laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mart Taevere

Mart Taevere (27. mai 1951 – 18. november 2016) oli eesti filmi- ja telerežissöör ning toimetaja. Ta lõpetas 1969. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1978. aastal Tartu Riikliku Ülikooli filoloog-toimetajana. Aastatel 1978–1989 töötas Taevere Tallinnfilmi kroonika- ja dokumentaalfilmide loomingulise tootmisühenduse toimetaja ja režissöörina, seejärel aastatel 1989–1993 oli vabakutseline. Aastatel 1993–2004 töötas ta Eesti Televisioonis toimetaja, režissööri ja saatejuhina, 2004. aastast oli taas vabakutseline. Mart Taevere kui dokumentaalfilmirežissööri ja -stsenaristi käe all valmis 12 dokumentaalfilmi. Aastatel 1978–1997 osales ta lisaks toimetaja või režissöörina rohkem kui saja kroonikafilmi tootmisel. Taevere elutööks oli inimeste lugude jutustamine ning selle kaudu ühiskonna valupunktide mõtestamine. See oli läbiv teema ka tema saatesarja „Teateid tegelikkusest“ (ETV 1993–1999) saadetes. Selle sarja raames valmis tal poolsada valusat ühiskonnakriitilist tõsielulugu. „Mitmes oma filmis ja telesaatesarjas „Teateid tegelikkusest“ (ETV, 1993–1999) on Taevere dokumenteerinud inimeste lugusid, mis toovad esile Eesti üleminekuühiskonna haavad. Ta oli dokumentalist, kes tegi seda süvitsi, suure kaasaelamisega ja sealjuures rangelt ajakirjanduseetikat järgides.“ – Eesti Kinoliit Aastatel 1999–2004 juhtis ta ETV politseisaadet “Avatud toimik”. “Ükskord algab aega” (1988) “Kaalukas panus” (1990) “Sinine ja must ja valge” (1991) “Artur Taska” 1991 “Risto” (1998, koos Indrek Kanguriga) “Tuul kõnnib seljataga” (1999) „Stalini aeg 1950–1956“ (2000) “Me ise ennast” (2001) “Valge tee” (2003) “Unistaja” (2004) “Teistmoodi tihane” (2004) “Putukas ja Mõmmi” (2007) Mart Taevere algatas ka Tallinnfilmi kroonikaosakonna mälestusteraamatu ettevalmistamise ja tegi selle tarvis endiste kolleegidega üle 20 intervjuu. Eesti kultuuriloojaid portreteeris ta loominguliselt ka ETV kultuuri- ja publitsistikasaadetes nii režissöörina (nt "511 fotot Andres Söödist", 1994; "Koos ja üksinda. Peep Puks", 1992) kui ka stsenaristi ja saatejuhina (nt "Termomeeter: Jõuluvanaks olemine läbi Peep Puisi", 2001). ETV "Eesti lugude" sarjas ("Eesti lood: Hea uus ilm", 2006) on Mart Taevere portreteerinud lisaks moekunstnik Reet Ausile ja kunstnik Peeter Lauritsale ka oma poega, Heateo sihtasutuse juhti Artur Taeveret, näidates, kuidas need inimesed on välismaalt õpitud tarkuse ja korjatud kogemuste varal üritanud lahendada tarbimisühiskonna probleeme mõistlikke taaskasutussüsteeme luues. Mart Taevere oli abielus toimetaja Aime Taeverega. Nende poeg on Artur Taevere ja tütar Miina Taevere. Eesti Kinoliit. Mart Taevere 27. V 1951 – 18. XI 2016 Sirp, 25.11.2016. Mart Taevere elulugu ja looming Eesti Filmi Andmebaasis Vaadatud 03.09.2022. Anneli Ammas. Mart Taevere õigluse jahil Eesti Päevaleht, 05.04.2003. Anneli Ammas. Mart Taevere õigluse jahil Eesti Päevaleht, 5. aprill 2003
Żyrzyn

Żyrzyn on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Puławy maakonnas, Żyrzyni valla halduskeskus. Żyrzyn asub Puławyst umbes 12 km kirdes ja Lublinist ligikaudu 43 km kirdes. Wieś Żyrzyn w liczbach Polska w liczbach
Surhów

Surhów on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Krasnystawi maakonnas Krasnystawi vallas. Surhów asub Krasnystawist ligikaudu 9 km ja Lublinist umbes 60 km kagus. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/060611006062-0104685?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022.
Pruun kärbseseen

Pruun kärbseseen (Amanita porphyria) on kärbseseeneliste sugukonda kärbseseene perekonda kuuluv seeneliik. Pruun kärbseseen andmebaasis eElurikkus.
Roosa kärbseseen

Roosa kärbseseen (Amanita rubescens) on kärbseseeneliste sugukonda kärbseseene perekonda kuuluv seeneliik. Seen on söödav, kuid tuleks olla ettevaatlik, et mitte segi ajada mürgiste kärbseseentega. Roosa kärbseseen andmebaasis eElurikkus
Napi peakraav

Napi peakraav (ka Kosu oja) on peakraav Harjumaal Kuusalu ja Anija vallas. Ta suubub Raudoja külas Soodla jõkke. Kraavi valgalale jäävad Rehatse ja Kosu küla metsad ja põllud. Napi peakraav keskkonnaportaalis
Curtea de Argeș

Curtea de Argeș on linn Rumeenias Argeși maakonnas. Linn asub Argeși jõe ääres, ajaloolises Munteenia piirkonnas, maakonnakeskusest Piteștist ligikaudu 35 km põhjaloodes. Linna haldusalasse kuulub üks küla: Noapteș. Asulat on esmamainitud 1247. aastal. Valahhia vürstiriigi pealinnaks sai Curtea de Argeș 1330. aastal. Curtea de Argeș oli pealinn kuni 1418. aastani. Linnas asub 16. sajandi esimesel veerandil rajatud Curtea de Argeși klooster. Curtea de Argeși klooster valiti 19. sajandil Rumeenia kuningate ja kuningannade matmiskohaks. Sinna on maetud kõik neli Rumeenia kuningat: Carol I (1839–1914), Ferdinand I (1865–1927), Carol II (1893–1953) ja Mihai I (1921–2017). 7. juulil 1947 sadas Curtea de Argeșis 20 minuti jooksul 205,7 millimeetrit vihma, mis on maailmarekord. Ghid turistic Curtea de Argeș Infotour ARGEŞ: Curtea de Argeş Dozadebine, 23. jaanuar 2015 Curtea de Arges Monastery Romanian Monasteries The Royal Town – Curtea de Arges Transyvanian Tours Heaviest 20 Minutes Rainfall: Curtea de Arges, Romania[alaline kõdulink] World Record Academy, 18. juuni 2019
Zărnești

Zărnești (saksa keeles Molkendorf, Zernescht, ungari keeles Zernest) on linn Rumeenias Transilvaanias Brașovi maakonnas. Zărnești asub maakonnakeskusest Brașovist ligikaudu 22 km lääneedelas Bârsa jõe kaldal. Linna haldusalasse kuulub üks küla: Tohanu Nou (Neu-Tohan, Újtohán). 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Zărnești elanike arv 23 476; neist 88,2% rumeenlasi, mustlasi 2,56%, ungarlasi 1,27% ja teistest rahvustest inimesi 0,17%. Rahvus oli teadmata 7,78%-l elanikest. Zărneștit on esmamainitud 1373. aastal, linnaõigused sai 1951. aastal. 2021 Romanian census History Zarnesti  Zărnești – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Lesnoi

Lesnoi (vene keeles Лесной) on linn Venemaal Sverdlovski oblastis. Asub Bolšaja Imennaja jõe ääres, Jekaterinburgist 210 km põhja pool. Piirneb idas Nižnjaja Tura linnaga. Lesnoi on kinnine linn, mis nõukogude ajal 1954–1994 kandis koodnime Sverdlovsk-45. Seal asuvad tuumatööstuse ettevõtted, kus toimub uraani rikastamine. Uraanitootmise tehast ja asulat selle juurde hakati rajama 1947. aastal. Esialgu kandis see nime Baza-9. Linnaõigused sai asula 1954. aastal. 54 500 (1996) 50 400 (2011) 49 259 (2021) 48 231 (2023) Q126719912 Linna koduleht
Karpatska Sitš

49. üksik jalaväepataljon Karpatska Sitš (ukraina keeles 49-й окремий піхотний батальйон Сухопутних військ Збройних Сил України "Карпатська Січ") on Ukraina maavägede väeüksus. Alustas pärast Venemaa sissetungi tegevust omaalgatusliku omakaitseühendusena. Läks 19. mail 2022. aastal Ukraina maavägede alluvusse kui 49. üksik jalaväepataljon Karpatska Sitš. Івано-Франківщина: Командир батальйону «Карпатська Січ» був легендою ще за життя 20.06.2022 (vaadatud: 04.09.2022)
Filipiini soomusloom

Filipiini soomusloom (Manis culionensis) on keskmise suurusega soomustega soomusloom. Elutseb põhiliselt puudel, kuigi toitub maapinnal, eelkõige termiitidest ja sipelgatest. Filipiini soomuslooma levialaks on ainult Palawani provints Filipiinidel. Schoppe, S., Katsis, L., Lagrada, L. (2019). Manis culionensis. IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN 2018.
Lincoln Town Car

Lincoln Town Car on täissuuruses luksussedaan, mida turuntas Ameerika Ühendriikide autotootja Ford Motor Company allüksus Lincoln Motor Company. Town Car (inglise keelest linnaauto) sai nime coupé de ville keretüübi järgi. Lincoln turundas mudelit aastatel 1981–2011. Kolmekümne aasta jooksul oli Town Carist kolm põlvkonda, mis konkureerisid otseselt Cadillaci ja Chrysleri samatüübiliste mudelitega. Town Carid on peaaegu ainult neljaukselised sedaanid (kaheukselist sedaani müüdi ainult aastal 1981), autot kasutati palju limusiinina. Autot toodeti aastani 2011 ning see oli üle maailma Fordi pikimalt tootmises olnud automudel, aastatel 1997–2011 oli see kõige kauem Põhja-Ameerikas masstootmises olnud auto. Pärast Town Cari oli aastani 2016 selle tiitli omanik Lincoln MKS (ning pärast seda Cadillac CT6). Aastatel 1980–2007 toodeti Lincoln Town Cari Wixomis Michiganis (tehases Wixom Assembly Plant), lisaks toodeti seal Lincoln LSi, Mark VI-d, VII-d ja VIII-d. Pärast Wixomi tehase sulgemist toodeti Town Cari ja sarnaseid Fordi mudeleid Crown Victoria ja Mercury Grand Marquis Southwoldis Ontarios (St. Thomas Assemblys). See tehas suleti septembris 2011, viimane Town Car valmis 29. augustil. Ford Crown Victoria Ford Crown Victoria Police Interceptor Mercury Grand Marquis Mercury Marauder Ford Panther (platvorm) Lincoln Mark (seeria) Flammang, James M. (1999). Standard catalog of American cars, 1976-1999 (Third ed.). Iola, WI: Krause Publications. ISBN 9780873417556. Ferguson, David. "Linoln - Luxury In Motion". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. november 2006. Vaadatud 17. juunil 2022.
Mall Hiiemäe

Mall Hiiemäe (neiupõlvenimi Mall Proodel; sündinud 9. jaanuaril 1937 Roostojal) on eesti folklorist, kes on tuntud eeskätt eesti rahvakalendri ja pajatuste uurijana. Lõpetas 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli folkloristina. Kaitses doktorikraadid Moskva Maailmakirjanduse Instituudis 1983 (dissertatsioon "Возникновение сказов и их место в эстонской народной традиции повествования (на материале сказов Кодавере)") ja Tartu Ülikooli Eesti ja võrdleva rahvaluule osakonnas 1998 (dissertatsioon "Der estnische Volkskalender"). Alates 1964. aastast on töötanud Eesti Rahvaluule Arhiivi teadurina ning hiljem Eesti Kirjandusmuuseumis vanemteadurina. Hiiemäe, Mall. Kodavere pajatused. Eesti Raamat 1978 Hiiemäe, Mall. Rahvakalendri tähtpäevi. Koolibri 1998 Hiiemäe, Mall. Der estnische Volkskalender. Helsinki: Suomalainen Tiedeakatemia, 1998 (FF Communications 268) Hiiemäe, Mall. Mardipäev ja kadripäev. Olion 1999 ISBN 9985-66-152-4 Hiiemäe, Mall. Sõnajalg jaaniööl. Ilmamaa 2006 ja 2008. ISBN 9985-77-214-8 Hiiemäe, Mall. Päiv ei ole päiväle veli. Eesti Kirjandusmuuseum 2006. Hiiemäe, Mall. Pühad ja argised ajad rahvakalendris. Varrak 2010. Hiiemäe, Mall. Väike linnuraamat rahvapärimusest. Eesti Kirjandusmuuseum 2016 ja 2017. Hiiemäe, Mall. Virumaa kalendripärimus. Eesti Kirjandusmuuseum 2018. 1994 – Eesti Taassünni Auhind 1997 – Jakob Hurda rahvuskultuuri auhind 2001 – Valgetähe IV klassi teenetemärk 2006 – Eesti Rahvuskultuuri Fondi elutöö tänuauhind 2012 – Eesti looduskaitsemärk 2016 – Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (tunnustuspreemia rahvaluuleteadlasele suure panuse eest kombestiku ja usundi uurimisel) 2018 – Eesti Vabariigi teaduspreemia (elutööpreemia pikaajalise tulemusliku teadus- ja arendustöö eest) 2018 – Eesti Ornitoloogiaühingu auliige 2020 – Oskar Kallase auhind 2022 – Tartu linna aukodanik ja Tartu Suurtähe kavaler https://www.etis.ee/CV/Mall_Hiiem%C3%A4e/est Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Teaduse elutööpreemia saavad Mall Hiiemäe ja Agu Laisk. Haridus- ja Teadusministeeriumi veebisait. Aune Rumm (20.1.2022). "Volikogu nimetas Tartu aukodanikud". Tartu linna koduleht. Vaadatud 20.1.2022. Mall Hiiemäe saates "Kukul külas", 30. märts 2008, [1] Hiiemäe, Mall. Nelikümmend lindu eesti rahvausundis IV Marju Kõivupuu, "Folklorist Mall Hiiemäe 70" – Kultuur ja Elu 2007, nr 1, lk 78–79 Aivar Kull, "Mall Hiiemäe teeb lahti rahvapärimuse varalaeka" (raamatu "Sõnajalg jaaniööl" arvustus) – Tartu Postimees 10. jaanuar 2007, lk 5 Astrid Tuisk, "Sõnajalaõie usku otsimas" (raamatu "Sõnajalg jaaniööl" arvustus) – Keel ja Kirjandus 2007, nr 2, lk 158–160; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis Nädala auor: Mall Hiiemäe (kohtumisõhtu 28. juunil 2007 Tartu linnaraamatukogu kohvikus Vaikne Nurgake; materjale Mall Hiiemäe kohta) Madis Arukask, "Looduse, mitte mugandunud inimese poolel" (raamatu "Sõnajalg jaaniööl" arvustus) – Sirp 19. oktoober 2007, lk 5
Pronksspiraalkaunistus

Pronksspiraalkaunistus on läänemeresoomlastele iseloomulikuks peetud muinasaegne rõivaste kaunistamise viis, mille puhul õmmeldi rõivale väikestest pronksist spiraaltorukestest ja rõngakestest mustrid või põimiti need kangasse kudumise käigus. Ilmub Läänemere idakaldal ja Soome lahe ümbruses I aastatuhande teisel poolel ja II aastatuhande alguses. 18.-19. sajandi eesti rahvarõivaste pronksspiraalkaunistust tuntakse etnograafias vaseliste nimetuse all. Sellele kaunistusviisile eelneb juba metalliaja alguses levinud tava kaunistada rõivaid suuremate või väiksemate metallist, enamasti pronksist naastude, klambrite, ripatsite vm elementidega. Vanim ja levinuim viis on spiraaltorude lükkimine kaelakeedesse, mis levis alates vanemast pronksiajast mitmel pool Ida- ja Kesk-Euroopas. Läänemeresoomlaste - eestlaste, liivlaste, vadjalaste, soomlaste ja karjalaste - asustusaladel kujuneb pronksspiraalkaunistus välja umbes I–II aastatuhande vahetusel, skandinaavlaste ja slaavlaste aladel seda ei tunta. Kõige läänepoolsemad pronksspiraalmustrite leiud pärinevad Ahvenamaalt, kõige põhjapoolsemad Soome mandriosast, peamiselt Edela- ja Lõuna-Soomest ning Karjalast. Venemaal on spiraalkaunistusega rõivaleide Novgorodimaa loodeosa vadjalaste keskaegsetes matustes ja ida pool Peipsi järve, üks leid ka Peipsi kagurannikult. Lõunas on spiraalidega rõivaid kaunistanud lisaks liivlastele latgalid, mida aga on seletatud laenuna liivlastelt. Pronksspiraalkaunistust Eesti muinasaegsel rõivastusel on põhjalikult uurinud Riina Rammo. Pronksspiraalkaunistusele riietes oli pühendatud 2015. aastal Eesti Rahva Muuseumis toimunud näitus "Pronksspiraalidest vaselisteni". Vaselised Tinulised R. Rammo. Pronksspiraalkaunistused rõivastel Eesti haualeidude põhjal 11. – 14./15. sajandil. Bakalaureusetöö. Tartu, 2005 R. Rammo, J. Ratas. "Pronksspiraalidest vaselisteni" – 1000 aastat rõivailu. - ERMi blogi, 29.01.2015 M. Posti. Näitus "Pronksspiraalidest vaselisteni". - Arheoloogia.ee 16/02/2015
Tobi Amusan

Oluwatobiloba Ayomide Amusan (sündinud 23. aprillil 1997 Ijebu Odes) on Nigeeria kergejõustiklane, tõkkejooksja. Ta tegi täiskasvanute tiitlivõistluste debüüdi 2015. aasta Aafrika mängudel, kui võitis kuldmedali ajaga 13,15. 2016. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel oli Amusan ajaga 12,95 viies. Olümpiamängudel Rio de Janeiros pääses ta poolfinaali ning sai 12,91-ga 11. koha. 2018. aasta sisemaailmameistrivõistustel pääses Amusan 60 meetri tõkkejooksus finaali ning oli 8,05-ga seitsmes. Aprillis Gold Coastis toimunud Rahvaste Ühenduse mängudel võitis ta 100 meetri jooksus 12,68-ga kuldmedali ja Nigeeria naiskonna koosseisus 4 × 100 meetri teatejooksus pronksmedali. Kodustel Aafrika meistrivõistlustel Asabas võitis ta kulla nii tõkkejooksus kui ka teatejooksus. 2019. aasta Aafrika mängudel võitis Amusan tõkkesprindi ajaga 12,68. Maailmameistrivõistlustel Dohas sai ta tulemusega 12,49 neljanda koha. 2021. aastal tuli ta 100 meetri tõkkejooksus Teemantliiga üldvõitjaks. Tokyo olümpiamängudel oli ta 12,60-ga neljas. 2022. aastal võitis Amusan Aafrika meistrivõistlustel kuldmedali 100 meetri tõkkejooksus ja 4 × 100 meetri teatejooksus. Maailmameistrivõistlustel Eugene'is jooksis ta 100 meetri tõkkejooksu poolfinaalis maailmarekordi 12,12. Finaalis tuli ta Britany Andersoni ja Jasmine Camacho-Quinni ees maailmameistriks ajaga 12,06, kuid lubatust tugevama taganttuule tõttu tulemust rekordina ei arvestata. Rahvaste Ühenduse mängudel tuli ta tõkkejooksus võitjaks võistluste rekordiga 12,30. 4 × 100 meetri teatejooksus jooksis ta esimeses vahetuses ning aitas Nigeeria teatenelikul püstitada võita kuldmedali ja joosta Aafrika rekordi 42,10. 2023. aastal süüdistas Rahvusvahelise kergejõustiku antidopinguüksus AIU Amusani kolme dopinguproovi mitteandmises viimase 12 kuu jooksul. Väljas Sees Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit https://www.eurosport.com/athletics/tobi-amusan_prs455031/person.shtml "Login • Instagram". www.instagram.com. Vaadatud 19. juulil 2023. {{netiviide}}: viide kasutab üldnimelist pealkirja (juhend) Tobi Amusan Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Kornel

Kornel on perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kornel 76 inimesel: 30 mehel ja 46 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kornel meeste puhul 3900. kohal ja naiste puhul 2574. kohal. Kornel oli kõige levinum perekonnanimi üle 85-aastaste vanuserühmas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 1,28. Nimi oli kõige sagedasem Valga maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 2,88 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Võrumaal Urvaste kihelkonnas Uue-Antsla mõisavallas talupojale nimeks Kornel. Nimede eestistamise käigus loobuti 1937. ja 1938. aastal nimest Kornel 4 juhul ning uueks nimeks võeti Raid 2 korral, aga ka Kosela ja Karineel. Eenok Kornel, eesti jurist ja riigiametnik (1940–2008) Gustav Kornel, eesti arst (1892–1967) Jaan Kornel, eesti saksofonist (1916–1971) Karl Kornel, eesti diplomaat ja poliitik (1882–1953) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 04.09.2022) Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Kornel. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Kornel. Kornel statistikaameti andmebaasis
Oskar Anderson

Oskar Johann Viktor Anderson (2. august 1887 Minsk – 12. veebruar 1960 München) oli baltisaksa matemaatik ja majandusteadlane. Ta õppis aastatel 1906–1907 Kaasani ülikoolis matemaatikat ja füüsikat ning aastatel 1907–1912 Peterburi polütehnilises ülikoolis majandust. Kuni 1915. aastani oli ta professor A. Tschuprow(ru) assistent. Alates 1917. aastast töötas ta Kiievis, kus sai 1918. aastal professoriks. Pärast Vene revolutsiooni põgenes ta 1920. aastal Venemaalt. Kõigepealt kolis Ungarisse Budapesti, 1924. aastal emigreerus Bulgaariasse. Ta oli Varnas professor kuni 1933. aastani. Aastatel 1935–1940 õpetas ta Sofia ülikoolis. 1940. aastal emigreerus Saksamaale ja töötas vahemikus 1942–1947 Kieli ülikoolis. Aastast 1947 kuni pensionile jäämiseni 1956. aastal õpetas Müncheni ülikoolis. Tema isa Nikolai Anderson oli keeleteadlane, vend Wilhelm Anderson oli astrofüüsik ja vend Walter Anderson oli folklorist. Tema vanavanaisa Gustav Emmanuel Stockenberg oli eesti vaimulik. Jörg Siebels, Kerstin Nees, "Oskar Anderson" – Christian-Albrechts-Universität zu Kiel, Famous scholars from Kiel O.B. Sheynin, "Anderson, Oskar Johann Viktor". Dictionary of Scientific Biography, vol 1, New York: Charles Scribner's Sons, 1970, lk 154–155
Danielle Williams

Danielle Gracia Williams (sündinud 14. septembril 1992 Saint Andrew's) on Jamaica kergejõustiklane, tõkkejooksja. Ta võitis 2013. aasta suveuniversiaadil Kaasanis 100 meetri tõkkejooksus pronksmedali. 2015. aasta suveuniversiaadil Gwangju võitis ta tõkkesprindis kuldmedali. Maailmameistrivõistlustel Pekingis tuli ta isikliku rekordiga 12,57 Cindy Rolederi ja Alina Tałaj ees maailmameistriks. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas võitis ta ajaga 12,47 ameeriklannade Nia Ali ja Kendra Harrisoni järel pronksmedali. 2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis tuli ta Jasmine Camacho-Quinni ja Kendra Harrisoni ees ajaga 12,43 teist korda maailmameistriks. Välirekordid 100 meetri tõkkejooks – 12,32, 20. juuli 2019, London Siserekordid 60 meetri tõkkejooks – 7,75, 11. veebruar 2022, Clemson Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit Danielle Williamsi vanem õde Shermaine on samuti tõkkejooksja. https://www.eurosport.com/athletics/danielle-williams_prs365987/person.shtml Danielle Williams Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Arnfinn Bårdsen

Arnfinn Bårdsen (sündinud 11. juunil 1966 Stavangeris) on Norra jurist. 1. jaanuarist 2019 Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik. 1992 Bergeni Ülikool, õigusteadus Euroopa Inimõiguste Kohtu veebileht. The Court. Composition of the Court.
Geórgios Sergídis

Geórgios Sergídis (Γεώργιος Σεργίδης, sündinud 28. juunil 1955 Nikosias) on Küprose jurist. 18. aprillist 2016 Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik. 1978 Ateena ülikool, õigusteadus Euroopa Inimõiguste Kohtu veebileht. The Court. Composition of the Court.
Carlo Ranzoni

Carlo Ranzoni (sündinud 27. detsembril 1965 Sankt Gallenis) on Lichtensteini jurist. 1. septembrist 2015 on ta Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik. 1989 Sankt Galleni Ülikool, õigusteadus Euroopa Inimõiguste Kohtu veebileht. The Court. Composition of the Court.
Egidijus Kūris

Egidijus Kūris (sündinud 26. oktoobril 1961 Vilniuses) on Leedu jurist. 1. novembrist 2013 on ta Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik. 1984 Vilniuse Ülikool, õigusmagister 1988 Moskva Riiklik Ülikool, doktorikraad Euroopa Inimõiguste Kohtu veebileht. The Court. Composition of the Court.
Ivana Jelić

Ivana Jelić (sündinud 17. märtsil 1975) on Montenegro jurist. 12. juulist 2018 Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik. 1998 Montenegro Ülikool, õigusteadus Euroopa Inimõiguste Kohtu veebileht. The Court. Composition of the Court.
Lado Tšanturia

Lado Tšanturia (sündinud 14. aprillil 1963) on Gruusia jurist. 8. jaanuarist 2018 Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik. 1985 Tbilisi Riiklik Ülikool, õigusteadus Euroopa Inimõiguste Kohtu veebileht. The Court. Composition of the Court.
Lәtif Hüseynov

Lətif Hüseynov (sündinud 1. veebruaril 1964 Ağdamis) on Aserbaidžaani jurist. 4. jaanuarist 2017 Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik. 1986 Kiievi Riiklik Ülikool, õigusteadus Euroopa Inimõiguste Kohtu veebileht. The Court. Composition of the Court.
Ana Maria Guerra Martins

Ana Maria Guerra Martins (sündinud 22. juulil 1963) on Portugali jurist. 1. aprillist 2020 Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik. 1986 Lissaboni Ülikool, õigusteadus Euroopa Inimõiguste Kohtu veebileht. The Court. Composition of the Court.
Jolien Schukking

Jolien Schukking (sündinud 9. augustil 1967) on Hollandi jurist. 3. aprillist 2017 Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik. 1992 Leideni Ülikool, õigusteadus Euroopa Inimõiguste Kohtu veebileht. The Court. Composition of the Court.
Armen Haruthjunjan

Armen Haruthjunjan (sündinud 7. märtsil 1964 Jerevanis) on Armeenia jurist. 17. septembrist 2015 Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik. 1986 Jerevani Riiklik Ülikool, õigusteadus Euroopa Inimõiguste Kohtu veebileht. The Court. Composition of the Court.
Faris Vehabović

Faris Vehabović (sündinud 23. mail 1967 Sarajevos) on Bosnia ja Hertsegoviina jurist. 3. detsembrist 2012 on ta Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik. 7. maist 2019 kuni 12. oktoobrini 2020 oli ta osakonna asepresident. 1993 Sarajevo Ülikool, õigusmagister 1998 Krakowi Ülikool, doktorikraad Euroopa Inimõiguste Kohtu veebileht. The Court. Composition of the Court.
NAFO (Interneti kogukond)

NAFO (inglise keeles North Atlantic Fellas Organization) ehk Põhja-Atlandi Sellide Organisatsioon on infosõjale pühendunud Interneti kogukond, kes läbi trollimise ja meemide häirib Vene infosõda Ukraina vastu. NAFO liikmed kasutavad profiilipildina või repliigina Jaapani Shiba koera koomiksinäoga tegelast. NAFO lõi 24. mail 2022 Twitteri kasutaja Kama_Kamilia (27-aastane poolakas). NAFO on sõnamäng NATO ingliskeelsest lühendist. NAFO liikmeteks on paljude seas ka ekspresident Toomas Hendrik Ilves, Ukraina kaitseminister Oleksi Reznikov, USA Kongressi liige Adam Kinziger, Ameerika maaväe major Patrick J. Donahoe. NAFO müüb oma veebilehel teematilisi särke, kruuse ja mütse, mille tulu läheb rindesõdurite, näiteks Gruusia võõrleegionäride, toetuseks. 2023 Eesti aasta parim iduettevõte kategoorias "Aasta panus" "The shit-posting, Twitter-trolling, dog-deploying social media army taking on Putin one meme at a time". Politico, 31.08.2022 Selgusid Eesti parimad iduettevõtted Arvutimaailm, 28. jaanuar 2023. "Koomiksikoerad võitlevad internetis Vene väärinfo vastu". ERR, 01.09.2022