laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Džavahhethi

Džavahhethi (gruusia: ჯავახეთი) on ajalooline piirkond Gruusia lõunaosas, Samtshe-Džavahhethi provintsi territooriumil. Piirkonna elanike seas moodustavad enamuse armeenlased. Piirkonna armeenlased kurdavad diskrimineerimise ja alaesindatuse üle avaliku elu kõigis sfäärides ja vähemalt osa neist taotleb autonoomiat. Esimest korda mainiti Džavahhethit 785 eKr Urartu kuninga Argišti I dokumentides Zabahha nime all. 11.–13. sajandil kuulus Džavahhethi Gruusiale. See oli majandusliku tõusu periood, kus ehitati sildu, kirikuid, kloostreid ja losse. Seejärel Gruusia keskvõim nõrgenes ja riik killustus. 16. sajandil vallutas ja liidendas Džavahhethi Osmanite riik. Vallutusega kaasnes etniline puhastus ja paigalejäänud elanike usuvahetus. 19. sajandi alguses vallutas js liidendas selle piirkonna Venemaa.
Kýthira saar

Kýthira (Vana-Kreeka kontekstis Kythera; kreeka ja vanakreeka keeles Κύθηρα) on Kreekale kuuluv saar Kreeta ja Joonia mere vahel, üks Joonia saartest. See asub Lakoonia lahest lõunas Peloponnesose poolsaare vastas. Kýthira väin eraldab seda Antikýthira saarest. Pindala on 281 km². Saar on künklik, kõrgus kuni 507 m. Keskasula on Kýthira.
Mihhail Golitsõn

Vürst Mihhail Nikolajevitš Golitsõn (vene кн. Михаил Николаевич Голицын; 1756 – 20. jaanuar 1827) oli Venemaa riigitegelane. Keiser Aleksander I lähedase sõbra, 1. klassi tõelise salanõuniku, vürst Aleksander Golitsõni (1773–1844) poolvend. Ta oli riiginõunik, Jaroslavli asekuberner 23. detsembrist 1793 kuni 30. jaanuarini 1797, Eestimaa kubermangu asekuberner 30. jaanuarist kuni 30. maini 1797, Jaroslavli tsiviilkuberner 10. juunist 1801 kuni 12. jaanuarini 1817 ja tõeline riiginõunik. Ta oli abielus Natalja Ivanovna Tolstajaga (1774–1841), kes oli kindralporutšik Ivan Matvejevitš Tolstoi (1746–1808) ja Agrafena Ilijnitšna Bibikova tütar, insenerkindralporutšik Ilja Bibikovi (1698–1784) tütretütar, jalaväekindral krahv Aleksandr Osterman-Tolstoi (1771–1857) õde ja saksa päritolu vene poliitiku Heinrich Johann Friedrich Ostermanni (1687–1747) järeltulija. Abielust sündisid: Aleksandr (1798–1858), suurtükiväe alamporutšik, tõeline riiginõunik (1844), kammerhärra. Valerian (1803–1859), kammerjunkur, dekabrist ja krahv Mstislav Golitsõn-Ostermanni (1847–1902) isa Leonid (1806–1860), tõeline riiginõunik, kammerhärra "Администрация Ярославской области: Голицын Михаил Николаевич (1801-1817 гг.)". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 7. juulil 2009. Родословное дерево - Голицын
Betty White

Betty Marion White (17. jaanuar 1922 Oak Park, Illinois – 31. detsember 2021 Los Angeles, California) oli USA näitleja ja saatejuht. Tema kõige tuntum roll on Rose Nylund komöödiasarjas "Kullakesed" aastatel 1985–1992. Ta mängis muu hulgas ka Elka Ostrovskyt seriaalis "Kaunitarid Clevelandis". Ta pälvis viis Emmy auhinda ning arvati 2013. aastal kõige pikema televisioonikarjääriga naisena Guinnessi rekordite raamatusse. Alates 1995. aastast kuulus ta televisioonikuulsuste halli. Betty White oli esimene naine, kes produtseeris omaenda situatsioonikomöödia ("Life with Elizabeth"). "TOP 12: Pikima telekarjääriga, esimesena omaenda komöödiasarja pälvinud naine. Betty White'i meeldejäävamad rollid" Delfi kinoveeb, 1. jaanuar 2022 Hall of Fame Honorees: Complete List emmys.com Betty White IMDb-s (inglise keeles)
Daniel Woodrell

Daniel Woodrell (sündinud 4. märtsil 1953 Springfieldis Missouri osariigis) on USA kirjanik. Daniel Woodrelli loetakse noir-kriminaalromaani viljelejaks. Noir-romaanides pole peategelane mitte roima uurija, vaid selle sooritaja, ohver, kahtlustatav. Woodrelli romaane liigitatakse nn kantri-noir'iks ja teda peetakse koguni selle žanri loojaks. Daniel Woodrell elab Missouri osariigi lõunaosas 11 000 elanikuga West Plainsi linnas keset Ozarki mägismaad. Tema esivanemad olid jõudnud sinna juba enne Ameerika Ühendriikide kodusõda. Sündinud on ta West Plainsis 4. märtsil 1953. Et ta isa kaotas töö, oli pere sunnitud kolima tööotsinguil Missouri loodeossa Kansas City linnastusse. Sealne elu tüütas Danieli ära, ta jättis kooli pooleli ja läks 17aastaselt merejalaväkke. Merejalaväes tekkisid Woodrellil pahandused ning Vietnami sõdima ta ei jõudnudki, ehkki ta sinna soovis. Selle asemel jätkas ta õpinguid, omandas 27aastaselt Kansase Ülikoolis bakalaureusekraadi ja lõpetas seejärel Iowa Ülikooli kirjanike seminari kaunite kunstide meistrina. Seminaris tutvus ta oma tulevase abikaasa ja romaanikirjaniku Katie Estilliga. Ta võitis üheks aastaks James A Micheneri stipendiumi, mis on mõeldud kirjutavatele üliõpilastele. Daniel Woodrell on tänaseks kirjutanud kaheksa romaani, esimene neist ilmus 1986. Teine romaan oli 1987. aastal trükivalgust näinud "Häda ellujäänuile" ("Woe to Live On") – Woodrelli loomingus erandlik, sest kirjanik siirdub Ameerika Ühendriikide kodusõja aega ning kujutab sissivõitlusi Missouris. Selles naturaalsete stseenidega romaanis pole häid ega pahasid, vaid on ehk pisut rohkem ja veidi vähem pöörased – julm ja armutu võitlus on kallutanud kõigi selles osalejate mõtlemist. Daniel on öelnud, et ta kirjutas romaani, et tunnetada ja mõista, millised asjaolud just viisid Lawrence’i veretööni (1863). Kaks järgmist teost ei leidnud tunnustust, kuid 1996 ilmunud "Give Us a Kiss: A Country Noir" ("Suudle meid: maanoir") kujunes menukaks. Eriti hästi hakkas Daniel Woodrellil minema siis, kui lavastaja Ang Lee otsustas teha romaani "Häda ellujäänuile" põhjal filmi, mis valmis 1999 ja sai pealkirjaks "Ride with the Devil". Film oli Woodrellile nii rahalisest kui ka moraalsest küljest tugev turgutus. Ehkki sellest ei saanud teatud põhjustel kassahitti, väärivad märkimist näitlejate hea töö, ehtsad lahingustseenid, romantiliste hetkede esiletoomine kesk julma tegelikkust. Eestis on filmi levitatud pealkirja "Kuradiga sadulas". 1999 sai Woodrell romaani "Tomato Red" ("Tomatpunane") eest USA PENi ilukirjandusauhinna, 2000 esitati ta Dublini IMPACi rahvusvahelise kirjandusauhinna kandidaadiks. 2008 oli ta Ameerika kriminaalkirjanike Edgari preemia nominent lühijutuga "Uncle" ("Onu"). 55-aastasel Daniel Woodrellil olevat pilkumatu silmavaade ning ta vältivat avalikku tähelepanu. Woodrell leiab, et tema koht on just väikelinnas Ozarki mägismaal, ega plaani sealt kuhugi mujale elama siirduda. "Häda ellujäänuile", tõlkinud Kalevi Kvell, Jumalikud Ilmutused 2009, ISBN 9789985992982 "Külm halastus"
Jadranka Kosor

Jadranka Kosor (sündinud 1. juulil 1953 Pakracis) on Horvaatia ajakirjanik ja poliitik, alates 6. juulist 2009 kuni 23. detsembrini 2011 oli ta Horvaatia peaminister ning ühtlasi esimene iseseisva Horvaatia naispeaminister.
Inturist

Inturist (vene keeles Интурист, lühend sõnadest 'иностранный турист') on Venemaa turismiagentuur. Agentuuri asutas 1929. aastal ÜK(b)P KK peasekretär Jossif Stalin, töötajaskond oli seotud OGPU-NKVD-KGB-ga ja see organiseeris suurema osa välisturistide liikumisi Nõukogude Liidus. Erastati 1992. aastal. Kuulub 66 protsendi ulatuses holdingkompaniile Sistema. Agentuuril oli Eesti NSV ajal ka osakond Tallinnas, mis allus Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuvale Välisturismi Valitsusele. Inturisti Tallinna osakonnale kuulusid hotellid Viru ja Tallinn. Всесоюзное общество культурных связей за границей, ВОКС EE 12. köide, 2003: 699. Tallinn. Lühientsüklopeedia. Tallinn: Valgus, 1979, lk.199
Ruslan Hasbulatov

Ruslan Hasbulatov (vene Руслан Имранович Хасбулатов; 22. november 1942 Groznõi [viide?] – 3. jaanuar 2023) oli tšetšeeni päritolu Venemaa majandusteadlane ja endine poliitik, viimane Venemaa Föderatsiooni Ülemnõukogu esimees 1991–1993. Sündis 1942 Grožnõi lähedal Doikur-Aulis. 1944. aasta tšetšeenide ja inguššide küüditamisega viidi Kesk-Aasiasse. Lapsepõlv ja noorus möödusid Kasahstanis. 1962 asus ümber Moskvasse, lõpetas 1965 Moskva Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna; 1970 lõpetas sama ülikooli majandusteaduskonnas (välisriikide majanduse kateedris) aspirantuuri. Juunis 1990 sai Hasbulatov Boriss Jeltsini soovitusel Ülemnõukogu esimeseks aseesimeheks. Pärast Jeltsini valimist Venemaa presidendiks juulis 1991 sai Hasbulatovist Ülemnõukogu esimehe kohusetäitja ning sama aasta oktoobris esimees. 1991. aasta augustiputši päevil oli Hasbulatov Jeltsini liitlane, kel oli oluline roll putši lämmatamisel. Peagi sai temast presidendi põhioponent, kes süüdistas teda avalikult joomarluses. Hasbulatovist sai üks olulisemaid tegelasi 1992.–1993. aasta konstitutsioonilises kriisis, mil Jeltsin püüdis riiki valitseda dekreetidega ning Ülemnõukogu ignoreerida, samas kui Ülemnõukogu üritas reformikurssi pidurdada ja Jeltsini volitusi vähendada. 1993. aasta oktoobris lõppes kriis tankirünnakuga parlamendihoonele, Hasbulatovit hoiti veebruarini eeluurimisisolaatoris ja vabastati seejärel Riigiduuma amnestiaga. Naasis akadeemilise tegevuse juurde. Tegi 1994. ja 1995. aastal mõned edutud katsed organiseerida Venemaa võimude ja Džohhar Dudajevi vahelisi läbirääkimisi. Преступный режим: «Либеральная тирания» Ельцина (Kuritegelik režiim: Jeltsini "liberaalne türannia"). — М.: Яуза-пресс, 2011. — 416 с. — 3 000 экз., ISBN 978-5-9955-0304-0 Полураспад СССР. Как развалили сверхдержаву (NSV Liidu poollagunemine. Kuidas lagundati superriik) — М.: Яуза-Пресс, 2011. ISBN 978-5-9955-0302-6 2008 – Venemaa Föderatsiooni teeneline teadustegelane "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. aprill 2021. Vaadatud 31. juulil 2021.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Элита Страны Советов. Руслан Хасбулатов
Thomas Drenteln

Thomas von Drenteln (maetud 1657 Tallinnas) oli Tallinna kodanik, kaupmees, Mustpeade vennaskonna liige 1606, Tallinna raehärra ja bürgermeister (1647–1657). Thomas Drenteln sündis kaupmees Carsten Drentelni ja Gertrud Boismanni pojana. 1633. aastal asutas ta kaubafirma, mis hiljem sai nimeks Thomas Clayhills & Son. Thomas von Drenteln oli abielus Ebba Rodega (maetud 1621 Tallinnas). Abielust sündisid: Anna (maetud 1648), Keila-Joa mõisa omanik, abiellus Tallinna raehärra Johann Dellingshauseniga (maetud 1648) Carsten (Christian) Drenteln (maetud 1671), Tallinna kodanik 1652, Suurgildi vanem, Niguliste koguduse eestseisja. Elisabeth, abiellus kaupmees Balthasar Riesenkampffiga Drenteln Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2, 3: Estland, Band:3, Görlitz, 1930, lk.373 Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft, Görlitz, 1935, lk.482 Albert Lanting: Ehren-Gedicht, Auff des Ehrenvesten und Vornehmgeachten Herrn Baltasar Riesenkampffs, vornehmen Kauffmans, Und Der ... Jungfrawen Elisabeth, Des ... Herrn Thomas von Drentelen, wolverdienten Rathsverwandten und Cämerherrn allhier zu Revall, Eheleiblichen Tochter, Ihre Hochzeit. Gedruckt zu Revall bey Heinrich Westphal, des Gymnasij Buchdrucker, im Jahr 1642. ESTER
Kiudpilved

Kiudpilved (ladina keeles Cirrus, mitmus Cirri, lühend Ci) on pilvede põhiliik, kuhu kuuluvad pilved aluse kõrgusega üle 6 km maapinnast. Nad on valged või valkjad pilved tavaliselt kiulise ehitusega ega põhjusta pilvevarjusid. Kiudpilved on eelkõige ilmamuutuse tunnuseks (seda seoses pilvisuse tihenemisega). Kui kiudpilved hakkavad tihenema, võivad nad areneda kiudkihtpilvedeks, mis võib tähendada juba suuremat vihma ja pilvitust. Et sellel kõrgusel on õhutemperatuur alati alla 0 °C, siis nad koosnevad jääkristallidest ja on puhtad jääpilved. Isegi kui kiudpilved annavad sademeid, ei jõua need enamasti maapinnani. Kiudpilved paistavad väikeste isoleeritud säravvalgete siidiselt kumavate õrnade niitide või kitsaste paeltena. Nende ääred enamasti narmendavad jugavoolude toimel. Kiudpilved esinevad sageli koos kiudrünkpilvede või kiudkihtpilvedega. Sel juhul on oodata sooja fronti. Alamliik niitjad kiudpilved (Cirrus fibratus ehk Ci fibratus) Kassiküüned ehk suusakujulised kiudpilved üleskäändunud otstega (Cirrus uncinus ehk Ci uncinus ehk Ci unc) Sulgpilved (Cirrus vertebratus ehk Ci vertebratus ehk Ci vert) Kaootilised kiudpilved (Cirrus intortus ehk Ci intortus ehk Ci int) Noalaev (Cirrus radiatus ehk Ci radiatus) Kondensatsioonijäljed Cirrus tractus ehk Ci tractus või Cirrus aviaticus ehk Ci aviaticus Alaliik tihedad kiudpilved (Cirrus spissatus ehk Ci spissatus, vananenud Cirrus densus ehk Ci densus) Topikujulised kiudpilved (Cirrus floccus ehk Ci floccus) Cirrus incus-genitus ehk Ci incus-genitus Cirrus castellanus ehk Ci castellanus Jüri Kamenik. I klass: ülemised pilved. Cirrus – kiudpilved Ilm.ee. 9.09.2009 Gavin Pretor-Pinney, Bill Sanderson. The cloudspotter's guide: the science, history, and culture of clouds, 2006, lk 171–194 Google books M. Jürissaar. Kiudpilved, Eesti Loodus, 1999, nr 4
Estonian Literary Magazine

Estonian Literary Magazine (ELM) on eesti kirjanduse teemaline ingliskeelne ajakiri, mida annab alates 1995. aastast välja Eesti Instituut. Kaks korda aastas (kevadel ja sügisel) ilmuv ajakiri tutvustab välislugejale eesti kirjanikke ja luuletajaid ning uusi raamatuid. Ajakirja levitatakse rahvusvahelistel kirjandusmessidel ja Eesti välisesindustes, Eestis on väljaanne saadaval suuremates raamatukogudes ja Eesti Instituudi Tallinna-büroos (Suur-Karja 14). Ajakirja toimetaja on Berit Kaschan. Toimetuskolleegiumi kuuluvad Tiit Aleksejev (Eesti Kirjanike Liit), Adam Cullen (Eesti Kirjanike Liit), Ulla Saar (Eesti Lastekirjanduse Keskus), Ilvi Liive (Eesti Kirjanduse Teabekeskus), Helena Läks (Eesti Kirjanike Liit), Mart Meri (Eesti Instituut) ja Piret Viires (Tallinna Ülikool). Ajakiri Estonian Literary Magazine Ajakiri Estonian Art Eesti Instituudi infotrükised
Estonian Art

Estonian Art on eesti kunsti teemaline ingliskeelne ajakiri, mida annab 1997. aastast välja Eesti Instituut. Kaks korda aastas ilmuv ajakiri kajastab tänapäevaseid suundumusi Eesti kujutavas kunstis ja arhitektuuris, lisaks on leida kunstiajaloolisi kõrvalepõikeid. Ajakirja toimetaja on Stacey Koosel. Toimetuskolleegiumi kuuluvad Marten Esko (Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseum), Katrin Maiste (Eesti Instituut), Elin Kard (Eesti Kunstnike Liit), Kadri Laas (Eesti Kaasaegse Kunsti Arenduskeskus), Kadi Polli (Kumu), Triin Ojari (Arhitektuurimuuseum), Elnara Taidre, Taaniel Raudsepp (Tallinna Kunstihoone). Ajakirja levitatakse rahvusvaheliste kunstiinstitutsioonide vahendusel ja Eesti välisesindustes enam kui 20 riigis, Eestis on väljaanne saadaval kunstiasutustes ja Eesti Instituudi Tallinna-büroos (Suur-Karja 14). Ajakiri Estonian Art Ajakiri Estonian Literary Magazine Eesti Instituudi väljaanded
Mandrilava

Mandrilava ehk šelf on mandrilise maakoore osa, mis on maailmamere poolt üle ujutatud. Mandrilava on küll vee all, kuid sellel on mandriga sama geoloogiline ehitus, mistõttu võib mandrilava geoloogilises mõttes pidada osaks mandrist. Mandrilava laius on keskmiselt 70 km, kuid võib varieeruda mõnekümnest meetrist 1500 kilomeetrini. Kõige laiem mandrilava on Põhja-Jäämeres Siberi rannikust põhja pool. Enamasti on mandrilava tasandikulise pinnamoega. Hilises geoloogilises minevikus (jääajal) on suur osa mandrilavast olnud osa maismaast. Seda tõendavad üleujutatud jõeorud ja rannamoodustised. Ka lehtersuudmed ehk estuaarid on üleujutatud jõeorud. Kohtades, kus ookeani suubuvad jõed, tekivad veealused kanjonid. Mandrilava läheb üle tunduvalt suurema kallakusega mandrinõlvaks. Mandrilava keskmine kallakus mere suunas on umbes kümnendik kraadi. Üleminek mandrilavalt mandrinõlvale on keskmiselt 135 meetri sügavusel. Esineb siiski ka tunduvalt sügavamaid üleminekuid. Antarktise ümber on mandrilava piir umbes 350 meetri sügavusel. Mandrilaval asuvaid meresid nimetatakse šelfimeredeks. Šelfimered on näiteks Kollane meri, Läänemeri ja Pärsia laht. Mandrilava (õigus)
Shanghai World Financial Center

Shanghai World Financial Center (hiina 上海环球金融中心 Shànghǎi huánqiú jīnróng zhōngxīn) on pilvelõhkuja Hiinas Shanghais, mis valmis 2008. aastal. Sel on 101 korrust, katus asub 487,4 m kõrgusel ja koos antennidega on hoone kõrgus 494,4 m. Shanghai World Financial Center asub Pudongi linnaosa Lujiazui linnaosas. Selle projekteeris USA arhitektibüroo Kohn Pedersen Fox. Ehitama hakati 1997. aastal ja arvatav maksumus oli 1,2 miljardit USD. Hoones asuvad bürooruumid, kauplused ja Shanghai Park Hyatti hotell. Seal on ka kolm vaateplatvormi, millest kõrgeim asub 474 m kõrgusel 100. korrusel. Põrandapinda on 377 300 m².  Shanghai World Financial Center – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ametlik koduleht
Tiina Randviir

Tiina Randviir (Tiina Laats; sündinud 12. augustil 1952) on eesti tõlkija ja ajakirjatoimetaja. Ta lõpetas aastal 1971 Tallinna 7. Keskkooli ja aastal 1976 Tartu Riikliku Ülikooli inglise keele ja kirjanduse erialal. Ta on tõlkinud kirjandust itaalia keelest eesti keelde, samuti tõlgib eesti keelest inglise keelde. Ta on ajakirjade Estonian Literary Magazine ja Trames toimetaja. Tema isa oli Jüri Randviir. Ta oli abielus Alar Laatsiga, abielust sündis kaks poega. Ajaleht Tartu Riiklik Ülikool, 1. juuli 1976. Intervjuu Tiina Laatsiga
Trames

Trames (täisnimega Trames. A Journal of the Humanities and Social Sciences) on rahvusvaheline avatud juurdepääsuga ingliskeelne Eesti Teaduste Akadeemia ja Tartu Ülikooli humanitaar- ja sotsiaalteaduste ajakiri, mida koostöös Tallinna Ülikooliga annab välja Teaduste Akadeemia Kirjastus. Ajakiri asutati 1997. aastal, kui liideti Tartu Ülikooli toimetiste humanitaarteaduste sari Acta et Commentationes Universitatis Tartuensis (Dorpatensis) – Humaniora (asutatud 1893) ja Teaduste Akadeemia toimetiste humanitaar- ja sotsiaalteaduste sari (asutatud 1952). Ajakirja Trames nime tähendus ladina keeles on rada, teerada või jõe voolusäng. Ajakiri Trames avaldab artikleid paljudest humanitaar- ja sotsiaalteaduste valdkondadest, eelistades laiema teoreetilise hoiaku ja interdistsiplinaarse lähenemisega töid. Trames ei avalda töid, mis ei ole suunatud laiemale lugejaskonnale, mis on spetsiifilised ja/või kohalikud juhtumipõhised uuringud või meetodite adaptatsioonid ja lokalisatsioonid. Samuti ei avaldata uurimusi, milles uuritakse lasteaialapsi, kooliõpilasi, üliõpilasi või nende vanemaid. Ajakiri Trames ilmub neli korda aastas. Kõik ilmunud kaastööd läbivad kahekordse topeltpimeda eelretsenseerimise. Saabunud kaastööde tagasilükkamise protsent on 94. Ajakirja kajastavad teadusveeb Clarivate Web of Science, Scopus, EBSCO jpt. Ajakirja Trames sisu on vabalt kasutatav vastavalt litsentsile Creative Commons Attribution 4.0 International Licence CC BY 4.0. Martin Ehala (1998–2003) Urmas Sutrop (alates 2003) Tiit Kändler Trames rajab teed. Eesti Päevaleht, 15.04.1998. (Vaadatud 16.05.2022.) Journal information. Trames. Eesti Teaduste Akadeemia kirjastus. (Vaadatud 16.05.2022.) trames. Wiktionary. (Vaadatud 16.05.2022.) For authors. Trames. Eesti Teaduste Akadeemia kirjastus. (Vaadatud 16.05.2022.) Avatud juurdepääsu väljakutsed, 26. mai 2022, Tallinn (vt lk 18). Eesti teaduste akadeemia kirjastus koos Eesti teaduste akadeemiaga. (Vaadatud 17.06.2022.) Search Journals: Trames. Master Journal List. Web of Science Group. (Vaadatud 16.05.2022.) Abstracted/Indexed in. Trames. Eesti Teaduste Akadeemia kirjastus. (Vaadatud 17.05.2022.) Koduleht Eesti Teaduste Akadeemia Kirjastus
Jüri Randviir

Jüri Randviir (28. mai 1927 – 8. august 1996) oli Eesti maletaja ja maleajakirjanik. Aastatel 1947, 1949, 1950 ja 1954 tuli ta Eesti meistriks males. Tema isa oli näitleja Aleksander Randviir. Tema õde on baleriin ja balletipedagoog Tiiu Randviir; tütar on tõlkija ja toimetaja Tiina Randviir. "Sporditulemused. Jüri Randviir". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. november 2016. Vaadatud 11. novembril 2016. Valter Heuer. JÜRI RANDVIIR epl.ee, 10. august 1996 Biograafia ESBL-is
Piimhappebakterid

Piimhappebakterid on bakterid, kes anaeroobses keskkonnas süsivesikute käärimisel annavad piimhappe. Piimhappebakterid põhjustavad piima hapnemist. Piimatööstuses kasutatakse peamiselt piimhappebaktereid Lactobacillus lactis, Lactobacillus bulgaricus ja Lactobacillus casei. Piimhappebakterid toimivad leivatainas, hapukurgis ja -kapsas ning silos. Nad moodustavad seltsi Lactobacillales. Laktobatsillus (Lactobacillus) ME-3 Teaduse helisõnastik: Bakter ME-3 (Marika Mikelsaar) – ERR Teadus, 11. märts 2010
Suislepa vald (1935–1939)

Suislepa vald oli vald Viljandimaal aastail 1935–1939. Suislepa vald moodustati Vana-Suislepa ja Uue-Suislepa valla ühendamisega siseministri 1935. aasta 11. aprilli otsusega, millele eelnes Viljandi ajutise maavalitsuse otsus 25. veebruarist 1935. Ühinemine jõustus 1. mail 1935. 1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Suislepa valla koosseisu, välja arvatud Väike-Sälgu ja Väike-Vooru külade ning Musti, Karuküla, Lahastiku, Kaubi, Jüri, Kuru, Lepiku, Vana-Saarde, Nopsi, Varese ja Tuuri talude maa-alad, mis läksid Põdrala valda. Siseministri 11. aprilli 1935 otsus Vana-Suislepa ja Uue-Suislepa valdade ühendamise asjas. RT 1935, 37, 352.
Suislepa vald

Suislepa vald oli vald Viljandimaal aastail 1939–1950. Vald moodustati senise Suislepa valla maa-alast, välja arvatud Väike-Sälgu ja Väike-Vooru külade ning Musti, Karuküla, Lahastiku, Kaubi, Jüri, Kuru, Lepiku, Vana-Saarde, Nopsi, Varese ja Tuuri talu maa-alad. 1939. aastal oli vallas 2062 elanikku. Esimene vallavanem oli Herman Seemen. 26. jaanuaril 1940 kinnitas siseminister uueks vallavanemaks Johan Nurme. Vald kuulus Riigivolikogu 64. valimisringkonda, kust oli valitud Mihkel Hansen. Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
Paistu vald (1939)

Paistu vald oli vald Viljandimaal aastail 1939–1950. Vald moodustati senise Paistu valla maa-alast, välja arvatud Rahetsema veski maa-ala. 1939. aastal oli vallas 2157 elanikku. Esimene vallavanem oli Hans Ulk (valiti tagasi 6. detsembril 1939, kinnitatud 19. jaanuaril 1940). Vald kuulus Riigivolikogu 62. valimisringkonda, kust oli valitud Tõnis Kint. Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
Karksi vald (1939)

Karksi vald oli vald Viljandimaal aastail 1939–1950. Vald moodustati senise Karksi valla maa-alast; senise Polli valla maa-alast; senise Pöögle valla maa-alast. 1939. aastal oli vallas 4777 elanikku. Esimene vallavanem oli Johan Palu, kes valiti 15. aprillil 1939 ka Viljandi maavolikogu liikmeks. Kuna oktoobris 1939 valitud vallavolikogu ei suutnud vallavanemat valida, määras siseminister 19. jaanuaril 1940 uueks vallavanemaks Hans Kõiva. Vald kuulus Riigivolikogu 62. valimisringkonda, kust oli valitud Tõnis Kint. Vald kuulus algul Abja, alates 1940. aastast Paistu põllumeeste konvendi tegevuspiirkonda. 13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Polli külanõukogu, Pöögle külanõukogu, Sudiste külanõukogu ja Äri külanõukogu. Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776) Karksis ei suudeta moodustada vallavalitsust. Rahvaleht, 22. detsember 1939, nr. 301, lk. 6.
Valjala vald (1939)

Valjala vald oli vald Saaremaa maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Valjala külas. Vald moodustati senise Valjala valla maa-alast, välja arvatud Ranna küla ja Rõõsa asunduse piirkonnad; senise Pihtla valla Võrsna küla piirkonnast. Esimene vallavanem oli August Ots. Valjala vald kuulus Riigivolikogu 40. valimisringkonda, kust oli valitud Otto Pukk. Valjala valda kuulusid: Kalju, Jõõri, Jõelepa, Jursi, Lõõne, Kiriku, Võrsna, Ariste, Rahu küla, Kõnnu, Kalli, Vüidu, Mäe, Haeska ja Kuremaa külad ning Jõõri asundus ja Haeska asundus, Põllu, Tõnija, Kogula, Männiku, Veeriku küla, Koksi, Kõriska, Kuiste, Vene küla, Väkra, Ure, Lübi, Siiksaare, Viira, Turja, Nurme, Võhksa, Ranna küla, Välja, Sakla, Türgi külad, Vana-Lõve asundus. 13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Kallemäe külanõukogu, Sassi külanõukogu ja Valjala külanõukogu. Maa-ameti kaardirakendused Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776) 597. Saare Maavanema otsus Saare maakonna vallavolikogude valimisringkondade arvu ja nende piiride kohta, Riigi Teataja, nr. 75, 9 september 1939