laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Asan

Asan (korea keeles 아산시 [asan-ši] hanjas 牙山市) on linn Lõuna-Koreas Lõuna-Chungcheongi provintsis. Linna pindala on 542,30 ㎢ ja elanikke 186 469 (2002). Linn alates 1. jaanuarist 1995. Yeomchi eup염치읍 Dogo myeon 도고면 Dunpo myeon 둔포면 Baebangi myeon 배방면 Seonjangi myeon 선장면 Songaki myeon 송악면 Sinchangi myeon 신창면 Yeongini myeon 영인면 Eumbongi myeon 음봉면 Inju myeon 인주면 Tangjeongi myeon 탕정면 Gwangoki linnaosa 권곡동 Gisani linnaosa 기산동 Lõuna linnaosa 남동 Deuksani linnaosa 득산동 Mojongi linnaosa 모종동 Bangchuki linnaosa 방축동 Baemi linnaosa 배미동 Beopgoki linnaosa 법곡동 Sini linnaosa 신동 Sinini linnaosa 신인동 Siloki linnaosa 실옥동 Oncheoni 1. linnaosa 온천1동 Oncheoni 2. linnaosa 온천2동 Oncheoni linnaosa 온천동 Yonghwa linnaosa 용화동 Eupnae linnaosa 읍내동 Jangjoni linnaosa 장존동 Jeomnyangi linnaosa 점량동 Jwabu linnaosa 좌부동 Chosa linnaosa 초사동 Punggi linnaosa 풍기동
Fomalhaut

Fomalhaut (α PsA, α Piscis Austrini, Lõunakala α; araabia فم الحوت fum al-ḩawt 'vaala suu') on lõunataevas paikneva Lõunakala tähtkuju näiva heleduse poolest heledaim täht ning näiva heleduse poolest 18. täht (tähesuurus 1,16). Absoluutne heledus on 1,73. Kaugus Päikesest on 25 valgusaastat. Pinna temperatuur on 8751 K. Fomalhauti ümbritseb rõngana jahe udupilv. 2008. aastal avastati tähe ümber tiirlev planeet Fomalhaut b, mida Hubble'i kosmoseteleskoop pildistas. See on esimene päikesesüsteemi väline planeet, mida on pildistatud nähtava lainepikkusega (valgusega). Fomalhaudi deklinatsioon on 29 kraadi 37 minutit lõunalaiust. Seetõttu on ta Eestis madalal horisondi kohal ja on paremini näha Lõuna-Eestis. Õhtutaevas on ta sügiseti. Fomalhaut moodustab koos põhijada tähega TW Piscis Austrini ja punase kääbusega LP 876-10 (Fomalhaut C) kolmiktähe, kuigi Maalt vaadates on nende tähtede vahe mitu nurgakraadi. Lähitäht on kolmiktäht Fomalhaut ist ein Dreifach-Sternsystem
Petšenga

Petšenga (soome keeles Petsamo) on alev Venemaa Murmanski oblastis, Petšenga rajooni keskus. Asub Petsamo jõe ääres, Barentsi mere ranniku lähedal. 1920. aasta Tartu rahuga läks Petšenga piirkond Soomele. Talvesõja ajal okupeeris selle Nõukogude Liit ja Moskva rahuga liideti Nõukogude Liiduga. Alevi lähedal on suured nikli- ja vasekaevandused.
Ben Zyskowicz

Ben Berl Zyskowicz (sündinud 24. mail 1954 Helsingis) on Soome poliitik. Tema mõlemad vanemad on juudid. Isa Abram oli pärit Poolast. Teise maailmasõja ajal sattus ta Sachsenhauseni koonduslaagrisse ja pärast vabanemist 1945. aastal selgus, et tal pole ainsatki sugulast elus. Abram sõitis Rootsi, kus tutvus Soomest pärit Ester Fridmaniga (1920–2002). Nad abiellusid ja neil sündis tütar Karmela. 1953 asusid nad elama Soome, kus olid Estri sugulased. 1954 sündis Ben. Perekonna kodune keel oli jidiš. Isa soome keelt ära ei õppinudki. Ta töötas laadijana, sealhulgas sadamas. 1960 uppus ta segastel asjaoludel. Ema pidas algul juhutöid, hiljem sai koha telefonikeskjaamas. Ben õppis algul Helsingi juudi koolis, seejärel Töölös keskkoolis. Ta lõpetas 1978 Helsingi Ülikooli juristina. Tal on magistrikraad. 1981–1989 oli tal oma õigusbüroo. Ben Zyskowicz astus Rahvuslikku Koonderakonda juba koolis 16-aastaselt. Alates 1979 on ta olnud Eduskunna liige, sealhulgas 1993–2006 erakonna fraktsiooni esimees. Ta on esimene Eduskunda kuulunud juut. Ta on mitu korda kuulunud Helsingi linnavolikokku. Ben Zyskowicz on muu hulgas ägedalt kritiseerinud Johan Bäckmanit ja tema Eesti kohta kirjutatud raamatut "Pronssisoturi – Viron patsaskiistan tausta ja sisältö". 1990–1993 ja alates 2007 oli Zyskowicz parlamendi aseesimees. 27. aprillist kuni 23. juunini 2011 oli ta Eduskunna ajutine esimees, kusjuures ta sai valimistel 194 häält 200-st. Ta vahetas sellel kohal välja oma erakonnakaaslase Sauli Niinistö. Soomes on traditsioon, et parlamendi esimehe koht kuulub suuruselt teise parlamendiesindusega erakonnale. Sellepärast valiti 2011. aasta juunis Eduskunnale uus esimees. Selleks sai Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei esindaja Eero Heinäluoma. Ben Zyskowicz on kõige keerulisema nimega Soome poliitik. 2002 teatas ajaleht Ilta-Sanomat, et ainult 16,6% Soome elanikest oskas tema nime õigesti kirjutada. Kui ta valiti parlamendi esimeheks, siis saadeti igale saadikule tekstsõnum õpetusega, kuidas tema nime kirjutada, ja sellegipoolest tunnistati 2 hääletussedelit nime valesti kirjutamise tõttu kehtetuks. 2014 Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk Ben Zyskowicz on alates 1982 abielus tatarlase Rahime Husnetdin-Zyskowicziga. Neil on kaks tütart Daniela (sündinud 1983) ja Dinah (1985). Ta kannatab migreeni all ja on sellega põhjendanud muu hulgas oma keeldumist ministriametist. Ben Zyskowicz on karsklane. "Eduskunnasta menin Baakariin: nuoren kansanedustajan päiväkirja 1981–1982" (2005) ISBN 951-37-4286-5 Hannu Toivonen: Ben Zyskowicz lähti isänsä jäljille keskitysleirille. Seura, 2015. Ilta-Sanomat. Ben Tsyskovits, Zyztgovist, Zzyzkovizzits vai Chyskowitch? 25. veebruar 2002 (soome keeles) Helsingin Uutiset. Eduskunta läpäisi kirjoitustestin 1. mai 2011 (soome keeles) Tutvustus Eduskunna lehel (soome keeles) Helsingi südalinnas rünnati Soome parlamendi juudi rahvusest spiikrit, Õhtuleht, 2. juuni 2011 Soome parlamendisaadik langes metroopeatuses rünnaku ohvriks, ERR, 25. märts 2023
Toksovo

Toksovo (soome Toksova) on alev Venemaal Leningradi oblastis Vsevoložski rajoonis. Asub Peterburist 20 km põhja pool. Toksovot on esmamainitud 16. sajandi alguse Novgorodi maksuraamatutes. See oli Põhja-Ingeri suurim kihelkonnakeskus. Aastatel 1928–1939 oli asula Kuivaisi ingerisoome rahvusringkonna keskus. Ametlik keel oli soome keel. 1942. aastal küüditati kogu elanikkond. 1953. aastal lubati soomlastel tagasi tulla, kuid vähesed kasutasid seda võimalust. Alevis ilmub alates 2000. aastast soomekeelne ajaleht Toksovan Sanomat. Toksovos on luteri ja õigeusu kirik ning mäesuusakeskus. Asulas on peetud murdmaasuusatamise maailma karikasarja etappe. http://www.toksov.spb.ru/
2008. aasta Hollandi naiste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

2008. aasta Hollandi naiste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Zoutelandes 16.–23. novembrini. Turniiri võitis ja viiendat korda tuli Hollandi meistriks Tanja Chub.
Gulbene rajoon

Gulbene rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis. Rajoonis oli 1 linn (Gulbene) ja 13 valda.
Riia rajoon

Riia rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis. Rajoonis oli 7 linna (Baldone, Baloži, Olaine, Salaspils, Saulkrasti, Sigulda, Vangaži) ja 16 valda.
Mercatori universaalne põikprojektsioon

Mercatori universaalne põikprojektsioon (inglise keeles Universal Transverse Mercator (UTM)) on kaardiprojektsiooni liik. Sisuliselt on see liitprojektsioon, kus iga tsooni kohta moodustatakse oma ristkoordinaatide süsteem. UTM-süsteemil põhinevad paljude riikide ristkoordinaadistikud (Eesti oma mitte). Soomlased nimetavad oma kaardiprojektsiooni Gaussi-Krügeri projektsiooniks. Rootslased kutsuvad oma versiooni sarnaselt venelastega Gaussi projektsiooniks. Mõlemad süsteemid põhinevad Mercatori põikprojektsioonil. UTM-projektsiooniga käib kokku UTM-koordinaatide süsteem ja kaardilehtede nomenklatuur, mille aluseks on 6-kraadised pikkuskraaditsoonid ja 8-kraadised laiuskraadi vööndid. Tsoone loendatakse ööpäevarajast alates ida suunas 1–60, laiusvööndeid alates 80° ll kuni 80° tähestikuga C-X. Koordinaatide alguspunkt asub iga tsooni jaoks eraldi ekvaatori ja telgmeridiaani ristumisest 500 kilomeetrit läänes ja 10 000 kilomeetrit lõunas. UTM on nime saanud flaami kartograafi Gerardus Mercatori (1512–1594) järgi. Eestis kasutatakse UTM rahvusvahelise koostöö tasandil sõjanduses, loodusteadustes jms asukoha viitamiseks. Kuna UTM on NATO standardiks, siis see koordinaatsüsteem ja sellega kaasnev kaardijagu on aluseks võetud ka kaitsejõudude 50-tuhandeliste kaartide puhul. UTM võrk kantakse ka Eesti põhi- ja baaskaardile. Eesti bioloogid on pikemat aega UTM viitamise süsteemi kasutanud leiukohtade ülesmärkimisel. Mercatori põikprojektsioon Mercatori kaldprojektsioon
Paha Polly

Paha Polly oli meloodilist alternatiivrokki viljelenud Tartu ansambel, mis alustas tegevust 2005. aastal Võrus. 2013. aasta suvel teatas ansambel laialiminekust. "ei jäägi üle muud..." (2008) "Killud" (2010) "Kosmos ootab" (2012) Laiema tuntuse saavutas bänd looga "Naerame", mis aastatel 2007–2009 oli Statoili telereklaami taustamuusikaks. Samuti on "Naerame" ilmunud mitmel kogumikplaadil. Bändi tuntumate lugude hulka kuuluvad veel "Ma olen Tartu", "Tule ja leia" ning "Külm detsember". Liana Kolodinskaja – laul Kaur Pai – kitarr Ervin Sokk – basskitarr Taavet Schotter – klahvpillid Brait Pilvik – trummid Alari Uibo – trummid Innar Täht – bass Harry Ruotsi – kitarr Toomas Oks – kitarr Marek Manglus – trummid http://arhiiv.err.ee/vaata/kuulderaadius-paha-polly http://www.ohtuleht.ee/489741 Intervjuu Ring FMis intervjuu Ruut FMis Mart Niineste. Paha Polly naer kajab võilillepõldude kohal. Eesti Päevaleht, 27. september 2008. Mart Niineste. Ilmus Paha Polly debüütplaat. Melu.ee, 13. jaanuar 2009.
1N4148

1N4148 on kiire (reageerimisaeg 4 ns) väikese võimsuse (kuni 500 mW) ja pingega (75 V) lülitusdiood (impulssdiood). Dioode valmistatakse tsingitud klaaskorpustes SOD27, DO-35, A24 ja SC-40. 1N4148 tehnilised andmed
Lembit Peegel

Lembit Peegel (18. oktoober 1936 Tallinn) on eesti poksija ja fotograaf. Ta on lõpetanud 1956. aastal Tallinna 2. Keskkooli. Aastatel 1956–1977 töötas ta metallitöölisena. 1989. aastast on ta kutseline fotograaf, kes on spetsialiseerunud spordifotograafiale. Lembit Peegel poksis 1952–1959 Tallinna Spartakis, tema treenerid olid Evald Seepere, Bernhard Salong, Martin Linnamägi ja Karl Leman. Peegel sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) Eesti NSV meistrivõistlustel II koha aastatel 1957–1958. Ta võistles 1958. aastal Eesti NSV – Soome sõpruskohtumisel, kus kaotas oma kohtumise. Ta oli kärbeskaalus (kuni 51 kg) Tallinna meister 1957. aastal ja neljakordne Eesti NSV Spartaki meister kärbeskaalus (kuni 51 kg) aastatel 1955–1958. Ta pidas kokku 31 kohtumist ja võitis neist 20. Lembit Peegel oli harrastusfotograaf 1958. aastast. Kutselise fotograafina on ta töötanud aastail 1989–1993 Spordilehes ja 1993–2000 Eesti Päevalehes, 2000. aastast on vabakutseline. Ta on pälvinud fotovõistluste auhindu, sh 1989. aastal Soome-Eesti foto-maavõistlusel peaauhinna parima spordifoto eest. Ta on Eesti Ajakirjanike Liidu ja Rahvusvahelise Spordiajakirjanike Liidu liige. Lembit Peegel on teinud fotograafina tööd Barcelona 1992. aasta, Lillehammeri 1994. aasta, Atlanta 1996. aasta ja Nagano 1998. aasta olümpiamängudel. Ta on ka Eesti Päevalehe rubriigi "Ajapeegel" autor. 2001 Valgetähe V klassi teenetemärk 2008 Eesti Vabariigi spordipreemia (elutööpreemia – pikaajalise tulemusliku tegevuse eest spordifotograafina) Lembit Peegel "Eesti spordi biograafilises leksikonis" Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Gunnar Press. "Lembit Peegel jahib elu parimat pilti". Eesti Päevaleht, 15. oktoober 1996 Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001 Ants Põldoja. "Viis pilti juubilar Lembit Peegli elust". Õhtuleht, 23. oktoober 2006 Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009 Biograafia ESBL-is Lembit Peegli sporditulemused
1N5401

1N5401 on 3 A diood, mis on 1N5400 grupis.
Hugues Capet

Hugues Capet (umbes 940 – 24. oktoober 996) oli esimene Kapetingide soost Prantsusmaa kuningriigi kuningas 987. aastast kuni surmani. Hugues oli algselt Robertiinide dünastia esindaja, tema vanaisa Neustria markide markkrahv Robert I oli samuti olnud Lääne-Frangi riigi kuningas (922–923). Tema isa oli Pariisi krahv Hugues Suur ja ema Hedwiga Saksimaalt, kes oli Saksimaa hertsogi 912–936 ja Saksa kuninga 919–936 Heinrich Linnupüüdja tütar ja esimese Saksa-Rooma keisri Otto I õde. Samuti oli ta suhteliselt lähedane sugulane ka Karolingidega. 956. aastal, pärast oma isa surma, sai Hugues'st Pariisi krahv ja seega mõjuvõimsaim ülik Prantsusmaa kuningriigis. Et ta polnud aga veel täisealine, siis valitses tema eest esialgu Kölni peapiiskop Bruno. Täisealiseks saanuna sai Hugues'st peagi Prantsusmaa kuningriigi tegelik valitseja, kuigi keskvõimust sõltumatud olid nii Bretagne, Normandia kui ka Burgundia, viimases valitsesid alates 956. aastal küll Hugues' vennad Henri Suur (965–1002) ja Otto Wilhelm (1002–1004). 986. aastaks oli Hugues koos oma liitlastega saanud sisuliselt Prantsusmaa kuningriigi valitsejaks ja kui senine kuningas, Lothaire, järgmisel aastal suri, valisidki riigi ülikud Hugues' kuningaks. Ta saavutas ka oma poja Roberti kaaskuningaks kroonimise ning pani nõnda aluse uuele dünastiale, mis valitses Prantsusmaa kuningriiki otseliinis kuni 1328. aastani, Kapetingide kõrvalharud Borbónid valitsevad aga siiani Hispaaniat, teine kõrvalliin on võimul Luksemburgis. Hugues' võim oli väga piiratud, sest otseselt valitses ta vaid oma pärusvaldusi ehk Pariisi lähiümbrust. Mujal ei olnud tal palju õigusi ning pidevalt valitses ka ülikute vandenõu oht. Hugues'i vahetu kontrolli alla veidi rohkem kui Seine'i keskjooksu ümbritsevad territooriumid, samas võimsad maaisandad, nagu 10. ja 11. sajandi Blois' krahvid, kogusid endale suuri valdusi abielude kaudu ja kokkulepete kaudu väikeaadlikega kaitse ja toetuse eest. Esimeste Kapetingide kuninglik domeen oli algul piiratud osaga Île-de-France'ist, Pariisi ja Orléansi vahel, mis olid tema peamised linnad. Mujal olid suurisandad, kes rakendasid oma võimu, eriti kuus ilmalikku Prantsusmaa peeri: Akvitaania, Burgundia ja Normandia hertsog, nende kõrval Champagne'i, Flandria ja Toulouse'i krahv. Peamised poliitilised võimukeskused olid suured krahvkonnad, mida valitsesid sisuliselt autonoomselt krahvisuguvõsad. Tähtsamad krahvkonnad, millest mõnest sai hiljem hertsogkond, olid Flandria, Champagne, Normandia, Bretagne, Burgundia, Blois-Chartres, Anjou, Pariis (s.t Île-de-France), Poitou-Akvitaania, mis omandas Gascogne'i hertsogkonna, Toulouse'i ja Barcelona. Hugues'l olid siiski üldiselt head suhted Saksa-Rooma keisrite Otto II ja Otto III-ga ning ta suutis oma piiratud võimu kuni surmani hoida ja tagada ka poja troonipärimise. Prantsusmaa kuningriik Keskaegne Prantsusmaa
Reljeef

Reljeef ehk pinnamood on vaadeldava maa-ala pinnavormide kogum. On kasutatud ka definitsiooni, mis väidab, et reljeef on maapinna ebatasasuste kogum. See ei ole siiski eriti õnnestunud, sest võib viia väärale järeldusele, et tasandikud ei kuulugi reljeefi hulka. Reljeefi- ehk pinnavormid võivad olla nii looduslikud kui ka inimtekkelised ehk antropogeensed. Looduslikud protsessid, mis muudavad reljeefi, jagunevad kolme rühma: geoloogilised protsessid (laamade liikumine, murrangud ja kurrutus, vulkaanipursked), erosioon (vee ja tuule kulutus ning maalihked) ning maavälised protsessid (meteoriitide langemine). Maapind tõuseb üldiselt geoloogiliste protsesside tulemusel ja selles osas on kõige tähtsam orogenees ehk mäestike teke. Seevastu erosiooni tagajärjel kantakse pinnast ära kõrgematelt kohtadelt madalamatele, sageli merre. Reljeef määrab suurelt jaolt ära piirkonna sobivuse inimasustuseks. Üldiselt on madalamad, setetega kaetud tasandikud selleks sobivamad kui järsud kaljused mägismaad. Tasandikud on ka põllumajanduse jaoks sobivamad. Reljeef on oluline sõjanduses. Mägist piirkonda on märksa raskem vallutada ja märksa kergem kaitsta. Reljeef mõjutab sõjavägede võimet piirkondi vallutada ja enda käes hoida ning liigutada vägesid ja varustust territooriumidele ja nendest läbi. Reljeef on tähtis ka ilmaennustamise seisukohalt. Kaks teineteisele väga lähedal paiknevat ala võivad olla väga erineva aastase keskmise sademete hulgaga või erineva sademete langemise ajaga, kui nad asuvad merepinnast eri kõrgusel või kui nende vahel on mäeahelik, mis sademed kinni peab. Pinnamoe profiiljoon
Rēzekne rajoon

Rēzekne rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis Latgales. Rajoonis oli 1 linn (Viļāni) ja 28 valda.
Ludza rajoon

Ludza rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis Latgales. Piirnes idas Venemaa ja kagus Valgevenega. Rajoonis oli 3 linna (Ludza, Kārsava, Zilupe), 19 valda ja 2 piirkonda. Rajoonis elas Lutsi maarahvas.
Talsi rajoon

Talsi rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis Kuramaal. Rajoonis oli 4 linna (Talsi, Stende, Sabile, Valdemārpils), 1 piirkond (Sabile) ja 16 valda. Talsi rajooni kuulus ka liivlaste asuala (Liivi rand).
Latifundium

Latifundiumid olid peamiselt Rooma riigis tekkinud ja põhiliselt orjatööl põhinevad suurmaavaldused. Latifundiumid olid Rooma impeeriumi ajal eriti iseloomulikud Magna Graeciale, Sitsiiliale, Egiptusele, Magribile ja Lõuna-Hispaaniale.
Ivo Lill

Ivo Lill (24. juuni 1953 – 4. august 2019) oli eesti klaasikunstnik. Ta lõpetas Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi 1985. aastal. Ivo Lill on Eesti teatri aastaauhinnaga kaasneva klaaskuuli – Theodori Silma – autor. 1985 – "Peegeldused" – Eesti Teaduste Akadeemia 2013 – „Klaaskuul – Cool Glass”, Tallinna Kunstihoone galerii Ormar Tamme. Panoraamfoto Ivo Lille näitusest "Cool Glass / Klaaskuul" (17. oktoober – 10. november 2013) 2014 – „Klaasijukõrdisõ”, Võrumaa muuseum 2015 – "Mälukiri", Tartu Ülikooli kunstimuuseum 2015 – "Libavetel", Telliskivi Loomelinnaku Punane saal 2016 – "Maailma veerekese pääl", Vastseliina Piiskopilinnuse muuseum 2016 – "Liigvesi", Viinistu Kunstimuuseum 2017 – "Elumere lainetel", Kuressaare Raegalerii Oli Eesti Kunstnike Liidu, Eesti Klaasikunstnike Ühenduse, GASi (Glass Art Society, Seattle, USA) ja Centro Studio Vetro (Murano – Veneetsia, Itaalia) liige. 1986 – Eesti Kunstnike Liidu aastapreemia 1999 – Kristjan Raua preemia (edukas näitusetegevus välismaal: klaasikunstibiennaal Veneetsias, klaasikunstitriennaal Moskvas, konverentsiettekanne Jaapanis) 2013 – Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (tarbekunsti sfääris erksalt silma paistnud juubelinäituse "Cool Glass ehk Klaaskuul" eest Tallinna Kunstihoone Galeriis) 2013 – valiti Venemaa Kunstide Akadeemia välisliikmeks 2014 – Eesti Vabariigi kultuuripreemia 2014 – Tallinna teenetemärk silmapaistva töö eest kunstivaldkonnas 2014 – Tunnustatud klaasikunstnik – Eesti klaasikunstnike ühenduse auhind 1988 – IV Baltimaade tarbekunstitriennaali preemia 2001 – rahvusvahelise konkursi "The International Exhibition of Glass Kanazawa 2001" hõbeauhind 2006 – „Murtud Müür” – Tallinna linna Rävala puiesteele rajatava Vastupanu mälestusmärgi konkursi võidutöö (kaasautorid A. Rööpson, K. Vahter) 2011 – auhind 5. Venemaa rahvusvahelisel klaasikunsti triennaalil „Steklo 201” Tema isa oli Felix Lill (1911–2006). Tema õde on näitleja Mari Lill. Näitleja oli ka õemees Tõnu Tamm ja on õetütar Elisabet Reinsalu. Tema lesk on Tallinna Tehnikaülikooli ehitustehnoloogia õppetooli juhataja professor Irene Lill. Nende tütred on ooperilaulja Juuli Lill ja rõivadisainer Liisi Lill. Ivo Lill suri infarkti tagajärjel. Ivo Lill pani klaasi tantsima. Postimees, 22. september 2015. Lk 14 Klassikud. Ivo Lill. Suur ülevaatenäitus Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis Tiina Kolk. "Külmamehe" lummavad klaasskulptuurid. Postimees, 16. oktoober 2013 Tiina Käesel. Klaaskuuli maailm. Sirp, 8. november 2013 Klaasikunstnik Ivo Lill pälvis Venemaa tunnustuse menuka välisnäituse eest. Eesti Rahvusringhääling, 8. detsember 2013 Mart Niineste. Ivo Lill: klaas on nagu naisterahvas, kellega delikaatselt ümber käia. Eesti Päevaleht, 10. detsember 2013 Ivo Lille koduleht Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Tänupüha

Tänupüha (inglise keeles Thanksgiving) on peamiselt Põhja-Ameerikas tähistatav tähtpäev, esmalt kui viljasaagi pidu. Seda tähistatakse Ameerika Ühendriikides novembri neljandal neljapäeval ja Kanadas oktoobri teisel esmaspäeval. Ameerika Ühendriikides kuulutas selle riigi pühana esimest korda välja president George Washington 3. oktoobril 1789, ent pühal on mitu sajandit vanem ajalugu. Püha pärineb Plymouthi kolooniast aastast 1621. 19. novembril (vana kalendri järgi 9. novembril) 1620 märkasid Inglismaalt Plymouthist laeval Mayflower saabunud 102 palverändurit (Pilgrim Fathers) maad Cape Codi lähedal. Kuna ees oli ootamas talv ja varud olid otsakorral, otsustati jääda talvituma. Kui Cape Codil ei leitud sobivat paika asula rajamiseks, maabusid pilgrimid tänapäeva Plymouthis Massachusettsis. Tingimused olid rängad, ületalve suri ligi pool pilgrimitest. Märtsis 1621 lõid pilgrimid kontakti indiaanlastega, kes aitasid neil talve üle elada. Patuxenti hõimu indiaanlane Tisquantum (Squanto) õpetas neid angerjaid püüdma ja maisi kasvatama. 1621. aastal pidasid 53 pilgrimi koos 90 indiaanlasega lõikuspidu (täpne kuupäev pole teada, kuid on arvatud, et see jäi 21. septembri ja 11. novembri vahele), mida peetaksegi esimeseks tänupühaks. Esimesed Uus-Inglismaa ja Virginia kolonistid tänasid tänupüha ajal jumalat viljalõikuse, laevade maabumise, sõjaliste võitude või põua lõpu puhul. 1863. aastal kuulutas USA president Abraham Lincoln 26. novembri riiklikuks tähtpäevaks, tänupühaks. 26. detsembril 1941 allkirjastas president Franklin D. Roosevelt Kongressi otsuse, mille järgi tähistatakse tänupüha novembri neljandal neljapäeval. Tavaliseks tähistusviisiks on perekonna ringis korraldatav tänupühalõuna. Selle üheks toiduks on traditsiooniliselt kalkunipraad. Püha juurde kuulub traditsioon, et president annab kalkunile armu. Lõikuspüha "Thanksgiving Day". Encyclopædia Britannica.
Ründo Mülts

Ründo Mülts (sündinud 13. septembril 1991) on eesti ajaloolane, koduloo-uurija ja muuseumiomanik. Mülts õppis Koigi Põhikoolis ja Paide Ühisgümnaasiumis. Tema uurimistöö "Pöördelised sündmused minu kodukohas Päinurmes 1939–1950" võitis 2009. aastal ajaloouurimuste võistluse. Bakalaureusekraadi ajaloos sai ta Tallinna Ülikooli Ajaloo Instituudist ja magistrikraadi Tartu Ülikoolist. Ta töötab teadusjuhina Järvamaa Muuseumis. Ta on juba aastaid kogunud ajaloolise väärtusega esemeid. Oma kollektsiooni põhjal rajas ta oma kodukülla Päinurme isikliku koduloomuuseumi, kus on mitu tuhat eksponaati. Muuseum tegutseb Päinurme külaseltsi ruumides. Ründo Mülts kuulub aastast 2022 erakonda Isamaa. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 8 (Järva- ja Viljandimaa) 534 häält ning ei osutunud valituks. 2008 – Hea Eeskuju auhind Võhmuta ja Järsi külad aegade tuultes, Kuusalu: Ökokratt, 2013. ISBN 978-9949-33-171-0 Isamaa teenistuses : August Jürmani (Jürima) roll Eesti riigi loomisel ja edendamisel, Päinurme : Päinurme koduloomuuseum, 2015. ISBN 9789949385737 "Esikohavääriline uurimus tõi vaba pääsu ülikooli" Järvamaa Teataja, 14. mai 2009 "Järvamaa muuseumis töötab teadusjuht" Kuma, 6. august 2015 Päinurme Koduloomuuseum "11. klassis õppiv eramuuseumi omanik saab Hea Eeskuju auhinna" Postimees, 26. november 2008 President tutvus Eesti noorima eramuuseumi omanikuga Maaleht, 22. mai 2008 16aastane oma muuseumi peremees Ründo teab ajalugu vanuritest paremini Naisteleht, 20. juuni 2008 President kutsus vastuvõtule muuseumi rajanud nooruki Järva Teataja, 25. veebruar 2009 Ründo Mülts: "Vanemad on suunanud mind rahvuskultuuri austamise vaimus" Virumaa Teataja, 27. september 2011 "Ründo Mülts: kalmistud on ajaloo mälupangad" ERR kultuur, 19. jaanuar 2021
Tiina Ideon

Tiina Ideon (9. veebruar 1945 – 18. september 2018) oli eesti näitleja ja režissöör. Tiina Ideon töötas aastatel 1965–1968 Ugalas, hiljem Eesti Televisioonis. "Äripäev" – Juuli Vispel "Kasuema" – Vesta "Puhu, tuul!" – Zane "Püsti, kohus tuleb!" – tunnistaja "Mürgi perenaine" – Ilse "Kõige lühem öö" – Ljuda "Hulkur Rasmus" – preili Hök "Kakskümmend aastat hiljem" – Dunja
Ave Laanoja

Ave Laanoja (aastast 1976 Kampe; sündinud 5. aprillil 1948 Jõksi külas Meremäe vallas) on eesti näitleja. Ta on lõpetanud 1967. aastal Kohtla-Järve 5. Keskkooli ja 1971. aastal Tallinna Draamateatri õppestuudio. Ta töötas aastatel 1971–1975 Ugalas, 1975–1977 Valmiera teatris ja 1978–1981 Rakvere Teatris. "Tüdruk ja aprill" – Varja "Prints ja kerjus" – Bet Canty "Trooja hobune" – Zoika "Valentin ja Valentina" – Katja "Mowgli" – panter Bagheera "Tootsi pulm" – Kiire mammi "Aadu ja Madise imelised juhtumised nääriõhtul" – episoodides "Loobumised kevade kasuks" – Tilli "Udmurdi kannike" – Maira "Naiste sõda saatanaga" – Epp "Ingliballaad" – Merike "Aladdini imelamp" – episoodides Foto
1N60

1N60 on Schottky diood, mille vool on 30 mA ja pinge 40V. Andmeleht
1N60P

1N60P on Schottky diood, mille vool on 50 mA ja pinge 45 V. Andmeleht