laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Valter Rand

Valter Rand (ka Walter ; 29. mai (vkj)/ 11. juuni 1914 Narva – 16. august 1994 Kotkajärve, Ontario, Kanada) oli eesti tehnikateadlane ja ajaloolane. Lõpetas 1932 Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumi ja 1941 Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusinsenerina. Inseneriteaduste doktor (1943, Karlsruhe Tehnikaülikool), väitekiri "Die Sturzbettausbildung bei lotrechten Abstürzen und bei Anwendung einer rechteckigen Endschwelle". 1942–1944 teadur ja stipendiaat Karlsruhe Tehnikaülikooli vesiehituse laboris, 1945–1951 projekteeriv insener ehitusfirmas Maurice Delens Entreprise Brüsselis, 1951–1953 teadur Iowa Ülikoolis, 1953–1956 New Yorgi Ülikoolis, 1956–1981 New Yorgi Linnaülikoolis, aastast 1968 professor, 1981 – emeriitprofessor. Osalenud mitme USA vesiehitise rajamises. Uppus Metsaülikooli ajal Kotkajärvel. Uurimisvaldkonnad: vesiehitus, tehniline mehaanika, hüdraulika, pinnamehaanika, vesi-, süva- ja sadamaehitiste konstruktsioonid. Diversiteediteooria loojaid, globaaleestluse idee kandja ja tutvustaja, töid erialadevahelise mõtlemise ja eestluse kohta. 25 teadustrükist. Tehnilisest teadusest ja tehnilisest haridusest. // Omariikluse taustal. Uppsala 1955 Interdisciplinary Graduate Education – A Necessity. // J. Engineering Education, 53 (1962) Flow Over a Dentated Sill in Open Channel. // J. Hydraulics Division, 92 (1966) Ülikool läbi aegade. // Meie Tee (1972) 11/12 Informatsioon ja kultuurirevol. // TRENT`79: Eesti Liit Kanadas. 1979 Eestlus on looming. Tallinn 1994 Tema õde oli Hildegard Rand-Maricq. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm 1984. Lk 99 Insenerikultuur Eestis 2. Tallinn 1995. Lk 108–113 Tehnika ja Tootmine, 1995 (4). Lk 36–40 Vahur Mägi. Ääremärkusi Valter Ranna teadusfilosoofiliste vaadete juurde. // Insenerikultuur Eestis. 2. Tallinn 1995. Lk 108–113 Vahur Mägi. Valter Rand – Eesti ehitusinsenerist Ameerika filosoof. // Ehitaja 3 (1998). Lk 82–85 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 TLÜAR väliseesti isikud Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Hillar Aleksander Randalu

Hillar Aleksander Randalu (aastani 1935 Bachmann, 29. märts 1915 Tartu – 7. aprill 1990 Tartu) oli eesti õigusteadlane. Lõpetas 1934 Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1938 Tartu Ülikooli; õigusteaduse magister (1940, TÜ, kinnitatud õigusteaduse kandidaadiks 1949), väitekiri "Kuriteole kihutamine", õigusteaduse doktor (1978, Moskva NL Prokuratuuri Instituut), väitekiri "Эффективность применения информационно-поисковых систем в предупреждении правонарушений несовершеннолетних". Oli 1938–1941 TÜ abiõppejõud ja assistent, 1944–1952 TÜ kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri dotsent. Sunniti ülikoolist lahkuma, 1952–1961 advokaat Vändras, Pärnus, Märjamaal, Keilas ja Tallinnas. 1961–1984 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudi õigussektori vanemteadur, aastast 1982 TÜ kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri professor. Uurimisvaldkond: kriminoloogilised andmetöötlussüsteemid, kriminaalprotsess, kohtukorraldus, alaealiste kriminoloogia. Üle 30 teadustrükise. Seadusandluse täiustamise ja õigusliku informatsiooni küsimusi. Tallinn 1965 Применение перманентных автоматизированных систем обработки данных в криминологии. Tallinn 1978 Kuritegevuse geneesi ja profülaktika sotsiaalsest mehhanismist. Tallinn 1982 Tema isa oli eesti poliitik Adam Randalu, poolvend muusikaajakirjanik Ivalo Randalu, poolõde keeleteadlane Eeva Ahven, kasuisa Hans Kruus, abikaasa Ilme Randalu, tütred Ann Pikver ja Kadri Järve. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Hillar Randalu kaitses doktoriväitekirja. Kodumaa, 27. juuli 1977 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu 1987. Lk 442 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944 III. Tartu 1994. Lk. 199 EE 8. Tallinn 1995. Lk 24 EE 14. Tallinn 2000. Lk 404 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Ilme Randalu

Ilme Randalu (aastani 1940 Ilme Pill, 15. mai 1918 Tartu – 4. juuni 1986 Tartu) oli Eesti põllumajandusteadlane. Ilme Randalu oli Mihkel Pilli tütar ja Hillar Randalu abikaasa, Ann Pikveri ja Kadri Järve ema. Randalu lõpetas 1931 Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tartu Tütarlaste Gümnaasiumi ja 1947 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna. 1958. aastal kaitses ta Eesti Teaduste Akadeemia juures põllumajanduskandidaadi kraadi väitekirjaga "Odra helmintosporiooside levik ja kahjustus Eesti NSV-s ning nende tõrje". 1947–83 oli ta Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) noorem- ja vanemteadur, 1962–79 taimekaitse osakonna juhataja. Randalu peamised uurimisvaldkonnad olid odra helmintosporiooside levik ja kahjustus Eestis, kartuli seenhaigused ja nende tõrje, kartuli viirushaiguste levik ja nende tekitatud majanduslike kahjude uurimine. Ta avaldas umbes 75 teadustrükist. 1973. aastal valmis Ilme Randalust 1 min ja 27 s pikkune kroonikafilm "Põllumajandusteadlane Ilme Randalu" (ka "Saku Maaviljeluse Instituudi teaduslik töötaja Ilme Randalu"; režissöör Valeria Anderson) osana ringvaatest "Nõukogude Eesti" nr 6, 2/6. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Saku Maaviljeluse Instituudi teaduslik töötaja Ilme Randalu (1973) EFIS Odra helmintosporiooside levik ja kahjustus Eesti NSV-s ning nende tõrje. Tallinn, 1957 Kartuli viirushaigused. – Ülevaade taimekahjurite ja haiguste levikust Eesti NSV-s, prognoos nende ilmumise kohta ning nende tõrje. Tallinn, 1962–68, 21972 Taimekaitse soovitused kolhoosidele ja sovhoosidele. Tallinn, 1970, 51984. Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) ja Eesti Taimekaitse Seltsi kogumik "Taimekaitse. Pühendatud Ilme Randalu 75. sünniaastapäevale". Saku, 1993. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Ivalo Randalu

Ivalo Randalu (7. veebruar 1936 Riia – 19. detsember 2019) oli Eesti muusikaajakirjanik ja -uurija. Ivalo Randalu on ajakirjaniku ja kooliõpetaja poeg. Lõpetas 1955. aastal Tallinna 2. Keskkooli, 1958. aastal Tallinna Muusikakool muusikateooria alal ja 1964. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi kompositsiooni erialal. Aastatel 1962–1970 oli ta Eesti Raadio noorte- ja muusikasaadete toimetaja, 1972–1975 Estonia teatris toimetaja, 1975–1984 Eesti Televisiooni lepinguline autor, 1981–1999 Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi vanemteadur, 1999–2004 J. Westholmi Gümnaasiumi muusikaajaloo õpetaja. Ta uuris Eesti muusikaajalugu ja populariseeris klassikalist muusikat. Toimetas muusikarubriike paljudes meediakanalites, kirjutas muusikaarvustusi. Heliloojana kirjutas koori- ja soololaule, instrumentaalpalu ning filmimuusika umbes 20 dokumentaalfilmile, lisaks mitu muusikafilmistsenaariumi. Kogumik "Peeter Süda". Tallinn 1984 Hugo Lepnurm 31.10.1914–15.02.1999. Elust ja loomingust. // TMK (1999) 5 Anna Klas 23. jaanuar 1912 – 20. aprill 1999. // TMK (1999) 7 XXI pilku orelile. Eesti orelikultuurist (koostanud Ene Pilliroog ja Ivalo Randalu). Tallinn 2007 1998 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (pidev kihutustöö eesti muusika ja muusikaelu heaks) Tema isa oli Eesti endine poliitik Adam Randalu ning poolvend oli õigusteadlane Hillar Aleksander Randalu ja poolõde oli keeleteadlane Eeva Ahven. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn 1990. Lk 197 Teater. Muusika. Kino 4/ 2001. Lk 3–16 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Haud Tallinna Metsakalmistul Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Edith Randam-Rogers

Edith Randam-Rogers (16. märts 1913 Tallinn – 6. veebruar 2005 Denver, USA) oli eesti kirjandus- ja keeleteadlane. Ta lõpetas 1941. aastal Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi. 1944. aastal põgenes Saksamaale, kust 1948. aastal siirdus Ameerika Ühendriikidesse. Lõpetas 1961. aastal Colorado Ülikooli Denveris hispaania keele alal bakalaureusekraadiga (BA). Sai õpinguiks Fulbrighti stipendiumi ja õppis 1961–1962 ka Madridi Ülikoolis. 1962. aastal sai Colorado osariigis Boulderis magistrikraadi (MA) hispaania kirjanduses ja 1968. aastal Colorado Ülikoolis Denveris doktorikraadi väitekirjaga "The Open Code of Ballads". Oli 1966–1967 Denveris Colorado Ülikoolis instruktor, 1968–1972 assistant prof., 1972–1979 associate professor, 1979. aastast hispaania keele ja kirjanduse professor. Oli American Association of Teachers of Spanish and Portugese liige. Töid hispaaniakeelsest kirjandusest. El color en la poesia española del Renacimiento y del Barroco. // Rev. Filol. Española (1964) 47 Clothing as a Multifarious Ballad Symbol. // Western Folklore (1975) 34 The Perilous Hunt: Symbols in Hispanic and European Balladry. Kentucky, 1980. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Edith Rogers-Randam keeleteaduse doktoriks. // Vaba Eesti Sõna (1968) 1. IX Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 105 Vaba Eesti Sõna (2005), 15. III (nekroloog). Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Toivo Rande

Toivo Rande (sündinud 20. septembril 1954 Ingliste külanõukogus Rapla rajoonis) on eesti füsioloog ja spordipedagoog. Toivo Rande on töölise poeg. Lõpetas 1973 Tallinna 43. Keskkooli ja 1977 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna; 1982–1986 oli kaugõppeaspirant Moskva Kehakultuuri Keskinstituudis; bioloogiakandidaat (1986, TÜ), väitekiri "Südametegevuse inertsus sinusoidaalsetel lihasetöö režiimidel". Töötanud aastast 1977 TPedI kehakultuuriteaduskonnas spordifüsioloogia laboris ja meditsiinilis-bioloogiliste distsipliinide kateedris, aastast 1989 dotsent, aastatel 1986–1989 ka prodekaan. Uurimisvaldkonnad: südametegevuse regulatsioonimehhanismide töö muutuva iseloomuga kehalisel koormusel, südametsükli faasanalüüs ning mitmed südametegevuse ja gaasivahetuse näitudel põhinevad testid treeningukoormuse mõju hindamiseks sportlastel. 21 teadustrükist. Исследование регуляции сердечной деятельности студентов и студентов-спортсменов при физических хагружках (kaasautor T. Olm). // Физические и психосоциальные особенности студентов. Тln, 1986 Физиологический анализ инерционности сердечной деятельности при мышленной работе (kaasautor V. Karpman). // Кардиореспираторная система: количеств, характеристики. Tallinn, 1986 Динамика психофизиологических параметров в годичной тренировочном цикле у спортсменок-баскетболисток (kaasautorid I. Laidvee, P. Raidma). // Межд. научно-методическая конф. Белоруссии, Германии, Латвии, Литвы, Польши и Эстонии по проблемам спортивной тренировки. Minsk, 1990. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti spordi biograafiline leksikon, 528. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Mart Lepik

Mart Lepik (ka Martin Lepik; 18. november 1900 Katela – 17. detsember 1971 Tartu) oli eesti arhivaar ja kirjandusteadlane. Ta lõpetas 1921. aastal Viru Maakonna Reaalgümnaasiumi (poeglaste gümnaasiumi). Aastatel 1921–1928 õppis ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas eesti ja üldist kirjandust, aga ka rahvaluulet, läänemeresoome keeli, etnograafiat (ülikoolikursus jäi lõpetamata). Ta oli EYS Veljesto vilistlane. Aastatel 1930–1950 töötas ta Õpetatud Eesti Seltsis, 1938. aastal oli ÕES-i 100. aasta tähistamise peamisi korraldajaid. Ta juhtis Eesti Kirjandusmuuseumi loomist ning oli aastatel 1940–1942 ja 1944–1945 selle direktor ning aastatel 1951–1963 käsikirjade osakonna juhataja. Aastatel 1943–1944 oli ta tegev muuseumi varade evakueerimist maale (Aru mõisa) nende päästmiseks sõjategevuse küüsist. Aastatel 1945–1946 oli ta arreteeritud poliitiliselt süüdistatuna. Ta oli aastatel 1956–1971 abielus Betti Alveriga. Liis Raud, "M. Lepik seitsmekümnene" – Sirp ja Vasar 20. november 1970, nr 47, lk 3 Rudolf Põldmäe, "Biograafilist ja memuaarilist Mart Lepikust" – Keel ja Kirjandus 1974, nr 1, lk 15–21 Rudolf Põldmäe, "Mart Lepiku tähtpäeva puhul" (80. sünniaastapäev) – Looming 1980, nr 11, lk 1644–1646 Eva Aaver, Heli Laanekask, "Mart Lepik tekstikriitikuna" – Keel ja Kirjandus 1992, nr 2, lk 78–89 Ea Jansen, "Mart Lepikule mõeldes" – Keel ja Kirjandus 2000, nr 11, lk 814–817 Sirje Olesk, "Legendaarne vana toriseja Mart Lepik" – Maaleht 16. november 2000, lk 26–27 "Kirjad üle mere. Mart Lepiku kirjavahetus Julius Mägiste, Karl Ristikivi ja Bernard Kangroga". Koostanud ja kommenteerinud Sirje Olesk, sari Litteraria, nr 19, Eesti Kirjandusmuuseum, Tartu 2000, 160 lk; ISBN 9985928644 "Minu lamp põleb. Betti Alveri ja Mart Lepiku kirjavahetus 1947–1970" (261 kirja). Koostanud ja saatesõnad: Kristi Metste ja Eve Annuk, Varrak ja Eesti Kirjandusmuuseum, Tallinn 2015, 304 lk; ISBN 9789985333433 http://ery.tlulib.ee/index.php?id=2048
Jüri Randjärv

Jüri Randjärv (sündinud 8. augustil 1937 Kaius Rapla vallas Harjumaal) on eesti geodeesiateadlane. Jüri Randjärv on talupidaja poeg. 1955. aastal lõpetas ta Saku Maakorralduse ja Maaparanduse Tehnikumi, 1962 Moskva Maakorralduse Inseneride Instituudi ning 1965 Moskva Geodeesia, Aeromõõdistamise ja Kartograafia Inseneride Instituudi kõrgema geodeesia kateedri aspirantuuri; tehnikateadusekandidaat (1968, NSV Liidu Teaduste Akadeemia Maafüüsika Instituut, Moskva), väitekiri "Исследование современных вертикальных движений земной коры в Прибалтике геодезическим методом". Töötanud EPA/EPMÜ/EMÜ maakorralduse kateedris: 1966 assistent, 1967–1974 vanemõpetaja, aastast 1974 dotsent, 1975–1978 Alžeeria Blida Maaparanduse ja Veemajanduse Instituudi geodeesia kateedri juhataja, 1978–1988 EPA maakorralduse kateedri juhataja, 1988–1992 geodeesia dotsent, 1991–92 EPMÜ maainsenerinduse teaduskonna prodekaan, 1992–1994 geodeesia õppetooli juhataja ja professor, 1994–1998 maamõõduinstituudi kaasprofessor, 1998–2002 maamõõduinstituudi juhataja, geodeesia professor, 2002– emeriitprofessor. Uurimisvaldkonnad: aerofotogeodeesia, stereofotogramm-meetria, topogeodeetiliste tööde planeerimine ja organiseerimine. Aastast 1993 ajakirja Geodeet peatoimetaja. Üle 65 teadustrükise. Vertical movements of the Earth's Crust in the Baltic region. // Reports of the Finnish Geodetic Institute 93:2, Helsinki 1993 Geodeesia I. Tartu 1997 Geodeesia II (kaasautor). Tartu 1998 Tõelise asimuudi määramine Päikese tunninurga järgi. Tartu 1998 Geodeesia III. Geodeetiliste võrkude tasandamine. Tartu 1999 Geodeesia IV. Kohalik geodeetiline põhivõrk. Tartu 2002 Precision of Cadastral Surveys. // EPMÜ teadustööde kogumik 216. Tartu 2003 2014 Tartu medal 2004 Eesti Maaülikooli teenetemedal Jüri Randjärve hobi on koorilaul, ta laulab Eesti Maaülikooli meeskooris Gaudeamus. Ta valdab vene, prantsuse, inglise, saksa ja soome keelt. Tema tütar on poliitik ja koorijuht Laine Randjärv. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti Põllumajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Tartu 1996. Lk 127 EE 14. Lk 405 Geodeet 13 (1997). Lk 30–31 Geodeet 26 (2002). Lk 73 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Anneli Randla

Anneli Randla (sündinud 15. jaanuaril 1970 Tallinnas) on eesti arhitektuuri- ja kunstiajaloolane. Lõpetas 1988 Tallinna 21. Keskkooli, 1993 TÜ ajaloo osakonna, 1995 Budapesti Kesk-Euroopa Ülikooli magistriõppe ja 1999 Cambridge'i Ülikooli doktoriõppe; M.A. (1995, Kesk-Euroopa Ülikool), väitekiri "Dominican Architecture in Livonia", Ph.D. (1999, Cambridge'i Ülikool), väitekiri "The Architecture of the Mendicant Orders in Northern Europe". Täiendas end 1994 Jeunesse & Patrimoine'i arhitektuuri restaureerimise kursustel Pariisis ja St. Antoine'is. 1999–2000 Eesti Kunstimuuseumi filiaali teadur, 1999–2000 Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse instituudi teadussekretär, 2000–04 Muinsuskaitseameti (aastani 2002 Muinsuskaitseinspektsioon) peadirektor, aastast 2004 peadirektori asetäitja teadusalal, aastast 1999 ühtlasi Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse instituudi ja restaureerimisteaduskonna õppejõud. Uurimisvaldkond: Eesti ja Põhja-Euroopa keskaegne sakraalarhitektuur, muinsuskaitse ajalugu ja korraldus. Umbes 20 teadustrükist. Uusi leide Muhu kirikust. // Ars Estoniae medii aevii grates Villem Raam. Tallinn, 1995 Tallinna Dominiiklaste klooster. // Vana Tallinn 5 (1995) 9 Dominiiklased Vana-Liivimaal: linnastumisest ja arhitektuurist. // Kunstiteadus 9. Tallinn, 1998 The Mendicants Orders and their Architecture in Scotland. // Mendicants Military orders and Regionalism in Medieval Europe. 1999 The Sites of the Medicant Friaries in Northern European Towns. // A Comparative Study on the Examples of Scotland, the Northern Netherlands and Livonia. Tartu Hansaseminari materjalid 2000. Tartu, 2002 Meister Geometres ja teised Hanila kirikus. Hanila kiriku polükroomsest dekoorist ja selle kunstiajaloolisest kontekstist. // Kunstitead. uurimusi 11. Tallinn, 2002 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Anneli Randla Eesti Teadusinfosüsteemis Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Riina Randla

Riina Randla (sündinud 27. septembril 1957 Tallinnas) on eesti majandusteadlane. Riina Randla on töölise tütar. Ta on lõpetanud 1981. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi; tehnikamagister (1993, TTÜ), väitekiri "Tööriistavajaduse plaanimine paindtootmises". Olnud 1981–1992 TTÜ-s tööstusökonoomika kateedri insener, assistent, nooremteadur, 1989–1993 AE "Tipnet" projektijuht, 1993–... Eesti Telefoni andmetöötlustalituse infosüsteemide osakonna insener. Uurimisvaldkond: tootmise korralduse teoreetilised ja praktilised küsimused, infosüsteemide väljatöötamine. 17 teadustrükist. Влияние размеров партий на эффективность производства. // Тр. Таллинского ПИ 644, (1987) Основые задачи системы оперативного планирования инструментального хозяйства в ГПС. // Тр. Таллинского ПИ, 681 (1988). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Tiina Randla

See artikkel räägib biotehnoloogist. Eesti notari kohta vaata artiklit Tiina Tomberg (notar). Tiina Randla (aastani 1978 Tomberg, sündinud 4. märtsil 1958 Jõhvis) on eesti keskkonnabiotehnoloog. Tiina Randla on mäeinseneride tütar. Lõpetas 1977 Kohtla-Järve 5. Keskkooli, õppis 1977–79 TÜ-s bioloogia ja lõpetas 1983 Tallinna Polütehnilise Instituudi konserveerimise tehnoloogia erialal; loodusteaduste magister (1998, TTÜ), väitekiri "Põlevkivifenoole sisaldavate heitvete mikrobioloogiliste puhastusprotsesside uurimine Ida-Virumaa keskkonnaseisundi jätkusuutlikkuse kontekstis". 1982–90 TTÜ orgaanilise ja biokeemia kateedri insener ja tehnik, 1990–92 biotehnoloogia labori nooremteadur, 1993–95 keemiainstituudi biokeemia õppetooli laborant, 1995– assistent. Uurimisvaldkond: jätkusuutliku arengu kvantitatiivse hindamise võimalused, keskkonnabiotehnoloogia protsessid. Umbes 30 teadustrükist. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Possibilities of biodegradation of phenol-containing wastes originating from the oil-shale basin in northeastern Estonia (kaasautor). // Proc. Est. Acad. Sci. Chem. 44 (1995) 2/3 2/3 On eco-efficiency and sustainable development in Estonia (kaasautor). // International J. Environment and Sustainable Development (2002) 1 Material Flow Analysis of Estonian oil-shale industry (kaasautor). // Material Flow Analysis – Where do we go Workshop "Quo vadis MFA?" 08.–10. October 2003, Wuppertal Institute. Ecological efficiency of nthe oil shale electricity sector of Estonia (kaasautorid O. Gavrilova, R. Vilu). //Progress in Industrial Ecology 4 (2007) 1/2 Life Cycle Analysis of the Estonian Oil Shale Industry (kaasautor). // Tallinn University of Technology, Estonian Fund of Nature, Tallinn, 2005 On long-term energy development scenarios for Estonia, taking into account the possible evolution of Kyoto process (kaasautor). // 11th ERP Environment/SDP2005 Conf., Helsinki 06-08. juuni 2005 (CD-l). Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Tiina Randla Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Arne Randlepp

Arne Randlepp (sündinud 11. detsembril 1941 Rapla vallas Harjumaal) on eesti geodeet. Arne Randlepp on talupidaja poeg. Lõpetas 1960 Tallinna Ehitustehnikumi, 1965 Tallinna Polütehnilise Instituudi teedeinsenerina ja 1971 Moskva Geodeesia, Aerofoto ja Kartograafia Instituudi aspirantuuri; tehnikakandidaat (1971, Moskva Geodeesia, Aerofoto ja Kartograafia Instituut), väitekirjas käsitles ehitusmudelite deformatsioone stereofotogramm-meetrilisel meetodil. Oli 1966–1969 TTÜ autoteede kateedri vanemlaborant, 1971–1973 Tartu Linna Teede Remondi- ja Ehitusvalitsuse töödejuhataja, 1973–1978 TTÜ autoteede kateedri vanemõpetaja, 1978–1979 ja 1983–1992 dotsent, 1992–2003 teedeinstituudi dotsent, aastast 2003 teedeinstituudi professor, aastast 1992 ühtlasi geodeesia õppetooli juhataja. 1979–1983 töötas Guineas (Conacry Polütehnilise Instituudi professor). Uurimisvaldkonnad: Eesti uue kaardisüsteemi koostamine, digitaalse fotogramm-meetrika süsteemide võrdlus ja kasutamisvõimalused; ehitiste vajumite mõõtmise analüüs. Koostanud õppevahendeid. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Maamõõtja käsiraamat (kaasautor), Tallinn, 1994 Teaduse ja tehnika sõnaraamat (kaasautor). Tallinn, 1997 Inglise-eesti tehnikasõnaraamat (kaasautor). Tallinn, 2000 Eesti-inglise tehnikasõnaraamat (kaasautor). Tallinn, 2001. Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 245–246 Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn, 2008, 341–342. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.