laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Liivimaa kuningas

Liivimaa kuningas oli tiitel, mille Moskva tsaar Ivan IV 1570. aastal andis hertsog Magnusele. Ehkki Magnus oli nime poolest kuningas, ei kaasnenud sellega mingit tegelikku võimu Liivimaa üle, tema Liivimaa kuningriik koosnes vaid tema valdustest Põltsamaa ja Karksi ümbruses. Kuningatiitel oli otseselt seotud Magnuse tsaari vasalliks olemisega. Seetõttu kaotas ta selle, kui läks Ivaniga tülli ja hakkas Poola kuninga vasalliks. Andres Adamson, "Hertsog Magnus ja tema "Liivimaa kuningriik". Doktoritöö. Tallinn, 2008. Doktoritöö PDF-failina
Idanemine

Idanemine on protsess, kus sobivasse keskkonda sattunud seemnes algavad biokeemilised reaktsioonid: toitekoest liiguvad varuained idusse, see hakkab kasvama, lükkab seemnekesta laiali ning tõuseb tõusmena mullapinnale. Seeme vajab idanemiseks: vett – vee imendumine seemnesse võimaldab sellel paisuda ja alustada kasvamist; soojust – soojust nõuavad seemned liigispetsiifiliselt, harilikult plusskraadiseid temperatuure; valgust – mõned seemned nn valgusidanejad, idanevad vaid koostöös valgusega; pimedust – enamik seemneid idaneb pimedas; õhku – idanemise alguseks ja hingamisprotsessi toimumiseks on vaja hapnikku. Sageli on seemned idanemisvõimelised kohe pärast täisküpsuse saavutamist. Teatavatel juhtudel aga vajavad seemned nn idanemispuhkust – nad on võimelised idanema alles kindla aja möödudes. Seemnes asuvad inhibiitorid, mis lagunevad alles teatud aja möödudes, tagades sellega, et sügisel varisenud seeme hakkab idanema alles kevadel. Üldiselt idanemispuhkus katkeb, kui seeme on sattunud piisavalt niiskesse ja pimedasse keskkonda, kuid on ka erandeid. Eukalüptiseemned idanevad looduslikult pärast metsatulekahjusid, seega vajavad nad enne idanemist kuumust. Paljude parasvöötmetaimede seemned ei idane enne, kui on tunda saanud talve. Talve kunstlikku stimuleerimist nimetatakse stratifitseerimiseks. Mõnede seemnete (tavaliselt looduses loomleviste) kestad on veele ja gaasile läbimatud. Kunstlikes tingimustes kasutatakse selliste seemnete idanemise alustamiseks skarifitseerimist ehk mehaanilist vigastamist.
Jälgede jälgedes

"Jälgede jälgedes" on eesti rokkansambli Ultima Thule album, mis ilmus 2010. aasta novembris. Lood salvestati Tallinnas Elmu Värgi Linnahalli helistuudios 2010. aasta sügisel. Erinevalt eelmisest albumist "Ingel ja Suli" salvestati "Jälgede jälgedes" vana analoogtehnikaga. "Linnutee liiprite all" (Riho Sibul / Jüri Leesment) "Elan välja" (Raul Vaigla / Jüri Leesment) "Päästeingel" (Raul Vaigla / Jüri Leesment) "Pilv" (Raul Vaigla / Jüri Leesment) "Jälgede jälgedes" (Riho Sibul / Jüri Leesment) "Võitluslauluke" (Riho Sibul / Ott Arder) "Kandideerin" (Raul Vaigla / Jüri Leesment) "Varavalmik" (Toomas Rull / Villu Kangur) "Homme kell pool ükskõik" (Riho Sibul / Jüri Leesment) "Helemeelne" (Kalle Vilpuu / Jüri Leesment) "Armetuim" (Riho Sibul / Peep Ilmet) Riho Sibul – laul, kitarr Raul Vaigla – basskitarr, laul ("Elan välja") Toomas Rull – trummid, laul ("Varavalmik") Kalle Vilpuu – kitarr Aare Põder – klahvpillid Ultima Thule avaldas uue albumi. Elu24, 16. detsember 2010 Piret Sarv. Ultima Thule uus plaat ilmus tänu kogemata antud lubadusele. Õhtuleht, 15. detsember 2010 Valner Valme. Ultima Thule uus gruuv: süngelt panevad. Postimees, 15. detsember 2010. Jälgede jälgedes andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles) "Jälgede jälgedes" Rada7 foorumis
21. strategeem

21. strategeem 36 strategeemist on "kuldne tsikaad heidab kesta ". Mimikri. Mask. 金蟬脱殼 (Jīn chán tuō qiào) Jīn-chán tuō-qiào: kuj. varjuda, nii et jäljedki on juba jahtunud. Jīn-chán: Hani dünastia ajal tsikaadiga kujutisega kaunistatud saateametniku seisuse müts. Tuōqiào: väljuda (teo)karbist. Jätta maha kõik väärad, strateegilistel eesmärkidel välja mõeldud välised vormid. Nagu tsikaadi kest, jääb fassaad puutumata, kuid tegelikud sündmused leiavad nüüd aset mujal. Väidetavalt on maa all elaval vastsel kuldselt läikiv kest. Maa peal elavale täiskasvanud loomale on see kest liiga ohtlik, ta heidab selle ja maskeerub. Seda strategeemi kasutatakse peamiselt selleks, et pääseda ülekaaluka vaenlase käest. Selleks tuleb heita endalt kest, mis petab vaenlase uskuma, et ta on kätte saanud olulise sinust. Maskeeri end. Jäta selja taha värvikad tunnused ja jää tundmatuks või lihtsalt maskeeri end ja loo illusioon, mis sobib sinu eesmärkidega ja ajab teisi segadusse. Säilita alati eneskindel ilme. Ära luba vigu oma positsioonis. Nii saab hoida liitlast langemast hirmu kütke ja mitte anda vaenlasele põhjust sind rünnata. Kui oled ohus lüüa, ja ainus võimalus on pageda ja regrupeeruda, siis loo illusioon. Kui vaenlase tähelepanu on keskendunud sellele, siis lahku salaja oma meestega jättes maha vaid illusioon oma kohalolekust. Paindlik ja rahulik: Rikutuse parandamine. 18. Gu (Rikutuse parandamine) kuusjoone ühest kommentaarist pärinev lause. Teises tõlkes: "Mäe all on tuul- rikutuse parandamine." 1206 pKr saatis Songi dünastia keiser oma armee Jini riiki ründama, kuid see sai mitu korda lüüa ja armeekindral Bi Zai Yu otsustas taganeda. Lippe maha ei tõmmatud, sõjaväe telke maha ei võetud ja lahingutrummide löömist ei tohtinud lõpetada. See tehtud, käskis Bi Zai Yu oma armeel öö varjus taganeda. Alles paar päeva hiljem tärkas Jin’i armees kahtlus, sest polnud näha mingeid märke liikumisest Songi laagris. Jin’i luure jõudnult laagrisse avastas mõned tagajalgadest puude külge seotud madalal rippuvad kitsed, kes rabeldes ja end vabastada püüdes peksid esijalgadega trumme. "21. stratageem". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. aprill 2010. Vaadatud 4. jaanuaril 2011. English and French translation of the Thirty-Six Stratagems 21. [1] Taiwanilt pärinevad 36 strategeemi koos ingliskeelse tõlkega, 21. [2] [3]
Kathryn Staiano-Ross

Kathryn Vance Staiano-Ross (sündinud 1940) on ameerika antropoloog ja semiootik. Tema peamiseks uurimisvaldkonnaks on olnud meditsiinisemiootika.
Kelk

Kelk (lõunaeesti murdes ka reekene või riikene) on enamasti käsitsi veetav jalassõiduk lumel või jääl sõitmiseks. Kelgutada on võimalik kas mäest alla lastes, kelku tasasel pinnal lükates või järel vedades. Kelk on ka jääpurjeka jalastega alus. Eestis oli kelk 19. sajandini samasuguse ehitusega nagu suur regi, seda kasutati toobri, küttepuude, hagude vedamiseks või muudeks väiksemateks vedudeks, aga ka kelgutamiseks. Eraldi vedudeks kasutati palgikelku ja äkkekelku. 19. sajandi lõpul tulid kasutusele laud- ja raudjalastega ning kodaratega kelgud. Praegusel ajal kasutatakse kelke põhiliselt kelgutamiseks, harva millegi vedamiseks. Kasutusel on plastist, metallist või puidust tõuke-, laste-, beebi- ja saanikelgud, rooliga ning piduritega kelgud, kokkukäivad ja täispuhutavad kelgud jne. Uuteks kelgutamise vahenditeks on liulauad, lumerõngad ja Snowtube`id. Uut tüüpi on kelk-liugur Skidrifter, mis on valmistatud suure tihedusega polüetüleenist. Skidrifteril on ainulaadne mehaanilise stabiliseerimise süsteem MSP ning võimalik on reguleerida istme kõrgust. Lisaks on Skidrifteril suurema turvalisuse saavutamiseks juhtkang ja libisemisvastane iste. Koerarakendiga sõitmiseks sobivate kelkude valik on lai, alates algupärastest kelkudest kuni kaasaegsete, ülikergete võistluskelkudeni. Rakendisõiduks kasutatakse tõukekelke (1–2 koera rakend), klassikalisi kelke, tobbogan-tüüpi kelke (rohkem transpordikelgud) ja võistluskelke (vahetatavate jalastega). Koerte rakenditega sõitmisele korraldatakse mitmesuguseid võistlusi kuni maailmameistrivõistlusteni välja. Kelgusport on mäespordiala, kus võisteldakse kelgutamises spetsiaalsetel kelkudel kurvilises kaldjäärennis. Eestis on asutatud Kelguspordi, Bobi ja Skeletoni Liit, mille tegevuskeskus asub Tõrvas. Tõukekelk Soome kelk Regi Saan Lohisti Kelgutamine Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 79 Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 177 Kelk, Eesti Põllumajandusmuuseum
1487

◄ | 14. sajand | 15. sajand | 16. sajand | ► ◄ | 1450. aastad | 1460. aastad | 1470. aastad | 1480. aastad | 1490. aastad | 1500. aastad | 1510. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1483 | 1484 | 1485 | 1486 | 1487 | 1488 | 1489 | 1490 | 1491 | ► | ►► 1487. aasta August – Bartolomeu Diasi ekspeditsioon väljus Lissabonist. ... ... ...
Konserveerimine

Sõnal "konserveerimine" (harilikult toiduainete kontekstis sama mis konservimine) on mitu tähendust: toiduainete konserveerimine, toiduainete ettevalmistamine pikaajaliseks säilitamiseks sööda konserveerimine, sööda konserveerimine kultuuriväärtuste konserveerimine ehitiste või rajatiste konserveerimine arheoloogiliste leidude konserveerimine konserv digiteerimine
1488

◄ | 14. sajand | 15. sajand | 16. sajand | ► ◄ | 1450. aastad | 1460. aastad | 1470. aastad | 1480. aastad | 1490. aastad | 1500. aastad | 1510. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1484 | 1485 | 1486 | 1487 | 1488 | 1489 | 1490 | 1491 | 1492 | ► | ►► 1488. aasta 6. jaanuar – Bartolomeu Diasi ekspeditsioon võttis suuna Walvis Bayst lõuna poole. 3. veebruar – Bartolomeu Diasi ekspeditsioon maabus esimest korda Aafrika lõunarannikul, arvatavasti Mossel Bay (Mosselbaai) juures. 12. märts – Bartolomeu Dias laskis püstitada vapiposti Algoa lahe äärde. Mai – Bartolomeu Dias silmas Hea Lootuse neeme. Detsember – Bartolomeu Diasi ekspeditsioon jõudis Lissaboni tagasi. ... ... ...
Eesti Tervise Fond

Eesti Tervise Fond on organisatsioon, mille eesmärk on parandada Eesti rahva tervist. Alates 25. maist 2007 tegutseb kui heategevuslik sihtasutus. Aasta arst Koduleht
Krista Vinkel

Krista Vinkel (16. märts 1957 – 28. november 2010) oli eesti naistearst. Krista Vinkel lõpetas Tartu Ülikooli arstiteaduse erialal 1981. aastal. Ta töötas 15 aastat erakliinikus Fertilitas. Aastal 2010 valisid Eesti Tervise Fond ja internetiportaal arst.ee Krista Vinkeli postuumselt aasta arstiks. http://ec.europa.eu/health/journalist_prize/2011/docs/article_estonia_ee.pdf
Uisud

Uisud on vastavate jalatsite külge kinnitatud jalased(terad) jääl liuglemise võimaldamiseks ehk uisutamiseks. Rulluiskudel on terade asemel rattad mööda kõva kattega pinda liikumiseks. Tänapäeval on kasutusel iluuisud, hokiuisud, kiiruisud, lasteuisud (ka kahe teraga), matkauisud, rulluisud. Praegused uisusaapad on kaalult kerged, hea soojapidavusega, valmistatud sünteetilistest materjalidest, kerge jalga panna ja jalast ära võtta, mõnedel saabastel on suurus lihtsasti reguleeritav. Nende kinnitus on peale paelte ka luku, takjapaela, reguleerimisnupuga, mille kinnitust on võimalik teha isegi kindad käes. Uisusaabaste sisu on anatoomilise kujuga, tald PVC-materjalist, vooder nailonist või sünteetilisest nahast, pealispind ka veekindlast PE materjalist. Uisuterad on enamasti sakkideta, roostevabast terasest, teradel on pealepandavad kaitsmed. Rulluiskudel on komposiitmaterjalist raamid, mida on võimalik vajadusel saabaste küljes vahetada. Vanimad uisud olid tehtud suure looma (hobune, veis) toruluust (liukondid). Veel 20. sajandi alguses kasutasid luu-uiske Hiiumaa ja Eesti looderanniku lapsed, aga ka Pakri saarte rootslased. Uiskudel liueldi teravaotsalise kepiga jalgevahelt tõugates. Tavalised rahvapärased kodus valmistatud uisud (ka tritsud) tehti 19. sajandil puupakust, mille alla kinnitati enamasti vanast vikatiterast raud. Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 225 Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. lk 325 Tritsud. Palamuse Oskar Lutsu Kihelkonnakoolimuuseum Uisud
Suusad

Suusad on paarina kasutatavad ja jalatsite külge kinnitatavad lumel liikumise ehk suusatamise vahendid. Varasemal ajal tehti suusad puust ühes tükis, kask oli parimaks materjaliks. 20. sajandil valmistati mitmest kihist liimitud puusuuski. 1970. aastate alguses alustati plastsuuskade tootmist. Tippvõistlustel toimus plastsuuskade läbimurre 1974. aasta Faluni suusatamise maailmameistrivõistlustel, sest need olid kergemad, vastupidavamad ja parema kiirusega. Põhjapoolsed rahvad on ammustest aegadest saati kasutanud suuski liikumisvahendina. Esimesed suusad olid primitiivsed räätsad, millega sai astuda, kuid mitte libiseda. Norra koobastest on avastatud mitu tuhat aastat tagasi tehtud kaljunikerdusi suusatajatest. Üksikasjalikud kirjeldused suuskadest ja nende kasutamisest keskaegses igapäevaelus, jahil ja sõjategevuses on toodud Rootsist pärit kartograafi Olaus Magnuse (Olof Månsson) raamatus "Põhjarahvaste ajalugu". Tema 1555. aastal Roomas ilmunud teoses pole antud mitte ainult kirjeldusi, vaid ka suusatajaid kujutavaid joonistusi. Parema suuskadel liikumise tagasid skandinaavlased varasemal ajal erineva pikkusega suuskade abil: parempoolset lühikest kasutati äratõukamiseks ja vasakpoolset pikemat libisemiseks. Omapärane oli ka vaid ühe kepi kasutamine, mis oli tingitud asjaolust, et suuskadel liiguti peamiselt jahti pidades ja sõjaväeteenistuses. Esimesed suusakepid olid puust või bambusest, peaaegu mehepikkused. Vanimad suusad asuvad Oslos Holmenkollenis paiknevas suusamuuseumis: nende pikkus on 110 cm, laius 20 cm. Suuski kasutasid peamiselt jahimehed ja metsavahid talvel sügava lumega metsas liikudes. Varasemad rahvapärasemad suusad valmistati peamiselt haavatüvest lõhestatud laudadest. Valiti looduslikult kõver puu, millel sai suusaninad välja raiuda, ilma et neid oleks pidanud painutama. Suusad olid lühikesed (1,5–2 meetrit) ja laiad (13–20 cm), tallasooneta, madala jalaasemega, mis oli liistudega ääristatud. Jalg kinnitati suusa külge üle jalatsinina käiva nööriga. Suusakeppe üldiselt ei kasutatud, neid asendati ohjadena käes hoitava nööriga. Nööri otsad kinnitati suusaninades olevatesse aukudesse. Kõval teel veeti suuski nööripidi enda järel. Nüüdisaegsed suusad said Eestis tuntuks 20. sajandi algul. Räätsad Suusatamine Uisud Eestis hakati plastsuuski tootma. Eesti Päevaleht, 25. jaanuar 2007. Suuskade kasutamise ajalugu "Suusamuuseum Oslos". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. jaanuar 2022. Vaadatud 28. jaanuaril 2022. Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 200 Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 282 Alo Tilk, Eesti suusad. ERM aastaraamat 5. Tartu, 1929. Suusad aastast 1902. Eesti Rahva Muuseum Suusarevolutsioon 30 aasta eest.... Eesti Päevaleht, 25. jaanuar 2007. Suuskade leiutamine. Suuskade ilmumise ajalugu. 06. mai 2020.
John Abercrombie

John Abercrombie (16. detsember 1944 New Yorgi osariik Port Chester – 22. august 2017) oli USA džäss- ja rokk-kitarrist. Abercrombie õppis 1962–1966 Berklee Muusikakolledžis ja lõpetas selle 1967. aastal. Hiljem õppis ta Põhja-Texase Muusikakolledži Ülikoolis. 1998. aastal pälvis ta Berklee kolledži muusika alal väljapaistva vilistlase auhinna. Tal oli modernne isikupärane stiil, milles on ühendatud džäss ja rokk. Ta mängis 1970–1971 koos Randy ja Michael Breckeriga ansamblis Dreams. Tal on olnud ka oma ansambleid. 1970. aastate keskpaiku ja uuesti 1990. aastate keskpaiku oli tal bassimängija Dave Hollandi ja trummar Jack DeJohnette'iga ansambel Gateway. 1970. aastate keskpaigast kuni 1990. aastateni esines ta aeg-ajalt duona koos kitarrist Ralph Towneriga. 1970. aastate lõpus ja 1980. aastate alguses mängis ta kvartetis koos pianist Richie Beirachi, bassist George Mrazi ja trummar Peter Donaldiga. 1980. aastate keskel ja 1990. aastate alguses musitseeris ta trios koos bassist Marc Johnsoni ja trummar Peter Erskine'iga. 1990. aastatel mängis ta trios koos organist Dan Walli ja trummar Adam Nussbaumiga. Alates 2000. aastast esines ta kvartetis koos viiuldaja Mark Feldmani, bassimängija Marc Johnsoni ja trummar Joey Baroniga. Ta on teinud koostööd veel paljude muusikutega. "Timeless" (1974, koos Jack DeJohnette'i ja Jan Hammeriga) "Characters" (1977) "Night" (1984, koos Jack DeJohnette'i, Jan Hammeri ja Michael Breckeriga) "Current Events" (1985, koos Marc Johnsoni ja Peter Erskine'iga) "Getting There" (1987, koos Marc Johnsoni, Peter Erskine'i ja Michael Breckeriga) "Animato" (1989, koos Vince Mendoza, Jon Christenseni ja Judd Milleriga) "While We're Young" (1992, koos Dan Walli ja Adam Nussbaumiga) "Speak of the Devil" (1994, koos Dan Walli ja Adam Nussbaumiga) "Tactics" (1996, koos Dan Walli ja Adam Nussbaumiga) "Open Land" (1999, koos Dan Walli, Adam Nussbaumi, Kenny Wheeleri, Joe Lovano ja Mark Feldmaniga) "Cat 'n' Mouse" (2000, koos Mark Feldmani, Marc Johnsoni ja Joey Baroniga) "Three Guitars" (2003, koos Badi Assadi ja Larry Coryelliga) John Abercrombie koduleht Intervjuu Sissekanne saidil allaboutjazz.com
Kõrvekarvad

Kõrvekarvad on taimede kohastumus, mille abil kaitsta end rohusööjate eest. Kõrvekarva üks ots on terav, nõelakujuline, ja ulatub taimest eemale. Seda katab ränisooladest kate, mis isegi kerge puudutuse tagajärjel murdub. Terav ots tungib taimega kokku puutunud looma (sh inimese) ihusse ja kõrveraku sisu voolab tema kehasse. Taimed eritavad kõrvekarva kaudu metaanhapet ehk sipelghapet, histamiini ja serotoniini. Viimaste uuringutega on leitud ka etaandihapet ehk oblikhapet ja 2,3-butaandiool-1,4-dihapet ehk viinhapet. Eestis kasvavatest kõrvekarvadega taimedest on kõige tuntumad nõgesed. Kuigi kõrvetada saanud koht hakkab punetama ja sügelema, ei ole kõrvetus ohtlik. Mõnda liiki nõgesed kõrvetavad kõrvenõgesest märksa valusamalt, näiteks Uus-Meremaal kasvav ongaonga ehk nõgesepuu (Urtica ferox) on tapnud hobuseid, koeri ja vähemalt ühe inimese. Ongaonga - tree nettle - Urtica ferox
Zhong Acheng

Zhong Acheng (hiina lihtsustatud kirjas 钟阿城, hiina traditsioonilises kirjas 鍾阿城; pinyin'is Zhōng Āchéng; pseudonüüm A Cheng (ka Ah Cheng, Cheng Ah; 阿城); sündinud 1949 Pekingis) on hiina kirjanik, stsenarist ja maalikunstnik. Võimud sundisid tema isa filmikriitik Zhong Dianfeid müüma ära oma hiina ja lääne klassikute raamatud. Acheng luges neid salaja; need mõjutasid tema hilisemat loomingut. Kultuurirevolutsiooni ajal saadeti Acheng põllutööle Shanxi provintsis, kus ta hakkas maalima, Sise-Mongoolias, kus ta maalis steppe, ja Yunnanis. 1970. aastate lõpus naasis ta Pekingisse. Ta aitas isal kirjutada 1979 ilmunud raamatut "Filmikunst" (电影美学). Neid mõjutasid Karl Marx, Georg Friedrich Wilhelm Hegel, "Muutuste raamat", konfutsianism, chan ja taoism. Ta sai tunnustatud joonistajaks, jutukirjanikuks, esseistiks ja stsenaristiks. Aastal 1979 asutas ta koos Ma Deshengi, Wang Kepingi, Huang Rui, Li Shuang, Qu Leilei ja Ai Weiweiga rühmituse XingXing. Need olid kunstihariduseta eksperimentaalkunstnikud, kes vastustasid riigi poliitikat. Nad korraldasid Pekingi ümbruses näitusi, mis rajasid teed Hiina avangardkunstile. Tema romaanitriloogia "Kuningad" oli menukas hiina "juurteotsimiskirjanduses" (xungenpai), mille esindajate hulka kuulusid ka kirjanikud Han Shaogong ja Mo Yan. Kirjanik ühitab klassikalise hiina keele elegantsi kõnekeele väljendusrikkusega. Ta toob esile detaile, mis kõnetavad kujutlusvõimet. Ta kasutab klassikalise hiina kirjanduse jutustamisvõtteid ning kasutab konfutsianismi ja taoismi ideid. Tema debüütraamat "Qi wang" äratas Hiinas suurt tähelepanu, võitis auhindu ning tegi ta kuulsaks. Ta kirjutas ka "Maastikuromaanid" (Biandi fengliu) äärealade elust. Paljud tema teosed on tõlgitud lääne keeltesse. Ta on saanud kirjandusauhindu. 1986. aastast elas ta mõne aja USA-s. "Malekuningas" või "Malemeister" (棋王, Qi wang; 1984]]) "Puude kuningas" (树王; Shu wang; 1985) "Laste kuningas" (孩子王, Haizi wang; 1985) "Hua pi zhi: Yinyang fawang" (1993) "Xiaocheng zhi chun" (2002) "Wu Qingyuan" (2006) Sissekanne IMDb-s Sissekanne veebisaidil paper-republic.org Sissekanne veebisaidil bookrags.com Intervjuu Kuningate triloogia arvustus
Ambulatoorne ravi

Ambulatoorne ravi ehk mittestatsionaarne ravi on nende patsientide ravi haiglas või väljaspool, kelle olukorra puhul pole hospitaliseerimine vajalik. Järjest rohkemate meditsiiniliste konditsioonide korral pole haiglaravile paigutamine tarvilik. Samuti saab ka paljusid meditsiinilisi uurimusi teha ambulatoorselt, sealhulgas vereteste, röntgeneid, endoskoopiaid ja isegi pindmiste elundite biopsiaid. Statsionaarne ravi
Lascelles Abercrombie

Lascelles Abercrombie (9. jaanuar 1881 Ashton upon Mersey – 27. oktoober 1938 London) oli inglise kirjanik ja kirjandusteadlane, Lesley Patrick Abercrombie vend. Rakubioloog Michael Abercrombie oli tema poeg. "Thomas Hardy: A Critical Study" "The Sale of Saint Thomas" (värssdraama; 1930) "An Essay Towards a Theory of Art" Vikitekstides Lascelles Abercrombie Gutenbergi tekstikogus
Leslie Patrick Abercrombie

Sir Leslie Patrick Abercrombie (Patrick Abercrombie; 1879 Ashton upon Mersey – 1957 Aston Tirrold) oli Briti arhitekt ja linnaplaneerija, oma aja nimekaim linnaplaneerija. Ta esindas linnaplaneerimises Raymond Unwini rajatud Inglise koolkonda. Ta sidus laiendatavates linnades omavahel vanalinna, haljasalad ja tööstusrajoonid. Ta õppis Locker's Parkis ja Uppinghamis arhitektuuri. 1913. aastal võitis ta rahvusvahelise konkursi, mis oli korraldatud Dublini ümberehituse planeerimiseks. Ta planeeris muu hulgas Bathi, Bristoli, Doncasteri, Plymouthi, Sheffieldi ja Stratford upon Avoni (koos Lascelles Abercrombiega). Aastatel 1943 ja 1944 koostas ta koos J. H. Forshaw'ga Londoni sõjajärgse ülesehitamise plaanid "County of London Plan" ja "Greater London Plan", kus ta linna detsentraliseerimiseks nägi ette rohelise vööndiga eraldatud satelliitlinnad. Tema eluajal jõudsid mõned neist peaaegu valmida. Ta oli 1915–1935 Liverpooli ülikooli arhitektuuri professor ja 1935–1947 Londoni ülikooli (University College) linnaplaneerimise professor. Ta oli ka ajakirja Town Planning Review toimetaja. "Town and Country Planning" (1933)
A.G.

A.G. ehk André the Giant (õieti Andre Barnes; sündinud New Yorgis) on USA räppar. Ta on pärit Bronxist. Ta võttis esinejanime André the Gianti järgi. Ta oli üks ansambli D.I.T.C. asutajaid. A.G. debüteeris Lord Finesse'i esikalbumil "Funky Technician" (1990). Koos Showbiziga moodustasid nad duo Showbiz & A.G.. Aastal 1999 ilmus tal sooloalbum "The Dirty Version" ja 2006 "Get Dirty Radio". Sissekanne sdaidil allmusic.com
André the Giant

André the Giant (prantsuse André le Géant; Québecis Jean Ferré; õieti André René Roussimoff; bulgaaria Андрей Рене Руссимов[viide?], poola Andrzej Renat Russimow[viide?]; 19. mai 1946 Grenoble – 27. jaanuar 1993 Pariis) oli bulgaaria-poola päritolu Prantsusmaa wrestler ja näitleja. Tal oli haigusest tingitud pikk kasv (213 cm) ja akromegaalia, mille tõttu tal oli väga massiivne kehaehitus. Kasvu ja kaalu (210 kg) tõttu kutsuti teda ka kaheksandaks maailmaimeks ning Eiffeli torniks. Postuumselt (viis päeva pärast surma) sai temast WWE kuulsuste halli esimene wrestler. André the Giant andmekogus IMDb (inglise)
Tänavavalgusti

Tänavavalgusti ehk tänavalatern ehk tänavalamp on tänava valgustamiseks kasutatav valgusti. Tänaval või tänavatel kasutusel olevate tänavavalgustite kogumit nimetatakse tänavavalgustuseks. Tiheda asustusega asulate, nagu linnad, valgustamine inimeste ohutu liikumise tagamiseks, ulatub ajas tagasi säherduste linnade tekke juurde. Kirjalikult leidub viiteid tänavavalgustuse kohta Vana-Kreeka ja -Rooma linnadest, siis põletati tavaliselt õli. Tänapäeval kasutatakse tänavate valgustamiseks elektri jõul valgust loovate gaashõõglampe ja lähitulevikus on oodata pooljuhtdioodidel põhinevate tänavalampide igapäevakasutusse jõudmist. Tänavavalgustusega kaasnevad ülevalgustusprobleemid, näiteks valgusreostus.