laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Indrek Tibar

Indrek Tibar (sündinud 16. augustil 1973) on Eesti finantstegelane, endine politseinik. 2007. aastal kaitses Tibar Tartu Ülikoolis magistritöö "Rahapesu: kujunemislugu ja koosseis Eesti karistusõiguses". Ta kirjutas karistusseadustiku kommenteeritud väljaandele rahapesu-alaste paragrahvide kommentaarid. Tibar osales politseis töötades ka justiitsministeeriumi juures tegutsenud karistusõiguse revisjoni komisjonis. Ta kuulus vara ja majandusalaste süütegude alagruppi. 1993–1997 Politsei keskuurimisbüroo 1997–2003 Keskkriminaalpolitsei 2003–2005 OÜ CT-Security juhatuse liige 2005–2007 Politseiamet 2007–2012 AS Swedbank 2012–02.2014 Politsei- ja Piirivalveameti peadirektori asetäitja varadel alal ja administratsiooni juht 03.2014–02.2015 Politsei- ja Piirivalveameti peadirektori asetäitja kriminaalpolitsei alal "Swedbanki saatuslik viga: mitteresidentide äri käivitamiseks palgati selle ala tuus Danskest" Eesti Ekspress, 27. veebruar 2019
Kristian Jaani

Kristian Jaani (sündinud 11. detsembril 1976) on endine siseminister ja politseiametnik. Ta oli alates 26. jaanuarist 2021 kuni 3. juunini 2022 Eesti siseminister Kaja Kallase esimeses valitsuses. 1997–1997 Tallinna Politseiprefektuuri Politseipataljoni kordnik 1998–1999 Tallinna Politseiprefektuuri Lõuna politseiosakonna jälitustalituse politseiinspektor 1999–1999 Tallinna Politseiprefektuuri Lõuna politseiosakonna jälitustalituse politseivaneminspektor 1999–2001 Tallinna Politseiprefektuuri Lõuna politseiosakonna kriminaaltalituse politseivaneminspektor 2001–2002 Tallinna Politseiprefektuuri Lõuna politseiosakonna kriminaaltalituse politseijuhtivinspektor 2002–2003 Tallinna Politseiprefektuuri Lõuna politseiosakonna kriminaaltalituse komissar 2004–2006 Põhja Politseiprefektuuri Lõuna politseijaoskonna ülemkomissar 2006–2007 Põhja Politseiprefektuuri Lõuna politseijaoskonna vanemkomissar 2007–2008 Põhja Politseiprefektuuri korrakaitseosakonna vanemkomissar 2008–2009 Põhja Politseiprefektuuri korrakaitseosakonna ülemkomissar 2010–2013 Politsei- ja Piirivalveameti Põhja prefektuuri korrakaitsebüroo juht 2013–2021 Politsei- ja Piirivalveameti Põhja prefektuuri prefekt 2021–2022 Eesti Vabariigi siseminister 2022– Sisekaitseakadeemia politsei- ja piirivalvekolledži direktor 2008 Kotkaristi IV klassi teenetemärk 2018 Tallinna teenetemärk Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "Kristian Jaani lahkub poliitikast ja Keskerakonnast" ERR, 22. juuni 2022
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse üheteistkümnes parandus

Ameerika Ühendriikide põhiseaduse üheteistkümnes parandus on Ameerika Ühendriikide põhiseaduse täiendus, mis keelab isikutel hageda osariiki föderaalkohtus. Parandus võeti vastu Kongressis 4. märtsil 1794 ning ratifitseeriti osariikide tasemel 7. veebruaril 1795.
Heinrich V (Mecklenburg)

Heinrich V hüüdnimega Rahumeelne (3. mai 1479 – 6. veebruar 1552) oli valitsev Mecklenburgi hertsog Mecklenburg-Schwerini piirkonnas, hertsog Magnus II ja tema naise Sophie poeg. Heinrich valitses alates 27. detsembrist 1503 üheskoos oma vendade Erich II ja Albrecht VII ning oma onu Balthasariga. Balthasar suri 16. märtsil 1507 ja Erich 22. detsembril 1508, mõlemad ilma pärijateta, seega Heinrich ja Albrecht said endile kogu maa. Esialgu valitsesid nad üheskoos. Albrecht tahtis korduvalt Mecklenburgi territooriumit jaotada ja selles lepiti kokku 7. mail 1520. Leping sätestas, et Heinrich valitseb Schwerinis ja Albrecht Güstrowis, ilma riiki de facto jagamata. Vendade Heinrichi ja Albrechti valitsemisajal käivitas Martin Luther reformatsiooni, mis leidis Mecklenburgis kiiresti toetajaid. Luterlikku doktriini jutlustati siin enam või vähem avalikult juba 1523. aastal ja võibolla isegi varem. Hertsog Heinrich toetas uut doktriini algusest peale, esialgu väga ettevaatlikult, kuid üha avatumalt pärast Augsburgi riigipäeva 1530. aastal. Ta pidas alates 1524. aastast Lutheriga kirjavahetust ja Luther saatis talle õpetajaid ja jutlustajaid. Heinrich ühines Torgau Liiduga 12. juunil 1526 ja 1532. aastal tuli ta lõpuks avalikult välja kui Lutheri toetaja. Loomulikult sundis tema ametikoht andma uuele õpetusele kindla välise ja sisemise korralduse, mistõttu palus ta superintendent Johann Rieblingil, keda Luther talle 1537. aastal soovitas, koostada kirikukord, katekismus ja agenda. Ülejäänud valitsemisaja jooksul oli ta hõivatud luterliku kiriku korraldamisega. Pärast Lutheri surma puhkes Saksamaal ususõda. Kuid Heinrich ei osalenud; kuigi ta oli protestantlik vürst, ei olnud ta Schmalkaldeni liidu liige. Ta seisis vastu keiser Karl V poolt 1548. aastal Augsburgi interimi kehtestamisele. Heinrich kiitis heaks Mecklenburgi seisuste 1549. aasta juuli otsuse, mis tunnustas avalikult luterlikku doktriini. Varsti pärast seda, 6. veebruaril 1552, suri ta jumalakartliku ja rahumeelse vürsti mainega. Heinrich oli abielus kolm korda. Esiteks abiellus ta 12. detsembril 1505 Brandenburgi kuurvürsti Johann Cicero tütre Ursulaga. Nad said kolm last: Magnus (1509–1550) Sophie (1508–1541) Ursula (suri 1586) Heinrichi teine abielu 12. juunil 1513 oli Pfalzi kuurvürsti Philippi tütre Helenega. Nad said kolm last: Philipp (1514–1557) Margarethe (suri 1586) Katharina (suri 1586) Heinrichi kolmas abielu (14. mail 1551) oli Saksi-Lauenburgi hertsogi Magnus I (Saksi-Lauenburg)Magnus I tütre Ursulaga. See abielu oli lastetu.
EMT

EMT (AS EMT, varasem ärinimi AS Eesti Mobiiltelefon) oli Eesti suurim mobiilsideoperaator. Ettevõte tegutses aastatel 1991–2014. Koostööd tehti lauatelefonide operaatoriga Elion (mõlemad kuulusid valdusettevõttele Eesti Telekom). AS EMT alustas tegevust 28. aprillil 1991, mil ühisettevõtte moodustasid Eesti Telekom (51%), Rootsi Telia (24,5%) ja Soome Sonera (24,5%). 1. septembril 2014 ühendati ettevõte oma emaettevõttega Eesti Telekom, mis jätkas mobiilsideteenuste pakkumisel kaubamärgi EMT kasutamist. 20. jaanuaril 2016 muutis Eesti Telekom oma ärinime Telia Eesti AS-ks ning ühendas ka senised brändid Elion ja EMT üheks Teliaks. Seoses Eesti Telekomi restruktureerimisega sai 1999. aasta aprillis AS EMT ainuomanikuks AS Eesti Telekom – rahvusvaheline börsiettevõte, mille aktsiad on noteeritud nii Tallinna kui ka Londoni börsil ning kelle strateegiline investor TeliaSonera tagab rahvusvahelise oskusteabe. AS EMT tegevusala ja eesmärk on üldkasutatavate telekommunikatsioonivõrkude loomine ja opereerimine ning üldkasutatavate telekommunikatsiooniteenuste osutamine või vahendamine Eesti Vabariigis ja välismaal. AS EMT haldab GSM 900, GSM 1800, 3G-, 3.5G- ja 4G-mobiilsidevõrku. AS EMT on seadnud eesmärgiks olla turuliider innovaatiliste lahenduste pakkumistel ja rakendamisel, mis põhinevad nüüdisaegseimal telekommunikatsiooni- ja infotehnoloogial. AS EMT loob ettevõtetele, asutustele ja eraklientidele keskkonna ja võimalused edukaks ning efektiivseks tegutsemiseks globaalses infoühiskonnas. EMT innovatsiooni näited: 1998 – Eesti esimese GSM 1800 võrgu avamine 2000 – mobiilse positsioneerimise ja WAP-teenuse turuletoomine 2000 – mobiilparkimine (rahvusvahelise GSM-i Assotsiatsiooni aastaauhinna nominent innovaatilisema teenuse kategoorias) 2001 – GPRS-teenuse turuletoomine esimesena Eestis 2003 – MMS-teenuste avamine 2004 – EDGE-i turuletoomine esimesena Eestis 2005 – 3G turuletoomine esimesena Eestis 2006 – 3.5G (HSDPA) turuletoomine esimesena Eestis 2007 – mobiil-ID turuletoomine esimesena Eestis 2007. aasta lõpu seisuga osutas EMT teenuseid 765 000 kliendile. Neist 469 000 on lepingulised kliendid ja 296 000 kõnekaardi kasutajad. EMT koduleht EMT ajalugu: 2006– EMT teenis teises kvartalis 87 miljonit krooni kasumit, Eesti Päevaleht, 18. juuli 2007 Digitark: Telia pressikonverents 20.01.2016
Erich II (Mecklenburg)

Erich II (3. september 1483 – 21./22. detsember 1508) oli Mecklenburgi hertsog, Magnus II ja selle naise Sophie poeg. Erich valitses Mecklenburg-Schwerini pärast oma isa surma 27. detsembril 1503 koos oma vendade Heinrich V ja Albrecht VII ning oma onu Balthasariga. Erich ise suri tõenäoliselt 21. või 22. detsembril 1508. Ta maeti Doberaner Münsterisse. Ta ei abiellunud kunagi ja suri lastetuna.
Anatoli Paal

Anatoli Paal (vene keeles Анатолий Степанович Пааль; 27. november 1954 Narva – 27. või 28. juuni 1999 Narva) oli Eesti majandustegelane ja poliitik. Ta lõpetas Narva 8. 8-klassilise Kooli ja Narva 10. Keskkooli. 1977. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrijaamade erialal. Aastatel 1977–1979 töötas ta Lõuna Kõrgepingevõrkude võrgurajooni dispetšerina, 1980–1981 Põlva kolhoosis. 1982. aastast töötas Anatoli Paal Balti Soojuselektrijaamas insenerina, meistrina ja tsehhijuhatajana. Aastatel 1992–1998 oli ta Balti SEJ direktor, 1998. aastast AS Eesti Energia Balti Elektrijaama direktor, 1999. aastast AS Eesti Energia Narva Elektrijaamade peadirektor. 1998. aastal oli ta Tartu Ülikooli kuratooriumi liige. 27. juunil 1999 tappis Anatoli Paali tema poeg esimesest abielust Aleksei. 1979 Eestimaa Kommunistliku Partei liige 1979–1980 Eestimaa Leninliku Kommunistliku Noorsooühingu Põlva Rajoonikomitee II ja I sekretär. 1989. aastal valiti ta Narva linnavolikogu liikmeks ja esitati Narva linnapea kandidaadiks. Aastatel 1993–1999 oli ta Narva linnavolikogu esimees. Tänu tema toetusele sai Narva 1999. aastast Eesti sügispealinnaks. 1999 Narva aukodanik Ida-Viru maakonna teenetemärk (postuumselt) Anatoli Paal oli kaks korda abielus. Esimeses abielus sündis tal poeg Aleksei. Teises abielus abikaasa Gulnaraga sündis tal poeg Aleksandr. Kohus vabastas isatapja Aleksei Paali vanglast. Postimees, 15. november 2006 (vaadatud 01.08.2020) Paal, Anatoli. Artikkel Eesti entsüklopeedias (vaadatud 01.08.2020) Почетные граждане города Нарва (1939 - 2017 г.г.) (Vaadatud 01.08.2020) Lisa 1.3. Ülikooli kuratooriumi koosseis seisuga 31.12.1998[alaline kõdulink] Anatoli Paali tapnud poeg kümneks aastaks vangi. Eesti Päevaleht, 11. veebruar 2000 (vaadatud 01.08.2020) EKP Põlva Rajoonikomitee. Liikmeksastumise toimikud. Paal, Anatoli Stepani p. Eesti Rahvusarhiiv, ERAF.3717.55.50 Почетные граждане города Нарва (1939 - 2017 г.г.) (vaadatud 28.11.2021) Эфендиев: добиться для Нарвы титула осенней столицы в Эстонии было не просто. Sputnik, 24. september 2019 (Vaadatud 01.08.2020) "Narva aukodanikud". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. september 2017. Vaadatud 1. augustil 2020. Ida-Viru maakonna teenetemärk Александр Пааль: я не верю в такую вещь, как талант. Виру Проспект + Нарвская газета, 9. aprill 2018 (vaadatud 01.08.2020)
Magnus III (Mecklenburg)

Magnus III (4. juuli 1509 – 28. jaanuar 1550) oli Mecklenburgide dünastia liige, kes oli esimene luterlik Schwerini piiskopkonna administraator, keda viidatakse siiski kui vürstlikku piiskoppi. Ta oli Heinrich V ja selle naise Ursula poeg. Ta valiti piiskopiks 1516. aastal, kuid alaealisuse ja paavsti kinnituse puudumise tõttu asus ta administraatori ametisse alles 1532. aastal. Järgmisel aastal juurutas ta reformatsiooni. Ta abiellus Taani kuninga Frederik I vanema tütre Elisabethiga. Nad ei saanud lapsi.
Philipp (Mecklenburg)

Philipp (12. september 1514 - 4. jaanuar 1557) oli Mecklenburg-Schwerini hertsog. Ta oli Heinrich V ja selle naise Helene von der Pfalzi noorim poeg. Vigastuse tõttu turniiril oli ta palju aastaid vaimuhaige. Pärast Heinrich V surma 1552. aastal elas ta Mecklenburgi hertsog Ulrichi õukonnas Güstrowis, kus ka suri. Ta maeti Doberaner Münsterisse.
Brandon Saad

Brandon Saad (sündinud 27. oktoobril 1992 Pittsburghis Pennsylvania osariigis) on Ameerika Ühendriikide jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis St. Louis Blues ründajana vasakäärel. Aastatel 2010–2012 mängis Saad Ontario Hockey League'i (OHL) klubis Saginaw Spirit. Hooajal 2011–2012 pälvis ta OHL-i hooaja kõige spordimehelikumale mängijale antava William Hanley Trophy. 2011. aastal valis Chicago Blackhawks ta NHL-i draft '​is 43. valikuna. NHL-is tegi ta debüüdi 7. oktoobril 2011 mängus Dallas Starsi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is 5. veebruaril 2013 mängus San Jose Sharksi vastu. Hooajal 2012–13 valiti ta uustulnukate hooaja sümboolsesse koosseisu (NHL All-Rookie Team). Aastatel 2013 ja 2015 võitis ta Blackhawksiga Stanley karika. 2015. aasta juunis liitus Saad Columbus Blue Jacketsiga, kuid naasis pärast kahte hooaega Blackhawksi. 2020. aasta oktoobris siirdus ta Colorado Avalanche'i, kus mängis ühe hooaja. 2021. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Blueiga. 2016. aastal valiti Saad NHL-i tähtede mängule.  Brandon Saad – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Brandon Saad NHL.com lehel Profiil hockeydb.com lehel
Duncan Keith

Duncan Keith (sündinud 16. juulil 1983 Winnipegis, Manitobas) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Edmonton Oilers. Aastatel 2001–2002 mängis Michigani Osariigi Ülikooli meeskonnas. 2002. aastal valis Chicago Blackhawks ta NHL-i draft '​is 54. valikuna. Enne karjääri NHL-is mängis ta veel Western Hockey League'i klubis Kelowna Rockets ja American Hockey League'i klubis Norfolk Admirals. NHL-is debüteeris ta Chicago Blackhawksi meeskonnas hooajal 2005–06 ja mängis Blackhawksis oma NHL-i karjääri 16 esimesel hooajal. Aastatel 2010, 2013 ja 2015 võitis ta Blackhawksiga võitnud Stanley karika. Hooaegadel 2009–10 ja 2013–14 pälvis ta NHL-i hooaja parimale kaitsjale antava James Norris Memorial Trophy. Samadel hooaegadel valiti ta lisaks NHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu (NHL First All-Star Team). 2015. aastal pälvis ta Stanley karika väljalangemismängude kõige väärtuslikumale mängijale antava Conn Smythe Trophy. 2021. aasta juulis müüdi tema mängijaõigused Edmonton Oilersile. Aastatel 2008, 2011, 2015 ja 2017 on Keith valitud NHL-i tähtede mängule. 2017. aastal valiti ta NHL-i ajaloo saja parima mängija hulka (100 Greatest NHL Players). Aastatel 2010 ja 2014 on ta Kanada jäähokikoondise koosseisus tulnud olümpiavõitjaks. 2008. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta hõbemedali. 2012. aasta maailmameistrivõistlustel, kus Kanada langes välja veerandfinaalis, kogus Keith turniiri peale kaitsemängijatest enim punkte (11) ja andis enim väravasööte (10). "Oilers acquire Keith from Blackhawks". tsn.ca. 12.7.2021. Vaadatud 31.10.2021 "100 Greatest NHL Players". NHL.com. 27.2017. Vaadatud 2.8.2020 Duncan Keith nhl.com lehel Duncan Keith hockeydb.com lehel
Złotokłos

Złotokłos on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Piaseczno maakonnas Piaseczno vallas. Złotokłos asub Piasecznost ligi 12 km edelas ja Varssavi kesklinnast ligi 26 km lõunaedelas. Złotokłosis asub küpsisevabrik. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/071413018045-0006652?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 5.10.2022. 7 Beautiful Polish Villages You've Never Heard of Culture Trip
ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 2532

ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 2532 on ÜRO Julgeolekunõukogu 2020. aasta 1. juuli istungil vastu võetud resolutsioon ülemaailmse relvarahu kehtestamisest vähemalt 90 päevaks. ÜRO peasekretär António Manuel de Oliveira Guterres esitas vastavasisulise ettepaneku 23. märtsil 2020. Enne seda, 18. märtsil oli samasisulise küsimuse tõstatanud Julgeolekunõukogu roteeruv liige Eesti. 172 ÜRO liikmesriiki ja vaatlejat allkirjastasid ettepaneku toetuseks mittesiduva avalduse juunis ja ÜRO Julgeolekunõukogu võttis oma resolutsiooniga seda toetava otsuse vastu juulis. Tegemist on esimese relvarahuga, mis peaks hõlmama kogu planeeti. "Transcript of the Secretary-General's virtual press encounter on the appeal for global ceasefire". United Nations Secretary-General (inglise). 23.3.2020. Vaadatud 2.8.2020. "COVID-19: UN chief calls for global ceasefire to focus on 'the true fight of our lives'". UN News (inglise). 23.3.2020. Vaadatud 2.8.2020. "ÜRO-s käib töö üleilmse relvarahu üleskutse tegemiseks". ERR. 16.4.2020. Vaadatud 2.8.2020. "Security Council Resolution on COVID-19*". www.whatsinblue.org (inglise). 30.6.2020. Vaadatud 2.8.2020. Tiina Jaakson (1.5.2020). "Eesti alustas ÜRO julgeolekunõukogu eesistumist". ERR. Vaadatud 2.8.2020. "170 signatories endorse UN ceasefire appeal during COVID crisis". UN News (inglise). 24.6.2020. Vaadatud 2.8.2020. "S/RES/2532(2020) - E - S/RES/2532(2020)". undocs.org. Vaadatud 2.8.2020. "Stalled Security Council resolution adopted, backing UN's global humanitarian ceasefire call". UN News (inglise). 1.7.2020. Vaadatud 2.8.2020.
Wólka Kozodawska

Wólka Kozodawska on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Piaseczno maakonnas Piaseczno vallas. Wólka Kozodawska asub Piasecznost ligi 5 km lõunaedelas ja Varssavi kesklinnast umbes 22 km lõunas. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/071413018045-0006557?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 5.10.2022.
Łbiska

Łbiska on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Piaseczno maakonnas Piaseczno vallas. Łbiska asub Piasecznost ligi kuus ja pool kilomeetrit lõunaedelas ja Varssavi kesklinnast umbes 26 km lõunas. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/071413018045-0006391?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 5.10.2022.
Nasutów

Nasutów on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Lublini maakonnas Niemce vallas. Nasutów asub Niemcest ligi 7 km läänes ja Lublini kesklinnast umbes 13 km põhjas. Nasutówit on esmamainitud 1417. aastal. Miejscowości w Gminie. Nasutów Gmina Niemce
Pierre Gasly

Pierre Gasly (sündinud 7. veebruaril 1996) on Prantsuse Vormel 1 sõitja võistkonnas Alpine F1 Team. Ta tegi oma Vormel 1 debüüdi Scuderia Toro Rosso võistkonnas 2017. aasta Malaisia GPl. 2017. aasta Vormel 1 hooajal sõitis ta kokku viiel etapil ja tema parimaks tulemuseks jäi Brasiilia GP 12. koht. Hooaja lõpetas ta 0 punktiga 21. kohal. 2018. aasta Vormel 1 hooajal osales ta kõigil 21 etapil. Tema parimaks jäi Bahreini GP 4. koht. Hooaja lõpetas ta 29 punkti ja 15. kohaga. 2019. aasta hooaega alustas ta Aston Martin Red Bull Racing meeskonnas, kuid hooaja keskpaigas vahetati ta välja Alexander Alboni vastu ning 13. etapist hooaja lõpuni sõitis ta Scuderia Toro Rosso võistkonnas. Tema parimaks tulemuseks jäi Brasiilia GP 2. koht. Hooaja lõpetas ta 95 punktiga 7. kohal.
Ulrich (Mecklenburg)

Ulrich III (5. märts 1527 – 14. märts 1603) oli Mecklenburg-Güstrow' hertsog aastatel 1555/56 – 1603. Ulrich oli hertsog Albrecht VII ja tema naise Anna kolmas poeg. Ulrich sai hariduse Baieri õukonnas. Hiljem õppis ta teoloogiat ja õigust Ingolstadtis. Pärast isa surma võttis ta residentsiks Bützow' ja järgnes 1550. aastal oma nõole hertsog Magnus III-le kui Schwerini piiskopkonna luterlik administraator. Hiljem abiellus ta Magnuse lese Elisabethiga. Pärast Elisabethi surma abiellus ta Pommeri hertsogi Philipp I tütre Annaga. Pärast oma onu Heinrich V surma võttis Ulrich valitsemisest osa, eriti Mecklenburgi osalemise ajal Schmalkaldeni sõjas. See puhkes pärimisvaidlusest, mille lahendas Brandenburgi kuurvürsti "Ruppiner dictum". 17. veebruaril 1555 sai Ulrich oma venna Johann Albrecht I kaasregendiks Mecklenburg-Güstrow's. 1556. aastal sai ta, säilitades oma vennaga ühise riigivalitsuse, endale Mecklenburgi idaosa pealinnaga Güstrow's, sellal kui Johann Albrecht sai lääneosa residentsiga Schwerinis. Pärast venna surma 1576. aastal tehti Ulrichist tolle järglaste, sh Johann Albrecht II eestkostja. Ulrich ehitas Güstrow' lossi oma vürstlikuks residentsiks. Ulrich kehastas haritud, kaasaegset vürsti ja oli jumalakartlik luterlane. Temast kujunes Mecklenburgi dünastia üks juhtivaid vürste. Ta jättis surres maha umbes 200 000-kuldnase varanduse. Ulrich osales Tycho Brahe ja David Chyträusi vahelises teaduslikus arutelus ning pidas kirjavahetust humanistidega nagu Heinrich Rantzau. 1594. aastal organiseeris ta Alam-Saksimaa keiserliku ringkonna juhina sõjalist ja rahalist abi Türgi ohu vastu. Ulrich oli vahendajaks Taani kuninga Frederik II ja tema õemehe, Holstein-Gottorpi hertsogi Johann Adolfi vahelises vaidluses, olles mõlemaga suurepärastes suhetes. Schwerini piiskopkonna administraatorina oli tema järglaseks ta lapselaps, viimane Schleswigi piiskop Taani vürst Ulrik, kes abiellus Katharina Hahn-Hinrichshageniga. Ulrichi lapselaps Anna abiellus Šotimaa James VI-ga. 1598. aastal püüdis James VI kindlustada Inglismaa trooni. Ta saatis oma saadikud naise perekonna ja liitlaste juurde, et arutada tema õigust Elizabeth I troonile ning seda, et Euroopa vürstid peaksid teda toetama Hispaania nõuete vastu, vajadusel sõjalise abiga. Ulrich kirjutas 20. augustil Jamesile ettevaatliku kirja, soovitades, et Elizabeth peaks nimetama ta oma järglaseks, ja oli kindla relvatoe osas leige. Ulrichi ainus laps abielust Elisabethiga oli Sophie.
Johann VII (Mecklenburg)

Johann VII (7. märts 1558 – 22. märts 1592) (mõnikord ka Johann V) oli Mecklenburg-Schwerini hertsog. Johann oli Johann Albrecht I ja selle naise Anna Sophia poeg. Ta oli kaheksateistkümneaastane, kui tema isa suri. Määrati regentnõukogu, mis valitses tema nimel järgmised üheksa aastat. Regentnõukogu andis tema territooriumite tegeliku valitsemise talle üle 1585. aastal. Ta seisis kohe silmitsi probleemidega, mille lahendamiseks ta oli halvasti varustatud, sealhulgas suur võlg ja tema onu Christophi nõuded territoriaalsetele järeleandmistele. Pärast eriti karmi vaidlust oma onuga tegi ta enesetapu. Kuna enesetapjaid ei võinud matta pühitsetud maale, koostati lugu, milles väideti, et Johanni tappis saatan koos kahe naisega Schwerinist. Naisi küsitleti: Katharina Wankelmuth suri piinamise tagajärjel ja Magdalena Rukitz põletati tuleriidal. Nende süüdimõistmine nõidadena avas tee Johanni matmiseks Schwerini toomkirikusse. 17. veebruaril 1588 abiellus Johann Schleswig-Holsteini hertsogi Adolf I tütre Sophiaga. Nad said kolm last: Adolf Friedrich I (15. detsember 1588 – 27. veebruar 1658) Johann Albrecht II (5. mai 1590 – 23. aprill 1636) Anna Sophie (19. september 1591 – 11. veebruar 1648)
Adolf Friedrich I (Mecklenburg)

Adolf Friedrich I (15. detsember 1588 – 27. veebruar 1658) oli valitsev Mecklenburg-Schwerini hertsog aastatel 1592–1628 ja taas aastatel 1631–1658. Aastatel 1634–1648 valitses Adolf Friedrich administraatorina ka Schwerini piiskopkonda. Ta oli Johann VII ja selle naise Sophia poeg. Esialgu valitsesid Adolf Friedrich ja tema vend Johann Albrecht II Mecklenburg-Güstrow' hertsogi Ulrich III ja Mecklenburgi hertsogi Karl I (viimase isa onud) eestkoste all. Adolf Friedrich ja Johann Albrecht võtsid Mecklenburg-Schwerini valitsemise üle alates 16. aprillist 1608 ja pärast Karli surma 22. juulil 1610 valitsesid nad ka Mecklenburg-Güstrow's. 1621. aastal jaotati Mecklenburgi hertsogkond ametlikult kahe venna vahel, Adolf Friedrich valitses Mecklenburg-Schwerinis ja Johann Albrecht valitses Mecklenburg-Güstrow's. Kolmekümneaastase sõja ajal tagandas Albrecht von Wallenstein hertsogid pärast seda, kui nad asusid salaja Taani kuninga Christian IV poolel Saksa-Rooma keisri Ferdinand II vastu sõdima. Wallenstein valitses hertsogkondi aastatel 1627–1631, kuni hertsogid Rootsi kuninga Gustav II Adolfi poolt ametisse ennistati. 1634. aastal sai Adolf Friedrich Taani Ulriki järel viimaseks Schwerini piiskopkonna administraatoriks enne piirkonna sekulariseerimist. Adolf Friedrich I-l oli kokku 19 last. Esimest korda abiellus ta 4. septembril 1622 krahv Enno III tütre Anna Mariaga. Nad said järgmised lapsed: Christian Ludwig I (11. detsember 1623 – 21. juuni 1692) Sophie Agnes (11. jaanuar 1625 – 26. detsember 1694) Karl (8. märts 1626 – 20. august 1670) Anna Maria (1. juuli 1627 – 11. detsember 1669) Johann Georg (5. mai 1629 – 9. juuli 1675) Hedwig (11. august 1630 – 17. mai 1631) Gustav Rudolf (26. veebruar 1632 – 14. mai 1670) Juliane (8. november 1633 – 3. veebruar 1634) Teist korda abiellus Adolf Friedrich 1635. aastal hertsog Julius Ernsti tütre Marie Katharinaga. Nad said järgmised lapsed: Juliane Sibylle (16. veebruar 1636 – 2. oktoober 1701) Friedrich I (13. veebruar 1638 – 28. aprill 1688) Christina (8. august 1639 – 30. juuni 1693) Bernhard Sigismund (21. jaanuar 1641 – 15. november 1641) Augusta (24. september 1643 – 5. mai 1644) Marie Elisabeth (24. märts 1646 – 27. aprill 1713) Anne Sophie (24. november 1647 – 13. august 1723) Adolf Ernst (22. november 1650 – 13. jaanuar 1651) Philipp Ludwig (30. mai 1652 – 20. oktoober 1655) Heinrich Wilhelm (6. juuni 1653 – 2. detsember 1653) Adolf Friedrich II (19. oktoober 1658 – 12. mai 1708)