laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rabamännik

Rabamännik on kuivendatud looduslik puisraba. Looduslikes puisrabades esineb üksikuid mände ning kuivendamise tagajärjena ei suuda ülejäänud puuliigid vähese vee nimel konkureerida. Rabamännikute levimist soodustab kuiv kliima ning sellest tulenev mulla kuivenemine. Rabamänd (Pinus sylvestris var. nana) on hariliku männi üks teisendeid. Harilik mänd on seejuures Eesti ainus looduslik männiliik ja samas levinuim puu Eesti metsades. Tüüpiline rabamänd on tavaliselt madal, tüvi on okslik ning mattunud osaliselt turbasamblasse. Rabamännikutes ja metsasoodes on levinud järgmised turbasamblad: pruun turbasammal, lilla turbasammal, Läänemere turbasammal ning lepa turbasammal. Iseloomulikud rabamännikule on kanarbik (Calluna vulgaris), harilik kukemari (Empetrum nigrum), harilik jõhvikas (Vaccinium oxycoccus), harilik sinihelmikas (Molinia caerulea), tupp-villpea (Eriophorum vaginatum), pudeltarn (Carex rostrata), harilik luga (Juncus effusus) ja ümaralehine huulhein (Drosera rotundifolia). Rabamännik on väga marjarikas, seal on palju mustikaid, pohli ja jõhvikaid. Peale marjade leidub rabamännikus ka suurel hulgal seeni. Mänd talub äärmuslikke kasvutingimusi, nii kuuma kui ka külma. Mändi võib leida liivaluidetel, nõmmedel kui ka soodes ja rabades. Soodes ja rabades kasvavad männid moodustavadki rabamänniku. Mänd suudab kasvada nii happelisel mullal kui ka karbonaadirikkal pinnasel. Turja, K (2006). "Metsataimekatte mitmekesisus ja seda mõjutavad tegurid" (PDF). Mari Müür (2009). "Kuivendamise mõju märgalde taimekooslustele ning nende taastamine" (PDF). Ain Raal (2012). Seitse tervendavat puud. ISBN 9789949321155. Ülo Tamm (2001). "Mänd - vastupidavuse sümbol". Eckstein, J ; Leuschner, H.H ; Bauerochse, A ; Sass-Klaassen, U (2001). "Subfossil bog-pine horizons document climate and ecosystem changes during thie mid-holocene".{{netiviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) "Bog Woodland". 2020. Kristy Paterson (2019). "Bog woodands". Jaanus Paal (1999). "Eesti taimekatte kasvukohatüüpide klassifikatsioon". CABI (2002). "Pines of silvicultural importance".
Kiudolova

Kiudolova (ka Kiudalova, Kivdolova või Kivdoli, latgali keeles Kyudolova või Kyudoli) on küla (vidējciems) Lätis Ludza piirkonnas, Pureņi valla halduskeskus. Kiudolova asub valla idaosas merepinnast 150 meetri kõrgusel Kivdalova järve läänekaldal.. Küla jääb piirkonna keskusest Ludzast 12,5 ning Riiast 281 kilomeetri kaugusele. Külas on raamatukogu, Strumpe postkontor ja Pureņi rahvamaja. Küla rajati aastal 1984, et see oleks Vitkupova küla asemele külanõukogu halduskeskuseks. Aastal 1988 ehitati sinna ka põhikool. Aastal 2008 oli külas elanikke 92, aastal 2020 aga 62. Läti Ruumiandmete Agentuur Latvijas pagasti. Enciklopēdija. 2. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2002. 206. lk. ISBN 9984-00-436-8. Vietvārdu datubāze
Trybsz

Trybsz (slovaki keeles Tribš, ungari keeles Újterebes, saksa keeles Treibs/Tribs) on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Tatra maakonnas Łapsze Niżne vallas. Trybsz asub Slovakkia piirist umbes 8,5 km kaugusel. Trybsz on turismisihtpunkt. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/011216911082-0443453?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022. Trybsz Encyklopedia PWN. Vaadatud 29. detsembril 2023
Lehe tänav (Pärnu)

Lehe tänav on tänav Pärnu Rannarajooni linnaosas. Tänav algab A. H. Tammsaare puiesteelt ja kulgeb kagusse kuni ristub Ranna puiesteega. Tänava pikenduselt lõuna suunas kulgeb kergliiklustee, mis lõpeb Pärnu rannapromenaadil. Tänav ristub ka Papli tänavaga (paremalt). Tänav külgneb Pärnu rannapargiga. Tänava äärde jäävad Pärnu Rannastaadion ja Pärnu rannahotell. Tänav on ligikaudu 361 meetrit pikk. A. H Tammsaare puiestee ja Ranna puiestee vahel on tänav ühesuunaline. Sõita saab vaid A. H. Tammsaare puiestee suunas. Tänav on kandnud ka Lehise tänava (saksa keeles Lärchenstraße) nime, kuid alates 1930. aastatest on see olnud Lehe tänav. "Lehe tn". Kohanimeandmebaas. Vaadatud 19.12.2020.
Punase Professuuri Instituut

Punase Professuuri Instituut (Институт красной профессуры, ИКП), aastail 1921–1938 Moskvas tegutsenud ÜK(b)P parteiline õppeasutus. Juhatajad Mihhail Pokrovski (1921–1931), Pavel Judin (1931–1938).
Vürst Trubetsky & J. M. K. E.

Vürst Trubetsky & J. M. K. E. (täisnimega Vürst Trubetsky & Joodikud Moskva Kohviku Eest) oli aastail 1986–1988, 2001 ja 2006 tegutsenud Tallinna punkansambel. Tõnu Trubetsky (vokaal) Villu Tamme (kitarr) Tarvo Hanno Varres (basskitarr) Venno Vanamölder (trummid) Kirsti Kongas (viiul) Keesi Kapsta (viiul) 19. mail Tartus Tartu Kirjanduse Majas Juunis Saarepeedis kultuurimajas Juulis Jänedal laululaval Septembris Riias Läti Kunstiteatris (Dailes teātris, Brīvības 75; koos bändiga Kino) 14. oktoobril Tallinnas klubis Majak 5. veebruaril Kosel kultuurimajas 21. märtsil Tartus TRÜ klubis 28. märtsil Tallinnas klubis Volta 7. aprillil Tallinnas Noorte Kunsti Klubis (Restaureerimisvalitsuse keldris Laial tänaval) 15. aprillil Tallinnas Tallinna Kirjanike Majas "Progress '87" 5. novembril Tallinnas Tallinna 7. Keskkoolis (praegune Prantsuse Lütseum) 28. detsembril Tallinnas Kodulinna majas 5. juunil Tallinnas Kodulinna majas 18. jaanuaril Tallinnas Von Krahli Teatris 25. oktoobril Tallinnas Von Krahli Teatris 17. veebruaril Tallinnas Rock Cafés 18. veebruaril Tallinnas Rock Cafés "Rotipüüdja" (2000; CD; Kaljukotkas) Vürst Trubetsky & J. M. K. E. Vürst Trubetsky & J. M. K. E. Vürst Trubetsky & J. M. K. E.
Toomas Tamm

Toomas Tamm (sündinud 16. oktoobril 1965 Tartus) on eesti keemiateadlane ja professor. Ta on lõpetanud 1983. aastal Tartu 2. Keskkooli hõbemedaliga; õppinud vahetusüliõpilasena Lafayette College’is (Easton, PA, USA); lõpetanud 1990. aastal Tartu Ülikooli keemia (orgaanilise keemia) erialal cum laude. Aastatel 1990–1993 oli ta Tartu Ülikooli keemiaosakonnas aspirantuuris ja doktorantuuris. Järeldoktorantuur Florida Ülikoolis (Gainesville, USA) 1994–1996 ja Helsingi Ülikoolis 1996–1998. Keemiadoktor (Quantum-Chemical Simulation of Solvent Effects, juh Mati Karelson) Tartu Ülikool, füüsika-keemiateaduskond 1993; professor 1998. , Tartu Riikliku Ülikooli laborant (osalise koormusega) 1981–1984, 1986–1989; nooremteadur (osalise koormusega) 1990–1992, teadur 1993–1994; Post-doctoral Associate (teadur) Florida Ülikoolis 1994–1996; Helsingi Ülikooli keemiaosakonna laboratooriumi teadur 1996–1998; Tallinna Tehnikaülikoolis: 1998 –…: matemaatika-loodusteaduskonna alus- ja rakenduskeemia instituudi anorgaanilise keemia professor ja õppetooli juhataja 1998–2002; keemiainstituudi anorgaanilise keemia professor ja õppetooli juhataja 2002–2014; matemaatika-loodusteaduskonna teadus- ja arendusprodekaan 2002–2007; matemaatika-loodusteaduskonna õppeprodekaan 2012–2016; matemaatika-loodusteaduskonna keemiainstituudi anorgaanilise keemia õppetooli dotsent 2014–2016; loodusteaduskonnna õppeprodekaan 2017–2022; loodusteaduskonna keemia ja biotehnoloogia instituudi dotsent 2017, professor 2017–…; loodusteaduskonna dekaani kt 2020., Loodusteadused ja tehnika. Keemia ja keemiatehnika. Teoreetiline ja kvantkeemia. Arvutuskeemia. Avaldanud üle 70 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 7 magistri- ja 4 doktoritööd. Kvantkeemia programmipaketi ZINDO arendus- ja testimistööde koordineerimine Florida Ülikoolis (USA, 1994–96). Osalenud rahvusvaheliste konverentside läbiviimisel; TTÜ matemaatika-loodusteaduskonna teadus- ja arendusprodekaan 2002–2007; Eesti Keemia Seltsi liige. , Fotograafia. Toomas Tamm on juutuuber. YouTube'is on ta omanimelisele kanalile laadinud palju loenguid ja teisi õppematerjale. Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikool, 2008, lk. 420-421 Toomas Tamm Eesti Teadusinfosüsteemis Toomas Tamm Eesti Teadusinfosüsteemis [1] Toomas Tamm YouTube'is
Perkal

Perkal (prantsuse, pärsia k. percale) on eriti kvaliteetsest puuvill-lõngast kootud peen tihe labase sidusega tavalisest tugevam kergem riie. Kasutatakse seal kus vajatakse kerget tugevat kattematerjali. Lennunduse esimestel aastakümnetel kasutati lakitud perkali lennuki tiiva, kere ja tüürpindade katteks. Perkaliga kaetud lennuki pinnad muutusid emaliidiga lakitult ilmastikukindlaks, pingutatuks, siledaks ja õhutihedaks, samuti õmmeldi sellest riidest langevarje. Eesti Entsüklopeedia, 7 köide, Tallinn, Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1994, lk. 261
Cirma vald

Cirma vald (läti keeles Cirmas pagasts) on vald Lätis Ludza piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Ludza linnaga, Isnauda, Pureņi ja Zvirgzdene vallaga ning Rēzekne piirkonna Stoļerova, Griškāni ja Lendži vallaga. Valla pindala on 87 km². 2011. aasta seisuga elas seal 650 inimest. Aastal 2011 elas vallas 378 lätlast, 263 venelast, 19 valgevenelast, 8 ukrainlast, 3 poolakat ja 1 leedulane. Valla keskus on Tutini küla. Vallavanem on Ilga Mikijanska. Valla suurim järv on Cirms. Aastal 1945 moodustati Zvirgzdene vallas Cirma külanõukogu, aastal 1949 likvideeriti aga vald ametlikult. Aastal 1954 liideti Cirma külanõukoguga Pokumina külanõukogu, aastal 1979 aga osa Lendži külanõukogust. Aastal 1990 moodustati külanõukogust Cirma vald. 2009. aastast kuulub vald Ludza piirkonda. Muinsusmälestistest on kohaliku kaitse all Evertova keskaegne kalmistu ehk Hauamägi. Riikliku kaitse all on Evertova muinaskalmed. Looduskaitse all on Ubagi männid, Voverova mänd, Gomeļmuiža kask, Gomeļmuiža künnapuud, Gomeļmuiža park, Gomeļmuiža tammed, Gomeļmuiža õõnes pärn, Gomeļmuiža õõnega pärn ja veel neli nimetut põlispuud. Vallas on nelikümmend üheksa küla. Valla keskuse Tutini (vidējciems) elanike arv aastal 2020 oli 290. Kaks valla küla on staatusega mazciems – Garbari 45 elanikuga aastal 2020 ja Pokumina 20 elanikuga aastal 2020. Ülejäänud valla külad on staatusega skrajciems – Antiži 8 elanikuga aastal 2020, Biži 2 elanikuga aastal 2020, Ceiruļova 4 elanikuga aastal 2020, Dubinova 34 elanikuga aastal 2020, Dzierkaļi 10 elanikuga aastal 2020, Edvardoslava 2 elanikuga aastal 2009, Evertova 18 elanikuga aastal 2020, Galdišova 10 elanikuga aastal 2020, Iškina 5 elanikuga aastal 2020, Karpuškāni 3 elanikuga aastal 2020, Kiuļi, Kleperi 8 elanikuga aastal 2020, Križuta 3 elanikuga aastal 2020, Krjakova 7 elanikuga aastal 2020, Muļči 3 elanikuga aastal 2020, Novomisļi 1 elanikuga aastal 2019, Paborga 9 elanikuga aastal 2020, Pļātova 4 elanikuga aastal 2020, Putinova 9 elanikuga aastal 2020, Putrinīki 34 elanikuga aastal 2020, Ramslova 7 elanikuga aastal 2020, Soidi 4 elanikuga aastal 2020, Sorņi 1 elanikuga aastal 2020, Svjataja Gorka, Škinčova 12 elanikuga aastal 2020, Zabolotje, Zeļčova 40 elanikuga aastal 2020, Trokši 22 elanikuga aastal 2020 ja Voverova 13 elanikuga aastal 2020. Ülejäänud valla elanikud elavad külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Ethnic composition of Latvia 2011 Ludzas novads, vaadatud 16.12 2020 Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 17.12 2020 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 17.12 2020 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS, vaadatud 9.08 2020 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Cirma vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
260

260. aasta Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand Aastakümned: 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad - 260. aastad - 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad Aastad: 255 256 257 258 259 - 260 - 261 262 263 264 265 ... ... ...
306

306. aasta Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand Aastakümned: 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad - 300. aastad - 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad Aastad: 301 302 303 304 305 - 306 - 307 308 309 310 311 ... ... 25. juuli – Constantius I Chlorus, Vana-Rooma keiser
Tutini

Tutini (ka Tutāni, latgali keeles Tutyni) on küla (vidējciems) Lätis Ludza piirkonnas, Cirma valla halduskeskus. Tutini asub valla keskosas merepinnast 150 meetri kõrgusel Cirmsi järve kaldal Rēzekne—Zilupe raudtee ja maantee A12 ääres. Küla jääb piirkonna keskusest Ludzast 6 ning Riiast 263 kilomeetri kaugusele. Külas on raamatukogu, kultuurimaja ja Pokumina postkontor. Küla rajati nõukogude perioodil kui Cirma külanõukogu halduskeskus ja Suvorovi nimelise kolhoosi keskasula. Aastal 2008 oli külas elanikke 370, aastal 2020 aga 290. Läti Ruumiandmete Agentuur Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Vietvārdu datubāze
834

834. aasta Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand Aastakümned: 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 820. aastad - 830. aastad - 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad 880. aastad Aastad: 829 830 831 832 833 - 834 - 835 836 837 838 839 ... ... ...
Grogu

Grogu (tuntud ka kui Baby Yoda) on tegelane George Lucase "Star Warsi" ulmemaailma põhjal loodud sarjast "The Mandalorian". Ta kuulub samasse liiki kui Yoda ja Yaddle. Sarjas palgatakse mandaloorlane teda kinni püüdma, kuid temast saab Grogu kasuisa.
Lakross

Lakross (ka kahvpall, pr lacrosse) on maahokitaoline muruväljakul mängitav pallimäng, mis on arenenud Põhja-Ameerika indiaanlaste rahvuslikust mängust baggataway '​st ja mängust, mida hakati harrastama Prantsusmaal 14. sajandil. Pikavarreliste, otsast reketitaoliste keppidega püütakse palli vastase väravasse lüüa. Nüüdisajal on lakross Kanada rahvusmäng. Mäng oli olümpiamängude kavas 1904. ja 1908. aastal. Mõlemal korral võitis Kanada meeskond. "Mida tehakse Kanadas suvel?" Eesti Päevaleht, 22. märts 2008 "Olümpiaootuses ajaloo prügikasti kadunud olümpiaaladest" ERR Sport, 9.07.2012
Vladimiri oblasti lipp

Vladimiri oblasti lipp on Venemaa haldusüksuse Vladimiri oblasti lipp. Ametlikult võeti lipp kasutusele 28. aprillil 1999. Vladimiri oblasti lipuks on punane kangas, mille vardapoolses osas on sinine vertikaalne laid. Sinine laid moodustab 1/8 lipu pikkusest (samuti oli ka Vene NFSV lipul) ning selle ülaosas on ristatud kuldsed sirp ja vasar. Punase välja keskel on kuldne Vladimiri oblasti vapp. Vapi kujutis moodustab 1/3 punase välja pikkusest. Lipu laiuse ja pikkuse ametlik suhe oli algselt 1:2, kuid alates 1. juulist 2017 on ametlik standard 2:3. Vladimiri oblasti vapp Vladimiri oblasti lipuseadus Vladimiri oblasti ametlikul kodulehel (vene keeles) Riiklik sümboolika: Vladimiri oblast – Vladimir (vene keeles)
Klas Dahlbeck

Klas Henrik Dahlbeck (sündinud 6. juulil 1991 Katrineholmis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Šveitsi kõrgliigaklubis Davos. Ta debüteeris Rootsi kõrgliigas hooajal 2009–10 Linköpings HC meeskonnas. 2011. aastal valis Chicago Blackhawks ta NHL-i draft '​is 79. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus Dahlbeck mängima 2012. aastal. Esimesed kaks hooaega mängis ta ainult Blackhawkski noorteklubis Rockford IceHogs American Hockey League'is. NHL-is tegi ta debüüdi 6. detsembril 2014 mängus Nashville Predatorsi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is sama aasta 11. detsembril mängus Boston Bruinsi vastu. 2015. aasta veebruaris siirdus Dahlbeck Arizona Coyotesi. Aastatel 2016–2018 mängis ta NHL-is Carolina Hurricanesi ridades. 2018. aasta mais sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga Moskva CSKA. Aastatel 2019 ja 2022 võitis ta klubiga Gagarini karika. 2022. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Davosiga. Rootsi jäähokikoondise koosseisus osales Dahlbeck 2021. aasta maailmameistrivõistlustel. "HCD signs Klas Dahlbeck" (saksa). HC Davos. 3. mai 2022. Vaadatud 3. mail 2022. Klas Dahlbeck khl.ru lehel Klas Dahlbeck NHL.com lehel Klas Dahlbeck hockeydb.com lehel
Oscar Fantenberg

Oscar Fantenberg (sündinud 7. oktoobril 1991 Ljungbys) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Rootsi kõrgliigaklubis Linköping HC. Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2009–10 HV71 meeskonnas. Aastatel 2014–2016 mängis ta Rootsi kõrgliigas Frölunda HC ridades. 2016. aastal tuli ta klubiga Rootsi meistriks ja võitis samal aastal veel ka Jäähoki Meistrite Liiga. Hooajal 2016–17 mängis Fantenberg KHL-is HK Sotši ridades. 2017. aastal valiti ta KHL-i tähtede mängule. 2017. aasta mais sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Los Angeles Kings. NHL-is debüteeris ta 5. oktoobril 2017 mängus Philadelphia Flyersi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is sama aasta 9. novembril mängus Tampa Bay Lightningu vastu. 2019. aasta veebruaris siirdus ta Calgary Flamesi. Hooajal 2019–20 mängis ta Vancouver Canucksis. 2020. aasta oktoobris naasis Fantenberg KHL-i, sõlmides üheaastase lepingu Peterburi SKA-ga. 2022. aasta mais naasis Fantenberg Rootsi kõrgliigasse, kui sõlmis nelja-aastase lepingu Linköpingiga. Fantenberg kuulus Rootsi jäähokikoondisse 2016. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2022. aasta taliolümpiamängudel. "Oscar Fantenberg ansluter till LHC". LHC.eu. 24. mai 2022. Vaadatud 24. mail 2022. Oscar Fantenberg KHL.ru lehel Oscar Fantenberg NHL.com lehel Oscar Fantenberg hockeydb.com lehel
Tadeusz Reichstein

Tadeusz Reichstein (20. juuli 1897 – 1. august 1996) oli poola-šveitsi keemik ja Nobeli meditsiiniauhinna laureaat. Reichstein sündis Włocławeki linnas ja veetis lapsepõlve Kiievis. Kooliteed alustas ta Saksamaal Jenas. Kui ta oli kaheksa-aastane, kolis pere Šveitsi Baselisse. Reichstein õppis ETH Zürichis keemiat ja lõpetas selle 1920. aastal. 1933. aastal õnnestus tal Walter Norman Haworthist sõltumatult sünteesida C-vitamiini meetodil, mis nimetati hiljem tema järgi Reichsteini meetodiks. 1950. aastal sai Reichstein koos Edward Calvin Kendalli ja Philip Showalter Henchiga Nobeli meditsiiniauhinna neerupealise koore hormoonidega tehtud töö eest, millega eraldati esimest korda kortisoon. "Tadeus Reichstein Biographical". The Nobel Prize. Vaadatud 20. detsember 2020. "Tadeusz Reichstein (1897-1996): a cofounder of modern steroid treatment in dermatology". National Center for Biotechnology Information. Vaadatud 20. detsember 2020.
Leutaschklamm

Leutaschi kuristik (saksa: Leutaschklamm või Leutascher Geisterklamm) on kanjon Mittenwaldi ja Unterleutaschi lähedal Baieri-Tirooli piirialal, millest voolab läbi Leutascher Ache jõgi. See väga järskude külgedega kuristik avati turistidele see alles 24. mail 2006. Selleks tehti 1,4 miljoni euro suuruse Euroopa Liidu toetatud Austria-Saksa projekti abil üle 970 m pikkused terasest käiguteed ja sillad. Kogupikkusega 1650 m on see pikim ligipääsetav kuristik Ida-Lubjakivialpides. Turismiprojektina turustati kuristikku niinimetatud Geisterklammina ("vaimne kuristik") koos Koboldpfadiga ("Koboldi tee") kui peresõbralikku vaba aja paradiisi. Ümbruskonnas on 40 tahvlit infoga müütide, geoloogia, taimestiku ja loomastiku kohta, samuti pilkuvate silmadega vaim ja värvilised, helile orienteeritud mängud. Käiguteed on igal võimalusel horisontaalsed ja on ehitatud nii, et neid saaks ületada ilma ronimisvarustuseta. Igasuguse ärevuse, mis põhjustatud kohati rohkem kui 50 m kõrguste vahest käigutee ja kuristiku põhja vahel, peaks neutraliseerima käigutee kindel kujundus. Lisaks on kuristikus lühike rada koseni. Leutaschi kuristik on põhimõtteliselt avatud aasta läbi, välja arvatud siis, kui on tugevad lumesajud, mil see on suletud. Jalutuskäik läbi kuristiku on tasuta; ainult tee kose juurde on tasuline. Leutaschi kuristik 1900. aasta paiku Leutaschi kuristik 1900. aasta paiku Panoraamsild üle Leutaschi kuristiku Leutaschi sissepääsu lähedal Juga kuristiku lõpus 7. juulil 2007 paiskus käiguraja kohalt üle mitmesajakilone rahn ootamatult terasest käiguteele ja hävitas selle osaliselt. Keegi vigastada ei saanud, kuid kuru suleti kaheks nädalaks remondiks. Ederkanzeli restoran (1184 m) mäeharjal Leutaschi kuristiku kohal ja lääne pool on geograafiline ja poliitiline kurioosum. Kui söögisaal ja tualettruumid on Saksamaal, on restorani terrass Austria pinnal. Ametlik piirikivi, mis tähistab piiri kahe riigi vahel, on hoone välisseinal terrassiukse juures. Terrassil pakutavaid jooke ja toitu müüakse aga Garmisch-Partenkircheni ja Innsbrucki vastutavate finantsosakondade vahelise kokkuleppe alusel Saksamaa maksueeskirjade kohaselt. Teised märkimisväärsed kuristikud Garmisch-Partenkircheni kreisis on Partnachi kuristik Zugspitze lähedal ja Höllentali kuristik Grainau-Hammersbachi lähedal.
Mandaloorlane (The Mandalorian)

Mandaloorlane, pärisnimega Din Djarin on Mandaloorlane Jon Favreau sarjast "The Mandalorian". Teda mängis Pedro Pascal.
Silli jõgi

Sill on 43 km pikkune jõgi Tiroolis Austrias. See on üks suuremaid Inni lisajõgesid Tiroolis. See voolab läbi Wipptali põhja poole Innsbrucki. Selle lähe asub Brenneri mäekurust idas. Sillzwickelis – kohas, kus see Innsbruckis Inni suubub – on puhkeala koos jalgrattaradadega. Viggarbach suubub sellesse Schönberg im Stubaitalis. Jõe valgla on 853 km²; 31,6 km² on kaetud liustikujääga. Jõevoolu tekitatud veejõudu kasutavad kolme elektrijaama. Jõe koskede hulka kuulub Silli langus, mille kõrgus on umbes 4 m ja kust võetakse vett linnakasutuseks. Languse basseinis elavad kalad nagu forellid. Bretterkelleri kosk asub Paschbergi jalamil Innsbruckis. Sill on silmapaistvalt esindatud Austria kirjaniku Thomas Bernhardi lugudes Amras ja Der Wetterfleck.
Daphne Caruana Galizia

Daphne Caruana Galizia (neiupõlvenimega Vella; 26. august 1964 – 16. oktoober 2017) oli Malta ajakirjanik ja blogija, kes uuris muuhulgas valitsuse korruptsiooni, rahapesu ja organiseeritud kuritegevusega seotut. Ajaleht Politico on teda kirjeldanud kui "ühenaise WikiLeaks, kes on ristiretkel läbipaistmatuse ja korruptsiooni vastu Maltal, mis on mõlema omaduse pärast kuulus" ning välja toonud, et parematel päevadel ületas tema blogi loetavus tervet Malta ajakirjandust. Ta hukkus 2018. aasta 16. oktoobril autopommi plahvatuses. DAPHNE CARUANA GALIZIA : THE BLOGGING FURY "Mõrvatud Malta ajakirjaniku väiteid analüüsinud uurija kardab oma elu pärast". ERR. 9. jaanuar 2018. Vaadatud 3. mail 2022. Ben Taub: "Murder in Malta" The New Yorker, 14. detsember 2020
Småland

Småland [sm'ooland] on Lõuna-Rootsis asuv ajalooline maakond (landskap). See piirneb Blekinge, Skåne, Hallandi, Västergötlandi, Östergötlandi ning Ölandi saarega. Folkmängd i landskapen den 31 december 2020
Wachten

Wachten (vene keeles Вахтен) oli täpselt teadmata päritolu aadlisuguvõsa. Wachteni suguvõsa päritolu on jäänud selgusetuks. Suguvõsaliin algab XVIII sajandil elanud major Magnus Wachteniga. Tema poeg major Johann Reinhold von Wachten (1748−1797) naitus Hoomuli mõisniku tütrega ja oli aastatel 1783−1796 selle mõisa rentnikuks. Tema poeg Hans von Wachten (1786−1874) astus sõjaväeteenistusse ja lõpetas karjääri kindralleitnandina. Tema surmaga kustus suguvõsa meesliinis. Kindralleitnant Hans von Wachten (1786−1874) immatrikuleeriti 13. veebruaril (vkj) 1839 Eestimaa rüütelkonna matriklisse. Hans Otto Wilhelm Friedrich von Wachten (1786−1874), kindralleitnant, polgukomandör, korpuse staabiülem, armee peastaabi ülema kohusetäitja Liivimaa läti distrikt: Pavasari (Pawassern) (1819−1837) Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd III. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930, lk 351. EAA, f. 854, n. 3, s. 652. Pagineerimata. Toimik Wachteni suguvõsa kohta. Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 470. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd III. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930. Lk 351 [1]. Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd XV. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 2004. Lk 330-331.