laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lied

Lied ehk kunstlaul (saksa keeles Kunstlied, inglise keeles lied) on muusikas soololaulu allžanr. Terviku moodustavad vokaal- ja saatepartii. Kunstlaul sai tuntuks 19. sajandil eelkõige Saksamaal. Erinevalt rahvalaulust, kus on oluline meloodia kerge lauldavus, on kunstlaulu meloodia keerukam. Kunstlaule esitab solist koos instrumentaalsaate, kõige sagedamini klaveriga. Kunstlaul erineb rahvalaulust ka selle poolest, et kunstlaulus on saade helilooja poolt täpselt komponeeritud. Kunstlaulu tekke ajal 19. sajandil kõlas see enamasti sõpraderingis väiksemates salongides. Tänapäeval esitatakse neid peamiselt kontserdisaalides. Kunstlaulus ei pea meloodia ja saade iga laulusalmi juures ühesugused olema. Laule, kus salmid on erinevate muusikaliste lahendustega, nimetatakse läbikomponeeritud lauludeks. Peale salmiliste kunstlaulude, kus iga salm on ühesuguse meloodia ja saatega ning läbikomponeeritud kunstlaulude, kus iga salm on uue muusikalise lahendusega, on olemas mitmesuguseid erinevaid segavormiga kunstlaule. Üks tuntumaid kunstlaulu loojaid oli Franz Schubert, kes kirjutas elu jooksul üle 500 laulu, millest u 100 olid Goethe tekstidele. Eestis komponeeriti esimesed kunstlaulud 20. sajandi algul. Tuntumad laululoojad on Mart Saar, Artur Kapp, Ester Mägi, Eino Tamberg ja Veljo Tormis. Hanna laul kooriga ("Vilja laul") „Es lebt'ein Vilja” operetist "Lõbus lesk" (Vilja-Lied) Kangro, Raimo "Helisev maailm: VIII klassi muusikaõpik"; Tallinn, 1998
A tempo

Hoiatus: Kuvatava pealkirjaga "a tempo" kirjutatakse üle varasem kuvatav pealkiri "<i>A tempo</i>". a tempo (itaalia keeles 'tempos') on muusika noodikirjas tempomärk, mis tähistab naasmist temposse, mis eelnes tempomuutusele (accelerando, ritardando, allargando, a piacere vms). Varem on samas tähenduses kasutatud märki a battuta. tempo primo a tempo giusto Noodikiri Noodikirja märkide loend
Valge meri

Valge meri (vene Белое море, karjala Valkea meri, Vienanmeri, neenetsi Сэрако ям’) on Põhja-Jäämere sisemeri. Valge meri piirneb põhjas Barentsi merega, millest seda eraldab Koola poolsaar. Valge ja Barentsi mere piiriks on Koola poolsaarel asuva Svjatoi Nossi neeme ja Kanini poolsaarel asuva Kanin Nossi neeme vaheline piir. Valge mere pindala on u 90 000 km², maht 8000 km², keskmine sügavus on 67 m, suurim sügavus 350 m, soolsus 15–28‰. Looded on üsna suured, kõige suuremad Mezeni lahes (7,7 m). Need on Põhja-Jäämere kõige suuremad looded. Valge mere kõige väiksemad looded (0,6 m) on Semža jõe suudmes. Kogu Valge mere vesikond loetakse Venemaa siseveteks. Venemaad piiravast 12 merest on see pindalalt eelviimane: ainult Aasovi meri on temast väiksem. Valge mere suurimad lahed on Kandalakša, Onega, Dvina ja Mezeni laht. Mere üksikud rannikulõigud kannavad Pomoori, Teri, Letni ja Karjala ranniku nime. Valgesse merre suubuvatest jõgedest on suurimad Dvina, Onega ja Mezen. Valge meri on Valge mere – Läänemere kanali ja Dvina kaudu laevatatavas ühenduses Läänemere ja Volga jõgikonnaga. Kanal rajati 1930. aastatel sunnitööliste poolt ja selle sügavus ei ületa 4 meetrit. Mere ääres elanud põlisrahvad on põhjas saamid, läänes karjalased, idas ja lõunas pomoorid. Venelased asusid mere lõunakaldale seoses Arhangelski asutamisega 16. sajandil. Valges meres Kandalakša lahes asuvad Solovetsi saared, millel asub Põhja-Venemaa üks olulisimaid kloostrikomplekse Solovetsi klooster. Talvel külmub Valge meri harilikult täielikult kinni. Tähtsaim sadam on Arhangelsk, suured sadamad on veel Belomorsk, Severodvinsk ja Kandalakša. Sajandeid oli Valges meres Venemaa ainus väljapääs maailmamerele ja Arhangelsk oli Venemaa ainus meresadam.
Accelerando

Accelerando (itaalia keelest) on tempomärge, mis tähistab kiirenevat tempot. Lühend accel. või acc.
Ad libitum

Ad libitum (lühend ad lib; ladina keeles 'soovi kohaselt') on noodikirja märgistus, mis lubab heliteose ettekandjal valida kogu teoses või teatud lõigus oma soovi järgi tempot ja/või rütmi, improviseerida meloodiat ettekirjutatud harmooniale, jätta ära mõne mitte tingimata vajaliku pilli või, kui kasutatud fraasis "korrata ad libitum", korrata teoselõiku enda valitud arv kordi. Samas tähenduses kasutatakse ka itaaliakeelset a piacere, kuid see tähendab tavaliselt vaid tempolis-rütmilist vabadust.
Guillaume I

Guillaume või Guillaume I nime all on tuntud mitu valitsejat või muud isikut. Guillaume Vaga (suri 918) oli Akvitaania hertsog. Guillaume I (umbes 950 – 993) oli Provence'i krahv. Guillaume I Talvas (umbes 995 – pärast 1030) oli Alençoni krahv. Guillaume I (umbes 1030 – pärast 1083) oli Neversi krahv. Guillaume I de Bures (suri 1142) oli prantsuse ristisõdija. Guillaume I (1137–1159) oli Boulogne'i krahv 1153–1159. Guillaume de Champlitte (suri 1209) oli Ahhaia vürst. Guillaume I de la Roche (suri 1287) oli Ateena hertsog. Guillaume I oli Genfi krahv. Guillaume Pikkmõõk oli Normandia hertsog. Guillaume I oli Dampierre'i isand. Guillaume I oli Angoulême'i krahv. Guillaume I ehk Guilhem I oli Toulouse'i krahv. Guillaume I oli Auvergne'i krahv. Guilhem I ehk Guillaume I oli Montpellier' isand. Normannist Apuulia ja Kalaabria krahv Guglielmo I võib esineda ka nimega Guillaume Raudkäsi. Burgundia krahv Wilhelm I on prantsuspäraselt Guillaume I. Aumale'i, Albemarle'i ja Yorkshire'i krahv ning Holdernessi isand William esineb ka nimega Guillaume le Gros. Hollandi krahv Willem III (1286–1337) oli Guillaume I nime all Hainaut' krahv. Inglise riigimees ja rüütel William Marshal oli tuntud ka nimega Guillaume le Maréchal. Guillaume William I (täpsustus) Guglielmo I Guillem I Wilhelm I (täpsustus)
Brandenburgi Dorothea

Brandenburgi Dorothea (1430/1431 – 10. november 1495) oli Baieri Christopheri ja Taani kuninga Christian I abikaasa. Teda tuntakse ka kui Hohenzollerni Dorothead ja Dorothea Achilliest. Dorothea isa oli Brandenburg-Kulmbachi markkrahv John ja ema Anhalti hertsoginna Barbara. Dorotheal oli kaks õde: Barbara (1423–1481), kellest sai Mantua markiis, ja Elisabeth (? – 1451), kellest sai Pommeri hertsogi Joachim I Mlodszy abikaasa. 12. septembril 1445 abiellus Dorothea Baieri Christopheriga, kes oli aastail 1440–1448 Taani ja Norra ning 1441–1448 Rootsi kuningas. Sellest abielust lapsi ei sündinud. 22. oktoobril 1449 abiellus Dorothea Christian I, kellega sai viis last. Olav (1450–1451) Kanut (1451–1455) Johan (Hans) (1455–1513), Schleswig-Holsteini hertsog, Taani, Norra ja Rootsi kuningas Margarete (1456–1486), Šoti kuninga James III abikaasa Frederik I (1471–1533), Taani, Norra ja Rootsi kuningas Dorothea suri 25. novembril 1495 ja maeti oma teise abikaasa kõrvale Roskilde katedraali.
Antonio Pappano

Antonio Pappano (sündinud 30. detsembril 1959 Eppingis) on dirigent ja pianist. Tema vanemad olid itaalia päritolu emigrandid, kes olid suundunud Inglismaale tööd otsima. Tema isa oli Milano konservatooriumis hariduse saanud laulja. Peatselt hakkas ta Inglismaal lauluõpetajana tööle. Just isa laulustuudios hakkas Antonio juba kümneaastaselt lauljaid klaveril saatma. 1973. aastal suundus perekond Ameerika Ühendriikidesse, kus Antonio jätkas klaveriõpinguid ja õppis Gustav Meieri käe all dirigeerimist. Ehkki Pappano on õppinud muusikat alates kuuendast eluaastast, pole tal akadeemilist muusikaharidust. Hoolimata sellest sai noor mees neil aastail töötada mitme suure dirigendi assistendina. 1981. aastal alustas ta koostööd New York City Operaga. Antonio Pappano on kõigi aegade noorim dirigent, kes on dirigeerinud Londoni kuningliku ooperiteatri Covent Garden orkestrit. Daniel Barenboimi assistendina äratas ta Bayreuthi festivalil enda vastu huvi. 1990. aastal sai temast Oslo ooperiteatri (Den Norske Opera) peadirigent. 1992–2002 töötas Pappano Belgia kuningliku Le Monnaie ooperiteatri muusikalise juhina. Vahepeal (1999) nimetati Antonio Pappano Londoni kuningliku ooperiteatri muusikaliseks juhiks, sellele kohale asus ta 2002. aastal. Sel perioodil dirigeeris ta mitmes suures maailmakuulsas ooperiteatris: New Yorgi Metropolitan Operas, Firenze Maggio Fiorentinos, San Francisco ooperis, Berliini riigiooperis ja mujal. 2005. aastal nimetati Antonio Pappano Rooma Accademia di Santa Cecilia peadirigendiks. Antonio Pappano salvestab ainult EMI kaubamärgi all. Jules Massenet: "Manon", "Werther" Giacomo Puccini: "Il Trittico", "La Bohème", "La Rondine", "Tosca" Giuseppe Verdi: "Don Carlo", "Il Trovatore" Richard Wagner: Tristan und Isolde", "Der Ring des Nibelungen" Accademia Nazionale di Santa Cecilia
Guillem I

Guillem I nime all on tuntud mitu valitsejat: Guillem I (suri 848), ka Gilen, oli Gascogne'i (Vaskoonia) hertsog. Guillem I (suri 1173), ka Guillaume, Gilen (baski), oli Béarni isand. Guillem I oli Besalù krahv Guillaume I Guillem II
Guillaume II

Guillaume II nime all on tuntud mitu valitsejat: Guillaume II oli Akvitaania hertsog Guillaume II oli Provence'i hertsog Guillaume II oli Neversi krahv Guillaume II de Bures oli ristisõdija Guillaume II oli Dampierre'i krahv. Flandria regendina oli Willem. Guillaume II Villehardouin oli Ahhaia prints Guillaume II oli Ateena hertsog Guillaume II oli Angoulême'i krahv Guillaume II ehk Guilhem II oli Toulouse'i krahv Guillaume II oli Auvergne'i krahv Guilhem II ehk Guillaume II oli Montpellier' isand Normandia hertsog Guillaume II ehk William II oli Inglismaa kuningas William I Apuulia hertsog Guglielmo II oli prantsuspäraselt Guillaume II Guillaume Wilhelm II (täpsustus) William II (täpsustus) Guglielmo II Guillem II
Guillaume III

Guillaume III nime all on tuntud mitu valitsejat: Guillaume III oli Akvitaania hertsog Guillaume III ehk Guilhem III oli Toulouse'i krahv Guillaume III oli Provence'i krahv Guillaume III oli Angoulême'i Guillaume III Talvas oli Ponthieu krahv; Alençoni krahvina oli ta Guillaume II Guillaume III oli Dampierre'i krahv Guillaume III oli Auvergne'i krahv Guilhem III ehk Guillaume III oli Montpellier' isand Luksemburgi suurhertsog Guillaume III oli Madalmaade kuningas Willem III Guillaume Wilhelm III William III (täpsustus) Guglielmo III
Guillaume IV

Guillaume IV nime all on tuntud mitu valitsejat: Guillaume IV oli Akvitaania hertsog Guillaume IV oli Provence'i krahv Guillaume IV oli Toulouse'i krahv Guillaume IV Talvas oli Ponthieu krahv Guillaume IV oli Auvergne'i krahv Guillaume IV oli Luksemburgi suurhertsog aastatel 1905–1912 Guilhem IV ehk Guillaume IV oli Montpellier isand Guillaume Wilhelm IV William IV (täpsustus)
Guillaume V

Guillaume V nime all võivad olla tuntud mitu valitsejat: Guillaume V oli Akvitaania hertsog Guillaume V oli Auvergne'i krahv Guilhem V ehk Guillaume V oli Montpellier' isand Guillaume Wilhelm V
Guillaume VI

Guillaume VI nimelisi valitsejaid oli mitu: Guillaume VI oli Auvergne'i hertsog Guillaume VI oli Akvitaania hertsog Guilhem VI ehk Guillaume VI oli Montpellier' isand Guillaume Wilhelm VI
Guillaume VII

Guillaume VII nime all võib tuntud olla mitu valitsejat: Guillaume VII oli Akvitaania hertsog Guillaume VII oli Auvergne'i hertsog Guilhem VII ehk Guillaume VII oli Montpellier' isand Guillaume
Guillaume VIII

Guillaume VIII nime all võib tuntud olla mitu monarhi: Guillaume VIII oli Akvitaania hertsog Guilhem VIII ehk Guillaume VIII oli Montpellier' isand Guillaume
Guillaume IX

Guillaume IX Trubaduur (oksitaani Guilhem; 22. oktoober 1071 – 10. veebruar 1126) oli Akvitaania hertsog aastatel 1086–1126. Guillaume oli üks 1101. aasta ristisõja peamisi organiseerijaid, sest oli puudunud Esimesest ristisõjast, kuna püüdis samal ajal enda kätte saada Toulouse'i krahvkonda, Provence'is. Sõjamehena oli Guillaume küllaltki edutu ning lõpuks kaotas ta taas ka Toulouse'i. Tema oluluisimaks pärandiks on aga luule, mis on kirjutatud oksitaani keeles ning mille tõttu talle 19. sajandil ka trubaduuri hüüdnimi anti. Tema poeeme on säilinud 11, neid peetakse temaatilises ja stiililises osas Dante ja Petrarca omade eelkäijateks.
Metropolitan Opera

Metropolitan Opera on Ameerika Ühendriikides New Yorgis Lincoln Centeris asuv ooperiteater. Selles majas avati teater 16. septembril 1966 Samuel Barberi ooperi "Antonius ja Kleopatra" maailmaesietendusega. Varem asus teater alates asutamisest 1883. aastal kuni 1966. aastani vanas hoones (Metropolitan House), mis pärast uue maja (Metropolitan Opera House) valmimist lammutati. Ooperiteatri hoone on kaetud valge travertiiniga ja sellel fassaadiks on viis kaart. Teatrisse mahub eri tasanditele kokku ligikaudu 4000 vaatajat. Lava on 16 meetrit lai ja 16 meetrit kõrge. Kuldkaunistustega eesriie on maailma suurim[viide?]. Lava tehnilised võimalused on väga head, seetõttu saab seal kasvõi sama nädala jooksul etendada mitut lavateost. Tavaliselt on kavas seitse etendust nädalas, esitatakse nelja või viit ooperit). Metropolitan Opera on tuntud ka oma raadioülekannete poolest. Esimene raadioülekanne tehti 25. detsembril 1931 Engelbert Humperdincki ooperist "Hans ja Grete". Koroonapandeemia ajal 2020. aasta märtsis hakkas teater kampaania "Nightly Met Opera Streams" raames näitama tasuta veebiülekannetes paljusid ooperisalvestisi. New Yorgi Metropolitan Opera näitab koroonaviiruse tõttu veebis ooperisalvestusi. ERR Kultuur, 15.03.2020. Koduleht
Guilhem I

Guilhem I (nimi oksitaani keeles, tänapäeva prantsuse Guillaume) oli esimene Montpellier' isand ja Guilhemide dünastia rajaja. Ta sai oma lääni 986. aastal Maguio krahvilt Bernardilt.
Ljubljana

Ljubljana (saksa Laibach, itaalia Lubiana) on Sloveenia pealinn. See on oma rahvaarvu (272 200) poolest üks väikseimad pealinnu Euroopa Liidus. Linn asub Kesk-Sloveenias Ljubljanica jõe ääres, Sava jõe ülemisel valgalal Ljubljana nõos. Südalinna kõrgus merepinnast on 298 meetrit, Ljubljana linnus asub kõrgendikul (Grajski grič) 366 meetri kõrgusel, ja kõrgeim punkt (Grmada) 676 meetri kõrgusel. Ljubljanas on vähemalt 29-kraadist sooja esinenud igas kuus aprillist kuni oktoobrini. Absoluutne maksimum, +39 °C, on mõõdetud juulis. Kõige külmem kuu on jaanuar, kuid jaanuariski on mõõdetud 14 kraadi sooja. Keskmiselt 90 päeval aastas tõuseb õhusoojus üle 30 kraadi. Absoluutne miinimum on mõõdetud veebruaris (−28 °C). Ka jaanuaris on mõõdetud −27 °C. Juunist septembrini pole kunagi öökülma täheldatud. Keskmiselt on öökülmi 90 päeval aastas ja lumikate püsib keskmiselt 65 päeva. Sademed jaotuvad aasta lõikes üsna ühtlaselt. Kõige märjemad kuud on oktoober (keskmiselt 151 mm) ja september (142 mm). Kõige kuivemad kuud on märts (76 mm) ja jaanuar (88 mm). Kokku on aastas sademeid keskmiselt 1383 mm ja selletõttu on Ljubljana üks Euroopa kõige märjemaid pealinnu. Maist kuni septembrini on piksetormid tavalised ja võivad vahel olla rängad. Ljubljana on tuntud udude poolest, mida täheldatakse keskmiselt 121 päeval aastas, peamiselt sügiseti ja talviti. Tänapäeva Ljubljana ala asustasid eelajaloolisel ajal veneedid, pärast keltide ja illüürlaste segunemisel tekkinud rahvas ja 3. sajandil eKr keldi hõim tauriskid. 50. aasta paiku rajati linna kohale Vana-Rooma sõjaväelaager, mis hiljem muutus alaliseks asulaks nimega Iulia Aemona ehk lühidalt Emona. Emonas elas 5000–6000 elanikku, eri värvi telliskivimajad ja kanalisatsioon.  Pikemalt artiklis Suur rahvasteränne Aastal 452 hävitasid hunnid selle Attila käsul. Hiljem laastasid seda idagoodid ja langobardid. 6. sajandil saabusid sinna slaavlased. 9. sajandil langes see piirkond sõltuvusse Frangi riigist ja sinna korraldasid rüüsteretki madjarid. Esimest korda mainiti Ljubljanat 1144 Luwigana nime all. Ljubljana sai linna õigused 1220, kaasa arvatud õiguse müntida raha. 1270 vallutas linna Ottokar II Přemysl. Seejärel võitis Rudolf von Habsburg Ottokari ja hõivas linna 1278. Ljubljana jäi kuni 1797 Habsburgide võimu alla. Sellest sai katoliiklik slaavlaste linn. Sloveenia iseseisvus 1991 ja sellest ajast peale on Ljubljana olnud riigi pealinn. Linnas asub jalgpallistaadion Stožice staadion, mis on jalgpalliklubi NK Olimpija Ljubljana kodustaadion. Ljubljanal on kakskümmend sõpruslinna: Ljubljana Jože Pučniki lennujaam Ljubljana ülikool https://pxweb.stat.si/SiStatData/pxweb/en/Data/-/H232S.px/table/tableViewLayout2/, vaadatud 20.10.2022. Ljubljana koduleht (sloveeni ja inglise keeles) Ljubljana Turismiinfokeskus (sloveeni, inglise, saksa, itaalia ja prantsuse keeles)
Guillem II

Guillem II nime all on tuntud mitu valitsejat: Guillem II ehk Gilen või Guilhem oli Gascogne'i (Vaskoonia) hertsog Guillem II oli Besalù krahv Guillem I Guillaume II
Dinslaken

Dinslaken on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Weseli kreisis. Dinslakenit on esmamainitud 12. sajandil. 1273. aastal sai linnaõigused. 1540 liitus Hansa Liiduga. Linnas on keskaegsed kindlusevaremed. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Dinslakeni koduleht
Bass

Bass (itaalia keeles basso 'madal') on kõige madalam meeshääl, ulatusega umbes E–f1. Bass on ka madalaim partii heliteoses. Bassihääl kujutab ooperis tavaliselt isa, vanemat riigimeest või kõige süngemat kaabakat. Varased ooperid kirjutati kindlale lauljale, sest võimekaid bassilauljaid oli vähe. Mozart kirjutas kergemale bassihäälele. Kuulsamaid bassiosi Mozarti ooperites: Figaro, "Figaro pulm" Leporello, "Don Giovanni" Osmin, "Haaremirööv" Osmini rolli looja on laulja Ludvig Fischer, keda võib pidada ka tigekoomilise bassi traditsiooni rajajaks. 19. sajandi itaalia ooperis oli bassil suurem tähtsus. Kuulsamaid bassiosi itaalia ooperites: Oroveso, "Norma" (Bellini) Giorgio, "Puritaanlased" (Bellini) Attila, "Attila" (Verdi) Philip II, "Don Carlos" (Verdi) Don Pasquale, "Don Pasquale" (Donizetti; Luigi Lablachele (1794–1858) kirjutatud roll) Assur, "Semiramide" (Rossini; Filippo Gallile (1783–1853) kirjutatud roll) Vene ooperi "Elu tsaari eest" (Glinka) peaosa oli kirjutatud bassile. Pärast seda hakati süngekõlalist vene bassihäält eriti kõrgelt hindama. Suur edu oli Mussorgski ooperil "Boriss Godunov". Fjodor Šaljapin (1873–1938) pani selle ja teiste vene ning prantsuse ooperi bassirollidega aluse uuele stiilile. Seda stiili järgisid Boris Hristov, Nikolai Gjaurov ja ameeriklane Samuel Ramey. Kuulsaid basse: Fjodor Šaljapin, Boris Christoff, Matti Salminen. "Guinnessi rekordite raamatus" on kõige madalama inimese tekitatud ja helikandjale salvestatud noodi tekitajateks J. D. Sumner, Dan Britton ja Tim Storms.
Žemaičių Kalvarija

Žemaičių Kalvarija on alev Leedus Plungė rajoonis, Žemaičių Kalvarija valla halduskeskus. Alev asub Varduva jõe kaldal, Žemaitija rahvuspargi territooriumil. Vene keeles on kasutusel olnud nimekujud Горды ja Кальварiя. Alevi juures asuvad muinaskalmistu ja linnamägi. Seal peetakse iga aasta juulis suurt Žemaičių Kalvarija festivali, mille ajal külastab alevit arvukalt palverändureid. Žemaičių Kalvarijas elas esimese leedukeelse palveraamatu autor Jurgis Kasakauskis. Žemaičių Kalvarijat on esimest korda mainitud Mõõgavendade ordu annaalides aastal 1253. Toona asus see kuralaste Ceklise muinasmaakonnas. Asula algne nimi oli Gardai. Aastal 1421 andis Vytautas asula Medininkai piiskoppidele (Medininkai piiskopkond oli praeguse Telšiai piiskopkonna eelkäija). Aastal 1538 sai Gardaist alev. Tänapäevast nime kannab see aastast 1637. XVI sajandi alguses ehitati alevisse esimene kirik, aastal 1619 aga kabel. Aastal 1636 valminud kiriku juurde püstitati aastaks 1639 19 kabelit, mis kujutavad Jeesuse teekonda Kolgata mäele. Tänapäeval on neid kabeleid 21. Aastal 1669 tabas alevit nädal aega kestnud usupühade ajal katk. Aastast 1742 peetakse alevis suurt usufestivali, see on kujunenud üheks olulisemaks palverännakute paigaks Leedu territooriumil. Aastail 1780–1822 valmis praegune kirik. Kuni aastani 1940 tegutsesid alevis mariaanid. Nõukogude ajal oli Žemaičių Kalvarija kohaliku kolhoosi keskasula. Aastail 1964–1989 kandis see nime Varduva. 1988. aastal andis paavst Johannes Paulus II sealsele kirikule Basilica minorise staatuse. Кальварiя. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 14 (27) : Калака — Кардам. С.-Петербургъ, 1895., 99 lk. Alev portaalis vietoves.Lt
Salome (Richard Strauss)

"Salome" on Richard Straussi ühevaatuseline ooper Oscar Wilde'i samanimelise draama ainetel. Ooper esietendus 9. detsembril 1905. aastal Dresdeni kuninglikus ooperiteatris. Herodes (tenor) Herodias, Herodese naine (metsosopran) Salome, Herodiase tütar (sopran) Ristija Johannes (bariton) Narraboth, noor süürlane (tenor) Herodiase paaž (alt) Herodese palee terrass. Herodes peab oma õukonnaga pidu. Noor sõjapealikust süürlane Narraboth piilub läbi paleeukse Herodese imekaunist kasutütart Salomed, kellesse ta on sügavalt armunud. Ilmub Salome, et hingata värsket õhku. Korraga kuuleb Salome vangitürmist kostvat Ristija Johannese häält, mis kuulutab Messiase tulekut. Salome on häälest võlutud ning palub valvuritel endale vangi näidata. Esmalt valvurid keelduvad, kuid Narraboth, nende pealik, andub Salome võludele ja annab loa Johannes türmist välja tuua. Johannes neab Herodest ja tema liiderlikku naist Herodiast. Salomed köidab Johannese olemus – ta üritab meest endasse armuma panna ja nõuab Johanneselt suudlust. Meeleheitel Narraboth tapab end. Johannes keeldub suudlusest ja ta viiakse kongi tagasi. Ilmub rahutu Herodes, kes nõuab, et Salome tema meelt lahutaks ja ükskõik mis hinna eest talle tantsiks. Salome nõustub ja tantsibki. Tantsu lõppedes kuulutab Salome: "Vastutasuks tahan Johannese pead!" Herodes on õudusest haaratud, kuid on sunnitud nõustuma. Salomele esitletakse hõbekandikul Johannese pead. Ekstaasis Salome suudleb Johannese veritsevat pead. Herodes käsib valvuritel Salome tappa. Salome sureb valvurite kilbilöökidesse. "Salome" esietendus oli ooperi lavale toomise raskustest hoolimata rahvusvaheline triumf. Teose kõhedust tekitav atmosfäär ja julm lõpustseen, rääkimata Salome seitsme loori tantsust, tekitasid hirmu tsensuuri ees. Ooperi esietendus otsustati katoliiklikust Viinist pisut vabamasse Dresdenisse üle tuua. Peategelase valik oli väga raske, Salome roll on ülimalt keeruline ja suurt vastupidavust nõudev ning helilooja kartis, et lauljaid ei ole suure orkestrikoosseisu (109 muusikut) tõttu kuulda. Peategelase valik langes Wagner'i-lauljale Marie Wittichile, kes erines välimuselt tütarlapselikust printsess Salomest. Seetõttu otsustati Salome tantsuks kasutada tantsijat. Strauss väljendas end irooniliselt Hofmannsthalile, et "hoolimata tädike Wittichist" kutsuti lauljaid, dirigenti ja heliloojat pärast esietendust lavale 38 korda. Seda ilmselt ka seetõttu, et ooperi tegelaste psühholoogia väljendub ennekõike orkestripartiis, näiteks kohutavas vahemängus, mis järgneb Narrabothi enesetapule või Johannese tagasiminek vangikongi, mis kirjeldab Salome hinges toimuvat.
Radingh

Radingh oli baltisaksa aadlisuguvõsa Esimene teadaolev suguvõsa esindaja oli Pärnu notar Henricus Radingius, kes ostis 1629. aastal Tiinuse mõisa Saaremaal. Tema poeg Reinhold Radinghile anti Skåne sõjas üles näidatud vapruse eest 11/21. oktoobril 1675 aadlitiitel. Perekonnale kuulusid Tiinuse ja Pinska mõis. Justus Heinrich von Radingh (1665–1741), Venemaa sõjaväelane Hermann von Radingh, Venemaa riigitegelane Väljavõte Saaremaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust