laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aare Suss

Aare Suss (16. august 1946 Vana-Kasaritsa – 28. veebruar 2016) oli eesti kontrabassimängija ja pillimeister. Ta lõpetas aastal 1964 Tallinna Muusikakooli kontrabassi erialal (õpetaja Vladimir Luht), seejärel jätkas ta aastatel 1964–1966 Vladimir Luhti juhendamisel õpinguid Tallinna Riiklikus Konservatooriumis; ta lõpetas aastal 1971 Moskvas Gnessinite-nimelise Muusikapedagoogikainstituudi (Vladimir Homenko klassis). Aastal 1973 astus ta Vladimir Homenko juurde aspirantuuri. Ta töötas aastatel 1974–1975 (kontrabassirühma kontsertmeistrina) ja 2000–2003 ERSO-s. Aastatel 1976–1981 töötas ta Moskva Suure Teatri orkestris (mängides ka Suure Teatri sekstetis ja kammerorkestris). Aastatel 1981–1990 töötas ta NSV Liidu Riikliku Televisiooni ja Raadiokomitee Suures Sümfooniaorkestris, aastatel 1990–2000 Venemaa Rahvusorkestris (ontrabassirühma kontsertmeistri I asetäitjana), aastatel 2003–2007 Venemaa Rahvuslikus Filharmoonilises Orkestris ja aastast 2007 Moskva Riiklikus Akadeemilises Sümfooniaorkestris. Ta on esinenud solistina koos Tallinna Kammerorkestriga (Dragonetti kontrabassikontsert, dirigent Neeme Järvi, 1968) ja ERSO-ga (Tubina kontrabassikontsert, dirigent Neeme Järvi, 1969). Lisaks on ta valmistanud viiuleid, vioolasid, tšellosid ja kontrabassi, õpingute ajal mängis omavalmistatud kontrabassil; Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis on elava mälestusena kasutusel üks tema valmistatud tšello. Tema õde Liivi Tamm on muusikapedagoog, vend Väino Suss (1940–1969) oli koorijuht ja muusikapedagoog, vennapoeg Kaido Suss on fagotist. Tema poeg Paul Suss on tšellist, poeg Anton Suss on töötanud televisioonis filmioperaatorina. Eesti muusika biograafiline leksikon. 2. köide: N–Y. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2008, lk. 332. Lahkus meie vilistlane, kontrabassivirtuoos Aare Suss (16.08.1946 – 28.02.2016)
Leida Tuulmets

Leida Tuulmets (kuni 1936 Leida Vällo; kuni 1960 Leida Piirimäe; 31. oktoober 1933 Uue-Põltsamaa vald, Põltsamaa kihelkond Viljandimaal – 18. märts 2021) oli eesti matemaatik. Ta lõpetas 1954. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1959. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna. Ta oli Eesti NSV Teaduste Akadeemias aspirant, kaitses seal 1966. aastal väitekirja "Некоторые классы линейчатых гиперповерхностей V3 в евклидовом пространстве R4" ning sai füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi. Ta oli aastatel 1963–1966 Tartu Riikliku Ülikooli algebra ja geomeetria kateedri assistent, 1966–1972 vanemõpetaja, 1972–1993 TRÜ/TÜ dotsent ning alates 2007. aastast emeriitdotsent. 2018 Tartu Ülikooli aumärk Tema vend oli ajaloolane Helmut Piirimäe ja abikaasa oli kuni 1984 keemik Ants Tuulmets. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 4. köide, lk 871. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 4. köide: Sar-Y. Lisa TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 871 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Angelino Alfano

Angelino Alfano (sündinud 31. oktoobril 1970 Agrigentos) on Itaalia poliitik, kes on olnud nii justiitsminister, siseminister kui ka välisminister. Kuulub erakonda Nuovo Centrodestra (New Centre-Right).[viide?] Ta sündis aastal 1970 Sitsiilia maakonnas Agrigento provintsis Agrigentos. Tema isa oli advokaat ja kohalik poliitik, kes on olnud Agrigento abilinnapea. Ta on lõpetanud Milanos asuva Pühima Südame Katoliikliku Ülikooli õigusteaduskonna ja saanud doktorikraadi Palermo ülikoolist. 1996. aastal valiti ta Sitsiilia regionaalsesse assambleesse ning 2001. aastal sai temast Itaalia parlamendi saadikutekoja (alamkoja) liige. 2008. aasta mais sai Alfanost 37-aastaselt Itaali ajaloo noorim justiitsminister. Ta oli selles ametis kuni 27. juulini 2011. 28. aprillist 2013 kuni 12. detsembrini 2016 oli Alfano Itaalia siseminister. 12. detsembrist 2016 kuni 1. juunini 2018 oli ta Itaalia välisminister.
Lüneburgi Kalkberg

Lüneburgi Kalkberg (mitte segi ajada Segebergi Kalkbergiga) on soolakupli kattekivim Saksamaa linna Lüneburgi lääneosas. Kalkberg oli keskajal kipsikaevandus, kuid tänapäeval on Naturschutzgebiet (looduskaitseala) ja linnaelanike tavaline kohtumispaik. Kalkberg koosneb suuresti kipsist (kaltsiumsulfaat) ja pärineb setetest, mis ladestusid umbes 250 miljonit aastat tagasi Zechsteini meres. Veel hiljuti (geoloogilises mõistes) on väiksemad rikked lubanud vähem tihedatel Zechsteini sooladel voolata koos ja pressida oma teel üles noorematesse pealiskivimitesse. Tänapäeval on need soolad maapinna lähedal. Läbi selle protsessi on geoloogiliselt hilisemad kivimikihid kasvava soolamassi ümber deformeerunud, purunenud ja kerkinud; esialgu horisontaalsed soolakihid on ülespoole kerkimisel kallutatud ja kurrutatud. Maapinna lähedal on tekkinud soolakuppel põhjavee poolt leostatud, nii et vaid vähem lahustuvad elemendid on jäänud, nagu karbonaadid ja sulfaadid. Need on ühendid, mis moodustavad Kalkbergi tänapäeval, ja on Lüneburgi ümbruses näha läbi pinna tungimas. Tänapäeval on kaljuseintel vaid väga hõre taimestik, meelitades kuiva rohtla elupaikadele tüüpilisi loomi ja taimi. 3,6 ha alal võib leida üle 180 liigi õistaimi, sealhulgas mitmed sooja-, valguse- ja kriidilembesed liigid, mis muidu kasvavad vaid Lõuna-Kesk-Euroopas. Mitmes väikeses koopas elavad käsitiivalised. Veebruarini 1371 seisis Kalkbergi tipus loss, kust valitseti Lüneburgi vürstkonda. Lüneburgi pärilussõja ajal purustati loss Kalkbergi otsas koos lähedal asuva kloostriga. Suurem osa Kalkbergist on sajandite jooksul ära kaevandatud, et kipsi ehitusmaterjalina kasutada. Endine kaevandus on äratuntav oma järskude, krobeliste seinte poolest. Soolalademete ammendumise ja suureneva anhüdriidi osakaalu tõttu kipsis suleti karjäär aastal 1923. Erilise geoloogilise huvi all on boratsiidi ja lüneburgiidi lademed. Teised esindatud mineraalid on anhüdriit, kaltsiit, kips, haliit, hematiit, hüdroglauberiit, jarosiit, kalistroniit, lepidokrokiit, püriit, kvarts, sülviin, süngeniit ja tenardiit. Kalkberg on kõrgusega 56,3 m üle merepinna. Algselt oli see umbes 80 m kõrge. Lüneburgi geodeet Eduard Schlöbcke aitas muuta Kalkbergi üheks esimeseks Saksa looduskaitsealaks aastal 1932. Eduard Schlöbcke: Der Kalkbergführer. 1000 Jahre Kalkberg und Gipsbruch in Lüneburg. Lüneburg 1928 Gerhard Stein: Der Lüneburger Kalkberg im Wandel der Zeiten. in: Jahrbuch Naturwiss. Verein Fürstentum Lüneburg, Bd. 39, 247-258, Lüneburg 1992 Erhard Poßin: Der Kalkberg, Bd. 4 der Lüneburger Hefte Hrsg.: Backsteinprojekt e.V., Lüneburg, 2008 Naturschutzgebiet "Kalkberg"
Mikk Kiisler

Mikk Kiisler (14. märts 1931 Kähri vald, Võrumaa – 19. märts 1994 Tartu) oli eesti tehnikateadlane. Aastatel 1938–1942 õppis ta Tännasilma Algkoolis, 1942–1946 Kiuma 7-klassilises koolis ja 1946–1950 Tartu 1. Keskkoolis. 1950. aastal asus õppima Tartu Riikliku Ülikooli metsandusteaduskonna metsatööstuse erialale, mis 1951. aastal viidi üle Eesti Põllumajanduse Akadeemiasse. 1955. aastal lõpetas ta kiitusega Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsatööstuse eriala. 1971. aastal kaitses Kaunases Leedu Põllumajandusakadeemias väitekirja "Исследование конического разбрасывающего устройства для внесения минеральных удобрений" ("Koonusrootoriga mineraalväetiselaoturi uurimine") ja sai tehnikateaduste kandidaadi kraadi. Aastatel 1955–1968 oli ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia Raadi õppe-katsemajandi (hiljem ühendati Vasula sovhoosiga) peainsener, 1968–1973 Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllutöömasinate kateedri vanemõpetaja, 1973–1983 kateedri juhataja, 1983–1992 dotsent. 1992. aastast surmani Eesti Põllumajandusülikooli Tehnikainstituudi töökaitse õppetooli juhataja ja professor. Ta on maetud Vana-Peetri kalmistule. "Aimu Reintam. Mikk Kiisler – In memoriam" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 10. aprill 2018. Vaadatud 12. märtsil 2016. E-kataloog ESTER. Кийслер, Микк. Исследование конического разбрасывающего устройства для внесения минеральных удобрений: автореферат кандидата технических наук. Каунас: Литовская сельская академия, 1971 "Eesti Maaülikool. Tehnikainstituut. Ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. märts 2016. Vaadatud 12. märtsil 2016. Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Eesti Põllumajanduse Akadeemia Põllutöömasinate kateedri juhataja Mikk Kiisler (1980) Eesti Muuseumide Veebivärav. Võrumaa Muuseumi fotokogu. Kiisler, Mikk – portreefoto (1984)
Urbanus Rhegius

Urbanus Henricus Rhegius või Urban Rieger (mai 1489 Langenargen – 23. mai 1541 Celle) oli reformaator, kes tegutses nii Põhja- kui ka Lõuna-Saksamaal, et edendada luterlikku ühtsust Saksa-Rooma riigis. Preester Konrad Riegeri poeg sai hariduse Lindaus ning õppis Freiburgis, Ingolstadtis, Tübingenis ja Baselis Johannes Ecki juures. Aastal 1519 pühitseti ta Konstanzis preestriks ja aastal 1520 hakkas ta jutlustama Augsburgis. Nova doctrina, 1526 Die new leer sambt jrer Verlegung, 1527 Seelenarznei, 1529 Formulae quadam, 1535 Dialogus von der schönen Predigt, 1536
Rudolf Ratassepp

Rudolf Ratassepp (5. aprill 1891 Ropka – 7. veebruar 1942 Tšeljabinsk) oli eesti näitleja. Lõpetas Ropka ministeeriumikooli. 1907. aastast esines näitlejana. 1910–1911 Estonia teatri lavakoori liige, 1911–1915 Vanemuise näitleja, 1915–1915 Tallinna Draamateatri, 1920–1921 Frontteatri näitleja. 1921–1925 taas Tallinna Draamateatris ja 1925. aastast Vanemuises, 1932. aastast tegutses ka näitejuhina.1941.aastal evakueerus koos teiste nõukogudemeelsete kunstitegelastega Venemaale, aga erinevalt teistest ei saanud tegutseda näitlejana,vaid pidi tegema lihttöid, viimati oli puusepp. Külmetas tööl ja suri kopsupõletiku tõttu. Mängis filmis Noored kotkad. Tema abikaasa oli näitleja Elsa Ratassepp, nende poeg oli näitleja Valdeko Ratassepp. Rudolf Ratassepp. Uus Eesti, 22. november 1936 Eesti filmi andmebaas. Rudolf Ratassepp Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Ratassepp, Rudolf – Tallinna Draamateatri näitleja (1918) Rudolf Ratassepp lavategelasena. Postimees, 14. november 1926
Anna Eleonore von Hessen-Darmstadt

Anna Eleonore von Hessen-Darmstadt (30. juuli 1601 – 6. mai 1659) oli Hessen-Darmstadti maakrahvi Ludwig V ja Magdalena von Brandenburgi tütar. Ta sündis Darmstadtis Hessenis. Ta abiellus 14. detsembril 1617 Darmstadtis Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Georgiga. Üks nende poegadest oli Braunschweig-Lüneburgi kuurvürst Ernst August (1629–1698), Suurbritannia kuninga George I isa. Ta suri Herzbergi lossis 57 aasta vanusena. Magdalene (sündis surnult 9. augustil 1618) Christian Ludwig (1622–1665), Calenbergi vürst 1641–1648, Lüneburgi vürst 1648–1665 Georg Wilhelm (1624–1705), Calenbergi vürst 1648–1665, Lüneburgi vürst 1665–1705 Johann Friedrich (1625–1679), Calenbergi vürst 1665–1679 Sophie Amalie (1628–1685), abiellus Taani kuninga Frederik III-ga Dorothea Magdalene (1629 – 17. november 1630) Ernst August (1629–1698), Calenbergi vürst 1679–1698, kuningas George I isa Anna Marie Eleonore (20. november 1630 – 13. november 1636)
Elsa Ratassepp

Elsa Ratassepp (7. märts 1893 Raadi – 4. mai 1972 Tartu) oli eesti näitleja. 1916. aastast töötas Vanemuise teatri näitlejana. Ta oli üks Rändteatri asutajaid. Akulina – Maksim Gorki "Väikekodanlased" Sofia Petrovna – Boriss Lavrenjov "Murrang" Maret – August Jakobson "Kaks leeri" Salme Pedak – Eduard Vilde "Tabamata ime" Dominicana – Horia Lovinescu "Kõige pikem öö" 1962 Triinu – "Ühe katuse all" 1963 Mari – "Jäljed" 1966 Külanaine – "Kirjad Sõgedate külast" 1968 Vanaema – "Libahunt" 1968 Kalmu ema – "Inimesed sõdurisinelis" 1945 – medal "Sangarliku töö eest Suure Isamaasõja aastail 1941–1945" 1957 – Eesti NSV teeneline kunstnik Tema abikaasa oli näitleja Rudolf Ratassepp, nende poeg oli näitleja Valdeko Ratassepp. Elsa Ratassepp – Eesti NSV teeneline kunstnik. Sirp ja Vasar, 3. jaanuar 1958 Autasustamisi "Vanemuises". Sirp ja Vasar, 22. detsember 1945 Rahvusarhiivi fotode andmebaas. RT "Vanemuine" näitleja ENSV teeneline kunstnik Elsa Ratassepp Dominicana osas H. Lovinescu näidendis "Kõige pikem öö" (1966)
Eidoméni

Eidoméni (kreeka keeles Ειδομένη) on küla Kreekas Kilkísi piirkonnaüksuses Põhja-Makedoonia piiri ääres. http://dlib.statistics.gr/Book/GRESYE_02_0101_00098%20.pdf ERR Kreekas: 130 elanikuga Idomeni küla on saanud koduks pea 15 000 põgenikule, ERR, 12. märts 2016
Sophie Dorothea von Braunschweig-Lüneburg

Sophie Dorothea von Braunschweig-Lüneburg (15. september 1666 Celle – 13. november 1726 Ahlden) oli George I hüljatud naine ja George II ema. Liit tema nõoga oli sunnitud riiklik abielu, õhutatuna nõo ema Sophie von der Pfalzi mahhinatsioonidest. Teda mäletatakse paremini tema väidetava afääri pärast Philip Christoph Königsmarckiga, mis viis tema vangistamiseni Ahldeni lossi tema elu viimaseks 30 aastaks.
Moisburg

Moisburg on omavalitsus Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Harburgi kreisis. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Koduleht
Cumbrae saared

Cumbrae saared (inglise keeles The Cumbraes) on saarestik Iiri mere Clyde'i lahes. Saared kuuluvad Suurbritanniale, täpsemalt Šotimaale. Halduslikult asuvad nad North Ayrshire'i omavalitsuses, ajalooliselt kuulusid need aga Bute'i krahvkonda. Kaks saarestiku tähtsamat saart on Suur Cumbrae ja Väike Cumbrae. Mõlemad saared on ka asustatud. Neid eraldab üksteisest väin, mis kannab nime The Tan. Saarestikus on ka väiksemaid ja asustamata saari. Nende seas on The Eileans (kaks saart, millel Šotimaa läänerannikule ebatüüpilisel puuduvad oma nimed) ja kolm nende lähistel asuvat karet (Leug, Spoig ja Clach), Broad Islands ja Trail. Omapäraseim asustamata saar saarestikus on Kindlusesaar (ka Allimturrail, inglise keeles Castle Island, šoti keeles Eilean a' Chaisteil), mis on mõõna ajal Väikese Cumbraega ühendatud. Saarel asub 1527. aastal ehitatud kindlus, mille 1650. aastal hävitasid Oliver Cromwelli poolehoidjate väed. Algselt olevat kindlus rajatud selleks, et tõrjuda salakütte. Šotimaast eraldab Cumbrae saari laevatatav kanal Fairlie Roads. Norra Hákon Hákonarsoni saagas on saari mainitud nime Kumreyiar all. Haswell-Smith, Hamish (2004). The Scottish Islands. Edinburgh: Canongate. "cömbröɣ" "Brittonic Language in the Old North". Scottish Place-Name Society.
Viru värav (Narva)

Viru värav ehk Tallinna värav (vene keeles Вируские ворота või Таллиннские ворота, vene allikates ka Колыванские ворота) oli värav Narva keskaegse linnamüüri lääneosas Virumaale viiva Viru tänava läänepoolses otsas. Esimest korda mainitakse Viru väravat 1374. aasta dokumendis, mille järgi oli linnale üle antud maa karjamaa jaoks Viru väravast Venekülani (hiljem Olgina mõis). Värav oli üle löödud raudplaatidega, selle ees, üle linnamüüri ümbritseva vallikraavi, oli tõstesild. 15. sajandi lõpus tugevdati väravat eesväravatega. Värava kaudu sõitsid linna Tallinna kaupmehed; sellest tuleneb ka värava teine nimi. 1582. aastal ehitati Viru värava ette bastion, mille nimi oli Vanavall. Selle tagajärjel sissepääs linna suleti. О. Коченовский. Нарва. Таллинн, "Валгус", 1991 Keskaegsest Narvast - linnast ja müürist
Delleniit

Delleniit on Delleni ümbruskonnas leiduva andesiidi kohalik nimetus. Delleniidiks nimetatakse suure oligoklassi-, andesiini- ja ortoklassisisaldusega kivimit, mida varem peeti datsiidi ja rüoliidi vahevormiks. Kivimile andis nimetuse Waldemar Christofer Brøgger aastal 1896. Aastal 1923 hakkas Antoine Lacroix keemiliselt delleniidiga sarnanevaid kivimeid, kus ortoklassi kristallid nähtavad pole, nimetama dellenitoidideks. Delleniit on Hälsinglandi tunnuskivim. http://archive.org/stream/nomenclaturepet00holmgoog/nomenclaturepet00holmgoog_djvu.txt Igneous rocks - A Classification and Glossary of Terms (Maitre, 2002)
Kõu Timpmann

Kõu Timpmann (sündinud 28. mail 1952 Viljandis) on eesti füüsik. Ta lõpetas 1970. aastal Põltsamaa Keskkooli ning 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemia teaduskonna füüsika osakonna füüsik-teoreetikuna. Ta oli Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudis aspirant, kaitses 1986. aastal väitekirja "Изучение релаксации в некоторых многоатомнх молекулах в твердых матрицах и молекулярных комплексах методом пикосекундной спектрохронографии" ("Relaksatsiooni uurimine teatud mitmeaatomilistes lisandimolekulides ja molekulaarkompleksides pikosekundilise spektrokronograafia meetodiga") ning sai füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi. Ta töötas aastatel 1975–2007 Füüsika Instituudis teadurina. Aastatel 2007–2010 oli ta Bayreuthi Ülikoolis (Saksamaa) külalisteadur. Ta on 2011. aastast Tartu Ülikooli Füüsika Instituudi biofüüsika labori vanemteadur. Kõu Timpmanni peamine uurimisvaldkond on fotobiofüüsika (fotosünteesi esmaste protsesside uurimine laserspektroskoopiliste meetoditega). 2012 Tartu Ülikooli medal 2022 Tartu Ülikooli medal Eesti teaduse biograafiline leksikon, 4. köide, lk 777-778. "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 4. köide: Sar-Y. Lisa TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 777-778 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Estina

Estina on 2008. aastal asutatud Leedu IT-firma, mis tegeleb digiallkirjastamise ja e-valitsuse teenuste pakkumisega. Estinale kuulub Leedu allkirjastamisportaal ISIGN. Oma e-teenuseid arendavad nad ISIGN Web Services abil. Alates 2016. aasta 7. aprillist haldab Estina Baltimaade esimest digiallkirjastamise portaali DigiDoc. Estina peakorter asub Leedus Vilniuses. Digiallkirjaportaali DigiDoc hakkab haldama Leedu IT-firma, ERR (vaadatud 13.3.2016). Estina koduleht
Frans (eesnimi)

Frans on levinud eesnimi. Seda kasutavad peamiselt hollandlased. Inglastel vastab sellele Francis ja sakslastel Franz. Frans Hals, Hollandi maalikunstnik Frans Jeppsson Wall (kasutab peamiselt üksnes eesnime Frans), Rootsi esindaja 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel
Čepelare

Čepelare (ka Chepelare) on linn Bulgaaria lõunaosas Smoljani piirkonnas, Čepelare valla halduskeskus. Asub Rodope mägedes Čepelare jõe ääres 1232 m kõrgusel merepinnast. Čepelarest 10 km kaugusel on Pamporovo mäesuusakeskus, 15 km kaugusel Bulgaaria suurim observatoorium Roženi observatoorium. Linnas on sündinud laskesuusataja Ekaterina Dafovska, kes ainsa talisportlasena on Bulgaariale võitnud taliolümpiamängudel kuldmedali (seisuga 13.03.2016). Vaade linnale Kool Kirik Vallavalitsuse hoone https://www.grao.bg/tna/t41nm-15-03-2024_2.txt  Čepelare – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht
Karjavärav (Narva)

Karjavärav ehk Vene värav (vene keeles Скотопрогонные ворота või Русские ворота) oli värav Narva keskaegse linnamüüri põhjaosas Suure tänava lõpus. Läbi värava pääses Tallinna viivale teele ja Narva jõe ülesõidukohale. Esimest korda on Karjaväravat mainitud 1462. aastal. Laia võlvkäiguga Karjavärav oli linna peavärav. See oli kõige suurem ja kaunim. Kahe poolega värav oli raudlehtedega üle löödud, seda kutsuti ka raudseks väravaks. Värava ees, üle linnamüüri ümbritseva vallikraavi, oli tõstesild. 15. sajandi lõpus tugevdati väravat eesväravaga. 1620. aastatel värav renoveeriti ja kindlustati täiendavalt tugeva tornehitise ja rondeeliga. Aastatel 1676–1680 kindlustati Karjavärav eraldi raveliinilaadse kantsiga. Karjavärav sai nime selle järgi, et sealtkaudu ajas linnarahvas oma kariloomi karjamaale. Vene väravaks nimetati seda sellepärast, et selle värava kaudu saabusid linna venelastest kaupmehed. О. Коченовский. Нарва. Таллинн, "Валгус", 1991 Keskaegsest Narvast - linnast ja müürist "Narva bastionid". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. märts 2016. Vaadatud 18. märtsil 2016.
Käepide

Käepide on eseme osa või detail, millest võetakse või hoitakse eseme kasutamisel käega kinni. Käepidemed on paljudel tööriistadel (nt labidal, noal, konserviavajal, pannil jne), relvadel (nt mõõgal, püstolil) ja muudel esemetel (nt uksel, sahtlil, lapsevankril). Käepidemete kujundamisel mängivad olulist rolli ergonoomilised taotlused, isegi kui neile ei pöörata teadlikult tähelepanu ja käepideme kujundus lähtub traditsioonist. Piklikku (pulgakujulist) käepidet nimetatakse varreks. Sang Räsa
Sertifitseerimiskeskus

AS Sertifitseerimiskeskus (SK) oli 2001. aastal asutatud Eesti Vabariigi isikut tõendavate dokumentide (ID-kaart, elamisluba, Digi-ID, Mobiil-ID ja e-residendi Digi-ID) sertifikaatide väljastaja. Lisaks pakub SK ajatempli teenust, digitaalallkirjastamise tehnoloogia ja rakenduste väljatöötamist ning valideerimisteenuseid. Alates 2016. aastast on uueks nimeks SK ID Solutions AS, mis on spetsialiseerunud rahvusvaheliste e-identiteedi lahendustele. Jätkuvalt on nad Eesti riigi partner sertifikaatide väljastamisel isikut tõendavatele dokumentidele. Digiallkirjaportaali DigiDoc hakkab haldama Leedu IT-firma, ERR, 13. märts 2016 AS Sertifitseerimiskeskus sai uue nime, ITuudised.ee, 10. jaanuar 2017 SK ID Solutions AS, Inforegister Sertifitseerimiskeskuse koduleht
SK

SK või Sk võib tähendada mitut asja: SK on Slovakkia ISO maakood. SK on Sertifitseerimiskeskuse lühend. SK on Seaduste Kogu Sk (auruvedur) Sk on Slovakkia krooni tähis ...
CV-Online Estonia OÜ

CVO Group OÜ on 1996. aastal Eestis oma tegevust alustanud personaliteenuste ettevõte. Firma tegevusaladeks on töövahendus internetis CV-Online'i kaubamärgi all, traditsiooniline personaliotsing, palgaarvestuse teenused ning personaliteenuste outsourcing. Ettevõtte peakontor on Budapestis Ungaris. Ettevõttel on kontorid ka Lätis, Leedus, Poolas, Tšehhis, Slovakkias, Rumeenias, Bulgaarias, Venemaal ja Suurbritannias. CV-Online CVO Groupi koduleht (inglise keeles)
Anni Toompere

Anni Toompere (sünninimi Anni Ruugla, sündinud 7. mail 1992) on eesti flötist ja kammermuusik. Anni Toompere on õppinud Türi Muusikakoolis ning Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia Mihkel Peäske flöödiklassis. Toompere on andnud kontserte koos Eesti Filharmoonia Kammerkoori, Tallinna Kammerorkestri, Pärnu Linnaorkestri, Tallinna Muusikakeskkooli sümfooniaorkestri, Eesti Muusikaõpetajate Sümfooniaorkestri, Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia sümfooniaorkestri jt kollektiividega. 2013. aastal nimetati EMTA parimaks ansambliks Anni Ruugla, Liidia Ilvese ja Silvia Ilvese trio. 2014. aastal osales Anni Toompere (tollal Ruugla) telesaates "Klassikatähed", kus pälvis Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia eripreemia. Pärnu regiooni puhkpillikonkurss 2003 – I koht Üleriigiline puhkpillikonkurss 2005 – III koht Pärnu regiooni puhkpillikonkurss 2007 – I koht ja konkursi parim puupillimängija Üleriigiline puhkpillikonkurss 2007 – II koht Kārlis Štrālsi nim. XI rahvusvaheline konkurss Young Flutist 2010 Riias – II koht Kārlis Štrālsi nim. XII rahvusvaheline konkurss Young Flutist 2011 Riias – I järgu diplom EMTA puhkpilliosakonna konkursi I koht http://www.erso.ee/2014/04/klassikatahed-2014-erso-preemia-palvis-henri-zibo/ "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. märts 2016. Vaadatud 13. märtsil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Anni Ruugla Klassikaraadio saatesarjas "Delta", 11. märts 2014 Flötist Anni Ruugla: olin võlutud, kui ilus see pill on ERR, 6. märts 2014 Türi Muusikakooli vilistlane Anni Ruugla osaleb konkursil "Klassikatähed 2014" Järvamaa infoportaal, 3. veebruar 2014
Kaltsitoniin

Kaltsitoniin on üheahelaline 32 aminohappest koosnev peptiidhormoon, mida sekreteerivad kilpnäärme parafollikulaarsed C-rakud. Kaltsitoniin suurendab kaltsiumi siirdumist verest luudesse.