laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Peressaare kool

Peressaare kool oli kuueklassiline kool Alutaguse vallas Peressaare külas (varem ka Peresaare), mis ehitati 1937.–1938. aastal ühte Eesti suurimasse uudisasundusse. Koolimaja projekteeris arhitekt Erika Nõva. Hoone oli oma aja kohta väga modernne, olemas oli nii keskküte kui ka veevärk. Koolis õppis igal õppeaastal 100–170 õpilast. Kool lõpetas tegevuse 1964. aastal õpilaste vähesuse tõttu. 1929. aastal loodi Eestis asunduskomisjon (hilisem asundusamet), mille juhtimisel asuti riigi reservmaadele uudisasundusi rajama, millega loodeti leevendust tööpuudusele. Virumaa idaosas asusid suured riigi tagavaramaad ning sealt alustatud asundustegevus kulges kiiresti. Peressaare asunduse rajamise otsus tehti 1933. aasta sügisel, asunduse üldpindalaks oli planeeritud 1700 hektarit. Talude keskmiseks suuruseks võeti kahe hobuse töönorm ehk 16–20 hektarit. Peressaarde oli plaanis rajada tervikliku taristuga asundus. Lähim kool asus Oonurmes, mis asus Peressaarest seitsme kilomeetri kaugusel ja selle tõttu kavandati asundusse ka oma kool, mis oli mõeldud 120 lapsele. Asundust hakati rajama 1935. aastal.  1937. aastal pandi nurgakivi Peressaare koolile, hoone valmimine hilines ja valmis sai see 1938. aasta novembris. Paar kuud viidi õppetööd läbi ka lähedalasuva puidutöökoja kontoriruumides. 1964. aastal suleti Peressaare kool õpilaste vähesuse tõttu. Hoone jäi pärast seda tühjaks. 1990. aastatel kavatseti sinna rajada liikumispuudega laste pansionaat ja narkomaanide rehabiliteerimiskeskus, aga kohalike elanike vastuseisu tõttu jäid need plaanid teostamata. Hoone lagunemist kiirendas 2008. aastal aset leidnud tulekahju, mille tagajärjel jäi hoone katuseta. Peressaare asunduse algkoolihoone projekteeris esimene eesti naisarhitekt Erika Nõva 1937. aastal. Tegemist oli originaalprojektiga, aga siiski leidus palju ühist teiste uudisasundustesse projekteeritud koolimajadega Pillapalus, Võidukülas ja Lepplaanes. Hoone oli stiililt traditsionalistlik, kuid funktsionalismi laenvõtetega. Kahekorruselise, L-kujulise põhiplaaniga hoone välisuks asus fassaadil asümmeetriliselt. Aknad olid tumendatud akendevahega ühendatud lindiks, esineb ümarakent. Majal oli kelpkatus, põhimaterjaliks kivi, fassaad oli viimistletud valge krohviga. Klassiruumid koos saaliga asusid pikemas hoonetiivas teisel korrusel. 1938. aasta augustis külastas Peressaaret president Konstantin Päts, kelle auks on kooli ette istutatud ka tamm. Mälk, Sandra (2012). "Maakoolimajad 1920–40" (PDF). Vaadatud 27.12.2021. Mägi, Riina (26. september 2015). "Peressaare: kunagine näidisasundus, tänane kummitusküla". Vooremaa. Vaadatud 27.12.2021. Tomingas, Ivi (2006). "Riiklik töösundus Eesti Vabariigis". Tuna. Vaadatud 27.12.2021. Ruuben Lambur (2016). Alutaguse saaga. Vali Press OÜ. Lk 16.
Diby

Diby (diibi, rootsi `diibü, kohalikus pruugis Dibe (diibe)) on küla Vormsi vallas Lääne maakonnas. Küla kohta kasutati aastal 1540 nime Důderbw, aastal 1564 Duyderbuy, aastal 1565 Dödderby Aastal 1567 nimetati küla dorp tho Dudder, Aastal 1613 kasutati nimekuju Dudderby, aastal 1627 aga Dyby. Aastail 1977–1997 kandis küla ametlikult nime Diibi. Rootsi kohanimedes tähendab liigisõna by küla. Nime algusosa tuleneb rootsi uurijate arvates vanarootsi sõnast dudher või dudhre , mille tähendus oleks aeglaselt voolav vesi, soine maa. Taolist sõna tuntakse tänapäeva Rootsis küll ainult kohanimedes, ent võib siiski oletada, et sõna on olnud kasutusel ka Vormsisse ümber asunute kõnepruugi. Küla on arvatavasti nime saanud selle põhjaküljel asuva Dibyträsketi soo järgi, millele viitab ka vana nimekuju dorp tho Dudder. Külas on Diby bussipeatus. Dibysse jääb osa Vormsi maastikukaitsealast. Diby järv Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 7.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti kohanimede leksikon https://xgis.maaamet.ee/xgis2/page/app/maanteeamet
Teiva keel

Teiva keel on paapua keel, mida räägivad teivad Indoneesias Pantari saarel. Teiva keelt räägib umbes 4000 inimest. https://www.ethnologue.com/language/twe https://glottolog.org/resource/languoid/id/teiw1235 http://www.endangeredlanguages.com/lang/2087
1950. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused

1950. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused toimusid Austrias Viinis 20. kuni 27. augustini. Poliitika mõjutas tugevalt toimumiskoha valikut ja sellele järgnenud vaidlust 1950. aasta meistrivõistluste üle. LEN oli meistrivõistlused algselt määranud Ungarile, kus võistluspaigaks oli nimetatud Budapest. Külma sõja tõttu tekkinud poliitilised pinged sundisid Ungari ujumis föderatsiooni keelustama sissesõiduviisasid mitmetele Lääne-Euroopa riikidele, öeldes, et nad ei suuda nende riikide osalemist tagada. Sel hetkel otsis LEN uut asukohta, arvestades kandidaatidena Barcelonat, Milanot ja Viini . Valik langes Austria pealinnale, mille okupeerisid Prantsusmaa, Suurbritannia, USA ja Nõukogude Liit. Isegi Viin jaotati sarnaselt Berliiniga neljaks tsooniks ja rajatised, kus meistrivõistlused pidid toimuma, asusid Nõukogude okupatsioonitsoonis. Meistrivõistluste mitte toimumine Budapestis tõi kaasa kõigi Ida-Euroopa riikide, välja arvatud Jugoslaavia, võistkondade osalemisest loobumise ning asjaolu, et võistluspaik asus Viini Nõukogude tsoonis, põhjustas Hispaania ja Suurbritannia mitteosalemise. Kokku osales meistrivõistlustel vaid kaksteist riiki. Maailmarekord: 55,4 (1948) Alan Ford,  USA Euroopa meister 1947: 56,9 Alexandre Jany,  Prantsusmaa Maailmarekord: 4.29,5 (1950) John Marshall,  Austraalia Euroopa meister 1947: 4.35,2 Alexandre Jany,  Prantsusmaa Maailmarekord: 18.19,0 (1949) Hironoshin Furuhashi,  Jaapan Euroopa meister 1947: 19.28,0 György Mitró, Ungari Maailmarekord: 1.03,6 (1949) Allen Stack,  USA Euroopa meister 1947: 1.07,6 Georges Vallerey,  Prantsusmaa Maailmarekord: 2.34,4 (1950) Herbert Klein,  Saksamaa LV Euroopa meister 1947: 2.40,1 Roy Romain,  Suurbritannia Maailmarekord: 8.40,6 (1950)  Jaapan Yoshihiro Hamaguchi, Shuichi Murayama, Shiro Hashizume, Hironoshin Furuhashi Euroopa meister 1947: 9.00,5  Rootsi Per-Olof Olsson, Martin Lundén, Per-Olof Östrand, Olle Johansson Maailmarekord: 1.04,6 (1936) Willy den Ouden,  Holland Euroopa meister 1947: 1.07,8 Fritzie Nathansen,  Taani Maailmarekord: 5.00,1 (1940) Ragnhild Hveger,  Taani Euroopa meister 1947: 5.18,2 Karen Margrete Harup,  Taani Maailmarekord: 1.10,9 (1939) Cor Kint,  Holland Euroopa meister 1947: 1.15,9 Karen Margrete Harup,  Taani Maailmarekord: 2.49,2 (1947) Nel van Vliet,  Holland Euroopa meister 1947: 2.56,6 Nel van Vliet,  Holland Maailmarekord: 4.27,6 (1938)  Taani Eva Arndt, Gunvor Kraft, Birte Ove-Petersen, Ragnhild Hveger Euroopa meister 1947: 4.32,3  Taani Elvi Svendsen, Karen Harup, Greta Andersen, Fritze Nathansen Euroopa meister 1947: Roger Heinkele,  Prantsusmaa Euroopa meister 1947: Thomas Christiansen,  Taani Euroopa meister 1947: Madeleine Moreau,  Prantsusmaa Euroopa meister 1947: Nicole Pellissard,  Prantsusmaa Euroopa meister 1947:  Itaalia Gildo Arena, Emilio Bulgarelli, Pasquale Buonocore, Aldo Ghira, Mario Majoni, Geminio Ognio, Gianfranco Pandolfini, Tullio Pandolfini, Luigi Raspini, Umberto Raspini, Cesare Rubini   *   Korraldajariik
Viola wikipedia

Viola wikipedia (rahvapäraselt vikikannike)[viide?] kannikese perekonda kuuluv taimeliik, millele andis 2019. aastal nime veebientsüklopeedia Vikipeedia järgi Tšiili botaanikutest abielupaar John Michael Watson ja Ana Rosa Flores. See kannikeseliik on endeemne Tšiili Santiago piirkonnale. Liiki tuntakse vaid isendi järgi, mis koguti 1855. aasta jaanuaris ja mida kirjeldas Rodolfo Amando Philippi 1857. aastal taksonoomiliselt vigase homonüümiga Viola angustifolia. Liik on lähedases suguluses V. acanthophylla, V. bustillosia ja V. cheeseana'ga, millest viimane on värskelt kirjeldatud samas teadusartiklis. Watson põhjendas nimevalikut järgnevalt: "...üks [allikas] paistab eriti silma selle poolest, et me pöördume selle poole alatasa, saamaks seoses meie tööga teavet laias valikus teemade kohta – see on Vikipeedia, nagu siinkohal ka näitena viidatud. Parim tänumärk, mille peale me tulime, on anda taimele selle järgi nimi, seega on meil rõõm jätta oma tänust jälg selle liigi uue epiteedi kujul." Samas on vikikannikese kirjeldamine uue liigina juba vaidlustatud. Watson, J.M. (2019). "Lest we forget. A new identity and status for a Viola of section Andinium W. Becker; named for an old and treasured friend and companion. Plus another..." (PDF). International Rock Gardener (117): 47–. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 1. oktoober 2019. Vaadatud 3. oktoobril 2019. "Contributors" (PDF). Rock Garden Quarterly. Talv 2012–2013. John Watson lives in Chile with his wife and working partner, Anita Flores (Ana R. Flores for formal publications). Philippi, R.A. (1857) Plantarum novarum chilensium. Centuria prima. Linnaea 28: 612. "Name entry at International Plant Names Index". www.ipni.org. Vaadatud 2. oktoober 2019.{{cite web}}: CS1 hooldus: url-olek (link)
Fällarna

Fällarna on küla Vormsi vallas Lääne maakonnas. Küla kohta kasutati aastal 1637 nime Fellen, aastal 1651 Fäll-Engen, aastal 1667 Fællengien ja aastal 1741 Fällana. Kirjakeeles on kasutusel olnud ka nimekujud Fällorna ja Fellana. Küla nimi tuleneb ilmselt kesksoovormist fälle või naissoovormist fälla, mis tähistab mitmuses metsaraiet. Küla liitkujuline nimi Fäll-Engen lubab nime mõista ka kui raieniitu. Nimi võis tekkida sellest, et naabruses asuva Suuremõisa (aastail 1977–1997 oli Fällarna ametlikult ka Suuremõisa osa) rahvas käis seal küttepuid varumas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 8.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti kohanimede leksikon
Tsáda

Tsáda (kreeka keeles Τσάδα [tsaða]) on küla Küprose lääneosas, ligikaudu 8 kilomeetrit Paphose linnast põhja pool.  2011. aastal oli seal 1043 elanikku. Tsádas on kliima soe ja mõõdukas. Talvekuud on palju vihmasemad kui suvekuud. Köppen ja Geiger klassifitseerivad selle asukoha Csa järgi. Keskmine temperatuur Tsádas on 16,7 °C. Küla asub merepinnast keskmiselt 600 meetri kõrgusel ning seal sajab aastas keskmiselt umbes 610 millimeetrit sademeid. Climate-Data (2017). "Tsada Kliima". Vaadatud 2019. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |vaadatud= (juhend) Village Express (2017). "Tsada". Vaadatud 2019. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |vaadatud= (juhend)
Karl Laumets

Karl Laumets (sündinud 31. juulil 1990 Tallinnas) on eesti näitleja ja lavastaja. Ta lõpetas 2016. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (27.lend). Samal aastal asus tööle Vanemuise teatris näitlejana, 2020. aasta sügisest töötab Vanemuise teatris lavastajana. Bernard Fawcett – Priestley “Perekond Linden” (2016) Gus Coverly / Augustus Coverly – Stoppard “Arkaadia” (2016) Adso – Eco “Roosi nimi” (2017) Haldjas Aldjas – Strandberg “Aino ja Haldjas” (2016) Poiss – Trieri, Pirie', Asmusseni, Nielseni “Laineid murdes” (2017) Mike Clark – Kaufman “33 variatsiooni” (2018) Simon Chachava – Brecht “Kaukaasia kriidiring” (2019) Kukk, Heinz, Zeng He – Ots/Tonts/Mäeots/ Pakk “W” (2019) Stephano – Shakespeare “Torm” (diplomilavastus, VAT Teater, 2014) osalemine lavastuses – Pepeljajev / Dostojevski “Idioot FM” (diplomilavastus, 2015) erinevad rollid lavastuses – Gailit/Toikka “Ekke Moor” (diplomilavastus, VAT Teater ja Kuressaare Linnateater, 2015) Tom Wingfield – Williams “Klaasist loomaaed” (diplomilavastus, VAT Teater, 2015) erinevad rollid lavastuses “Uhkus ja eelarve” (diplomilavastus, Endla Teater, 2016) Alceste – Moliére “Misantroop” (diplomilavastus, Draamateater, 2016) Friedebert Tuglas – “Elagu, mis põletab!” (Adamson-Ericu muuseum, 2016) Tahve – Lennuk “Lembitu – kuningas ilma kuningriigita” (Temufi, 2017) August Gailit – rühmatöö “Siuru õhtu 100” (Kirjanike Liit, 2017) August Gailit, Joosep Maarva – Saaremäel/Laumets “Leek” (Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum, 2018) Fr. R. Kreutzwald / K. Laumets “Kalevipoeg” (2018) Saaremäel/Laumets “Leek” (Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum, 2018) Tartu Laulupidu (lavastaja, 2019) Ots/Laumets “Pidu tuli” (Raadi Suveteater, 2019) M. Durnenkov “Utoopia” (Vene Teater, 2020) Eesti Vabariigi 102. sünnipäeva kontsert-lavastus "Igal linnul on oma laul" (Ugala, 2020) G. Orwell "1984" (Vanemuine, 2021) Henrik Ibsen “Peer Gynt” (Vanemuine/Ugala, 2021) Bertolt Brecht “Galilei elu” (Vanemuine, 2021) Peter Shaffer “Amadeus” (Draamateater, 2022) Siegfried von Vegesack “Balti tragöödia” (Linnateater, 2021) Yasmina Reza “Kunst” (Draamateater, 2022) Jaak Jõerüüt “Lennart. Pöördtooliaastad.” (Delfi meedia, 2022) Paul-Eerik Rummo "Tuhkatriinumäng" (MUDI, 2023) 2018 Vanemuise draamatrupi kolleegipreemia 2019 Eesti Teatriliidu lavastajaauhind "Karl Laumets. Vanemuise teatri veebisait". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. detsember 2020. Vaadatud 2. jaanuaril 2021. Raun, Miikael; Lensment, Jaanus; Vaitmaa, Ester; Kulleste, Hele-Mai (27. aprill 2023). "SUUR LUGU | Vaata, kes kirjanike majas kus korteris elas! „Meil oli dissidentlik maja, polnud inimest, kes oleks nõukogude vaimu poolt"". Eesti Päevaleht. Vaadatud 27. aprillil 2023.{{netiviide}}: CS1 hooldus: url-olek (link)
Kärgsulatis

Kärgsulatis ehk kärgemail, ka émail cloisonné ([klwazɔne]; prantsuse keeles cloisonner '(vaheseinaga) eraldama', 'sisse sulgema') on metallesemete kaunistamise tehnika, mille puhul dekooritava eseme pinnale joodetakse metalliribast või traadist jooned ja nende vahe täidetakse emailiga. Tehnika on pärit Kreeta-Mükeene kultuurist, oli tuntud Vana-Kreekas ja Vana-Roomas ning saavutas kõrgtaseme bütsantsi kunstis. Alates 14. sajandist viljeldi tehnikat ka Hiinas, kust ta on levinud Jaapanisse ja hiina-päraste emailitehnikatena 18. sajandil tagasi Euroopasse. Kreeka käevõrud 1. sajandist eKr, kaunistatud vääriskivide, granuleeringu ja cloisonné-ribadega, leitud Olbiast Cloisonné-kaunistusega kuldsõrmus, hauapanus Armaziskhevi nekropolist. 4. sajand Gepiidide vürsti sadulakinnitused 475. aastast pärit aardest Langobardi ketassõlg emailportreega - arvatavasti Bütsantsi ehte imitatsioon 7. sajandist Dorestadist leitud sõlg on kaunistatud kärgsulatisega, oterdisega ja raamitud vääriskividega. Burgundia, umbes 800. aastast Nelinurkne Karolingide-aegne plaatsõlg emailportree ja türkiisidega Alfredi juveel. 9. sajandi lõpp, anglosaksi kullassepatöö Anglosaksi ümarnaast õnnistava käega, 10.–11. sajandist Rist-relikviaar 10.-11. sajandist, anglosaksi kullassepatöö Donaatoreid kujutav Ottode-aegne emailitud mälestustahvel 10. sajandi protsessiooniristilt Louvre'is asuva, kunagi Maastrichti katedraalile kuulunud köite detail. 11. sajand Ariberti evangeliaari köide on kujundatud emailplaatide ja vääriskividega. 11. sajand oterdis Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001 http://www.vam.ac.uk/content/articles/h/history-of-cloisonne-enamels-in-japan-1838-1871/ Cloisonné Enamelling. – Encyclopedia of Art Education. visual-arts-cork.com The process of working on cloisonne enamel 2010 year (cloisonne-tehnikas ehisplaadi valmistamine)
Förby

Förby (förbi, rootsi `föörbü, kohalikus pruugis Ferbe (`feerbe)) on küla Vormsi vallas Lääne maakonnas. Küla kohta kasutati 1540. aastal nime Voerbuͤ, 1590. aastal Före By, 1595. aastal Föör by, 1637. aastal aga nimekujusid Vorby ja Födherby. Aastail 1977–1997 kandis küla ametlikult nime Förbi. Rootsi kohanimedes tähendab liigisõna by küla. Algusosa päritolu kohta on mitu versiooni. Ühe kohaselt tuleneb esiosa kas rootsi eessõnas för(e) või saksa vastavast sõna vor(der) ehk eespoolne, mis viitaks küla asukohale Vormsi läänerannikul. Teine seletus on rootsi omadussõna för ehk sõidukõlblik, mis viitaks heale sadamakohale. Hilisemad uurijad on jõudnud keeleliselt usutavamale tulemusele, mille kohaselt on nime kaasa toonud ümberasujad Soome lahe rootsikeelselt põhjakaldalt, kus on kirja pandud kolm samanimelist keskaegset küla: 1540. aastal Fföörby või Föreby Särkisalo piirkonnast, 1534. aastal Föreby Siuntio ümbruskonnast ja aastail 1546–1553 Föreby või Förby Inkoo piirkonnast. Turu toomkiriku nn mustas raamatus on ka veel sissekanne 1329. aastast, milles mainitakse Särkisalo naabervallast Olle Före nimelist maaomanikku. Lisanimi Före võib sel juhul olla moodustatud rootsi omadussõnast för, mis tähendab tervet, reibast, tugevat. Külas on Förby bussipeatus. Küla territooriumile jääb Harilaid, saar Hari kurgus, mis kuulub Väinamere hoiualasse. Förby kaguossa jääb endine Suuremõisa asunduspiirkond Bynäs. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 8.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti kohanimede leksikon https://xgis.maaamet.ee/xgis2/page/app/maanteeamet Maa-ameti kaardiserver
Kersleti

Kersleti (varem ka Kärrsläti, rootsi Kärrslätt (`tšärr`slett, `kärr`slett)) on küla Vormsi vallas Lääne maakonnas. Küla kohta kasutati aastal 1540 nime Kyrresleven, aastal 1565 Kyrffveslett, aastal 1598 Kirchiesletz by, aastal 1615 Kirckslätt ja aastal 1627 Kyrkslätt. Kersleti nimi on mugandatud rootsi nimest Kärrslätt. Nimi on algselt kaheosaline, aga seda on raske tõlgendada. Tagumise osa tähenduses ollakse üksmeelsel arvamusel, et see lähtub sõnast slätt ehk tasandik. Vaid 1540. aastal alamsaksa kirjapanija on selle ekslikult sidunud sõnaga leven ehk elu. Algusosa tähenduses arvamused erinevad. Carl Russwurm, Paul Johansen ja E. Lagman peavad kogu nime Soomest Uusimaalt pärinevaks siirdnimeks, mis tuli kaasa rootsi ümberasujatega. Padise kloostril oli Uusimaal ja ka Kyrkslättis aastail 1335–1407 valduseid. Soomes on vallanimi Kyrkslätt (soome Kirkkonummi) juba 1330 kirja pandud kujul Kirkeslæth, Kyrkioslæth. Lagmani järgi on Kyrkslätt Vormsi asukate suus muutunud järgmiselt: kyrk › kärk ja slätt › hlēt ning k on kaashäälikute vahel assimileerunud kujule Kählet või Kälet. Tegemist on suupärasema nimega, lisaks tähendab kärr rootsi keeles sood. Per Wieselgren seevastu hülgab siirdnime teooria ja üritab seletusi leida taimenimetustest, viidates ürdile körvel, vanarootsi kirvil, kyrvil, mis tähendab aed-harakputke. See taim seal küll esineb, aga seda tuntakse seal teistsuguse nimetuse all. Carl Friedrich Wilhelm Russwurmi kirja pandud vana pärimuse kohaselt kirjutab olid Vormsi esimesed asukad näljahäda sunnil tulnud Soomest rootsikeelselt Uusimaalt: Kyrkslättist, Borgåst ja Saxbyst. Nad olevat esimesena asustanud saare lääneosa ja toonud nimed kodumaalt kaasa. Need nimed ongi Vormsil Kersleti, Borrby ja Saxby kujul säilinud. Elanike arv on umbes 10[viide?]. Aastal 1934 oli elanikke 292[viide?]. Külas asub kaks bussipeatust, Fällarna teerist ja Kärrslätt. Küla asub Läänemere kaldal. Selle kõige põhjapoolsem osa on Kärrsläti neem. Rannaäärne ala kuulub Väinamere hoiuala koosseisu. Külas asub Kersleti järv, mis jääb Vormsi maastikukaitseala territooriumile. Kersletis asub looduskaitsealune Vargsteini kivi ehk "Hundikivi". Kersli küla (Kerrslätt) 1934 Kersli küla (Kerrslätt) 1934 Kärrsläti Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 8.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti kohanimede leksikon Eesti kohanimede leksikon https://xgis.maaamet.ee/xgis2/page/app/maanteeamet
William R. King

William Rufus DeVane King (7. aprill 1786 – 18. aprill 1853) oli Ameerika Ühendriikide 13. asepresident. Ta oli ametis kuus nädalat president Franklin Pierce'i valitsuse ajal 4. märtsist 1853 kuni oma surmani. Enne seda oli ta olnud Põhja-Carolinast valitud USA Esindajatekoja liige ja Alabamast valitud senaator. King õppis õigusteadust Põhja-Carolina Ülikoolis Chapel Hillis 1807. aastast oli ta Põhja-Carolina esindajatekoja liige. 1816–1818 töötas ta diplomaadina Mõlema Sitsiilia kuningriigis ja Venemaal. 1819. aastal, kui Alabamast sai 22. USA osariik, sai Kingist USA senaator. 1844–1848 oli ta USA saadik Prantsusmaal. King koos oma lähisugulastega oli Alabama suurimaid orjapidajaid, tema perekonnal oli umbes 500 orja.
Dekoratiivkunst

Dekoratiivkunst (prantsuse keelest decoratif 'kaunistav') ehk ehiskunst on kunst, mille põhifunktsiooniks on esemete, siseruumide ja ehitiste kaunistamine. Dekoratiivkunsti teoste hulka võib lugeda nii kujutava kunsti teoseid kui ka tarbekunstiesemeid. Dekoratiivkunsti hulka kuuluvad seinamaalid ja plafoonid puitehistööesemed vitraažid mosaiigid dekoratiivskulptuurid pisiplastika sepised vaibad keraamika klaasesemed Monumentaalkunst Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
Alabama maakondade loend

Alabama maakondade loend loeteb USA Alabama osariigi 67 maakonda: Autauga maakond Baldwini maakond Barbouri maakond Bibbi maakond Blounti maakond Bullocki maakond Butleri maakond Calhouni maakond Chambersi maakond Cherokee maakond Chiltoni maakond Choctaw' maakond Clarke'i maakond Clay maakond Cleburne'i maakond Coffee maakond Colberti maakond Conecuh' maakond Coosa maakond Covingtoni maakond Crenshaw' maakond Cullmani maakond Dale'i maakond Dallase maakond DeKalbi maakond Elmore'i maakond Escambia maakond Etowah' maakond Fayette'i maakond Franklini maakond Geneva maakond Greene'i maakond Hale'i maakond Henry maakond Houstoni maakond Jacksoni maakond Jeffersoni maakond Lamari maakond Lauderdale'i maakond Lawrence'i maakond Lee maakond Limestone'i maakond Lowndesi maakond Maconi maakond Madisoni maakond Marengo maakond Marioni maakond Marshalli maakond Mobile'i maakond Monroe maakond Montgomery maakond Morgani maakond Perry maakond Pickensi maakond Pike'i maakond Randolphi maakond Russelli maakond Shelby maakond St. Clairi maakond Sumteri maakond Talladega maakond Tallapoosa maakond Tuscaloosa maakond Walkeri maakond Washingtoni maakond Wilcoxi maakond Winstoni maakond
Rumpo

Rumpo (kohalikus pruugis Romp (rump)) on küla Vormsi vallas Lääne maakonnas. Küla lõunaosas asuv Rumpo poolsaar asub Vormsi maastikukaitsealal. Küla kohta kasutati aastal 1540 nime Rump, aastal 1565 Rwmppaby, aastal 1590 Rompå By ja aastal 1613 Rumpeby. Rootsikeelne sõna rumpa tähendab loomasaba ning kujundlikult kitsast maariba. Pikk ja kitsas sabakujuline neem Sviby külast lõunas sai oma kuju järgi Rumpo nime. Kui neemele tekkis küla, hakati kohti eristama nime täpsustades: Rumpo näset oli Rumpo neem ja Rumpo by Rumpo küla. Viimaks võttis küla tähtsama kohana poolsaarelt algupärase nime täielikult üle. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 5.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti kohanimede leksikon