Sulev Luik

Sulev Luik (16. aprill 1954 Kilingi-Nõmme – 29. juuni 1997) oli eesti näitleja. Ta lõpetas 1976. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri 7. lennu. Töötas aastatel 1976–1988 näitlejana Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris ja 1988–1997 Eesti Draamateatris. Sulev Luige kõige meeldejäävamad rollid on lüüriline Raimond Valgre "Valge tee kutses" (Eesti NSV Riiklik Noorsooteater 1985) ja Luarvik Luarvik Grigori Kromanovi filmis "Hukkunud Alpinisti hotell" (1979). Sulev Luik tapeti 29. juunil 1997 oma kodu lähedal Tallinnas Kadrioru pargis. Politsei tabas mõrvarid 17.–18. augustil. Tapmises osalenud kolm kindla elu- ja töökohata isikut mõisteti 8–12 aastaks vangi. Kriminaaluurijate sõnul oli mõrva motiiviks joomingu käigus tekkinud tüli. Uurimisel leidis kinnitust, et Luik läks ise oma hilisemate tapjate juurde ja tarvitas koos nendega alkoholi. 1976 "Godot'd oodates" – Estragon 1978 "Cinzano" 1978 Anton Tšehhovi "Kajakas" – Treplev 1979 "Ramilda-Rimalda" 1980 ""Hamleti" lavastamine Alamkolka külas" – Šimurina 1981 "Elektra saatus on lein" – Ezra ja Orin Mannon 1982 "Optimistlik tragöödia" – Valgekaartlik Ohvitser 1982 "Püha Johanna" 1983 "Härra Amilcar" 1985 "Lendas üle käopesa" 1985 "Valge tee kutse" – Valgre 1986 "Misantroop" – Philinte ... 1976 "Võsakurat", režissöör Peeter Simm – episoodiline roll 1979 "Hukkunud Alpinisti hotell", režissöör Grigori Kromanov – Luarvik 1979 "Kõrboja peremees (film)" – episoodiline roll 1980 "Metskannikesed", režissöör Kaljo Kiisk – Sander 1980 "Kaks päeva Viktor Kingissepa elust", režissöör Tõnis Kask – Voldemar Vöölmann 1982 "Arabella, mereröövli tütar", režissöör Peeter Simm – Pillimees/mereröövel 1983 "Corrida", režissöör Olav Neuland – Tarmo 1984 "Reekviem", režissöör Olav Neuland – Major Andrei Dobrjanski 1984 "Kaks paari ja üksindus", režissöör Tõnis Kask – Viiulimängija 1986 "Õnnelind flamingo", režissöör Tõnis Kask – Miilitsauurija 1987 "Saja aasta pärast mais", režissöör Kaljo Kiisk – Eesti poeet 1987 "Tants aurukatla ümber", režissöör Peeter Simm – Saaremägi 1987 "Брод", režissöörid Andrei Dobrovolski ja Georgi Dultsev – Saksa ohvitser 1988 "Большая игра" (seriaal), režissöör Semjon Aranovitš – Osatäitja 1988 "Vernanda", režissöör Roman Baskin – Mees 1988 "Varastatud kohtumine", režissöör Leida Laius – Uibo 1988 "Государственная граница". Солёный ветер 1989 "Похищение чародея", režissöör Viktor Kobzev – Piiskop Albert 1989 "Латыши?!", režissöör Gennadi Zemel – Osatäitja 1989 "Äratus", režissöör Jüri Sillart – 1. linnamees 1989 "Inimene, keda polnud", režissöör Peeter Simm – Marodöör/propagandajuht 1990 "Духов день" ("Hingedepäev"), režissöör Sergei Seljanov – Riigimees 1991 "Sala", režissöör Una Celma – Osatäitja 1991 "Rahu tänav", režissöör Roman Baskin – Tiidus 1992 "Surmatants", režissöör Tõnu Virve – Schiekel Kalt 1992 "Noorelt õpitud", režissöör Jüri Sillart – Klorofüll 1993 "Hysteria", režissöör Pekka Karjalainen – Sergei autojuht 1996 "Le Violon de Rothschild", režissöör Edgardo Cozarinsky – Osatäitja 1997 "Minu Leninid", režissöör Hardi Volmer – Zimmermann, Saksamaa välisministri sekretär 1986 Ants Lauteri nimeline auhind 1987 Eesti NSV teeneline kunstnik Sulev Luik oli abielus Heili Luigega (1960). Neil on kaks poega, üks nendest on näitleja Markus Luik. "Sulev Luige tapjad pikaks ajaks vangi". www.postimees.ee. 14. aprill 1998. "Algab kohtuprotsess Sulev Luige tapjate üle". www.ohtuleht.ee. 8. detsember 1997. Ivika Sillar, "Tema Majesteet Komödiant" (näitleja Sulev Luik) – Teater. Muusika. Kino 1988, nr 12, lk 70–82 Seltskond suure musta koeraga: Kuidas jõuti jälile Sulev Luige tapjatele. – Politsei, 1999, nr 2, lk 12–14 Rait Avestik, "Sulev Luik". Tänapäev, Tallinn 2011, 336 lk; ISBN 9789949271238 Foto; mälestused Sulev Luigest Matusepilt Sulev Luige tapja esines uue avaldusega Õhtuleht, 5. märts 1998. Sulev Luige tapjad aastateks vangi Eesti Päevaleht, 14. aprill 1998.