laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Janar Ala

Janar Ala (sündinud 8. oktoobril 1979) on eesti semiootik, ajakirjanik ja kirjanik. Janar Ala on õppinud Tartu Ülikoolis semiootikat ja ajakirjandust ning töötanud seejärel pikemat aega Postimehes kultuuriajakirjanikuna. 2014. aastal ilmus Ala lühiproosaraamat "Ekraanirituaalid" (tiitellehel "Ekraanitseremooniad") (kirjastus Jumalikud Ilmutused). 2018. aastal esitles ta jutukogu "Oma rahva lood". Oluline osa Ala loomingust käsitleb sülti. Kultuuriajakirjanik Maia Tammjärv on nimetanud Ala jutte "eluhoo ja -rõõmu kirjanduseks", pärnakas Kaupo Meiel aga hindab teda stilistina: "Heaks suudab Ala oma täiesti suvalised mõttekäigud ja järeldused muuta stiiliga, tähenduses stiilne autor võrdub stiilne tekst, ning stiilist autoril puudust ei ole, ja see on suurepärane". Kriitik Ave Taavet tõstab esile, et Ala "tekstid on võrsunud sotsiaalmeediast" ja "teoste retseptsioonis on see ajendanud mitmeid arutelusid kirjanduslike ja sotsiaalmeedia tekstide ühisosast ja erinevustest", ent leiab Ala sotsiaalmeedia trendidele pigem vastanduvat ning võrdleb tema teoseid Andrus Kiviräha varaste raamatutega "Kalevipoeg" (1997) ja "Õlle kõrvale" (1996), millele Taaveti hinnangul samuti "oli omane ajakirjanduslike žanride (näiteks intervjuu ja reportaaži) kasutamine, suvaline pildivalik ja maalähedane kaader". Mart Juur pidas sobilikumaks pikka võrdluste rida: "Janar Ala võiks kirjeldada kui ühendavat lüli, mis liidab Oskar Lutsu, Mati Undi, Hillar Kohvi ja Onu Bella." Janar Ala abikaasa on kalambuuritseja Keiti Vilms (nad abiellusid 28. juunil 2019). Marie Saarkoppel Janar Ala rituaalid ja tseremooniad Lugemissoovituse blog, 10. detsember 2014 Janar Ala esitleb täna uut raamatut Postimees, 26. aprill 2018 Urmas Vadi Sada Eesti mõtet. Janar Ala sült ERR, 15.02.2018 Janar Ala Sült, Eesti Kirjanike Liidu tõlkijate sektsioon Kaupo Meiel Arvustus. Sült, Proust ja kultuuriajakirjanduse jääknähud ERR, 25.07.2018 Ave Taavet Ala välimääraja Vikerkaar, 7/2018 https://kroonika.delfi.ee/news/inimesed/foto-sautsupaasuke-keiti-vilms-abiellus-kultuuriajakirjanikuga?id=86683403 Sült, Eesti Kirjanike Liidu tõlkijate sektsioon Film, millest viisakas seltskonnas ei räägita Postimees, 26. november 2018 (arvustus Henrik Normanni filmile "Elu hammasratastel") Peremees ja kana ERR/Vikerkaar, 05.01.2018 Janar Ala jõulujutt: Ülestähendusi seitsmendalt korruselt Eesti Ekspress, 20.12.2017 Mitte-nii-päris-kirjandus Sirp, 13.10.2006 Kaupo Meiel Arvustus. Sült, Proust ja kultuuriajakirjanduse jääknähud ERR/Looming, 25.07.2018 Ave Taavet Ala välimääraja Vikerkaar, 7/2018 Iiris Viirpalu Arvustus. Ala olme vaimukas võtmes ERR, 27.04.2018 Janar Ala esitleb täna uut raamatut Postimees, 26. aprill 2018 Janar Ala lühijutud räägivad lihtsatest inimestest ja argistest seikadest ERR, 16.04.2018 Urmas Vadi Sada Eesti mõtet. Janar Ala sült ERR, 15.02.2018 Ott Kilusk Kuidas kirjutatud, nõnda loetud Looming, 6/2015 Maia Tammjärv Olmest, uusolmest ja ekraanirituaalidest Müürileht, 5. detsember 2014 Peeter Helme Arvustus: Janar Ala tõmbas näoraamatust päris raamatu välja ERR, 16.10.2014 Anti Saar Esimene mõte on kõige parem mõte. Intervjuu Janar Alaga Värske Rõhk, s.a.
Betty Who

Jessica Anne Newham (tuntud lavanimega Betty Who; sündinud 5. oktoobril 1991 Sydneys) on Austraalia laulja ja laulukirjutaja. Pärast seda, kui 2012. aastal ilmus tema debüütsingel "Somebody Loves You" ja 2013. aastal EP "The Movement", sõlmis ta lepingu RCA Recordsiga. 2014. aastal andis ta välja oma debüütstuudioalbumi "Take Me When You Go". Tema teiselt stuudioalbumilt "The Valley" (2017) jõudis kaver laulust "Love You Always Forever" Austraalia edetabeli esikümnesse ja Ameerika Ühendriikide Billboardi tantsulugude edetabeli tippu.
Veere (Saaremaa)

Veere on küla Saaremaa vallas Saare maakonnas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pöide valda. Eesti külade loend Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Vagula (külmutustraaler)

Vagula, tähistusega RTMS-7528, on 1975. aastal ehitatud Atlantik-Supertraaler. Laev kuulus Eesti Kalatööstusele (Ookean). Laevaomaniku pankrotieelsel 1994. aastal töötas Vagula Shetlandi saarte rajoonis ujuva kalavabriku pingelises režiimis. Artikkel ajalehes Rõbak Estonii Vagula meeskonna tööst 1978. a.(vene keeles) "Valik fotosid Vagula olustikust ja laevameestest 1978. a". RTMS Atlantik-Supertraaleri tehniline iseloomustus(vene keeles)
Chris Kyle

Christopher Scott Kyle (8. aprill 1974 Texas, USA – 2. veebruar 2013) oli USA mereväe SEAL ja üle 160 inimese tapnud snaiper. Enne mereväkke astumist oli ta rodeotšempion. Pärast 11. septembri terrorirünnakuid sattus ta terrorismivastase sõja eesrindele ning leidis oma kutsumuse tippsnaiprina. Tema käes on rekord USA sõjaajaloos 160 kinnitatud surmava lasuga. Varem oli USA rekord 109. Iraagi mässulised kartsid teda niiväga, et kutsusid teda Al-Shaitaniks (saatanaks) ning panid tema pea eest välja vaevatasu. Ta sai legendi staatuse kaitstes surmava täpsusega katuselt ja peidupaikadest oma kaasüksuslasi, merejalaväelasi ja USA maaväe sõdureid. Chris Kyle'i rekordlask toimus Bagdadi lähedal, kus ta tabas sihtmärki 1920 meetri kauguselt. Kyle vabastati 2009. aastal Ameerika Ühendriikide mereväest auväärselt ja avaldas 2012. aastal oma bestselleriks osutunud autobiograafia "Ameerika snaiper". Kaks aastat hiljem lavastas Clint Eastwood raamatu põhjal samanimelise filmi. Endine mereväelane Eddie Ray Routh tappis Chris Kyle'i 2013. aastal Texases Creek Lodge'i tulistamisplatsil. Posttraumaatilise stressihäirega tulistajale mõistis kohus eluaegse vanglakaristuse. Cole, Matthew; McNeill, Sheelagh. ""American Sniper" Chris Kyle Distorted His Military Record, Documents Show". The Intercept (inglise). Vaadatud 19. aprillil 2023. West, Lindy (6. jaanuar 2015). "The real American Sniper was a hate-filled killer. Why are simplistic patriots treating him as a hero?". The Guardian (Briti inglise). ISSN 0261-3077. Vaadatud 19. aprillil 2023.
Tasuja (täpsustus)

Tasuja võib tähendada järgmist: "Tasuja" on Eduard Bornhöhe raamat (1880) Tasuja (laev 1910) Tasuja (laev 1956) Tasuja (laev 1977) ehk EML Tasuja A432 Tasuja (vastupanuorganisatsioon), Eesti koolinoorte vastupanuorganisatsioon Tasuja (soomusauto), Eesti soomusauto Tasuja (kolhoos), mitme kolhoosi nimi Tasuja, perekonnanimi Tasuja tänav, mitme tänava nimi Tasuja (ajaleht), 8. Eesti Laskurkorpuse 249. Eesti Laskurdiviisi rindeleht Tasuja puiestee, tänav Tallinnas Tasuja puiestee, kõrvaltänav Viljandi kesklinnas
Tasuja (kolhoos)

Tasuja on olnud mitme kolhoosi nimi: Tasuja (Harju rajooni kolhoos) Tasuja (Rapla rajooni kolhoos) Tasuja (Võru rajooni kolhoos)
Kohuke (kaubamärk)

Kohuke on kaubamärk või kohukese-toodete sari, mida toodab AS Kohuke. Sarja tooted: Kohuke Classic, vanillimaitseline Kohuke Classic, jõhvikamaitseline Kohuke Classic, mustikamaitseline Kohuke Classic, juustukoogimaitseline Kohuke Classic, mangomaitseline. http://www.tere.eu/brandid/kohuke (vaadatud 15.02.2019) http://www.tere.eu/brandid/kohuke
Välta

Välta on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Pöide valda. Välta külas sündis Aleksei Müürisepp. Eesti külade loend Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Karl Adamson

Karl Adamson (31. august 1935 Helme kihelkond, Valgamaa – 4. märts 2018 Haapsalu) oli Eesti NSV komsomoli-, partei- ja riigitegelane ning Eesti koolijuht. Ta õppis Patküla 7-klassilises Koolis ja Tõrva Keskkoolis, keskkoolidiplomi sai Tartus. Oli aastatel sundajateenistuses 1954–1958 Nõukogude mereväes. Lõpetas 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 1962–1966 ELKNÜ Tartu linnakomitee ja Tartu Riikliku Ülikooli komsomolikomitee sekretär 1964 oli Eesti Üliõpilaste Ehitusmaleva esimene komandör 1966–1968, 1. märts ELKNÜ Keskkomitee sekretär 1970–1980 EKP Keskkomitee instruktor, sektorijuhataja ja inspektor õppis Moskvas NLKP KK juures asuv Ühiskonnateaduste Akadeemias, sai sealt 1978. aastal filosoofiakandidaadi kraadi 1980–1986 Eesti NSV Ministrite Nõukogu kohalike omavalitsusorganite osakonna juhataja Aastatel 1987–2001 oli ta Tallinna 4. Keskkooli / Tallinna Üldgümnaasiumi direktor. Karl Adamson, Mikk Titma. "Nooruslikust eneseteostusest süsteemi kriitikani: 1960. aastate Tartu ülikooli komsomoliorganisatsioon". Akadeemia, 12/2009. Lk 2287–2303 Tema tütar on näitleja Kadri Rämmeld. Karl Adamson, Mikk Titma. "Nooruslikust eneseteostusest süsteemi kriitikani: 1960. aastate Tartu ülikooli komsomoliorganisatsioon". Akadeemia, 12/2009. Lk 2302 Tallinna Kristiine Gümnaasium. Kooli ajaloost Vello Jaska. "Helme kandist pärit Adamsonide suguvõsast on võrsunud mitu kuulsust". Postimees, 28. juuli 2009 Toomas Alatalu. "Tartu esimesed üliõpilaspäevad said alguse Käärikult ja KVNi abil". // Akadeemilise pärandi mõte. Tartu Ülikooli ajaloo küsimusi XXXX. Toimetanud Lea Leppik. Tartu Ülikool. Tartu 2012. Lk 216–233 Haud Haapsalu vanal kalmistul
Islam ja mitmekultuurilisus

Islam ja mitmekultuurilisus on üks olulisimatest aspektidest 21. sajandi mitmekultuurilises ühiskonnas. Ajakirjas Hudson Review ilmunud artiklis kirjutab Bruce Bawer sellest, mida ta arvab edasiarenevatest ideedest ja poliitikast Euroopas, eriti Hollandis, Taanis, Suurbritannias, Norras, Rootsis, Austrias ja Saksamaal. Oma arvamusloos märgib Bawer, et mitmekultuuriline poliitika ei aita ühiskonnal lõimuda, vaid õõnestab seda ning paneb inimesi unustama oma rahvusliku identiteedi. Kokkusobimatust ilmaliku ühiskonnaga on mõjutanud viimaste filosoofide poolt toetatud mitmekultuurilisuse hoiak, mis on tihedalt seotud uute filosoofide pärandiga. Tulist poleemikat teema kohta on tekitanud mitmed mitmekultuurilise poliitika vastasuse toetajad, nagu näiteks Pascal Bruckner ja Paul Cliteur, kelle arvamused on sütitanud ülemaailmse arutelu. Vaata ka: šariaat Kanadas muutus šariaadil põhinevate perekohtute lubamine riigis suureks vaidlusaluseks küsimuseks ning see sai meedias suure kajastuse. Suurbritannia pealinn London on maailma kõige suurem linn, kus elanikud on usulistel põhjustel eraldatud rohkem kui rassi põhjal. 25% Londoni seitsmest miljonist elanikust elab religioosselt eraldatud linnaosades. Uuringud on näidanud, et 18% Suurbritannias elavatest inimestest arvab, et "suur osa Briti moslemitest ole lojaalsed UK-le ja on valmis terroriakte andeks andma või isegi läbi viima". TNS / Global küsitlus näitas, et 31% Suurbritannia elanikest tunneks end mugavalt moslemi kõrval elades, see arv langes 21 protsendini pärast 7/7 pommitamist Londonis. Saksa Sotsiaaldemokraatliku Partei ridadesse kuulunud majandusteadlane Thilo Sarrazin on islami ja mitmekesisuse teemat teravalt kritiseerinud ning öelnud: "Kui me nii edasi toimetame nagu 40 viimast aastat, hääbume demograafiliselt ja kuhtume intellektuaalselt… Meile kultuuriliselt ja hariduslikult kaugete inimrühmade massiline sisseränne Aafrikast, Lähis-Idast ja Lõuna-Aasiast ei lahenda probleeme, vaid tekitab neid juurde" (raamat "Deutschland schafft sich ab"). "Arvamus: Miks ei tohi Euroopa rohkem moslemeid vastu võtta?".
Lunohods 1

Lunokhods-1 oli "Pioner Latvii" tüüpi külmutustraaler, kodusadamaks Liepaja. Projekt: 394a Tüüp: Pioner Latvii Parda number: РБ-057RB Ehitatud Musta Mere Laevaehitustehases, Nikolajevis 1971 Läti lipu alla:1992 Lunohods 1 hukkus Shetlandi saarte idarannikul 9. novembril 1993. Lerwicki sadama reidil seisnud laeva ankrud ei suutnud tugevas lõunatormis laeva pidada ning see triivis Bressay majaka lähedal rannakaridele, purunes ja vajus osaliselt vee alla. Shetlandi Sikorsky S-61N tüüpi rannavalvekopter "Oscar Charlie" päästis laevalt kõik 152 pardal olnud meeskonnaliiget (ühe versiooni järgi ujus üks mees siiski ise kaldale), paar päeva hiljem päästeti ka laeva kass. Päästeoperatsiooni käigus püstitas kopter ka siiani püsiva ühe päästelennu käigus korraga ära päästetud inimeste arvu rekordi, kus 18 reisijakohaga kopterisse mahutati 32 päästetut. Õnnetuskoha koordinaadid on 60° 7′ 11″ N, 1° 7′ 15″ W. Õnnetuse tagajärjel sattus merre 15 tonni kütteõli. Õnnetuse järel murdus laeva vrakk kolmeks osaks. Selle ahtriosa asus püstises asendis kõigest 2 m sügavuses vees, kõrgudes valdavas osas üle merepinna. Praeguseks on talvine jää ja tormid üle merepinna ulatunud ahtriosa ära lammutanud ning laeva vrakki võib veepinnal näha vaid mõõna ajal. Eraldunud kesk- ja vööriosa jäid aga allapoole merepinda, keskosa 30 m sügavusele, vööriosa vajus 45 meetri sügavusele ja lamab külili vasakul poordil. Vrakk on saanud populaarseks sukeldumiskohaks. "New rescue helicopter to be named Oscar Charlie", The Shetland Times, 11.04.2014 "Ship: Lunokhod", IMS Vintage Photos "Lunokhods-1 - Klondiker" Data on Marine Incidents which resulted in Oil Pollution within the UKCS. Oil spills in the marine waters of the UK, 1989-1998 "The wreck of the Lunokhods-1, Shetlands". Youtube, Dory Video. 13. aug 2013. List of casualties of Russia and other post-soviet countries
Maximilian Reinelt

Maximilian Josef Reinelt (24. august 1988 Ulm – 9. veebruar 2019 Sankt Moritz) oli Saksamaa sõudja. Reinelt võitis 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis kaheksapaadil kuldmedali ja 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros hõbeda.
Mars 2020

Mars 2020 on NASA missioon, mis koosneb kulgurist Perseverance ja helikopterist Ingenuity. Missioon startis 30. juulil 2020, sisenes Marsi atmosfääri 18. veebruaril 2021 umbes kell 22:45:53 ja maandus kell 22:56:30 Marsi Jezero kraatrisse. Mars 2020 eesmärkideks on välja selgitada Marsi keskkonna elamiskõlblikkus, otsida iidse elu tunnuseid ning hinnata loodusvarasid ja astronaute ähvardavaid ohte. Missioon kuulutati välja 4. detsembril 2012 ja selle loomisel on võetud eeskujuks Curiosity. Mars 2020 kasutab mitmeid komponente, mida kasutab ka Curiosity, kuid uuel kulguril on teistsugused teadusseadmed ja puur. 2018. aastal teatas NASA, et koos kulguriga saadetakse Marsile ka minihelikopter The Mars Helicopter, mis hiljem sai nimeks Ingenuity. Perseverance (Otsetõlges sihikindlus) on Mars2020 kugur. Tema eesmärk on uurida, kas marsil oli elu ja kas meie poolt võib sinna elu saada. Perseverancel on 19 kaamerat ja 2 mikrofoni. (Loe rohkem: Perseverance) Ingenuity (Otsetõlges visadus) on Mars2020 helikopter. Tema eesmärk on teha esimesed viis mootorlendu marsil. Ingenuity on kinnitatud Perseverance alla. (Loe rohkem: Ingenuity) Perseverance Ingenuity Curiosity Marsi-missioonide loend "Mars 2020 Perseverance Rover - NASA Mars". "Mars 2020 Mission Overview". NASA Mars 2020 Rover. Vaadatud 15. veebruar 2019. "We're going to Jezero!". The Planetary Society. Vaadatud 15. veebruar 2019. "NASA saadab 2020. aastal Marsile minihelikopteri". Postimees. Vaadatud 15. veebruar 2019. "NASA valmistub esmakordselt helikopterit lennutama väljaspool koduplaneeti". Delfi Forte. Vaadatud 15. veebruar 2019. "Alabama High School Student Names NASA's Mars Helicopter". NASA. Vaadatud 15. oktoober 2020.
Shōkō Asahara

Shōkō Asahara (jaapani keeles 麻原 彰晃 Asahara Shōkō; sündides Chizuo Matsumoto 松本 智津夫 Matsumoto Chizuo; 2. märts 1955 – 6. juuli 2018) oli Jaapani viimsepäevasekti Aum Shinrikyo juht, kelle korraldusel pandi toime 1995. aastal Tōkyō metroos mürkgaasirünnak, milles hukkus 13 inimest. Shōkō Asahara kuulutas end nii Kristuseks kui ka esimeseks valgustatuks pärast Buddhat. Ta väitis, et suudab toime panna üliinimlikke tegusid, sealhulgas leviteerida. Ta kohtus budistina ka dalai-laamaga, kes andis talle oma õnnistuse. 1994. aastal hukkus sekti tegevuse tagajärjel kaheksa inimest ning viga sai 600. 1995. aasta märtsis toimetasid sekti liikmed Jaapani pealinna metroosse närvimürki. Sariiniga täidetud läbitorgatud kotid jäeti tähtsamatele metrooliinidele. Järgnevatel kuudel üritati võimude teatel jätta mitmesse metroojaama vesikniktsüaniidhapet, kuid edutult. Tōkyō metroos 1995. aastal inimohvritega sariinirünnaku sooritanud Aum Shinrikyo sekti juht Shōkō Asahara mõisteti surma poomise läbi. Surmaotsuse täideviimine venis kuriteos kahtlustatud sektiliikmete otsimise ja uurimistoimingute läbiviimise tõttu. Shōkō Asahara ja seitsme süüdimõistetud Aum Shinrikyo liikme surmaotsus viidi täide 6. juulil 2018. Shōkō Asaharal on tänaseni tuhandeid järgijaid.[viide?] https://www.ohtuleht.ee/886026/jaapanis-hukati-kuus-sektiliiget-ning-nende-guru-shoko-asahara
Tartu Kommunist

Tartu Kommunist : Eestimaa Kommunistliku Partei (bolševikkude) Tartu Komitee häälekandja, oli aastatel 1940–1941 Tartus ilmunud ajaleht. Tartu Kommunist asendas ajalehte Postimees pärast tolle sulgemist okupatsioonivõimude poolt. Viimane Postimees ilmus 27. septembril 1940 ja esimene Tartu Kommunist 28. septembril 1940. Ajalehe vastutav toimetaja oli Max Laosson. Viimane Tartu Kommunist ilmus 24. juulil 1941. Ajalehte jõudis ilmuda 162 numbrit. Ilmumissagedus oli 6 korda nädalas. Üksnumbri hind oli 7 senti, hiljem 10 kopikat. Kirjastaja oli Ajalehtede Kirjastus ehk endine Postimehe kirjastus. Postimees taastati juulis 1941 ja ajaleht ilmus ka pärast uut nõukogude okupatsiooni 1944. aastal, kuni 1948. aastani, mil ta sai nime Edasi. Pärast II maailmasõda tegutses nime Tartu Kommunist all trükikäitis, algselt Postimehe toimetuse kõrvalmajas aadressil Ülikooli 21/23, seejärel 1950. aastatel Kastani tn 38.
Viikingilaev

Viikingilaev oli viikingite meresõiduk. Seda kasutati viikingiajal. Hiljem on tehtud viikingilaevadest koopiaid. Nydami paat, Hjortspringi paat, Færing, Knarr, Pikklaev, Karve. Viikingilaeva koopia Kaljujoonis http://entsyklopeedia.ee/artikkel/viikingilaev1
Viikingilaeva koopia

Viikingilaeva koopia on üks levinumaid laevakoopiate liike. Viking – esimene viikingilaeva koopia – ehitati Rødsverveni laevatehases Norras Sandefjordis. 1893. aastal sõitis see üle Atlandi ookeani Ameerika Ühendriikidesse Chicagosse. Varem asus laev Lincoln Parkis Chicagos, praegu on Viking konserveerimisel Genfi linnas Ameerika Ühendriikides. Põhja-Euroopas ja Põhja-Ameerikas on kasutusel märkimisväärne hulk viikingiaegsete laevade uusehitisi. Rohkesti viikingilaevade täpseid rekonstruktsioone on ehitanud arheoloogiliste leidude järgi Taanis Roskildes asuv Vikingilaevade Muuseum. Turm – Tartu, ehitatud aastatel 2008–2009, Lapuri laeva koopia, pikkus 12 m, laius 2,5 m, 10 aeru. Aimar – Käsmu, ehitatud aastatel 2009–2010, Gokstadi seksringi koopia, pikkus 9,7 m, laius 2 m, 8 aeru. Thule ja Neyve – Nõva, ehitatud aastatel 2010–2011, Gokstadi faeringi koopiad, pikkus 6,7 m, laius 1,7 m, 4 aeru. Äge – Kiruvere, ehitatud aastatel 2011–2012, Foteviki koopia, pikkus 11,6 m, laius 2,8 m, 12 aeru. Thor – Hõreda, ehitatud aastatel 2013–2018, Gokstadi laeva 1/2 koopia, pikkus 10 m, laius 2,6 m, 8 aeru.
Jonathan Balcombe

Jonathan Balcombe (sündinud 28. veebruaril 1959 Londonis Inglismaal) on Ameerika Ühendriikide etoloog ja teaduskirjanik. Ta sündis Ida-Londonis Hornchurchis (praeguse haldusjaotuse järgi asub Hornchurch Londoni Haveringi linnaosas), kasvas üles Uus-Meremaal ja Kanadas. 1983. aastal lõpetas ta Torontos Yorki Ülikooli bakalaureusekraadiga bioloogias. Magistrikraadi bioloogias sai ta Ottawas asuvast Carletoni Ülikoolist. Balcombe elab 1987. aastast Ameerika Ühendriikides. Kaitses 1991. aastal Knoxville'is Tennessees asuvas Tennessee Ülikoolis doktoritöö etoloogias. Doktoritöö teemaks oli troopilistel ja subtroopiliste aladel levinud käsitiivaliste seltsi mopsininalaste sugukonda kuuluva Brasiilia kurdmoka (Tadarida brasiliensis) ema ja poja vahelise vokaalse kommunikatsiooni uurimine. Balcombe on töötanud mitmes loomakaitseorganisatsioonis, sealhulgas The Humane Society of the United Statesis ja People for the Ethical Treatment of Animalsis, tegutsenud õppejõuna ja lektorina. On käinud loenguid andmas kuuel mandril. Ta on ajakirja Animal Sentience kaastoimetaja. 2000 – The Use of Animals in Higher Education: Problems, Alternatives, and Recommendations, Humane Society Press 2006 – Pleasurable Kingdom: Animals and the Nature of Feeling Good, Macmillan 2010 – Second Nature: The Inner Lives of Animals, Macmillan 2011 – The Exultant Ark: A Pictorial Tour of Animal Pleasure, University of California Press 2016 – What A Fish Knows: The Inner Lives of Our Underwater Cousins, Scientific American/Farrar, Straus and Giroux (eesti keeles "Mida kala teab. Meie veealuste sugulaste siseelu". Tõlkinud Tiina Randus, toimetanud Triin Olvet, keeletoimetanud Katrin Ringo, terminire ja kalanimetuste osas konsulteerinud Aare Verliin ja Toomas Saat, kujundnud Kaspar Ehlvest. Tallinn: kirjastus Argo, 2018, 280 lk, ISBN 978-9949607488). Dr Jonathan Balcombe (USA). canterbury.ac.nz Koduleht BatWorldSanctuary - curious, playful bats.mpg. jutustavat teksti loeb Jonathan Balcombe, youtube.com, 1. veebruar 2012 Most Eaten, Least Heard: The Inner Lives of Fishes | Jonathan Balcombe | TEDxHeidelberg. youtube.com, 9. jaanuar 2018
Evi Veesaar

E(e)vi-Urve Veesaar (sündinud 9. detsembril 1943 Tallinnas) on eesti õpetaja, koolijuht ja ametiühingutegelane. Ta lõpetas 1962. aastal Tallinna 10. Keskkooli ning 1968. aastal cum laude Eduard Vilde nimelise Tallinna Pedagoogilise Instituudi (TPedI) inglise filoloogia erialal. Ta töötas juba kõrgkooliõpingute ajal (alates 1967. aastast) kuni 2007. aastani Tallinna 4. Keskkooli inglise keele õpetajana ning oli aastatel 1982–1987 ka kooli direktor. Ta on töötanud ka TPedI-s. Ta on olnud alates 2005. aastast tegev haridustöötajate ametiühingutes[viide?], olnud mitme organisatsiooni esimees (sealhulgas Tallinna Haridustöötajate Ametiühingu Liidu juhatuse esimees aastatel 2005–2015), juhatuse esimehe asetäitja, välissekretär jm. "Inglise keele grammatika harjutusmaterjal keskkoolile". Kaasautor Nelli Kohv. Haridustöötajate Koolituskeskus. Tallinn 1996. 48 lk 2006 – Valgetähe V klassi teenetemärk 2016 – Eesti Haridustöötajate Liidu auliige Tallinna Kristiine Gümnaasium. Kooli ajaloost Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Sirje Tohver. "Ei ole kahte ühtmoodi tundi". Õpetajate Leht nr 10, 12. märts 2004. Lk 17 Triinu Maran. "Evi Veesaar: Õpetajate palk 20% suuremaks ja koormus väiksemaks". Tule Tee nr 39 (7), mai 2011. Lk 2 Ülo Tikk. "Uutmistuuled riigieksamite korralduses". Õpetajate Leht nr 20, 22. mai 1998. Lk 1 Rein Joamets. "Eesti tutvustas New Yorgis oma riigi üldhariduse uuendusi". Õpetajate Leht nr 12, 25. märts 2011. Lk 13 Ingvar Lagerlöv. "Estniska lärare strejkar för drägliga löner. Hallå där, Evi Veesaar, internationell sekreterare i den estniska lärarorganisationen EHL". Lärarnas tidning, 12. märts 2012 Rootsi keeles Raivo Juurak. "Eesti õpetajad Stockholmi sündmuste epitsentris". 13. aprill 2017
Kanepi Raamatukogu Selts

Kanepi Raamatukogu Selts on Võrumaal Kanepis tegutsenud selts. Seltsi asutamine oli üheks Eesti rahvusliku liikumise ülesandeks. Selle eesmärk oli arendada eesti talupoegi ja anda neile võrdsed õigused ning võimalused kirikuõpetajate ja mõisnikega. Kanepi raamatukogu asutamine oli tihedalt seotud Eesti rahvusliku liikumise ettevõtmistega. Tegemist oli rahvusliku ärkamise aja edasipüüdliku seltskonnaga Kanepis ja selle ümbruses. Raamatukogu Seltsi asutamiseks loa saamine võttis väga pikka aega. Esimene taotlus anti sisse juba 1879. aastal. 5. juunil 1881 esitas A. Arras uue taotluse. 1883. aasta mais saabus luba Raamatukogu Seltsi asutamiseks. Hirvlaane, Milvi. Minu Kanepi. Kasutatud 02.10.2014.
Eduard Tubina muuseum

Eduard Tubina muuseum on muuseum Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Alatskivi lossis. Muuseum avati kevadel 2011. Muuseumi asutasid üheskoos Alatskivi valla esindajad ja Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum. https://web.archive.org/web/20190215201351/http://www.alatskiviloss.ee/tubina-muuseum (vaadatud 15.02.2019) http://www.alatskiviloss.ee/tubina-muuseum
Auetali vald

Auetal on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Schaumburgi kreisis. Vallakeskus on Rehren. Valla pindala on 62,15 km². 31. detsembril 2017 elas seal 6287 inimest. Vald asub umbes 10 km Stadthagenist lõunas ja 22 km Mindenist idas. GeoNames Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.  Auetali vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Auetali kogukond Veel infot Auetalist