laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kõrgharidus

Kõrgharidus on keskhariduse baasil omandatav teaduslikul käsitlusel rajanev haridus, mille omandamist tõendab vastav lõpudokument. Alates 2002/2003. õppeaastast on kõrgharidussüsteem kolmeastmeline ja järgib Euroopa kõrgharidusruumi bachelor-master-PhD mudelit. Kõrgharidustaseme õpped nendel kolmel astmel on järgmised: 1) kõrghariduse esimesel astmel bakalaureuseõpe ja rakenduskõrgharidusõpe, 2) kõrghariduse teisel astmel magistriõpe ja integreeritud bakalaureuse- ja magistriõpe ning 3) kõrghariduse kolmandal astmel doktoriõpe. Kõrgharidusõppesse vastuvõtu üldtingimuseks on keskharidus, kuid õppeasutused võivad kehtestada täiendavaid vastuvõtutingimusi, näiteks sisseastumiseksamid, riigieksamite tulemused või vestlus. Kõrgharidust andvad õppeasutused jagunevad: a) avalik-õiguslikeks ülikoolideks ja eraülikoolideks, mis viivad läbi õpet kõigil kõrgharidustaseme õpetel b) riigirakenduskõrgkoolideks ja erarakenduskõrgkoolideks, mis viivad läbi õpet rakenduskõrgharidusõppes, kuid võivad seda teha ka magistritasemel. Lisaks võivad rakenduskõrgharidusõpet läbi viia ka kutseõppeasutused, kellel on õppe läbiviimise õigus. Kõrghariduses kehtivad erialased õppekavad. Näiteks elektroonika ja (tele)kommunikatsiooni erialal kehtib praegu ühine elektroonika ja kommunikatsiooni õppekava õppetöö käigus toimuva spetsialiseerumisega ehk eriala (elektroonika või kommunikatsioon) valimisega.[viide?] Varem kehtisid mitmete erialade, näiteks automaatika ja telemehaanika, süsteemitehnika/arvutisüsteemide, elektroonika, telekommunikatsiooni jm jaoks eraldi õppekavad.[viide?] Kõrgharidussüsteemi reguleerivad Eestis ülikooliseadus, rakenduskõrgkooli seadus ja erakooliseadus. Kõrgharidussüsteem alates 1. september 2013 Kõrgharidussüsteem alates 1. september 2011 Kõrgharidussüsteem alates 1. jaanuar 2010 Kõrgharidussüsteem alates 2003 kuni 31. detsember 2009 Eesti kõrgkoolide loend Eesti Kõrg- ja Kutsehariduse Kvaliteediagentuur Ülikooliseadus[alaline kõdulink]
Dialüüs

Dialüüs on meetod, mis seisneb selles, et lahusest on poolläbilaskva membraani abil võimalik eraldada suhteliselt väiksema molekulmassiga ühendid (madalmolekulaarsed ühendid, näiteks glükoos), mis membraani läbivad, suhteliselt suurema molekulmassiga ühendeist (kõrgmolekulaarsed ühendid, näiteks tärklis), mis membraani ei läbi. Dialüüs toimub ka organismide rakkudes, kus selle poolläbilaskvad membraanid aineid valikuliselt läbi lasevad. Elektrodialüüs
1268

1268. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1210. aastad 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad - 1260. aastad - 1270. aastad 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad Aastad: 1263 1264 1265 1266 1267 - 1268 - 1269 1270 1271 1272 1273 ... 18. veebruaril Virumaal Rakvere lähistel Kihola jõel toimub lahing Novgorodi ja Pihkva vägede ja saksa-eesti vägede vahel. Lahingus langeb Tartu piiskop Alexander, kuid lahingus saab vene vägi lüüa. ... 18. veebruar – Alexander, Tartu piiskop 29. oktoober – Konradin, Švaabimaa hertsog ja nominaalne Sitsiilia kuningas
1269

1269. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1210. aastad 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad - 1260. aastad - 1270. aastad 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad Aastad: 1264 1265 1266 1267 1268 - 1269 - 1270 1271 1272 1273 1274 ... ... ... ...
Ike (orkaan)

Ike oli orkaan, mis tekitatud kahju poolest oli üks USA ajaloo suurimaid, sest ta maabus otse ühe USA suurima linna Houstoni kohal. Galvestoni saar ja Houstoni linn kannatas tugevaimate tuulte all 12. septembri ööl vastu 13. septembrit 2008. Tuul lõhkus Houstoni mitmetel kõrghoonetel palju aknaid, suurem osa linnast oli orkaani järel umbes nädala jooksul elektrita. Orkaan nõudis vähemalt 195 inimohvrit, neist 112 USAs ja 74 Haitil.
1270

◄ | 12. sajand | 13. sajand | 14. sajand | ► ◄ | 1240. aastad | 1250. aastad | 1260. aastad | 1270. aastad | 1280. aastad | 1290. aastad | 1300. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1266 | 1267 | 1268 | 1269 | 1270 | 1271 | 1272 | 1273 | 1274 | ► | ►► 1270. aasta oli 13. sajandi 70. aasta. 30. oktoober – algas kaheksas (viimane) ristisõda. Leedulaste vallutusreke ajal Eestisse toimus Virtsu lähedal merejääl Leedu väe ja Mõõgavendade ordu, Tartu piiskopi ja Saare-Lääne piiskopi vägede vahel lahing, mille viimased võitsid. ... 16. veebruar – Otto von Lutterberg, Liivimaa ordumeister
Karl Urm

Karl Urm (4. juuli 1900 Hellenurme vald, Tartumaa – 1. jaanuar 1969 New York) oli eesti õpetaja. Osales Vabadussõjas, õppis 1921–1925 Tartu Ülikoolis matemaatikat, lõpetas 1925. aastal ning õppis edasi kuni 1927. aastani. Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Karl Urm oli 1925–1944 Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumi matemaatika- ja füüsikaõpetaja Tartus. Ta põgenes 1944. aastal Saksamaale, oli seal 1945–1949 Geislingeni Eesti Gümnaasiumi direktor ning 1949. aastal siirdus Ameerika Ühendriikidesse.
Geislingeni Eesti Gümnaasium

Geislingeni Eesti Gümnaasium (lühend GEG) oli suurim eesti pagulaste gümnaasium aastail 1945–1951, asukohaga Saksamaal. Gümnaasium asutati Geislingen an der Steiges ja tegutses 14. detsembrist 1945 kuni 15. jaanuarini 1951. Direktor oli kuni 1949. aastani Karl Urm, hiljem Aleksander Laane. Inspektor oli Linda Saarmaa, tuntumad õpetajad Ants Roos, Roman Koolmar, Harald Parrest, Osvald Sulla, Klavdia Voiko, Paul Lannus, Aleksander Hinno, Eduard Lind, Annaliisa Janov, Ilse Roos, Õie Keinaste, Anton Kasemets, Udo Kasemets, Olev Parlo ja Lembit Karjel. Aastail 1946–1950 lõpetas gümnaasiumi viis lendu kokku 168 vilistlasega, enim õpilasi oli sügisel 1947 (268). 1949 alanud edasirände tõttu vähenes õpilaste arv paarikümneni, misjärel gümnaasium viidi 1950 üle Ulmi ja likvideeriti seal. Ylo Anson Olaf Bagger Oleg Golubjatnikov Rjurik Golubjatnikov Hellar Grabbi Ivor Ilmet Uno Kodres Olaf Kopvillem Jyri Kork Aldis Kurvits Feliks Kuus Lembit Lilleleht Endrik Nõges Jüri Nõu Ahto Palm-Leis Arved Plaks Maido Saarlas Henn Soonpää Anatol Särko Endel Tulving Rutt Tulving Jüri Täht Taavo Virkhaus Geislingeni Eesti Algkool Geislingeni Eesti Gümnaasium 1945–1948. Album. Geislingen, 1949. Geislingeni Eesti Gümnaasiumi õpilaste ja õpetajate elulugusid. 3., parandatud ja täiendatud trükk. Nassau Bay, Texas, 2003. Hellar Grabbi. Geislingeni Eesti Gümnaasiumis. Akadeemia, 2008, nr. 9, lk. 2018–2061.
Kaarel Tarandi

Kaarel Tarandi (7. november 1907 – 26. mai 2008) oli eesti mullateadlane ja pikaealine. Ta oli Eesti Põllumajandusakadeemia õppejõud. 2008. aasta alguses loeti teda vanimaks dotsendiks Eestis. Oli alates 1929. aastast Üliõpilasselts Liivika liige. https://web.archive.org/web/20090927001513/http://www.emu.ee/353770 (arhiiviversioon) Eesti Maaülikool: Maaülikooli vanim teadlane Eesti Vabariigist 10 aastat vanem Saja-aastane Kaarel Tarandi: koolmeistri pojast põllumeeste õpetajaks. Tartu, 2007. Eesti Maaülikool (arhiiviversioon) Maaülikooli vanim teadlane Eesti Vabariigist 10 aastat vanem
ZEV

ZEV (saksa keeles Zentralstelle zur Erfassung der verschleppten und mobilisierten Esten, eesti keeles Äraviidute Otsimise ja Tagasitoomise Keskus, hiljem Eesti Rahva Ühisabi Äraviidute Otsimise ja Tagasitoomise Osakond ZEV) oli aastail 1941–1944 Eestis tegutsenud organisatsioon (asutatud 4. septembril 1941), mis kogus andmeid Nõukogude okupatsiooni läbi aastail 1940–1941 Eestis tekitatud inimkaotuste kohta. ZEV tõi eestlastest sõjavangid tagasi Eestisse, varustas neid toiduainete, riiete ja 50-riigimargase taskurahaga. ZEV-i ja Rahvusvahelise Punase Risti kaudu toimus ka kirjavahetus välismaaga. Pärast Tallinna pommitamist 9. märtsil 1944 kogus ZEV hukkunute kohta andmeid, identifitseeris neid ja teatas nende omastele. ZEV-i juhataja oli Elmar Tambek ja president dr. Hjalmar Mäe. AMB. Bolševike ohvrite jälil. Eesti Sõna, 3. mai 1944, nr. 101, lk. 6. Kiri omastele võõrsil. Eesti Sõna, 28. juuli 1944, nr. 173, lk. 5. AMB. Bolševike ohvrite jälil. Eesti Sõna, 3. mai 1944, nr. 101, lk. 6.
1271

1271. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad - 1270. aastad - 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad Aastad: 1266 1267 1268 1269 1270 - 1271 - 1272 1273 1274 1275 1276 ... Esimese rootsi külana Eestis mainiti Taani kuninganna ürikus Haabneemet Viimsi poolsaarel. ... ... ...
Gregor Heuer

Gregor-Konrad Heuer [hoier] (27. juuni 1915 Harkiv, Ukraina – 30. märts 1989 Augsburg, Saksamaa) oli eesti helilooja ja pianist. Heuer sündis Harkivis saksa kaupmehe peres. 1933. aastal astus ta Tallinna Konservatooriumi, mille lõpetas 1937. aastal kompositsiooni (Artur Kapi klass) ja 1940. aastal klaveri erialal (Artur Lemba klass). 1936. aastal sai ta Eesti kodakondsuse. Aastatel 1940–1941 oli Heuer Estonia teatri repetiitor ning esines pianisti ja dirigendina. Seejärel läks Saksamaale, kus pärast sõjavangis olemist jätkas õpinguid. 1956. aastast oli Gregor Heuer Augsburgi Leopold Mozart Konservatoriumi klaveriõppejõud. "Eksootiline fantaasia" klaverile ja orkestrile (1933) Klaverikontsert (1935) Keelpillikvartett (1936) Impressioonid klaverile (1937) Sonaat viiulile ja klaverile (1938) Sümfooniline poeem "Videvik" (1939) Poeem viiulile ja orkestrile (1939) Kantaat "Eestimaale" (1939) Ballett "Surmatants" (1942) soololaulud Harri Kiisk. Gregor Heueri mälestuseks. Teataja, 1. juuli 1989, nr. 13, lk. 6–7. Gregor Heueri elulugu (saksa k)
Talvesõda (film)

"Talvesõda" (soome keeles "Talvisota") on Antti Tuuri romaani ainetel põhinev Soome 1989. aasta draama- ja sõjafilm, mis keskendub Talvesõjale. Lähemalt räägib see film Soome jalaväe 23. rügemendist, mis koosneb ainult Lõuna-Pohjanmaa meestest. Film esilinastus Soomes ja Rootsis üheaegselt 30. novembril 1989, sellega tähistati ühtlasi ka viiekümne aasta möödumist Talvesõja algusest. Sõda kestis 30. novembrist 1939 kuni 13. märtsini 1940. Filmis on kasutatud väga palju Teise maailmasõja aegset sõjatehnikat, näiteks kergetanke T-26, kiirpommitajaid Tupolev SB, Polikarpov I-16 ja 37 mm PstK/36 tankitõrjesuurtükki. Lavastaja Pekka Parikka kandideeris Berliini filmifestivalil Kuldkarule kui parim filmilavastaja 1990. aastal. Sama aasta Soome filmiauhindade jagamisel võitis "Talvesõda" kuus Jussi auhinda järgmistes kategooriates: Parim näitleja (Taneli Mäkelä) Parim Co-ordinator (Raimo Mikkola) Parim lavastus (Pekka Parikka) Parim muusika (Juha Tikka) Parim filmiheli (Paul Jyrälä ja meeskond) Parim kõrvalosatäitja (Vesa Vierikko). Film on jaotatud ka viieosaliseks draamasarjaks, mille ühe seeria pikkus on umbkaudu 55 minutit. See draamasari on jooksnud Soome Televisioonis 1991. ja 1999. aastal. Kolmandat korda oli see eetris 2009. aasta sügisel. Taneli Mäkelä – Martti Hakala Vesa Vierikko – Jussi Kantola Timo Torikka – Pentti Saari Heikki Paavilainen – Vilho Erkkilä Antti Raivio – Erkki Somppi Esko Kovero – Juho Pernaa Martti Suosalo – Arvi Huhtala Markku Huhtamo – Aatos Laitila Matti Onnismaa – Veikko Korpela Konsta Mäkelä – Paavo Hakala Tomi Salmela – Matti Ylinen Samuli Edelmann – Mauri Haapasalo Vesa Mäkelä – Yrjö Haavisto Aarno Sulkanen – pataljonikomandör Sihvo Kari Kihlström – Jorma Potila Esko Nikkari – Yrjö 'Ylli' Alanen IMDB
Monitor (laev 1862)

Monitor oli esimene USA soomuslaev, esimene tema järgi nime saanud laevatüübist Monitor. Laev lasti vette 30. jaanuaril 1862 ja see uppus 31. detsembril 1862. See oli ülimadala (praktiliselt veepinna kõrguse) parda ja pöörleva suurtükitorniga laev. Sai tuntuks 9. märtsil 1862 peetud esimese soomuslaevadevahelise merelahingu (Ameerika Riikide Konföderatsiooni Virginia vastu) järel.  Monitor – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Sapp

Sapp ehk sapivedelik (ladina keeles bilis) on enamikul inimestel ja paljudel selgroogsetel maksa rakkude poolt sapijuhade kaudu sapipõide kogunev seedenõre. Ühissapijuha kaudu liigub sapivedelik kaksteistsõrmikusse. Sappi eritub maksast ööpäev läbi. Sapp, mis on värvuselt kuldkollane (olenevalt sapipigmentidest ka kuldpruun kuni rohekas) vedelik, koguneb sapipõide söögikordade vahepeal. Pärast söömist, kui eelseedinud toidumass liigub kaksteistsõrmikusse, hakkab sapipõis hormooni koletsüstokiniin-pankreosümiini toimel perioodiliselt kokku tõmbuma ning ühissapijuha kaudu sappi kaksteistsõrmikusse pritsima. Sapi eritumise kiirust mõjutavad nii humoraalne kui ka neuraalne regulatsioon. Sapi koostis on loomaliigiti ja ka indiviiditi erinev, olenedes nii pärilikest teguritest kui ka söödavast toidust ja selle kogustest. Sapil on oluline roll enterohepaatilises tsirkulatsioonis (sool-värativeen-maks-sapp-sool) ja tsirkulatsioon saab toimuda seni kuni soolesisaldistes leidub rasva. Sapp seedeensüüme oluliselt ei sisalda. Maksasagarike poolt kolesteroolist valmistatavad sapisoolad (sapphapete soolad) on aga lipiidide seedimiseks vältimatud. Sapp sisaldab rohkesti kolesterooli. Loomasapp leiab kulinaarias vähe kasutust, kuna sapipõie seedenõre on kibeda maitsega. Seetõttu tuleks kalu rookides või loomade sisikonda eemaldades sapipõis eemaldada ettevaatlikult, et selle vedelik ei valguks laiali. Osades kultuurides valmistatakse madude sapist (inglise snake bilewine) koos alkoholiga erilist jooki, millel usutakse olevat ravitoime. bilirubiin ensüümid enterohepaatiline tsirkulatsioon hormoonid kolesterool maks sapijuha sapikapillaarid sapinõristid sapipigmendid sapiseep sapphape ühissapijuha "Meditsiinisõnastik" 676:2004. Walter Nienstedt, Osmo Hänninen, Antti Arstila, Stig-Eyrik Björkqvist. "Inimese füsioloogia ja anatoomia", Werner Söderström Osakeyhtiö, Kirjastus Medicina, 6 trükk, lk 320, 2011, toimetaja Georg Loogna, tõlkija Heli Kõiv, keeletoimetaja Tiiu Sulsenberg, ISBN 9985-829-36-0. JOHN G. REINHOLD, L. KRAEER FERGUSON ja AMBROSE HUNSBERGER, JR.,THE COMPOSITION OF HUMAN GALLBLADDER BILE AND ITS RELATIONSHIP TO CHOLELITHIASIS, Veebiversioon (vaadatud 25.11.2013) (inglise keeles) Walter Nienstedt, Osmo Hänninen, Antti Arstila, Stig-Eyrik Björkqvist. "Inimese füsioloogia ja anatoomia", Werner Söderström Osakeyhtiö, Kirjastus Medicina, 6 trükk, lk 320-323, 2011, toimetaja Georg Loogna, tõlkija Heli Kõiv, keeletoimetaja Tiiu Sulsenberg, ISBN 9985-829-36-0.
Skeletilihased

Skeletilihased on osa selgroogsete lihastikust. Skeletilihaste ülesanne on liigutada skeleti osi ja kindlustada sel teel keha ja selle üksikosade liikumine. Algavad luult, ületavad liigese ja kinnituvad teisele luule pehmete kudede kaudu. Skeletilihaste tööd reguleerib somaatiline närvisüsteem.
Geislingen

Geislingen an der Steige on linn Saksamaal Baden-Württembergis. Kuni 1802. aastani kuulus Geislingen Ulmi vabalinnale, 1803–1810 Baierile, seejärel Württembergile. 1944. aasta suure põgenemise laine tõi Saksamaale tuhandeid eestlasi. Pärast teist maailmasõda elas Geislingeni põgenikelaagris 4400 eesti pagulast (sealhulgas Voldemar Päts, Olev Piirsalu, Elias Kasak, Verner Hans Puurand, Henrik Visnapuu, Pedro Krusten, Roman Toi, Peeter Puusep, Harald Raudsepp jt). Seal tegutsesid Geislingeni Eesti Gümnaasium, Geislingeni Eesti Algkool ja Geislingeni Eesti Teater, Geislingeni Eesti Sümfooniaorkester, seal ilmus aastail 1945–1953 ajaleht Eesti Post. Geislingeni surnuaiale püstitati 1949. aastal arhitektide Kolmar ja Areni kujundatud, eestlaste saatust eksiilis kajastav mälestusmärk. Kivisse raiuti Geislingenis surnud 102 eestlase nimed, hiljem täiendati nimekirja ühtekokku 154 nimega. Geislingeni põgenikelaager eksisteeris 1945. aasta oktoobrist 1950. aasta 24. juunini. 2007. aastal elas linnas 27 350 elanikku. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Bernhard Stille. Von Baltikum ins Schwabenland. Estenlager und Ausquartierenschicksal in Geislingen 1945–1950. Weissenhorn, 1994.
Harry Illak

Harry Illak (sündinud 7. juunil 1961 Tallinnas) on eesti puhkpilliorkestrite dirigent. Aastatel 1973–1978 õppis ta Tallinna Lastemuusikakoolis õpetaja Aleksander Aleksejevi juures metsasarve erialal. 1988–1993 õppis Illak Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuuriteaduskonnas kultuuritöötaja-puhkpilliorkestri dirigendi erialal. Tema dirigeerimisjuhendaja oli Ahti Rääst ja metsasarveõpetaja Kalmer Kiik. 2001–2004 õppis ta Tallinna Pedagoogikaülikooli matemaatika- ja loodusteaduskonna informaatikaosakonnas multimeediumis õpisüsteemide erialal ning omandas magistrikraadi (juhendaja TTÜ dots. Jaak Henno). 1991–1993 Saue Seadistustööde Valitsuse puhkpilliorkestri dirigent (asutaja) 1993–2003 Saue Gümnaasiumi puhkpilliorkestri dirigent 1995–2008 Eesti Noorte Puhkpilliorkestri dirigent (taasasutaja) Alates 1997 Harjumaa Noorte Puhkpilliorkestri dirigent 2003–2008 Saue Muusikakooli puhkpilliorkestri dirigent 2003–2014 Viljandi Noorte Sümfooniaorkestri dirigent (asutaja) 2004–2008 Nõmme Muusikakooli puhkpilliorkestri dirigent 2004–2007 Viljandi Muusikakooli puhkpilliorkestri dirigent 2005–2008 Vabariikliku Orkestrijuhtide Puhkpilliorkestri valitud dirigent 2008–2013 Vabariikliku Orkestrijuhtide Puhkpilliorkestri valitud peadirigent 2008 Tartu Ülikooli aumärk 2005 Eesti Kooriühingu aasta orkestridirigent 2005 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (mitmete puhkpilliorkestrite tulemuslik juhtimine ja nende edukas esinemine konkurssidel) 2004 Harjumaa teenetemärk (nr 18) 2002 konkursi “Saue aasta õpetaja” laureaat 2011 CISM aktsepteeritud Rahvusvahelisel Puhkpilliorkestrite konkursi parima dirigendi eripreemia "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. [1] Sakala 13.01.2011 [2] Harju Elu 08.07.2011 [3] Saue Sõna 21.10.2011
Piila Peaingel Miikaeli kirik

Piila Peaingel Miikaeli kirik on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik (pühakoda) Saare maakonnas Piila külas. Saaremaal Kaarma kihelkonnas siirdus 1848. aastal õigeusku 1643 inimest. Kaarma koguduse luterliku pastori Adalbert Hugo Willigerode pingutustele vaatamata ei õnnestunud takistada kohalike inimeste kirikuvahetust. Rahvas oli veendunud, et usuvahetus on keisri enda käsk ning keeldus kohaliku pastori vastupidiseid kinnitusi uskumast. Vene Õigeusu Kiriku Pühima Sinodi ukaas Piila õigeusu koguduse rajamiseks anti välja 1847. aastal. Piila õigeusu kogudus avati 1848. aastal ja selle pühitses Riia vikaarpiiskop Filaret I Peaingel Miikaeli (Mihhail Arhangelski) nimele. Esimene teenistus toimus Luulupe mõisa küünis. Piila Peaingel Miikaeli koguduses oli siis 3140 liiget. Piila kroonumõisast eraldati esimene maatükk kiriku ehituseks 1859. aastal. Riia arhitekti Heinrich Scheeli projekteeritud viie kupliga, paekivist seintega seest ja väljast krohvitud kivikirik valmis 1873. aastal ning selle pühitses Riia ja Miitavi ülempiiskop Veniamin (Karelin) Peaingel Miikaeli auks sama aasta 8. novembril. Kiriku kõrvale rajati hooned koguduse vaimulikele ja kirikuametile. Tänapäeval kasutab pühakoda EAÕK Piila Peaingel Miikaeli kogudus. Usuvahetusliikumise algjärgus 25. aprillil 1845 kinnitas Venemaa keiser instruktsiooni, mis nägi ette õigeusu kirikute juures kihelkonnakoolide loomist. Piila Peaingel Miikaeli koguduse kihelkonnakool ehitati 1852. aastal. Kool oli tegev kuni 1918. aastani. 1905. aastal oli koguduseliikmeid 2116 ja 1913. aastal 2300 inimest. Saaremaal tõusis õigeusu kiriku liikmete arv ka pärast 1905. aasta usuvabadusmanifesti. Suurearvuline Piila õigeusu kogudus avas kihelkonnakoolile lisaks 6 abikooli. Piila kalmistu rajati 1859. aastal Piila kroonumõisast eraldatud maale. Enne seda maeti Piila õigeusu koguduse liikmeid kas Leisi õigeusu kalmistule või Kaarma luteriusu kalmistule. Leisi Püha Olga kirik Reomäe Apostel Andrease kirik "Koguteos Saaremaa II köide". TTÜ Kuressaare Kolledž. Kirjastus Koolibri. Tallinn, 2007; lk 430–434 lk 924–926: lk 429 Jaanus Plaat. "Saaremaa kirikud, usuliikumised ja prohvetid 18.-20. sajandil". Eesti Rahva Muuseum. Tartu, 2003; lk 136–140; lk 288–289 Martin Toon. "EAÕK Kuressaare Püha Nikolai koguduse ajalugu". Kuressaare, 1997. AS Terbo, 1997; lk 4–5; lk 69 Jaanus Plaat/Arne Maasik, "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid Eestis". Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn, 2011; lk 482–487
Wilhelmine von Bunge

Wilhelmine Luise von Bunge (sündinud Wilhelmine Luise Wegener, 15./27. märts 1804 Tartu – 1876 Wiesbaden) oli Friedrich Georg von Bunge abikaasa. Wilhelmine Luise Wegener sündis apteeker Christian Gotthard Wegeneri tütrena. Abiellus Friedrich Georg von Bungega Tartus 11./23. detsembril 1825. Abielust sündis kolm poega ja neli tütart. Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
1272

1272. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad - 1270. aastad - 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad Aastad: 1267 1268 1269 1270 1271 - 1272 - 1273 1274 1275 1276 1277 16. november – Edward I sai Inglismaa kuningaks ... ... 2. aprill – Richard Cornwallist, Poitou ja Cornwalli krahv, Saksa kuningas 1257–1272 16. november – Henry III, Inglismaa kuningas 1216–1272
Ralph von Bunge

Oskar Ralph von Bunge (8./20. september 1866 Tallinn – 11./24. juuli 1903 Vladivostok) oli eesti arst. Õppis 1876–1885 Toomkoolis, 1887 ja 1888–1894 Tartu Ülikoolis, dr. med. 1897–1899 Nuustaku arst, 1899–1901 Väike-Maarja kihelkonnaarst, seejärel Vene mereväearst Kroonlinnas, alates 1902. aastast Vladivostokis. Friedrich Georg von Bunge pojapoeg. Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust Väljavõte Isidorus Brennsohni "Die Aerzte Estland"'ist
Tiirimetsa Kristuse Sündimise kirik

Tiirimetsa Kristuse Sündimise kirik (ka Tiirimetsa Jeesuse Sündimise kirik) on EAÕK haldusalasse kuuluv varemetes õigeusu kirik Saare maakonnas Saaremaa vallas Tiirimetsa külas. Kirikut kasutas Tiirimetsa Kristuse Sündimise kogudus. Paekivist viiekupliline kirik ehitati 1873. aastal Riia arhitekt Heinrich Scheeli projekti järgi. Kiriku ehitusmeister oli Koki külast pärit Aleksei Kann. Sama projekti järgi ehitati Liivimaal 16 õigeusu kirikut ja Eestimaal 1 õigeusu kirik. 1944. aastal rüüstasid Nõukogude sõjaväelased pühakoja ning see jäi varemeisse. Täitevkomitee andis korralduse lõhkuda hoone maha, kuid käsu saanud seda ei teinud. Eesti kirikute loend Tiirimetsa Kristuse Sündimise kogudus Martin Toon. "EAÕK Kuressaare Püha Nikolai koguduse ajalugu". Kuressaare 1997. AS Terbo. Tallinn 1997. Lk 4-5; lk 69 Jaanus Plaat. "Saaremaa kirikud, usuliikumised ja prohvetid 18.-20. sajandil". Eesti Rahva Muuseum. Tartu 2003. Lk 136-140, 288-289 "Koguteos Saaremaa II köide". TTÜ Kuressaare Kolledž, Koolibri. Tallinn 2007. Lk 429-434, 924-926 Jaanus Plaat, Arne Maasik. "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid Eestis". Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn 2011. Lk 756-759
1273

1273. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad - 1270. aastad - 1280. aastad 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad Aastad: 1268 1269 1270 1271 1272 - 1273 - 1274 1275 1276 1277 1278 ... ... ... ...
Koltšanovo

Koltšanovo on küla Venemaal Leningradi oblastis Volhovi rajoonis. Asub Sjassi paremal kaldal. Külas on sündinud Georg Meri.
Reina mõis

Reina mõis, ka Salli mõis (saksa keeles Saltack) oli rüütlimõis Pöide kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Saaremaa valla territooriumile Saare maakonnas. Reina mõisa on esmamainitud 1464. aastal (Saletacken). Keskajal kuulus mõis Elme aadlisuguvõsa valdusse. Aastail 1537–1723 kuulus mõis Treydenite omandusse, kelle järgi sai mõis ka oma eestikeelse nime. Hiljem vahetusid mõisa omanikud tihedalt, kuni 1769. aastal läks Reina mõis Buhrmeisterite omandusse. 1914. aastal kuulus mõisale 519,66 hektarit mõisamaad, 782,78 ha talumaad, Välja mõis (Niethof), Kahutsi küla. Mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli Helena von Buhrmeister. Mõisasüda jäi Buhrmeistrite kätte 1939. aastani. 1909. aastal kuulus mõis Uuemõisa valda, 1939. aastal kuulus endine Reina mõisasüda uude Pöide valda. Väike kivist ühekorruseline peahoone rajati ilmselt 19. sajandi alguses. Nüüdseks on hoonest säilinud varemed. Säilinud on üksikud kõrvalhooned ümberehitatud kujul. Eesti mõisate loend Saaremaa. Maateaduslik, majanduslik ja ajalooline kirjeldus. Toim. A. Luha. Tartu: Eesti Kirjanduse Seltsi kirjastus, 1933. Lk 708-709 [1]. Reina mõisast Eesti mõisaportaalis