laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Haibahh

Haibahh on küla (auul) Tšetšeenias. 27. veebruaril 1944 põletasid Nõukogude sõdurid elusalt 705 tšetšeeni. 23. veebruaril 1944 algas Tšetšeenias-Inguššias NKVD juhitud küüditamine, mille käigus tšetšeenid ja ingušid küüditati ilma igasuguse reaalse põhjuseta oma põliselt kodumaalt Kesk-Aasiasse ja Kasahstani. Küüditamise ametlikuks põhjuseks olnud "koostöö fašistidega" oli väljamõeldud põhjus, sest tegelikult mingit koostööd sakslaste ja Tšetšeenia-Inguššia elanike vahel ei olnud, kuna sakslased ei jõudnud Teise maailmasõja ajal Tšetšeeniasse. Küüditamist viis läbi umbes 150 000 Nõukogude sõjaväelast (umbes 100 000 NKVD erivägede sõdurit, umbes 31 000 tavavägede sõdurit, 19 000 NKVD operatiivtöötajat). Vahetult küüditamise esimesel päeval tapeti NKVD poolt peaaegu 10% küüditatavatest. Esmajärjekorras tapeti küüditamisele vastuhakkajad. Seejärel ka haiged, vanurid, paljud väikelapsed ja rasedad naised, kes ei oleks ilmselt pikka küüditamisteekonda vastu pidanud. Osa küüditamise esimesel päeval kohapeal tapetutest lasti maha, kuid osa põletati elusalt, maeti elusalt või tõugati lihtsalt mägedest alla. Kõige jõhkram oli küüditamisaktsioon Haibahhi külas ja Šaroi külas. Haibahhi külasse toodi ümbruskonnast küüditajate poolt 705 last, vanurit ja haiget, keda ei saanud küüditada. Kohaletoodud aeti 27. veebruaril Lavrenti Beria nimelise kolhoosi suurde hobusetalli. Seejärel hoone suleti, valati üle bensiiniga ning pandi põlema! Pealtnägijate sõnul olnud põlevas hoones elusalt põlenud laste karjed nii metsikud, et mitu kohal olnud NKVD erivägede sõdurit läks kohapeal hulluks. Üks elusalt põletamisele määratud tšetšeen jäeti mingil täpselt teadmata põhjusel ellu. Elusalt põletamist Haibahhi külas juhtis abhaasi rahvusest NKVD kindralmajor Mihhail Maksimovits Gvešiani (elu lõpuaastatel elas Gruusias). Šaroi külas oli küüditamine raskete teeolude tõttu aga keeruline ja küüditajad ei hakanud tegema ka mingeid pingutusi, et inimesed küüditatud saaks. Šaroi külas visati küüditajate poolt külas elanud tšetšeenid järsaku servalt mägijõkke. Elusalt ei pääsenud ükski allavisatu. Kästud unustada: NKVD põletas tšetšeenide küüditamise ajal mitusada inimest, Postimees, 22. september 2017
Désirée (Hohenzollerni printsess)

Désirée (Désirée Margareta Victoria Louise Sybilla Katharina Maria; sündinud 27. novembril 1963 Münchenis Saksamaal) on Hohenzollerni printsess. Tema ema on Rootsi printsess Birgitta ja isa Hohenzollerni prints Johann Georg. 6. oktoobril 1990 abiellus Désirée kiriklikul laulatusel hertsog Heinrich Franz Josef Georg Mariaga, Ortenburgi päruskrahviga (sündinud 1956. aastal Saksamaal Bambergis). Heinrich ja Désirée lahutasid abielu 2002. aastal. Lapsed: Tema Hiilgus Ortenburgi päruskrahv Carl-Theodor Georg Philipp Maria (sündinud 21. veebruaril 1992 Saksamaal) Tema Hiilgus Ortenburgi krahv Frederik Hubertus Ferdinand Maria (sündinud 7. veebruaril 1995 Saksamaal) Tema Hiilgus Ortenburgi krahvinna Carolina Maria Franziska Christina Stephanie (sündinud 23. märtsil 1997 Saksamaal) Kui Heinrichi isa Ortenburgi hertsog Alram 6. augustil 2007 suri, sai Heinrichist uus Ortenburgi krahv ja perepea, ning tema vanimast pojast Carl-Theodorist sai uus päruskrahv.
Hubertus (Hohenzollerni prints)

Hubertus (täisnimega Hubertus Gustav Adolf Veit Georg Meinrad Maria Alexander; sündinud 10. juunil 1966 Münchenis Saksamaal) on Hohenzollerni prints. Tema ema oli Rootsi printsess Birgitta ja isa Hohenzollerni prints Johann Georg. 2000. aastal abiellus Hubertus Uta Maria Königiga (sündinud 25. veebruaril 1964). Ilmalik laulatus toimus 10. juulil 2000 Grünwaldis ja kiriklik 23. septembril 2000 Mallorcal Hispaanias. Paaril oli üks laps, prints Lennart Carl Christian (10. jaanuar 2001 München – 14. jaanuar 2001 München). Prints Hubertus elab Münchenis ning töötab firmas ARRI Group, mis toodab stuudiovalgusteid, prožektoreid ja kaameraid.
Pantvang (täpsustus)

Pantvang on isik, kellelt on võetud vabadus eesmärgiga midagi välja pressida. "Pantvang" ("Založnik"), Venemaa põnevusfilm aastast 2004 "Pantvang" ("Hostage"), USA-Saksamaa põnevusfilm aastast 2005, tugineb Robert Craisi romaanile "Pantvang" ("Hostage"), Robert Craisi romaan
Leisel Jones

Leisel Marie Jones (sündinud 30. augustil 1985 Katherine, Põhjaterritoorium) on Austraalia endine naisujuja. Ta lõpetas tippsportlaskarjääri novembris 2012. Jaanuaris 2016 lõpetas ta kutsekooli Austraalia Fitnessi Instituut toitumisnõustajana. Ta osales kokku neljadel olümpiamängudel: 2000, 2004, 2008 ja 2012. 2004. aasta suveolümpiamängudel võitis ta kaks kuldmedalit ning 2008. aasta suveolümpiamängudel ühe kuldmedali; kokku sai ta üheksa olümpiamedalit. 2001. aastal sai ta maailmameistrivõistlustelt ühe kuld- ja kaks hõbemedalit. 2003. aastal sai ta maailmameistrivõistlustelt ühe hõbe- ja kaks pronksmedalit ning püstitas maailmameistrivõistlustel naiste 100 m rinnuliujumise maailmarekordi. 2002. aastal sai ta Vaikse ookeani meistrivõistlustel ühe kuld- ja kaks hõbemedalit ning Rahvaste Ühenduse mängudel kolm kuldmedalit. Ta oli maailmarekordi omanik naiste 100 m rinnuliujumises (21. juuli 2003 Barcelona, maailmameistrivõistluste poolfinaal; 1.06,37) ja naiste 200 m rinnuliujumises (10. juuli 2004 Brisbane, maailma karikasarja etapp; 2.22,96). Tema treener oli Ken Wood Austraalia klubis Redcliffe Leagues Lawnton SC Inc. 2006 – Austraalia aasta ujuja 2015 – Austraalia Spordi Kuulsuste Hall Leisel Jones on 172-173 cm pikk ja kaalus tippsportlasena 66 kg. Tema harrastus on fotograafia. Leisel Jones veebisaidil Olympedia (inglise) Foto ja intervjuu. September 2000 Foto
Strøget

Strøget on jalakäijate tänav Kopenhaageni kesklinnas. See viib Rådhuspladsenilt Kongens Nytorvini. Koosneb mitmest tänavalõigust ja väljakust. Selle ääres asub palju kuulsaid ja kalleid kauplusi. Tänav on populaarne turismisihtkoht. Jalakäijate tänav loodi 1960. aastate alguses, et piirata autoliiklust ja muuta osa vanalinnast vaid jalakäijate tsooniks. Mootorsõidukite liiklus keelati seal katseliselt 17. novembril 1962 ja püsivalt 1964. aastal. See oli maailma esimene jalakäijate tänav[viide?] ja on tänapäeval Euroopa pikim[viide?]. Hüüdnime Strøget sai tänav 19. sajandil, enne seda kutsuti seda Routeniks.
Karlberg

Karlberg on Rootsis Stockholmi läänis asuva Solna valla ehk Solna linna linnaosa. Karlberg asub Solna kagunurgas ning piirneb Stockholmi valla linnaosade Kungsholmeniga (lõunas) ja Vasastaniga (kagus). Idas piirneb ta Solna linnaosade Norrbacka ja Tomtebodaga. Karlbergi linnaosas on muu hulgas Karlbergi loss, Pampas marina, spordiklubi AIK Fotboll klubi (teistel andmetel paiknevad loss ja klubi Huvudsta linnaosas) ja osa kiirteest Essingeleden. Karlbergi kanal
Karlberg (täpsustus)

Karlberg on mitme koha ja muu objekti nimi: Karlberg, Rootsi Stockholmi lääni Solna valla ehk Solna linna linnaosa Karlberg ehk Karlbergi loss, loss Solna vallas Karlberg ehk Karlbergi jaam, Stockholmi linnalähiraudtee jaam Stockholmis Vasastadeni linnas Karlberg, spordiklubi AIK Fotboll klubi Aulanko (rootsi keeles Karlberg), piirkond Soomes Hämeenlinnas Pettilä (rootsi keeles Karlberg), küla ja valdus Soomes Salo linnas Uskelas Kaarila (rootsi keeles Karlberg), Tampere linnaosa Karlberg, Åmåli linnaosa
İstanbuli Galatasaray

Galatasaray Spor Kulübü (türgi Galatasaray spordiklubi) on 1905. aastal asutatud İstanbuli spordiklubi, mis on tuntud eeskätt oma jalgpallimeeskonna poolest. Galatasaray jalgpallurid on 23-kordsete Türgi meistritena ja 18 võidetud karikaga riigi edukaim klubi. Ainsa Türgi klubina võideti 2000. aastal UEFA karikas. Klubis treenitakse korvpalli, võrkpalli, veepalli, ujumist, aerutamist, ratsutamist, kergejõustikku, purjetamist, judot ja autosporti. Klubi hõlma all on arvukalt haridusasutusi alates lasteaiast kuni ülikoolini ja jalgpalli treeningukeskusi üle kogu riigi. Galatasaray asutas Hispaaniasse kolinud Ali Sami Yen Bey. Klubi kodustaadion on 52 280 pealtvaatajat mahutav Rams Park (endise nimega Türk Telekom Arena). Galatasaray suurimad rivaalid on teised klubid İstanbuli suurklubid Fenerbahçe ja Beşiktaş. Eriti tulised on Galatasaray ja Fenerbahçe vahelised derbimängud, mis on tuntud nime all Kıtalar Arası Derbi ('mandritevaheline derbi') – Galatasaray ja Fenerbahçe paiknevad vastavalt İstanbuli Euroopa ja İstanbuli Aasia osas. Eesti ajakirjanduses on levinud nimekuju "Istanbuli Galatasaray", mida Türgis ei kasutata. Seisuga 16. september 2023 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Johan Elmander – Didier Drogba – Tomáš Ujfaluši Michael Skibbe Bülent Korkmaz Frank Rijkaard ... Igor Tudor (2017) Fatih Terim (2017–2022) Domènec Torrent (2022–) Okan Buruk (2022–) Türgi Süper Lig: Võitja (24): 1961–62, 1962–63, 1968–69, 1970–71, 1971–72, 1972–73, 1986–87, 1987–88, 1992–93, 1993–94, 1996–97, 1997–98, 1998–99, 1999–2000, 2001–02, 2005–06, 2007–08, 2011–12, 2012–13, 2014–15, 2017–18, 2018–19, 2022–23, 2023–24 Teised kohad (11): 1959, 1960–61, 1965–66, 1974–75, 1978–79, 1985–86, 1990–91, 2000–01, 2002–03, 2013–14, 2020–21 Türgi karikas: Võitja (18): 1962–63, 1963–64, 1964–65, 1965–66, 1972–73, 1975–76, 1981–82, 1984–85, 1990–91, 1992–93, 1995–96, 1998–99, 1999–2000, 2004–05, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2018–19 Teised kohad (5): 1968–69, 1979–80, 1993–94, 1994–95, 1997–98 Türgi superkarikas: Võitja (16): 1966, 1969, 1972, 1982, 1987, 1988, 1991, 1993, 1996, 1997, 2008, 2012, 2013, 2015, 2016, 2019 Teised kohad (9): 1971, 1973, 1976, 1985, 1994, 1998, 2006, 2014, 2018 Euroopa karikas Võitja (1): 1999–2000 UEFA Superkarikas Võitja (1): 2000 "Squad". Galatasaray S.K. Koduleht
Magalarajoon

Magalarajoon on selline elurajoon, kust enamik inimesi läheb hommikul tööle ja tuleb õhtul tagasi. Eestis on magalarajoonidena tuntud suured ühetaolised paneelmajarajoonid, mis on ehitatud Nõukogude ajal, aastatel 1961–1988. Tallinnas on nendeks Mustamäe, Õismäe ja Lasnamäe, Tartus Annelinn. 21. sajandi algusest peale on toimunud inimeste pidev väljavool magalarajoonidest uuematesse korteritesse ja eramajadesse, uutesse ja ümberarendatud asumitesse, aga ka Tallinna linnaga külgnevatesse valdadesse. Vanade planeeringute sobimatuse tõttu tänapäeva autostumisega esineb Tallinna magalarajoonides sageli parkimisprobleeme. Lisaks majaühistute esimeeste huvipuudusele süvendavad probleemi ka parkimiskohtadele jäetud vanad autoromud ja olemasolevat ruumi ebaefektiivselt kasutavad autojuhid. Eesti magalarajoonide eluruumid vajavad hooldust, et hoida ära soojuskadu ja regulaarsete ilmastikutingimustega kaasnevat kulumist ja amortisatsiooni. Hooneid haldavad peamiselt korteriühistud, mis on aastate jooksul lasknud vastavalt oma võimetele teha eri raskusastmega renoveerimistöid. Leidub inimesi, kes arvavad, et pikka aega laialdase kasutuseta olevad paneelelamud ja muud peaaegu tühjad hooned tuleks kasutusest välja arvata, kuigi nii eramutel kui ka korteritel on omanikud, mis hoonete lammutamist ei võimalda. Skeptikute sõnul on magalarajoonid amortiseerunud ja pikema aja kontekstis perspektiivitud. Pooldajate meelest hoiab magalaeluruumide suur hulk nende hinnad stabiilse või madalana, vältides sellega nende ebamõistlikku hinnatõusu nõudluse suurenemisel; võimaldab eri ühiskonnakihtidest inimestele kompaktset elamist tiheasustusega sootsiumis, mitte väga kaugel töö- ja puhkekohtadest; ning väldib või aeglustab Ameerika-stiilis suburbaniseerumist ja valglinnastumist. Annelinn Tartus Lasnamäe Tallinnas Kruusmaa, Krister (24. august 2018). "Kes peataks Uus-Lasnamäe?". Sirp. Vaadatud 20. detsembril 2023. "Paneelelamute korterite ümberplaneerimine". novarc.ee. Vaadatud 20. detsembril 2023. Jõesaar, Tuuli (28. november 2011). "Magalarajoone ootab ees must tulevik". Eesti Päevaleht. Vaadatud 20. detsembril 2023. "Vii oma parkimiskohti kinni hoidev autoromu tasuta ära!". Pealinn. 26. november 2018. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. detsember 2023. Vaadatud 20. detsembril 2023. Rudi, Hanneli (17. november 2023). "Magalarajoonide kinniparkimine võib raskendada pääste appijõudmist". ERR. Vaadatud 20. detsembril 2023. Harrik, Airika (10. august 2021). "Magalarajoonide parkimisprobleemi leevendaks poeparklate ristkasutus". ERR. Vaadatud 20. detsembril 2023. Filippov, Madis (19. aprill 2012). "Ehitusteadlane: jutt paneelmaja 25-aastasest elueast on jama". Postimees. Vaadatud 20. detsembril 2023.
Kristianstadi vald

Kristianstadi vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Skåne läänis, pindalalt lääni suurim vald. Suuremad asulad on Kristianstad, Åhus, Tollarp, Hammar, Fjälkinge, Önnestad, Degeberga ja Norra Åsum. Üle 200 elanikuga linnalisi asulaid on 26. Bäckaskogi loss Maltesholmi loss Vittskövle kirik Swedish Land and Water Area Report 2012–2019 Q129406980 Valla koduleht
Tōkaidō hiidlinnastu

Tōkaidō on hiidlinnastu Jaapani idarannikul Tōkyō ja Osaka vahel.
BosWash

BosWash on hiidlinnastu USA-s Atlandi ookeani rannikul Bostoni ja Washingtoni vahel. Bostoni ja Washingtoni vahel kuuluvad linnastusse suurematest linnadest veel New York, Philadelphia ja Baltimore. 2000. aastal elas piirkonnas ligi 50 miljonit inimest, mis moodustas 17% USA rahvaarvust.
Majarühm

Majarühm ehk hoonerühm ehk (talu puhul) üksikõu (inglise keeles hamlet) on asula algüksus.
SanSan

SanSan on hiidlinnastu USA-s Vaikse ookeani rannikul Californias San Diego ja San Francisco vahel.
ChiPitts

ChiPits ehk Great Lakes Megalopolis on hiidlinnastu USA-s Suure järvistu piirkonnas Chicago ja Pittsburghi vahel, kuhu arvatakse ka Kanada Ontario provintsi lõunaosa.
Reini hiidlinnastu

Reini hiidlinnastu on hiidlinnastu Saksamaal Reini - Ruhri - Maini piirkonnas. Administratiivselt kuulub Kesk-Euroopa suurim linnastu Nordrhein-Westfaleni liidumaa koosseisu, mille pealinn on Düsseldorf. Megapolise tuuma moodustavad omavahel kokku kasvanud suurlinnad Dortmund-Bochum-Essen-Duisburg koos väiksemate Gelsenkircheni, Oberhauseni, Mülheimi, Bottropi ja Hernega. Lõuna pool lisanduvad linnastusse Düsseldorf, Köln, Wuppertal, Mönchengladbach, varasem pealinn Bonn ja veidi väiksemad Aachen, Bielefeld, Hagen, Hamm, Krefeld, Leverkusen, Münster, Solingen ja Remscheid. Sinine banaan
Tōkaidō

Tōkaidō (jaapani keeles 東海道 'ida meretee') oli tähtis kaubatee keskaegses Jaapanis, mis ühendas pealinna Edot (tänapäeval Tōkyō) Kyōtoga. Tee kulges piki Honshū idarannikut, siis üle mägede ja Biwa järve äärest. Klassikalisest viiest kaubateest, mis kulgesid Edost eri suundades, on Tōkaidō kõige tuntum. Tee tekkis juba 7. sajandil, valmis Tokugawa ajastul (1603–1867) ja oli 488 km pikk. Tee ääres oli alates Nihonbashi sillast Edos Sanjō-Ōhashini Kyōtos 53 valitsuse ülalpeetavat jaama, kus olid võõrastemajad, söögikohad, hobusetallid, posti- ja tollipunktid. Tollipunktides kontrolliti kõigi inimeste reisilubasid. Harilikult läbiti seda teed jalgsi, sest ratassõidukid ei olnud Jaapanis levinud ja rasket kaupa veeti meritsi. Naistel oli keelatud reisida ilma meessoost saatjateta. Formaalselt oli reisijatele teisigi piiranguid, mille eest olid ette nähtud karmid karistused, kuid neid ei rakendatud. (Nihonbashi) – Shinagawa – Kawasaki – Kanagawa – Hodogaya – Totsuka – Fujisawa – Hiratsuka – Ōiso – Odawara – Hakone – Mishima – Numazu – Hara – Yoshiwara – Kambara (tänapäeval Shimizu-ku, Shizuoka) – Yui – Okitsu – Ejiri – Fuchū – Mariko – Okabe – Fujieda – Shimada – Kanaya (tänapäeval Shimada) – Nissaka – Kakegawa – Fukuroi – Mitsuke – Hamamatsu – Maisaka (tänapäeval Hamamatsu) – Arai – Shirasuka – Futagawa – Yoshida – Goyu – Akasaka – Fujikawa – Okazaki – Chiryū – Narumi – Miya – Kuwana – Yokkaichi – Ishiyakushi – Shōno – Kameyama – Seki (tänapäeval Kameyama) – Sakashita (tänapäeval Kameyama) – Tsuchiyama (tänapäeval Kōka) – Minakuchi (tänapäeval Kōka) – Ishibe (tänapäeval Konan) – Kusatsu – Ōtsu – (Sanjō-Ōhashi) 1617 lisati Tōkaidōle veel 4 jaama, mis pikendasid teed Ōsakani. Seda pikendust nimetati Kyōkaidōks, samuti kirjeldati vahel Tōkaidōt 57 jaamast koosnevana. Reisimine mööda Tōkaidōd oli populaarne teema tolle aja kunstis ja kirjanduses. Selle jaamu on kujutanud kunstnikud, kellest tuntuim on Utagawa Hiroshige. Tōkaidō kohta avaldati hulgaliselt reisiraamatuid, nii et Jaapanis levis juba paarisaja aasta eest virtuaalne turism. Tänapäeval on Tōkaidō üks Jaapani kõige tihedama liiklusega liiklussuundi, mis ühendab Suur-Tōkyōt (Tōkyō on riigi suurim linn ja pealinn), kuhu kuulub ka Yokohama (suuruselt teine linn), Nagoya (suuruselt neljas linn) kaudu Kyōto, Ōsaka (suuruselt kolmas linn) ja Kōbega. Tōkaidō kulgu järgivad raudtee ja mitu kiirteed. Tōkaidō hiidlinnastu
Valdas Adamkus

Valdas Adamkus (sündinud Voldemaras Adamkavičius 3. novembril 1926 Kaunases) on Leedu poliitik, Leedu president aastail 1998–2003 ja 2004–2009. 1998. aastal valiti ta kolmandaks Leedu presidendiks uuel iseseisvusajal. Tema ametiaeg kestis 2003. aastani. Järgmiseks ametiajaks teda tagasi ei valitud, kuid ta võitis pärast president Rolandas Paksase tagandamist peetud 2004. aasta Leedu presidendivalimised juunis. Adamkus sündis Leedus. Tema isa Ignas Adamkavičius (1896–1987) oli Leedu üks esimesi sõjaväelendureid. Noormehena osales Valdas põrandaaluses võitluses nii Nõukogude kui ka Saksa okupatsioonijõududega. 1948. aastal peetud ikestatud rahvaste olümpiamängudel võitis ta kergejõustikus kuld- ja hõbemedali. Ta õppis Müncheni ülikoolis, kuid emigreerus USA-sse. Viit keelt valdav Adamkus teenis 1950. aastatel USA sõjaväeluures. 1960. aastal lõpetas Adamkus Illinoisi Tehnoloogiainstituudi ehitusinsenerina. Adamkus asus USA Keskkonnaametisse tööle kohe, kui see 1970. aastal asutati. President Ronald Reagan määras ta 1981 piirkonnahalduriks. Ta vastutas kõikide föderaalsete õhu-, vee- ja ohtlike jäätmete ning muu saaste kontrolliprogrammide eest Illinoisi, Indiana, Michigani, Minnesota, Ohio ja Wisconsini osariigis. 1985. aastal sai ta Reaganilt kõrgeima ametnikule antava autasu Distinguished Executive Presidential Rank Award. Adamkus töötas piirkonnahaldurina 16 aastat ja läks 1997 pensionile, olles teeninud 29 aastat föderaalametnikuna. Ta oli Vabariikliku Partei liige. Varsti pärast keskkonnaametist lahkumist asus Adamkus elama Leetu. 1998. aastal valiti ta Leedu presidendiks ning ta jäi sellele ametikohale 2003. aastani, mil ta sai valimistel lüüa Rolandas Paksaselt. Ent Paksas tagandati 2004. aastal ja Adamkus kandideeris uuesti. Valimiste esimene voor peeti 13. juunil 2004. Adamkus kogus 30% antud häältest, saades kõige rohkem hääli. Teise vooru, mis peeti 27. juunil 2004, võitis Adamkus 52 protsendiga häältest. Alates 12. juulist 2004 kuni 12. juulini 2009 oli ta Leedu Vabariigi president. 7. märtsil 2005 tegid Adamkus ja Eesti president Arnold Rüütel ühisavalduse: kumbki luges samal päeval oma maa presidendilossis ette avalduse, milles teatas, et ei sõida 9. mail Moskvas toimuvatele Suure Isamaasõja lõppemise 60. aastapäeva pidustustele. Kumbki oli selleks enda juurde kutsunud Venemaa suursaadiku. Seevastu Läti tollane president Vaira Vike-Freiberga osales nendel pidustustel. 1998 – Vürst Jaroslav Targa I järgu orden 1999 – Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk 2004 – Valgetähe ketiklassi teenetemärk 2002 – rahvusvaheline auhind "Usk ja ustavus" 2009 – Vabaduse orden (Ukraina) "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 66-67 www.president.lt/en www.youtube.com/spaudostarnyba
Inglise hiidlinnastu

Inglise hiidlinnastu on hiidlinnastu Suurbritannias Londoni ja Liverpooli vahel.
Sikajocki

Sikajocki võib olla: Läckö loss (ametlikult Sikajocki), loss Rootsis Siikajoki, (rootsi keeles Sikajocki), küla Soomes Põhja-Pohjanmaa maakonnas Siikajoki vallas Siikajoki vald (rootsi keeles Sikajocki), vald Soomes Põhja-Pohjanmaa maakonnas
Linnaline asula

Linnaline asula on asulatüüp, kus inimesed elavad tihedalt koos ja töötavad peamiselt sekundaarses ja teenindavas sektoris. Linnalised asulad on: alevik (1996. aastani loeti Eestis maa-asulaks) alev linn suurlinn maa-asula tiheasustusega asula
Maa-asula

Maa-asula on asula, kus inimesed elavad hajutatult ja töötavad peamiselt primaarses sektoris (põllumajanduses või kalanduses)[viide?]. Maa-asulad on: talu küla Kuni 1996. aastani loeti Eestis maa-asulaks ka alevikku. Linnaline asula Tiheasustusega asula Eesti maaelu entsüklopeedia (A–K), 2008. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 75
Jōdo-Shinshū

Jōdo-Shinshū (jp. 浄土真宗, sõna-sõnalt: Tõeline Puhas Maa, samuti tuntud kui Shin-budism) on mahajaana-budismi koolkond, mis põhineb Jōdo-shū suunal. Õpetuse rajajaks on 13. sajandil elanud Shinran Shonin.
Salemi vald

Salemi vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Stockholmi läänis. Ta asub Stockholmist edelas ning piirneb Botkyrka, Ekerö ja Södertälje vallaga. Valla osad on Salem ja Rönninge. Vald loodi 1862. aasta omavalitsusreformiga. Aastatel 1974–1983 oli ta osa Botkyrka vallast. Q129406980 Valla koduleht
Fredrikstad

Fredrikstad (varem ka Fredriksstad) on Fredrikstadi vallale kuuluv osa Norra Vikeni maakonna Fredrikstadi/Sarpsborgi asulast. Seda nimetatakse linnaks. Asub Oslo fjordi kaldal Glåma jõe suudmes. Linn on asutatud 1567. aastal ja saanud nime kuningas Frederik II järgi. Linna jalgpalliklubis Fredrikstad FK mängib Raio Piiroja. Linnas ilmub ajaleht Fredriksstad Blad. Fredrikstad on kokku kasvanud ida pool asuva Sarpsborgiga ja moodustab Fredrikstadi/Sarpsborgi asula. Sealt viib tee ja meretunnel ka Hvaleri valda. 20.03.2013 16:18, SEBASTIAN NORDLI, ELSIE-ANN BREDA, «Jelsa» kan være fra 1700-tallet, Båten er en av de eldste trefartøyene som har seilt opp til våre dager. Nå skal fremtiden til «Jelsa» diskuteres.
Evanescence

Evanescence on USA alternatiivroki ansambel. Selle asutasid 1998. aastal Arkansases laulja Amy Lee ja kitarrist Ben Moody. Amy Lee ja Ben Moody kohtusid noortelaagris aastal 1994. Esimesed laulud, mida nad koos esitasid, olid Lee kirjutatud "Solitude" ja "Give unto me" ning Moody kirjutatud "Understanding" ja "My Immortal". Nende laule hakati raadios mängima, mis tõstis kohalike huvi. Peagi hakkasid nad ka kontserte andma ning nendest sai ümbruskonnas populaarne ansambel. Bändile nime valides kaaluti variante Childish Intentions ja Stricken, kuid lõpuks otsustati Evanescence-i kasuks, mis tähendab 'kadumine' või 'hajumine'. 2003. aasta algul liitusid bändiga kitarrist John LeCompt, trummar Rocky Gray ja basskitarrist Will Boyd. Samal ajal kirjutasid nad alla oma esimesele suurele plaadilepingule ja alustasid tööd täispika albumiga "Fallen". Albumit müüdi maailmas üle 15 miljoni eksemplari, sealhulgas 7 miljonit USAs. "Fallen" püsis 43 nädalat Billboard Top 10-s ja 104 nädalat Billboard Top 200-s. See oli üks kaheksast albumist edetabeli ajaloos, mis olid olnud vähemalt aasta Billboard Top 50-s. Aasta hiljem sai Evanescence valmis oma esimese kontsertalbumi, mida müüdi kokku üle miljoni eksemplari. Evanescence debüütsingel "Bring me to life" jõudis Ameerika Billboard Hot 100-s viiendale kohale. Suurbritannia edetabelis püsis see 4 nädalat (juunist juulini 2003). Sama populaarne "My Immortal" oli mõlemas edetabelis 7. kohal. 2004. aastal võitsid nad võitsid nad parima hard-rock esinemise ja parima uustulnuka Grammy auhinnad. 2006. aastal ilmus nende teine stuudioalbum "The Open Door", mida müüdi rohkem kui 5 miljonit eksemplari. Bänd on läbi elanud palju muutusi, näiteks lahkus Ben Moody ansamblist keset tuuri 22. oktoobril 2003. aastal, talle järgnesid ka Will Boyd, kes lahkus 14. juulil 2006, John LeCompt ja Rocky Gray, kes lahkusid 2007. aastal. Ben Moody asemele tuli Terry Balsamo. Bändiga liitusid ka Will Hunt ja Troy McLawhorn. Fallen (2003) Anywhere but home (2004) The Open Door (2006) Evanescence (2011) Synthesis (2017) The Bitter Truth (2021) Bring Me to Life (2003) Going Under (2003) My Immortal (2003) Everybody's Fool (2004) Call Me When You're Sober (2006) Lithium (2007) Sweet Sacrifice (2007) Good Enough (2007) What You Want (2011) My Heart Is Broken (2011) The Other Side (2012) Lost in Paradise (2012) Imperfection (2017) Hi-Lo (2018) The Chain (2019) Wasted on You" (2020) The Game Is Over (2020) Use My Voice (2020) Yeah Right (2020) Evanescence'i ametlik koduleht