Kujawy

Kujawy (poola: Kujawy; saksa: Kujawien; ladina: Cuiavia) on ajalooline piirkond Põhja-Kesk-Poolas, paiknedes Wisła vasakkaldal, samuti Noteći jõest ja Gopło järvest idas. See jaguneb kolmeks traditsiooniliseks osaks: loodeosa (keskus Bydgoszcz, mida etnograafiliselt peetakse sageli Kujawyks), keskosa (keskus Inowrocław või Kruszwica) ja kaguosa (keskus Włocławek või Brześć Kujawski). Nimi Kujawy ilmus kirjalikesse allikatesse esimest korda 1136. aastal paavst Innocentius II väljastatud Gniezno bullas (poola: Bulla Gnieźnieńska, ladina: Ex commisso nobis) ja siis mainiti seda paljudes keskaja dokumentides. Seda on mainitud ka Wincenty Kadłubeki kroonikates. Põhjas külgneb Kujawy Gdański Pommeri (Pomereelia) ja Kulmerlandi ajalooliste piirkondadega, läänes Suur-Poolaga, lõunas Łęczyca maaga ning idas Masoovia ja Dobrzyńi maaga. Kujawy piirid kulgevad Wisła jõe vasakkaldalt: Skrwa Lewa suudmest kagus peaaegu Wda jõe suudmeni põhjas. Kujawy piirid kulgevad läänes Koronowost ja Nakłost Noteći jõeni, kus pöörduvad edelasse, ületavad Trląg järve ja edasi Strzelneński metsani, jõudes Skulski järve ja Noteći ülemjooksuni. Piirid ümbritsevad Skrwa Lewa kaudu ka Brdówi järve, Przedeczit ja Lubień Kujawskiit, lõppedes Wisła jõel. Kujawy madalik on keskmiselt 100–130 m üle merepinna, see on jääajajärgne maastik, kergelt lainetav, mõnes kohas on moreenkõrgendikud ja liivased kruusavoored. Sügavates kraavides ja lohkudes on umbes 600 järve, mille pindala on suurem kui 1 km², jää tekkel on kivisoola ja kaaliumi kihid, tertsiaarist on pruunsüsi ja keraamiline savi. Kujawys on mustad viljakad mullad, tänu millele nimetatakse Kujawyt "Poola viljaaidaks". Kujawy piiskopitool oli tõenäoliselt Kruszwicas ja hiljem Włocławekis (pärast piiskopitooli 12. sajandi alguses). Selle hertsogkonna pealinn ja alates 14. sajandi lõpust vojevood-kuberneride residentsid olid Inowrocław, Brześć Kujawski ja Radziejów kui kahe vojevoodkonna ühise piirkondliku Seimiku nõukogu asukoht. Täna on suurim Kujawy keskus Bydgoszcz, kuigi seda peetakse sageli mitte-Kujawyks. Ka Toruńi lõunaosa (Podgórz) asub ajaloolises piirkonnas. Mõned etnograafid ja ajaloolased, näiteks Oskar Kolberg ja Zygmunt Gloger, loevad Dobrzyńi maa ja Kulmerlandi Wisłast kirdes Kujawy piirkonna osaks. Piirkonnas eksisteeris Joonkeraamika kultuur. Varasemad kindlad tõendid juustu valmistamise kohta, mis pärinesid 5500. aastast eKr, leiti Kujawyst. Kujawy riigi algus on seotud lääneslaavi goplanite hõimuriigiga. Goplanid olid loonud riigi, mille peamine keskus asus Gopło järve põhjakaldal Kruszwicas. 10. sajandi jooksul vallutas nende territooriumi teine lääneslaavi hõim polaanid, kes asusid kõrvalolevatel Suur-Poola maadel Poznańi ja Gniezno ümber ning pärast Poola hertsogi Mieszko I surma 992. aastal olid Kujawy maad osa tema Civitas Schinesghe, nagu on piiritlenud paavsti regesta Dagome iudex. Andrzej Bańkowski sõnul kolisid polaanid Suur-Poola piirkonda pärast lahkumist oma endistelt Pannoonia aladelt, mille vallutasid avaarid. Mõne allika järgi toetas sõja ajal goplanitega polaane Suur-Määri riigi armee. Goplanite territooriumi okupeerimise tulemusena olid Kujawy maad tugeva Pannoonia kultuuri mõju all ja nad kaotasid oma esmase Masoovia vaimu. Kui nimi Cuiavia 1136. aasta Gniezno bullas esimest korda esile kerkis, viitas see maadele Suur-Poolast idas Kruszwica ja Włocławeki ümbruses, mis külgnesid Wisła jõega. Bulla kinnitas Kujawy piiskopkonna seisundi Włocławekis kui Gniezno peapiiskopkonna abipiiskopkonna. Poola killustatuse ajal pärast 1138. aasta Bolesław III Krzywousty testamenti kuulus Kujawy kõigepealt Masoovia hertsogkonda, mida valitsesid Bolesław IV Kędzierzawy ja tema poeg Leszek; seda nõudis 1186. aastal Poola ülemhertsog Kazimierz II Sprawiedliwy, mille vaidlustasid tema vanem vend Mieszko III Stary ja selle poeg Bolesław. Kazimierzi poeg hertsog Konrad I asutas 1233. aastal oma teisele pojale Kazimierz I-le Kujawy hertsogkonna. Kui Kazimierzi vanem vend hertsog Bolesław I 1248. aastal suri, kasutas ta juhust ja võttis oma noorema venna Siemowit I pärandist Dobrzyńi maa Wisła jõest idas. Pärast Kazimierzi surma 1267. aastal jaotati Kujawy hertsogkond tema poegade Leszek Czarny (suri 1288), Ziemomysłi (suri 1287) ja Władysław I Łokieteki vahel kaheks eraldi hertsogkonnaks, Inowrocław ja Brześć-Kujawy. 1306. aastal vandus Ziemomysłi poeg Kazimierz II truudust oma onule Władysław I-le, kes hakkas Poola krooni maid oma võimu alla taasühendama. Hertsogkonda laastati Poola–Saksa ordu sõja ajal (1326–32), mis kulmineerus 1331. aasta Płowce lahinguga, kuid taastati Saksa ordu poolt lõplikult 1343. aasta Kaliszi lepinguga. Kazimierzi poja Władysław Biały surmaga 1388. aastal hääbus Piastide dünastia Kujawy liin. Pärast Poola maade ühendamist 14. sajandil kehtestati nende jaotamine provintsideks ja maakondadeks. See jaotamine viidi lõpule 15. sajandil ja püsis kuni Rzeczpospolita lagunemiseni 1795. aastal. Kujawy jaotati kaheks haldusüksuseks: Brześć Kujawski vojevoodkond ja Inowrocławi vojevoodkond. Brześć-Kujawy vojevoodkond jagunes edasi viieks powiatiks: Brześć, Kowal, Kruszwica, Przedecz ja Radziejów, samas Inowrocławi vojevoodkond jagunes Bydgoszczi ja Inowrocławi powiatiks ning Dobrzyńi maaks Wisłast idas. Esimese Poola jagamise tulemusena 1772. aastal võttis Preisi kuningriik märkimisväärse osa Inowrocławist ja Brześć-Kujawy lääneosa Netze ringkonna osaks. Pärast teist jagamist 1793. aastal võttis Preisimaa kogu Kujawy ja liidendas selle Lõuna-Preisimaa provintsi. Pärast 1807. aasta Tilsiti rahu oli see Napoleoni Varssavi hertsogiriigi osa ja halduslikult Bydgoszczi departemangus. 1815. aastal jaotati Kujawy Viini kongressi sätete kohaselt Poola Kuningriigi (Kongressi-Poola jäi personaaluniooni Venemaa Keisririigiga) ja Preisi kuningriigi vahel. Kui Brześć-Kujawy provints (maakonnad: Aleksandrów, Radziejów ja Włocławek) jäi Kongressi-Poola Masoovia kubermangu, liidendati Inowrocław (Hohensalza) Preisimaa Poseni suurhertsogkonda. See jaotus elas üle 1871. aasta Saksamaa ühendamise ja kestis Esimese maailmasõja lõpuni. II Rzeczpospolita ajal kuulus Kujawy lääneosa 1918. aastast Poznańi maakonda ja idaosa kuulus Varssavi provintsi. 1938. aastal läks peaaegu kogu Kujawy Pommeri provintsi. 1934. aastal ehitati Kruszwicasse Muzeum Nadgoplańskie. See avati 1939. aastal ja seal oli väärtuslik kogu etnograafilisi asju, inter alia: mööbel ja rõivad. Teise maailmasõja ajal oli peaaegu kogu Kujawy Warthegau piirides, peale Bydgoszczi ringkonna, mis ühendati Danzig-Westpreußeni gauga. Aastatel 1945–1975 oli Kujawy Bydgoszczi provintsi piirides. Włocławeki provints loodi 1975. aastal ja Kujawy lääneosa jäi Bydgoszczi provintsi. 1999. aastal ühendati peaaegu kogu Kujawy Kujawy-Pommeri provintsi. Lisaks kuulusid piirkonna väikesed osad Masoovia (piirkonnad provintsi piiri ja Skrwa Lewa jõe vahel) ja Suur-Poola provintsi (Przedecz, Wierzbinek) piiridesse. Bydgoszcz Włocławek Inowrocław Solec Kujawski Aleksandrów Kujawski Koronowo Ciechocinek Kruszwica Janikowo Barcin 12. sajandi Neitsi Maarja kirik Inowrocławis Włocławeki toomkirik Kruszwica linnuse "Hiiretorn" 12. sajandi Püha Prokopiuse rotund Strzelnos Brda jõe kallaste traditsiooniline arhitektuur Bydgoszczis Sluice värav Bydgoszczi kanalil Bydgoszczi 19. sajandi "Kotkahotell" Suur-Poola hertsogkond Masoovia hertsogkond Poola Piastide ajal