laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Brawn GP

Brawn GP Formula One Team on Suurbritannia Vormel 1 meeskond, 2009. aasta konstruktorite karika võitja. Et Brawn GP osales ainult ühel hooajal, sai temast ainuke meeskond, kes on võitnud tiitli kõigil hooaegadel, millel on osalenud. Brawn GP alustas tegevust 2009. aastal alates 2006. aastast tegutsenud Honda F1 meeskonna baasil. Pärast kaht ebaõnnestunud hooaega (6 punktiga 8. koht 2007. ja 14 punktiga 9. koht 2008. aastal) pani Honda meeskonna majandusraskustele viidates müüki. Honda F1 juht Ross Brawn ostis meeskonna ära ja sai selle juhiks. Meeskonna peakorter on Suurbritannias Brackleys. Tehnikadirektor on Jörg Zander. Mootoritarnija on Mercedes-Benz. Meeskonna suursponsor on Virgin Group. Sõitjatena jätkasid Jenson Button (number 22) ja Rubens Barrichello (23), kes moodustasid Honda meeskonna alates 2006. aastast. Jätkas ka testisõitja Alexander Wurz, kelle kõrvale palgati teine testisõitja Anthony Davidson. Meeskond alustas oma esimest hooaega kaksikvõiduga Austraalia GP-l. Kaksikvõit saadi ka kvalifikatsioonis. Seitsmest esimesest etapist võitis Jenson Button kuus, kolm korda said Brawni sõitjad kaksikvõidu. Jenson Button võitis kolm kvalifikatsioonivõistlust ja sõitis kaks kiireimat ringi, Rubens Barrichello sõitis ühe kiireima ringi. Brawnil oli sel hetkel punkte sama palju kui kolmel järgmisel võistkonnal kokku. Hooaja teisel poolel hakkas Brawn oma edumaad kaotama. Button ei võitnud enam ühtki etappi ja sii ainult ühe poodiumikoha. Barrichello võitis kaks etappi. Kiireimat ringi ei sõitnud enam kumbki, Barrichello võitis ühe korra kvalifikatsiooni. Mõlemad sõitjad said aga ka ülejäänud etappidel punkte ning hooaja alguses saavutatud edust piisas Buttonile, et juba enne viimast etappi maailmameistriks tulla. Barrichello kaotas eelviimase etapiga teise koha Sebastian Vettelile. Brawn GP võitis ka 2009. aasta konstruktorite tiitli, tagades selle samuti enne viimast etappi. Novembris 2009 sai teatavaks, et Mercedes-Benz ja Aabar Investments ostsid ära kokku 75,1 protsenti Brawn GP aktsiatest ning 2010. aasta hooajal hakkab meeskond kandma nime Mercedes Grand Prix. *Võistlus jäi vihma tõttu pooleli ning välja jagati vaid pooled punktid. Paksus kirjas on kvalifikatsioonivõidud ja kaldkirjas parimad ringiajad.
Köögilood

"Köögilood" (norra "Salmer fra Kjøkkenet", inglise "Kitchen Stories") on 2003. aastal valminud Norra film, mille lavastas Bent Hamer. Amanda filmiauhind (2003) Parim film: "Köögilood" Kopenhaageni filmifestivali auhind (2003) Kuldluik parima režii kategoorias: Bent Hamer São Paulo filmifestivali auhind (2003) Parim filmilavastaja: Bent Hamer Salmer fra kjøkkenet andmekogus IMDb (inglise) Lauri Kärk: Enamik inimesi elab Norras?, Postimees, 29. november 2003 Marko Mägi: Mehed köögis isekeskis, Eesti Ekspress, 20. mai 2004
Aremarki vald

Aremark on vald Norras Østfoldi maakonnas ümber Haldenvassdrageti, Haldeni vallast kagus Rootsi piiri ääres. Valla keskus on Fosby küla. Pindala on 319 või 321 km². Valla nimi on Aremarksjøeni varasem nimi (vanapõhja Aramǫrk (Aramörk) sõnadest ari ('kotkas') ja mǫrk (mörk; 'mets'). Vald loodi 1. jaanuaril 1838. Aremarki vald kuulub Østfoldi politseiringkonna Aremarki lensmanniringkonda ja Haldeni kohturingkonda. Aluskord koosneb peamiselt gneisist. Sellele on moodustunud põhja-lõunasuunalised väikeorud. Peaaegu kogu vald asetseb Haldenvassdrageti valglas. Erandiks on valla kirdeosas Rootsi piiri ääres paiknev Stora Le järv. Haldenvassdrageti koosseisus on järved Aremarksjøen ja Asperen. Vald on metsane. Elanike arv on 1420 (seisuga 1.01.2009). Asustus on koondunud peamiselt Haldenvassdrageti ümber, eriti valla põhjaosas. Ainuke suurem asula (tettsted) on halduskeskus Fosby Aremarksjøeni lõunakaldal. Aremarki valla põhilised majandusharud on põllumajandus ja metsandus. Põllumajanduses on peamine teraviljakasvatus, kasvatatakse ka piimakarja. Tööstust on vähe. Üle poole töölkäijatest töötab Holdeni vallas. Maantee riksvei 21 ehk Villmarksveien kulgeb piki Haldenvassdragetit põhja poole Ørjesse ja edelasse Haldeni valda. Riksvei 124 ühendab valda Rakkestadiga ja riksvei 106 Nössemarkiga Stora Le ääres Rootsis. Mootorlaev M/S Turisten veab Haldenvassdragetil turiste. Varem parvetati palke. Lüüsid on veel käigus. Fange talu juures Aremarksjøeni idakaldal on 3500...4000 aasta vanune kalme (hellekiste) kiviaja lõpust. Iga kahe aasta tagant toimub Elgfestivalen ('põdrafestival'). Haldenvassdrageti ja Rootsi piiri vahel on mitu säilinud popsikohta. Bøensæter on restaureeritud; seal on talu- ja koduloomuuseum, kus muu hulgas on eksponeeritud vana koolituba. Strømsfossis on lüüsid, veskimuuseum ja mootorlaeva M/S Turisten randumissild. Ka Arebekken bygdetun on muuseum. Aremarki vald moodustab Borgi piiskopkonna Østre Borgesysseli praostkonna Markeri kihelkonna Aremarki koguduse. Vallas on Aremarki kirik (Kirkengi lähedal) ja Holmgili kabel (Bjørkebekkis). 07459: Alders- og kjønnsfordeling i kommuner, fylker og hele landets befolkning (K) 1986 - 2023 Store Norske Leksikon Statistika Keskbüroo Olav Hannås. Aremark og Øymark herredsstyrer gjennem 100 år, 1937 Frank Kiel Jacobsen. Lokalhistorisk veiviser for Halden og Aremark, 1992 Roger Prang (koostaja), Ruth Vatvedt Fjeld. Aremark: bygd i grenseland, 2004 Valla koduleht Store Norske Leksikon (allikas)
Bent Hamer

Bent Hamer (sündinud 18. detsembril 1956 Sandefjordis) on norra filmirežissöör ja -stsenarist. Tema tuntumad filmid on "Munad", "Köögilood", "Faktootum" ja "O'Horten". Ta on lavastanud ka lühi- ja dokumentaalfilme. Bent Hamer on õppinud Stockholmi Ülikoolis ning Stockholmi Filmikoolis filmiteooriat ja kirjandust. Ta lavastas kõigepealt rea lühifilme, kus ta kirjeldas stiliseeritult ja distantseeritult argielu (sealhulgas "Søndagsmiddag" (1991) ja "Applaus" (1994). Tema esimene täispikk mängufilm "Munad" ("Eggs", 1995) äratas kohe suurt tähelepanu. Sverre Hanssen ja Kjell Stormoen mängisid seal koos elavate ekstsentrikute paari. Mängufilm "En dag til i solen" (1998) räägib meremehe elamustest Hispaanias. "Köögilood" ("Salmer fra kjøkkenet", 2003) on absurdikomöödia. Mängufilm "Faktootum" ("Factotum", 2005) on tehtud Charles Bukowski jutukogude ja samanimelise romaani järgi. Peaosades on Matt Dillon ja Lili Taylor. Mängufilm "O'Horten" (2007) räägib pensionil vedurijuhist. Kaks tema mängufilmi, "Munad" ja "Köögilood", esilinastusid Cannes'i filmifestivalil. Bent Hamer on produktsioonifirma BulBul Film (asutatud 1994 Oslos) asutaja ja kaasomanik. "Munad" ("Eggs", 1995) "En dag til i solen" (1998) "Köögilood" ("Salmer fra kjøkkenet", 2003) "Faktootum" ("Factotum", 2005) "O'Horten" (2007) "Rødvyn Aargang 81" (1981) "Makrellen er kommen" (1989) "Happy Hour" (1990) (koos Jörgen Bergmarkiga) "Søndagsmiddag" (1990) "Stein" (1992) "Applaus" (1993) "Bare kødd" (1995) "Mot til verdighet" (1994) "Norge erobreren" (2001–2005, dokumentaalfilmisari) Amanda filmiauhind 1994 – parima lühifilmi kategoorias filmi "Applaus" eest 1995 – parima filmi kategoorias filmi "Munad" eest 2003 – parima filmi kategoorias filmi "Köögilood" eest Flandria filmifestivali auhind 2003 – parima stsenaariumi kategoorias filmi "Köögilood" eest 2008 – parima lavastaja kategoorias filmi "O'Horten" eest Kopenhaageni filmifestivali auhind Kuldluik 2003 – parima režii kategoorias filmi "Köögilood" eest 2005 – parima režii kategoorias filmi "Faktootum" eest Moskva filmifestivali Püha Anna auhind 1995 – filmi "Munad" eest São Paulo filmifestivali rahvusvahelise žürii auhind 2003 – parimale filmilavastajale filmi "Köögilood" eest Toronto filmifestivali rahvusvaheline kriitikute auhind 1995 – filmi "Munad" eest Bent Hamer andmekogus IMDb (inglise) (allikas) Store Norske Leksikon (allikas) Lauri Kärk. Enamik inimesi elab Norras?, Postimees, 29. november 2003 Marko Mägi. Mehed köögis isekeskis, Eesti Ekspress, 20. mai 2004 Marianne Kõrver. Steriilne ja kohitsetud Bukowski, Eesti Ekspress, 20. jaanuar 2006 Valner Valme. Kas te ulatute juba kraanikausini, Postimees, 21. jaanuar 2006 Bent Hameri "Faktootum" kinos "Sõprus", Norra saatkond, 30. jaanuar 2006 Faktootum, Sõprus O'Horten, PÖFF Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Bent Hamer seisuga 10.04.2009.
Andranik Ozanjan

Andranik Toros Ozanian (Անդրանիկ Թորոսի Օզանյան, 25. veebruar 1865 – 31. august 1927) oli Armeenia sõjaväelane, poliitaktivist ja vabadusvõitleja. Ta oli kindralmajor. The Armenian People from Ancient to Modern Times: Foreign Dominion to Statehood: edited by Richard G Hovannisian
Langøya

Langøya on saar Norras Nordlandi maakonnas vahetult Hinnøyast läänes, osa Vesterålenist. Ta hõlmab Bø valla ning osa Øksnesi, Sortlandi ja Hadseli vallast. Langøya pindala on 850,2 km². Ta on Norra põhiosa suuruselt kolmas saar (Teravmägesid ei arvestata). Saare kõrgeim mägi on Snøkolla (763 m), millega ei mahu aga Norra 30 kõige kõrgema saare hulka. Saarel on hulk järvi, näiteks Alsvågvatnet. Eriti saare lääneosas on teravad mäeahelikud, mida ümbritsevad laiad rannikutasandikud. Langøyat eraldab Hinnøya saarest pikk ja kitsas Sortlandssundeti väin, mis on ületatav sillaga. Teisele naabersaarele Hadseløyale viib samuti sild. Saar on fjordidega tugevalt liigestatud. Vesterålsfjordenist lähtuv 25 km pikkune Eidsfjorden lõikub kirde suunas nii sügavale, et jagab saare peaaegu pooleks. Selle fjordi tähistamiseks on paljudes Langøya kohanimedes silp "Eid". Saare sisemaal on arktiline tundra. Rannikul on kliima pehmem. Saare aluskorra moodustavad peamiselt gneisid. Saare aluspõhi on üldse väga vana. Nii on saarelt leitud 2,5 miljardit aasta vana vulkaanilise tegevuse jälgi. Need asuvad Bø valla lääneosas ja on kõige vanemad, mis maailmas avastatud on. Elanikke on 15 844 (2001). Asustus on koondunud rannikutasandikele. Suurim asula on Sortlandi valla keskus Sortland. Øksnesi vallas on Myre ja Alsvåg, Bø vallas Bø ja Strengelvåg ning Hadseli vallas Sandnes. Piki kagurannikut kulgeb Sortlandi ja Skageni vahel maantee E10 (Kuningas Olavi tee). Saare kaguosas on lühirajaga Skageni lennuväli. On arheoloogilisi leide kiviajast. Saareelanike peamine tegevusala on kalatööstus. Viimasel ajal[millal?] on saarel hakatud aerndama turismi, peamiselt matka- ja seiklussporti, kuid samuti vaalade vaatlemist. Store Norske Leksikon
Gabriel Kristiernsson Oxenstierna

Vabahärra Gabriel Kristiernsson Oxenstierna (umbes 1506 – 3. aprill 1585 Steninge) oli Rootsi riiginõunik ja admiral. Sündis Mörby ja Steninge mõisniku, rüütli ja riiginõuniku Kristiern Bengtsson noorema (Oxenstierna) (u 1477–1520) ja tema teise naise Anna Poulsdotter Sehestedti (Sested) pojana. 29. juunil 1561 sai ta Rootsi vabahärratiitli ja tema järglased immatrikuleeriti 1625. aastal vabahärrasuguvõsana nr. 1 Oxenstierna af Eka och Lindö nime all Rootsi rüütelkonda. 1. juulist 1568. aastast kogu Rootsi sõjalaevastiku admiral ja sama aasta 12.oktoobrist määrati Tallinna ja Eestimaa asehalduriks. Sellel ametikohal oli ta kuni 1570. aastani, mil toimus mõisameeste pealik Klaus Kurselli juhitud Tallinna lossi afäär nn Klaus Kurselli mäss, mille käigus vallutati rootslastelt Toompea Väike linnus ja asehaldur vangistati mässajate poolt. Ta suri Steninge lossis ja maeti Uppsala toomkirikusse (rootsi Uppsala Domkyrka). Talle kuulusid Mörby, Steninge, Årsta, Gäddeholmi ja Fånöö mõis. Abiellus 1538. aastal Beata Eriksdotter Trollega (u 1520–1591), kes oli 1512. aastal Rootsi riigihoidjaks olnud Erik Arvidsson Trolle (u 1460–1530) ja tema teise naise Karin Eriksdotteri (Gyllenstierna af Lundholm) (surn. u 1562) tütar, ning Uppsala peapiiskop Gustaf Eriksson Trolle poolõde. Abielust sündisid: Anna (u 1539 – u1610), admiral ja laaman Hans Claessoni (Kyle) (u 1535–1583) ja Lage Axelsson Posse abikaasa Kerstin (u 1540 – 1603), õukonnadaam, Axel Åkesson Soopi abikaasa Birgitta (u 1542 – elas 1621), aastast 1575 riiginõunik Bengt Svensson Ribbingi (1541–1594) abikaasa Krister Gabrielsson Oxenstierna (1545–1592), riiginõunik, Narva linnuse ja lääni asehaldur, Steninge mõisnik Erik Gabrielsson Oxenstierna (u 1546–1594), Tallinna ja Eestimaa asehaldur 1590–1592, Lindöö mõisnik Bengt Gabrielsson Oxenstierna (u 1547–1591), Södermanlandi hertsog Karli vürstlik nõunik; marssal; Södermanlandi, Närke ja Värmlandi kuberner; Gabriel Bengtsson Oxenstierna ja Bengt Bengtsson Oxenstierna isa Arvid Gabrielsson Oxenstierna (u 1548 – 1585) Märta (1549 – u1590), aastast 1582 rittmeisteri, Haapsalu asehalduri ja Kiiu mõisniku Kaspar von Tiesenhauseni (u 1550 – elas 1616) abikaasa Gustaf Gabrielsson Oxenstierna (1551–1597), riiginõunik, Tallinna ja Eestimaa asehaldur 1585–1588; Axel ja Gabriel Gustafsson Oxenstierna isa. Elisabet (u 1553–1594), aastast 1584 riiginõunik Jöran Knutsson Posse (1556–1616) abikaasa, Göta õuekohtu presidentide Knut Jöransson Posse (1592–1664) ema ja Gustaf Knutsson Posse (1626–1676) vanaema Johan Gabrielsson Oxenstierna (1557–1607), riiginõunik "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... lk. 61". "Oxenstierna Family Website: Gabriel Kristiernsson Oxenstierna till Mörby och Steninge (Around 1506 - 1585)". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuli 2004. Vaadatud 5. aprillil 2009. Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust, 1930, lk.414 Elulugu (1888), lk. 507-508 Nordisk familjebok (rootsi keeles) Elulugu (1906), lk. 247 Svenskt biografiskt handlexikon (rootsi keeles) Sugupuu
Norra kuningate loend

Norra kuningate loendis on loetletud Norra valitsejad alates 862. aastast, mil Harald Kaunisjuus ühendas Norra alad ühtseks kuningriigiks.
Olav Kyrre

Olav Haraldsson (Olav Kyrre (norra keeles 'rahumeelne') või Olav III; umbes 1050 – 1093 Haukbø Ranrikes (praegune Håkeby Rootsis Tanumi vallas) oli Norra kuningas aastail 1067–1093. Tema valitsusajal oli Norras pikk rahuperiood. Olavi vanemad olid Norra kuningas Harald Hardråde ja Tora Torbergsdatter Giskest. Ta oli Erling Skjalgssoni tütretütre poeg, kuningas Olav II Haraldsson Püha poolvenna poeg ja kuningas Magnus II Haraldssoni vend. Saagad ütlevad, et Olav oli koos oma vanema venna Magnus Haraldssoniga kaasas, kui nende isa kuningas Harald Hardråde pidas 1062 Hallandis Niså lahingu. Ükski skaldilauludest seda ei kinnita. Olav võttis osa viikingite vallutusretkest Inglismaale 1066. aastal. 25. septembril toimunud Stamford Bridge'i lahingust ta osa ei võtnud, vaid oli sel ajal laevade juures. Selles lahingus langes Olavi isa Harald; seda sündmust peetakse viikingiajastu lõpuks. Pärast kaotust sõitis Olav koos Norra vägede jäänustega Orkney saartele, kus talvituti. Tagasi Norrasse jõuti 1067. Isa surma järel jagas Olav Norra trooni oma vanema venna Magnus Haraldssoniga, kes oli kuningaks saanud 1065. Olav valitses Vikenit (Kagu-Norra), Magnus Norra põhja- ja läänepiirkondi. Pärast Magnuse surma haigusesse 1069. aastal sai Olavist Norra ainuvalitseja. Olav sõlmis rahu Inglismaa kuninga William Vallutajaga. Samuti sõlmis ta rahu Taani kuninga Svend Estridseniga, ilma et sõda oleks alustatud, ning abiellus tema tütre Ingerid Svendsdatteriga. Pärast seda ta enam ühtki sõda ei pidanud, mille tõttu ta oma lisanime (vanapõhja kyrri ('rahumeelne')) saigi. Ta loobus oma eelkäijate püüdest kuningriiki Taani või Inglismaa arvel laiendada. Pärimuse kohaselt asutas Olav 1070. aastal Bergeni linna. Tema teine lisanimi oli bóndi ('talupoeg'). Ühe inglise allika järgi õppis Olav lugema ning kirjutama; ilmselt oli ta esimene Norra kuningas, kes seda tegi. Tema valitsusajal tugevnes Norras kuningavõim ning käsitööliste ja kaupmeeste hulgas seati sisse gildisüsteem. Tema valitsusajal pandi ilmselt esmakordselt kirja ka Norra seadused (Gulatingsloven). Olav seadis sisse head suhted paavstiga ning Põhjamaade kirikujuhtkonnaga Bremenis, asutas nähtavasti Bergeni ja Nidarosi piiskopkonna ning laskis rajada Bergeni Kristuse kiriku ja Nidarosi vana toomkiriku (Kristuse kiriku). Pärimuse järgi kahekordistas ta vahtkonna kuningatalus. Kuninganna Ingerid Svendssatteriga Olavil lapsi ei olnud, kuid hilisem kuningas Magnus Paljasjalg oli tema vallaspoeg, kelle ema oli Tora Arnesdatter. Olav oli kuningas Håkon Magnusson Toresfostre onu. Olav Kyrre on maetud Bergeni vanasse toomkirikusse (Kristuse kirikusse). Umbes 1225. aastal kirjutas Snorri Sturluson saaga Olavist oma "Heimskringlas". Et Olav sõdu ei pidanud, polnud Snorril tema 26 aastat kestnud valitsemisaja kohta kuigi palju öelda. 1998. aastal püstitati Bergenisse Olavi abstraktne ratsamonument. Norra kuningate loend Snorri Sturluson "Heimskringla". "The New Cambridge medieval history". Cambridge University Press. 2004. Lk. 300. Store Norske Leksikon Olav Kyrre saaga "Heimskringlas" (inglise k) Olav Kyrre ratsamonument (artikkel norra keeles ja foto)
Olav Magnusson

Olav Magnusson (1099 – 22. detsember 1115) oli Norra kuningas aastail 1103–1115. Ta oli Magnus Paljasjala poeg. Peale oma isa surma 1103. aastal tõusis Olav koos oma vendade Sigurd Magnussoni ja Øystein Magnussoniga Norra troonile. Oma nooruse tõttu ei võtnud ta riigi tegelikust valitsemisest osa. 1115. aastal jäi Olav haigeks ja suri sama aasta 22. detsembril. Et ta ei etendanud suurt ajaloolist osa, pole ajaloolased talle järjekorranumbrit andnud. Ta oleks pidanud olema Olav IV, kuid selle nime all tuntakse hoopis 14. sajandil elanud Olav Håkonssoni. Norra kuningate loend Jean-Charles Volkmann "Généalogie des rois et des princes d'Europe". Editions Jean-paul Gisserot. 1998 Lk. 35 Olav Magnusson (1103-1115) (inglise k.) Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Olaf Magnusson of Norway seisuga 5.04.2009.
Zinovi Purvinski

Zinovi Purvinski (12. november 1918 Narva – 19. august 1945 Norillag, Krasnojarski krai) oli eesti poksija. Ta oli 1939. aastal Eesti meister kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) ning sai Eesti meistrivõistlustel 1942. aastal kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 2. koha. Purvinski arreteeriti 11. veebruaril 1945. aastal ning talle mõisteti 10. mail 1945 tribunalis 10 aastat vangilaagrit + 5 aastat asumist. Ta saadeti Krasnojarski kraisse Norillagi vangilaagrisse, kus ta ka peatselt suri. Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 391 Zinovi Purvinski sporditulemused Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Sørøya

Sørøya on saar Norras Troms og Finnmargi maakonnas. Saare pindala 811,4 km². Ta on suuruselt neljas saar Norra põhiosas. Saare kõrgeim tipp on Komagaksla (659 m) ja sellega ei mahu saar Norra 30 kõrgeima saare hulka. Sørøya jaguneb Hasviki ja Hammerfesti valla vahel. 15. veebruaril 1945 evakueerisid Suurbritannia neli hävitajat 525 Norra tsiviilelanikku Sørøyalt Murmanski kaudu Šotimaale. Seda päästeoperatsiooni nimetati "Avatud ukseks".
Fosby

Fosby on asula Norras Vikeni maakonnas, Aremarki valla keskus. Pindala on 0,31 km². Elanike arv on 301 (1. jaanuar 2008). https://www.ssb.no/statbank/table/04859/ Area and population of urban settlements (US) 2000 - 2019. Statistika Keskbüroo, vaadatud 21.05.2020.
Erik Gabrielsson Oxenstierna

Vabahärra Erik Gabrielsson Oxenstierna (umbes 1546 – 5. juuni 1594) oli Rootsi riigitegelane. Sündis riiginõuniku ja admirali Gabriel Kristiernsson Oxenstierna (u 1506–1585) ja Beata Eriksdotter Trolle (u 1520–1591) pojana. 29. juunil 1561 sai ta isa Rootsi vabahärratiitli ja tema järglased immatrikuleeriti 1625. aastal vabahärrasuguvõsana nr. 1 Oxenstierna af Eka och Lindö nime all Rootsi rüütelkonda. 28. augustist 1573, määrati sõjakomissariks Liivimaal. 22. juulist 1580 Tallinna linnusepealik ja 15. juunist 1590 kuni 7. juulini 1592 Tallinna ja Eestimaa asehaldur Eestimaa hertsogkonnas ning Padise mõisaläänis. Ta maeti Linköpingi toomkirikusse (rootsi Linköpings Domkyrka). Talle kuulusid Lindö, Björnö, Årsta ja Eka mõis. Abiellus 9. oktoobril 1575. aastal Bengta Geraga (sünd. u.1545), kes oli Rootsi riiginõuniku, laamani ja Viiburi asehalduri Karl Holgersson Gera (u 1525–1566) ja Kristina Bengtsdotter (Färla) (sünd. u. 1530) tütar. Bengta ema Kristina oli 1563. aastal Liivimaal Rootsi sõjaväe ülemjuhatajaks olnud Åke Bengtsson Färla õde ja õde Beata oli 1573. aastal abiellunud Eriku venna Kristeriga, hilisema Narva linnuse ja lääni asehalduriga. Abielust sündisid: Christiern Eriksson Oxenstierna (u 1576–1598) Kerstin (u 1578 – elas 1629), aastast 1595 Nils Mauritzson Stake abikaasa Anna (1580–1618), aastast 1605 Broder Andersson Rålambi (1568–1647) abikaasa Carl Eriksson Oxenstierna (1582–1629), riiginõunik, vürstlik nõunik, riigiarhiivi juht Åke Eriksson Oxenstierna (1583–1653), kolonel, Viiburi, Savonlinna ja Kymi mõisalääni asehaldur 1634–1637 Beata (1591–1652), õukonnadaam Ebba (1592–1670) Carin (u 1593–1629), aastast 1610 riiginõunik Nils Andersson Lilliehööki (1561–1619) abikaasa Märta (u 1593–1620), Upplandi, Närke ja Värmlandi ratsaväeülema Isak Axelsson Silfversparre (u 1500–1642) abikaasa Gabriel Eriksson Oxenstierna (1594–1630), kammerhärra "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... lk. 61". Jakob Koit, ESTNISCHE BAUERN ALS KRIEGER WÄHREND DER KÄMPFE IN LIVLAND 1558-1611, Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis aastaraamat = Annales Societatis Litterarum Estonicae in Svecia, nr. 4, jaanuar 1966, lk 33 Vilhelm Fredrik Palmblad: Biographiskt Lexicon öfver namnkunnige svenska män, 1838, s.330-331 "Oxenstierna Family Website: Erik Gabrielsson Oxenstierna till Mörby och Steninge (Around 1546 - 1594))".[alaline kõdulink] "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... lk. 252-253". Sugupuu
Øystein Magnusson

Øystein Magnusson (u. 1088 – 29. august 1123) oli Norra kuningas aastail 1103–1123. Ta oli Magnus Paljasjala poeg. Peale oma isa surma 1103. aastal tõusis Øystein koos oma vendade Sigurd Magnussoni ja Olav Magnussoniga Norra troonile. Kui Sigurd võttis 1107–1111 osa ristiretkest, oli Øystein sisuliselt Norra ainuvalitseja, kuna noorem vend Olav ei võtnud osa tegelikust riigivalitsemist. Øystein lasi püstitada mitmeid katoliku kirikuid, Munkelivi kloostri Bergenis, sadama Agdenesis ning mitmeid peatuspaiku rändajatele. Samuti tõi ta Jämtlandi Norra võimu alla. Noorem vend Olav suri 1115. aastal, jättes võimu jagama Øysteini ja Sigurdi. Suhted Øysteini ja Sigurdi vahel olid pingelised, kuid avaliku konfliktini need siiski ei viinud. Øystein oli abielus Ingebjørg Guttormsdatteriga, kellega tal oli tütar Maria Øysteinsdatter. Norra kuningate loend Snorri Sturluson "Heimskringla" Heimskringla. Øysteini, Olavi ja Sigurdi saaga (inglise k.) Alexander Linklater, "The King Who Listened". The Guardian. 23.12.2006 (inglise k.)
Bergeni toomkirik

Bergeni toomkirik (ka Bergeni katedraal) on kirik Norras Bergenis. Bergeni toomkirik on Bjørgvini piiskopkonna peakirik. Bergeni toomkirikut on esmamainitud seoses 1181. aasta sündmustega. Algselt kasutati pühale Olavile pühitsetud väikest kirikut ilmselt kohaliku kihelkonnakirikuna. Kuningas Sverre saaga kohaselt leidis 1181. aastal kirikus varju kuningas Sverre Sigurdsson. 13. sajandi alguses anti kirik lähedal asunud Frantsisklaste mungakloostri käsutusse. Frantsisklaste kirik põles 1248. ja 1270. aastal. Pärast viimast tulekahju toetas kuningas Magnus Lagabøte heldelt kiriku taastamist. Pärimuse kohaselt maeti kuningas pärast surma sellesse kirikusse, kuid tema haua asukohta pole suudetud kindlaks teha. 1463. aastal põles kirik uuesti, kuid seda ei taastatud täielikult enne 1550. aastaid. 1537. aastal viidi Taanis ja Norras läbi reformatsioon ning Bergeni Püha Olavi kirikust sai Bjørgvini piiskopkonna toomkirik. Vastset toomkirikut parandati ja laiendati ning sinna paigaldati Bremenist toodud orel. Bergeni toomkirik põles uuesti 1623. ja 1640. aastal. 1623. aasta tulekahju järel sai kirik tänapäevani säilinud põhikuju. Aastail 1624–1903 asus toomkiriku tornis vahimees, kelle ülesandeks oli märgata tulekahjusid. Kirikutornis asusid ka tulekustutamiseks vajalikud vahendid. 1665. aastal sai kirikutorn tabamuse suurtükist. Suurtükikuul asub siiani tornimüüris. 1880. aastatel Christian Christie juhtimisel toimunud taastamistööde käigus eemaldati kiriku rokokoosisustus ning kirikule anti tagasi tema keskaegne ilme. Bergeni toomkirikust Bergeni tutvustuses (inglise k) Bergeni toomkiriku ajalugu (inglise k) Vaade Bergeni toomkirikule linnulennult