laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
4 (Tallinna trolliliin)

4. trolliliin on Tallinna trolliliin, mis teenindab reisijaid marsruudil Keskuse (Mustamäe) – Balti jaam. Liin avati 1970. aastal ning pikendati Balti jaamani 1971. Väljumised 13-23 minuti tagant. 1.novembrist asendab buss nr.84 Liin läbib 4 linnaosa : Kesklinn, Põhja-Tallinn, Kristiine ja Mustamäe. Marsruut kulgeb mööda järgmiseid tänavaid: Keskuse tänav, Ehitajate tee, Sõpruse puiestee, Tulika tänav, Tehnika tänav, Paldiski maantee, Endla tänav, Toompuiestee, Rannamäe tee. Keskuse, Liivaku, Vambola, Lepistiku, Siili, Linnu tee, Tedre, Koskla, Taksopark, Ülase, Ristiku, Tehnika, Toompark, Balti jaam. Balti jaam, Kelmiküla, Tehnika, Endla, Koskla, Tihase, Tedre, Linnu tee, Siili, Lepistiku, Vambola, Liivaku, Ehitajate tee, Männi, Keskuse. 1966. aastal sai selgeks, et Mustamäele trammiliine ei tule ja nii alustati trolliliinide välja arendamist. Balti jaama liini said trollid hakata proovima 6. novembrist 1970. Kuna trollipargi ehitus oli pooleli ja 79 trollist käiku antud vaid 56, ei jätkunud esialgu trolle Mustamäe – Balti jaama liini jaoks. Nii hakkas 15. detsembrist sõitma liin nr 4 Balti jaamast Estonia teatrini. 24. märts 1971 lasti käiku kavandatud Balti jaama liin nr 4. Liikudes mööda Sõpruse puiesteed kuni Mustamäe lõppjaama. Endine 4. liin (Estonia – Balti jaam) suleti, kuna sõitjaid oli vähe ja liin kattus bussiliiniga nr 22 (Balti jaam – Lennujaam). 1982. aastal kavandati välja ehitada täiendavad kontaktliinid Sõpruse puiesteele. 1987 valmis Keskuse tänaval lõppjaam, mis anti käiku 1991. 1970–1971 sõitis liinil Estonia – Balti jaam, marsruudil Estonia puiestee – Võidu väljak (tänapäeval Vabaduse väljak) – Aleksandr Suvorovi puiestee (tänapäeval Kaarli puiestee) – Juri Gagarini puiestee (tänapäeval Toompuiestee) – Balti jaam. 1971–1991 sõitis liinil Mustamäe – Balti jaam. Kuni 1987. aastani liikus marsruudil Balti jaam – Juri Gagarini puiestee (tänapäeval Toompuiestee) – Tehnika tänav – Paldiski maantee – Tulika tänav – Sõpruse puiestee – Akadeemia tee lõppjaam. Alates 1987. hakkasid trollibussid Mustamäele sõitma Tehnika tänav – Endla tänav kaudu. Balti jaama suunal jäi marsruut samaks. 1991 kuni tänaseni sõidab liin nr 4 marsruudil Keskuse – Balti jaam. Kuni 1992. sisenesid trollid uude lõppjaama Keskuse tänavale Sõpruse puiesteelt peale Liivaku peatust. Alates 28. novembrist 1992 kulgeb liin ümber Männi pargi mööda Ehitajate teed ja Keskuse tänavat. Trolliliiklus Tallinnas Tallinna ühistranspordiliinid "TLT:Tollid". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. juuni 2017. Vaadatud 19. märtsil 2016. Olander, Aare. Tramm, buss ja troll Tallinnas. Tänapäev 2008, lk. 104. Tramm, buss ja troll Tallinnas, lk. 105 Tramm, buss ja troll Tallinnas, lk. 109–110 Tramm, buss ja troll Tallinnas, lk. 172 "TLT: Ettevõttest (seisuga 19. märts 2016)". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. juuni 2017. Vaadatud 19. märtsil 2016. Aare Olander. Tramm, buss ja troll Tallinnas. Tänapäev 2008
Tallinna Muusikakeskkooli sümfooniaorkester

Tallinna Muusikakeskkooli sümfooniaorkester oli sümfooniaorkester, mille koosseisu moodustasid Tallinna Muusikakeskkooli 9.–12. klassi õpilased. 1987. aastal Toomas Kapteni (peadirigent kuni 2006. aastani) eestvedamisel asutatud orkester annab aastas neli-viis kontserti. Repertuaaris on nii klassikaline kui ka tänapäevane orkestri- ja oratooriumirepertuaar. Sümfooniaorkestrit on külalisdirigentidena juhatanud Arvo Volmer, Jüri Alperten, K.-H. Färber, R. König, J. Ahvenainen, Anu Tali, Mikk Murdvee jpt. Orkestri peadirigent on aastast 2017 Jaan Ots. 1987–2006 Toomas Kapten 2006–2011 Risto Joost 2011– 2015 Mikk Murdvee 2015–2017 Edmar Tuul 2017– ... Jaan Ots Meisterwerk 2003 (8´). Eesti Muusika Infokeskus. 2 tšellot, sümfooniaorkester: 2202, 2200, 1, klaver, keelpillid Esiettekanne: Villu Vihermäe (tšello), Andreas Lend (tšello), Tallinna Muusikakeskkooli Sümfooniaorkester, dirigent Toomas Kapten; 21.06.2003, Tallinn, Estonia kontserdisaal. Tõnis Aadli. Noorteorkestrid ja -koorid.[alaline kõdulink] Retsensioon. Rocca al Mare Kool. Tallinn 2007. Lk. 2 Maria Mölder. Kivimäe virtuoosid vanalinnas. / Sirp, 2. märts 2007
Timo Steiner

Timo Steiner (sündinud 6. mail 1976) on eesti helilooja ja koolijuht. Timo Steiner on lõpetanud 1994. aastal Tallinna Muusikakeskkooli kompositsiooni erialal (õpetajad René Eespere, Toomas Trass, Mati Kuulberg) ja 1999. aastal Eesti Muusikaakadeemia (juhendaja Jaan Rääts). Aastatel 1999–2001 õppis ta Eesti Muusikaakadeemia magistrantuuris Raimo Kangro käe all. 1997. aastal asutas Timo Steiner Poogenklaveri Ansambli ning oli selle kunstiline juht kuni tegevuse lõpetamiseni aastal 2000. 1999. aastal pani Steiner koos Ülo Kriguliga aluse Eesti Muusikaakadeemia Sügisfestivalile ning on alates 2003. aastast festivali kunstiline juht. 1996. aastast töötas Steiner Tallinna Muusikakeskkoolis kompositsiooni ja muusikateoreetiliste ainete õpetajana, alates 2005. aasta sügisest kuni 2021. aasta kevadeni oli ta ka Tallinna Muusikakeskkooli direktor. 13. aprillil 2021 valiti Timo Steiner Tallinna Muusika- ja Balletikooli direktoriks. Sellesse ametisse astus ta 2. mail 2021. Eesti Heliloojate Liidu liige aastast 1999. Aastatel 2012–2015 oli ta Eesti Televisiooni muusikasaate "MI" autor ja saatejuht ning 2005–2006 eesti heliloojaid portreteeriva ETV saatesarja "Elus helid elus" autor ja saatejuht. Ta on olnud saatejuht või esineja ka muudes kultuurisaadetes. 2002 Heino Elleri nimeline muusikapreemia 2006 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Ülo Kriguliga, festivali Eesti Muusika Päevad korraldamise ja Eesti nüüdismuusika propageerimise eest) 2011 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (isikupärase uusooperi ning tõhusa tegevuse eest publitsistikas ja haridusmaastikul) 2019 Eesti Muusikanõukogu muusikapreemia (piire laiendav looming) Timo Steiner ETV muusikasaate "MI" autori ja saatejuhina ERR Arhiiv. Vaadatud 12.04.2022. Timo Steiner Eesti Muusika Infokeskuse veebilehel (vaadatud 12.07.2012)
Mihhail Ridiger

Mihhail Aleksandrovitš Ridiger (vene keeles Михаил Александрович Ридигер, Eesti Vabariigi kodanikuna Mihail Rüdiger; 20. mai 1902 Peterburi – 9. mai 1962 Tallinn) oli Eesti õigeusu vaimulik. 1941. aastast preester, 1958. aastast ülempreester. Mihhaili isa Aleksandr Ridiger oli Rüdigeride aadlisuguvõsast pärinev jurist. Mihhail Ridiger sai hea üldhariduse ja jätkas seejärel õpinguid õigusteaduste koolis. Venemaal toimunud revolutsiooni ja sellele järgnenud kodusõja tõttu olid Ridigerid sunnitud Peterburist emigreeruma ning Mihhaili haridustee jäi poolikuks. Ridigeride uueks elukohaks sai Eesti pealinn Tallinn. Mihhail jätkas pooleli jäänud haridusteed ja lõpetas gümnaasiumi. Hiljem osales ta kohaliku vene kristliku üliõpilasliikumise tegevuses. Aastatel 1937–1940 läbis ta Tallinnas kolmeaastased teoloogiakursused. Nende lõpetamise järel pühitseti ta 1940. aastal diakoniks ja 1941. aastal preestriks. Oma vaimulikuteenistust alustas Mihhail Ridiger Tallinna Püha Siimeoni ja Hanna kirikus. Teise maailmasõja päevil tegeles isa Mihhail hingehooldusega Tallinna ümbruse vangilaagrites, kuhu olid paigutatud Venemaalt ümberasustatud inimesed. 1945–1946 teenis ta preestrina Tallinna Aleksander Nevski katedraalis ja oli ühtlasi Eesti piiskopkonna nõukogu liige. Novembrist 1946 kuni oma surmani oli Mihhail Ridiger Tallinna Jumalaema Sündimise (Kaasani pühakuju) kiriku (Kaasani kiriku) esipreester. Alates jaanuarist 1955 oli ta uuesti Eesti piiskopkonna nõukogu liige. 1. oktoobril 1961 nimetati ta ka piiskopkonna nõukogu esimeheks. Aastast 1958 kandis ta ülempreestri aunimetust. 15. oktoobril 1961 autasustas Moskva patriarh Aleksius I teda kaunistatud kuldse kaelaristiga. Isa Mihhail suri 9. mail 1962 infarkti. Tema matusetalituse viis Jumalaema Sündimise kirikus läbi tema poeg, tollane Tallinna ja Eesti piiskop Aleksius. Isa Mihhaili põrm sängitati Tallinna Aleksander Nevski kalmistule oma kolm aastat varem surnud abikaasa kõrvale. 11. aprillil 1926 abiellus Mihhail Ridiger Nõmme Ristija Johannese kirikus Jelena Pissarevaga (1902–1959). Neid laulatas ülempreester Christofor Vink. Mihhaili ja Jelena abielust sündis 1929. aastal poeg Aleksei, kellest sai samuti õigeusu vaimulik. Ta oli aastatel 1961–1990 Tallinna ja Eesti piiskop ning 1990–2008 Moskva ja kogu Venemaa patriarh. Mihail Rüdigeri Eesti Vabariigi kodakondsuse toimik Õigeusu hingekarjased Eestimaal. Tallinn : Püha Issidori Õigeusu Kirjastusselts, 2002. ISBN 9985-78-462-6
IRWIN Industrial Tools

IRWIN Industrial Tools ehk IRWIN Industrial Tool Company ehk Irvin) on USA puidutöötlemise tööriistade ettevõte alates 1885. aastast. Ettevõtte peakontor asub Ohio osariigis Martinsville'is. 1884 – Charles Irwin ostis kohalikult sepalt puuriprojekti. 1885 – Charles Irwin asutas ettevõtte IRWIN Auger Bit Co, kus asus tööle 4 töötajat. 1924 – Wiliam Peterson leiutas näpitstangid. 1938 – ettevõttes oli 37 töötajat. 1945 – Irwin osales USA tööriistalaadal. 1957 – teravate otstega näpitstangid 10RW Wise. 1962 – Wiliam Peterson avas tehase Kemberlandis, kus toodetakse puidutöötlemise spiraalpuure. 1978 – ettevõttes oli 637 töötajat. 1979 – W. Gorhem avas Mani saarel Irwini tehase. 1985 – Peterseni perekond asutas ettevõtte American Tool Company, Inc., mis ostis ettevõtte Petersen Manufacturing. 1993 – American Tool ostis Irwin Tool Company. 2002 – Newell Rubbermaid ostis American Tooli. 2003 – American Tooli uueks nimeks sai IRWIN Industrial Tool Company. Irwin
Poola Eurovisiooni lauluvõistlusel

Poola tegi debüüdi Eurovisiooni lauluvõistlusel 1994. aastal. Enne seda kandis Poola ringhääling Telewizja Polska tihti üle lauluvõistlust olenemata sellest, et Poola ei olnud Euroopa Ringhäälingute Liidu liige. Poola esimese osalenud laulu esitas Edyta Górniak, kes viis Poola oma esimesel osalemisel teisele kohale. See on siiani Poola parim saavutus Eurovisiooni lauluvõistlusel. Järgnenud aastatel Poolal lauluvõistlusel nii hästi ei läinud. 1990. aastatel saavutas Poola 11., 15., 17. ja kahel korral 18. koha. 2000. aastal oli Poola sunnitud jätma võistlusel aasta vahele, kuna 1999. aastal Jeruusalemmas saavutatud 18. koht polnud piisav, et jätkata järgmisel aastal lauluvõistlusel. Ka 2001. aastal Kopenhaagenis ei olnud Poola edukas ja 20. kohaga ei tagatud kohta Tallinnas toimunud lauluvõistlusele ning Poola oli sunnitud taas ühe aasta vahele jätma. 2003. aastal Riias suutis Poola tõusta esikümnesse. Samal aastal esindas Poolat riigis väga populaarne bänd Ich Troje, kes poola- ja saksakeelse lauluga "Keine Grenzen-Żadnych granic" saavutas 7. koha, mis garanteeris Poolale koha järgmise aasta finaalis, kuhu pääses osalema vaid 10 parimat pluss Suur Nelik. 2004. aastal polnud Poola enam nii edukas ja finaalis jäädi 17. kohale, mistõttu pidi Poola osalema Kiievis poolfinaalis. 2005. ja 2006. aastal jäi Poola napilt finaalist välja jäädes poolfinaalides 11. kohale ning 2007. aastal 14. kohale. 2008. aastal valisid 10. kvalifitseeruja välja rahvuslikud žüriid. Esimeses poolfinaalis ühtisid nii žürii kui ka televaatajate arvamused 10 parima seas ja Poola pääses 10. kohal finaali. Finaalis polnud Poola sugugi nii edukas ning jäi 14 punktiga eelviimaseks. 14 punkti kogusid ka Suurbritannia ja Saksamaa. Vastavalt lauluvõistluse reeglitele järjestatakse samapalju punkte saanud riigid selle järgi, mis oli nende suurim kogutud punkt ning kui need on samad siis kui palju neid koguti. Saksamaa kogus ainukesena kolmest riigist 12 punkt ja jäi seega 23. kohale. Poola kogus 10 punkti ning Suurbritannia suurimaks jäi 8 punkti. Eurovisioon.ee – Poola TVP – Eurowizja 2009
Ken Mattingly

Thomas Kenneth "Ken" Mattingly II (17. märts 1936 – 31. oktoober 2023) oli Ameerika Ühendriikide Ühendriikide mereväe kontradmiral, katselendur ja NASA astronaut. Ta valiti astronaudiks 1966. aastal ja ta lendas missioonidel Apollo 16, STS-4 ja STS-51-C. Mattingly oli esialgu määratud missiooni Apollo 13 juhtimismooduli piloodiks. Ta eemaldati missioonilt mõni päev enne starti, sest arstid kahtlustasid, et ta on punetistesse nakatunud. Tema asemel läks kosmosesse Jack Swigert ning Mattingly osales pärast kosmoselaeva hapnikutanki plahvatust meeskonna päästmisel. "Thomas K. Mattingly". NASA. Vaadatud 16. august 2018. "Ken Mattingly: Apollo 16 Astronaut". Space.com. Vaadatud 16. august 2018.
Lux-Tools

Lux-tools (Emil Lux GmbH & Co. KG) on saksa tööriistatootja, mis toodab umbes 9000 tüüpi tööriistu. 1918 - Emil Lux asutas saksa linnas Remscheid ettevõtte, mille tegevusalaks olid lõikamistööriistad. 1945 - Pommituslennukid hävitasid Teises maailmasõjas tehaseid, kuid pärast sõda taastas Emil Lux'i poeg (18.12.1918 – 18.12.2005) tootmise. 1954 - Do-it-Yourself-System (tänapäeval Basic-tööriistade liik). 1966 - Sõitmine Wermelskirchen'i. 1970 - Mr. Manfred Maus avas Lux-tools tööriistade kaupluse. 1980-1985 - Tool-Display-Walls (tänapäeval ProfiPlus liik). 1992-1997 - Lux-tools avab kaupluse välismaal. 1998-1999 - Tehase pindala on juba 60 000 m². 2000-2002 - Selle firma tööriistu hakati müüma Hiinas ja Baltimaades. 2003-2004 - Selle firma tööriistu hakati müüma Venemaal. 2005 - Tehasele täiendati veel 11 000 m². Lux-tools (inglise keeles)
Pete Conrad

Pete Conrad (õieti Charles Conrad; 2. juuni 1930 – 8. juuli 1999) oli Ameerika Ühendriikide mereväelane, aerokosmose insener, katselendur ja NASA astronaut. Ta sai astronaudiks 1962. aastal kui ta valiti The New Nine'i liikmeks. Conrad osales 1965. aastal missioonil Gemini 5 ja 1965. aastal juhtis missiooni Gemini 11. Novembris 1969 juhtis ta missiooni Apollo 12 ja oli kolmas inimene, kes kõndis Kuul. Ise nimetas ta ennast esimeseks Kuul tantsinud inimeseks. Pärast Apollo programmi lõppu juhtis ta missiooni Skylab 2, mis oli esimene mehitatud missioon Skylabi. Conrad lahkus NASA-st 1973. aastal ja töötas seejärel erasektoris. 8. juulil 1999 sai Conrad mootorratta õnnetuses vigastada ja suri sisemise verejooksu tõttu samal päeval haiglas. "Charles Conrad Jr". NASA. Vaadatud 21. august 2018. "Pete Conrad: Apollo 12 Commander". Space.com. Vaadatud 21. august 2018. "Third Man to Walk on Moon Dies in Motorcycle Accident". NASA. Vaadatud 21. august 2018.
Bing Crosby

Bing Crosby (õieti Harry Lillis Crosby (3. mai 1903 Tacoma, Washingtoni osariik, USA – 14. oktoober 1977 Alcobendas, Hispaania) oli ameerika poplaulja ja näitleja, kelle karjäär kestis 1926. aastast kuni surmani. Ta mängis enam kui 70 filmis ja lindistas üle 1600 laulu ning teda võib pidada üheks 20. sajandi edukaimaks muusikuks. Crosby hakkas raadioprogrammide kokkupanekul kasutama samu lahendusi nagu kasutati filmide tegemisel. Crosby on tuntuks laulnud Irving Berlini kirjutatud jõululaulu "White Christmas", mille kui singli eksemplare on läbi aegade kõige enam ostetud. Ta oli tuntud oma sooja bassbaritoni poolest, tänu millele oli ta 20. sajandi suurima müügieduga laulja. Ta lõi laulustiili, mida on hiljem jäljendanud Perry Como, Frank Sinatra, Dean Martin ja teised. Crosby loomingut mõjutas Al Jolson. Crosby mängis peaosa ligi 80 mängufilmis. 1944. aastal pälvis ta Chuck O'Malley rolli eest filmis "Minnes oma teed" ("Going My Way") parima meespeaosatäitja Oscari. Sama rolli esitas ta ka aasta hiljem linastunud filmis "The Bells of St. Mary's", kus tema vastasnäitlejaks oli Ingrid Bergman. Rolli eest sai Crosby taas parima meespeaosatäitja Oscari nominatsiooni, kuid ei võitnud seda. Tema teised tuntumad osatäitmised on filmides "Valged jõulud" ("White Christmas"; 1954) ja "Kõrgseltskond" ("High Society"; 1956). Suur osa tema osalusega filmimaterjalidest hävis 2008. aastal Universali filmistuudio tulekahjus. Ta esimene abikaasa oli Dixie Lee (1909–1952), kellega tal oli neli poega. 1957. aastal abiellus ta Kathryn Grantiga, kellega tal oli kolm last. 1945 – Parima meespeaosatäitja Oscar rolli eest filmis "Minnes oma teed" ("Going My Way") 1960 – Cecil B. DeMille'i nimeline elutööauhind 1962 – Grammy elutööauhind (auhinda anti välja üldse esimest korda) Kolm tähte Hollywoodi kuulsuste alleel Bing Crosby - Biography Billboard. Vaadatud 23.12.2016 Irving Berlin's White Christmas | Masterpiece by Roy J. Harris Jr. - WSJ.com Online.wsj.com. Vaadatud 23.12.2016 Ametlik koduleht Bing Crosby andmekogus IMDb (inglise)
Gösta Berlingi saaga

"Gösta Berlingi saaga" on rootsi kirjaniku Selma Lagerlöfi esimene romaan. Teos ilmus 1891. aastal, kui Selma Lagerlöf töötas õpetajana. Teos on tema kodulääni lugu nii tegelikkuses, legendides ja muistendites kui ka autori mõttekujutuses. Teoses on maagilise realismi sugemeid. Tegevus toimub 1820. aastatel – ajal, mil Rootsi aadelkonnas ilmnesid esimesed lagunemise märgid. Aadlikud, kel polnud äritaipu, hakkasid ühtäkki vaeseks jääma. Teos käsitleb Värmlandi saaga- ja legendimaailma, olles kooskõlas ajastuga, kus hiilguse kadumisest hoolimata elati lõbusalt ja seiklusjanuliselt. Gösta Berling on hea väljanägemisega pastor, kes kaotab joomise pärast töö. Gösta joob kõrtsis maha jahukoti, mis tema kitsi ja karmi käega tütart oli aidanud. Süümepiinad viivad ta enesetapumõtetele, kuid Gösta päästab majaproua ja maagikaevanduste omaniku Ekeby, kes paigutab ta oma mõisa "kavaleritiiba". Sealt algabki saaga. Ekebyl on kokku 12 kavaleri: karile jooksnud eludega inimesed, keda majaproua oma armust üleval peab. Autori käsitluses muutuvad need mehed legendaarseteks tegelasteks, kes teevad Varmländi elu huvitavamaks, lõbusamaks ja salapärasemaks. Siin kohtab endisi sõjaväelasi, hiiglasekasvu sakslast – leebet ja vaga meest, kes püüab "selle ilma jaoks liiga hea" olla, muusikut, kes igatseb koju ja sinna saades sealt kohe tagasi põgeneb. Kõik on julged mehed, kuid keegi ei viitsi tööd teha ega raha koguda. Ilma nende laulu ja pillimänguta ei oleks õiget hoogu ei küla-, pulma- ega juubelipidudel. Gösta on kavaleridest kõige kavalam, leidlikum ja ilusam. Tema võluvale jutule pole kellelgi midagi vastu panna. Gösta elu koosneb seiklustest ja elamustest. Ta on alati valmis aitama, kuid mitte kunagi valmis ennast tüdrukuga siduma. Gösta on romantiline tegelaskuju, keda võib võrrelda nii Don Quijote kui ka Peer Gyntiga.
Metabo

Metabo (Metallbohrdreher) on 1924. aastal asutatud Saksa tööriistade tootja, mille peakontor asub Nürtingenis. 1924 – Albrecht Shnitzler ja Julius Klose asutasid majanduskriisis oleval Saksamaal Schnizler GmbH. 1927 – Schnizler GmbH-ga liitus Walter Rauch. 1929 – uueks nimeks sai Metabowerke GmbH. trell Bohrdreher №18 sai populaarsemaks, müüdi üle 50 000 eksemplari. Sel ajal hakkasid metalltooted puittooteid tõrjuma välja. Kuna metalltöötlemiseks on vaja kulumiskindlad tööriistu, vallutas Metabo Inglismaa turu. 1934 – Metabo valmistas esimese elektritrelli. 14. november 1945 – tulekahju hävitas 75% tööpinke. 1950 – Metabo valmistas esimese lööktrelli. 1951 – Metabo valmistas esimese ringhöövli. 1952 – trelli kiirpadrun Futuro. 1960 – Metabos töötas 1000 inimest. 1969 – trelli elektrooniline reguleerimissüsteem. 1999 – Metabost sai Euroopa suurim puidutöötlemistööriistade tootja. Metabo (inglise keeles)
Dimorfism

Dimorfism ehk kahekujulisus on bioloogias ühe liigi (taime- või looma-) morfoloogilis(t)e tunnus(t)e esinemine kahe erineva vormina, ehk mille alusel saab ühte liiki (jämedalt) jagada kaheks. Dimorfismist rääkides peetakse enamasti silmas soolist dimorfismi (isas- ja emaslooma erinevusi suuruses, värvuses jm), näiteks kukkede ja kanade erinevad morfoloogilised tunnused. Dimorfism ei pea alati olema kahe erinevast soost isendi vahel, mõnedel organismirühmadel esineb ka põlvkondlikku dimorfismi, aastaajalist dimorfismi (nt liblikatel) jne. Polümorfism
Eesti hooghännaliste süstemaatiline nimestik

Eesti hooghännaliste süstemaatiline nimestik Hooghännalisi elab Eestis umbes 90 liiki. sugukond: KERASHOOGHÄNDLASED, SMINTHURIDAE Roheline jalghänd, Sminthurus viridis
Autotoomia

Autotoomia ehk eneseköndistus on nähtus (kaitsekohastumus), kus loom loovutab mingi osa oma kehast, enamasti jäseme. Üldjuhul toimub see siis, kui looma ründab kiskja, ning pääsemiseks jätab ta maha selle osa, millest kiskja on teda haaranud. Kaotatud kehaosa enamasti regenereerub. Autotoomia on levinud näiteks sisalikel, kes loovutavad oma saba.
Natalie Rägo

Natalie Rägo (neiuna Ljubimova; 9. märts 1897 Rostov Doni ääres, Venemaa – 26. veebruar 1970 Tartu) oli Eesti keemik. Ta töötas Tartu Ülikoolis dotsendina ning oli anorgaanilise keemia kateedri juhataja 1944–1960. Ta on kirjutanud keemiaõpikud 8., 9., ja 10. klassile (avaldatud 1946–1949). Tema abikaasa oli matemaatik Gerhard Rägo, nende poeg oli Kaljo Rägo, pojapoeg on Lembit Rägo. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Aerutamine 2004. aasta suveolümpiamängudel

2004. aasta suveolümpiamängudel aerutamisvõistlused toimusid 23.–28. augustil. Mehed võistlesid olümpiamängudel üheksal alal: 500 m ja 1000 m distantsil ühe- ja kahekanuudel ning neljasüstal (ainult 1000 m). Naistel oli kavas kolm ala: ühe-, kahe- ja neljasüsta 500 m. Võisteldi Schiniase sõudmise ja aerutamise olümpiakeskuses, mis asub mitte kaugel Marathoni külast. Tribüünidele mahtus pealtvaatajaid 14 000. Finaal: 28. august Osavõtjaid: 28 Finaal: 28. august Osavõtjaid: 19 Finaal: 27. august osavõtjaid: 25 Finaal: 27. august Osavõtjaid: 16 Finaal: 27. august Osavõtjaid: 10 Finaal: 28. august Osavõtjad: 19 Finaal: 28. august Osavõtjad: 14 Finaal: 27. august Osavõtjad: 19 Finaal: 27. august Osavõtjad: 19 Finaal: 27. august Osavõtjad: 23 Finaal: 27. august Osavõtjad: 15 Finaal: 27. august Osavõtjad: 10 Kärestikuslaalom 2004. aasta suveolümpiamängudel
Jägala koonduslaager

Jägala koonduslaager oli Tallinnast 30 km kaugusel Harju maakonnas Jõelähtme vallas asunud välilaager. See loodi Saksa okupatsioonivõimude poolt 1942. aasta augustis endise Eesti suurtükiväe laagri ja polügooni alal ning see tegutses kuni 1943. aasta septembrini. Jägala laagri komandant oli Aleksander Laak, tema asetäitja oli Ralf Gerretz ja üks valvuritest oli Jaan Viik. Laagris oli neli barakki, see oli ümbritsetud okastraattaraga, taranurkades olid valvetornid. Hukkamiskoht asus Kalevi-Liival. 5. septembril 1942 saabus Eestisse Raasiku raudteejaama rongiešelon 1002 peamiselt Tšehhoslovakkiast Terezini getost pärit juudiga, 30. septembril rongiešelon 1049 Saksamaalt Berliinist ja Frankfurdist pärit juudiga. Kokku oli ešelonides 2051 inimest. Raasiku raudteejaamas jaotati inimesed kahte rühma – ühte mehed, teise naised ja lapsed. Noored ja tööjõulised isikud (umbes 450 inimest) viidi autobussidega laagrisse, ülejäänud umbes 1600 inimest aga viidi bussidega Kalevi-Liivale, kus nad hukati. Järgmise kolme kuu jooksul sorteerisid laagris kinnipeetavad hukatutel kaasas olnud esemeid, kust leitud väärisesemed edastati laagri juhtkonnale. Haigeid või laagri juhtkonnaga konflikti sattunuid hukati Kalevi-Liival ka järgnenud kuude jooksul. Kokku hukati Kalevi-Liival 1800–2000 inimest, nende seas ka mõnikümmend Eesti mustlast. Laager suleti 1943. aasta septembris, allesjäänud vangid viidi Keskvanglasse Tallinnas. Senine laagriülem Aleksander Laak jätkas Keskvangla alal moodustatud Tallinna Töö- ja Kasvatuslaagri ülemana. Kalevi-Liiva fašismiohvrite mälestusmärk Mõrvarid maskita. Eesti Riiklik Kirjastus Tallinn 1961, lk 36 Ajalugu: juudirühmitus viis eestlase enesetapuni Meelis Maripuu. MEELIS MARIPUU: Totalitarismi kuriteod: möödanik, mis ei tohi mööduda. epl.delfi.ee, 12. juuli 2007
Tunnete allee

"Tunnete allee" on Eesti laulja Luisa Värgi debüütalbum. Albumi autorid on Elmar Liitmaa (helilooja) ja Liis Lass (sõnade autor). Kui sa teaks Lahkumise päev Lihtne viis Miks möödunule mõtleme Kaotatud ja jälle leitud Kivist südamed Tühjus toas ja südames Sangria vein ja Margariita Võõras Nüüd minema ma pean Surnud ring God Inside Your Soul (feat. Tarvi Kull) God Inside Your Soul (feat. Margus Vaher) (boonus lugu)