laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Leida Aru

Leida Aru (abielludes saadud nime järgi ka Leida Raukas; 25. veebruar 1917 Virumaa, Sõmeru vald, Aresi küla – 12. detsember 1999 Tallinn) oli eesti näitleja ja režissöör. Ta lõpetas 1941. aastal Tallinna Konservatooriumi Riikliku Lavakunstikooli. 1941–1944 Eesti Draamateatri näitleja 1944–1946 Vanemuise teatri näitleja 1946–1949 Estonia teatri näitleja 1949–1958 Ugala teatri näitleja 1958–1959 Eesti Draamateatri näitleja 1959–1977 Eesti Televisiooni režissöör "Gösta Berling" (Marianne) "Tõrksa taltsutus" (Katariina) "Cyrano de Bergerac" (Roxane) "Aadlipesa" (Varvara) “Kummitused" (proua Alving) 1957–1958 "Kodu" (Auguste) "Kriidiring" (Ah-Siu) Laulja Ott Raukas oli tema abikaasa. "Leida Aru 25. II 1917 – 12. XII 1999" Sirp, 17. detsember 1999
Heino Arus

Heino Arus (29. detsember 1931 Viljandi – 11. november 1998 Viljandi) oli eesti näitleja. 1945 Viljandi Mittetäielik Keskkool 1950–1957 Ugala näitleja 1957–1960 Viljandi Kultuurimaja kunstiline juht 1963–1970 Ugala näitleja 1970–1974 Endla näitleja 1974–1977 Ugala näitleja 1977–1978 Ugala lavamasinist 1958–1959 Nilakanta aaria (Ruuben) Normundi tütarlaps (Normund) 1960–1961 Kosjasõit (Mats Mürk) Vika esimene ball (Zigmar) Ankruväljak (Sergei Seljanin) 1961–1962 Elavad õied (Nikolai) Põuavälgud (Maaris) Lõpp-peatus (Schmidt) 1962–1963 Münchhauseni kosjad (Münchhausen) Viimane öö (Nino) Orpheus laskub põrgusse (Val Zavier) Mikk ja Dzilna (Mikk Nigul) 1963–1964 Katrina (Kaarle Kargaja) Tõrksa taltsutus (Petruchio) 1964–1965 Inimesed valges (Heino Rängel) Kuu on loojunud (kapten Loft) Noorukid omapead (Paul) 1965–1966 Kasuema (Andres) Kõik oleneb meist (Olev Espe) Kippari unerohi (Mait Näkisaar) 1966–1967 Puhu, tuul! (Uldis) Püsti, kohus tuleb! (Eerik) Mürgi perenaine (Karl Lepp) 1967–1968 Tubakatee (Lov Bensey) Kakskümmend aastat hiljem (Jakov) Vajatakse valetajat (Todoros Parlas) Elu ja armastus (Rudolf Ikka) 1968–1969 Mis kõik ei juhtu! (autor) Kuidas jaotada kuldjumalannat? (Pavil Dombrowski) Armastus, dzhäss ja kurat (psühhiaatriahaigla arst) 1969–1970 Juudit (Osias) Homsed tähed (Sverdlov) 1970–1971 Komöödia kool (de Caro) 1974–1975 Naiste sõda saatanaga (Rull) Sooja ja sumeda laotuse all (osaline) Niskamäe noorperenaine (kohtunik) 1975–1976 Õhtuvalgus (Boriss Shneider) Kaluri poeg (Klava) 1976–1977 Idioot (Lebedev) Lasud tuisus (Ervin Villom) Rõõmu tee (Jurka) 1977–1978 Pahupidi-polka (Miisu-Pontu; juuksur) Heino Arus Eesti filmi andmebaasis http://entsyklopeedia.ee/artikkel/arus_heino2
Elle Eha

Elle Eha (sündinud 26. detsembril 1941 Koidu külas Vändra vallas) on eesti näitleja ja luuletaja. 1960 Vändra Keskkool 1962 Ugala õppestuudio 1966 GITIS 1960–1972 Ugala näitleja, 1972–2001 Viljandi Kultuurikolledži õppejõud. "Lavastatud laul", Tallinn 1990 "Päikese palvel", Viljandi 1993 "Tuli tulest", Viljandi 1999 "Loojanguvälu", Viljandi 2008; ISBN 9789949158522 "Sõlesära. Lavaseadeid värssides Ella Kallase kogutud muistsete Mulgimaa rahvapärimuste põhjal", Viljandi 2001, 40 lk "Saa õnnelikuks, väike Cosette! Lavalugusid lastele jõuludeks", Viljandi 1996, 32 lk "Tähed panevad ilmaruumi särama. Mälestusi Viljandi draamateatrist Ugala 1960–1972", Viljandi 2014, 336 lk; ISBN 9789949332472 "Taevas avaneb tasapisi: mälestusi Mäekülast" (filmi "Mäeküla piimamees" tegemisest), Viljandi 2015, 128 lk; ISBN 9789949384495 "Isamaa ilu hoieldes: mälestusi Viljandi Kultuurikoolist aastatel 1971–2001", Viljandi 2017, 328 lk; ISBN 9789949967285 1958–59 Normundi tütarlaps (Iida) 1960–61 Vika esimene ball (Viktoria) 1961–62 Vanapoiss (Marja Belova) Vaaraod (Katerina; Pavel) Olime kord samasugused poisikesed (kasvataja Julja) Lumekuninganna (Gerda) 1962–63 Münchhauseni kosjad (Fieke) Orpheus laskub põrgusse (Dolly Hamma) Tanja (Tanja; Dusja) 1963–64 Veli Henn ja Hennu veli (külakoolmeistri emand) Helepunane lilleke (Aljonuška) 1964–65 1965–66 Rops (Kersti) Äripäev (Aliide) Kasuema (Sass) Kõik oleneb meist (tüdruk) Rops aitab kõiki (Kersti) 1966–67 Pulmad kogu Euroopale (episoodid) Mees on mees (Galy Gay naine) 1967–68 Kõige lühem öö (mingisugune naine) 1968–69 Kuidas jaotada kuldjumalannat? (tütarlaps) Armastus, džäss ja kurat (esimene) 1969–70 Kindral Kriuh minestab (Loreta) 1970–71 Kured lendavad (Varja) Kajakas (Niina Zaretsnaja) Püve Peetri riukad (külatüdruk) 1971–72 Tüdruk ja aprill (Milka) Metsade taga (Birdie Bagtry) Viirastused (Maia) Eesti kirjanike leksikon, Eesti Raamat, Tallinn 2000, lk 72, artikli autor Oskar Kruus Ülo Alo Võsar, "Tuli tulest põleb edasi tõkkepuude kiuste" (luulekogu "Tuli tulest" arvustus) – Sirp 8. september 2000, lk 10
Mall Hansen

Mall Hansen (neiupõlvenimega Klaser; 24. juulil 1948 Tallinn – 26. oktoober 2019) oli eesti näitleja. 1966 Tallinna 21. keskkool 1970 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateeder (4.lend) 1970–1980 Ugala näitleja, 1980–2009 Eesti Draamateatri inspitsient 1970–1971 Komöödia kool (Lucia Petrella) 1971–1972 Tüdruk ja aprill (Milka) Metsade taga (Birdie Bagtry) Neli vestlust armastusest (Aili) Prints ja kerjus (printsess Elizabeth) 1972–1973 Kes päästab külapoisi? (poiss) Võõrastemaja perenaine (Dejanira) Matk naeratuse eest (Poldek) Tootsi pulm (Benno; Aliide) 1973–1974 Lõvisarnane (Ljalja) Luiskaja (missis Paticton) 1974–1975 Udmurdi kannike (Maira) Naiste sõda saatanaga (Epp) Antonina (Antonina) Sooja ja sumeda laotuse all (osaline) Niskamäe noorperenaine (Kustaava) 1975–1976 Õhtuvalgus (Bella) Lõokese talu (Gundega) 1976–1977 Idioot (Varja) Rõõmu tee (Rusanna) Lood Viljandi paadimehe aegadest (osaline) 1977–1978 Lunastus (Tiina) Keegi ei tahtnud surra (Aldona) Niskamäe Heta (Kustaava) Rops (Kersti) 1978–1979 See maailm või teine (õpetaja) Pärand oma rahvale (Frances Nelson)
Malle Järve

Malle Järve (sündinud 17. jaanuaril 1942) on eesti näitleja. 1963 Viljandi Kultuurharidustöö Kool (näiteringi juhtimine) 1963–1965 Viljandi Kultuurharidustöö Kooli õpetaja 1962–1968 Ugala näitleja 1968–1984 Eesti Televisiooni režissööri assistent 1984–1998 Eesti Televisiooni kostümeerija 1998–2005 Audentese Erakooli sõnakunstiringi juhendaja 1960–61 – "Vika esimene ball" (Anda) 1961–62 – "Olime kord samasugused poisikesed" (Jura Jakovlev) 1962–63 – "Münchhauseni kosjad" (Fieke) "Viimane öö" (Jana) "Mikk ja Dzilna" (Leena) 1963–64 – "Katrina" (Aina) "Tõrksa taltsutus" (teener Biondello) 1964–65 – "Inimesed valges" (Hilja) "Rops" (Kersti) Öised mõtted (Inga) 1965–66 – "Kasuema" (Kadri) "Rops aitab kõiki" (Kersti) 1966–67 – "Puhu, tuul!" (Barba) "Pulmad kogu Euroopale" (Rimma Kurkina)
Lennart-Hans Jürgenson

Lennart-Hans Jürgenson (23. mai 1934 Tallinn – 4. veebruar 2019 Viljandi) oli eesti näitleja ja luuletaja. 1959 Ugala õppestuudio 1959–1960 ja 1961–1968 Ugala näitleja Ta oli ka haikude kirjutaja ja tõlkija. Oli Maailma Haikuföderatsiooni liige. 1959–60 Lootus õnnistusele (Barend) Põikpead (Filipetto) 1960–61 Vika esimene ball (Julius Jamster) Mauruse koolis (Vürst Bebutov) 1961–62 Normundi tütarlaps (Edmund) Elavad õied (must Juura) Olime kord samasugused poisikesed (Volodja Maksimov) Lumekuninganna (muinasjutuvestja) 1963–64 Kajakad saadavad (Romas Doudenas) Danja (madrus) Põuavälgud (Maaris) Tõrksa taltsutus (teener Curtis; koolmeister Mantuast) Münchhauseni kosjad (ulaan) 1964–65 Anna Christie (Larry) Inimesed valges (Juurup) Kuu on loojunud (Tom Anders; leitnant Prackle) Noorukid omapead (soliidne noormees) 1965–66 Kasuema (Sven) Kõik oleneb meist (Peeter Karp) Veli Henn ja Hennu veli (Kuuda Juku) 1966–67 Püsti, kohus tuleb! (eesistuja; sekretär) 1967–68 Puhu tuul (sulane) Hulkur Rasmus (politseinik Bergqvist) Lennart-Hans Jürgenson luuletajana ning järelpõimik Haud Viljandi Pauluse kalmistul
Kalle Kaldma

Kalle Kaldma (sündinud 30. aprillil 1947 Vastse-Kuuste vallas) on eesti näitleja. 1966 Ahja Keskkool 1970 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateeder (4.lend) 1970–1971 Ugala näitleja 1972–1976 Ugala näitleja 1977–1982 Viljandi Kultuurikooli näitejuhtimisõpetaja 1970–71 Komöödia kool (padre Salvati) Kured lendavad (Stepan) Püve Peetri riukad (Juhan) 1971–72 Sepp, raha ja tähed (Aloizy Dedejko) Neli vestlust armastusest (Bruno) Trooja hobune (klaköör) 1972–73 Võõrastemaja perenaine (kavaleri toapoiss; krahvi toapoiss) Mowgli (habemeajaja) Tootsi pulm (rentnik) 1973–74 Aadu ja Madise imelised juhtumised nääriõhtul (hampelmann; episoodid) Luiskaja (politseinik) 1974–75 Naiste sõda saatanaga (Pikk) Ingliballaad (Aare) Sooja ja sumeda laotuse all (osaline) Niskamäe noorperenaine (sulane Suur-Martti) 1975–76 Õhtuvalgus (restorani külastaja) Kaluri poeg (politseinik)
Mari Kangilaski

Mari Kangilaski (4. august 1918 – 11. oktoober 1989) oli eesti näitleja. Ta õppis 1934–1936 Paul Sepa erateatristuudios. Töötas 1936–1937, 1942–1950 ja 1958–1961 Ugala teatris näitlejana. "Karin ja Indrek" – Ida Karim "Aladini imelamp" – Aladini ema "Normundi tütarlaps" – Alma "Perekondlik pidu" – Merkene "Põikpead" – Marina "Mrs Warreni elukutse" – Kitty Warren Tema abikaasa oli kunstnik Juhan Kangilaski ja nende lapsed on kunstiteadlane Jaak Kangilaski ja oli etnograaf Epp Kangilaski. Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
Doonor (majandus)

Arenguabi andva riigi või organisatsiooni üldtermin. Doonor annab arengu- või humanitaarabi teisele organisatsioonile, riigile või regioonile. Doonorriik on riik, mis annab arengu- või humanitaarabi teisele riigile või regioonile. Seotud märksõnad: sihtriik, partnerriik
Toomas Kalmet

Toomas Kalmet (6. juuni 1936 Tallinn – 21. september 1983 Tallinn) oli eesti näitleja. Ta lõpetas 1954. aastal Tallinna 21. Keskkooli, õppis 1954–1959 Tallinna Polütehnilises Instituudis energeetikat, lõpetas 1963. aastal Tallinnfilmi õppestuudio. Aastatel 1959–1963 töötas ta insener-konstruktorina ja 1963–1977 Ugalas näitleja ja lavastajana (aastast 1973 ka kirjandusala juhatajana). Ta on kirjutanud näidendeid („Noorukid omapead”, 1965, „Ingliballaad”, 1975). "Kajakad saadavad" – Vilius Sakutis "Tanja" – madrus "Münchhauseni kosjad" – kürasiir "Vika esimene ball" – Jamster "Veli Henn ja Hennu veli" – vallakirjutaja "Tõrksa taltsutus" – teener Curtis; koolmeister Mantuast "Viiul" – Villu "Noorukid omapead" – Juss "Kõik oleneb meist" – Gena Smirnov "Kõige lühem öö" – Aleksei Veressov "Kured lendavad" – Misha "Tüdruk ja aprill" – Kikas "Võõrastemaja perenaine" – markii di Forlipopoli; kavaleri toapoiss "Matk naeratuse eest" – kiilaspäine autojuht "Tootsi pulm" – Lesta; Ottomar "Aadu ja Madise imelised juhtumised nääriõhtul" – Aadu; episoodid "Luiskaja" – Jimmy Scott "Õhtuvalgus" – restorani külastaja "Kaluri poeg" – Peteris "Helepunane lilleke" "Viiul" "Rops" "Noorukid omapead" "Anna Christie" "Poolteist päeva muret" "Kippari unerohi" "Pulmad kogu Euroopale" "Kõige lühem öö" "Hulkur Rasmus" "Komöödia kool" "Kured lendavad" "Püve Peetri riukad" "Kellata maa saladus" "Prints ja kerjus" "Aadu ja Madise imelised juhtumised nääriõhtul" Tema isa oli Leo Kalmet, ema Adele Kalmet. Tema vend oli Hanno Kalmet. Aastatel 1965–1969 oli ta abielus Leila Säälikuga. Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
Katrin Kohv

Katrin Kohv (sündinud 8. veebruaril 1964 Tallinnas) on eesti näitleja. 1982 Tallinna 1. Õhtukeskkool 1986 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateeder (12.lend) 1986–1990 Ugala näitleja 1990–1993 Vanalinnastuudio näitleja "Hommikusöök tundmatutega" – Maša "Meil on ninasarvik Otto" – Sille "Häda mõistuse pärast" – Sofia Famussova "Naised, kes meid armastavad" – Sinisilm "Lihtsalt liha" – noor naine "Vennad Lautensackid" – Käthe Severin "Giljotiin Dantonile" – Eleonore Duplay "HEA ehk Hirmus Eesti Asi" – Ines Lehtla "Greenfingersi saladus" – Edna Sandars "Iha jalakate all" – Abbie Putnam "Nipernaadi" (1983) – Ello "Ainult hulludele ehk halastajaõde" (1990) – Leida "Äratus" (1989) – Vennaru Linda "Riigipiir. Kaugemal piiril" / "Государственная граница. На дальнем пограничье" (1988) – Riina Belova "Riigipiir. Soolane tuul" / "Государственная граница. Солёный ветер" (1988) – Riina Luik 1984 Voldemar Panso nimeline auhind
Humanitaarabi

Humanitaarabi on kiireloomuline materiaalne abi (nt toiduained, vesi, ravimid, eluase jms) tsiviilelanikkonnale looduse või inimese poolt esile kutsutud õnnetuste, näiteks looduskatastroofide ja näljahäda korral või sõjaga kaasnevate kannatuste tagajärgede leevendamiseks või likvideerimiseks. Humanitaarabi eesmärk on toetada ja täiendada sihtriigi valitsuse vastavaid meetmeid elanikkonna põhivajaduste täitmiseks. Humanitaarabi andmine tugineb mittediskrimineerimise, sõltumatuse ja inimlikkuse printsiipidele. Humanitaarabi andmist koordineerivad enamasti sellised rahvusvahelised humanitaarorganisatsioonid nagu Rahvusvaheline Punase Risti Komitee (ICRC), ÜRO Humanitaarabiasjade Koordinatsiooni Büroo (OCHA) jms. Erinevad humanitaarabi andvad organisatsioonid on liitunud ka klastritesse, et suurendada humanitaarabi andmise efektiivsust läbi koordineeritud koostöö. Euroopa Liit on üks maailma suurimatest humanitaarabi andjatest. 1992. aastal loodi Euroopa Komisjoni humanitaarabi amet (ECHO), mille eesmärk on anda abi loodusõnnetuste ja inimeste tekitatud katastroofide ohvritele. Humanitaarabi ja arengukoostöö vahe seisneb antava abi kestuses ja iseloomus. Humanitaarabi antakse katastroofide tagajärgede leevendamiseks või likvideerimiseks; arengukoostöö on pikemaajaline toetus kogukonna arenguks. Eestis tegeleb humanitaarabi andmise koordineerimisega Välisministeerium. Näiteks 2014. aastal eraldas ministeerium humanitaarabiks 2,7 miljonit euro ning valdav osa sellest liikus läbi erinevate ÜRO organisatsioonide ja teiste rahvusvaheliste abiorganisatsioonide. Humanitaarabipalve Ühine hädaabi palve Piirideta Arstid Sphere'i standardid Eesti humanitaarabi andjana Välisministeerium Eero Janson (2016). Humanitaarabi käsiraamat alustavale humanitaatöötajale ISBN 978-9949-81-096-3 "Eero Janson: kolm kontrollküsimust Ukraina toetajatele" ERR, 23. mai 2023
Sarah Bernhardt

Sarah Bernhardt (sünninimi Rosine Bernardt; 22. oktoober 1844 Pariis – 26. märts 1923 Pariis) oli prantsuse näitleja. Ta oli tuntud kui tõsine draamanäitleja ja teda peetakse 19. sajandi kuulsaimaks naisnäitlejaks. Tema ema Julie Bernardt (1821 Amsterdam – 1876 Pariis) oli juudi päritolu kurtisaan, isa pole teada. 1860. aastal asus ta õppima Pariisi konservatooriumis ja hiljem Comédie-Française'is, kus ta 11. augustil 1862 tegi oma näitlejadebüüdi. Ta lahkus sealt varsti. Bernhardt pöördus Belgiasse, kus sai aadlimehe armukeseks, neil sündis 1864. aastal poeg Maurice. Mehe perekonna survel keeldus ta abielust ja lahkus. Seejärel elas ta kurtisaani elu, millega ta ema oli teda juba noores eas tutvustanud. Sellel perioodil teenis ta hästi ja muu hulgas ostis endale oma kuulsa kirstu, milles tavatses tihti magada. 1866. aastal asus ta tööle Odéoni teatris. Kui puhkes Prantsuse-Preisi sõda, etendused peatati ja teatrimaja muudeti ajutiseks haiglaks, kus Bernhardt kandis hoolt lahingus haavatud sõdurite eest. 1872. aastal pöördus ta uuesti Comédie-Française'i. 25-aastaselt hakkas ta õppima ta ka maalimist ja skulptuuri, tema tööd osalesid ka näitustel. Ta sai 1870. aastatel kogu Euroopas tuntud näitlejaks. Aastatel 1880–1881 käis ta esinemas ka Ameerika Ühendriikides ja Kanadas ning 1887. aastal Lõuna-Ameerikas. 1891–1892 osales ta maailmaturneel, külastades suurt osa Euroopast, Venemaad, Lõuna- ja Põhja-Ameerikat, Austraaliat, Uus-Meremaad, Hawaiid ja Samoad. Hiljem käis ta veel mitmel turneel Ameerikas. 1882. aastal abiellus ta kreeka äritolu näitleja Aristides Damalasega (Prantsusmaal tuntud kui Jacques Damala), mis ametlikult kestis kuni Damalase surmani 1889. aastal, kuid lagunes juba varem, suuresti mehe morfiinisõltuvuse tõttu. Aastatel 1893–1899 oli ta Théâtre de la Renaissance'i juht. Ta juhendas mitmeid noori näitlejannasid. 1899. aastal omandas ta teatri Châtelet' väljakul ja nimetas selle enda järgi. Ta juhtis teatrit surmani, pärast mida jätkas juhina poeg Maurice. 1905. aastal vigastas ta etendusel jalga, mis ei paranenudki kunagi ja tuli 1915. aastal amputeerida. Ta jätkas oma karjääri, kandes puust jalaproteesi, mis talle ei meeldinud. Ta oli ka üks esimesi tummfilminäitlejannasid, tema debüüt oli Hamletina 1900. aasta kaheminutilises filmis (mis tehniliselt ei olnud tegelikult tummfilm). Ta suri neerupuudulikkuse põhjustatud ureemia tagajärjel. Gold, pp. 31–32, 41, 47 Gold, p. 52 Skinner, Cornelia Otis (1966) Madame Sarah. Paragon House Gold, pp. 82–85 Sarah Bernhardt at the Internet Broadway Database Gottlieb, Robert (2010). Sarah: The Life of Sarah Bernhardt. London: Yale University Press. p. 121. ISBN 0300192592. Gundle, Stephen (2008). Glamour: A History. Oxford University Press. p. 100. ISBN 978-0199210985. "Filming Shakespeare With And Without Words In Settings Familiar And Unfamiliar". Archived from the original on 30 October 2007. Gold, Arthur and Fizdale, Robert (1991). The Divine Sarah: A Life of Sarah Bernhardt. New York: Knopf. ISBN 0394528794.
Johann Karl Girard

Johann Karl Girard (9. detsember 1732 Rastede, Alam-Saksi – 14. veebruar 1799 Tallinn) oli Tallinna kodanik (1774), raehärra (1797–1798) ning valiti 18. jaanuaril 1798 ka bürgermeistriks. 3. mail 1782 abiellus ta Tallinna bürgermeistri Karl Nikolaus Hetlingi (surnud 1781) ja Christiana Duborgi tütre Anna Dorothea Hetlingiga (1746–1815), abielust sündis: Johann Karl (1785–1868), Tallinna raehärra ja bürgermeister, Venemaa parun aastast 1862 ning Thomas Clayhills and Son omanik ja juhataja, Girard de Soucantoni aadlisuguvõsa esiisa. Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust, 1930
John Carl Girard de Soucanton

John Carl Girard de Soucanton (10/22. august 1826 Tallinn – 26. november/8. detsember 1896 Kunda) oli Kunda tsemenditehase asutaja. Talle kuulusid Kunda ja Selja mõis. Ta oli Tallinna bürgermeistri ja kommertsnõuniku Johann Karl Girard de Soucantoni ja tema abikaasa Eleonora Christina Johanna (sündinud von Scheurmann) noorim poeg. Gümnaasiumihariduse sai ta Tallinna Toomkoolis (1836–1845), seejärel õppis Tartu Ülikoolis (1845–1846) majandust ning Jenas ja Mecklenburgis põllumajandust (1846–1849). 1851. aastal sai ta emalt Kunda mõisa, mille oma töö ja hoolsusega muutis üheks eeskujulikumaks mõisaks Eestimaal. 1867. aastast kuulus talle ka Kunda naabermõis Selja. Venemaa Valitseva Senati määrusega 6. novembrist 1863. aastast sai ta pärandatava Venemaa parunitiitli. Välisreisidel Saksa- ja Prantsusmaale tutvus ta portlandtsemendi tähtsusega ehituses. See viis teda mõttele oma mõisa maa-alal leiduvat lubjamerglit ja savi portlandtsemendi tootmiseks ära kasutada, mis realiseerus tsemendivabriku aktsiaseltsi rajamisega 1870. aastal. John Carl Girard de Soucanton oli kihelkonnakohtunik, meeskohtu assessor ja meeskohtunik (1878–1881), alates 1887. aastast Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi auliige, Eestimaa Põllumeeste Seltsi liige, Kalakasvatajate Seltsi liige ja president. John Carl Girard de Soucanton suri 26. novembril 1896 ootamatult rabandusse. 6. juulil 1852 abiellus Kunda vanimas linnaosas Lontovas (Neu London) sündinud Auguste Henriette Wilhelmine (Welly) Häntscheliga (1828–1880), abielust sündisid: Johann Wilhelm Eugéne (1853–1922), Kunda ja Wruda (Ingerimaal) mõisnik abiellus 1883 Alice Amanda Karoline Muhlega. Alexis Häntschel Olivier (1857–1915), Parun, Valtu, Hertu ja Ohekatku mõisnik ja Valtu tellisetehase rajaja, abiellus 1884 Varangu mõisniku tütre Sophie von Luederiga. Josephine Henriette Eleonore (1860–1923), abiellus 1886 Kundas, meditsiinidoktor Xaver Dombrowskyga. Gustav John Edmund (1863–1910), Selja mõisnik, abiellus 1893 Karitsast pärit Sophie Eleonore von Rosenbachiga. John Karl (1866–1886) 10. aprillil 1884 abiellus ta Meta Rosenfeldtiga (1842–1911). Abielu oli lastetu. Girard de Soucanton Ave Randviir Tsemenditehase rajaja büstid kaardistavad Kunda linna Eesti Päevaleht, 5. august 2006 (online 26. jaanuar 2009) Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust 1930
Einari Koppel

Einari Koppel (21. detsember 1925 – 10. oktoober 1978) oli eesti näitleja. Einari Koppel lõpetas 1950. aastal Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi. 1946–1950 Eesti Raadio diktor 1950–1958 Ugala näitleja 1958–1973 Vanemuise näitleja 1973–1978 Draamateatri näitleja Tänu suurepärasele musikaalsusele tegi ta kaasa ka muusikalavastustes. Tunnustatud kupletistina esines ta sageli Eesti Televisiooni meelelahutussaadetes. Tema isa oli estraadi- ja tsirkuseartist Julius Koppel (Lex). "Kodu" – doktor von Keller; von Klebs "Kuigi on sügis" – Valter "Vastumürk" – Magnus Varanko 1961 – Ühe küla mehed – Kustas 1963 – Jäljed – Kustas 1965 – Supernoova – Lang 1965 – Me olime kaheksateistkümneaastased – Feliks 1966 – Mis juhtus Andres Lapeteusega? – Andres Lapeteus 1968 – Viini postmark – Saulus 1968 – Surnud hooaeg "Мертвый сезон" – Draiton 1970 – Varastati Vana Toomas – Vale-Toomas 1971 – Valge laev – Rudolf Talgre 1972 - Noor pensionär - pulmakülaline 1978 - Kolm rubiini - vanaisa ehk polkovnik Sadtšikov 1965 – Eesti NSV teeneline kunstnik 1976 – Eesti NSV rahvakunstnik EE 14. kd, lk 177 https://www.kalmistud.ee/g329/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_kalmistu=25&filter_hauaplats_hauaplats=86087 Sissekanne veebilehel kalmistud.ee Rait Avestik, "Kütkestaja. Näitleja Einari Koppel". Kirjastus Fotosulg, Tallinn 2013, 400 lk; bibliograafia lk 395–399; rollide loetelu lk 388–394; ISBN 9789949333707 HÄÄLED. Einari Koppel, arhiiv.err.ee Einari Koppel – Krokodill Gena laul "Sinine vagun" «Dubleerinud filmistuudio Tallinnfilm...», Õhtueht ETV saadete järelvaatamine, Meloodia 68 (etv.err.ee) ERR Fotopank, Einari Koppel, Telelavastus Kolm rubiini, autor Julian Semjonovi jutustuse "Ogarjovi tänav 6" ainetel (foto.err.ee) Kolm rubiini, ERR, Digihoidla (arhiiv.err.ee) "Kütkestaja. Näitleja Einari Koppel" retsensioon
Donatello

Donatello (õieti Donato di Niccolò di Betto Bardi; umbes 1386 – 13. detsember 1466) oli itaalia skulptor ja maalikunstnik.
Eesti üliõpilasorganisatsioonide loend

Siin on loetletud Eesti üliõpilasorganisatsioone: esindusorganisatsioone, korporatsioone ja üliõpilasseltse. Eesti Üliõpilaskondade Liit (EÜL) Tallinna Üliõpilaskondade Ümarlaud (TÜÜL) Eesti Korporatsioonide Liit (EKL) Amicitia Arminia Dorpatensis Filiae Patriae Fraternitas Estica Fraternitas Liviensis Fraternitas Tartuensis Indla Lembela Leola Revelia Rotalia Sakala Sororitas Estoniae Tehnola Ugala Vironia Eesti Üliõpilaste Selts ÜS Liivika EÜS Põhjala Eesti Naisüliõpilaste Selts ÜS Raimla ÜÜ Fraternitas Fennica EYS Veljesto Aestia Ave Baltica (baltisaksa) Baltonia (baltisaksa) Boeteia (vene) Curonia (baltisaksa) Estonia (baltisaksa) Fraternitas Aeterna (vene) Fraternitas Academica (baltisaksa) Fraternitas Academica Dorpatensis (baltisaksa) Fraternitas Anarhensis Fraternitas Arctica (vene) Fraternitas Dorpatensis (baltisaksa) Fraternitas Dorpatensis zu München (baltisaksa) Fraternitas Rigensis (baltisaksa) Fraternitas Ruthenia (vene) Fraternitas Slavia (vene) Fraternitas Ucuensis (väliseesti) Fraternitas Viliensis Hasmonea (juudi) Kaljola Kungla Lechicja (poola) Limuvia (juudi) Livonia (baltisaksa) Neobaltia (baltisaksa) Ruthenia (vene) Tarbatonia (baltisaksa) Teutonia (baltisaksa) Ugandala Vicinia Vigilia Syringa Wäinla (väliseesti) Eesti Naisüliõpilaste Selts Ahava Eesti Naisüliõpilaste Selts Ilmatar Eesti Üliõpilasselts Ühendus Petserimaa Üliõpilaste Selts Peterburi Eesti Üliõpilaste Selts Riia Eesti Üliõpilaste Selts Taurus Vene Üliõpilaste Selts Setumaa Eesti Üliõpilaste Selts Üliõpilasselts Concordia Üliõpilaskorporatsioon