laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Nanseni Rahvusvaheline Pagulasbüroo

Nanseni Rahvusvaheline Pagulasbüroo (prantsuse keeles Office International Nansen pour les Réfugiés, inglise keeles Nansen International Office for Refugees) oli 1930. aastal Rahvasteliidu asutatud organisatsioon, mis tegeles sõjapõgenikega. Organisatsioon nimetati Fridtjof Nanseni auks. Büroo tegevuse hulka kuulus ka Nanseni passi väljaandmine. 1938. aastal anti organisatsioonile Nobeli rahuauhind. Varsti pärast seda lõpetas organisatsioon tegevuse.
Lükati (Tallinn)

Lükati (ka Kose-Lükati, vananenud nimega Vabrikusauna) on allasum Tallinnas Pirita linnaosas Kose asumis. Jõekalda tänav Kose põik Kosemetsa tänav Kärestiku tänav Lükati tee Lükati sild KNAB (vaadatud 12.08.2018) Tallinna tänavanimed EKI (vaadatud 28. juulil 2015)
Luke (Läti)

Luke (läti keeles Lugaži, vanasti ka Vārpa; saksa keeles Luhde) on küla (vidējciems) Põhja-Lätis Valka piirkonna Valka vallas. Luke piirneb Valkaga. Asula asub merepinnast 75 meetri kõrgusel. Luket mainiti esimest korda aastal 1334, mil sinna ehitati Luke ordulinnus (saksa keeles Schloß Luhde). Praegune küla tekkis Luke mõisa (saksa keeles Lu(h)denhof) hoonetekompleksi juurde, see hõlmab tänapäeval ka Burga mõisa asukoha. Nõukogude ajal oli see kolhoosi Ļeņina ceļš keskasula. Külas on raamatukogu. Seal asub Lugaži bussipeatus. Külas kasvavad kaks tamme kõrgusega 19 ja 17 meetrit ning tamm (kõrgus 22, ümbermõõt 4,59 m) on looduskaitse all. Luke kihelkond Luke raudteejaam https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/valkas-pagasta-lugazu-biblioteka Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Vietvārdu datubāze
Rooma Keskrahvusraamatukogu

Rooma rahvusraamatukogu (itaalia Biblioteca Nazionale Centrale di Roma, lühend BNCR) on avalik juhtiv rahvusraamatukogu Itaalias Roomas.[a] Raamatukogu asutati 1875. aastal "Vittorio Emanuele II" raamatukoguna ja õnnistati sisse 1876. aasta 14. märtsil. Kogu asus algusest peale Ignatius Loyola asutatud Rooma kolledži ruumides, praegune hoone avati külastajatele 1975. aasta jaanuaris. Rooma Castro Pretorio linnaosas asuv raamatukogu on üks Itaalia suurimatest ning täidab koos Firenze rahvusraamatukoguga keskse rahvusraamatukogu ülesandeid. Rahvusraamatukogu Firenze Keskrahvusraamatukogu ^a Ajaloolistest iseärasustest tulenevalt (riigi suhteliselt hiline ühendamine) on Itaalias mitmeid rahvusraamatukogusid (Roomas, Firenzes, Napolis, Milanos, Palermos jm); üksnes Roomas ja Firenzes asuvad raamatukogud on "kesksed rahvusraamatukogud" (biblioteca nazionale centrale). "Tavola 2 - Consistenza del materiale, consultazioni, prestiti e personale" (PDF). Ministero per i bene e le attività culturali. 22.01.2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4.10.2011. Vaadatud 28. juulil 2015. "Presentazione". BNCR. Originaali arhiivikoopia seisuga 23. september 2015. Vaadatud 28. juulil 2015. Italo Insolera, Il concorso per la Biblioteca Nazionale di Roma in Casabella - Continuità, nº 239, Milano, Editoriale Domus, maggio 1960, pp. 35-51. La Biblioteca Nazionale Centrale "Vittorio Emanuelle II" di Roma: Cronistoria di un trasferimento 1953-1975, Roma, Fratelli Palombi, 1988. Touring Club Italiano, Roma, collana Italia (guide rosse), Roma 2004 Piero Ostilio Rossi, Roma. Guida all'architettura moderna. 1909-2000, Laterza, 2003 (3a ed.), pp. 281–284. ISBN 88-420-6072-0.  Rooma Keskrahvusraamatukogu – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht
Itaalia rahvusraamatukogu

Itaalia rahvusraamatukogu. Ajaloolistest iseärasustest tulenevalt (riigi suhteliselt hiline ühendamine) on Itaalias mitmeid rahvusraamatukogu (biblioteca nazionale) nime kandvaid raamatukogusid; juhtiva ehk "kesk-rahvusraamatukogu" (biblioteca nazionale centrale) staatuses on üksnes Roomas ja Firenzes asuvad raamatukogud: Firenze Keskrahvusraamatukogu (Biblioteca Nazionale Centrale di Firenze) Rooma Keskrahvusraamatukogu (Biblioteca Nazionale Centrale di Roma) Lokaalsed rahvusraamatukogud on: Brera raamatukogu (Biblioteca nazionale braidense) Cosenza Rahvusraamatukogu (Biblioteca nazionale di Cosenza) Püha Markuse raamatukogu (Biblioteca nazionale Marciana) Sagarriga Visconti-Volpi Rahvusraamatukogu (Biblioteca nazionale Sagarriga Visconti-Volpi) Torino Rahvusraamatukogu (Biblioteca nazionale di Torino) Vittorio Emanuele III Rahvusraamatukogu (Biblioteca nazionale Vittorio Emanuele III)
Štšolkovo

Štšolkovo on linn Venemaal Moskva oblastis, Štšolkovo linnaringkonna keskus. Asub Kljazma jõe ääres, Moskvast 35 km kirdes. Linn moodustati küladest 1925. aastal. Tekstiili- ja keemiatööstuse keskus. 2006–2019 oli Štšolkovo munitsipaalrajooni keskus. Q127257780 Štšolkovo koduleht
Raudoksiidid

Raudoksiidid ehk raua oksiidid on raua ja hapniku ühendid. Kolm kõige levinumat raudoksiidi on: FeO – raud(II)oksiid, must tahkis, kergesti oksüdeeruv. Looduses leidub oksiidse mineraali vüstiidina. Fe2O3 – raud(III)oksiid ehk diraudtrioksiid, esineb mitme polümeerse erimina. Looduses leidub oksiidse mineraali hematiidina. Fe3O4 – raud(II, III)oksiid ehk triraudtetraoksiid, musta värvusega ferromagnetiline ja hea elektrijuhtivusega materjal. Looduses leidub oksiidse mineraali magnetiidina. Hergi Karik, Kalle Truus. "Elementide keemia". Ülikooliõpik. Kirjastus Ilo, 2003. Lk 234–236.
Titaanoksiidid

Titaanoksiidid ehk titaani oksiidid on titaani ja hapniku ühendid. Titaan moodustab umbes 15 oksiidi, millest tähtsaim on TiO2. TiO – titaanmonooksiid, kuldkollane kuni pruunikasvioletne tahkis. Ühend on kõrgel temperatuuril püsiv, hapetega reageeriv ja saadakse reaktsioonil Ti + TiO2. Ti2O3 – titaan(III)oksiid, tumevioletne kuni must tahkis. Ühend on kõrgel temperatuuril püsiv ja hapetega reageeriv. TiO2 – titaan(IV)oksiid ehk titaandioksiid, värvusetu kristallaine, kuumutamisel muutub kollaseks. Ühend on tuntud mitmes kristallvormis. Tuntud titaani oksiidid on ka Ti3O5 ja Ti4O7.. Teisi titaanoksiide: Ti3O; Ti2O. Hergi Karik, Kalle Truus. "Elementide keemia". Ülikooliõpik. Kirjastus Ilo, 2003. Lk 145–146.
Eesti kaitsepataljonid

Eesti kaitsepataljonid (hiljem Eesti politseipataljonid) olid Teise maailmasõja ajal Eesti kindralkomissariaadis lepingulistest vabatahtlikest moodustatud väeüksused Saksamaa relvajõudude koosseisus. Korralduse eesti kaitsepataljonide nende formeerimiseks 1941. aasta septembris andis väegrupi Nord tagalapiirkonna juhataja kindral Franz von Roques, lähtudes väegrupi Nord ülemjuhataja korraldusest, mis omakorda lähtus Wehrmachti ülemjuhatuse kui sõjalis-poliitilise juhtkonna ja maavägede peakorteri üldisematest juhtnööridest kohalike elanike värbamise kohta okupeeritud aladel. Kindral von Roques andis oma korralduse selleaegsele kõrgemale SS-i ja politseijuhile SS-Obergruppenführer ja politseikindral Hans-Adolf Prützmannile, kes korralduse tegeliku täitmise tegi ülesandeks 321. politseipataljoni ülemale major Petersenile. Pataljonid osalesid 1941–1944 peamiselt Leningradi, Pihkva ja Novgorodi oblastis valveteenistuses, tagala julgestamises ning partisanidega võitlemises, kohati võtsid osa ka sõjategevusest (Volhovi ja Stalingradi rindel). Kaitsepataljonid olid otstarbe järgi järgmised: Schutzmannschaft-Front-Bataillonen (rindeüksused), Schutzmannschaft-Wach-Bataillonen (kaitseüksused), Schutzmannschaft-Erzats-Bataillonen (tagavaraüksused), Schutzmannschaft-Pionier-Bataillonen (pioneeriüksused), Schutzmannschaft-Bau-Bataillonen (ehitusüksused). Eestis moodustati kaitsepataljonid 1941. aasta Suvesõjas tekkinud Eesti Omakaitse liikmetest, välipolitseinikest, Punaarmeest ületulnutest ja mobiliseeritutest. Enamik väeosadest formeeriti algselt kas Wehrmachti armeede juhtkondade või tagalapiirkonnas SS-i ja Saksa Korrapolitsei komandöri korraldusel väegrupi Nord tagalateenistusse. 1942.–1943. aasta talvel reorganiseeriti Heinrich Himmleri 16. detsembri käskkirja alusel Omakaitse senised palgalised üksused kas rinde- või vahipataljonideks ja viidi Omakaitse alluvusest välja. 6. juulil 1941 komplekteeriti esimene eestlastest ja lätlastest koosnenud ja Saksa relvajõududele allunud üksus Berliini lähistel järelümberasujatena Saksamaale evakueerunud eestlastest ja lätlastest ja mis allus Saksa Korrapolitseile – politseipataljon Ostland. 1942. aasta suvel ja sügisel suunati osa mehi formeeritava Eesti SS-leegioni tuumikuks. Järelejäänud mehed saadeti 1943. aastal samuti Heidelaagrisse, kus nendest sai Narwa pataljoni tuumik. Seejärel pataljon Ostland likvideeriti.  Pikemalt artiklis Politseipataljon Ostland 1942. aasta detsembris saadeti osa 1941. aasta sügisel moodustatud "esimese laine" kaitsepataljone laiali ning nende 1941/1942. aasta lahingutes ellujäänutest umbes 1000 värvati moodustatavasse Eesti SS-leegioni. 1942. aastal moodustatud 200-seeria kaitsepataljonid nimetati osaliselt ümber laialisaadetud kaitsepataljonide numbritega: 287. kaitsepataljon > 29. kaitsepataljoniks 288. kaitsepataljon > 30. kaitsepataljoniks 289. kaitsepataljon > 31. kaitsepataljoniks 290. kaitsepataljon > 32. kaitsepataljoniks 293. kaitsepataljon > 33. kaitsepataljoniks 30. kaitsepataljon > 35. kaitsepataljoniks. 9. detsembril 1943 nimetati Kaitsepataljonid ümber politseipataljonideks.
Bauska ordulinnus

Bauska ordulinnus (läti keeles Bauskas pils, saksa keeles Amt-Bauske; ka Bauska loss (saksa Schloss Bauska)) oli keskajal Liivi ordu linnus. Keskajal oli see Bauska foogtkonna linnus, kus resideeris Bauska foogt. Praeguse haldusjaotuse järgi jääb linnus Bauska rajooni. Video ordulinnusest
Grobiņa ordulinnus

Grobiņa ordulinnus (läti keeles Grobiņas viduslaiku pils, saksa keeles Grobin ) oli Liivi ordu linnus. Linnuse varemed asuvad Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Grobiņas. Keskajal oli see Grobiņa foogtkonna linnus, kus resideeris Grobiņa foogt.
Kalnamuiža ordulinnus

Kalnamuiža ordulinnus (läti keeles Kalnamuiža pils, saksa keeles Ordensburg Hofzumberge) oli keskajal Liivi ordu linnus. Praeguse haldusjaotuse järgi asub linnus Tērvete piirkonnas Tērvete külas. Linnus ehitati 16. sajandil. Linnusest on tänapäevani säilinud üksikud varemed.
Marion Melnik

Marion Melnik (sündinud 28. veebruaril 1982 Turus) on eesti ja soome ooperilaulja (sopran). Ta on alates 2001. aastast õppinud Sibeliuse akadeemias. Marioni ema on pianist Ariel Klas ja isa oli laulja Oleg Melnik. Marioni õde on ooperilaulja Angelika Klas-Fagerlund. "Hommikusöök staariga": Eri Klasi kasutütar Marion Melnik, Youtube, 10. august 2019
Kallio Kotkas

Kallio Kotkas (varem Kalju Kotkas; 1. september 1908 Helsingi – 8. juuni 1982 Helsingi) oli eesti päritolu Soome spordi- ja ühiskonnategelane, spordikohtunik. Sai 1931. aastal Soome meistrivõistlustel kaugushüppes hõbemedali. Tema isiklik rekord kaugushüppes oli 7,06. Ta oli aastatel 1946–1953 1952. aasta suveolümpiamängude organiseerimiskomitee sekretär ja keskkantselei juhataja, aastatel 1952–1963 Soome Riikliku Spordiliidu peasekretär ja 1966–1974 Soome Jalgrattaliidu esimees. Kotkas on maetud Helsingi Malmi kalmistule. Tema isa oli viiulipedagoog ja helilooja Juhan Kotkas ning vend oli kergejõustiklane Kalevi (Kalev) Kotkas. Pekka Linnainen (10.06.2013). "Helsinki on virolainen – Sinimustvalge Helsingi kaart". Estofennia (Eesti ja soome keeles). Vaadatud 1.06.2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Kalju Kotkas

Kalju Kotkas (sündinud 1926) on eesti vabadusvõitleja. Ta oli Eesti Kongressi liige ning Memento Pärnu ja Pärnumaa ühenduse esimees. 1998 Riigivapi V klassi teenetemärk Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Peedu Ojamaa

Peedu Ojamaa (27. mai 1933 – 1. aprill 2014) oli eesti filmilavastaja ja sporditegelane. Ojamaa lõpetas 1952. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja õppis aastatel 1952–1956 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) ehitusteaduskonnas. Ta tuli Tallinna koolinoorte meistriks lauatennises ja jäähokis, hiljem TPI meeskonnas Tallinna meistriks jäähokis ning oli ka mitme spordiala kohtunik. Aastatel 1956–1957 oli Ojamaa Õhtulehe spordikorrespondent, seejärel Tallinnfilmis ringvaadete toimetaja, tõusis Ülo Tambeku asemel peatoimetajaks ja tõi stuudiosse tööle noori toimetajaid. Ojamaa asutas 1967. aastal reklaamibüroo Eesti Reklaamfilm (ERF), mis algatas 1968. aastal televisioonis saatesarja "Horoskoop". Ta oli algul 1972. aastal eetrisse läinud meelelahutussaate "Reklaamiklubi" saatejuht, otsis rahvalikku ansamblit ja Ojamaaga heades suhetes olnud Taivo Linna pakkus välja oma bändi Kukerpillid, millega Ojamaa nõustus. Ojamaa moodustas 1975. aastal ERF-i sporditoimetuse Spinnaker spordi suurürituste korraldamiseks. Ta kuulus Tallinna olümpiaregati taotlemise algatusrühma ja 1974. aastast Olümpia Purjeregati Ettevalmistamise Organiseerimiskomiteesse. Ta oli ka ERF-i kaudu autoralli Sojuz korralduskomitee liige ja toetaja. 1980. aastatel laienes ERF Riiga, Leningradi ja Moskvasse ning tootis üle 300 filmi aastas. 1988. aastal sai ERF Priit Pärna lühiloo "Lahkudes kustuta valgus!" eest Cannes'i rahvusvaheliselt reklaamifilmide festivalilt pronkslõvi. ERF reklaamis asju, mida nõukogude ajal polnud saada või olemaski. Aastatel 1983–1989 oli Ojamaa Tenniseföderatsiooni presiidiumi esimees, 1989–1991 Eesti Tennise Liidu juhatuse liige, 1995. aastast auliige, 1989–1994 Eesti Olümpiakomitee liige. Ta oli ka Eesti Olümpiafondi tegevdirektor. 2013. aastal valmis Ojamaa elust Hardi Volmeri ja Kiur Aarma film "Kullaketrajad". Peedu Ojamaa vend oli näitleja ja lavastaja Madis Ojamaa, väimees on filmirežissöör Hardi Volmer. "ESBL". www.esbl.ee. Vaadatud 26. augustil 2023. "Eesti Ekspress 3 aprill 2014 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 26. augustil 2023. "1. osa. Algus – õnnelik juhus". Levila. Vaadatud 26. augustil 2023. ERR, Olav Osolin | (30. juuni 2017). "Olav Osolin: Priit Pärna muutunud maailm". ERR. Vaadatud 26. augustil 2023. "ENSV rikkad | Peedu Ojamaa lugu. Nõukogude liidu esimeses reklaamifirmas tehti reklaami ka toodetele, mida päriselt olemas ei olnud". Ärileht. Vaadatud 26. augustil 2023. Peedu Ojamaa andmekogus IMDb (inglise)
Villu Jaanisoo

Villu Jaanisoo (sündinud 21. juulil 1963 Tallinnas) on eesti skulptor ja kunstiõppejõud. 1989 lõpetas ta Eesti Kunstiakadeemia. Ta on muu hulgas Soome Kunstiakadeemia professor. 1989 Villem Reimani mälestussammas Kolga-Jaanis 1989 Jakob Hurda bareljeef 1995 Juice Leskineni mälestusmärk Juankoskis Soomes 1995 Eesti Vabadussõjas langenute mälestussammas Rõngus (samba taastaja) 1996 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Jorma Mukalaga, Estonia mälestusmärk Tallinnas) "Juice Leskinen". Estofilia. Tallinn: Soome suursaatkond. 2018. Vaadatud 14.05.2018. Villu Jaanisoo koduleht
Ulvi Wirén

Ulvi Wirén (sünnimi Ulvi Kärbo; 1. abielus Ulvi Johansson; sündinud 1963. aastal Tartus) on eesti kirjanik, kes kirjutab peamiselt soome keeles. Ta lõpetas 1992. aastal Tartu Ülikoolis ravi eriala. 1998. aastast elab ta Soomes ja töötab Espoos masseerijana. Ta on kirjutanud raamatuid looduskaitsest ja soome-eesti keeleraamatuid. Hääd pulmapäeva!: ja yli 1000 muuta viron kielen riskisanaa (Gummerus 2007). ISBN 9789512074075 Huvittavat raamatut: ja lähes 2000 muuta viron ja suomen riskisanaa (Gummerus 2008). ISBN P9789512077557 Koko kehon vyöhyketerapia: apua vaivoihin heijastehoidolla (Gummerus 2010). ISBN 9789512080274 Omal käel reisimine: suomi-viro-fraasisanakirja (Gummerus 2010). ISBN 9789512082018 Kehon viisaus & mielen voima: ajatusten avulla terveeksi (Gummerus 2014). ISBN 9789512095605 "Arstiteaduskonna ravi eriala põhiõppe lõpetanud 1992. aastal". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. aprill 2023. Vaadatud 11. aprillil 2023. Ulvi Wiréni koduleht
Kristina Norman

Kristina Norman (sündinud 17. septembril 1979) on eesti ja vene päritolu kunstnik ja kunstipedagoog. Ta on lõpetanud Eesti Kunstiakadeemia 2003. aastal bakalaureuseõppes graafika ja 2010. aastal magistriõppes vabade kunstide erialal. Normani kunstipraktika on kontekstikeskne ning tema huviorbiidis on teemad, mis on seotud ideoloogiate, vastuoluliste poliitiliste protsesside ja ajaloo valupunktidega. Ta on uurinud oma teostes identiteedi, mälu ja avaliku ruumi suhet. Tema interdistsiplinaarne looming hõlmab videoinstallatsioone, skulptuuriobjekte, linnalisi sekkumisi, dokumentaalfilme ja performance'it. 2009. aastal esindas ta Eestit 53. Veneetsia biennaalil projektiga "After-War". Ta lõi skulptuurist "Pronkssõdur" innustatult installatiivse keskkonna "After-War" viies ruumis, milles kesksel kohal on kuldsõdur. Kuldsõduri Tõnismäele viimise eest sai ta 9. mail 2009 politseilt suulise hoiatuse. 9. juunil 2009 ilmus uudis, et nüüdiskunsti muuseum Kiasma soovib kuldsõduri ära osta. 2022. aastal eksponeeris Kristina Norman koos Bita Razaviga Eesti paviljonis uusi teoseid, mis lähtusid Emilie Rosalie Saali isikust ja loost. Näitus käsitles omavahel põimunud ajalugude, "võitjate" ja "kaotajate" suhteid ning nende mõistmise keerukust ja mitmetahulisust, hõlmates ka koloniaalajalooga seotud küsimusi. Ta on resident-kunstnik Itaalia vanimal kaasaegsete etenduskunstide festivalil "Santarcangelo dei Teatri". Norman sai aastatel 2020–2022 kunstnikupalka. 2009 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (sotsiaalselt oluliste teemade järjepidev ja kaasaegne käsitlus kunstis) "Selgusid uued kunstnikupalgalised" ERR kultuur, 19. november 2019 Inna-Katrin Hein (09.06.2009). "Kiasma tahab osta kuldsõduri". Postimees. "59. Veneetsia biennaalil esindavad Eestit Norman, Razavi ja unustatud kunstnik". kultuur.err.ee. 08.06.2020. "Kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali preemiad 2001-2010". Koduleht Kristina Norman KKEKi kunstnike andmebaasis
Paavo Hynninen

Paavo Johannes Hynninen (31. mai 1883 Joroineni vald – 18. mai 1960 Helsingi) oli Soome poliitik (sh suursaadik). Aastatel 1957–1958 oli ta Soome välisminister. Aastatel 1933–1940 oli ta Soome saadik Eestis. Tema on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Johann Friedrich von Brandt

Johann Friedrich von Brandt (25. mai 1802 Jüterbog – 3. juuli 1879 Meriküla) oli saksa loodusteadlane. 14. detsembril 1875 nimetati ta Tartu ülikooli audoktoriks (zooloogias). Taimetaksonoomias tähistab teda lühend "Brandt".
Aini Leik

Aini Leik (aastast 1986 Aini Veskiväli; sündinud 18. juunil 1965 Tallinn) on endine eesti allveesportlane. 1985 võitis ta maailmameistrivõistlustel allveeorienteerumises NSV Liidu võistlejana individuaalselt kulla, hõbeda ja pronksi ning võistkonnaharjutuses kulla. 1984–1987 tuli ta 11 korda Eesti NSV meistriks (sh 4 korda allveeorienteerumises) ning 1985 absoluutseks meistriks. Biograafia ESBL-is (vaadatud 29.07.2015) Biograafia ESBL-is
Vihmakõnõ

Vihmakõnõ on Mari Kalkuni teine album, mis ilmus 2010 CD-na. Albumil on neli võru- ja kuus eestikeelset laulu ning üks instrumentaallugu. Albumi tootis Õunaviks. "Loomine" (Kalkuni Mari/rahvalaul Jõhvist, Alliksaarõ Artur) "Hommikuvalge" (Kalkuni Mari, Kalkuni Mari) "Vihmakõsõlõ" (Kalkuni Mari, Trummi Riina) "Undsõn ilman" (Kalkuni Mari/rahvalaul, Kalla Urmas/rahvalaul) "Maalapsekas" (Kalkuni Mari, sõnno autor tiidmäldä) "Riinukese valss" (Kalkuni Mari) "Tuulõ käen" (Kalkuni Mari, Kolga Raimond) "Kevadel metsas" (Kalkuni Mari, Heibergi Marie) "Koduvana pühendus" (Kalkuni Mari, Janssoni Tove/Raukasõ Elo) "Vilu öö" (Kalkuni Mari, Sanga August) "Tulõq, tulõq rassõ uni" (Kalkuni Mari, Kalkuni Andreas)
Sa olõt illos, Võromaa

"Sa olõt illos, Võromaa" on ansambli Liiso album, mis ilmus 2006 CD-na. Albumil on 14 võrukeelset laulu. Albumi salvestas Eesti Raadio II stuudios Peeter. "Kar'atsura" (rahvaviis, Hurda Jakob) "Mu latsõpõlvõ Võrumaa" (Kõiva Inda, Kõiva Inda) "Tillokõnõ naanõ" (Kanepi kihlkunna rahvalaul) "Olõs mul" (Lõunahummogu-Eesti rahvalaul) "Vana sann" (Elkeni Paul, Tuulingu Enn) "Siidisulgi tsirgukõnõ" (Urvastõ kihlkunna rahvalaul) "Leelokõnõ, laalukõnõ" (Põlva kihlkunna rahvalaul) "Päike ohje päästma" (Sangastõ kihlkunna rahvalaul) "Kuldnaanõ" (Põlva kihlkunna rahvalaul) "Torupillilugu" (rahvalik laul) "Kõrd käsikäen" (rahvalik laul) "Mul ei olõ kavaleeri" "Ku naane minno pahandas" (rahvalik tandsulaul) "Võrukõsõq tandsva" (Kõiva Inda, Kõiva Inda)
Karjasepõli

"Karjasepõli" on ansambli Raud-Ants album, mis ilmus 2005. aastal CD-na. Albumi tootis Muusikaühing Raud-Ants. "Karjasepõli" (Kuusalu kihelkond) "Isakodu ja mehekodu" (Kolga-Jaani kihelkond) "Ärge lööge vaeslast" (Paistu kihelkond) "Tunnen tuima neiu" (Põlva kihelkond) "Mõisaori" (Kose kihelkond) "Loodud rikaste risuks" (Suure-Jaani kihelkond) "Jänese jalad" (Räpinä kihelkond)
Mis maksab muaobonõ

"Mis maksab muaobonõ" on ansambli Väike Hellero esimene album, mis ilmus 2005. aastal CD-na. Albumi 20 laulust 4 on pärit Võrumaalt ja 5 Setumaalt. "Mis maksab muaobonõ" (Kihnu kihlkunna rahvalaul) "Õhtust, õhtust, õed ja ellad" (Audru kihlkunna rahvalaul) "Handa, handa, hahõkõsõ" (Seto rahvalaul) "Kis sääl kuusõl kullõlili" (Karula kihlkunna rahvalaul) "Neitsikesed nuorukased (Suveks Soomemaale)" (Kuusalu kihlkunna rahvalaul) "Imelik oli küll metsakitse" (viis Muhust, sõnaq Pöide kihlkunnast) "Kaegõ sedä kar'avuuta" (Seto rahvalaul) "Sa’ab lunta, uuta lunta" (Ingeri rahvalaul) "Küla mul ütles- kuku, kuku" (Jüri kihlkunna rahvalaul) "Püürä, püürä, tsõõri, tsõõri" (Seto rahvalaul) "Uekesed, ellakesed (Kuud kuulama)" (Jõõlähtme kihlkunna rahvalaul) "Kelle sii talgo?" (Kambja kihlkunna rahvalaul) "Oh sa ullu noori meesi (Kuldnaanõ)" (viis Räpinä kihlkunnast, sõnaq Põlva ja Rõugõ kihlkunnast) "Tulkaa tüttäret tulele" (Ingeri rahvalaul) "Tat´okõnõ, sa tsidsakõnõ" (Seto rahvalaul) "Tehkää yksi ympärikko" (Ingeri rahvalaul) "Kaege, sõsara, äälesid" (Karula kihlkunna rahvalaul) "Ehi ruttu, jõua ruttu" (Kolga-Jaani kihlkunna rahvalaul) "Tsih, tsih, imäelle – Tütäreni armõ’õni" (Urvastõ ja Karula kihlkunna rahvalaul) "Kaas'kõllõminõ" (Seto rahvalaul)
Täämba õdagu praadimi kunna

"Täämba õdagu praadimi kunna" on ansambli Winny Puhh album, mis ilmus 2006. aastal CD-na. Albumil on 15 laulu, millest 4 on võru- ja 11 eestikeelset. Albumi tootis Legendaarne Records. "Head ööd" "Karuott" "Nuudlid ja hapupiim" "Kolm põrsast" "Rambo" "Meid tervendab Kashpirovski" "Vanamutt" "Olevik" "Jube lugu" "Täämba õdagu praadimi kunna" "Lõke preerias" "Pornofilmide näitlejad" "Suusasõit" "Vanamutt [Radio edit]" "Nuudlid ja hapu piim [Radio edit]"
Kõiv akna all

"Kõiv akna all" on 1952 Rootsis Lundis ilmunud Raimond Kolgi teine luulekogu. Luulekogu kirjastas Eesti Kirjanike Kooperatiiv. Enamik luulekogu luuletusi on võrukeelsed.
Jafari tagasitulek

"Jafari tagasitulek" ("The Return of Jafar", ka "Aladdin 2: The Return of Jafar") on 1994. aastal valminud USA joonisfilm.
Aladdin ja varaste kuningas

"Aladdin ja varaste kuningas" ("Aladdin and the King of Thieves") on 1996. aastal valminud USA joonisfilm.