laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Olev Eek

Olev Eek (20. juuni 1938 Tallinn – 26. veebruar 1999 Rakvere) oli eesti näitleja ja lavastusalajuhataja. Lõpetas 1957. aastal Tallinna 17. Keskkooli ja 1961. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (1. lend). Oli aastatel 1961–1979 Rakvere Teatri näitleja ja 1980–1991 lavastusala juhataja. "Eesti teatri biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus, Eesti Teatriliit. Tallinn 2000 Haud Rakvere linnakalmistul
Türk Telekom Arena

Türk Telekom Arena on İstanbulis Şişli linnaosas asuv jalgpallistaadion, mis kuulub klubile Istanbuli Galatasaray. Staadion avati 15. jaanuaril 2011 ja seal on kohti 52 652 pealtvaatajale. See on esimene Türgis asuv staadion, mis vastab 2016. aasta jalgpalli EM-ile UEFA esitatud tingimustele. Türk Telekom Arena kerkis Ali Sami Yeni staadioni asemele, mis oli Türgi esindusstaadion ja Türgi jalgpallikoondise kodustaadion. Ali Sami Yeni staadion rajati 1940–44 ja lammutati 2011. aasta aprillis. Türk Telekom Arenal on 52 652 kohta, kõik istekohad. Staadion on 228 m pikk, 190 m lai ja 70 m kõrge. Tema mänguvälja tasapinna suurus on 120×83 m, muruga kaetud ala suurus 111×72 m ja mänguvälja suurus 105×68 m. Staadioni konstruktsioonide ehitamisel kasutati 190 000 m³ betooni ja 35 tuhat tonni terast. Staadioni katuse jaoks kasutati 5500 tonni terast. Õiguse staadioni nimele ostis Türk Telekom, kes selle eest maksab järgmise 10 aasta jooksul igal aastal 10,25 miljonit USA dollarit. Staadioni põhjatribüün nimetati lennuettevõtte Pegasus Airlines järgi, kes selle eest maksab 4 miljonit eurot aastas. Idatribüüni esimene osa nimetati Ülkeri järgi, kes selle eest maksab 2 miljonit dollarit aastas. Sellele anti nimeks Ülker Family Tribune. Denizbank ostis õigused looži kõigi 157 koha nimele. 8. juulil 2011 andis staadionil kontserdi Jon Bon Jovi. See oli esimene Türk Telekom Arenal antud kontsert. Guinnessi rekordite raamatu põhjal on Türk Telekom Arenal maailma kõige valjem publik. 18. märtsil 2011 tekitas see 131,76 dB valjuse müra, mida Guinnessi rekordite raamat nimetas rahva kõige valjemaks möirgeks spordistaadionil.
Engelbrecht von Tiesenhausen

Engelbrecht von Tiesenhausen oli mitme Tiesenhausenite suguvõsa liikme nimi: Engelbrecht von Tiesenhausen, Turaida stiftifoogt, Tiesenhausenite esiisa Liivimaal Engelbrecht von Tiesenhausen, esineb ürikuis ajavahemikus 1338–1367, Ērgļi ja Koknese isand Engelbrecht von Tiesenhausen, esineb ürikuis ajavahemikus 1408–1434, Ērgļi ja Konguta isand Engelbrecht von Tiesenhausen, esineb ürikuis ajavahemikus 1439–1479, Ērgļi isand vabahärra Engelbrecht von Tiesenhausen (1731–1756), leitnant vabahärra Engelbrecht von Tiesenhausen (1835–1886), sõjaväelane ja vaimulik, Paide koguduse õpetaja
Mati Klooren

Mati Klooren (31. juuli 1938 Tallinn – 16. juuli 2000 Tallinn) oli eesti näitleja ja teatrijuht. Ta lõpetas aastal 1957 Türi 1. Keskkooli ja aastal 1961 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (1. lend). Oli aastatel 1961–2000 Eesti Draamateatri näitleja, aastatel 1983–1989 ka sama teatri direktor. Ta on mänginud paljudes filmides. Filmis "Viimne reliikvia" luges ta sisse Gabrieli eestikeelse teksti. 1969 Eesti NSV teeneline kunstnik 1980 Eesti NSV riiklik preemia "Jäljed" (1963) – Heino Raagen "Lahkumissümfoonia" (1965) – Joseph Haydn "Viini postmark" (1967) – Juss Redel, lehemees "Valge laev" (1970) – Vene piirivalvur "Verekivi" (1972) – Sõjakas raehärra "Tuli öös" (1973) – Saksa ohvitser "Punane viiul" (1974) "Ohtlikud mängud" (1974) – patrulli ülem sadamas "Aeg elada, aeg armastada" (1975) – Puudersell, arst "Naine kütab sauna" (1978) "Pihlakaväravad" (1981) – Oskar "Kaks päeva Viktor Kingissepa elust" I ja II jagu (1981) – aatemees "Saja aasta pärast mais" (1986) – F. E. Dzeržinski "Doktor Stockmann" I ja II jagu (telemängufilm, 1988) – sanitar Olaf "Näkimadalad" III jagu (telemängufilm, 1988) – piiskop "Äratus" (1989) – Richardi Sass "Sissekäik läbürinti" (vene Вход в лабиринт) (1989), mille keskaegses Genovas toimunud süžeeliin filmiti Tallinna vanalinnas – Johann Calvini roll "Teenijanna" (1990) "See kadunud tee" (1990) – joodik, Joonase isa "Surmatants" (1991) – Lübecki raehärra "Lammas all paremas nurgas" (1992) – valvur paadisadamas "Wikmani poisid" (1995) – matemaatikaõpetaja hr. Tusam "Ma olen väsinud vihkamast" (1995) – valvur vahtlas Näitleja Enn Klooren oli Mati Klooreni vend. Mati Klooren IMDb andmebaasis Mati Klooren 31. VII 1938 – 16. VII 2000
Engelbrecht von Tiesenhausen (1835–1886)

Vabahärra Engelbrecht Karl Konstantin von Tiesehausen (22. september (vkj)/ 4. oktoober 1835 Idavere mõis – 8. juuni (vkj)/ 20. juuni 1886 Kabina mõis) oli Eestimaalt pärit sõjaväelane ja vaimulik. Tiesenhausenite suguvõsast põlvnev Engelbrecht sündis rüütelkonnasekretäri ja kreisisaadiku Hermann von Tiesenhauseni (1801–1871) ning tema abikaasa Magdalena (sünd. Vietinghoff) vanima lapsena. Ta õppis aastatel 1846–1854 Tallinna toomkoolis. Aastal 1854 teenis ta junkruna keiserliku ihukaitseväe Leedu polgus, hiljem samas ohvitserina. Osales Krimmi sõjas. Aastal 1858 õppis ta Tartu Ülikoolis matemaatikat, kuid aastal 1859 läks ta üle usuteaduskonda, mille lõpetas aastal 1863. Seejärel õppis ta aastal 1864 9 kuud Tübingeni ja Erlangeni ülikoolis. Prooviaastal oli ta Viru-Jaakobi koguduses. Ordineeriti 14./26. novembril 1865 õpetajaks. Aastail 1865–1866 oli ta Eestimaa kubermangu vikaarõpetaja, aastatel 1866–1886 teenis ta (kutsuti 17./29. septembril 1866, introdutseeriti 6./18. novembril 1866) Paide Püha Risti koguduse ja Anna koguduse õpetajana. Engelbrecht von Tiesenhausen on maetud Paide Reopalu kalmistule. Tema kõrval puhkab ka tema lapsena surnud poeg Otto. Engelbrecht von Tiesenhausen abiellus 18./30. detsembril 1866 Idavere mõisas Marie von Bunseniga (1838–1915), kes oli vabrikant Julius von Bunseni ja Marie Sophie Dorothea Johanna von Bunseni (sünd. Stumme) tütar. Abielust sündisid: Magdalene (sünd. 1868), abiellus ajaloolase Axel von Gernetiga (1865–1920) Hermann Johannes (1869–1932), abiellus vabapreili Karin von Delwigiga (sünd. 1879) Otto (1871–1881) Beata (sünd. 1873), abiellus jurist Eduard Tilingiga Viited: "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2, 1.2: Estland", Görlitz 1930, lk 399–401 Liivi Aarma. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885. Tallinn 2007 Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885-1919. Böhlau Verlag. Köln Wien "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2, 1.2: Estland", Görlitz 1930, lk 529 Engelbrecht von Tiesenhausen veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Samuel Butler

Samuel Butler (4. või 5. detsember 1835 – 18. juuni 1902) oli inglise teoloog, kirjanik ja evolutsiooniteoreetik. Ta oli evolutsionist, kuid võrdlemisi radikaalne darvinismi kriitik. (Anonüümselt) 1872. Erewhon or over the Range. Butler, Samuel 1878. Life and Habit. Trubner. Butler, Samuel 1903. The Way of All Flesh. Butler, Samuel 2003. Eikugasil. (Inglise keelest tõlkinud Heiki Silvet.) Loomingu Raamatukogu 11/14.
Esse est percipi

Esse est percipi (tõlkes ladina keelest 'olemine on tajutav olemine') on fraas, mille võttis kasutusele George Berkeley, et iseloomustada kõiki tajutavaid objekte. Seevastu vaime iseloomustas ta fraasiga esse est percipere 'olemine on tajumine'.
Evolutsionism

Evolutsionism on teaduslik vaateviis, mille kohaselt eluslooduses toimub evolutsioon. Evolutsionismis on palju suundi, nende seas lamarkism, neolamarkism, darvinism, neodarvinism, postdarvinism jt. Seega on evolutsionistide seas nii Charles Darwini teooria pooldajaid kui ka kriitikuid.
Tončo Tončev

Tončo Dimitrov Tončev (bulgaariapäraselt Тончо Димитров Тончев; sündinud 1. detsembril 1972 Slivenis) on Bulgaaria endine poksija. Tončev sai kergekaalus (kuni 60 kg) 1996. aasta Atlanta olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis Hocine Soltanile (Alžeeria). Ta osales kergekaalus (kuni 60 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Oscar De La Hoyale (USA) ja jäi edasiset medaliheitlusest välja. Tončev sai kergekaalus (kuni 60 kg) 31. Euroopa meistrivõistlustel (Vejle, 1996) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Leonard Dorofteile (Rumeenia). Tončev poksis aprillist 1997 kuni detsembrini 2007 elukutselisena ning pidas kokku 44 kohtumist, millest võitis 37 (neist 21 nokaudiga) ja kaotas 7 (neist 4 nokaudiga) kohtumist. 26. suveolümpiamängude poksivõistlus. Atlanta 1996. Tulemused inglise keeles 25. suveolümpiamängude poksivõistlus. Barcelona 1992. Tulemused inglise keeles 31. Euroopa meistrivõistlused poksis. Vejle 1996. Tulemused inglise keeles Tončo Tončev veebisaidil Olympedia (inglise) Tončo Tončev veebisaidil BoxRec (inglise)
Petrof

Petrof on Tšehhi ettevõte, mis toodab klavereid. Selle asutas 1864. aastal Antonín Petrof (1839–1915). Vabrik kannab tema nime ja on tema järeltulijate juhtimise all tänapäevani. Petrofi firma klaverite omapära on selge, ilus kõla ja tugev vastupidav mehaanika. Toodetakse nii kontsert- ja kabinettiibklavereid kui ka eri suurusega pianiinosid. Antonín Petrof õppis 1857. aastal Viinis klaveriehitust selliste klaverimeistrite juures nagu Heitzman, Ehrbar ja Schweighofer. Aastal 1864 toodeti Hradec Královés esimene klaver ja seda aastat võib pidada Petrofi klaverivabriku tegutsemise alguseks. Aastast 1885 eksporditi Petrofi klavereid välismaale. Viinis asus Petrofi klaverihooldus. Tänaseks on Petrofi klaverid tuntud peale Euroopa veel USA-s, Kanadas, Austraalias ja Aasias. 1915. aastal hakkas Petrofi klaverivabrikut pärast Antonín Petrofi surma juhtima tema poeg Vladimír Petrof. 1948. aastal Petrofi klaverivabrik natsionaliseeriti ja omanikelt võeti kõik õigused seda vabrikut omada ja juhtida. 1991. aastal anti Petrofi vabrik Petrofide järeltulijale Jan Petrofile. 2004. aastast juhib vabrikut Zuzanna Ceralová Petrofová, kes on 2005. aastast Euroopa Muusikainstrumentide Tootjate Föderatsiooni (European Music Instrument Manufacturers) president. Petrofi koduleht
Helgi Kaldma

Helgi Kaldma (24. märts 1933 – 19. september 2011) oli eesti ajakirjanik. 2006 Valgetähe V klassi teenetemärk Helgi Kaldma on pidanud oma elu pärast üsna ägedat võitlust. Sakala, 29. märts 2003 Lahkus Sakala kauaaegseim töötaja Helgi Kaldma. Sakala, 21. september 2011 In memoriam Helgi Kaldma. Eesti Kirik, 28. september 2011 Haud Viljandi Metsakalmistul
Taavi Reigam

Taavi Reigam (sündinud 29. oktoobril 1962 Märjamaal) on endine eesti korvpallur. Ta kuulus 1980. aastatel Tallinna Kalevi korvpallimeeskonda koosseisu (tagamängija). Alates 1992. aastast on ta ettevõtja, firmade Proplastik ja Macroprint Media üks omanikke ja juhataja ning kuulub Merirahu Arenduse juhatusse. Aastani 1996 mängis Taavi Reigam meistriliigas Baltika meeskonnas. Ville Arike Taavi Reigam – äris edukam kui korvpallis?, Õhtuleht, 15.01.2007 Biograafia ESBL-is
Viljar Kimmel

Viljar Kimmel (sündinud 29. oktoobril 1952) on eesti ristsõnakoostaja. Ta on Eesti parim silpristsõnade koostaja ning edu saavutanud skandinaavia-tüüpi ristsõnade koostamises. "Info "Ristiku" kodulehelt". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. märts 2011. Vaadatud 29. oktoobril 2011.
Erich Raeder

Erich Johann Albert Raeder (24. aprill 1876 Wandsbek (tänapäeval Hamburgi osa) – 6. november 1960 Kiel) oli mereväe juht Saksamaal enne II maailmasõda ja selle ajal. Raeder saavutas kõrgeima mereväe auastme, mis oli Großadmiral. Raeder oli Kriegsmarine (Saksa mereväe) juhataja II maailmasõja esimesel poolel, kuid 1943. aastal asendati ta merejõudude juhi kohal Karl Dönitziga. Talle mõisteti 1946. aastal eluaegne vanglakaristus Nürnbergi tribunalil, kuid vabastati 1955. aasta septembris ennetähtaegselt. 1957. aastal avaldas ta mälestusteraamatu "Mein Leben" ("Minu elu"). Erich Raeder World War II Database Erich Raeder (1876-1960) Jewish Virtual Library
Ernst Busch

Ernst Bernhard Wilhelm Busch (6. juuli 1885 – 17. juuli 1945 Aldershoti sõjavangilaager Londoni lähedal) oli Saksa sõjaväelane (kindralfeldmarssal). Ernst Busch oli kadett, 1904. aastast leitnant. Kasseli sõjakoolis õppis ta aastatel 1912–1913. I maailmasõjas oli kompanii- ja pataljoniülem, hauptman. 1919 Watteri vabakorpuses ja juba 1920. aastast Reichswehris staabikohtadel. 1925. aastast töötas ta Kaitseministeeriumis majori auastmes ja 1928. aastast 2. diviisi staabis. 1930 ooberstleitnant, pataljoniülem. 1935. aastast Wehrmachti kindralmajor, 23. diviisi ülem. 1938 jalaväekindral, VIII armeekorpuse ülem. 1940 kindralooberst, 16. armee juhataja. 1943 kindralfeldmarssal; oktoobrist kuni 1944. aasta juunini väegrupi Mitte ülemjuhataja. Pärast seda arvati juhtide reservi. Juba 20. märtsist 1945 oli ta väegrupi Nordwest ülemjuhataja. Ernst Busch oli Saksamaa Wehrmachti sõjaväelane, II maailmasõja ajal kindralfeldmarssal. Ernst Busch oli ka Tammelehtedega Raudristi Rüütliristi (saksa keeles: Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes mit Eichenlaub) kavaler. Ta langes Briti sõjavangiks 23. märtsil 1945 ja suri seal infarkti tagajärjel. Eberle ja Uhl 2006: 405. Henrik Eberle, Matthias Uhl, "Hitleri toimik. NKVD salajane ettekanne Jossif Stalinile, koostatud Hitleri isikliku adjutandi Otto Günsche ja kammerteener Heinz Linge ülekuulamise protokollide põhjal Moskvas 1948/1949", 2006, lk 405.
Eesti Bioloogiaõpetajate Ühing

Eesti Bioloogiaõpetajate Ühing on 2004. aastal loodud bioloogiaõpetajate organisatsioon. Ühingu koduleht
Jevgeni Primakov

Jevgeni Primakov (vene Евгений Максимович Примаков; 29. oktoober 1929 Kiiev – 26. juuni 2015 Moskva) oli Venemaa poliitik ja diplomaat, majandus- ja ajalooteadlane, akadeemik (arabist), Venemaa Teaduste Akadeemia presiidiumi liige. Jevgeni Primakov oli aastatel 1989–1990 NSV Liidu Ülemnõukogu Liidunõukogu esimees. 1991. aasta 30. septembrist kuni 6. novembrini oli Jevgeni Primakov NSV Liidu RJK Esimese Peavalitsuse ülem ja seejärel 1991. aastal reorganiseeritud NSV Liidu välisluure NSV Liidu Luure Keskteenistuse (Центральная служба разведки СССР) ja aastatel 1991–1996 Venemaa Föderatsiooni välisluure SVR-i juht. Jevgeni Primakov oli aastatel 1996–1998 Venemaa Föderatsiooni välisminister, aastatel 1998–1999 Venemaa Föderatsiooni valitsuse esimees ja aastatel 2001–2011 Venemaa Kaubandus-Tööstuskoja president. Aastatel 2000–2001 oli Jevgeni Primakov Venemaa Riigiduuma saadik. 2004 – Vürst Jaroslav Targa V järgu orden 2009 – valiti Makedoonia Teaduste ja Kunstide Akadeemia välisliikmeks 2014 – Rahvusvaheline auhind "Usk ja ustavus" oli valitud Venemaa Kunstide Akadeemia auliikmeks
Blagoevgrad

Blagoevgrad on linn Bulgaaria edelaosas, Blagoevgradi piirkonna keskus. Linn asub Struma jõe orus. Blagoevgradi kohale tekkis umbes 300 eKr traaklaste asula Scaptopara. Osmanite riigi ajal tunti valdavalt muslimitega asustatud linna nimega Cuma-ı Bala. Pärast Balkani sõdu sai linn nimeks Gorna Džumaja. 1950 nimetati linn Bulgaaria Kommunistliku Partei rajaja Dimitar Blagoevi järgi. Linnas on 2 ülikooli: Neofit Rilski Edelaülikool (bulgaaria keeles Югозападен университет „Неофит Рилски“) ja Ameerika Ülikool Bulgaarias. https://www.grao.bg/tna/t41nm-15-06-2024_2.txt  Blagoevgrad – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Blagoevgradi koduleht
Abram Joffe

Abram Joffe (vene keeles Абрам Фёдорович Иоффе, (29. oktoober (vkj 17. oktoober) 1880, Romnõ, Poltaava kubermang – 14. oktoober 1960, Leningrad) oli juudi rahvusest vene ja nõukogude füüsik, "nõukogude füüsika isa", akadeemik (1920), NSV Liidu Teaduste Akadeemia asepresident (1942–1945), Nõukogude Liidu füüsikakoolkonna looja.
Hermann Haack

Hermann Otto Haack (29. oktoober 1872 Frederick Werth – 22. veebruar 1966 Gotha) oli saksa geograaf ja kartograaf.
Hāsinā Oyājed

Sheikh Hāsinā Oyājed (bengali keeles হাসিনা ওয়াজেদ; sündinud 28. septembril 1947 Tungipāras) on Bangladeshi poliitik, kes on olnud Bangladeshi peaminister aastatel 1996–2001 ja 2009–2024. Hāsinā Oyājed on sotsiaaldemokraatliku Rahvaliiga (Awami League) liider. Hāsinā Oyājed on Bangladeshi iseseisvusaktivisti ja esimese presidendi Mujibur Rahmāni tütar. 1960. aastatel tegutses ta Dhaka ülikoolis üliõpilasliidrina. Tema isa, ema ja kolm venda tapeti 15. augustil 1975 sõjaväelise riigipöörde käigus. Hāsinā Oyājed ja tema õde Sheikh Rehana viibisid aga samal ajal Euroopas ning said varjupaiga Suurbritannias ja hiljem Indias. 1981. aastal, kui ta valiti Rahvaliiga liidriks, oli ta ikka veel maapaos; samal aastal pöördus ta kodumaale tagasi. Mais 1981 tapeti president Jiyāur Rahmān ja 1982 haaras rahumeelselt võimu kindral Husein Muhāmmad Ershād. Rahvaliiga juhtimisel moodustati 1983. aastal 15 partei liit, mis nõudis kindrali tagasiastumist. Hāsinā Oyājed viibis suure osa 1980. aastatest vangistuses või koduarestis. Rahvaliiga osales ka 1986. aasta mittevabadel parlamendivalimistel; pärast valimisi sai Hāsinā Oyājedist opositsiooniliider. Järgmisel aastal saadeti parlament laiali ning 1988. aasta valimisi Rahvaliiga boikoteeris. Pärast seda, kui Ershād 1990 rahvarahutuste survel võimust loobus, peeti 1991 esimesed vabad valimised. Need võitis Jiyāur Rahmāni lese Khāledā Jiyā juhitud Rahvuspartei. Rahvaliiga sai küll ligikaudu sama palju hääli, kuid oluliselt vähem kohti. Hāsinā Oyājed sai esimest korda peaministriks pärast 1996. aasta valimisi, kui teda toetas mitu väiksemat parteid. Tema ametiajal sõlmiti muu hulgas Farakka paisuga Gangese vee jagamist puudutav kokkulepe Indiaga ning rahuleping riigi mägise kaguosa mässavate hõimudega. Tema ametiaja viimasel aastal sai Bangladeshist Transparency Internationali andmetel maailma kõige korruptiivsem riik. 2001. aasta valimistel sai Rahvaliiga suure kaotuse. Opositsioonis olles partei parlamendi töös eriti ei osalenud. Mitu Rahvaliiga liidrit hukkus nende vastu sooritatud atentaatide tagajärjel. Jaanuaris 2007 toimuma pidanud korralised valimised lükati rahutuste tõttu edasi. Eriolukorra kehtestanud sõjaväeline ajutine valitsus teatas, et asub võitlusse korruptsiooniga. Aprillis 2007 esitati Hāsinā Oyājedi vastu korruptsiooni- ja mõrvasüüdistused, millest suurem osa hiljem tagasi võeti. Detsembris 2008 peetud parlamendivalimistel võitis Rahvaliiga 230 kohta 299st. Hāsinā Oyājed asus taas peaministriametisse 6. jaanuaril 2009. 5. augustil 2024 põgenes ta ulatuslike rahvarahutuste tagajärjel riigist. UNESCO rahupreemia 1998 Hāsinā Oyājed abiellus 1968. aastal tuumafüüsik Oyājed Miyāga, kes suri 2009. aastal. Encyclopædia Britannica Nohlen, D, Grotz, F & Hartmann, C (2001) Elections in Asia: A data handbook, Volume I, p537 ISBN 019924958 BBC Profile: Sheikh Hasina Democracy returns in Bangladesh "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. juuli 2013. Vaadatud 29. oktoobril 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://123.49.39.5/result/report4.php?lang=en Profile: Sheikh Hasina, BBC Bangladesh stunned by Awami victory
Heikki Haravee

Heikki Haravee (kuni 13. veebruar 1939 Heikki Huusmann; 29. aprill 1924 Tallinn – 23. jaanuar 2003 Tartu) oli eesti näitleja ja lavastaja. Ta lõpetas 1943. aastal Tallinna 2. Gümnaasiumi ja 1949. aastal Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi. Õppis 1961–1962 Moskva Lunatšarski-nimelises Riiklikus Teatrikunstiinstituudis kõrgematel režiikursustel. Töötas aastatel 1949–1951 Lõuna-Eesti Teatris, 1952–1960 L. Koidula nim. Pärnu Draamateatris ja aastatel 1960–2003 Vanemuises. "Variant "Omega"" ("Вариант «Омега»", 1975) — Valter 1978 Eesti NSV teeneline kunstnik Tema tädi oli haridus- ja esperantoliikumise tegelane Elisabeth Linnuse, abikaasa oli arhitekt Ingrid Mardi, poeg on diplomaat ja ajakirjanik Juhan Haravee (sündinud 1957). Haud Tallinna Metsakalmistul
Fernanda Machado

Fernanda Arrias Machado (sündinud 10. oktoobril 1980 Maringás) on Brasiilia näitleja. Tema tuntuim roll on filmis "Eliitrühm" ("Tropa de Elite"), kus ta kehastab Mariat. Fernanda Machado andmekogus IMDb (inglise) Fernanda Machado andmekogus Filmiveeb
Aedseller

Aedseller ehk seller (Apium graveolens) on sarikaliste sugukonda selleri perekonda kuuluv kaheaastane rohttaim. Aedseller on 30–80 cm kõrgune vaoliste vartega tugevalõhnaline maitsetaim. Aianduses on levinud aedselleri kolm teisendit: juurseller, lehtseller ja varsseller. Lihaka juurega aromaatsest juursellerist valmistatakse sellerisoola. Lehti lisatakse suppidele ja salatitesse. Ravimtaimena leevendavad sellerilehed seedetrakti ja veresoonkonna haigusi. Aedseller andmebaasis eElurikkus
August Vomm

August Vomm (4. juuli 1906 Abja Pärnumaa – 1. mai 1976 Tallinn) oli eesti skulptor ja pedagoog. Pärast Viljandi kommertsgümnaasiumi lõpetamist 1924. aastal kolis Vomm Tartusse. Ta õppis 1924–1927 kõrgemas kunstikoolis Pallas ning oli selle kooli 17. lõpetaja. Esialgu õppis ta Ado Vabbe juures maalikunsti, hiljem aga Anton Starkopfi ja Voldemar Melliku juures skulptuuri. August Vomm täiendas end 1929. aastal Prantsusmaal. 1946. aastast oli ta ERKI õppejõud, aastast 1971 professor. Enne II maailmasõda koosnes August Vommi looming valdavalt portreebüstidest ja kümmekonnast töömahukast hauasambast. Ta on kujutanud Ruts Baumani, Ants Lauterit, Hugo Lauri, Gustav Ernesaksa, Romulus Tiitust, Ferdi Sannameest jt. Ühena vähestest sõja-aastad kodumaal veetnud kunstnikest kohanes August Vomm uute nõudmistega kohe esimestel sõjajärgsetel aastatel. 1945. aastal liitus ta skulptorite brigaadiga, luues Estonia teatri liiduvabariike sümboliseerivad reljeefid. 1947. aastal valmis monument Viljandis Suures Isamaasõjas langenuile, 1952. aastal avati brigaadimeetodil [viide?]loodud Lenini monument Tartus ning koos Lagle Israeliga Nikolai Burdenko mälestusmärk Tartu Toomemäel. Tema loodud on nüüdseks teisaldatud revolutsioonitegelaste Johannes Vares-Barbaruse ja Hans Pöögelmanni monumendid Tallinnas. Lenini juubelinäitusele 1970 lõi Vomm hiigelmõõtmetes tammepuidust V. I. Lenini portreebüsti, mille eest pälvis koos Elmar Kitse ja Avo Keerendiga riikliku preemia ja Eesti NSV teenelise kunstniku aunimetuse, samuti üleliidulise äramärkimise ajakirjanduses. Eriline osa oli tema loomingus ka lapsi ja loomi kujutaval skulptuuril. 1970 – Eesti NSV teeneline kunstnik August Vomm oli abielus maalikunstnik Benita Vommiga. Aastal 1944 põgenes Benita Vomm koos lastega Saksamaale. Nende poeg on kunstnik Ants Erik Vomm ja tütar maalikunstnik Mai Reet Järve-Vomm. "Poiss kalaga" "AUGUST VOMM (1906-1976) Aus tagasivaade". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 27. septembril 2012.
Delta Queen

Delta Queen on USA ratasaurik, mis on valmistatud William Denny & Brothersi laevatehases Dumbartonis Šotimaal ja kokku monteeritud California Transportation Co. tehases Stocktonis California osariigis USA-s 1927. aastal. Delta Queen ja selle sõsarlaev Delta King ehitati tööks liinil San Francisco – Sacramento ning laevade Fort Sutter ja Capital City asendamiseks. Delta Queen võeti kasutusse 20. mail 1927. Alates 1946. aastast teenis aurulaev matkelaevana kuni 2008. aasta lõpuni välja antud litsentsi alusel. 11. veebruaril 2009 saabus Delta Queen Chattanoogasse (Tennessee), et hoida eemale New Orleansi vandaale ja kasutada laeva boutique-hotellina. Kavas on laev ümber ehitada 49 reisija jaoks, et kasutada neid tuleohutusreegleid, mis kehtivad kuni 50 reisijakohaga laevadele. Delta Queeni ja Delta Kingi sõiduplaan liini avamisel (1927) Delta Queen Paducah's (Kentucky) Delta Queen Great Steamboat Race'i stardil Louisville'is (Kentucky) (2004) Delta Queen Great Steamboat Race'il (2008) Could the historic Delta Queen steamboat make a comeback? Delta Queen Hoteli ametlik koduleht Delta Queen Hotel (inglise keeles) Video Save the Delta Queen (inglise keeles)