laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Martti Preem

Martti Preem (sündinud 5. juulil 1949) on eesti arhitekt. Ta on lõpetanud 1967. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1972. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (matemaatikateaduskonnas). 1980. aastal lõpetas ta Eesti Riikliku Kunstiinstituudi arhitektina. Preem töötas TRÜ Tartu linna kompleksuurimise laboratooriumi vanemteadurina (1981–1988) ja RUPI Eesti Ehitusmälestiste Tartu osakonna vanemarhitektina (1988–1991). Seejärel oli ta Tartu linnaaarhitekt (1991–1995) ning Tartu Ülikooli arhitekt (1996–2000 ja 2002–2005). Novembrist 2000 kuni 2001. aasta lõpuni töötas Pärnu linnaplaneerimise osakonna juhatajana, olles osalise koormusega edasi Tartu Ülikooli arhitekt. Aastast 2005 kuni novembrini 2011 töötas ta Tallinna Linnaplaneerimise Ameti üldplaneeringute osakonna juhatajana. Pärast seda on töötanud Maa-ameti planeeringute osakonna juhatajana. Ta on 1985. aastast Eesti Arhitektide Liidu liige. Valiti 1988 Tartu linnavolikogusse, oli seal elukeskkonnakomisjoni esimees. Tartu Rotary klubi üks taasasutajatest 1992, klubi president 1994–1995. Praegu Nõmme-Tallinna Rotary klubi auliige. 1988 – Struwe tn 2 (G. F. Parroti elamu) hoone rekonstrueerimine Eesti Loodusuurijate Seltsi majaks 1989 – Ropkamõisa 7 hoone rekonstrueerimine 7 korteriga elamuks 1996/1998 – Narva mnt 1, AS DINORi ärimaja 1996/1999 – Ropkamõisa 10 kortermaja 1997/1999 – Ülikooli tn 17, endise trükikoja hoone rekonstrueerimine ülikooli keeltemajaks (Paabel) 1997/2000 – Narva mnt 4, ülikooli endiste laoborihoonete rekonstrueerimine majandusteaduskonna õppehooneks (Oeconomicum) 2001/2005 – villa Tartus E. Wiiralti tn 1 2001/2007 – Lossi tn 23, endise haiglahoone rekonstrueerimine 29 korteriga elamuks 2005/2007 – kaks korterelamut Tartus Kauna tn 43 ja 45 2005/2008 – villa Tartus Molberti tn 2 Tema ema on lastearst Heljo Preem ja isa on tippjuht Kaljo Preem. Vanaisa Konrad Preem (Brehm) oli pedagoog. http://www.htg.tartu.ee/?sub=lennud&aasta=1967 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. märts 2011. Vaadatud 11. juunil 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. juuni 2007. Vaadatud 11. juunil 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Martti Preem: hoonestus sõltub väärtushinnanguist", Tartu Postimees, 16. juuli 2007 Nils Niitra, "Martti Preem pani hooned oma kohtadele", Postimees, 17. november 2005
Kuusalu Keskkool

Kuusalu Keskkool on üldhariduskool Harjumaal Kuusalu vallas. Kool asub umbes 40 km kaugusel Tallinnast Narva suunas, jääb Tallinna–Narva maantee ja Jõelähtme–Kemba tee vahele. Kooli direktor on Kristi Tarik. Koolis tegutsevad mudilaskoor, lastekoor, noortekoor ja näitering, võimalus on osaleda korvpalli-, kergejõustiku-, karate-, saalihoki-, tennisetreeningutel ning õppida rahva-, seltskonna- ja peotantsu. Kooli kõrval asub Kuusalu Keskkooli staadion. 17. oktoobrit 1755 loetakse Kuusalu kooli sünnipäevaks. Sellest kuupäevast pärinevad Arnold Johann Knüpfferi järgmised kirjaread: "Kuusalus on köster Jakob Johann Grönberg ning tema on hea koolmeister, kuna mõned talupojad oma lapsi tema juurde kooli tahavad anda." Kooli nimetused läbi ajaloo: 1868–1902 Kiiu-Pirsallika vallakool 1902–1920 Kiiu kaheklassiline ministeeriumikool 1920–1938 Kiiu 6-klassiline Algkool 1938–1944 Kuusalu 6-klassiline Algkool 1944–1950 Kuusalu Mittetäielik Keskkool 1950–1962 Kuusalu 7-klassiline Kool 1962–1974 Kuusalu 8-klassiline Kool 1974–... Kuusalu Keskkool Kooli koduleht
Wayne Static

Wayne Static (kodanikunimega Wayne Richard Wells; 4. november 1965 – 1. november 2014) oli USA muusik ja laulja industrial metal'i bändis Static-X. Wayne Static kasvas üles Michigani väikelinnas Shelbys. Pärast seda kolis ta Chicagosse ja seejärel Californiasse. Ta sai endale esimese mängukitarri 3-aastaselt. Kui ta sai 7-aastaseks, ostsid ta vanemad talle päris kitarri (S12, algaja mudel). Ta käis muusikakoolis ja võitis kohaliku talendivõistluse, lauldes lugu "Skip to My Lou". Wayne mängis oma esimeses bändis 12-aastaselt ja sellest peale tahtis ta saada muusikuks. Suviti käis ta tööl, näiteks töötas ta asparikorjajana ja kirsside konserveerimise ettevõttes. Pärast Chicagosse kolimist lõi Wayne bändi Deep Blue Dream koos Ken Jayga. See oli lühikese elueaga bänd, sest Wayne kolis Californiase. Seal lõi ta bändi Static-X koos Tony Campose ja Koichi Fukudaga. Wayne oli tuntud oma ebatavalise soengu poolest: tema juuksed tõusid ülespoole. Sellise soengu tegemiseks kulus keskmiselt 20 minutit. Wayne teatas juulis 2007, et alustab uut projekti Pighammer, kuid detsembris 2007 teatas ta intervjuus saidile UltimateGuitar.com, et Pighammeriga hakkab ta tegelema siis, kui tal aega on, seniks jääb tema põhitegevusalaks Static-X. Wayne seisab Static-X-i 2009 ilmunud 6. albumi "Cult of Static" kaanel palja ülakehaga, seljaga vaataja poole. 2002 – Jonathan Davis & Richard Gibbs feat. Wayne Static – Not Meant For Me 2003 – Godhead & Wayne Static – The Giveaway 2004 – Mephisto Odyssey & Wayne Static – Crash 2004 – Skinny Puppy & Wayne Static – Use Less 2006 – SOiL & Wayne Static – Give It Up 2009 – My Evolution & Wayne Static – So Happy 2002 – esines hiphopkollektiivi The X-Ecutioners videos "It's Going Down" koos Mike Shinoda ja Mr. Hahniga Linkin Parkist. Wayne oli ateist ja taimetoitlane. Ta hakkas 2007. aasta septembris käima endise pornonäitlejanna Tera Wrayga, kellega ta pärast lühiajalist tutvust 10. jaanuaril 2008 Las Vegases abiellus. Wayne esines külalisena pornofilmis "Radium vol 2".
Aime Pärnakivi

Aime Pärnakivi (kuni 1937 Jurn; kuni 1956 Allikvee; 5. juulil 1935 Nuia alevik, Karksi kihelkond, Pärnumaa) on eesti bibliograaf ja spordiajaloolane. Ta lõpetas 1954. aastal Viljandi Pedagoogilise Kooli ja 1959. aastal Tartu Riikliku Ülikooli raamatukogunduse ja bibliograafia erialal. Pärast seda töötas ta 1963. aastani sealsamas, esialgu laborandi, hiljem vanemlaborandina. 1963–1967 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli Teaduslikus Raamatukogus, algul osakonnajuhatajana, hiljem peabibliograafina. Eesti Spordimuuseumis töötas ta alates selle loomisest 1967. aastal kuni aastani 2016 mil läks pensionile. 1989 Eesti Olümpiaakadeemia asutajaliige 2003 Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi aastapreemia (Eesti Spordimuuseumi vaimne ema selle loomisest alates, peavarahoidjana alusepanija mõtestatud ja süsteemsele tegevusele muuseumi kogude kujundamises) Tema abikaasa oli jooksja Hubert Pärnakivi. Biograafia ESBL-is Priit Rajalo. "Muuseumihaldja rasked ajad lahenevad iseenesest". Tartu Postimees, 22. jaanuar 2004 Aime Jõgi. "Tartlase juubel: spordiajalootundja Aime Pärnakivi tähistab juubelit kahte moodi". Postimees, 2. juuli 2015
Aet Ollisaar

Aet Ollisaar (sündinud 5. juulil 1966 Tallinnas) on eesti tekstiilikunstnik. "Tikkida võib kõike", Eesti Naine, 9. märts 2002 Sigrid Huik, Maasike Maasik, Aet Ollisaar, Tiina Puhkan "Eesti tekstiilikunst 1915–2015“ Eesti Tekstiilikunstnike Liit, 2015. ISBN 9789949385751 2007 – Tartu Kultuurkapitali aasta loominguline stipendium kunsti valdkonnas 2007 – aasta tekstiilikunstnik 2010 – aasta tekstiilitegu pikaajalise töö eest noortega alates 1993 – Eesti Tekstiilikunstnike Liidu liige Eesti Kunstnike Liidu liige alates 1999 – Euroopa Tekstiilikunstnike Liidu (European Textile Network) liige Tartu Kõrgema Kunstikooli esindajana Tema vanaema oli tekstiilikunstnik Ellen Hansen ja vanaisa eesti puidu- ja metallikunstnik ning kunstipedagoog Albert Hansen. Tema abikaasa on sisearhitekt Jaak Roosi. "Aasta tekstiilipreemiad. Eesti Tekstiilikunsnike Liidu veebisait". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. juuli 2020. Vaadatud 22. juulil 2020. Silja Paavle, "Tartlase vaipu näeb Soome ja Eesti", Tartu Postimees, 28. jaanuar 2008 "Aet Ollisaar on aasta tekstiilikunstnik", Tartu Postimees, 10. aprill 2008 Päris oma asjast Karin Paulus, Eesti Ekspress, 10. aprill 2008 Koduleht
Eesti Hoiupank

AS Eesti Hoiupank oli 1992–1998 Eestis tegutsenud pank. Aktsiapank Eesti Hoiupank moodustati Eesti Panga Nõukogu 14. aprilli 1992 otsusega NSV Liidu Hoiupanga Eesti osakonna õigusjärglasena. Asutamisel märkis Eesti Hoiupanga kõik aktsiad Eesti Pank. 1992. aasta rahareformi ajal oli Hoiupangas 85% Eesti elanike hoiustest. Mais 1993 viis Sotsiaalfond pensioni- ja toetusraha kogusummas ligi 1,8 miljardit krooni Sotsiaalpangast Hoiupanka. 19. juunil 1993 omandas Hansapank 1/3 Hoiupanga aktsiatest. Justiitsministeerium vaidlustas Hoiupanga aktsiakapitali laiendamise ja osalise müügi Hansapangale ning esitas hagi selle tühistamiseks. Hagi esitamise motiiviks oli valitsuse seisukoht, et aktsiate müük pidanuks toimuma Erastamisagentuuri vahendusel avaliku enampakkumise teel. Valitsus loobus edasisest kohtuprotsessist 1994. aastal. Juunis 1995 sai üheks Hoiupanga omanikuks Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupank (EBRD). 19. juunil 1996 müüs Eesti Erastamisagentuur RAS Eesti Kindlustuse 32,2 miljoni krooni eest Hoiupanga Elukindlustuse ASi Grupile. Hoiupanga osalus oli Eesti Kindlustuses 30. juuni 1997 seisuga 85,6%. 1998. aasta esimese kvartali lõpu seisuga oli Eesti Kindlustuse turuosa Eestis 25%. 1996. aasta juulis teatas Hoiupank, et ostab Iisraeli riigile kuuluvalt ettevõttelt TAAS Military Industries üles Eesti valitsuse poolt Iisraeli relvaostu rahastamiseks välja antud võlakirjad. Septembris 1996 liitus Hoiupangaga Eesti Tööstuse ja Ehituse Kommertspank. Detsembris 1996 müüs Hansapank 12,5% Hoiupanga aktsiatest Rootsi Swedbankile ja juuliks 1997 suurenes Swedbanki osalus 19,9%-ni. 1996. aasta lõpus asutati 40% Hoiupanga osalusega AS IMG Konsultant, mille peamised tegevusalad on maksukonsultatsioonid, maksufaktooring ja maksukoolitus. 30. septembril 1997 ostis Eesti Hoiupank Moskvas tegutseva FABA Panga. 1998. aasta jaanuaris algasid Hansapanga ja Eesti Hoiupanga ühinemisläbirääkimised. Sama aasta märtsis ostis Hoiupank Latvijas Zemes Banka. 14. juulil 1998 lõpetati Hoiupanga tegevuslitsents ja 20. juulil 1998 tehti äriregistrisse ASi Hansapank kohta kanne ühinemisest ASiga Eesti Hoiupank, mis tähistas ühinemise juriidilist lõpuleviimist. Eesti Pank. Aastaaruanne (1993). Pangasüsteemi areng 1993. aastal. AS Eesti Hoiupank ja AS Hansapank ühinemisaruanne[alaline kõdulink] Raidla, P. Eesti kapitali ausammas : Hansapanga asutajate lugu. Tallinn, 2007. ISBN 9789949434145 Raidla, P. Eesti kapitali ausammas : Hansapanga asutajate lugu. Tallinn, 2007. ISBN 9789949434145 Eesti Hoiupanga Registreerimisprospekt AS Eesti Hoiupank ja AS Hansapank ühinemisaruanne Argo Ideon "Vichmann eitab koerustükke aktsiatega" Postimees, 22. mai 1998 Argo Ideon "Hoiupank on surnud. Elagu hoiupank.com!" Eesti Ekspress, 3. juuli 2003
Toivo Nahkur

Toivo Nahkur (sündinud 5. juulil 1947) on eesti pianist ja pedagoog, Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia professor. "Muusika läbi vaimu" (1. osa), 2006. ISBN 9949136814 "Vestlusi Bruno Lukiga", Eesti Raamat 1989. ISBN 5450016530
Mirjam Peil

Elo-Mirjam Peil (neiupõlvenimega Annist; 5. juuli 1939 Tartu – 17. september 2022 Tallinn) oli eesti kunstiteadlane ja kriitik. Ta lõpetas 1958. aastal Tartu 2. Keskkooli, õppis aastatel 1958–1961 Tartu Kunstikoolis ja lõpetas 1967. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kunstiajaloolasena. Ta oli üliõpilasorganisatsiooni EYS Veljesto liige. 1990–2005 oli ta Tallinna Ülikoolis kunstiajaloo lektor. Tegutses Ajakirjade Kirjastuse ajakirjas Kodukiri sisustustoimetajana. Eesti Kunstiteadlaste Ühing Ta oli Linda ja August Annisti tütar. Tema õde oli ajaloolane ja arhivaar Sirje Annist. Toomas Zupping, Mirjam Peil. "Toast tuppa: Eesti linnakodu lugu", 2013 Mirjam Peil. "Meie kodude kraam", 2011 Margit Kilumets, Elo-Mirjam Peil. "Elu. Kunst: Epp Maria", 2009 Boris Bernštein. "Vana kaev. Mälestusteraamat", toimetaja Mirjam Peil, 2009 Juhan Maiste. "Eesti kunsti lugu", toimetaja Mirjam Peil, 2007 Mirjam Peil. "Ilus aken", Kodukiri, 2004 Mirjam Peil. "Avo Keerend. Album", 1981 Mirjam Peil, koostaja "Tallinna kunstnike kevadnäitus", 1975 Mirjam Peil, koostaja, "Ilmar Linnat, Valerian Loik, August Pulst, Henn Roode, Linda Rosin: näituse kataloog", 1974 Mirjam Peil, koostaja, "Eesti NSV rahvakunstnik Eduard Einmann: näituse kataloog", 1973 Mirjam Peil, koostaja "Eduard Maaser: kataloog: Tartu Riiklik Kunstimuuseum", 1969 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 522 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Antiikkultuur

Antiikkultuur on Vana-Kreeka ja Vana-Rooma antiikaja kultuur (tavaliselt ei arvata antiikkultuuri hulka egeuse kultuuri). Antiik Antiikaeg Antiikfilosoofia
Regionalliga

Regionalliga on Saksamaa klubijalgpalli tugevuselt neljas liiga, mis jaguneb kolmeks piirkondlikuks tsooniks. SSV Reutlingen TSV München 1860 II Hessen Kassel Karlsruher SC II SC Pfullendorf SV Darmstadt 98 SV Wehen Wiesbaden II Viktoria Aschaffenburg Eintracht Frankfurt II SC Freiburg II SSV Ulm 1846 Waldhof Mannheim 1. FC Heidenheim SpVgg Greuther Fürth II 1. FC Nürnberg II TSV Großbardorf 1. FC Eintracht Bamberg SpVgg Unterhaching II Rot-Weiss Essen Borussia Dortmund II SC Verl SV Elversberg FSV Oggersheim Borussia Mönchengladbach II Bayer Leverkusen II 1. FC Köln II 1. FC Kleve Preußen Münster VfL Bochum II FC Schalke 04 II Sportfreunde Lotte BV Cloppenburg 1. FSV Mainz 05 II Eintracht Trier 1. FC Kaiserslautern II Wormatia Worms 1. FC Magdeburg Energie Cottbus II SV Babelsberg 03 VfB Lübeck Hamburger SV II VfL Wolfsburg II Holstein Kiel Altona 93 SV Wilhelmshaven Hannover 96 II FC Oberneuland Hertha BSC II Hansa Rostock II Türkiyemspor Berlin Hallescher FC Chemnitzer FC VFC Plauen Sachsen Leipzig
Loksa vapp

Loksa vapp on Harju maakonnas asuva Eesti linna Loksa vapp. Loksa vapp on kinnitatud 8. märtsil 1996. Vapi autor on Heino Prunsvelt. Kilbi punasel taustal on kujutatud kuldset mändi, mille mõlemal küljel paiknevad kaks identset kaluripaati. Vapil kujutatud rannamänd sümboliseerib linna asukohta mere (Hara lahe) ääres, sealset kuldset liivaranda ja seda piiravat männimetsa koos puhta vee ja õhuga (suurepäraseid elamis- ja puhkamisvõimalusi). Kuldsed kaluripaadid peaksid näitama, et Loksa elanikkond on alati tegelnud kalapüügi, laevaehituse ja kaubaveoga. Kilbipõhja punane värvus sümboliseerib nii Loksa kuuluvust Harju maakonda, kui linna kunagist kuulsat tellisetööstust ning Loksa ümbruskonna ajaloolist ja linna praegust sidet Taaniga (Taani hindamisraamat, taani munkade klooster, Loksa Laevatehase AS). Loksa lipp Loksa sümboolika Riigikantselei lehel
SMART Technologies

SMART Technologies ULC. on Kanada ettevõte, mis tegeleb interaktiivsete toodete loomisega. Ettevõtte tuntuim toode on interaktiivne puutetahvel SMART Board, mis võimaldab arvuti ja projektoriga ühendatuna jälgida arvuti ekraanil toimuvat ning seda sõrmede või spetsiaalsete kaasasolevate pliiatsite abil juhtida. 1986. aastal töötas tulevase ettevõtte kaasasutaja David Martin välja ideetoote, mis hõlmas interaktiivset tahvlit SMART Board. Samal ajal pakuti David Martinile ja Nancy Knowltonile võimalust osta LCD arendus- ja tootmisliin firmalt Fortune 500[küsitav]. Martini pidas LCD-tehnoloogiat perspektiivseks ja asus seda SMART Boardi süsteemi integreerima. Ettevõte asutamiseni jõuti 1987. aastal. Firma alustas tegevust Ameerika Ühendriikide projektoritootja InFocuse toodete maaletoomisega Kanadas. Projektorimüügist teenitud kasum suunati SMART Boardi uurimistöösse ja arendamisse. SMART tutvustas esimest interaktiivset tahvlit 1991. aastal. See võimaldas arvuti rakendusprogrammide puutejuhtimist ja märkmete tegemist põhilistes Microsoft Windowsi rakendusprogrammides. Ameerika Ühendriikide Patendi- ja Kaubamärgiamet väljastas SMART Boardi kohta kolm patenti. Endiselt olid menetlemisel teised selle idee patenditaotlused üle kogu maailma. Kuna 1990ndate alguses teadsid ja huvitusid väga vähesed interaktiivsetest tahvlitest, jäi SMART Boardi müügiedu tagasihoidlikuks. Ettevõte tegutses aktiivselt oma toote tutvustamisel ning keskendus peamiselt õpetajatele, äriinimestele ja valitsustegelastele, keda peeti põhilisteks sihtrühmadeks. Siiski viis toote vähene müügiedu firma majanduslikult ebakindlasse olukorda. 1992. aastal sõlmis SMART Technologies strateegilise koostöölepingu USA arvutihiiglase Intel Corporationiga. Koostöö tulemusena loodi ühine tootearendus ja turustamine ning Intel sai kapitaliosaluse. Kapitaliinvesteering, mille tingis varane koostöö Inteliga, aitas kiirendada nii riist- kui ka tarkvara arendustegevust. Kuigi esialgne projekt, mis tingis investeerimise vajaduse, on lõpetatud, on Intel säilitanud oma osaluse SMART Technologies ULC.-s. Alates 1996. aastast on SMART Technologies suurendanud oma kogutulu iga järgneva aastaga vähemalt 50% ja teeninud kasumit. Ühtlaselt tugev kasvutempot on võimaldanud kasvamist toetudes enamuses ainult teenitud kasumile. Ettevõtte seob oma tuleviku täielikult ruumitoodetega (roomware) ning selle tehnoloogia arengusuundadest sõltub seega täielikult firma edasine käekäik. SMART Board Technologies puts brains behind private sector. The Calgary Herald, 28. mai 2008. Koduleht
Šani osariik

Šani osariik on 1. järgu haldusüksus Myanmaris.
Mart Tuisk

Mart Tuisk (ka Märt Tuisk) VR I/3 (13. detsember 1889 Elbi, Tori vald, Pärnumaa – 30. aprill 1942 Moskva) oli Eesti sõjaväelane (kolonel). Mart Tuisk oli Ohvitseride Keskkogu 1936. aasta juhatuse abisekretär. 1940. aastal, peale juunipööret, vabastati kindralmajor Aleksander Jaakson tegelikust sõjaväe teenistusest ja Sõjavägede Staabi ülemaks nimetati 16. juulist 1940. aastal kolonel Mart Tuisk Ta oli 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse staabiülem. Saadeti õppustele Venemaale Frunze-nimelisse Akadeemiasse. Ta arreteeriti 17. juulil 1941 Moskvas, hukati. Vabadusristi I liigi 3. järk "memento.ee" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. november 2014. Vaadatud 6. novembril 2014. Postimees, 14.07.1940, nr. 187, lk. 1. Ohvitseride andmebaas Kolonel Mart Tuisk Mart Tuisk Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Metronoom (ansambel)

Metronoom oli 1950. aastatel Tallinnas tegutsenud džässansambel. Ansamblis mängisid Kalju Terasmaa, Uno Loop, Hillar Kareva, Teas Kipso, Samuel Saulus (pärast eelmise surma), Mart Lille, Venda Tammann. Ansamblit juhatas algul Aleksander Rjabov ja alates 1958. aastast Uno Naissoo. Tollal suurenenud koosseisus oli veel Tiit Varts ja Eri Klas. Metronoom esines Tallinna džässifestivalidel (1952, 1956, 1957, 1959) ja võitis hõbemedali VI Ülemaailmsel noorsoo- ja üliõpilasfestivalil Moskvas (1957). Metronoom andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles)
Meloodia (plaadifirma)

Meloodia, ka Melodija (vene k. Мелодия) oli NSV Liidu Kultuuriministeeriumi üleliiduline heliplaadifirma (21. sajandi alguses Venemaa plaadifirma), asutatud 1964. aastal. Meloodial olid stuudiod Moskvas, Leningradis, Riias (mille juures oli ka Tallinna filiaal), Vilniuses, Thbilisis, Almatõs ja Taškendis. Tehased asusid aga Aprelevkas, Leningradis, Riias ja Taškendis. 1880. aastate algupoolel valmistati Meloodia plaadivabrikutes aastas umbes 1200 uut heliplaati (lastikud kaasaarvatud) kogutiraažiga 190–200 miljonit. Plaadivabriku juurde moodustati 1973. aastal ka samanimeline instrumentaalansambel, mille firma ettepanekul formeeris Georgi Garanjan. 1959. aastal avatud Tallinna Heliplaadistuudios töötas esimese helirežissöörina Heino Pedusaar. GOST 5289-73, GOST Meloodia indeks Tallinna helikassetitehas Õhtuleht «Фирма Мелодия» – koduleht Kultuur 98/12/05, TAMBET KAUGEMA, Entel-tenteli parimad palad Eesti Filmiarhiivi helikogu Okupatsioonimuuseum: Muusika Nõukogude Eestis Virve Normet "Helirežii kui tehnika, kunst ja filosoofia" – Sirp, 2. detsember 2005 melodija – helirännakud minu lemmik melodija vinüülide seltsis Мелодия andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles)
Tiiu Varik

Tiiu Varik (sündinud 3. detsembril 1944) on eesti laulja. Tiiu Varik lõpetas 1962. aastal Tallinna Lastemuusikakooli klaveri erialal ja 1968. aastal Tallinna Muusikakooli koorijuhi erialal. 1959. aastal kutsuti ta laulusolistina Tallinna Pedagoogilise Instituudi ansamblisse Ratex, mida esialgu juhatas Aadu Birnbaum, 1961. aastast aga Tiiu vend Vello Varik. Ansamblisse kuulusid teiste hulgas Tiit Lehto ja trummar Vello Mikk. Järgnesid esinemised Tallinna džässifestivalidel (1960. aastal orkestriga Mickeys, 1961. aastal Mart Lille trioga), telesaadetes (esimest korda 1961. aastal Ratexiga) ja mitmesugustel kontsertidel. Esimene raadiolindistus sai teoks 1962. aastal (Tony Renise «Quando» Emil Laansoo ansambli ja Eesti Raadio meeskvartetiga). Esimesed algupärased laulud kirjutas Varikule Uno Naissoo 1962. aastal. Neist lindistati ansambliga Stuudio 8 «Kui kord selge taeva all» ja «Viimane eksam» (Heldur Karmo tekstid). Veel on Varik laulnud orkestriga Rütm, ansamblitega Metronoom, Norma ja ETV ansambliga. Muusikat õppides töötas ta lasteringide juhendajana, võimlejate ja rahvatantsijate saatjana, aastail 1969–1975 oli ta lauluõpetaja Tallinna Spordiinternaatkoolis. Aastail 1970–1975 juhendas ta Ehitajate Klubi tütarlasteansamblit Lüübik, kes tuli 1973. aastal üleliidulise estraadi- ja tsirkuseartistide konkursi laureaadiks. "Maailm läbi lauluga" "Anna mulle maailm" "Südamlik lugu" "Roosiaed" "Taas üksi" "Laulev vahanukk" "Ootamatud sõnad" "Ei ole ma veel selles eas" "Waterloo" "Kui öö on nii pime" "Quando" Tema vanem vend on spordipedagoog ja laulja Vello Varik, teine vend oli skulptor ja kunstipedagoog Matti Varik. Kuhu on kadunud Tiiu Varik? www.ohtuleht.ee, 23. detsember 2016 https://menu.err.ee/1609270716/vello-varik-votsin-oe-tiiu-oma-ansamblisse-juba-15-aastasena-laulma Tiiu Varik: «Mina pühendasin ennast perele. Ma ei kahetse midagi.», SL Õhtuleht, 3. juuni 2004 Tiiu Varik pidi sünnikodust lahkuma, SL Õhtuleht, 14. august 2003
Voldemar Ojansoon

Voldemar Ojansoon (kuni 1935 Voldemar Ojanson; 20. august 1897 Pataste mõis, Kudina vald (Maarja-Magdaleena kihelkond), Tartumaa – 1942 Saratovi vangla, Venemaa) oli Eesti jurist ja diplomaat. Õppis alates 1917. aastast Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas ja 1917–1923 õigusteaduskonnas. Korp! Sakala vilistlane. Võttis osa Vabadussõjast 2. diviisi staabi kirjutajana. 1923 Eesti Vabariigi Berliini saatkonna atašee 1. maist 1924 Stockholmi saatkonna teine sekretär 1. aprillist 1926 Kopenhaageni konsulaadi asekonsul 1. novembrist 1926 Londoni saatkonna teine sekretär 8. jaanuarist 1934 oli Välisministeeriumi esimene sekretär 7. jaanuarist 1935 konsulaarbüroo juhataja 1. jaanuarist 1936 Rahvasteliidu büroo juhataja 15. jaanuarist 1937 poliitilise osakonna büroojuhataja 1. juulist 1938 kuni 26. augustini 1940 oli Moskva saatkonna nõunik Eesti Vabariigi saatkond Moskvas töötas kuni 1940. aasta augustini. Pärast Eesti Vabariigi õigusvastast inkorporeerimist Nõukogude Liitu põgenes saadik August Rei Nõukogude Liidust Riia kaudu Rootsi. Saatkond likvideeriti ja selle varad võeti NKVD ja Välisasjade Rahvakomissariaadi bilanssi. Välisministeerium tegi Ojansoonile korralduse Eestisse naasta, mida ta ka tegi, sõites rongiga Tallinna koos abikaasa Margitiga. Nad lootsid, et on seega ohust pääsenud, kuid pärast Tallinna jõudmist arreteeris Voldemar Ojansooni NKVD. Pärast ülekuulamist mõistis okupeeriv riik VNFSV seaduste alusel Ojansoonile karistuse. Voldemar Ojansoon suri vangistuses Venemaal, täpne surma aeg ja koht on teadmata. Margit Ojansoon pääses järgnenud sõjakeerises Inglismaale, kus ta hiljem suri. Kotkaristi IV klassi teenetemärk (1936) Poola Polonia Restituta ordeni III klass Läti Kolme Tähe ordeni III klass Leedu Vytautas Suure ordeni III klass Ungari Teeneteordu komandöririst (1939)