laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
1190

1190. aasta Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand Aastakümned: 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad 1180. aastad - 1190. aastad - 1200. aastad 1210. aastad 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad Aastad: 1185 1186 1187 1188 1189 - 1190 - 1191 1192 1193 1194 1195 Bremeni ja Lübecki kodanikud asutasid Akkonis hospitaliitide vennaskonnana Saksa ordu . ... Seitsme laevaga Peipsile läinud rannaeestlased põrkasid seal kokku pihkvalastega. Virumaal vangistati Johannese-nimeline poiss, kes saadeti õppima Segebergi kloostrisse. Hiljem sai temast Liivimaal Holmi kihelkonnas preester. ... ... 23. märts – Saigyō, jaapani luuletaja 10. juuni – Friedrich I Barbarossa, Saksa-Rooma keiser (uppus) Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 20 Rannap, Heino. Eesti kooli ja pedagoogika kronoloogia. Eesti Haridusministeerium 2002 (täiendatud 2012)
Hiina-Prantsuse sõda

Hiina-Prantsuse sõda oli Hiina ja Prantsusmaa vahel toimunud piiratud ulatusega sõjaline konflikt, mis kestis 1884. aasta augustist kuni 1885. aasta aprillini. Konflikti lõppedes teatasid mõlemad osapooled võidu saavutamisest. Sõja tulemusena kaotas võimu Jules Ferry valitsus, kuid Prantsusmaa saavutas siiski peaaegu kõik soovitud eesmärgid: Qingi dünastia tunnustas Prantsusmaa protektoraati Põhja-Vietnami üle. Prantsuse Indohiina Esimene oopiumisõda Teine oopiumisõda PO, Chung-yam (28. juuni 2013). Conceptualizing the Blue Frontier: The Great Qing and the Maritime World in the Long Eighteenth Century. Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg. lk. 11.
Epp Hansberg

Epp Hansberg (sündinud 4. veebruaril 1944) on eesti pianist ja muusikapedagoog. Ta on lõpetanud 1962. aastal Tartu Muusikakooli Aleksandra Sarve klaveriklassi. 1969. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Anna Klasi ja Valdur Rootsi klassis). 1966. aastast on ta töötanud Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli klaveriõpetaja ja kontsertmeistrina. Aastatel 1988–2005 oli ta ka Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskoori kontsertmeister. 1989 Eesti NSV teeneline kunstitegelane 1989 XIII vabariikliku lauljate konkursi parima kontsertmeistri auhind "Heino Elleri nimeline Tartu Muusikakool. Epp Hansberg". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. detsember 2016. Vaadatud 6. detsembril 2016. Tartu Ülikooli Akadeemiline Naiskoor
Tiit Köster

Tiit Köster (sündinud 13. mail 1939 Saaremaal Mustjalas) on eesti laulja, koorijuht ja muusikapedagoog. Ta on õppinud Mustjala koolis ja lõpetanud 1957. aastal Kingissepa Keskkooli. Peale selle on ta õppinud Kingissepa Lastemuusikakoolis viiulit ja klaverit. 1962. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi laulu- ja muusikaosakonna muusika ja algklasside õpetaja eriala. Instituudis õppimise ajal mängis tantsuorkestris Ratex. Aastatel 1961–1967 töötas Kehra Keskkooli muusikaõpetajana. Aastatel 1967–1990 laulis RAMis, oli 14 aastat meeskvarteti RAM-1 liige. Aastatel 1966–1986 juhatas ta Kehra segakoori Helin. Aastatel 1989–2002 oli ta Kuressaare Muusikakooli direktor, aastatel 1989–2008 Saaremaa Ühendatud Meeskoori dirigent. 1985 Eesti NSV teeneline kunstitegelane 2001 Hendrik Krummi nimeline kultuuristipendium 2004 Valgetähe medaliklassi teenetemärk 2007 Kuressaare linna teenetemärk 2008 Gustav Ernesaksa Fondi stipendium 2010 Saare maavalitsuse teeneteplaat "Saaremaa Ühisgümnaasiumi vilistlased. 1957 (39. lend)". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. detsember 2016. Vaadatud 6. detsembril 2016. "Aili Kokk. Ernesaksa vaimuga mees. Saarte Hääl, 27.12.2008". Originaali arhiivikoopia seisuga 20.12.2016. Vaadatud 6.12.2016. "Tiit Köster". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. detsember 2016. Vaadatud 6. detsembril 2016. "Kuressaare Muusikakool. Õpetajad läbi aegade". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. detsember 2016. Vaadatud 6. detsembril 2016. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
1188

1188. aasta Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand Aastakümned: 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad - 1180. aastad - 1190. aastad 1200. aastad 1210. aastad 1220. aastad 1230. aastad Aastad: 1183 1184 1185 1186 1187 - 1188 - 1189 1190 1191 1192 1193 ... ... ... ...
1187

◄ | 11. sajand | 12. sajand | 13. sajand | ► ◄ | 1150. aastad | 1160. aastad | 1170. aastad | 1180. aastad | 1190. aastad | 1200. aastad | 1210. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1183 | 1184 | 1185 | 1186 | 1187 | 1188 | 1189 | 1190 | 1191 | ► | ►► 1187. aasta Idast tulnud paganad, arvatavalt karjalased, eestlased ja/või kurelased, põletasid kroonikate teatel maha Sigtuna, tollase Rootsi pealinna. 4. juuli – Hattini lahingus said kristlased lüüa. 2. oktoober – Sultan Saladin vallutas Jeruusalemma. ... ... ...
Äijihsuálui

Äijihsuálui on asustamata saar Soomes Inari järves ligikaudu 11 kilomeetri kaugusel Inari külast. Saar on saami looduslik pühapaik (siejdi), ohvrikoht. Saare nimi on Inari saami keeles Äijihsuálui, põhjasaami keeles Áddjá, soome keeles Ukko, Ukonsaari või Ukonkivi. Äijih-nimelist jumalat, kelle nimi tähendab vanaisa või äikest, on saarel palutud teadaolevalt veel 19. sajandi lõpul. Kombetalituste hulka on kuulunud mitmesuguste kütitud loomade, nagu metsikute põhjapõtrade luude ja sarvede viimine koopasse saarel. Inglise arheoloog Sir Arthur Evans käis koopas aastal 1873 ja tegi seal väljakaevamisi. Koopast leiti lisaks luudele veel 13. sajandist pärinev rõngakujuline peaehe. Koduloolane Samuli Paulaharju on Äijihsuálui kohta 1932. aastal kirjutanud nii: "Järve paljude teiste saarte hulgast on seda näha kaugele, isegi kiriku juurde kaugemale kui penikoorma kaugusele. Kalju sees on suur ohvrikoobas, tuntud juba vanast ajast. Koopas on praegugi alles luid, "karu ja metsiku põhjapõdra ja linnu luid". Vana Inari elanik meenutab vanade Inari jumalate kohta, et "Ukko oli meesjumal Inari Ukonsaaril... ja teine oli naisjumal, Galguvaara áhkku (vanaema)."" Soome muuseumiamet Museovirasto esitas 1990. aastal Äijihsuálui kandideerima UNESCO maailmapärandi nimistusse, kuid saart pole nimistusse seni arvatud. Samuli Paulaharju, "Seitoja ja seidan palvontaa", Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1932, lk 36. The Holy place of worship of Ukonsaari by the Sami people at Inari. UNESCO koduleht. (Kasutatud 19.12.2016.) Äijihsuáluist muuseumi Siida veebilehel (soome keeles) Tutvustus veebilehel luontoon.fi (soome keeles)
Erkki Kurenniemi

Erkki Juhani Kurenniemi (10. juuli 1941 Hämeenlinna – 1. mai 2017 Helsingi) oli soome disainer, filosoof ja kunstnik, kes on tuntud eeskätt elektroonilise muusika looja ning elektrooniliste muusikainstrumentide konstrueerijana. Teda peetakse üheks Soome tähtsaimaks elektroonilise muusika teerajajaks. Kurenniemi on ühtlasi teaduse populariseerija, futuroloog, meediakultuuri pioneer ja eksperimentaalne filmilooja. Teda loetakse ka esimese kaubanduslikult kättesaadava mikroarvuti loojaks (1973). Kurenniemi viljakaim loomeperiood jäi 1960. ja 1970. aastatesse. Aastatel 1962–1974 konstrueeris ja ehitas ta Helsingi ülikooli musikoloogia osakonna vabatahtliku assistendina ning 1970. aastal rajatud ettevõttes Digelius Electronics Finland Oy disainerina töötades kümme elektroonilist muusikariista ja stuudioseadet. Lisaks musikoloogia osakonnale töötas Kurenniemi ühtlasi aastatel 1962–1973 assistendi ja vanemkonstruktorina ülikooli teoreetilise füüsika osakonnas. 1968. aastal kaitses ta loodusteaduse bakalaureuse kraadi. Digeliuse pankroti järel töötas Kurenniemi ettevõttes Oy W. Rosenlew Ab tööstusrobotite juhtimissüsteemide konstruktorina (1976–1978) ning Nokia kaablitootmisseadmete osakonnas tööstusautomaatika ja robootikasüsteemide konstruktorina (1980–1986). Hiljem töötas ta Heureka teaduskeskuse konsultandi ja planeerimisosakonna juhatajana (1987–1998). 2003. aastal pälvis Kurenniemi Soome haridus- ja kultuuriministeeriumi preemia. 2004. aastal valiti ta Helsingi kunsti- ja disainiülikooli auliikmeks. 2011. aastal sai Kurenniemi Soome vabariigi presidendilt Tarja Haloselt Soome Lõvi ordeni. Elektronisen musiikin uranuurtaja Erkki Kurenniemi on kuollut. Yleisradio 1.5.2017. Pioneer of Digital Synthesis: Erkki Kurenniemi. soundonsound.com, september 2013. Vaadatud 6.12.2016. ‘DIMI’ & Helsinki Electronic Music Studio, Erkki Kurenniemi. Finland, 1961. 120 Years of Electronic Music. The history of electronic music from 1800 to 2015. Vaadatud 6.12.2016. Opetusministeriö jakoi vuoden 2003 Suomi-palkinnot 9.12.2003. Opetus- ja kulttuuriministeriö. Vaadatud 6.12.2016. Helsingi kunsti- ja disainiülikooli auliikmed. Vaadatud 6.12.2016.
1186

1186. aasta Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand Aastakümned: 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad - 1180. aastad - 1190. aastad 1200. aastad 1210. aastad 1220. aastad 1230. aastad Aastad: 1181 1182 1183 1184 1185 - 1186 - 1187 1188 1189 1190 1191 Liivlaste piiskopi Meinhardi eestvõtmisel asutati Daugava jõe paremale kaldale Ükskülasse rajama kivilinnust. ... ... ... ...
Une moderne Olympia

„Une moderne Olympia“ (eesti keeles „Kaasaegne Olympia“) on prantsuse kunstniku Paul Cézanne’i õlimaal lõuendil. Aastatel 1873–1874 valminud teos "Kaasaegne Olympia" on külastajatele vaatamiseks väljas Orsay muuseumi 35. saalis. Maal oli esmakordselt eksponeeritud 1874. aastal toimunud impressionistide esimesel näitusel. Olympia (1863) "Paul Cézanne. Une moderne Olympia" (prantsuse). Orsay muuseum. Vaadatud 6.12.2016. Prantsuse keeles moderne; eesti keeles: moodne, kaasaegne (allikas: K. Kann. Prantsuse keele õpik. Tallinn: Valgus, 1966, lk. 452)
Anthony Nesty

Anthony Conrad Nesty (sündinud 25. novembril 1967) on Suriname endine ujuja. Ta on Suriname esimene olümpiavõitja ja seni ainus olümpiamedalist. Nesty sündis Trinidadis ja Tobagos viielapselises peres noorimana. Tema perekond kolis Surinamesse, kui ta oli üheksa kuud vana. Ta alustas ujumistreeninguid viieaastasena. 16-aastaselt võttis ta osa 1984. aasta suveolümpiamängudest Los Angeleses, kus saavutas 100 meetri liblikujumises 56,15-ga 20. koha ja 100 meetri vabaujumises 54,99-ga 49. koha. Pärast Los Angelese olümpiamänge asus ta õppima USA-sse Florida osariiki Jacksonville'is asuvas erakoolis Bolles School. Ta ületas Pablo Moralesele kuulunud kooli rekordi 100 jardi liblikujumises. Nesty saavutas esimese tiitlivõistluse võidu 1987. aasta Panameerika mängudel Indianapolises, kus võitis 100 meetri liblikujumises kuldmedali ja 200 meetri liblikujumises pronksmedali. 1988. aasta suveolümpiamängudel Seoulis võitis ta 100 meetri liblikujumises ajaga 53,00 sekundit kuldmedali, edestas seejuures ameeriklast Matt Biondi kõigest ühe sajandikuga. Nesty oli teine mustanahaline olümpiamedalist ujumise individuaalalal pärast Hollandi ujujat Enith Brigithat, kes võitis kaks pronksmedalit 1976. aasta suveolümpiamängudel. Lisaks oli ta teine Lõuna-Ameerika ujuja, kes olümpiavõitjaks tuli; esimene oli argentiinlane Alberto Zorrilla 1928. aasta suveolümpiamängudel. 200 meetri liblikujumises oli Nesty kaheksas. Pärast olümpiavõitu autasustati teda riigi kõrgeima tsiviilordeniga "Kollane täht", trükiti tema pildiga postmargid ning vormiti kuld- ja hõbemündid, ehitamisjärgus olnud ujulale anti tema järgi nimi. 100 meetri liblikujumises võitis ta kuldmedali veel 1990. aasta Hea Tahte mängudel Seattle'is ja 1991. aasta ujumise maailmameistrivõistlustel Perthis. 1991. aasta Panmeerika mängudel Kuubas Havannas võitis kuldmedali 100 meetri liblikujumises ja hõbemedali 200 meetri liblikujumises. Ta asus oma olümpiavõitu kaitsma 1992. aasta suveolümpiamängudele Barcelonas, kus ta võitis ameeriklase Pablo Moralese (53,32) ja poolaka Rafał Szukała (53,35) järel 53,41-ga pronksmedali. Pärast Seoulis olümpiavõitjaks tulemist sai ta stipendiumi õppima asumiseks Florida Ülikooli Gainesville'is. Ta kuulus ülikooli ujumismeeskonda Florida Gators ja tuli kolm korda järjest USA üliõpilasmeistriks 100 jardi liblikujumises (1990, 1991 ja 1992), ühel korral 200 jardi (1990) ning ühel korral 400 jardi kompleksujumise meeskonnas (1991). Ta lõpetas Florida Ülikooli bakalaureuse kraadiga 1994. aastal. 1998. aastal võeti ta Ujumise kuulsuste halli liikmeks. Ta oli Suriname lipukandja 2008. aasta suveolümpiamängude avatseremoonial Pekingis; ta oli selleks olnud ka 1988. aastal Seoulis. Ta töötab Florida Gatorsi ujumismeeskonna abitreenerina. ANTHONY NESTY (SUR). ISHOF.org. Vaadatud 6.12.2016 Karuks, Tiit (koostaja). "XXIV olümpiamängud Seoul 1988", lk. 174, Tallinn 1991. ISBN 5-450-01626-3 Anthony Nesty Ujumise kuulsuste halli kodulehel Anthony Nesty veebisaidil Olympedia (inglise)
Daltoni maantee

James W. Daltoni maantee (Alaska Route 11) on USA-s Alaskal asuv maantee. Selle pikkus on 414 miili (666 km). See algab Elliotti maanteelt Fairbanksist 134 km kaugusel põhjas Livengoodi asula juures ja lõpeb Põhja-Jäämere lähedal Deadhorse'is. Maantee valmis seoses Alaska naftajuhtme ehitamisega ja avati 1974. Algselt võisid maanteel sõita ainult kaubaveod. 1981. aastal avati maantee kuni 211. miilini ja alates 1994. aastast on see avatud kõigile sõidukitele. Maantee lõpeb umbes 5 km kaugusel ookeanist; edasi viivad üksnes naftakompaniide erateed. Maantee on saanud nime Alaskas elanud inseneri John Daltoni järgi, kes oli konsultant Alaska põhjaosa naftapuurimise algusaastatel. Maantee kulgeb paralleelselt Alaska naftajuhtmega. See on üks kõige eraldatumaid maanteid USA-s, kuna selle äärde jääb ainult kolm asulat: 175. miilil Coldfoot (elanikke 10), 188. miilil Wiseman (elanikke 22) ja maantee lõpus 414. miilil Deadhorse (25 püsielanikku, kuid sõltuvalt naftatootmise tipphooajast 3500–5000 elanikku). Kahes teises asulas, Prospect Creekis ja Galbraith Lake'is, püsielanikke pole. Daltoni maantee on peamiselt kruusatee. Asfaltkattega on kaetud 175 km. Vaatamata eraldatusele sõidab talvel sellel päevas umbes 250 veoautot ja suvel umbes 160 veoautot. Maanteed on peetud üheks ohtlikumaks kogu USA-s, kuna selle ääres asub vaid paar teeninduspunkti ja bensiinijaama. Autod on kohustatud kogu aeg, sealhulgas päeva ajal tuledega sõitma. Teel on mitu üsna järsku, 12% kaldega tõusu. Maantee lähedal võivad liikuda jääkarud ja sel juhul võidakse tee sulgeda, sest jääkarud on inimesi rünnanud niihästi enesekaitseks kui toidu saamiseks. Maantee ületab 55. miilil (89. kilomeetril) Yukoni jõe. Maantee tõuseb Brooksi mäeahelikus Atiguni kurus merepinnast kuni 1444 meetri kõrgusele. See koht on ühtlasi veelahkmeks: põhjapoolsed jõed voolavad Põhja-Jäämerre, lõunapoolsed Beringi merre. Daltoni maantee ja Kanadas asuv Dempsteri maantee on ainsad Põhja-Ameerikas, mis kulgevad üle põhjapolaarjoone. Dalton Highway. Bureau of Land Management. Vaadatud 6.12.2016 Maantee kaart "Driving Alaska’s Dalton Highway". The New York Times. 6. november 2015
1179

1179. aasta Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand Aastakümned: 1120. aastad 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad - 1170. aastad - 1180. aastad 1190. aastad 1200. aastad 1210. aastad 1220. aastad Aastad: 1174 1175 1176 1177 1178 - 1179 - 1180 1181 1182 1183 1184 ... ... ... 18. juuni – Erling Skakke, Norra jarl ...
Venuse sünd (Cabanel)

Vaata ka: Venuse sünd „Venuse sünd“ (prantsuse keeles „La Naissance de Vénus“) on prantsuse kunstniku Alexandre Cabaneli õlimaal lõuendil. 1863. aasta Pariisi kunstinäitusel eksponeeritud teos oli üks mitmest sel näitusel väljapandud aktimaalist. Maal omandati Napoleon III kunstikogusse 20 000 frangi eest. Kunstiteos asub Orsay muuseumis Pariisis ega ole muuseumi püsiväljapaneku eksponaatide seas. "Alexandre Cabanel. Naissance de Vénus" [Alexandre Cabanel. Venuse sünd] (prantsuse). Orsay muuseum. Vaadatud 6.12.2016. "L'Empereur et les arts : la liste civile de Napoléon III par Catherine Granger (p. 788)". books.google.fr (prantsuse).
1130. aastad

1130. aastad 1130. aastad on aastad 1130–1139 pKr. Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand Kümnendid: 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad 1120. aastad - 1130. aastad - 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad 1180. aastad Aastad: 1130 1131 1132 1133 1134 1135 1136 1137 1138 1139 ... ... ... ...
Venuse sünd (Amaury-Duval)

Vaata ka: Venuse sünd „Venuse sünd“ (prantsuse keeles „La Naissance de Vénus“) on prantsuse kunstniku Amaury-Duvali õlimaal lõuendil. Teos oli külastajaile vaatamiseks väljas 1863. aasta Pariisi kunstinäitusel. 1866. aastal omandas maali Lille’i Kaunite kunstide palee. "La Naissance de Vénus d'Amaury-Duval sur le site du musée". www.pba-lille.fr (prantsuse).
Venuse sünd (Redon)

„Venuse sünd“ (prantsuse keeles „La Naissance de Vénus“) on prantsuse kunstniku Odilon Redoni õlimaal lõuendil. 1912. aastal valminud teos asub New Yorgi moodsa kunsti muuseumi kogudes. Venuse sünd
Will Rogers

William Penn Adair Rogers (4. november 1879 Oologah, Indiaanlaste territoorium (praegune Oklahoma) – 15. august 1935 Barrow' neem, Alaska) oli USA näitleja, koomik ja kauboi. Tema vanemad olid tšerokii päritolu. Rantšos üles kasvades õppis ta hobusega sõitma ja lassoga trikke tegema. Ta esines paljudel Metsiku Lääne meelelahutusetendustel USA-s ja välisriikides. Edasi töötas ta New Yorgis vodevillis. 1912. aastal esines ta Broadway lavastuses "The Wall Street Girl", kus esitles etteastete vahel oma lasso käsitlemise oskust. 1915. aastal esines ta Florenz Ziegfeldi varietees "Midnight Frolic". Et oma esinemisi värskena hoida, hakkas Rogers nalja viskama publiku hulgas olevate kuulsate inimeste üle ja tegi märkusi päevakohaste teemade, eriti poliitiliste teemade kohta. 1916. aastal hakkas ta esinema prestiižsetel "Ziegfeld Folliesi" esinemistel Broadwayl. 1918. aastal tegi ta oma filmidebüüdi filmis "Laughing Bill Hyde". Rogers ei tunnistanud kunagi, et oli vaid harrastusnäitleja, kuid kriitikud tunnustasid tema loomulikku võlu ja lihtsat näoilmet. Järgmistel aastatel esines ta paljudes Samuel Goldwyni toodetud tummfilmides, samuti enda toodetud komöödiates ja Hal Roachi filmides. Rogers avaldas mitu raamatut ja artiklit, kirjutas ajalehtedes ning esines sageli raadios. 1929. aastal sõlmis ta lepingu filmitootjaga Fox Film Corporation. Samal aastal mängis ta oma esimeses helifilmis "They Had to See Paris". Helifilmid sobisid Rogersile paremini ning ta kogus nendega enam tuntust. Tema tuntumad helifilmid on "A Connecticut Yankee" (1931) ja "State Fair" (1933). Poliitikas eelistas Rogers jääda vaatlejarolli, kuid 1926. aastal oli ta paar nädalat Beverly Hillsi aulinnapea, enne kui tema ametikoht California seadustega ebaseaduslikuks kuulutati. 1935. aastal toetas ta presidendikandidaat Franklin Delano Roosevelti. Rogers hukkus 1935. aastal lennuõnnetuses Barrow' neeme lähedal Alaskal, mil oli oma kuulsuse tipus. Tema järgi on saanud nime USA allveelaev Will Rogers ja Oklahoma Citys asuv lennujaam. Tal on Hollywoodi kuulsuste alleel omanimeline täht. Maantee Route 66 on tuntud ka kui Will Rogers Highway. Will Rogers Encyclopædia Britannica IMDb link puudub Will Rogers andmekogus IMDb (inglise)
Venuse sünd

"Venuse sünd" on merevahust sündinud armastuse, ilu, seksi, viljakuse ja külluse jumalanna Venuse sündi kujutava teose pealkiri Maalikunstis Venuse sünd (Amaury-Duval) Venuse sünd (Botticelli) Venuse sünd (Boucher) Venuse sünd (Bouguereau) Venuse sünd (Cabanel) Venuse sünd (Fragonard) Venuse sünd (Gérôme) Venuse sünd (Gervex) Venuse sünd (Redon)
Kauboi

Kauboi (inglise keeles cowboy) on loomakarjus, kes valvab veiseid ja täidab muid ülesandeid Põhja-Ameerika rantšodes, traditsiooniliselt hobuse sadulas. 19. sajandi lõpu ajaloolised Ameerika kauboid said alguse Põhja-Mehhiko vaquero '​de traditsioonist, kuid omandasid iseseisva tähenduse ja muutusid legendaarseiks. Üks kauboide alamliike (inglise keeles wrangler) tegeles spetsiaalselt veiste karjatamiseks kasutatud hobustega. Rantšotöö kõrval töötavad või osalevad mõned kauboid rodeotes. Naissoost kauboid nimetatakse inglise keeles cowgirl; see sõna esines esmakordselt 19. sajandi lõpul. Naiskauboide ajaloole on pööratud vähem tähelepanu, kuid tänapäeval on leidnud kinnitust nende võime täita samu ülesandeid ning naiskauboide saavutused on pälvinud samasuguse austuse. Samasuguseid ülesandeid täitvaid loomakarjuseid esineb mujalgi maailmas, eriti Lõuna-Ameerikas ja Austraalias. Kauboide sügavad ajaloolised juured ulatuvad Hispaaniasse ning varaseimate Euroopa asunikeni Ameerikas. Sajandite vältel kujundasid erinevused maastikus, kliimas ja eri kultuuride loomakasvatustavades eri stiile varustuses, rõivastuses ning loomade käsitsemises. Kuna praktilised kauboid kohanesid tänapäeva maailmaga, on mõningal määral muutunud ka kauboide varustus ja tehnikad, ehkki paljud klassikalised traditsioonid on püsinud tänini. Metsikus Läänes olid aastatel 1860–1880 ligi 25% kauboisid mustanahalised, 6000–9000 veisekarja karjust. Tavaliselt olid nad endised orjad või orjade lapsed, kellel oli karjapidamise kogemus ning kes pärast Ameerika kodusõda läksid läände. Metsik Lääs farm loomakasvatus mustang Porter, Kenneth (1994). "African Americans in the Cattle Industry, 1860s–1880s". Peoples of Color in the American West ([Nachdr.] ed.). Lexington, Mass. [u.a.]: Heath. Lk 158–167. ISBN 0669279137. "Deadwood Dick and the Black Cowboys". The Journal of Blacks in Higher Education (22): 30. 1998. DOI:10.2307/2998819. JSTOR 3650843. Goldstein-Shirley, David (30. aprill 1997). "Black Cowboys in the American West: An Historiographical Review". Ethnic Studies Review. 6 (20): 30. ISSN 1555-1881.
Brian Mullooly

Brian Mullooly (iiri keeles Brian Ó Maoluala; sündinud 21. veebruaril 1935) on Iirimaa poliitik, endine Iirimaa ajutise presidentaalkomisjoni liige. Ta on abielus. Tema abikaasa on Nancy (neiupõlvenimi Kelly), neil on 3 poega ja 5 tütart.
Jimmy Durante

James Francis Durante (tuntud enam nime all Jimmy Durante; 10. veebruar 1893 Brooklyn, New York – 29. jaanuar 1980 Santa Monica, California) oli USA laulja, pianist, koomik ja näitleja. Tema hüüdnimi oli "The Great Schnozzola", mis viitas tema suurele ninale. Talle olid omased New Yorgi aktsent ja džässimõjutustega laulud. 1952. aastal pälvis ta Emmy auhinna. Jimmy Durante sündis 10. veebruaril 1893 New Yorgis Brooklynis katoliku peres. Tema vanemad olid itaalia päritolu. Ta sai hariduse Püha Malakia katoliiklikus kirikukoolis (Saint Malachy's Roman Catholic Church) Manhattanil. 16-aastaselt mängis Durante New Yorgi džässklubides klaverit. 1920. aastatel esines ta koos Lou Claytoni ja Eddie Jacksoniga vodevillides. Ta mängis ka mitmes Broadway lavastuses. Durante alustas filmides näitlemist 1930. aastatel. Ta mängis mitmes komöödiafilmis koos tummfilmiajastu legendi Buster Keatoniga. Durante'i tuntumad osatäitmised filmides olid "The Wet Parade" (1932), "Broadway to Hollywood" (1933), "The Man Who Came to Dinner" (1942), kus ta mängis Harpo Marxi põhjal loodud tegelast Banjot, "Ziegfeldi narrused" ("Ziegfeld Follies"; 1946), "Billy Rose's Jumbo" (1962;, põhines 1935. aasta muusikalil) ja "See meeletu, meeletu maailm" ("It's a Mad, Mad, Mad, Mad World"; 1963). 1930. ja 1940. aastatel esines ta paljudes raadiosaadetes. 1950. aastatel esines ta telesarjades "Four Star Revue" ja "The Jimmy Durante Show". Ta oli tuntud selle poolest, et sõnas paljude raadio- ja telesaadete lõpus "Good night, Mrs. Calabash, wherever you are" ("Head ööd, proua Calabash, kes iganes te olete"). Durante suri 29. jaanuaril 1980 Californias Santa Monicas 86-aastaselt kopsupõletikku. Ta maeti Holy Cross Cemetery kalmistule Californias Culver Citys. 2007. aastal võeti ta National Radio Hall of Fame'i liikmeks. Tal on Hollywoodi kuulsuste alleel kaks omanimelist tähte, üks filmi- ja teine raadiokarjääri eest. Jimmy Durante (1893 - 1980). Find A Grave Memorial Jimmy Durante. Radiohof.org IMDb link puudub Jimmy Durante andmekogus IMDb (inglise)