laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Katja Kipping

Katja Kipping (sündinud 18. jaanuaril 1978 Dresdenis) on Saksamaa poliitik. 1996. aastal lõpetas ta Dresdenis gümnaasiumi. 1996–1997 oli ta vabatahtliku sotsiaaltöötajana Venemaal Gattšinas. 1997–2003 õppis ta Dresdeni Tehnikaülikoolis slavistikat ja kõrvalainetena amerikanistikat ja avalikku õigust. Magistrikraadi kaitses ta 2003. aastal. 1998. aasta aprillis astus Katja Kipping Demokraatliku Sotsialismi Parteisse. 1999–2003 oli ta Dresdeni Linnavolikogu liige. 1999–2005 oli ta Saksimaa Parlamendi liige. Alates 2005. aastast on ta Saksamaa Liidupäeva liige. 2007. aasta juunis sai Katja Kipping Vasakpartei (Die Linke) aseesimeheks. Alates 2. juunist 2012 kuni 27. veebruarini 2021 oli ta Vasakpartei kaasesimees (teine kaasesimees on Bernd Riexinger). Katja Kipping Die Linke im Bundestag Katja Kipping, Die Linke Deutscher Bundestag Ein kurzer Überblick über die (bisher) wichtigsten Stationen katja-kipping.de Federal Republic of Germany. Ministries, political parties, etc. rulers.org
Göttingeni Teaduste Akadeemia

Göttingeni Teaduste Akadeemia (saksa keeles Akademie der Wissenschaften zu Göttingen; kuni 1942 Gesellschaft der Wissenschaften zu Göttingen) on Saksamaa teadusorganisatsioon, vanim katkestusteta tegutsenud kaheksast Saksamaa teaduste akadeemiast, mis kuuluvad Saksamaa Teaduste Akadeemiate Liitu. Göttingeni Teaduste Akadeemia asutas 1751. aastal Suurbritannia ja Iirimaa kuningas ning Hannoveri kuurvürst George II. Akadeemia liikmeteks valitakse humanitaar- ja loodusteaduste professoreid, kes on oma valdkonnas eriliselt silma paistnud. Akadeemia esimene president oli universaalõpetlane Albrecht von Haller. Akadeemia moto on "Fecundat et ornat" (ladina keeles "viljastab ja kaunistab"). Akadeemia liikmete hulka on kuulunud 14 Nobeli auhinna laureaati. Eestist kuulub Göttingeni Teaduste Akadeemiasse korrespondentliikmena Aleksandr Dulitšenko. Göttingeni Teaduste Akadeemia koduleht
Senasis Subačius

Senasis Subačius ('vana Subačius',poola keeles Subocz) on alev Leedus Kupiškise rajoonis Subačiuse vallas. Alev asub Viešinta jõe kaldal. Vaatamisväärsuseks on aastal 1884 valminud katoliku kirik. Aastal 1582 mainiti asulat esimest korda kirjalikult, toona kandis see nime Subačius. Aastal 1590 ehitati sinna esimene kirik. XIX sajandil kerkis raudteejaama juurde uus samanimeline asula, mis muutus vanast olulisemaks pärast seda, kui alev aastal 1885 peaaegu täielikult maha põles. Alevis on sündinud Leedu näitleja Povylas Gaidys. Katoliku kirik Senasis Subačius Kupiškio r. sav. Alev portaalis vietoves.Lt Subačius poola geograafilises sõnastikus (esimene Subocz, esimene sissekanne)
Subacz

Subacz on mitme koha poolakeelne nimi: Senasis Subačius – alev Leedus Kupiškise rajoonis Subačius – linn Leedus Kupiškise rajoonis Subitš – küla Ukrainas Hmelnõtskõi oblastis Subate - linn Lätis Ilūkste piirkonnas
Mary Gregor

Mary Jeanne Gregor (1. jaanuar 1928 Portland, Oregon – 31. oktoober 1994 San Diego) oli USA filosoof, Immanuel Kanti õigus- ja moraalifilosoofia uurija ning Kanti teoste inglise keelde tõlkija. Ta sai doktorikraadi Toronto Ülikoolist tööga Immanuel Kanti rakenduseetikast. Tema juhendaja oli Herbert James Paton. Aastal 1963 ilmus selle töö põhjal raamat "Laws of Freedom: A Study of Kant's Method of Applying the Categorical Imperative in the Metaphysik der Sitten" (Blackwell). Ta oli üks esimesi, kes tähtsustas Kanti teost "Kommete metafüüsika". Tema viimane töökoht oli San Diego Osariigi Ülikool (1982–1992), kus ta oli filosoofiaprofessor. Allen W. Woodi nekroloog
Star Wars: Jõud tärkab

"Star Wars: Jõud tärkab" ("Star Wars: The Force Awakens") on 2015. aastal linastunud Ameerika Ühendriikide film, kosmoseooper. Selle lavastaja, kaasprodutsent ja kaasstsenarist on J. J. Abrams. Tegemist on "Star Warsi" saaga seitsmenda filmiga, mille tegevus leiab aset 30 aastat filmi "Jedi tagasitulek" tegevust. Mark Hamill (Luke Skywalker) Harrison Ford (Han Solo) Carrie Fisher (Printsess Leia) Adam Driver (Kylo Ren) Daisy Ridley (Rey) John Boyega (Finn) Oscar Isaac (Poe Dameron) Star Wars: Jõud tärkab andmekogus IMDb (inglise)
Raul Talvik

Raul Talvik (6. oktoober 1935 Tallinn – 19. märts 2016) oli eesti arstiteadlane. Raul Talvik lõpetas 1954. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (arstiteaduskonnas). 1966. aastal kaitses Moskvas meditsiiniteaduste kandidaadi ja 1984. aastal meditsiiniteaduste doktori väitekirja. Raul Talvik oli spetsialiseerunud kliinilisele meditsiinile, anestesioloogiale ja intensiivravile. Aastatel 1993–1996 oli Raul Talvik SA Tartu Ülikooli Kliinikum juhatuse esimees, 1999–2003 juhatuse liige. Raul Talviku juhitud anestesioloogia ja intensiivravi kliinikus avati kaks uudset osakonda: valukabinet ja erakorralise meditsiini osakond. Ta oli 2005. aastal lühikest aega Põhja-Eesti Regionaalhaigla ülemarst. Temalt ilmus 138 teaduspublikatsiooni. Viimastel eluaastatel pühendus Raul Talvik ajaloole. 2015. aastal ilmunud raamatus "Teekond maailma ääreni" väitis ta, et on suutnud teaduslikult tõestada Lennart Meri arvamuse, et müütiline Thule, kuhu 4. sajandil e.m.a. jõudis maadeuurija Pytheas, on Saaremaa. Algallikaid originaalkeeltes uurivad ajaloolased on siiski veendunud, et Thule samastamiseks Saaremaaga sisulist alust ei ole. 1998 Eesti Vabariigi teaduspreemia 2001 Tartu Ülikooli suur medal 2001 Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk 2009 Tartu Tähe kavaler Nazarenko, Sergei (september 2008). "Ülemarstide teatepulgavahetus" (PDF). Regionaalhaigla kuukiri. Lk 1. Vaadatud 1. jaanuaril 2024. Raul Talvik (2015). "Teekond maailma ääreni". Director Meedia, Tallinn. Mait Kõiv, "Pytheas, ookean ja Thule", Vikerkaar, oktoober 2017 (koos tähtsamate alliktekstide tõlgetega). "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 4.12.2022. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Professor Raul Talvik täitis Lennart Meri unistuse, ERR-i kultuuriuudised, 14. oktoober 2015 Suri TÜ kliinikumi üks asutajatest professor Raul Talvik, Novaator, 20. märts 2016 Raul Talviku vaim oli erakordne, Tartu Postimees, 23. märts 2016
Ferdinand (Braunschweig-Wolfenbüttel)

Ferdinand, Braunschweig-Lüneburgi vürst (12. jaanuaril 1721 Wolfenbüttelis – 3. juulil 1792 Vecheldes), oli Saksa-Preisi välimarssal (1758–1766), tuntud oma osavõtu pärast Seitsmeaastasest sõjast. Aastatel 1757 kuni 1762 juhatas ta Inglise-Saksa armeed Lääne-Saksamaal, mis tõrjus edukalt prantslaste püüdeid okupeerida Hannover.
Skapiškis

Skapiškis (poola keeles Skopiszki) on alev Leedus Kupiškise rajoonis, Skapiškise valla halduskeskus. Alev asub Mituva järve kaldal. Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on 1819. aastal valminud katoliku kirik. Mituva järve kaldal asuvat Skapiškise mõisat on esmamainitud 1555. aastal. Asula kujunes välja XVII sajandil, sajandi teisel poolel sai Skapiškisest alev. Aastail 1750–1752 rajati sinna dominiiklaste klooster. Enne Esimest maailmasõda oli alevis kaks kirikut, aga üks neist põles maha ja seda ei taastatud. Esimese maailmasõja ajal viis alevist Suvainiškisesse raudtee. Nõukogude ajal oli Skapiškis kohaliku kolhoosi keskasulaks. Skapiškises on sündinud Poola vaimulik Wincenty Kwiatkowski ja seal on elanud Leedu luuletaja Antanas Strazdas. Tulpkabel Skapiškise keskuses Skapiškise kirik Vana kellatorn Raudteejaam Kupiškio r. sav. Bogusław R. Zagórski, Krzysztof Głownia: Lietuvos Republikos žemėlapis. Mapa Republiki Litewskiej. Celestynów: Echnateon, 1990. ISBN 83-900076-0-6. OCLC 174827254 http://lithuanianphilately.com/provisional-postmarks/suveiniskis/ Alev portaalis vietoves.Lt
Tuhaplokk

Tuhaplokk on tuha baasil valmistatud ehitusplokk. Eestis kasutatakse peamiselt põlevkivi põletamisest alles jäänud tuhka (lendtuhka). Mujal maailmas on peamiseks toormaterjaliks kivisöe tuhk. Tuhaploki teisteks koostisosadeks on üldiselt liiv, kips, lubi ja vesi. Tuhaplokid on laialdasse kasutusse läinud oma odavuse ja kerge kaalu tõttu. Põlevkivituhk "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. aprill 2016. Vaadatud 26. märtsil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Müüriplokid Roclite "Aeroc Classic plokk, alusel". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. aprill 2016. Vaadatud 26. märtsil 2016. Aeroc Eco Term Plus plokk, alusel[alaline kõdulink] AEROC Hard plokid[alaline kõdulink]
Frigyes Puja

Frigyes Puja (2. veebruar 1921 Battonya, Békési komitaat – 5. juuli 2008 Budapest) oli Ungari riigitegelane ja diplomaat. Frigyes Puja oli pärit väiketalupoja perekonnast. 1934–1945 töötas ta trükiladujana. 1944. aastal astus ta Ungari Kommunistlikku Parteisse. 1945–1946 oli ta Ungari Kommunistliku Partei Battonya piirkonnaorganisatsiooni sekretär. 1946. aastal valiti ta Csanádi komitaadi parteikomitee liikmeks, kus ta töötas kuni 1949. aastani. 1949–1953 töötas ta Ungari Töötajate Partei Keskjuhatuses allosakonna juhatajana. 1953. aastal saadeti Frigyes Puja Ungari saadikuks Rootsis, Taanis ja Norras asukohaga Stockholmis. 1955–1959 oli ta Ungari saadik Viinis. 1959. aastal sai ta Ungari välisministri asetäitjaks, sellesse ametisse jäi ta kuni 1963. aastal. 1963–1968 oli Frigyes Puja Ungari Sotsialistliku Töölispartei Keskkomitee välisosakonna juhataja. 1968. aasta juulis sai Frigyes Puja Ungari välisministri esimeseks asetäitjaks. 3. detsembril 1966 valiti ta Ungari Sotsialistliku Töölispartei Keskkomitee liikmeks (oli Keskkomitee liige kuni 3. märtsini 1985). 14. detsembrist 1973 kuni 8. juulini 1983 oli Frigyes Puja Ungari välisminister. 9. novembrist 1983 kuni 5. märtsini 1986 oli Frigyes Puja Ungari saadik Soomes. Frigyes Puja : ungarischer Politiker und Diplomat Munzinger Puja Frigyes Történelmi Tár Hungary. Ministries, etc. rulers.org
Šimonys

Šimonys (poola keeles Szymańce) on alev Leedus Kupiškise rajoonis, Šimonysi valla halduskeskus. Alevi lähistel asub Šimonysi laas. Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on aastal 1920 valminud katoliku kirik. Aastal 1669 mainiti esimest korda sealset kabelit. Aastal 1671 rajati sinna esimene kirik. Asulast sai alev XVII sajandi teisel poolel. XIX sajandil asus seal riigimõis. Šimonys Šimonysi kirik Koolimaja Šimonys Kupiškio r. sav. Bogusław R. Zagórski, Krzysztof Głownia: Lietuvos Republikos žemėlapis. Mapa Republiki Litewskiej. Celestynów: Echnateon, 1990. ISBN 83-900076-0-6. OCLC 174827254 Alev portaalis vietoves.Lt
Franz Huth

Franz Huth (9. november 1876, Pößneck – 7. juuni 1970 Weimar) oli saksa kunstnik. Ta on teinud palju pastellmaale. Muuhulgas on ta maalinud Eestis, eriti Puhtus. Ta oli sõber Jakob von Uexkülliga ning illustreeris mitut Uexkülli raamatut (sealhulgas Streifzüge durch die Umwelten von Tieren und Menschen ja Der Stein von Werder). Uexkülli raamatus Das allmächtige Leben on Huth kunstniku prototüübiks. Osa nende mahukast kirjavahetusest on säilinud Jakob von Uexkülli Keskuse arhiivis. Uexküll, Jacob v. 1939. In Goethes Garten. Ein Gedicht auf ein Bild von Franz Huth. Heidelberg: (Typographisches Inst. für) Franz Huth (Selbstverlag).
Pößneck

Pößneck on linn Saksamaal Tüüringis. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Gyula Kállai

Gyula Kállai (1. juuni 1910 Berettyóújfalu, Hajdú-Bihari komitaat – 12. märts 1996 Budapest) oli Ungari kommunistlik riigitegelane. Gyula Kállai oli pärit kingsepa perekonnast. Gümnaasiumi lõpetamise järel asus ta 1930. aastal Ungari Kuninglikus Péter Pázmány Ülikoolis õppima ungari ja ladina keelt. Ungari Kommunistlikku Parteisse astus ta 1931. aastal. 1932. aastal läks ta üle Debreceni Ülikooli. Ta oli üks kommunismimeelse Märtsirinde asutajaid, mille eest ta visati 1937. aastal ülikoolist välja. Seejärel oli Kállai Debrecenis ajakirjanik ajalehe Független Újság toimetuses. 1939–1944 töötas ta sotsiaaldemokraatliku ajalehe Népszava toimetuses. 1944. aasta septembris võttis ta osa illegaalse Ungari Kommunistliku Partei Keskkomitee asutamiskoosolekust. Alates 1945. aastast oli ta ajalehe Szabadság toimetaja ja Ungari Kommunistliku Partei Keskkomitee liige ja Keskkomitee propagandaosakonna juhataja. 15. juunil 1945 määrati ta Ungari peaministri kantselei administratiivseks riigisekretäriks ja 18. juulil 1945 poliitiliseks riigisekretäriks. 1945. aasta novembrist kuni 1946. aasta maini oli ta informatsiooni poliitiline riigisekretär. 1946–1948 juhatas ta Ungari Kommunistliku Partei pressiosakonda ja kultuuripoliitika osakonda 1948–1949. 1948–1949 oli ta ka Ungari presidendi kantselei juhataja. 11. juunist 1949 kuni 12. maini 1951 oli Gyula Kállai Ungari välisminister. 1951. aasta mais Gyula Kállai arreteeriti ja vangistati. Ta vabastati vanglast ja rehabiliteeriti 1954. aastal. Vangistusest vabanemise järel töötas ta esialgu Haridusministeeriumi kirjastusosakonna juhatajana. 1955. aasta veebruaris määrati ta haridusministri asetäitjaks. 1956. aasta juulis sai ta tagasi Keskkomitee liikmeks, kus ta asus juhtima hariduse ja kultuuri osakonda. 24. oktoobril 1956 valiti ta Ungari Töötajate Partei Poliitilise Komitee ja Sekretariaadi liikmeks. 7. novembril 1956 valiti ta Ungari Sotsialistliku Töölispartei Ajutise Täitevkomitee liikmeks. Gyula Kállai oli 1956–1989 Ungari Sotsialistliku Töölispartei Keskkomitee liige. Alates 1957. aasta veebruarist oli ta Keskkomitee sekretär ja Poliitilise Komitee liige. 28. veebruaril 1957 määrati ta Ungari kultuuriministriks. 1958–1989 oli ta Isamaaliku Rahvarinde Rahvusnõukogu esimees. 28. jaanuaril 1958 sai ta Ungari riigiministriks. 1958. aastast kuni 1961. aasta novembrini oli ta ka partei poliitilis-teoreetilise ajakirja Társadalmi Szemle peatoimetaja. 1960. aasta jaanuarist kuni 1965. aasta juunini oli ta Ungari Rahvavabariigi Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja. 28. juunist 1965 kuni 14. aprillini 1967 oli Gyula Kállai Ungari Revolutsioonilise Tööliste ja Talupoegade Valitsuse esimees (sisuliselt valitsusjuht). 14. aprillist 1967 kuni 12. maini 1971 oli Gyula Kállai Ungari Riigikogu esimees. Ta oli Ungari Riigikogu liige aastatel 1945–1951 ja 1958–1990. Gyula Kállai, 1910–1996 rev.hu Hungary. Ministries, etc. rulers.org Kállai Gyula Nemzeti Emlékezet Bizottsága Kállai Gyula Történelmi Tár Countries H. Hungary rulers.org Kállai Gyula : 1910. június 1. Berettyóújfalu, Bihar vármegye – 1996. március 12, Budapest Nemzeti Emlékezet Bizottsága Kállai Gyula 1910-1996 1956.mti.hu
Leon Cienkowski

Leon Cienkowski (vene keeles Лев Семёнович Ценковский, ladina keeles Leo de Cienkowski; 1822 Varssavi – 1887 Leipzig) oli poola mikrobioloog.
Sophie von der Pfalz

Sophie von der Pfalz (tavaliselt viidatud kui Sophie von Hannover; 14. oktoober 1630 – 8. juuni 1714) oli Hannoveri kuurvürstinna aastatel 1692–1698. Temast sai Inglismaa kuningriigi ja Iirimaa kuningriigi kroonide eeldatav pärijanna "Act of Settlement 1701" järgi. Pärast "Act of Union (1707)" järgi Inglismaa kuningriigi ja Šotimaa kuningriigi ühendamist sai ta Suurbritannia kuningriigi trooni eeldatavaks pärijannaks. James VI ja I lapselaps Sophie suri vähem kui kaks kuud enne, kui temast oleks saanud kuninganna; tema trooninõue läks üle tema vanemale pojale, Hannoveri kuurvürstile Georg Ludwigile, kellest sai 1. augustil 1714 (vkj) George I. Sündinud aastal 1630 Pfalzi kuurvürsti Friedrich V ja Elizabeth Stuarti tütrena, kasvas Sophie üles Hollandi Vabariigis, kuhu tema perekond oli põgenenud pärast nende kuurvürstkonna arestimist Kolmekümneaastase sõja ajal. Sophie vend Karl Ludwig sai pärast Vestfaali rahu Pfalzi tagasi. Sophie abiellus aastal 1658 Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Ernst Augustiga. Vaatamata hertsogi armukadedale iseloomule ja sagedasele eemalolekule armastas Sophie teda ja sünnitas talle 7 last, kes jõudsid täisikka. Esialgu maatul Ernst Augustil õnnestus Hannoveri dünastia aastal 1692 kuurvürsti seisusse tõsta. Seega sai Sophiest Hannoveri kuurvürstinna, selle tiitliga mäletatakse teda kõige enam. Kunstide kaitsjana tellis Sophie Herrenhäuseri palee ja aiad ning toetas filosoofe, nagu Gottfried Wilhelm Leibniz ja John Toland.
Kuldne Ahel

Kuldne Ahel on Al-Qā‘idah' väidetavate toetajate nimekiri, mis leiti 2002. aasta märtsis Bosnia ja Hertsegoviina pealinnas Sarajevos Benevolence International Foundationi kontoris toimunud politseihaarangu käigus. Nimekirja kuulub 20 Saudi Araabia ja Pärsia lahe riikide pankurit, ärimeest ja poliitikut. Nimekirjaga oli seotud ka arvutifail pealkirjaga "Tarekh Osama" ('Osama ajalugu'), kuid nimi Kuldne Ahel pärineb Al-Qā‘idah' vastu pöördunud informandilt Jamāl al-Faḑlilt, kes kinnitas nimekirja autentsust. Enamik allikaid ei täpsusta Kuldse Ahela kirjapaneku aega, mõne allika kohaselt pärineb see 1988. aastast; USA terrorismivastase võitluse ekspert Richard A. Clarke dateeris dokumendi 1989. aastasse. Avalikkuse ette jõudis Kuldne Ahel 29. jaanuaril 2003 USA valitsuse esitatud tõendina Enaam Arnaouti süüasjas. Teiste seas olid nimekirjas loetletud Saudi ärimees Adel Batterjee, paljude firmade omanik USAs, Saudi Araabias, Kanadas, Hollandis jm; Ibrahim Muhammad Afandi, Sudaani, Jordaania ja Saudi Araabia pangandus- ja meediaettevõtja Saleh Abdullah Kamel, üks Saudi Araabia tuntumaid ettevõtjaid ja filantroope Sulaiman Abdul Aziz Al Rajhi, Saudi Araabia endine naftaminister ja ülemkohtuniku poeg Ahmad Turki Yamani ning mitme Egiptuse ja Saudi Araabia panga juht ja osanik, Lääne luksusautode maaletooja Abdel Rahman Hassan Sharbatly. Suurimaid annetusi loetletud sponsoritelt said Usāmah ibn Lādin, üks Al-Qā‘idah' asutajaist Wā'il Ḩamzah Julaydān, Osama bin Ladeni sugulane 'Abū Māzin jt. Benevolence International Foundation, mille kontorist Kuldne Ahel leiti, oli 1987. aastal Saudi Araabias rajatud rahvusvaheline heategevusorganisatsioon, mis tegutses Al-Qā‘idah' kattevarjuna, korraldades toiduabi ja haridusprojekte sõjatsoonides. Sihtasutuse kontorid paiknesid 18 riigis, Bosnias oli neid kaks – Sarajevos ja Zenicas. 2002. aasta novembris keelustasid selle tegevuse ÜRO Julgeolekunõukogu komitee ning USA rahandusministeerium. Wall Street Journal. 18. märts 2003 Sophistpundit – The Golden Chain Osama's Road to Riches and Terror, Der Spiegel
Ernst August von Hannover

Ernst August (II) von Hannover (21. september 1845 – 14. november 1923) oli Georg V ja tema naise Marie vanim laps ja ainus poeg. Ernst August jäeti Hannoveri troonist ilma pärast selle annekteerimist Preisimaa poolt aastal 1866 ja Braunschweigi hertsogkonna troonist aastal 1884. Kuigi ta oli meesliinipidi George III lapselapselaps, jäeti Cumberlandi hertsog oma Briti peeriseisusest ja autasudest ilma pärast Saksamaa poolele asumist Esimeses maailmasõjas. Ernst August oli viimane Hannoveri prints kes kandis Briti kuninglikku tiitlit ja Sukapaela ordenit. Tema järglased on pärimisliinil Briti troonile.
Ernst August (Braunschweig)

Ernst August III (17. november 1887 – 30. jaanuar 1953), valitsev Braunschweigi hertsog (2. november 1913 – 8. november 1918), oli Georg V pojapoeg, kelle preislased aastal 1866 kukutasid.
Viktoria von Preußen

Printsess Viktoria von Preußen (12. aprill 1866 – 13. november 1929) oli Saksa keisri Friedrich III ja tema naise Victoria (kuninganna Victoria tütar) teine tütar.
Karl August (Saksi-Weimar-Eisenach)

Karl August, (3. september 1757 – 14. juuni 1828) oli Saksi-Weimari ja Saksi-Eisenachi (personaalunioonis) hertsog aastast 1758, Saksi-Weimar-Eisenachi hertsog alates selle loomisest (poliitiline liit) aastal 1809 ja suurhertsog aastast 1815 kuni oma surmani. Ta on tuntud intellektuaalse sära poolest oma õukonnas.
Kuuvikerkaar

Kuuvikerkaar (ka kuukaar) on vikerkaar, mida põhjustab Kuu pinnalt peegeldunud valguse murdumine atmosfääris olevates veepiiskades. Kuuvikerkaared on suhteliselt tuhmid, kuna kuuvalgus on päikesevalgusest tunduvalt nõrgem. Need on tavaliselt nii tuhmid, et ei tekita inimese silmades paiknevates kolvikestes aistingut, seega on inimsilma jaoks keeruline eristada kuuvikerkaares värve ja nõnda paistavad need tihti valgena. Kuid pika säriajaga tehtud fotodel võib näha ka kuuvikerkaare värve. Kuukaared paiknevad taevas alati Kuu vastas. Kuuvikerkaari võib näha siis, kui taevas on täiskuu või kuufaas on täiskuu lähedal. Kõige paremad tingimused kuukaare tekkimiseks on siis, kui Kuu on taevas madalal (kõrgusel, mis on väiksem kui 42 kraadi) ning öötaevas on piisavalt tume. Ka peab sadama vihma. Selle tingimuste kombinatsiooni tõttu on kuuvikerkaared palju haruldasemad kui Päikese tekitatud vikerkaared. Paljudes kohtades üle maailma esineb udu või veepritsmete tekitatud kuuvikerkaari. Ameerika Ühendriikides võib selliseid kaari näha mitmete koskede sees, nende hulgas on Yosemite'i rahvuspark California osariigis ja Cumberland Falls Kentucky osariigis. Samuti võib kuukaari näha Victoria joas Aafrikas. Kuuvikerkaari võib esineda ka Costa Rica pilvemetsades ning mägilinnades, näiteks Monteverdes. Need tekivad, kui jõulutuuled puhuvad Kariibi merelt udupilved maismaale. Jõulutuuli esineb septembri lõpust hilise jaanuarini või varase veebruarini. Walklet, Keith S. (2006). "Lunar Rainbows – When to View and How to Photograph a "Moonbow"". Vaadatud 09.07.2007. "A Lunar Rainbow A Wonderful Sight Not To Be Missed......". Victoria Falls Activities. Victoria Falls Travel Guide. Vaadatud 22.12.2012. "Lunar Rainbows over Victoria Falls". Zambezi Safari and Travel Company. Vaadatud 22.12.2012.
Morton Gould

Morton Gould (10. detsember 1913 Richmond Hill, New Yorgi osariik, USA – 21. veebruar 1996 Orlando, Florida) oli USA helilooja, dirigent, arranžeerija ja pianist. Gould lõi rohkesti muusikat Broadway teatrilavastustele ja filmidele, kuid temalt tellisid teoseid ka paljud sümfooniaorkestrid üle kogu USA, New Yorgi Linnaballett ja USA Kongressi Raamatukogu. Dirigendina juhatas ka kõiki suuremaid Ameerika orkestreid, samuti orkestreid Kanadas, Mehhikos, Euroopas, Jaapanis ja Austraalias. 1986–1994 oli Gould Ameerika Heliloojate, Autorite ja Kirjastajate Seltsi (ASCAP, American Society of Composers, Authors and Publishers) president. Ametiajal seisis ta esituskunstnike autoriõiguste eest, mõjutades ka ASCAPi liikmete õiguste kaitset internetis. 1995. aastal pälvis Morton Gould Pulitzeri muusikapreemia USA Rahvusliku Sümfooniaorkestri tellimusel loodud teose eest, mis sündis Mstislav Rostropovitši viimasel hooajal orkestris. 2005. aastal anti talle Grammy elutööauhind. Enamiku tema teostest ja arranžeeringutest avaldas RCA Records. Gouldi pala "Calypso serenaad" esitasid tšellist Silvia Ilves ja saksofonist Villu Veski saatesarja "Klassikatähed" 3. saates 2016. aastal. 1986 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks Jungle Drums (1956) Brass and Percussion (1957) Copeland: Billy the Kid; Grofe: Grand Canyon Suite (1957) Moonlight Sonata (1960) Beyond the Blue Horizon (1961) More Jungle Drums (1964) Morton Gould Showcase and his Orchestra (1967) Morton Gould Twin Pack (1969) Wagon Wheels Carmen Blues in the Night Kern/Porter Favorites Love Walked In Moon, Wind and Stars http://www.discogs.com/Morton-Gould-And-His-Orchestra-Jungle-Drums/master/326404 http://www.discogs.com/Morton-Gould-Brass-Percussion/master/354052 http://www.discogs.com/Morton-Gould-And-His-Orchestra-Beyond-The-Blue-Horizon/master/604877 http://www.discogs.com/Morton-Gould-And-His-Orchestra-More-Jungle-Drums/master/109491 Morton Gould, G. Schirmer Morton Gould, IMDB Morton Gould, IBDB Morton Gouldi intervjuu, Bruce Duffie
Noriūnai

Noriūnai on küla Leedus Kupiškise rajoonis, Noriūnai valla halduskeskus. Küla asub Lėvuo kaldal. Noriūnais on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on Noriūnai mõisa hoonetekompleks. Aastal 1665 mainiti esimest korda Noriūnai mõisa. Asula ise muutus aastal 1968 maaparandajate asulaks. Aastal 1985 rajati selle juurde paisjärv. Kupiškio r. sav. Küla portaalis vietoves.Lt
Kerli Veski

Kerli Veski (sündinud 26. märtsil 1978) on Eesti diplomaat. Ta kaitses 2013. aastal Tallinna Tehnikaülikoolis õigusalase magistritöö ja sai magistrikraadi. Ta töötab Eesti välisministeeriumis juriidilise osakonna peadirektorina. Varem on ta töötanud Rootsi ja Eesti vahel sõitnud parvlaeva Baltic Kristina kruiisijuhina, juristina välisministeeriumis ja konsulaarosakonna direktorina Eesti saatkonnas Moskvas (2004–2007) ja Helsingis. Ema Anne Veski eeskujul on ta 1990. aastatel proovinud ka laulmist. Ta vanemad on Jaak ja Anne Veski. Anne Veski tütar sai magistrikraadi, Õhtuleht, 22. juuni 2013 Kerli Veski – Jälle Naeratan, Youtube