laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Chamberlin

Chamberlin on maailma esimene sämplipõhine (ingl sample playback) elektromehaaniline analoogklahvpill. Chamberlinile sai saatuslikuks tema põhjal loodud mellotroni turuletulek. Birotron Mellotron Orchestron Optigan Computer Music Melodian Fairlight CMI Prophet VS Korg Wavestation
Computer Music Melodian

Computer Music Melodian on 1976. aastal esitletud maailma esimene digitaalne sämplipõhine süntesaator (inglise sampling synthesiser) ja sämpler, mis põhines Digital Equipment Corporation PDP-8 arvutil. Selle monofoonilise süntesaatori töötas välja ettevõte Computer Music Inc, asus USAs New Jersey osariigis. Computer Music Melodiani on kasutatud näiteks Stevie Wonderi 1976. aasta albumil "Secret Life of Plants". Waveframe PDP-8 (Digital Equipment Corporation PDP-8) Fairlight CMI Mellotron Prophet VS Korg Wavestation Birotron Chamberlin Orchestron Optigan
Neandertallane

Neandertallane ehk neandertali inimene (Homo sapiens neanderthalensis) on inimese liik, kes kujunes Euraasiasse asunud püstisest inimesest (Homo erectus), kes seal umbes 100 000 aasta jooksul ka elas ja tegutses. Aafrikas kujunes püstisest inimesest aga nüüdisinimese esivanem, keda kutsutakse tarkinimeseks (Homo sapiens). Neandertallane elas Euraasias varem kui tarkinimene, tegutsedes ajavahemikus umbes 150 000–40 000 aastat tagasi. Neandertallane oli 160–165 cm pikkune, massiivse ja lihaselise kehaga. Lühikese kaela otsas asus lai nägu, mida iseloomustasid etteulatuvad kulmuluud, sügaval koobastes asuvad silmad, lai ning madal nina, madalavõitu tahapoole kaldus laup ning etteulatuv lõug. Erinevalt osav- ja püstisest inimesest, kes artikuleeritud kõnet veel ei tundnud, valdasid neandertallased ka kõnevõimet. Arvatavasti oskasid nad kasutada juba umbes mõndasada sõna. Neandertallased olid tarkinimeste kõrval ainus religioosne inimliik. Nad matsid oma surnuid haudadesse ning tundsid ilmselt maagilisi toiminguid ja kombetalitusi. Lissaboni ülikooli professor João Zilhão ütles, et neandertallastel oli Hispaania koobaste põhjal võime kasutada sümboleid ja mõelda abstraktselt. Neandertallaste koljusid leiti Belgias Engises 1829. aastal ja Gibraltaril 1848. aastal. Tuntuim leid on aga Saksamaal Düsseli jõe orus Neandertalis 1856. aastal, kolm aastat enne Charles Darwini teose "Liikide tekkimine" ilmumist. Senised leiud on viidanud, et neandertallaste üheks viimaseks pelgupaigaks oli Euroopas Pürenee poolsaar, kus nende ja inimeste asualad kattusid seitsme tuhande aasta vältel, pakkudes ideaalselt võimalust hübriidide sünniks. Kuid rahvusvahelise töörühma kasutatud radiosüsiniku meetodi variatsioon näitab nüüd, et neandertallased võisid sealt kaduda tuhandeid aastaid enne nüüdisinimese saabumist. Denissi inimene "The Origin of Art and the Early Examples of Paleolithic Art". ULUKAYIN English (inglise). Neandertallaste allakäik võis alata arvatust varem, ERR Teadus, 6. veebruar 2013 "Neandertallane elab tänapäeva inimeses?" EPL, 16. september 2006 "Oletus inimese ja neandertallase seksist tugines saastunud DNA-l" Postimees, 15. september 2007 "Inglismaal leiti neandertaallastele kuulunud tööriistu" EPL, 23. juuni 2008 "FOTOD: teadlased rekonstrueerisid neandertali naise näo" EPL, 20. september 2008 "Neandertallased: elu ilma vanavanemateta" Postimees, 21. veebruar 2009 "Neantertali inimene oli edev" Eesti Päevaleht, 16. jaanuar 2010 "Neandertallaste geenid aitasid inimesel levida" Novaator, 17. juuni 2011 05. veebruar 2013, Neandertallased surid seniarvatust 15 000 aastat varem välja, Postimees: elu24.ee Nature 505, 43–49 (02 January 2014), The complete genome sequence of a Neanderthal from the Altai Mountains 04. september 2017 16:11, Jaan-Juhan Oidermaa, Antropoloogid jõudsid neandertallaste liimi valmistamise saladusteni
Luup (muusika)

Luup (inglise keeles loop) on elektroakustilises muusikas eelsalvestatud või sämplitud muusikalõik, mida korratakse vajalik arv kordi. Vastavalt sõna "luupimine" tähistab näiteks sämpli, löögi, takti või vabalt valitud pikkusega muusikalõigu tsüklilist või katkematut esitamist. Luupe kasutatakse sämplerites (nt AKAI MPC2000), sämplipõhistes süntesaatorites (nt Korg Wavestation), muusikatarkvarades (nt Acid, Garageband, Buzz, Ableton). Võttes rea luupe ja organiseerides neid sekventseris, saab luua pideva muusikalise jada (nt trummirea (drum track)). Suurem osa moodsat tantsumuusikat on luubipõhine. Tüüpilist trummiluubi kasutamist on kuulda näiteks Björki loos "Army of Me".
Fairlight CMI

Fairlight CMI on 1979. aastal esitletud ning Austraalias toodetud maailma esimene polüfooniline digitaalne sämplipõhine süntesaator (ingl sampling synthesiser) ja sämpler. Kuigi Fairlighti peetakse digitaalseks, on osa heliprotsessist aparaadil siiski analoogne. PDP-8 (Digital Equipment Corporation PDP-8) Computer Music Melodian Mellotron Prophet VS Korg Wavestation Birotron Chamberlin Orchestron Optigan
Ondes Martenot

Ondes Martenot [oo(n)d martön'oo] (prantsuse keeles "Martenot' lained"; tuntud ka kui ondium Martenot, Martenot ja ondes musicales) on 1928. aastal Maurice Martenot' leiutatud varajane elektrooniline pill. Muusikariist toob kuuldavale lainjalt voogavaid hääli, mida tekitab ostsilleerimise sageduse muutumine elektronlampides. Hiljem laiendati selle helitekitamise võimet tämbrimuutmisseadise ja lülitatavate valjuhääldite lisamisega. Helipildi poolest sarnaneb ondes Martenot väga tereminiga, kuid erinevalt tereminist puudutatakse seda pilli mängimisel. Ondes Martenot'le on muusikat kirjutanud paljud heliloojad. Eriti on selle poolest tuntud Olivier Messiaen. Neist teostest esimene ilmus 1937. Enamik ondes Martenot'le muusikat kirjutanutest on prantslased, kuid seda on teinud ka näiteks Frank Zappa. Maurice Martenot' noorem õde Ginette Martenot oli tuntud ondes Martenot' mängija. Esimene film, kus ondes Martenot'd kasutati, oli 1931. aastal NSV Liidus valminud film "Üksi", mille helilooja oli Dmitri Šostakovitš. Seda kasutati ka 1930 valminud Berthold Bartoschi filmis "Idee", kuid heli lisati sellele alles 1934. Selle filmi helilooja oli Arthur Honegger. Hiljem on ondes Martenot'd kasutatud paljudes tuntud filmides, mille hulka kuuluvad "Araabia Lawrence" (1962), "Tondipüüdjad" (1984), "Must pada" (1985) ja "Amélie" (2001). Maurice Martenot suri 1980 ja 1988 lõpetati ondes Martenot'de tootmine. Sellegipoolest õpetatakse seda muusikariista mitmes Prantsusmaa konservatooriumis tänapäevani. 1997 hakati analoogilise muusikariista tootmist uuesti kavandama. Martenot' nimi oli kaubamärk, mistõttu seda ei saanud kasutada. Uue pilli nimeks sai Ondéa, kuid selle tööpõhimõte ja mängimisviis olid analoogilised ondes Martenot'le. Ondéa valmis ja seda kasutati esimest korda kontserdil 2001 ning alates 2005 on see seeriatootmises. Birotron Orchestron Optigan Chamberlin Mellotron Computer Music Melodian Fairlight CMI
Moogi süntesaator

Moogi süntesaator on Dr. Robert Moogi disainitud ja Moog Musicus valmistatud analoogsüntesaator. Bob Moog: A Timeline | Moog Music Inc
Päär Pärenson

Päär Pärenson ehk MC J.O.C. (sündinud 3. märtsil 1979 Rakveres) on eesti näitleja, tantsija, koreograaf ja räppar. Ta lõpetas gümnaasiumi Rakveres. Aastatel 1999–2003 õppis ta Viljandi Kultuurikolledžis, mille lõpetas tantsija ja koreograafina. Õpingute kõrvalt töötas ta Katrin Essensoni lavastuses "Vastavalt seadusele" (2001) ja Renate Valme "Salapärased kõlad nii norskavas öös" (2002) ning lavastuses "Mobile home" (2003) tantsijana. Ta tegi kaasa ka Thomas Lehmeni Berliinis esietendunud "Schreibstücki" Mart Kangro versioonis Eestis (2002). Hiljem töötas Pärenson Helsingis Koko Teatteris soome koreograafi Mikko Orpanaga kaasaegse tantsu lavastuses "Valtiomies II" (2003–2004) ning tantsis Hollandis Groningeni Grand Theatre’s Club Guy & Roni lavastuses "Myrrh & Cinnamon" (2004–2005). Mõlemat lavastust on esitatud ka Eestis. 2005. aastal tantsis ta Oksana Titova ja Taavet Janseni tantsulavastuses "The Last Hairy", mida saatis menu ka Londonis ning mis võitis 2006. aastal Eesti Teatriliidu tantsuauhinna. Taavet Janseniga on ta koostööd teinud kestva projekti "Music Is Movement" ja lavastuse "Algorütm" (2007) raames. Oksana Titovaga on ta koostööd teinud Oksana Titova ja Juhan Ulfsaki lavastuses "Roots" (2006) tantsijana ja balletis "Hamlet" koreograafi assistendina. Lisaks tantsule on Päär Pärenson olnud laval ka draamanäitlejana ("Uus Elysium", "Minu Tartu", "Krabattabark"). Ta on elektroonilise tantsumuusika ansamblite Def Räädu ja Bashment Kingz Soundi solist. "Hädaorg" (koreograaf, tantsija) "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. jaanuar 2021. Vaadatud 10. jaanuaril 2017. "Pärenson ühendab maailma valu tantsus ja muusikas" Postimees, 27. detsember 2007 "Oh häda ja viletsust" Eesti Päevaleht, 5. jaanuar 2008 "Kultuuriakadeemia lõpetanud tulid välja tantsulavastusega" Sakala, 9. jaanuar 2008 "Päär Pärenson: kirjasõna on meie peres alati au sees hoitud" ERR, 8. juuli 2016 "Pärenson, Päär" Eesti Entsüklopeedia, 1. jaanuar 2019
Lotte Rudhart

Lotte Rudhart (sündinud 1979 Münchenis) on saksa tantsija. http://www.adk.de/jungeakademie/schuelerprojekte/Kunstwelten/kw_projekte/2010/kw_2010_BiWoKoe.pdf Lotte Rudhart Lotte Rudhart
Isabelle Cavoit

Isabelle Cavoit (sündinud 1961 Pariisis) on prantsuse tantsija ja koreograaf. Isabelle Cavoit' tutvustus projekti marseille objectif DansE lehel
Kinnunen

"Kinnunen" on 2007. aastal valminud Eesti telefilm, mille lavastas Andri Luup. Linateos räägib soomlasest Juha Kinnunenist ja eesti pedagoogist Õie Kannikesest. "Kinnuneni" rahastati koostöös Eesti Filmi Sihtasutuse ja Kultuurkapitaliga. Sesa Lehto – Juha Kinnunen Maria Peterson – Õie Kannike Hilje Murel – Külli Ivo Uukkivi – Tõnu Matti Ristinen – Ari-Pekka Jarkko Nyman – Jussi Jarkko Lahti – Pasi Katri Viljamaa – Irja Ott Aardam – taksojuht Markus Luik – taksojuht Aleksander Eelmaa – piirivalvur, Õie isa Aarne Üksküla – Endel, Õie onu Ester Pajusoo – Maie Kersti Tombak – Merle Eesti Film Kinnunen (Eesti 2007). Eesti Rahvusringhääling Kristiina Davidjants. "Kinnunen": soome mees otsib Eestist abikaasat. Eesti Päevaleht, 17. detsember 2007
Instrumentalist

Instrumentalist ehk pillimängija on muusik, kes kasutab improviseerimiseks ja heliloomingu esitamiseks mingit pilli. Multiinstrumentalist oskab mängida mitut pilli. Pillimängu saab õppida muusikakoolis. Pilli kasutamise järgi nimetatakse instrumentaliste: akordionimängija ehk akordionist bassimängija ehk bassist fagotimängija ehk fagotist flöödimängija ehk flötist harfimängija ehk harfist kandlemängija ehk kanneldaja kitarrimängija ehk kitarrist klahvpillimängija klarnetimängija ehk klarnetist klaverimängija ehk pianist klavessiinimängija ehk klavessinist kontrabassimängija ehk kontrabassist löökpillimängija multiinstrumentalist oboemängija orelimängija ehk organist parmupillimängija saksofonimängija ehk saksofonist süntesaatorimängija tromboonimängija ehk trombonist trummimängija ehk trummar tšellomängija ehk tšellist viiulimängija ehk viiuldaja vioolamängija Muusikute loend
Suure-Jaani paisjärv

Suure-Jaani paisjärv on paisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Suure-Jaani linnas. Järve pindala on 5,7 ha, pikkus 608 m, laius 210 m, keskmine sügavus 2,35 m, valgla suurus 10,21 km², kaldajoone pikkus 1562 m ja kõrgus merepinnast 68 m. Järv on paisutatud Ängi ojale. Limnoloogiliselt tüübilt on tegemist makrofüüdijärve ehk suurtaimerikka järvega, mille vesi on keskmise karedusega ning kihistumata. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu. Järve kaldal asuvad supelrand, Suure-Jaani kalmistu ja Suure-Jaani kirik. Järvega on ühenduses Nuutre-Kõpu paisjärv, mis paikneb Suure-Jaani linna piirest väljas. Eesti järvede loend Suure-Jaani paisjärv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 16.09.2016) Suure-Jaani paisjärv keskkonnaportaalis (vaadatud 16.09.2016) Sakala. Klubi hakkas Suure-Jaani järve kalanappust uurima Suure-Jaani paisjärv Eesti looduse infosüsteemis Suure-Jaani paisjärv keskkonnaportaalis
Funktsionaalharmoonia

Funktsionaalharmoonia on muusikas harmoonia, milles diatoonilise helilaadi astmetele on omistatud teatud ülesanded. Näiteks: toonika on seotud I astmega ja selle funktsiooniks on määrata helistik. Funktsionaalharmoonial põhinevad heliteosed tavaliselt algavad toonikast ja lõpevad toonikasse; dominant on seotud V astmega ja selle funktsiooniks on "juhtida" toonikasse. Dominandi funktsiooni võivad täita ka III (ülemine mediant) ja VII (juhttoon) aste; subdominant on seotud IV astmega ja selle funktsiooniks on "eemalduda" toonikast. Subdominandi funktsiooni võivad täita ka VI (alumine mediant) ja II (juhttoon) aste. Funktsionaalharmoonias nimetatakse diatoonilise helilaadi I, IV ja V astet põhiastmeteks ning II, VI ja VII astet kõrvalastmeteks. helistik tonaalsus toonika dominant subdominant mediant
Abu (Formosa)

Abu on asula Guinea-Bissaus Bolama piirkonnas Formosa saare idatipus. Elanike arv on umbes 300.
Taavi Kerikmäe

Taavi Kerikmäe (sündinud 30. aprillil 1976) on eesti helilooja, muusik ja muusikaõpetaja. Ta on lõpetanud Eesti Muusikaakadeemia klaveri erialal ning Lyoni Kõrgema Riikliku Muusika ja Tantsu Konservatooriumi magistriõppes kaasaegse muusika interpretatsiooni erialal. Ta on töötanud koos Atelier du XXme siècle raames selliste heliloojatega nagu P. Boulez, G. Amy, T. Murail jt. Esinenud mitmel kaasaegse muusika festivalil ning improvisatsioonilistes kollektiivides koos Jacques DiDonatoga, Jerome Notingeri ja teistega. Taavi Kerikmäe on esinenud Eestis huvitavates džässikooslustes, tunneb huvi elektroakustika ja tehnoloogilise muusika vastu. Lisaks kontserditegevusele õpetab Kerikmäe EMAs kaasaegset muusikat ja improvisatsiooni. Muuhulgas korraldab koos Mart Sooga improvisatsioonilise muusika üritust "ImproTest". 2014 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (mitmekülgne ja uuenduslik interpreet) "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2020. Vaadatud 31. juulil 2017. Artikkel Eesti Päevalehes Elulooline info Kristi Helme: Taavi Kerikmäele meeldib muusikamaailmas seigelda, Õpetajate Leht, 19. juuni 2009
ImproTest

ImproTest on Mart Soo ja Taavi Kerikmäe algatatud ning Kanuti Gildi saali, MKDK, U.L.A. jazz’i korraldatav kontserdisari, mis toob kuulajateni improvisatsioonilise muusika nähtusi meilt ja mujalt. Ahto Abner Andres Noormets Chris Cutler Heikki Tikas Hello Upan Isabelle Duthoit Jack Wright Jean Marc Montera Kalle Klein Kalle Tikas Liis Jürgens Lippajad Margo Pajula Mart Soo Martine Altenburger Meelis Vind Petri Kuljuntausta Robert Jürjendal Raul Keller Rivo Laasi Taavi Kerikmäe Tanel Paliale Tanel Ruben Tarvo Kaspar Toome Xavier Charles
Mart Soo

Mart Soo (sündinud 2. oktoobril 1964 Tallinnas) on eesti helilooja, kitarrist ja muusikaõpetaja, ansambli Weekend Guitar Trio üks juhte. Mart Soo on lõpetanud 1980. aastal Tallinna 27. 8-klassilise Kooli ja 1983. aastal Tallinna 10. Keskkooli. Aastail 1985–1986 töötas Vene Draamateatri orkestris Avi Nedzvetski juhatusel. Aastail 1986–1990 õppis kitarri Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis Riho Lilje kitarriklassis. 1990. aastast töötab samas kitarriõppejõuna. Muu hulgas korraldab Mart Soo koos Taavi Kerikmäega improvisatsioonilise muusika üritust ImproTest. Samuti on ta ansambli Tunnetusüksus üks asutajatest ja liikmetest. Aastast 2008 kuulub Mart Soo ansambli Estonian Guitar Octet koosseisu. Tema õpilaste hulgas on Oleg Pissarenko, Kristjan Kaasik, Peter Põder ja paljud teised. Aastal 2007 esines Mart Soo Eesti Vabariigi aastapäeva kontserdil Tartus, kus saatis koos Merje Käoga kitarril Liisi Koiksonit. 2004 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Robert Jürjendali ja Tõnis Leemetsaga, Weekend Guitar Trio kontserttegevuse eest kodu- ja välismaal) Tema abikaasa Marika Vaarik on näitleja. Tütar Ruudu sündis 1994. "ansambli Tunnetusüksus koduleht" (eesti keel).{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Elulooline info
Alati Ustav

Alati Ustav oli 2006. aasta maist oktoobrini tegutsenud eesti rahvuslaste poliitiline survegrupp, mis pooldas Tallinnas Tõnismäel seisnud Teise maailmasõja monumendi pronkssõduri teisaldamist. Liikumine moodustus 2006. aasta mai lõpus inimestest, kes osalesid Sten-Hans Vihmari ja Siim Abroi korraldatud pronkssõdurivastasel piknikul. Selle üldisem eesmärk oli koondada rahvuslikke jõude, konkreetsem avaldada toetust peaminister Andrus Ansipi seisukohale, et pronkssõdur tuleb Tõnismäelt eemaldada. Samuti nõuti presidendi otsevalimisi ja protestiti mõlema olemasoleva presidendikandidaadi valimise vastu. Ome eesmärkide saavutamiseks esines Alati Ustav korduvalt avalike sõnavõttudega. Nii kirjutas Sten-Hans Vihmar avaliku kirja peaministrile, samuti loeti Tõnismäel ette manifest Eesti rahvale ning avaldati üleskutse rahvuslaste koostööks. Liikumine kutsus eestlasi ka igal laupäeval rahumeelsele meeleavaldusele pronkssõduri teisaldamise toetuseks. Juunis korraldati küüditatute mälestuspäev Pagari tänaval ja Rahvusraamatukogu ees. Augustis tehti ettepanek korraldada rahvuslike jõudude ümarlaud.[viide?] 20.-23. septembril korraldati koostöös Eesti Rahvusliku Liikumise ja teiste rahvuslike organisatsioonidega ajaloonädal, millega taheti "edastada selge sõnum nii meie valitsusele kui siinsetele immigrantidele - Eesti on eelkõige eestlaste kodumaa ja Eestil on oma ajalugu". Alguses seostati Alati Ustavat Isamaaliiduga. Samas kinnitasid grupi juhtliikmed, et ei pürgi poliitikasse ja ei ole saanud ühtegi nõuannet juhtivatelt parteidelt.[viide?] [alaline kõdulink] "Kutsume rahvast osalema ajaloonädala sündmustel"[alaline kõdulink], ERLi pressiteade, 19.09.2006 [alaline kõdulink] Sten-Hans Vihmari kiri Andrus Ansipile[alaline kõdulink] Vihmari blogis Merlis Nõgene "Meeleavaldus Tõnismäel möödus rahulikult" ERR, 3. juuni 2006 "Alati Ustav kutsub rahvuslasi koostööle" Eesti Elu, 3. august 2006 "Isamaaliit kutsub rahvast Tallinna volikogu maja ette" Eesti Elu, 14. juuni 2006
Robert Jürjendal

Robert Jürjendal (sündinud 10. jaanuaril 1966) on eesti helilooja, kitarrist ja muusikaõpetaja. Ta on ansambli Weekend Guitar Trio juhtfiguure, kuid esineb ka ansamblitega Fragile, UMA, Estonian Guitar Octet, The Fragile Moment, Suurõ Pilvõ jt. 2013. aasta aprillis andis välja oma esimese stuudioalbumi "Rõõmu allikas".[viide?] 2004 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Mart Soo, Tõnis Leemetsaga, Weekend Guitar Trio kontserttegevuse eest kodu- ja välismaal) 2009 stipendium "Ela ja sära" Päring inforegister.ee andmebaasist[alaline kõdulink] Elulooline info Robert Jürjendal. MySpace.com
Liis Viira

Liis Jürgens (sündinud 7. aprillil 1983) on eesti helilooja, harfimängija, interpreet. 2002 Tallinna Muusikakeskkool (harf Eda Peäske ja helilooming Alo Põldmäe juures) 2002–2009 Eesti Muusikaakadeemia (harf Eda Peäske ja helilooming Helena Tulve juures, täiendas end elektronmuusika alal Margo Kõlari juures) 2005/2006 vahetusõpilasena Viini Muusika ja Kaunite Kunstide ülikoolis professor Adelheid Blovsky-Milleri harfiklassis Half-Mirrors (1998) Port Area (2001) Labyrinth Harp Play (2002) Coastline (2003) Invisible (2005) Streamline (2006/2007) digitalis purpurea (2007) Honeycomb Music (2008) Eesti Muusika Infokeskus
Tõnis Leemets

Tõnis Leemets (sündinud 10. juunil 1972) on eesti helilooja, kitarrist ja tõlkija. Tõnis Leemets on ansambli Weekend Guitar Trio juhtfiguure. Samuti kuulub ta kitarriokteti Estonian Guitar Octet koosseisu. 2004 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Mart Soo ja Robert Jürjendaliga, Weekend Guitar Trio kontserttegevuse eest kodu- ja välismaal) Ross Thomas "Aktsiaselts Voodoo" (Varrak, 1996) ISBN 9985-300-122 Robertson Davies "Mässajad inglid" (Varrak, 1997) ISBN 9985-300-971 Michael Moore "Lollid valged mehed" (Tänapäev, 2004) ISBN 9985-622-138 Brian Mooney "Ajaloo kujundajad antiikajast tänapäevani" (Valgus, 2008) ISBN 9789-985-682-258 James Redfield "Taevane kuulutus" (Pilgrim, 2008) ISBN 9789-985-993-521 https://www.leemets.com
Weekend Guitar Trio

Weekend Guitar Trio on eesti kitarritrio, kuhu kuuluvad Mart Soo, Robert Jürjendal ja Tõnis Leemets. Ansambel alustas tegevust 1993. aastal. 2013. aastal tähistas Weekend Guitar Trio 20. tegevusaastat kontsertidega Estonia kontserdisaalis ja Vanemuise kontserdimajas. "Sõnastik" (1995) "3 on 1" (1997) "Animotion" (2001) "Aim" (2003) "Lava" (2006) "Coca Inca" (2009) "Modus Novus" "Live At Kings Place" (2013) "20" (2013)] Weekend Guitar Trio tähistab 20. tegevusaastat, ERR, 1. märts 2013
Lindsey Hunter

Lindsey Benson Hunter (sündinud 3. detsembril 1970) on Ameerika Ühendriikide endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 17 hooaega ja tuli kahekordseks NBA meistriks. Detroit Pistons valis Hunteri 1993. aasta NBA draft'ist kümnenda valikuna. Detroitis mängis Hunter suurema osa oma NBA karjäärist, täpsemalt 12 hooaega (1993–2000 ja 2003–2008). Pärast esimest seitset aastat Detroit Pistonsis vahetati Hunter esmalt Milwaukee Bucksi ja seejärel Los Angeles Lakersisse, kellega ta tuli hooajal 2001/02 NBA meistriks. 2002. aastal kaubeldi Hunter Toronto Raptorsisse ning 2003. aastal tagasi esimesse koduklubisse Detroit Pistonsisse. 2004. aastal aitas kaitses mänginud Hunter Pistonsi klubi ajaloo kolmandat korda NBA meistriks, kui finaalis alistati Los Angeles Lakers. 2008. aasta novembris siirdus Hunter kaheks hooajaks Chicago Bullsi, misjärel lõpetas 2010. aastal 39-aastaselt NBA karjääri. Kahekordne NBA meister (2002, 2004) NBA uustulnukate sümboolne teine viisik (1994)  Lindsey Hunter – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Lindsey Hunter – NBA.com Lindsey Hunter – Basketball-Reference.com
Plebeid

Plebeid (ladina keeles plebs) oli Rooma riigi vabade kodanike seisus, mis kujunes arvatavasti 7. sajandil eKr. Sinna ei kuulunud patriitsid ehk kõrgem seisus. Ei ole täpselt selge, kuidas ja millal seisusteks jagunemine toimus. Kuningriigi ajal olid plebeid hõimud, mille hulgast polnud kuninga juures nõuandjat ehk saadikut senatis. Vabariigi algusajaks olid patriitsiperekonnad saanud kindla monopoli poliitilistes ja sotsiaalsetes institutsioonides. Plebeid ei võinud olla magistraadiks ja nad ei võinud õppida tundma seadusi, mille järgi neid valitseti. Nad teenisid armees, kuid said harva sõjapealikeks. Plebeid moodustasid elanikkonna enamiku ja tootsid linnale vajaliku toidu ja muud ressursid. Rahulolematus sellise olukorraga põhjustas aeg-ajalt plebeide streike, kus nad lahkusid Roomast. See tähendas, et kõik kauplused ja töökojad lakkasid töötamast ning patriitsid pidid ise hakkama saama. Selle tulemusena seati plebeidele sisse rahvatribuuni ja ediilide ametikohad. Rooma riigi algusaja kohta ei ole päris kindlalt teada, millised sugukonnad (gens) olid plebeide ja millised patriitside seisusest. Kaheteistkümne tahvli seadused, mis koostati aastatel 450-451 eKr, püüdsid seisused selgelt eraldada, keelates plebeidele kõik tähtsamad magistraadiametid (kuni 367 eKr jõustunud Lex Licinia Sextia selle vormiliselt lubas). Keelati ka seisustevahelised abielud, kuid see keeld tühistati juba 445 eKr. Paljud sugukonnad jagunesid haruti kahe seisuse vahel. Põhjuseks võis olla lapsendamine, kahe sama nimega sugukonna segunemine, patriitsiseisusest vabatahtlikult lahkumine või väljaheitmine. 1. sajandiks olid paljud vanad auväärsed sugukonnad oma patriitsiseisuse kaotanud, kuna esile olid tõusnud ja pärilusliini edasi kandnud nendest sugukondadest plebeid. Mitmed varem plebei seisuses sugukonnad olid tõusnud patriitsi seisusse. Selleks ajaks oli praktiline eristus seisuste vahel vähene ja kaotas keisririigi ajaks enamiku oma endisest tähtsusest.