laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Frank Luck

Frank Luck (sündinud 5. detsembril 1967 Schmalkaldenis) on endine saksa laskesuusataja, kahekordne olümpiavõitja ja kolmekordne olümpiahõbe. 1988. aasta taliolümpiamängudel Calgarys oli ta 10 kilomeetris 6. 1992. aasta taliolümpiamängud jäid tal vahele, sest ta haigestus mumpsi. 1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta 10 kilomeetris 6., teatesõidus 1. ja 20 kilomeetris 2. 1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 10 kilomeetris 6. ja teatesõidus 1. 2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys oli ta 10 kilomeetris 29., teatesõidus 2., jälitussõidus 11. ja 20 kilomeetris 2. 1989 Austrias Feistritzis oli ta 10 kilomeetris ja teatesõidus 1. ning 20 kilomeetris 4. 1990 NSV Liidus Minskis oli ta meeskondlikult 1., 10 kilomeetris 5., teatesõidus 3. ja 20 kilomeetris 6. 1991 Soomes Lahtis oli ta 10 kilomeetris 2. ja teatesõidus 1. 1993 Bulgaarias Borovečis oli ta meeskondlikult 1., teatesõidus 3. ja 20 kilomeetris 10. 1995 Itaalias Anterselvas oli ta 10 kilomeetris 7., teatesõidus 1. ja 20 kilomeetris 11. 1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta meeskondlikult 6., 10 kilomeetris 33., teatesõidus 2. ja 20 kilomeetris 8. 1997 Slovakkias Osrblies oli ta 10 kilomeetris 7., teatesõidus 1. ja jälitussõidus 9. 1999 Soomes Kontiolahtis oli ta 10 kilomeetris 1., teatesõidus 4. ja jälitussõidus 2. 2000 Holmenkollenis oli ta 10 kilomeetris 4., jälitussõidus 1., ühisstardis 17. ja 20 kilomeetris 3. 2001 Sloveenias Pokljukas oli ta 10 kilomeetris 11., jälitussõidus 17. ja ühisstardis 22. 2003 Venemaal Hantõ-Mansiiskis ja 2004 Oberhofis oli ta teatesõidus 1. (sellega lõpetas karjääri). Maailma karika etappidel on ta 17. märtsi 2002 seisuga olnud 142 korda 25 parema seas. Ta on 21 etappi võitnud (neist 10 individuaalselt), olnud 21 korda teine (neist 15 individuaalselt) ja 16 korda kolmas (neist 11 individuaalselt). Tabavus lamades 91% ja püsti 88%. Maailma karika kokkuvõttes oli ta 1994 ja 1999 3. Kasv 179 cm, kaal 77 kg (2002). Haridus: tehnikum. Elab Springstilles. Abielus, 2 tütart. Hobideks nimetab jahti ja koeri. Laskesuusatab alates 1980. Teatesõidus eelistab viimast vahetust. Laskesuusatamine 1988. aasta taliolümpiamängudel Laskesuusatamine 1994. aasta taliolümpiamängudel Laskesuusatamine 1998. aasta taliolümpiamängudel Laskesuusatamine 2002. aasta taliolümpiamängudel Koduleht
Albumiin

Albumiin on maksas sünteesitav ja kvantitatiivselt kõige olulisem plasmavalk, mis moodustab umbes 60% valgu üldhulgast. See on peamine plasma onkootse rõhu hoidja ning seega osaleb vedeliku jaotuses intra- ja ekstravaskulaarse ruumi vahel. Albumiin on paljude ainete (kaltsium, vabad rasvhapped, aminohapped, bilirubiin, hormoonid) ja mitmete ravimite transportvalk. Albumiini kontsentratsioon plasmas sõltub tema sünteesi, lagundamise ja eritumise kiiruse vahekordadest ning jaotusest ekstra- ja intratsellulaarse ruumi vahel.
Ärritus

Ärritus on erutust esile kutsuv tegur. Näiteks närvisüsteemi retseptorraku ärritus kutsub esile selle erutuse, milleks on närviimpulss.
Väike-Paljassaare tähtfort

Väike-Paljassaare tähtfort on Tallinna lähedale 1726–1727 Venemaa keisririigi võimude poolt rajatud Tallinna kindluse suhtes ettenihutatud kindlustis (tähtfort), mille eesmärk oli eelkõige Tallinna sõjasadama ja selle läänepoolse sissesõidu kaitsmine. Sarnast ehitist olid plaaninud juba Rootsi võimud 17. sajandi I kolmandikul, kuid suure maksumuse tõttu neid plaane ei teostatud ja Rootsi aja lõpu kindlustustööde aegu keskenduti peamiselt Tallinna linna ümbritseva muldkindlusvööndi väljaehitamisele. Väike-Paljassaare tähtfordi rajamise põhjustas Vene keiser Peeter I surmale 8. veebruaril 1725 järgnenud ootus, et Venemaa sõjaline võimsus Läänemerel ei suurene enam oluliselt. Seepärast tõid Suurbritannia ja Taani 1726. aasta suvel Soome lahele oma laevastikuüksuse. Venemaa vastas sellele jõunäitamisele Tallinna ümbrusesse vanade ettenihutatud rannakindlustiste (Läänepatarei, Idapatarei) korrastamise ja suurendamisega ning uute ehitamisega (Miiduranna tähtfort ja Naissaare bastionaalfort ning Tsitadell). Väike-Paljassaare tähtforti tugevdati oluliselt Venemaa keiser Paul I 1796. aasta kaitsekava järgi ning sealsed muldvallid vooderdati kividega. Kohe 19. sajandi algul ehitati fordist edelasse vall ühe suurtükipatarei jaoks, et paremini katta Tallinna reidi lõunaosa. Forti ehitati 1810. aastal kivist vahtkonnamaja, 1834. aastal püssirohukelder ja kuulikuumutusahi. 1834. aastal oli fordis 16 suurtükki ja 180 meest, kes elasid puidust kasarmutes. Valle ja nende rinnatisi korrastati aastatel 1846–1848. Hiljem pole tähtfort enam Tallinna kaitsekavades sisaldunud ning 1857. aastal on märgitud, et forti kui sellist pole enam olemas. Samas on 1866. aastal märgitud vallide ja vahtkonnahoone varemeid. Need lammutati 1867. aastal. Ühel 1876. aasta kaardil on endist märgitud kui sõjalaevade õppelaskmise märklauda (saksa keeles Schussziel der Kiegsschiffe), mistõttu fordi maapealsed ehitised on õppelaskmiste käigus suuremalt jaolt hävinenud. Tänapäeval on tähtfordi säilmed jäänud endiste sõjaväeladude ning praeguse teeristmiku ja heinamaa alla bussi nr 59A lõpp-peatuse ümbruses Pikakari ranna lähedal. Heino Gustavson. "Tallinna rannakaitse kuni 1864. aastani". ENSV TA Toimetised, Ühiskonnateadused 37/ 2. Tallinn 1988 Heino Gustavson. "Tallinna vanemad merekindlused". Olion. Tallinn 1994
Kobekude

Kobekude ehk tohlkude on taimekude, mis on kohastunud gaasivahetuseks, võimaldades õhulõhede kaudu sisenenud välisõhul tungida sügavale rakkude vahele. Kobekoe rakud on veidi kõverdunud, nende vahel on suured rakuvaheruumid. Kobekoe rakud aitavad sammaskude veega varustada. Seal toimub ka rakkudest eraldunud vee aurustumine. Tokko, U., Botaanika gümnaasiumile. http://www.ebu.ee/tokko/14_leht.html (kasutatud 08.12.2010)
Sammaskude

Sammaskude ehk palissaadkude on fotosünteesiks kohastunud taimekude, mille rakkude asetus võimaldab efektiivselt kasutada päikesekiirgust. Sammaskoe rakud asetsevad lehe välispinnaga risti. Enamasti koosneb sammaskude tihedalt asetunud piklikest rakkudest, mille vahele jäävad kitsad rakuvaheruumid. Vähediferentseerunud sammaskude ei tarvitse olla rangelt korrapärane. Parasvöötme taimedel areneb sammaskude reeglina ainult lehe ülemisel pinnal. Kui sammaskude esineb lehe mõlemal pool, öeldakse, et leht on isolateraalne. Kukk, T., Sissejuhatus taimeanatoomiasse. http://www.zbi.ee/~tomkukk/anatoom/ (kasutatud 08.12.2010)
Vladimir Dratšov

Vladimir Petrovitš Dratšov (sündinud 7. mail 1966 Petroskois) on Venemaa endine laskesuusataja. 1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta 10 km distantsil 4. ja teatesõidus 2. 1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 10 km distantsil 11. 1995 Itaalias Anterselvas oli ta 10 kilomeetris 13. ja 20 kilomeetris 5. 1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta meeskondlikult ja 20 kilomeetris 2., 10 kilomeetris ja teatesõidus 1. 1997 Slovakkias Osrblies oli ta 11 kilomeetris 11. ja 20 kilomeetris 20. 1999 Soomes Kontiolahtis oli ta 10 kilomeetris 25., teatesõidus 2. ja jälitussõidus 9. 2000 Norras Holmenkollenis oli ta 10 kilomeetris 18., jälitussõidus 25., ühisstardis 12. ja 20 kilomeetris 73. Maailma karikasarja etappidel tuli ta 75 korda 25 parema sekka. Ta võitis 12 etappi (neist 8 individuaalselt), oli 10 korda teine (neist 5 individuaalselt) ja 4 korda kolmas (neist 3 individuaalselt). Kasv 169 cm, kaal 64 kg (2002). Tal on kõrgharidus. Elab Peterburis, töötab armees. Abielus, 1 laps. Hobiks nimetab kalapüüki. Laskesuusatamisega hakkas tegelema 1980. aastal. Laskesuusatamine 1994. aasta taliolümpiamängudel Laskesuusatamine 1998. aasta taliolümpiamängudel
Jüri Viilip

Jüri Viilip (13. november 1906 Taevere vald, Viljandimaa – 1949) oli eesti loomaarst. Jüri Viilip lõpetas 1930 Viljandi Linna Ühisgümnaasiumi. Seejärel õppis 1930–1937 (matrikli nr 11022) Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonnas, lõpetas cum laude. 1940. aastal oli ta Saare jaoskonna loomaarst. kalmistud.ee[alaline kõdulink]
Salme Kirotar

Salme Kirotar (kuni 1939. aastani Salme Liiv; 30. juuli 1909 Rapla vald, Harjumaa – 28. veebruar 1974 Tartu) oli eesti keeleteadlane. Ta õppis 1928–1933 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas (matrikli nr 9142), lõpetas cum laude. 1938–1939 täiendas end Southamptoni ülikooli juures. Ta oli 1934–1938 gümnaasiumiõpetaja, 1942–1950 Tartu Ülikooli saksa keele õpetaja, 1956–1957 õppeülesande täitja. "Saksa-eesti sõnaraamatu" autoreid. Ta oli Joosep Liivi tütar ja abielus Voldemar Kirotariga.
Viiekroonine münt

Viiekroonine münt on münt, mille nimiväärtus on 5 krooni. Eesti Vabariigis oli käibel kaks 5-kroonist meenemünti: Viiekroonine münt (1993) Viiekroonine münt (1994)
Hans Tiik

Hans Tiik (9. juuni 1903 Tallinn – 19. oktoober 1941) oli Eesti kohtunik. Ta osales Vabadussõjas. Aastail 1922–1926 õppis Tiik Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, mille lõpetas cum laude. 1926–1930 oli ta Tallinna-Haapsalu rahukogu kohtuameti kandidaat, 1930–1934 Tallinna 1. jaoskonna kohtunik, 1934–1938 Tallinna ringkonnakohtu liige ning 1938–1940 Kohtukoja tsiviilosakonna liige. 1940–1941 oli Hans Tiik Eesti NSV Ülemkohtu liige ja abiesimees. Arreteeriti E.Miksoni 20.09.1941 korraldusel. Juurdluskokkuvõte oli, et tema aktiivsust nõukogude ajal ei ole tuvastatud, kuid ta tapeti ikkagi. Ta hukati Saksa okupatsioonivõimude poolt. geni.com
Leo Kalmet

Leo Kalmet (2. märts 1900 Orajõe vald, Pärnumaa – 16. september 1975 Tallinn) oli eesti näitleja, lavastaja, teatrijuht ja teatripedagoog. Leo Kalmet lõpetas 1920. aastal Tallinna poeglaste humanitaargümnaasiumi. 1924. aastal lõpetas ta Draamastuudio teatrikooli (I lennus) ja oli üks Draamastuudio Teatri asutajaid. Lisaks õppis ta 1920–1925 Tartu Ülikoolis õigusteaduskonna kaubandusosakonnas ja 1932–1934 õigusteaduskonnas (matrikli nr 747), samuti Tallinna Konservatooriumis laulmist. Ta oli korporatsiooni Revelia vilistlane. Osales Vabadussõjas. Näitlemisega hakkas Leo Kalmet tegelema juba kooliajal, praeguse gümnaasiumi "dramaatilises ringis", samuti mängis Estonias. Ta nägi noorukina oma silmaga Theodor Altermanni Hamletit. 1924. aastal Draamastuudio teatrikooli I lennu lõpetanud jäid kokku ja lõid Draamastuudio Teatri (vana Draamateatri trupp läks Paul Sepaga eesotsas Vanemuisesse). Draamastuudio Teatri avalavastuses, Eduard Vilde "Pisuhännas" mängis Leo Kalmet Sanderit. 1927. aastal sai Leo Kalmetist Draamastuudio Teatri üldjuht. Ta kujundas välja noorsoo- ja nukuteatri ega seganud teistel lavastamist. 1936. aastal lavastas ta Oskar Lutsu "Nukitsamehe" marionettnukulavastuse, mida võib pidada eesti nukuteatri sünniks. 1937. aastal asutas ta Draamastuudio juurde marionettnukuteatri. 1938. aastal sai Leo Kalmetist äsja loodud Tallinna Konservatooriumi Riikliku Lavakunstikooli juhataja ja näitlejameisterlikkuse õppejõud. Üks tema õpilastest oli hilisem lavakunstikateedri looja Voldemar Panso. Aastatel 1944–1946 õpetas Leo Kalmet näitlejameisterlikkust Draamastuudio eriklassis, kus teiste hulgas õppisid need, kel omal ajal sõja tõttu riiklik lavakunstikool pooleli oli jäänud. 1946. aastal jätkus tema teatripedagoogitee Eesti NSV Riiklikus Teatriinstituudis direktor Priit Põldroosi asetäitja ja õppejõuna. See kool suleti 1950. aastal. Leo Kalmet arreteeriti ja küüditati represseerituna Irkutski oblastisse, kus ta viibis 1950–1955. Kui 1957. aastal avati Voldemar Panso eestvedamisel Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateeder, sai Leo Kalmetist selle õppejõud ja Panso parem käsi. Leo Kalmeti juhendamisel lõpetas lavakunstikateedri kuni aastani 1968 kolm lendu. Tema poeg Hanno Kalmet oli Eesti Draamateatri näitleja (lõpetas Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri I lennus), teine poeg Toomas Kalmet oli Ugala näitleja. Eesti teatri biograafiline leksikon Tallinn 2000 Simmo, Priks. Mälestuseks. Eesti Päevaleht, 1. märts 2000. Eesti entsüklopeedia (1992). 6. kd. Tallinn: Valgus, lk 680. Biograafia ESBL-is
Latentsusaeg

Latentsusaeg (inglise keeles latency), latentsus või ka peitaeg on informaatikas mis tahes viibe või ooteaeg, mis pikendab tegelikku või eeldatavat reaktsiooniaega üle soovitava aja. Latentsusaeg on latentsuse kestus, sealhulgas süsteemi reaktsiooni hilistus. Näiteks: aeg päringu sisestusest andmete võtuni paketi kulgemise aeg lähtekohast lõplikku sihtkohta ISO/IEC 2382 kohaselt on latentsusaeg ajavahemik andmekutse algatamisest tegeliku andmeteisalduse algushetkeni. Pakettkommutatsiooniga võrgu latentsusaeg Cybernetica AS, kaastööd. "Andmekaitse ja infoturbe leksikon". Cybernetica AS, kaastööd. "Andmekaitse ja infoturbe leksikon". e-Teatmik[alaline kõdulink] (vaadatud 28.06.2012) "ISO/IEC 2382:2015(en) Information technology — Vocabulary".
Mõttepunktid

Mõttepunktid ehk kolm punkti (...) on kirjavahemärk. Eesti keeles kasutatakse mõttepunkte järgmistes funktsioonides: katkendliku suulise kõne edasiandmisel katkestuskohtade markeerimiseks lause lõpus märkimaks, et juttu võiks jätkata, kuid see jäetakse tegemata trükimusta mitte kannatavates sõnades ärajäetud tähtede asemel vajaduse korral arvuvahemiku märkimisel mõttekriipsu asemel Katkestuskohtade markeerimisel eraldatakse mõttepunktid sõnavahega paremalt ja enamasti ka vasakult. Lause lõpus võidakse nad viimasest sõnast sõnavahega eraldada või mitte. Ärajäänud tähtede märkimisel kirjutatakse mõttepunktid sõna teiste tähtedega kokku ning teistest sõnadest lahku. Vahemiku märkimisel tühikut ei kasutata.
Simone Greiner-Petter-Memm

Simone Greiner-Petter-Memm (sündinud 15. septembril 1967 Jenas) on Saksamaa endine laskesuusataja, olümpiahõbe ja neljakordne maailmameister. 1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta 7,5 km distantsil 8., teatesõidus 2. ja 15 km distantsil 36. Meeldejääv oli tema teatesõit, kus ta kolmanda vahetuse püstitiirus ei suutnud varupadrunitest hoolimata ainsatki märki maha saada. Ükski teine naiskond ei saanud nii palju trahviringe ja on tähelepanuväärne, et Saksamaa tuli ikkagi teiseks. 1993 Bulgaarias Borovečis oli ta teatesõidus 8. ja 15 km distantsil 41. 1995 Itaalias Anterselvas oli ta 15 km distantsil 12. ja teatesõidus 1. 1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta 7,5 ja 15 km distantsil 10. ning teatesõidus 1. 1997 Slovakkias Osrblies oli ta 7,5 km distantsil 40., teatesõidus 1. ja 15 km distantsil 14. 1999 Soomes Kontiolahtis oli ta teatesõidus 1. Maailma karika etappidel on ta olnud 42 korda 25 parema seas. Ta on 7 etappi võitnud (neist 4 individuaalselt), olnud 10 korda teine (neist 7 individuaalselt) ja 3 korda kolmas (kõik individuaalselt). Kasv 164 cm, kaal 58 kg. Hariduselt õpetaja, töötab armees. Elab Waldaus. Abielus, 1 laps. Hobiks nimetab oma peret. Laskesuusatab alates 1992. Laskesuusatamine 1994. aasta taliolümpiamängudel
Svetlana Paramõgina

Svetlana Paramõgina (sündinud 5. aprillil 1965 Sverdlovskis) on valgevene endine laskesuusataja, olümpiahõbe. Kuni 1992 esindas ta NSV Liitu. 1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is oli ta SRÜ koondises 15 kilomeetris 21. 1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta 7,5 kilomeetris 2., teatesõidus 6. ja 15 kilomeetris 4. 1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 7,5 kilomeetris 24., teatesõidus ja 15 kilomeetris 12. 1990 NSV Liidus Minskis oli ta teatesõidus 1. ja 7,5 kilomeetris 11. 1991 Soomes Lahtis oli ta teatesõidus 1. ja 15 kilomeetris 19. 1993 Bulgaarias Borovečis oli ta 7,5 kilomeetris 10. ja teatesõidus 5. 1995 Itaalias Anterselvas oli ta 7,5 kilomeetris 12. ja 15 kilomeetris 4. 1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta naiskonnaga 4., 7,5 kilomeetris 26., teatesõidus 6. ja 15 kilomeetris 5. 1997 Slovakkias Osrblies oli ta 7,5 kilomeetris 14. ja 15 kilomeetris 16. 1999 Soomes Kontiolahtis oli ta 7,5 kilomeetris 20. ja jälitussõidus 15. 2000 Norras Holmenkollenis oli ta 7,5 kilomeetris 9., jälitussõidus 14., ühisstardis 23. ja 15 kilomeetris 21. 2001 Sloveenias Pokljukas oli ta 7,5 kilomeetris 51., jälitussõidus 32., ühisstardis 26. ja 15 kilomeetris 16. Maailma karika etappidel oli ta 86 korda 25 parema seas. Ta on 9 etappi võitnud, olnud 7 korda teine ja 4 korda kolmas (peale 1 teise koha kõik individuaalselt). Kasv 164 cm, kaal 58 kg (2002). Haridus: kõrgem. Töötab insenerina. Elab Minskis. Abielus, lapsi pole. Hobiks nimetab metsa. Laskesuusatab alates 1983. Laskesuusatamine 1992. aasta taliolümpiamängudel Laskesuusatamine 1994. aasta taliolümpiamängudel Laskesuusatamine 1998. aasta taliolümpiamängudel
Wolfram von Krause

Wolfram von Krause (17. veebruar 1914 Karste mõis – 24. august 1989 Ottobrunn, Baieri) oli baltisaksa vaimulik ning teoloog. Tema isa oli Karste mõisnik Hermann von Krause ja ema Elisabeth Charlotte, sündinud von Kügelgen. Ta lõpetas aastal 1931 Tartus Walteri Eragümnaasiumi. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1931–1937, seejärel täiendas end Königsbergi ja Tübingeni ülikoolis. Kaitses aastal 1937 teoloogiamagistri väitekirja teemal "Nehemia raamatu põhiprobleemid". Oli aastatel 1935–1936 ajateenistuses Eesti kaitseväes. Ordineeriti 26. detsembril 1938 õpetajaks. Krause oli aastal 1939 Saksa praostkonna ja Ülikooli koguduse vikaarõpetaja. Samuti oli ta aastatel 1938–1939 Tartu Lutheri erainstituudi kirikuajaloo dotsent. Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Oli aastatel 1939–1941 Gneseni kreisis (nüüdisajal Gniezno maakonnas Suur-Poola vojevoodkonnas) Lettbergi koguduse õpetaja ja Poseni teoloogilise seminari dotsent. Aastatel 1941–1945 oli Saksa armees. Aastatel 1945–1946 oli ta pastor Regelsbachis (Rohri linnaosa Kesk-Frangimaal). Aastatel 1946–1957 oli misjoniinspektor Neuendettelsaus (Kesk-Frangimaal), olles samal ajal ka sealse Misjoni- ja Diasporaaseminari õppejõud; aastal 1957 oli misjoniinspektor Hermannsburgis (Alam-Saksi liidumaal). Aastatel 1958–1964 oli Hermannsburgi misjoni superintendent (Lõuna-Aafrikas). Aastast 1964 oli ta misjonidirektor Neuendettelsaus. Tema vend Harro von Krause oli vaimulik Põhja-Saksamaal, tema vanavanavanaisa oli arhitekt Johann Wilhelm von Krause. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. III, lk. 88
Ihuüksi

"Ihuüksi" on Merlyn Uusküla 2010. aastal välja antud debüütalbum. Albumi esmaesitluskontserdid toimusid 2010. aasta 22. oktoobril Tallinnas Venus Clubis ja 23. oktoobril Tartus klubis Atlantis. Albumi uued lood valmisid 3–4 kuuga, kuid albumilt võib leida ka Merlyn Uusküla varasemat loomingut. Vanim laul on pärit juba aastast 2008. Laul "Ihuüksi" on Uusküla esimene lugu, mis tuli tema enda nime all. Kaasa teevad Cool D, James Werts ja Rolf Junior. Merlyni ja Cool D duett "Miks alles nüüd" kogus YouTube'is 2010. aasta detsembri alguseks üle 220 000 kuulamise. Algselt plaaniti teha lugu armukolmnurgast. Aga siis võeti uus teema, kus Cool D teeb Merlynile üle mitme aasta ühe telefonikõne, uurides, kuidas naine elab. Merlyn Uusküla – laul, taustalaul Rolf Junior – laul ("Nii palju anda") Cool D – laul ("Miks alles nüüd") Vahur Valgmaa – laul ("Paradiis"), taustalaul ("Imeline päev") Taavi Langi – kitarr ("Soovin sulle head") Riho Sinisalu – kitarr ("Vabaks lastud lind") Vallo Kikas – kitarr ("Secret night") Tõnis Kivisild – bass ("Soovin sulle head") Dagmar Oja – taustalaul ("Soovin sulle head") Marilin Kongo – taustalaul ("Ihuüksi") James Werts – taustalaul ("Secret night") Tene Sommer. Merlyn Uusküla: "Plaadi väljaandmine pole nali". Buduaar, 30.10.2010. Merlyn Uusküla ja Cool D hitt lööb Youtube'is rekordeid. Elu24, 07.12.2010. Maria Karumets. Merlyn Uusküla on ihuüksi: "See on mu enda valik, ma ei ole kurb!" Õhtuleht, 25. oktoober 2010 Maria Karumets. Merlyn Uusküla laulud sarnanevad liialt lääne hittidega? Õhtuleht, 8. november 2010 Merlyn Uusküla (Merka) – Ihuüksi lyrics. Sasslantis Merlyn Uusküla (Merka) – Miks alles nüüd lyrics. Sasslantis Merlyn Uusküla (Merka) – Vabaks lastud lind lyrics. Sasslantis
Kansai rahvusvaheline lennujaam

Kansai rahvusvaheline lennujaam (関西国際空港, Kansai Kokusai Kūkō) (IATA: KIX, ICAO: RJBB) on lennujaam, mis asub tehissaarel Osaka lahes, Osakast 40 km edelas. Seda ei tohi segi ajada Osaka rahvusvahelise lennujaamaga, mis asub linnale lähemal ja teenindab nüüd ainult riigisiseseid lende. Lennujaam avati 4. septembril 1994, selle arhitekt on Renzo Piano. Lennujaama tehissaar vajub igal aastal 4,8 cm võrra merre. Vajumine muutub aastate jooksul aeglasemaks ja lõpuks peaks üldse peatuma.
Anne Briand

Anne Briand (sündinud 2. juunil 1968 Mulhouse'is; pärast abiellumist kannab perekonnanime Bouthiaux) on prantsuse endine laskesuusataja. Olümpiamängudelt on tal kuld-, hõbe- ja pronksmedal. Laskesuusatamisse tuli ta universiaadil Bulgaarias 1989. Ta osales küll murdmaasuusatamises, kuid et Prantsusmaal oli vaid kaks naislaskesuusatajat, lõi ta kampa, et nad saaksid teatesuusatamiseski osaleda. Järgmisel aastal jõudis ta juba Prantsusmaa koondisse. 1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is oli ta 7,5 km distantsil 7., teatesõidus 1. ja 15 km distantsil 19. 1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta 7,5 km distantsil 30., teatesõidus 3. ja 15 km distantsil 2. 1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 7,5 km distantsil 54. ja 15 km distantsil 20. 1991 Soomes Lahtis oli ta naiskondlikult 8., 7,5 km distantsil 31. ja 15 km distantsil 35. 1993 Bulgaarias Borovečis oli ta naiskondlikult 1., 7,5 km distantsil 4., teatesõidus 2. ja 15 km distantsil 34. 1995 Itaalias Anterselvas oli ta 7,5 km distantsil 1. ja 15 km distantsil 6. 1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta naiskondlikult 3., 7,5 km distantsil 18., teatesõidus 2. ja 15 km distantsil 9. 1997 Slovakkias Osrblies oli ta 7,5 km distantsil 23., jälitussõidus 12. ja 15 km distantsil 7. 1999 Soomes Kontiolahtis oli ta 7,5 km distantsil 18. ja jälitussõidus 27. Maailma karika etappidel oli ta 50 korda 25 parema seas. Ta võitis 7 etappi (neist 6 individuaalselt), oli 5 korda teine (neist 3 individuaalselt) ja 5 korda kolmas (neist 3 individuaalselt). Kasv 170 cm, kaal 55 kg. Elukutselt loomaarst, ent töötab tolliametnikuna. Elukoht on Les Hopitaux-Neufs. Abielus, lapsi pole. Hobideks nimetab söögitegemist, reisimist, kino, muusikat ja filme. Laskesuusatamine 1992. aasta taliolümpiamängudel Laskesuusatamine 1994. aasta taliolümpiamängudel Laskesuusatamine 1998. aasta taliolümpiamängudel
Sigaret

Sigaret (kõnekeeles ka "pläru") (prantsuse laensõna cigare + ette, mis tähendab "väikest sigarit") on suitsetatav tubakatoode, mis koosneb õhukesse paberisse rullitud peeneks lõigatud tubakast. Tavaliselt on sigarettidel ka filter. Tööstuslikult toodetud sigaret on keskmiselt 84 millimeetrit pikk ja läbimõõduga 7–8 millimeetrit. Maisipaberi sisse rullitud tubakat suitsetasid Kesk-Ameerika indiaanlased – maiad ja asteegid. Hispaanlased tõid selle Euroopasse 16. sajandi keskpaigas. Pärast seda, kui Inglismaal 1586. aastal hakati tubakat suitsetama, levis see komme üle kogu Euroopa. Varem tõmmati tubakat ninna. Sigarette hakati valmistama sigarivabrikutes Prantsusmaal ja Lõuna-Hispaanias tubakajääkidest 1850. aastal. Keskmise sigareti suitsus on üle 12 000 keemilise ühendi, seal hulgas: 2002. aasta seisuga toodetakse iga aasta 5,5 triljonit sigaretti. Kokku arvatakse suitsetajaid olevat 1,1 miljardit inimest, mis on rohkem kui üks kuuendik kogu Maa elanikkonnast. Allikas: Maailma Terviseorganisatsiooni hinnang 2000. aastal  Pikemalt artiklis Sigaretimarkide loend Belomor Camel Dunhill Kent Kool L&M Leek Marlboro More Parliament Priima Tallinn Trend Vermont Vogue Winston Elektrooniline sigaret Sigar Sigarillo Pabeross