laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Eesti 2022. aasta taliolümpiamängudel

EST Eesti osales 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis 26 sportlasega, kes võistlesid 8 spordialal. Avatseremoonial olid lipukandjateks Kelly Sildaru ja Martin Himma. Sildaru kandis lippu ka olümpia lõputseremoonial. Kelly Sildaru võitis pronksmedali naiste pargisõidus. Lisaks sai ta 4. koha naiste rennisõidus. 7. koha sai Marten Liiv meeste 1000 m kiiruisutamises. Kahevõistleja Kristjan Ilves sai 9. koha suure mäe + 10 km võistlusel. Esimest korda jõudsid Eesti sportlased taliolümpiamängudel esikümnesse kolmel alal. Iluuisutamine: Eva-Lotta Kiibus, Aleksandr Selevko Kahevõistlus: Kristjan Ilves Kiiruisutamine: Marten Liiv Murdmaasuusatamine: Aveli Uustalu, Kaidy Kaasiku, Keidy Kaasiku, Mariel Merlii Pulles, Tatjana Mannima, Alvar Johannes Alev, Henri Roos, Marko Kilp, Martin Himma. Mäesuusatamine: Kaitlyn Vesterstein, Tormis Laine Laskesuusatamine: Johanna Talihärm, Regina Oja, Susan Külm, Tuuli Tomingas, Kalev Ermits, Kristo Siimer, Raido Ränkel, Rene Zahkna Suusahüpped: Artti Aigro, Kevin Maltsev Vigursuusatamine: Kelly Sildaru EOK kinnitas Pekingisse sõitva olümpiakoondise, ERR "Kelly Sildaru kannab Eesti lippu ka Pekingi olümpia lõputseremoonial" ERR sport, 19. veebruar 2022 "Marten Liiv: kuskil varu sisse ei jäänud" ERR sport, 18. veebruar 2022 "Eesti koondis Pekingi olümpial" ERR sport "Eesti jõudis taliolümpial esmakordselt kolmel alal kümne hulka" ERR sport, 19. veebruar 2022 https://www.eok.ee/team-estonia/olumpiamangud/peking
Antoine I

Antoine I [antu'aan esimene] (Antoine Grimaldi; 25. jaanuar või 27. jaanuar 1661 – 20. veebruar või 21. veebruar 1731) oli kolmas Monaco vürst 2. jaanuarist või 3. jaanuarist 1701 kuni surmani, vürst Louis I ja Charlotte Catherine de Gramont'i (1639–1678) poeg. Louis I-l oli Charlotte de Gramont'iga kaks poega: vanem poeg Antoine, kes päris trooni, ja noorem poeg Honoré (1669–1748), kellest sai Besançoni peapiiskop. Antoine liikus Prantsuse aristokraatlikus kõrgseltskonnas ja paistis silma sõjaväes. Vägeva kasvu ning vapruse tõttu Fleurusi, Monsi ja Namuri lahingutes sai ta hüüdnimeks "Koljat". Ta restaureeris ja kindlustas palee, kus ta korraldas suurejoonelisi pidusid. Ta oli hea muusik ning dirigeeris oma orkestrit Jean-Baptiste Lullylt päranduseks saadud taktikepiga. Antoine I asus troonile oma isa Louis I järel. Isa oli Vatikanis Prantsusmaa suursaadikuna teenides tohutuid summasid välja andnud. Seetõttu pidi Monaco vürst oma elustiili muutma ning Versailles' õukonnast lahkuma. Louis XIV kahetses tema lahkumist. Ta ütles: "Hüvasti, mu Monaco isand, olgu Teile kinnitatud, et Te lahkute minu lugupidamisega, minu sõprusega ja minu usaldusega." Valgustatud metseenina hoolitses Antoine I muusiku François Couperini ja maalikunstniku Louis-Michel Van Loo eest ning oli nendega elavas kirjavahetuses. Ta laskis Jacques Gabrielil ja Robert Cotte'il Mentoni väikese palee ehitada. Oma valitsemisajal rajas ta Monacole täiendavaid kindlustusi. Ta lükkas tagasi paljud oma tütre ja ainsa pärija Louise-Hippolyte'i kosilased. Lõpuks aktsepteeris ta bretooni päritolu Jacques de Goyon de Matignoni, Thorigny krahvi, kellest sai hiljem Monaco vürst Jacques I), sest ta võttis endale Grimaldide nime ja vapi ning Monaco vürsti tiitli. Tütar päris isa trooni, kuid suri vähem kui aasta pärast ja troon läks tema abikaasale. Antoine I-ga sai Grimaldide meesliin otsa. Antoine abiellus 1688 vürstitar Marie de Lorraine-Harcourt-Armagnaci (1674–1724), Lorraine-Harcourt-Armagnaci hertsogi Louis I ja Catherine de Neufville de Villeroy tütrega (1641–1718). Neil sündis kuus tütart: Catherine suri 1696 Louise-Hippolyte (1687–1731), Monaco vürstitar Elisabeth Mademoiselle de Valentinois (suri 1702) Marguerite Mademoiselle de Carladès (1700–1758); abiellus 1720 Louis de Gand'i Isenghieni vürstiga (1678–1767) Dévote Mademoiselle des Baux (suri 1703) Marie Mademoiselle de Chabreuil (suri 1726)
Kannu

Kannu on mitme Eesti küla nimi: Kannu, küla Võru maakonnas Võru vallas Kannu, küla Tartu maakonnas Kastre vallas Kannu on ka küla Soomes Lõuna-Karjala maakonnas Taipalsaari vallas.
Rose Christiane Raponda

Rose Christiane Ossouka Raponda (sündinud 1964. aastal) on Gaboni poliitik (Gaboni Demokraatlik Partei). Rose Christiane Raponda on lõpetanud Gaboni Majanduse ja Rahanduse Instituudi. 2012. aasta veebruarist kuni 2014. aasta veebruarini oli ta Gaboni eelarve-, riigi rahanduse ja avaliku teenistuse minister. Alates 10. veebruarist 2014 kuni 12. veebruarini 2019 oli ta Libreville'i linnapea. 2019. aasta veebruarist kuni 2020. aasta juulini oli ta Gaboni kaitseminister. Alates 16. juulist 2020 on Rose Christiane Raponda Gaboni peaminister. Rose Christiane Ossouka Raponda Biography: What you need to know about Gabon first female prime minister BBC, 17. juuli 2020 Olusola Adeoye:Gabon appoints first female prime minister Gabon appoints first female prime minister Today, 16. juuli 2020 Trop sale, Libreville instaure le prix Rose Christiane Ossouka Raponda pour se rendre propre Gabonactu, 8. august 2021 Gabon appoints first woman prime minister amid government shakeup Reuters, 16. juuli 2020 Christiane Ossouka RAPONDA, Prime Minister of the Republic of Gabon African Capacity Building Foundation, 5. august 2020
Hala Stulecia

Hala Stulecia (poola keeles 'Sajandi saal') on hoone Poolas Wrocławis. Seal korraldatakse spordivõistlusi (poksi-, käsipalli-, korvpalli- ja võrkpallivõistlusi), konverentse ja kontserte. Selle projekteeris saksa arhitekt Max Berg. Hoone ehitust alustati 1911. aastal. See valmis 1913. aastal, millega tähistati saja aasta möödumist Leipzigi lahingu toimumisest. Valmimise ajal oli Hala Stulecial suurim raudbetoonist kuppel maailmas. Hala Stulecia on üks silmapaistvamaid näited varasest modernistlikust ja ekspressionistlikust arhitektuurist. 2006. aastal kanti Hala Stulecia UNESCO maailmapärandi nimistusse. https://halastulecia.pl/
Via Egnatia

Via Egnatia oli tee, mille roomlased rajasid Balkani poolsaarele 2. sajandil eKr. See läbis Illüüriat, Makedooniat ja Traakiat, kulgedes Apenniini poolsaarel asunud Via Appia jätkuna läbi territooriumi, mis on nüüdisaegne Albaania, Põhja-Makedoonia, Kreeka ja Türgi Euroopa-osa. Tee algas Aadria mere äärest Dyrrachiumist (praegu Durrës) ja kulges mööda rasket marsruuti Genususe (Škumbin) jõe äärt, üle Candaviae (Jablanica) mägede ja sealt edasi Ohridi järve äärsele mägismaale. Seejärel pöördus see lõuna poole, järgides mitut kõrget mäekuru, et jõuda Egeuse mere põhjarannikul Thessalonicasse. Sealt kulges see linna Byzantion (hilisem Konstantinoopol, praegu İstanbul). Tee kogupikkus oli umbes 1120 km (746 Rooma miili). Nagu teisedki suuremad Rooma teed, oli see umbes kuue meetri laiune, sillutatud suurte hulknurksete kiviplaatidega või kaetud kõva liivakihiga.  Via Egnatia – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kurista (Kastre)

Kurista on küla Tartu maakonnas Kastre vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Võnnu valda. Vaatamisväärne on 19. sajandi teisel poolel punastest tellistest püstitatud Kurista mõisa peahoone ja kalmistu. Külas asub Leinamänd. Kurista külas on sündinud luuletaja Gustav Suits (30. november 1883). Kurista mõisa peahoone (2014) Tiik Kurista mõisa pargis Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Eino Veskis

Eino Veskis (10. september 1931 Valga – 8. jaanuar 2022 Tartu) oli eesti ajalooõpetaja ja kodu-uurija. Ta lõpetas 1950. aastal Valga 1. Keskkooli ja 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna ajaloo osakonna. Pärast lõpetamist töötas ta aastakümneid Jõgeval erinevates koolides ajalooõpetajana. "Seal, kus voolab Pedja". Eesti Raamat. Tallinn 1970 "Jõgeva rajoon". // Siin- ja sealpool maanteed. Eesti Raamat. Tallinn 1974 2. trükk. Tallinn 1982 Эйно Вескис. "Йыгеваский район". Ээсти раамат. Таллинн 1976 "Paduvere Talumuuseum 25. Killukesi Vaimastvere valla ajaloost". Üks autoreid, koostaja Tiit Lääne. Paduvere Talumuuseum. Vaimastvere 1996 "Jõgeva vald ristteel. Aja- ja kultuurilooline raamat tänase Jõgeva valla territooriumist". Üks autoreid, koostaja Tiit Lääne. Jõgeva Vallavalitsus. Jõgeva 1998 "Julius Kuperjanov ja Paju lahing". Vooremaa, 3. veebruar 2006 "Ühest erilisest rahvusest ? mustlastest". Vooremaa, 30. märts 2007 1988 Jõgeva linna aukodanik 2004 Valgetähe IV klassi teenetemärk "Teenetemärkide kavalerid". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. jaanuar 2022. Vaadatud 16. jaanuaril 2022. Jaan Lukas. "Eino Veskis, elav ajalugu". Vooremaa, 11. september 2006 Intervjuu teeneka ajalooõpetaja ja koduloolase Eino Veskisega 90. sünnipäeva eel. Kestus 9:44. YouTube, 5. september 2021 "In memoriam Eino Veskis 10.09.1931–08.01.2022" Vooremaa, 11. jaanuar 2022. Lk 7
Kotkakodu

Kotkakodu oli noorteorganisatsiooni Noored Kotkad keskne laagritaristu Kubija järve ääres. See ei ole säilinud. Kotkakodu tarbeks osteti Haridusministeeriumi ja Kaitseliidu rahastusel endine suurem suvila, mis asus otse Kubija järve ääres. Suvila kohandati 1938. aasta suve jooksul noortelaagri vajadusteks ja avati 1938. aasta augustis. Avamisel osalesid Haridusministeeriumi noortenõunik Juhan Maisma, Noorte Kotkaste peavanem kolonel Jaan Maide, Noorte Kotkaste peastaabi ülem Johann Tedersoo ja umbes sada noortejuhti malevatest. 1939. aasta suvel osales Kotkakodu laagrites kokku 204 noorkotkast. Korraga oli kohal umbes 45 noort ja 6 kuni 10 täiskasvanut. Jätkus maja ümbruse korrastamine ja välja ehitamine noorte kätetööna.[viide?] Pärast Teist maailmasõda paigutati Kotkakodu ruumidesse Võru-Kubija sanatoorium-puhkekodu. 1952. aastal toimus sanatooriumis tulekahju, mille tagajärjel sai peahoone tugevalt kahjustada ja lammutati hiljem. Kolmekorruselises ja rõdudega majas oli 34 tuba, 2 saali ja köök. Korraga oli võimalik majutada 100–150 noorkotkast või kodutütart. Maja vastas järve kaldal oli kaks paadi- ja ujumissilda. Üks laagrivahetus kestis kaks nädalat. Võrumaal avati "Kotkakodu". Päewaleht nr 234 1938. Eesti Tuletõrjemuuseum TTM F 9902. Ajapaik: Võru-Kubija puhkekodu Ajapaik: Võru-Kubija sanatooriumi hoone pärast tulehahju
Garry Rodrigues

Garry Mendes Rodrigues (sündinud 27. novembril 1990 Rotterdamis) on Hollandis sündinud Roheneemesaarte jalgpallur, kes mängib äärepoolikuna Türgi kõrgliigaklubis Ankaragücü ja Roheneemesaarte jalgpallikoondises. Klubikarjääri jooksul on Rodrigues mänginud muuhulgas Bulgaaria kõrgliigaklubis Sofia Levski (2013–2014), Hispaania kõrgliigaklubis Elche (2014–2015), Kreeka kõrgliigaklubis PAOK (2015–2017), Türgi kõrgliigaklubides Galatasaray (2017–2019) ja Fenerbahçe (2019–2020, laenul Al-Ittihadist) ning Saudi Araabia kõrgliigaklubis Al-Ittihad (2019–2021). Hooajal 2015–16 valiti ta PAOK-is mängides Kreeka kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Hooajal 2017–18 tuli ta Galatasarayga Türgi meistriks. 2021. aasta septembris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Kreeka kõrgliigaklubiga Olympiakós. Hooajal 2021/22 tuli ta Olympiakósega Kreeka meistriks. 2023. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Ankaragücüga. Roheneemesaarte jalgpallikoondises tegi Rodrigues 14. augustil 2013 sõprusmängus Gaboni vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 6. septembril 2014 Aafrika rahvuste karikavõistluste valikmängus Nigeri vastu. Ta on kuulunud Roheneemesaarte koondisse 2015. ja 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. "Garry Rodrigues Ankaragücü'müzde". ankaragucu.org.tr (türgi). 19. august 2023. Vaadatud 26. augustil 2023. https://www.national-football-teams.com/player/53413/Garry_Mendes_Rodrigues.html (vaadatud 16.1.2022)  Garry Rodrigues – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kurista

Kurista on mitme Eesti küla nimi: Kurista, küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Kurista, küla Tartu maakonnas Kastre vallas Kurista on Rookse küla nimevariant. Kurista mõis Kurista vald
Alexander Djiku

Alexander Kwabena Baidoo Djiku (sündinud 9. augustil 1994 Montpellier's) on Prantsusmaal sündinud Ghana jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Fenerbahçe ja Ghana jalgpallikoondises. Djiku on Ghana ja Prantsusmaa päritolu. Ta alustas klubikarjääri SC Bastias, debüteerides 2014. aasta detsembris Prantsusmaa kõrgliigas. Esimese värava Prantsusmaa kõrgliigas lõi ta 21. detsembril 2016 mängus Marseille Olympique'i vastu Aastatel 2017–2019 mängis ta kaks hooaega Prantsusmaa kõrgliigaklubis SM Caen. 2019. aasta suvel liitus ta Strasbourgiga, kus mängis neli hooaega. 2023. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu. Ghana jalgpallikoondises debüteeris ta 9. oktoobril 2020 sõprusmängus Mali vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste viimases alagrupimängus 18. jaanuaril Komooride vastu. Ta kuulus Ghana koondisse ka 2022. aasta maailmameistrivõistlustel. http://www.africa-football.com/2017/07/11/mercato-sm-caen-alexander-djiku-en-approche-senegal/[alaline kõdulink] "Alexander Djiku :: Alexander Djiku :: Strasbourg". www.playmakerstats.com. Vaadatud 8. augustil 2019. https://int.soccerway.com/players/-/262766/ (vaadatud 16.1.2022) "Ailemize hoş geldin Alexander Djiku" (türgi). Fenerbahçe S.K. 10. juuli 2023. Vaadatud 10. juulil 2023. https://www.transfermarkt.com/alexander-djiku/nationalmannschaft/spieler/250844 (vaadatud 16.1.2022)
Juri Olefirenko (dessantlaev)

Juri Olefirenko (ukraina keeles Юрій Олефіренко) on Ukraina mereväe koosseisu kuuluv keskmise suurusega dessantlaev. 23. juunil 2022 andis Ukraina president laevale riikliku autasu Julguse ja Vapruse Eest. Десантний корабель ВМС ЗСУ «Юрій Олефіренко» повернувся на службу після ремонту - Armija Inform, 02.12.2020 (vaadatud 16.01.2022) УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №434/2022 Про відзначення почесною відзнакою «За мужність та відвагу». 1. Відзначити почесною відзнакою «За мужність та відвагу» середній десантний корабель «Юрій Олефіренко» Військово-Морських Сил Збройних Сил України, 23.06.2022.
Lassana Coulibaly

Lassana Coulibaly (sündinud 10. aprillil 1996 Bamakos) on Mali jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Salernitana ja Mali jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis SC Bastia, debüteerides hooajal 2015/2016 Prantsusmaa kõrgliigas. 2017. aastal liitus ta Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Angers. Hooajal 2018–2019 mängis ta Angers'st laenul Šotimaa kõrgliiga klubis Rangers ja hooajal 2019–20 Belgia kõrgliiga klubis Cercle Brugge. 2021. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Salernitanaga. Mali jalgpallikoondises debüteeris Coulibaly 4. septembril 2016 Aafrika rahvuste karikavõistluste valikmängus Benini vastu. Ta on kuulunud Mali koondisse 2017., 2019. ja 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. https://int.soccerway.com/players/lassana-coulibaly/394335/ (vaadatud 16.1.2022) https://www.transfermarkt.com/lassana-coulibaly/profil/spieler/386552 (vaadatud 16.1.2022)
Junior Firpo

Héctor Junior Firpo Adames (tuntud kui Junior Firpo või Junior; sündinud 22. augustil 1996 Santo Domingos) on Dominikaani Vabariigis sündinud Hispaania jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Leeds United. Ta võib mängida ka paremkaitsja või keskkaitsjana. Kuueaastaselt kolis ta Hispaaniasse Benalmádenasse Andaluusias. 2014. aastal liitus ta Hispaania klubiga Real Betis. 2015. aasta veebruaris debüteeris ta klubi reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. Hispaania kõrgliigas debüteeris Junior 12. veebruaril 2017 mängus Deportivo La Coruña vastu, saades esimeseks Dominikaani Vabariigi mängijaks, kes on Hispaania kõrgliigas mänginud. Sama aasta 17. märtsil lõi mängus RCD Espanyoli vastu oma esimese värava Hispaania kõrgliigas. 2019. aasta augustis sõlmis Junior viieaastase lepingu FC Barcelonaga. 2021. aasta juulis siirdus ta Leeds Unitedi, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu. 9. oktoobril 2015 pidas Junior ühe kohtumise Dominikaani Vabariigi jalgpallikoondises, kui mitteametlikuks sõprusmängus kohtuti Brasiilia olümpiameeskonnaga. 2019. aastal tuli ta Hispaania kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. "Junior Firpo: Leeds sign Barcelona full-back for undisclosed fee as Ezgjan Alioski replacement". Sky Sports. 6.7.2021. Vaadatud 16.1.2022
Savra lahing

Savra lahing (albaania: Beteja e Savrës, serbia: Bitka na Saurskom polju, türgi: Savra Muharebesi; "Lahing Sauria väljal") või Vjosë lahing toimus 18. septembril 1385 Osmanite ja palju väiksemate Zeta vägede vahel Savra väljal Lushnjë lähedal (tänapäeva Albaania keskosas). Karl Topia kutsus Osmanid appi oma Balša II vastases vaenutegevuses. 1372. aastal abiellus Balša II Valona despoodi Ivan Komnin Aseni tütre Komninaga. Kaasavarana omandas Balša Valona (tänapäeva Vlorë), Berati ja Kanina (tänapäeva Albaania lõunaosas) linnad, mis asusid Aseni provintsis. 1385. aastal vallutas Balša II Durazzo (tänapäeva Durrës), arvatavasti Karl Topialt. 1385. aasta aprillis Ragusale välja antud hartas kutsus ta end "Durazzo hertsogiks". Balšići valduste laienemine Epeirosesse tõi ta rindejoonele Osmanite vastu. Olles teadlik Osmanite püüdlustest tema territooriumile, palus Balša II 8. augustil 1385 veneetslased endale nelja galeeriga appi. Karl Topia kutsus konfliktis Balša II-ga endale Osmanid appi. Topia kutsele vastati ja Hayreddin Paşa tõi oma väed Ohridi piirkonnast (tänapäeva Makedoonia) Sauria väljale Lushnjë lähedal. Uudised Osmanite vägede sissetungist Berati piirkonda jõudsid Balša II-ni Durrësis viibides. Mavro Orbini sõnul kogus Balša II Durrësis 1000 meest ja suundus oma aadlike nõuandeid eirates Osmanite rüüstajate vastu võitlema. Pole üllatav, et Balša väikestel jõududel oli vähe edu ja Balša II hukkus. Orbini töö on ainus allikas, mis mainib Ivaniš Mrnjavčevići selles lahingus osalenuna. Mõned teadlased usuvad, et teda polnud isegi olemas, samas kui teised usuvad, et ta polnud iseseisev keskaegne isand, vaid Balšići perekonna ustav liige. Teine isik, keda ainult Orbini mainis, on vojevood Đurađ Krvavčić, keda kirjeldatakse kui vaprat sõdalast, kes samuti selles lahingus hukkus. Mavrini selgitab, et Balša II surnukehal raiuti pea maha ja see viidi Hayreddin Paşale. Kuna Osmanid olid võidukad, sai enamik kohalikest Serbia ja Albaania isandatest nende vasallideks. Kohe pärast seda lahingut vallutas Topia Durrësi tagasi, tõenäoliselt Osmanite ülemvõimu all. Osmanid vallutasid Kruja, Berati ja Ulcinji, kuid varst taandusid neist, hoides oma alalise kontrolli all ainult Kastoriát. Mõned allikad selgitavad, et Osmanid jäid Berati tõenäoliselt kavatsusega kasutada seda tugipunktina Vlorë vallutamiseks. Mavro Orbini töö (Slaavlaste kuningriik) on selle lahingu üks peamisi esmaseid allikaid. See sisaldab palju ebaõigeid ja ebatäpseid andmeid. Teine otsene allikas Savra lahingu kohta on Marin Barleti, kes selgitas, et Balša II oli vapper ja idealistlik. See lahing pani aluse sajandeid kestnud Osmanite kohalolekule Balkani selles osas. Serbia ajaloolane Stojan Novaković rõhutas, et lahingu tähtsus nendele Serbia ja Albaania isandatele on võrreldav Maritsa ja Kosovo lahingu omaga. Selle lahingu oluliseks tulemuseks oli albaanlaste sissevool Osmanite vägedesse, kes olid selle tugevuse oluliseks allikaks järgmise 527 aasta jooksul.
Kõnnu (Kastre)

Kõnnu on küla Tartu maakonnas Kastre vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Võnnu valda. 2011. aasta 1. jaanuari seisuga oli Kõnnu külas 30 elanikku. Kõnnut on esmamainitud 1582. aastal (Kiende). Kõnnu tarandkalme ja kääbastik asuvad Kõnnu külas Kääbaste talust 60 m loodes Lääniste–Kõnnu tee ääres. Tarandkalme ja 8 kääbast paiknevad männimetsaga kaetud liivase seljaku – niinimetatud Kääbastepealse serval. Paik on tuntud ka Rahahaua nime all. Vähese leiumaterjaliga kalmistu teke on dateeritud 3. sajandisse; kasutamisaeg ulatus 5.–6. sajandisse. Läänistest mööda Ahja jõge allavoolu 3 km, Kõnnu tarandkalmest ja kääbastest põhja poole 2 km, Ahja jõe kaldast 200 m eemal metsaserval asub nn "Ütskonina". Rahvajutt kõneleb: seal elanud Eesti vanem Ütsko oma linnas (linnuses). Ta langenud vaenlase vastu võideldes, toodud aga kodu-linna, kuhu ka maetud ühes hulga varandusega. Tema linna raudväravad olevat praegugi Ahja jões. Veel olla linna kastiga kulda peidetud, mida mitmed ka otsimas käinud. Teatakse rääkida leitud luudest, muust aga mitte. Linnuse jäljeks võib pidada praegu veel märgatavat vallisarnast moodustist. Selle lõpust lõuna poole on 3–4 m meetri laiune lohk, mis nähtavasti on vana kaevu või tiigi ase. Valli reljeefne osa on umbes 600 m pikk, laius kohati 35 m, keskelt 19 m, kõrgus otste poolt 2–3 m, keskkohalt 1,5–2 m. Kaarekujulisel vallil kasvab mets, ümbrus aga on soine. (A. Karu 1921. aasta käsikirja põhjal, mis asub Ajaloo Instituudi arheoloogiaarhiivis). Kõnnu külas on möldri pojana sündinud eesti sõjaväelane, EV kapten ja NSVL polkovnik (122. Eesti Laskurdiviisi staabiülem) Tavid Kiljako. Haldus- ja asustusjaotus, vaadatud 1.03.2023. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. https://arhiiv.err.ee/audio/vaata/kirjutamata-memuaare-kirjutamata-memuaare-david-kiljako
Laukmuiža

Laukmuiža mitme Läti küla nimi. Laukmuiža (Ārlava vald) Laukmuiža (Dundaga vald) Laukmuiža (Rudbārži vald) Laukmuiža (Vāne vald)
Adam Forshaw

Adam John Forshaw (sündinud 8. oktoobril 1991 Liverpoolis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Plymouth Argyle. 2000. aastal liitus ta Evertoni noorteakadeemiaga. Evertoni põhimeeskonnas debüteeris ta 17. detsembril 2009 UEFA Euroopa Liiga alagrupimängus Borissovi BATE vastu. Inglismaa kõrgliigas debüteeris ta 9. aprillil 2011 mängus Wolverhampton Wanderersi vastu. Aastatel 2012–2014 mängis ta Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Brentford. Hooajal 2013–14 valiti Forshaw Inglismaa League One'i aasta mängijaks ja hooaja sümboolsesse koosseisu. 2014. aasta septembris sõlmis ta lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Wigan Athletic. 2015. aasta jaanuaris siirdus ta samasse liigasse kuuluvasse Middlesbrough'i. Hooajal 2016/17 mängis Forshaw Middlesbrough'ga Inglismaa kõrgliigas. 2018. aasta jaanuaris liitus ta 4,5 miljoni naelsterlingi eest Leeds Unitediga, kellega sõlmis nelja ja poole aasta pikkuse lepingu. Aastatel 2021–2023 mängis ta Leeds Unitedi koosseisus kaks hooaega Inglismaa kõrgliigas. 2023. aasta augustis siirdus Forshaw Inglismaa esiliigaklubisse Norwich City. Hooaja 2023/24 esimeses pooles sai ta seal võrdlemisi vähe mänguaega ning ta hooaja keskel lõpetas ta klubiga lepingu. 2024. aasta jaanuaris siirdus ta Plymouth Argyle'isse. "Done Deal: Adam Forshaw joins Leeds United in £4.5m deal from Middlesbrough". Yorkshire Evening Post. 18.1.2018. Vaadatud 16.1.2022 "Adam Forshaw: Norwich sign former Leeds and Middlesbrough midfielder". BBC Sport. 26. august 2023. Vaadatud 23. oktoobril 2023. "Adam Forshaw Signs For Argyle". www.pafc.co.uk. 19. jaanuar 2024. Vaadatud 19. jaanuaril 2024.