laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Peterborough

Peterborough on linn ja tervikomavalitsus Inglismaal, mis kuulub Cambridgeshire'i tseremoniaalkrahvkonda. http://www.peterborough.gov.uk/
Endel Aimre

Endel Aimre (kuni eestistamiseni 1940 Endel Brant; 26. september 1918 Tartu – 28. september 2006 Tartu) oli Eesti laulja (bariton) ja näitleja, Vanemuise teatri solist. 1939. aastast hakkas ta osalema Vanemuise teatri lavastustes Tartu Meestelaulu Seltsi koori liikmena. Aastatel 1944–1947 töötas Vanemuises koorilauljana, 1947–1999 ooperi- ja operetisolistina. Laulmist õppinud algul eraviisiliselt, aastatel 1946–1949 Tartu Muusikakoolis (Salme Kanni ja Rudolf Jõksi klassis). Laulja eduka lavakarjääri esimene roll oli Jim Frimli ja Stotharti operetis "Rose-Marie" (1946), järgnesid Edvin (Kálmáni "Silva", 1947), Punavari (Rombergi "Kõrbelaul", 1948), Almaviva (Mozarti "Figaro pulm", 1950), Kapten-Markii (Planquette'i "Corneville'i kellad", 1951) jt. Tuntumatest rollidest võiks veel välja tuua Tomski (Tšaikovski "Padaemand", 1953), Jüri (Arro ja Normeti "Rummu Jüri", 1954), Peeter (Tammlaane "Raudne kodu" 1954), Oskar (Boris Kõrveri "Ainult unistus" 1955), don Carlos (Prokofjevi "Kihlus kloostris", 1962), Zsupán (Straussi "Mustlasparun", 1968), don Pedro (Offenbachi "Pericola", 1974), Süffle (Zelleri "Linnukaupleja", 1975), Robbins (Gershwini "Porgy ja Bess", 1983), üks solistidest "Operetipromenaadis" (1993) jt. Endel Aimre on mänginud karakteerseid kõrvalosi ka draamalavastustes, kontserdipublikule on ta meelde jäänud populaarsete lauludega ("Laev tõstis purjed", "Sügislehed", "Ammumöödund ajast"). Salvestisi Eesti Raadios, Eesti Televisioonis, erinevatel helikandjatel; salvestised kogumikuna CD-l "Kõnnin hilisel õhtul" (1999). Ta oli 1951. aastast Eesti Teatriliidu liige, 1968. aastal sai Eesti NSV teenelise kunstniku aunimetuse, 2000. aastast oli Vanemuise Seltsi auliige. Tema isa oli Adam Brant ja ema Mari Brant, vend Kalju Aimre. Endel Aimre isa vend oli Peter (Peeter) Brant – "Tartu hirm".
Feynmani diagramm

Feynmani diagramm (USA füüsiku Richard Feynmani järgi) on intuitiivne graafiline meetod kvant- või statistilises väljateoorias, mille abil väljendatakse erinevate protsesside tõenäosusamplituude või korrelatsioone. Feynmani diagrammid on üks kesksetest vahenditest häiritusteoorias. Feynmani diagrammid koosnevad tüüpiliselt järgmistest komponentidest: verteksid ehk sõlmed, kus kohtuvad kolm või enam erinevat joont, sisse ja välja suunduvad osakesed (protsessid), on jooned, mille ainult üks ots lõpeb sõlmes, propagaatorid on jooned, mille mõlemad otsad lõpevad sõlmedes. Komponente (sõlmi, propagaatoreid ja sisenevaid või väljuvaid osakesi) võib olla erinevat tüüpi, kusjuures igale tüübile seatakse Feynmani reeglite abil vastavusse matemaatiline avaldis, mille abil saab välja arvutada diagrammile vastava tõenäosusamplituudi. Kvantväljateooria
Västerdalälven

Västerdalälven on jõgi Skandinaavia poolsaarel. Jõe pikkus on 300 km. Jõgi algab Skandinaavia mägedest. Ülemjooksul voolab lõunasse ja kakku, alamjooksul itta. Österdalälveniga ühinedes moodustab Dalälveni.
Storfjorden (Sunnmøre)

Storfjorden on fjord Norras, Møre og Romsdali maakonnas. Fjord on loodes ühenduses Norra merega. Fjordi pikkus on umbes 110 km ja sügavus kuni 670 m. Oma pikkuselt on ta Norra viies fjord. Storfjorden jaguneb mitmeks haruks.
Energiamets

Energiamets (ka energiavõsa) on kasvatatavad puistud või põõsastikud, mille peamine eesmärk on biomassienergia andmine. Energiametsa raiering on tavaliselt 3–10 aastat. Tavalisimad puud, mida kasvatatakse, on lepa-, paju- ja eukalüptiliigid. Sarnaselt energiametsaga saab energiatoormena kasutada looduslike või tehislike kasvumärgalade biomassitoodangut, näiteks pilliroogu ja laialehist hundinuia. hakkpuit Sennerby-Forsse, L.; Johansson, H. 1993. Energiavõsa: Väike käsiraamat. (Eessõna: Andres Koppel, Kalevi Kull.) Tallinn: SEI ja Eesti TA ZBI Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut. [1]
Arutua

Arutua on atoll Prantsuse Polüneesias, üks Tuamotu saartest. Kuulub Prantsusmaale. Saare pindala 15 ruutkilomeetrit. Saar on madal.
ÜRO keskkonna- ja arengukonverents

ÜRO keskkonna- ja arengukonverents (mitteametliku nimega Rio di Janeiro konverents (Rio Converence) või Maa Tippkohtumine (the Earth Summit)) oli ÜRO üks tähtsamaid nõupidamisi, mis toimus 3.–14. juunil 1992 Rio de Janeiros. Konverentsil osales 108 riigipead ja esindused olid 172 riigist. Konverentsil arutati rahvusvahelise jätkusuutliku arengu hetkeolukorda ja peamisi arenguteid. Vastu võeti vastavateemaline "Agenda 21". Lisaks sellele võeti vastu Rio deklaratsioon keskkonnahoidliku arengu põhimõtete kohta, kliimamuutuste raamkonventsioon ja bioloogilise mitmekesisuse konventsioon, metsandust ja kõrbestumist käsitlevad dokumendid. Ehkki konverentsil ei kohustatud riike millegi otseselt tegemiseks, oli see üks esimesi tõsisemaid ja laiahaardelisemaid koostööalgatusi globaalprobleemide lahendamisel. Maakera harta Maa Säästva Arengu Tippkohtumine Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut. [1]
Tallinna FC Norma

FC Norma oli 1959–1997 tegutsenud Eesti jalgpalliklubi, mille kodulinn oli Tallinn ja -väljak Norma staadion. Klubi on viiekordne Eesti NSV ja kahekordne Eesti meister. Tuli Eesti NSV meistriks viiel korral (1964, 1967, 1970, 1979, 1988) ja veel kahel korral pärast Eesti taasiseseisvumist Eesti meistriks, olles 1992 ja 1993 vastloodud Meistriliiga esimese kahe hooaja võitja. FC Norma võitis ka Meistriliiga 1993/94 põhihooaja, kuid jäi lisamängus alla FC Florale 2:5 (0:3). Norma saatis protestiks FC Tevalte diskvalifitseerimise vastu väljakule noormängijad. Pärast paari hooaega madalamates liigades lõpetas tegevuse hooaja 1996/97 järel.
Henry Purcell

Henry Purcell (10. september 1659 Westminster, London – 21. november 1695 Westminster, London) oli inglise helilooja ja organist. Ta oli barokiajastu suurim inglise helilooja, kes ühendas oma muusikasse itaalia ja prantsuse stiili elemente ja kujundas välja äratuntava inglise barokkmuusika stiili. Henry Purcelli perekond elas alates 1659. aastast mõnisada meetrit Westminster Abbeyst läänes. Tema isa Henry Purcell seenior oli Kuningliku kapelli liige ja oli laulnud kuningas Charles II kroonimisel. Tema vanem vend Thomas Purcell (suri 1682) oli samuti muusik. Henry Purcell seenioril oli kolm poega: Edward, Henry ja Daniel. Noorim vend Daniel Purcell (suri 1717) oli viljakas helilooja, kes muuhulgas kirjutas pärast Henry surma suurema osa ooperi "India kuninganna" viimasest vaatusest. Pärast oma isa surma 1664. aastal sai noor Henry onu hoolealuseks, kes oli temasse väga kiindunud. Ka Thomas oli kuningliku kapelli liige ja korraldas ka Henry vastuvõtmise kooripoisiks. Tema esimene õpetaja oli kapten Henry Cooke (suri 1672) ja hiljem Pelham Humfrey (suri 1674) Henry oli kooripoiss kuni häälemurdeni 1673. aastal, mil ta sai orelimeistri John Hingstoni abiliseks. Hingstoni ülesandeks oli hoida ja hooldada kuninga õukonna pille. On mainitud, et Henry komponeeris juba üheksa-aastaselt, kuid tema varaseim säilinud teos on 1670. aastal kirjutatud ood kuninga sünnipäevaks. Tema teoseid on hoolimata põhjalikest uuringutest raske dateerida. Arvatakse, et lapsena kirjutas ta kolmeosalise laulu "Sweet tyranness, I now resign" Pärast Humfrey surma jätkas Purcell õpinguid Dr. John Blow juures. 1676. aastal sai ta käsikirjade ümberkirjutaja ametikoha Westminster Abbeys. Ta kirjutas oma esimese hümni "Lord, who can tell" 1678. aastal. Purcell töötas kuninglikus kapellis organisti ja lauljana. Ka tema haud on Westminster Abbeys oreli lähedal. Purcell lõi vaimulikku, kammer- ja lavamuusikat. Tema kirjutatud on ainus inglise barokkooper "Dido ja Aeneas" (1689), Vergiliuse eepose ainetel, samuti on ta kirjutanud muusikat reale semiooperitele. Zimmerman, Franklin. Henry Purcell 1659–1695 His Life and Times. (New York City: St. Martin’s Press Inc., 1967), 34. Holman, Peter and Robert Thompson. "Henry Purcell (ii)," Grove Music Online, ed. L. Macy (accessed 17 March 2006), grovemusic.com Encyclopaedia Britannica 11th ed. 1911, p. 658. Westrup, J. A. Purcell. (London: J. M. Dent & Sons Ltd., 1975), 8. Burden, Michael. The Purcell Companion. (Portland, Oregon: Amadeus Press, 1995), 55. Burden, Michael. The Purcell Companion. (Portland, Oregon: Amadeus Press, 1995), 58. Zimmerman, Franklin. Henry Purcell 1659–1695 His Life and Times. (New York City: St. Martin’s Press Inc., 1967), 29.
Jõhvi JK Eesti Põlevkivi

Jõhvi JK Eesti Põlevkivi (asutatud kui Jõhvi JK Estonia kaevandus) on endine Jõhvis tegutsenud jalgpalliklubi, mis asutati 1974. aastal. Meeskond kuulus aastail 1992–1999 Meistriliigasse. Parim saavutus oli 1992. aasta 2. koht, kui meeskond ei kaotanud ühtegi mängu. Pärast klubi lagunemist hõivas vabanenud koha Eesti liigas Muhumaa JK. Suur jalgpall jõuab Muhumaale ohtuleht.ee, 9. veebruar 2000
Raamatupidaja

Raamatupidaja tööks on ettevõtte raamatupidamise korraldamine ja selle ellu viimine. Tema tööülesannete hulka kuuluvad arvepidamine kõigi sissetulekute ja väljaminekute üle, ettevõtte finantsdokumentatsiooni korrasoleku tagamine, kõikide sooritatud finantstehingutest täielike aruannete säilitamine vastavalt raamatupidamist reguleerivatele õigusaktidele. Rahvusvaheline raamatupidajate päev on 10. november
Tallinna FC Lantana

Tallinna FC Lantana on aastail 1995–1999 Tallinnas tegutsenud jalgpalliklubi. Tallinna FC Tevalte Tallinna FC TVMK Indrek Petersoo, FC Lantana lahkus areenilt, Õhtuleht 5. jaanuar 2000 Võistkond EJL-i kodulehel
JK Tallinna Sadam

Tallinna Sadama JK oli aastail 1992–1999 Tallinnas tegutsenud jalgpalliklubi. Võitis 1996. ja 1997. aastal Eesti jalgpallikarika. Ühines 1999. aastal Maardu FC Levadiaga. Juriidiliselt muutus Tallinna Sadama nimi Maardu Levadiaks, et uus klubi saaks osaleda UEFA karikasarjas. Sadam vahetab nime Õhtuleht, 4. veebruar 1999
Georg Philipp Telemann

Georg Philipp Telemann (14. märts 1681 Magdeburg – 25. juuni 1767 Hamburg) oli saksa helilooja. Telemann õppis Leipzigi ülikoolis õigusteadust. Muusikas oli ta iseõppija. Ta oli Johann Sebastian Bachi, Antonio Vivaldi ja Georg Friedrich Händeli kaasaegne. Eluajal oli tal tegelikult hoopis suurem muusikaline tähtsus kui nendel kolmel, keda tänapäeval paremini tunneme. Telemannil oli mitu tähtsat muusikalist töökohta, ta asutas ja juhtis orkestreid ning oli õukonnamuusik. Telemann abiellus 1709 Amalie Louise Juliane Eberliniga, kes oli Promnitzi krahvinna õuedaam. Tema äi Daniel Eberlin (1647–1715) oli helilooja ja kapellmeister, kellel oli 8 last. 1711 sündis Telemannile tütar, kuid tema naine suri pärast seda. Telemann leinas oma naist sügavalt. 28. augustil 1714 abiellus Telemann uuesti Frankfurdi linnaametniku tütre Maria Catharina Textoriga. Neil sündis 9 last, kuid naine rikkus sageli abielu ja jättis lõpuks oma mehe maha, olles talle enne tekitanud hiiglasliku kaardimänguvõla. Telemanni päästsid pankrotist tema sõbrad ja tema enese viljakus üha uute muusikateoste kirjutamisega. Tema karjääri kulminatsioon oli muusikadirektori koht viies Hamburgi suurimas kirikus aastast 1721 kuni surmani. Telemanni on tihti nimetatud ajaloo kõige viljakamaks heliloojaks, kui kriteeriumiks võtta säilinud teosed. Telemann lõi ligi 1500 kirikukantaati, 1000 orkestrisüiti, üle 40 ooperi ja passiooni, kammermuusikat. Telemann on tähtis autoriõiguse pioneer. Ta taotles oma heliteoste trükis avaldamise ainuõigust ja suutis maksma panna seisukoha, et heliteoste avaldamise õigus kuulub heliloojale. Seda demonstreeris ta teiselgi viisil. Aeg-ajalt komponeeris Telemann teoseid, mida esitati üksnes väikesele kõrgaadlike rühmale, kuid varsti pärast seda laskis Telemann neid esitada oma avalikel kontsertidel, küsimata selleks üheltki võimukandjalt luba.
Varvas

Varvas on imetaja, roomaja või linnu maha toetuva jäseme hargnenud ja osaliselt küünisega kaetud (või lõppev) osa. Maha mittetoetuv varvas võib olla taandarenenud ja rudimentaarne. Inimesel on kummalgi jalal viis varvast. Igal varbal on varbaküüs. Inimese varvaste funktsioon on keharaskuse toetamine ja tasakaalu hoidmise abistamine seismisel ja kõndimisel.
Kvantteleportatsioon

Kvantteleportatsioon on kvantfüüsikale tuginev infoedastusviis, milles kvantinformatsiooni edastamine ei toimu füüsilise meediumi kaudu, vaid põimumiseks nimetatava kvantefekti abil. Põimunud kvantsüsteemide antud juhul oluliseks omadusesks on asjaolu, et mõõtes üht süsteemidest, saadakse automaatselt teada, millises olekus on teised süsteemid. On levinud väärarusaam, et kvantteleportatsioon võimaldab informatsiooni edastada hetkeliselt ning läheb seega vastuollu relatiivsusteooriaga, mille järgi valguse kiirus suurim võimalik infoedastuskiirus on. Nii see pole, sest kvantteleportatsiooni teostamiseks on siiski tarvilik klassikalise signaali edastamine. Erinevalt teadusulmest tuntud teleportatsioonist ei edastata kvantteleportatsiooni teel mitte energiat ega mateeriat, vaid informatsiooni. Kvantteleportatsiooni skeemis nimetatakse saatjat tavaliselt Alice'iks (A) ja vastuvõtjat Bobiks (B). Skeemi toimimiseks peavad Alice ja Bob jagama põimolekus kvantsüsteemide (näiteks aatomite, elektronide, footonite vms) paari (CA,CB), mille üks osa CA on Alice'i ja teine CB Bobi käes. Kvantteleportatsioon toimub järgnevates etappides: Alice kodeerib saadetava informatsiooni mõnele kvantsüsteemile X, ent viib selle tema valduses oleva süsteemi CA lähedusse. Seejärel sooritab Alice ühise mõõtmise süsteemidel X ja CA, mille tagajärjel kustub Alice'i süsteemile X kodeeritud informatsioon. Et paar (CA,CB) on põimolekus, muutub mõõtmise tagajärjel ka Bobi süsteem CB, mida järgmisel sammul ära kasutatakse. Alice saadab oma mõõtmise tulemused Bobile. Bob oskab neist tulemustest järeldada kuidas tema süsteem muutuma pidi ning teab kuidas ta oma süsteemi CB mõjutama peab, et sellel (esialgselt Alice'i süsteemil X salvestatud) informatsioon taastada. Nii toimides saab Alice'i esialgselt süsteemil kodeeritud informatsiooni põimolekus kvantsüsteemide paari abil Bobi süsteemile CB üle kanda. Tuleb rõhutada, et pelgalt Alice'i mõõtmistulemustest ei piisa, et esialgset informatsiooni taastada. Seda asjaolu peegeldab üldisemat mittekloonitavuse printsiip kvantfüüsikas. Kirjeldatud skeem on üks lihtsamaist. Leidub ka teisi skeeme. Esmakordselt teleporteeriti footoneid aastal 1997. Aatomitele salvestatud kvantinformatsiooni edastamine õnnestus esmakordselt aastal 2004 nii USA kui ka Austria teadlastel. Kui 2004. aasta eksperimendis edastati kvantinformatsiooni kõigest paari mikromeetri kaugusele, siis 2009. aastal õnnestus USA teadlastel põimunud footonite vahendusel teleporteerida aatomitele salvestatud kvantinformatsiooni ligikaudu meetri kaugusele. Kvantinformatsioon "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. märts 2009. Vaadatud 10. märtsil 2009.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://news.bbc.co.uk/2/hi/science/nature/3811785.stm "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. veebruar 2009. Vaadatud 10. märtsil 2009.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Ioonid pandi teleporteeruma. – Horisont, 2009, nr 2, lk 3 (intervjuu Hardi Veermäega.
Uus-Estonia

Uus-Estonia oli 1886. aastal Venemaa Keisririigi Jerevani kubermangus Karsi linna lähedal asutatud eesti väljarändajate asula. Suurem osa Karsi rännanud eestlasi pärines Virumaalt ja kõige enam Rägavere vallast Põlula mõisast. Rakverest asus rongiga 10 vagunist koosnev väljarändajate ešelon Rakvere jaamast teele 22. aprillil 1885. Doni-äärsesse Rostovisse jõudes oli toidumoon ja raha otsas ja kohalikud võimud kandsid hoolt, et väljarändajad ei sureks nälga. Kuna Põhja-Kaukaasias enam vabu maid ei leidunud, jätkati 1886. aasta kevadel teekonda edasi Karsi ringkonda. Mais 1886 rajatigi 6 kilomeetri kaugusel Karsi linnast eesti küla Uus-Estonia (Novoestonka). Asunduses oli siis 84 eesti peret ja 282 inimest. Esimese maailmasõja puhkedes, jaanuaris 1915, põgenesid eesti asunikud Karsi linna. Lõplikult tuli koduküla maha jätta 1918. aasta kevadel türklaste pealetungi ajal, kui enamus asunikke (21 peret ja 107 isikut) põgenes Tbilisi kaudu Põhja-Kaukaasiasse ja leidis peavarju eesti asunduses Livonias. Küla rüüstati türklaste ja kurdide poolt ning põletati maha. Karsi jäänud eestlased pääsesid erinevalt teistest kristlastest sõja aegsetest tapatalgutest (Karsis tapeti 63 000 armeenlast), kuna neid peeti sakslasteks. Kiriku olevat purustanud Karsit 1919. aasta maist kuni järgmise aasta novembrini valitsenud armeenlased. 1920. aasta lõpul hakkasid asunikud kodukülla tagasi pöörduma, kuigi neile tehti selleks igasuguseid takistusi. Külla jõudis tagasi 8 eesti perekonda umbes 50 inimesega. Nõukogude Venemaa ja Türgi vahel 23. märtsil 1921 sõlmitud Karsi lepinguga läks Kars Türgi koosseisu. Seejärel kaotasid Karsi eestlased igasugused sidemed ülejäänud eestlastega ja pikaks ajaks ka kogu välismaailmaga. Karsi kuulutati piiriäärseks välismaalastele suletud piirkonnaks. 1960. aastate algul oli endises Uus-Estonia asustus ametlikult nimetatud türgi nimega Karacaören. Küla enamus elanikke olid türklased. 40 majapidamisest kuulus eestlastele kolm. Samal kümnendil tekkisid kontaktid välisilmaga ja ka väliseestlastega. Kaks perekonda läks 1961. aastal NSV Liitu ja paljud nooremad eestlased tööle Lääne-Saksamaale. 1969. aastal elas asunduses 6 eesti perekonda ja mitmeid segaperekondi. Karsi eestlasi elas sellel ajal Türgis, sealhulgas ka mujal Karsi maakonnas ning Karsi linnas ja İstanbulis 58, neist eesti keele rääkijaid aga 20. Aastal 2002 elas ja võimalik, et ka praegu elab külas ilmselt neli eesti päritoluga isikut: Olga, Petro, August ja Melissa Albuk. Petro ja Augusti ema Olga oskab pisut eesti keelt. Elmar Ots. Viimased Türgi eestlased. elu.ohtuleht.ee, 20. september 2002 Jüri Meomuttel. "Nowo-Estonka". // Eesti asunikud laialises Wene riigis. Tartu 1900. Lk 47 August Nigol. "Uue-Estonia asundus". // Eesti asundused ja asupaigad Wenemaal. Tartu 1918. Lk 71-72 Aarand Roos. "Jumalaga Kars ja Erzurum". Lund 1975. 2 trükk: Maarjamaa. Rooma 1976 "Jumalaga, Kars ja Erzurum: Türgi eestlaste ajalugu". 3. ja täiendatud trükk. Tallinn 1992 Postimees nr 205, 8. september 1916. Lk 1 Aarand Roos. Jumalaga Kars ja Erzurum
Libarebane

Libarebane on tegelane Hiina folklooris. Tavaliselt on libarebane seal seotud armumise ja armastusega. Mõnikord on libarebane Hiinas ka naiseliku erootilise pahelisuse sümbol. Libarebased ja kooljad Pu Songling (1640-1715) 1977, Libarebased : (jutustusi) / Songling Pu, vene keelest tõlkinud Andres Ehin, Tallinn : Perioodika, 1977 (Tallinn : EKP Keskkomitee Kirjastuse trükikoda) 1986, Libarebased ja kooljad : hiina armu- ja hirmujutud / Pu Songling ; (eessõna autor V. Aleksejev ; vene keelest) tõlkinud Andres Ehin ; (illustreerinud ja kujundanud Eve Kask) ], Tallinn : Eesti Raamat, 1986 (Tartu : Hans Heidemanni nim. trükikoda) 2008, Libarebased ja kooljad : hiina armu- ja hirmujutud / Pu Songling ; (vene keelest) tõlkinud Andres Ehin ; (toimetanud Sirje Roosalu ; kujundanud Endla Toots) , (Tallinn) : Tänapäev, c2008 (Tallinn : Tallinna Raamatutrükikoda)
Topoloogiline vektorruum

Topoloogiline vektorruum ehk lineaarne topoloogiline ruum on vektorruum, mis on ühtlasi topoloogiline ruum, kusjuures liitmine ja skalaariga korrutamine on pidevad tehted. Lokaalselt kumer ruum Neelduvus Nulliümbrus Ü. Kaasik, Matemaatikaleksikon (2002)
Skalaariga korrutamine

Skalaariga korrutamine on üldistus tehtele "geomeetrilise vektori korrutamine arvuga". Üldiselt saab skalaariga korrutamise defineerida iga algebralise süsteemi jaoks, milles on defineeritud liitmine, kusjuures skalaariks nimetatakse sel juhul mõne ringi elementi. Tavaliselt räägitakse skalaariga korrutamisest vektorruumides või moodulites. Olgu S algebraline süsteem, milles on defineeritud liitmine, ja R mõni ring. Korrutamine skalaari ehk ringi R elemendiga on niisugune operatsioon R × S ⟶ S {\displaystyle R\times S\longrightarrow S} , mis määrab iga x ∈ S {\displaystyle x\in S} ja λ ∈ R {\displaystyle \lambda \in R} jaoks üheselt elemendi λ x ∈ S {\displaystyle \lambda x\in S} nii, et iga x , y ∈ S {\displaystyle x,y\in S} ja λ , μ ∈ R {\displaystyle \lambda ,\mu \in R} korral on rahuldatud aksioomid ( λ + μ ) x = λ x + μ x {\displaystyle (\lambda +\mu )x=\lambda x+\mu x\,} , λ ( x + y ) = λ x + λ y {\displaystyle \lambda (x+y)=\lambda x+\lambda y\,} , λ ( μ x ) = ( λ μ ) x {\displaystyle \lambda (\mu x)=(\lambda \mu )x\,} , Kui R on ühikuga ring (st leidub ühikelement e ∈ R {\displaystyle e\in R} ), siis lisandub aksioom e x = x {\displaystyle ex=x\,} , ja kui süsteemis S on määratud ka korrutamine, siis lisandub aksioom λ ( x y ) = ( λ x ) y {\displaystyle \lambda (xy)=(\lambda x)y\,} . Moodul Vektorruum Ü. Kaasik, Matemaatikaleksikon (2002)
Silhouette

Silhouette on saar India ookeanis, Seišellide pindalalt kolmas saar. Saar kuulub Graniidisaarte hulka. Silhouette'i geograafilised koordinaadid on 4° 29′ S, 55° 14′ E. Silhouette asub umbes 20 km Mahé saarest loode pool. Põhjapoolne naabersaar on umbes 8 km kaugusel paiknev North Island. Saare pindala on umbes 20 km² ja seal elab 135 inimest. Peaaegu kogu asustus paikneb saare kirderannikul La Passe'i asulas. Saar sai nime Louis XV aegse Prantsusmaa rahandusministri Étienne de Silhouette'i järgi. 19. sajandist kuni 1960. aastateni kuulus saar Mauritiuse plantaatoriperekonnale, kes kasvatas saarel viljapuid ja kookospalme. Silhouette'i saar on mägine; seal on viis mäetippu, mis on merepinnast kõrgemal kui 500 meetrit; kõrgeim mägi on Mont Dauban (740 m). Saar moodustab osa rahvuspargist; seal esineb hulk kaitsealuseid endeemseid taime- ja loomaliike. Saarel elab haruldane käsitiivaline, pauntiiblaste hulka kuuluv Coleura seychellensis ning ka teine endeemne käsitiivaline Pteropus seychellensis. Silhouette'il elab ka palju haruldasi linde, hiidkilpkonnad Dipsochelys hololissa ja Dipsochelys arnoldi ning mitu endeemset konnaliiki. Silhouette Island Nature and conservation of Silhouette island
Pärast pulmi

"Pärast pulmi" ("Efter bryllupet") on 2006. aastal linastunud Taani film, mille lavastaja on Susanne Bier. Film esitati 2007. aastal parima võõrkeelse filmi Oscarile. Peaosades on Mads Mikkelsen ja Sidse Babett Knudsen.
Amastia

Amastia on seisund, mille korral tüdrukul või naisel puuduvad kas kaasasündinud väärarendi või operatsiooni tagajärjel rinnakude, rinnanibu ja nibuväli. Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Amastia seisuga 10.03.2009.
Intramolekulaarne reaktsioon

Intramolekulaarne reaktsioon (ehk sisemolekulaarne reaktsioon) on keemiline protsess, mis toimub ühe kindla molekuli siseselt, seejuures saab see võimalikuks tänu selle molekuli spetsiifilisele struktuurile. Orgaanilises keemias toimuvad esmase aktiivse intermediaadi sisemolekulaarsed reaktsioonid, kui tekib uus stabiilsem intermediaat naaberrühma või sideme osalusel või kaugemal asetseva sobiva rühma osalusel üle tsüklilise (eelistatult 5- või 6-lülilise) intermediaadi. Kõige tuntumad on sisemolekulaarsed ümbergrupeeringud (hüdriidi või alküülrühma 1,2-nihe, allüülne isomerisatsioon jm) ja tsüklisatsioonireaktsioonid (kas sisemolekulaarse liitumisena või kondensatsioonina) ning tsükli avanemise reaktsioonid. Teada on ka intramolekulaarsed asendusreaktsioonid, kus funktsionaalrühmad molekulis vahetavad koha. Näiteks laktoonid on tsüklilised estrid ehk hüdroksüülrühma ja karboksüülrühma vahelise sisemolekulaarse kondensatsioonireaktsiooni produktid. Sisemolekulaarse reaktsiooni produktid võivad moodustuda ka mitme järjestikulise etapi tulemusena. Intramolekulaarsete orgaaniliste reaktsioonide korral asuvad kaks reaktsioonitsentrit ühes ja samas molekulis. See annab kõrge efektiivse kontsentratsiooni ja protsess saab kulgeda suure kiirusega. Sisemolekulaarsete reaktsioonide osatähtsus (konkurents intermolekulaarsete reaktsioonidega) on suurem lahjades lahustes, kuna nende kiirus ei sõltu kontsentratsioonist. Intramolekulaarne efekt Orgaaniline reaktsioon Isomerisatsioon Tsüklisatsioon Karbokatioonid