laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Afanassi Savvin

Afanassi Afanasjevitš Savvin (vene keeles Афанасий Афанасьевич Саввин; sündinud 7. mail 1986) on jakuudi ettevõtja ja haridustegelane. Ta oli 2013–2017 Ammossovi-nimelise Kirde Föderaaalülikooli (üks 10 Venemaa föderaalülikoolist) prorektor innovatiivse arengu ja teaduslike uurimistööde kommertseerumise alal. Ta kureerib ülikoolis arktilist innovatsioonikeskust (Арктический инновационный центр), investeerimiste ja innovatsiooni valitsust, ühte kolmest ülikooli filiaalist – Nerjungris asuvat SVFU tehnikainstituuti, ülikooli innovatiivseid väikeettevõtteid ning lastele orienteeritud arvutiakadeemiat (Малая компьютерная академия). Ta lõpetas 2004. aastal Jakutski riikliku ülikooli matemaatika ja informaatika instituudi kiitusega erialal "rakendusmatemaatika majanduses". Pärast ülikooli lõpetamist asus ta samas assistendina tööle arvuti- ja matemaatilise modelleerimise kateedris. Ühtlasi õppis ta aastatel 2004–2007 ülikooli rahandus-majandusinstituudi aspirantuuris erialal "ökonoomika ja rahvamajanduse juhtimine". Aastatel 2005–2013 töötas ta tehnoloogiaettevõtetes vastutaval ametikohal. 2013–2017 oli ta Ammossovi-nimelise Kirde Föderaaalülikooli prorektor ja SVFU arktilise innovatsioonikeskuse direktor. 2014. aastal täiendas ta end Skolkovos, kus läbis Moskva Skolkovo juhtimiskoolis kursuse "kõrghariduse uued liidrid". 2017 asutas ettevõtte Replio Technologies, alates 2018. aastast on AS Sahha Vabariigi Arengukorporatsiooni (Корпорация развития Республики Саха (Якутия)) peadirektor. Ta on Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea juures asuva infotehnoloogia arendamise nõukogu liige ja Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea juures asuva imagoloogilise poliitika nõukogu liige. Ta kuulub liikmena Ülevenemaalise IT-direktorite liitu. Tal on kolm peamist huviala – jalgpall, lugemine ja reisimine. Ta on külastanud enam kui 30 riiki. https://roscongress.org/speakers/savvin-afanasiy/biography/ Афанасий Афанасьевич Саввин. s-vfu.ru Саввин Афанасий Афанасьевич. s-vfu.ru Саввин Афанасий Афанасьевич. s-vfu.ru Выпускники ЯГУ-СВФУ объединятся в новом формате. ysia.ru, 23. august 2016 Форсайт-флот 2014: Афанасий Саввин, СВФУ. youtube.com, 27. august 2014
Uus Kosjaleht

"Uus Kosjaleht: mitmekesise sisuga jutu-, pilke- ja naljaleht" oli huumoriajakiri, mis ilmus aastatel 1930–1935 ebaregulaarselt Tallinnas. Ajakiri oli jätkuks 1917–1919 ilmunud Kosjalehele. Ajalehe toimetus asus Tallinnas Magasini tänav 4. Väljaandja oli Julius Ernst Meigas ja vastutav toimetaja Harald C. Pitsahl. Ajalehte trükiti trükikodades J. E. Meigas & Ko (Tallinnas Pärnu mnt 5) ja Kiirtrükk. Üksiknumber maksis 10 senti ja aastane tellimishind oli 1,20 krooni. "ERB - Uus Kosjaleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2017. Vaadatud 31. juulil 2017. Digar – Uus Kosjaleht 1931 nr 1
Dani Ceballos

Daniel Ceballos Fernández (sündinud 7. augustil 1996 Utreras) on Hispaania jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Premier League'i klubis Arsenal (laenul Madridi Realist). Aastatel 2014–2017 mängis Ceballos Hispaania jalgpalliklubis Real Betis ning sai 98 mänguga kirja 7 väravat. 2017. aastal siirdus ta 17 miljoni euro eest Madridi Reali, sõlmides kuue aasta pikkuse lepingu. 2019. aasta juulis suundus ta laenule Arsenali. 2017. aastal tuli ta Hispaania alla 21-aastaste koondisega Euroopa juunioride meistriks. Ta valiti turniiri parimaks mängijaks. Real Betis Segunda División: 2014–15 Madridi Real UEFA Meistrite Liiga: 2017–18 Klubide maailmameistrivõistlused: 2017, 2018 "Spain's Dani Ceballos named Player of the Tournament". UEFA. 30.6.2017. Vaadatud 4.6.2018 Profiil Madridi Reali kodulehel
Mati Kahru

Mati Kahru (sündinud 12. veebruaril 1954) on eesti okeanograaf. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli bioloogina, õppides ülikoolis aastail 1972–1978. Seejärel töötas ta Ain Aitsami mereuuringute töörühmas. Ta on töötanud pikka aega Scrippsi okeanograafia instituudis California Ülikoolis San Diegos. Tema teadustöö on seotud peamiselt ookeanide satelliitseirega ja kaugseire andmetöötlusega. Biograafia. Publikatsioonide loend. Ettekanne Läänemere ökoloogia satelliituuringutest. Artikkel viimaste aastakümnete muutustest Balti meres.
Vassili Jegorov

Vassili Mihhailovitš Jegorov (vene keeles Василий Михайлович Егоров; sündinud 16. septembril 1993 Megino-Kangalassõ ulussis Sahhas) on jakuudi poksija. Ta saavutas 2015. aasta poksi maailmameistrivõistlustel helveskaalus (kuni 49 kg) hõbemedali ning tuli kahel korral Euroopa meistriks (2015, 2017). 2016. aastal lülitati ta Venemaa olümpiakoondisse olümpiamängudel Rio de Janeiros, kuid tema esinemine ebaõnnestus – ta ei pääsenud veerandfinaali. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Hamburgis pääses Jegorov veerandfinaali, kuid edasi ei pääsenud, sest kaotus Kasahstani esindajale sulges tee poolfinaali. Ta lõpetas 2016. aastal Tšuraptša Riikliku Kehakultuuri ja Spordi Instituudi bakalaureuseõppe punase diplomiga. Ta õppis päevases õppes, kuid individuaalgraafiku alusel. Paralleelselt õpingutega Tšuraptšas asus ta 2014. aastal omandama teist kõrgharidust kaugõppes Ammossovi-nimelise Kirde Föderaalülikooli õigusteaduskonnas. 2016 – Venemaa teeneline meistersportlane Боксер Егоров проиграл в 1/8 финала олимпиады. sport-express.ru 19.World Championships. amateur-boxing.strefa.pl Якутский боксер Василий Егоров окончил вуз. sakhalife.ru «У меня никогда не было кумиров и вряд ли будут». nu.s-vfu.ru Приказ о присвоении почетного звания. minsport.gov.ru Vasilii Egorov – 49 kg. aiba.org Egorov Vasilii. worldseriesboxing.com "Знать наших". Василий Егоров. Бокс. youtube.com, 27. oktoober 2015 Студенты СВФУ – боксер Василий Егоров. s-vfu.ru, 28. juuli 2016 Vassili Jegorov Euroopa MV-l 2017. aastal. youtube.com, 24. juuni 2017
Zermatt

Zermatt on linn Šveitsis Valais' kantoni saksakeelses osas. Linnas elas 2015. aastal 5800 inimest. Linn on Alpides üks olulisi suusa- ja mäeturismi keskusi, sealsamas asub Matterhorni mägi. Linn on tuntud rohelise transpordi linnana: üldiselt (eranditega) on linnake autovaba, linnalähiliikluses on soositud rong ning teenindussõidukitena on seal kasutusel vaiksed ja kompaktsed elektrisõidukid.
One More Light

"One More Light" on Ameerika Ühendriikide rokkansambli Linkin Parki seitsmes stuudioalbum, mida lindistati septembrist 2015 kuni veebruarini 2017. "One More Light" ilmus 19. mail 2017 ning on viimane album laulja Chester Benningtoniga. "Nobody Can Save Me" "Good Goodbye" "Talking to Myself" "Battle Symphony" "Invisible" "Heavy" "Sorry for Now" "Halfway Right" "One More Light" "Sharp Edges"
Suorun Omolloon

Dmitri Kononovitš Sivtsev, kirjanduslik pseudonüüm Suorun Omolloon, (jakuudi keeles Дмитрий Кононович Сивцев; Суорун Омоллоон; 14. september (vkj 1. september) 1906 Tatta uluss, Jakuudi oblast – 25. juuni 2005 Jakutsk) oli jakuudi kirjanik (proosa- ja näitekirjanik), libretist ning kultuuritegelane, Jakuudi rahvakirjanik, Põhjatähe ordeni kavaler. Ta oli mitme muuseumi loomise idee algataid (sealhulgas Tatta rajoonis 1977. aastal rajatud Jakuutia esimene vabaõhumuuseum Tšerkehhi ajaloo-etnograafiamuuseum ja 1987. aastal Leena paremal kaldal 70 km Jakutskist allavoolu rajatud Leena ajaloo-arhitektuuri muuseum-kaitseala). 1990. aastatel aitas ta kaasa kirikute taastamisele Jakuutia territooriumil. Suorun Omolloon oli pärit Kesk-Jakuutias asuvast ulussist (praeguse nimega Tatta uluss). Ta lõpetas 1928. aastal Jakutski pedagoogilise tehnikumi. Kirjandustegevusega alustas ta 1926. aastal. Loomeperioodi esimeses pooles kirjutas ta peamiselt jutustusi, osa neist satiirilise varjundiga. Hiljem on ta kirjutanud Jakuudi Muusika- ja Draamateatrile rohkesti näitetükke. Ta on kirjutanud ka lastele ja avaldanud koduloolise sisuga publitsistikat. 1958 – Vene NFSV teeneline kunstitegelane 1967 – Jakuudi ANSV rahvakirjanik 1970 – Jakuudi vabariiklik Oiunski-nimeline preemia kirjanduse ja kunsti alal (draama "Pered voshodom" ("Перед восходом") eest) 1995 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi Kulakovski-nimeline riiklik preemia 1997 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi aukodanik 2001 – Põhjatähe orden Черкeхский историко-этнографический музей. culture.ru Ленский государственный историко-архитектурный музей-заповедник «Дружба». culture.ru Лауреат Дмитрий Кононович Сивцев[alaline kõdulink]. sakha.gov.ru Лауреаты[alaline kõdulink]. sakha.gov.ru Лауреат Дмитрий Кононович Сивцев[alaline kõdulink]. sakha.gov.ru Лауреаты[alaline kõdulink]. sakha.gov.ru Сивцев Дмитрий Кононович. ysia.ru
Kaja (Narva ajaleht)

Kaja : Politikaline, majandusline ja kirjandusline ajaleht, ilmus Narvas alates 3. juunist 1906 kuni 29. jaanuarini 1911 sagedusega 2 korda nädalas (kolmapäeviti ja laupäeviti). Väljaandja ja vastutav toimetaja oli Tõnu Martin Franzdorf. Toimetus asus Narvas T. M. Franzdorfi raamatupoe kõrval. Ajalehte trükiti Narvas, algul Tõnu Martin Franzdorfi ja hiljem Ф.Ф. Гнивковский trükikojas. Ajalehe hind oli 2 kopikat. Täiendavalt ilmusid lisad: Kaja lisaleht (1907–1909) Kaja kirjandusline lisa (1909–1911) Kaja nalja ja pilke-lisa Siil (1910) "Eesti rahvusbibliograafia Kaja (Narva : 1906-1911)". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2017. Vaadatud 1. augustil 2017. Digar – Kaja (Narva : 1906–1911)
Tupekoi

Tupekoi (Coleophora) on tupekoilaste sugukonda kuuluv perekond liblikalisi. See on paljude liikidega perekond.
Pisikoi

Pisikoi (Bucculatrix) on pisikoilaste sugukonda kuuluv perekond liblikalisi. See on paljude liikidega perekond. Eestis elab 17 selle perekonna liiki. Bucculatrix absinthii Bucculatrix albedinella Bucculatrix argentisignella Bucculatrix artemisiella Bucculatrix bechsteinella Bucculatrix cidarella Bucculatrix cristatella Bucculatrix demaryella Bucculatrix frangutella Bucculatrix gnaphaliella Bucculatrix latviaella Bucculatrix maritima Bucculatrix nigricomella Bucculatrix noltei Bucculatrix ratisbonensis Bucculatrix thoracella - pärna-pisikoi Bucculatrix ulmella
Uudiste nalja-osa

Uudiste nalja-osa oli huumoriajakiri, mis ilmus 1904–1905 Tartus ajalehe Uudised lisana. Väljaandja oli Peeter Speek, vastutavad toimetajad Peeter Speek ja Richard Aavakivi. Ajakirjale tegi kaastööd Eduard Vilde ja karikatuurid joonistas Toomas Rudolf Gutmann. Tiraaž oli 1904. aastal 8000 ja 1905. aastal 10 000 eksemplari. "Eesti rahvusbibliograafia Uudiste nalja-osa". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2017. Vaadatud 1. augustil 2017. Endel Annus ja Tiina Loogväli (2002). Eestikeelne ajakirjandus 1766-1940, II osa. Tallinn: Eesti Akadeemiline Raamatukogu. lk 727. Pikker 1964 19 - Eesti Karikatuuri ajaloost Digari - Uudiste nalja-osa (Tartu : 1904-1905)
Sabine Leutheusser-Schnarrenberger

Sabine Leutheusser-Schnarrenberger (sünninimi Sabine Leutheusser; sündinud 26. juulil 1951 Mindenis) on Saksamaa poliitik, ta kuulub Vaba Demokraatliku Partei ridadesse. Ta oli aastatel 1992–1996 ja 2009–2013 Saksamaa justiitsminister. Ta sündis aastal 1951 Mindenis Nordrhein-Westfaleni liidumaal. Mindenis lõpetas ta ka gümnaasiumi. Seejärel õppis ta õigusteadust Göttingeni ja Bielefeldi ülikoolides. Aastatel 1979–1990 töötas ta Saksamaa Patendiameti Müncheni osakonnas. Aastal 1978 astus ta Vaba Demokraatliku Partei ridadesse, aastast 1991 on ta Vaba Demokraatliku Partei föderaalnõukogu liige. 12. detsembril 1990 valiti ta Bundestagi liikmeks. 18. maist 1992 kuni 17. jaanuarini 1996 oli ta esimest korda Saksamaa justiitsminister. 28. oktoobrist 2009 kuni 17. detsembrini 2013 oli ta teist korda Saksamaa justiitsminister.
Balti Raamat

Balti Raamat OÜ oli Eesti kirjastus, mis tegutses 2000–2011. Kirjastust juhtis Igor Kaasik. Koge (kirjastus) https://www.inforegister.ee/10704021-BALTI-RAAMAT-OU (vaadatud 01.08.2017) Kirjastuse raamatuid raamatukoi.ee andmebaasis
Platon Oiunski

Platon Aleksejevitš Sleptsov, kirjanduslik pseudonüüm Oiunski; jakuudi keeles Платон Алексеевич Слепцов; Былатыан Ойуунускай; vene keeles Платон Алексееви Слепцов; Платон Ойунский; 11. november (vkj 30. oktoober) 1893 Jakuudi oblast – 31. oktoober 1939 Jakutsk) on jakuudi kirjanik, riigitegelane ja filoloog, jakuudi nüüdiskirjanduse rajaja. Koos Maksim Ammossovi ja Issidor Barahhoviga andis ta olulise panuse Jakuudi ANSV moodustamisel. Ta oli aastatel 1922–1923 Jakuudi ANSV Rahvakomissaride Nõukogu esimees ning 1928–1931 vabariigi hariduse ja tervishoiu rahvakomissar. Tema initsiatiivil loodi 1935. aastal Jakuudi keele ja kultuuri teadusuurimisinstituut. Ta sai selle instituudi esimeseks direktoriks. 1935. aastal kaitses ta Moskvas lingvistikakandidaadi kraadi. 1938. aastal Oiunski represseeriti. Rehabiliteeriti 1955. aastal. Ta on pärit Kesk-Jakuutias asuvast ulussist (praeguse nimega Tatta uluss). Ta lõpetas 1917. aastal Jakuudi õpetajate seminari. Aastatel 1917–1918 õppis ta Tomski õpetajate instituudis. Kirjandustegevust alustas ta 1917. aastal (avaldati esimene luuletus). Tema jutustused ja näidendid on läinud Jakuudi kirjanduse kullafondi. Ta kogus ja valmistas ette avaldamiseks jakuudi eeposed. Ta on tõlkinud jakuudi keelde vene ja maailma klassikat. 1934. aastal valiti ta NSV Liidu Kirjanike Liidu liikmeks. Tema auks antakse välja Sahha (Jakuutia) Vabariigi Oiunski-nimelist riiklikku preemiat. Ойунский Платон Алексеевич. ysia.ru Платон Ойунский. vcisch2.narod.ru
Gorodenka oja

Gorodenka oja on oja Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas. Oja pikkus on 19,4 km ja valgla suurus 119,8 km². Oja suubub vasakult Narva jõkke. Oja kallastel asuvad Gorodenka ülemine paljand ja Gorodenka kärestiku paljand. Gorodenka oja. Keskkonnaportaal. Vaadatud 4.06.2023.
Lõbus Külaline

Lõbus Külaline : nalja- ja jutuleht noorele ja vanale oli huumoriajakiri, mis ilmus 1931–1932 aastatel Haapsalus sagedusega kord kuus. Väljaandja oli Paul Tamverk, vastutav ja tegevtoimetaja Jakob Arnold Feldmann. "Eesti rahvusbibliograafia – Lõbus Külaline". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2017. Vaadatud 1. augustil 2017.
Jakuudi ANSV

Jakuudi Autonoomne Nõukogude Sotsialistlik Vabariik (lühinimi Jakuudi ANSV; ka Sahha ANSV; jakuudi keeles Саха автономнай сэбиэскэй социалистическэй республиката; vene keeles Якутская Автономная Советская Социалистическая Республика) oli autonoomne vabariik Vene SFNV ja Vene NFSV koosseisus. Jakuudi ANSV moodustati Jakuudi kubermangust ja eksisteeris aastatel 1922–1990 põlistel Jakuutia aladel. Haldusjaotuse järgi koosnes vabariik 32 rajoonist, 10 linnast ja 59 alevist. Nõukogude võimu ajal teostati Jakuudi ANSV-s põllumajanduse kollektiviseerimine, sotsialistlik industrialiseerimine ja kultuurirevolutsioon. Jakuudi ANSV loomisel andsid olulise panuse Maksim Ammossov, Platon Oiunski ja Issidor Barahhov. 27. septembril 1990 võttis Jakuudi ANSV Ülemnõukogu vastu deklaratsiooni Jakuutia riiklikust suveräänsusest ning kuulutas autonoomse vabariigi ümberkujundamise Jakuudi-Sahha Nõukogude Sotsialistlikuks Vabariigiks (Jakuudi-Sahha NSV) Vene NFSV koosseisus. Vabariigi nime muutuse kinnitas 24. mail 1991 Vene NFSV Rahvasaadikute Kongress. NLKP Jakuudi Oblastikomitee Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu Eesti nõukogude entsüklopeedia. Köide 3. Kirjastus Valgus: 1971. Lk 250 Декларация о государственном суверенитете Якутии. ysia.ru Образована Якуцкая АССР. prlib.ru
Viktor von Weizsäcker

Viktor von Weizsäcker (21. aprill 1886, Stuttgart – 9. jaanuar 1957, Heidelberg) oli saksa bioloog ja arstiteadlane. Ta oli üks psühhosomaatilise meditsiini rajajaid. Tema geštaldiringi kontseptsioon arendab Jakob von Uexkülli funktsiooniringi mudelit. Buber, Martin; Weizsäcker, Viktor von; Wittig, Joseph 1926–1927. Vorwort. Die Kreatur 1(1): 1–2. Weizsäcker, Viktor von 1940. Der Gestaltkreis: Theorie der Einheit von Wahrnehmen und Bewegen. Leipzig: Georg Thieme Verlag. Weizsäcker, Viktor von 1960 [1942]. Gestalt und Zeit. 2te Auflage. Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht. Benzenhöfer, Udo 2007. Der Arztphilosoph Viktor von Weizsäcker: Leben und Werk im Überblick. Göttingen: Vanderhoeck & Ruprecht. Rasini, Vallori 2008 [2002]. Theorien der organischen Realität und Subjektivität bei Helmuth Plessner und Viktor von Weizsäcker. (Uhlmann, Reinhard; Cafaggi, Annalisa, trans.) Würzburg: Königshausen & Neumann.
Psühhosomaatiline meditsiin

Psühhosomaatiline meditsiin on valdkond meditsiinis, mis tegeleb psüühiliste faktorite (sealhulgas kõne) mõjuga füsioloogilistele protsessidele. Psühhosomaatilise meditsiini arendamisel on suuri teeneid Viktor von Weizsäckeril ja Thure von Uexküllil. Psühhosomaatika termini võttis kasutusele Johann Heinroth aastal 1818. psühhosomaatiline häire Uexküll, Thure von (ed.), 1997. Psychosomatic Medicine. München: Urban & Schwarzenberg.
Mart-Ivo Eller

Mart-Ivo Eller (24. juuli 1936 Tartu – 18. november 2003 Tallinn) oli eesti kunstiajaloolane ja pedagoog. Ta lõpetas 1955. aastal Tartu 1. Keskkooli ja astus samal aastal Tartu Riiklikusse Ülikooli. Selle lõpetas ta 1960. aastal diplomitööga "Nõukogude Eesti ajaloolis-revolutsiooniline maal", mida juhendas professor Voldemar Vaga. Aastail 1960–1963 oli Eller Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi aspirant ja kaitses 1965. aastal Tartu Riiklikus Ülikoolis kunstiteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Nõukogude Eesti monumentaal- ja dekoratiivskulptuur aastail 1940–1963". Mart-Ivo Eller töötas aastail 1963–1971 ja aastast 1988 Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi kunstiajaloo sektoris ning aastail 1990–1992 oli ta selle juhataja. 1971.–1988. aastal töötas ta Tartu Riiklikus Ülikoolis kunstiajaloo õppejõuna, aastast 1977 dotsendina. Tema esimesteks õpilasteks on peetud eesti kunstiajaloolasi Sirje Helmet ja Eha Komissarovi. Ta oli alates 1967. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige, aastal 1972–1988 kunstiteadlaste sektsiooni esimees ja aastast 1994 Rahvusvahelise Kunstikriitikute Ühenduse (AICA) liige. Mart Eller uuris peamiselt 20. sajandi eesti skulptuuri. Ta on kirjutanud ülevaate "Monumente ja dekoratiivskulptuure" (Tallinn, 1978). Eesti 1920.–1940. aastate kunstielu, kunstiteaduse arengut ja selle metodoloogiat on Eller käsitlenud artikleis "Kunstiajaloo uurimine" (kogumikus "Leninlik etapp eesti ajalooteaduses", Tallinn, 1970), "Professor Voldemar Vaga, kunstiajaloolane ja pedagoog" (ajakirjas Töid kunstiteaduse ja -kriitika alalt, 3., Tallinn, 1980), "Tartu Ülikooli osast eesti kunstiteaduses 1920–30-ndail aastail" (ajakirjas Kunstiteadus. Kunstikriitika 5 ja 6, Tallinn, 1983 ja 1986) ja "Kunstiajaloolased Tartu ülikoolis aastail 1940–1989" (ajakirjas Kunstiteaduslikke Uurimusi, 7., Tallinn, 1994). 1968–1971 juhtis Mart-Ivo Eller Eesti Televisioonis kunstisaadet "Spekter" ning 1984. aastal tegi ta saate kunstiteadlasest Voldemar Vagast. 1977. aastal nimetati Eller Eesti NSV teeneline kunstitegelaseks ning 1978. aastal tunnustati teda "Eesti kunsti ajaloo" (ilmus 1970–1977) autorkonnas Kristjan Raua preemiaga. Tema isa oli skulptor Aleksander Eller. Mart Eller oli helilooja Heino Elleri vennapoeg ja kunstiajaloolase Ene Lambi abikaasa. E-kataloog ESTER. Eller, Mart-Ivo. Nõukogude Eesti monumentaal- ja dekoratiivskulptuur aastail 1940–1963: dissertatsioon kunstiteaduste kandidaadi teadusliku kraadi taotlemiseks. Tartu Riiklik Ülikool, 1964 Mart-Ivo Eller, euroopaliku vaimsuse kandja. Sirp, 21. november 2003 Eller, Mart. "Saatesari "Spekter" Kaasaja kunstinähtused Lääne kunstis". Vaadatud 27.02.2024. Jõekalda, Norma. "Voldemar Vaga 85". Eesti Televisioon. Vaadatud 26.02.2024. Hilja Jõgi. "Eller, Mart-Ivo". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 68
Aleksei Kulakovski

Aleksei Jelissejevitš Kulakovski (jakuudi keeles Алексей Елисеевич Кулаковский; kirjanduslik pseudonüüm jakuudi keeles Өксөкүлээх Өлөксөй ja vene keeles Ексекулээх Елексей; 16. märts (vkj 4. märts) 1877 Jakuudi oblast – 6. juuni 1926 Moskva) oli jakuudi kirjanik, jakuudi kirjanduse rajajaid. Ta lõpetas 1897. aastal reaalkooli Jakutskis. Ta reisis palju mööda Jakuutiat, uuris loodust, tegeles etnograafia ja ökonoomikaga. Kirjandustegevusega alustas ta 1897. aastal vene keeles. 1900. aastal kirjutas ta jakuudikeelse luuleteose "Байанай алгыһа". Ta kirjutas rohkesti Tsaari-Venemaad kritiseerivaid kirjutisi, kuid need avaldati alles 1920. aasta esimesel poolel. Tema kirjanduslikuks peateoseks loetakse 1910. aastal avaldatud poeemi "Ойуун түүлэ" ('Šamaani unenägu'). 1917. aastal esitas Semjon Novgorodov enda loodud IPA-le tugineva jakuudi tähestiku, mis 1921. aastal ametlikuks tunnistati ja kooliprogrammi kaasati. Sellisele lahendusele seisis vastu grupp jakuudi kultuuritegelasi Aleksei Kulakovskiga eesotsas, kes kaitses kirillitsa baasil loodud jakuudi kirja. Tema auks asutati 1992. aastal Sahha (Jakuutia) Vabariigi Kulakovski-nimeline riiklik preemia. Кулаковский Алексей Елисеевич. ysia.ru
Rööpmelaius

Rööpmelaius on rööbastee rööpapeade sisekülgede vaheline kaugus. Mulli saarel ajavahemikus 1983–2010 turistide sõidutamiseks kasutatud 2 km pikkuse raudtee rööpmelaius oli 260 mm, Krasnojaski HEJ rööbastee rööpmelaius on 9000 mm. Rong 184 mm rööpmelaiusega teel (Soome Raudteemuuseum) 8200 mm rööpmelaiusega 0,82 km pikkune tõstuki rööbastee Austrias (Lärchwandschrägaufzug) "Прохождение судами Енисейского пароходства судоподъемника Красноярской ГЭС" [Fotod]. Jenisseiskoje parohodstvo. Originaali arhiivikoopia seisuga 9. august 2017. Vaadatud 4. augustil 2017. Raudtee rööpmelaius. Maailma raudteede rööpmelaiuste koondtabel (vene, inglise ja saksa keeles, vaadatud 9. augustil 2017)
Leinasääsklased

Leinasääsklased (Sciaridae) on sugukond sääselisi. Nad on enamasti tumedate tiibadega. Eestis elab neid umbes 70 liiki. Bradysia Sciara
Sciara

Sciara on perekond leinasääsklaste (Sciaridae) sugukonnast. Sciara analis Schiner, 1864 Sciara flavimana Zetterstedt, 1851 Sciara flavomarginata Mohrig & Mamaev, 1982 Sciara helvola Winnertz, 1867 Sciara hemerobioides Scopoli, 1763 Sciara humeralis Zetterstedt, 1851 Sciara incerta Winnertz, 1867 Sciara lackschewitzi Lengersdorf, 1934 Sciara melanostyla Mohrig & Krivosheina, 1990 Sciara mendax Tuomikoski, 1960 Sciara militaris Nowicki, 1868 – vaenusääsk Sciara ruficauda Meigen, 1818 Sciara ulrichi Menzel & Mohrig, 1998
Tšuraptša Riiklik Kehakultuuri ja Spordi Instituut

Tšuraptša Riiklik Kehakultuuri ja Spordi Instituut (vene keeles Чурапчинский государственный институт физической культуры и спорта) on instituut Sahha Vabariigi Tšuraptša ulussi halduskeskuses Tšuraptšas. Tšuraptša spordiinstituut on ainus instituut Venemaal, mis ei asu linnas, vaid maapiirkonnas. Instituut asutati 1999. aastal Sahha (Jakuutia) Vabariigi presidendi seadluse alusel. 2007. aastal sai instituut föderaalse kõrgkooli staatuse. Samal aastal oli instituudis 47 õppejõudu, 300 üliõpilast päevases ja 250 üliõpilast kaugõppes. 2009. aastal lõpetas päevases õppevormis 50 ja kaugõppes 51 üliõpilast. Kokku on instituudi loomise algusest (1999–2009) bakalaureuseõppe lõpetanud 589 õppurit. 2016. aastal oli lõpetajaid 95. Instituudi rektor on 2003. aastast pedagoogikakandidaat Innokenti Gotovtsev. Vassili Jegorov Газета «Спорт Якутии» – Как поживаете, физкультурные институты?. s-vfu.ru История. chgifkis.ru Готовцев Иннокентий Иннокентьевич. chgifkis.ru Якутский боксер Василий Егоров окончил вуз. sakhalife.ru Koduleht. chgifkis.ru Газета «Спорт Якутии» – Как поживаете, физкультурные институты?. 9. september 2016. s-vfu.ru