laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Haapsalu linnavalitsus

Haapsalu linnavalitsus on Haapsalu linna täidesaatev võimuorgan (linnavalitsus), mille nimetab Haapsalu linnavolikogu. Linnavalitsus asub aadressil Posti tänav 34. Haapsalu linnavalitsuse juht on Haapsalu linnapea, kes alates aastast 2009 on Urmas Sukles. Haapsalu linnavalitsuse struktuuriüksused on linnakantselei, osakonnad ja osakondadele alluvad teenistused. Linnakantselei ülem on linnasekretär, osakondade ülemad on abilinnapead. Haapsalu linna valitsemis- ja kohtuorgan kuni 1889. aastani oli Haapsalu raad. 1914. aastal oli pärast Haapsalu linnavolikogu (vene Гапсальская городская дума) valimisi Haapsalu linnavalitsuse (vene Гапсальская Городская Управа) juhiks, Haapsalu linnapea Gottfried von Krusenstern, linnapea asetäitja Konstantin Matson, linnavolinik Nikolai Karison, linnasekretär Julius Mühlenkamp. Haapsalu linnavolinike loend Haapsalu linna põhimäärus, RT IV, 29.03.2018, 88 Haapsalu linnavalitsus linna veebilehel
Aigar Palumaa

Aigar Palumaa (5. juuli 1958 – 5. detsember 1987) oli eesti bioloog. Ta õppis Tartu ülikoolis bioloogiat. Ta tegeles teoreetilise bioloogia ja bioloogia filosoofiaga Toomas Sutti juhendamisel. Palumaa, Aigar 1980. Bioloogiateooria ja elurütmid. Tartu Riiklik Ülikool 18(23. mai), lk 1. Palumaa, Aigar 1984. Küsitavaks orgaaniline vorm. Schola Biotheoretica 10 (Orgaanilise vormi teooria), lk 19–24. Tema vend on biokeemik Peep Palumaa.
Maris Terno

Maris Terno (sündinud 29. jaanuaril 1982) on eesti orienteeruja ja rogainija. Rogaini Euroopa meistrivõistlustel võitis ta naisvõistkondade arvestuses koos Mariann Sulega 2021. aastal Eestis Otepääl hõbeda ja 2023. aastal Soomes Pöytyäl kulla. Rogaini maailmameistrivõistlustel võitis ta 2022. aastal Tšehhis Paprsekis koos Mariann Sulega naisvõistkondade arvestuses kulla. World Athletics. Maris Terno Sport24. Maris Terno sporditulemused Eestlased korraldasid kodusel rogaini EM-il auhinnalaua suurpuhastuse. ERR Sport, 5.09.2021 Mariann Sulg ja Maris Terno tulid rogainis maailmameistriteks. ERR Sport, 28.08.2022
Serhi Haidai

Serhi Haidai (ukraina keeles Сергій Володимирович Гайдай, venepäraselt Сергей Владимирович Гайдай Sergei Vladimirovitš Gaidai; sündinud 6. novembril 1975 Severodonetskis, Luhanski oblastis, Ukraina NSVs) on Ukraina riigitegelane, Luhanski oblasti administratsiooni juht (piirkondliku sõjalis-tsiviilvalitsuse juht). Aastatel 2000–2015 töötas ta juhtivatel kohtadel eraettevõtetes Kiievis, 2005–2015 oli ta AS-i Dembud LLC peadirektor. 2014. aastal lõpetas ta Hmelnõtskõi Majandusülikooli bakalaureuseõppe (rahandus ja krediit) ja 2019. aastal Ukraina presidendi juures asuva avaliku halduse akadeemia magistrantuuri cum laude (avalik haldus ja administreerimine). 2008–2010 töötas ta Kiievi linnavolikogu esimehe asetäitja Oleksiy Rezniku assistendina ja 2014–2015 Kiievi oblastis Obuhhivi rajooni administratsiooni juhi nõunikuna. 2015–2018 oli ta Mukatševo rajooni administratsiooni juht. 25. oktoobrist 2019 on ta Luhanski oblasti administratsiooni juht. Püha Nikolause Imetegija orden (2017) Riigiteenete preemia (2016) ühendvägede juhataja autasu Kasakaristi 1. järk (2020) autasu "Julguse ja professionaalsuse eest" (2020) medal "Võidu ja lojaalsuse eest” (2020) Ukraina rahvuskaardi medal "Koostöö eest" (2020) Ukraina riikliku julgeoleku- ja kaitsenõukogu auhind "Ukraina kaitsja" (2020) Ukraina riigipiiriteenistuse medal "Abi eest riigipiiri kaitsmisel" (2020) Ukraina relvajõudude ülemjuhataja aumärk "Teenete eest Ukraina relvajõudude ees" (2020) Ukraina kaitseministeeriumi medal "Ukraina relvajõudude abistamise eest" (2020) Ukraina riikliku julgeoleku administratsiooni mälestusmärk "Ukraina riikliku julgeoleku toetamise eest" (2021) Bohdan Hmelnõtskõi ordeni 3. järk (6. märts 2022) – olulise isikliku panuse eest Ukraina riikliku suveräänsuse ja territoriaalse terviklikkuse kaitsmisse, julguse ja ennastsalgava tegevuse eest asulate kaitsmise korraldamisel Vene sissetungijate eest
Kustas

Kustas on eesti mehenimi. Eestis oli 2022. aasta 1. jaanuari seisuga eesnimi Kustas 35 mehel, see oli populaarsuselt 1108. mehenimi. Nime Kustas kandja oli keskmiselt 37 aasta vanune (mediaanvanus oli 28). Kustas Kikerpuu, eesti helilooja Kustas Kotsar, eesti prosaist ja ajakirjanik Kustas Põldmaa, eesti õpetaja, kirjanik ja loodushoidja Kustas Tonkman, Eesti poliitik Kustas Utuste, Eesti sõjaväelane https://www.stat.ee/nimed/KUSTAS
Hindrek

Hindrek on eesti mehenimi. 1. jaanuari 2022 seisuga oli Eestis eesnimi Hindrek 154 mehel. Hindrek on populaarsuselt 523. mehenimi. Hindrek oli keskmiselt 48 aasta vanune (mediaanvanus oli ka 48). Kõige populaarsem oli eesnimi Hindrek vanuserühmas 50–54, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,60. Hindrek Kesler, eesti arhitekt Hindrek Meri, eesti poliitik Hindrek Ojamaa, eesti jalgpallur Hindrek Older, eesti agronoom Hindrek Riikoja, eesti ajakirjanik Hindrek Rikand, eesti postitegelane ja esperantist https://www.stat.ee/nimed/Hindrek
Inno

Inno on eesti mehenimi. 1. jaanuari 2021 seisuga oli Eestis eesnimi Inno 74 mehel. Inno oli Eestis levikult 768. mehenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Inno vanuserühmas 40–44, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 1,28 ning Viljandi maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 2,42. Inno oli keskmiselt 48 aasta vanune (mediaanvanus oli 46). Inno Ling, eesti orienteeruja Inno Salasoo, eesti keemik ja botaanik Inno Tähismaa, eesti ajakirjanik https://www.stat.ee/nimed/Inno
Dhammakaya liikumine

Dhammakaya liikumine on Tai budismi suund, mis kujunes välja 20. sajandi esimesel poolel Wat Paknam Bhasicharoen kloostriülema Luang Pu Sodh Candasaro õpetuste põhjal. Dhammakaya liikumise peamine keskus Tais on 1970. aastatel rajatud Wat Phra Dhammakaya Bangkokis. Lisaks sellele on veel kümneid keskusi enam kui 30 riigis. Liikumise sihiks on saavutada meditatsiooni abil maailmarahu läbi seesmise rahu (“world peace through inner peace”). Dhammakaya meditatsiooni tasemed on samatha ja vipassana, millele järgnevad Visuddhimagga õpetustel põhinevad tasemed. Dhammakaya liikumise aluseks olevaid õpetusi on kritseeritud nende lahknevuse tõttu muudest Tai budismi suundadest ja isetuse õpetusest. Dharmakāya Mackenzie, Rory (2007), New Buddhist Movements in Thailand: Towards an understanding of Wat Phra Dhammakaya and Santi Asoke, Routledge, ISBN 978-0-203-96646-4 "Dhammakaya.net". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2022. Vaadatud 30. augustil 2022. Scott, Rachelle M. (2009), Nirvana for Sale? Buddhism, Wealth, and the Dhammakāya Temple in Contemporary Thailand, State University of New York Press, ISBN 978-1-4416-2410-9 Dhammakaya liikumise koduleht (inglise keeles)
Wat Phra Dhammakaya

Wat Phra Dhammakaya (tai keeles วัดพระธรรมกาย) on 1970. aastatel rajatud suur budistlik templikompleks Tais, Bangkokis. Wat Phra Dhammakaya on tuntud eelkõige Dhammakaya liikumise keskusena. Mackenzie, Rory (2007), New Buddhist Movements in Thailand: Towards an understanding of Wat Phra Dhammakaya and Santi Asoke, Routledge, ISBN 978-0-203-96646-4 Scott, Rachelle M. (2009), Nirvana for Sale? Buddhism, Wealth, and the Dhammakāya Temple in Contemporary Thailand, State University of New York Press, ISBN 978-1-4416-2410-9 Dhammakaya liikumise koduleht (inglise keeles).
Wildlife Photographer of the Year

Wildlife Photographer of the Year on kord aastas toimuv rahvusvaheline loodusfotograafia võistlus, mida peetakse üheks maailma tuntuimaks võistluseks selles valdkonnas. Seda korraldab Londoni loodusmuuseum. Võistlus toimub alates 1965. aastast, kui seda hakkas korraldama Animals Magazine. 1984. aastast on võistlusega seotud Londoni loodusmuuseum. 1991. aastast avaldatakse võistluse parimatest fotodest raamatud. Võistlus on kandnud ka nimesid Prudential Wildlife Photographer of the Year (1986–1987), Kodak Wildlife Photographer of the Year (1988), BG Wildlife Photographer of the Year (1990–2003), Shell Wildlife Photographer of the Year (2006–2007) ja Veolia Environnement Wildlife Photographer of the Year (2009–2013). 2009. aastal võitis kategoorias "loomad oma elukeskkonnas" fotoga lumekirbust esimese koha Urmas Tartes. History of the competition Natural History Museum (vaadatud 29. augustil 2022) Mari Kodres. "Lumekirp tõi eestlasele maineka fotoauhinna" Eesti Päevaleht, 23. oktoober 2009 Võistluse koduleht
Lēdmane vald

Lēdmane vald (läti keeles Lēdmanes pagasts) on vald Lätis Ogre piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Madliena, Krape, Jumprava, Rembate, Laubere ja Lielvārde vallaga ning Aizkraukle piirkonna Skrīveri vallaga. Valla pindala on 78,1 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1269 inimest. Aastal 2022 oli elanikke 1075. Valla keskuseks on Lēdmane küla. Vallavanem on Dzintars Laganovskis. Põhjasõja ja sellega kaasneva katkuepideemia ajal tühjenesid praeguse valla alad. Seejärel asus sinna arvukalt uustulnukaid, põhiliselt Latgalest, ent ka Valgevene aladelt. Esimeseks kooliks valla aladel oli Vecbeki majas tegutsenud pühapäevakool, mis tegutses XIX sajandi teise pooleni. Aastal 1871 hakkas tegutsema vallakool. Aastal 1935 oli Lēdmane valla pindala 49,7 km². Aastal 1945 moodustati vallas Lēdmane külanõukogu, mis likvideeriti aastal 1947. Vald likvideeriti ja külanõukogu taastati aastal 1949. Aastal 1951 liideti Lēdmane külanõukoguga osa Drujasgalsi külanõukogust, aastal 1963 aga osa Rembate külanõukogust. Aastal 1990 organiseeriti külanõukogu ümber vallaks. 2009. aastal liideti vald Lielvārde piirkonnaga, ent aastal 2021 ühendati vald Ogre piirkonnaga. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Jaunzemji muinaskalmed. Regionaalse kaitse all on Lobe vesiveski, Līči muinaskalmed ja Beķubode keskaegne kalmistu. Kohaliku kaitse all on Lēdmane mõisa hoonetekompleks (sealhulgas Pīļi kõrts, Modere maja ja ait) ning Lēdmane apteek. Valla suurim jõgi on Ogre jõgi, teised tähtsamad jõed on selle lisajõed Lobe ning Aviekste. Suurim järv on Aviekste järv. Looduskaitse all on hiidjalakate tukk, Lēdmane mõisa hiidtamm, Akoti tamm, Raitase saar ja veel kakskümmend seitse nimetut põlispuud. Valda läbib Ogre oru looduspark. 2011. aasta seisuga elas vallas 1102 lätlast, 106 venelast, 22 valgevenelast, 9 ukrainlast, 17 poolakat ja 7 leedulast. Valla külad on: Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Ogres novads, vaadatud 29.08 2021 Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Lēdmane vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Lēdmane

Lēdmane on küla (lielciems) Lätis Ogre piirkonnas, Lēdmane valla halduskeskus. Asula asub merepinnast 75 meetri kõrgusel Lobe jõe ääres ja jääb piirkonna keskusest Ogrest 30 ning Riiast 66 kilomeetri kaugusele. Külas on põhikool, rahvamaja ja raamatukogu. Sinna jäävad Lobes upe ja Lēdmane bussipeatused. Lēdmane apteek on kohaliku kaitse all olev muinsusmälestis. Lobe vesiveski on regionaalse kaitse all. Looduskaitse all on künnapuu ümbermõõduga 4,37 ja kõrgusega 25 meetrit. Küla jääb osaliselt Ogre oru loodusparki. Asula rajati nõukogude perioodil vallamaja juurde kui Lēdmane kolhoosi keskasula. Aastatel 2009–2021 jäi asula Lielvārde piirkonda. Autotransporta direcija Autotransporta direcija "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. august 2022. Vaadatud 29. augustil 2022. Lobes ūdensdzirnavas Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137.
Jumprava vald

Jumprava vald (läti keeles Jumpravas pagasts) on vald Lätis Ogre piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Lēdmane, Birzgale ja Lielvārde vallaga ning Aizkraukle piirkonna Skrīveri vallaga. Valla pindala on 87,2 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1913 inimest. Aastal 2023 oli vallas 1614 elanikku. Valla keskuseks on Jumprava küla. Vallamaja asub aadressil Daugavas iela 6, vallavanem on Aivars Samsons. Valla suurim jõgi on selle edelapiiril voolav Daugava. Vald jääb Kesk-Läti madalikule. Lõunaosas on keskmised kõrgused vahemikus 35–50 meetrit, põhjaosas aga 60–70 meetrit. Reljeef on künklik, sealsed kruusakünkad on kohati muudetud kruusakarjäärideks. Metsad katavad 43,7% valla territooriumist, levinuim puuliik on kuusk. XIX sajandi teisel poolel oli vallas kaks kooli. Neist vanem, Daugava kool, suleti esimese maailmasõja ajal. Teine, Nikolai kool, nimetati aastal 1934 ümber Valdemārsi kooliks. Aastal 1935 oli Jumprava valla pindala 110 km². Teise maailmasõja ajal tegutsesid valla metsades sakslaste vastu võitlevad Läti partisanid. Aastal 1945 moodustati vallas Dzelme, Jumprava ja Drujasgalsi külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Jumprava külanõukoguga osa Drujasgalsi külanõukogust, aastal 1954 aga Dzelme külanõukogu. Aastal 1977 arvati osa külanõukogust Lielvarde maapiirkonna koosseisu osa likvideeritavast Plātere külanõukogust. Aastal 1990 organiseeriti külanõukogu ümber vallaks. 2009. aastal liideti vald Lielvārde piirkonnaga, ent aastal 2021 ühendati vald Ogre piirkonnaga. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Lielrutuļi muinaskalmed. Looduskaitse all on Dzelmese mikrokaitseala, Ciņi mänd, Akmentiņozolsi tamm, Tentēni tamm, Tentēni pärn ja veel kuus nimetut põlispuud. Valda jääb osaliselt Kaibala all oleva Daugava kaitseala. 2011. aasta seisuga elas vallas 1637 lätlast, 157 venelast, 43 valgevenelast, 21 ukrainlast, 22 poolakat ja 17 leedulast. Valla külad on: Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Ogres novads, vaadatud 29.08 2022 Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Lielrutuļu senkapi Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Jumprava vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Lielvārde vald

Lielvārde vald (läti keeles Lielvārdes pagasts) on vald Lätis Ogre piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Lielvārde linnaga ja Birzgale, Jumprava, Rembate ning Lēdmane vallaga. Valla pindala on 50,5 km². 2011. aasta seisuga elas seal 965 inimest, aastal 2023 oli elanikke 914. Valla keskuseks on Lielvārde linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallavanem on Dzintars Žvīgurs. Valla suurim jõgi on selle edelapiiril voolav Daugava, teine tähtsam jõgi on selle lisajõgi Kaibala jõgi. Looduskaitse all on Apsītese seedermänd, Plēsumsi mänd, Dzeja tamm, Ķedele hiidtamm, Minu tamm ja veel seitse nimetut põlispuud. Valda jääb osaliselt Kaibala all oleva Daugava kaitseala. Lielvārde valda on esmamainitud 1826. aastal. 1924. aastal liideti sellega osa Rembate vallast. 1935. aastal oli Riia kreisi kuuluva Lielvārde valla pindala 62 km² ja seal oli 1841 elanikku. 1945. aastal moodustati vallas Lielvārde ja Kaibala külanõukogu, vald likvideeriti aga 1949. aastal. Sama aasta juunis sai Lielvārde töölisasula staatuse, Kaibala ja Lielvārde külanõukogu liideti aga töölisasulaga. Sama aasta detsembris moodustati Kaibala ja Lielvārde külanõukogu taas, ent 1956. aastal liideti need taas Lielvārdega kui Lielvārde maapiirkond. Aastal 2004 moodustati Lielvārdest ja Lielvārde maapiirkonnast Lielvārde piirkond. Aastal 2009 liideti Lielvārde piirkonnaga Jumprava ja Lēdmane vald, Lielvārde maapiirkonnast moodustati aga Lielvārde vald. 2021. aastal ühendati vald Ogre piirkonnaga. Kultuurimälestistest on kohaliku kaitse all üks linnamägi. 2011. aasta seisuga elas vallas 876 lätlast, 41 venelast, 27 valgevenelast, 7 ukrainlast, 6 poolakat ja 2 leedulast. Valla külad on: Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Ogres novads, vaadatud 29.08 2022 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Pilskalns Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Lielvārde vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Press TV

Press TV (stiiliseeritud kui PRESSTV) on Iraani riigile kuuluv uudistevõrk, mis edastab inglise ja prantsuse keeles saateid, mis kuulub Iraani Islamivabariigi ringhäälingule (IRIB), mis on ainus organisatsioon, mis on Iraanis seaduslikult võimeline raadio- ja telesaateid edastama. Ööpäev läbi töötav kanal, mille peakorter asub Teheranis, alustas tegevust 2. juulil 2007 ja see oli mõeldud konkureerima lääne-ingliskeelsete teenustega. Abad-Santos, Alexander (6. veebruar 2013). "The Most Ridiculous Propaganda from Iran's State TV Before Our New Sanctions". The Atlantic. Originaali arhiivikoopia seisuga 13. juuli 2020. Vaadatud 13. juulil 2020. Gambrell, Jon (25. juuni 2020). "Report: Iran TV airs 355 coerced confessions over decade". ABC News. Associated Press. Originaali arhiivikoopia seisuga 13. juuli 2020. Vaadatud 13. juulil 2020. Fathi, Nazila (3. juuli 2007). "Iran Expands Role in Media, via Satellite and in English". The New York Times. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. november 2020. Vaadatud 13. juulil 2020. "Iran launches English TV channel". BBC News. 2. juuli 2007. Originaali arhiivikoopia seisuga 25. märts 2012. Vaadatud 6. augustil 2007. Daftari, Amir A. (30. juuli 2007). "Iran launches 'alternative' news". CNN. Originaali arhiivikoopia seisuga 28. veebruar 2019. Vaadatud 28. veebruaril 2019.  Press TV – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Press TV koduleht
Lihula vanima asustuse muinsuskaitseala

Lihula vanima asustuse muinsuskaitseala on muinsuskaitseala Lihulas, mis hõlmab muistse asustuse kultuurkihile rajatud Lihula linnuse varemed, Lihula mõisaansambli ja ajaloolise linnasüdamiku, mille struktuur ja hoonestus kujunes välja 1940ndate alguseks. Muinsuskaitseala pindala on 44,26 ha. Lihula vanima asustuse ala võeti esmakordselt muinsuskaitse alla 27. veebruaril 1973. Lihula vanima asustuse muinsuskaitseala kultuurimälestiste riiklikus registris Lihula vanima asustuse muinsuskaitseala põhimäärus Riigi Teataja Lihula vanima asustuse muinsuskaitseala põhimäärus Riigi Teataja Lihula vanima asustuse muinsuskaitseala kultuurimälestiste riiklikus registris
Valga linnatuumiku muinsuskaitseala

Valga linnatuumiku muinsuskaitseala ehk Valga vanalinna muinsuskaitseala on muinsuskaitseala Valga linnas. Piirilinna arengulugu peegeldav linnatuumik paikneb keskaegsete liikumisteede ümbruses, kuigi tänini säilinud hoonestus on tunduvalt uuem. Valga Jaani kirik ja ametihooned on ehitatud 18. sajandi lõpul ja 19. sajandi algul, mil linn oli kreisi ehk maakonna keskuseks. 20. sajandi alguseks oli Valgast kujunenud oluline raudteede sõlmpunkt ning sellest ajast pärinevad peatänavate ääres paiknevad suurlinliku ilmega elamud, avalikud ja ärihooned. Teise maailmasõja järel püstitati ajaloolise keskuse alale aga suured ja ümbritsevaga mittesuhestuvad korterelamud. Muinsuskaitseala pindala on 22,7 ha. Linnatuumik võeti muinsuskaitse alla 27. veebruaril 1995, kui Vabariigi Valitsuse võttis vastu määruse nr 81. Seda soovis muinsuskaitseamet 2024. aasta alguses tühistada, muutuse arutelu jätkub kohalike elanike vastuseisu tõttu.[viide?] Valga muinsuskaitseala kaitsekorra koostamine Muinsuskaitseamet Valga linnatuumiku muinsuskaitseala kultuurimälestiste riiklikus registris Valga linnatuumiku muinsuskaitseala põhimäärus Riigi Teataja Valga linnatuumiku muinsuskaitseala põhimäärus Riigi Teataja Valga linnatuumiku muinsuskaitseala kultuurimälestiste riiklikus registris
I'm Not the Only One

"I'm Not the Only One" on inglise laulja Sam Smithi laul nende debüütstuudioalbumilt "In the Lonely Hour" (2014). Selle kirjutas Smith koos Jimmy Napesiga, kes produtseeris laulu koos Steve Fitzmaurice'iga. Capitol Records andis selle digitaalseks allalaadimiseks välja 31. augustil 2014 albumi kolmanda singlina Ühendkuningriigis ja 24. septembril 2014 albumi teise singlina Ameerika Ühendriikides; ilmus ka alternatiivne versioon Ameerika räppari A$AP Rockyga. "I'm Not the Only One'i" muusikavideo YouTube'is
ESTO (ettevõte)

ESTO on fintech-ettevõte, mis pakub oma kaubandusplatvormi kaudu finantsteenuseid Euroopas. Ettevõttel on kontorid viies erinevas linnas: Tallinnas, Tartus, Riias, Vilniuses ja Kiievis. ESTO asutasid 2017. aastal Tallinnas Mikk Metsa, Martin Ustaal ja Mikk Mihkel Nurges, Tallinna kohvikus nimega Kohvipaus. 2019. aastal tõi ettevõte turule oma teise populaarse toote, mis oli suunatud lõppkliendile - ESTO konto. 2020. aastal sisenes ESTO e-kaubanduse maksete sektorisse, hakates pakkuma ESTO Pay panga-ja kaardimakseid. 2021. aastal avas ettevõte oma esindused Lätis ja Leedus ning sisenes edukalt uutele turgudele. 2021. aasta lõpuks oli ESTO-l 1200 aktiivset partnerit. 2021. aastal sai ettevõte Citadele pangalt 4 miljoni euro suuruse laenu. Rahastamine oli mõeldud käibekapitaliks, mis tugevdab ettevõtte tegevust Eestis ja edendab laienemist Balti turul. 2022. aastal saavutas ESTO verstaposti, milleks oli üle 100 miljoni euro finantseeritud oste. 2022. aasta septembris alustasid ESTO ja Bolt koostööd, tuues turule uue makselahenduse Bolt Pay Later. 2022. aasta lõpuks on ESTO-l on Baltikumis kokku üle 2200 partnerist e-poe ja kaupmehe ning üle 220 000 lõppkasutaja. ESTO on suur valik partnerpoode üle kogu Baltikumi, millest mõned on tuntud kui Euroopa turu suurimad jaemüüjad: IDeal, ELKOR, BigBox, JYSK, Studio Moderna (brands Dormeo, Delimano, Napsie), ONOFF, Goldtime, Sportland ja paljud teised. "ESTO AS • Tallinn, Kiev, Tartu, Vilnius, Riga". app.meetfrank.com. "Investment opportunities from Estonia grow, as ESTO launches on Mintos!". mintos.com. 20. september 2019. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. oktoober 2022. Vaadatud 30. augustil 2022. "ESTO". crunchbase.com. "4 aastaga 1200 poodi ja kauplust – kuidas võitis Eesti üks suurimaid makselahenduste pakkujaid, ESTO, oma partnerite usalduse?". arileht.delfi.ee. 28.10.2021. "Miks usaldab üle 500 e-poe ja kaupluse Eestis just ESTO makselahendusi?". aripaev.ee. 20. aprill 2021. "Citadele launches partnership with Estonian fintech company Esto". Labsoflatvia. 10. November, 2021. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |aeg= (juhend) "Финансовый сектор Эстонии — история успеха пришла и в Латвию". rus.delfi.lv. 21.03.2022. "Bolt ja ESTO käivitavad järelmaksuteenuse Bolt Pay Later". Ärileht. Vaadatud 6. aprillil 2023. "Baltikumi juhtivad jaemüüjad on asunud kasutama ESTO makselahendusi". Ärileht. Vaadatud 6. aprillil 2023.
Serv

Serv on sirglõik, mis ühendab hulktahuka tippe. Tahk
Tipp

Tipp on hulknurga külgi või hulktahuka servi ühendav punkt või koonuse alguspunkt. Tahk
Mäkelä

Mäkelä on soomepärane perekonnanimi. Hannu Mäkelä (sündinud 1943), soome kirjanik Klaus Mäkelä (sündinud 1996), soome dirigent ja tšellist