laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Limoncello

Limoncello (itaalia keeles [limonˈtʃɛlːo]) on algselt Lõuna-Itaalia päritolu sidruniliköör. Limoncello valmistamiseks kasutatakse kanget alkoholi (ka grappa't); sidrunikoori ja suhkrut. Olenevalt kasutatud sidrunitest ja alkoholist võib limoncello maitse ja kangus varieeruda, sageli valmistatakse jooki ka kodus. Jooki valmistatakse peamiselt eriti Napoli lahe, Sorrentine'i poolsaare ja Amalfi ranniku ning Procida, Ischia ja Capri saarte ümbruses. Seda toodetakse ka Calabrias, Abruzzos, Basilicatas, Apuulias, Sitsiilias, Sardiinias, Liguurias, Mentonis Prantsusmaal ja Malta Gozo saarel. Põhja-Itaalias nimetatakse likööri limoncello asemel sageli limoncinoks. "Homemade limoncello". imbibe. 25.03.2019. Vaadatud 28.07.2020.
Liköör

Liköör on alkohoolne jook, mis sisaldab rohkesti suhkrut. Liköörid jagunevad lahjadeks (kangusega alla 25–30%) ja kangeteks (kangusega üle 25–30%). Alkoholi (olenevalt likööri sordist võib selleks olla ka brändi, konjak, grappa jne) ja suhkru kõrval lisatakse likööri maitsestamiseks ka puuvilja- ja marjamahla, taimeleotisi, vürtse. Nüüdisajal valmistatakse suur osa likööre tegelikult kunstlikest essentsidest. Kodusel teel saab likööre valmistada, lastes alkoholil tõmmata suhkru ja marjade või näiteks pähklite peal. Alates 11. sajandist raviti paljudes Euroopa kloostrites haigeid originaalsete vedelikega, mida nimetati eliksiirideks. Nende hulka kuulusid ka liköörid. Mungad valmistasid neid ravimtaimedest. Mõni neist taimedest on tänini likööride põhikoostisosa. Euroopa vanimad liköörid benediktiin ja kümmel said tuntuks 16. sajandil. Tuntud liköörid on näiteks šartröös, amaretto, limoncello, kürassao, benediktiin; Eestis Vana Tallinn. Amaretto Amarula Nalivka Nastoika Pirita ürdiliköör Bickel, G. Maanõia ravinapsid, Kirilill, lk 19. Bickel, G. Maanõia ravinapsid, Kirilill, lk 19
Armanjakk

Armanjakk (prantsuse armagnac) on brändi, mis on valmistatud Prantsusmaal Armagnaci piirkonnas Püreneede mäeaheliku jalamil.
Kalvados

Kalvados on brändilaadne alkohoolne jook, mille tooraineks pole mitte viinamarjad, vaid õunad. Õunamahl kääritatakse kuivaks siidriks, mis seejärel destilleeritakse ja saadust laagerdatakse tammevaatides. Jook on nimetuse saanud Calvadose piirkonna järgi Põhja-Prantsusmaal Inglise kanali lõunarannikul.
Tupua Tamasese Mea'ole

Tupua Tamasese Mea'ole (1905–1963) oli Samoa kaasriigipea aastatel 1962–1963 koos Malietoa Tanumafili II-ga.
Vasalemma vald

Vasalemma vald oli aastatel 1992–2017 omavalitsusüksus Eestis Harju maakonnas, Tallinnast umbes 40 km edelas. Valda läbisid Keila–Haapsalu maantee ja Keila–Riisipere raudtee. See piirnes Keila, Padise, Kernu ja Nissi vallaga. Oktoobris 2017 moodustati Vasalemma, Padise ja Keila valla ning Paldiski linna ühendamisel Lääne-Harju vald. Vasalemma Vallavolikogu ei nõustunud vabatahtlikult Lääne-Harju vallaga liituma ja vaidlustas sundliitmise Riigikohtus, kuid jäi seal kaotajaks. Valla keskus oli Vasalemma alevik. Viimane vallavanem oli Mart Mets, vallavolikogu esimees Tarmo Leets. Vallas olid Vasalemma, Rummu ja Ämari alevik ning Veskiküla ja Lemmaru küla. Vald asus Põhja-Eesti lavamaal. Reljeef on lääne suunas madalduv. Vasalemma valla aladel voolab Vasalemma jõgi. Endises Vasalemma vallas leidub kaevandatavat paekivi (Vasalemma marmorit), mis koosneb jämedatest kivististe osakestest. Vasalemma ümbruses kaevandatakse paekivi ligi 200 hektari suuruses karjääris. Ettevõtjaks on praegu Vasalemma Partek Nordkalk Eesti AS. Et lähim sadam on 33 km kaugusel, siis on kaevandamine suhteliselt vähetasuv. Varem kasutati paekivi ehituses (Vasalemma mõis) ja lubjapõletamiseks, hiljem on sellest hakatud tegema killustikku. Peale põllumaa on palju metsamaad ja puisniite. Põllumajandusega tegelevad üksikud talud. Veskikülas on Allika turismitalu (Ants Kalduri Allika Puhkeküla). Vasalemmas on Vasalemma Lastepäevakodu, Rummus Rummu Erikutsekool, Rummu Kunstide Kool ja Rummu Lastepäevakodu, Ämaris Ämari Põhikool (direktor Pille Kübard) ja Lemmarus Vasalemma Põhikool (direktor Siiri Kasemaa). Iga viie aasta tagant toimuvad suvel Vasalemma päevad, millega tähistatakse Vasalemma esmamainimise (1241) aastapäeva. Valla territooriumil on Ämari lennubaas, Seal asus ka kolm vanglat: Murru vangla, Rummu vangla ja Ämari vangla. Maakatastri statistika, vaadatud 22.03.2020. Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Vabariigi Valitsuse 13. juuli 2017. a määruse nr 126 „Keila valla, Padise valla, Paldiski linna ja Vasalemma valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 „Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine“ muutmine“ põhiseaduspärasuse kontroll
Aed-põõsalind

Aed-põõsalind (Sylvia borin) on tavaline ja laialt levinud linnuliik põõsalindlaste sugukonnast põõsalinnu perekonnast. Aed-põõsalind elutseb Euroopas, Kaukaasias ning Lääne-Siberi kesk- ja lõunaosas. Ta talvitub troopilises ja Lõuna-Aafrikas. Eestis on aed-põõsalind sage haudelind , tema pesitsusaegset arvukust hinnatakse 600 000–900 000 paarile. Aed-põõsalind meenutab väliselt ja käitumiselt samasse perekonda kuuluvat mustpea-põõsalindu, kuid on veidi suurem. Sulestik on ühetooniline: ülalt hallikaspruun oliivja varjundiga, rinna tagaosa, kõhualune ja sabaalune on valged. Isas- ja emaslindude sulestik on ühesugune. Noorlindude sulestik on samasugune, ainult tuhmim. Aed-põõsalinnu üldpikkus on 13–14,5 cm. Ta on silmapaistmatu välimusega, hiirekarva laululind. Laul on kiire ja ühtlase tugevusega mulin. See sarnaneb mustpea-põõsalinnu lauluga, kuid on mahedam ja voolavam, ühelaadsem ja flöötivate helideta. Kutsehüüd on täksiv "tak-tak" või "tšek", mida erutusel kiiresti korratakse. Aed-põõsalind elutseb lehtmetsades, lehtvõsades, puisniitudel, parkides ja aedades. Aed-põõsalind saabub Eestisse mai keskpaiku ja lahkub augustis (üksikud septembris). Pesa on kausjas, koosneb korratult kuhjatud rohukõrtest. Kurnas on 4–6 muna. Pojad väljuvad pesast umbes kahe nädala vanuselt. Aed-põõsalind toitub putukatest nagu teisedki põõsalinnud. Peamiselt sööb ta mardikaid (kärsaklasi ja poilasi) ning liblikaröövikuid, harvem kiletiivalisi (enamasti lehevaablasi ja nende vastseid), kärbseid ja lutikalisi. Suve lõpul ja sügisel sööb ta meelsasti mitmesuguseid marju ja vilju (kikkapuu, lodjapuu, paakspuu, vaarikas, mustikas jne). Loomade elu 6. kd "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2003–2008" (PDF). Hirundo. Eesti Ornitoloogiaühing. 2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2011. Vaadatud 26. oktoobril 2011. Rootsmäe, L., Veroman, H. "Eesti laululinnud" Tallinn: Valgus 1974 Aed-põõsalind andmebaasis eElurikkus Sissekanne võrgukohal Eesti selgroogsed
Larus canus canus

Larus canus canus on kalakajaka alamliik, kes elutseb Euraasia lääneosas: Islandilt, Briti saartelt ja Skandinaavia poolsaarelt Valge mereni. Talvitub Euroopa lõunaosas, Aafrika põhjaosas ja Lähis-Idas Pärsia laheni. Alamliigi kirjeldas Linnaeus 1758. aastal.
Järve-kalakajakas

Järve-kalakajakas (Larus canus heinei) on kalakajaka alamliik, kes elutseb Ida-Euroopas Kanini poolsaarest ja Moskva ümbrustest kuni Leena jõeni. Talvitab Euroopa lõunaosas ning Musta mere ja Kaspia mere rannikul. Kaalub 315–550 grammi. Eestis pesitseb rabades.
Vandelkajakas

Vandelkajakas (Pagophila eburnea) on väike kajaklane, oma perekonna ainus esindaja. Ta eluneb Kõrg-Arktikas Gröönimaal, Põhja-Ameerika ja Euraasia põhjaosas. Veedab suure osa aastast rüsi- ja ajujääga aladel, sügisel ta migreerub natuke lõuna poole. Eestis on ta eksikülaline. Suuruselt on vandelkajakas naerukajakast natuke suurem. Täiskasvanud linnu sulestik on valge, noorematel lindudel valge-tumedakirju. Tema kerge ja kiire lend sarnaneb tutt-tiiru omaga. Vandelkajaka toit on kalad ja selgrootud pisimereloomad, ka väljaheited, jääkarude ja hüljeste saagijäänused ning raiped. Pesitseb Teravmägedel ja Franz Josephi maal. Ta on maailma üks põhjapoolsemaid linde, ei pesitse kunagi põhjapolaarjoonest lõuna pool. Vandelkajakas pesitseb nii kaljustel kui ka tasastel madalrannikutel. Lendab pesitsuspaika kohale märtsis-aprillis, aga pesitsemist alustab hiljem. Pesa on üsna suur. See on tehtud vetikatest, rohust ja samblast, õlekõrte, pilbaste ja sulgedega. Vandelkajakas andmebaasis eElurikkus
Heinrich Wilhelm Olbers

Heinrich Wilhelm Matthias Olbers (11. oktoober 1758 Arbergen – 2. märts 1840 Bremen) oli saksa astronoom, arst ja füüsik. Ta avastas väikeplaneedid Pallase ja Vesta. Fotomeetriline paradoks ehk Olbersi paradoks
Lüütre org

Lüütre org on kaitsealune jõeorg Viljandimaal Mulgi vallas Sarja külas. Kaitstava orulõigu pikkus on 550 m, laius 100 m ja pindala 8 ha. See võeti kaitse alla 21. augustil 1990 ja see on kaitse all üksikobjektina. Lüütre org on Halliste ürgorgu lõunast suubuv lisaorg, mille põhjas voolab Lüütre oja. Orus asub Lüütre oru paljand, kus avanevad keskdevoni Aruküla lademe liivakivid. Suurim paljand on 55 m pikk ja kuni 6 m kõrge. Paljandis on madal koobas, millest väljuvad allikad. Paljanditel on teaduslik tähtsus Aruküla lademe Tarvastu kihtide rohkete allikatega esindusliku paljandina. Lüütre org. EELIS, vaadatud 13.05.2022. Lüütre org Eesti looduse infosüsteemis Lüütre org keskkonnaportaalis
Traunstein

Traunstein on linn Saksamaal Baieri liidumaal, Traunsteini kreisi keskus. Asub Chiemseest 10 kagus Trauni jõe ääres. Traunsteini teoloogiaseminaris on õppinud Benedictus XVI. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Traunsteini koduleht
Straight edge

Straight edge (ka sXe või xXx) on subkultuur, mis on tihedalt seotud hardcore punk'i muusikaga. Termin "straight edge" on pärit bändi Minor Threat samanimelisest laulust (sõnad on kirjutanud Ian MacKaye). Straight edge'i mõtteviisi põhiidee seisneb ei ütlemises narkootikumidele, sealhulgas tubakale ja alkoholile. Paljud straight edger'id on vastu ka suhtevälisele seksile ning antidepressantide, valuvaigistite ja muude selliste ravimite tarbimisele. Straight edger'lus on seotud ka taimetoitlusega. X täht käeseljal on üks kõige levinumatest sXe sümbolitest, mis on pärit bändilt Teen Idles, kes esines 1980. aastal San Francisco Mabuhay Gardensi klubis. Kuna klubi juhtkond avastas tõsiasja, et kõik bändiliikmed olid alaealised alles ansambli saabumisel, otsustati kompromissina bändiliikmete kätele suured mustad X-id joonistada, et klubi töötajad neile alkoholi ei müüks. Kolm X-i (xXx) sai straight edge'i sümboliks pärast seda, kui Minor Threati trummar Jeff Nelson asendas kolm tähte Washingtoni linna lipul x-idega. Paljud peavad kolme x-i ka Ian MacKaye kõlblusõpetuseks "Ei suitsule, ei alkoholile, ei seksile". Straight edge bändide loend Posi
Vasjugan

Vasjugan (vene Васюган) on Obi vasak lisajõgi Aasias. Algab Lääne-Siberi lauskmaa Vasjugani soodest. Ülemjooksul voolab valdavalt loodesse, seejärel pöördub põhja ja itta. Pikkus 1082 km.
Baieri Alpid

Baieri Alpid (saksa Bayerische Alpen) on mäestik Euroopas, osa Alpidest. Kulgeb ida-lääne suunas. Kõrgus kuni 2962 meetrit (Zugspitze). Berghof (Obersalzberg)
Pelagie saared

Pelagie saared (sitsiilia Ìsuli Pilaggî; itaalia Isole Pelagie) on Itaaliale kuuluv saarestik Vahemeres, mis halduselt kuuluvad Agrigento provintsi. Saarestiku suurimad saared on Lampedusa ja Linosa. Kolmas saar on Lampione. Nende kogupindala on 25,5 km². 2019. aasta alguse seisuga elas saartel 6556 inimest.
Screamo

Screamo on muusikastiil, mis on välja arenenud emost. Stiili algatajateks peetakse ansambleid Heroin ja Antioch Arrow, mida mõjutas nii emo kui ka hardcore punk üldisemalt. Tuntud on see muusikastiil põhiliselt oma karjuva, isegi kriiskava vokaali poolest. Screamo't aetakse tihtipeale segamini viimastel aastatel populaarsust kogunud post-hardcore'iga. Screamo-stiili tunnus on ka algeline ja mitte eriti hästi kombineeritud instrumentaalosa. Selle reegli vastu eksitakse palju, mistõttu parema instrumentaalse viimistlusega screamo-ansambleid, näiteks The Number Twelve Looks Like You ja Circle Takes the Square, on hakatud kirjeldama kui mathcore'i ja screamo segu. 1990-ndate alguses aitas stiilile alust panna paljuski plaadifirma Gravity Records, mille all olid paljud tollased tähtsamad bändid, nagu Angel Hair, Antioch Arrow ja Heroin. Gravity Records paiknes San Diegos ning tegeles seega enamasti vaid lääneranniku bändidega. Samal ajal tekkis New Yorgi ja New Jersey aladel palju screamo'likke bände, näiteks Merel, 1.6 Band, Rye Coalition ja Rorschach. Screamo on pärast sajandivahetust saanud üpris populaarseks, mistõttu on paljud post-hardcore'i, metalcore'i jms artistid kombineerinud enda muusikat screamo'ga. Kuna järgmiselt kirjeldatud terminid ei ole täpselt defineeritud ning nende tähendus võib ringkonniti varieeruda, siis on kõiki neid termineid mingis kontekstis ilmselt kasutatud ka tähendustes, milles nad ei tähenda täpselt screamo't. Screamo kui žanri nimetamise teeb veel keerukamaks asjaolu, et selle fännid on tihtipeale konservatiivsed ega erista screamo't emostiilist, sest peavad seda ebavajalikuks. Seda eriti seetõttu, et hardcore-muusikas on screamo saanud populaarseks liigituseks, kuid sildistusega "emo" ei taha end keegi siduda. Screamo algusaegadel ei nimetatud stiili nõnda nagu tänapäeval. Tol ajal oli palju levinum termin hardcore emo. Võib oletada, et selle muusika nimetamine hardcore emo'ks lõppes selle tõttu, et emo on ise juba lühend, mis sisaldab sildistust hardcore. Seega täispikas versioonis oleks see hardcore emo(tional hardcore). Chaotic emo on vähetuntud ja iganenud termin, mida kasutati screamo-sarnase kaootilise emomuusika kirjeldamiseks. Tihtipeale on sildistused chaotic emo ja hardcore emo pandud võrduma. Arvatavasti on termin tulnud sellest, et alguses oli üks põhilisi omadusi, mis screamo't emostiilist eristas, just kaootilisus. Screamo't nimetatakse tihtipeale ka emo violence'iks. Emo violence on bändi In/Humanity loodud termin, mis on pärit nende loost "Emo Violence Generation", mis ilmus nende 1998. aastal välja antud albumil "Violent Resignation: The Great American Teenage Suicide Rebellion 1992–1998". Loo nimi oli kombinatsioon tollal juba eksisteerivast stiilist power violence (stiil, mis ühendab grindcore'i ja hardcore punki) ning Cameo albumist "Emotional Violence". Esialgu oli see mõeldud iroonilise naljana, hiljem võtsid aga paljud bändid selle termini kasutusele, sest tahtsid eraldada ennast kommertsialiseerunud väljenditest emo ja screamo. Emo Screamo bändide loend
Fashioncore

Fashioncore (ka fashionXcore) on halvustava alatooniga väljend, mida kasutatakse üpris erinevaid stiile viljelevate bändide kohta. Kõige suuremal määral, aga siiski post-hardcore'i ja metalcore'i bändide ja üksikute bändiliikmete kohta, kes riietuvad väga moekalt. Kuigi moevoole, mida võidakse fashioncore'iks nimetada, on väga erinevaid, on põhilised tunnused välimuses, mida fashioncore'iks nimetatakse, poolt nägu varjav tukk ja triibutatud juuksed ning meeste puhul naiste teksade kandmine. Segaduse tõttu emomoe ümber seostatakse fashioncore'i tihtipeale ka emoga. Bändid, mida kõige tihedamini fashioncore'i viljelevana nimetatakse, on Atreyu, From First to Last, Avenged Sevenfold, Aiden, Bring Me The Horizon ja Eighteen Visions. Music! Not haircuts! (eesti keeles: muusikat! mitte soenguid!) on hardcore'i austajate seas levinud üleskutse, millega protestitakse bändide vastu, kes püüavad fänkonda koguda ja pilku püüda oma riietusstiiliga, ning ühtlasi ka fännide vastu, kes järgivad sama stiili. Tänapäeva hardcore-skeenet pilav bänd The Mighty Moshin Emo Rangers on teinud loo "Go Fashioncore", mille sõnad on järgmised: Attention teenagers! The world is under attack! There are the emo rangers? Go fashioncore! A purple ranger from the fashion store! Go fashioncore! She drinks, she smokes, she breaks the law! Shes the trendiest kid on the scene! Check out my blog! And comment my pics! Tonite shes at the gig, but no one knows... (I love what you've done with your hair!) ...She is an emo ranger! Laulusõnadest võib välja lugeda ka viite MySpace'ile, mida peetakse tihtipeale hardcore'i moega kaasaminejate interneti kogunemispaigaks. Lisaks sellele viitab laul ka suitsetamisele ja joomisele, mille vastu oli hardocore pungiga tihedalt seotud straight edgerlus. Post hardcore Emo Metalcore MySpace Hardcore punk How to be fashioncore
Ion Gigurtu

Ion Gigurtu (24. juuni 1886 Turnu Severin – 24. november 1959 Râmnicu Sărat) oli Rumeenia poliitik, peaminister 4. juulist 1940 kuni 4. septembrini 1940.
Volga (auto)

Volga oli Venemaal Nižni Novgorodis toodetud keskklassi GAZ-sõiduautode mark. Sõiduautol Volga GAZ M-21 on 70 hj mootor. Bensiinikulu 100 km kohta on 9 liitrit. Maksimaalne sõidukiirus on 130 km/h. Volga mudelid: GAZ-12 "ZiM" GAZ-13 "Tšaika" GAZ-21 GAZ-22 – universaal GAZ-24 GAZ 2402 – universaal GAZ-3102 GAZ-3110 GAZ-3105 GAZ-3111 GAZ-31105 Kuigi GAZ arendab viimase Volga GAZ-3111 "vaimset järeltulijat", neljarattaveolist GAZ-3115, teatas GAZ-i omanikettevõte RusPromAvto detsembris 2005, et Volga sõiduautode tootmine lõpetatakse paari lähema aasta jooksul. Selle asemel keskendutakse kasumlikumale veoki- ja bussitootmisele. Sel ajal, kui see avaldus tehti, esitles GAZ parajasti uut mudelit GAZ-31105. Kuid 2006. aasta suvel teatas GAZ, et seda mudelit ei hakata veel tootma, sest selle retrostiilis salongi interjöör ja tehnika vajavad täiendavaid investeeringuid. 2006. aasta lõpul kirjutas GAZ alla lepingu DaimlerChrysleriga ning pärast seda teatas GAZ, et uus auto ei kannagi Volga kaubamärki. Eesti Volga Selts
Gheorghe Tătărescu

Gheorghe Tătărescu (21. detsember 1886 – 28. märts 1957 Bukarest) oli Rumeenia poliitik, peaminister 3. jaanuarist 1934 kuni 28. detsembrini 1937 ja 24. novembrist 1939 kuni 4. juulini 1940.
Constantin Argetoianu

Constantin Argetoianu (1871 – 6. veebruar 1952) oli Rumeenia poliitik, peaminister 28. septembrist 1939 kuni 24. novembrini 1939.
Gheorghe Argeșanu

Gheorghe Argeșanu (28. veebruar 1882 – 26./27. november 1940) oli Rumeenia kindral ja poliitik, peaministri kohusetäitja 21. septembrist 1939 kuni 28. septembrini 1939.
Aga vapp

Aga vapp on Venemaa koosseisu kuuluva Aga Burjaadi autonoomse ringkonna vapp. Praegune vapp on kasutusele võetud aastal 2003. Eelmine vapp võeti kasutusele aastal 1996. Aga lipp
Armand Călinescu

Armand Călinescu (4. juuni 1893 Pitești – 21. september 1939 Bukarest) oli Rumeenia poliitik, peaminister 7. märtsist 1939 kuni 21. septembrini 1939.
Miron Cristea

Miron Cristea (20. juuli 1868 Toplița – 6. märts 1939 Cannes) oli Rumeenia vaimulik ja poliitik, Rumeenia Õigeusu Kiriku esimene patriarh ja peaminister 11. veebruarist 1938 kuni 6. märtsini 1939.
Octavian Goga

Octavian Goga (1. aprill 1881 – 7. mai 1938) oli Rumeenia luuletaja, nätekirjanik ja poliitik, peaminister 27. detsembrist 1937 kuni 11. veebruarini 1938.
Constantin Anghelescu

Constantin Angelescu (10. juuni 1870 Craiova – 14. september 1948 Bukarest) oli Rumeenia poliitik, peaministri kohusetäitja 29. detsembrist 1933 kuni 3. jaanuarini 1934.
Ion Duca

Ion G. Duca (1879 – 30. detsember 1933) oli Rumeenia poliitik, peaminister 14. novembrist 1933 kuni 29. detsembrini 1933.
Lõuna-Korea välisministrite loend

Lõuna-Korea välisministrite loend loetleb Lõuna-Korea välisministreid. Chang Taek Sang 1948–1949 Lim Pyong Jik 1949–1951 Pyun Yung Tai 1951–1955 Cho Chung Hwan 1955–1960 Ho Chong 1960 Chung Il Hyung 1960–1961 Kim Hong Il 1961 Song Yo Chan 1961 Choi Dok Sin 1961–1963 Kim Yong Sik 1963 Chung Il Kwon 1963–1964 Lee Tong Won 1964–1966 Chung Il Kwon 1966–1967 Choi Kyu Hah 1967–1971 Kim Yong Sik 1971–1973 Kim Dong Jo 1973–1975 Pak Tong Jin 1975–1980 Lho Shin Yong 1980–1982 Lee Bum Suk 1982–1983 Lee Won Kyung 1983–1986 Choi Kwang Soo 1986–1988 Choi Ho Joong 1988–1990 Lee Sang Ok 1990–1993 Han Sung Joo 1993–1994 Gong Ro Myung 1994–1996 Yoo Chong Ha 1996–1998 Park Chung Soo 1998 Hong Sun Yong 1998–2000 Lee Joung Binn 2000–2001 Han Seung Soo 2001–2002 Choi Sung Hong 2002–2003 Yoon Young Kwan 2003–2004 Ban Ki-moon 2004–
Roslavl

Roslavl on linn Venemaal Smolenski oblastis, Roslavli rajooni keskus. Asub Ostjori vasakul kaldal. Linn on asutatud 1137 Smolenski vürsti Rostislavi poolt, linnaõigused sai 1755. aastal. Roslavl on maanteede ja raudteede sõlmpunkt. Roslavli koduleht http://roslavl.nm.ru/
Alexandru Vaida-Voevod

Alexandru Vaida-Voevod või Vaida-Voievod (27. veebruar 1872 Olpret, praegune Bobâlna – 19. märts 1950 Sibiu) oli Rumeenia poliitik, kolmekordne peaminister 9. detsembrist 1919 kuni 19. märtsini 1920; 6. juunist 1932 kuni 19. oktoobrini 1932 ja 14. jaanuarist 1933 kuni 14. novembrini 1933.
Jootraha

Jootraha on raha, mida makstakse eeskujuliku teeninduse eest. Jootraha maksmine erineb riigiti. USAs on jootraha kujunenud kohustuslikuks tavaks, samas kui Jaapanis on jootraha maksmine võõras. mõndades Euroopa maades arvestatakse jootraha juba eelnevalt hinna sisse (10-15% arvest).
Nicolae Iorga

Nicolae Iorga (17. jaanuar 1871 Botoșani – 27. november 1940 Strejnic, Prahova maakonnas) oli Rumeenia ajaloolane, kirjanduskriitik, näitekirjanik, luuletaja ja poliitik, peaminister 19. aprillist 1931 kuni 6. juunini 1932.
Gheorghe Mironescu

Gheorghe Mironescu (29. jaanuar 1874 Vaslui – 9. oktoober 1949 Bukarest) oli Rumeenia poliitik, peaminister 18. juunist 1930 kuni 13. juunini 1930 ja 10. oktoobrist 1930 kuni 9. aprillini 1931.
Albert Uustulnd

Albert Uustulnd (6. november 1925 Saaremaa, Pihtla vald, Suure-Rootsi küla, Ula talu – 9. august 1997 Kuressaare) oli eesti kirjanik ja laulukirjutaja. Uustulnd õppis aastail 1933–1939 Vätta Algkoolis ja 1940–1943 Kuressaare Keskkoolis. 1943. aastal mobiliseeriti ta Saksa armeesse, kust põgenes 1944. Järgnes Nõukogude sõjavangilaager. 1948 lõpetas Albert Uustulnd Kuressaare Keskkooli ja 1954 Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna ökonomistina. 1951–1952 töötas Uustulnd "Saare Kaluri" kolhoosis kalurina, 1953–1958 oli ta kalakombinaadis ehitustööde juhataja. Aastast 1959 oli ta Kingissepa kaubalao juhataja ja 1963–1976 koondise Auto Kingissepa autokolonni juhataja. 1977 sai temast "Saare Kaluri" turustussektori juhataja. Lisaks kirjanikutööle oli Uustulnd ka mereteemaliste laulude looja. Maetud Kudjape kalmistule. "Meri põleb" (1969) "Avali väraval" (1977) "Meri, mehed ja jumalad" (1980) "Tuulte tallermaa" I osa (1985); II osa (1990) "Lambeti graafik" (1987) "Acheroni kaldal" (1991) "Lummav meri" (1994) "Rajud ei rauge" (1994) "Kui jumalad nutsid" (1995) "Hullunud meri" (1996) "Tormid ei taltu" (1996) "Rannavälja" (1997) "Ohtlikud hoovused" (1998) "Traalid udus" (lavastatud Rakvere teatris 1960) "Mere peremehed" (lavastatud Rakvere teatris 1961) "Vana paat" (lavastatud Pärnu teatris 1962) "Kaugused kutsuvad" (III auhind 1964. aasta näidendivõistlusel, lavastatud Saaremaa rahvateatris 1967) "Neptuni pärijad" (lavastatud Rakvere teatris 1969) "Naistele mehed, meestele meri" (lavastatud Rakvere teatris 1980) "Täispurjedega" "See juhtus Abrukal" "Eelpost Vilsandil" "Suur mure" "Hirmus inimene" "Bermuda kolmnurk" 1986 Eduard Vilde nimeline kirjandusauhind ("Tuulte tallermaa") 1995 A. H. Tammsaare nimeline kirjanduspreemia ("Tuulte tallermaa") 1995 Hendrik Krummi nimeline kultuuristipendium 1997 Saare maavalitsuse teeneteplaat Albert Uustulndi laevakaptenist poeg Lembit Uustulnd on tuntud ka kirjanikuna, teine poeg Meelis Uustulnd kirjutab luulet ja näidendeid. Filmi- ja laululooja on ka pojapoeg Priit Uustulnd. Aare Laine, "Kaptenist kirjanik ja bussijuhist poeet käisid abrukalastega kohtumas", Oma Saar, 26. august 2009 Saarlaste kirjarahvast. Helgi Allik (koostaja). Kuressaare, 2003. Lk 78–79
Vintilă Brătianu

Vintilă Brătianu (16. september 1867 – 23. detsember 1930) oli Rumeenia poliitik, peaminister 24. novembrist 1927 kuni 2. novembrini 1928.
Ion I. C. Brătianu

Ion I. C. Brătianu või Ionel Brătianu (20. august 1864 – 24. november 1927) oli Rumeenia poliitik, viiekordne peaminister 9. jaanuarist 1909 kuni 14. jaanuarini 1911; 16. jaanuarist 1914 kuni 9. veebruarini 1918; 14. detsembrist 1918 kuni 1. oktoobrini 1919; 17. jaanuarist 1922 kuni 30. märtsini 1926 ja 22. juunist 1927 kuni 24. novembrini 1927.