laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Benátky nad Jizerou

Benátky nad Jizerou (saksa keeles Benatek) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Mladá Boleslavi ringkonnas. Benátky nad Jizerou asub Jizera jõe ääres, Mladá Boleslavist umbes 15 km lõunaedelas ja Praha kesklinnast ligikaudu 37 km kirdes. Vanim kirjalik ülestähendus Benátky nad Jizerou kohta pärineb 1052. aastast, mil mainiti Obodři küla, mis on tänapäeval osa linnast. Dražice loss ehitati Benátkyst põhja poole enne 1264. aastat. Lossi varemed on tänini säilinud Jizera jõe kohal asuval kivisel nõlval. Millalgi enne 1346. aastat anti luba lähedusse Nové Benátky linna rajamiseks. 1349. aastal ehitati klooster koos Neitsi Maarja Sündimise kirikuga. Hussiitide sõdade ajal hävinud kloostri asemele rajati 16. sajandil renessanss-stiilis Benátky loss. 1599–1601 elas ja töötas lossis taani astronoom Tycho Brahe. Saksa okupatsiooni ajal 1944. aastal ühendati Nový Benátky ja Starý Benátky ning Obodra, moodustades tänapäevase Benátky nad Jizerou linna, millega hiljem liideti Kbeli ja Dražice küla. Benátky nad Jizerou vanalinn on alates 1990. aastast ajalooline linnakaitseala. Benátky nad Jizerous on sündinud tšehhi viiuldaja, dirigent ja helilooja Georg Anton Benda (1722–1795). Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Historie města Oficiální stránka města Benátky nad Jizerou Benátky nad Jizerou - památková zóna Národní památkový ústav. Vaadatud 21. juunil 2024 Benda, Jiří Antonín Oficiální stránka města Benátky nad Jizerou
Prospect Park

Prospect Park on Brooklyni linnapark New Yorgis. See asub Park Slope'i, Prospect Heightsi, Prospect Lefferts Gardensi, Flatbushi ja Windsor Terrace'i naabruskonna vahel. Selle kõrvale jäävad Grand Army Plaza, Brooklyni muuseum ja Brooklyni botaanikaaed. 213 hektari suurune park on Marine Parki järel linnaosa suuruselt teine ​​avalik park. Parade Ground  Prospect Park – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Grand Army Plaza (Brooklyn)

Grand Army Plaza on väljak New Yorgis Brooklynis Prospect Parki haljasala põhjanurgal Plaza Street Westi ja Plaza Street Easti tänava vahel.  Grand Army Plaza (Brooklyn) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Unibail-Rodamco-Westfield

Unibail-Rodamco-Westfield on maailma juhtiv börsil noteeritud ärikinnisvarakontsern, mis tegutseb 13 riigis ja mille varade portfell on 31. detsembri 2020 seisuga 56,3 miljardit eurot. Grupp loodi 1968. aastal ja sellel on 2021. aastal 3100 töötajat. Ta on spetsialiseerunud Euroopa ja Ameerika Ühendriikide suuremates linnades, suurtes büroohoonetes ning Pariisi piirkonna konverentsi- ja messikeskustes asuvate suurte kaubanduskeskuste haldamine, reklaamimine ja investeerimine. Grupil on 2020. aastal 87 kaubanduskeskust. Ettevõtte koduleht
Cato kirjad

"Cato kirjad" (Cato's Letters) on seeria esseid vabadusest, tsivilisatsioonist ja religioonist, mis ilmusid aastatel 1720–1723 ajakirjas London Journal (hiljem ka ajakirjas British Journal). Nende 144 essee autorid olid John Trenchard ja Thomas Gordon, kes kasutasid ühist pseudonüümi Cato, viidates sellega Cato Nooremale. "Cato kirjad" mõjutasid tugevalt 18. ja 19. sajandi poliitilist ja majandusfilosoofiat. Cato's Letters. Essays on Liberty Four Volumes in Two. By John Trenchard and Thomas Gordon. ISBN 0-86597-129-3
August Sipsakas

August Sipsakas (sündinud 20. märtsil 1903 Narvas, surnud 3. juunil 1975 Tallinnas) oli pedagoog ja professor. Õppis Narva kirikukoolis 1913–1916, Eesti Töölisfakulteedis Petrogradis 1919–1921, Eesti Pedagoogilises Instituudis Petrogradis 1921–1924; Leningradi Punase Professuuri Instituudi aspirant 1934–1937; õppis militaarkursustel Leningradis 1940. NLKP KK Ühiskonnateaduste Akadeemias 1948–1949. Dotsent 1925; professor 1945. Töötas Kreenholmi Manufaktuuris 1916–1917; õppejõud Nõukogude Parteikoolis ja mitmes tehnilises õppeasutuses Leningradis, dotsent Industriaalinstituudis 1925–1940; ajalehe "Kommunist" toimetaja. TTÜs 1940–1941, 1944–1953: marksismi-leninismi aluste kateedri juhataja 1940/41, 1945; poliitilise ökonoomia kateedri juhataja ja professor 1946–1953; majandusteaduskonna dekaan 1945–1953. EK(b)P KK otsusega 20.09.1940 määrati ajalehe Kommunist toimetuskolleegiumi liikmeks, 08.05.1941 otsusega kinnitati EK(b)P KK agitatsiooni-propagandasekretäriks. EK(b)P KK büroo otsusega 19.06.1941 kinnitati A. Sipsakas poliitilise ja teoreetilise ajakirja “Bolševik” vastutava toimetaja kohale, vabastades selle kohalt Neeme Ruusi. EK(b)P KK büroo otsusega 10.07.1942 vabastati A. Sipsakas EK(b)P KK propagandasekretäri kohalt. Sipsakas ei olnud EK(b)P KK liige ja ta koopteeriti EK(b)P KK propagandasekretäriks aprillis 1941. aastal. Tema koopteerimine ei olnud kinnitatud EK(b)P KK pleenumil, kuna sõja puhkemise pärast seda ei toimunud - Faktiliselt Sipsakas juba alates augusti lõpust 1941. aastast ei teotsenud EK(b)P KK sekretärina. Teise maailmasõja-aastail oli 7. Eesti Laskurdiviisi sõjakomissar, ohvitseride täiendusõppustel ja diplomaatilistel täienduskursustel. EK(b)P KK otsusega 16.09.1946 kinnitati TPI poliitilise ökonoomia kateedri juhatajaks ja EK(b)KK otsusega 10.09.53 vallandati kateedrijuhataja ametikohalt, heideti parteist välja (ebaparteiline suhtumine kriitikasse ja oma vigade mittetunnistamine, alkoholilembus). A-ni 1970 oli ühingu Teadus aktiivne lektor ettevõtetes ja kolhoosides. Personaalpensionär 1959. Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikool, 2008, lk. 397-398 "Kõrgemad võimu vahendajad ENSV-s: Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee sekretärid 1940–1990" (PDF). Tallinn: Okupatsioonide muuseum. 2000. Elulugu fotoga lk 78-81. Originaali (pdf) arhiivikoopia seisuga 7. märts 2016.
Bystřice nad Pernštejnem

Bystřice nad Pernštejnem (saksa keeles Bistritz ob Pernstein) on linn Tšehhis Vysočina maakonnas Žďár nad Sázavou ringkonnas. Bystřice nad Pernštejnem asub Žďár nad Sázavoust umbes 23 km idas, Brnost 44 km põhjaloodes ja Jihlavast ligikaudu 51 km idakirdes. Bystřice nad Pernštejnem paikneb merepinnast 535 meetri kõrgusel. Asulat, mis kandis tol ajal nime Bystřice, on esmamainitud 1298. aastal. Linnaõigused omandas Bystřice 1580. aastal. 1881. aastal sai linn nimeks Bystřice nad Pernštýnem. Alates 1925. aastast on linna nimi Bystřice nad Pernštejnem. Bystřice nad Pernštejnemis on sündinud juudi rahvusest Tšehhi arhitekt Otto Eisler (1893– 1968). Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Bystřice nad Pernštejnem InfoČesko Kostel Nejsvětější Trojice Hrady.cz Historie Bystřice nad Pernštejnem Otto Eisler Brněnský architektonický manuál
Emma Gaggiotti Richards

Emma Gaggiotti Richards (1825–1912) oli Itaalia maalikunstnik, kes tegutses ühtlasi ka Inglismaal. Ta valmistas viis maali kuninganna Victoria ja prints Albertile. Ta oli Camillo ja Angelina Gaggiotti tütar. Sündinud 1825. aastal Roomas, kasvas ta üles Anconas. Teda õpetas maalima Nicola Consorti. Tema isa Camillo Gaggiotti oli sõjaminister. 15. veebruaril 1849 abiellus ta ajakirjanik Alfred Bate Richardsiga. 1850. aastal kinkis prints Albert kolm maali: "Usk", "Lootus" ja "Heategevus" oma naisele kuninganna Victoriale. Arvatakse, et kuninganna nägi kunstniku autoportreed 1851. aastal Kuninglikus Akadeemias näitusel ja tellis teise autoportree, mille ta kinkis 1853. aastal jõuludeks prints Albertile. Järgmisel aastal naasis Richards Itaaliasse, kus ta jätkas maalimist. Üks tema töödest oli Alexander von Humboldti portree. Aastatel 1865–1904 elas kunstnik Firenzes. Richards kolis 1904. aastal Velletri ja suri seal 1912. aastal. Inglise Kuninglikus Kollektsioonis on viis tema maali ja kolm neist, "Usk", "Lootus" ja "Heategevus", on välja pandud Osborne'i majas. Teine tema maal on väljapandud Londonis, Riiklikus portreegaleriis. "Heategevus" "Usk" "Lootus" "Suvi" "Sügis" "Angelina Gaggiotti – The Thorvaldsens Museum Archives". arkivet.thorvaldsensmuseum.dk (inglise). Vaadatud 06.07.2018. "Explore the Royal Collection Online". www.royalcollection.org.uk (inglise). Vaadatud 05.07.2018. "AH_BLE-0001 — Archiv der Berlin-Brandenburgischen Akademie der Wissenschaften". archiv.bbaw.de (saksa). Originaali arhiivikoopia seisuga 6.07.2018. Vaadatud 06.07.2018. "Ontdek schilder, musicus, zanger Emma Gaggiotti-Richards". rkd.nl (hollandi). Vaadatud 06.07.2018. Jane Fortune; Linda Falcone (2010). Invisibile women. Forgotten artist of Florence. Ediz. italiana e inglese. TheFlorentinePress. Lk 215–. ISBN 978-88-902434-5-5. "Emma Gaggiotti Richards – Person – National Portrait Gallery". www.npg.org.uk (inglise). Vaadatud 06.07.2018.
Malika Kalontarova

Malika Kalontarova (tadžiki keeles Малика (Мазол) Қаландарова, Malika (Mazol) Qalandarova; sündinud 2. septembril 1950 Dušanbes) on Tadžikistani näitleja ja tantsija, kes alates 1993. aastast elab ja töötab New Yorgis (Ameerika Ühendriigid). Tema tütar Samira (endine Artur) on transseksuaalne naine. 1972 – Tadžiki NSV teeneline kunstnik 1976 – Tadžiki NSV rahvakunstnik 1984 – NSV Liidu rahvakunstnik 1984 – Tadžiki NSV riiklik preemia Malika Kalantarova andmekogus IMDb (inglise) Malika Kalantarova Horezm Lyazgi Dance
Shuhrat Saʼdiyev

Shuhrat Saʼdiyev (sündinud 25. mail 1970) on Usbekistani maadleja. Ta võitis 1999. aastal Aasia meistrivõistlustel Kreeka-Rooma maadluses kuldmedali. Sadiev, Shuhrat saidil Fila.com
Aruaia

Aruaia on küla Tartu maakonnas Kastre vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda. Haldus- ja asustusjaotus, vaadatud 1.03.2023. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Sadijev

Sadijev (Садиев) on perekonnanimi. Samariddin Saʼdijev, Tadžikistani näitleja Shuhrat Saʼdiyev, Usbekistani maadleja Šührat Sa’dijev, Tadžikistani ajaloolane
Digestaat

Digestaat on orgaanilise aine kääritusjääk, mis tekib anaeroobse käärimise käigus biogaasi kõrvalsaadusena. Kääritatav lähteaine on enamasti sõnnik, söödajäägid, rasvad ja õlid, tööstuslikud orgaanilised jäägid ja reoveesete. Digestaat tekib nii käärimise teises etapis ehk atsidogeneesis kui ka viimases etapis ehk metanogeneesis. Digestaadi omadused on etapiti erinevad. Atsidogeneesis toodetud digestaat on stabiilne orgaaniline materjal, mis koosneb enamasti ligniinist ja tselluloosist. Materjal sarnaneb koduse kompostiga ning seda saab kasutada väetisena või madala kvaliteediga ehitusmaterjalide, näiteks kiudplaadi tootmiseks. Metanogeneesis toodetud digestaat on olekult mudasarnane materjal. See on toitaineterikas ning sisaldab suures koguses lämmastikku ja fosfaati. Digestaati kasutatakse väetisena mulla füüsikaliste omaduste parandamiseks. Atsidogeneesis toodetud digestaat parandab mulla veepidavust ning viib mulda orgaanilist ainet. Metanogeneesis toodetud digestaat viib mulda taime kasvuks vajalikud toitained. Samuti pakub see kaitset erosiooni eest. Digestaadi kasutamine pärsib taimehaigusi ning suurendab mulla bioaktiivsust. Anaeroobse lagundamise teel toodetud digestaadi kvaliteeti saab hinnata kolme kriteeriumi järgi: keemilised, bioloogilised ja füüsikalised omadused. Keemilist kvaliteeti tuleb arvestada raskmetallide ja muude anorgaaniliste saasteainete, püsivate orgaaniliste ühendite ning makroelementide nagu lämmastik, fosfor ja kaalium sisalduse osas. Sõltuvalt allikast võivad biojäätmed sisaldada patogeene, mis võivad põhjustada inimeste, loomade või taimede haiguste levikut, kui neid ei hallata nõuetekohaselt. Füüsikalised standardid on enamasti välimus ja lõhn, mis inimesele kahju ei tekita, kuid võivad jätta avalikkusele halva mulje. Aso, Sammy N. (11. mai 2020). "Digestate: The Coproduct of Biofuel Production in a Circular Economy, and New Results for Cassava Peeling Residue Digestate". IntechOpen. Vaadatud 10.05.2021. "Basic Information about Anaerobic Digestion (AD)". United States Environmental Protection Agency. Vaadatud 10.05.2021. Fagbohungbe, Michael O. Onyeri, Chidinma. Adewale, Cornelius. Semple, Kirk T. "The effect of acidogenic and methanogenic conditions on the availability and stability of carbon, nitrogen and phosphorus in a digestate". ScienceDirect. Vaadatud 10.05.2021.{{netiviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Mote, Swarda (veebruar 2018). "Anaerobic Treatment of Municipal Solid Waste Leachate". ResearchGate. Vaadatud 10.05.2021. "Digestate". Chemeurope. Vaadatud 10.05.2021. Marshall, Alex (2. mai 2006). "Response to Consultation on the source segregation requirement in Paragraph 7A of Schedule 3 to the Waste Management Licensing Regulations 1994" (PDF). Oaktech Environmental. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 11.05.2021. Vaadatud 10.05.2021. Mohankrishnan, Logan. Visvanathan, Chettiyappan (28. jaanuar 2019). "Management strategies for anaerobic digestate of organic fraction of municipal solid waste: Current status and future prospects". SAGE journals. Vaadatud 10.05.2021.{{netiviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
Toolse tee

Toolse tee on tänav Kunda linnas, see paikneb linna loodeosas. Tänav on 1192 meetrit pikk, tänava-ala laius alguses ligi 21 meetrit ja lõpuosas ligikaudu 11 meetrit. Toolse tee tänav saab alguse lõuna poolt Koidu tänava ristmikult ning suundub loode poole, ristudes Lepiku tee ja Eha tänavaga. Keskosas, jõudes klindiastangu äärde, pöördub lääne suunas piki klinti ning lõpeb umbtänavana Kunda metskonna kinnistu piiril. Enne lõppu teeb Toolse tee poolkaare ümber ühepereelamute piirkonna. Tänava alguses ja keskosas on tänava ääres pereelamud ja haljasalad. Lõpuosa kulgeb mööda Kronkskalda pangaastangut, kust avaneb vaade Soome lahele. Seal paiknevad ringtee ääres pereelamud. Kõnniteed puuduvad, paigaldatud on tänavavalgustus. Aadressil Toolse tee 15, astangu serval, tegutses varem Nõukogude Liidu okupatsioonivägede piirivalvekordon. Praegu asuvad seal Politsei- ja Piirivalveameti Ida prefektuuri Rakvere politseijaoskonna patrullitalituse merepääste- ja patrulligrupi, samuti piirkonnapolitseiniku ametiruumid. Kunda linna kaart Teeregister(Vaadatud 11.05.2021) Geoportaal(vaadatud 11.05.2021) "Patrullitalitus". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. mai 2021. Vaadatud 11. mail 2021. Vaade Toolse tee 15 kohalt lääne suunas
Poděbrady

Poděbrady (saksa keeles Podiebrad) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Nymburki ringkonnas. Poděbrady asub Elbe (Laba) jõe ääres, Nymburkist natuke rohkem kui 7 km kagus ja Praha kesklinnast ligikaudu 50 km idas. Poděbradyt on esmamainitud 1223. aastal, linnaõigused sai 1472. aastal. 1905. aastal avastati Poděbradys mineraalveeallikad. Esimene kuurorthooaeg oli linnas 1908. aastal. Esimese maailmasõja järel muutus linn kiiresti kuurortlinnaks. Alates 1926. aastast on spaad olnud spetsialiseerunud südame- ja veresoonkonnahaiguste ravile. Poděbrady kesklinn on alates 10. septembrist 1992 ajalooline linnakaitseala. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Poděbrady Sdružení historických sídel Čech, Moravy a Slezska Historie města Město Poděbrady Poděbrady - památková zóna Národní památkový ústav. Vaadatud 22. juunil 2024
Sambia riigipeade loend

Sambia riigipeade loend loetleb Sambia riigipead alates iseseisvumisest 1964. aastal.
Kaarlimõisa

Kaarlimõisa on küla Tartu maakonnas Kastre vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kyllike Sillaste-Elling

Kyllike Sillaste-Elling (sündinud 5. novembril 1971 Torontos Kanadas) on Eesti diplomaat, aastast 2022 välisministeeriumi poliitikaküsimuste asekantsler. Keskharidus, Toronto Eesti Keskkool ja Gümnaasium, Toronto, Kanada, 1989 BA, ajalugu, McGilli Ülikool, Montréal, Kanada, 1993 MSc, politoloogia, London School of Economics and Political Science, London, Suurbritannia, 1995 1996 Atašee Euroopa Liidu rühm, poliitikaosakond, välisministeerium 1996–1997 Euroopa Liidu büroo direktor, poliitikaosakond, välisministeerium 1997–1998 Euroopa Liidu osakonna peadirektor, välisministeerium 1998–1999 Poliitika planeerimise osakonna peadirektor, välisministeerium 1999–2002 Londoni suursaatkonna 1. sekretär (poliitikaküsimused) 2002–2003 Ministri kantselei peadirektor, välisministeerium 2003–2009 Peaministri välisnõunik, riigikantselei 2009–2012 Washingtoni suursaatkonna asejuht 2013–2017 Poliitikaküsimuste asekantsler, välisministeerium 2017–2021 Eesti suursaadik NATO juures 2021–2022 Eesti välisministeeriumi NATO ja Atlandi-üleste suhete osakonna direktor Alates 1. augustist 2022 taas välisministeeriumi poliitikaküsimuste asekantsler. 2004 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2016 Valgetähe III klassi teenetemärk Raud, Neeme (26. veebruar 2020). "USA kontrollib, kui kiiresti väed sõja korral Euroopasse jõuaksid". Postimees. "Sillaste, Henno". TLÜAR väliseesti isikud. Vaadatud 11. mail 2021. "Toronto Eesti Keskkooli ja Gümnaasiumi lõpuaktus". Vaba Eestlane. 30. mai 1989. Lk 4, 8. Maripuu, Mihkel; Raud, Neeme (30. november 2019). "Kyllike Sillaste-Elling: riigikaitse ei ole mingil juhul vaid meeste asi". Postimees. "Kyllike Sillaste-Elling". Rahvusvaheline Kaitseuuringute Keskus. 6. aprill 2022. Vaadatud 1. juulil 2022. "Sillaste-Elling: praeguse NATO strateegiadokumendiga ei saa edasi minna". ERR. 24. märts 2022. "Kyllike Sillaste-Elling, Undersecretary for Political Affairs". Eesti välisministeerium. Vaadatud 19. aprillil 2024.
Plöckeni kuru

Plöckeni kuru (saksa: Plöckenpass, itaalia: Passo di Monte Croce Carnico) on kõrge mäekuru Karni Alpides Austria Kärnteni liidumaa ja Itaalia Friuli-Venezia Giulia piirkonna vahelisel piiril. See ühendab Kötschach-Mautheni turulinna Kärnteni Gaili orus Paluzza vallaga Friuli Carnia piirkonnas. Mõni kilomeeter läänes piki harja on Hohe Warte mägi (2780 m), Karni ja Gailtali Alpide kõrgeim tipp. Enne ülemisse Gaili orgu jõudmist ületab kurutee põhjas ka madalama Gailbergi sadula (981 m). Itaaliakeelne nimi tuleneb ladina keelest Monte Crucis ("ristimägi"), mis tähistas kuru keskajal. Gaili jõe org oli asustusalaks olnud neoliitikumi ajastust saati ja arvatavasti oli ratsarada juba pronksiajal. Rooma väed kindral Tiberiuse juhtimisel ehitasid raja teeks ümber pärast Noricumi provintsi liidendamist 15. aastal eKr, et jõuda Itaaliast äsjavallutatud maadele Karni Alpidest põhjas. Hästiehitatud tee oli kasutuses kogu keskajal Aquileia ja Salzburgi vahelise kaubatee osana, ka pärast seda, kui Veneetsia vabariik vallutas 1420. aastal Carnia piirkonna lõunas. Endise mansio Timaus (Tischelwang, tänapäeval Paluzza osa) kurust lõunas asustasid Kärnteni kaevurid, tänaseni on see saksakeelne enklaav Itaalia territooriumil. 1809. aasta Schönbrunni rahuga ületasid Napoleoni väed Plöckeni kuru, et hõivata Ülem-Kärnteni maad Villachi ümbruses, mis loovutati Prantsuse keisririigile osana Illüüria provintsidest. Esimeses maailmasõjas muutus kuru 1915.–1918. aasta Itaalia kampaania teatriks, kui Itaalia Alpini väed üritasid tungida põhjasuunas Kärntenisse, kuigi tulutult. Kuna mõlemad pooled keskendusid peagi kurnamissõjale, ehitati arvukalt punkreid ja tunneleid, mille jäänuseid on tänapäevalgi näha.
Coglians

Cogliansi mägi (itaalia: Monte Coglians; friuli: Coliàns; saksa: Hohe Warte) on kõrgeim mägi Karni Alpides Itaalia (Udine provints) ja Austria (Kärnten) vahelisel piiril, Monte Croce Carnico kurust (Plöckeni kuru) läänes. Kõrgusega 2780 m on see kõrgeim tipp Itaalia Friuli-Venezia Giulia piirkonnas ning Karni ja Gailtali Alpides. Cogliansi iseloomustab karst.
Pavol Skalický

Pavol Skalický (sündinud 9. oktoobril 1995 Gelnicas) on Slovakkia jäähokimängija, kes mängib ründajana Tšehhi kõrgliigaklubis BK Mladá Boleslav. Slovakkia kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2013–14 ning tuli samal hooajal HC Košice meeskonnaga Slovakkia meistriks. Aastatel 2015–2018 mängis ta kolm hooaega KHL-is Bratislava Slovani ridades. Hooaegade 2016–17 ja 2017–18 lõpus mängis ta Slovakkia kõrgliiga klubis Banská Bystrica HC '05 ning tuli mõlemal hooajal klubiga Slovakkia meistriks. Aastatel 2018–2020 mängis Skalický Tšehhi kõrgliigaklubis BK Mladá Boleslav. 2020. aasta aprillis sõlmis ta lepingu Soome kõrgliigaklubiga Lukko. 2021. aastal tuli ta Lukkoga Soome meistriks. Hooajal 2022/23 mängis ta Soome kõrgliigaklubis HC TPS. Seejärel naasis ta Mladá Boleslavi. 2015. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel võitis Skalický Slovakkia kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Slovakkia jäähokikoondise koosseisus on Skalický alates 2016. aastast osalenud neljadel maailmameistrivõistlustel (2016, 2017, 2018 ja 2021). "Järkälemäinen Pavol Skalicky Lukkoon". raumanlukko.fi. 15.4.2020. Vaadatud 11.5.2021 Pavol Skalický hockeydb.com lehel
Jadwiga Emilewicz

Jadwiga Katarzyna Emilewicz (neiuna Jadwiga Szyler; sündinud 27. augustil 1974 Krakówis) on Poola poliitik, politoloog ja kultuurimänedžer. Ta oli aastatel 2018–2019 Poola ettevõtluse ja tehnoloogia minister. Aastatel 2019–2020 oli ta Poola arenguminister. Ta sündis aastal 1974 Krakówis. Ta lõpetas aastal 1993 Kuningas Jan III Sobieski nimelise Lütseumi Krakówis. Aastal 1998 lõpetas ta Jagiełło ülikooli politoloogia alal. Aastal 2011 kaitses samas ülikoolis doktorikraadi. 27. novembril 2015 nimetati ta Poola ettevõtluse- ja tehnoloogiaministeeriumi asekantsleriks ja töötas kuni 2018. aastani, mil temast sai 9. jaanuaril 2018 Mateusz Morawiecki esimeses valitsuses Poola ettevõtluse ja tehnoloogia minister. Ta jäi ametisse ümberkorraldamisel arenguministeeriumiks järgmistel valimistel 2019. aastal ja pääses seega 15. novembril 2019 arenguministrina Mateusz Morawiecki teise valitsusse, kus ta oli 6. oktoobrini 2020. Lisaks oli ta 9. aprillist 2020 kuni 6. oktoobrini 2020 Poola asepeaminister. Ta on abielus Marcin Emilewicziga, neil on kolm poega.
Kastre

Kastre on küla Tartu maakonnas Kastre vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäksa valda. Küla põhjapiiri märgib Emajõgi. Kastre küla territooriumi alla jäävad ka ulatuslikud alad Emajõe-Suursoost. Külas asus Kastre mõis. Tänapäeval tegutseb endises mõisa peahoones hooldekodu. 1920. aastatel moodustati Kastre mõisa maadest Kastre asundus. 1977 muudeti asundus Kastre külaks. Kaitsealustest objektidest asuvad külas Kastre park ja Kastre Pähnialune ning muistne asulakoht. Suursoo alal asuvad ka kiviaegsed Akali ja Kullamäe asulakohad. Kastre bussipeatus Kastre park Kastre mõisa kuivati Kastre mõisa härrastemaja Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marje Joalaid: artikkel "Kastre" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Rejštejn

Rejštejn (saksa keeles Reichenstein) on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Klatovy ringkonnas. Rejštejn asub Saksamaa piirist 13 km kaugusel Otava jõe ääres, Sušicest umbes 10 km lõunas ja Klatovyst ligikaudu 33 km lõunakagus. Rejštejni on esmamainitud 1347. aastal. Põhiliseks tegevusalaks asulas oli kullakaevandamine. Linnaõigused sai Rejštejn 1584. aastal. 17. sajandil kullakaevandamine lõppes ja linnas hakkas arenema klaasitööstus. Rejštejnis toodeti ka klaaspärleid. Rejštejn kaotas linnaõigused 1954. aastal. 23. oktoobril 2007 sai Rejštejn linnaõigused tagasi. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Město Rejštejn ŠumavaNet.CZ Rejštejn Aspida