laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tohuvabohu

Tohuvabohu (heebrea keeles תֹ֙הוּ֙ וָבֹ֔הוּ) on heebreakeelne väljend ürgkaose kohta, mida on kasutatud Vana Testamendi loomismüüdis 1. Moosese raamatus. Heebrea väljendi täpse sisu osas ei ole Vana Testamendi uurijate seas ühtset seisukohta. Ehkki tihti kirjeldatakse tohuvabohu kui kaose või segaduse seisundit, mis Vana Testamendi kosmogoonia kohaselt valitses vahetult enne valguse loomist, seab näiteks diplomaat Mikael Laidre selle tõlgenduse kahtluse alla. Tema hinnangul ei kuulu segadus või kaootilisus "tohuvabohu" algse tähenduse juurde, selle asemel "viitab "tohuvabohu" perfektsuse ehk lõpetatuse potentsiaalile". Eestikeelne väljend tohuvabohu on heebrea laen, mis jõudis eesti keelde saksa keele vahendusel. Saksa keeles tõi selle laiemalt kasutusele Johann Wolfgang von Goethe, kes 1817. aastal laenas selle saksa akadeemilisest hebraistikast. Prantsuse vaste tohu-bohu ajalugu ulatub aga 16. sajandisse. Piiblikeele uurija Kristiina Rossi sõnul pole sõna tohuvabohu eesti piiblitõlgetes siiski kunagi kasutatud, uuemais tõlkeis on see kirjakoht "tühi ja paljas". Küll on tohuvabohu aga tarvitusel kirjanduslikus eesti keeles. Samasisuline on ka laensõna virvarr (saksa Wirrwarr), mida ent samuti pole kasutatud piibli tõlkimisel. tohuvabohu EKSS tohuvabohu ÕS Diana Tomingas Piibli rollist eesti keele arenguloos Eesti Kirik, 09.04.2014 (intervjuu Kristiina Rossiga) Mikael Laidre "Pahupidi tohuvabohu – utoopiline soov luua maapealne paradiis" Sirp, 18.03.2016 Udo Uibo "Sõnalood. Etümoloogilisi vesteid" Tallinn: Tänapäev, 2014. Cit. via: Tohuvabohu Keele ja kirjanduse maailm (vaadatud 22.04.2018) Keiti Vilms "Sõnasäuts. Tohuvabohu ulatub vanasse testamenti" ERR, 13.09.2017
Ramsau im Zillertal

Ramsau im Zillertal on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Schwazi ringkonnas. Vald asub 604 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 8,96 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1595 inimest. Ramsau asub Ülem-Zillertalis Zillerist idas. https://www.statistik.at/blickgem/blick1/g70922.pdf www.ramsau.tirol.gv.at
Ried im Zillertal

Ried im Zillertal on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Schwazi ringkonnas. Vald asub 573 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 9,46 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1271 inimest. Ried asub Zillertali keskosas Zilleri vasakul kaldal. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. https://www.statistik.at/blickgem/blick1/g70923.pdf www.riskommunal.net/riedimzillertal
Välis-Eesti Muinsuskaitse Selts

Välis-Eesti Muinsuskaitse Selts (lühendina VMS) oli rahvusvaheline väliseestlaste organisatsioon, mis loodi 22. mail 1988 eesmärgiga toetada Eestis hiljuti loodud Eesti Muinsuskaitse Seltsi. Asutamisel valiti seltsi esimeheks Neeme Järvi, tegevesimeheks Lembit Soots. Seltsi töö toimus paljudes väliseestlaste kogukondades (Toronto, Montreal, Vancouver, New York, Los Angeles, Stockholm, Göteborg, Adelaide, Leicester, Bradford, London jm), seltsi aktivistide hulka kuulusid Rein Taagepera, Matti Klaar, Enno Klaar, Rain-Robert Rebas, Hain Rebas, Rein Grabi ja teised. VMSi Asutavasse Kogusse kuulusid Neeme Järvi, Karl Aun, Eerik Haamer, Ivar Ivask, Enno Klaar, Raimond Kolk, Ilse Lehiste, Jaan Puhvel, Peeter Puide, Toivo Raun, Hain Rebas, Rain Rebas, Gustav Ränk, Mare Taagepera, Rein Taagepera, Roman Toi, Olev Träss ja Mardi Valgemäe. Valdavalt tegeles VMS Eesti Muinsuskaitse Seltsi materiaalse ja moraalse toetamisega, saates Eestisse peamiselt varustust ning vähemal määral raha. 1990. aastaks alguseks oli VMS Taagepera kui seltsi sekretäri andmeil kogunud vähemalt 186 000 USA dollarit ja toimetanud EMSile toetust vähemalt 150 000 dollari ulatuses. Välis-Eestis tegutses ka teisi samasuunalisi ühendusi nagu Toronto Eesti Muinsuskaitse Seltsi Sõprade Ühing (asutatud 9. oktoobril 1988) ja EMSi Abistamise Büroo Helsingis. Taagepera kirjeldab mälestustes, kuidas pikka aega püsis osas väliseesti seltskonnast siiski vastuseis VMSile, keda kahtlustati Nõukogude-meelsuses: "Pagulasavalikkus pidas kõiki, keda Nõukogude Eestist välismaale liikuma lasti, Moskva käsilasteks ja nendega lävivaid pagulasi "roosadeks". Kui VMS tõi Läände Velliste ja Laari, kinnitas see VMSi aktivistide roosasust." VMSi tegevus rauges pärast 1990. aastat. Seltsi viimasteks avalikeks sündmusteks jäid Rein Taagepera teatel viimane peakoosolek Torontos 18. aprillil 1990 ning VMSi üldkokkutulek 28. juunil 1990. aastal, mis korraldati Tallinnas koos EMSiga. Rein Taagepera "Hea uudise toojat karistatakse: Välis-Eesti Muinsuskaitse Selts" Akadeemia 12/2012, lk 2245 Rein Taagepera "Hea uudise toojat karistatakse: Välis-Eesti Muinsuskaitse Selts" Akadeemia 12/2012 Trivimi Velliste "Päikesepaisteline revolutsioon" Sirp ja Vasar, 10.06.1988
Jaagup Tuisk

Jaagup Tuisk (sündinud 1. augustil 2001) on Eesti popmuusik. Ta mängib klaverit, kitarri ja trummi. Ta saavutas 2020. aastal "Eesti laulu" konkursil enda kirjutatud ja produtseeritud lauluga "Beautiful Lie" teise koha. Jaagup Tuisk õppis 6. klassini Laagri Koolis, hiljem Gustav Adolfi Gümnaasiumis.[viide?] Näitlemist on Tuisk õppinud Kaari Sillamaa muusikaliteatris osaledes. Jaagup Tuisu esimene avalik etteaste oli viieaastaselt reisilaeval, kus ta esitas karaokeloo "Kui on meri hülgehall". Kaheksaselt esitas ta TV3-s "Eesti talendi" konkursil eesti keeles Alexander Rybaki Eurovisioni võidulaulu "Fairytale". Sestpeale on ta osalenud mitmes võistluslikus telesaates, näiteks "Eesti talent" (TV3, 2010); "Laulupealinn" (koos Koit Toomega, TV3, 2011); "Laulukarussell" (Eesti Televisioon, 2015); "Eesti otsib superstaari" (sai 5. koha, TV3, 2018); "Eesti laul 2020" (sai 2. koha, ETV, 2020); "Eesti laul 2022" (sai 9. koha, ETV, 2022); "Tähtede täht" (TV3, 2023) 2014. aastal käis ta koos Uku Suviste ja Kristjan Kasearuga kontserditurneel "Kaks ja pool meest". 2015. aastal näitles ta Elton Johni ja Lee Halli muusikalis "Billy Elliot" (NoorTeater, lavastaja Teet Kask). 2017. aastal XII noorte tantsupeol "Mina jään" täitis ta Koidu rolli ja osales ka Vabaduse väljakul toimunud isetekkelisel tantsupeol. 2018. aasta juulis ilmus singel "Käes nüüd aeg" ja 2018. aasta novembris singel "Legendid omas loos". 2019. aastal ilmus singel "Hetkes" ja 2019. aasta detsembris singel "Beautiful Lie", mis sai konkursil Eesti Laul 2020 teise koha. 2020. aasta juunis ilmus singel "Miinusprojekt" ja 2020. aasta oktoobris singel "Bachata". 2022. aastal oli ta Eesti Televisiooni noorte lauljate võistluse "Tähtede lava" saatejuht. Elu24.ee (25.03.2018). "SAA TUTTAVAKS | Staariankeet: Jaagup Tuisk fännab lugu "Botased kuluvad"". Vaadatud 04.05.2018. "Saame tuttavaks: XII noorte tantsupeo peategelased Jaagup Tuisk ja Jennifer Marisse Cohen". XII noorte laulu- ja tantsupidu (30.06-2.07 2017) "Mina jään" (laulupeo koduleht), vaadatud 19.01.2019 Kais Allkivi. 10aastane imelaps: teenisin laulmisega juba viieaastaselt 17.11.2011. Annaliisa Köss, Taavi Sepp, Kristiina Reimand. Videointervjuu ⟩ «Tähtede tähe» ooperivooru võitnud Jaagup Tuisk veetis saate tõttu unetu öö Postimees, 23.04.2023. Galerii: lauluvõistlus "Tähtede lava" alustab ETV-s pühapäeval ERR Menu, 07.01.2022.
Rohrberg (Tirool)

Rohrberg on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Schwazi ringkonnas. Vald asub 675 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 10,17 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 562 inimest. Rohrberg asub Zillertalis hajaasustusena ümbritsevatel järskudel nõlvadel. https://www.statistik.at/blickgem/blick1/g70924.pdf www.rohrberg.tirol.gv.at
Schlitters

Schlitters on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Schwazi ringkonnas. Vald asub 548 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 10,36 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1455 inimest. Schlitters asub Zillertalis. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019. www.riskommunal.net/schlitters
Viesalgciems

Viesalgciems on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Kuldīga piirkonnas Snēpele vallas. Küla asub merepinnast 25 meetri kõrgusel, valla keskusest Snēpelest 8, piirkonna keskusest Kuldīgast 13 ja Riiast 174 kilomeetri kaugusel. Viesalgciems on üks Kura kuningate vabaküladest. Küla on esmamainitud 1333. aastal (Wessalgen), mil Eberhard von Monheim andis selle Tontegodedele. 1850. aastal elas külas üheksa Kura kuningate peret. http://vietvardi.lgia.gov.lv/vv/to_www_obj.objekts?p_id=5145 Latvijas pagasti. Enciklopēdija. 2. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2002. 408. lk.
Snēpele vald

Snēpele vald (läti keeles Snēpeles pagasts) on vald Lätis Kuldīga piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Pelči, Kurmāle, Vārme, Laidi, Turlava ja Raņķi vallaga. Valla pindala on 77 km². 2016. aasta seisuga elas seal 757 inimest. Valla keskus on Snēpele küla. Vallavanem on Raivis Jasinskis. Aastal 1935 oli valla pindala 79,7 km² ja seal oli 1662 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Snēpele ja Sudrabkalni külanõukogu, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Sudrabkalni külanõukoguga likvideeritav Snēpele külanõukogu. Aastal 1966 nimetati Sudrabkalni külanõukogu ümber Snēpele külanõukoguks. Aastal 1977 liideti külanõukoguga osa Raņķi külanõukogu maadest. Aastal 1990 muudeti Snēpele külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Kuldīga piirkonda. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all hiiepaik Elderene Püha allikas, Mazsālijase linnamägi ja asulakoht. Kohaliku kaitse all on Krauļi muinaskalmed. Valla suurim jõgi on selle idapiiril voolav Venta jõgi. Looduskaitse all on Marija pärn ja arvukalt nimetuid põlispuid, nende seas ka mitmed Snēpele allee läänepärnad. Aastal 2011 elas vallas 726 lätlast, 2 venelast, 2 valgevenelast, 3 ukrainlast, 3 poolakat ja 8 leedulast. Valla külad: Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Mazsālijase vesiveski Venta jõgi Mūrnieki kalmistu Snēpele mõisa peahoone Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 21.06.2024. Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās (pagastu dalījumā). Iedzīvotāju reģistra statistika uz 01.01.2016, Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde. "Kuldīgas novads (vaadatud 19.04 2018)". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. märts 2018. Vaadatud 22. aprillil 2018. Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts[alaline kõdulink] Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts[alaline kõdulink] Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra. Valla koduleht (läti keeles)  Snēpele vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Snēpele

Snēpele on küla (vidējciems) Lätis Kuldīga piirkonnas, Snēpele valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 65 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Kuldīgast 15,5 ja Riiast 175 kilomeetri kaugusel. Snēpeles on kultuurimaja ja raamatukogu, haridust annab Kuldīga keskkooli filiaal. Seal asuvad nii luteri kui ka babtisti kirik. Küla kujunes Snēpele mõisa (Schnepeln) juurde. Nõukogude perioodil oli Snēpele kohaliku kolhoosi keskasulaks. Külas kasvav vaher ümbermõõduga 3,56 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,02 meetrit ja suurelehine pärn ümbermõõduga 4,54 meetrit on looduskaitse all. Aastal 2018 oli külas 274 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 293. Vietvārdu datubāze https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/publiska-biblioteka/pasvaldibu Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Harilik ogaõun

Harilik ogaõun (Datura stramonium L.) on maavitsaliste sugukonda kuuluv üheaastane rohttaim. Tegemist on ebameeldivalt lõhnava ja väga mürgise taimega, mis Eestis kasvab peamiselt prahipaikades, kuid kasvatatakse ka ilutaimena. Harilik ogaõun on looduslikult levinud Kagu-Euroopast Ida-Aasiani. Eestis kasvab harilik ogaõun pigem haruldase taimena ning teda on leitud prahipaikadest. Samas kasvatatakse harilikku ogaõuna ka ilutaimena ning aretatud on eri värvi õitega teisendeid. Harilik ogaõun on 20–100 cm kõrgune ebameeldiva lõhnaga üheaastane rohttaim. Vars on püstine ning dihhotoomselt harunev. Hariliku ogaõuna lehed on vahelduvad (kuni 20 cm pikkused) ning nende servad on ebaühtlase sakilise kujuga. Õied on suured, kuni 10 cm pikkused, ning värvuselt valged või violetsed. Õiekrooni suurus erineb tupest pea kaks korda. Hariliku ogaõuna vili on rohkete mustade seemnetega karpvili, mis sarnaneb väliselt kastani või ogadega õunaga. Siiski leidub ka teisendeid, millel ogad puuduvad. Hariliku ogaõuna keemiline koostis sarnaneb musta belladonna omaga. Hariliku ogaõuna lehed sisaldavad tropaanalkaloide (~0,1–0,7%) L-hüostsüamiini ja L-skopolamiini vahekorras 4:1, apoatropiini, belladonniini ja tigloüülmeteloidiini. Samuti sisaldub lehtedes flavonoide, kumariini ja fenoolhappeid. Hariliku ogaõuna seemned sisaldavad samuti tropaanalkaloide (~0,4–0,6%) L-hüostsüamiini ja L-skopolamiini suhtes 4:1, indoolalkaloide, lektiine, proteiine (12–25%) ja rasvõli (15–45%). Hariliku ogaõuna puhul kasutatakse droogiks lehti ja seemneid. Lehti korjatakse taime õitsemise algusest kuni viljade valmimise või öökülmade saabumiseni. Külmaga lagunevad alkaloidid peaaegu täielikult. Droogid tuleb kiiresti kuivatada temperatuuril kuni 40 °C. Taime seemned saadakse valminud viljast. Harilikku ogaõuna kasutatakse väga sarnaselt musta belladonnaga. Taime kasutati vanasti mao- ja soolespasmide ning muude silelihaste lõõgastamiseks. Lehepulbrit on varasemal ajal lisatud astmavastastele segudele, nende hulgas ka antiastmaatilistele sigaritele. Samuti oli harilik ogaõun kasutusel haavand- ja sapikivitõve korral. Tänapäeval kasutatakse taime kahe tropanaalalkaloidi produtseerimiseks. Hüostsüamiin on võimalik droogi töötlemisel muuta atropiiniks, mis on kasutusel atropiinsulfaadina silmahaiguste diagnoosimisel ja ravis. Skopolamiini kasutatakse psühhiaatrias ja iivelduse vähendamisel. Samuti kasutatakse taime homöopaatias. Mustlastel oli kombeks enne hobuse müümist loomale ogaõuna anda. See toimis ergutusvahendina. Harilikku ogaõuna ei tohi kasutada droogina. See on väga mürgine taim, mille surmav annus algab täiskasvanul 100 mg atropiinist, mis vastab 15–100 g lehtedele või 15–25 g seemnetele. Ain Raal. Farmakognoosia, Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2010. Ain Raal. Maailma ravimtaimede entsüklopeedia, Eesti: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010. Ain Raal. 101 Eesti ravimtaime, Tallinn: Kirjastus Varrak, 2013. Harilik ogaõun andmebaasis eElurikkus
Schwendau

Schwendau on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Schwazi ringkonnas. Vald asub 620 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 17,36 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1682 inimest. Esmamainitud 1200. aastal kui Swentowe (karjamaa puhastamine). Nime algtähendus on illustreeritud ka küla vapil kirve kujul. Valla ala koosneb mitmest paikkonnast, sealhulgas Hippachi osad, ja ulatub Zilleri jõest kuni 2590 m kõrgusel Hoarbergjochi kuruni. Schwendau on tihedalt seotud naaberküla Hippachiga ja nad jagavad ka mitut rajatist. Perekonnanime Schwendau juured viivad Schwendausse Austrias. Perekonna legendi järgi oli perekonnanimi algselt Baron von Schwendau (Luigemaa parunid) ja see oli madalaim aadlitiitel, mille andis ertshertsog Albert V Suuremeelne. Perekonna vastutusalaks oli maksude kogumine ja kohalik šerifi amet. Schwendau perekond usub, et nende embleem on kaitserelv, mitte tööriist. Põhja-Ameerikas elab vähem kui 75 Schwendau suguvõsa liiget. 1999. aastal külastas neli neist (Don, Marlene, Bob ja Mark) Schwendaud Austrias. Kuna Schwendau peres on sündinud suures ülekaalus tüdrukuid, usutakse perekonna hääbumist järgmise 100 aasta jooksul. Perekond võib jälgida oma sugupuud tagasi Preisimaale 1700. aastatel ning Kanadasse ja Ameerikasse umbes 1850. aastal. Perekonna embleem pärineb 1400. aastatest. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019. www.schwendau.at
Kalaaugu jõgi

Kalaaugu jõgi (ka Kallaku oja) on jõgi Saare maakonnas Saaremaa vallas. Jõe pikkus on 0,5 km. Jõe valgla suurus on alla 10 km². Jõgi saab alguse Linnulahest. Jõgi suubub Kellamäe lahte. Kalaaugu jõgi keskkonnaportaalis (vaadatud 22.04.2018)
Stans (Tirool)

Stans on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Schwazi ringkonnas. Vald asub 563 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 20,1 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1976 inimest. Vald paikneb Inntalis, umbes 3 km Schwazist. Herz Jesu kirik (19. sajand) Vana Püha Laurentiuse kirik Püha Laurentiuse kirik (vasakul), Herz Jesu kirik ja taamal Eiblschrofen Wolfsklammi kuristik, Stansist Georgenbergini https://www.statistik.at/blickgem/blick1/g70928.pdf www.stans.tirol.gv.at
Steinberg am Rofan

Steinberg am Rofan on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Schwazi ringkonnas. Vald asub 1010 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 68,6 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 285 inimest. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019. www.steinberg.tirol.gv.at
Kaljajõgi

Kaljajõgi (ka Kaljaoja, Kalja oja) on jõgi Saare maakonnas Saaremaa vallas. Jõe pikkus on 8,8 km. Jõe valgla suurus on 37,5 km². Kaljajõgi keskkonnaportaalis (vaadatud 22.04.2018) Kaljajõgi keskkonnaportaalis
Karjassaare jõgi

Karjassaare jõgi (ka Karjassaare kraav) on jõgi Saare maakonnas Saaremaa vallas. Jõe pikkus on 2,7 km. Jõe valgla suurus on 4 km². Karjassaare jõgi keskkonnaportaalis (vaadatud 22.04.2018) Karjassaare jõgi keskkonnaportaalis
Karusilma oja

Karusilma oja (ka Karusilla oja, Karusilma jõgi, Saksasilla jõgi) on jõgi Jõgevamaal Jõgeva ja Mustvee vallas. Oja pikkus on 12,7 km, valgla suurus on 30,4 km². Oja algab Iravere külast ja suubub paremalt Kullavere jõkke. Kohanimenõukogu 11.06.2014 koosoleku protokoll nr 53. Karusilma oja keskkonnaportaalis (vaadatud 22.04.2018) Karusilma oja keskkonnaportaalis
Kihelkonna jõgi

Kihelkonna jõgi (ka Kihelkonna oja) on jõgi Saare maakonnas Saaremaa vallas. Jõe pikkus on 5,5 km. Jõe valgla suurus on 8,4 km². Kihelkonna jõgi keskkonnaportaalis (vaadatud 22.04.2018) Kihelkonna jõgi keskkonnaportaalis
Killatu jõgi

Killatu jõgi (ka Kiljatu oja) on jõgi Saare maakonnas Saaremaa vallas. Jõe pikkus on 7,3 km. Jõe valgla suurus on 18,2 km². Killatu jõgi keskkonnaportaalis (vaadatud 22.04.2018) Killatu jõgi keskkonnaportaalis
Kiudu jõgi

Kiudu jõgi (ka Kiudu peakraav) on peakraav Saaremaa idaosas. Kraavi pikkus on 3 km ja valgla pindala 2,5 km². Kraav algab Kanissaare külast ja suubub põhjast Kiudu lõppe. Kiudu jõgi keskkonnaportaalis (vaadatud 22.04.2018) Kiudu jõgi keskkonnaportaalis
Tuplova jõgi

Tuplova jõgi (ka Tuplevo jõgi) on jõgi Eestis (Võru maakonnas) ja Venemaal. Jõe pikkus on 9,4 km. Jõe valgla suurus on 9,7 km². Tuplova jõgi keskkonnaportaalis (vaadatud 22.04.2018) Tuplova jõgi keskkonnaportaalis
Lõks (seriaal)

"Lõks" on Eesti kriminaal-telesari. Sarja peategelased on noor mõrvarühma juht Maria (Ingrid Margus) ja arvutinohikust Alex (Pääru Oja). Sarja näitab TV3, 1. hooaja osad tootis Cuba Films ja 2. hooaja omad Bazooka Pictures. Pääru Oja – Alex (2018–) Ingrid Margus – Maria Holm (2018–) Roman Baskin – Fred Raudsepp (2018–2018) Peeter Oja – Rudolf Leevike (2018–) Tiina Tauraite – Liivia Rannamaa (2018–) Tambet Tuisk – Romek Krüger (2018–) "Lõks". TV3. Vaadatud 22.04.2018.
Filip Hrgović

Filip Hrgović (sündinud 4. juunil 1992) Zagrebis on Horvaatia poksija. Ta oli kokku kuuekordne Horvaatia meister üliraskekaalus (üle 91 kg) aastatel 2011–2016. Ta sai üliraskekaalus (üle 91 kg) 2016. aasta Rio de Janeiro olümpiamängude poksivõistlustel, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Tony Yokale (Prantsusmaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta on esimene poksija, kes on Horvaatia lipu all võitnud kaasaegsetel olümpiamängudel medali. Ta osales üliraskekaalus (üle 91 kg), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Ivan Dõtškole (Kasahstan) 16. maailmameistrivõistlustel (Bakuu, 2011), hilisemale pronksmedalivõitjale Roberto Cammarellele (Itaalia) 17. maailmameistrivõistlustel (Almatı, 2013) ja hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Tony Yokale (Prantsusmaa) 18. maailmameistrivõistlustel (Doha, 2015) ning jäi edasistest medaliheitlustest välja. Ta võitis üliraskekaalus (üle 91 kg) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 41. Euroopa meistrivõistlustel (Samokov, 2015). Ta hakkas septembris 2017 elukutseliseks. Ta on seni (seisuga 24. veebruar 2018) pidanud kokku 4 kohtumist ning on võitnud need kõik (neist 3 nokaudiga). Horvaatia meistrivõistlused poksis. Tulemused inglise keeles 31. suveolümpiamängude poksivõistlus. Rio de Janeiro 2016. Tulemused inglise keeles 16. maailmameistrivõistlused poksis. Bakuu 2011. Tulemused inglise keeles[alaline kõdulink] 17. maailmameistrivõistlused poksis. Almatı 2013. Tulemused inglise keeles 18. maailmameistrivõistlused poksis. Doha 2015. Tulemused inglise keeles 41. Euroopa meistrivõistlused poksis. Samokov 2015. Tulemused inglise keeles Filip Hrgović veebisaidil Olympedia (inglise) Filip Hrgović lehel BoxRec. Inglise keeles
Vinícius Júnior

Vinícius José Paixão de Oliveira Júnior (sündinud 12. juulil 2000 São Gonçalos) on Brasiilia jalgpallur, ründaja. Ta mängib Hispaania kõrgliiga klubis Madridi Real. Ta alustas karjääri kodumaal Flamengos, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Flamengo esindusmeeskonnas tegi ta debüüdi 13. mail 2017 kõrgliiga mängus Atlético Mineiro vastu, sekkudes mängu 82. minutil. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas sama aasta 9. augustil Copa Sudamericana mängus Tšiili klubi Palestino vastu. Esimese värava Brasiilia kõrgliigas lõi ta 19. augustil 2:0 võidumängus Atlético Goianiense üle. 2017. aasta mais sõlmis Vinícius lepingu Madridi Realiga. Leping jõustus pärast tema 18. sünnipäeva 2018. aasta juulis. Tema üleminekusumma oli 45 miljonit eurot, mis tegi Viniciusest läbi aegade kõige kallima alaealise jalgpalluri. Debüüdi Hispaania kõrgliigas tegi ta Madridi Reali särgis 29. septembril 2018 mängus linnarivaali Madridi Atlético vastu, sekkudes mängu 87. minutil. Ta sai sellega esimeseks 2000. aastatel sündinud mängijaks, kes Reali särgis väljakule on jooksnud. Esimese värava lõi ta Hispaania kõrgliigas 3. novembril mängus Real Valladolidi vastu. Hooajal 2019–20 tuli ta Realiga Hispaania meistriks. 2015. aastal tuli ta Brasiilia noortekoondisega Lõuna-Ameerika alla 15-aastaste meistriks. 2017. aastal võitis ta Brasiilia noortekoondisega Lõuna-Ameerika alla 17-aastaste meistrivõistlused. Vinícius lõi turniiril seitse värava ja valiti turniiri parimaks mängijaks. Debüüdi Brasiilia jalgpallikoondises tegi ta 10. septembril 2019 mängus Peruu vastu. 2021. aastal saavutas ta Brasiiliga koondisega Copa Américal teise koha. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 24. märtsil 2022 MM-i valikmängus Tšiili vastu. Madridi Real La Liga: 2019–20 Supercopa de España: 2019–20, 2021–22 Klubide maailma karikavõistlused: 2018 "El ‘merengue’ Vinicius Jr. debuta a los 16 años como profesional". Mundo Deportivo. 13.5.2017. Vaadatud 23.4.2018 "Enfim, o gol: após 385 minutos, Vinicius Junior desencanta e quebra o gelo no Fla". Globo Esporte. 10.8.2017. Vaadatud 23.4.2018 "Official Announcement: Vinicius Junior". Real Madrid C.F. 23.5.2017. Vaadatud 23.4.2018 "Meeletu üleminek: Madridi Real maksis 16-aastase tähe eest rekordilise summa". Postimees. 23.5.2017. Vaadatud 23.4.2018 "Vinicius Junior makes Real Madrid history in derby cameo". goal.com. Vaadatud 29.18.2018. Vaadatud 1.10.2018 "Vinicius changes Real's luck". Marca. Vaadatud 22.12.2018 "Vinicius y un protagonismo estratégico". CONMEBOL.com. 20.3.2017. Vaadatud 23.4.2018