laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mäntyniemi

Mäntyniemi (rootsi k Talludden) on Soome Vabariigi presidendi ametlik residents. Mäntyniemi valmis 1993. aastal ning see paikneb Helsingis Meilahtis. Hoone on projekteerinud arhitektid Reima Pietilä ja Raili Pietilä ning seal on elanud presidendid Mauno Koivisto, Martti Ahtisaari ja Tarja Halonen; praegu elab seal president Sauli Niinistö. Mäntyniemi on esimene Soome Vabariigi presidendi jaoks ehitatud ametikorter. Kui presidendi varasem ametlik residents Tamminiemi jäi 1981. aastal ametist lahkunud presidendi Urho Kekkose käsutusse, otsustas riiginõukogu rajada vabariigi presidendile uue ametiresidentsi. 1983. aastal eraldas riik selle tarvis 2,8 hektari suuruse maa-ala Meilahtis. Krunt nimetati Mäntyniemiks, pidades silmas Mäntyniemi eelkäijat Tamminiemit. Hoone ehitamiseks korraldatud arhitektuurivõistluse võitsid Raili ja Reima Pietilä. Mäntyniemi projekt jäi nende viimaseks ühistööks ning seda peetakse arhitektidepaari üheks kõige tähelepanuväärsemaks loometööks. Mäntyniemi residentsi ehitusega tehti algust 1989 ning see valmis 1993. Mäntyniemi esialgseks maksumuseks arvestati 15 miljonit marka (2,5 mln eurot), kuid ehituse käigus kulud suurenesid ning hoone lõppmaksumuseks kujunes 210 miljonit marka (35,3 mln eurot). Mäntyniemit ümbritsevas aias on säilitatud suurel määral senine loodusmaastik, kuna arhitekt Pietilä ja aia kavandanud maastikuarhitekt Maj-Lis Rosenbröijer soovisid, et hoone ümbrus oleks võimalikult soomepärane. Nii püüdsidki nad säilitada ja kaitsta ümbritsevat loodust ning samas ka luua arhitektuurist, aiast ja ümbritsevast loodusest ühtse terviku. Mäntyniemi ruume kaunistab rohkesti Soome nüüdiskunstnike töid. Näiteks majja sisenejale avaneb eesruumis vaade Reijo Paavilaise reljeefile “Lemminkäise retked”, mis on inspireeritud soome rahvuseeposest "Kalevala". Mäntyniemen esittelysivut, viitattu 13.1.2011. Mäntyniemi tutvustus Soome Vabariigi presidendi kantselei kodulehel
Hans Treimann

Hans Treimann (21. juuli 1933 – 17. aprill 2014) oli eesti ajakirjanik, toimetaja ja koduloolane. Ta töötas ajalehtedes Ühistöö ja Harju Elu ning ajakirjades Pilt ja Sõna, Horisont ja Aja Pulss. Järelehüüe. Raplamaa Sõnumid, 23. aprill 2014
Trysili vald

Trysili vald on vald Norras Innlandeti maakonnas. Piirneb idas Rootsiga. Valla keskus on Innbygda, mida sageli nimetatakse ka Trysiliks. Seal asub 21 ajaloolise hoonega vabaõhumuuseum. 2019. aastani kuulus vald Hedmarki maakonda. Trysilis on mandriline kliima suhteliselt väheste sademetega, külmade talvede, soojade suvede ning tuntavate päeva- ja öötemperatuuride erinevustega suvel. Keskmised kliimaandmed aastatel 1961−1990 on toodud järgmises tabelis: 07459: Alders- og kjønnsfordeling i kommuner, fylker og hele landets befolkning (K) 1986 - 2023 "eklima.no". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. juuni 2004. Vaadatud 11. jaanuaril 2015. Trysili valla koduleht
Mari-Anna Puskar

Mari-Anna Puskar (sündinud 27. jaanuaril 1947) on eesti õpetaja ja koolijuht. Töötas 1972. aastast Tallinna 32. Keskkooli õpetajana. Aastatel 1997–2010 Tallinna 32. Keskkooli direktor. Ühenduse Omanäoline Kool esimees 1998–2003. 2002 Tallinna teenetemärk 2010 Tallinna raemedal Tallinna. 32. Keskkool. Direktorid, õppealajuhatajad "Omanäolise Kooli arenduskeskus. Avatud Meele instituut". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. september 2015. Vaadatud 11. jaanuaril 2015. Tallinna teenetemärk. Mari-Anna Puskar Tallinn.ee Mari-Anna Puskar. Raemedal 2010[alaline kõdulink]
Gunnar Paal

Gunnar Paal (sündinud 8. augustil 1946) on eesti sporditegelane ja ajakirjanik. Ta lõpetas 1964. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1969. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanikuna. Ta on osalenud sõudmise Eesti meistrivõistlustel. Paal on töötanud 1969–2002 Eesti Raadios ja Eesti Televisioonis reporteri, toimetaja ja parlamendikorrespondendina. Ta on olnud 1976–1980 Moskva olümpiamängude Tallinna purjeregati pressikeskuse asedirektor.[viide?] Ta on olnud ka Eesti Raadio infosaadete peatoimetaja.[viide?] Aastast 2002 on ta Riigikogu pressinõunik. 2013 – Eesti Olümpiakomitee teenetemärk 2017 – Eesti Olümpiakomitee auliige 2021 – Eesti Vabariigi spordipreemia (elutööpreemia - olulise panuse eest spordijuhina ning spordiajakirjanikuna). Riigikogu koduleht, pressikontaktid. Vaadatud 20.01.2024. Elulugu "Eesti spordi biograafilises leksikonis"
Peder Pedersen

Peder Pedersen on mitme tuntud isiku nimi: Peder Pedersen (filmilavastaja) Peder Ree Pedersen, Norra poliitik Peder Pedersen (muusik), täisnimi Peder Thomas Pedersen, Taani muusik Peder Larsen Pedersen, taani võimleja Peder Pedersen Aadnes, norra kunstnik Peder Pedersen (jalgrattur), esindas 1968. aasta olümpiamängudel Taanit
Oatly

Oatly on Rootsi ettevõte, mis arendab, toodab ja turundab kaerast tehtud jooke (nt kaerapiima) ja jäätist. Selle peakontor asub Malmös, tootmine Landskronas. Oatly sai alguse Lundi ülikoolist. Oatly tooted ei sisalda piima ega sojaproteiini. Neis on ka vähe gluteeni, mida sisaldavad ohtralt nisu, oder ja rukis, nii et neid saavad süüa ka tsöliaakiat põdevad inimesed. Firma toodangut müüakse Rootsis ja veel umbes 20 riigis (sh Eestis) Oatly nime all. Oatly äriidee pärineb 1980. aastate lõpust, mil Lundi ülikooli teadlased uurisid võimalust leida piimale asendustoiduaineid. 1994. aastatel rajasid teadlased koostöös Skåne põllumeeste ühisusega Lantmännen firma Ceba Foods, mis 2001. aastal tuli turule Oatly brändiga. 2006. aastal võttis ettevõte uueks nimeks Oatly AB ning rajas oma uurimis- ja tootmisrajatised Landskronas. 2014. aastal viidi Oatly peakorter Malmösse. Mikael Brandt (27. august 2014). "Delar av Oatly flyttar till Malmö". Helsingborgs Dagblad. Vaadatud 8. septembril 2018. Oatly koduleht
Neeme Loorits

Neeme Loorits (sündinud 4. oktoober 1968 Tartus) on eesti orienteeruja ja rogainija. Lõpetas 1986. aastal Tartu 2. Keskkooli. 1998. aastal lõpetas California Ülikooli Berkeleys ärijuhtimise eriala. 2012. aastal lõpetas Tartu Ülikooli informaatika eriala magistriõppe ja kaitses tehnikateaduse magistri kraadi tööga "Pattern Matching for Superpositional Graphs". Aastatel 2004–2008 töötas tarkvaraarendusettevõtte SAS tehnilise konsultandina. Aastatel 2008–2013 töötas infotehnoloogiaettevõtte Affecto Sweden konsultandina, 2013. aastast töötab Affecto Norway konsultandina. Harrastab orienteerumist 1982. aastast. Orienteerumisjooksus võitis ta Eesti meistrivõistlustel 1986. aastal juunioride arvestuses hõbeda tavarajal. Rogaini Euroopa meistrivõistlustel on ta võitnud segavõistkondade arvestuses kolm hõbemedalit (2009. aastal Soomes Ylläsel koos Mariann Sulega, 2014. aastal Põlvamaal Oraval koos Sirli Parmiga ja 2021. aastal Otepääl koos Viljar Graueni ja Anneken Lembergiga) ning kaks pronksmedalit (2020. aastal Lätis Tukumsis koos Juha Skinnari ja Moonika Pilliga ning 2023. aastal Soomes Pöytyäl koos Hedi Laigariga). 2014. aasta rogaini MMil USAs Black Hills mäestikus saavutas ta koos Merike Vanjukiga segavõistkondade arvestuses 6. koha. 2015. aasta rogaini maailmameistrivõistluste Soomes Kiilopääl võitis ta segavõistkondade arvestuses koos Sirli Zuppinguga pronksi. "Tartu Ülikooli magistriõppe lõpetanute tähestikuline nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. detsember 2016. Vaadatud 11. jaanuaril 2015. Neeme Loorits. Pattern Matching for Superpositional Graphs. Magistritöö. Tartu Ülikooli matemaatika-informaatika teaduskond arvutiteaduse instituut LinkedIn. Neeme Loorits[alaline kõdulink] Eesti spordi biograafiline leksikon. Neeme Loorits ESBL sporditulemused. Neeme Loorits
Maria Tilk

Maria Tilk (sünninimi Maria Aarma; 28. jaanuar 1948 Kirovi oblast, Vene NFSV – 7. jaanuar 2015) oli eesti ajaloolane, kasvatuskultuuri ajaloo uurija. Ta sündis Siberis väljasaadetute peres. 1956. aastal saabus ta koos perega Eestisse, kooliajal elas Pärnus. Ta õppis aastatel 1966–1971 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas ning lõpetas ülikooli ajalooloolasena (diplomitöö "Kušaani impeeriumi kultuuriajalugu", juhendaja Linnart Mäll). Ta oli aastatel 1984–1987 aspirantuuris Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis ja kaitses 1988. aastal Tartu Riiklikus Ülikoolis kandidaadiväitekirja "Linnakäsitöölised Eestis 19.sajandi II poolel" (juhendaja Karl Siilivask). Töötas 1971–1980 kooliõpetajana Pärnus ja Tallinnas (1. Tehnikakool, Tallinna 17. Keskkool), 1980–1988 teadurina Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis, alates 1988. aastast õppejõuna Tallinna Ülikoolis. 1997 "Ajalugu 5. klassile". Kaasautorid Mart Laar, Eha Hergauk, Liisi Pääsuke. Avita. Tallinn 1997 2003–2007 "Kasvatus eri kultuurides" I-III Konverents: "Pedagoogiline mitmekesisus võimalusena ja tegelikkuses", Maria Tilk: "Pedagoogilisest tarkusest ajaloolises vaates".  Tema isa oli Gunnar Aarma. Tema vennad on August Aarma ja Jüri Aarma. Homme algab konverents "Pedagoogiline mitmekesisus võimalusena ja tegelikkuses", veebiversioon (tarve 24.10.2015) Maria Tilk Eesti Teadusinfosüsteemis Maria Tilk. Akadeemiline habitus, akadeemiline identiteet Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Palivere künnapuu

Palivere künnapuu on hiiepuu (künnapuu) Läänemaal Lääne-Nigula vallas ja kihelkonnas Allikmaa külas Palivere aleviku piiril. Kohapärimuses on puud ekslikult nimetatud ka pärnaks. Rahvaluulekoguja V. Eenveer on paikkonna elanikult Kustas Sandbergilt üles märkinud Palivere künnapuu kohta järgmise loo: „Paleveres on iiepärn. See oo siin raudteejaama ligidal suure maandi ääres. Rääkisid ikka, kui me Paleveres elasime, et see oli na muhkusi täis. See oo na pahamoodi mügar: kõva puu, aeab kusagilt koorest välla, niisugune muhumoodi. Ma ei tea, kis rääkis, et teind ühe muhul augu sisse – veri tulnd välla." ERA II 291, 288 (16) < Kullamaa khk, Kalju k. – V. Eenveer < Kustas Sandberg, s. 1878 (1940). Avaldatud raamatus: Mari-Ann Remmel. Hiie ase. Tartu: Eesti Kirjandusmuuseum 1998, lk 117, nr 55 Hendrik Relve. Põlispuud. Tallinn, Koolibri 2003, lk 116–117. Jaan Jung. Muinasajateadus eestlaste maalt. III. Tartu, 1910, lk 227. Palivere künnapuu kultuurimälestiste riiklikus registris
Paul Tammela

Paul Tammela (29. aprill 1945 Kurikse küla, Lelle vald – 6. jaanuar 2015 Tallinn) oli eesti matemaatik. 1964. aastal lõpetas ta Tallinna 2. Keskkooli. 1969. aastal lõpetas Leningradi Riikliku Ülikooli matemaatika-mehaanikateaduskonna matemaatika eriala, aastatel 1969–1972 jätkas samas õpinguid aspirantuuris. 1973. aastal kaitses ta füüsika-matemaatikateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "К теории приведения квадратичных форм, не более чем от шести переменных" (Ülimalt kuue muutuja positiivsete ruutvormide taandamise teooria). 1977. aastal stažeeris Budapestis Loránd Eötvösi Ülikoolis. Perioodil 1972–1993 töötas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusmatemaatika kateedris assistendi (1972–1974), lektori (1974–1978), teaduri (1980–1982) ja dotsendina (1978 –1993). 1993. aastal valiti ta Tallinna Pedagoogikaülikooli algebra ja geomeetria professoriks. Aastatel 1996–2001 oli ta Tallinna Pedagoogikaülikooli matemaatika-informaatikaosakonna juhataja. Ta oli Tallinna Ülikooli ametiühingu esimees ja ülikooli senati liige. Ta õpetas algebra, arvuteooria, geomeetria, matemaatilise loogika, tõenäosusteooria, matemaatilise planeerimise ja matemaatilise modelleerimise kursusi. Ta oli Alar Leibaku doktoritöö kaasjuhendaja. Ta uuris peamiselt ruutvorme. Ta on maetud Pärnamäe kalmistule. Tema isa Paul Tammela (1910–1985) oli Lelle vallavanem. Eesti Teadusinfosüsteem. Paul Tammela Ellen Redi. Paul Tammela 60. Aastaraamat 2005. Eesti Matemaatika Selts. Tallinn, 2006 "Tallinna Ülikool. In memoriam: emeriitprofessor Paul Tammela (29.04.1945–06.01.2015)". Originaali arhiivikoopia seisuga 15.11.2016. Vaadatud 14.11.2016. Kalmistute register HAUDI Pool sajandit matemaatika-loodusteaduskonda: ajalookogumik. Tallinna Pedagoogikaülikool, 2000 Paul Tammela Eesti Teadusinfosüsteemis
Merike Vanjuk

Merike Vanjuk (sündinud 3. juunil 1976 Kärdlas) on eesti orienteeruja. Lõpetas 1994. aastal Kärdla Keskkooli ja 1999. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna stomatoloogia erialal. Töötab 2005. aastast Tartu Ülikooli Kliinikumi Stomatoloogiakliiniku hambaproteesikeskuse arst-õppejõuna hambaravi erialal. Harrastab orienteerumist 1986. aastast. Aastatel 2001–2014 on võitnud Eesti meistrivõistlustel orienteerumisjooksus 13 kulda, 15 hõbedat ja 6 pronksi, lisaks ühe pronksi suusaorienteerumises. Aastatel 2006–2010 osales Eesti koondises orienteerumisjooksu MMil, parim tulemus 10. koht lühirajal 2007. aastal. Osales orienteerumisjooksu EMil aastatel 2006, 2008 ja 2010 EMil, parim tulemus 6. koht teatejooksus Eesti naiskonna koosseisus 2008. aastal. Sõjaväelaste MMil orienteerumisjooksus võitnud teates Eesti naiskonna koosseises 2011 kulla, 2013 hõbeda ja 2009 pronksi. Balti meistrivõistlustel orienteerumisjooksus võitis tavarajal 2007 kuld-, 2008 ja 2012 pronks- ning teatevõistluses Eesti naiskonna koosseisus 2005 ja 2011 kuldmedali. Veteranide MMil orienteerumisjooksus võitis 2014. aastal klassis N35 kaks kuldmedalit: sprindis ja tavarajal. Rogaini maailmameistrivõistlustel saavutas segavõistkondade arvestuses 2008. aastal Karulas 6. koha koos Armo Hiiega ja 2014. aastal USAs Black Hills mäestikus 6. koha koos Neeme Looritsaga. Aastatel 1997–2005 harrastas indiaca't ja võitis Eesti meistrivõistlustel 4 kuld-, 2 hõbe- ja 3 pronksmedalit. Tuli Eesti meistriks indiaca's 2003. aastal Eesti Telefoni SK/Tartu naiskonna koosseisus ja 2005. aastal Elioni SK Tartu naiskonna koosseisus ning ranna-indiaca's 2003. aastal Eesti Telefoni SK/Tartu naiskonnas ja 2004. aastal Elioni SK Tartu naiskonnas. Ta oli Indiaca rahvusvahelise kategooria kohtunik aastatel 2003–2005. Hiiumaa parim naissportlane 1999, 2001, 2010, 2011, 2012, 2013 Eesti Indiaca Liidu parim kohtunik 2003 "Tartu Ülikooli lõpetanute tähestikuline nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. august 2016. Vaadatud 12. jaanuaril 2015. Eesti hambaraviportaal Stomatoloogia kliinik. Kontakt "ESBL sporditulemused. Merike Vanjuk". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. aprill 2016. Vaadatud 12. jaanuaril 2015. "Eestlastele veteranide MM-ilt 7 medalit! Eesti Orienteerumisliit. Uudised. 09.11.14". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. veebruar 2015. Vaadatud 12. jaanuaril 2015. Eesti spordi biograafiline leksikon. Merike Vanjuk "Eesti Indiaca Liit valis aasta 2003 parimad". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. aprill 2017. Vaadatud 12. jaanuaril 2015. WoldofO. Athlete profile: Merike Vanjuk IOF Eventor. World Ranking results for Merike Vanjuk Stomatoloog Merike Vanjuk orienteerub lisaks meditsiinile hästi ka maastikul. Kliinikumi Leht. 12. august 2010
Koodek

Koodek (ingl codec, moodustatud sõnadest coder + decoder või sõnadest compressor + decompressor) on audio- ja videosignaali digitaalse kodeerimise ja dekodeerimise algoritm ehk arvutiprogramm. Koodeki mõistesse võib tarkvara kõrval kuuluda ka riistvara vastava kiibina. Kodeerimisega kaasneb enamasti ka digitaalsignaali tihendamine (komprimeerimine, pakkimine). Eristatakse kadudeta ja kadudega kodeerimist. Kadudeta tihendamisel hoitakse salvestusmahtu kokku näiteks sel teel, et korduvalt esinevad andmelõigud salvestatakse ühe koodiga; dekodeerimisel taastatakse esialgne olukord ja originaali kvaliteet sel juhul ei muutu. Kui tihendamine toimub teatavate signaaliosade eemaldamise teel, siis on selline kadudega kodeerimine paratamatult seotud kvaliteedikaoga. Tihendamise määra iseloomustab andmeedastuskiirus ehk bitikiirus (sekundis edastatavate bittide arv), mis on vajalik andmete reaalajas ülekandmiseks. Näiteks MP3-koodek võimaldab andmevoo kiirusi vahemikus 32–320 kbit/s. Sageli kasutatava kiiruse 128 kbit/s korral tihendatakse audioandmeid 10–12-kordselt, nii et 1 minut stereomuusikat vajab ümmarguselt 1 MB (megabait) salvestusmahtu. AAC-koodek tagab sama kvaliteedi kuni 20-kordse tihenduse juures. Andmete pakkimine Audiokoodek
Digitaalringhääling

Digitaalringhääling (lühend DB, ingl digital broadcasting) on ringhääling, milles raadio- ja televisioonisaadete edastamine põhineb digitaaltehnikal. Edastamiseks vajaliku digitaalsignaali saamiseks tuleb analoogsignaal digiteerida ja tihendada (pakkida). Et ülekandetrakti mahuks võimalikult palju infot, moodustatakse mitmest programmist multipleksid (programmipaketid), mis edastatakse kaabli-, satelliidi- või antennivõrgu kaudu. Raadioringhääling: DAB (Digital Audio Broadcasting) – raadioprogrammide edastamiseks maapealse antennivõrgu kaudu VHF ja UHF-sagedusalas; DAB+ – DAB-süsteemi edasiarendus, mis kasutab parendatud koodekit (tihendussüsteemi); DRM (Digital Radio Mondiale) – digitaalse kitsaribalise ringhäälingusüsteemi standard signaalide edastamiseks senise AM-ringhäälingu lainealadel (lühi-, kesk- ja pikklainel); DRM+ – DRM-süsteemi edasiarendus kasutamiseks ultralühilainel; mõeldud asendama praegust analoogsignaaliedastust. Teleringhääling: DVB-T (Digital Video Broadcasting – Terrestrial) – televisiooniprogrammide edastamiseks maapealse antennivõrgu kaudu; DVB-C (Digital Video Broadcast – Cable) – televisiooniprogrammide edastamiseks kaablivõrgu kaudu. Digitelevisioon DAB DRM Internetiraadio Digitelevisioon
Netiraadio

Netiraadio on ainult Eesti muusikat mängiv internetiraadiojaam. Valida on 15 muusikastiili vahel. Netiraadio loodi 2010. aastal ja seda haldab Eesti Autorite Ühing. 2021. aastal teatas Autorite Ühing otsusest lõpetada Netiraadio rahastamine. Põhjuste seas toodi välja eeskätt Netiraadio väga väike kuulatavus (vähem kui 100 kuulajat päevas 15 kanali peale kokku ja keskmise kuulamise pikkus on 53 sekundit, seega on raadio kultuuriline mõju minimaalne). Eesti raadiojaamade loend "Eesti Autorite Ühing lõpetas Netiraadio rahastamise" ERR kultuur, 28. aprill 2021 Koduleht
Kõpu õigeusu kalmistu (Reigi)

Kõpu õigeusu kalmistu (ka Kõpu ülemine kalmistu) on kalmistu Reigi kihelkonnas Hiiumaa saarel Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kõpu külas Hiiumaa vallas Hiiu maakonnas. Kalmistu paikneb õigeusu kirikust linnulennult umbes 130 m põhja suunas. Kalmistu on praegu kasutusel ning on üldiselt hooldatud, selle pindala on 0,32 ha. Kõpu õigeusu kalmistu rajati arvatavasti pärast 1885. aastat, kui Kõrgessaare Kristuse Sündimise Kogudus asutas Ristnasse abikooli, sest Puski õigeusu kirik ja kalmistu jäid kaugeks. Kõpu õigeusu kalmistu on alates 1999. aastast riiklik ajaloomälestis. Kõpu õigeusu kirik Vladimir Berens. "Историко-статистическое описание церквей и приходов Северо-Западных епархий. Часть 2, Эстонская епархия". Tallinn 1974. Käsikiri TLÜAR Baltica kogus, Msc K1-593/I,II. Leht 170 Kultuurimälestis nr 22278 "Kõpu (EAÕ) kalmistu" Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002 "Hiiumaa kalmistud". Hiiumaa Muinsuskaitse Selts. Kärdla 2013. Lk 135-142 Kõpu õigeusu kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Kõpu õigeusu kalmistu Hiiu valla kodulehel
Leeni Linna

Leeni Linna (sündinud 15. detsembril 1984) on eesti filmirežissöör. Leeni Linna lõpetas 2003. aastal Tallinna Üldgümnaasiumi. 2009. aastal lõpetas ta TLÜ Balti Filmi- ja Meediakooli filmieriala. Tema bakalaureusetöö oli dokumentaalfilm "Sõnumitooja". Hiljem on ta lõpetanud samas magistrantuuri ning tema magistritööks oli 2013. aastal dokumentaalfilm "Veregrupp". Linna on töötanud aasta New Yorgis Vice Media meediakompaniis kaasprodutsendina. Seejärel õppis New Yorgi Filmiakadeemia (New York Film Academy) Los Angelese osakonnas (MA). 2022. aastast õpib ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli magistriõppe kursusel "Lavastaja töö näitleja ja tekstiga". 2007 "Klass" mängufilm, filmiklapp 2008 "Pealpool pilvi" lühimängufilm, filmiklapp 2008 "Mina olin siin" mängufilm, filmiklapp 2008 "Mehele parim" lühimängufilm; ööklubi külastaja 2008 "Lotmani maailm" dokumentaalfilm; Toimetaja 2009 "Sõnumitooja" dokumentaalfilm; Produtsent, režissöör, monteerija 2013 "Veregrupp" dokumentaalfilm; Režissöör, stsenarist 2015 "Tiibadeta piloot" lühimängufilm; Režissöör, stsenarist 2021 "Kingitus orbiidilt" lühimängufilm; Režissöör, stsenarist 2023 "Ööbik" lühimängufilm; Režissöör, stsenarist Leeni Linna Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 12.01.2015) Leeni Linna Eesti filmi andmebaasis VIDEO: Homod vs. kristlased, 15.08.2007 Vanapagan Leeni Linna tegi dokumentaalfilmi Tiibeti põgenikest 27.02.2009 28. veebruar 2009 @postimees.ee ERR.ee: Leeni Linna tegi dokumentaalfilmi Tiibeti põgenikest Tiibetis algas uus aasta. Johan Elm. Persona grata Leeni Linna. Teater.Muusika.Kino, detsember 2023.
Martti Larni

Martti Larni (Martti Johannes Larni, aastani 1942 Martti Johannes Laine) (22. september 1909 Pakila – 7. märts 1993 Helsingi) oli Soome kirjanik. Aastatel 1964–1967 oli ta Soome Kirjanike Liidu esimees. Seikkailuja Saamenmaassa (1936) Kuilu (1937) Hyvien ihmisten kylä (1942) Arvokkaat köyhät ja heidän kirjava seurakuntansa (1944) Kahden maailma (1944) Laulun miekka (1944) Malttamaton intohimo (1945) Äidin kädet (1945) Lähellä syntiä (1946) Musta Venus (1946) Juokseva lähde (1947) Taivas laskeutui maahan (1948) Musta Venus (1951) Minnesota palaa (1952) Neljäs nikama eli Veijari vastoin tahtoaan (1957). Eesti keeles "Neljas selgroolüli, ehk, Kelm vastu tahtmist" (1961). Kaunis sikopaimen eli Talousneuvos Minna Karlsson-Kanasen muistelmia (1959). Eesti keeles "Ilus seakarjus ehk Majandusnõunik Minna Karlsson-Kanase mälestused" (1961). Suomalainen mollikissa (1962) Tästä ei puhuta julkisesti (1964). Eesti keeles "Sellest ei räägita avalikult: ühe lihtsameelse inimhinge paljastavad ülestunnistused" (1965). Uskomatonta onnea (1966) Esikoispoika (1968) Sokrates Helsingissä ja muita tarinoita (1972) Laugh With Larni (1973) Isät äitiyslomalle ja muita tarinoita (1978) Martti Johannes Larni (1909-1993). Eesti rahvusbibliograafia[alaline kõdulink]. Vaadatud 12.01.2015. Eesti rahvusbibliograafia. Vaadatud 12.01.2015. Eesti rahvusbibliograafia. Vaadatud 12.01.2015.
Chevrolet Camaro

Chevrolet Camaro on Chevrolet poolt toodetav soodsamasse hinnaklassi kuuluv sportlik kaheukseline auto, mida on toodetud nii kupeena kui ka kabriolettkerega. Camaro jõudis esmakordselt müüki 29. septembril 1966. aastal ning auto loomise eesmärgiks oli pakkuda General Motorsi poolt konkurentsi Ford Mustangile. Chevrolet Camaro oli tootmises aastatel 1966–2002 (1. kuni 4. põlvkond) ning uuesti alustati Camaro tootmist 2009. aastal (5. ja 6. põlvkond). 1.-4. põlvkonna Camarod olid General Motorsi F-platvormil, sama platvormi jagas ka sõsarmudel Pontiac Firebird. 5. põlvkond oli Zeta ja 6. põlvkond Alpha platvormil. Camaro viimaseks mudeliaastaks jäi 2024 ning viimane auto valmis 2023. aasta detsembris. Chevrolet' sõnul pole tegemist siiski Camaro loo lõpuga ("This is not the end of Camaro's story"). Chevrolet Camarodele korraldatakse juba alates 4. põlvkonnast võistlussarja Camaro Cup. See toimub ka Soomes. 2013. aastast saab võistlustel kasutada ka Ford Mustangit ja 2014. aastast ka Dodge Challengeri. Võistlusautosid nimetatakse V8 Thunder Car'ideks. 5. põlvkonna Camaro baasil tehtud Cup-versioon kaalub vaid 1215 kg (võimsam 1265 kg) ja kasutab 5,7-liitrist 430-hobujõulist või 455-hobujõulist V8-mootorit. Sellise mootoriga auto kütusekuluks on 60 liitrit sajale kilomeetrile. Mõlema mootori pöördemoment on üle 600 nm. Käigukastina kasutatakse 4-käigulist automaati. Esisillas kasutab Camaro Wilwoodi kuue kolviga pidurisadulaid ja AP Racingu ventileeritud pidurikettaid. Reeglite järgi ei tohi auto eesmine splitter olla madalamal kui 38 mm. Iga Camaro Cupi võistlus kestab umbes 20 minutit. Hooaja jooksul saab sama autoga osaleda kaks juhti. Auto ei pea olema enda oma, seda saab ka sarja promootori käest rentida. 1. põlvkond 1967 1. põlvkond 1968 1. põlvkond 1969 1. põlvkonna kabriolett 1. põlvkonna Offical Pace Car 1. põlvkonna Yenko 2. põlvkond 2. põlvkonna RS 2. põlvkonna SS 2. põlvkonna Bumblebee 2. põlvkonna Z28 3. põlvkond 3. põlvkonna Z28 Indy 500 Pace Car Replica 3. põlvkonna B4C 4. põlvkond 4. põlvkonna B4C 4. põlvkond Cup 5. põlvkond 5. põlvkonna 45th Anniversary Edition 5. põlvkonna kabriolett 5. põlvkond kabriolett SS 5. põlvkonna Hot Wheels Special Edition 5. põlvkonna SS 5. põlvkonna Bumblebee 5. põlvkonna ZL1 6. põlvkonna ZL1 "On Sept. 29, 1966, the Chevy Camaro went on sale". Hunt, Rhian (16. detsember 2023). "The Last Chevy Camaro Has Been Built". gmauthority.com. Vanhulle, Lindsay (22. märts 2023). "Chevrolet to end Camaro output in 2024". autonews.com.