laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aimi Hiir

Aimi Hiir (neiuna Aimi Paas, 17. detsember 1902 Kambja vald – 9. detsember 1988 Tallinn) oli eesti bibliograaf. Aastal 1926 oli ta palgata praktikant ning ajutine abitööline Tartu Linnaraamatukogus, lühikest aega ka ülikooli raamatukogus. Aastal 1927 oli ta Tartu Linna Keskraamatukogu I Haruraamatukogu ja II Lugemislaua juhataja, laenutaja ja koristaja. Aastatel 1931–1932 kuulas vabakuulajana bibliograafialoenguid Tartu Ülikoolis ja 1935 sooritas I järgu raamatukogujuhataja kutseeksami ning asus tööle linna keskraamatukogus. Detsembrist 1940 juulini 1941 oli ta Tartu Linna Keskraamatukogu juhataja; seejärel novembrini 1944 evakuatsioonis Nõukogude Venemaal. Jaanuarist 1945 kuni maini 1951 oli ta uuesti Tartu Linna Keskraamatukogu juhataja, seejärel kuni juunini 1962 Tartu Riikliku Ülikooli Pearaamatukogu (alates 1958 TRÜ Teaduslik Raamatukogu) direktor. Aastatel 1965–1968 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keskraamatukogu laenutus- ja hoiuosakonna juhataja. Aimi Hiir oli abielus kirjanik Erni Hiirega. Nende tütrepoeg on Karl Martin Sinijärv. Poeg Randar sündis 1928. aastal ja tütar Lili Ann 1948. aastal. Elsa Kudu, "Elutöö" (kauaaegne raamatukogutöötaja Aimi Hiiri 80) – Edasi 17. detsember 1982 Malle Ermel, "Meenutame: Aimi Hiir 100" (TÜ Raamatukogu endise direktori sünniaastapäevaks) – Tartu Ülikooli Raamatukogu aastaraamat 2002, Tartu 2003, lk 116–119 "Majad, raamatud, inimesed: 90 aastat Tartu linnaraamatukogu", Tartu 2005, lk 57–76, peatüki autor Linda Jahilo
Cookies

Cookies on eesti metal-ansambel. Cookies'e tuntuim liige on ilmselt laulja Venno Loosaar. Ansambel sai nime selle järgi, et erinevalt paljudest teistest bändidest tarbivad selle liikmed suure koguse õlle asemel limonaadi ja küpsiseid. Karske bänd tegi 2004. aastal ka narkoennetustööd Tallinna koolides. 2007. aastal ilmus bändi esimene album Cookies. 2015. aasta suvel avaldas bänd singli ja muusikavideo Tee ennast korda!. Venno Loosaar - vokaal Lauri Karu - kitarr Tõnu Jalakas - bass Risto Ööbik - keyboard Rauno Pella / Sten Loov - trummid Kalev Noormägi (Kalev "Kuulsus" Noormägi) - kitarr Mikk Kerner - trumm Erki Kimber - bass Tarvo Tammeoks - kitarr Rene Jõhve - scratching, sampling Juhan Hion - kitarr Magnus Andre - bass Rasmus Merivoo - trumm Andrei Butkevitš - trumm Janek Koldekivi - trumm Tarmo Põiklik - bass Sten Loov - trumm Jaagup Tormis - trumm Meelis Hainsoo - kitarr Mauri Sööt - laul Ian Mikael Kirss - trumm Oleg Krištal - kitarr Risto Sülluste - bass Margo Rindemaa - kitarr Andres Arendi - bass Ursula Saal - saksofon Õhtuleht: Venno Loosaar astub narkootikumide vastu küpsistega Päevaleht: Cookies teeb narkoennetustööd http://www.lasering.ee/index.php?make=item_show&toote_id=18366 https://www.youtube.com/watch?v=CmBH_f_KPxU Cookies MySpace'i lehel Venno Loosaar astub narkootikumide vastu küpsistega. Õhtuleht, 29. jaanuar 2004 Cookies teeb narkoennetustööd. Päevaleht, 05. aprill 2004 Cookies Rada7 foorumis
Piirivalve teeneterist

Piirivalve teeneterist on 1997. aastal asutatud kolmeklassiline teenetemärk, millega Politsei- ja Piirivalveamet tunnustab inimesi teenete eest piirivalve ees. Teenetemärgid valmistab AS ARS Vasetööd. Piirivalve I klassi teeneterist Piirivalve II klassi teeneterist Piirivalve III klassi teeneterist
Nikita (Dobronravoff)

Nikita (vene keeles Никита; kodanikunimega Oleg Stanislavovitš Dobronravoff; sündinud 1. jaanuaril 1962 Muromis Vladimiri oblastis) on Vene Õigeusu Kiriku munk, vaimulik (iguumen), teoloog, jutlustaja ning publitsist. Moskva Vaimulikku Seminari lõpetamise järel jätkas Nikita õpinguid Moskva Vaimulikus Akadeemias, mille lõpetas 1998. aastal. Õpingute ajal pühitses patriarh Kirill ta 15. aprillil 2000 Smolenskis munkdiakoniks ja sama aasta 29. aprillil munkpreestriks. 28. augustil 2006 ülendati ta iguumeniks. Ta on raamatute "Old believers in China 1917-1958" (NY., 2007), "Historien om översättning av ortodoxa liturgiska texter till svenska" (Åbo, 2008), "Den ortodoxa kyrkan i Sverige" (Åbo, 2009) toimetaja. Intervjuu (vene keeles) "Kaug-Ida vanausulised Hiinas" (vene keeles)
Telia Eesti

Telia Eesti AS (varem AS Eesti Telekom) on ettevõttele Telia Company AB kuuluv telekommunikatsiooniettevõte, üks suuremaid selle valdkonna ettevõtteid Baltimaades. Asutatud 1997. aastal. Kuni septembrini 2014 oli Eesti Telekom valdusfirma, mille tütarettevõtted Elion Ettevõtted AS ja AS EMT pakkusid telekommunikatsiooni teenuseid. Telia Company kontserni restruktureerimise käigus ühendati 1. septembril 2014 Eesti Telekomi senised tütarettevõtted Elion ja EMT valdusfirmaga ning ühendettevõte jätkas tegutsemist AS Eesti Telekomi nime all. Brändid Elion ja EMT jäid sealjuures endiselt alles. 20. jaanuaril 2016 muutis Eesti Telekom oma ärinime Telia Eesti AS-iks ning asendas ka senised brändid Elion ja EMT Teliaga. AS Telia Eesti aktsiakapital koosneb 137 954 528 nimiväärtuseta lihtaktsiast. Kõik aktsiad kuuluvad ettevõtte omanikfirmale Telia Company AB. 2010. aasta alguseni olid Eesti Telekomi aktsiad noteeritud Tallinna börsil. Ettevõtte börsilt äraviimise algatas TeliaSonera pärast Eesti Telekomi vähemusosaluste omandamist Eesti riigilt ja väikeaktsionäridelt. Ettevõte on Eesti Infotehnoloogia ja Telekommunikatsiooni Liidu liige. 7. juunil 2023 müüs Telia Eesti nii Microlingilt 2001. aastal ostetud online.ee-lõpulised kui ka Elioni hot.ee- ja suhtlus.ee-lõpulised tasuta hallatud meiliaadressid Fjordmail Technologies ASile, mis muutis augustis 2023 nime, see on Inbox.Com AS. 8. augustil 2023 korraldatud meiliaadresside üleandmine ebaõnnestus nii suures ulatuses, et Telia Eesti oli sunnitud uuesti meiliklientidega tegelema. "Telia Eesti AS". Inforegister. "Telia Eesti AS". e-Äriregister. Majandusaasta aruanne 2017. Telia Eesti AS. Telia Eesti pressiteade 7. juunil 2023 Telia Eesti pressiteade 10. augustil 2023 Eesti kasutajad ei saa online.ee kontodele ligi. Postimees, 12. august 2023 Telia koduleht Mikk Salu: "Telia Eesti imeline internet: kuus korda aeglasem, aga see-eest poole kallim" Eesti Ekspress, 27. mai 2020 Mikk Salu: "Telia nöörib ettevõtjaid eriti rängalt: sama kiire interneti eest makstakse kordades rohkem kui Leedus või Poolas" Eesti Ekspress, 3. juuni 2020
Ernst Lootsma

Ernst Lootsma (1. oktoober 1908 Narva-Jõesuu – 16. aprill 1991 London, Ontario provints, Kanada) oli eesti vaimulik. Lõpetas aastal 1928 Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonna lõpetas ta aastal 1934. Oli prooviaastal Pilistvere Andrease koguduses praost Bernhard Steinbergi juures ja Tartu Ülikooli koguduses professor Johan Kõppu juures. Ordineeriti õpetajaametisse piiskop Hugo Bernhard Rahamägi poolt 14. aprillil 1935 Tallinna Toomkirikus. Pärast ordineerimist teenis vikaarõpetajana Mõisaküla kogudust, kuni 15. detsembrini 1935, mil ta valiti Rõngu Mihkli koguduse õpetajaks. Rõngu kogudust teenis ta aastani 1944. Siirdus aastal 1944 Saksamaale. Pärast sõda oli Lübecki Eesti koguduse õpetajaks, pidades jumalateenistusi alul Rootsi meremisjoni kirikus ja hiljem kaasmaalaste poolt sisustatud laagrikirikus, olles ühtlasi usuõpetajaks Lübecki Eesti Gümnaasiumis. Oli veel Lübecki NMKÜ esimees ja Eesti Punase Risti hoolekande õpetajaks. Siirdus aastal 1947 Rootsi, kus töötas AEG elektritarvete vabrikus, olles ühtlasi Stockholmi Jakobi koguduse noorsootöö ja Södertälje pihtkonna õpetajaks. Märtsis 1950 emigreerus Kanadasse. 1950–1959 teenis Eesti pagulasi Londoni, St. Catharinesi ja Amherstburgi linnades Ontarios. 1959–1976 teenis (Missouri Sinodi koosseisus olevaid) Kanada kogudusi. Läks aastal 1976 emerituuri, kuid teenis surmani emeeritusena Londoni Pauluse kogudust. Eesti Kirik nr. 3. 1991 Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Eesti Kirik nr.5. 1978
Aadu Meeksi

Aadu Meeksi (20. veebruar 1909 Ahja vald – 18. veebruar 1989 Austraalia) oli eesti vaimulik. Omandas alghariduse Rasina algkoolis ja lõpetas aastal 1928 Tartu Poeglaste Reaalgümnaasiumi. Pärast sõjaväeteenistust hakkas aastal 1929 õppima Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, kuid pidi aasta pärast õpingud katkestama. Uuele katsele Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õpinguteks avanesid aastal 1936, kuid õpingud katkesid pärast kolmandat kursust aastal 1940, mil usuteaduskond suleti. 1940 asus elama Tallinna, töötades Kopfi kullassepatöökojas laohoidjana ja aastast 1941 Tartu Aedvilja Keskühisuse konservitööstuse juhatajana. Lahkus 22. septembril 1944 Tallinnast viimase transpordiga Saksamaale, kus töötas UNRA-IRO peakorteris Ingolstadtis, kuni emigreerumiseni Austraaliasse. Austraaliasse jõudis ta 23. veebruaril 1949. Kohustusliku töö ajal oli ta Uranquinty ja Mildura immigratsioonilaagrites ja alates 1955 Riiklikus raamatukogus. Kavatses aastal 1950 Adelaide'is luteriusu seminaris õppimist jätkata, kuid toona ei tunnustanud see õppeasutus Tartu Ülikooli juures sooritatud eksameid. 1966. aastast alates abistas ta Sydney Jaani koguduse õpetaja, praost Einar Kiviste kutsel sealseid kogudusi. 1969. aastal esitas ta uuesti seminari juhatajale taotluse, et tema Eestis sooritatud eksameid arvestataks ja et tal oleks võimalik seminar lõpetada. Siis määrati komisjon, kelle ees Meeksi pidi eksamid sooritama ja selle komisjoni alusel ordineeriti ta 8. märtsil 1970 õpetajaks. 15. märtsil 1970 kutsuti ta E.E.L.K. Melbourne'i Pauluse koguduse õpetajaks. Sellel ametikohal oli ta aastani 1982, mil ta siirdus emerituuri. geni.com Eesti Kirik nr. 3. 1979 Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
Voldemar Takkel

Voldemar Takkel (16. aprill 1914 Penza, Venemaa – 11. aprill 1998 Gävle, Rootsi) oli eesti vaimulik. Voldemar Takkel sündis Venemaal Pensa linnas. Eestisse tulid ta vanemad pärast Esimest maailmasõda. Ta lõpetas 1932. aastal Tallinna Westholmi gümnaasiumi, läbis sõjaväeteenistuse ja õppis 1933. aastal reservohvitseride kursustel. Tartu Ülikooli usuteaduskonna lõpetas ta 1938. aastal. Oli prooviaastal Torma ja Tallinna Toompea Kaarli koguduses. Ordineeriti 10. detsembril 1939 õpetajaks. Aastatel 1940–1944 oli ta Kunda koguduse õpetaja. 1944. aastal põgenes Rootsi, kus oli algul rändõpetaja põgenikelaagrites ning organiseeris koos Rudolf Kiviranna ja teistega Eesti NMKÜ tegevust. Oli arhiivitööline Diakonistyrelsenis, Södertälje eesti koguduses ja ametnik Stockholmi Engelbrekti koguduses. 1948. aastal asus ta esimese eesti õpetajana Rootsi kiriku teenistusse. Töötas 1948–1967 Luleå piiskopkonnas, kus ta täitis mitmesuguseid ülesandeid. Aastatel 1950–1953 oli ta Kirunas sõjaväevaimulik ja sõjapsühholoogia õpetaja ning ühtlasi usuõpetaja. 1955–1956 oli ta haiglavaimulik (ja ühtlasi usuõpetaja) Luleås. Veel teenis ta rootsi kogudust Älsbys. Lisaks rootslastele ja soomlastele teenis ta usuliselt ka eestlasi, oli aastatel 1967–1998 E.E.L.K. Gävle koguduse õpetaja ja 1978–1998 E.E.L.K. Uppsala koguduse õpetaja. Ühtlasi oli ta 1983–1990 Rootsi praostkonna praost 1985–1987 ja E.E.L.K. Konsistooriumi assessor. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Sissekanne Väliseesti isikuloolises andmebaasis (VEPER) (vaadatud 22.02.2015) Eesti Kirik nr.3. 1979 Eesti Kirik nr.3. 1994
Theodor Woldemar Meyer

Theodor Woldemar Meyer (1. november 1886 Peterburi – 14. jaanuar 1947 Saksamaa vanglas) oli Eesti vaimulik. Ta lõpetas 1906. aastal Tartu Aleksandri gümnaasiumi, õppis aastatel 1906–1919 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas (töötades 1913–1918 kooliõpetajana Kalugas). Oli prooviaastal Tartus. Ordineeriti 1921. aastal Tallinnas vaimulikuks. Meyer oli 1921. aastal Viljandi Pauluse koguduse õpetaja adjunkt ja aastatel 1922–1929 Hargla koguduse õpetaja. 1929. aastal kolis Saksamaale. Oli aastatel 1929–1934 pastor Groß Gievitzi koguduses (Müritzi maakonnas Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal), 1934–1937 pastor Bartenshagen-Parkentini koguduses (Bad Doberani maakonnas Rostocki lähedal Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal). 1945. aastal oli ta tõlk Nõukogude armee teenistuses, kus langes vangi. Suri vangistuses. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann
Arvo Mõttus

Arvo Mõttus (8. veebruar 1926 Saru vald, Võrumaa – 10. juuni 2010 Tallinn) oli eesti maadleja ja treener. Mõttus tuli aastatel 1950–1971 Eesti NSV meistriks vabamaadluses 15 korda, sambomaadluses kaks korda ning Kreeka-Rooma maadluses ühe korra. Nõukogude Liidu meistrivõistlustel võitis ta kaks hõbemedalit vabamaadluses ja meeskondliku kuldmedali Kreeka-Rooma maadluses. 1956. aasta olümpiamängude maadlusvõistlustel oli ta Nõukogude Liidu koondise varumees koos Johannes Kotka ja Endel Saarega. Maadlema neist keegi olümpiamängudel ei pääsenud. Alates 1967. aastast tegutses ta maadlustreenerina. "Maadluse kvalifikatsioon ja terminoloogia" (1963) "Vabamaadlus" (1981) "Õpime vabamaadlust" (1990) "Hulkuri valss" (1995) 1953 – NSV Liidu meistersportlane vabamaadluses 1972 – Kalevi auliige Tema poeg oli maadleja Ain Mõttus. Biograafia ESBL-is Arvo Mõttuse sporditulemused
Trianoni rahuleping

Trianoni rahuleping sõlmiti 1920. aastal esimese maailmasõja võitjariikide ja Austria-Ungari järglasriigi Ungari vahel. Lepinguga määrati kindlaks Ungari piirid ja võeti talt ära üle 72% territooriumist. 64% varasemast elanikkonnast, sealhulgas 3,3 miljonit ungarlast (31% ungarlaste koguarvust) jäi elama Ungari piiridest väljapoole. Ungari jäi ilma pääsust merele. Tema armee suurus kärbiti 35 tuhandele ja riik pidi maksma naabritele reparatsiooni. Ungari delegatsioon kirjutas lepingule alla 4. juunil 1920 Suures Trianonis Versailles's.
Kitt Peak

Kitt Peak on mägi Ameerika Ühendriikides Arizona osariigis Quinlani mägedes. Mäe geograafilised koordinaadid on 31° 57′ 50″ N, 111° 35′ 59″ W. Kitt Peaki kõrgus on 2097 meetrit. Mäe tipus asub Kitt Peaki observatoorium.
Ernst Schumacher

Ernst Friedrich Schumacher (ka Fritz Schumacher; 16. august 1911 Bonn – 4. september 1977, rongis Genfi ja Lausanne'i vahel) oli Briti majandusteadlane. Tema tuntumaid raamatuid on "Small is Beautiful" (1973), mis on valitud Times Literary Supplement’s poolt pärast Teist maailmasõda ilmunud raamatutest 100 kõige mõjukama raamatu sekka. Autor sai pealkirja oma õpetajalt Leopold Kohrilt, kes oli filosoof ja majandusteadlane ning uuris ja pooldas väikseid rahvusriike ja oli seetõttu vastu ulatuslikele ühinemisprojektidele nagu Euroopa Liit. Liigtarbimise lõpetamisele kutsuv raamat oli ka eeskujuks liikumistele "osta kohalikku" ja "aus kaubandus" (“Buy Locally”, “Fair Trade") olles samal ajal vastu "kasiinokapitalismile" ja raiskavatele ülisuurkorporatsioonidele. (harpercollins.com/9780061997761/small-is-beautiful/ ) Raamatu alapealkiri on ~majanduse tundmaõppimine juhul kui rahvas oleks (on) oluline. Selles põhjendatakse majanduse detsentraliseerituse vajadust ning väikeste ettevõtete tähtsust. Teos on ökoloogilise majandusteaduse alusteoseid. Schumacher, E. F. (1995) Hämmeldunu teejuht. (Tõlkinud Ants Pihlak ja Tiia Rinne.) Tallinn: TEA. (Originaal: A Guide for the Perplexed, 1979.) Leopold Kohr Schumacher College
Lõuna-Aafrika Vabariigi jalgpallikoondis

Lõuna-Aafrika Vabariigi jalgpallikoondis on Lõuna-Aafrika Vabariiki rahvusvaheliselt esindav jalgpallikoondis. Seda haldab Lõuna-Aafrika jalgpalliliit. Lõuna-Aafrika Vabariiki jõudis jalgpall kolonialismi lõpul 19. sajandil. LAV-i jalgpalliliit (SAFA) asutati 1991. aastal. 2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused toimusid Lõuna-Aafrikas. LAV on MM-il osalenud 3 korda – aastatel 1998, 2002 ja 2010 – jõudmata teise ringi. Lõuna-Aafrika Vabariigi jalgpallikoondis 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. Väravavahid: Darren Keet, Bruce Bvuma, Ronwen Williams Kaitsjad: Buhle Mkhwanazi, Innocent Maela, Daniel Cardoso, Thamsanqa Mkhize, Ramahlwe Mphahlele, Thulani Hlatshwayo, Sifiso Hlanti Poolkaitsjad: Bongani Zungu, Thulani Serero, Themba Zwane, Kamohelo Mokotjo, Tiyani Mabunda, Dean Furman, Sibusiso Vilakazi, Hlompho Kekana Ründajad: Lebohang Maboe, Lebo Mothiba, Percy Tau, Lars Veldwijk, Thembinkosi Lorch Lõuna-Aafrika Vabariigi jalgpallikoondis 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel Lõuna-Aafrika Vabariigi jalgpallikoondise liikmed 2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel Jalka, juuni 2010 lk 45
Romeo Koitmäe

Romeo Koitmäe (sündinud 26. detsembril 1971 Tartus) on eesti loodusfotograaf. Romeo Koitmäe sündis 26. detsembril 1971 Tartus. 1979. aastal alustas ta kooliteed Illuka 8-kl põhikoolis ning lõpetas 1987. aastal Valga II 8-kl põhikooli. 1997. aastal lõpetas Romeo Eesti Merehariduskeskuse, kus omandas kõrghariduse laeva jõuseadmete erialal ning töötab alates 1998. aastast laevafirmas Tallink. Romeo Koitmäe looming on keskendunud peamiselt maastikufotograafiale. "Talvine loojang" "Hommik Väinjärvel" "Laine laks" "Võlingi oja" "Läänemeri" "Jägala juga" "Balti klint" "Männikjärve raba" Parema ülevaate tema töödest võib saada ta kodulehelt. 2009 – Looduse Aasta Foto konkursil 3. koht kategoorias "Maastikupildid" ja 2 tunnustatud tööd kategoorias "Maastikupildid" ja "Taimed ja seened". 2010 – Eesti Loodusmaastik konkursil 3. koht pildi „Talvemaastik“ eest. 2012 – Looduse Aasta Foto konkursil 3. koht kategoorias "Mustvalge looduspilt" ja tunnustatud töö kategoorias "Mustvalge looduspilt". Romeo Koitmäe abiellus 1995. aastal Ede Koitmäega, neil on tütred Keira ja Kendra. Fotograafide loend Looduse Aasta Foto 2009 Eesti Loodusmaastik Looduse Aasta Foto 2012 Romeo Koitmäe koduleht
Jakob I

Jakob I nime all võib olla tuntud mitu isikut: Jakob I oli Badeni markkrahv 1431–1453. Jakob I von Sierck oli Trieri peapiiskop ja kuurvürst 1439–1456. Jakob Kettler oli Kuramaa hertsog 1642–1682. James I Jaime I Jacques I
Friedrich Kasimir Kettler

Friedrich Kasimir Kettler (6. juuli 1650 Miitavi – 22. jaanuar 1698 Miitavi) oli Kuramaa hertsog aastatel 1682–1698. Friedrich Kasimir oli Jakob Kettleri ja tema abikaasa Luise Charlotte vanim poeg. Hertsogiks sai ta oma isa surma järel 1682. aastal. Erinevalt oma ettevaatlikust ja kokkuhoidlikust isast elas Friedrich Kasimir laia ja pillavat elu. Seetõttu müüs ta inglastele Tobago koloonia ning läänistas soosikutele ohtralt maavalduseid. Tema majanduslikku kitsikust suurendas ka see, et isa testamendi kohaselt pidi ta hertsogiriigi varasid jagama oma vendade ja õdedega. Friedrich Kasimir suri veidi enne Põhjasõja algust. Seejärel sai troonile tema 6-aastane poeg Friedrich Wilhelm, kelle eest regendina asus valitsema tema onu Ferdinand. 1675. aastal abiellus ta Nassau-Siegeni printsessi Sophia Amaliega (1650–1688). Abielust sündisid: Friedrich (1682–1683) Marie Dorothea (1684–1743), abiellus 1703. aastal Preisimaa printsi ja Brandenburg-Schwedti markkrahvi Albrecht Friedrichiga (1672–1731) Eleonore Charlotte (1686–1748), abiellus 1714. aastal Braunschweig-Beverni hertsogi Ernst Ferdinandiga (1682–1746) Amalie Luise (1687–1750), abiellus 1708. aastal Nassau-Siegeni printsi Adolfiga (1680–1722) Christina Sophia (1688–1694) 1691. aastal abiellus ta Brandenburgi kuurvürsti Friedrich Wilhelmi tütre ja Preisimaa kuninga Friedrich I õe Elisabeth Sophiaga. Abielust sündisid: Friedrich Wilhelm (1692–1711), Kuramaa hertsog 1698–1711 Leopold Karl 1693–1697 "Kettlerite sugupuu". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. september 2017. Vaadatud 23. detsembril 2010.
Friedrich Wilhelm Kettler

Friedrich Wilhelm Kettler (11. juuli 1692 – 21. jaanuar (vkj 10. jaanuar) 1711 Kipen, Peterburi kubermang) oli Kuramaa ja Zemgale hertsog aastatel 1698–1711. Friedrich Wilhelm Kettleri isa oli Kuramaa hertsog Friedrich Kasimir Kettler. Friedrich Wilhelm oli isa surma ajal ainult viieaastane ning tema täisealiseks saamiseni määrati alguses riiki juhtima ülemnõunikud. Poola kuninga toetusel sai noore hertsogi eestkostjaks ja riigi valitsejaks Friedrich Wilhelmi lell Ferdinand Kettler. Viimane aga pages pärast Poola ja Rootsi vägede vahel peetud Spilve lahingu kaotust, kus ta osales suurtükiväeülemana, Poolale kuulunud Danzigisse ning enam Kuramaale ei naasnud. Friedrich Wilhelm Kettleri valitsemisajal käis Rootsi ja Venemaa vahel Põhjasõda, mille käigus 1701. aastal Rootsi väed hertsogiriigi vallutasid. 1705. aastal hõivasid hertsogiriigi Vene väed, kuid järgmisel aastal langes see taas Rootsi vägede kätte. Vene väed okupeerisid Kuramaa uuesti 1709. aastal ning tsaar Peeter I sundis Friedrich Wilhelmit 1710. aastal oma vennatütre Anna Ivanovnaga abielluma. Friedrich Wilhelm Kettleri ja Anna Ivanovna pulmad toimusid Peterburis 11. novembril (vkj 31. oktoobril) 1710, misjärel pruutpaar asus Kuramaa poole tagasiteele. Teel aga suri noor hertsog ootamatult. Friedrich Wilhelm Kettleri surnukeha toimetati Miitavisse, kus ta maeti Kuramaa hertsogite hauakabelis 4. märtsil 1711. Tema abikaasast hertsoginna Annast sai Kuramaa tegelik valitseja, Ferdinand Kettler küll protesteeris selle vastu, aga tulutult. Anna Ivanovna valitses Kuramaad kuni 1730. aastani, mil ta kutsuti pärast keiser Peeter II surma Ülemsalanõukogu poolt Venemaa valitsejannaks.
Ferdinand Kettler

Ferdinand Kettler (1655 – 4. mai 1737) oli Kuramaa hertsog aastatel 1730–1737, viimane Kettlerite dünastia esindaja. Ferdinand oli Kuramaa tuntuima hertsogi Jakob Kettleri noorem poeg. Pärast oma vanema venna Friedrich Kasimiri surma 1698. aastal sai temast hertsogiriigi regent, kuid pärast 1711. aastat haaras seal Venemaa toetusel võimu tema vennapoja naine Anna Ivanovna. Ferdinand elas Danzigis eksiilis ega suutnud oma võimu Kuramaa üle pikka aega taastada. Alles 1730. aastal, kui Annast sai Venemaa keisrinna, õnnestus Ferdinand Kuramaa hertsogiks kinnitada. Kuid ta oli juba vana ja lastetu ning aadelkond oli tema maaletuleku vastu. Nõnda jäi Ferdinand jätkuvalt Danzigisse. Mitmed Euroopa valitsejad püüdsid järgnevalt enda poegadest tema järglast teha. Venemaa vastuseis nurjas siiski selle, sest Anna soovis Kuramaa enda mõjusfääri jätta. Seetõttu läkski nii, et pärast Ferdinandi surma 1737. aastal sai Kuramaa hertsogiks Ernst Johann Biron, keisrinna soosik. Kettlerite dünastia suri aga välja.
Harald Raudsepp

Harald Raudsepp (15. november 1903 Puiatu – 3. aprill 1995 New York) oli Eesti ajakirjanik. IN MEMORIAM - Harald Raudsepp Harald Raudsepp Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Mitokondriaalne Eeva

Mitokondriaalne Eeva ehk Aafrika Eeva on kõigi tänapäeva inimeste viimane ühine esivanem emaliini pidi. Ta elas umbes 200 000 aastat tagasi Aafrikas. Järeldusele, et kunagi elas üks naine, kes on kõigi tänapäeva inimeste esiema, jõuti 20. sajandi lõpul mitokondriaalset DNA-d uurides. See põhineb asjaolul, et mitokondri DNA-d pärandatakse edasi vaid emaliini pidi ning see saab muutuda ainult väga harva aset leidvate juhuslike mutatsioonide tõttu. Selliste mutatsioonide toimumise kiirust on võimalik välja arvutada ja nõnda saab leida ka algpunkti ehk hetke, millal mitokondriaalne Eeva elada võis. Y-kromosoomi Aadam "New ‘molecular clock’ aids dating of human migration history" Leedsi Ülikool, 3. juuni 2009. Tiit Kändler "Eeva osutus veidi vanemaks" Eesti Päevaleht, 18. märts 1999 Jeremy Rifkin "Me kõik põlvneme Aafrikast" Eesti Päevaleht, 1. juuni 2007