laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sulcise saared

Sulcise saared (itaalia keeles Arcipelago del Sulcis) on Itaaliale kuuluv saarestik Vahemeres. Saared asuvad Sardiinia saare edelaranniku ääres Sardiinia maakonna Carbonia-Iglesiase provintsis. Kaks peamist saart on Isola di Sant'Antioco (108 km², pindalalt Itaalia neljas saar) ja Isola di San Pietro (51 km², pindalalt Itaalia kuues saar). Väiksematest saartest on ainsana asustatud Piana saar (0,2 km²). Ülejäänud saared on Toro, Vacca, Il Vitello, Corno, isola dei Ratti ja mitmed pisemad saared. Saarestikus asuvad järgmised omavalitsusüksused: Carloforte, Calasetta ja Sant'Antioco (ligi 12 000 elanikku). Isola di San Pietro Isola di San Pietro Isola Piana Francesco Floris (a cura di), La Grande Enciclopedia della Sardegna (PDF), Vol. 9, Sassari, Editoriale La Nuova Sardegna, 2007, p. 296. Vaadatud 4. jaanuar 2014
Hartmanni mõis

Hartmanni mõis (läti keeles Hartmaņa muiža, ka Portu muižiņa ja Fengeru muižiņa) on suvemõis Lätis Riia linnas Āgenskalnsi asumis aadressidel Kalnciema iela 28 ja 30. Saksa keeles Hartmannsches Hoffchen. Suvemõis rajati 18. sajandi lõpus Švarcmuiža mõisa maadele. 19. sajandi alguses oli omanikuks inglasest kaupmees Jacob Collins. Maja nr 30 kuulus algul Johann Blumbergile, hiljem Johann Gottfried Peltzile ja Georg Portile. Järgmiseks mõisa omanikuks oli (aastast 1924) Johanna Gertrude Fengere, kes omandas mõlemad krundid ja abiellus hiljem Riia Suurgildi vanema Wilhelm Hartmanniga. Sellest ajast peale kannab paik Hartmanni mõisa nime. Hilisemateks omanikeks olid Clodtid ja Osten-Sackenid. Barokne hoone Kalnciema iela 28 ehitati aastal 1786. Hiljem on seda restaureeritud ja uuendatud, lisandunud on klassitsistlikke elemente. Oletatakse, et hoone projekteeris Christoph Haberland. Sama arhitekt projekteeris ka teise mõisa juurde kuuluva hoone Kalnciema iela 30, mis on juba klassitsistlik. Seda maja nimetatakse uueks peahooneks, kuigi ka see hoone valmis aastal 1786. Aastal 1842 andis mõisas kontserdi Ferenc Liszt. Lisaks kahele elumajale on mõisa juures on ka küün. Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles) Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles) Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Eduard Kussal

Eduard Kussal VR II/3 (9. mai 1895 Vastse-Kuuste vald – 23. mai 1949 Norilsk, Krasnojarski krai) oli eesti kaitseliitlane. Ta oli Kaitseliidu Tartumaa maleva Maarja kompanii kaitseliitlane. Ta arreteeriti 17. detsembril 1944 Kudina vallas. 27. oktoobril 1945 mõisteti talle tribunali all §58-1a ja §58-11 järgi karistuseks 18 aastat vanglat ja 5 aastat vanglat. Ta oli vanglas Komi ANSV-s Vorkutlagi ja Intalagi vangilaagrites. Eduard Kussal võttis osa I maailmasõjast. Teenistust alustas ta keisriväes 171. tagavarapolgu koosseisus Krasnoje Selos ja lõpetas I Eesti rügemendis, mille koosseisus võttis osa lahingutest Saksa keisririigi vägede vastu. Eesti vabadussõja ajal oli alates 1. veebruarist 1919 Tartu Kaitsepataljoni 5. kompanii rühmaülem. 24. veebruarist kuni 24. aprillini 1919 võttis osa lahingutest Hopa, Mõniste ja Kasaritsa rajoonis. Märtsis 1919 sai Mõniste mõisa juures kergelt haavata. Teist korda sai raskelt haavata 24. aprillil 1919 Vana-Kasaritsa mõisa all. Paranedes jätkas Eduard Kussal sõdimist, kuid nüüd juba 8. Jalaväerügemendis. See rügement kuulus II diviisi koosseisu, keda juhtis alampolkovnik Viktor Puskar. Selle rügemendi II kompanii ja II rühma ülemana võttis vanemallohvitser Eduard Kussal osa rasketest lahingutest Põtalovo ja Narva all. Kohe pärast Vabadussõja lõppu oli Eduard Kussal Tartumaa Maleva Voldi malevkonna Kudina-Maarja kompanii rühmaülem. Samal ajal oli Eduard Kussal tegev ka Maarja-Magdaleena Vabatahtlikus Tuletõrje Ühingus, 1925–1944 oli selle ühingu jaoskonna juhataja ja varahoidja. Alates 1934. aastast oli Eduard Kussal Jõgeva divisjoni Kudina kompanii II rühma pealik. Vabadusristi II liigi 3. järk Kotkaristi kuldrist Kaitseliidu Valgeristi teenetemärk Kaitseliidu Tartu maleva rinnamärk Eesti ja Läti vabadussõja mälestusmärgid Vabatahtliku Tuletõrjeühingu (VTÜ) kuldmedal Eesti Kommunismiohvrid 1940–1991 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. november 2013. Vaadatud 4. jaanuaril 2014.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Häälekõri

Häälekõri ehk hääleaparaat (ladina keeles glóttis) on paljudel organismidel kõriõõnes paiknev avaus, mis piirneb häälekurdude ja häälepiluga. Häälekõri osaleb suure tõenäosusega ka kõriõõne kaudu toimuvas kommunikatsioonis (häälitsemine). Häälekõri areng, anatoomia, asend, kuju ja morfoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. Madudel on häälekõri ja kui maoliik Pituophis melanoleucus välja arvata, puuduvad neil häälekurrud. Häälitsevad nad üksnes häirimise korral ehk kaitsereaktsioonina tekitades sisinat jõuliselt läbi häälekõri sisse ja välja hingates. Häälekõri koosneb limaskestaga kaetud pilkkõhredest, paarilisest häälekurrust ja nende vahele jäävast häälepilust ning paikneb kõriesikust kaudaalselt. Arne Lepp. "Inimese anatoomia, I osa. Liikumisaparaat, siseelundid", Tartu Ülikooli Kirjastus, lk 386, 2013, ISBN 978-9949-32-239-8. Enn Ernits, Esta Nahkur, "Koduloomade anatoomia", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 213, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8. Structure and Function of the Glottis, Veebiversioon (vaadatud 05.01.2014) (inglise keeles) RICHARD M. LEVITAN,E. ANDREW OCHROCH, SCOW KUSH, MPH, FRANCES S. SHOFER, JUDD E. HOLLANDER, Assessment of Airway Visualization: Validation of the Percentage of Glottic Opening (POGO) Scale, ACADEMIC EMERGENCY MEDICINE September 1998. Volume 5, Number 9, 919 — 923, Veebiversioon (vaadatud 05.01.2014) (inglise keeles)
Natal

Natal on linn Brasiilias, Rio Grande do Norte osariigi keskus. Asub Potengi jõe suudmes Atlandi ookeani rannikul. Natalis on troopiline kliima. Aasta keskmine temperatuur on 26 °C. Linn asutati 6. jaanuaril 1598. Kesklinnas asub 1599. aastal rajatud katedraal. https://www.ibge.gov.br/estatisticas/sociais/populacao/22827-censo-demografico-2022.html?edicao=37225, vaadatud 24.10.2023. http://www.natal.rn.gov.br/
Vello Kallas

Vello Kallas (16. juuli 1942 Tallinn – 6. november 2013 Tallinn) oli eesti margikunstnik. Vello Kallas sündis 16. juulil 1942 Tallinnas Kalamajas. Juba 10-aastaselt jäi ta orvuks. 1949. aastal alustas kooliteed Tallinna I Keskkoolis(Gustav Adolfi Gümnaasium). Pärast keskkooli lõpetamist asus tööle tehases Juveel. Ta põgenes aastal 1967 Soomes turismigrupist, kust ta jõudis Rootsi. Rootsis olles töötas mitmes ettevõttes(Misomex,Tumba Bruk), pikemalt Rootsi Riigipanga Väärtpaberite trükikoja graafilise vormi ja gravüüri osakonnas, kus ta tegeles võltsimiskindlate väärtpaberite kujundamisega. Märkimist väärib fakt, et Kallas joonistas Elmar Ojaste ja Vambola Hurda koostatud Eesti postiajaloo käsiraamatusse üle 4000 templijäljendi. Veel enne Eesti iseseisvuse taastamist – 1990. aastal – hakati ette valmistama Eesti oma postmarkide trükkimist. Kui postmargikavandite konkurss ei andnud korraldajaid rahuldavat tulemust, siis pöörduti Vello Kallase poole. Vello pakkus uute Eesti postmarkide motiiviks riigivapi motiivi. Professionaalina turvatrükiste alal ei piirdunud ta joonisega kavandist, vaid graveeris selle ja esitas omapoolse pakkumise proovitrükina. Tema kavand võeti vastu ning Vello Kallas jätkas oma kavandite viimistlemist. Vello Kallasest ei saanud ainult esimeste uute Eesti postmarkide kujundaja, vaid ka oluline abimees Eesti Postile nende trükkimise korraldamisel ja kvaliteedi tagamisel. Vello Kallase kujundatud käibemarkide sarjas ilmus aastail 1991–1998 kokku 47 marki. Lisaks sellele kujundas ta 1991. aastal ilmunud Eesti lipuga margi ja 1994. aastal ilmunud Rootsi kuninga Gustav II Adolfi juubelimargi ning 1993. aastal kaks Eesti Posti eritemplit. Rahvusvaheline Eesti Filatelistide Selts ESTONIA valis Vello Kallase auliikmeks ning tunnustas tema suurt tööd Eesti postiajaloo jäädvustamisel ja postmarkide kujundamisel oma teeneteristiga. Pärast Eesti iseseisvuse taastamist sai Vello Kallas taas oma sünnimaad külastada. Lühikestest külastustest said siin veedetud suved Läänemaal, Jaluksel ja edasi uuesti elama asumine Tallinna. Vello Kallas suri 6. novembril 2013 Tallinnas. Meister on lahkunud, kuid tema töö tulemused on jäänud. Nii Eesti postiajaloost kirjutatud trükistesse, kui ka Eesti postmarkide korjajate albumitesse. Vello Kallase pärand, sh erinevad proovid ja nummerdatud suveniirlehed, on Postimuuseumi kogudes õnneks üsnagi hästi esindatud. Vello Kallase motoks läbi elu on olnud „finnas men inte synas – olla nähtamatu“. Omad piiri tagant aitasid margid taas käibele Tartu Postimees, 24. jaanuar 2012 https://refs.ee/images/failid/Vello_Kallas-Vapimargi_synd.pdf https://www.ohtuleht.ee/122258/rootsi-kuningapaar-sai-kumneid-kingitusi https://erm.ee/et/vaike-ja-nobe-sonumikandja
Grabarivka (Pištšanka rajoon)

Grabarivka (ukraina keeles Грабарівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pištšanka rajoonis. Elanike arv on 419. Pindala on 1,845 km².
Õud-lõgismadu

Õud-lõgismadu ehk kaskavela (Crotalus durissus) on lõgismao perekonda kuuluv maoliik. Teda peetakse mürkmaoks. Õud-lõgismaol klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid: Crotalus durissus cumanensis Humboldt, 1811 Crotalus durissus durissus Linnaeus, 1758 Crotalus durissus marajoensis Hoge, 1966 Crotalus durissus ruruima Hoge, 1965 Crotalus durissus terrificus (Laurenti, 1768) Crotalus durissus trigonicus Harris & Simmons, 1978 Crotalus durissus unicolor Lidth de Jeude, 1887 Crotalus durissus vegrandis Klauber, 1941. See maoliik on levinud Mehhikos, Belize'is, Guatemalas, Hondurases, El Salvadoris, Nicaraguas, Brasiilias, Venezuelas, Colombias, Guyanas, Surinames, Prantsuse Guajaanas, Argentinas, Paraguays, Boliivias ja Uruguays. Crotalus durissus cumanensis Crotalus durissus terrificus Crotalus durissus unicolor Crotalus durissus vegrandis Loomade elu 5:335. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Crotalus durissus Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 04.01.2014) (inglise keeles) Sissekanne CITES-is Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Crotale cascabelle seisuga 04.01.2014.
Sant'Antioco saar

Sant'Antioco saar (sardi keeles isula 'e Sàntu Antiògu, tabarca murdes uiza de Sant'Antióccu) on Itaaliale kuuluv saar Vahemeres, Sardiinia saare edelaranniku lähistel. Sant'Antioco on Sitsiilia, Sardiinia ja Elba järel Itaalia suuruselt neljas saar (109 km²). Saar on jagatud Sant’Antioco ja Calasetta valla vahel. Sulcise saarestiku suurim saar Sant'Antioco asub Sardiinia maakonna Carbonia-Iglesiase provintsis, Sulcis-Iglesiente ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Saart ühendab Sardiiniaga kunstlik maakitsus ja 1981. aastal valminud sild. Peamised sadamad on Sant’Antioco ja Calasetta sadam. Umbes 9. sajand eKr rajasid foiniiklased saare kirdeossa Sulki asula. Umbes 6. sajand eKr vallutasid ala kartaagolased, pärast Puunia sõdu liideti ala Rooma koosseisu. 1796. aasta Pariisi rahulepinguga läks ala Prantsusmaale, 1815. aastal tagastati see Sardiinia kuningriigile. Vaade saarele (taamal) Sirai mäelt 1981. aastal valminud sild ühendab Sant'Antiocot Sardiinia saarega San Pietro saar Isola Piana Toro saar Vacca saar Corno saar Isola dei Ratti Dato ISTAT - Censimento 2001. Vaadatud 4. jaanuar 2014. Istati andmed – Elanike arv seisuga 31. VII 2013 (Vaadatud 4. jaanuar 2014) Sant'Antioco - Presentazione del Sindaco: gemellaggio con Guidonia. Vaadatud 4. jaanuar 2014. Sant'Antioco, isola di. Sapere.it, De Agostini, vaadatud 6. jaanuar 2014. Manlio Brigaglia, Salvatore Tola (a cura di), Dizionario storico-geografico dei Comuni della Sardegna, 2 (E-L), Sassari, Carlo Delfino editore, 2006. ISBN 8-871-38430-X. Francesco Floris (a cura di), Grande Enciclopedia della Sardegna, Sassari, Newton&ComptonEditori, 2007. Info saare kohta (itaalia keeles)
Wang Junxia

Wang Junxia (王军霞 Wáng Jūnxiá; sündinud 19. jaanuaril 1973 Jiaohes) on Hiina endine kergejõustiklane (jooksudistantsid 3000 m kuni maratonini). Olümpiavõitja (1996) ja maailmameister (1993). Talle kuulus aastatel 1993–2016 10 000 meetri maailmarekord 29.31,78. 1993. aastast on ta 3000 meetri maailmarekordi 8.06,11 valdaja. Junxia on IAAFi kuulsuste halli liige. 1996 Atlantas olümpiavõitja 5000 m jooksus 14.59,88 hõbemedal 10 000 m jooksus 31.02,59 1993 Stuttgardis maailmameister 10 000 m 30.49,30 Wang Junxia Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Pilt veebisaidil sporting-heroes.net
Hulk (täpsustus)

Hulk on matemaatikas üks põhimõisteid. Hulk on muusikas ühe muusikalise parameetri piires muusikaliste elementide kogum ehk seeria. Hulk on Brasiilia jalgpallur. Hulk on koomiks ja koomiksitegelane. "Hulk" on Ang Lee 2003. aastal loodud film. Hulk on ajalooline laevatüüp, koge edasiarendus ning karaki ja karavelli eellane. Hulk on ujuv, kuid merekäigust kõrvaldatud laev. RA FOTIS: Hulk "Adalbert" im Kieler Hafen 11. VII 1899
2013. aasta Raadio 2 Aastahitt

2013. aasta Raadio 2 Aastahitt oli 20. Raadio 2 korraldatud muusikaküsitlus Raadio 2 Aastahitt ja -üritus. Tulemused kuulutati välja 3. jaanuaril 2014. Auhinnagala avasid Lenna ja Rasmus Rändvee & Facelift Deer. Uue kategooriana anti üle Aasta Sündmuse auhind, mille pälvis Robbie Williamsi kontsert Tallinna Lauluväljakul. Uus tulija: Karl-Erik Taukar "Seitsme tuule poole" Aasta demo: Tommy Cash "Dusk/Guez Whoz Bak" R2 toimetuse lemmik: Elephants From Neptune "Blue Lightning" Seitsmendat korda oli raadiokuulajad komplekteerinud Unistuste Bändi, mis seekord oli koosseisus: Antti Kammiste (klahvpillid), Jalmar Vabarna (kitarr), Silver Sepp (naelapill), Hendrik Sal-Saller (laul), Konstantin Tsõbulevski (basskitarr), Kaspar Kalluste (trummid). (sulgudes on häälte arv) Vaata täispikka saadet: Raadio 2 Aastahiti gala, Menu, 3. jaanuar 2014
Viola d'amore

Viola d'amore (itaalia keeles 'armastuse vioola') on topeltkeeltega mahedakõlaline vioola, mis oli kasutusel 17. ja 18. sajandil. Pillil on 4...7 viisi- ja 4...14 resonantskeelt. Viimased helisevad kaasa, kui poognaga põhikeeled helisema pannakse.
MTG

MTG on lühend, mil on eri tähendusi: Modern Times Group, Rootsi meediafirma Magic: The Gathering, kogumiskaardimäng
Narnia

Narnia on fantaasiamaailm, milles toimub C. S. Lewise ulmeraamatute sarja "Narnia kroonikad" tegevus. Samuti räägitakse Narniast teistes Lewise raamatute põhjal loodud teostes, sh nende filmiversioonides. Kitsamas tähenduses on Narnia selles maailmas asuv kuningriik, millesse raamatute peategelased algselt satuvad.
Abituurium

Abituurium on: keskkooli lõpuklass keskkooli lõpuklassi õpilased ehk abituriendid keskkooli lõpueksamid keskkooli lõpetamine
Rochus Misch

Rochus Misch (29. juuli 1917 Alt Schalkowitz (tänapäeval Stare Siołkowice, Opole maakond, Opole vojevoodkond, Poola) – 5. september 2013 Berliin) oli Saksamaa sõjaväelane (lõpuks Oberscharführer). 1940. aasta aprillist kuni 1945. aasta aprillini oli ta Adolf Hitleri telefonist, ihukaitsja ja käskjalg. Põhikooli lõpetamise järel töötas Rochus Misch maalrina. SS–iga liitus ta 1937. aastal. 1939. aasta septembris sai Misch Poolas Modlini lahingus raskesti haavata. Teda autasustati teise klassi Raudristiga. Tervenemise järel sai ta oma endise kompaniiülema soovitusel tööle Adolf Hitleri peakorterisse. Seal töötas ta kuni Hitleri surmani. 1. mail 1945 vabastas Joseph Goebbels ta ametikohustuste täitmisest. 2. mail lahkus Misch Hitleri punkrist ning püüdis põgeneda, kuid langes Punaarmee sõdurite kätte vangi. Nõukogude Liidus hoiti teda kinni muuhulgas ka Butõrka vanglas, kus teda tunnistuste saamiseks piinati. Misch pääses vangistusest koju 1953. aasta detsembris. Seejärel töötas Rochus Misch erinevatel tööaladel, muuhulgas pidas värvide ja sisustuskaupade poodi. 2008. aastal avaldas ta mälestusteraamatu "Der letzte Zeuge: Ich war Hitlers Telefonist, Kurier und Leibwächter" ("Viimane tunnistaja : ma olin Hitleri telefonist, käskjalg ja ihukaitsja"). Rochus Misch on üks tegelasi 2004. aastal valminud mängufilmis "Allkäik", kus teda mängib näitleja Heinrich Schmieder. Rochus Misch Spartacus Educational Stefan Schnoor, Boris Klinge:The last survivor of Hitler’s downfall - The Fuhrer's bodyguard gives last interview Express, 15. mai 2011 Ralf Simon:Des Teufels Leibwächter : Die Geheimnisse des letzten lebenden Hitler-Vertrauten Spiegel, 2. august 2007 Orianne W.Rochus Misch – Ein zuverlässiger Zeitzeuge? Geschichte Wissen, 26. oktoober 2014 Rochus Misch (1917–2013) Jewish Virtual Library Sven Felix Kellerhoff:Der letzte Zeuge aus dem Führerbunker ist tot Welt, 6. september 2013
Voor (transport)

Voor on ridamisi liikuvad koormaveokid. Eesti ajaloos oli 17.–19. sajandini vooriskäimine (ka mõisavoor) üks talupoegade kohustusi mõisa ees. Vooris viidi mõisale kuulunud vilja, viina (viinavoor) jm müügikohta (nt linna). Toidu- ja sõjamoonaga voori nimetatakse moonavooriks. kolonn viinavoor voorimees Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 359
Švarcmuiža mõis

Švarcmuiža mõis (läti keeles Švarcmuiža, vanasti ka Hāgenu muiža; saksa keeles Schwartzenhof või Hagenshof) oli poolmõis Riia linnas Āgenskalnsi asumis peahoone aadressiga Daugavgrīvas ielā 19/21. 17. sajandil kuulusid sealsed maad Heinrich von Hagenile. Toona nimetati mõisaniku järgi Hageni mõisaks ja piirkond sai selle järgi nimeks Āgenskalns. Sajandi lõpus said mõisa omanikuks Berensid. 18. sajando algul sai mõisa omanikuks Johanna Sophia Schwartziga (sündinud Berens) (1750–1806) abiellunud Riia bürgermeister Adam Heinrich Schwartz (1740–1800) ning mõis nimetati Švarcmuiža mõisaks. 19. sajandil jagati suur osa mõisa maadest ehituskruntideks. Schwartzide pere kätte jäi mõis kuni Läti iseseisvumiseni. Mõisa peahoone ehitati aastal 1850. Pärast Teist maailmasõda oli hoone sõjaväe käes, ent 1970. aastatel jäi hoone tühjaks. Aastal 1997 hoone restaureeriti ja seal asub praegu Läti Riigiarhiivi osakond. Aadressil Daugavgrīvas ielā 28 asub aastal 1757 püstitatud barokne hoone, mis oli ajal, mil mõis veel Hagenitele kuulus, karjamõis. Hiljem oli see kasutusel mõisavalitseja majana. Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles) Karjamõis Riia mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles) Schwartzenhof (Riga) (saksa keeles)
Abitööline

Abitööline on abitootmisega tegelev, põhitootmist teenindav tööline, näiteks laotööline või kütja. abitöö
Abivaim

Abivaim oli teoline, kes tegi jalateolisena abitegu. Abivaimud olid tavaliselt naised. Vaim (teoline)
Abivasar

Abivasar on vasar, millele antakse löök tavaliselt teise vasaraga. Abivasarat kasutatakse muu hulgas rihtimiseks (ebatasasuste kõrvaldamiseks) ja venitamiseks.
Natal (täpsustus)

Natal on mitme asja nimi. Natal on linn Brasiilias, Rio Grande do Norte osariigi pealinn. Natal on piirkond Lõuna-Aafrikas. Natali asumaa oli aastatel 1843–1910 eksisteerinud Suurbritannia asumaa Lõuna-Aafrikas. Natali provints oli Lõuna-Aafrika Vabariigi provints aastatel 1910–1994. ... Natal on linn Indoneesias Põhja-Sumatra provintsis. ... KwaZulu-Natal, Lõuna-Aafrika Vabariigi provints Nātal, küla Iraanis
Pokémon

Pokémon (jaapani keeles ポケモン) on meediafrantsiis ja kaubamärk, mille omanik on Jaapani arvutimängukompanii Nintendo. Pokémoni lõi 1996. aastal Satoshi Tajiri. Algselt kuulusid Pokémoni sarja paar omavahel seotud Game Boy konsooli arvutirollimängu. Nüüdseks on Pokémonist saanud kogu maailmas edukuselt teine arvutimängupõhine meediafrantsiis, mis jääb alla üksnes Nintendo end Mariole. Pokémoni sarjas on ilmunud multifilmid, koomiksid, kogumiskaardimäng, mänguasjad, raamatud jms. 2006. aastal tähistati Pokémoni 10. aastapäeva ja 2010. aastaks oli arvutimänge (sh mängukonsooliversioone nagu Pikachu Nintendo 64-le) kokku müüdud üle 200 miljoni eksemplari. 2005. aasta novembris teatas 4Kids Entertainment, mis oli hallanud Pokémoni mänguväliseid litsentse, et ei pikendanud lepingut Pokémoni esindamiseks. Sellest peale tegeleb kõigi litsentsidega väljaspool Aasiat Jaapani ettevõtte Pokémon Co. tütarettevõte The Pokémon Company International (varem Pokémon USA Inc.). Nimi Pokémon on ingliskeelse väljendi Pocket Monsters ('taskukoletised') jaapani transkriptsiooni romaniseeritud lühend: ポケットモンスター Poketto Monsutā. Nimi Pokémon tähistab mitte üksnes Pokémoni frantsiisi, vaid ka väljamõeldud olevuste liike, mida Pokémoni sarjas üheksanda põlvkonna toodete avalikustamisel oli kokku üle 1000. Bulbasaur, Charmander, Squirtle, Pikachu, Electabuzz, Machop, Grimer, Rhyhorn, Voltorb, Lickitung, Scyther, Pinsir, Tangela, Omanyte, Kabuto, Girafarig, Stantler Yanma, Chikorita, Cyndaquill, Totod, Misdreus, Houndour, Larvitar Lapras, Snorlax, Porygon, Hitmonlee, Hitmonchan, Chansey, Aerodactyl Miltank, Mareep, Togetic, Hitmontop, Unown "The ABC Book, A Pronunciation Guide". NLS Other Writings. NLS/BPH. 7. jaanuar 2013. Vaadatud 10. august 2013. Arvutimäng Super Smash Bros. Brawl, arendaja Sora Ltd., tootja Nintendo, platvorm Wii, avaldatud 9. märts 2008; mängusisene teade pärast Pokémon Traineri valimist Boyes, Emma (10. jaanuar 2007). "UK paper names top game franchises". GameSpot. GameSpot UK. Vaadatud 26. veebruar 2007. "Pokemon 10-Year Retrospective". IGN. Vaadatud 19. august 2009. "Pokémon Black Version and Pokémon White Version for Nintendo DS coming to Europe in Spring 2011". Nintendo. 29. mai 2010. Vaadatud 28. mai 2010. Carless, Simon (23. detsember 2005). "Pokemon USA Moves Licensing In-House". Gamasutra. Vaadatud 10. august 2013. Swider, Matt. "The Pokemon Series Pokedex". Gaming Target. Vaadatud 28. veebruar 2007. "Bulbapedia: Generatsioon". bulbapedia.bulbagarden.net. Vaadatud 09.10.2022. Tobin, Joseph, ed. Pikachu's Global Adventure: The Rise and Fall of Pokémon. Duke University Press., February, 2004. ISBN 0-8223-3287-6 Pokémoni ametlik Jaapani koduleht Pokémoni USA koduleht Pokémoni ametlik Suurbritannia koduleht Kaardimängu Pokémon Trading Card Game ametlik USA koduleht Bulbapedia, kogukonna hallatav Pokémoni viki Rare Pokemon List
Pārdaugavas Sarkanais tornis

Pārdaugavas Sarkanais tornis (tõlkes Daugava tagune punane torn) oli keskaegne vahitorn Lätis Riia linnas Torņakalnsi asumi territooriumil umbkaudse aadressiga Jelgavas iela 19 või Vienības gatve 10. Saksa keeles Roter Turm, ladina keeles Turris antiqua trans Dunum. Torni püstitamise täpset aega pole teada, esimest korda mainitakse seda kui vana hoonet. Hoone püstitati kas XIII või XIV sajandil. Teada on, et aastal 1242 ehitas Liivi ordu Daugava jõe kaldale Riia linna vastu kivihooned, seega on tõenäoline, et ka torn pärines just sellest aastast. Samas kirjutati aastal 1612, et torn sarnaneb arhitektuuri poolest väga XIV sajandi Preisimaa gooti stiilis kindlusehitistega. Neljakorruseline torn oli ehitatud nii maakividest kui punastest tellistest. See asus paigas, kust möödusid nii Bauska kui ka Jelgava suunas minevad teed. Torni täpne kõrgus pole teada, aga vanadelt piltidelt võib näha, et torni tipp ulatus Riia linnamüürist tublisti kõrgemale. Torni kasutati XVII sajandini, mil rootslased rajasid Mārupīte oja äärde väejuht Kobroni järgi nimetatud Kobrona Skanste kindluse. Torn jäi küll rajatud kaitsesüsteemi osaks, aga seda peeti aegunuks ning see jäeti hooletusse. Kui Vidzeme alad Venemaaga liideti, siis kõrvaldati see kindlus sõjaväeliste objektide nimekirjast ja anti tsiviilkasutusse. Seda, mil torn lõplikult lagunes, ei ole teada. Torni kui väljapaistva maamärgi järgi on nime saanud Torņakalnsi asum. Sissekanne Riia mõisate saidil; pildid (läti keeles)
Rītabuļļi

Rītabuļļi (ka Buļļi) on asum Lätis, Riia linna Kurzeme rajooni osa pindalaga 7,497 km². See asub Buļļi saarel Daugavgrīvast läänes. Asumis on 249 elanikku (2010). Vaatamata mere lähedusele ulatub Rītabuļļi kõrgeim koht 14 meetrit üle merepinna. Asum on üks rohelisemaid piirkondi Riia linnas. 1755. aastast eraldab asumit Jūrmalast Lielupe jõgi. Jõe vana säng – Buļļupe – on asumi lõunapiiriks. Asumi territooriumil asub Piejūra looduspark. 1495. aastal kuulusid need maad Buļļi mõisale. Toona oli asumi territooriumil kaks küla: Rītabuļļi (Bullēni) ja Vakarbuļļi (Buļļugals). Riia linna koosseisu arvati need alad pärast Läti iseseisvumist. 1930. aastatel hakati asumi maale rajama suvilaid. Vaade üle Lielupe jõe Vārnukrogsi poole Lielupe rand Asumi koduleht (läti keeles)