. aasta Bathi koolikatastroofi lähiajaloo teiseks enesetapurünnakuks. Aastal 1983 toimus Beirutis veel kaks suuremat pommirünnakut: üks Ameerika Ühendriikide saatkonnale ning teine kasarmutele. Lewis, Jeffrey W. (2012). The Business of Martyrdom: A History of Suicide Bombing. Naval Institute Press. Lk 57–58. ISBN 978-1-61251-097-2.
Cerrenaceae

Cerrenaceae on klassi Agaricomycetes kuuluv kandseente sugukond. Cerrena — lambakorrik Spongipellis — vahtpoorik
Lambakorrik (perekond)

Lambakorrik (Cerrena) on kandseente hulka kuuluv perekond seeni. Cerrena unicolor – lambakorrik
Rehielamu põhjatüüp

Rehielamu põhjatüüp on üks kahest põhilisest rehielamu tüübist, mis kujunesid välja eesti aladel. Teine põhitüüp on rehielamu lõunatüüp. Põhjatüüp levis enamasti Mandri-Eestis ja Ida-Saaremaal. Rehetuba on rehealusest ja kambritest kitsam ja kõrgem. Rehetoa ees on koda. Rehielamus on rohkem kambreid. Rehealuse kõrval ja rehetoa taga esineb aganik (ruum, kus säilitati viljapeksujääke ehk aganaid ja põhku loomadele allapanuks).
2023. aasta meeste võrkpalli Euroopa liiga

2023. aasta võrkpalli Euroopa Liiga oli 19. korda toimuv meeste võrkpalli Euroopa liiga, kus osales 18 Euroopa meeste võrkpallikoondist. Euroopa Liiga on jagatud kahte tugevusgruppi: Euroopa Kuldliiga ja Euroopa Hõbeliiga. Euroopa Kuldliigas osales 12 Euroopa meeste võrkpallikoondist, kes jagati vastavalt Euroopa koondiste edetabelile kolme alagruppi. Iga alagrupi parim (lisaks korraldajale) pääses final-four turniirile, mida korraldas Horvaatia ja kus selgitatati nelja parema meeskonna paremusjärjestus. Võistluse võitis Türgi, kes sai sellega õiguse osaleda 2023. aasta suvel toimuval FIVB Challenger Cupil, mis on ülemikuturniir maailma tugevaimasse liigasse, FIVB Rahvuste liigasse järgmiseks turniiriks. Euroopa Hõbeliigas osales 6 Euroopa meeste võrkpallikoondist, kes jagati kahte alagruppi. Turniiri võitis Läti, kes tagas sellega 2024. aastaks koha Euroopa Kuldliigas. Alagrupid jagati vastavalt Euroopa koondiste edetabelile 16.10.2022 seisuga. Alagruppides mängis iga koondis omavahel kahel korral (kodus-võõrsil süsteemil). Edasipääseja selgitamine: Võidetud mängud (mängud võidetud/mängud kaotatud) Kui võistkonnad jäävad viiki, siis arvestatakse võidetud punkte: 3 punkti: mäng võidetud 3:0 või 3:1 2 punkti: mäng võidetud 3:2 1 punkt: mäng kaotatud 2:3 0 punkti: mäng kaotatud 0:3 või 1:3 Kui võistkonnad on viigis ka selles arvestuses, siis CEV selgitab võitja alljärgnevas järjekorras: Geimide jagatis: järjestus selgitatakse kõigi võidetud geimide jagamisel kõigi kaotatud geimidega. Punktide jagatis: kui geimide jagatise põhjal viik püsib, selgitatakse järjestus kõigi saadud punktide jagamisel kõigi kaotatud punktidega. Kui viik püsib ka punktide jagatise arvestuses, selgitatakse võitja võrdsete meeskondade omavaheliste mängude põhjal. Kui võrdsed on kolm või rohkem meeskonda, siis arvestatakse ainult nende meeskondade omavahelisi mänge. Euroopa Kuldliiga Final Four turniirile pääses korraldaja ning iga alagrupi võitja (kui korraldaja oleks alagrupi võitja, siis pääseks edasi kõigi alagruppide parim teine koondis). Euroopa Kuldliiga alagrupiturniiri kõige kehvem koondis langeb järgmistel võistlustel Euroopa Hõbeliigasse. Alagrupi protseduur on kirjeldatud vastavalt Euroopa Kuld- ja Hõbeliiga juhenditele. A-alagrupp Allikas: CEV koduleht B-alagrupp Allikas: CEV koduleht C-alagrupp Allikas: CEV koduleht Asukoht: Zadar, Horvaatia Allikas: CEV koduleht A-alagrupp Allikas: CEV koduleht B-alagrupp Allikas: CEV koduleht 1. poolfinaalpaar Austria v Läti Läti v Austria 2. poolfinaalpaar Küpros v Ungari Ungari v Küpros Ungari v Läti Läti v Ungari Looking Ahead: European Leagues 2023 CEV News, 02.01.2023. Latest CEV koduleht (vaadatud 13.05.2023). High-profile line-up confirmed for European League 2023 CEV News, 13.12.2022. 2023. aasta naiste võrkpalli Euroopa liiga Euroopa Kuldliiga CEV koduleht Euroopa Hõbeliiga CEV koduleht
Rehielamu lõunatüüp

Rehielamu lõunatüüp on üks kahest põhilisest rehielamu tüübist, mis kujunesid välja eesti aladel. Teine põhitüüp on rehielamu põhjatüüp. Lõunatüüp levis enamasti Lõuna-Eestis, Lääne-Saaremaal ja Hiiumaal. Lätis oli see kasutusel Vidzeme piirkonnas endistel liivlaste aladel. Rehetoa ja rehealuse seinad on ühekõrgused ja seetõttu on hoone seinad kõrgemad kui põhjatüübil. Tihti paiknes rehielamu küljes sealaut. Rehielamu Rehielamu põhjatüüp