laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Laadjala

Laadjala on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas. Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas. Küla asub Upa-Leisi maantee ääres, Kuressaare linnast 8 km kaugusel. Mõned talud paiknevad ka hajali Põduste jõe lähedal. Küla suurus on 585 ha. 1. veebruaril 2011 elas külas rahvastikuregistri andmetel 52 inimest. Külaelu on saanud uue hingamise seoses külamaja (taastatud tõllakuuri) valmimisega 2008. aastal. Naaberkülad on Maleva, Meedla, Tahula, Kiratsi, Mõisaküla, Upa ja Sikassaare. Külas tegutsevad Laadjala Küla Arenduse Selts ja Laugi Jahiselts. Laadjala küla püsiasustus hakkas kujunema seoses Laadjala karjamõisa asutamisega pärast kogu maad laastanud Põhjasõda. Esimesed andmed Laadjala (Ladjall) mõisast pärinevad aastast 1738. Selle majandamiseks vajalikud töötegijad asustati mõisamaade ääremaale. Aastal 1770 asutati Laadjala mõisa baasil nn hospidali mõis, mille tuludega kaeti parandamatult haigete inimeste eest hoolitsemise kulusid. Laadjala mõisa peahoone ehitati aastal 1831. Aastal 1918 ehitati mõisa peahoone koolimajaks, kool lõpetas tegutsemise aastal 1970. 20. sajandi algul oli Laadjala külas 15 mõisatöölise majapidamist. 1909. aastal oli Laadjalas 370,33 tiinu mõisa- ja 1082,99 tiinu talumaad. 1924. aastal mõõdeti mõisa maad 15–20 ha suurusteks kruntideks. Sel moel tekkis vanasse Laadjala külla juurde uusi asundustalusid. Vanade elukohtade uuendamise ja uute ehitamise tulemusel kujunes 1940. aastaks välja uus Laadjala küla, kus oli 25 majapidamist. 2014. aastani kuulus küla Kaarma valda. Laadjala mõis. Hilisem algkool (Mõisa talu) Mõisa tõllakuur, praegune külamaja (Kalju talu) Mõisa väravahimaja (Jõe talu) Endine meiereihoone – eraldati mõisa maadest Laadjala Piimaühistule. Meiereihoone lammutati 1950. aastate algul ja kasutati aurukatla kütteks. Kooli talu (majas asus Laadjala kauplus) Keldrimägi (endine mõisakeldri asupaik) Korstnamägi (pärimuslik pühapaik) Püha allikas (täpne asukoht teadmata) Tondikivi (endine Saadu talu) Laadjala jõgi ja sild (Laadjala ja Upa vaheline piir) Igama Hargi, Igama Niidi, Jõe, Jõeniidi, Kalda, Kalju, Kasemetsa, Kivi, Kooli, Kopli, Loigu, Metsa Johani, Metsa Kristjani, Mõisa, Mäe, Nurga, Niidi, Põllumaja, Süleniidi, Sülla, Tehvena, Uus Kungla, Uusi ja Vainu. Endised taluasemed: Allika, Igama, Kaasiku, Kõrts(i), Maki-Antsu Kõrts, Põlde, Rumma, (Tondi-)Saadu, Vidriku, Ärbli. Vanim teadaolev elupaik Laadjala külas oli Saadu talu (ka Tondi, Tondi-Saadu), vana elumaja ehitati 1775. aastal. Lähim talu tänapäeval on Metsa-Johani. Saadu talus elas 18.–19. sajandi vahetusel mõisa nahaparkal Lorendson. Talu jäi tühjaks 20. sajandi keskel. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. "Saaremaa. Maateaduslik, majanduslik ja ajalooline kirjeldus." Tartus, 1934. Juhan Vahe "Laadjala küla kroonika". Laadjala Arenduse Selts, 2001. Laadjala külaselts tähistas enne jõule oma kümnendat aastapäeva (Meie Maa, 3.01.2008) Laadjala küla plaan (foto) Laadjala mõisa meierei 1973 (muinas.ee fotokogu). Koorejaamade rasvaproovide tegemine Laadjala meiereis 1930. aastate lõpul (Nikolai Königsfesti foto).
Kasiṇa

Kasina (paali keeles kasiṇa, sanskriti keeles kṛtṣna – 'kogu', 'tervik', 'täielik') on rühm teatavaid universaale, mida kasutatakse vastava theravaada meditatsioonitehnika puhul keskendumisobjektidena. Kasinatele keskendumine ja vastavate objektide kirjeldused leiduvad Tipitakas ja Visuddhimaggas ning nendega on seotud mitmesuguste üleloomulike võimete saavutamine. Ṭhitañāṇo bhikkhu selgituse kohaselt esindab kasina objekti tervikuna, sõltumata sellest, kas tegemist on loodusliku või isevalmistatud kasinaga. Keskendumisel välisele objektile ilmneb meeles vastav märk (nimitta), mida arendatakse edasi piirituks, mistõttu muutub nii teadvuses ilmnev kasina kujund kui ka sellele vastav spetsiifiline teadvus “kõikehõlmavaks” ja “täielikuks”. Kokku loetletakse “Kasina suttas” üles kümme kasinat: Maa kasina, vee kasina, tule kasina, tuule kasina, sinine kasina, kollane kasina, punane kasina, valge kasina, ruumi kasina, teadvuse kasina. Kaheksa esimest kasinat on meelerahu arendamise ja kaks viimast analüüsiva vaatluse arendamise (bhāvanā) objektid. Kasina harjutamisega saavutatakse kiiresti jhāna'de tasemed, luuakse meeles kergesti kasinamärk (nimitta) ja jõutakse takistusteta mentaalne aktiivsuseni mistahes tegevuses. Paali kaanoni ja Visuddhimagga kohaselt saavutatakse kasinaga üleloomulikud võimed (iddhividhā) ja vabanemisele viivad teadmised (ñāṇa). Andrus Kahn (Ṭhitañāṇo bhikkhu) (2019). Meele arendamine - nii nagu õpetas Buddha. Tallinn: Eesti Theravaada Sangha. “Kāḷī sutta,” AN 10.26 (A.v.46). “Dasayimāni, bhikkhave, kasiṇāyatanāni. Katamāni dasa? Pathavī­ka­siṇa­meko sañjānāti uddhaṃ adho tiriyaṃ advayaṃ appamāṇaṃ; āpokasiṇameko sañjānāti … pe … tejokasiṇameko sañjānāti … vāyokasiṇameko sañjānāti … nīlakasiṇameko sañjānāti … pītakasiṇameko sañjānāti … lohita­ka­siṇa­meko sañjānāti … odāta­kasiṇa­meko sañjānāti … ākāsa­kasiṇa­meko sañjānāti … viñ­ñā­ṇa­ka­siṇa­meko sañjānāti uddhaṃ adho tiriyaṃ advayaṃ appamāṇaṃ. Imāni kho, bhikkhave, dasa kasiṇāyatanānī ti.” — Kasiṇa-sutta, AN 10.25 (A.v.46). Vt Sāmaññaphala-sutta, DN 2 (D.i.47); Iddhipāda-saṁyutta, Vibhaṅga-sutta, SN 51.20 (S.v.276); Susimaparibbājaka-sutta, SN 12.70 (SN.ii.121), jpt.
Spencer Harrison

Spencer Harrison (kunstnikunimega Spenceroni) on Austraalia kunstnik. Harrison kasutab oma loomingus värvilisi abstraktseid geomeetrilisi kujundeid, et väljendada nende kaudu teaduse, idamaade filosoofia ja kunstiga seotud ideid. Harrison omandas esimese bakalaureusekraadi nanotehnoloogia erialal (2007, Flindersi ülikooli) ning teise visuaalse kommunikatsiooni erialal (2010, Lõuna-Austraalia ülikool). Ka 2019. aastal loodud Facebooki grupi Kõigi Eesti sümbolit, valge taustaga südamekontuuri, peetakse Spenceroni loominguks. https://www.spenceroni.com/
Uu keel (Austroaasia)

Uu keel on moni-khmeeri keelte palaungi haru angkui rühma kuuluv keel, mida kõnelevad uud Hiinas Yunnani provintsis. Uu on toonikeel, eristatakse 4 tooni. Uu keel on isoleeriv, põhisõnajärg on SVO. Uu põhisõnavara pärineb suures osas moni-khmeeri algkeelest, osalt ka austroaasia algkeelest. Esineb ka tai laene ja vähesel määral hiina laensõnu. Kõnelejate arv on umbes 40 000. https://www.ethnologue.com/language/uuu Svantesson, J.-O. (1988). U. Linguistics of the Tibeto-Burman Area, 11 (1) , 64-133. https://glottolog.org/resource/languoid/id/uuuu1243
Laheküla (Saaremaa)

Laheküla on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 210 inimest. Neist 206 olid eestlased. Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas. 2014. aastani kuulus küla Kaarma valda. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Statistikaameti andmebaas
Heino Lindre

Heino Lindre (19. oktoober 1920 Tartu – 3. veebruar 2019 Tartu) oli eesti kaubandustöötaja ja -õppejõud. Heino Lindre sündis 19. oktoobril 1920 Tartus Paavo Lindre ja Elise (neiuna Klein) Lindre pojana. Abikaasa Helga Lindre (neiuna Seping, snd 1925. a Valasti külas). Heino Lindre õppis Karinu algkoolis (1928–1934) ja Tapa Linna Ühisgümnaasiumis (1934–1937). Tartu Riiklikus Ülikoolis õppis ta aastatel 1965–1970 majandust (lõpetas). Heino Lindre töötas juhivatel ametikohtadel (juhatuse esimees, juhataja, direktor) mitmes kaubandusettevõttes. Õppejõuna töötas ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonna kaubatundmise ja kaubanduse organiseerimise kateedri vanemõpetaja ja dotsendina. 1937–1941 töötas Järva-Jaani Tarbijate Ühingus müüjana 1941–1946 oli mobiliseeritud Nõukogude armeesse 1946–1948 Keskteraviljasalve Järva-Jaani abivarumispunkti direktori kohusetäitja 1948–1951 Karinu Piiritustehase transpordiosakonna juhataja ja ökonomist 1951–1955 oli mobiliseeritud Nõukogude armeesse 1955–1966 töötas kaubandusega seotud juhtivatel kohtadel Paides ja Järva-Jaanis 1966–1971 Tartu Kaubamaja direktor, Kaubamaja töölerakendaja 1971–1981 Tartu Linna RSN Täitevkomitee Kaubandusvalitsuse juhataja 1981–1989 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna kaubatundmise ja kaubanduse organiseerimise kateedri vanemõpetaja 1989–1993 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna kaubatundmise ja kaubanduse organiseerimise kateedri dotsent Punatähe orden (1944) Tööpunalipu orden (1966) Suure Isamaasõja orden I järk (1985) Medal "Vapruse eest" (1944) Medal "Võit Saksamaa üle" (1945) jm. Lindre H. 1986. Jaekaubandusvõrgu organiseerimine. Tartu Riiklik Ülikool. Lindre H. jt. 1989. Hulgikaubandus. Tartu Ülikool. Lindre, Heino Paavo p. Isiklik toimik. Tartu Ülikooli kaadriosakond, 12.02.1981. 10.06.1993 Otsing Rahvusraamatukogu andmebaasist. https://jjpildid.wordpress.com/2010/04/05/jarva-jaani-jalgpallimeeskond/ https://jjpildid.wordpress.com/2010/04/05/vorkpallurid/ https://jjpildid.wordpress.com/2010/04/05/raskejoustik/ https://jjpildid.wordpress.com/2010/04/05/voistkond-jarva-jaanist/ Laupäeval sulgus Tartu vana kaubamaja uks lõplikult. Tartu Postimees
Paldiski foogtikohus

Paldiski foogtikohus oli Paldiski omavalitsus- ja kohtuasutus (foogtikohus) kuni 1889. aastani. Foogtikohtu koosseisu kuulus üks kohtufoogt ja kaks linnavanemat. Kohtu korralised istungid toimusid kaks korda nädalas. Kohtu liikmed valiti kohaliku kodanikkonna poolt eluks ajaks. Kohtu üks ülesanne oli valida ka linna kantseleid juhatav notar. Paide foogtikohus Rakvere foogtikohus
Roihuvuori kool

Roihuvuori kool (soome keeles Roihuvuoren ala-asteen koulu) on kool Helsingis Roihuvuoris aadressil Vuorenpeikontie 7. Koolis õpetatakse 1.–6. klassini. Koolis õpib umbes 380 õpilast. Koolis õpetatakse ka eesti keelt (õpetaja Annika Kuuse). https://www.hel.fi/peruskoulut/fi/koulut/roihuvuoren-ala-aste/ (vaadatud 25.03.2019) http://www.eestikeelsehariduseselts.fi/eesti-keele-oma-emakeele-tunnid-helsingis/ (vaadatud 25.03.2019) Koolist Helsingi linna kodulehel
Nancy lahing

Nancy lahing 5. jaanuaril 1477 oli viimane ja otsustav lahing Burgundia sõdades. Lahingus olid vastamisi Burgundia hertsogi Charles Südi väed Lorraine’i (Lotringi) hertsogi René II ja Šveitsi Konföderatsiooni vägede vastu. Charles Südi kogu vägi hukkus ja tema enda laip leiti alles kolm päeva hiljem. Charles Südi piiras 2000–8000 mehega Lorraine’i hertsogkonna pealinna Nancyt, mille ta tahtis karmidele talveoludele vaatamata kiiresti vallutada, sest teadis, et Lorraine’i hertsog kogus ta selja taga vägesid. Hertsog René oligi kogunud 10 000–12 000 meest, kellega liitus veel 8000–10 000 Šveitsi sõdurit. Ühendarmee liikus pealinna Nancy alla, kuhu jõuti 5. jaanuari varahommikul. Charles Südi sai viimasel hetkel sellest teada ning seadis oma väed tugevasse kaitsepositsiooni oma tavapärase lahinguplaani kohaselt – jalavägi moodustas keskele peakolonni, mille ees oli kuni 30 välikahuri positsiooni ning mõlemal tiival ratsaväeüksused. Ehkki ilmaolud olid ülimalt rasked – sadas tihedat lund –, tegi vastaspool enne lahingut korralikult luuret ning adus, et otserünnak oleks vaatamata suurele ülekaalule väga ohvriterohke. Väejuhid otsustasid saata šveitslaste 7000 jala- ja 2000 ratsaväelast rünnakule paremalt tiivalt ning peajõuna 8000 jalaväelase ja 1300 ratsaväelasega rünnata vasakult tiivalt haarates, tehes panuse sellele, et kehvades oludes burgundlased seda ei näe. Manööver õigustas ennast, sest pealöögijõud marssisid märkamatult vasakult tiivalt Charles Südi vägede selja taha. Šveitslased alustasid allamäge rünnakut kaitses olevate burgundlaste vastu. Charlesi kahurid osutusid täiesti kasutuks, kuna nende suuet ei suudetud vajaliku kõrguseni tõsta, mistõttu esimene ja otsustav kogupauk surmas vaid kaks ründajat. Arvuline ülekaal võimaldas rünnata burgundlaste keskset peakolonni, viimaste vasak tiib löödi puruks ja koos suurtükiväega taganema. Suures arvulises vähemuses lõi peagi kogu Burgundia vägi vankuma ja pöördus põgenema. Charles üritas vägesid asjata korrastada, sattus oma staabiga lahingukeerisesse ning raiuti tõenäoliselt šveitslasest hellebardisti poolt surnuks. Enamik burgundlastest hukkus massilise põgenemisele järgnenud ühepoolsetes tapatalgutes, pääses vaid mõni üksik. Burgundia hertsogi Charles Südi keha otsiti laipade seast kolm päeva, enne kui see moonutatult leiti ja tuvastati.
Valgjärve valla vapp

Valgjärve valla vapp on Põlva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Valgjärve valla vapp. Vapp kinnitati 2005. Kuldsel kilbil sinine lainelõikeline piit ja must, kuldse nokaga kotkapea. Kotkapea meenutab, et valla territoorium on Eestis üks tähtsamaid konnakotkaste pesitsemisalasid. Konnakotkas on eelkõige hästi hooldatud ja niidetud põldulel pesitseja. Vapikilbi kollane taustvärv sümboliseerib kuldseid viljapõldusid, valla elanike töökuse tulemusel saavutatavat jõukust ning materiaalseid ja vaimseid hüvesid. Vapi sinine lainelõikeline piit on vete (Valgjärve ja teiste vallas asuvate veekogude) võrdkuju, aga samuti ka taevaavaruse ning optimistlike tulevikupüüdluste sümbol. Laineline joon iseloomustab ka vallale iseloomulikku kuppelmaastikku. Valgjärve valla lipp Valgjärve valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Stanford

Stanford on asula USAs California osariigis Santa Clara maakonnas. Asula on tuntud eelkõige selle poolest, et seal asub Stanfordi ülikool. Elanike arv on 13 315 (2000). 2016 U.S. Gazetteer Files 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
Pizzi

Luís Miguel Afonso Fernandes (enam tuntud kui Pizzi; sündinud 6. oktoobril 1989 Braganças) on Portugali jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Portugali kõrgliigaklubis Braga. Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis GD Bragança. Pärast seda mängis ta Bragas, Ribeirãos, Covilhãs ja Paços de Ferreiras Portugalis ning Madridi Atléticos, Deportivo de La Coruñas ja RCD Espanyolis Hispaanias. Portugali kõrgliigaklubis Lissaboni Benfica mängis ta alates hooajast 2014–15. Ta tuli Benficaga neli korda Portugali meistriks. 2017. aastal valiti ta Portugali liiga hooaja parimaks mängijaks. Hooajal 2019–20 lõi ta Portugali kõrgliigas 18 väravat, millega oli kahe teise mängija kõrval liiga suurim väravakütt. Samuti valiti ta sel hooajal liiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2019. aastal valiti ta Lissaboni Benfica aasta mängijaks. 2022. aasta jaanuaris läks ta Benficast hooaja lõpuni laenule Türgi kõrgliigaklubisse İstanbul Başakşehir. 2022. aasta suvel liitus Pizzi Araabia Ühendemiraatide klubiga Al Wahda. 2023. aasta alguses naasis ta Portugali kõrgliigasse, kui sõlmis lepingu Bragaga. Portugali jalgpallikoondises mängis Pizzi aastatel 2012–2019 kokku 19 korda. Koondisedebüüdi tegi ta 14. novembril 2012 sõprusmängus Gaboni vastu ning lõi selles mängus penaltist ka koondisekarjääri esimese värava. Teise värava lõi ta 3. juunil 2017 sõprusmängus Küprose vastu ja kolmanda 14. novembril 2019 EM-i valikmängus Leedu vastu. Ta kuulus Portugali koondisse 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril. Paços de Ferreira Taça da Liga: Teine koht 2010–11 Madridi Atlético UEFA Euroopa Liiga: 2011–12 Benfica Primeira Liga: 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2018–2019 Taça de Portugal: 2016–17 Taça da Liga: 2014–15, 2015–16 Supertaça Cândido de Oliveira: 2016, 2017, 2019  Pizzi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Jonas Gonçalves Oliveira

Jonas Gonçalves Oliveira (enam tuntud lihtsalt kui Jonas; sündinud 1. aprillil 1984 Bebedouros) on endine Brasiilia jalgpallur. Ta mängis klubikarjääri algusaastatel kodumaal. Ta alustas karjääri Guaranis ning mängis seejärel Brasiilia kõrgliiga klubides Santos, Grêmio ja Portuguesa. 2010. aastal lõi ta Brasiilia liigas 23 väravat ja oli sellega liiga suurim väravakütt. Samal hooajal valiti ta liiga sümboolsesse koosseisu. 2011. aasta jaanuaris liitus ta Hispaania kõrgliiga klubiga Valencia, kus mängis kolm ja pool hooaega. 2014. aasta septembris sõlmis ta lepingu Portugali kõrgliiga klubiga Lissaboni Benfica. Ta tuli klubiga neli korda Portugali meistriks. Hooaegadel 2015–16 ja 2017–18 oli ta Portugali liiga suurim väravakütt (vastavalt 32 ja 34 väravat). Aastatel 2015 ja 2016 valiti ta Portugali kõrgliiga parimaks mängijaks. Aastatel 2015–2018 valiti ta neljal korral järjest Lissaboni Benfica aasta mängijaks. 2019. aasta juulis teatas ta karjääri lõpetamisest. Debüüdi Brasiilia jalgpallikoondises tegi Jonas 27. märtsil 2011 sõprusmängus Šotimaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 14. novembril sõprusmängus Egiptuse vastu. 2016. aastal kuulus ta Brasiilia koondisse Copa América Centenariol. Santos Campeonato Paulista: 2006, 2007 Grêmio Campeonato Gaúcho: 2010 Benfica Primeira Liga: 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2018–2019 Taça de Portugal: 2016–17 Taça da Liga: 2014–15, 2015–16 Supertaça Cândido de Oliveira: 2016, 2017  Jonas Gonçalves Oliveira – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Profiil Lissaboni Benfica kodulehel
Tehvandi mägi

Tehvandi mägi on kõrgendik Valga maakonnas Otepää vallas Nüpli külas. Mäe absoluutne kõrgus on 189,4 m. Mäele on ehitatud Tehvandi K-90 suusahüppemägi. See avati 21. jaanuaril 2008. Enne seda kasutati kõrval asuvat madalamat suusahüppemäge. Suusahüppemägi on osa Tehvandi spordikeskusest. ESBL veebis (vaadatud 26.03.2019)
Valgjärve valla lipp

Valgjärve valla lipp on Põlva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Valgjärve valla lipp. Lipp kinnitati 2005. Valla lipuks on ristkülikukujuline vapilipp normaalsuurusega 105×165 cm, laiuse ja pikkuse suhe on 7 : 11 ühikut. Kotkapea meenutab, et valla territoorium on Eestis üks tähtsamaid konnakotkaste pesitsemisalasid. Konnakotkas on eelkõige hästi hooldatud ja niidetud põldudel pesitseja. Kollane värv sümboliseerib kuldseid viljapõldusid, valla elanike töökuse tulemusel saavutatavat jõukust ning materiaalseid ja vaimseid hüvesid. Sinine lainelõikeline piit on vete (Valgjärve ja teiste vallas asuvate veekogude) võrdkuju, aga samuti ka taevaavaruse ning optimistlike tulevikupüüdluste sümbol. Laineline joon iseloomustab ka vallale iseloomulikku kuppelmaastikku. Valgjärve valla vapp Valgjärve valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Kääbusgalaktika

Kääbusgalaktika on väike galaktika, mis koosneb mitmest miljonist kuni mitmest miljardist tähest, olles väiksem näiteks Linnuteest mis koosneb 200–400 miljardist tähest. Kääbusgalaktikaks peetakse vahel Suur Magalhãesi Pilve, mis tiirleb ümber Linnutee ja koosneb üle 30 miljardist tähest.[viide?] Kääbusgalaktikate kuju ja tegevust mõjutavad kokkupuuted suuremate galaktikatega. Astronoomid eristavad nende kuju ja struktuuri järgi mitut tüüpi kääbusgalaktikaid. "Types of Galaxies". Lumen. Vaadatud 26. märts 2019.
Tartu ülikooli juures asuv Lilli Suburgi mälestuskapitali valitsus

Tartu ülikooli juures asuv Lilli Suburgi mälestuskapitali valitsus oli Tartu ülikooli juures tegutsev sihtasutus, mis oli loodud puudustkannatavate naisüliõpilaste toetamiseks. Sihtasutus loodi 1923 Eesti Naisüliõpilaste Seltsi ja Eesti Naisüliõpilaste Seltsi Ilmatar eestvõttel. Sihtasutus lõpetas tegevuse 1940. Tartu ülikooli juures asuv Lilli Suburgi mälestuskapitali valitsus Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 25.03.2019) Tartu ülikooli juures asuv Lilli Suburgi mälestuskapitali valitsus Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis
Ihor Kolomoiskõi

Ihor Valerijovõtš Kolomoiskõi (ukraina keeles Ігор Валерійович Коломойський; vene keeles Игорь Валерьевич Коломойский; heebrea keeles איגור קולומויסקי; sündinud 13. veebruaril 1963 Dnipropetrovskis) on juudi päritolu Ukraina suurärimees, endine oblastijuht. Ta on Ukraina rikkamaid inimesi ja Ukraina suurima finants-tööstusgrupi Prõvat asutaja. Prõvat on esindatud ettevõtetega panganduses, naftakeemias, metallurgias, toiduainetetööstuses, põllumajandussektoris, lennutranspordis, spordis ja meditsiinis. Kolomoiskõi oli 2. märtsist 2014 kuni 24. märtsini 2015 Dnipropetrovski oblasti riikliku administratsiooni pea. Ta on Ukraina Ühendatud Juudi Kogukonna president ja jalgpalliklubi Dnipro president. 2019. aasta 5. detsembri seisuga oli ta Forbesi avaldatavas maailma miljardäride nimistus 1941. kohal. Kolomoiskõile kuulus 2019. aasta 1. aprilli seisuga 70% tulevase Ukraina presidendi Volodõmõr Zelenskõiga peaosas linastanud sarja "Rahva teener (seriaal)" tootjafirma 1+1 Media Group osakutest. Kolomoiskõil on Ukraina, Iisraeli ja Küprose kodakondsus. "#1941 Ihor Kolomoyskyy" (inglise). Forbes. 5. detsember 2019. Vaadatud 5.12.2019. "Ukraine election: Comedian leads presidential contest". bbc.com (inglise). BBC. 1. aprill 2019. Vaadatud 15.12.2019. Коломойський зізнався журналісту, що має паспорти трьох держав. Viidatud lõigu algus 1:15 YouTube, 3. oktoober 2014  Ihor Kolomoiskõi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Игорь Коломойский. 1/3. "В гостях у Дмитрия Гордона" (2018). Dmõtro Gordoni intervjuu Kolomoiskõiga. YouTube, 20. detsember 2018 (vene keeles)
Jakutski rahvusvaheline filmifestival

Jakutski rahvusvaheline filmifestival (vene keeles Якутский международный кинофестиваль; inglise keeles Yakutsk International Film Festival) on Jakutskis igal aastal toimuv filmifestival. Esimest korda toimus festival 2013. aastal. Festivali korraldust toetavad Venemaa Föderatsiooni Kultuuriministeerium ja Venemaa Kinematografistide Liit. Festivali president on 2013. aastast Eduard Pitšugin. Festivali korraldustoimkonda kuulub ka Venemaa rahvakunstnik Andrei Borissov. VI Jakutski rahvusvaheline festival pidi toimuma 2018. aasta septembris, kuid Sahha valitsus otsustas selle ära jätta seoses laastavate üleujutustega Jakuutia mitmes piirkonnas. 2014 – Parima lavastaja auhind – Matti Ijäs, mängufilmi "Kaikella rakkaudella" režissöör 2014 – Žürii eriauhind – mängufilm "Kekkonen tulee!", filmi režissöör Marja Pyykkö 2016 – Parim film – mängufilm "Сайсары куолге", filmi režissöör Kostas Marsan 2017 – Parim film – mängufilm "Костер на ветру", filmi režissöör Dmitri Davõdov 2017 – Parima lavastaja auhind – Amanda Kernell, mängufilmi "Sameblod" režissöör Matti Ijäs Amanda Kernell Dmitri Davõdov В каждом кадре — отражение мира. yktfilmfest.ru Команда фестиваля. yktfilmfest.ru Якутский международный кинофестиваль состоится в марте 2019 года. ysia.ru, 22. august 2018 ЯМКФ, 2014. yktfilmfest.ru ЯМКФ, 2016. yktfilmfest.ru ЯМКФ, 2017. yktfilmfest.ru Festivali koduleht
Vive Tolli

Vive Tolli (ka Viive Tolli; aastani 1952 Vive Pajusoo; 28. juuli 1928 – 8. aprill 2020) oli eesti graafik. Ta lõpetas 1947. aastal Tallinna 3. Keskkooli. Aastatel 1947–1949 õppis ta Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis keraamikat. Lõpetas 1953. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi graafika erialal. Ta täiendas end muu hulgas aastal 1969 Jugoslaavias ja aastal 1987 Kanadas. Töötas aastatel 1953–1982 vabakunstnikuna. Seejärel töötas ta Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis õppejõuna; aastast 1987 dotsendina ja aastast 1992 professorina. Oli 1957. aastast Kunstnike Liidu liige ja 1972. aastast Soome Kalevala seltsi auliige. Vive Tolli looming hõlmab peale vabagraafika ka raamatuillustratsioone, eksliibriseid ja plakateid. Teda on rahvusvahelistel näitustel pärjatud paljude auhindadega. 1965 Eesti NSV teeneline kunstnik 1967 Eesti NSV rahvakunstnik 1978 Kristjan Raua preemia (illustratsioonid raamatule "Mees, kes teadis ussisõnu" ja graafiline sari "Aastaajad" ("Paastumaarjapäev", "Jaanipäev", "Mardipäev", "Nuudipäev")) 1982 Eesti NSV Kunstnike Liidu maali aastapreemia 1982 Eesti NSV Kunstnike Liidu graafika aastapreemia 1985 Jaan Jenseni raamatugraafika aastapreemia (T. Toometi "Lapikiri ja lastekiri") 1998 Eduard Wiiralti kunstiauhind 2001 Valgetähe III klassi teenetemärk 2001 Eesti Vabariigi kultuuripreemia elutöö eest 2008 Eesti Rahvuskultuuri Fondi elutöö tänuauhind Tema abikaasa Lembit Tolli oli skulptor, tütar Tuulikki Tolli on teatrikunstnik. Tema ema oli Tallinna I Tütarlaste Gümnaasiumi inspektor, vanaisa Timotheus Kuusik oli koolmeister ja kirjanik, onu Aleksis Kuusik oli koolmeister ja koolijuht, teine onu Vladimir Kuusik oli Viljandi, Tartu ja Tallinna ringkonnakohtu esimees. Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996 "Kunst 63/1 1984“ Kujutava ja tarbekunsti almanahh. Kirjastus "Kunst", 1984. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Vappu Thurlow. Vive Tolli. Läbi kohtade aegade kätte, Fonet Kustannus Oy, 2012. Päeva kunstitöö. Viive Tolli. Uksed. ERR Arhiiv Vaal Galerii. Vive Tolli