laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Torbjørn Falkanger

Torbjørn Falkanger (8. oktoober 1927 Trondheim – 16. juuli 2013) oli norra suusahüppaja. 1952. aasta taliolümpiamängudel andis Falkanger sportlaste esindajana olümpiatõotuse. Samadel mängudel võitis ta normaalmäe suusahüpetes hõbemedali. 1950. aasta maailmameistrivõistlustel Lake Placidis sai ta viienda koha ja 1954. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis kuuenda koha. Aastal 1952 autasustati ta Holmenkolleni medaliga. Sel aastal said autasu veel Stein Eriksen, Heikki Hasu ja Nils Karlsson. Torbjørn Falkanger FIS-i kodulehel (inglise) Torbjørn Falkanger veebisaidil Olympedia (inglise)
Saksamaa president

Saksamaa president (Bundespräsident; Bundespräsident der Bundesrepublik Deutschland) on Saksamaa riigipea. Presidendil ei ole Saksamaal tegelikult poliitilist võimu. Tema peamisteks ülesanneteks on vastuvõetud seaduste allkirjastamine, Liidupäeva valimiste väljakuulutamine ning valitsuse ametisse kinnitamine ja ametist vabastamine. Presidendi valib Liidukogu (Liidupäev ja sama palju liikmeid liidumaade esindustest) viieks aastaks. Presidendikandidaat peab olema vähemalt 40-aastane. Presidenti ei saa valida ametisse rohkem kui kaheks ametiajaks järjest. Saksamaa presidendid alates 1949: Theodor Heuss, 1949–1959 Heinrich Lübke, 1959–1969 Gustav Heinemann, 1969–1974 Walter Scheel, 1974–1979 Karl Carstens, 1979–1984 Richard von Weizsäcker, 1984–1994 Roman Herzog, 1994–1999 Johannes Rau, 1999–2004 Horst Köhler, 2004–2010 Christian Wulff, 2010–2012 Joachim Gauck, 2012 – 19. märts 2017 Frank-Walter Steinmeier, 19. märts 2017 – Saksamaa riigipeade loend Saksamaa Liitvabariigi President internetis
Altja võrgukuurid

Altja võrgukuurid on Haljala vallas Altja külas asuvad võrgukuurid. Võrgukuure haldab ja hooldab asutus Virumaa Muuseumid. http://www.svm.ee/index.php?option=com_content&view=article&id=268&Itemid=72&lang=et (vaadatud 10.07.2013) Muuseumist Virumaa Muuseumid kodulehel (vaadatud 10.07.2013)
Sigaretifilter

Sigaretifilter on vatitükk, mis on keeratud ühte sigareti otsa, et suitsetamisel põletatav tubakapuru ei satuks suitsetaja suhu. Tänapäeval on filter juba enamusel sigarettidest, kuna paljudele ei meeldi suitsetada filtrita sigarette.
Castropignano

Castropignano on vald Itaalias Molise maakonnas Campobasso provintsis. 590 meetri kõrgusel merepinnast asuva Castropignano asustustihedus on keskmiselt 37 inimest ruutkilomeetri kohta. Castropignano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Busso, Campobasso, Casalciprano, Fossalto, Limosano, Oratino, Ripalimosani, Torella del Sannio. Castropignano halduspiirides asub Roccaspromonte asula. 14. sajandi keskpaiku, võimalik et endise samniitide kindlustuse kohale püstitatud Evoli kindluse varemed on restaureeritud. Evoli kastell Evoli kastell "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2018. Vaadatud 17. juuli 2013. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Castropignano – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Helmi Viires

Helmi Viires (21. jaanuar 1919 Võhmuta vald – 3. märts 1984 Tallinn) oli eesti keeleteadlane. Aastast 1947 töötas ta ENSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudis. Ta on uurinud eesti murdeid ja sõnavara. Helmi Viires suri 3. märtsil 1984 Tallinnas ja ta maeti 6. märtsil 1984 Pärnamäe kalmistule. Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 652. http://www.kalmistud.ee/haudi?filter_maetud_eesnimi=helmi&filter_maetud_perenimi=viires&action=maetud&popup=0&yldotsing=1&filter_maetud_kalmistu=[alaline kõdulink]
Linda Niinemets

Linda Niinemets (sündinud 1935) on eesti rahvatantsujuht, koreograaf ja lavastaja. Aastatel 1955–1964 tantsis ta ENSV Riikliku Filharmoonia tantsuansamblis. Ta on lavastanud mitmeid Harjumaal toimunud piirkondlikke tantsupidusid. Ta on olnud Eesti üldtantsupidudel pealavastaja assistent. Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 649.
Hildegard Must

Hildegard Must (3. oktoober 1913 Tallinn – 18. aprill 1995 Valparaiso, Indiana, USA) oli eesti keeleteadlane. Aastal 1944 lahkus ta Eestist. Ta on töid avaldanud nt onomastika ja soome-ugri alalt. Tema abikaasa oli Gustav Must. Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 648.
Gustav Must

Gustav Must (2. veebruar 1908 Esna vald, Järvamaa – 14. mai 1991 Valparaiso, Indiana, USA) oli eesti keeleteadlane. Aastal 1944 lahkus ta Eestist. Ta oli tuntud murdekoguja, olles aastatel 1933–1938 ja 1940 Emakeele Seltsi stipendiaat. Murdelist materjali kogus ta eriti Harjumaalt ja Viljandimaa põhjaosast. Tema abikaasa oli Hildegard Must. Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 648.
Campolieto

Campolieto on vald Itaalias Molise maakonnas Campobasso provintsis. 734 meetri kõrgusel merepinnast asuva Campolieto asustustihedus on keskmiselt 38 inimest ruutkilomeetri kohta. Campolieto piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Castellino del Biferno, Matrice, Monacilioni, Morrone del Sannio, Ripabottoni, San Giovanni in Galdo. Kolmekümne aasta (1961–1990) vaatluste andmetel on kõige jahedam kuu jaanuar (keskmine temperatuur +3,6 °C) ja kõige soojem kuu august (keskmine temperatuur +22,5 °C).  Itaalia – Arese, alates 2006. aastast Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Campolieto – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Mari kirjandus

Mari kirjandus on mari keeles kirjutatud ilukirjandus. Vjatšeslav Abukajev-Emgak (1959–2008) Valeri Berdinski (1950–) Juri Galjutin (1940–2021) Nikon Ignatjev (1895–1941) Venjamin Ivanov (1923–1971) Albertina Ivanova (1954–) Aleksandr Juzõkain (1929–1996) Valentin Kolumb (1935–1974) Juri Kossatan (1962–) Valentin Kossorotov (1930–1974) Vassili Krasnov (1962–) Mihhail Mikai (1885–1944) Valeri Mikor (1960–2016) Nikolai Muhhin (1890–1943) Ivan Odar (1887–1946) Dim Orai (1901–1950) Šabdar Ossõp (1898–1937) Tõnõš Ossõp (1893–1971) Vitali Petuhhov (1954–) Miklai Rõbakov (1932–2004) Vladimir Savi (1888–1938) Jakov Šketan (1898–1937) Kurmuzak Zervika (1922–2004) Sergei Tšavain (1888–1937) Margarita Ušakova (1949–) 2018. aastal ilmus Venemaal 13 marikeelset raamatut kogutiraažiga 8400 ning 2019. aastal 24 raamatut kogutiraažiga 17700. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. märts 2021. Vaadatud 21. mail 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Mari kirjandus eesti keeles
Merle Leppik

Merle Leppik (ka: Merle-Mall Leppik; sündinud 1936) on eesti keeleteadlane. Aastatel 1959–1997 töötas ta Eesti Keele Instituudis ja aastast 1978 ühtlasi sealsamas soome-ugri keelte sektori vanemteadur. Ta on uurinud läänemeresoome keelte fonoloogiat. Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 647. Adler, Elna ja Merle Leppik: Vadja keele sõnaraamat. Tallinn: Signalet, 1990, 1994; Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia, Eesti Keele Instituut, 1996, 2000.
Karl Kont

Karl Kont (15. detsember 1923 Nepste küla, Laiksaare vald, Saarde kihelkond, Pärnumaa – 8. mai 2005) oli eesti keeleteadlane. Ta lõpetas 1953. aastal Tartu Riikliku Ülikooli soome-ugri keelte alal. Filoloogiakandidaat 1960. Aastatel 1954–1992 töötas ta Eesti TA Keele ja Kirjanduse Instituudis ja ühtlasi aastast 1961 sealsamas soome-ugri keelte sektori vanem teaduslik töötaja. Ta on uurinud muu hulgas läänemeresoome keelte grammatikat ja uurali keelte sõnavara. Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 643. Haud Tallinna Liiva kalmistul
Eesti etümoloogiasõnaraamat

"Eesti etümoloogiasõnaraamat" on 2012. aastal Eesti Keele Instituudi väljaandel ilmunud sõnaraamat, kus on esitatud eesti sõnatüvede etümoloogia ehk päritolu. Sõnaraamatu on koostanud visanud, toimetanud Iris Metsmägi (peatoimetaja), Meeli Sedrik ja Sven-Erik Soosaar. Sõnaraamat pälvis 2012. aasta keeleteo rahvaauhinna. Eesti etümoloogiasõnaraamat, 2012. Koostanud ja toimetanud Iris Metsmägi, Meeli Sedrik, Sven-Erik Soosaar. Eesti Keele Instituut. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 3 Eesti etümoloogiasõnaraamat internetis
2013. aasta Euroopa meistrivõistlused korvpallis

2013. aasta Euroopa meistrivõistlused korvpallis (ametliku nimega FIBA EuroBasket 2013) olid 38. Euroopa meistrivõistlused korvpallis. Finaalturniir 24 meeskonna osavõtul toimus 4.–22. septembril 2013 Sloveenias. Mängud toimusid neljas linnas: Ljubljanas, Koperis, Jesenices ja Celjes. Ilma valikmängudeta pääses finaalturniirile korraldajariigi Sloveenia esindus. Korraldaja  Sloveenia 2012. aasta olümpiamängudelt kvalifitseerunud  Prantsusmaa  Suurbritannia  Kreeka  Leedu  Makedoonia Vabariik  Venemaa  Hispaania Valikturniirilt edasipääsenud  Belgia  Bosnia ja Hertsegoviina  Horvaatia  Tšehhi  Soome  Gruusia  Saksamaa  Iisrael  Itaalia  Läti  Montenegro  Poola  Serbia  Rootsi  Türgi  Ukraina Meeskondade loosimine alagruppidesse toimus 18. novembril 2012 Postojna koobaste kontserdisaalis. Meeskonnad loositi nelja kuueliikmelisse alagruppi. Meeskonnad mängisid oma alagrupis kõikide vastastega ühe mängu ja kolm parimat meeskonda pääsesid edasi vahegrupi mängudele. Kõik A-alagrupi mängud toimusid Ljubljanas Hala Tivolis. Kõik B-alagrupi mängud toimusid Jesenices Dvorana Podmežaklas. Kõik C-alagrupi mängud toimusid Celjes Dvorana Zlatorogis. Kõik D-alagrupi mängud toimusid Koperis Arena Bonifikal. E-gruppi paigutatakse A-alagrupist ja B-alagrupist edasi pääsenud meeskonnad. F-gruppi paigutatakse C-alagrupist ja D-alagrupist edasi pääsenud meeskonnad. Kõik vahegruppide mängud toimusid Ljubljanas Arena Stožicel. Eurobasket2013.org THE ARENA Stozice Arena Capacity: 12500. Eurobasket2013.org THE ARENA Celje Arena Capacity: 5500. Turniiri koduleht
Lasseni maakond

Lasseni maakond (Lassen County) on maakond USA-s California osariigi kirdeosas. Maakonna halduskeskus on Susanville. Maakonna pindala on 12 225 km², millest 422 km² moodustab veepindala. Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 34 895. Aastal 2000 oli elanike arv 33 828. Sierra maakond (kagus) Plumasi maakond (lõunas) Shasta maakond (läänes) Modoci maakond (põhjas) Washoe maakond (idas) Lasseni maakond moodustati 1. aprillil 1864 Plumasi ja Shasta maakonna osast. Maakond on saanud nime Taani päritolu USA sepa, rantšopidaja ja maavaraotsija Peter Lasseni järgi. Lasseni metsakaitseala (osa) Lasseni vulkaani rahvuspark (osa) Modoci metsakaitseala (osa) Plumasi metsakaitseala (osa) Toiyabe'i metsakaitseala (osa) 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. Lasseni maakonna koduleht (inglise keeles)
Lahe jõgi

Lahe jõgi on lühike veekogu, mis seob Lahepera järve Peipsi järvega.
Sutteri maakond

Sutteri maakond (Sutter County) on maakond USA-s California osariigis. Maakonna halduskeskus on Yuba City. Maakonna pindala on 608 km², millest 15 km² moodustab veepindala. Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 94 737. Aastal 2000 oli elanike arv 78 930. Sacramento maakond (lõunas) Yolo maakond (lõunas) Colusa maakond (läänes) Butte'i maakond (põhjas) Yuba maakond (idas) Placeri maakond (kagus) Sutteri maakond moodustati 18. veebruaril 1850. aastal. 1852 loovutati osa maakonna territooriumist Placeri maakonnale. Butte Sink National Wildlife Refuge (osa) Sutter National Wildlife Refuge 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. Sutteri maakonna koduleht (inglise keeles)
Hermann Diels

Hermann Alexander Diels (18. mai 1848 Wiesbaden-Biebrich/Nassau hertsogiriik – 4. juuni 1922 Berlin-Dahlem) oli saksa klassikaline filoloog, filosoofialoolane ja usunditeadlane. Tema koostatud ja toimetatud teoste hulgast on tuntuimad "Doxographi Graeci" (1879), "Commentaria in Aristotelem Graeca" (1882–1909) ning eriti "Die Fragmente der Vorsokratiker" (1903).
Fairfieldi maakond (Connecticut)

Fairfieldi maakond (Fairfield County) on maakond USA-s Connecticuti osariigi edelaosas. Geograafilised koordinaadid on 41°23' N, 73°37' W. Maakonna halduskeskus puudub. Kuni 1960. aastani oli selleks Bridgeport. Maakonna pindala on 2168 km², millest 547 km² moodustab veepindala. Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 916 829. Aastal 2000 oli elanike arv 882 567. Litchfieldi maakond (põhjas) New Haveni maakond (idas) Westchesteri maakond (edelas) Putnami maakond (läänes) Dutchessi maakond (loodes) Fairfieldi maakond moodustati 1666. aastal. Nagu Uus-Inglismaa osariikidele tavane, ei oma maakond maavalitsust - Connecticutis kaotati maakondade valitsused 1960. aastal, maakond eksisteeris edasi vaid teoreetilisel kujul, peamiselt statistilistel eesmärkidel. 2019. aastal esitas Connecticuti osariigivalitsus USA rahvaloenduse büroole (Census Bureau) palve, millega soovitas maakonnad välja vahetada planeerimisregioonide (Planning Region) vastu. Census Bureau kiitis kava heaks 2022. aastal, plaan rakendub täielikult 2024. aastaks, kui planeerimisregioone hakatakse lugema maakonnaga võrdväärseks üksuseks (county equivalent). Fairfieldi maakonna 23 vallast 16 saavad Lääne-Connecticuti (Western Connecticut Planning Region), 6 (kaasa arvatud Bridgeport) Suur-Bridgeporti (Greater Bridgeport Planning Region) ja 1 Naugatucki Oru (Naugatuck Valley Planning Region) planeerimisregioonide osaks. Stewart B. McKinney National Wildlife Refuge "Governor Lamont Announces U.S. Census Bureau Approves Proposal for Connecticut's Planning Regions To Become County Equivalents". CT.gov - Connecticut's Official State Website (inglise). Vaadatud 18. juulil 2023. "Change to County Equivalents in the State of Connecticut". 14. detsember 2020.
Hartfordi maakond

Hartfordi maakond (Hartford County) on maakond USA-s Connecticuti osariigis. Geograafilised koordinaadid on 41°81' N, 72°73' W. Maakonna halduskeskus puudub. Suurim linn on Hartford. Maakonna pindala on 1944 km², millest 39 km² moodustab veepindala. Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 894 014. Aastal 2000 oli elanike arv 857 183. Hartfordi maakond on elanike arvult Connecticuti teine maakond. Hampdeni maakond (põhjas) Tollandi maakond (idas) New Londoni maakond (kagus) Middlesexi maakond (lõunas) New Haveni maakond (edelas) Litchfieldi maakond (läänes) Hartfordi maakond moodustati 10. mail 1666. Nagu Uus-Inglismaa osariikidele tavane, ei oma maakond maavalitsust - Connecticutis kaotati maakondade valitsused 1960. aastal, maakond eksisteeris edasi vaid teoreetilisel kujul, peamiselt statistilistel eesmärkidel. 2019. aastal esitas Connecticuti osariigivalitsus USA rahvaloenduse büroole (Census Bureau) palve, millega soovitas maakonnad välja vahetada planeerimisregioonide (Planning Region) vastu. Census Bureau kiitis kava heaks 2022. aastal, plaan rakendub täielikult 2024. aastaks, kui planeerimisregioone hakatakse lugema maakonnaga võrdväärseks üksuseks (county equivalent). Hartfordi maakonna 29 vallast 26 saavad Pealinna ala (Capitol Planning Region), 2 Loodekõrgendike (Northwest Hills Planning Region) ja 1 Naugatucki Oru (Naugatuck Valley Planning Region) planeerimisregioonide osaks. "Governor Lamont Announces U.S. Census Bureau Approves Proposal for Connecticut's Planning Regions To Become County Equivalents". CT.gov - Connecticut's Official State Website (inglise). Vaadatud 18. juulil 2023. "Change to County Equivalents in the State of Connecticut". 14. detsember 2020.
New Haveni maakond

New Haveni maakond (New Haven County) on maakond USA-s Connecticuti osariigi keskosas. Geograafilised koordinaadid on 41°35' N, 72°90' W. Maakonna halduskeskus puudub. Suurim linn on New Haven. Maakonna pindala on 2233 km², millest 664 km² moodustab veepindala. Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 862 477. Aastal 2000 oli elanike arv 824 008. Hartfordi maakond (põhjas) Middlesexi maakond (idas) Fairfieldi maakond (lõunas) Litchfieldi maakond (loodes) New Haveni maakond moodustati 10. mail 1666. Nagu Uus-Inglismaa osariikidele tavane, ei oma maakond maavalitsust - Connecticutis kaotati maakondade valitsused 1960. aastal, maakond eksisteeris edasi vaid teoreetilisel kujul, peamiselt statistilistel eesmärkidel. 2019. aastal esitas Connecticuti osariigivalitsus USA rahvaloenduse büroole (Census Bureau) palve, millega soovitas maakonnad välja vahetada planeerimisregioonide (Planning Region) vastu. Census Bureau kiitis kava heaks 2022. aastal, plaan rakendub täielikult 2024. aastaks, kui planeerimisregioone hakatakse lugema maakonnaga võrdväärseks üksuseks (county equivalent). New Haveni maakonna 27 vallast 15 saavad Kesk-Lõuna-Connecticuti (South Central Connecticut Planning Region) ja 12 Naugatucki Oru (Naugatuck Valley Planning Region) planeerimisregioonide osaks. Stewart B. McKinney National Wildlife Refuge (osa) "Governor Lamont Announces U.S. Census Bureau Approves Proposal for Connecticut's Planning Regions To Become County Equivalents". CT.gov - Connecticut's Official State Website (inglise). Vaadatud 18. juulil 2023. "Change to County Equivalents in the State of Connecticut". 14. detsember 2020.
Kenti maakond (Delaware)

Kenti maakond (Kent County) on maakond USA-s Delaware'i osariigis. Geograafilised koordinaadid on 39°10' N, 75°50' W. Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Dover. Maakonna pindala on 2072 km², millest 545 km² moodustab veepindala. Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 162 310. Aastal 2000 oli elanike arv 126 697. New Castle'i maakond (põhjas) Salemi maakond (kirdes) Cumberlandi maakond (idas) Cape May maakond (idas) Sussexi maakond (lõunas) Caroline'i maakond (edelas) Queen Anne'i maakond (läänes) Kenti maakond (Maryland) (läänes) Kenti maakond moodustati 1683. aastal New Castle'i maakonna osast. Maakond on saanud nime Inglismaa Kenti krahvkonna järgi. Bombay Hook National Wildlife Refuge Kenti maakonna koduleht (inglise keeles)
Sussexi maakond (Delaware)

Sussexi maakond (Sussex County) on maakond USA-s Delaware'i osariigi lõunaosas. Geograafilised koordinaadid on 38°68' N, 75°34' W. Maakonna halduskeskus on Georgetown. Maakonna pindala on 3097 km², millest 668 km² moodustab veepindala. Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 197 145. Aastal 2000 oli elanike arv 156 638. Kenti maakond (põhjas) Cape May maakond (kirdes) Worcesteri maakond (lõunas) Dorchesteri maakond (edelas) Wicomico maakond (edelas) Caroline'i maakond (loodes) Sussexi maakond moodustati 3. juunil 1683. aastal. Prime Hook National Wildlife Refuge Sussexi maakonna koduleht (inglise keeles)
Djibouti lipp

Djibouti lipp on Djibouti ametlik lipp. Djibouti riigi- ja rahvuslipuks võeti 27. juunil 1977 Rahva Iseseisvusliidu lipp. Lipu autor on Mahamoud Harbi. Kanga vardapoolses osas on valge võrdhaarne kolmnurk, ülejäänud kanga väli on jaotatud horisontaalselt kaheks, siniseks ja roheliseks. Kolmnurga keskel on punane viisnurkne täht. Valge ja roheline on afarite parteide ning valge ja sinine issade värv. Sinine (PMS 292C) sümboliseerib taevast ja merd, roheline (PMS 361C) maa viljakandvust ning valge rahu. Võrdkülgne kolmnurk tähistab võrdsust, punane (PMS 179C) täht aga rahvuslikku ühtsust iseseisvusvõitluses. Djibouti vapp Djibouti lipp andmebaasis Flags of the World (inglise keeles)
Vastupaavst

Vastupaavst (ladina keeles antipapa) on isik, kes on kas valitud või seatud parajasti ametis oleva paavsti vastu kui konkureeriv kirikupea. Tema "tiitel" on suhteline, sest osa kiriku liikmeid võib pidada teda õigeks paavstiks. Ajalooliselt on tiitel määratletud selle järgi, milline kahest või enamast paavstist saavutas laiema tunnustuse ja milline (või millised) mitte. Ajaloos seati vastupaavste ametisse mitmel põhjusel. Esimesed vastupaavstid valiti protestiks kiriku ametliku poliitika vastu kiriku sees olevate skismaatiliste vähemusgruppide poolt, sageli tekkis ka küsimusi, kumb paavstidest on õige ja kumb vale ning et paavstivalimiste kord oli suhteliselt segane, siis võisid teatud huvigrupid peaaegu alati ametis oleva paavsti kohta väita, et too on tegelikult ebaõiglaselt ametisse saanud ehk tegelikult valepaavst ning lasta valida omaenda kandidaadi, kes enamasti siiski vastupaavsti tiitliga ajalukku läks. Alates 10. sajandist nimetasid oma soosikuid paavsti ametisse ka Saksa-Rooma keisrid. Otto III näiteks nimetas esialgu paavstiks oma nõo, seejärel aga õpetaja. Need paavstid saavutasid kiriku keskvõimu nõrkuse tõttu ka üldtunnustuse. Ent kui paavstlus tugevnes, siis muutusid vastupaavstid keisri ja paavsti vahelises võitluses poliitiliseks relvaks. Keiser ja tema liitlased toetasid vastupaavsti, kuid enamasti ei olnud sellest kuigivõrd abi ning pärast seda, kui keiser ja paavst olid ära leppinud, pidid vastupaavstid niikuinii oma ametist loobuma. Esimesena määras vastupaavsti ametisse keiser Heinrich IV, seda tegid ka mitu tema järglast, ka näiteks Friedrich Barbarossa, Friedrich II ja viimasena keiser Ludwig IV 14. sajandil. Paavsti ja vastupaavsti oli eriti keerukas eristada aga 15. sajandi alguses, mil Euroopa oli lõhenenud Rooma ja Avignoni paavsti toetajateks, kellest kumbki end õigeks kirikupeaks pidas. Olukorra lahendamiseks kutsuti kokku kirikukogu, mis komplitseeris olukorda aga veelgi, valides veel kolmandagi paavsti. Lõpuks kuulutati need Konstanzi kirikukogul kõik vastupaavstideks ning ametisse nimetati Martinus V, misjärel kolm ülejäänud paavsti olid sunnitud oma ameti maha panema. Viimaseks ajalooliseks vastupaavstiks oli aga Felix V, kes valiti Baseli kirikukogul 1439. aastal ning pani oma ameti maha 1449. aastal. Vaatamata sellele, et ametlik kirikupoliitika süüdistas vastupaavste kui skismaatikuid erinevates surmapattudes või vähemasti ebaväärikas käitumises, olid need süüdistused enamasti alusetud ning paavstide-vastupaavstide vastuolud olid seotud peamiselt kas kirikusisese või sekulaarse ja sakraalse võimuvõitlusega. 20. sajandil on vastupaavstideks nimetatud mitu katoliku sekti juhti, kuid nende mõju on äärmiselt väike, võrreldes ajalooliste vastupaavstidega. Vastupaavstide loend Paavst Investituuritüli
Narva-Jõesuu Nikolai kirik

Narva-Jõesuu Nikolai kirik oli luterlik kirik Virumaal, Narva-Jõesuus, mis hävis Teises maailmasõjas 1944. aastal. Narva-Jõesuu kui kuurordi väljaehitamise tulemusel tekkis tarvidus pidada kohapeal ka jumalateenistust. Alates 1888. aastast peeti jumalateenistusi kohalikus palvemajas, kirikuhoone saigi alguse 1897. aastal ning lõppes uue kiriku pühitsemisega Nikolai kirikuks 15. juulil 1900. Kirikuhoone oli gooti stiili sugemete ja teravatipulise paekivist torniga. Narva-Jõesuu kiriku koguduse liikmed olid Jõesuu ja Auga supeluskohtade suvitajad ja Kudruküla ja Riigiküla elanikud. Kogudus oli nii eesti- kui ka saksakeelne. 1920. aasta kogudusenõukogu koosoleku protokollis on märgitud koguduse suuruseks üle 2000 hinge. 1903. aastal moodustati iseseisev kogudus, mille esimene õpetaja oli Jakob Jalajas, kes oli ametis kuni 1910. aastani. Aastatel 1910–1917 oli õpetaja J. Schmidt, 1917–1919 Egon Leonhard Pallon ja seejärel 9 aasta jooksul Georg Frithjof Slöör. 1931. aastast kuni kiriku hävimiseni 1944 oli koguduse õpetaja Oskar Pastik.  Pikemalt artiklis Narva-Jõesuu Niguliste kogudus 1906. aastal algatas kiriku eestseisus koguduse üldkogus toimunud hääletuse põhjal koguduse palvemaja platsile Narva-Jõesuus, Koidu tänav 19 kooli ehitamise. Platsil olnud vana lagunenud palvemaja lammutati ja ehitatakse koos koolihoonega selle külge iseseisva osana uus palvemaja. Valminud koolihoone anti 1907. aastal Narva-Jõesuu Kooliseltsi palvel neile 12 aasta peale rendile. Koolijuhina tegutses Ernst Martinson. Narva-Jõesuu kirikuhoone sai teises maailmasõjas kannatada, kirikuhoone lammutati 1954. aastal ning kive kasutati Narva Kreenholmi hoonete taastamiseks. Narva-Jõesuu Niguliste kogudus, Narva-Alutaguse praostkonnas Liina Piirisalu, Narva-Jõesuu Niguliste kogudus pidas aastapäeva, maaleht.delfi.ee, 10.05.2013 Liina Piirisalu, Narva-Jõesuu Niguliste kogudus pidas aastapäeva, maaleht.delfi.ee, 10.05.2013 http://www.eestikirik.ee/narva-joesuu-kogudusemaja-lugu/ Narva-Jõesuu kogudusemaja lugu