laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ülase tänav

Ülase tänav on tänav mitmes asulas: Ülase tänav, tänav Aespa alevikus Ülase tänav, tänav Antslas Ülase tänav, tänav Audru alevikus Ülase tänav, tänav Jõgeval Ülase tänav, tänav Järvakandi alevis Ülase tänav, tänav Kambja alevikus Ülase tänav, tänav Kehras Ülase tänav, tänav Keilas Ülase tänav, tänav Kose alevikus Ülase tänav, tänav Kuressaares Ülase tänav, tänav Kohtla-Järvel Sompa linnaosas Ülase tänav, tänav Käärdi alevikus Ülase tänav, tänav Märjamaa alevis Ülase tänav, tänav Paldiskis Ülase tänav, tänav Pärnus Ülase tänav, tänav Põltsamaal Ülase tänav, tänav Pärnu-Jaagupi alevis Ülase tänav, tänav Raasiku alevikus Ülase tänav, tänav Rakveres Ülase tänav, tänav Räpinas Ülase tänav, tänav Saku alevikus Ülase tänav, tänav Sääse alevikus Ülase tänav, tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Ülase tänav, tänav Tartus Veeriku linnaosas Ülase tänav, tänav Valgas Ülase tänav, tänav Vastseliina alevikus Ülase tänav, tänav Vinni alevikus Ülase tänav, tänav Võrus Ülase tänav, tänav Võsu alevikus
Kopenhaageni Ülikooli botaanikaaed

Kopenhaageni Ülikooli botaanikaaed (taani keeles Botanisk Have) on Kopenhaageni Ülikoolile alluv botaanikaaed Taani pealinnas Kopenhaagenis. Botaanikaaed asub Kopenhaageni kesklinnas kümnehektarilisel alal. Selle geograafilised koordinaadid on 55° 41′ 13″ N, 12° 34′ 26″ E. Botaanikaaed moodustab osa Taani loodusloomuuseumist, mis omakorda allub Kopenhaageni ülikooli loodusteaduste teaduskonnale. Ülikooli botaanikaaia eelkäija rajati 1600. aastal. Praeguses asukohas tegutseb botaanikaaed alates 1870. aastast. Botaanikaaial on 27 kasvuhoonet, sealhulgas tähelepanuväärne 3000-ruutmeetrine 1874. aastal valminud palmimaja. Esindatud on üle 13 000 liigi. Vanim puu on 1806. aastast pärinev väikeseokkaline sooküpress. Kopenhaageni Ülikooli botaanikaaias on Taani suurim elavate taimede kollektsioon ning ainus pärismaiste taimede geenipank. Botaanikaaiale kuulub üks maailma suurimaid herbaariume. Botaanikaaed on avatud aasta ringi ja sissepääs on tasuta. Flora Danica "Velkommen til Botanisk Have". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. juuni 2007. Vaadatud 7. aprillil 2013. Koduleht
Søren Vinterberg

Søren Vinterberg (sündinud 13. novembril 1944) on taani ajakirjanik, kirjandus-, filmi- ja koomiksikriitik ning tõlkija. Vinterberg lõpetas gümnaasiumi aastal 1963 ja hiljem ajakirjanduse eriala. Kopenhaageni Ülikoolis õppis ta kirjandust. Ta on töötanud kõnekirjutajana Taani Kultuuriministeeriumis ja näiteks ajakirjas NB. Aastal 1990 hakkas ta kirjandustoimetajaks. Tema kirjutatud raamat poliitiliste karikatuuride kohta ilmus 2009. aastal. Ta on Thomas Vinterbergi isa. Ta töötab päevalehe Politiken kriitikuna.
Kiyanza

Kiyanza on asula Burundis Kirundo provintsis. Kiyanzas sündis Rwanda filosoof, keeleteadlane, ajaloolane, luuletaja ja vaimulik Alexis Kagame. Kiyanza[alaline kõdulink]
Paria laht

Paria laht (inglise keeles Gulf of Paria, hispaania keeles Golfo de Paria) on laht Kariibi meres, mis piirneb Venezuela ranniku ja Trinidadi saarega. Lahe pindala on 7800 km², maksimaalne sügavus 22 m. Ülejäänud Kariibi merega ühendab lahte põhjas asuv Bocas del Dragóni väin, lõunas paikneb Boca del Serpiente väin, mis ühendab lahte läbi Kolumbuse kanali Atlandi ookeaniga. Lahe avastas 15. sajandil Hispaania maadeavastaja Christoph Kolumbus, andes sellele nimeks Golfo de la Ballena (eesti keeles 'Vaalalaht'). Praegune nimi pärineb tõenäoliselt 19. sajandist, mil ulatusliku vaalapüügi tulemusel lahe vaalapopulatsioon hävis, ja tuleneb lahte ulatuva Paria poolsaare nimest. 18. sajandi kaartidel on laht leitav ka Golfo Triste nime all (eesti keeles 'Kurb laht').
St Michael's Mount

Saint Michael's Mount on tõusu ajal saar La Manche'i väinas. Saare pindala on 8,5 hektarit, kõrgus üle 60 meetri. Mõõna ajal on see poolsaar, osa Suurbritannia saarest. See asub umbes 400 meetri kaugusel Suurbritannia rannikust, Cornwalli äärmises edelaotsas paiknevast Marazioni sadamast, millega on jalgtee abil ühendatud. Meri tõusis tänapäevasele tasemele umbes 6. sajandil. Rahva mälus on säilinud mälestused üleujutuse-eelsest ajast. Näiteks Saint Michael's Mounti kornikeelne nimi Carrack Looz en Cooz tähendab 'hall kalju metsas'. Samal ajal ujutati üle ka lähedalpaiknev Lyonessi piirkond, mille täpset asukohta rahvalaulud ei näita, kuid mille jäänused võivad olla Scilly saared. Teisel pool La Manche'i väina Normandias asub Mont-Saint-Michel, mis samuti on poole ajast saar ja poole ajast poolsaar. Võimalik, et Saint Michael's Mounti on maininud Plinius Vanem Timaeust käsitledes Mictisena ja Diodorus Siculus Ictisena. Sel juhul oleks see Inglismaa vanim ürikutes mainitud täpselt määratletud koht. Piirkonnana, mis on osa ajast saar ja osa ajast poolsaar, seoti St Michael's Mounti müstiliste jõududega. Juba Edward Usutunnistaja ajal oli see palverännakute sihtmärk; seal paiknes pühakoda. St Michael's Mount anti William Vallutaja vennale Robertile, kes oli Inglismaa üks suurimaid maaomanikke. 11. sajandil lubas paavst Gregorius VII pattude andeksandmist kõigile, kes St Michael's Mountis palverännakul käivad. Seal asus kõrvalklooster: klooster, kus abt ei elanud; abt elas peakloostris. 1414. aastal keelustas Henry V kõrvalkloostrid ja sellest algas St Michael's Mounti tähtsuse tõus. 15. sajandist pärinevad selle loss, sadam ja Püha Miikaeli kabel. St Michael's Mounti pärast on sageli sõditud. Richard Lõvisüdame ajal vallutas selle John Maata. John de Vere, kolmeteistkümnes Oxfordi krahv kaitses seda 1473. aastal 23 nädalat 6 tuhande Edward IV sõduri vastu. Perkin Warbeck hõivas selle 1497. 1549 alustas St Michael's Mounti kuberner Humphry Arundell ülestõusu. Elizabeth I andis selle Salisbury krahvile Robert Cecilile, kelle poeg müüs selle Francis Bassetile. Kodusõja ajal pooldas St Michael's Mount kuningat ning Francis Basseti vend Arthur Basset sõdis selle pärast parlamendi vägede vastu juulis 1646. 19. sajandi lõpus avastati lossist salakamber ja sellest rojalistliku sõduri luukere. Arvatavasti oli too surnud nälga ja janusse. 1659 müüdi St Michael's Mount kolonel John St Aubynile, kelle järeltulijad lord St Levanid elavad lossis tänapäevani. Pääsu St Michael's Mountile kontrollib Ajalooliste ja Looduslike Vaatamisväärsuste Rahvuslik Ühing. 2004/05 hooajal külastas seda 206 557 turisti, mis on ühingu hallatavatest objektidest 6. kohal. Alates 1. märtsist 2006 maksab St Michael's Mounti külastamine täiskasvanule 6 naela, lapsele 3 naela, perele 15 naela, üle 15-liikmelistele rühmadele 5,5 naela inimese pealt, aia külastamine 3 naela. Saare koduleht
Varbla laidude looduskaitseala

Varbla laidude looduskaitseala (varem Varbla laidude maastikukaitseala) on looduskaitseala Pärnu maakonnas. Kaitseala pindala on 71,7 ha (varasema maastikukaitseala pindala oli 916,5[küsitav] ha). Kaitseala on moodustatud 1976. aastal kaitse alla võetud kümne laiu (Varbla laiud) (aastal 1991 reorganiseeriti Varbla laidude kaitsealaks) alusel. Varbla laidude maastikukaitseala kaitse-eeskiri (Vabariigi Valitsuse määrus 2007.aastal) Kaitstavateks linnuliikideks on: tõmmuvaeras (Melanitta fusca), väiketiir (Sterna albifrons), punaselg-õgija (Lanius collurio), suurkoovitaja (Numenius arquata), jõgitiir (Sterna hirundo), randtiir (Sterna paradisaea) , punajalg-tilder (Tringa totanus), luitsnokk-part (Anas clypeata), rääkspart (Anas strepera), hallhani ehk roohani (Anser anser), tuttvart (Aythya fuligula), kühmnokk-luik (Cygnus olor), kalakajakas (Larus canus), jääkoskel (Mergus merganser), hahk (Somateria mollissima) ja kiivitaja (Vanellus vanellus). Kaitstavad taimeliigid on: emaputk (Angelica palustris), liivatüll (Charadrius hiaticula). Varbla laidude looduskaitseala keskkonnaportaalis (vaadatud 27.04.2018) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 06.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 650. [www.riigiteataja.ee/akt/13294557?leiaKehtiv "Varbla laidude maastikukaitseala kaitse-eeskiri"]. {{netiviide}}: kontrolli parameetri |URL= väärtust (juhend) Varbla laidude maastikukaitseala kaitse-eeskiri Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Varesemägede maastikukaitseala

Varesemägede maastikukaitseala on maastikukaitseala Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Taari külas. Kaitseala asub Sakala kõrgustiku põhjaosa läbivas Tääksi-Välgita-Kehklase ürgorus. Kaitseala pindala on 23 ha. Kaitseala on moodustatud 1964. aastal. Ala peaeesmärk on kaitsta sealset lavaoosi (Varesemäed). Varesemägede maastikukaitseala Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 06.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 651. Varesemägede maastikukaitseala Eesti looduse infosüsteemis Varesemägede maastikukaitseala keskkonnaportaalis
Verijärve maastikukaitseala

Verijärve maastikukaitseala on maastikukaitseala Võru maakonnas Võru vallas. Kaitseala pindala on 77,7 ha. Kaitseala on moodustatud 1962. aastal. Ala peaeesmärk on kaitsta Verijärve ja seda ümbritsevat maastikku. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 06.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 659. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Viitna maastikukaitseala

Viitna maastikukaitseala on maastikukaitseala Lääne-Viru maakonnas Kadrina ja Haljala vallas. Kaitseala pindala on 311,6 ha. Kaitseala on moodustatud 1971. aastal ja algul oli see Lahemaa rahvuspargi koosseisus, 1997. aastal moodustati eraldi Viitna maastikukaitseala. Ala peaeesmärk on kaitsta Viitna järvi ning säilitada, kaitsta ja tutvustada järvi ümbritsevat maastikku. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 06.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 665. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Õisu maastikukaitseala

Õisu maastikukaitseala on maastikukaitseala Viljandi maakonnas Mulgi vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal asus see Halliste ja Karksi vallas. Kaitseala pindala on 595,5 ha, sellest maismaad 399,7 ha ja veeosa 195,8 ha. Kaitseala on moodustatud 1959. aastal. Alal kaitstakse Õisu parki, Õisu ümbruse geoloogilisi vaatamisväärsusi ja kaitsealuseid liike. Õisu maastikukaitseala kuulub Õisu loodusala nime all Natura 2000 võrgustikku. Sellega kaitstakse merikotka, vingerja, kauni kuldkinga ja hariliku kobarpea elupaiku. Õisu järv Vidva oja Õisu Põrguorg Õisu põrguoru paljandid Õisu maastikukaitseala Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 20.08.2016) Õisu maastikukaitseala keskkonnaportaalis (vaadatud 20.08.2016) Õisu maastikukaitseala Eesti entsüklopeedia veebiversioonis (vaadatud 20.08.2016) Õisu loodusala Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 20.08.2016) Õisu maastikukaitseala Eesti looduse infosüsteemis Õisu maastikukaitseala keskkonnaportaalis Õisu loodusala Eesti looduse infosüsteemis
Kullamäe maastikukaitseala

Kullamäe maastikukaitseala on maastikukaitseala Viljandi maakonnas Viljandi vallas Jakobimõisa külas. Kaitseala pindala on 5,4 ha. Kaitseala eesmärk on kaitsta Tarvastu jõe kaldal asuvat Kullamäe liivakivipaljandit, seal asuvaid Kullamäe koopaid ning neid ümbritsevat maastikku.. Kaitseala loodi 1964. aastal Kullamäe liivakivipaljandi kaitseks. 1998. aastal laiendati kaitseala paljandi, koobaste ja ümbritseva maastiku tõhusamaks kaitseks. Kullamäe maastikukaitseala kuulub Kullamäe loodusala nime all Natura 2000 kaitstavate alade võrgustikku. Tarvastu jõgi Kullamäe paljand Kullamäe koopad Jakobimõisa Kullamäe maastikukaitseala Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 26.08.2016) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 251. Kullamäe maastikukaitseala Eesti looduse infosüsteemis Kullamäe maastikukaitseala Eesti looduse infosüsteemis Kullamäe maastikukaitseala keskkonnaportaalis
Ceará osariigi lipp

Ceará osariigi lipp on Brasiilia Ceará osariigi lipp. Lipu proportsioonid on 7:10. Lipp võeti ametlikult kasutusele 31. augustil 1967. Ta on kasutusel rahvuslipuna maal. Roheline ja kollane sümboliseerivad metsi ja maavarasid. Tuletorn, purjekas jangada ja vaha-karnauubapalm sümboliseerivad vastavalt osariigi pealinna Fortalezat, Ceará elanikku ja lopsakat taimkatet. Lipu lõi kaupmees João Tibúrcio Albano, José Francisco da Silva Albano poeg. Ta asendas Brasiilia lipu taevasinise ringi Ceará osariigi vapiga. Aastal 1922 andis Ceará president Justiniano de Serpa välja dekreedi, mille kohaselt Ceará lipp (pavilhão) koosneb Brasiilia lipu rohelisest ristkülikust ja kollasest rombist, mille keskel on valge ring ning selle keskel omakorda Ceará vapp. Seda dekreeti nr 1.971 25. augustist 1922 muutis Seadus nr 8.889 31. augustist 1967, mille kiitis heaks Ceará kuberner Plácido Aderaldo Castelo. Teda aitas ajaloolane Raimundo Girão, kes oli siis kultuurisekretär. Seaduse artiklis 2 on öeldud: "Võttes suvaliseks mooduliks M, peetakse lipu puhul kinni järgmistest proportsioonidest: kõrgus vastab 14m; pikkus 20m; rombi tipud on ristküliku külgedest kaugusel 1,7m; ringi raadius vastab 3,5m; vapi ülemise ja alumise osa kaugus ringist vastab 1m; ja külgede kaugus ringist vastab 2m."
Kõpu looduskaitseala

Kõpu looduskaitseala on looduskaitseala Hiiumaal Kõrgessaare vallas. Kaitseala pindala on 3064 ha. Kaitseala ajalugu ulatub aastasse 1962, kui kaitse alla võeti Ristna rannik ja mitmed kaitsealused taimeliigid. Aastal 1973 võeti kaitse alla ka Linnaru mäed. Aastal 1999 organiseeriti ala ümber Kõpu maastikukaitsealaks. Praegused piirid ja staatus aastast 2007. Kaitseala koosseisus on aastast 2007 ka endine Rattagu looduskaitseala. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 06.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 264. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 09.04.2013) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Las Animase maakond

Las Animase maakond (Las Animas County) on kõige suurem maakond USA-s Colorado osariigis. Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Trinidad. Maakonna pindala on 12 368 km². Veepindala on 7 km². Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 15 507. Aastal 2000 oli elanikke 15 207. Otero maakond (põhjas) Pueblo maakond (põhjas) Benti maakond (kirdes) Baca maakond (idas) Unioni maakond (New Mexico) (lõunas) Colfaxi maakond (New Mexico) (edelas) Costilla maakond (läänes) Huerfano maakond (loodes) Maakond moodustati 1866. aastal Huerfano maakonna idaosast. Maakond sai nime Purgatoire'i jõe algse mehhiko hispaania keelse nime El Río de las Ánimas Perdidas en Purgatorio järgi. Aguilar Boncarbo Branson Cokedale Delhi Hoehne Jansen Kim Ludlow Model Segundo Sopris Starkville Thatcher Trinchera Trinidad Tyrone Villegreen Weston Las Animase maakonnas oli 15 207 inimest, 6173 leibkonda ja 4092 perekonda. Rahvastiku tihedus oli 1,2 in/km². Elamuüksusi oli 7629 (keskmine tihedus 1/km²). Rassiline koosseis oli: valgeid 82,63% mustanahalisi 0,39% põlisameeriklasi 2,54% aasialasi 0,37% Vaikse ookeani saarte rassist 0,20% teistest rassidest 10,03% mitmest rassist 3,83% Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 41,45%. 6173 leibkonna seas oli 28,80% neid, kus oli alla 18-aastasi lapsi 49,90% koos elavad abielupaarid 11,60% neid, kus oli ilma abikaasata naine 33,70% neid, mis ei olnud perekonnad. 29,70% kõigist leibkondadest koosnes üksikutest ja 14,30% leibkondadest oli mõni üksi elav vähemalt 65-aastane inimene. Leibkonnas oli keskmiselt 2,40 inimest ja perekonnas keskmiselt 2,97 inimest. Elanikud jagunesid ealiselt nii: 24,20% alla 18 aastased 7,90% 18...24, 24,00% 25...44, 25,90% 45...64 18,00% üle 65 aastased. Ea mediaan oli 41 aastat. Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 95,80 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 93,70 meest. Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 28 273 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 34 072 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 27 182 dollarit, naistel 20 891 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 16 829 dollarit. 17,30% elanikkonnast ja 14,00% perekondadest elasid allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 20,00% alla 18-aastasi ja 17,20% üle 65-aastasi. Comanche National Grassland San Isabeli metsakaitseala Spanish Peaks Wilderness Trinidad Lake State Park 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
Anumägi

Anumägi on kõrgendik Valga maakonnas Valga vallas. Anumägi moodustab koos lähedaloleva Prigendimäega ühtse pinnavormi. Mõlemad mäed olid 1958. aastast looduskaitse all. Anumäe kaitstava ala pindala oli 9,3 ha. 2015. aastal arvati mäed looduskaitseväärtuse kadumise tõttu looduskaitse alt välja. Anumägi Eesti looduse infosüsteemis, vaadatud 09.04.2013. RT I, 03.03.2015, 11. Anumägi Eesti looduse infosüsteemis
Estonia mägi

Estonia mägi on mitmest moreenkünnisest koosnev pinnavorm Rapla maakonnas Kehtna vallas. Moreenkünnised on: Eesmägi, Keskmägi, Tagamägi ehk Kaerepere Eessoomägi, Kesksoomägi ja Tagasoomägi. Künniste kaitseks moodustati 1981. aastal Estonia mäe kaitseala, mille pindala on 27 ha. Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 124. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Estonia mägi keskkonnaportaalis
Uruguay vapp

Uruguay vapp on Uruguay ametlik vapp, mis võeti kasutusele 19. märtsil 1829. Uruguay lipp
Acre osariigi lipp

Acre osariigi lipp on Brasiilia Acre osariigi lipp. Lipp on ametlikult kinnitatud 1. märtsil 1963. Rio de Acre osariigi lipp andmebaasis Flags of the World (inglise keeles)
Argiasjust pühapäeval

"Argiasjust pühapäeval" oli Eesti Televisiooni päevakajalise sisuga publitsistikasaatesari aastatel 1978–1989. Sel oli ka meelelahutuslik pool,kus esinesid Eesti ansamblid ja lauljad, kes esitasid vaatajate soovilugusid. Saatesarja esimene osa oli eetris 15. oktoobril 1978. Esialgu oli saatejuht Juhan Hindov, 1979. aastast Peeter Eelsaare, 1981. aastal Olav Osolin. Aastatel 1982–1989 oli saatejuht Feliks Undusk. http://etv.err.ee/index.php?0536395&kuu=2012-05-23#.UWE2nDfLvbg[alaline kõdulink]
Hageri-Sutlema rannamoodustised

Hageri-Sutlema rannamoodustised on endisaegse Balti jääpaisjärve metsaga kattunud rannavall, mis asub Rapla maakonnas Kohila vallas. Rannamoodustised on aastast 1973 kaitse all (Hageri-Sutlema rannamoodustiste kaitseala). Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 137. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Nevada kummituslinnade loend

Siin on Nevadas asuvate kummituslinnade loend. Enamik linnu hüljati pärast kaevanduste sulgemist.
Sookalduse kollase nartsissi kasvukoht

Sookalduse kollase nartsissi kasvukoht on kollase nartsissi kasvukoht Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Sookalduse külas. Kasvukoht jääb Aovere–Kallaste–Omedu maanteel sõitjate nägemisulatusse. Aastatel 1964–2021 oli kasvukoht looduskaitse all. Kaitseala pindala oli 0,3 ha. Kollane nartsiss metsistub ehk hakkab looduslikult levima väga harva. Liik jõudis Eestisse Tartu Ülikooli botaanikaaia vahendusel 1807. aastal. Kokkuleppeliselt kulub taimeliigi naturaliseerumiseks ehk looduslikes kooslustes inimese abita iseseisvalt levimiseks 250 aastat. Kuna Sookalduse nartsissid pole selles kohas kasvanud üle 250 aasta, siis ei loeta nende kasvukohta looduslikuks. Legendi kohaselt käis Sookalduse Singli talu perepoeg Peep 1880. aastate lõpul või 1890. aastate algul tööl Saare mõisas ja armus sealsesse mõisapreilisse. Kui mõisapreili isa sellest kuulis, jäi Peep töökohast ilma, kuid mõisapreili kinkis poisile armastuse ja kiindumuse märgiks ühe nartsissisibula, öeldes, et nii kaua, kuni nartsissid õitsevad, püsib nende armastus. Peep pistis nartsissisibula talu akna alla mulda ja see hakkas paljunema. Nartsiss kohanes uue elupaigaga niivõrd hästi, et kasvas edasi isegi siis, kui talu uus elumaja teise paika ehitati ja vana aeda enam ei hooldatud. RT I, 01.06.2021, 4. Kollase nartsissi kasvukoht Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Kukk, Toomas. Kas nartsiss kasvab Eestis looduslikult? Eesti Loodus, 10. mai 2017. Paavle, Silja. GALERII | Tartumaal püüab pilke looduslik kollaste nartsisside väli. Õhtuleht, 9. mai 2018. Vilbaste, Kristel. Meie looduslikud nartsissid õitsevad. Looduskalender, 2. mai 2017. Kollase nartsissi kasvukoht Eesti looduse infosüsteemis FOTOD: Metsikute nartsisside põld on taas õitsele puhkenud, Maaleht, 9. mai 2017
Alagoase osariigi lipp

Alagoase osariigi lipp on Brasiilia Alagoase osariigi lipp. Lipp on ametlikult kinnitatud 23. septembril 1963. Alagoase osariigi lipp andmebaasis Flags of the World (inglise keeles)
Suurekivi tee

Suurekivi tee on tänav Rae vallas Peetri alevikus. Tänav saab alguse Kuldala tee lõpu lähedalt (aga Kuldala teega puudub autoga läbitav ühendus) ja lõpeb ristumisel Küti teega, olles ligikaudu 560 meetrit pikk (koos tänavalt algavate nimetute tupikute ja ringteega 1130 meetrit). Tänav on eraomanduses ega ole seetõttu avalikuks liikluseks avatud. Ehitaja ei ole tänavat projektikohaselt välja ehitanud (on oluliselt kitsam, puudub tänavavalgustus). Suurekivi tee Suurekivi tee
Küti tee

Küti tee on tänav Rae vallas Peetri alevikus. Tänav saab alguse Vana-Tartu maanteelt endise Tammiku talu kõrvalt ja lõpeb ristumisel Mõigu teega, olles ca 1100 meetrit pikk. Tänava algus on tänava muust osast kitsam ja sillutataud freesasfaldiga; ülejäänud tänav on sillutatud mustkatte või asfaldiga. Küti tee ääres asub Peetri kooli staadion. Küti tee
Pueblo maakond

Pueblo maakond (Pueblo County) on maakond USA-s Colorado osariigis. Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Pueblo. Maakonna pindala on 6210 km². Veepindala on 23 km². Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 159 063. Aastal 2000 oli elanikke 141 472. El Paso maakond (põhjas) Lincolni maakond (kirdes) Crowley maakond (idas) Otero maakond (idas) Las Animasi maakond (lõunas) Huerfano maakond (edelas) Custeri maakond (läänes) Fremonti maakond (loodes) Avondale Beulah Valley Boone Colorado City Pueblo Pueblo Springs Ranch Pueblo West Rye Salt Creek Vineland Pueblo maakonnas oli 141 472 inimest, 54 579 leibkonda ja 37 332 perekonda. Rahvastiku tihedus oli 23 in/km². Elamuühikuid (housing units) oli 58 926 (keskmine tihedus 10/km²). Rassiline koosseis oli järgmine: valgeid 79,47% mustanahalisi 1,90% põlisameeriklasi 1,59% aasialasi 0,65% Vaikse ookeani saarte rassist 0,07% teistest rassidest 12,93% kahest või enam rassist 3,38% Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 37,97%. 54 579 leibkonna seas oli 31,50% neid, kus oli alla 18-aastasi lapsi; 50,10% koos elavaid abielupaare; 13,30% neid, kus oli ilma abikaasata naine; 31,60% neid, mis ei olnud perekonnad. 26,60% kõigist leibkondadest koosnes üksikutest ja 11,10% leibkondadest oli mõni üksi elav vähemalt 65-aastane inimene. Leibkonnas oli keskmiselt 2,52 inimest ja perekonnas keskmiselt 3,04 inimest. Elanikud jagunesid ealiselt nii: 25,80% alla 18-aastasi; 9,40% 18–24-aastasi; 27,20% 25–44-aastasi; 22,40% 45–64-aastasi; 15,20% üle 65-aastasi. Ea mediaan oli 37 aastat. Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 95,80 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 92,50 meest. Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 32 775 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 40 130 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 31 154 dollarit, naistel 22 967 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 17 163 dollarit. 14,90% elanikkonnast ja 11,20% perekondadest elasid allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 19,70% alla 18-aastasi ja 8,70% üle 65-aastasi. San Isabeli metsakaitseala Greenhorn Mountain Wilderness 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. 2020 United States Census, vaadatud 1.04.2022.
Vägeva tee

Vägeva tee on tänav Rae vallas Peetri alevikus. Tänav saab alguse Tartu maanteelt, ristub Lepiku teega, Peetri teega, Uusmaa teega ja lõpeb Küti teel, olles ca 1,58 km pikk. Tänav on Peetri alevikus üks pikimaid ja läbib eriilmelisi piirkondi - tänava alguses on ärihooned, seejärel järgnevad paarismajad ja korterelamud, tänava lõpuosas on eramajad. Tänav möödub Peetri pargist. Tänava nimi tuleneb Vägeva talu nimest. Vägeva tee Vägeva tee Vägeva tee ja Uusmaa tee ristmik Vägeva tee paarismajad on kujunenud Peetri sümboliks Vägeva tee ja Peetri tee ringristmik