laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Eesti presidentide loend

Siin on loetletud Eesti Vabariigi presidente. Vabariigi Presidendi ametinimetus võeti eesti keeles kasutusele 1. jaanuaril 1938 jõustunud põhiseadusega. Võõrkeeltes oli riigivanemat nimetatud presidendiks alates 1922. aastast. Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis on Eesti Vabariigi riigipea kohustetäitja ametinimetus 1938. aasta põhiseaduse alusel. Peaminister asub täitma Vabariigi Presidendi ülesandeid, kui Vabariigi Presidendi ametikoht on vaba või Vabariigi President on takistatud oma ametikohuste täitmises, ja tema volitused kestavad, kuni astub ametisse uus Vabariigi President või Vabariigi Presidendi Asetäitja. ^[a] 21. juunil 1940 nimetas Päts okupatsioonivõimude survel põhiseaduse vastaselt ametisse Johannes Varese valitsuse. Kuna Päts ei saanud enam vabalt võimu teostada, siis alates sellest kuupäevast loetakse riigiõiguslikult presidendi kohusetäitjaks Jüri Uluots. Eesti Vabariigi president Eesti presidendivalimised 746. Riigivolikogu otsus Vabariigi Presidendi küsimuses., Riigi Teataja, nr. 77, 23 juuli 1940 Eesti Vabariigi President
Tipaza

Tipaza (araabia keeles تيبازة‎ Tībāzah) on linn Alžeeria põhjaosas, Tipaza provintsi pealinn. Kohalikud räägivad berberi keelt. Linna rajajad olid foiniiklased. Tänapäeva Tipaza linn asutati aastal 1857. Linn on tähelepanuväärne oma antiiksete varemete ja liivaranna poolest. Tipaza provints valiti 1982. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse. Population résidente des ménages ordinaires et collectifs (MOC) selon la commune de résidence et le sexe et le taux d'accroissement annuel moyen (1998-2008), vaadatud 9.04.2020.
Hermitage Capital Management

Hermitage Capital Management on investeerimisfond ja varahaldusettevõte, mis on spetsialiseerunud arenevatele turgudele. Ettevõtte asutasid 1996. aastal William Browder ja Edmond Safra. Hermitage Capital investeeris suurtesse Venemaa ettevõtetesse, nõudis neilt läbipaistvust ja võitlust korruptsiooniga ettevõtete sees. Hermitage oli üks suuremaid välisinvestoreid Venemaal. Ettevõtte asutaja William Browder kuulutati 2005. aastal ohuks Venemaa riiklikule julgeolekule ja tal keelati riiki sisenemine. Venemaa süüdistab ettevõtet, selle juhti Browderit ja tema kaastöölisi maksudest kõrvalehoidmises. Browderi väitel hakati teda Venemaal taga kiusama pärast seda, kui ta tuli välja süüdistusega raha kõrvaletoimetamisest Venemaa riigikassast. Browder süüdistab Venemaa miilitsatöötajaid ja maksuametnikke pettuses, korruptsioonis, dokumentide võltsimises ning Hermitage'i varade omastamises. Hermitage'i väitel on 2007. aasta juunis Venemaa Siseministeeriumi ametnike poolt Hermitage Moskva kontorist ära võetud dokumente kasutatud kolme fondi omandisuhte ümberregistreerimiseks ja 230 miljoni dollari suuruse võltsitud maksutagastuse hankimiseks. 2009. aasta novembris suri kahtlastel asjaoludel eeluurimisvanglas Browderi juriidiline esindaja ja nõuandja Sergei Magnitski, keda oli 11 kuud süüdistuseta kinni peetud. Magnitski enda kirjade kinnitusel keelati talle Butõrka vanglas meditsiiniabi. Hermitage'i väitel on peaprokuratuur Juri Tšaika juhtimisel Magnitski surma uurimist takistanud. Hermitage'i kaastöölisi on Venemaal pekstud ja röövitud. http://www.businessweek.com/news/2011-05-16/russia-to-charge-browder-with-tax-evasion-may-seek-extradition.html http://www.theotherrussia.org/2011/06/01/magnitskys-colleagues-outraged-at-chaikas-role-in-investigation/
Eesnimi

Eesnimi on vanemate poolt inimesele sündides antav nimi. Perekonnanimi saadakse reeglina isalt. Mehenimi Naisenimi Perekonnanimi Neiupõlvenimi Naisenimede loend Mehenimede loend Kaspar Märtens, Tanel Pärnamaa Eesti elanikkonna sagedasemate eesnimede jaotuse interaktiivne kaart
Perekonnanimi

Perekonnanimi (ka perenimi) on inimesele tavaliselt isalt päritav nimi. Perekonnanime järgi võib tuvastada sugulasi. Perekonnanimi võib pärineda ka emalt, mõnelt vanavanemalt või olla suvaliselt valitud. Eestimaal pandi talurahvale perekonnanimed peale 8. hingerevisjoni 1835. aastal, Liivimaal 1826. aasta vaherevisjoni ajal . Tol ajal pandi umbes 31 000 perekonnanime, millest 24 000 oli ainult ühes kohas pandud. Seni eesnime (ristinime) ees omastavas käändes kasutatud talu-, elukutse-, isa- või muu lisanime hakati kirjutama eesnime järel nimetavas käändes või võeti täiesti uus, varasema lisanimega mitte seostuv, perekonnanimi. Pärilikke perekonnanimesid ei olnud 19. sajandil ka Alpides ja friisidel. 1930. aastatel, eriti teisel poolel toimus massiline perekonnanimede eestistamine. Nime vahetas ligi viiendik elanikkonnast. 2019. aasta seisuga oli Eestis kokku ligemale 146 tuhat eri kujuga perekonnanime. Nimesid, mida rahvastikuregistri andmetel kannab 500 või rohkem isikut, ei lubata inimese enda soovil uueks perekonnanimeks võtta. Vastav nimekiri kehtestatakse iga kolme aasta tagant regionaalminister määrusega. 2013. aasta seisuga kuulus sellesse 222 perekonnanime. Seisuga 1. jaanuar 2018 olid Eesti levinuimad perekonnanimed järgmised: Seisuga 1. jaanuar 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 ja 2024 olid Eesti levinuimad perekonnanimed: Perekonnanimede loend Perekonnanimede kaitseregister Neiupõlvenimi Toponüümiline perekonnanimi Eesnimi Matronüüm Patronüüm "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. detsember 2012. Vaadatud 15. novembril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "200 aastat perenimede panekust: nime võis saada kurjalt mõisnikult, aga ka atlasest" ERR kultuur, 25. märts 2019 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. detsember 2012. Vaadatud 15. novembril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Nimede eestistamata jätmisel oleks Eesti lavadel laulnud Uku Schultz ja Laura Pomm" ERR menu, 18. märts 2020 "EKI keelekild. Laulupeod ja perekonnanimed" ERR kultuur, 3. juuli 2019 "Lisandub uus perekonnanimi, mida ei lubata endale võtta" ERR, 15. august 2013 Nimede statistika Eesti Statistikaamet Edgar Rajandi ja Helmut Tarand, "Meie perekonnanimede liigitamisest ja seletamisest" – Keel ja Kirjandus 1966, nr 7, lk 393–402 Aadu Must, "Eestlaste perekonnanimed läbi aegade" – Maakodu 1998, nr 2, lk 46 ja nr 3, lk 5 Aadu Must, "Eestlaste perekonnaloo allikad". Ajalooarhiiv ja Tartu Ülikooli arhiivinduse õppetool, Kleio, Tartu 2000, 344 lk Alo Lõhmus, "Nimes peitub sõnum" (Aadu Musta raamatust "Eestlaste perekonnaloo allikad") – Postimees/Arter 16. september 2000, lk 8 Statistikaameti perekonnanimede statistika Eesti perekonnanimede käänamine EKI teatmikus
Total Eclipse

"Täielik päikesevarjutus" (originaalpealkiri "Total Eclipse") on 1995. aasta film Arthur Rimbaud' elust. "Hyperioni langus" (originaalpealkiri "Fall of Hyperion", alternatiivpealkiri Suurbritannias "Total Eclipse") on 2008. aasta põnevik. "Total Eclipse" on Iron Maideni laul albumilt "The Number of the Beast"
Ayaz Mütəllibov

Ayaz Mütəllibov (12. mai 1938 Bakuu – 27. märts 2022 Bakuu) oli Nõukogude Liidu ja Aserbaidžaani poliitikategelane, 1989–1990 Aserbaidžaani NSV Ministrite Nõukogu esimees, 1990 Aserbaidžaani NSV Kommunistliku Partei Keskkomitee esimene sekretär, 1990–1992 Aserbaidžaani president. 1992. aasta 6. märtsil esitas Mütəllibov pärast Xocalı langemist Armeenia vägede kätte Rahvarinde survel tagasiastumisavalduse. 14. mail taastas kommunistide enamusega Ülemnõukogu tema volitused. 15. mail hõivasid Rahvarindele ustavad relvaüksused parlamendi, riigiraadio ja televisiooni ning Mütəllibov lahkus Moskvasse. Presidendi kohused läksid 17. mail Rahvusassamblee esimeheks valitud İsa Qəmbərile. Alates 1992. aastast juulini 2012 elas Mütəllibov eksiilis Moskvas.
Aserbaidžaani Rahvarinne

Aserbaidžaani Rahvarinde Partei (Azərbaycan Xalq Cəbhəsi Partiyası) on rahvuslik ja demokraatiameelne Aserbaidžaani partei, 1988. aastal moodustatud Aserbaidžaani Rahvarinde järglane. Parteiks vormistati organisatsioon 1995. aastal. Liikumise algatusgrupp moodustati 1988. aasta augustis Bakuu intelligentsi poolt. Organisatsiooni deklareeritud eesmärgiks oli perestroika poliitika toetamine ja alusprintsiibid laenati Eestimaa Rahvarinde programmist. Algusest peale oli tähtsal kohal ka Mägi-Karabahhi küsimus. 1992. aastal sundis Rahvarinne pärast sõjalist ebaedu konfliktis armeenlastega ametist lahkuma president Ayaz Mütəllibovi. Uueks presidendiks valiti Rahvarinde juht Əbülfəz Elçibəy‎. Tema võimu ajal saavutati Venemaa vägede väljaviimine Aserbaidžaanist (1993. aasta aprillis). Elçibəy võim kestis vaid 1993. aastani, mil ta kutsus relvastatud vastuhaku järel rahu looma endise Nõukogude Liidu poliitbüroo liikme Heydər Əliyevi. Əliyev korraldas augustis rahvahääletuse, mis Elçibəy ametist tagandas. 1995. aastal süüdistati Elçibəyd kavatsuses kukutada president, Rahvarinne keelustati mõneks kuuks. 2000. aasta parlamendivalimistel sai Rahvarinne 11% häältest ja 6 kohta 125-liikmelises parlamendis. Hiljem on partei marginaliseerumine jätkunud. 2000. aastal partei lõhenes. Aserbaidžaani Rahvarinde Partei juhiks sai Əli Kərimli, Klassikalise Rahvarinde Partei juhiks Mirmakhmud Miralioglu. Lisaks tegutseb Aserbaidžaanis Ühinenud Rahvarinde Partei.
Constantius I Chlorus

Constantius I Chlorus (täisnimega Gaius Flavius Valerius Constantius Chlorus; 31. märts 250 – 25. juuli 306) oli Vana-Rooma keiser 1. maist 305 kuni surmani. Keiser Constantinus Suure isa. Ta oli pärit Illyricumist ning teenis keiser Aurelianuse ihukaitsjana (protector). 288. aastast teenis ta keiser Maximianuse pretoriaani prefektina. Lahutas 289. aastal abielu ning abiellus Maximianuse tütre Theodoraga. Määrati 1. märtsil 293 keiser Diocletianuse kaasvalitseja Maximianuse abikeisriks. Diocletianuse abikeisriks sai Galerius, millega tekkis tetrarhia. Vallutas samal aastal usurpaator Carausiuse käest tagasi Gallia. 296. aastal vallutas tagasi Britannia ning kuulutas, et oli "taastanud igavese valguse". 298. aastal võitles Reini jõe ääres frankidega. Lenski, Noel. The reign of Constantine. - Lenski, Noel ed. The Cambridge companion to the Age of Constantine. Cambridge, 2012. Lk. 59-60. Corcoran, Simon. Before Constantine. - Lenski, Noel ed. The Cambridge companion to the Age of Constantine. Cambridge, 2012. Lk. 41. Elton, Hugh. Warfare and Military. - The Cambridge Companion to the Age of Constantine. Cambridge, New York. 2012. Lk. 327.
Edmund Muskie

Edmund Sixtus Muskie (28. märts 1914 Rumford – 26. märts 1996 Washington) oli Ameerika Ühendriikide poliitik. Ta oli Demokraatliku Partei liige. Muskie oli poola päritolu, tema isa sünninimi oli Stephen Marciszewski, mille ta 1914. aastal oli Muskieks muutnud. Muskie oli Maine'i kuberner aastatel 1955–1958 ja senaator 1959–1980. 1968. aasta presidendivalimistel nimetati ta Demokraatliku partei asepresidendikandidaadiks. 1972. aastal kandideeris Muskie Demokraatliku partei nominatsioonile, kuid jäi 15 kandidaadi seas neljandaks. Muskie oli Ameerika Ühendriikide riigisekretär Jimmy Carteri valitsuses 1980–1981 peale Cyrus Vance'i tagasiastumist. Tema juhitav osakond tegeles Iraani pantvangikriisi ajal 52 ameeriklase vabastamise korraldamisega. 1981. aastal anti talle Presidendi Vabadusmedal.
Lümandu mõis (Hageri)

Lümandu mõis (saksa keeles Limmat) on endine mõis Hageri kihelkonnas. Mõisa keskus asus Lümandu külas, mis jääb praegu Rapla maakonna Kohila valda. 1706. aastal omandas mõisa Berend Johann Tunderfeldi poja pärijatelt, Stackelbergi Püssi-Pagari perekonnaharust Rootsi sõjaväelane (major) Carl Wilhelm Stackelberg (?–1711 Tobolsk), 1720. aastal Carl Wilhelm Stackelbergi uuesti Eestimaa maanõunik Adam Johann Uexkülliga abiellunud lesk Magdalena Elisabeth (sünd Essen) ja omanikud olid kahasse Adam Johann Uexküll naisega ja võõraspoeg Otto Magnus von Stackelberg. 1785. aastal müüdi kogu mõis brigadier vabahärra Carl Stackelbergile ja järgnevalt olid Lümandu mõisal ühised omanikud Sutlema mõisaga. 1846. aastal päris mõisad oberst Bengt Otto von Stackelberg (surnud 1845) otseste pärijate puudumisel tema venna Peter Gustavi pojad ning nende kokkuleppel sai Lümandu ja Sutlema mõisad Ernst Friedrich Eduard von Stackelberg (surnud 1885). 1883. aastal loovutas Eduard von Stackelberg Lümandu ja Sutlema mõisad oma venna Karl Otto von Stackelbergi pojale, Nikolai von Stackelbergile. 1902. aastal kinkis parun Nikolai von Stackelberg Lümandu ja Sutlema mõisad (1681 tessatiini) oma vennapojale Eduard von Stackelbergile. Lümandu mõis oli 1785. aastast Sutlema mõisa kõrvalmõis ning esinduslikult polnud mõisakompleks kunagi välja ehitatud. Peale tagasihoidliku peahoone teisi hooneid suurt ei olnudki (nüüdseks on kõik hävinud). Tiigist ja sealsetest allikatest algab Vasalemma jõgi. 20. sajandi teisel kümnendil ostis mõisakoha koolmeister Mihkel Rõuk ja ehitas sinna esimese uhke hoone. Koolmeister Rõuk arendas Lümandu mõisas põllumajandust-aiandust, suurtes köetavates kasvuhoonetes valmisid isegi arbuusid ja melonid. Lümandu mõis (Hageri khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Raplamaa kaks Lümandu mõisa sarnanevad vaid nime poolest, Nädaline, nr. 76, 11 juuli 2009 Lümandu mõisast Eesti mõisaportaalis
Amina Abdallah Araf al Omari

Amina Abdallah Araf al Omari oli USA rahuaktivisti Tom MacMasteri pseudonüüm blogis "A Gay Girl In Damascus" ("Lesbitüdruk Damaskuses"). Blogi autor väitis, et on Süüria-Ameerika blogija, kes toetab süürlaste senisest suuremat poliitilist ja kodanikuvabadust. Süüria 2011. aasta rahutuste ajal teatas end Amina nõona esitlev isik ühes postituses, et Amina rööviti 6. juunil 2011 ning oli mitu päeva kadunud. Sellele reageeris valuliselt LGBT-kogukond, samuti jõudis teema suurtesse uudisekanalitesse. Uudiste mõjul kerkis küsimus, kas Araf al Omari võib olla väljamõeldis. Kahtlust avaldasid blogija Liz Henry, ajakirjanik Andrew Carvin jt. Selgus, et Amina piltidena esitatud fotod olid tegelikult tehtud Suurbritannias elavast naisest, kel polnud mingit pistmist blogi, Süüria ega rahutustega. 12. juunil uurisid asja Ali Abunimah ja Benjamin Doherty veebilehest Electronic Intifada, jõudes järeldusele, et "Amina" võib olla MacMaster, Šotimaal Edinburghis elav ameeriklane. Mõni tund hiljem tunnistas MacMaster "Amina" blogis, et mõtles välja nii röövimisteate kui ka Amina enese. Amina blog, mille kirjutas Tom MacMaster Free Amina Arraf, Amina vabastamist toetav Facebooki grupp Amina's Araf's Attempts at Art (And Alliteration) Amina kirjandusblogi 2007. aastast, mille kirjutas samuti MacMaster
Saunatorn

Saunatorn on Tallinna linnamüüri kaitsetorn, mis asetseb linnamüüri kirdeküljel põhja-lõunasihilisel lõigul (aadressil Gümnaasiumi tänav 1). Saunatornist lõuna pool asetseb Nunnatorn ja põhja pool Kuldjala torn. Torn on saanud nime Püha Miikaeli kloostri sauna järgi.[viide?] Saunatorn rajati aastatel 1371–1372 väikese sadultornina ja kuulus kuni 1422. aastani koos müürilõiguga lähedal asuvale Tsistertslaste ordu nunnakloostrile.[viide?] Saunatorni kõrgendati ja moderniseeriti koos müüriga 1380. aastatel, samuti 1422. aastal, mil torni kivist osa saavutas 12-meetrise kõrguse.[viide?] Oma lõpliku keskaegse kuju sai Saunatorn 15. sajandi keskel linna kaitsetornide uuendamise käigus, esialgsest tornist on säilinud vaid keskaegne alaosa. Torni ülaosa oli 19. sajandil varemeis ning lammutati enne 1898. aasta uuendamist, kui torni ülaosa rekonstrueeriti Nunnadetaguse torni eeskujul (küll algsest veidi erinevalt).[viide?] Saunatorni ja Nunnatorni vahelisse linnamüüri tehti arhitekt Wilhelm Neumanni projekti järgi 19. sajandi lõpul Kloostri tänavale teravatipuline värav koos kahe jalgväravaga.[viide?] 2004. aastal tehti Saunatorni, Nunnatorni ja Kuldjala torni ja nende vahelise linnamüüri käigu konserveerimis- ja restaureerimistöid. Kaitsetornid konserveeriti ja restaureeriti, samuti vahetati tornide ja müüride kahjustatud katusekatted ja puitkonstruktsioonid.[viide?] 2007. aastal kuulutas Tallinna Linnavolikogu , Nunnatorni, Saunatorni ja Kuldjala torni ning linnamüüri lõigu Nunnatornist Kuldjala tornini peremehetuks ning määras ehitised Tallinna kultuuriväärtuste ameti valitsemisalasse ja bilanssi. 1. novembrist 2009 on Nunnatorn, Saunatorn ja Kuldjala torn antud tähtajatult üürile mittetulundusühingule Tallinna Noorteklubi Kodulinn.[viide?] Tallinna linnamüür Tallinna tornistik Kultuuriväärtuste amet hakkab haldama veel kolme linnamüüri torni[alaline kõdulink], Postimees, 20.03.2007 Rein Zobel, "Linnamüür". Tallinn 1986. "Entsüklopeedia Tallinn", 2. köide. Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2004, ISBN 9985-70-169-0 "Kolm kaunitari. Nunnatorn, Saunatorn, Kuldjala torn" (telesaade, kestus 10 minutit) ETV 1995
Aktinomeetria

Aktinomeetria on teadusharu, meteoroloogia haru, mis uurib Päikese ja teiste taevakehade kiirguse ülekannet Maa atmosfääris ja hüdrosfääris ning päikesekiirguse peegeldumist maapinnalt (albeedot). Aktinomeeter Päikeseenergia Püranomeeter Tõravere aktinomeetriajaam [1] EMHI määratlus.
Sơn Đoòng

Sơn Đoòng on maailma suurim koobas, mis asub Phong Nha-Kẻ Bàngi rahvuspargis Quảng Bìnhi provintsis Vietnamis. Koopa geograafilised koordinaadid on 17° 27′ 26″ N, 106° 17′ 15″ E. Kohalik mees nimega Hồ-Khanh avastas koopa 1991. aastal. Avalikkuse ette jõudis teave koopa olemasolust aga alles 2009. aastal, kui seda uurisid Briti päritolu teadlased. Sơn Đoòngi laius on 200 meetrit ja kõrgus 150 meetrit ning sellel on pikkust vähemalt 6,5 km. Sơn Đoòng võttis maailma suurima koopa tiitli Malaisias asuvalt Gua Rusalt, mille keskmine suurus on umbes 91 m x 91 m ja see on umbes 1,6 km pikk. World's biggest cave found in Vietnam
Đồng Hới

Đồng Hới on linn Vietnami keskosas, Lõuna-Hiina mere ääres. See on Quảng Bìnhi provintsi halduskeskus. Linnas on lennujaam. Đồng Hới geograafilised koordinaadid on 17° 2′ N, 106° 51′ E . Linnas valitseb lähisekvatoriaalne kliima. Suvel ulatub õhutemperatuur 30 °C-ni, jaanuaris on keskmine õhutemperatuur 17 °C. Maist novembrini sajab rohkesti vihma. Đồng Hới lennujaam Phong Nha-Kẻ Bàngi rahvuspark
Sheldon Brown

Sheldon Brown (14. juuli 1944 – 4. veebruar 2008) oli Iiri ja Soome juurtega Ameerika kodanikust jalgrattamehaanik, jalgrataste täiustaja ja propageerija. Ta sai oma tegevuse eest mitmeid autasusid. Sheldon Browni loodud jalgrataste alane veebileht
Qəbələ raadiolokatsioonijaam

Qəbələ raadiolokatsioonijaam (kasutatud ka nimekujusid Qabala, Gabala, Gabalinski, Gabalinskaja; vene keeles Габалинская радиолокационная станция, aserbaidžaani keeles Qəbələ RLS) oli Venemaa kosmosevägede kasutatud Darjal-tüüpi ballistiliste ja kosmiliste objektide avastamise ja jälgimise raadiolokatsioonijaam Aserbaidžaanis Qəbələ asula lähedal. Jaam oli osa Venemaa raketirünnakust varakult hoiatamise süsteemist 2013. aastani. Jaama asuti kavandama 1960. aastatel. Esialgse plaani järgi pidanuks jaam paiknema Franz Josephi maa piirkonnas. Jaama rajamist alustati 1976. aastal, valmis sai see 1985. Jaam oli kavandatud Nõukogude Liidu raketikaitse olulise osana. Radarijaam peaks suutma avastada ja jälgida kuni 6000 kilomeetri kauguselt (Aasiast ja India ookeani akvatooriumilt) maalt või merelt teele saadetud ballistilisi rakette. Samuti on seda võimalik kasutada pidevaks kosmoseseireks. Radar võimaldab 20 kompleks- ja 100 üksikobjekti samaaegset jälgimist. 1997. aastal sõlmitud ning 2002. aastal ratifitseeritud ja jõustunud leping Venemaa Föderatsiooni ja Aserbaidžaani vahel tunnistab baasi Aserbaidžaani omandiks ja annab Venemaale baasi kasutusõiguse 2012. aasta jaanuarini 7 miljoni dollarilise aastatasu eest. Venemaa kohustub kogutud andmeid Aserbaidžaaniga osaliselt jagama. Ettevalmistamisel on uus leping kahe riigi vahel. Eeldatavalt jõustub see 2012. aasta märtsis. 2007. aasta seisuga töötas baasis umbes 900 sõjaväeteenistujat ja 200 tsiviilisikust spetsialisti. 1990. aastatel tekkis Venemaal baasi tarvitatud elektrienergia eest tasumisel Aserbaidžaani ees suur võlg. Mõnedel andmetel kandis Aserbaidžaan kuni 1997. aastani kogunenud võlad 2010. aastal maha. Габалинская радиолокационная станция "Дарьял", Кавказский узел, 28. märts 2009 Детализация, Коммерсантъ, 8. juuni 2007 Azerbaijan, Russia start talks on extension of lease term of Gabala radar, News.Az, 18. mai 2011
Kullapalavik

Kullapalavik oli ja on aeg, kui töölised koondusid erinevaist maailma paigust kindlale alale, kus on leitud suuremas koguses kulda. Tihti on neist tekkinud uusasustused aladel, kus varem inimasustus oli hõre või puudus, eriti paistis see silma Austraalias ja Põhja-Ameerikas. Kuigi kulda on kaevandatud juba Rooma Impeeriumist saadik ja varemgi, siis suurimad kaevandused jäid kullapalaviku perioodi 18. sajandi keskpaigast kuni 20. sajandi alguseni. Sel ajal võttis hoogu ka tööstusrevolutsioon, mis oli kaevandustes kasutatava tehnoloogia ja uute tehniliste lahenduste kiireks arendajaks, kõik see omakorda kiirendas muude kaevandusega seotud harude nagu transport, logistika, rasketehnika jne arengut. Kullakaevandus iseenesest ei olnud küll niivõrd tulus, aga paljud vahendajad ja transpordifirmad teenisid hiigaslikke kasumeid kulla käitlemisega, selle tulemusena tekkisid esimesed tõelised tänapäeva mõistes miljonärid ja teatud regioonis monopolfirmad. Kuna maailma majandus ja rahandus on paljuski põhinenud kullal ja eriti on kullaindeks rohkem esile tõusnud madalamate majandusseisude ajal, siis lühiajalised nn mini-kullapalavikud tekivad ka sel ajal. Viimane taoline oli Kakamega kullapalavik. 2008. aasta majandussurutise järel, mis viis kulla hinna rekordkõrgustesse, on kullapalavikust rääkima hakatud ka Lõuna-Ameerikas. California kullapalavik
Alois Alzheimer

Alois Alzheimer (ametlikult Aloysius Alzheimer; 14. juuni 1864 Marktbreit – 19. detsember 1915 Breslau) oli saksa neuroloog ja psühhiaater. Ta kirjeldas esimesena preseniilset dementsust, mis nimetati hiljem Alzheimeri tõveks. Alzheimer sündis notari perekonnas. Ta õppis Aschaffenburgi, Tübingeni, Berliini ja Würzburgi ülikoolis, lõpetades viimase 1887. 1888 hooldas ta 5 kuud vaimuhaigeid naisi ja asus siis tööle Frankfurdi riiklikku hullumajja. Selles asutuses töötaski ta järgmised veerand sajandit. Tema kaastööliste hulka kuulusid hullumaja direktor Emil Sioli (1852–1922), kolleeg Franz Nissi (1860–1919) ja õpilane Gaetano Perusini (1879–1915). Alzheimer oli ajakirja Zeitschrift für die gesamte Neurologie und Psychiatrie kaasasutaja ja -väljaandja. Suuremas osas oma hilisemast tööst aju patoloogia alal kasutas ta Nissi meetodit kudede värvimiseks hõbeda abil, et need mikroskoobi all paremini näha oleksid. Kuid Alzheimer ei kirjutanud ühtki sellist raamatut, mida päris tema enda teoseks saaks nimetada. 1901. aastal jälgis ta Frankfurdi hullumajas Auguste Deterit (1850–1906), kellel ilmnesid käitumishäired ja lühiajalise mälu kaotus. Pärast Deteri surma laskis Alzheimer tema aju ja haigusloo tuua Münchenisse, kus ta töötas Emil Kraepelini laboratooriumis. 3. novembril 1906 peetud ettekandes kirjeldas ta esimest korda preseniilse dementsuse patoloogiat ja kliinilisi sümptomeid. Kuid 1997. aastal avastati uuesti need preparaadid, mille uurimise põhjal Alzheimer oma ettekande tegi, ja see võimaldab tema haiguslookirjeldust uuesti hinnata. Sel ajal oli saksa keel teaduses, eriti psühhiaatrias ülemaailmselt levinud. Kraepelin avaldas raamatu, milles kirjeldas seda tõbe Alzheimeri tõvena, ja see tegi Alzheimeri maailmakuulsaks. Juba 1911 diagnoositi Alzheimeri tõbi esimest korda Ameerika Ühendriikides. 1912 määrati Alzheimer Breslau ülikooli psühhiaatriaprofessoriks. 1915. aasta detsembri keskel ta haigestus. Tõenäolisemalt sai ta streptokokknakkuse, millega kaasnesid reumaatiline palavik ja neerupuudulikkus. Ta suri nädala aja jooksul südamepuudulikkusse Breslaus (tänapäeva Wrocław Poolas).