laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Raasepori linnus

Raasepori linnus (soome keeles Raaseporin linna, rootsi keeles Raseborgs slott) on keskaegne linnus Soomes. Linnus asub Snappertuna aleviku lähedal Raasepori jõe (rootsi keeles Raseborgs å) ääres Lääne-Uusimaal. See jääb kümme kilomeetrit Raasepori (rootsi keeles Raseborg) linnast kirdesse ja kaheksa kilomeetrit Karjaa (rootsi keeles Karis) linnast lõunasse. Umbes ühe kilomeetri kaugusel lookleb graniitküngastest ümbritsetud vana rannatee, mida juba keskajal kasutati Soome lõunarannikuäärse ühendusteena. Rasaborg Esialgne pealinnus valmis arvatavasti aastatel 1373–1378. Linnus rajati Rootsi suurmaaomaniku, riiginõuniku ja droosti Bo Jonsson Gripi juhtimisel. Bo Jonssonile kuulus tollal läänina kogu Soome. 1378. aastal on linnust mainitud dokumentides esimest korda kirjalikult. 17. detsembril 1520 hukati Raasepori linnuse kõrval Galgbackeni mäel Taani kuninga Christian II käsul Rootsi riigitegelane ja peapiiskop Hemming Gadh. 1533. aastal jäeti Raasepori linnus maha. Maakerke tõttu ei olnud linnus enam merelaevadele ligipääsetav. 1570. aastal läänistas kuningas Johan III linnuseala Lewenhaupti suguvõsale. 1890. aastatel hakati linnust restaureerima ja linnuseala avati avalikuks kasutuseks. Raasepori linnus on mantelringmüür linnus, mille graniitkaljukünka kuju järgiva väliskaitsemüüri sisekülgede hoonetiibadesse on sulandunud ka kaks flankeerimatut nelinurkset torni. Ümar suurtükitorn linnuse kaguküljel on arvatavasti hilisem juurdeehitis. Pealinnusel on olnud sadamakoha kaitseks ka majandushoovidega eeslinnus. Keskaegsest linnusest on säilinud küllaltki ulatuslikud varemed. Alles on peaaegu kogu hoonetiibade väliskaitsemüür ja peasuurtükitorni alumised korrused. Hävinud on hoonetiibade sisehoovimüürid ja ristikäigud, enamjaolt eesväravaehitis ja zwinger’i-laadsed eeslinnuseõued, ning eeslinnusemüür sadamakoha kaitseks. Meri on taganenud umbes kahe kilomeetri kaugusele, sest selles piirkonnas on olnud maakerge alates 13.–14. sajandist peaaegu kolm meetrit.
Kelpie

Kelpie on Austraaliast pärinev koeratõug. Koera iseloomustab "loomupärane instinkt ja anne lammastega töötamiseks, nii avamaastikul kui aedikus." Pildid "Austraalia kelpie" (pdf). Eesti Kennelliit. 11. detsember 2012. Lk 3. Vaadatud 10.08.2017. "Australian Kelpie". Breed Standard. Uus-Meremaa Kenneliklubi. Vaadatud 10.08.2017. "Australian Working Kelpie". Burke's Backyard. Vaadatud 10.08.2017.  Kelpie – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Kelpie koer.ee saidil
Wonder Woman

Wonder Woman on väljamõeldud superkangelane, kelle koomikseid annab välja DC Comics. Wonder Womani looja on ameerika psühholoog ja jutukirjutaja William Moulton Marston. Marston tahtis luua samasuguste võimetega superkangelase, kes on mees, aga ta naine soovitas talle, et ta oleks naine. Wonder Woman ilmus esimest korda koomiksis "All Star Comics" nr 8, 1941. Wonder Womanit teatakse ka Õigluse Liiga põhiliikmena, Amatsoonina ja jumalannana. Samuti võttis ta endale kodanikunime Diana Prince, et "Inimese maailma" sisse sulanduda. Paljude jaoks on Wonder Woman feminismi ja patsifismi ikoon. Wonder Womani põhivarustus on mõõk, kilp, purustamatud käevõrud ja lasso(millel on lisaks veel omadus sundida inimest vastutahtmist tõtt rääkima). Ta kannab pea peal metallist tiaarat, mida ta osades koomiksinumbrites viskava relvana on kasutanud. Samuti on tal väga paljudes koomiksinumbrites läbipaistev lennuk, mida ta üksinda juhib. Peale varustuse on tal ka endal üliinimlikud supervõimed. Ta on väga tugev, kiire, vastupidav ja tal on võime lennata või hästi kõrgele hüpata. Wonder Womani võimete tugevust ei ole täpselt ära määratletud, aga tema võimed ei ole nii tugevad nagu Supermanil. Lisaks ülivõimetele oskab ta ka Amatsoonide võitluskunste, mille tõttu ta on ta hea käsivõitluses. Aastal 1970 muudeti Wonder Womani tegelaskuju ära, mis pidi olema modernsem, nende muudatustega kadusid Wonder Womanil võimed ära ja ta hakkas võitlema tavariietes, ilma endise varustuseta. Mõne aja pärast tühistati muudatused ära, sest nõudlus uute koomiksinumbrite järele oli palju väiksem kui enne muudatusi. Wonder Woman on adapteeritud ka mujale meediasse koomiksitest lähtudes. Tuntuimad Wonder Womani kehastajad on Lynda Carter ja Gal Gadot. Batman vs Superman: Õigluse koidik (2016)- rolli esitas Gal Gadot. Wonder Woman (2017) – rolli esitas Gal Gadot. Õigluse liiga (2017) – rolli esitas Gal Gadot. Wonder Woman 2 (2019) – rolli esitab Gal Gadot. Wonder Woman (1974 telefilm) – rolli esitas Cathy Lee Crosby Wonder Woman (1974 telefilm) – rolli esitas Cathy Lee Crosby Wonder Woman (1975–1979) – rolli esitas Lynda Carter Justice League: The New Frontier (2008) Wonder Woman (2009) Justice League: Crisis on Two Earths (2010) Superman/Batman: Apocalypse (2010) Justice League: Doom (2012) Lego Batman: The Movie – DC Super Heroes Unite (2013) Justice League: The Flashpoint Paradox (2013) JLA Adventures: Trapped In Time (2014) Justice League: War (2014) Justice League: Throne of Atlantis (2015) Lego DC Comics Super Heroes: Justice League vs. Bizarro League (2015) Justice League: Gods and Monsters (2015) Justice League vs. Teen Titans (2016) Justice League Dark (2017) LEGO Batman (mänguseeria) Injustice (mänguseeria) DC Comics Superman Batman Warner Bros
Rauno Märks

Rauno Märks (sündinud 28. juunil 1975 Tartus) on eesti raadiosaatejuht ja DJ. Ta on lõpetanud Tartu Hansa Kooli ja 2014. aastal Eesti Kunstiakadeemia avatud akadeemia bakalaureuseõppe graafilise disaini erialal. Ta on töötanud Tartu Raadios (1993–1997), Uuno Raadios (1997–2005) ja raadios Sky Plus (2005–2014), Ring FMis ("Hommikuklubi") (2014–2016) ja Retro FMis (3.2016–5.1.2024, 6.1.2024–22.1.2024 komandeeringus Malaisias, 23.1.2024–). Ta on Eestis kõige enam erinevaid kommertsraadio hommikushowsid juhtinud saatejuht. Ta on ka disainibrändi MummMõmm looja[viide?], ajakirja Pere ja Kodu kolumnist ning teleseriaali "Pilvede all" Voldemari (Volts) osatäitja ja DJ, kelle peamiseks stiiliks on 1990ndate pidude muusika. Rauno Märks on 1999. aastast abielus Eveliniga ja nende peres kasvab kolm tütart: Mia Marii, Lii Heleen ja Keira Isabel, peres on havanna bichon tõugu koer Archie. 2014 – Eesti Meelelahutusauhind (Sky Plusis töötamise ajal): aasta meesraadiohääl, 2015, 2017 ja 2018 samas kategoorias teine koht 2023 – Eesti Meelelahutusauhinnad – Aasta raadiohääl Avatud akadeemia bakalaureuseõpe "Mis saab Rauno Märksist? Armastatud raadiohääl selgitab, kuhu ta Retro FMi eetrist kaob". Kroonika. Vaadatud 2. jaanuaril 2024. Rauno Märks Instagramis
Safiye Sultan

Safiye Sultaana (osmantürgi keeles: صفیه سلطان, umbes 1550–1619) oli Murad III naine ja Mehmed III ema. Safiye oli üks silmapaistvamaid näiteid Osmanite ajastul. Sõna safiye tähendab 'puhast'.
Odamees (August Alle ajaleht)

"Odamees : kirjanduslise humoori ja päevasündmuste nädalleht", oli seltskonna ja huumori ajaleht, mis ilmus Tartus 21. augustist - 25. oktoobrini 1919. aastal. Väljaandjaks kirjastus Odamees. Toimetajateks Carl Sarap ja August Alle. Kokku ilmus 10 numbrit. Ajalehte trükiti Eduard Bergmanni trükikojas Tartus. "ERB Odamees". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. august 2017. Vaadatud 10. augustil 2017. "Odamees : kirjanduslise humoori ja päevasündmuste nädalleht / vastutav toimetaja C. Sarap ; tegevtoimetaja A. Alle". ESTER.
Saluki

Saluki on Viljaka poolkuu piirkonnast pärinev koeratõug. "Selle tõu välimuses avalduvad mõjusalt graatsilisus ja tasakaal, suur kiirus ja vastupidavus ühendatuna tugevuse ja väledusega." Freedman, A (2014). "Genome Sequencing Highlights the Dynamic Early History of Dogs". PLoS Genet. 10: e1004016. DOI:10.1371/journal.pgen.1004016. PMC 3894170. PMID 24453982. "Saluki" (pdf). Eesti Kennelliit. 11. detsember 2012. Lk 2. Vaadatud 10.08.2017.  Saluki – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Eesti Afganistani hurtade ja Salukide Tõuühing
Tallinna Elu

Tallinna Elu oli meelelahutus- ja huumoriajakiri, mis ilmus Tallinnas. Esimene number ilmus detsembris 1923 ja teine veebruaris 1924. Väljaandja oli J. Katlasepp, vastutav toimetaja Viktor Oxford ja illustreerija Axel Bernhard Rossman. Ajakirja trükiti Tallinna trükikojas "Joh. Katlasepp'a kivitrükk". Toimetus asus Tallinnas aadressil Vana Viru 13. Ajakiri maksis 35 marka. Kokku ilmuski vaid kaks numbrit. Ester Tallinna Elu Digar Tallinna Elu Nr.1 1923
Riia-Bolderāja raudtee

Riia–Bolderāja raudtee on endine raudtee Riia linna ja Daugavgrīva kindluse vahel. Sellest on välja kasvanud tänapäevane Riia–Bolderāja raudteeliin. Raudtee pikkus oli 17,5 versta (18,7 km). Riia (Rīga II) Torņakalns (Tegu oli Riia–Jelgava raudtee jaamaga, mis Riia-Bolderāja raudteele oli sõlmjaamaks, kus selle rongid aga ei peatunud) Zasulauks (Tegemist oli sõlmjaamaga, kust hargnes Riia-Tukumsi raudtee Bolderāja Dinamünde, Ust-Dvinski platvorm Ostas Dambis Raudteed hakati kavandama aastal 1869 sama ettevõtte raames, mis oli rajanud Riia–Daugavpilsi raudtee ja mis seda ka haldas. Põhjuseks oli see, et suuremad laevad ei pääsenud toona Riia sadamasse ja jäid peatuma Bolderājasse, kus siis kaubad väiksemate laevadega Riiga transporditi. Raudtee valmis aastail 1872–1873. Selle raudtee omanikud olid samad kui Riia–Jelgava raudteel ja Riia-Daugavpilsi raudteelgi ja aastal 1878 need firmad ühendati. Sisuliselt toimis ta siiski uue ettevõtte allharuna edasi. Venemaa Keisririik asus aastal 1890 laiarööpmelisi raudteid riigistama ja aastal 1895 liideti ka see raudtee ühele riiklikest raudteevalitsustest alluva Riia-Orjoli raudteega. Tänapäeval on Riia–Bolderāja raudteeliin Läti Raudtee alluvuses. Aastal 1872 avati liikluseks üle Daugava viiv sild. Tegemist oli esimese üle Daugava viiva sillaga Riias. Algselt oli 737 meetri pikkune sild tasu eest avatud ka tavaliiklusele – silla ületamine maksis viis kopikat, sõidukiga maksis see 10 kopikat ja kaupa vedava sõidukiga 20 kopikat. Samuti hakkasid seda silda kasutama Riia-Jelgava raudtee reisirongid, millele Torņakalnsi raudteejaama ehk raudteejaama Rīga III asemele kujunes nüüd lõppjaamaks Riia keskraudteejaam. Kui aastal 1914 vana silla asemele uus ehitati, omandas vana silla raudsõrestikud Riia linn, kasutades seda uue silla ehitamiseks, mis oli mõeldud auto- ja trammiliiklusele. 49 meetri pikkune osa sillaraamistikust oli kõrvalepööratav, mis võimaldas vajaduse korral jõge liikluseks avada ka kõrgematele laevadele. Samasugune kõrvalepööratav lõik oli ka aastal 1973 valminud sillal üle Buļļupe. Rongiliiklus Bolderājasse algas 1. jaanuaril 1873, ent Daugavgrīvasse hakkas rong sõitma sama aasta 11. detsembril. Esimesel aastal liiklesid sellel raudteel üksnes reisirongid. Kuigi raudtee Riia poolne lõppjaam asus Riia keskraudteejaama kõrval, oli sel raudteel siiski oma lõppjaam Rīga II. Teiseks lõppjaamaks loeti kuni aastani 1919 ametlikult Bolderāja raudteejaama, mis kajastus ka raudtee nimes. Kui valmis Riia–Tukumsi raudtee, ehitati Riia-Bolderāja raudtee kuni sõlmjaamaks kujunenud Zasulauksi raudteejaamani ümber kaheteeliseks. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 56–61. lk. ISBN 978-9984-38-698-0 T. Altbergs. Ilustrētā Latvijas dzelzceļa vēsture 1861-2016. SIA Izdevniecība "Dienas Žurnāli, 2016, 10. lk. T. Altbergs. Ilustrētā Latvijas dzelzceļa vēsture 1861-2016. SIA Izdevniecība "Dienas Žurnāli, 2016, 11. lk.
Stockholmi Majandusülikool

Stockholmi Majandusülikool (ka Stockholmi Kaubandusülikool; rootsi keeles Handelshögskolan i Stockholm; inglise keeles Stockholm School of Economics) on majandusülikool Stockholmis. Ülikool asutati 1909 ja on sellega vanim eramajandusülikool Rootsis. Ülikoolis õpib umbes 1900 üliõpilast. 1993. aastal avas ülikool üksuse Riias (Stockholm School of Economics in Riga) ning 1997. aastal Peterburis ja Moskvas (Stockholm School of Economics in Russia). Kooli koduleht
Peter Heinrich Alimann

Peter Heinrich Alimann (9. november 1795 Pärnu – 16. august 1847) oli Eesti arst. Õppis Riias ja Tartu Ülikoolis. Dr.med. 1820 De inflammatione dissertatio inauguralis medica quam consentiente amplissimo medicorum ordine in Universitate Caesarea Literarum Dorpatensi pro gradu doctoris medicinae legitime obtinendo loco consueto publice defendet auctor Petrus Henricus Alimann, Pernaviensis. 1822–25 laevaarstina ümbermaailmareisil, seejärel siirdus Vene-Ameerika Kompanii teenistusse. 1838–1847 Musta mere laevastiku peaarst.
Sahha valitsus

Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsus (jakuudi keeles Саха Өрөспүүбүлүкэтин Бырабыыталыстыбата; vene keeles Правительство Республики Саха (Якутия)) on Sahha (Jakuutia) Vabariigi täidesaatev ja korraldav võimuorgan. Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsuse eelkäijad olid Jakuudi ANSV Rahvakomissaride Nõukogu (1922–1946), Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu (1946–1990) ja Jakuudi-Sahha NSV Ministrite Nõukogu (1990–1991). Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsust juhib esimees (valitsusjuht). Valitsuse koosseisu (valitsuse liikmetena) kuuluvad esimees, esimehe esimesed asetäitjad, esimehe asetäitjad, ministrid ja riiklike komiteede esimehed. 2020. aastast on Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsuse esimehe kohusetäitja Aleksei Kolodeznikov. 1992–1992 Mihhail Nikolajev 1992–1994 Vjatšeslav Štõrov 1994–1997 Juri Kaidõšev 1997–1998 Valentin Fjodorov 1998–2002 Vassili Vlassov 2002–2003 Semjon Nazarov 2003–2010 Jegor Borissov 2010–2016 Galina Dantšikova 2016–2018 Jevgeni Tšekin 2018–2020 Vladimir Solodov alates 2020 Aleksei Kolodeznikov (kohusetäitja) 1993–2010 Mihhail Nikolajev 2010–2019 Vjatšeslav Štõrov О Правительстве Республики Саха (Якутия). docs.cntd.ru Первый Президент Якутии Михаил Ефимович Николаев. yakutia.com Штыров Вячеслав Анатольевичh. ysia.ru Koduleht. prav.sakha.gov.ru
Karl August Albanus

Karl August Albanus (3. mai 1837 Dünamünde – 12. juuni 1887 Riia) oli arst. Ta õppis Tartu Ülikoolis aastatel 1855–1859 ja kaitses meditsiinidoktori väitekirja 1860. aastal. Praktiseeriv arst Peterburis, seejärel suurvürsti ihuarst Tiflisis ja Peterburis. Osales Türgi sõjas 1877–1878. Auihuarst ja salanõunik. 1887. aastal astus tagasi ja siirdus Riiga. Experimentelle Untersuchungen über die Beziehung des Halsstranges des Sympathicus zur Temperatur des Kaninchenohres
Anatoolia karjakoer

Anatoolia karjakoer on Türgist Anatooliast pärinev koeratõug. "Anatoolia karjakoera üldmulje on võimas, kõrgejalgne, hiiglaslik, jõulise olemusega karjakoer, kellel on lai, jõuline pea ja tihe, kahekihiline karvkate." Pildid "Anatoolia karjakoer". www.koer.ee. 02.12.2007. Vaadatud 11.08.2017.  Anatoolia karjakoer – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Anatoolia karjakoer koer.ee saidil
Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu

Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu, lühemalt Jakuudi ANSV MN; kuni 1946 Jakuudi ANSV Rahvakomissaride Nõukogu (vene keeles Совет Министров Якутской АССР) oli Jakuudi ANSV täidesaatev ja korraldav võimuorgan. Jakuudi ANSV MN (kuni 1946 Jakuudi ANSV RKN) eksisteeris aastatel 1922–1990. 1922–1922 Platon Oiunski 1922–1924 Issidor Barahhov 1925–1928 Maksim Ammossov 1946–1948 Semjon Borissov 1950–1951 Semjon Borissov 1979–1989 Sergei Markin 1989–1990 Vladislav Šamšin 27. septembril 1990 võttis Jakuudi ANSV Ülemnõukogu vastu deklaratsiooni Jakuutia riiklikust suveräänsusest ning kuulutas autonoomse vabariigi ümberkujundamise Jakuudi-Sahha Nõukogude Sotsialistlikuks Vabariigiks Vene NFSV koosseisus Декларация о государственном суверенитете Якутии. ysia.ru
Jakuudi-Sahha NSV Ministrite Nõukogu

Jakuudi-Sahha NSV Ministrite Nõukogu, lühemalt Jakuudi-Sahha NSV MN, (vene keeles Совет Министров Якутской-Саха ССР) oli Jakuudi-Sahha NSV täidesaatev ja korraldav võimuorgan. Jakuudi-Sahha NSV MN eksisteeris aastatel 1990–1991 (1990. aasta septembrist 1991. detsembrini). 1990. aasta detsembris asus Jakuudi-Sahha NSV Ministrite Nõukogu esimehe ametikohale Kliment Ivanov. Ta jäi Sahha valitsusjuhiks kuni 1992. aasta veebruani. 27. detsembril 1991 võttis Jakuudi-Sahha NSV Ülemnõukogu vastu määruse vabariigi ümbernimetamiseks Sahha (Jakuutia) Vabariigiks. Климент Егорович Иванов[alaline kõdulink]. sakha.gov.ru О переименовании Якутской-Саха ССР. docs.pravo.ru
Bui rajoon

Bui rajoon (vene keeles Буйский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kostroma oblastis, asudes oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Bui linn (ei kuulu rajooni koosseisu). Rajoon piirneb kirdes Soligalitši rajooni, kagus Galitši rajooni, lõunas Sussanino rajooni, edelas Kostroma rajooni, läänes Jaroslavli oblasti ja loodes Vologda oblastiga. Rajooni pindala on 3248 km². Elanike arv oli 2012. aastal 11 507, 2008. aastal 12 716 ja 2002. aastal 8847. Bui rajoonis on 261 asustatud punkti, mis kuuluvad ühe linna (Tšistõje Borõ) ja kahe külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Kostroma, Korega, Veksa ja Tjobsa jõgi. Q126687602
Vaba Eestlane

"Vaba Eestlane = Free Estonian" oli väliseestlaste ajaleht Kanadas Torontos. Ilmus 3. jaanuarist 1952 (nr 1) kuni 28. detsembrini 2001 (nr 96). Kokku ilmus 4738 numbrit sagedusega 2 korda nädalas (teisipäeval ja neljapäeval). Väljaandja O/Ü Vaba Eestlane = Free Estonian Publishers Ltd. Toimetajad Elle Puusaag (peatoimetaja) Hannes Oja Kaire Põdra-Tensuda Karl Arro Ilmar Külvet Kaastöölised Ervin Alev Hellar Grabbi Harry Liivak (karikaturist) Heino Jõe Heino Jõgi Kalju Lepik Valdek Raiend Axel Roosmann Hilja Rüütli Helmut Tarand Heino Taremäe Eduard Tinits Täiendavalt ilmusid veel Vaba Eestlase Tähtraamat (1953–1976) ja Tähtraamat (1977–2001). Pärast ajalehe sulgemist hakkas 9. jaanuarist 2002 ajaleht ilmuma Torontos Eesti Elu nime all. ERB Vaba Eestlane Digari – Vaba Eestlane – Estonian World Review – Vaba Eestlane lõpetas oma tegevuse 50. juubelil
Võnnu Keskkool

Võnnu Keskkool on keskkool Tartu maakonnas Kastre vallas Võnnu alevikus. Kooli direktor on Triin Lõbu. Võnnus töötas köstri juhatusel köstrikool tõenäoliselt juba 17. sajandi lõpul. Võnnu kihelkonna lapsed said endale Tartu pastor Schützilt aabitsad 1688. aastal. 1786. aasta visitatsiooni põhjal töötas Kurista mõisas kaks kooli. Lisaks tuli 1787. aastaks ka Võnnu külla kool rajada. Võnnu Köstrimäel töötanud köstrikool nimetati 1847. aastal kihelkonnakooliks. 1874. aastal ehitati Võnnu vallakoolile uus maja. 1907. aastal ehitati kihelkonnakoolile uus maja. 1919. aastal reorganiseeriti Võnnu kihelkonnakool Võnnu kõrgemaks algkooliks, töötasid 3.-6. klass. Kooli ülalpidaja oli Kastre-Võnnu vald, 5.-6. klassi ülalpidamiskulud kattis Tartu maakonna koolivalitsus. Endises Võnnu vallakoolis töötas 1.-2. klass, kooli ülalpidaja oli Kastre-Võnnu vallavalitsus. 1921. aastal ühendati Võnnu algkool ja Võnnu kõrgem algkool üheks Võnnu algkooliks. Nõukogude okupatsiooni kehtestamise järel 1944. aastal muudeti kool 7-klassiliseks Võnnu Mittetäielikuks Keskkooliks. 1953. aastal nimetati kool Võnnu Keskkooliks, 1978. aastal Võnnu 8-klassiliseks Kooliks, 1989. aastal Võnnu Keskkooliks. Võnnu Keskkooli staadion võeti kasutusele 1991. aastal ja renoveeriti 2018. See on 133 m pikk ja 56,7 m lai, keskel on jalgpalliväljak ja selle ümber on 250 m pikkune jooksurada. Põhikasutusalad on kergejõustik ja jalgpall. Gustav Suitsu päev – Võnnust pärit eesti luuletaja ja kirjandusteadlase elu meenutamine. Sõõro külakool http://www.vonnu.edu.ee/ (vaadatud 11.08.2017) "Võnnu algkool – EAA.3449". Vaadatud 09.09.2020. "Võnnu Keskkooli staadion". Spordiregister. Vaadatud 09.09.2020. Kooli koduleht
Soligalitši rajoon

Soligalitši rajoon (vene keeles Солигаличский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kostroma oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Soligalitši linn. Rajoon piirneb põhjas Vologda oblasti, kagus Tšuhloma rajooni ja edelas Bui rajooniga. Rajooni pindala on 3070 km². Elanike arv oli 2012. aastal 9965, 2008. aastal 10 972 ja 2002. aastal 12 304. Soligalitši rajoonis on 96 asulat, mis kuuluvad ühe (Soligalitši) linna ja seitsme külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Kostroma, Svetitsa, Votša, Tolšma ja Solda. Q126687602 http://www.soligalich.org/
Väätsa Põhikool

Väätsa Põhikool on põhikool Järva maakonnas Türi vallas Väätsa alevikus. Kool tegutseb Väätsa mõisa peahoones. Kooli direktor on Anneli Mand. Kooli ajalugu ulatub aastasse 1739, kui asutati Väätsa külakool. Hiljem tegutses kool ka ministeeriumikoolina. Õppeaastal 2009/2010 õppis koolis 127 õpilast. https://vaatsapk.ee/inimesed/anneli-mand/ (vaadatud 12.06.2021) Väätsa Põhikool Eesti entsüklopeedia veebiversioonis (vaadatud 11.08.2017) Kooli koduleht
Vaivere kool

Vaivere kool oli kool Saare maakonnas Saaremaa vallas Vaivere külas. Kool suleti 2001. Kool asutati 1817. Koolimajas on asunud Kaarma Koolide Muuseum. http://www.saaremaa.ee/index.php?option=com_content&view=article&id=196%3Avaivere-kooli-lugu&catid=39%3Asaaremaa-ajalugu&Itemid=132&lang=et (vaadatud 11.08.2017) Loel, Rita. Kaarma sai oma koolide muuseumi. Saarte Hääl, 25. oktoober 2008. Vaivere kooli lugu, Saaremaa.ee portaalis
Valgjärve Põhikool

Valgjärve Põhikool oli põhikool Põlva maakonnas Kanepi vallas Valgjärve külas. Kool suleti 2011. Enne 1992 kandis kool nime Valgjärve 9-klassiline kool. https://enda.ehis.ee/avalik/avalik/oppeasutus/OppeasutusKuva.faces?id=349 (vaadatud 11.08.2017) Koolist Eesti Hariduse Infosüsteemis
Valgu Põhikool

Valgu Põhikool on põhikool Rapla maakonnas Märjamaa vallas Valgu külas. Kool tegutseb Valgu mõisa peahoones. Kooli direktor on Ants Riismaa. Esimesed teated kooliharidusest Valgus pärinevad 1771. 1858 asutati Valgu vallakool. 1925 sai kooli nimeks Valgu 4-klassiline algkool. 1929 nimetati kool ümber Valgu 5-klassiliseks algkooliks ja 1929 nimetati ümber Valgu 6-klassiliseks algkooliks. Aastast 1941 töötab kool Valgu mõisa peahoones. 1944 nimetati kool ümber Valgu 7-klassiliseks kooliks ja 1961 Valgu 8-klassiliseks kooliks. 1988 nimetati kool ümber Valgu 9-klassiliseks kooliks. Aastast 1991 kannab kool nime Valgu Põhikool. 2006 liideti Valgu lasteaed põhikooliga, ent lasteaed-põhikooli ametlik nimi jäi samaks: Valgu Põhikool. https://web.archive.org/web/20170811151143/http://uregeka.havike.eenet.ee/wordpress/index.php/ajaloost/kooli-ajalugu/ (vaadatud 11.08.2017) Kooli koduleht
Vara Põhikool

Vara Põhikool on põhikool Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Vara külas. Kooli direktor on Vallo Madar. Esimest kirjalik teade Vara piirkonnas laste õpetamise kohta pärineb 1680. aastast, mil köster oli üks vähestest, kes lugemise kõrval ka kirjutada oskas. Õpetamise peatasid Põhjasõda ja katkuepideemiad. Lisaks ei olnud uus, Vene võim huvitatud talurahva harimisest. Õpetamine hakkas toimuma kodudes ning vaatamata kesistele tingimustele kasvas lugeda oskajate arv pidevalt. 19. sajandi algul Viidi Venemaal läbi ulatuslik koolireform ning seoses sellega rajati 1806. aastal mõisa toe Varale uus koolihoone. Koolis toimus õpetamine põllutöödest vabadel kuudel ning õpiti lugemist ja usuõpetust. Sajandi keskel hakati vähehaaval kasutusele võtma õpikuid ja lugemikke. Kooli juhatas aastatel 1820–1862 Johann Friedrich Masing. Eesti Vabariigi ajaks oli Vara Valla territooriumil viis algkooli: Kaarli, Koosa, Matjama, Tähemaa, Välgi (Nõmme). Eesti NSV ajal need koolid suleti või liideti Vara kooliga. 1926 viidi Vara kool Vara mõisahoonest Kaarli mõisa ja kooli nimeks sai Kaarli algkool. Pärast teist maailmasõda nimetati kool ümber Kaarli Mittetäielikuks Keskkooliks. 1954 nimetati kool ümber Kaarli 7-klassiliseks kooliks ja 1962 Kaarli 8-klassiliseks kooliks. 1974 nimetati kool ümber Vara 8-klassiliseks kooliks ja 1988 Vara 9-klassiliseks kooliks. 1992 sai kooli nimeks Vara Põhikool. https://web.archive.org/web/20170811151407/http://www.vara.edu.ee/vpk/index.php/ajalugu/koolijuhatajad-direktorid (vaadatud 11.08.2017) https://web.archive.org/web/20170811152025/http://www.vara.edu.ee/vpk/index.php/ajalugu/kooli-ajaloost (vaadatud 11.08.2017) Kooli koduleht