laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Siberi tuur

Siberi tuur (Acipenser baerii) on tuurlaste sugukonda tuura perekonda kuuluv kala. Siberi tuur on IUCN-i punases nimekirjas märgitud kui ohustatud liik. Liigiepiteet (baerii) on pandud Karl Ernst von Baeri auks. Elab Siberi jõgedes Obist Kolõmani ja edasi Indigirkani. Irtõšis on siberi tuur levinud Zaissani järveni (ka Musta Irtõšini), Obis Obi-Tazi lahest (Drovjanõi neemest) päris Obi ülemjooksuni, Katuni jõeni, ta tungis ka Teletsi järve. Baikalis ja Buhtarma veehoidlas moodustab ta paiksed järvevormid. Obis ja Jenisseis elab siberi tuur koos sterletiga, Leena ja Kolõma jões on ta ainus tuurlaste esindaja. Baikalis elab siberi tuura järvevorm, kes on oma bioloogia poolest sarnane Ameerika Suure järvistu tuuraga. Kudema läheb ta Selengasse, märksa vähemal määral ka Barguzini jõkke. Mööda Toli jõge suundub siberi tuur Mongooliasse (on leitud umbes 100 km kauguselt Ulaanbaatarist). Baikali järvevormi on käsitletud ka omaette alamliigina. Obi, Jenissei, Pjassina ja Hatanga jões on vähesel arvul siberi tuura paikseid vorme. Leena tuur on puhtalt jõevorm. Siberi tuur kasvab aeglaselt. Suguküpseks saavad isased Obis 9–14-aastaselt, emased 11–20-aastaselt. Jenissei alamjooksul saab tuur suguküpseks 18–23-aastaselt, Baikali vormi isased 15-, emased 18-aastaselt ja hiljem. Obi tuura emased koevad 3–4, isased 1–2 aasta tagant. Jenissei alamjooksul koeb siberi tuur enamasti 4 aasta tagant. Siberi tuura vanuse ülempiir on 60 aastat. Obis on siberi tuura tavaline püügikaal isastel 5–25 kg, keskmiselt 10 kg (90–165 cm), emastel 5–44 kg, keskmiselt 13 kg (92–180 cm). Jakuutias on selle tuura tavaline kaal 2 kg, kuid leidub ka isendeid, kes kaaluvad 10 ja isegi 40 kg. Obist püütud siberi tuura suurim kaal ja pikkus on 3 m ja 100–104 kg. Jenisseist püütakse mõnikord 30–40 kg raskusi tuuri, harva kuni 96 kg. Baikalis elava tuura vormi suurim teadaolev kaal on 115 kg, tavaliselt kaaluvad nad aga 16–20 kg. Siberi tuura viljakus on Obis 174 000–420 000, Jenisseis 79 000–250 000, Baikalis 211 000–832 000 marjatera. Siberi tuur toitub koorikloomadest (kirpvähilised), putukate vastseist, limustest, kaladest. Siberi tuura (ja tema hübriide teiste tuurlastega) on hakatud rohkelt kasutama kalakasvandustes, kuna siberi tuur kasvab esimestel eluaastatel märksa kiiremini kui teised tuurad, ka on tal vähem terviseprobleeme. Maitseomadustelt peetakse teda mõnevõrra paremaks kui vene tuura, kes on samuti kasvandustes viljeldav. Eestis hakati siberi tuura kasvatama kaubakalana 21. sajandi esikümnendi keskpaigas. Ka tänapäeval kasvatatakse seda Eesti kalakasvandustes. IUCNi punane nimekiri "Loomade elu", 7. kd.
Tuiklemine

Tuiklemine on kahe lähedase sagedusega osaheli interferentsil esinev nähtus, mida inimene talle kuuldavate helide korral tajub perioodilise helivaljuse muutusena. Antud helivaljuse perioodilise muutuse sagedus on võrdne kahe interfereeruva heli sageduste vahega. Tuiklemisest on abi muusikainstrumente häälestamisel. Kui kahe samasihilise liidetava lihtharmoonilise võnkumise sagedused erinevad vähe, võib resultantliikumist kujutada pulseeriva amplituudiga harmoonilise võnkumisena. Kui ühe lihtharmoonilise võnkumise võrrand on x 1 = A cos ⁡ ω t {\displaystyle x_{1}=A\cos \omega t} ja teise lähedase sagedusega võnkumise võrrand on x 2 = A cos ⁡ ( ( ω + Δ ω ) t ) {\displaystyle x_{2}=A\cos((\omega +\Delta \omega )t)} , siis liites saadakse x = x 1 + x 2 = ( 2 A cos ⁡ ( Δ ω 2 t ) ) cos ⁡ ( ω t ) , {\displaystyle x=x_{1}+x_{2}={\Bigl (}2A\cos({\frac {\Delta \omega }{2}}t){\Bigr )}\cos(\omega t),} seejuures sulgudes olev tegur muutub palju aeglasemalt, kui teine tegur. Seetõttu on amplituudi muutumine perioodiline ja muutub vastavalt sulgudes oleva avaldise absoluutväärtusele.  Pikemalt artiklis Binauraalne tuiklemine Binauraalne tuiklemine on kõrvapete (kuulmisillusioon), kus inimene tajub tuiklemist kahe lihtheli puhul, mille mõlema sagedused on väiksemad kui 1500 Hz ja nend sageduste erinevuse on väiksem kui 40 Hz ja neid kahte heli mängitakse eri kõrvadesse samaaegselt. Tavalist tuiklemist võib tajuda ka ühe kõrvaga, kuid binauraalse tuiklemise tajumiseks on vaja mõlema kõrva ja ajus paikneva helitajuga seotud ajuosade koostööd. Liitheli Psühhoakustika I. Saveljev (1978). Füüsika 1. Tallinn: Valgus. Lk 184.
James Troisi

James Troisi (sündinud 3. juulil 1988 Adelaide'is) on Austraalia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Austraalia kõrgliiga klubis Western Sydney Wanderers ja Austraalia jalgpallikoondises. Troisi alustas klubikarjääri 2007. aastal Inglismaal Newcastle Unitedis, kuid ühtegi liigamängu ta klubi meeskonnas kirja ei saanud. Austraalia kõrgliigas on ta peale Western Sydney Wanderersi mänginud veel Adelaide Unitedis ja Melbourne Victorys, kus mängis esimest korda hooajal 2013–14, mil oli 12 väravaga klubi suurim väravakütt ja jagas selles arvestuses liigas teist kohta. Melbourne Victorys mängis Troisi hiljem veel aastatel 2016–2019. Lisaks on ta mänginud veel Türgis Gençlerbirliği ja Kayserispori ridades, Itaalia kõrgliiga klubis Atalanta, Belgia kõrgliiga klubis Zulte Waregem, Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al-Ittihad ja Hiina kõrgliiga klubis Liaoning Whowin. Debüüdi Austraalia jalgpallikoondises tegi Troisi 22. märtsil 2008 sõprusmängus Singapuri vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 5. juunil 2011 sõprusmängus Uus-Meremaa vastu. 2015. aasta Aasia meistrivõistlustel tuli ta Austraalia koondisega Aasia meistriks. Ta lõi turniiril kaks väravat: esimese esimeses alagrupimängus Kuveidi vastu ja teise finaalmängus Lõuna-Korea vastu, kindlustades sellega Austraaliale meistrivõidu. 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiri viimases alagrupimängus lõi ta värava Tšiili vastu. Lisaks kuulus ta Austraalia koondisse ka 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ning mängis Austraalia võistkonnaga 2008. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril.  James Troisi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Mangalia

Mangalia (türgi keeles Mankalya) on linn Rumeenias Constanța maakonnas Musta mere rannikul. Linn asub ajaloolises Põhja-Dobrudža piirkonnas, Bulgaaria piirist ligikaudu 8 km kaugusel. 6. sajandil eKr asutati praeguse Mangalia territooriumil muinaskreeka linn Kallitis. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mangalia elanikest rumeenlasi 90,6%, türklasi 4,4%, tatarlasi 3,6%, mustlasi 0,5% ja teistest rahvustest inimesi 0,9%. Aywaille, Belgia Balchik, Bulgaaria Banská Bystrica, Slovakkia Byblos, Liibanon Charleville-Mézières, Prantsusmaa General Toshevo, Bulgaaria Greenport, Ameerika Ühendriigid Karmiel, Iisrael Lávrio, Kreeka Pale, Bosnia ja Hertsegoviina Porto Viro, Itaalia Santa Severina, Itaalia Struga, Põhja-Makedoonia 2021 Romanian census Greek Heritage at the Black Sea Black Sea Tourism
Läti SNV lipp

Läti SNV lipp oli Nõukogude Venemaa haldusüksuse Läti SNV lipp. Lipp oli väljanägemiselt väga lihtne. Lipul oli terve plagu punast värvi ja seal peal oli suurtes tähtedes LSPR (Latvijas Sociālistiskā Padomju Republika). Lippu kasutati Läti SNV lipuna aastatel 1919–1920.
Läti SNV vapp

Läti SNV vapp oli Nõukogude Venemaa vabariigi Läti SNV vapp. Vapp oli ringi kuju ning see peenikese musta piirjoonega ja paksu kollase piirjoonega. Vapi keskel oli kollane hammasratas ja hammasratta sees veel musta ja kollaste piirjoontega viisnurk. Viisnurk oli seest punast värvi ja selle sees oli kollaste piirjoontega punase sisemusega kollast värvi vikat ja vasar. Kollase piirjoone ja hammasratta vahel olid kirjutatud Läti keeles Nõukogude Liidu deviis ning Latvijas Soc. Padomju Republika. Läti SNV vappi kasutati aastatel 1919–1920.
Anu Iho

Anu Iho (21. jaanuar 1946 – 7. jaanuar 2019) oli eesti raamatukogundustegelane. Anu Iho lõpetas 1977. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuuriteaduskonna raamatukogunduse ja bibliograafia eriala. Ta suunati ENSV TA Teaduslikku Raamatukokku bibliograafiks. Seejärel asus ta tööle Tallinna Pedagoogilisse Instituuti, kus töötas vanemlaborandi, vanemteaduri ja insenerina. Lühemat aega täitis ta ka ühiskondliku prorektori ülesandeid. Alates 1989. aastast oli Anu Iho tihedalt seotud kogude ja komplekteerimisega. Nii sai temast 1989. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli raamatukogu juhataja asetäitja komplekteerimise alal, vahepeal täitis ajutiselt ka raamatukogu infoosakonna ja bibliograafiaosakonna juhataja kohustusi. Teaduste Akadeemia raamatukogu järglasse, Tallinna Ülikooli Akadeemilisse Raamatukokku naasis Anu Iho 2004. aastal, kui asutuse juhatamise võttis Anne Valmaselt üle Andres Kollist. Anu Ihost sai raamatukogu peavarahoidja, kellena ta töötas kuni 2017. aastani. Aastal 2013 anti talle Tallinna Ülikooli teenetemärk. Anu Iho kuulus Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingusse ning tegutses ühingu kogude ja koolituste toimkondades. Samuti kuulus ta TLÜ Akadeemilise Raamatukogu juhatusse ja nõukokku.
Antti Hackzell

Anders (Antti) Verner Hackzell (20. september 1881 Mikkeli – 14. jaanuar 1946 Helsingi) oli Soome poliitik, ta kuulus Rahvusliku Koonderakonna ridadesse. Ta oli aastatel 1932–1936 Soome välisminister. Aastal 1944 oli ta Soome peaminister. Ta asus aastal 1900 õppima Helsingi Ülikooli, ta lõpetas ülikooli aastal 1903 filosoofiakandidaadina ja aastal 1906 õigusteaduse alal. Aastatel 1911–1918 tegutses ta Peterburis advokaadina. Aastal 1918 asus ta Soome kodusõtta sõdima valgete poolele, ta oli Karjala rinde ülema Aarne Sihvo adjutandiks. Aastatel 1922–1927 oli ta Soome saadikuks Nõukogude Liidus. 14. detsembrist 1932 kuni 7. oktoobrini 1936 oli ta Soome välisminister. 8. augustist 1944 kuni 21. septembrini oli ta Soome peaminister.
Vladimir Etuš

Vladimir Etuš (vene keeles Владимир Абрамович Этуш; 6. mai 1922 Moskva – 9. märts 2019 Moskva) oli juudi rahvusest Venemaa teatri- ja filminäitleja, Štšukini-nimelise Teatriinstituudi kunstiline juht (aastast 2003), NSV Liidu rahvakunstnik (1984); ta oli Venemaa vanim tegevnäitleja. 1940. aastal astus ta Štšukini-nimelisse Teatriinstituuti, kuid juba järgmisel aastal alanud sõja tõttu Saksamaaga läks ta vabatahtlikuna rindele. 1943. aastal sai ta raskelt haavata ja 1944. aastal jätkas näitlejaõpinguid. 1945. aastal lõpetas Etuš teatrikooli ning asus näitlejana tööle J. Vahtangovi nimelises teatris. Samaaegselt hakkas ta tööle näitlejameisterlikkuse pedagoogi assistendina Štšukini-nimelises Teatriinstituudis, aastal 1976 sai temast selle õppeasutuse professor, 1987. aastal rektor ja 2003. aastal kunstiline juht. Ta hakkas filmides mängima 1953. aastal. Peamiselt on ta loonud meeldejäävaid komöödiarolle, näiteks filmides "Kaukaasia vang ehk Šuriku uued seiklused" (1966), "12 tooli" (1971) ja "Ivan Vassiljevitš vahetab elukutset" (1973). Lastefilmis "Buratino seiklused" (1975) mängis ta Karabas-Barabasi. 1943 – Punatähe orden  1964 – Vene NFSV teeneline kunstnik 1971 – Vene NFSV rahvakunstnik 1984 – NSV Liidu rahvakunstnik 1985 – Isamaasõja ordeni 1. järk 1995, 2003, 2008, 2018 – orden "Teenete eest Isamaa ees" kõik neli järku 2002 – Venemaa Föderatsiooni riiklik preemia 2007, 2013 – Aleksander Nevski orden 2008 – orden "Venemaa aukodanik´" Peeter Suure orden
Roy Krishna

Roy Krishna (sündinud 30. augustil 1987 Labasas) on Fidži jalgpallur, kes mängib ründajana India kõrgliiga klubis ATK ja Fidži jalgpallikoondises. Ta on koondise kapten. Ta alustas klubikarjääri 2008. aastal Uus-Meremaa kõrgliiga klubis Waitakere United, kellega tuli viiel korral riigi meistriks. 2013. aasta teises pooles mängis ta mõnda aega teises Uus-Meremaa kõrgliiga klubis Auckland Citys. Sama aasta detsembris toimunud jalgpalliklubide maailmameistrivõistlustel lõi ta eelringi mängus värava Maroko klubi Raja Casablanca vastu. 2014. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Wellington Phoenixiga, mis tegutseb küll Uus-Meremaal, kuid mängib Austraalia kõrgliigas A-League. Ta lõi kuue hooaja jooksul klubi meeskonnas liigas 51 väravat, millega on ta klubi suurim väravakütt. 2018–19 põhihooajal lõi ta liigas 18 väravat, millega oli liiga kõige resultatiivsem mängija. Samal hooajal valiti ta liiga hooaja parimaks mängijaks. 2018. aastal valiti ta Wellington Phoenixi aasta mängijaks. 2019. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu ATK-ga. Fidži jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 2007. aastal Vaikse ookeani mängudel, kus Fidži läks esimeses mängus vastamisi Tuvaluga, keda võideti koguni 16:0 ja Krishna lõi neist kaks väravat. Ta on kuulunud Fidži koondisse 2008., 2012. ja 2016. aasta Okeaania meistrivõistlustel. Lisaks kuulus ta Fidži meeskonda 2016. aasta suveolümpiamängudel. Ta lõi teises alagrupimängus Mehhiko vastu Fidži ainsa värava sel turniiril. Waitakere United New Zealand Football Championship: 2007–08, 2009–10, 2010–11, 2011–12, 2012–13 Auckland City FC ASB Charity Cup: 2013–14 Roy Krishna Wellington Phoenix FC kodulehel
Urho Castrén

Urho Jonas Castrén (30. detsember 1886 Jyväskylä – 8. märts 1965 Helsingi) oli Soome poliitik, Soome justiitsminister (1925−1926) ja Soome peaminister (1944). Ta kuulus Rahvusliku Koonderakonna ridadesse. Aastatel 1929–1956 töötas Castrén Soome Kõrgema Administratiivkohtu presidendina. Urho Castréni valitsus
Marikopa keel

Marikopa keel (marikopa keeles piipaash chuukwer) on juma keelkonda kuuluv keel, mida räägivad Arizonas Maricopa maakonnas elavad marikopad. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel rääkis marikopa keelt 160 inimest. 2015. aasta andmetel oli keele oskajaid vaid 35. Enne kokkupuudet eurooplastega oli marikopasid hinnanguliselt 2000–3000. Lähimad sugulaskeeled on mohave ja ketšani keel. Marikopa keeles on 10 vokaalfoneemi ja 23 konsonantfoneemi (lisaks 2 ainult laensõnades esinevat konsonanti). Eristatakse pikki ja lühikesi vokaale: a, aː, e, eː, i, iː, o, oː, u, uː. Esinevad järgmised diftongid: aj, aːj, ej, eːj, oj, oːj, uj, uːj, aw, aːw, ew, eːw. Nimetava käände (NOM) tunnus on -sh. Sihitaval käändel tunnus puudub. 'iipaa-ny-sh qwaaq kyaa-m "mees laskis hirve maha" mees-DEM-NOM hirv laskma-KINDEL Lisaks nominatiivile ja akusatiivile on veel neli käänet: komitatiiv-instrumentaal, adessiiv-allatiiv, inessiiv-illatiiv ja lokatiiv. Kasutatakse possessiivprefikseid, nt m-kpur 'sinu müts'. Lauseliikmete järjekord on SOV. halkidoma keel https://www.ethnologue.com/language/mrc http://cla.berkeley.edu/languages/maricopa.php http://www.lapsyd.ddl.cnrs.fr/lapsyd/index.php?data=view&code=161 California Language Archive WALS Multitree.org
Josh Ryan Evans

Joshua Ryan "Josh" Evans (10. jaanuar 1982 Hayward, California – 5. august 2002 San Diego, California) oli Ameerika Ühendriikide filminäitleja.
Andmehõive

Andmehõive (inglise keeles data acquisition) on andmete (inglise keeles data) kogumine andmehõivesüsteemi kuuluvatest seadmetest. Enamasti on andmehõive puhul tegemist mõõtesüsteemiga, kus toimub mõõteandmete kogumine süsteemi kuuluvatelt anduritelt. Koguda võidakse aga ka binaarseid andmeid (näiteks seisundi kohta). Tänapäeval põhinevad andmehõivesüsteemid enamasti arvutite ja digitaalside kasutamisel. Sideks võidakse kasutada arvutivõrku (Ethernet). Vähesel määral kasutatakse siiani ka analooglahendusi, kuid seda vaid siis, kui digitaalsed lahendused pole mingis mõttes piisavalt head (töökindlad, häirekindlad, usaldusväärsed vms). Andmehõivesüsteemide elektroonses osas kasutatavad lahendused kuuluvad suures osas mõõteelektroonika valdkonda, eriti analooglahendused.
Peeter Rahnel

Peeter Rahnel (sündinud 23. veebruaril 1957 Abja-Paluojal) on Eesti omavalitsustegelane ja poliitik. Oli aastatel 1994–1996 Abja-Paluoja linnapea, 2002–2003 Abja vallavolikogu esimees ja 2005–2018 Abja vallavanem. Alates 2018. aastast kuni 2019. aasta Riigikogu valimisteni Mulgi vallavanem. Pärast Riigikogust lahkumist 2022. aasta juunis jätkab ta tööd Mulgi vallavolikogus. Rahnel on lõpetanud Abja Keskkooli (1975) ja Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloo erialal (2011). Töötanud Abja Tarbijate Kooperatiivis autojuht-ekspediitorina ning Abja Keskkoolis majandusjuhataja ja õpetajana. Töötanud Abja TK Restoranis Karksi ja ühes esimestest toitlustusteenuseid pakkunud eraettevõttes. Lisaks on ta töötanud Tallinna linnavalitsuse Omandireformiametis ja ajalehe Kesknädal turundusjuhina. Rahnel osales Sakalamaa Rahvarinde tegemistes ja suurürituste organiseerimises. Ta kuulub Eesti Keskerakonda ja on selle asutajaliige. Alates esimestest vabadest valimistest Eestis 1989. aastal on ta korduvalt osutunud valituks esindusorganitesse, algul kohalikku nõukogusse, hiljem juba volikogusse Abja-Paluoja linnas ning Viljandimaa maavolikogus ja Abja vallas. Ta on kahel korral valitud mulkide vanemaks, kes esindab Mulgi Kultuuri Instituuti, Mulgi kultuuriruumi ja Mulgimaad. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 8 (Järva- ja Viljandimaa) 503 häält ning ei osutunud valituks. Rannar Raba "Kõige mulgim mulk" Sakala, 26. märts 2016 Sigrid Koorep "Mulgid said uue uhkuse ja vanema Mulgi vallast" Sakala, 24. november 2017 "Peeter Rahnel: Inimestel peab olema igal pool hea" Kesknädal, 13. oktoober 2018
Synne Valtri

Synne Valtri (kuni 18. augustini 2020 Sünne Valtri; sündinud 26. juulil 1982 Keilas) on eesti laulja ja laulukirjutaja. Ta elab siiani oma sünnilinnas Keilas. Dokumentide järgi on tema sünnipäev küll 26. juuli, kuid tegelikult sündis ta 25. juulil. Kuna ilmale tulles lõi kell täpselt südaöö, tekkis Valtri enda sõnul arstidel kerge dilemma sünnikuupäeva kinnitamisega. Aastatel 2009–2013 esines ta koos Horre Zeigeri Big Bandiga ja 2009–2012 ansambliga Toomapojad. Aastatel 2013–2018 kuulus ta ansamblisse Patune Pool. Ansambel andis viimase kontserdi 31. detsembril 2018. 2018. aasta detsembris alustas Valtri soolokarjääri. 1. detsembril 2018 avaldas ta esimese soolosingli "I'll Do It My Way" – laulu, millega oli Valtri lauluvõistlusel "Eesti laul 2019" saavutanud 11. koha. 27. jaanuaril 2019 asutas ta bändi Synne Valtri Band. Mõni kuu hiljem ilmus Synne Valtri Bandi ehk lühidalt SVB esimene singel "Näita ennast". Sellest ajast on bändil ilmunud mitu singlit ja antud on palju kontserte. 2019. aastal osales Valtri võistlusel Eesti Laul 2020 looga "Majakad", mida Synne Valtri esitas koos ansambliga Väliharf, ning saavutas 9. koha. 2018. aastal lõi ta enda brändi, mille toodete hulgast leiab nii käekotte, särke kui ka palju muud. 2018. aasta oktoobris avas ta enda brändi e-poe. Valtri on abielus. 2004. aastal sündis tütar Sandriin. "Synne Valtri muutis ära oma kodanikunime: lauljatar kaalus seda juba aastaid". Kroonika, 17. september 2020 "Synne Valtri Brandi e-pood". "Selgusid Eesti Laul 2019 poolfinalistid". "Kõrv peale! Sünne Valtri avaldas Eesti Laulu võistlusloost eestikeelse versiooni".
Lainearv

Lainearv on monokromaatilise laine lainepikkuse pöördväärtus, ühik 1/m või rad/m. Lainearvu nimetatakse ka ruumiliseks sageduseks. Kui (ajaline) sagedus väljendab võnkeperioodide arv ajaühikus (sekundis), siis lainearv näitab võnkeperioodide arvu pikkusühikus (meetris). Lainearvu mõistet kasutatakse spektroskoopias, teoreetilises füüsikas ja matemaatikas (Fourier' teisendus), samuti mõnes tehnilises rakenduses, näiteks pilditöötluses. Spektroskoopias on lainearv (tähis ν ~ {\displaystyle {\tilde {\nu }}} ) avaldatav kujul ν ~ = ν c = 1 λ {\displaystyle {\tilde {\nu }}={\frac {\nu }{c}}={\frac {1}{\lambda }}} , kus ν {\displaystyle \nu } on sagedus, c on valguse kiirus ja λ on lainepikkus. Mõõtühikuna on spektroskoopias kasutusel SI ühiku 1/m ehk m−1 asemel CGS ühik 1/cm ehk cm−1. Sageli nimetatakse lainearvuks ka ringlainearvu k {\displaystyle k} , mis on lainevektori k → {\displaystyle {\vec {k}}} absoluutväärtus: k = | k → | = 2 π λ = 2 π ⋅ ν ~ . {\displaystyle k=|{\vec {k}}|={\frac {2\pi }{\lambda }}=2\pi \cdot {\tilde {\nu }}.} Ringlainearv väljendab radiaanide arvu meetri kohta (rad/m) ehk võnkeperioodide arvu pikkuse 2π meetri kohta. Ringlainearv erineb lainearvust samamoodi, nagu erineb ringsagedus ω = 2 π f {\displaystyle \omega =2\pi f} sagedusest f {\displaystyle f} . "Metroloogia sõnastik". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. september 2019. Vaadatud 26. septembril 2019. Wave number
Ola Toivonen

Nils Ola Toivonen (sündinud 3. juulil 1986 Degerforsis) on Rootsi jalgpallur, kes mängib ründaja või poolkaitsjana Rootsi kõrgliiga klubis Malmös. Ta on isa poolt Soome päritolu. Ta alustas klubikarjääri 2003. aastal kodumaal Degerforsis. Siis mängis Örgrytes (2006) ja Malmös (2007–2009), misjärel jätkas karjääri välismaal. Ta mängis Hollandi kõrgliigas PSV Eindhoveni ridades (2009–2014), Prantsusmaa kõrgliiga klubides Rennes (2014–2015) ja Toulouse (2016–2018) ning Inglismaal Premier League'i klubis Sunderland (2015–2016). Alates 2018. aasta augustis liitus ta Austraalia kõrgliiga klubiga Melbourne Victory. Hooajal 2018–19 lõi ta Austraalia kõrgliigas 13 väravat ja valiti liiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2020. aasta juunis naasis Toivonen Malmösse. Toivonen kuulus Rootsi jalgpallikoondisse aastatel 2007–2018 ning esindas riiki kokku 64 mängus ja lõi 14 väravat. Esimese värava lõi ta koondise särgis 29. mail 2010 sõprusmängus Šotimaa vastu ja viimase 2018. aasta maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus Saksamaa vastu. Lisaks kuulus ta Rootsi koondisse 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel. PSV KNVB beker: 2011–12 Johan Cruijff Schaal: 2012 "Melbourne Victory sign Swedish World Cup star Ola Toivonen". 31.8.2018. foxsports.com.au. Vaadatud 15.1.2018 "Toivonen presenterad – kan debutera mot AIK". expressen.se. 8.6.2020. Vaadatud 6.8.2020  Ola Toivonen – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Liisu Krass

Liisu Krass (sündinud 14. juunil 1988 Pärnus) on eesti näitleja. Ta lõpetas 2007. aastal Pärnu Ülejõe Gümnaasiumi. 2011. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli maalikunsti erialal ja 2017. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia etenduskunstide osakonna teatrikunsti erialal. Seejärel on ta tegutsenud vabakutselise näitlejana. "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. jaanuar 2019. Vaadatud 15. jaanuaril 2019. Liisu Krass[alaline kõdulink] Tartu Ülikool. Viljandi Kultuuriakadeemia. Etenduskunstide osakond Anu Sildnik:Vabakutseline näitleja Liisu Krass: kuidas ma ettevõtjaks hakkasin Nipila, 14. august 2018 Liisu Krass andmekogus IMDb (inglise) Liisu Krass Eesti filmi andmebaasis
Kristiina Heinmets-Aigro

Kristiina Heinmets-Aigro (sünninimi Kristiina Heinmets; sündinud 13. augustil 1978 Tallinnas) on Eesti politik, teleajakirjanik, produtsent.[viide?] 1996. aastal lõpetas ta Tallinna Prantsuse Lütseumi ja Tallinna Jakob Westholmi muusikakooli klaverieriala. Seejärel asus ta õppima Eesti Kõrgemasse Kommertskooli rahvusvahelist majandust. 2003. aastal lõpetas Kristiina Heinmets-Aigro Concordia Ülikooli meediateaduskonna cum laude.[viide?] 1997. aastal valiti Kristiina Heinmets-Aigro Eesti Miss Estoniaks. Seejärel jõudis ta esimese eestlannana Miss Universum iludusvõistlustel TOP10 hulka. [viide?] Kristiina Heinmets-Aigro on juhtinud telesaateid, millest suurimad on olnud rahvusvahelised koostöösaated nagu "Tantsud tähtedega" ja "Eesti talent". 10 aasta vältel on ta olnud heategevusliku telesaate "Eestimaa uhkus", kus tunnustati heategusid teinud Eestimaa inimesi, üks produtsente. Kristiina Heinmets-Aigro on kuulunud TV3 uudistetoimetusse juba üliõpilasena praktikandina kui ka hiljem ligi kolm aastat telekanali kultuuri ja moeuudiste toimetajana. [viide?] Kristiina Heinmets-Aigro astus 1998. aasta sügisel Keskerakonda ja erakonna noortekogusse[viide?]. 2018. aasta kandideeris ta Riigikokku 2019. aasta Riigikogu valimistel Harju- ja Raplamaa valimisringkonnas. Ta kogus 222 häält ega osutunud valituks.[viide?] Tal on kaks poega ja tütar. [viide?] Kristiina Heinmets-Aigro Facebookis Kristiina Heinmets-Aigro Instagramis Kristiina Heinmets-Aigro kandideerib riigikokku: näen, et saan poliitikas midagi päriselt ära teha "Eksmiss Kristiina Heinmets-Aigro põhjendab Eesti suurt palgalõhet: mees ei lähe lapsepuhkusele, naine läheb!". Delfi.ee "Kristiina Heinmets Aigro tatiste laste lasteaeda lubamise valguses: muuta tuleb väikelaste vanemate haiguslehe süsteemi". Delfi.ee "Kolme lapse ema Kristiina Heinmets Aigro kritiseerib lasteaedades toimuvat: lasteaed on väikese inimese töökoht ja see peab ajaga kaasas käima". Delfi.ee "Kristiina Heinmets-Aigro end juba tagasi ei hoia ja vastas Kaja Kallasele: Eesti ei pea noogutama pead kõikidele lääne nõuetele". Postimees