laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jakob (Saare-Lääne piiskop)

Jakob (surnud 1337) oli Saare-Lääne piiskop 1322–1337. Jakob oli Tartu piiskopkonna skolastik. Ta nimetati paavst Johannes XXII poolt Avignonis piiskopiks 3. märtsil 1322 ja ordineeriti 14. märtsil 1322 Porto e Santa Rufina kardinalpiiskopi Bérenger de Frédoli poolt. Jakob leppis 25. mail 1323 koos Läänemaa vasallidega kokku Haapsalu linnasarase piirid. 1326 puhkes tüli Riia peapiiskopiga. Tartu piiskopi teatel leppis 1327 Liivi ordu maameister Reimar Hane piiskop Jakobiga kokku mõnede Läänemaa varade (bonum) osas. Jakob ja kolm Saaremaa toomhärrat tunnistasid 26. detsembril 1333 Taani kuningliku nõukogu ja kaupmees Marquardi vahelist kokkulepet rukki kvantiteedi osas. Jakob sõlmis samal päeval kokkulepe Tallinna piiskopi Olav von Roskilde ja Eestimaa vasallide vahel. Ta sätestas 5. septembril 1334 Vana-Pärnus otsuse rüütel Marquard Breydele Taani kuninga poolt läänistatud mõisate osas. Jakob ja Lübecki piiskop Heinrich langetasid 15. juunil 1336 otsuse Lübecki rae ning Bertram ja Hermann Friso vahelises kohtuasjas. Ta sai 30. aprillil 1332 paavst Johannes XXII-lt privileege. Paavst kohustas piiskoppi 6. veebruaril 1333 minema Rooma palverännakule. Jakob suri 1337. aastal Lübeckis. Piiskop Jakob on teadaolevalt esimene Saare-Lääne piiskop, kes maksis kuuriale enda ametissekinnitamise maksuna (servitium communis) 1300 floriini. Sama suurt maksu, mis oli 500 floriini võrra suurem Riia peapiiskopi ametissekinnitamise tasust ja ületas kaugelt teiste Liivimaa piiskoppide omi, tasusid ka järgnevad Saare-Lääne piiskopid vähemalt kuni 15. sajandini. Et servitium communis'e suurus oli tavaliselt 1/3 piiskopkonna aastasissetulekust, võis Saare-Lääne piiskopkonna sissetulek olla silmapaistvalt suur, ning Ivar Leimus on seetõttu küsinud, kas ei võiks Saare-Lääne piiskoppi pidada rikkaimaks meheks Liivimaal.[viide?] Catholic-Hierarchy andmebaas. Aleksandr Turgenev: "Historica Russiae Monumenta Ex Antiquis Exterarum Gentium Archivis" 1. kd. 1841 Leonid Arbusow vanem, "Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert". Friedrich Georg von Bunge, "Liv-, Esth- und Curländisches Urkundenbuch nebst Regesten". Ivar Leimus, "Saare-Lääne Piiskop - rikkaim mees Liivimaal?" Läänemaa Muuseumi Toimetised VI, Läänemaa Muuseum, 2002. Väinu Rozental, Eesti rikkaimad läbi sajandite Äripäev Online (14. detsember 2007). Vaadatud: 18. septembril 2008
Hermann II (Saare-Lääne piiskop)

Hermann II Osenbrugge (ka Osenbrügge) oli Saare-Lääne piiskop 1338–1362. 1291 on Hermannus de Osenbruckenit mainitud Bologna ülikoolis. Kui tegemist on sama isikuga, oli ta esimene liivimaalane Bologna ülikoolis ja elas kõrge eani. Hermann Osenbrugge oli Saare-Lääne piiskopkonna kanoonik. Ta määrati paavst Benedictus XII poolt 23. veebruaril 1338 Saare-Lääne piiskopiks. 30. aprillil 1338 vabastas paavst ta kohustusest käia Roomas palverännakul. Piiskop Hermanni surmakuupäev pole teada, kuid 10. juunil 1362 oli ta elus. Tallinna rae poolt 1364. aastal piiskop Hermannile adresseeritud läkitus Johann Palleni rukkilasti aresti asjus võib olla eksitus ja selles kirjas on tegelikult mõeldud piiskop Konrad II. Philipp Schwartz: "Die Livländer auf der Universität Bologna 1289–1562." Mittheilungen aus dem Gebiet der Geschichte Liv-, Est- und Kurlands 14 (1890): 410–460. Leonid Arbusow, "Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert". Friedrich Georg von Bunge, "Liv-, Esth- und Curländisches Urkundenbuch nebst Regesten".
Konrad II (Saare-Lääne piiskop)

Konrad II (surnud 1374) oli Saare-Lääne piiskop 1363–1374. Konrad II kinnitati paavst Urbanus V poolt Saare-Lääne piiskopiks 24. juulil 1363. Ta oli varem Saare-Lääne piiskopkonna dekaan ja vikaar. Talle võib omistada Tallinna rae poolt 1364. aastal piiskop Hermannile adresseeritud läkituse Johann Palleni rukkilasti aresti asjus. Konrad II andis 12. aprillil 1364 igale Saare-Lääne piiskopkonda külastavale kaupmehele vabastuse tollimaksust ja rannaõigusest. Ta sõlmis 30. juulil 1368 liidu Rootsi kuninga Albrechtiga. 20. jaanuaril 1369 pani ta kirikuvande alla Gotfried Warendorpi, kes nimetas end Tartu dekaaniks. Selle otsuse langetas Konrad II Lihulas. Leonid Arbusow, "Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert". Friedrich Georg von Bunge, "Liv-, Esth- und Curländisches Urkundenbuch nebst Regesten".
Heinrich III (Saare-Lääne piiskop)

Heinrich III (umbes 1300–1381) oli Saare-Lääne piiskop 1374–1381. Tal oli õde Alheydis (Alheid). Heinrich III oli 1370–1374 Schleswigi piiskop (Heinrich II). Ta määrati ametisse 30. jaanuaril 1370. Paavst Gregorius XI määras Heinrichi Saare-Lääne piiskopiks 23. oktoobril 1374. Maguelone​'i piiskop Pierre de Vernols kirjutas piiskopile 16. aprillil 1375 ja 30. septembril 1376. Arles'i peapiiskop Pierre de Murat de Cros kirjutas piiskopile 1. aprillil 1376 ametissekinnitamise maksu (servitium communis) asjus. Paavst Urbanus VI kirjutas 26. aprillil 1380 Bremeni raele piiskop Heinrichi ametissekinnitamise maksu asjus. Heinrich III kirjutas 16. jaanuaril (Marcellus I mälestuspäeval) 1380 Lihulast Tallinna raele Marquardt Crunbeke õigusrikkumise asjus. 1381 saatis Saaremaa toomkapiitel paavst Urbanus VI-le palvekirja, milles kirjeldas olukorda piiskopkonnas. Piiskop Heinrich olevat kirikule kuulunud väärisasjad (yocalium et bonorum clenodiorum ecclesiae) ära müünud, privileege mitte kohaldanud ja sõlminud Rootsiga läänilepingu. Ta oli vastupaavst Clemens VII poolehoidjad vanglast vabastanud, lubanud neil osaleda oma privaatmissadel ja pidanud koos nendega söömaaegu. Heinrich oli tapetud Kuressaare piiskopilinnuses enne 5. juulit 1381, mil Urbanus VI nõudis Hermann Bolne karistamist, keda peeti tema tapmise eest vastutavaks. Saaremaa toomhärrad olid piiskopi vangistanud, seejärel kägistanud (iugulasse) ja laiba visanud lossi šahti. Urbanus VI kirjeldas piiskopi kinnivõtmist oma nõudes: "proditorie capere et carceribus mancipare ac tandem turpiter et crudeliter ipsum iugulare et morti tradere praesumit." Juhtumit on lühidalt kirjeldanud kroonik Detmar "Lübecki kroonikas" ja teoloog Albert Krantz 1519 avaldatud teoses "Wandalia". Catholic-Hierarchy andmebaas. "Diplomatarium Norvegicum." 17 vol. Kristiania: Malling; Oslo: Norsk Historisk Kjeldeskrift-Institutt, 1913 Herluf Nielsen: "Diplomatarium Danicum 4, 1 (1376-1379)". 1984. Herluf Nielsen: "Diplomatarium Danicum 4, 2 (1380-1385)". 1987. Leonid Arbusow, "Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert". Friedrich Georg von Bunge, "Liv-, Esth- und Curländisches Urkundenbuch nebst Regesten".
Caspar Schuwenflug

Caspar Schuwenflug (ka Kaspar Schuwenpflug, end nimetas Schuwempflug; surnud 10. augustil 1423) oli Saare-Lääne piiskop 1420–1423. Schuwenflug oli pärit Warmiast Pasymist (Passenheim). Ta oli 1398–1416 notar. Augustis 1404 ja jaanuaris 1405 mainiti teda Padovas. 1405 sai temast arstiteaduste doktor. 1411–1416 oli ta Warmia kanoonik. Ta osales Konstanzi kirikukogul. 1418–1419 oli ta Warmia praost, seejärel Saksa ordu kõrgmeistri kaplan ja Fromborki (Frauenburg) toomhärra. Schuwenflugi on mainitud 13. septembril 1414 Saksa ordu kõrgmeistri teates Liivi ordu maameistrile kui Saksa ordu saadikut oikumeenilisel kirikukogul. 1418 arutasid Schuwenflug ja Saksa ordu prokuraator paavsti juures Riia peapiiskopkonna omandi üle, milles Schuwenflug andis 13. mail 1418 Saksa ordu kõrgmeistrile aru. 19. mail saatis Schuwenflug kõrgmeistrile oma soovituse ja 26. juulil 1418 saatis Schuwenflug meistrile oma tänukirja. 4. mail 1418 esitles Schuwenflug end Gniewi (Mewe) komtuuri Johann von Zelbachi juures. 13. mail 1418 mainis Martinus V teda oma teates vaherahu sõlmimisest Saksa ordu ja Poola vahel. Schuwenflug oli seotud Riia peapiiskopi Johannes VI Ambundi ametissemääramisega, mistõttu augustis 1418 soovitas Saksa ordu kõrgmeister Michael Küchmeister von Sternberg paavsti määrata Schuwenflugi mõnele vakantseks jäävale ametikohale Preisimaal või Liivimaal. Saksa ordu kõrgmeister soovitas teda paavstil ametisse määrata. 8. jaanuaril 1420 määras Martinus V Schuwenflugi piiskopiks. Schuwenflug teatas 19. juulil 1420 Haapsalust Saksa ordu kõrgmeistrile, kuidas teda Lihulas vastu võeti, ta saatis oma teenri Hans Borchtorpi kõrgmeistri juurde ja saatis meistri teenri Hans Wargeli tagasi. 7. augustil 1420 oli ta Kuressaares ja 4. novembril 1420 Lihulas. 1422 on teda mainitud Võnnu maapäeva retsessis. 1423 oli ta Itaalias Montefiascones. Schuwenflug saatis 7. augustil 1420 Saksa ordu orduprokuraatori kaudu kirja Martinus V-le, milles kirjeldas oma valduste olukorda. Taani kuningas Erik teatas 25. septembril 1420, et võttis Schuwenflugi ja Saare-Lääne piiskopkonna oma kaitse alla. Schuwenflug saatis 4. novembril 1420 kirjad paavstile, Poola kuningale ja Leedu suurvürstile vaherahu sõlmimise asjus. Caspar Schuwenflug suri 10. augustil 1423 Montefiascones. Leonid Arbusow, "Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert". Friedrich Georg von Bunge, "Liv-, Esth- und Curländisches Urkundenbuch nebst Regesten".
Georg von Tiesenhausen

Georg von Tiesenhausen (surnud 2. oktoobril 1530) oli katoliiklik Tallinna piiskop 1525–1530 ja Saare-Lääne piiskop 1527–1530. Georg von Tiesenhausen pärines Riia peapiiskopkonna vasallide seast. Tema isa oli kas (Erlaa) Ērgļi mõisnik Detlef von Tiesenhausen[viide?] või Vietalva mõisa (Fehteln) isand Christoffer von Tiesenhausen. Ta immatrikuleeriti 1515 Rostocki ülikoolis ning sai sealt aprillis 1517 magister artium'i kraadi. Ta oli Saare-Lääne toomhärra, 5. märtsil 1523 on teda teadaolevalt esmakordselt nimetatud toompraostiks, kellena teda on nimetatud ka 1525. aastal. Lisaks oli Tiesenhausen ka Tallinna toomhärra. 17. märtsil 1525 valiti Tiesenhausen Tallinna piiskopiks, paavst kinnitas ta ametisse 21. juulil 1525; siis oli ta veel ka Saare-Lääne toompraost. 4. mail 1527 valiti ta ka Saare-Lääne piiskopiks, paavst kinnitas ta piiskopkonna administraatorina sama aasta 20. mail ning 30. oktoobril sai ta riigivürsti regaalid nii Tallinna kui ka Saare-Lääne piiskopina. Läänemaa rüütelkond andis talle kuulekusvande aga alles 4. veebruaril 1528, samal ajal, kui ta laiendas märgatavalt oma vasallide privileege. Georg von Tiesenhausen suri 2. oktoobril 1530 õhtul kella 20 paiku Kuressaares ja maeti 8. oktoobril Haapsalu toomkirikusse. Sama aasta 6. novembril andis Rooma paavst talle loa kanda korraga nii Saare-Lääne kui ka Tallinna piiskopi ametinimetust, teadmata, et ta oli juba surnud. Tiesenhausen Leonid Arbusow vanem, "Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert (Fortsetzung)", Jahrbuch für Genealogie, Heraldik und Sphragistik. 1901 (1902), lk 124; sama autor, "Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert. Dritter Nachtrag", Jahrbuch für Genealogie, Heraldik und Sphragistik. 1911, 1912, 1913 (1914), lk 217. Stackelberg, Otto Magnus von, Georg von Tiesenhausen, Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.:1, Görlitz, 1931, seite 409 Andmed Rostocki matrikliportaalis Andmed Rostocki matrikliportaalis Catholic-Hierarchy andmebaas. Leonid Arbusow vanem. "Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert (Schluss)", Jahrbuch für Genealogie, Heraldik und Sphragistik. 1902 (1904), lk 71. Akten und Rezesse dere livländischen Ständetage, Bd. 3, 1494–1535. Koost. Leonid Arbusow vanem. Riga: Deubner, 1910, nr 251. Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust, 2 osa, 2 köide: Görlitz 1930, lk 409
Kabul

Kabul on Afganistani pealinn ja Kabuli provintsi keskus. Asub 1808 m kõrgusel Kabuli jõe ääres Khyberi kuru lähedal. Kabulis asub Afganistani valitsus. 2021. aasta 15. augusti hommikuks olid linna võtnud piiramisrõngasse Ţālebāni väed, kes kuulutasid õhtul presidendipaleest välja Afganistani Islamiemiraadi. Kabul jaguneb halduslikult 18 sektoriks. Linn on üle 3000 aasta vana. Kabul asub Ida-Afganistanis. Kabul on Afganistani suurim linn. 2011. aasta ametlikel andmetel on Kabuli elanike arv 3,9 miljonit inimest. Linn on ühenduses Kandahāri, Herāti ja Mazār-e Sharīfiga ringtee kaudu, mis ulatub üle terve riigi. Kabulist algab ka peatee, mis viib Jalālābādi ja sealt edasi Peshāwari Pakistanis. Kabuli Ülikool https://nsia.gov.af:8080/wp-content/uploads/2019/06/%D8%A8%D8%B1-%D8%A2%D9%88%D8%B1%D8%AF-%D9%86%D9%81%D9%88%D8%B3-%D9%86%D9%87%D8%A7%DB%8C%DB%8C-%D8%B3%D8%A7%D9%84-98.pdf "Factbox: What to watch for as the Taliban encircle Kabul". Reuters (inglise). 15. august 2021, 09:15. Vaadatud 15. augustil 2021. "Taliban enter Afghan capital as US diplomats evacuate by chopper". Reuters (inglise). 15. august 2021, 11:30. Vaadatud 15. augustil 2021. "Taliban enters Kabul, vows not to attack, as US evacuation begins". The Sydney Morning Herald (inglise). 15. august 2021. Vaadatud 15. augustil 2021. "Taliban kuulutas Kabuli presidendipaleest võitu Afganistani valitsuse üle" (inglise). ERR. 16. august 2021, 04:53. Vaadatud 16. augustil 2021.  Kabul – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Factbox: What to watch for as the Taliban encircle Kabul, Reuters, 15. august 2021. Taliban enter Afghanistan's capital Taliban leader says group's fighters were ordered to allow safe passage to anyone looking to leave Kabul, Al-Jazīrah, 15. august 2021.
Tallinna Ülikooli Haapsalu kolledž

Tallinna Ülikooli Haapsalu kolledž on Tallinna Ülikooli kolledž Haapsalus. Haapsalu kolledž on iseseisev õppe-, teadus- ja arendusasutus, mis tegutseb ülikooliseaduse ja kolledži põhikirja alusel. Kolledž pakub rakenduskõrgharidust neljal erialal: rakendusinformaatika, liiklusohutus, tervisejuht ning käsitöötehnoloogiad ja disain. Aastal 2023 avati Haapsalu kolledžis magistriõppekava "Kogukonnatöö vananevas ühiskonnas". Tallinna Ülikooli Haapsalu kolledž alustas tegevust 1998. aastal, andes ülikooliharidust ja pakkudes Lääne regiooni haridustöötajatele täienduskoolitust. Algul koosnes kolledži personal kahest inimesest, 2023. aastal töötab kolledžis 18 inimest. 1996–2011 Eve Eisenschmidt 2011–2012 Janno Kriiska (kohusetäitjana) 2012–2016 Triin Laasi 2016–2017 Heli Kaldas (kohusetäitja) 2017... Heli Kaldas klassiõpetaja (avati õppeaastal 1998/1999) infotehnoloogia (õpe toimus õppeaastatel 1999/2000-2002/2003) informaatika (õpe toimus õppeaastatel 2001/2002 – 2006/2007) haldus- ja ärikorraldus (avati õppeaastal 2002/2003) riigiteadused (õpe toimus õppeaastatel 2003/2004, 2004/2005 ja 2006/2007) pedagoogiline nõustamine (õpe toimus õppeaastatel 2004/2005 ja 2005/2006) rakendusinformaatika (avati õppeaastal 2006/2007) tervisejuht (avati õppeaastal 2008/2009) liiklusohutus (avati õppeaastal 2009/2010) käsitöötehnoloogiad ja disain (avati õppeaastal 2010/2011) kogukonnatöö vananevas ühiskonnas (avatakse 2023) TLÜ Haapsalu kolledži missioon regionaalses arendustegevuses: erialaarendusel maakondlikest prioriteetidest lähtumine; koolitustegevuse suunamine lisaks noortele ka täiskasvanud õppijaile ehk siis neile spetsialistidele, kes maakonnas juba edukalt rakendunud, ent kel soov end täiendada; regiooni vajadustest lähtuv uurimis- ja arendustegevus, mis on seotud kolledži õppevaldkondadega; teiste Eesti ülikoolide ressursside vahendamine regiooni. Tervisedenduse ja Rehabilitatsiooni Kompetentsikeskus (TERE KK) – Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse juhatus otsustas 28. jaanuaril 2010 heaks kiita TLÜ Haapsalu kolledži esitatud Haapsalu Tervisedenduse ja Taastusravi Kompetentsikeskuse ideekavandi. Kokku toetati 9 piirkondliku kompetentsikeskuse arendamise ideekavandit. Väljapoole Harju- ja Tartumaad rajatavates kompetentsikeskustes hakatakse ettevõtjate ja teadlaste koostöös välja töötama rahvusvahelise konkurentsivõimega uuendusi piirkonnale omastes valdkondades. Läänemaa Elukeskkonna Tuleviku-uuringute Sihtasutus (LETS) – sihtasutuse eesmärkideks on omavalitsuste strateegilise juhtimissuutlikkuse arendamine läbi uurimistegevuse ja koolitamise ning kolledži õppeprotsesside ja regionaalse arendustegevuse sidususe tugevdamine. Samuti on sihtasutus võtnud endale eesmärgiks koondada olemasolev teadusinfo ja senise uurimistegevuse tulemused Läänemaal; algatada, koordineerida ja teostada piirkonna vajadustest lähtuvaid uuringuid ning prognoosida uurimistegevusele toetudes maakonna tulevikusuundumusi. Uurimistulemusi soovitakse kasutada ka sisendina argumenteeritud poliitilise diskussiooni arendamisel riiklikul tasandil. TLÜ Haapsalu kolledži koduleht Tervisedenduse ja Rehabilitatisooni Kompetentsikeskus (TERE KK) koduleht
Mrass-Su

Mrass-Su (vene keeles Мрас-Су) on jõgi Aasias Venemaa Kemerovo oblastis. Mrass-Su algab Abakani ahelikult. Voolab valdavalt loodesse ja põhja. Suubub vasakult Tomi Mõski linna lähedal. Jõgi toitub eri allikatest, peamiselt aga lumesulamisveest. 1994. aastani kasutati jõge puidu transpordiks (palkide parvetamiseks).
Euroopa homaar

Euroopa homaar (Homarus gammarus) on Euroopas elav homaaride perekonda kuuluv vähk. Euroopa homaari on ameerika homaarist raske eristada, nende olulisimaks erinevuseks on geograafiline levila. Euroopa homaar on töönduses tähtis püügiobjekt. Euroopa homaar on ameerika homaarist pisut väiksem. Tavaliselt on euroopa homaarid 23–50 cm pikad ja kaaluvad umbes 0,7 kilogrammi, harvem on leitud ka kuni 1,26 m pikkuseid ja 19 kg isendeid. Euroopa homaaride eluiga küünib 5–7 aastani, suurimate isendite vanuseks on määratud ka üle 50 aasta. Euroopa ja ameerika homaarid on erinevad ka enne küpsetamist – euroopa homaarid on sinised ja ameerika homaarid pruunid. Pärast küpsetamist mõlemad punased. Elavad merevees, kuni sügavuseni 50 m. Levinud Atlandi ookeani idaosas, Põhjameres ja Vahemeres. Läänemeres ei esine.  Euroopa homaar – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Eripind

Eripinna all mõistetakse 1 grammi kõigi mulla koostisosade välispinna summat ruutmeetrites. Eripind sõltub mulla mehaanilisest koostisest ja huumuse- ning kolloidide sisaldusest.
Friedrich von Stackelberg

Friedrich von Stackelberg (6. jaanuar 1662 – 1710) oli Triigi mõisnik ja Rootsi sõjaväelane (rittmeister). Friedrich von Stackelberg sündis Triigi mõisniku ja Rootsi sõjaväelase Johann von Stackelbergi (1623–1701) ja Anna Sophia von Sassi (surnud 1694) pojana. Tõenäoliselt oli tema puhul tegu 1676. aasta munsterrollis loetletud leitnant Friedrich Stackelberghiga, kes teenis ooberst Klas Johan von Baranoffi Soome ratsaväerügemendis major Gerlof von Nettelhorsti kompaniis. Friedrich von Stackelberg suri 1710. aastal katku. Friedrich von Stackelberg abiellus 1699. aastal Kuressaares Gertrude Regina von Radinghiga (1675–1751), kes oli Tiinuse mõisniku Reinhold von Radinghi (surnud 1717) tütar ja kindralmajor Justus Heinrich von Radinghi (1667–1741) õde. Abielust sündisid: Maria Elisabeth von Stackelberg (1701–1758), abiellus Peter Helleriga. Heinrich Caspar von Stackelberg (1702–1778), Preisi leitnant, Triigi, Vaemla, Aunaku ja Kassari mõisnik. Daniel Friedrich von Stackelberg (1704–1790), Preisi kapten, Saastna mõisnik. Viited: Stackelberg "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften Teil 1, 2: Livland" Görlitz. 1930. Lk. 948 Klas Johan von Baranoffi rügemendi munsterroll, 1676 "Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft" 1935. Lk. 556-557 "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften Teil 1, 2: Livland" Görlitz. 1930. Lk. 941 "Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft" 1935. Lk. 59 Stammtafeln des adligen und freiherrlichen Geschlechts Stackelberg, die Linien Piep-Sellie und Feckerort-Kassar, zusammengestellt von Magnus von Stackelberg, nebst zugehörigen Kopien von acht Urkundenaus den Archiven in Kopenhagen und Stockholm AM.20.1.42
Shefqet Verlaci

Shefqet (Shevket, Sefket) Bej Verlaci (Vërlaci, Verlaçi, Verlaxhi, Velaxhi; 15. september 1877 Elbasan – 21. juuli 1946 Zürich) oli Albaania peaminister 5. märtsist (või veebruarist või märtsist) 10. juunini (või 2. juunini) 1924 ja Itaalia okupatsiooni ajal 12. aprillist (või 11. aprillist) 1939 3. detsembrini (või 4. detsembrini või 10. novembrini) 1941. 1922 oli Verlaci Albaania suurim maaomanik. Joseph Roth kirjutab, et talle kuulus enamik Elbasani maju. Tema ümber koondus Eduerakond, suurim konservatiivne partei, mis vastustas kindlalt igasugust maareformi, mis annaks talupoegadele maad. Parteisse kuulus Põhja-Albaania hõimujuhte ja väljapaistvaid moslemitest maaomanikke. 1922. aasta lõpupoole kihlus Ahmed Zogu Verlaci tütrega, kindlustades sellega endale Verlaci toetuse ja peaministrikoha. 1924. aastal oli Zogu sunnitud finantsskandaali ja atentaadi tagajärjel haavata saamise tõttu loovutama peaministrikoha Verlacile. Verlaci jäi valitsuse etteotsa juunikuuni ning põgenes seejärel Itaaliasse. Järgnenud Fan Noli režiimi ajal mõistis eritribunal Verlaci tagaselja surma koos kogu varanduse konfiskeerimisega. Kui Zogu sai 1928 kuningaks, tühistas ta kohe kihluse Verlaci tütrega. See tegi Verlacist kuninga verivaenlase. 12. aprillil (või 11. aprillil) 1939 sai Verlacist Itaalia okupatsiooni all moodustatud valitsuse peaminister. Kuni 16. aprillini oli ta riigipea kohusetäitja. Verlaci toetas albaanlastega asustatud Jugoslaavia ja Kreeka territooriumide liitmist Albaaniaga. 28. novembril 1939 toimus Tiranas esimene fašismivastane tänavameeleavaldus, mida toetas tööstus- ja transporditööliste streik. Nõuti itaallaste lahkumist ja valitsuse tagasiastumist. Verlaci suri 1946 Zürichis ja maeti Rooma protestantlikule kalmistule.
Eesti Looduskaitse Selts

Eesti Looduskaitse Selts (lühend ELKS) on Eesti suurim looduskaitseorganisatsioon. [viide?] Selts asutati 4. novembril 1966 Jaan Eilarti ettevõttel. Seltsi eesmärk on kooskõlastada looduse ja ühiskonna suhet, väärtustada rahvuslikku kultuuripärandit, edendada ja propageerida jätkusuutlikku arengut, looduskasutust ja maastikuhooldust ning suurendada inimeste keskkonnateadlikkust. Seltsi ülesandeks on kujunenud ka loodus- ja kultuuriobjektide kaitse ja hooldus. 2020. aasta seisuga on Eesti Looduskaitse Seltsil 25 osakonda. Alates 2013. aastast valib Eesti Looduskaitse Selts aasta loodusesõbra. Edgar Tõnurist (1966–1981) Arnold Rüütel (1981–1988) Jaan Eilart (1988–1996) Arvo Iital (1996–1999) Juhan Telgmaa (1999–2013) Jaan Riis (2013–2017) Vootele Hansen (2017–2019) Toomas Tiivel (2019–2021) Kalev Sepp (alates 2021) 2019. aasta Vana-Vigala kokkutulekul valiti seltsi juhatusse Anne Nurgamaa, Andres Tõnisson, Aive Adler, Kalev Sepp, Nadežda Tšerkašina, Rein Mägi, Reet Viira, Enn Loigu ja Taavi Pae. Eesti Looduskaitse Seltsi Sonda osakonna esimees on Raul Ivanov. Eesti looduskaitse Eesti Looduseuurijate Selts Eesti Ökoloogiakogu Tallinna Looduskaitse Selts Tartu Üliõpilaste Looduskaitsering Merili Nael (14. juuni 2020). "Kohalikud protestivad puuraukude rajamise vastu Uljaste järve lähedusse". Eesti Rahvusringhääling. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. juuni 2020. Eesti Looduskaitse Seltsi koduleht
ELKS

Lühend ELKS võib tähendada: Eesti Looduskaitse Selts Euroopa Liidu kodaniku seadus
Eesti Terioloogia Selts

Eesti Terioloogia Selts (lühend ETS) on Eesti Looduseuurijate Seltsi iseseisev allüksus, mis ühendab elukutselisi ja harrastusteriolooge. Selts asutati 1980. aastal. Seltsi ülesanne on edendada (Eesti) imetajate uurimist ja välja anda sellealaseid publikatsioone. Selts annab 1982. aastast välja mitteperioodilist väljaannet "Eesti ulukid". Alates aastast 2013 on ETS osalenud aasta looma valimisel ning tegevuste elluviimisel Seltsi esimees on 2021. aastast Oliver Kalda. Eesti Terioloogia Seltsi koduleht Eesti Terioloogia Seltsi Facebooki leht
Mõski

Mõski on linn Venemaal Kemerovo oblastis. Asub Tomi ja Mrass-Su jõe ääres Novokuznetski–Abakani teel. On asutatud aastal 1826, linnaõigused sai 1956. aastal. Linnas on kaks raudteejaama, raudteevaksal ja autobussijaam. Linn on seotud peaaegu kõikide Kuzbassi linnadega. Mõskis asub Tomi-Ussinski soojuselektrijaam. Veebisait Mõski kohta