laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Boeing CH-47 Chinook

Boeing CH-47 Chinook on ettevõtte Boeing Defense, Space & Security valmistatud Ameerika Ühendriikide relvajõudude sõjaväe transpordikopter. Boeing CH-47 Chinookil on n 2 pearootorit ning 2 suurt ust. Kopteris on 44 (istekohta) või võimalik paigutada 55 (hädaolukorras) täisvarustuses sõdurit, suure tagauksele kaudu võimalik peale ja maha laadida ka kergeid sõidukeid ja muud varustust/ relvastust; lastiruumi pindala on 21 m², Transpordikopterile on kokpiti taha võimalik paigaldada kaks 12,7 mm Browning M-2HB kuulipildujat. 19. sept 2020, Here Comes the New MH-47G Chinook Helicopter, The the New MH-47G Block II Chinook Helicopter will replace older MH-47E helicopters in Army service. 12. märts 2023, The Most Secret US Helicopter?, Since its introduction in 1962, the American CH-47 Chinook heavylift helicopter has been a critical backbone of combat support
Nikolai Kamov

Nikolai Iljitš Kamov (vene keeles Николай Ильич Камов; 14. september (vkj 1. september) 1902 Irkutsk – 24. november 1973 Moskva) oli vene helikopterikonstruktor. Kamov sai 1940. aastal Ljubertsõs asunud helikopteriehituse konstrueerimisbüroo peakonstruktoriks. Hiljem arenes sellest konstrueerimisbüroo Kamov. Nikolai Kamovi juhtimisel loodi helikopterid Ka-8 (1948), Ka-10 (1953), Ka-15 (1956), Ka-18 (1960), Ka-25 (1968), Ka-26 (1967) ja Ka -22 (1964). 1972 – sotsialistliku töö kangelane
Viigikaktus

Viigikaktus ehk ämmakeel (Opuntia) on kaktuseliste perekond. Ligi 190 liigiga on see üks liigirikkamaid kaktuseliste perekondi. Viigikaktuse levila hõlmab suure osa Põhja- ja Lõuna-Ameerikast, sealhulgas Kariibi mere piirkonna. Peaaegu pooled liigid esinevad Mehhikos. Perekonna teaduslik nimetus on saanud nime Vana-Kreeka linna Opuse järgi. Kõige enam kasutatakse toiduna suureviljalise viigikaktuse (O. ficus-indica) vilja. Samuti on söödavad asteldest puhastatud varrelülid (nopalid). Tenochtitlani linna asutamise kohta käiv asteekide legend räägib viigikaktusel istuvast lõgismaoga võitlevast kaljukotkast. Seda stseeni on kujutatud ka Mehhiko vapil. O. aurantiaca – oranž viigikaktus O. chaffeyi – Chaffey viigikaktus O. cochenillifera – košenilli-viigikaktus (košenillikaktus) O. engelmannii – Engelmanni viigikaktus O. ficus-indica – suureviljaline viigikaktus O. fragilis – habras viigikaktus O. humifusa – maadjas viigikaktus O. leucotricha – valgekarvane viigikaktus O. littoralis O. macrorhiza – suurejuurene viigikaktus O. megacantha – suureastlaline viigikaktus O. microdasys – kuld-viigikaktus O. phaeacantha – teksase viigikaktus O. polyacantha – rohkeastlaline viigikaktus O. robusta – tugev viigikaktus O. rufida – ruske viigikaktus O. stricta – jäik viigikaktus O. tomentosa – viltjas viigikaktus
Luup (ajaleht)

Luup oli Vihula valla eluolu käsitlev ilmuv veebiväljaanne, mis ilmus 2001–2007 ning oli opositsioonis kohaliku omavalitsusega. Lehe toimetaja oli Sergei Klaasen.
Maie Kõrvel

Maie Kõrvel (11. jaanuar 1934 – 30. detsember 2020) oli tantsija, õpetaja ja eakate klubi Heldela asutaja. Ta osales 1957. aastast näiteringis ja rahvatantsurühmades. Ühtekokku tantsis ta 25 hooaega. Ta juhendas algklasside tantsurühma ja töötas Vastseliina keskkoolis õpetajana 30 aastat. Viimastel eluaastatel töötas ta eakate klubi Heldela võimlemisrühma juhendajana. Teda nimetati Vastseliina südametunnistuseks, sest ta märkas kõike ja ütles oma arvamuse otse välja. Tema arvates pidi kõik olema selge, loogiline ja säästlik. Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Selts tunnustas tema tegevust oma hõbemärgiga. 2014. aastal tunnustas sotsiaalkaitseminister tänuvastuvõtul vabatahtlikke ja teistele eeskujuks olevaid aktiivseid eakaid inimesi, sealhulgas Kõrvelit. 2018. aastal sai temast Võru valla aukodanik. Heldela 20 – õnnelik ja nooruslik juubilar maaleht.delfi.ee, 9. mai 2013 Maie Kõrvel 11.01.1934 – 30.12.2020, Võru Valla Teataja, nr. 1, 14. jaanuar 2021. Võru valla aukodanik 2018 (elutöö preemia kavaler) – Maie Kõrvel, voruvald.ee. "ERRSi hõbemärgi omanikud". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. aprill 2023. Vaadatud 18. aprillil 2023. Sotsiaalkaitseminister tunnustab aktiivseid eakaid sm.ee, 22. august 2014
Viiratsi

Viiratsi on suurim alevik Viljandimaal Viljandi vallas, mis asetseb Viljandi ürgorust ja Viljandi linnast idas. Viiratsi alevik oli 2013. aastani eksisteerinud Viiratsi valla halduskeskus, seal elas ligi 40% valla elanikkonnast. Viiratsis asuvad 6-klassiline Viiratsi Kool, kaubanduskeskus, Viiratsi rahvamaja, eakate tugikeskus,Viiratsi Raamatukogu, perearstikeskus, lasteaed ja kaks vanurite pansionaati. Arvestades Viljandi linna lähedust, võib Viiratsit pidada Viljandi eeslinnaks. Kui kõik läheb plaanipäraselt, siis 2024. aastal renoveeritakse Viiratsi vana vallamaja ja seal hakkab asuma Viljandi valla halduskeskus. Viiratsi kalmistu Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 30.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Willy Messerschmitt

Wilhelm Emil Messerschmitt (26. juuni 1898 Frankfurt – 15. september 1978 München) oli saksa lennukikonstruktor. Lennukikonstruktorina oli Willy Messerschmitti edukamaid ja tuntumaid arendusi hävitaja Messerschmitt Bf 109, mis loodi 1934. aastal. Sellest lennukist sai teise maailmasõja ajal Luftwaffe peamine jõud. 1938 – Kunsti ja Teaduse Saksa Rahvuslik Auhind
Stefan Matteau

Stefan Matteau (sündinud 23. veebruaril 1994 Chicagos) on USA jäähokimängija, kes mängib Saksamaa kõrgliigaklubis ERC Ingolstadt ründajana vasakäärel. 2012. aastal valis New Jersey Devils ta NHL-i draft '​is 29. valikuna. Enne seda mängis ta USA noorteliigas. Devilsiga sõlmis ta lepingu 2012. aasta mais. NHL-is debüteeris ta 19. jaanuaril 2013 mängus New York Islandersi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is sama aasta 9. veebruaril mängus Pittsburgh Penguinsi vastu. Järgmisel kahel hooajal mängis ta põhiliselt American Hockey League'is (AHL) New Jersey Devilsi tütarklubis Albany Devils. 2016. aasta veebruaris kaubeldi Matteau Devante Smith-Pelly vastu New Jersey Devilsist Montreal Canadiensi. 2017. aasta juulis sõlmis ta lepingu NHL-is esimest hooaega alustava klubiga Vegas Golden Knights. Golden Knightsis sai ta kirja kaheksa mängu, ülejäänud ajal mängis ta AHL-i klubis Chicago Wolves. 2019. aasta augustis sõlmis ta lepingu AHL-i klubiga Cleveland Monsters. Sealt kaudu jõudis Matteau tagasi NHL-i, kui sõlmis 2020. aasta veebruaris kaheaastase lepingu Columbus Blue Jacketsiga. 20. veebruaril 2020 lõi ta mängus Philadelphia Flyersi vastu oma esimese värava NHL-is pärast enam kui nelja aastat. 2021. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Colorado Avalanche'iga. Avalanche'i meeskonnas debüteeris ta 16. oktoobril 2021 mängus St. Louis Bluesi vastu, kuid sai selles mängus kohe vigastada. Ta jäi jäähokist mitmeks kuuks kõrvale. Hooaja lõpus mängis ta AHL-is Avalanche'i tütarklubis Colorado Eagles. 2022. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Rootsi kõrgliigaklubiga Linköping HC. Rootsi kõrgliigas suutis ta aga 16 mänguga saada kirja vaid ühe väravasöödu, mistõttu lahkus ta juba samal aastal klubist ja liitus 2022. aasta novembris Ingolstadtiga. 2014. aastal osales Matteau USA kuni 20-aastaste koondise koosseisus juunioride maailmameistrivõistlustel. Tema isa Stéphane Matteau mängis NHL-is üle 800 mängu. Ka Stefani õde Alyson on jäähokimängija. "Canadiens acquire Stefan Matteau". Montreal Canadiens. 29. veebruar 2016. Vaadatud 29. veebruaril 2016. "Golden Knights sign 6 free agents". Las Vegas Sun. 1. juuli 2017. Vaadatud 1. juulil 2017. "Avalanche signs Matteau, Sikura". Colorado Avalanche. 29. juuli 2021. Vaadatud 29. juulil 2021. "Avalanche's Stefan Matteau suffers apparent leg injury". CBS Sports. 16. oktoober 2021. Vaadatud 16. oktoobril 2021. "Stefan Matteau is the next signing into the squad" (rootsi). Linköping HC. 29. juuli 2022. Vaadatud 29. juulil 2022. "Matteau reinforces ERC" (saksa). ERC Ingolstadt. 17. november 2022. Vaadatud 17. novembril 2022. Botte, Peter (15. mai 2012). "NY Rangers' Stephane Matteau still enjoying fame earned with his Game 7 goal against NJ Devils in 1994 Eastern Conference finals". New York Daily News. Vaadatud 1. jaanuaril 2014. "Beauts sign daughter of '94 Rangers Cup hero | Hockey | buffalonews.com". Stefan Matteau NHL.com lehel Stefan Matteau hockeydb.com lehel
Colima osariigi lipp

Colima lipp on Colima osariigi lipp. Lipul on valgel taustal osariigi vapp. Lipu küljepikkuste suhe on 4:7. Colima osariigi vapp Flags of the World. crwflags.com. Vaadatud 19.05.23
Stegersbach

Stegersbach (horvaadi: Santalek, ungari: Szentelek) on vald (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas. Northampton (Pennsylvania). Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Stinatz

Stinatz (horvaadi: Stinjaki, ungari: Pásztorháza) on vald (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas. Viimase rahvaloenduse järgi on 62% elanikkonnast Burgenlandi horvaadid. Osmanite sõdade tõttu 15. sajandil rändasid paljud horvaadi pered sellesse piirkonda ja asutasid oma linna. Stinatzit on dokumendis esmamainitud 1577. aastal. Sarnaselt kogu Burgenlandi piirkonnaga kuulus Stinatz 1921. aastani Ungarile. Ungari seadusandluse ja poliitika muutumise tõttu 1889. aastal sai linn, algse nimega Stinjaki, ungari nime Stinacs. Linn kuulub 1921. aastast Burgenlandi liidumaa koosseisu. Stinatzi horvaatidest elanikud kõnelevad lõunatšakaavi murret. Laste arvukuse tõttu on linnas oma eelkool ja algkool. Kuigi sündide arv on viimastel aastatel langenud, on koolil lapsi piisavalt, sest linnas on palju immigrante. Linnas on palju klubisid, nagu jalgpalliklubi, muusikaselts, tenniseklubi, Stinjacko Kolo ja Naturfreunde. Kõigil neil klubidel on oma üritused. Linna iseloomustab selle horvaadi päritolu, eriti värviline kohalik kostüüm (Stinatzer Tracht) ja tohutud pulmad, kus lauldakse ja tantsitakse palju. Marijana Grandits, poliitik Ferdinand Grandits, poliitik Ernst A. Grandits, 3 Sat telesaatejuht Thomas Resetarits, skulptor Lukas Resetarits, kabareekunstnik Willi Resetarits, muusik, alias Kurt Ostbahn Terezija Stoisits, poliitik Thomas Stipsits, kabareekunstnik Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Joachim Winter

Joachim Winter oli 17. sajandi esimeses pooles Haapsalus ja Lääne-Eestis töötanud kiviraidur ja skulptor. Joachim Winter töötas De la Gardie perekonna teenistuses. Tema kunstnikukäekirja iseloomustab juba baroki vormikeel, eelkõige kõhrornament. Pärast Arent Passeri koolkonna hääbumist muutus Winter Eesti 17. sajandi esimese poole kunstis üheks hinnatumaks skulptoriks ja tema barokne looming mõjutas kohalikku kiviraidkunsti, eelkõige Tallinna meistreid. Joachim Winteri kõige silmapaistvamad teosed on Haapsalu Jaani kiriku kivialtar (1630), Noarootsi kiriku epitaaf pastor Martin Winterile (1630), Pühalepa kiriku kantsel (1636) ning samuti on tema loodud Haapsalu toomkiriku ristimiskivi (1634). Haapsalu altarit iseloomustab varabarokile omane figuuride ja peade lopsakas modelleering, looduse realistlik kujutusviis ja mänglev dekoratiivornament. U. Treisalt. Tallinna raikivikunsti eripäradest. Varauusaegsete aknasammaste inventeerimine. Bakalaureusetöö. Eesti Kunstiakadeemia, 2019
Mike Maignan

Mike Peterson Maignan (sündinud 3. juulil 1995 Cayenne'is) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib Itaalia kõrgliigaklubis AC Milan ja Prantsusmaa jalgpallikoondises. Ta sündis Prantsuse Guajaanas. Tema ema on Haiti ja isa Guadeloupe'i päritolu. 2009. aastal liitus ta Paris Saint-Germaini noortesüsteemiga. Aastatel 2012–2015 mängis ta klubi reservmeeskonnas Prantsusmaa tugevuselt neljandas liigas, kuid Paris Saint-Germaini põhimeeskonda ta välja ei jõudnud. 2015. aasta augustis liitus ta Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Lille. Lille'i esiväravavahiks kerkis Maignan hooajal 2017/18. Hooajal 2018/19 valiti Maignan Prantsusmaa kõrgliiga hooaja parimaks väravavahiks ja liigahooaja sümboolsesse koosseisu. Hooajal 2020/21 tuli ta Lille'iga Prantsusmaa meistriks. 2021. aasta mais sõlmis ta viieaastase lepingu AC Milaniga. Ta sai Milani esiväravavahiks Paris Saint-Germaini siirdunud Gianluigi Donnarumma asemel. Kohe esimesel hooajal tuli Maignan Milaniga Itaalia meistriks. Hooajal 2021–22 sai Maignan Itaalia kõrgliigas kirja enim nullimänge (17) ning ta valiti hooaja parimaks väravavahiks ja liigahooaja sümboolsesse koosseisu. Aastatel 2010–2016 mängis Maignan Prantsusmaa noortekoondistes. Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 7. oktoobril 2020 mängus Ukraina vastu. Ta kuulus Prantsusmaa koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Lille Ligue 1: 2020–21 AC Milan Serie A: 2021–22 Kao, Kevin, toim (11. märts 2012). "Rencontre avec le portier de l'équipe de France" [Meeting with the France national team goalkeeper] (French). Le Populaire. Vaadatud 25. juulil 2015.{{cite web}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) CJSS - Le Franco-Haitien Mike Maignan : « Je veux devenir le numéro 1 au PSG (Franco-Haitian Mike Maignan: "I want to become PSG's number 1") Arhiiviversioon seisuga 25. juuli 2015 "Mike Maignan : Le Haïtien à Lille pour 5 ans" (prantsuse). Africa Top Sports. 19. august 2015. Vaadatud 9. oktoobril 2019. "Official Statement: Mike Maignan". A.C. Milan. 27. mai 2021. Vaadatud 27. mail 2021. "AC Milan land Lille goalkeeper Maignan on five-year deal". Be Soccer. 27. mai 2021. Vaadatud 25. juunil 2022.  Mike Maignan – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Profiil AC Milani kodulehel
Märgvaraarvuti

Märgvaraarvuti on orgaaniline arvuti (mida võib nimetada ka tehislikuks orgaaniliseks ajuks või neuroarvutiks), mis koosneb orgaanilisest materjalist "märgvarast", näiteks "elusatest" neuronitest. Neuronidest koosnevad märgvaraarvutid erinevad tavalistest arvutitest, kuna arvatakse, et need on neuronite dünaamilise olemuse tõttu võimelised "ise mõtlema". Kuigi märgvaraarvuti on endiselt üsna kontseptuaalne, on olnud veidi edu ka nende konstrueerimisel ja prototüüpide loomisel, mis on olnud tõestuseks selle kontseptsiooni realistlikust rakendamisest andmetöötluses tulevikus. 2021. aasta lõpus näitasid teadlased, sealhulgas kaks Cortical Labsi teadlast, et digitaalsetesse süsteemidesse integreeritud kasvatatud ajurakud suudavad täita eesmärgipäraseid ülesandeid. Täpsemalt õppisid inimese ajurakud mängima simuleeritud (elektrofüsioloogilise stimulatsiooni abil) pongi, mida nad õppisid kiiremini, kui teadaolevad tehisintellekti süsteemid, ehkki siiski nii tehisintellektist, kui ka inimesest madalamal tasemel. Lisaks sellele toob uuring välja "esimesed empiirilised tõendid" erinevate liikide neuronite teabetöötlusvõime erinevuste kohta, kuna inimese ajurakud toimisid paremini kui hiirerakud. Ka 2021. aasta detsembris teatasid Max Plancki polümeeriuuringute instituudi teadlased orgaanilise, väikese võimsusega neuromorfse elektroonika väljatöötamisest, mille nad roboti sisse panid, lastes sellel simulatsioonide asemel päris maailmas, sensomotoorselt õppida. Kiibi jaoks kasutati polümeere, mis kaeti ioonirikka geeliga, et materjal saaks kanda elektrilaengut nagu päris neuronid . Tehisnärvivõrk Kvantarvuti Märgvara Biosensor Bray, Dennis (2009). Wetware: A Computer in Every Living Cell. Yale University Press. ISBN 9780300155440. "Biological Computer Born". BBC News. 2. juuni 1999. Vaadatud 24. oktoobril 2017. "Miniatuurne märgvara | AM.ee". www.am.ee. Vaadatud 18. aprillil 2023. Yirka, Bob. "A mass of human brain cells in a petri dish has been taught to play Pong". medicalxpress.com (inglise). Vaadatud 16. jaanuaril 2022. "Human brain cells in a dish learn to play Pong faster than an AI". New Scientist. Vaadatud 26. jaanuaril 2022. Kagan, Brett J.; Kitchen, Andy C.; Tran, Nhi T.; Parker, Bradyn J.; Bhat, Anjali; Rollo, Ben; Razi, Adeel; Friston, Karl J. (3. detsember 2021). "In vitro neurons learn and exhibit sentience when embodied in a simulated game-world" (inglise): 2021.12.02.471005. DOI:10.1101/2021.12.02.471005. {{cite journal}}: viitemall journal nõuab parameetrit |journal= (juhend) Bolakhe, Saugat. "Lego Robot with an Organic 'Brain' Learns to Navigate a Maze". Scientific American (inglise). Vaadatud 1. veebruaril 2022. Krauhausen, Imke; Koutsouras, Dimitrios A.; Melianas, Armantas; Keene, Scott T.; Lieberth, Katharina; Ledanseur, Hadrien; Sheelamanthula, Rajendar; Giovannitti, Alexander; Torricelli, Fabrizio (detsember 2021). "Organic neuromorphic electronics for sensorimotor integration and learning in robotics". Science Advances (inglise). 7 (50): eabl5068. Bibcode:2021SciA....7.5068K. DOI:10.1126/sciadv.abl5068. PMC 8664264. PMID 34890232.
1959. aasta NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

V NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Kiievis 1959. aasta maikuus. Turniiril jagasid esikohta 18-aastane moskvalane Vjatšeslav Štsegolev ning eelmise aasta meister Mihhail Korhov. Hiljem Moskvas toimunud järelmatši võitis Štšegolev. Turniir Järelmatš
Ohridi piirkonna loodus- ja kultuuripärand

Ohridi piirkonna loodus- ja kultuuripärand (makedoonia keeles Природно и културно богатство на охридскиот регионon; albaania keeles Trashëgimia natyrore dhe kulturore e rajonit të Ohrit; inglise keeles Natural and Cultural Heritage of the Ohrid region; prantsuse keeles Patrimoine naturel et culturel de la région d'Ohrid) on 1979. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse kantud objekt, mis asub Albaania idaosas ja Põhja-Makedoonia edelaosas Ohridi järve ümbruses. Ohridi järv võeti esmalt maailmapärandisse 1979. aastal kui looduspärand (väljapaistev loodusnähtus, kus on säilinud reliktsed ja maailmas ainulaadsed mageveeliigid ning seal on rikkalik linnustik) tollase Jugoslaavia alal. 1980. aastal laiendati objekti oluliselt, sellele lisati Ohridi linn kui kultuuripärand ning objekt muutus kultuuri- ja looduspärandi segapärandiks. 1991. aastal arvestati objekt äsjatekkinud Makedoonia Vabariigi alla. 2009. aastal oli väiksemaid piiride ja territooriumi muudatusi. Veebruaris 2019 nimetati Makedoonia Vabariik ümber Põhja-Makedoonia Vabariigiks ning objekt arvestati Põhja-Makedoonia alla. Mais 2019 laiendati objekti märgavalt, sellele tuli juurde osa naaberriigist Albaaniast (Ohridi järv täielikult) ning objekt muutus Albaania ja Põhja-Makedoonia ühispärandiks (jagatud pärandiks). Väljapaistev loodusnähtus Ohridi järv on elupaik paljudele endeemsetele magevee looma- ja taimeliikidele, mis pärinevad tertsiaari perioodist. Ohridi linn, mis asub järve kaldal, on üks Euroopa vanemaid. Peamiselt 7. ja 19. sajandi vahel ehitatud hoonetes on vanim slaavi klooster (St Pantelejmon) ja enam kui 800 bütsantsi stiilis ikooni, mis pärinevad 11. sajandist kuni 14. sajandi lõpuni. Järve kalda lähedal asuvas madalas vees on kolmes kohas eelajalooliste vaiaelamute osasid ning väikesel Lini poolsaarel on 6. sajandi keskel rajatud varakristliku kiriku varemed. Ohridi piirkonna loodus- ja kultuuripärand, maailmapärandi objekt nr 99. UNESCO maailmapärandi koduleht. Inglise keeles
Nikolai Generalov

Nikolai Generalov (vene keeles Николай Иванович Генералов; 1905 – 19. juuli 1990) oli Nõukogude Liidu diplomaat (suursaadik, 1953). Ta oli Nõukogude Liidu suursaadik Austraalias 1953–1954, saadik Uus-Meremaal 1953–1955 ja suursaadik Liibüas 1956–1959.
Kurtšatovi instituut

Rahvuslik Uurimiskeskus Kurtšatovi Instituut (vene keeles Национальный исследовательский центр "Курчатовский институт") on Venemaa Teaduste Akadeemia koosseisu kuuluv teadusinstituut. Asutatud 1943. aastal. Asub Moskvas. Kurtšatovi instituudi põhiuurimisalad on tänapäeval tuumaenergeetika ohutu arendamine, juhitav termotuumasüntees ja plasmaprotsessid, madala ja keskmise energia tuumafüüsika, tahkisefüüsika ja ülijuhtivus, ka mesonikeemia. NSV Liidu Teaduste Akadeemia Labor nr 2 (1943–1949) NSV Liidu Teaduste Akadeemia Mõõteseadiste Labor (1949–1956) NSV Liidu Teaduste Akadeemia Aatomienergiainstituut (1956–1960) Kurtšatovi Aatomienergiainstituut (1960–1991) Venemaa Teaduskeskus Kurtšatovi Instituut (1991–2010) alates 2010. aastast praegune nimi Igor Kurtšatov (1943–1960) Anatoli Aleksandrov (1960– 1989) Jevgeni Velihhov (1989–1992; president 1992–2015, aupresident 2015. aastast) Ülevenemaaline Eksperimentaalfüüsika Teadusinstituut Koduleht
Pierre-Luc Dubois

Pierre-Luc Dubois (sündinud 24. juunil 1998 Sainte-Agathe-des-Montsis Québeci provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Los Angeles Kings. Aastatel 2014–2017 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'is, esimesed kaks ja pool hooaega Cape Breton Screaming Eaglesis ning viimasel hooajal lisaks Blainville-Boisbriand Armada. Hooajal 2015/16 pälvis ta liiga kõige lootusandvamale mängijale antava Michael Bossy Trophy. 2016. aastal valis Columbus Blue Jackets ta NHL-i draft '​is kolmanda valikuna. 2016. aasta juunis sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. Dubois debüteeris NHL-is hooajal 2017/18 ning kuulus esimesel hooajal koosseisus kõigis mängudes. Ta mängis ühes ründekolmikus koos ääreründajate Artemi Panarini ja Josh Andersoniga. Esimese värava lõi ta NHL-is 6. oktoobril 2017 mängus New York Islandersi vastu. Esimese kübaratriki tegi ta NHL-is 29. märtsil 2018 mängus Calgary Flamesi vastu. Debüüthooajal sai Dubois NHL-is kirja 20 väravat ja 28 väravasöötu ning oli sel hooajal Blue Jacketsi resultatiivsuselt kolmas mängija. Järgmisel hooajal sai ta kirja 27+34. Hooajal 2019/20 tõusis Dubois Blue Jacketsi hooaja resultatiivsusemaks mängijaks (18+31). 6. augustil 2020 sai Dubois mängus Toronto Maple Leafsi vastu kirja Blue Jacketsi läbi aegade esimese kübaratriki NHL-i väljalangemismängudes. 2021. aasta jaanuaris kaubeldi Dubois Patrik Laine ja Jack Roslovici vastu Winnipeg Jetsi. Hooajal 2022/23 tegi ta NHL-is seni oma resultatiivseima hooaja (27+36). 2023. aasta juunis kaubeldi Dubois Alex Iafallo, Rasmus Kupari, Gabriel Vilardi ja tulevase draft '​i valiku vastu Jetsist Los Angeles Kingsi, kellega ta sõlmis seejärel kaheksa-aastase lepingu. Aastatel 2019 ja 2022 võitis ta Kanada jäähokikoondise koosseisus hõbemedali. 2022. aasta maailmameistrivõistlustel valiti Dubois ainsa Kanada mängijana turniiri sümboolsesse koosseisu. "NHL.com Media Site". media.nhl.com. Vaadatud 7. augustil 2020. "Pierre-Luc Dubois traded from Jets to Kings, signs eight-year, $68M extension". Sportsnet.ca. 27. juuni 2023. Vaadatud 27. juunil 2023. Pierre-Luc Dubois NHL.com lehel Pierre-Luc Dubois hockeydb.com lehel