laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Demidov (linn)

Demidov on linn Venemaal Smolenski oblastis, Demidovi rajooni keskus. Asub 90 km Smolenskist loodes Kasplja jõe ääres. Demidovit on kirjalikult esmamainitud 1499. aastal kui Poretšje. Seda nime kandis linn 1918. aastani, mil linn sai hukkunud kohaliku parteikomitee esimehe järgi nimeks Demidov. 1776. aastal sai linnaõigused. 1989. aasta rahvaloenduse andmetel oli linnas 10198 elanikku. 2018. aasta alguses oli Demidovis 6213 elanikku. Demidovis sündis näitleja Juri Nikulin (1921–1997). Q126974795 Никулин Юрий Владимирович Великие люди
Maine'i laht

Maine'i laht (inglise keeles Gulf of Maine, prantsuse keeles Golfe du Maine) on Atlandi ookeani suurlaht Põhja-Ameerika idarannikul Cape Codi ja Nova Scotia vahel. Lahe ääres asuvad suuremad linnad: Boston, Portsmouth, Portland ja Saint John. Maine'i lahe äärde jäävad USA New Hampshire'i ja Maine'i osariikide kogu rannik, samuti Massachusettsi osariigi rannik põhja pool Cape Codi neeme, ning Kanada New Brunswicki provintsi lõuna- ja ja Nova Scotia provintsi läänerannik. Maritime'i poolsaar
Sõtšovka

Sõtšovka on linn Venemaal Smolenski oblastis, Sõtšovka rajooni keskus. Asub 234 km Smolenskist kirdes Vazuza jõe ääres. Sõtšovkat on kirjalikult esmamainitud 1448. aastal. 1776. aastal sai asula linnaõigused ning koos sellega Smolenski asehaldurkonna, 1796. aastast aga Smolenski kubermangu Sõtšovka maakonna maakonnalinnaks. 1989. aasta rahvaloenduse andmetel oli linnas 9643 elanikku. 2018. aasta alguses oli Sõtšovkas 8220 elanikku. Sõtšovkat läbib raudteeliin Vjazma–Ržev. Q126974795
Jõelähtme valla vapp

Jõelähtme valla vapp on Harju maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Jõelähtme valla vapp. Vapi kinnitas riigiminister Uno Veering 5. mail 1992. Vapi autor on Priit Herodes. Punasel kilbil hõbedane lainelõikeline piit ja hõbedane liilia. Värvid viitavad Harjumaale, lainelõikeline piit valla seotusele veega (meri, jõgi, kosk). Liilia neitsi Maarja sümbolina sümboliseerib Jõelähtme 14. sajandil neitsi Maarjale pühitsetud kirikut. Jõelähtme valla lipp Jõelähtme valla sümboolika valla kodulehel Jõelähtme valla sümboolika riigikantselei kodulehel
Tiiu Usk

Tiiu Usk (22. november 1936 – 10. juuli 2022) oli eesti pianist ja muusikapedagoog. Ta on lõpetanud Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli klaveri ja kooridirigeerimise erialadel ning Tallinna Riikliku Konservatooriumi klaveri erialal professor Heljo Sepa klassis. Alates 1968. aastast on Tiiu Usk töötanud Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli klaveriosakonnas eriaine, kammeransambli ja kontsertmeistri klassi õpetajana. Kontsertmeistrina on ta töötanud kõikides osakondades. Paljudest erialastest ja muudest täienduskoolitustest osavõtnuna on Usk olnud ise koolitaja Lõuna-Eesti noorte pianistide suvekoolides. Tiiu Usk on Heino Elleri päevi korraldanud ja läbi viinud üle 20 aasta. 34 aastat oli ta Tartu Poistekoori kontsertmeister ja jätkas kontsertmeistrina Eesti Maaülikooli meeskoori "Gaudeamus" juures. Lavastaja Maria Usk (sündinud 12. märtsil 1972) on tema tütar.
2019. aasta korvpalli maailmameistrivõistlused

2019. aasta korvpalli maailmameistrivõistlused olid meeste 18. korvpalli maailmameistrivõistlused. Need toimusid 31. augustist 15. septembrini Hiinas. Maailmameistriks tuli Hispaania korvpallikoondis, kes alistas finaalis 95:75 Argentina korvpallikoondise. Võistlused toimusid 8 linnas. Võistlustel osales esmakordselt 32 võistkonda (12 Euroopast, 8 Aasiast ja Okeaaniast, 7 Ameerikast ja 5 Aafrikast). Varasematel MM-idel osales 24 meeskonda. Mängud toimusid Pekingis Cadillac Arenal. Mängud toimusid Wuhanis Wuhan Gymnasiumis. Mängud toimusid Guangzhous Guangzhou Gymnasiumis. Koduleht
Vesijalgratas

Vesijalgratas (ka vesiratas) on inimjõul käitatava mehaanilise sõuajami abil liikuv istmetega, lihtsalt käsitsetav, suhteliselt väike ja primitiivne veesõiduk. Vesijalgrattad on mõeldud kasutuseks rekreatiivsel eesmärgil piiratud või kaitstud vetel (jõed, väiksemad järved, sügavamale ulatuvad lahesopid). Üldjuhul käitatakse vesijalgratast sõitjate poolt jalgade jõul vändatavate pedaalidega (nimetuses sisalduv sarnasus jalgrattaga), mille jõud kantakse üle sõurattale või sõuratastele, harvem sõukruvile. Suuna hoidmiseks ja muutmiseks on roolileht roolikangiga või rooliga. Aerude puudumine ja näoga sõidusuunas istumine teeb ka vähevilunud kasutajatele sõidu lihtsamaks. Üldjuhul on vesijalgrattad katamaraankerelised. Vesijalgrattal on tavaliselt 2–4 istekohta, kuid valmistatud on ka vaid ühekohalisi vesijalgrattaid. Arvatavasti konstrueeris esimese vesijalgratta 1810. aastal Joseph von Baader. Parv Kanuu Jalgratas
Süseräänsus

Süseräänsus on mis tahes riikidevaheline suhe, kus üks piirkond või võim kontrollib kõrvalriigi välispoliitikat ja -suhteid, võimaldades kõrvalriigil säilitada sisemine autonoomsus.
Charlesi jõgi

Charlesi jõgi (massatšuuseti keeles Quinobequin) on 129-kilomeetri pikkune jõgi Massachusettsi osariigi idapoolsemas osas. Jõgi suubub Bostoni sadamasse Atlandi ookeanis. Neponseti jõgi Mystici jõgi
Elandsdoorn

Elandsdoorn on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Sekhukhune ringkonnas Elias Motsoaledi vallas. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Elandsdoorni elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,07%, valgeid 0,29%, värvilisi 0,18%, India või Aasia päritolu inimesi 0,16% ja teisi 0,29%. Suulu keelt pidas emakeeleks 45,32% inimesi, pedi keelt 22,09%, ndebele keelt 14,02%, sotho keelt 6,91%, svaasi keelt 3,10%, tsonga keelt 2,90%, tsvana keelt 2,15% ja inglise keelt 1,04%. https://census2011.adrianfrith.com/place/984065
Apiesdoring

Apiesdoring on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Sekhukhune ringkonnas Suur-Tubatse vallas. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Apiesdoringi elanikest mustanahalisi aafriklasi 86,53%, valgeid 11,88%, värvilisi 1,19%, India või Aasia päritolu inimesi 0,20% ja teisi 0,20%. Pedi keelt pidas emakeeleks 71,49% inimesi, afrikaani keelt 12,48%, tsonga keelt 2,71%, inglise keelt 2,57% ja suulu keelt 2,11%. https://census2011.adrianfrith.com/place/987136
Zinaida Slavina

Zinaida Slavina (vene keeles Зинаида Анатольевна Славина; 6. aprill 1940 Peterhof – 3. september 2019 Moskva) oli vene näitleja. Ta lõpetas 1964. aastal B. Štšukini nimelise Teatriinstituudi. Kuni 1993. aastani töötas ta Taganka teatris. Alates 1993. aastast mängis ta Nikolai Gubenko loodud teatris Taganka Näitlejate Ühendus (Содружество актёров Таганки). Zinaida Slavina mängis filmides alates 1961. aastast. 1986 – Vene NFSV rahvakunstnik Зинаида Славина stuki-druki.com Zinaida Slavina andmekogus IMDb (inglise)
Andra Pärsimägi

Andra Pärsimägi (sündinud 19. juulil 1963 Rakveres) on Eesti jurist, kohtunik. Ta lõpetas 1990. aastal õpingud Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonnas. Aastatel 1987–1992 töötas ta Tartu Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee raamatupidaja, kaadriinspektori ja juristina. 1992–1993 töötas ta algul Tartu Maavalitsuse õigusametis spetsialistina, hiljem Tartu Linnavalitsuse korteriametis juhatajana. 29. detsembril 1993 nimetas president Lennart Meri Riigikohtu üldkogu ettepanekul Andra Pärsimäe kohtunikuks Tartu Ringkonnakohtusse. Ta töötab tänini Tartu Ringkonnakohtu tsiviilkolleegiumis. Ta on Eesti Kohtunike Ühingu liige. 2023 Valgetähe IV klassi teenetemärk Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (1996), lk 26. Kersti Kerstna-Vaks, Toomas Riismaa, Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2006). Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2011). Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 29.12.1993 otsus nr 241 "Kohtunike ametisse nimetamine". Avaldamismärge: RT I 1994, 1, 1. "Eesti kohtute veebilehekülg (kohus.ee). Tartu Ringkonnakohtu kontaktandmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. august 2019. Vaadatud 3. septembril 2019. Eesti Kohtunike Ühingu veebilehekülg. "Liikmed".
Kai Kullerkupp

Kai Kullerkupp (sündinud 8. novembril 1975) on eesti jurist, kohtunik. 1998. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas bakalaureuseõppe, 2000. aastal magistriõppe Freiburgi ülikoolis Saksamaal ning 2013. aastal Tartus doktoriõppe. Kai Kullerkupu magistritöö teema oli "Konzipierung eines einheitlichen dinglichen Mobiliarkreditsicherungsrechts: Mögliche Auswirkungen der internationalen Vereinheitlichungsvorschläge auf das deutsche Recht der Mobiliarsicherheiten" ("Ühtse vallasvaratagatisõiguse kujundamine: rahvusvaheliste ühtlustamiskavade võimalikud mõjud Saksa vallasvaratagatiste õigusele"). Tema doktoriväitekirja teema oli "Vallasomandi üleandmine. Õigusdogmaatiline raamistik ja kujundusvõimalused". 17. juunist 1997 kuni 31. augustini 2005 töötas ta justiitsministeeriumis õiguspoliitika osakonna eraõiguse talituse nõunikuna. 4. juulil 2005 nimetas Vabariigi President Kai Kullerkupu teise astme kohtunikuks. Kullerkupp töötas 2008. aasta lõpuni Tallinna Ringkonnakohtu, seejärel aga Tartu Ringkonnakohtu tsiviilkolleegiumis. 20. veebruaril 2019 kuulutas Riigikohtu esimees Riigikohtu uute liikmete leidmiseks välja avaliku konkursi. Kolmele vabanenud riigikohtuniku ametikohale kandideerisid vandeadvokaat Anti Aasmaa, notar Anneli Alekand, Õiguskantsleri Kantselei nõunik Hent Kalmo, Tartu Ringkonnakohtu kohtunik Kersti Kerstna-Vaks, vandeadvokaat Urmas Kukk, Tartu Ülikooli deliktiõiguse õppeprodekaan ja deliktiõiguse professor ning Riigikohtu tsiviilkolleegiumi nõunik Janno Lahe, Tartu Maakohtu kohtunik Andrus Miilaste, Tallinna Ringkonnakohtu kohtunik Kaupo Paal, vandeadvokaat Kalev Saare, Harju Maakohtu kohtunik Merike Varusk, Riigikohtu tsiviilkolleegiumi nõunik ning Tartu Ülikooli tsiviilõiguse lektor Margit Vutt ja Tartu Ringkonnakohtu kohtunik Kai Kullerkupp ise. Kai Kullerkupp sai riigikohtunikuks 1. septembril 2019. (Tema riigikohtunikuks valimise salajasel hääletusel hääletas tema poolt 58 Riigikogu liiget, vastu 19, erapooletuks jäi 1 ning 9 liiget ei hääletanud.) Kullerkupp andis ametivande 11. juunil 2019. Kai Kullerkupp on ka Riigikohtu tsiviilkolleegiumi liige. Aastatel 2001–2015 oli Kullerkupp Tartu Ülikooli õigusteaduskonna tsiviilõiguse lektor. Kai Kullerkupp Eesti Teadusinfosüsteemis Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 04.07.2005 otsus nr 879 "K. Kullerkupu ja K. Pikamäe kohtunikuks nimetamine". Avaldamismärge: RTL 2005, 76, 1068. Riigikogu veebileht (riigikogu.ee). Otsuse eelnõu 5 "Riigikogu otsus "Kai Kullerkupu Riigikohtu liikmeks nimetamine" 5 OE" seletuskiri. Elektrooniline Riigi Teataja. Riigikogu 28.05.2015 otsus "Kai Kullerkupu Riigikohtu liikmeks nimetamine". Avaldamismärge: RT III, 29.05.2019, 4. Riigikogu veebilehekülg (riigikogu.ee). XIV Riigikogu stenogramm, I istungjärk, 28. mai 2019, päevakorrapunkt "Riigikogu otsuse "Kai Kullerkupu Riigikohtu liikmeks nimetamine" eelnõu (5 OE) esimene lugemine". Riigikogu veebilehekülg (riigikogu.ee). XIV Riigikogu stenogramm, I istungjärk, 13. juuni 2019, päevakorrapunkt "Riigikohtu liikmete ametivanne".
Plymouth (Massachusetts)

Plymouth on Ameerika Ühendriikide ajalooline linn Plymouthi maakonnas Massachusettsi osariigis, mis jääb Bostonist 64-kilomeetri kaugusele kagusse, vahetult Maine'i lahe äärde. Plymouth mängis Ameerika kolooniaalses ajaloos väga olulist rolli. Asupaik oli inglise purjelaeva Mayfloweri esimese merereisi viimane maabumiskoht, kuhu kujunes Plymouthi koloonia algne asulakoht. 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.  Plymouth (Massachusetts) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ura keel (Vanuatu)

Ura keel on Austroneesia hõimkonda Lõuna-Vanuatu keelte hulka kuuluv keel, mida räägiti Vanuatu Erromango saare põhjaosas. 1989. aastal oli vaid 6 ura keele kõnelejat ja paarkümmend poolkõnelejat ja see on väljasuremas või juba välja surnud. Enamik ura keele kõnelejaid on läinud üle sie keelele. Ura keeles on 18 konsonantfoneemi ja 5 vokaalfoneemi. http://www.ethnologue.com/language/uur Crowley, Terry. 1999. "Ura: a disappearing language of Southern Vanuatu Canberra". Pacific Linguistics, Research School of Pacific and Asian Studies. The Australian National University. Terry Crowley, "Ura", München: Lincom Europa, 1998. http://www.endangeredlanguages.com/lang/2446 https://glottolog.org/resource/languoid/id/urav1235
Beauceron

Beauceron (IPA hääldus: ˈboʊsəˌɹɑn) on Prantsusmaalt pärit koeratõug. Tõustandardis on koera käitumise/iseloomu kohta kirjas: „Enesekindel kartmatu käitumine. Ilme on aval ning mitte kunagi kuri, kartlik või rahutu. Koer on iseloomult sõbralik ning kartmatu.“ Koera tagajäsemete kohta on muu hulgas kirjas: „Lisavarbad: Traditsiooniliselt peaksid lambakoertel olema kahekordsed lisavarbad. Lisavarbad moodustavad selgelt eraldi arenenud küüntega „pöidlad” võimalikult käpa lähedal.” Pildid Tagajäseme lisavarbad "Beauceron" (PDF) (prantsuse). FCI. Vaadatud 3.09.2019. "Beauceron" (PDF). EKL. Vaadatud 3.09.2019. Renée Willes. All världens hundraser, Bromma 2003, ISBN 91-89090-79-9 Berger de Beauce, Fiche de race Beauceron, Breed Information Centre Beauceron, Meet the Breeds Beauceron koer.ee saidil
1864

◄ | 18. sajand | 19. sajand | 20. sajand | ► ◄ | 1830. aastad | 1840. aastad | 1850. aastad | 1860. aastad | 1870. aastad | 1880. aastad | 1890. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1860 | 1861 | 1862 | 1863 | 1864 | 1865 | 1866 | 1867 | 1868 | ► | ►► 1864. aasta (MDCCCLXIV) oli 19. sajandi 64. aasta. 13. jaanuar (vkj 1. jaanuar) – Johann Voldemar Jannseni eestvõttel hakkas Tartus ilmuma ajaleht Eesti Postimees. 2. märts (vkj 19. veebruar) – Tallinnas alustas tegevust Eestimaa Provintsiaalmuuseum, mille kutsus ellu Eestimaa Kirjanduse Ühing ja muuseumi eksponaadid pärinesid samuti selle ühingu kogudest. 21. märts (vkj 9. märts) – "Balti ajakirjandussõda" ehk äge ühiskondlik-poliitiline diskussioon baltisakslaste ja slavofiilide ning vene liberaalide vahel. Augusti keskpaigas koostati kunstnik Johann Köleri eestvõttel Lõuna-Eesti talupoegade suurpalvekirja projekt. 21. november (vkj 9. november) – Lõuna-Eesti talupoegade delegatsioon esitas Aleksander II-le kollektiivmärgukirja. 5. detsember (vkj 23. november) – tegevust alustas Heinaste Merekool. ... Kirjutati alla Genfi konventsioonile 22. august – Asutati Rahvusvaheline Punane Rist. 9. veebruar – Miina Härma, eesti helilooja ja koorijuht 17. veebruar – Gustav Pihlakas, eesti kirjastaja 3. märts – Mindaugas II, Leedu kuningas 15. mai – Vilhelm Hammershøi, taani maalikunstnik 18. juuli – Ricarda Huch, saksa ajaloolane ja kirjanik 8. september – Jakob von Uexküll, bioloog, loomade käitumise ja tähendusloome uurija 11. november – Maurice Leblanc, prantsuse ajakirjanik ja kirjanik 24. november – Henri de Toulouse-Lautrec, prantsuse kunstnik 18. aprill – Juris Alunāns, läti luuletaja ja keelemees 31. august – Barthélemy Prosper Enfantin, prantsuse filosoof ja sotsialist Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 137
Soo-otsa

Soo-otsa on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Jaak Vendla

Jaak Vendla VR I/3 (kuni 1935 Jakob-Jaak Feldmann; 2. september 1893 Vastemõisa vald – 27. oktoober[küsitav] 1969 Tallinn) oli Eesti mereväelane, vanemleitnant. Teenis aastatel 1919–1939 mereväes. Oli teenistuse jooksul korduvalt Aegna saare komandandi ülesannetes. Vabadusrist, I klassi 3. järk – 1925 Kotkaristi IV klassi teenetemärk – 1938 Ta vend Tõnis Vendla oli ka Vabadusristi kavaler. Ohvitseride andmekogu
Kristers Gudļevskis

Kristers Gudļevskis (sündinud 31. juulil 1992 Aizkraukles) on Läti jäähokimängija, kes mängib väravavahina Rootsi kõrgliiga klubis Brynäs IF. Ta alustas klubikarjääri Läti klubides HK Ogre ja HK Riga. 2012. aasta oktoobris debüteeris ta Riia Dinamo meeskonnas KHL-is. 2013. aastal valis Tampa Bay Lightning ta NHL-i draft '​is 124. valikuna. Ta oli läbi aegade teine Läti väravavaht, kes NHL-i draft '​is valituks osutus. NHL-is tegi ta Lightningi meeskonnas debüüdi 11. aprillil 2014 mängus Columbus Blue Jacketsi vastu. Kokku sai ta kolme hooaja jooksul Lightningi meeskonnas väljakule kolmes põhihooaja kohtumises ja hooajal 2013–14 lisaks kahes play-off '​i kohtumises. Ülejäänud ajal mängis ta põhiliselt AHL-i klubis Syracuse Crunch. 2016. aastal osales ta AHL-i tähtede mängus. 2017. aasta juulis sõlmis Gudļevskis lepingu New York Islandersiga. Islandersi meeskonnas tal debüüti teha ei õnnestunud, mängides kogu hooaja 2017–18 Islandersi farmklubis Bridgeport Sound Tigers. 2018. aasta juunis naasis ta Riia Dinamosse. 2019. aasta detsembris sõlmis ta lepingu Saksamaa kõrgliiga klubiga Fischtown Pinguins. Hooaja 2020–21 esimeses pooles mängis ta Austria kõrgliiga klubis EC VSV. 2021. aasta veebruaris liitus ta Slovakkia klubiga Bratislava Slovan. 2022. aasta jaanuaris liitus ta Brynäsega. Gudļevskis on kuulunud Läti jäähokikoondisse 2014. ja 2022. aasta taliolümpiamängudel ning neljadel maailmameistrivõistlustel (2013, 2014, 2018 ja 2019). Kristers Gudļevskis. eliteprospects.com. Vaadatud 27.1.2022 Kristers Gudļevskis KHL.ru lehel Kristers Gudļevski NHL.com lehel Kristers Gudļevski hockeydb.com lehel
Pesunui

Pesunui oli 20–30 cm pikkune silindrikujuline nui, millele lisandus käepide. Pesunuiaga kolgiti pesemise ajal jämedamat riiet pesulaual või pesuküna otsal. Pesupali Pesukurikas Pesuküna Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 141 Pesunui, Eesti Rahva Muuseum
Punakivi

Punakivi oli küla Harju maakonnas Jõelähtme vallas. Väike Punakivi küla tekkis Ihasalu poolsaare elanikkonna kasvades ja eksisteeris 1920.–1930. aastatel. Küla maad võõrandati 1937. aastal Eesti kaitseväe suurtükiväe polügooni rajamiseks ja sealsed elanikud sunniti kodudest lahkuma. Tänapäeval jäävad küla maad Ihasalu küla aladele. Endise küla alasid läbib Ruu–Ihasalu tee ning nimi Punakivi on jätkuvalt kasutusel nii Ihasalu lahe äärde jääva liivaranna kui ka sealse bussipeatuse nimena. Külas, mille tuumik asus kohas, kus tänapäeval asub rannaparkla silt, oli kuus talu. Mitte kõik talud ei asunud tuumikus koos ja mõned neist asusid põhja suunas hajali kuni Ihasalu külla viiva teeristini. Vähemalt 1920. aastate lõpust alates kuulusid Punakivi küla lapsed Neeme algkooli ringkonda. Aasta 1937, mil küla likvideeriti, oli oluline ka Neeme algkooli seisukohalt, kuna Punakivi küla maade ja majade võõrandamise tõttu vähenes koolis õpilaste arv. Punakivi küla likvideeriti aastatel 1934–1937 Eesti Vabariigi poolt seoses suurtükiväe polügooni rajamisega. Punakivi küla alad moodustasid osa 3000 hektari suurusest õppeväljast nimega Jägala polügooni suurtükiväe Valkla õppeväli. Aastal 1934 hakati tegema sealsetele talunikele ettepanekuid nende maade ja hoonete äraostmiseks. See mõjutas ka mitmeid Ihasalu, Neeme ja Jõesuu küla elanikke, kes omasid piirkonnas maad. Punakivi küla otsustati terviklikult likvideerida ja sealsetele maaomanikele tehti pakkumine maade ülesostmiseks. Maaomanikud, kes soovisid oma maade ja hoonete eest pakutust suuremat tasu, pöördusid oma õiguste kaitseks muuhulgas ka riigivanema ja kaitsevägede ülemjuhataja poole. Kui enamiku talunikega jõudis riik lõpuks kokkuleppele, siis kahe taluniku osas rakendati 1937. aastal sundvõõrandamist. Kui veel 1937. aasta 15. detsembri seisuga elas Punakivi külas kümme inimest, siis 1938. aasta 15. detsembri seisuga koostatud Jõelähtme vallaelanike nimekirjas enam Punakivi küla osa ei leidu. Aastal 1939 esitas Neeme Kodukaunistamise Ring Kaitseministeeriumile palve Punakivi küla mahajäetud hoonete äravedamiseks. Nimelt jätsid need "majalogud" möödakäijatele halva mulje ning randades liikuvad võõrad olid kohale andnud hüüdnimeks Katkuküla. Ihasalu [KNR Eesti kohanimeraamat]. Vaadatud 03.09.2019. Jõelähtme. Teejuht rändajale ja koduloohuvilisele. 2010. Aktiivne puhkus - Jõelähtme Vallavalitsus. Vaadatud 03.09.2019. Janek Šafranovski. "Punakivi, Laheranna või Katkuküla?". Oma Poolsaar, 11.2009. Lk 2. Ajalugu » Neeme kool. Vaadatud 03.09.2019. TLA.545.1.17, L 16p. Jõelähtme valla elanikkude nimekiri 15.detsembril 1937. a vallas elanud isikute üle. TLA.545.1.18. Jõelähtme valla elanike nimekiri. 15.12.1938-1939.
Petus

Petus oli naiste särgi peal kantud lahtine ristkülikukujuline rinnaesine ning seda kanti külaskäikudel ja pidulikel juhtudel. Oli kasutusel mitmel pool Lõuna-Eestis, aga ka Hiiumaal. Petus oli harilik linane riidetükk (50–60 cm x 30–40 cm), millel oli pikisuunaline kaelalõige ning kaenla alt kinnitatavad paelad. Hiiumaal oli petus punasest kalevist, mille all oli linane vooder, lisaks oli tema kaelaaugule õmmeldud püstkrae. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2000. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 204 Petus, Eesti Rahva Muuseum
Piibupuur

Piibupuur (ka piibuora, vibupuur) oli peenike rahvapärane lõikeriist, mis pandi selle varre ümber käänatud vibunööri abil edasi-tagasi pöörlema. 17. sajandist 19. sajandi lõpuni oli see eesti talupoegade, piibumeistrite, töövahend piibupitsi sisse augu puurimiseks. Puuriks oli peenike traat või ka sukavarras, mille ots oli löödud paari millimeetri laiuseks lapikuks teraks. Ürgse vibupuuri teistsuguse kasutamise kohta Eestis pole andmeid. Piibualasi Piibupits Piibusoon Piip Eesti rahvakultuuri leksikon (2. trükk). 2000. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 204 Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 141 Piibupuur/vibupuur, Hiiumaa Muuseumid SA
Kurekael

Kurekael (Erodium) on taimede perekond kurerehaliste sugukonnas. Maailmas on teada umbes 80 liiki kurekaelu, neist Euroopas on levinud 34. Eestis on looduslikult levinud vaid harilik kurekael, Erodium cicutarium. Haruldase tulnukana on leitud ka pehme kurekael, Erodium malacoides. "Erodium cicutarium — harilik kurekael". Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon. 2019.
Vadim Šipatšov

Vadim Aleksandrovitš Šipatšov (vene keeles Вадим Александрович Шипачёв; sündinud 12. märtsil 1987) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib keskründajana KHL-i klubis Moskva Dinamo. Ta alustas klubikarjääri Tšerepovetsi Severstalis. 2013. aastal liitus ta Peterburi SKA-ga. Aastatel 2015 ja 2017 võitis ta klubiga Gagarini karika. KHL-i hooaja 2014–2015 väljalangemismängudes oli ta 21 punktiga kõige resultatiivseim mängija (5+16). 2015–2016 põhihooajal andis ta kõikidest mängijatest enim väravasööte (kokku 43). Hooajal 2016–2017 valiti ta KHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu. 2017. aasta 4. mail sai ta teiseks jäähokimängijaks, kes sõlmis lepingu Vegas Golden Knightsiga. 15. oktoobril tegi ta Golden Knightsi meeskonnas mängus Boston Bruinsi vastu oma debüüdi NHL-is. Sama aasta novembris otsustas Golden Knights temaga aga lepingu lõpetada, kuna ta ei olnud nõus mängima Golden Knightsi farmklubis. Seejärel naasis Šipatšov Peterburi SKA-sse. 2018. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Moskva Dinamoga. Hooaegadel 2019–20 ja 2020–21 on Šipatšov on KHL-is olnud liiga resultatiivseim mängija (vastavalt 17+48 ja 20+47). Aastatel 2012, 2015, 2016, 2019 ja 2020 on ta osalenud KHL-i tähtede mängul. Venemaa jäähokikoondise koosseisus tuli ta 2018. aastal olümpiavõitjaks ja 2014. aastal maailmameistriks. Maailmameistrivõistlustelt on ta võitnud veel kolm medalit. 2016. aasta maailmameistrivõistlustel oli ta 18 punktiga (6+12) kõige resultatiivseim mängija. Lisaks valiti ta sel turniiril turniiri sümboolsesse koosseisu. Vadim Šipatšov. eliteprospects.com. Vaadatud 4.9.2019  Vadim Šipatšov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Vadim Šipatšov KHL.ru lehel Vadim Šipatšov NHL.com lehel Vadim Šipatšov hockeydb.com lehel