laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kannuka

Kannuka oli küla Vaivara kihelkonnas Virumaal. Tänapäeval jäävad küla maad Ida-Viru maakonna Sillamäe linna territooriumile. Kannuka küla maadel on nüüdisajal 1950. aastatel ehitatud linnasüda ja 1970. aastatel ehitatud Sillamäe linna elamurajoonid. Vanasti piirnes küla läänes Sõtke jõega, lõunas Sõtke külaga, idas Perjatsi külaga ja põhjas merega. Kannuka nimi on tulnud soomekeelse sõna kanukka (kontpuu) mugandamisest, kuna kontpuud kasvas rannaaladel palju. 1782. aasta IV Venemaa hingeloenduse ajal elas Kannuka külas 4 peret, kokku 29 hinge. 1835. said pärisnime (perekonnanime) külas viis peret. Küla hakkas suurenema pärast talude päriseksostmise algust. Esimese talu ostis seal Perjatsist tulnud Jaan Orgo, kes oli ka Vaivara vallavanem. Orgo alustas sealmail kartulikasvatust, tuues seemnekartuli Peterburist. Suvituskohana hakati Kannukat laiemalt kasutama 1883.–1884. aastal. 19. sajandi lõpus oli külas 9 talu ja umbes 50 suvemaja. 1898. aasta teatmikus on küla märgitud nimega Villenort – kohana, kus asuvad suvilad. Kohalikud taluperemehed pidasid rannaäärseid suvilaid, mida oli mõnel rohkem kui üks. Suvilaid üüriti välja kohalesõitnud suvitajatele. Üks vendadele Männikutele kuulunud suuremaid suvilaid oli pikaks ajaks välja üüritud Noorte Naiste Kristlikule Ühingule puhkekoduks. 1939. aastal puhkas seal USA naiste delegatsioon. Kannukas elasid sealsete randade tuntumad paadimeistrid vennad Jaan ja Anton Männik. Ametioskused olid nad õppinud isalt. Nende meisterdatud aluseid sõitis nii Soome lahel kui kaPeipsil. Tartu Ülikooli usuteaduste professor Meier, kellel oli talu Udrias, tellis samuti vendade käest paadi, mille viis Emajõele lõbusõidupaadiks. 1940. aastal elas Kannuka külas 40 peret. Sinimägede lahingute ajal põlesid küla ja suvilad maha. Männikute puhkekodu endise asukoha lähedal mererannas on üle 20-meetrise ümbermõõduga Kiiunurga kivi. 1950. aastatel üritasid nõukogulased seda kivi õhku lasta, kuna kivi peeti eestlaste ohvrikiviks, kuid suurem osa rahnust säilis. Eduard Tubin puhkas 1930. aastatel puhkas Kannukal ning kirjutas seal 1937. aastal oma 2. sümfoonia "Legendaarne". Kannuka külast on pärit kirjanik Endel Tennov (proosakogud "August Mõigu hobu" 1961, Noormees heast perekonnast" 1964 ja muud), kes on õppinud Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis ka skulptuurieriala. Kannuka pank Virve Orav "Matkateed Narva lähistel ehk Vaivara radadel", Tallinn Olion, 1991. Aino-Moonika Jõesaar "Kuni sõda kõik purustas... Vaivara ja Alutaguse valla omavalitsused 1944. aastani", Ida-Virumaa 2002.
10 vor 11

"10 vor 11" on Saksamaal toodetav kultuurisaadete sari, mida näidatakse eratelevisioonikanalis RTL. Saadet toodab dctp ülesandel Kairos Film, toimetaja on Alexander Kluge. Aastas tehakse 12...28 saadet. Saadet näidatakse iga nädal ning korratakse sageli. See on vanim kultuurisaade Saksamaa eratelevisioonis. Esimene saade läks eetrisse 2. mail 1988. Saate pikkus on 25 minutit. Ta sisaldab intervjuusid ja vestlusi kunstide, teaduse ja filosoofia teemadel. Kluge kaadritagune hääl kõnetab juurdemonteeritud taustal näidatavat intervjueeritavat. Saade sisaldab ka fiktiivseid intervjuusid näitlejate Peter Berlingi ja Helge Schneideri poolt kehastatavate tegelastega, kelle hulgas on olnud ka Estonia kapten pärast õnnetust. Sarnased saated on samade tegijate "Mitternachtsmagazin" (VOX), "News & Stories" (Sat.1) ja "Prime-Time/Spätausgabe" (RTL). Eratelevisioonikanalid näitavad neid saateid riikliku nõude tõttu kultuurisaadete osakaalu kohta saatekavas. "10 vor 11" dctp saidil
Ferdinand Minding

Ernst Ferdinand Adolph Minding (11. jaanuar 1806 Kalisch, Preisimaa (tänapäeval Kalisz, Poola) – 1. mai 1885 Tartu) oli saksa päritolu matemaatik, kes on peamiselt tuntud panuse poolest diferentsiaalgeomeetriasse. Ta oli kohtuametniku poeg. Ta lõpetas 1824 Sileesias Hirschbergi (tänapäeval Jelenia Góra) gümnaasiumi ning õppis Halle ja Berliini ülikoolis. Ta töötas aastast 1828 Elberfeldis gümnaasiumiõpetajana, aastatel 1830–1843 oli Berliini ülikooli matemaatikadotsent ning 1843–1883 Tartu ülikooli puhta ja rakendusmatemaatika professor. Lisaks diferentsiaalgeomeetriale on tal töid algebra, diferentsiaalvõrrandite teooria ja teoreetilise mehaanika alalt. Ta oli Peterburi Teaduste Akadeemia korrespondentliige (1864) ja auliige (1879). Minding jätkas Carl Friedrich Gaussi tööd pindade diferentsiaalgeomeetria, eriti selle olemuslike aspektide kallal. Ta uuris pindade paindumist ja tõestas geodeetilise kõvera invariantsuse. Ta uuris joonpindu, pöördpindu ja tasanduvaid pindu ning määras kindlaks pseudosfääride geodeetika. Mindingi 1840 avaldatud tulemused konstantse kõverusega pinnal asuvate geodeetiliste kolmnurkade geomeetria kohta olid ajas märgatavalt ees Eugenio Beltrami tulemustest mitteeukleidilise geomeetria aluste osas, mis avaldati alles 1858. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918 Ülo Lumiste, "Ferdinand Minding ja diferentsiaalgeomeetria Keiserlikus Tartu Ülikoolis: 200 aastat Ferdinand Mindingi sünnist". - Akadeemia 2006: 4, lk. 782–800 Biograafia Bibliograafia Teoseid
Dctp

dctp ehk Development Company for Television Program mbH on Düsseldorfis tegutsev meediaettevõte (piiratud vastutusega ühing), mis toodab informatsioonilisi, hariduslikke ja kultuurilisi telesaateid ja -filme põhiliselt Saksamaa eratelevisioonikanalitele. Ta teeb koostööd telejaamaga BBC Worldwide ning ajalehtede Der Spiegel, Neue Zürcher Zeitung ja Süddeutsche Zeitung kirjastustega ning ühingu Arbeitsgemeinschaft für Kabel- und Satellitenprogramme kaudu raamatukirjastustega, teatriintendantidega ning ühinguga Arbeitsgemeinschaft Neuer Deutscher Spielfilmproduzenten. Firma osakutest kuulub 37,5% Alexander Klugele, 37,5% Dentsūle, 12,5% Der Spiegelile ja 12,5% Neue Zürcher Zeitung AG-le. Alates 2001. aastast oli dctp-l ja Spiegel TV-l telejaam XXP, mis lõpetas 1. septembril 2006 töö ning asendati telejaamaga DMAX. XXP osakud müüdi jaanuaris 2006 suuremalt jaolt ning augustis 2007 täielikult Discovery Communicationile. dctp-le kuulub 20% Šveitsi PresseTV, 0,3% VOX-i ja 10% Ventana Gmbh osakutest. Ulrich Wickert on protesteerinud dctp monopoolse asendi vastu. "Spiegel TV Magazin" "Spiegel TV Reportage" "Spiegel TV Special" "NZZ Format" "Süddeutsche TV" "stern TV" "BBC Exklusiv" "Prime-Time/Spätausgabe" "10 vor 11" "News and Stories" "Mitternachtsmagazin" "DCTP Reportage" "DCTP Special" "DCTP Weekend" Marc Felix Serrao: Neue Vergabe von Sendelizenzen: Das Machtpaket, Süddeutsche Zeitung (sueddeutsche.de, 8. veebruar 2008) Michael Hanfeld: Eine eklatante Ungleichbehandlung, Frankfurter Allgemeine (faz.net, 22. august 2008) Koduleht
Tigris

Tigris (türgi Dicle, kurdi Çemê Dicle, araabia دجله (Dijlah)) on ligi 1900 km pikkune jõgi Edela-Aasias Mesopotaamias. Algab Türgi kaguosa mägedest Hazari järvest 1150 m kõrgusel, kesk- ja alamjooksul voolab Iraagis, läbides ka Bagdadi linna ja iidse Mesopotaamia tasandiku. Moodustab temast läänes voolava tunduvalt pikema Eufratiga ühise suudmejõe Shaţţ al-‘Arabi, mis suubub Pärsia lahte. Nime ´Tigris´ kandis ka Thor Heyerdahli rooparv, millega rahvusvaheline meeskond purjetas 1977-78 Mesopotaamiast Pakistani rannikule ja hiljem Djiboutisse, et kinnistada iidseid kaubateid.
DCTP

DCTP on lühend, mis võib tähendada: dctp, Saksamaa meediafirma desoksütsütidiintrifosfaat
Peter Berling

Peter Berling (20. märts 1934 Meseritz-Obrawalde (praegu Międzyrzecz, Poola) – 21. november 2017 Rooma, Itaalia) oli saksa näitleja, kirjanik ja filmiprodutsent.
Evald Seepere

Evald Seepere (kuni 11. mai 1937 Evald Seeberg; 21. aprill (vkj)/ 4. mai 1911 Tammiku küla, Salla vald, Simuna kihelkond, Virumaa – 22. veebruar 1990 Tallinn) oli eesti poksija. Ta hakkas poksimisega tegelema 1929. aastal Tallinna Poksiklubis, tema treener oli Nigul Maatsoo. Aastatel 1929–1943 pidas ta 267 võistlust ja võitis neist 202. Seepere oli Eesti meister kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 1932. aastal ning kahekordne Eesti meister sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1936. ja 1937. aastal. Ta oli ka kolmekordne Balti meister aastatel 1935–1937. Ta kuulus 14 korda rahvusmeeskonda. Seepere osales sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Seepere osales sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Otto Kästnerile (Saksamaa) ning jäi edasisest medaliheitlusest välja. Seepere alustas 1947. aastal treeneritööd Kalevis ja Spartakis. Tema kasvandike hulka kuulusid teiste hulgas ka seitsmekordne Eesti NSV meister Uno Vunk ning neljakordsed Eesti NSV meistrid Toivo Laitamm ja Enno Aruniit. 1970 spordiühing Kalevi auliige Tema abikaasa Alide vend oli poksija Reginald Jürgens. EELK Simuna koguduse personaalraamat XXI, 1907-1940. Eesti Rahvusarhiiv, RA EAA.1229.1.195 11. suveolümpiamängude poksivõistlus. Berliin 1936. Tulemused inglise keeles 4. Euroopa meistrivõistlused poksis. Budapest 1934. Tulemused inglise keeles Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001 Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 398 ja 601 Evald Seepere veebisaidil Olympedia (inglise) Biograafia ESBL-is Evald Seepere sporditulemusi Haud Tallinna Metsakalmistul
Rein Pajur

Rein Pajur (kuni 22. jaanuar 1940 Rein Bahgmann; sündinud 6. mail 1939 Tallinnas) on eesti poksija, poksitreener, poksikohtunik ja poksiajaloolane. Pajur poksis 1953–1968 Tallinna Tööjõureservides, tema treener oli Martin Linnamägi. Ta võitis 153 kohtumisest 118. Pajur oli kärbeskaalu (kuni 51 kg) viiekordne Eesti NSV meister (1958–1961 ja 1965). Ta võistles Eesti NSV koondises 44 korda (1958–1968). Ta sai Tööjõureservide üleliidulistel meistrivõistlustel I koha (1963 ja 1965), II koha (1962 ja 1964) ning III koha (1959). Ta võitis 15 rahvusvahelisest kohtumisest (Soome, Poola ja Rootsi poksijate vastu) 12. Ta sai 1976. aastal üleliidulise kategooria. Ta osales 1980. aastal Moskva olümpiamängudel ajamõõtekohtunikuna. "Eesti poksi raamat 1". Poring. Tallinn 1997 "Poksimeistrid maailmas ja Eestis 1719-2000". Revelex. Tallinn 2005 "Poksi lugu". Tallinn 2009 "Eesti spordi aastaraamat 1918–1940" (üks autoreid). Tallinn 2015 "Poksi lugu". Tallinn 2018 1965 NSV Liidu meistersportlane 1996 EABA aupoksikohtunik 2019 Eestimaa Spordihing Toivo Tukk. "Eesti poksi mitu palet". Sporditäht 9/ 2001 Hardo Pajula. "Minu poksi ajalugu". KesKus 12/ 2011 Biograafia ESBL-is
Tidore

Tidore on üks saar Maluku saartest. Tidore asub Ida-Indoneesias, Halmahera saarest läänes. Saarel on suur koonilise kujuga kihtvulkaan, mis asub saare lõunaosas 1730 m kõrgusel üle merepinna. Saare põhjaosas on kaldeera, millel on kaks väiksemat vulkaani. 16. sajandist kuni 1779. aastani kuulus võim saarel Tidore sultanaadile, mille peamiseks sissetulekuallikaks oli kauplemine vürtsidega. Sultanaadi võimu alla kuulusid mõnda aega ka Halmahera, Buru, Ambon ja Uus-Guinea saare lääneosa. Tidore sultanaadi peamiseks võistlejaks oli Ternate sultanaat. 1779. aastal liideti saar Hollandi kolooniatega. Peale Teist maailmasõda kuulub Tidore Indoneesia koosseisu. Nüüdisajal moodustab saar koos teiste lõuna pool asuvate saartega kohaliku omavalitsusüksuse (kotamadya), mis asub Põhja-Maluku provintsis. Omavalitsuse suurus on 1550 km2 ja 2003. aasta juuli seisuga elas seal 78 617 inimest. Saksa vikipeedia andmed seisuga 19. august 2010. The History of the Spanish Presence in the Moluccas (Indonesia): the Spanish Forts in Tidore Island, Maluku, Indonesia. Marco Ramerini
Johannes Toom

Johannes Toom (5. jaanuar (vkj)/ 18. jaanuar 1907 Suure-Kambja vald, Kambja kihelkond, Tartumaa – 1960. aastad Santa Catarina osariik, Brasiilia; täpne surmaaeg ja -koht on teadmata) oli eesti päritolu Brasiilia poksija. Ta poksis novembrist 1929 kuni aprillini 1934 elukutselisena. Ta pidas kokku 27 kohtumist, millest võitis 11 (neist 5 nokaudiga), kaotas 14 (neist 7 nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist. Teade, et ta tuli 1938. aastal kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) Brasiilia meistriks, ei vasta ilmselt tõele. Toom oli tegev Brasiilia eestlaste seltsielus. Ta organiseeris Brasiilia eestlaste koori tulekut 9. üldlaulupeole 1938. aastal. Ta pidi reemigreeruma Eestisse 1938. aastal kahel korral ja 1939. aastal ühel korral, kuid arvatavasti loobus ta tagasitulekust Euroopas tekkinud sõjaohu pärast. Tema vend oli näitleja Kaarel Toom. Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 201 "Lõuna-Ameerika eestlased Eesti laulupeole". Postimees nr 143, 27. mai 1935. Lk 5 "118 Brasiilia eestlast kodumaale". Päevaleht nr 165, 20. juuni 1938. Lk 6 "70 väliseestlast teel koju". Maa Hääl nr 99, 24. august 1938. Lk 6 "Veel 150 Brasiilia eestlast kodumaale". Järva Teataja nr 55, 15. mai 1939. Lk 5 "Eesti poksija edu Brasiilias". Uudisleht nr 188, 17. november 1933. Lk 8 Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 201 Johannes Toom lehel BoxRec. Inglise keeles "Toom, Johannes – Välis-Eesti tegelane". 1933. Eesti Rahvusarhiivi kogu
Dünaamiline hostikonfiguratsiooni protokoll

Dünaamiline hostikonfiguratsiooni protokoll (ingl Dynamic Host Configuration Protocol, lühend DHCP) on andmevahetuse protokoll, mis võimaldab võrguhalduril lasta serveril või ruuteril dünaamiliselt hallata ja automatiseerida unikaalse IP-aadressi omistamist kohtvõrgu seadmetele (juhul kui eelnevalt on defineeritud MAC- ja/või IP-aadresside nimekiri) ning võimaldab seda kasutada määratud ajavahemikul. DHCP-serveri võimalust kasutamata tuleb IP-aadressid määrata käsitsi ja igale võrguseadmele eraldi. DHCP võimaldab omistada ka staatilisi ehk püsivaid IP-aadresse seadmetele, mis seda vajavad (näiteks võrguprinter). DHCP on samaks otstarbeks mõeldud BOOTP ehk Bootstrap-protokolli edasiarendus. Host AKIT: DHCP AKIT: DHCP valve (eng DHCP snooping) AKIT: DHCP üüriaeg, DHCP liisiaeg (eng DHCP lease time)
Martin Linnamägi

Martin Linnamägi (28. august 1917 Tallinn – 3. jaanuar 1994 Tallinn) oli Eesti ja Nõukogude Liidu poksija ja poksitegelane (treener, teadlane ja ajaloolane). Ta poksis aastal 1936–1953, tema treener oli Nigul Maatsoo. Linnamägi oli raskekaalus (üle 79,4 kg) Eesti meister 1940. aastal. Ta oli kokku kaheksakordne Eesti NSV meister raskekaalus (üle 79,4 kg) aastatel 1941 ja 1945–1950 ning raskekaalus (üle 81 kg) 1951. aastal. Linnamägi osales raskekaalus (üle 79,4 kg) 6. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1939), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Nemesio Lazzarile (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Linnamägi sai NSV Liidu meistrivõistlustel raskekaalus (üle 79,4 kg) 2. koha (1945) ja 3. koha (1944, 1946, 1947 ja 1950) ning absoluutkaalus 3. koha (1945). Ta oli kolmekordne spordiühing Dünamo üleliiduline meister ning kuulus aastatel 1947–1951 NSV Liidu koondisse. Linnamägi lõpetas Jakob Westholmi Gümnaasiumi 1935. aastal, Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna 1951. aastal ja kehakultuuriteaduskonna 1960. aastal. Kirjutas Eesti NSV ajalehtedes ja ajakirjades poksist (1950–1990). Valdas peale eesti keele veel inglise, prantsuse, saksa ja vene keelt. "Poksi ABC" [käsiraamat ühiskondlikele instruktoritele ja noortele]. Eesti Raamat. Tallinn 1965 "Poksi ABC". Tallinna Pedagoogiline Instituut. Tallinn 1971 1941 Nõukogude Liidu meistersportlane 1974 Eesti NSV teeneline sporditegelane 6. Euroopa meistrivõistlused poksis. Dublin 1939. Tulemused inglise keeles Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001 Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009 1944 "Martin Linnamägi". Kujur Garibaldi Pommer. Poolbüst, patineeritud kips. Eesti Spordimuuseumi kunstikogu Biograafia ESBL-is "Poksija Martin Linnamägi". 1936-1939. ESM F 189:11/A 3391. Eesti Spordimuuseumi fotokogu "Poksijad B. Salong ja M. Linnamägi". 1944. ESM F 167:1/A 3203. Eesti Spordimuuseumi fotokogu "Poksija Martin Linnamägi". 1950-1951. ESM F 136:211/B 857. Eesti Spordimuuseumi fotokogu
2009. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlus

2009. aasta laste Eurovisiooni lauluvõistlus oli seitsmes laste Eurovisiooni lauluvõistlus, mis toimus Ukrainas 21. novembril 2009. Õhtujuhid olid Ani Lorak ja Timur Miroshnichenko. Lauluvõistluse võitis Ralf Mackenbach Hollandist lauluga "Click Clack". Reeglite järgi peavad osavõtjad laulma ühes oma riigikeeles.
Lakadiivi meri

Lakadiivi meri on osa India ookeanist. Piirneb läänes Malediivide, Lakadiivide ja Amindiividega, kirdes Aasia ja Sri Lankaga, kagus on ühenduses India ookeani ülejäänud osaga.
Andørja

Andørja (saami keeles Áttir) on saar Norra meres. Saare pindala on 135 ruutkilomeetrit. Saar on mägine, kõrgus kuni 1276 meetrit (Langlitinden). Kuulub Norrale, on kõrgeim saar Norra emamaal. Halduslikult jääb Tromsi maakonna Ibestadi valda. Saarel elab 572 inimest (2008).
Kiudained (toit)

Kiudained ehk ballastained on mitteseeditavad süsivesikud ja ligniin, mida leidub vaid taimses toidus. Kiudaineid sisaldavad vaid taimsed toiduained, millest suurimad kiudainete allikad on täisteratooted, kaunviljad, pähklid ja seemned ning ka puu- ja köögiviljad. Süsivesikuid jaotatakse toiteväärtuse järgi seeditavateks (ehk glükeemilisteks) ja mitteseeditavateks (need on kiudained). Erinevalt glükeemilistest süsivesikutest (suhkrud, tärklis) ei suuda inimese organism kiudaineid täielikult lõhustada, seega ei anna kiudained organismile ka otseselt toiduenergiat. Kiudained jaotatakse vees lahustuvateks (nt pektiin) ning vees mittelahustuvateks (nt tselluloos). Organism vajab neid mõlemat umbes võrdses koguses. Enamikus kiudaineid sisaldavates toiduainetes on erinevas vahekorras nii lahustuvaid kui ka lahustumatuid kiudaineid. Suurem osa lahustuvatest kiudainetest leidub puu- ja köögiviljades, rohkem lahustumatuid on teraviljas. Kiudained hoiavad sooled mürkainetest puhta, reguleerivad soolestiku talitlust ja veebilanssi. Väheneb oht haigestuda jäme- või pärasoolevähki, hemorroididesse ja ateroskleroosi. Pole karta ka rasvumist. Kiudainete erilisim omadus on võime imada radioaktiivseid aineid, neutraliseerida neid ja kiirendada nende väljumist organismist. Kiudainete tarvitamine aitab ära hoida kõhukinnisust. Ülesöömine põhjustab ebamugavat täiskõhutunnet ja gaaside teket. Liigsed kiudained viivad kaltsiumi organismist välja (luude hõrenemine). Kiudainerikast toitu süües tuleks kindlasti midagi kõrvale juua. Kiudainete ületarvitamine viib mineraalained organismist välja. Aili Meristo. "Kiudainete tabel". Terviseleht. Originaali arhiivikoopia seisuga 21. august 2005. Aet Trisberg. "Kiudained tagavad korras seedimise". Tervislik toitumine. ee.
Käskiv kõneviis

Käskiv kõneviis ehk imperatiiv on tegusõna kõneviis, mille ülesanne on väljendada käskimist, keelamist või lubamist ja suunata keegi sedasi mingile tegevusele. Kõige tavalisem on 2. pöörde kasutamine: mine, minge. Käskiv kõneviis kujundab käsklause. Käskiva kõneviisi tunnused on -gu, -ku, -ge, -ke: õppigu, hakaku, õppige, hakake. Ainsuse 1. pööre puudub, ainsuse 2. pöördel puudub tunnus: õpi, hakka. Minevikuaeg puudub. Otsene käsk on suunatud vestluskaaslasele, mistõttu on käskival kõneviisil eesti keeles ainult ainsuse ja mitmuse 2. pööre: Jää minu juurde! Jätke mind siia! ning kuulajat kaasahaarav (inklusiivne) mitmuse 1. pööre: Olgem rõõmsad! Eitavas kõnes käsu andmise puhul kasutatakse sõnu ära, ärge, ärgu: Ära tee! Ärge jookske üle tee! Ärgem laskem pead norgu! Ärgu nad arvaku, et pääsevad! Käsk võib olla täitmisele kuuluv: Minge juba kooli! Hakka lugema! Käsk võib väljendada soovi: Tule külla! Istu siia. Kaudset või vahendatavat käsku väljendab harilikult möönev kõneviis (jussiiv), mille tunnuseks on -gu või -ku. Kaudne või vahendatud käsk võib olla suunatud kõnelejalt kolmandale isikule: Ütle neile, et tulgu nad homme ise kohale. Ta tehku see ära! Kaudne või vahendatud käsk võib lähtuda kolmandalt isikult. Käsu adressaadiks on lauses alusega vormistatud tegevussubjekt: Ema ütles, et mina katsugu oma raha paremini hoida. Lapsed nõudsid: tulgu sina neile õpetajaks. Möönvat kõneviisi võidakse kasutada veel siis, kui soovitakse, et sellest järelduks käsk kuulajale. Näiteks kui lause aluseks on kuulaja tegevuse objekt: Jäägu ebaoluline märkimata. Jäägu see sinu teha. Käsu (võib väljendada ka soovi) andmiseks võidakse kasutada abisõna las ja tegusõna kindlas kõneviisis: Las ta vaatab. Las nad laulavad. Käskiva kõneviisi puhul on välistatud tegumoeline passiiv. Võimalik on elusolendit märkiva subjektiga seisundipassiiv (2. isiku ja kaasahaarava mitmuse 1. isiku vormid). Et subjektisik pole aktiivne sooritaja, siis väljendavad seisundipassiivi vormid harva käsku: Kella kümneks ole/saa pestud, kammitud ja hommikust söönud; tavaliselt lubatushinnangulist väidet: Olge laulatatud või laulatamata, registreeritud te igatahes ei ole; vormeliks saanud lauseis soovi: Ole tänatud! Ole sa õnnistatud! Olge tervitatud! M. Erelt, R. Kasik, H. Metslang, H. Rajandi, K. Ross, H. Saari, K. Tael, S. Vare, Eesti keele grammatika II. Süntaks. Lisa: Kiri. Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut, 1993. §499-501
Harald Kanepi

Harald Kanepi (kuni 10. juulini 1935 Harald-Friedrich Konopinski; 20. veebruar 1921 Tallinn – 20. juuni 1975 Uhta, Komi ANSV) oli eesti poksija. Kanepi hakkas poksima 1935. aastal Tallinna Poksiklubis, tema treener oli Nigul Maatsoo. Ta oli kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 1939. aastal Eesti meister (1939) ja sai 1938. aastal II koha. Ta oli kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 1940. aastal Eesti meister ning oli kokku kahekordne Eesti NSV meister aastatel 1941 ja 1945. Ta sai kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 6. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1939) hõbemedali. Patrick Gernon (Iirimaa) alistus veerandfinaalis punktidega, Staf Jacobs (Belgia) alistus poolfinaalis punktidega ning finaalis kaotas Kanepi punktidega meistriks tulnud Herbert Nürnbergile (Saksamaa). Ta sai 1945. aastal NSV Liidu meistrivõistlustel kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) II koha ja Tallinna Dünamo koondises meeskondliku III koha. Kanepi arreteeriti NKVD poolt 19. septembril 1945. aastal ning talle mõisteti 17. jaanuaril 1946 tribunalis VNFSV KrK §58-1a järgi (Saksa sõjavägi ja põgenemissoov välismaale) 10 aastat vangilaagrit ja 5 aastat asumist. Ta oli vangis Ustvõmlagis ja Vorkutlagis. Ta vabanes laagrist 4. detsembril 1954 ja jäi Komi ANSV-sse asumisele. Asumiselt vabanes ta 25. augustil 1958, kuid jäi elama Uhtasse. Tuli hiljem Vorkuta ja Komi ANSV poksimeistriks ning oli sealse Šahtjori poksitreener. Ta on maetud Šudajagi alevi kalmistule praeguses Uhta linnaringkonnas Komi Vabariigis. Harald Kanepi üks vend oli poksija Anton Kanepi ja teine vend oli lauatennisist Albert Kanepi, kelle pojatütar on tennisist Kaia Kanepi. "Харальд Канепи. Гуру ухтинского бокса". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. märts 2018. Vaadatud 15. märts 2018. 6. Euroopa meistrivõistlused poksis. Dublin 1939. Tulemused inglise keeles Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 371 ja 600 "Kommunismi kuriteod Eestis. Lisanimestik 1940-1990 raamatute R1–R7 täiendamiseks". Köide 8/1. Koostaja Leo Õispuu. Tallinn 2010. Lk 332 Biograafia ESBL-is Eesti kommunismiohvrid 1940–1991 Харальд Канепи. Гуру ухтинского бокса. Vene keeles