laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Garth Underwood

Garth Leon Underwood (16. juuli 1919 Isleworth, Middlesex, Suurbritannia – 15. oktoober 2002) oli Briti herpetoloog. 1935–1938 õppis ta Adams Grammar Schoolis Newportis Shropshire'is; 1938 alustas ta ülikooliõpinguid, mis aga katkesid, kui algas teine maailmasõda ja ta värvati Royal Engineersi (Briti armee) ridadesse; 1940 viibis ta sõjaväelasena HMT Lancastria pardal, kui see Saint-Nazaires (Prantsusmaal) operatsiooni Ariel ajal uppus – Underwood hüppas laevalt merre ja ta päästeti; 1943–1946 täitis ta sõjaväelasena tööülesandeid Indias; hiljem jätkas ta ülikooliõpinguid University College Londonis (tol ajal University College, London) – ülikooli lõpetas ta aastal 1948; alates 1948 töötas ta Lääne-India Ülikoolis (University College on the West Indies, hilisem nimetus University of the West Indiens). "On the Classification and Evolution of Geckos", 1954 "A Contribution to the Classification of Snakes", 1967 Tema kirjeldatud liigid on tähistatud nimega Underwood. Anolis reconditus Underwood & Williams, 1959 Celestus microblepharis (Underwood, 1959) Clelia errabunda Underwood, 1993 Diploglossus montisserrati Underwood, 1964 Tropidonophis aenigmaticus Malnate & Underwood, 1988 Tropidonophis mcdowelli Malnate & Underwood, 1988 Tropidonophis parkeri Malnate & Underwood, 1988 Tropidonophis statistictus Malnate & Underwood, 1988 17. veebruaril 1944 abiellus Underwood Molly Fanakaniga (9. detsember 1919 – 1996); 1947 sündis tütar Vivienne; 1948 emigreerus pere Jamaicale. Tema auks on nimetatud maoperekond Garthius, Gecko perekond Underwoodisaurus ja roomajate liigid: Sphaerodactylus underwoodi, Dipsadoboa underwoodi, Homonota underwoodi, Gymnophthalmus underwoodi ja Dendrelaphis underwoodi Margaret M. Stewart,Garth Underwood, Copeia, Vol. 2003, No. 2 (Jun. 23, 2003), pp. 415–418, American Society of Ichthyologists and Herpetologists (ASIH), Veebiversioon (vaadatud 02.02.2014) (inglise keeles) Colin J. McCarthy,Garth Leon Underwood, 1919–2002, Copeia, Vol. 2003, No. 1 (Feb. 26, 2003), pp. 222–225, American Society of Ichthyologists and Herpetologists (ASIH), Veebiversioon (vaadatud 02.02.2014) (inglise keeles) Johan van Rooijen, Gernot Vogel,A NEW SPECIES OF DENDRELAPHIS (SERPENTES: COLUBRIDAE) FROM JAVA, INDONESIA, THE RAFFLES BULLETIN OF ZOOLOGY 2008 56(1): 189–197, 29 Feb.2008, Veebiversioon (vaadatud 02.02.2014) (inglise keeles) Bo Beolens, Michael Watkins, Michael Grayson,The Eponym Dictionary of Reptiles, 2011, The Johns Hopkins University Press, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 02.02.2014) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Garth Underwood seisuga 02.02.2014.
Soomaa

Soomaa on maastikurajoon Edela-Eestis, mis koos Kõrvemaa maastikurajooniga moodustavad Vahe-Eesti maastikuvaldkonna. Soomaa pindala on 1545 km2, millest peaaegu kolmandik (32,3%) on soostunud. Soomaa maastikurajooni tuumala on Soomaa rahvuspark.
Underwood

Underwood on koha- ja isikunimi: Underwood, linn USA Iowa osariigis Underwood, linn USA Minnesota osariigis Underwood, linn USA Põhja-Dakota osariigis Underwood, perekonnanimi Blair Underwood, USA filminäitleja (1964–) Carrie Underwood, USA muusik ja näitleja (1983–) Garth Underwood, Briti herpetoloog (1919–2002), tema kirjeldatud liikide puhul kasutatakse nime Underwood Sara Jean Underwood, USA modell ja näitleja, playmate 2007
Vaida (jääkaru)

Vaida (sündinud 21. novembril 1984 Kaasani looma- ja botaanikaaias; surnud 27. jaanuaril 2014) oli Tallinna Loomaaia emane jääkaru. Ta moodustas loomaaias paari isase jääkaru Franziga (sündinud Franz Josephi maal 1986 või 1987; surnud 8. septembril 2007). Neil sündis mitu järglast, sealhulgas Jasper, Mart, Marta ja Frida (sündis detsembris 2002). Jasper elab Leedus, Marta ja Mart Hiinas, üksnes Frida elab Tallinna Loomaaias. Vaida otsustati peale pikaajalist ravi – tal avastati kõhunäärme kasvaja – eutaneerida. Gunnar Press: "Franz oli väärikas loom, persoon", Postimees, 10. september 2007 Kristin Aasma,Jääkarumemm Vaida tuli uinutada igavesele unele, Õhtuleht, 1. veebruar 2014 Aleksei Turovski, "Minu loomad. Aleksei Turovskiga loomaaias.", JÄÄKARUEMA Vaida, AS Ajakirjade Kirjastus, lk 89 - 91, ISBN 978 9949 443 24 6 Peeter Langovits: Foto jääkaru Vaidast Õhtulehes
Cuneo Levaldigi lennujaam

Cuneo Levaldigi lennujaam, tuntud ka kui Torino Cuneo Levaldigi rahvusvaheline lennujaam (Aeroporto Internazionale di Torino-Cuneo Levaldigi), on lennujaam Itaalias Piemonte maakonnas Cuneo provintsis, 21 km kaugusel provintsi keskusest kirdes, Savigliano omavalitsusüksuse territooriumil Levaldigi fraktsioonis. Torino Cuneo Levaldigi rahvusvaheline lennujaam oli 2013. aastal Itaalias reisijate arvult 29. kohal. "World Aero Data". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. oktoober 2012. Vaadatud 2. veebruaril 2014. "www.assaeroporti.it". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. juuni 2012. Vaadatud 2. veebruaril 2014.  Cuneo Levaldigi lennujaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia ja inglise keeles) Sito della Boeing con informazioni sull'aeroporto Radiosondaggi atmosferici
Deinagkistrodon

Deinagkistrodon on maoperekond. Perekonda Deinagkistrodon klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik: Deinagkistrodon acutus (Günther, 1888). Neid võib kohata Taiwani saarel, Hiinas ja Vietnami põhjaosas. Deinagkistrodon acutus kannab rahvasuus nimetust 100 sammu lõgismadu. Sellega väljendatakse levinud uskumust, et pärast maolt hammustada saamist suudab ohver veel sadakond sammu astuda, enne kui ilmnevad mürgistusseisundile omased nähud. Peter Uetz & Jakob Hallermann,DeinagkistrodonRoomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 02.02.2014) (inglise keeles) Mark O'Shea,Venomous Snakes of the World, lk 104, 2008, New Holland Publischers, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 02.02.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne SITI-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Deinagkistrodon acutus seisuga 02.02.2014.
1420

1420. aasta Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand Aastakümned: 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad - 1420. aastad - 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad 1460. aastad 1470. aastad Aastad: 1415 1416 1417 1418 1419 - 1420 - 1421 1422 1423 1424 1425 ... ... 23. aprill – Jiří Poděbradyst, Böömimaa kuningas Jean Fouquet, prantsuse maalikunstnik 9. august – Pierre d'Ailly, prantsuse teoloog ja kardinal
Valentina Ossejeva

Valentina Ossejeva (vene Валентина Александровна Осеева; samuti Valentina Ossejeva–Hmeljova, vene Валентина Александровна Осеева-Хмелёва; 28. aprill (15. aprill vkj) 1902 Kiiev– 5. juuli 1969 Moskva) oli vene lastekirjanik. Valentina Ossejeva sündis Kiievis inseneri perekonnas. Keskkooli lõpetamise järel õppis ta kuni 1923. aastani Kiievi N. V. Lõssenki nim. Instituudi näitekunsti teaduskonnas, kuid ei lõpetanud seda. Seejärel kolis nende perekond Moskvasse. Aastatel 1924–1940 töötas ta pedagoogi ja kasvatajana lastekommuunides ja järelevalveta laste vastuvõtupunktides. Teise maailmasõja ajal töötas ta lasteaiakasvatajana Baškiiri ANSV–s. Valentina Ossejeva abikaasa oli kirjanik Vadim Ohhotnikov. Nad elasid alates 1952. aastast Izjumovkas Starõi Krõmi linna lähedal. Valentina Ossejava suri Moskvas ja on maetud Vagankovo kalmistule. Ajakirjanduses avaldati Ossejeva esimene jutustus 1937. aastal. 1940. aastal ilmus tema esimene lasteraamat "Punane kass". Seejärel ilmusid tema teised jutukogud. Populaarseks said tema Vasjok Trubatšovi raamatud, mille eest ta sai 1952. aastal kolmanda järgu Stalini preemia. "Midagi head : üheksa jutustust" (1947) "Võlusõna" (1951, 2. tr. 1962) "Vasjok Trubatšov ja tema sõbrad" (1951) "Vasjok Trubatšov ja tema sõbrad. 2. raamat" (1952) "Vasjok Trubatšov ja tema sõbrad. 3. raamat" (1953) Kuuldemäng: Vasjok Trubatšov ja tema sõbrad. Eesti Raadio 1956.
1422

1422. aasta Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand Aastakümned: 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad - 1420. aastad - 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad 1460. aastad 1470. aastad Aastad: 1417 1418 1419 1420 1421 - 1422 - 1423 1424 1425 1426 1427 31. august – Prantsusmaal suri düsenteeriasse Inglise kuningas Henry V, kelle järglaseks sai tema üheksa kuud vana poeg Henry VI. 8. aprill – esimest korda mainiti Tallinna Raeapteeki. 28. november – toimus Valga maapäev. Tallinnas valmis Olevi gildi hoone. Liivimaa maapäev kohustas vaimulikke õpetama talurahvale ristiusu algeid. ... ... 31. august – Henry V, Inglismaa kuningas 21. oktoober – Charles VI, Prantsusmaa kuningas Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 51 Heino Rannap, Eesti kooli ja pedagoogika kronoloogia
Võisiku mõisa kalmistu

Võisiku mõisa kalmistu on kalmistu Kolga-Jaani kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Võisiku külas Põltsamaa vallas Jõgeva maakonnas. Kalmistu jääb Võisiku mõisa südamest linnulennult umbes 1,3 km kaugusele läände. Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Bockid umbes 18. sajandi teise poole keskel. Kalmistu on harvaesinevalt poolringikujulise põhiplaaniga. Kalmistule maetud inimeste arv ei ole teada. Kalmistu edelaosas paikneb matusekabel, mida on 1980. aastatel korrastatud. Samal ajal paigaldati ka Timotheus von Bocki uus hauakivi ning kalmistu puhastati võsast. Algupäraseid hauaplaate ei ole säilinud tervikuna, osal haudadest on säilinud risti ja hauaplaadi fragmente. Timotheus von Bock (1787–1836) Ewa von Bock (sünd. Mättik; surnud 1862), Timotheus von Bocki abikaasa Harald Rebane. Väikekalmistud Põltsamaal ja lähikonnas. [II osa] Vooremaa, 14. september 1996. Lk 4 Harald Rebane. Väikekalmistutest Süda-Eestis. - Linnade haljastud ja nende kaitse. Tartu-Tallinn 2001. Lk 107 Kadri Tael. Põltsamaa kalmistute pärand. V osa. Vali Uudised, 21. veebruar 2014. Lk 5 Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Võisiku mõisa kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Kultuurimälestis nr 24048 "Võisiku mõisa Bockide perekonnakalmistu hauakambrid" Kultuurimälestis nr 24047 "Võisiku mõisa Bockide perekonnakalmistu piirdemüür" Võisiku mõisa kalmistu Veljo Ranniku kogus. Muinsuskaitseameti fotokogu Võisiku mõisa kalmistu Jaan Vali kogus. Muinsuskaitseameti fotokogu Võisiku mõisa kalmistu piirdemüür Jaan Vali kogus. Muinsuskaitseameti fotokogu Võisiku mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013
Aleksander Sünter

Aleksander Sünter (30. detsember 1971 Sõmera – 26. jaanuar 2014) oli eesti rahvamuusik ja ansambli Oort liige. 1995 Rahvaluule kogumispreemia oma kodukihelkonna pärimuse jäädvustamise eest Rahvaluule kogumispreemia president.ee In memoriam Aleksander Sünter Meie Maa, 28. jaanuar 2014 In memoriam: Aleksander Sünter Sirp 30. jaanuar 2014 Suri pärimusmuusik Aleksander Sünter Sakala 26. jaanuar 2014
Edmund Niziurski

Edmund Niziurski (10. juuli 1925 Kielce – 9. oktoober 2013 Varssavi) oli poola kirjanik. Edmund Niziurski sündis Kielces keskklassi perekonnas, ta isa oli teenistuja. 1939. aasta septembris evakueerus nende perekond alanud Teise maailmasõja tõttu Ungarisse, kuid 1940. aastal pöördusid nad Kielcesse tagasi. Saksa okupatsiooni ajal lõpetas ta 1943. aastal põrandaaluse keskkooli. Pärast sõda õppis ta Lublini Katoliku Ülikoolis ja Jagiello Ülikoolis õigusteadust, sotsioloogiat ja ajakirjandust. 1952. aastal kolis Niziurski Varssavisse, kus ta töötas ajakirja Wiez toimetuses ja tegeles kirjandusliku loominguga. Niziurski hakkas oma loomingut ajakirjanduses avaldama alates 1944. aastast. Ta tegi kaastööd paljudele ajakirjadele ning kirjutas kuuldemänge raadiole. Eriti populaarseks said tema lasteraamatud. Kõige tuntum nendest on "Marek Pieguse uskumatud seiklused" ("Niewiarygodne przygody Marka Piegusa", 1959, eesti keeles 1963, 2. tr. 2001). Niziurski täiskasvanutele kirjutatud raamatud on vähem tuntud. http://culture.pl/pl/tworca/edmund-niziurski http://www.granice.pl/recenzja.php?id=84&ida=136
Perugia lennujaam

Perugia lennujaam, tuntud ka kui Umbria Perugia Püha Franciscuse rahvusvaheline lennujaam (Aeroporto internazionale dell'Umbria-Perugia San Francesco d'Assisi), varem Perugia San Egido lennujaam (Aeroporto di Perugia San Egido) ja Umbria Adamo Giuglietti lennujaam, on lennujaam Itaalias Umbria maakonnas Perugia provintsis, Perugia keskusest 12 km idas ja Assisi keskusest 12 km läänes, Sant'Egidios. Lennujaam kannab alates 2011. aastast Püha Franciscuse nime. Perugia lennujaam oli 2013. aastal Itaalias reisijate arvult 30. kohal. "World Aero Data". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. veebruar 2014. Vaadatud 2. veebruaril 2014. Perugia, finalmente decolla il 'San Francesco d'Assisi'  Perugia lennujaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Aeroporto Internazionale dell'Umbria Perugia San Francesco d'Assisi (itaalia ja inglise keeles)
1416

1416. aasta Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand Aastakümned: 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad - 1410. aastad - 1420. aastad 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad 1460. aastad Aastad: 1412 1413 1414 1415 - 1416 - 1417 1418 1419 1420 1421 ... ... Piero della Francesca, itaalia kunstnik Piero di Cosimo de' Medici, Firenze valitseja ...
Klára Jarunková

Klára Jarunková (sünninimi Klára Chudíková; 28. aprill 1922 Červená Skala – 11. juuli 2005 Bratislava) oli slovaki kirjanik. 1940. aastal lõpetas ta gümnaasiumi ja töötas seejärel kaks aastat kooliõpetajana. Hiljem kolis ta Bratislavasse ning töötas linnavalitsuses, õppides töö kõrvalt kaugõppes ülikoolis filosoofiat ja slovaki keelt. 1954. aastast kuni pensionile jäämiseni 1984. aastal töötas ta huumori- ja satiiriajakirja Roháč toimetuses. Põhiliselt kirjutas Klára Jarunková laste- ja noorteraamatuid, kuid kirjutas ka raamatuid täiskasvanutele ja publitsistikat. "Kangelase märkmik" (Eesti Riiklik Kirjastus, 1963) "Vaikiva Hundi vend" (Eesti Raamat, 1972) "Ainuke" (Eesti Raamat, 1978) "Põgenik" (Eesti Raamat, 1982) "Koer, kellel oli poiss. Linnuke, kellel oli saladus" (Eesti Raamat, 1986) http://www.litcentrum.sk/en/slovenski-spisovatelia/klara-jarunkova[alaline kõdulink] ¨
Tarmo Toom

Tarmo Toom (sündinud 1961) on eesti teoloog ja patristika uurija, filosoofiadoktor (PhD CUA 2001).Tema vanaisa oli teoloog Osvald Tärk. Ta on saanud hariduse Tallinna 7. Keskkoolis ja Tallinna Muusikakeskkoolis. Aastatel 1983-1992 mängis ta ansamblis Hortus Musicus lautot, viola da gambat ja tšellot. Toom õppis ajaloolist teoloogiat ja patristikat Šveitsis ja Ameerika Ühendriikides ning töötas Ameerika katoliku ülikoolis ja seejärel Georgetowni ülikoolis Washingtonis. Aastal 2022 naasis ta Eesti ja alustas Tartu ülikooli juures ETAG projekti “Patristilised piibli ja piibli tõlgendamise sissejuhatused (introductiones).” Toom on avaldanud hulga akadeemilisi artikleid ja kirjutanud mitu raamatut (vt veebileht academia.edu [Tarmo Toom]). Eesti keeles on saadaval Augustinuse "Pihtimuste" kommentaar ("Sest sinu silmale pole suletud süda kättesaamatu" [Allika, 2011]) ja "Varakristlik teoloogia" (Tartu ülikooli kirjastus, 2022). Hiljutiste avaldiste hulgas on "T&T Clark Companion to Augustine and Modern Theology" (Bloomsbury/T&T Clark, 2013), "Patristic Theories of Biblical Interpretation: The Latin Fathers" (Cambridge University Press, 2016), "Augustine in Context" (Cambridge University Press, 2018), “Early Christian Handbooks on Interpretation”, The Oxford Handbook of Early Christian Biblical Interpretation, eds. P. M. Blowers and P. W. Martens (Oxford: Oxford University Press, 2019) ja "Cambridge Companion to Augustine's Confessions" (2020). Samuti on ta kuueköitelise "Brill Encyclopedia of Early Christianity" üks kaastoimetajaid ja -autoreid. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuni 2016. Vaadatud 19. juunil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Osvald Tärk

Osvald Tärk (1. oktoober 1904 Lassi – 25. mai 1984 Tallinn) oli eesti baptistivaimulik ja teoloog. Ta õppis Leisu algkoolis, Kuriste kihelkonnakoolis, Kärdla haridusseltsi koolis ja Läänemaa Õpetajate Seminaris. Aastatel 1922–1925 õppis ta Eesti Baptisti Jutlustajate Seminaris Keilas. 1928. aastal lõpetas Andover Newtoni Teoloogilise Kooli (en:Andover Newton Theological School), 1929. aastal sai usuteaduse magistriks Union Theological Seminary's (en:Union Theological Seminary (Manhattan)) Columbia ülikooli juures. Ta oli kauaaegne Allika ja Oleviste koguduse pastor ning Baptisti Usuteadusliku Seminari õppejõud ja teoloogiamagister. Osvald Tärk suri 25. mail 1984 ja ta maeti 1. juunil 1984 Rahumäe kalmistule. Tema lapselaps on teoloog Tarmo Toom. Eesti Oikumeenia lugu. Tartu/Tallinn 2009 http://www.kalmistud.ee/haudi?filter_maetud_eesnimi=osvald&filter_maetud_perenimi=t%C3%A4rk&action=maetud&popup=0&yldotsing=1&filter_maetud_kalmistu=[alaline kõdulink]
Pihklane

Pihklane (Pissodes) on putukaperekond. Pihklaste perekonda liigitatakse järgmised Euroopas elavad putukaliigid: Pissodes (Pissodes) castaneus (De Geer 1775) – tähnikpihklane Pissodes gyllenhali (C.R. Sahlberg 1834) Pissodes harcyniae (Herbst 1795) – kuusepihklane Pissodes piceae (Illiger 1807) Pissodes pini (Linnaeus 1758) – männipihklane Pissodes pinicola (Linnaeus, 1758) Pissodes piniphilus (Herbst 1797) – latipihklane Pissodes scabricollis Miller 1859 Pissodes validirostris (C.R. Sahlberg 1834) – käbipihklane. Pihklane andmebaasis eElurikkus , Veebiversioon (vaadatud 27.11.2016) Pihklane andmebaasis eElurikkus Sissekanne Fauna Europaea-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Pissodes seisuga 02.02.2014.
Anatoli Aleksin

Anatoli Aleksin (vene Анатолий Георгиевич Алексин, tegelik nimi Anatoli Goberman, vene Анатолий Георгиевич Гоберман; 3. august 1924 Moskva – 1. mai 2017 Luxembourg) oli juudi rahvusest vene kirjanik. Anatoli Aleksin sündis Moskvas kõrgkooli õppejõu perekonnas. Tema isa Georgi Goberman represseeriti 1937. aastal, vabanemise järel oli Tomskis linna ajalehe toimetaja. 1941. aastal evakueeriti Anatoli Aleksin Kamensk-Uralskisse. Sõja järel astus ta Moskva Idauuringute Instituuti, mille lõpetas 1950. aastal. Samal aastal ilmus ka tema esimene raamat. Anatoli Aleksin saavutas esmajoones laste- ja noorsookirjanikuna laialdase tuntuse. Aastatel 1970–1989 oli ta Vene NFSV Kirjanike Liidu sekretär. Ta kuulus ka ajakirja Junost toimetuskolleegiumisse. 1993. aastal asus ta elama Iisraeli. Alates 2011. aastast elas Anatoli Aleksin Luksemburgis. "Lipuke" (1952) "Seeva Kotlovi ebatavalised juhtumused" (1966; tõlkija Silvi Väli) "Jutustused" (1971) "Üleeile ja ülehomme : novelle ja jutustusi" (1981) "Üks koletu lugu : kriminaaljutustus, mille kirjutas Alik Detkin" (1984)
Tähnikpihklane

Tähnikpihklane (Pissodes castaneus) on putukaliik. Neid võib kohata Kesk- ja Põhja-Euroopas (sh Eestis) ning Põhja-Ameerikas. Täiskasvanud tähnikpihklased on 5–8 mm pikkused punakaspruunid mardikad. Nende eluiga võib küündida 2–3 aastani. Pea on veninud pikaks kärsaks, mille külge kinnituvad tavaliselt põlvjad tundlad ja haukamissuised. Kärsal on suur tähtsus – selle abil puuritakse nooremapoolsete puude, näiteks männi tüvede koore sisse auk, kuhu asetatakse 2–3 muna. Vastsed on jalutud valkjad tõugud, kes kaevandavad koore all käike ning nukkuvad tüve alaosas koore all, ulatudes sügavale puitu. Vastsete uuristatud käigud lõhuvad puu, näiteks männi koore näärmerakke ning takistavad puul vaikmahla ringlust, seetõttu peetakse neid taimekahjuriteks. Tähnikpihklane andmebaasis eElurikkus , Eesti eElurikkus, Veebiversioon (vaadatud 27.11.2016) Kaljo Voolma,Olulisemad putukkahjurid taimlates, puukoolides, metsakultuurides ja puistutes, Veebiversioon (vaadatud 02.02.2014) Tähnikpihklane andmebaasis eElurikkus Sissekanne Fauna Europaeas Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Kiefernkulturrüssler seisuga 02.02.2014.
Voghera Rivanazzano lennujaam

Voghera Rivanazzano lennujaam on lennujaam Itaalias Lombardia maakonnas Pavia provintsis, umbes 5 km Voghera keskusest lõunas, Rivanazzano Terme omavalitsusüksuse territooriumil. Lennujaam rajati I maailmasõja aastatel. "World Aero Data". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. veebruar 2014. Vaadatud 9. veebruaril 2014. "AIP ITALIA - parte GEN2-4" (PDF). www.enav.it. Vaadatud 2. veebruar 2014. Koduleht (itaalia keeles)
1418

1418. aasta Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand Aastakümned: 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad - 1410. aastad - 1420. aastad 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad 1460. aastad Aastad: 1413 1414 1415 1416 1417 - 1418 - 1419 1420 1421 1422 1423 ... ... ... ...
Montana (täpsustus)

Montana tähendab mitut asja. Montana on Ameerika Ühendriikide osariik. Montana on linn Bulgaarias. Montana piirkond on 1. järgu haldusüksus Bulgaarias. Montana vald on vald Bulgaarias. Amoria montana ehk mägiristik Arnica montana ehk mägiarnika Carex montana' ehk mägitarn Hannah Montana on väljamõeldud tegelaskuju Montaña alavesa on vald Hispaanias
Tiberius Claudius Nero

Tiberius Claudius Nero oli mitme Vana-Rooma mehe nimi. Tiberius Claudius Nero, konsul 202 eKr, teadaolevalt esimene selle nime kandja Tiberius Claudius Nero, väejuht Julius Caesari alluvuses, preetor 42 eKr, Livia Drusilla esimene abikaasa Tiberius, Vana-Rooma keiser, eelmise poeg Germanicus, eelmise venna Nero Claudius Drususe poeg Claudius, Vana-Rooma keiser, eelmise vend
Cameri lennujaam

Cameri lennujaam on sõjaväelennuväli Itaalias Piemonte maakonnas Novara provintsis, 1 km kaugusel Cameri keskusest kirdes. Lennujaam kannab Natale ja Silvio Palli nime. Lennubaasil hooldatakse mitmeid Itaalia Lennuväe lennukitüüpe ning pannakse kokku 5. põlvkonna hävitajaid F-35 Lightning II[viide?]. "World Aero Data". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. veebruar 2014. Vaadatud 2. veebruaril 2014. Breve storia sul sito dell'Aeronautica Militare Italiana Circolo del 53 Museo aeronautico di Cameri Museo Agusta di Cascina Costa
Orasaare mõis

Orasaare mõis (saksa Orrasaar) oli Saulepi mõisa karjamõis ehk kõrvalmõis Varbla kihelkonnas Läänemaal, nüüdisaegse haldusjaotuse järgi Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Saulepi külas. Mõisat on esimest korda mainitud 1797. Varbla kihelkonna mõisatest Eesti mõisaportaalis
Carpi Budrione lennujaam

Carpi Budrione lennujaam on lennujaam Itaalias Emilia-Romagna maakonnas Modena provintsis, umbes 20 km kaugusel Modena keskusest põhjas ja 7,4 km kaugusel Cameri keskusest põhjas, Budrione fraktsioonis. Lennujaam kannab Danilo Ascari nime. Carpi lennuklubi (itaalia ja inglise keeles)
Vanuatu lipp

Vanuatu lipp on Vanuatu ametlik lipp. Vanuatu vapp Vanuatu lipp andmebaasis Flags of the World (inglise keeles)
Casale Monferrato lennujaam

Cameri lennujaam on lennujaam Itaalias Piemonte maakonnas Alessandria provintsis, 2 km kaugusel Casale Monferrato keskusest lõunas. Lennujaam kannab mereväeleitnant Francesco Cappa nime.
Latipihklane

Latipihklane (Pissodes piniphilus) on putukaliik. Neid võib kohata Kesk- ja Põhja-Euroopas. Täiskasvanud latipihklased on 4–5 mm pikkused punakaspruunid mardikad. Pea on veninud pikaks kärsaks, mille külge kinnituvad tavaliselt põlvjad tundlad ning haukamissuised. Kärsal on suur tähtsus – selle abil puuritakse nooremapoolsete, näiteks mändide tüvede koore sisse auk, kuhu munetakse munad. Vastsed on jalutud 9 mm pikkused valkjad tõugud, kes kaevandavad koore all käike ning nukkuvad tüve alaosas koore all ulatudes sügavale puitu. Arvatakse, et nad nõrgestavad veelgi teiste kahjurputukate poolt nõrgestatud harilikke männipuid, süües neid nii seest kui väljast ja viies puud suremise äärele, seetõttu peetakse neid taimekahjuriteks. Latipihklane, Eesti eElurikkus, Veebiversioon (vaadatud 26.11.2016) Latipihklane andmebaasis eElurikkus Sissekanne ADW-s Sissekanne Fauna Europaea-s Sissekanne Wiki Bugwood-is