laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Karoliinid (saared)

Karoliinid on saared Mikroneesias. Koosneb umbes 500 korallsaarest, mille kogupindala on 1320 ruutkilomeetrit. Saared on mägised, kõrgus kuni 791 meetrit. Nad on jagatud Mikroneesia Liiduriikide ja Belau vahel.
Anna Netrebko

Anna Jurjevna Netrebko (vene Анна Юрьевна Нетребко; sündinud 18. septembril 1971 Krasnodaris Venemaal) on vene ooperilaulja (sopran), Venemaa rahvakunstnik (2008). Anna õppis Peterburi Konservatooriumis, raha teenis koristajana Peterburi Maria teatris. Pärast prooviesinemist Maria teatris võttis dirigent Valeri Gergijev ta oma hoole alla. Anna tegi oma ooperilaulja debüüdi Maria teatris etendatud Wolfgang Amadeus Mozarti "Figaro pulmas", kus mängis Susanna rolli. Hiljem laulis mitmeid prominentseid rolle kuulsates ooperites nagu Vincenzo Bellini "Somnambuul", Mozarti "Võluflööt" ja Gioacchino Rossini "Sevilla habemeajaja". 1995. aastal, kui Anna oli 24-aastane, tegi ta debüüdi Ameerikas San Francisco Operas, kus ta laulis Mihhail Glinka ooperis "Ruslan ja Ljudmilla". See oli edukas etteaste ning Anna on seal tänaseni sage külalisesineja. Samuti on ta esinenud teistes USA linnades, eriti hinnatud on ta vene heliloojate ooperites. Anna Netrebko on olnud silmapaistev artist ka bel canto's ning romantilistes rollides nagu Gilda osa Giuseppe Verdi ooperis "Rigoletto", Musetta roll Giacomo Puccini ooperis "Boheem" jm. Aastal 2002 esines Anna esmakordselt Metropolitan Operas Sergei Prokofjevi ooperis "Sõda ja rahu" Nataša rollis. Märtsis 2006 esitas Anna Austria kodakondsusavalduse ning sama aasta juulis omandas ta selle lisaks Vene kodakondusele. Austria ajalehes ilmunud intervjuus väitis Anna, et hakkab elama Viinis ja Salzburgis – see aga on halvendanud tema suhteid Venemaaga. 2006. aastal avaldas ta albumi "Russian Album", milles oli teinud koostööd Maria teatri orkestriga dirigent Valeri Gergijevi juhatusel. Album jõudis Saksa popmuusika edetabelis kümne parima hulka. Märtsis 2007 avaldas ta albumi "Duets", millel kõlasid laulud koos Mehhiko tenori Rolando Villazóniga. Septembris 2008 sündis Anna Netrebkol poeg Tiago. Sellest hoolimata olid tal uued esinemised juba 2009. aasta jaanuaris, kusjuures 2009. aastal Metropolitan Operas etendunud Gaetano Donizetti ooper "Lucia di Lammermoor" oli nähtav kinodes üle maailma – sealhulgas ka Eestis. 17. oktoobril 2008 esilinastus Austrias film "La Boheme" ("Boheem"), kus Anna mängis Mimi rolli. Melissa Whitworth (19. veebruar 2006). "Cinderella Soprano". The Telegraph. Vaadatud 03.05.2022. "Opera Singer Anna Netrebko and Erwin Schrott Welcome a Son". People Magazine. 5. september 2008. Vaadatud 03.05.2022. Anna Netrebko koduleht Fännileht
Alias

Alias tähendab mitut asja: "Alias" on teleseriaal "Alias" on seltskonnamäng Alias on eesti folkroki ansambel Alias oli Kanada rokkansambel alias on pseudonüüm
Eesti lahtede loend

Eesti lahtede loend loetleb Eesti lahed ja abajad. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Aablaht Abaja laht Admiraliteedi bassein Akselilõugas Aksi laht Aljava abajas Alliklepa laht Ariste laht Atla laht Auksaare laht Austurvike (Estorvike) Austurvike (Rälby Austurvike) Dirhami laht Djubbvikin Eeslaht Ennu laht Eru laht Haabadealune Haabneeme laht Haagilõugas Haapsalu laht Haapsalu Tagalaht Hara laht Hara laht (Noarootsi) Harju laht Hauaneeme laht Heinlaht Hellamaa laht Hiiu laht Holmi lõugas Hopi laht Hullo laht Härglaht Ihasalu laht Imutaja laht Jausa laht Kaberneeme laht Kadaneeme laht Kaistu lõpp Kakumäe laht Kaleste laht Kase laht Kassari laht Kasse laht Kasti laht Katri lõugas Kaugatoma laht Keibu laht Kihelkonna laht Kiilikanal Kiirassaare laht Kiisa laht Kippari laht Kirikulaht Kiudu lõpp Kolga laht Kolli laht Koolimäe laht Koovi laht Kopli laht Kroken Kugalepa laht Kukka laht Kunda laht Kunnati laht Kura laht Kuressaare laht Kuuralõpp Kuusnõmme laht Kõiguste laht Kõllupõhi Käina laht Käsmu laht Kööbe lõugas Küdema laht Külalaht Külasadam Laedemäealune Lahepere laht Lahetaguse laht Laidevahe laht Lalli laht Leetse laht Linnalaht Liivi laht Lohusalu abajas Lohusalu laht Luidja laht Lupi lõugas Lõpelaht Lõpemeri Lõu laht Lõuka laht Lülle laht Mardihansu laht Matsalu laht Meelste laht Meeruse lõugas Muraja laht Muratsi laht Muuga laht Mõisalaht Mõniste laht Mädalaht Mädasadam Mäenõmme laht Möldrilaht Narva laht Naskali laht Neemehark Nenu laht Nõudla laht Oessaare laht Paatsalu laht Pakri laht ehk Paldiski laht Paljassaare laht Panga laht Paope laht Paramaja laht Parasmetsa laht Pardilõugas Paslepa viik Pedassaare laht Pidula laht Pilguse laht Pitkanina laht Poka laht Pommi laht Punasekivi abajas Pusku viik Pussa laht Põikvere lõpp Põldealune laht Põlde lõugas Pädaste laht Pärnu laht Pärtli lõpe Rame laht Randvere laht Reigi laht Ristilaiu abajas Roja abajas Roopa laht Ruilõpp Rutja laht Rälby laht Rännan Saareküla laht Saaremõisa laht Saartevahe haak Saastna laht Saksa laht Salinõmme laht Såndvike Saunja laht Sepamaa laht Sigala laht Soolaht Soonlepa laht Soome laht Sutu laht Suur haak Suur katel Suur viik Suuresadama reid Sviby laht Sääre laht Süvalõugas Tagalaht Tagalaht (Haapsalu) Tagalaht (Saaremaa) Tagulaht Tahu laht Tallinna laht Tallinna reid Tareste laht Tepulaht Tirbilõpp Toolse laht Topi laht Topu laht Tori abajas Triigi laht Träskevikin Tõstamaa laht Türju lõpp Udriku laht Ujula abajas Ulle lõpp Undu laht Undu laht (Hundu) Uudepanga laht Vaemla laht Vahemeri (Vilsandi) Vaiste laht Vanaluubi laht Vanamõisa laht Vergi laht Veskikari lõugas Veskiviik Viire kurk Vihterpalu laht Virtsu laht Väike haak Väike viik Värati laht Värska laht Västurvike Vööla meri Õunaku laht Ändala laht Ärmbu abaja Ülbaku laht
Elektrivoolu tugevus

Elektrivoolu tugevus ehk voolutugevus on füüsikaline suurus, mis võrdub ajaühikus elektrijuhi ristlõike pinda läbinud elektrilaenguga: I = Δ Q Δ t {\displaystyle I={\frac {\Delta Q}{\Delta t}}} , kus Δ Q {\displaystyle \Delta Q} on aja Δ t {\displaystyle \Delta t} jooksul juhti läbinud laeng. Elektrivoolu tugevus on rahvusvahelises füüsikaliste suuruste süsteemis üks seitsmest põhisuurusest ja selle mõõtühik amper on üks seitsmest SI-süsteemi põhiühikust. Elektrivoolu tugevus on 1 amper, kui juhtme ristlõiget läbib sekundis elektrilaeng 1 kulon. Alalisvoolu tugevus elektriahela lõigus on Ohmi seaduse kohaselt võrdeline ahelalõigu otste vahelise pingega ja pöördvõrdeline selle ahelalõigu takistusega. Voolutugevust mõõdetakse ampermeetriga, kusjuures ampermeeter ühendatakse vooluringi jadamisi. Elektrivool Voolutihedus Elektrilöök
Vanamõisa (Rõuge)

Vanamõisa on küla Võru maakonnas Rõuge vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Sänna

Sänna (Sännä) on küla Võru maakonnas Rõuge vallas. Küla idaosa läbib Võru–Mõniste–Valga maantee. Küla loodenurgas märgib piiri Mustjõgi. Läbi Sänna küla voolab Pärlijõgi, mis suubub küla põhjaosas Mustjõkke. Pärlijõe ääres asuvad Sänna mäeveski ja Sänna alaveski. Külas asus Sänna mõisa keskus. Tänapäeval tegutseb mõisahoonetes Sänna Kultuurimõis. 1875. aastast pärinevas historitsistlikus stiilis peahoones asub ka Sänna raamatukogu. Vabadussõjas käis piirkond korduvalt käest kätte. Näiteks märtsis 1919 toimus küla lähistel Sänna–Suure-Ruuga lahing. Mälestamaks võidelnuid püstitati Sännasse 1937. aastal Sänna Vabadussõja mälestussammas (lõhuti 1945 ja taastati 1989). Sännas on sündinud kirjanik Juhan Jaik, kellele on samasse püstitatud ka mälestuskivi. Külaga on seotud ka Artur Adsoni lapsepõlv. Sänna mõisa peahoone Sänna mõisa park Sänna Alaveski järv Pärlijõel Sänna mäeveski Sänna lahingu mälestussammas Sänna taevarada Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Nursi

Nursi on küla Võru maakonnas Rõuge vallas. Enne 1977 nimetati asulat Vastse-Nursi asunduseks. 1930. aastatel ka Vastse-Nursi küla.[viide?] Nursi külaplatsi kiiged (2023) Nursi vallamaja (2023) Nursi raamatukogu hoone (2023) Ujumiskoht Rõuge jões (2023) Nursi mõis Nursi vallamaja Nursi magasiait Vastse-Nursi mõis Vastse-Nursi vald Vana-Nursi Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Evar Saar: artikkel "Nursi" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016, lk 424.
Rebäse

Rebäse on küla Võru maakonnas Rõuge vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Viitina

Viitina on küla Võru maakonnas Rõuge vallas. Külas asub järvi, millest suurimad on Viitina järv ja Viitina Alajärv. Viitina järv ja Meegomägi Viitina mõis Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Rein Raudvere. Viitina: usaldasime külaelu juhtimise noortele Maaleht.ee, 16. juuli 2009 Viitina Külaselts Eesti vaimse kultuuripärandi nimistu
Lutika

Lutika on küla Võru maakonnas Rõuge vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Lükkä

Lükkä on küla Võru maakonnas Rõuge vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Teras

Teras on sulam, mille põhikomponent on raud ning mis muude elementide (väävel, fosfor jne) kõrval sisaldab kuni 2,14% süsinikku. Kui rauasulamis on üle 2,14% süsinikku, nimetatakse seda malmiks. Malmil ja terasel on oluline erinevus: terast on võimalik plastselt deformeerida, kuid malmil jääkdeformatsioone ei esine, kuna malm puruneb. Süsinikterased on kõige laiemalt kasutatavad sulamid üldse, kuid vastavalt otstarbele on terase koostis erinev. Kristallstruktuuri järgi võib süsiniku ja raua sulam olla tsementiit, austeniit, martensiit või perliit. Ühes tükis terases on tavaliselt esindatud kõik kolm. Süsinikusisaldus teeb raua kõvemaks ja suurendab tunduvalt tõmbetugevust, kuid teras on rauast rabedam. Kroom Lämmastik temperatuuril 500–550 °C Mangaan Molübdeen Nikkel Nioobium Tantaal Titaan Vanaadium Vask Volfram Esimesed terased loodi nähtavasti kogemata, kui raudmõõkade toorikuid kuumutati söeääsis. Oletatavasti leiutasid terase halübid, Musta mere kagurannikul elanud rahvas Väike-Aasias. On oletatud, et selle rahva nimest tuleb terase kreekakeelne nimi chalyps. Terast saadi rauda sütel kuumutades, jahutades ja lõõmutades. Teras on rauast paremini sepistatav, kokkukeedetav ja karastatav. Hellenismi ajal viidati hispaania mõõgaterade valmistamise õpetuses, et rohmakas külmtöötlus ei võimalda elastsust saavutada. Parimat terast saadi õige maagivaliku, räbu eemaldamise, metalli mitmekordse kuumutamise, õige vees või õlis jahutamise ja hoolika külmtöötlemise tulemusena. Antiikaja terasetootmise tipptaseme näiteid, rooma damaskuse terast, on leitud Taanis Põhja-Schleswigis olevast Nydami soost. Legeeritud teras Legeerimata teras Roostevabad terasedː AISI-316 AISI-317 AISI-317L
Muduri

Muduri on küla Võru maakonnas Rõuge vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Muhkamõtsa

Muhkamõtsa (Muhkametsa) on küla Võru maakonnas Rõuge vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Murdõmäe

Murdõmäe (Murdemäe) on küla Võru maakonnas Rõuge vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kahrila-Mustahamba

Kahrila-Mustahamba on küla Võrumaal Rõuge vallas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kandis küla nime Mustahamba. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 3.09.2024. http://metaweb.stat.ee/get_classificator_file.htm?id=4412334&siteLanguage=et, vaadatud 4.11.2017.
Mustahamba (Rõuge)

Mustahamba on küla Võru maakonnas Rõuge vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda. Külas on 6 alalist elanikku. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke 8. Külas asub Mustahamba tamm. Külas avati 2023. aasta 10. juunil Side ja Laptopi muuseum. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Pisisaare

Pisisaare on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pajusi valda. Külas on Pisisaare Algkool, Pajusi raamatukogu ja Pisisaare Spordikeskus Pajusi kolhoos Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. https://www.poltsamaa.ee/pisisaare-spordikeskus
Kauru

Kauru on küla Jõgeva maakonna lääneosas Põltsamaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pajusi valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Tõivere

Tõivere on küla Jõgeva maakonna lääneosas Põltsamaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pajusi valda. Haldus- ja asustusjaotus, vaadatud 1.03.2023. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Pajusi

Pajusi (kohakääne Pajusisse) on küla Jõgevamaal Põltsamaa vallas. Pajusi asub Põltsamaalt unbes 6 km loodes. Läänes kulgeb küla piir mööda Põltsamaa jõge. Jõe äärde jääb Liivoja veehoidla. Pajusit mainiti külana 1405 ja 1601 kujul Payus, 1583 kujul Paiusz, 1624 kujul Payosse ja 1638 kujul Paius. 17. sajandil rajati Pajusi mõis. 18. sajandi lõpuks oli küla kadunud, 1797. aasta Mellini kaardil küla puudus, oli üksnes mõis saksakeelse nimega Pajus. See asus Põltsamaa kihelkonnas. 1920. aastatel moodustati mõisa maadele asundus, mis alates 1977. aastast on küla. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pajusi valda. Külas on kunagise Pajusi mõisa keskus ja Pajusi mõisa kalmistu. Tänapäeval tegutseb mõisa peahoones Pajusi rahvamaja. Mitmed mõisa hooned, mõisa kalmistu ja park on arvatud kultuurimälestisteks. Külas asub ka arheoloogiamälestiseks arvatud asulakoht. Pajusi mõisa park on looduskaitse all. Pajusi raamatukogu asub Pisisaare külas. Kohanimi tuleb kas puunimetusest paju või vesist kohta tähendavast sõnast padu (murdes paju, pai) : paju, millest on moodustatud i-mitmus. Mõisa peahoone Mõisa kuivati Rahvamaja saal Wahlide kabel Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti kohanimeraamat, lk. 454 Eesti kohanimeraamat, kaart 24 Eesti kohanimeraamat, lk. 455 Pajusi valla koduleht
Mikojan

Mikojan (vene keeles Микоян) oli Nõukogude Liidu, nüüd Venemaa lennukikonstrueerimisbüroo, mille ülesandeks on peamiselt hävituslennukite konstrueerimine. Büroo asutati 1939. aastal Nõukogude Liidu valitsuse poolt. Artjom Mikojan (väliskaubanduse rahvakomissari Anastass Mikojani noorem vend) ja Mihhail Gurevitš töötasid lennukitehase nr. 1 juures asunud Nikolai Polikarpovi büroos, Mikojan tegeles biplaan hävituslennuki I-153 seeriatootmiseks ettevalmistamisega ning Gurevitš oli peakonstruktori asetäitja. Novembris 1939 saadeti Polikarpov töölähetusse Saksamaale, tema äraolekul loodi lennukitehase nr. 1 juures Mikojani ja Gurevitši juhitav konstrueerimisbüroo, mille ülesandeks sai uus hävituslennuk I-200 (MiG-1) seeriatootmiseks ette valmistada. Alguses allus uus büroo Polikarpovile, alates 1940. aasta juunist tegutses iseseisva konstrueerimisbüroona. Lähetusest naasnud Polikarpov ei protesteerinud selle muudatuse peale, kuigi koos projektiga oli antud uuele konstrueerimisbüroole üle ka suur osa tema büroo töötajatest. Tema põhitähelepanu oli sel ajal suunatud õhkjahutusega mootoriga hävituslennuki I-180 arendamisele. Büroo peakonstruktoriks määrati Artjom Mikojan. Konstrueerimisbüroos loodud lennukite arendused tähistati konstruktorite perekonnanimedest tuletatud lühendiga MiG (Mikojan – Gurevitš). Kui 1970. aastal A. Mikojan suri (M. Gurevitš oli juba varem surnud), nimetati büroo Mikojan-Gurevitš taas Mikojaniks, seda nime kannab lennukikonstrueerimisbüroo tänaseni. MiG-1 (I-200) – 1940 MiG-3 – 1941 MiG-5 – 1942 MiG-7 – 1944 MiG-9 Fargo (I-300) – 1947 MiG-15 Fagot – 1948 MiG-17 Fresco – 1954 MiG-19 Farmer – 1955 MiG-21 Fishbed – 1960 MiG-23 Flogger-A/B – 1970 MiG-25 Foxbat – 1970 MiG-27 Flogger-D/J – 1975 MiG-29 Fulcrum – 1983 MiG-31 Foxhound – 1983 MiG-33 Fulcrum-E – 1989 MiG-35 Fulcrum-F – 2005 MiG-8 Utka – 1945 MiG I-250 (N) – 1945 (tuntud ka kui MiG-13) MiG I-270 – 1946 MiG-23 – 1960 (üks MiG-23 prototüüpidest, hiljem sai nimeks E-8) MiG-105 Spiral – 1965 MiG-AT – 1992 MiG-110 – 1995 MiG Projekt 1.44/1.42 – 2000 MiG LFI Mikojani büroo veebileht
Rosa Bonheur

Rosa Bonheur (kodanikunimega Marie-Rosalie Bonheur; 16. märts 1822 – 25. mai 1899) oli prantsuse maalikunstnik ja näitleja, realismi esindaja. Rosa Bonheur maalis maastikke ja loomi maastikul. 1849 "Põllutöö Neversis" Elulugu ja looming (inglise keeles)
James McNeill Whistler

James Abbott McNeill Whistler (11. juuli 1834 Lowell – 17. juuli 1903 London) oli Ameerika päritolu maalikunstnik, l'art pour l'art '​i idee esindaja. 1855. aastal kolis Whistler Prantsusmaale, kus asus õppima Charles Gleyre'i juures. Ta jäi elu lõpuni Euroopasse ning elas peamiselt Pariisis ning Londonis. Tema loomingut mõjutas jaapani värviline puulõige ning impressionism. Whistler tegutses ka portretistina, samuti on ta loonud mitmeid impressionistlikeks peetavaid ofordiseeriaid Thamesi ja Veneetsia motiividel. Kunstileksikon, Kunst, 2000, lk 520 http://www.artrenewal.org/asp/database/art.asp?aid=652 (arhiiviversioon)
Honoré Daumier

Honoré Victorin Daumier (26. veebruar 1808 Marseille – 10. veebruar 1879 Valmondois) oli prantsuse maalikunstnik, graafik, skulptor ja karikaturist. Daumier oli realismi esindaja. Oma teostes kujutas ta suurlinna lihtrahvast, karikatuurid kajastasid poliitilist olukorda. Maalidel kujutas ta peamiselt tööliste eluolu. Tema karikatuure hakkas 1831. aastast ilmuma ajakirjas La Caricature. Kuningas Louis-Philippe I karikeerimise eest mõisteti talle pooleaastane vanglakaristus ja rahatrahv. Nimelt näitas ta kuningat muinasjutulise koletise Gargantuana, kes ahnelt neelab rahvalt riisutud vara ja kulda. Tsensuurist põhjustatud probleemide tõttu ajakirjas La Caricature asus Daumier kaastööd tegema Le Charivarile, mille omanik oli samuti Charles Philipon. "Transonaini tänav 15. aprillil 1834" (1834) "Pesunaine" (1863) Robert Jordan, "Daumier" (biograafiline romaan; originaalpealkiri: "Modelle, Masken, Menschen: Roman um Honoré Daumier und seine Zeit"). Saksa keelest tõlkinud Laine Ronk, Tallinn, 1961, 480 lk
Jean-Louis-Ernest Meissonier

Jean-Louis-Ernest Meissonier (21. veebruar 1815 – 31. jaanuar 1891) oli prantsuse akadeemiline kunstnik ja sõjaväelane (kolonel). Ernest Meissonieri tuntuimad teosed on Teise keisririigi ajal valminud suureformaadilised maalid, millel ta kujutas peamiselt Napoleoni-aegseid sõjasündmusi. "Barrikaad" (1849)  Jean-Louis-Ernest Meissonier – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Biograafia ja looming (inglise keeles)
Jozef Israëls

Jozef Israëls (27. jaanuar 1824 Groningen – 12. august 1911 Haag) oli juudi päritolu Hollandi maalikunstnik, Madalmaade realismi tähtsamaid esindajaid. "Uppunud kalur" (1861)
José Domínguez Bécquer

José Domínguez Bécquer (22. jaanuar 1805 Sevilla – 1841 Sevilla) oli maalikunstnik, Hispaania realismi esindajaid. Ka tema poeg Valeriano Domínguez Bécquer (1834–1870) oli maalikunstnik.
Jacob Maris

Jacob Maris (25. august 1838 – 7. august 1899 Karlovy Vary) oli Hollandi maalikunstnik, realismi esindaja. Kuulus Haagi Kooli nimelisse kunstnike rühmitusse.
Evald Aav

Evald Aav (7. märts (vana kalendri järgi 22. veebruar) 1900 Tallinn – 21. märts 1939 Tallinn) oli eesti helilooja ja koorijuht. Aav lõpetas 1926 Tallinna konservatooriumi kompositsiooniklassi Artur Kapi juures. 1916–1926 laulis ta Estonia teatri ooperikoori tenorirühmas. Ta juhatas mitut harrastuskoori ja orkestrit: 1924–1927 Sõjakooli koori ja orkestrit, 1929–1936 Ülemaalise Eesti Noorsoo Ühenduse Tallinna osakonna segakoori, 1934–1939 meeskoori Eesti Laulumehed (oli ka selle asutaja) ning 1937–1939 Tallinna Koolinoorsoo Muusika Ühingu segakoori. Aav töötas 1932–1939 Autorikaitse Ühingus, 1932–1936 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali kirjastusfondis ja 1930–1939 toimetajana ajakirjas Muusikaleht. Ta oli 1938. aasta üldlaulupeol meeskooride üldjuht. Aav kirjutas esimese arvestatava eesti ooperi "Vikerlased". Tegemist oli kolmevaatuselise ajaloolis-romantilise ooperiga, mille libreto kirjutas Voldemar Loo. Ooper esietendus Estonias 8. septembril 1928 (lavastas Hanno Kompus). Ta on kirjutanud sümfoonia d-moll (1938), sümfoonilise poeemi "Elu" (1935), kontsertvalsi sümfooniaorkestrile, klaveri- ja viiulipalu ning soolo- ja koorilaule. Aava tuntumad koorilaulud on "Laulik", "Me oleme Põhjamaa lapsed", "Hommik", "Öösse ära kadus" ja "Humal". Tema teoseid on esitatud laulupidudel. Aava heliloomingut iseloomustab rahvuslikkus, rahvusromantism. Helikeelt on kirjeldatud sõnadega "põhjamaisus", "tundelisus", "voolavus". Evald Aav oli ka maalikunstnik ja skulptor. 1939 – Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk 2006. aastal andis Eesti Post Estonia teatri 100. aastapäeva puhul välja juubelipostmargi, mille kujundasid Ülle Marks ja Jüri Kass. Juubelipostmargi kahese komplekti väljaandel oli keskel Estonia teater, vasakpoolsel postmargil stseen Evald Aava ooperist „Vikerlased“ ja parempoolsel postmargil Helmi Puur Tšaikovski „Luikede järves“. Evald Aava õde Frieda Rukki asutas 1943 Tallinna Konservatooriumis Evald Aava nimelise stipendiumi, mille sai esimesena Heimar Ilves. Evald Aava abikaasa oli 1926–1937 Ida Loo-Talvari. Eesti muusika biograafiline leksikon. 1. köide: A–M. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007, lk. 13. Evald Aav kujurina. Rahvaleht, 3. jaanuar 1940, nr 2, lk 10. "Eesti ballett 100" juubelipostmark. Tantsukuukiri, nr 79, september 2018. Eesti Muusika Infokeskuse artikkel Evald Aavast