laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Yamaha YZ125

Yamaha YZ125 on motokrossi mootorratas kahetaktilise 124.9 cc töömahuga ühesilindrilise mootoriga, mida toodab Yamaha alates 1974. aastast. YZ125-ga on sõidetud viiel AMA riiklikul motokrossi meistrivõistlusel ja mitmel AMA piirkondlikul superkrossi meistrivõistlusel. 2001. aastal andis Yamaha välja krossiratta, mis oli mõeldud olema YZ125 neljataktiline vastand, selleks rattaks on YZ250F. Mõlemad krossirattad jagasid sama raami ja veerevaid osasid. Neil on õigus võistelda samas võistlusklassis. YZ250F-l on väike kilovattide eelis (2 kW rohkem). YZ125-l on 124.9cc rooklappidega kahetaktiline mootor. Aastatel 1974–1980 oli see õhkjahutusega ja 1981. aastast vedelikjahutusega. Sellel on Mikuni 38mm TMX seeria karburaator. Mootor toodab 26kW (35 hj). YZ125 on olenevalt mudeliaastast ehitatud viie- või kuuekäigulise käigukastiga. Esimesed kaks aastat valmistati seda kahe tagumise vedruamortisaatoriga, seejärel vahetati need monoamortisaatori vastu. YZ125 kasutas 1988. aastani tavalist teleskoophark vedrustust, kuid aastal 1989 lisati esimene tagurpidi-kahvel vedrustus. Aastatel 1973–2004 oli YZ125-l terasest raam. See kaalus keskmiselt 80 kuni 90 kg. 2005. aastal läks Yamaha üle alumiiniumsulamist valmistatud raamile. See raami materjali vahetus langetas kuivkaalu 86 kg peale . 2008. aasta mudelite puhul kujundati ümber velgede kinnitused ja esihargi vedrustus, mis andis täiendava kaalusäästu. Tulenevalt alumiiniumraami kergusest on alumiiniumraamiga YZ125 rohkem "ringivisatav" ja mõnikord peetakse seda omadust puuduseks, kuna neid on tavaliselt raskem künklikel pindadel stabiilsena hoida. Mitmed tuntud sõitjad on valinud selle oma rattaks, nagu AMA tsempjon Dom Barbuto ja tema vend Nick Barbuto, X-Gamesi medalivõitja Kyle Ford ja StinkBike Racingu kohalik Seattle'i legend Joey Merkin. Samuti 11-kordne Nationalsi võitja ja Eli Tomaci rivaal Richard Rich
Apanaaž

Apanaaž (prantsuse keeles apanage) on maavaldus, tiitel, ametikoht või muu hüve, mis antakse monarhi nooremale järglasele, kes jääks primogenituuri (esmasündinu pärimiseesõigus) tingimustes päranduseta. Vene traditsioonis on sarnast nähtust nimetatud udelliks. Prantsusmaal tähendas apanaaž kuningalt oma vendadele, poegadele või pojapoegadele antavat maavaldust, mis pidi võimaldama neile seisusekohaseks toimetulekuks vajalikku sissetulekut. Apanaažide loomiseks kasutati kroonile kuuluvaid maavalduseid, mis moodustasid vähemalt krahv- või hertsogkonna. 13. august 1790 andis Asutav Kogu välja dekreedi, millega senine apanaažide süsteem likvideeriti ning olemasolevad apanaažid riigistati. Kuningas Louis XVI andis sellele 2. septembril oma heakskiidu ning dekreet jõustus 1. jaanuarist 1791. Udell Mousnier, Roland E. (1984). The Institutions of France Under the Absolute Monarchy, 1598-1789, Volume II: The Organs of State and Society. Chicago & London: University of Chicago Press, lk 94. ISBN 9780226543277 Mousnier 1984, lk 97.
Primogenituur

Primogenituur on päriluskord, mille järgi pärib esimesena sündinud seaduslik laps kas kogu oma vanemate päranduse või selle keskse osa, kui pärandus jaotatakse mitme inimese vahel. Üldiselt on seda ajalooliselt kasutatud vormis, kus pärilusõigus langeb esmasündinud pojale, kuid võimalikud on ka esmasündinud tütart või lihtsalt esmasündinud järglast eelistavad variandid. Absoluutse primogenituuri puhul läheb pärand vanimale seaduslikule lapsele olenemata tema soost. Esmakordselt võeti see kord monarhiates kasutusele 1980. aastal, mil Rootsi kuningriik muutis oma kroonipärimusseadust, asendades varasema agnaatilise primogenituuri printsiibi absoluutse primogenituuriga. Muutuse tagajärjel sai kuningas Karl XVI Gustavi poja prints Carl Philipi (sündinud 1979) asemel uueks troonipärijaks tema vanem õde printsess Victoria (s. 1977). Madalmaade kuningriik tegi samalaadse muudatuse 1983. aastal, järgnesid Norra 1990. aastal, Belgia 1991. aastal, Taani 2009. ja Luksemburgi suurhertsogiriik 2011. aastal. 2011. aastal allkirjastasid 16 Rahvaste Ühenduse kuningriiki Perthi leppe, mille järgi muu hulgas asendati senine kognaatiline (meessoost järglasi eelistav) primogenituur absoluutse primogenituuriga. Seadusandlikud muudatused jõustusid 26. märtsil 2015. Absoluutse primogenituuri kehtestamist on arutatud Jaapanis ja Hispaanias. Agnaatiline ehk patrilineaarne primogenituur on päriluskord, mille puhul määratakse pärija vanuse järgi monarhi või perepea poegade hulgast. Sellisel puhul pärivad näiteks pojad enne vendi. Naissoost järglased sellisel juhul pärida ei saa. Agnaatilise-kognaatilise primogenituuri puhul on naisliini esindajatel võimalik pärida ainult juhul, kui legitiimset meesliini esindajat ei ole. Seda süsteemi kasutas näiteks keiser Paul I tehtud muudatuste tõttu alates 1797. aastast Vene keisririik. Samuti Luksemburg kuni 2011. aastani, mil see asendati absoluutse primogenituuriga. Kognaatilise ehk mehi eelistava primogenituuri puhul on pärilusjärjekorras eesõigus perepea poegadel ja nende pereliinidel, kusjuures vanemad pojad ja nende järglased edestavad nooremaid poegi ja nende järglasliine. Naissoost pereliige võib trooni pärida vaid juhul, kui tal pole elavaid vendi või tema surnud vendadel pole legitiimseid elavaid lapsi. Naissoost järglaste puhul on eesõigus samuti vanematel tütardel ja nende järglastel. Et selle süsteemi puhul on eesõigus pärija lastel enne teisi sugulasi, on näiteks vendadeta tütrel õigus pärandusele enne oma onu. Niisugust korda kasutatakse praegu Monaco vürstiriigis (alates 1454. aastast) ja Hispaania kuningriigis (kuni 1700 ja uuesti alates 1830. aastast). Varem kasutati seda näiteks eraldiseisvates Inglismaa ja Šotimaa kuningriikides, seejärel ka Suurbritannia kuningriigis ning viimaks Ühendkuningriigis kuni 2015. aastani, mil jõustus 2013. aasta kroonipärilusakt, mis kehtestas absoluutse primogenituuri.
Pulst

Pulst on eesti perekonnanimi. August Pulst (1889–1977) oli eesti maalikunstnik, teatridekoraator, vanavara ja pärimusmuusika koguja ning rahvakultuuri populariseerija. Hans Pulst (1895–1933) oli eesti näitleja.
Bonomyces arnoldii

Bonomyces arnoldii on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente liik. Seda seent leiti Eestist ametlikult (sekveneeriti) aastal 2024. Bonomyces arnoldii andmebaasis eElurikkus
Keerd-punakõrges

Keerd-punakõrges (Rhodocollybia prolixa), ka keerdkõrges, on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv seen. Seen kasvab segametsas. Keerd-punakõrges andmebaasis eElurikkus.
Vesine metskõrges

Vesine metskõrges (Gymnopus aquosus) on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv liik seeni. Seen on maheda maitsega. Seen sai uue nime aastal 2024 komisjoni kaudu, kuhu kuulusid Eesti juhtivad mükoloogid, sh Irja Saar. Vesine metskõrges andmebaasis eElurikkus
Mouriez

Mouriez on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Vald asub departemangu lõunaosas. Selle elanikud on jaotunud aleviku ja kolme külakese vahel. Aleviku keskus Väike põllumajandusvald Artois' piirkonna lõunaosas, peamine alevik asub Seitsme oru pays', "Pas-de-Calais' rohelise kopsu", südames ja ühe oru lohus Montreuili tagamaal, 7 km Hesdinist lõunas. See piirkond on eriti tuntud oma põllumuldade kvaliteedi poolest. Keskajal ja varauusajal oli see lähedus Hesdinile ümbritsevatele küladele võimalus ja mõnikord ka õnnetuse allikas. Võimalus, sest linnast sai tänu oma drapeerimistegevusele ja asukohale teederistil õitsev linn. Ebaõnn samadel rikkuse ja liikluse põhjustel: need maad, mida paljud kroonid ihaldasid ja mida järjest endale nõudsid, oli röövarmeede "bulvar". Alates 12. sajandi algusest tekkis Mouriezi ja naaberkihelkondade külakogukondadel peaaegu "sümbiootiline" suhe Dommartini kloostris asutatud premonstraatlaste kogukonnaga, millest sai järk-järgult enamiku platool asuva maa omanik. 1834. aastal toimus valla lõplik väljakujundamine, samas kui selle elanikkond kasvas Dommartini valla kaotamise tõttu pärast selle kloostri kadumist. Dommartini endine territoorium jagati kolme piirneva valla vahel. Kaks sajandit koges vald demograafilist langust peamiselt maapiirkondadest lahkumise tõttu. Mouriez asub Canche'i ja Authie' orgude vahel, Artois' mägede lõunajalamil. Mouriez asub 19 km Montreuil-sur-Merist kagus, tee D136 ääres, 29 km Berckist idas ja Abbeville'ist põhjas ning 60 km Arrasist läänes. See on üks kantoni suurimaid valdu. See külgneb Somme'i departemanguga Goulaffre'i kuristikus Bamières'i tasandiku ja Dompierre'i metsa vahel. Alevik asub linnulennult 7,2 km Hesdini edelaosas. Valla piiri ja kartograafilised kujutised Alevik asub kuiva oru põhjas, mille sügavus varieerub vahemikus 40–60 m ja mis lõikab interfluviaalsesse platoosse. Lisaks alevikule on veel kolm külakest, millest kaks asuvad ümbritseval platool: Bamières (idas) ja Lambus (põhjas) tee RN 39 ääres. Rachinette (kagus) asub vaux Roux ja Goulaffre'i põhjas. Orupõhi kogub osa platoo sademeveest. Varem võis äravool põhjustada suuri üleujutusi ja see aitas kaasa mitme valda läbiva teelõigu seisundi halvenemisele. 17. sajandi Nativité-de-Notre-Dame'i kirik. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Pluteus pseudoinsidiosus

Pluteus pseudoinsidiosus on šampinjonilaadsete seltsi napsikuliste sugukonda kuuluv seen. Seenel on mahe lõhn ja maitse. Selle leidis Tartu Botaaniaaiast esmakordselt Eestis Sven Pruul. Pluteus pseudoinsidiosus andmebaasis eElurikkus
Neulette

Neulette on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Narmasnutt-heinik

Narmasnutt-heinik (Tricholoma inocybeoides) on heiniku perekonda kuuluv seeneliik. Seen on maheda lõhna ja maitsega. Narmasnutt-heinik andmebaasis eElurikkus
Aadu Hurt

Aadu Hurt (sündinud 4. september 1968 Tallinnas) on eesti luuletaja, tõlkija ja kirjanduskriitik. Tema ainus trükis ilmunud raamat, mis sisaldab originaalloomingut, on luulekogu "Kivi leiva asemel" aastast 1997. Käsikirja on jäänud luulekogu "Terra terrifica", valminud aastail 1987-1988. Tõlkeist on ilmunud Leopold von Sacher-Masochi "Venus karusnahas" (1995), Gustav Meyrinki "Volbriöö" (1996) ja Iwan Golli "Eurokokid" (1999), need kõik on proosateosed. Luulest on ta tõlkinud Hans Arpi, Bertolt Brechti, Paul Celani, Yvan Golli, Richard Huelsenbecki ja Ernst Jandli töid. 2004. aasta paiku loobus ta kirjanduslikust tegevusest, kuna ei näinud selles enam mingit perspektiivi. Tema viimseks avaldatud luuletuseks jäi "Prygikastiingel" aastal 2004, pärast seda on ta avaldanud vaid ühe tõlkeluuletuse. Kuigi hiljem on ta otsustanud, et jätkab loominguga tegelemist, pole see enam avalikkuse ette jõudnud. "Prygikastiingel". Looming 10, 2004. Yvan Goll, "Tuumaeleegia". Vikerkaar 7-8, 2020. See raamat on jaotatud kolmeks osaks, esimene neist tegeleb vana luulekeele lagundamise ja kolmas uue luulekeele loomisega. Nende vahele jääb reagendina valik Celani tõlkeid. Raamatu keskele jäävad Celani luuletused "Solve" ja "Coagula". Üks alkeemikute mõttetera oli "Solve et coagula" ehk aine tuleb lagundada, et sellest saaks tekkida midagi uut. Niisiis oli see leiva asemel pakutud kivi tarkade kivi. Kuigi kriitikute poolt soojalt vastu võetud, polnud raamatul erilist lugejamenu ning see on jäänud tänini täiesti tundmatuks. 18. oktoobril 2019 "Luuleraadio nr 1B 18.10.2019 Aadu Hurt ja Mik Seljamaa" Peeter Künstler, "Sürrealism ei ole surnud", Eesti Päevaleht, 21. mai 1997 Hasso Krull, "Akvaarium soove täitva uppunuga", Sirp, 13. juuni 1997 Sven Kivisildnik, "Kõrgstiil ja kõrgkonstruktsioon", Postimees, 16. juuni 1997 2023. aasta lõpus otsustas Aadu Hurt hakata streikima protestiks kirjanduse alarahastamise vastu. Aadu Hurt. Riik on jätnud loovintelligentsi närutama. Uued Uudised, 27. detsember 2023
Sidoonia orden

Sidoonia orden asutati 31. detsembril 1870. aastal Saksimaa kuninga Johanni poolt. Ennekõike oli see mõeldud naistele, kes olid teinud ennastohverdavaid pingutusi 1870-1871. aastal Prantsuse-Preisi sõjas haavatud sõdurite eest hoolitsemisel. See oli esimene ja kuni Maria Anna ordeni asutamiseni ainus naisteorden Saksimaa kuningriigis. Orden sai oma nime Böömimaa Sidonie (1449–1510), Saksimaa hertsogi Albrecht Vapra naise järgi, kes oli tuntud oma erilise vooruse ja vagaduse poolest. Ordeni märgiks oli kaheksaharuline valge emailitud kuldäärega Malta rist. Selle ümarat keskkilpi raamis kaheksa kuldse aedruuduga pärg, selle valgel esiküljel oli profiilis hertsoginna Sidonie kuldne kujutis. Kujutist ümbritses sinine emailitud ring kuldse kirjaga SIDONIA. Medaljoni tagaküljel oli kujutatud kuldset Saksimaa vappi, mida ümbritses sinine emailitud ring ja asutamisaasta 1870. Risti ülemise haru kohal oli kuldne agraff ehk metallist kinnitushaak, mis koosnes kuninglikust kroonist ja tammepärjast, mille sees oli gooti stiilis S täht. Ordeni lint oli helelilla, valgete küljeribadega, mida kumbagi katsid kaks rohelist joont. Medalit kanti lehviga, erandlikel juhtudel võis selle kinnitada ordenipaelale ehk särbile. Ordenit annetati koos lehviga 15 cm laias, 17,5 cm sügavas ja 6 cm kõrges puitkarbis, mis oli alt vooderdatud lillaka sametiga ja kaanelt punakaspruuni siidiga. Pruuni värvi kaanel kordus kullast reljeefne krooni ja gooti stiilis "S" motiiv. Erhard Roth. Die Verleihungen des Hausordens der Rautenkrone, des Verdienstordens, des Verdienstordens mit Schwertern (bis 1914) sowie der Damenorden des Königreichs Sachsen. (Statistische Ausarbeitungen zur Phaleristik Deutschlands. Osa XIV.) PHV, Offenbach, 1998, ISBN 3-932543-51-3. Maximilian Gritzner. Handbuch der Ritter- und Verdienstorden aller Kulturstaaten der Welt. Weber, Leipzig, 1893, lk 448–449. DNB 580026213 (digitaliseeritud).
Pikkjalg-vöödik

Pikkjalg-vöödik (Cortinarius elatior) on šampinjonilaadsete seltsi vöödikuliste sugukonda kuuluv liik seeni. Pikkjalg-vöödik andmebaasis eElurikkus
Viisa

Viisa (<ladina visum "nähtud, heaks kiidetud") on luba riigipiiri ületamiseks kas riiki sisenemisel (sissesõiduviisa), riigist väljumisel (väljasõiduviisa) või riigist läbisõidul (transiitviisa). Viisa väljastatakse suursaatkonnast või konsulaadist, tavaliselt tehakse selle kohta märge passi vm reisidokumenti. Üldjuhul on viisad tänapäeval tähtajalised Riikidevaheliste viisavabaduse kokkulepete kohaselt ei vaja mõnede riikide kodanikud teise riiki reisimiseks viisat, viisavabaduse tingimused varieeruvad aga suuresti sõltuvalt lepingus sätestatust. Nii näiteks on Euroopa Liidu liikmesriikide kodanikel lubatud viisavaba liikumise raames ka töötada, samas enamasti viisavabadus teise riigi kodanikule töötamisõigust ei anna ning on mõeldud vaid riigi külastamiseks isiklikul otstarbel, näiteks turismiks. Euroopa Liidu liikmesriikide vahelise vaba liikumise põhimõtte kohaselt on liikmesriikidel õigus väljastada kolmandate riikide kodanikele nn Schengeni viisasid, mis lubavad neil liikuda teatud tingimustel mitte üksnes viisa väljastanud riigi, vaid kogu Euroopa Liidu territooriumil. Transiitviisa ehk transiidiviisa kehtib tavaliselt kolm päeva või vähem, lubatud on vaid riigist läbisõit kolmandasse riiki. Turistiviisa on piiratud kehtivusega ja ei luba töötamist ega äritegevust. Mõned riigid (näiteks Kuveit) ei väljasta turistiviisasid. Saudi Araabia võttis turistiviisad kasutusele alles 2004. aastal, kuid islami pühapaikade Meka ja Medina asukohariigina väljastab spetsiaalseid palverännuviisasid. Äriviisa on mõeldud reisijatele, kes tahavad riigis tegeleda äritegevusega. Ajutine tööviisa väljastatakse riigis lühiajalist tööd tegevale töötajale, kel on tagatud kindel töökoht ja tööandja garantii. Need kehtivad tavaliselt kauem kui äriviisad ja neid on raskem saada. Ajutised tööviisad on näiteks Ameerika Ühendriikide viisaliigid E-3, H-1B ja L-1. Üliõpilasviisa või õppeviisa võimaldab õppida riigis asuvas (kõrg)koolis, kuid mitte töötada. Töise puhkuse viisa on spetsiifiline viisaliik, mis võimaldab noortel riigis piiratud aja jooksul töötada. Lubatavate töökohtade valik võib olla piiratud, samas võivad neile kehtida leevendatud nõuded. Selliste viisade eesmärk on võimaldada noortel reisimist, kattes osa reisikuludest ajutise tööga, ning suunates neid samal ajal tööle majandussektorites, mis vajavad suurel hulgal ajutist tööjõudu. Diplomaatiline viisa väljastatakse teise riigi diplomaatilise passi omanikule, kes täidab diplomaatilisi ülesandeid. Ajakirjaniku viisa taotlemine on mõnes riigis nõutav, et teisest riigist pärit ajakirjanik tohiks riigis töötada. Niisuguseid viisasid on väljastanud näiteks Kuuba, Iraan, Põhja-Korea, Saudi Araabia, Ameerika Ühendriigid ja Zimbabwe. Pruudiviisa on lühiajaline viisa, mis annab välismaalasele loa riiki siseneda sealse kodanikuga abiellumise eesmärgil. Immigratsiooniviisa ehk immigrandiviisa on (üldjuhul ühekordne) viisa välismaalasele, kelle eesmärk on seaduslike protseduuride kohaselt riiki alaliselt elama asuda. Schengeni viisaruum Viisanõuded Eesti kodanikele
Pearl Seaways

Athena on endine Viking Line'i parvlaev, mis ehitati 1989. aastal Wärtsilä Turu laevatehases Rederi AB Slite tellimusel. Athena mahutas 2200 reisijat ja 350 sõiduautot, sel on jääklass 1A Super. http://www.faktaomfartyg.se/athena_1989.htm
Arno Kasemaa

Arno Kasemaa (enne eestistamist Arnold Kaskmann; 10. september (vkj 28. august) 1915 Karepa – 18. märts 1999 Kiltsi) oli eesti õpetaja, koorijuht ja prosaist. Ta sündis Virumaal Viru-Nigula kihelkonna Selja valla Karepa külas Kupukalda talus väiketaluniku pojana. Alghariduse sai ta Karepa ja Selja algkoolis, hiljem õppis 1940–1941 Kunda Õhtukeskkoolis. Seejärel lõpetas 1957. aastal Rakvere I Töölisnoorte Keskkooli. Saksa okupatsiooni ajal (1941–1944) töötas Käsmus tollivalvurina, 1944–1945 Käsmu laevaehitajate artellis kalakokkuostupunkti juhatajana. Aastail 1945–1947 oli Käsmu algkooli juhataja kohusetäitja, 1947–1962 Karepa rahvamaja juhataja, 1959–1962 kohakaaslusega Rakvere II 8-klassilise kooli ja Rakvere Internaatkooli laulmisõpetaja, 1962–1979 Kiltsi 8-klassilise kooli ajaloo, geograafia ja laulmisõpetaja. Juhendas laulukoore ja osales isetegevuses nii koolis kui ka rahvamajas, juhendas ansambleid, lavastas näidendeid ja estraadistseene. Aastatel 1971–1990 oli kooliaia juhataja. Silmapaistev saavutus oli gladioolide kasvatamine, millega kooliaed jõudis Moskva Üleliidulisele Rahvamajanduse Saavutuste Näitusele. Kasemaa koori- ja ansamblijuhitöö algas 1938. aasta veebruaris, mil ta asutas Karepa noorte meeste ansambli. Järgnesid Käsmu segakoor, Karepa sega- ja naiskoor, Rakvere naiskoor Viru, segakoorid Mallas ja Kundas. 1962. aastal kolis Arno Kasemaa Kiltsi ning lõi seal elujõulise segakoori. 1969. aasta sügisel võttis oma õlgadele Väike-Maarja segakoori juhtimise. Aasta hiljem ka Rakke koori ja alates 1974. aastast moodustasid Kiltsi, Väike-Maarja ja Rakke kolmikkoori. 1975. aastast osales ta segakoori Helin koolijuhina kõikidel maakonna laulupidudel ja segakooride kokkutulekutel, ülevaatustel, festivalidel. Mitu korda tuli koor mõne konkursi laureaadiks. Kasemaa ise laulis vabariiklikus õpetajate meeskooris teist tenorit. Ta suri Kiltsis 18. märtsil 1999 ja on maetud Kunda vanale kalmistule. Vanemas keskeas alustas ta raamatute kirjutamist. Romaan "Rannamännid" (1986, II osa 1995) kujutab autorile hästituntud Käsmu ja Karepa rannarahva elu 1930. aastatel, saavutades põnevust sõjaeelse salapiirituseveo ja armuseikluste kujutamisega. Lühiromaan "Oli see armastus?" (1995) käsitleb pealkirjast lähtuvat teemat. Mahukas taluromaan "Maa ja armastus" (2000) viib lugeja autori lapsepõlvemaile Virumaal aastatel 1920–1930. Romaan "Metsad kõnelevad" (2001) käsitleb rahva kannatusi 1940. aastatel. Luuleraamatusse "Jää inimeseks" (2000) on koondatud nii varem avaldatud kui ka avaldamata luuletused. 1998. aastal ilmusid ajalehes Virumaa Teataja järjejuttudena "Ema kiri" ja "Sanatooriumis". Kasemaa sulest on ilmunud muinasjutt-näidendid "Põhjamaa" (1982) ja "Tornlinnus Vao" (1990) ning ta on kirjutanud luuletekstid muinasjutt-näidenditele "Kodu" (1983) ja "Muinasjutt Ebaverest" (1985). 1996 Eduard Vilde nimeline kirjandusauhind ("Rannamännid") 1996 Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali eluaegne pension 1997 Väike-Maarja valla aukodanik "Haudi". kalmistud.ee. Vaadatud 29. novembril 2022.[alaline kõdulink] Eero Johannes "Tasakaalukas ja tüse action-romaan" Eesti Päevaleht, 14. november 1995
Ceratius Grenoble'ist

Ceratius Grenoble'ist oli 5. sajandil elanud Gratianopolise (tänapäeva Grenoble'i) piiskop ja katoliku kiriku pühak. Tema mälestuspäev on 6. juuni. Ceratius oli Gratianopolise piiskop umbes aastatel 441–450. Oma ametiajal võitles ta burgundlaste seas leviva arianismi vastu. Kohalikud ajasid ta enda juurest minema ning Ceratius elas elu lõpus Gersis. 441. ja 442. aastal osales ta Oranje ja Vaisoni kirikukogudel. Koos Genfi piiskopi Saloniuse ja Vence'i piiskopi Veranusega kirjutas Ceratius kirja paavst Leo I-le. Ceratius suri 450. aasta paiku. Tema säilmeid hoitakse Simorre'i kloostris. Ceratiuse kinnitas pühakuks 1903. aastal paavst Pius X. Lk 304 (Pilot de Thorey, 1829) Lk 333 (Du Boys, 1837) Lk 6 (La Camus, Chavalier; 1868) Lk 356 (Duchesme, 1894) "St. Ceratius". Vaadatud 15.08.2024. Lk 1127 (Bibliotheca Sanctorum, 1963) Bibliotheca Sanctorum. 1963. Du Boys, Albert. Vie de saint Hugues Eveque de Grenoble. 1837. Duchesme, Louis. Fastes épiscopaux de l'ancienne Gaule. Provinces du Sud-Est. 3. kd. 1894. Le Camus, Étienne; Chevalier, Ulysse. Catalogue des évêques de Grenoble. 1868. Pilot de Thorey, Jean Joseph Antoine. Histoire de Grenoble et ses environs. 1829.
Bácsalmási kreis

Bácsalmási kreis (ungari keeles Bácsalmási járás) on 2. järgu haldusüksus (kreis) Ungaris Bács-Kiskuni komitaadi lõunaosas. Kreisi halduskeskus on Bácsalmási linn. Lõunas ja kagus piirneb kreis Serbiaga. Bácsalmási kreisis on 10 omavalitsust. Population data by settlement, vaadatud 12.11.2023.
Baja kreis

Baja kreis (ungari keeles Bajai járás) on 2. järgu haldusüksus (kreis) Ungaris Bács-Kiskuni komitaadi edelaosas. Kreisi halduskeskus on Baja linn. Lõunas ja kagus piirneb kreis Serbiaga. Baja kreisis on 17 omavalitsust. Population data by settlement, vaadatud 12.11.2023.
Jánoshalma kreis

Jánoshalma kreis (ungari keeles Jánoshalmai járás) on 2. järgu haldusüksus (kreis) Ungaris Bács-Kiskuni komitaadi lõunaosas. Kreisi halduskeskus on Jánoshalma linn. Kreisis on 5 omavalitsust, sealhulgas kaks linna: Jánoshalma ja Mélykút. Population data by settlement, vaadatud 12.11.2023.
Kalocsa kreis

Kalocsa kreis (ungari keeles Kalocsai járás) on 2. järgu haldusüksus (kreis) Ungaris Bács-Kiskuni komitaadi lääneosas. Kreisi halduskeskus on Kalocsa linn. Kalocsa kreisi läänepiiriks on Doonau jõgi. Kreisis on 21 omavalitsust, sealhulgas kolm linna: Kalocsa, Solt ja Hajós. Population data by settlement, vaadatud 12.11.2023.
Kecskeméti kreis

Kecskeméti kreis (ungari keeles Kecskeméti járás) on 2. järgu haldusüksus (kreis) Ungaris Bács-Kiskuni komitaadi põhjaosas. Kreisi halduskeskus on Kecskeméti linn. Kreisis on 16 omavalitsust, sealhulgas komitaadi õigustega linn Kecskemét ja kaks linna (Kerekegyháza ja Lajosmizse). Population data by settlement, vaadatud 12.11.2023.
Kiskőrösi kreis

Kiskőrösi kreis (ungari keeles Kiskőrösi járás) on 2. järgu haldusüksus (kreis) Ungaris Bács-Kiskuni komitaadi keskosas. Kreisi halduskeskus on Kiskőrösi linn. Kreisis on 15 omavalitsust, sealhulgas neli linna: Kiskőrös, Izsák, Kecel ja Soltvadkert. Population data by settlement, vaadatud 12.11.2023.
Kiskunfélegyháza kreis

Kiskunfélegyháza kreis (ungari keeles Kiskunfélegyházi járás) on 2. järgu haldusüksus (kreis) Ungaris Bács-Kiskuni komitaadi idaosas. Kreisi halduskeskus on Kiskunfélegyháza linn. Kreisis on 6 omavalitsust. Population data by settlement, vaadatud 12.11.2023.
Kiskunhalasi kreis

Kiskunhalasi kreis (ungari keeles Kiskunhalasi járás) on 2. järgu haldusüksus (kreis) Ungaris Bács-Kiskuni komitaadi kaguosas. Kreisi halduskeskus on Kiskunhalasi linn. Kiskunhalasi kreis piirneb lõunas Serbiaga. Kreisis on 7 omavalitsust, sealhulgas kaks linna: Kiskunhalas ja Tompa. Population data by settlement, vaadatud 12.11.2023.
Kiskunmajsa kreis

Kiskunmajsa kreis (ungari keeles Kiskunmajsai járás) on 2. järgu haldusüksus (kreis) Ungaris Bács-Kiskuni komitaadi idaosas. Kreisi halduskeskus on Kiskunmajsa linn. Kreisis on 6 omavalitsust. Population data by settlement, vaadatud 12.11.2023.