laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kalmumäe kivikalme

Kalmumäe kivikalme (ka Ahli kivikalme või Kolu kivikalme; kultuurimälestiste riiklikus registris kivikalme "Kalmumägi") on muinasaegne kivikalme Lääne maakonnas Haapsalu linnas Kivikülas Kopli talu lähedal ja osaliselt Kolu külas. Kalme on arvele võetud kultuurimälestisena (nr 10097). Muistis on dateeritud 7.-12. sajandisse. Kalmeala on kagu-loode suunas umbes 100 m pikk ja 90 m lai. Muistis asetseb põhja-lõunasuunalise paekõrgendiku kõrgemas põhjaosas. Suurte kahjustuste tõttu on kivikalme halvasti säilinud. Kaitse alla kuulub kirjeldatud ala ja vähemalt 10 m laiune vöönd selle ümber. 1986. aasta suvel tehti kivikalmel arheoloogilised kaevamistööd. Sellega uuriti läbi 192 ruutmeetri suurune ala, kus on leitud 25–30 cm paksune kultuurikiht. Leiumaterjalis domineerivad peamiselt 11.-12. sajandi Lääne-Eesti kalmetele tüüpilised esemed: pronkspandlad, vöö vahelülid, naastud, noad, krapid, mitut tüüpi hoburaudsõled, mõõgatupeotsik, rõngassärgi katkend, unikaalne pronksist linnupea (arvatavasti kotkapea). Vanimaks esemeks on hõbetraadiga mässitud rõngaspeanõel (7.-8. saj). Palju leiti hõbeesemeid: kolm hoburaudsõlge, sõrmus ja 2 münti (araabia ja anglosaksi). Leidude koguarv on 500. Leidusid säilitatakse Läänemaa Muuseumis. Kalmumäe kivikalme kultuurimälestiste riiklikus registris M. Mandel Mati Mandel. Läänemaa 5.-13. sajandi kalmed. Eesti Ajaloomuuseum. Töid ajaloo alalt 5. Tallinn 2003. Lk 61–64. Kalmumäe kivikalme kultuurimälestiste riiklikus registris Kivikalmest portaalis Läänemaa Arheoloogia
Aleksei Volkov

Aleksei Volkov (vene Алексей Анатольевич Волков; sündinud 5. aprillil 1988) on vene laskesuusataja. Ta tuli 2014. aastal 4×7,5 km teatesõidus olümpiavõitjaks. 2013 – Venemaa teeneline meistersportlane
Vassili Kuznetsov

Vassili Kuznetsov on mitme tuntud vene inimese nimi: Vassili Kuznetsov (muusik) (1886–1969), vene muusik, pedagoog Vassili Kuznetsov (sõjaväelane) (1894–1964), Nõukogude kindral II maailmasõjas Vassili Kuznetsov (poliitik) (1901–1990), Nõukogude poliitik Vassili Kuznetsov (kergejõustiklane) (1932–2001), Nõukogude kümnevõistleja Vassili Kuznetsov (jalgpallur) (sündinud 1978), vene jalgpallur ...
Valeri Liiv

Valeri Liiv (18. detsember 1938 Oparino, Kirovi oblast – 4. oktoober 2019) oli Eesti NSV tööeesrindlane, elukutselt treial. Ta töötas treialina Tallinna ekskavaatoritehases Talleks. Ta oli kolm korda (1974, 1979, 1984) Eesti NSVst valitud NSV Liidu Ülemnõukogu liige. 1986 valiti ta EKP XIX Kongressil EKP Keskkomitee Büroo liikmeks. 1981 sotsialistliku töö kangelane
Ernst von Liphart

Ernst Friedrich von Liphart (26. august 1847 Tartu – 14. aprill 1932 Leningrad) oli vene kunstnik ja dekoraator. Ta on õppinud Tartu Ülikooli joonistuskoolis Woldemar Friedrich Krügeri õpilasena. 1906–1929 oli ta Ermitaaži maaligalerii kuraator. Tema poeg oli Renaud Franz von Liphart. Viin tegi Raadi mõisnikud rikkaks Tartu Postimees, 15. oktoober 2010
Pavel Morozov (poliitik)

Pavel Morozov (sündinud 11. oktoobril 1978 Minskis) on valgevene ühiskonnategelane ja poliitik. 2006. aastal tuli ta poliitilistel põhjustel Valgevenest Eestisse. Ta on venekeelse telekanali ja uudisteportaali ARU TV asutajaid.
Jakob von Nasackin

Jakob (Jacob) Reinhold Gustav von Nasackin (vene Яков Густавович Насакин; 28. oktoober 1801 Varbla – 1. mai 1899 Tallinn) oli vene sõjaväelane (kindralmajor). Ta oli Uue-Varbla mõisa omanik. Ta võttis muu hulgas osa Vene-Türgi sõjast (1828–1829) ja oli üks Poola ülestõusu (1830–1831) mahasurujaid.
Dionysios Chalkedonist

Dionysios Chalkedonist (kreeka Διονύσιος ὁ Χαλκηδόνιος, 4. sajand eKr) oli vanakreeka filosoof, Megara koolkonna esindaja, kes oli pärit Chalkedoni linnast Bitüünia maakonnast Väike-Aasias. Dionysios oli Megara koolkonna dialektikute esindaja ning seetõttu on teda kutsutud ka Dialektik Dionysioseks. Diogenes Laertiose väitel oli ta ka esimene, kes kasutas selle Megara koolkonna alarühma nimetamisel dialektikute (vanakreeka διαλεκτικοί) nime. Selle väidetavaks põhjuseks oli asjaolu, et dialektikud seadsid oma argumendid küsimuse ja vastuse vormi. Kuigi Dionysiose elust ja õpetusest on vähe teada, siis Aristotelese dialektikaküsimusi käsitlevas teoses "Topika" on osundatud Dionysiose "elu" (vanakreeka ζωή) definitsiooni: "toituva liigi kaasasündinud järjepidev liikumine" (vanakreeka κίνησις γένους θρεπτοῦ σύμφυτος παρακολουθοῦσα). Aristoteles kritiseerib seesugust definitsiooni, sest see üritab sarnaselt sõnaga "elu" hõlmata nii taimset kui ka loomset elu, mis Aristotelese hinnangul on aga võrdlemisi erinevad. Püüdes defineerida sünonüümi kõiki tähendusi ühe mõistega, võib seega juhtuda, et definitsioon jääb ebamääraseks ning hõlmavusest hoolimata arusaamatuks. Dionysios Chalkedonist oli kürenaiku Theodoros Ateisti õpetaja. Kuigi Strabon oletab oma "Geograafias", et dialektik Dionysios on sama isik kui Herakleia Pontikest pärit Dionysios Salgaja , siis ilmselt ei tugine seesugune väide mingisugustele allikatele ja on ekslik oletus. Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 106 Strabon, "Geograafia" XII raamat, 4. peatükk, 9. lõik Aristoteles, "Topika" VI raamat, 10. peatükk Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 98.
Dennis Nurkse

Dennis Nurkse (autorinimi D. Nurkse, ka Tõnis Nurkse; sündinud 1949) on eesti päritolu ameerika luuletaja. Ta on kaks korda pälvinud USA agentuuri National Endowment for the Arts auhinna. Ta on kirjutanud ka inimõigustest, sealhulgas eriti lapse õigustest. Tema isa oli eesti päritolu USA majandusteadlane Ragnar Wilhelm Nurkse.
Aleksei Ossipov

Aleksei Ossipov (vene keeles Алексей Иванович Осипов; 7. märts 1859 Narva – 26. jaanuar 1936 Leningrad) oli vene mereväelane, hüdrograaf, poliitik. Ta oli 25. aprillist 1910 kuni 5. märtsini 1917 Narva linnapea. Ta osales 1905. aastal Tsushima lahingus.
Aarni Neuvonen

Aarni Neuvonen (tuntud ka kui Aarni Rozenberg, Vadim Rosenberg, Vadim Petrov) on Eestis tegutsenud üks kurikuulsamaid kurjategijaid. 1993. aastal omandas ta ebaseaduslikult umbes 3000 Eesti inimeselt ligi 10 miljonit Eesti krooni. Tema tegevus oli seotud tööpakkumistega välismaale ja selleks pidid tahtjad ettemaksu tasuma. Neuvonen on tänaseni (2013) leidmata. Superkelm lüpsis raha tuhandetelt ohvritelt, Rasmus Kagge, Postimees, 7. veebruar 2009
Olav Roots

Olav Roots (26. veebruar 1910 Uderna vald, Rõngu kihelkond, Tartumaa – 30. jaanuar 1974 Bogotá, Colombia) oli eesti dirigent, pianist ja helilooja. Ta alustas klaveriõpinguid Pärnus, lõpetas aastal 1931 Tartu Kõrgema Muusikakooli klaveri (Adelheid Hippiuse ja Artur Lemba klassis) ja kompositsiooni erialal (Heino Elleri klassis); samuti lõpetas ta mõlemal erialal eksternina Tallinna Konservatooriumi. Aastatel 1933 ja 1935 täiendas ta end Pariisis (Alfred Cortot' klaverikursustel) ning aastal 1937 Viinis Felix Weingartneri juures ja Salzburgis (dirigeerimiskursustel Nikolai Malko, Bruno Walteri jt juhendamisel). Ta töötas aastatel 1931–1935 Tartu Kõrgemas Muusikakoolis klaveriõppejõuna ja aastatel 1931–1944 Tallinna Konservatooriumis ansambli- ja orkestriklassi õppejõuna. Aastatel 1939–1944 oli ta Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri peadirigent. Aastal 1944 põgenes ta Nõukogude võimu eest algul Rootsi, kus ta töötas Sigtunas lauluõpetajana, moodustas seal eesti pagulastest segakoori, ta juhatas Stockholmis ka eesti noortekoori. Rootsis olles tegutses ta peamiselt klaverisaatjana (koos Zelia Aumere, Ludvig Juhti ja teiste muusikutega), esines Rootsi Raadios ning klaverisolistina ka Taanis, Šveitsis, Saksamaal, Suurbritannias ja mujal. Aastal 1952 kutsuti ta Lõuna-Ameerikasse Colombiasse Bogotásse Colombia Sümfooniaorkestri peadirigendiks, ta jäi sellele kohale surmani. Ta tõstis selle orkestri rahvusvahelisele tasemele, juhatas seda ka välisturneedel paljudes maades (sageli oli kavas ka eesti muusika). Lisaks töötas ta aastast 1957 Bogotá konservatooriumis koorijuhtimis- ja orkestratsiooniõppejõuna.
Paul Rohtlaan

Paul Rohtlaan (kuni 8. aprillini 1938 Paul Rothgänger; 10. jaanuar 1930 Tapa – 4. aprill 2020) oli eesti laevakapten. Ta õppis aastatel 1937–1943 Kadrina algkoolis, 1943–1945 Rakvere keskkoolis ja 1945–1950 Tallinna Merekoolis (pärast sõda 1. lennus) Paul Rohtlaan töötas 40 aastat Eesti Merelaevanduses. 1. mail 1950, kui ta määrati III tüürimehena reservi, oli see veel Eesti Riiklik Merelaevandus. 1950. aasta 30. detsembril saadeti ta laevale Korsun-Ševtšenkovski I klassi madruseks. 1951. aastal sai Paul Rohtlaan sama laeva III tüürimeheks. 1953. aasta märtsis määrati ta II tüürimeheks aurulaevale Gattšina. 1956. aasta augustis määrati Rohtlaan vanemtüürimeheks laevale Šemahha. 1959. aastal sai ta Eesti Merelaevanduse kaubalaeva Jaan Kreuks kapteniks. 1963. aastast oli Rohtlaan kaubalaeva Kõpu kapten. Aastatel 1986–1989 oli ta Nõukogude Liidu Mereministeeriumi esindaja Taanis Kopenhaagenis 1989–1990 Eesti Merelaevanduse Päästekoordinatsioonikeskuse ülem. 1993–2003 töötas ta Eesti Rannavalve ja seejärel Veeteede Ameti valvekoordinaatorina. NLKP liige aastast 1960, EKP Keskkomitee liige 1964–1966. 1969. aasta augustis võttis Kõpu kursi Arktikasse Kolõma jõele. Pärast kauba mahalaadimist selgus, et jää oli tagasitee sulgenud. Mööda Kirdeväila minnes väljuti Vaiksele ookeanile. Külastades teel nelja Jaapani sadamat ja Singapuri, jõudis Kõpu viie kuu pärast tagasi Tallinna. Suessi kanal oli sõjategevuse tõttu suletud ja seepärast tuli sõita ka ümber Aafrika. Kokku läbiti sel reisil 25 000 meremiili. See oli esimene Eesti Merelaevanduse laeva reis ümber Aasia, Aafrika ja Euroopa. 1963 – sotsialistliku töö kangelane Ants Pärna (2008). Paul Rohtlaan, laevakapten. Tallinn: SE&JS. Enn Kreem, toim (2006). Eesti laevanduse aastaraaamat. Eesti: Sekstant. Lk 65. Ants Pärna (1975). 100 Laeva. Tallinn: Valgus. Lk 144.
Tiiu Tepandi

Tiiu Tepandi (ka Tio Tepandi; sündinud 23. novembril 1947 Lüganusel) on eesti kunstnik, lavastaja ja mitme mälestusraamatu autor. Ta lõpetas aastal 1966 Tallinna 46. Keskkooli. Aastatel 1966-1971 õppis ta ERKIs, lõpetades selle tööstuskunsti erialal. 1972-1983 oli ta kunstnik-lavastaja Vanemuise teatris. Aastatel 1984–1988 töötas ta peakunstnikuna Vene Draamateatris. Aastatel 1994–1999 töötas ta Eesti Rahvusraamatukogus peakunstnikuna. "Marie Under" (ligi 300 fotoga pildialbum elu ja loomingu ülevaadetega). Koostajad Rutt Hinrikus, Janika Kronberg, Sirje Olesk, Tio Tepandi. Eesti Kirjandusmuuseum ja Ilmamaa, Tartu 2003, 288 lk "Evaldi armastus. Kirjad" (Evald Hermaküla kirjad oma esimesele abikaasale Riinale aastaist 1964–69). Koostaja ja kujundaja Tio Tepandi. Tänapäev, Tallinn 2005, 206 lk 2018 Mälestusnäitus Voldemar Haas 120 2018 Fotonäitus Marie Under 135 Sündis Aa Mõisa Aedniku Aleksander Vögeli lapselapsena. Tema vanaisa oli Aa Mõisa aednik. Vanavanaisa oli Aa Mõisa Rätsep. Suguvõsa elas Aa-s üle 300 aasta. Mälestused sünnikohast, selle ilust ja harmooniast on kunstnikku alati saatnud ja mõjutanud Lõpetas Kunstiakadeemia/ERKI Disaini eriala professor Bruno Tombergi õpilasena. Töötas Tartus, Vanemuise Teatris kunstnik- lavastajana 14 aastat. Vene Teatri peakunstnikuna, kus lavakujunduste kõrval organiseeris ka suure teatrisaali renoveerimise, restauraator Fritz Matti abil. Töötas Rahuvusraamatukogu peakunstnikuna 1994-2000 a. kus muuhulgas kujundas legendaarse Eduard Wiiralti töödest esindusliku galerii. Töötas vabakutselisena Gotlandil. Ta oli aastast 1969 abielus Tõnu Tepandiga. Tepandi, Tiiu - Eesti Entsüklopeedia Eesti Rahvusbibliograafia[alaline kõdulink] http://www.sirp.ee/archive/2000/17.03.00/Uudis/uudis1-1.html (vaadatud 07.06.2015) Marie Under - Raamat (WorldCat) Delfi: Evaldi kirjad Riinale Evaldi Armastus - Raamat Hermaküla, Evald - Eesti Entsüklopeedia "Linnateatris avatakse lavastuskunstnik Voldemar Haasi mälestusnäitus". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. mai 2019. Vaadatud 31. mail 2019. Ants Laikmaa muuseumis saab näha fotonäitust Marie Underist
Frederik III

Frederik III (18. märts 1609 Haderslev – 9. veebruar 1670 Kopenhaagen) oli Taani ja Norra kuningas 1648. aastast kuni surmani. Tema vanemad olid kuningas Christian IV ja Brandenburgi Anna Katharina. Lapsena ja nooruses ei olnud tal väljavaateid troonile pääsemiseks, sest troonipärijaks oli valitud tema vend Christian. Ta sai hariduse Sorø Akadeemias ning õppis ka Hollandis ja Prantsusmaal. Nooruses huvitasid teda teoloogia, loodusteadused ja Skandinaavia ajalugu. Iseloomult oli ta tagasihoidlik, naeris ja rääkis vähe, mille poolest oli oma isa vastand. Tema voorusteks olid mõõdukus ja enesekontroll. Tal oli suur raamatukogu, mis sai Kopenhaageni kuningliku raamatukogu aluseks. 1. oktoobril 1643 abiellus ta Sophie Amalie von Braunschweig-Calenbergiga, Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Georgi tütrega, kes oli energiline, kirglik ja ambitsioonikas.
Jaan Räppo

Jaan Räppo (ka Jaan Rjappo; 11. aprill 1880 Räpo küla, Kasaritsa vald – 14. aprill 1958 Kiiev) oli Eesti pedagoog ja kultuuritegelane. Räppo õppis Sammuka algkoolis ja Võru linnakoolis ning lõpetas Peterburi ülikooli (ajaloo-keeleteaduskonna) idamaa keelte ja Hiina filosoofia erialal. Töö tõttu rändas ta palju, elas näiteks Sri Lankal ja Hiinas. 1910. aastast elas ta Poolas, kus abiellus Lõuna-Ukrainast pärit Anfissa Hromõhhiga. Pärast seda tegutses Räppo Ukrainas, kus ta 1958. aastal suri. Venemaa sõjas Ukraina Rahvavabariigi vastu osales Jaan Räppo kommunistide poolel ning alates 1920. aastast oli ta Venemaa kommunistliku (bolševike) partei liige. Eestis ei ole Räppo küll suuri tegusid korda saatnud, kuid 1974. aastal pandi Haanja koolile Jaan Räppo nimi. Haanja kool oli esimene tuntud isiku nime kandnud kool tolleaegses Võru rajoonis. Jaan Räppo on Ukraina kaasaegse koolisüsteemi rajaja ja Ukrainas on tema 1920. aastatel alustatud kooliuuenduse pärand jätkuvalt au sees. Ta oli ka Ukraina NSV haridusministri asetäitja. Jaani abikaasa Anfissa Räppo on tõlkinud ukraina keelde eestlaste rahvuseepose “Kalevipoeg”. Jaan Räppo kirjutas ka laulusõnu. Tema sõnadega laul “Katõ ilma veere pääl” on tuntud kui seto hümn. Jaan Räppo lauluks peetakse ka rahvalaulu “Haanja miis”, mis ei ole siiski tõsi. Räppo luuletus ja rahvalaul Haanja mehest on kaks täiesti erinevat teksti. Jaan ja Anfissa Räppo mälestuskivi asub Räpo külas Võrumaal ning Jaan Räppo mälestustahvel Harkivis. 1948 orden "Austuse märk" Ajalugu. Haanja Kooli koduleht. Elulugu (võru keeles)
Andrei Birov

Andrei Birov (sündinud 3. detsembril 1958 Tallinnas) on Eesti majandustegelane, poliitik ning endine riigiametnik ja diplomaat. Birov on lõpetanud Moskva Riikliku Ülikooli ning kaitsnud samas filosoofiateaduste kandidaadi kraadi. Aastatel 1989–1993 töötas ta Eesti Vabariigi Moskva saatkonnas pressiatašeena. 1993–1995 oli ta minister-nõunik Eesti saatkonnas Ukrainas. 1997–2001 oli Birov Eesti ajutine asjur Hiinas. 2001–2002 oli ta välisministeeriumi protokolliosakonna tseremooniate ja visiitide büroo direktor. 2002–2006 oli ta Presidendi Kantselei protokolliülem. Ta on 2006. aastast Keskerakonna liige. 2013. aastast on ta Tallinna linnavolikogu liige asendusliikmena. Birov on Sillamäe linnavalitsuse ühiskondlik liige. Birov on 2007. aastast AS Sillamäe Sadam turundusjuht. 2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2006 Eesti Kaubandus-Tööstuskoja III klassi aumärk Vabariigi Presidendi kantseleisse asub tööle uus protokolliülem, 20. juuni 2002 Põhjarannik, Sillamäe linnapeaks valiti Tõnis Kalberg, 13. november 2013 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 07.06.2015)
Tiit Naber

Tiit Naber (sündinud 7. juulil 1952) on Eesti diplomaat. 1999–2000 oli ta Eesti suursaadik Ukrainas. Ta on olnud Eesti suursaadik ka Norras, Aserbaidžaanis, Gruusias, Leedus ja Moldovas ning esindanud Eesti Vabariiki Euroopa Liidu juures COREPER 1 esindajana. Diplomaadina töötas Naber alates 1992. aastast, ta on töötanud välisministeeriumi Euroopa osakonna nõunikuna ja välismajanduspoliitika osakonna peadirektorina ning osalenud erinevates riikidevahelistes kahepoolsetes läbirääkimistes ja ühiskomiteedes delegatsiooni juhina ja läbirääkimiste delegatsioonis, samuti ka Eesti liitumisläbirääkimistes WTO, OECD ja Euroopa Liiduga ning on juhtinud Eesti eesistumist Läänemeremaade Nõukogus. Aastatel 2018–2022 kuulus Naber erakonda Isamaa. Aastast 2022 on ta erakond Parempoolsed liige. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 15 häält ning ei osutunud valituks.
Jaan Timse

Jaan Timse (4. mai 1888 Rannu, Tartumaa – 9. august 1921 Moskva) oli Eesti konsul. Ta oli Eesti konsul Ukrainas Simferopolis. Simferopolis tegutsevana püüdis ta Krimmi eestlastele võimaldada Eestisse naasmist. Ta esindas eestlasi Krimmi Rahvavabariigi Rahvuste Esindajate Nõukogus. 1921. aastal, kui Venemaa väed ründasid Krimmi, pandi Timse vanglasse. 1921. aastal suri ta Butõrka vanglas. http://forte.delfi.ee/news/militaaria/ajalugu-kui-punavagi-vallutas-krimmi-jai-eesti-simferoopoli-konsul-kadunuks?id=68290969 (vaadatud 07.06.2015) Kui punavägi vallutas Krimmi, jäi Eesti Simferoopoli-konsul kadunuks, Heiki Suurkask, Forte, 23. märts 2014
Mihhail Maslov

Mihhail Maslov (vene Михаил Степанович Маслов; 19. mai/31. mai 1885 Narva Peterburi kubermang – 3. juuni 1961 Leningrad) oli Venemaa ja Nõukogude Liidu lastearst, NSV Liidu Meditsiiniakadeemia liige. Maslov lõpetas 1910. aastal Peterburi Sõjameditsiini Akadeemia. Narvas nimetati 1978. aastal Ravi tänav Akadeemik Maslovi tänavaks (nüüdne nimekuju Mihhail Maslovi tänav). 1940 – Punatähe orden 1945 – Punalipu orden 1945 – Medal Leningradi kaitsmise eest 1946, 1948 – Tööpunalipu orden 1947 – Lenini orden Poola Teaduste Akadeemia tegevliige Lastehaigused: õpik, Tallinn 1957 Михаил Маслов - детский врач родом из Нарвы Stena.ee, 16.09.2013
Adelheid Hippius

Adelheid Hippius (19. veebruar 1853 Tallinn – 21. september 1942 Schwetz) oli Eesti pianist ja muusikapedagoog. Ta lõpetas aastal 1876 väikese kuldmedaliga Peterburi konservatooriumi (G. Krossi klassis), täiendas ennast Saksamaal Hans von Bülowi juures, kuulas aastatel 1888–1889 Peterburi konservatooriumis Anton Rubinsteini tunde ja kirjutas neist ajakirjanduses. Ta juhatas Tsarskoje Selo lütseumis muusikaklasse. Aastatel 1919–1922 oli ta Helsingi muusikainstituudi õppejõud ja aastatel 1922–1928 Tartu Kõrgema Muusikakooli õppejõud. Tema õpilasteks olid Olav Roots ja Lembit Milk. Ta esines Venemaal ja Saksamaal, sealhulgas soome koloratuursopran Alma Fohströmi saatjana. Eesti muusika biograafiline leksikon. 1. köide: A–M. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007, lk. 146-147.
Vadakste jõgi

Vadakste (leedu keeles Vadakstis) on jõgi Lätis ja Leedus, Venta jõe parempoolne lisajõgi. Jõgi voolab enne Ventasse suubumist 67 kilomeetrit Läti ja Leedu piiril. Jõe pikkus on 82,2 km ja valgla on 1250 km², sellest Läti territooriumil asub 775 km². Vadakste algab Auce lähedal maaparanduskraavide ühinemisel. Alguses voolab jõgi kagusse, läbides Rubat, kuid Leedu piiril pöörab läände, jäädes kuni Ventasse suubumiseni piirijõeks. Suudmest 55 kilomeetri kaugusel suubub temasse paremalt Ezere jõgi, seejärel vasakult Ašva ja Agluona. Leedus jäävad suurematest asulatest jõe äärde Laižuva ja suudme läheduses ka Leckava alev. Vadakste jõest
Simon Ostrovsky

Simon Ostrovsky (vene: Симон Островский; sündinud 2. veebruaril 1981) on Nõukogude Liidus sündinud ameerika dokumentalist ja ajakirjanik, kes oma tööde eest võitnud Emmy auhinna. Laiema tuntuse saavutas Ostrovsky oma 2014. aasta Ukraina kriisi kajastuse eest uudistekanalile VICE News. 2014. aasta aprillis sattus Ostrovsky kolmeks päevaks venemeelsete võitlejate kätte pantvangi. Ostrovsky hakkas dokumentaalfilme tegema 2007. aastal, kui ta oli juba kuus aastat töötanud endise Nõukogude Liidu vabariikides. Ta kirjutas Venemaaga seotud teemadel väljaandele The Moscow Times ning Gruusiast, Armeeniast ja Aserbaidžaanist Prantsuse uudisteagentuurile AFP. 2009. aastal paljastas Ostrovsky põhjakorealaste kasutamise Venemaa töölaagrites. Põhja-Korea režiimile tööliste eest raha maksnud ettevõte kuulub jõukale briti Hambro perekonnale. Nimetatud laagreid külastas Ostrovsky 2011. aastal uuesti koos meediaettevõtte Vice Newsi asutaja Shane Smithiga. 2013. aastal tegi ta HBO-le dokumentaalsarja Põhja-Korea põgenike kohta. 2013. aastal palkas VICE Media Ostrovsky VICE'i produtsendiks HBO-s. Ta aitas VICE'il võita Emmy. 2014. aasta alguses aitas Ostrovsky kajastada VICE Newsi jaoks 2014. aasta Sotši taliolümpiamängudega seotud korruptsiooni. Samal aastal hakkas ta VICE Newsi jaoks tegema uudisteseeriat "Russian Roulette" (Vene rulett), mis kajastas 2014. aasta Ukraina kriisi. Seeria võitis 2015. aastal kaks Webby auhinda. 2014. aasta 21. aprillil oma Ukraina uudisteseeriat teinud Ostrovsky sattus Ida-Ukrainas Slovjanskis venemeelsete separatistide kätte pantvangi. Ostrovsky viibis vangistuses kolm ööpäeva. Tema vangistamine pälvis kogu maailma meedia tähelepanu. https://twitter.com/SimonOstrovsky/status/540505012947136512 VICE News Russian Roulette N Koreans labouring in Russia's timber camps BBC Newsnight. 26. august 2009. http://www.vice.com/video/north-korean-labor-camps-full-length https://www.youtube.com/watch?v=2Nzm2CidMpM http://www.emmys.com/shows/vice https://news.vice.com/video/why-the-sochi-olympics-are-the-most-expensive-in-history https://news.vice.com/show/russian-roulette http://www.webbyawards.com/winners/2015/online-film-video/general-film-categories/news-politics-series/russian-roulette/ https://web.archive.org/web/20140422193353/http://www.mashable.com/2014/04/22/vice-journalist-captured-ukraine/?utm_cid=mash-com-Tw-main-link http://www.theglobeandmail.com/news/simon-ostrovsky-how-he-spent-three-days-as-a-captive-of-ukraines-rebels/article22184571/ https://news.vice.com/articles/simon-ostrovsky-has-been-released
Varduva

Varduva on jõgi Leedu põhjaosas, Venta jõe vasakpoolne lisajõgi. Jõe pikkus on 96 km ja valgla on 590 km², jõe lang on 0,88 m/km. Varduva suubub Ventasse 182,5 kilomeetri kaugusel selle suudmest. Varduva algab Skuodase rajoonist Barstyčiai alevi lähistelt. Algul voolab see kagusse, kuid Plungė rajoonis Žemaičių Kalvarija pöörab see põhja poole ja läbib Mažeikiai rajooni. Seda linna all suubub Varduvasse selle suurim lisajõgi Sruoja. Edasi läbib jõgi Renavase küla. Enne Ventasse suubumist asub jõe vasakul kaldal As ORLEN Lietuva naftatöötlemistehas. Suurim asula jõe kaldal on Seda linn. Varduva läbib ülemjooksul ja keskjooksul Žemaitija rahvusparki. Jõe ülemjooks on maaparandustööde käigus õgvendatud. Varduval on kolm paisjärve: Renavase mõisa juurde rajatud hüdroelektrijaama oma (31 ha), Ukrinai paisjärv ja Juodeikiai paisjärv (276 ha). Varduva jõe kohalikud nimekujud on Vardava ja Sedula. Varduva jõest
Nobeli laureaadid

"Nobeli laureaadid" on aastail 1935–1939 ilmunud kirjastuse Loodus valik Nobeli kirjandusauhinna laureaatide teoseid. Neljas valimikus kokku ilmus 23 autorilt 35 teost 49 köites ning kõiki Nobeli auhindu tutvustav raamat "Nobeli auhind". Raamatuid anti välja pehmes köites (brošeeritult); tavalises ehk kirjastuse kõvaköites; raamatukoguköites; ilu- ehk kalingurköites ning eraldi sai tellida ka E. Taska poolnahkköidet. Kõik raamatud trükiti OÜ K. Mattieseni trükikojas (mille omanikuks sai 1939. aastal sarja välja andnud kirjastus Loodus). Raamatud ilmusid nelja erineva ümbrispaberiga. Kirjastus Eesti Raamat jätkab alates 1989. aastast toonast sarja pealkirjaga "Nobeli laureaat".