laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Maere Reidla

Maere Reidla (aastani 1988 Maere Vapper, sündinud 24. märtsil 1955 Muhus) on eesti bioloog ja geneetik. Lõpetas 1973 Orissaare Keskkooli ja 1978 TÜ; bioloogiakandidaat (1990, Leningradi Ülikool), väitekiri "Цитогенетическая характеристика длительной каллусной культуры креписа и ее реакции на действие ксенобиотиков". Oli 1978–80 TÜ geneetika ja tsütoloogia kateedri stažöör-uurija, 1980–89 ökosüsteemide labori teadur, 1989–92 bioindikatsiooni labori teadur, aastast 1992 TÜ molekulaar- ja rakubioloogia instituudi vanemteadur. Uurimisvaldkond: inimese populatsioonigeneetika, evolutsioon. Üle 40 teadustrükise. 2015 Tartu Ülikooli aumärk 2023 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis" Origin and diffusion of mtDNA haplogroup X (kaasautor). // American J. Hum. Genet. 73 (2003) 5 Ethiopian mitochondrial DNA heritage: tracking gene flow across and around the gate of tears (kaasautor). // American J. Hum. Genet. 75 (2004) 5 Disuniting uniformity: a pied cladistic canvas of mtDNA haplogroup H in Eurasia (kaasautor). // Mol. Biol. Evol. 21 (2004) 11 The western and eastern roots of the Saami – the story of genetic "outliers" told by mitochondrial DNA and Y chromosomes (kaasautor). // American J. Hum. Genet. 74 (2004) 4 An mtDNA perspective of French genetic variation (kaasautor). // Ann. Hum. Biol. 34 (2007) 1. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. "Teenetemärgi "100 semestrit Tartu Ülikoolis" kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 27. oktoobril 2023. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Maere Reidla Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Franz Reidolf

Franz Reidolf (11. juuli 1884 Kehra mõis, Harjumaa – 23. september 1945 Halle/Westfahlen, Saksamaa) oli Eesti metsateadlane. Franz Reidolf oli abimetsaülema poeg. Lõpetas Tallinna Peetri Reaalkooli ja 1912. aastal Peterburi riikliku metsandusülikooli. Oli 1912–1916 Poolas Lovitsas Belovežje ürgmetsaalal kontrolör-metsaülem, 1916–1922 osales I maailmasõjas Vene sõjaväes ja Venemaa kodusõjas Lähis-Idas Inglise sõjaväes. Oli 1922–1923 Järva maakonna metsaülema abi, 1923–1927 Metsade Peavalitsuse metsamajanduse osakonna abijuhataja ja juhataja, 1927–1940 Riigimetsade Valitsuses abidirektor ja aastast 1931 metsamajanduse osakonna juhataja. 1941 kraavitööline, 1941–44 oli Riigimetsade Valitsuse ja Metsade Keskvalitsuse direktor ja juhataja. Aastast 1944 töötas Saksamaal Buroni metskonnas ametnikuna. Uurimisvaldkonnad: metsakasvatus, jahindus, metsade kaitse. 17 trükist. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Die Jagd in Estland. Tallinn, 1937 Jahinduse käsiraamat. Tallinn, 1938. EM (1934), 8, 286–287 Eesti riigi-, avaliku- ja kultuurielu tegelased. 1918–1938. Tallinn, 1939, 226 Eesti avalikud tegelased. Eluloolised andmed. Tartu, 1932, 266–267 Tuiskvere, B. Kümme aastat Franz Reidolfi surmast. / EME, 18 (1955), 39–43 Margus, M. Franz Reidolf – 110 aastat sünnist. // EM (1994), 5, 18 Margus, M. Eesti metsaülemate saatusest. Tallinn-Tartu, 1995 Kasesalu, H. Metsandusjuht ja jahindustegelane Franz Reidolf. // EM (2004), 3, 44–45. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Valev-Jaan Reidolf

Valev-Jaan Reidolf (sündinud 8. aprillil 1943 Rõngu vallas Tartumaal) on eesti põllumajandusteadlane. Valev-Jaan Reidolf on väiketalupidaja poeg. Lõpetas 1963 Elva Keskkooli, 1971 EPA agronoomina ja 1979 EPA aspirantuuri; põllumajanduskandidaat (1980, EPA), väitekiri "Оценка различных способов, сроков и частоты использования многолетних трав в условиях орошения и без него". Oli 1971–81 EPA rohumaaviljeluse kateedri vanemagronoom, aspirant ja vanemteadur, 1981–92 töö- ja olmeohutuse kursuse vanemõpetaja, 1992–94 EPMÜ keskkonnakaitse instituudi vanemõpetaja ja dotsent, 1994–2005 veemajanduse instituudi dotsent, 2006– lektor. Uurimisvaldkond: rohumaaviljelus, riskianalüüs. 23 teadustrükist. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Формирование ботанического состава и урожайности травостоев элаковых трав в зависимости от режима скашивания и распределения доз азота. // Сбр. Науч. Тр. ЭСХА 123 (1979) Содержаниe и выход протеина типов элаковых травостоев в зависимости от нормы азотного удобрения. // Сбр. Науч. Тр. ЭСХА, 149 (1984); Agraarteadus 2 (1993), 217–218 Eesti Põllumajanduse Akadeemia töötajad ja vilistlased 1981–1990. Trt, 1991, 223 Eesti Põllumajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Trt, 1996, 128. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Alfred Reier

Alfred Herman Reier (20. märts 1921 Tallinn – 30. november 1998 Tallinn) oli Eesti mineraloog. Lõpetas 1940 J. Westholmi Gümnaasiumi ja 1950 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mäeinsenerina. Aastast 1967 geoloogiakandidaat (Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Eesti NSV kambriumi balti seeria savide mineraloogia Tallinna ümbruses". Oli 1950–1952 TPI assistent, 1952–1968 vanemõpetaja, 1968–1990 dotsent, 1970–1980 mäekateedri juhataja. Alfred Reieri põhiline uurimisvaldkond oli Eesti maavarade mineraloogilis-petrograafiline koostis ja füüsikalis-mehaanilised omadused. 25 teadustrükist. "Põlevkivi" (kaasautor). Tallinn 1954 "Kristallograafia. Mineraloogia. Petrograafia" (õpik, kaasautor). Tallinn, 1964 "Mineraalid ja kivimid" (õpik). Tallinn, 1977 "Eesti NSV maapõuevarad ja nende kaevandamine". Kaasautor Veljo Lauringson. Tallinn, 1981 Tema isa oli arhitekt, insener ja haridustegelane Hermann Reier.[viide?] "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide "История геологических наук в Эстонии". Tallinn, 1986, lk 325 "Eesti geoloogia: biograafiline teatmik". Tallinn, 1995, lk 99 "Tallinna Polütehniline Instituut 1938–1986", lk 285, 306–307 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Biograafia ESBL-is Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Hermann Reier

Hermann Voldemar Reier (1. mai (vkj)/ 13. mai 1878 Leiaru koolimaja, Uue-Võidu vald, Viljandimaa – 29. oktoober 1951 Narva vangilaager) oli eesti tehnikateadlane, insener ja haridustegelane. Ta oli kooliõpetaja poeg. Lõpetas 1894 Viljandi linnakooli, 1909 Saksamaal Sterlitzi Tehnikumi elektrotehnika alal ja 1923 Tallinna Tehnikumi ehitusosakonna arhitektuuri haru. Oli 1894–1896 Viljandimaal Tusti koolis abiõpetaja, 1896–1899 Võru- ja Pärnumaal mõisavalitseja, 1902 Viljandi elektrijaama juhataja, 1902–1903 C. Sebulke masinatehase insener Pärnus, 1903–1921 Lutheri vabriku insener Tallinnas. Uuesti oli ta tööstuses: aastatel 1935–1943 Balti manufaktuuri peamehaanik, 1944–1948 "Kawe" ja "Karamelli" kommivabriku peainsener. Tema juhtimisel kujunes 1918. aastal avatud Eesti Tehnika Seltsi tehnika erikursustest Eesti esimene insenerikool. Oli 1918–1932 Tallinna Tehnikumi direktor, 1918–1919 ühtlasi masinaehitusosakonna juhataja. Luges seal kujutava geomeetria, masinaõpetuse, meh tehnoloogia ja puidutööstuse kursusi. Oli tegev eesti keele tehnikasõnavara loomisel. Aastatel 1919–1922 oli ta "Eesti Tehnika Seltsi Ajakirja" peatoimetaja. Kirjutanud metallitöö õpikuid ja käsiraamatuid. Tehnikum või politehnikum? // Eesti Tehnika Seltsi Ajakiri 1 (1919) Teooria ja praktika. // Eesti Tehnika Seltsi Ajakiri 3 (1919) Tallinna tehnikum. // Eesti Tehnika Seltsi Ajakiri 20–24 (1920) Ta oli 1917. aastal Tallinna Linnavolikogu liige. Ta vahistati 16. jaanuaril 1932 ning paigutati järgmisel päeval Keskvanglasse. Teda süüdistati Tallinna Tehnikumi raha kasutamises isiklikuks otstarbeks. Arreteeriti Nõukogude okupatsioonivõimude poolt 1948, suri 1951. aastal Narva vangilaagris. Tema poeg oli mineraloog Alfred Reier. EELK Viljandi Pauluse koguduse meetrikaraamat 1878. Eesti Rahvusarhiiv, EAA.1290.1.320. Leht 12p Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide "Tehnikumi direktor Reier wanglas". Päevaleht nr 18, 19. jaanuar 1932. Lk 3 Tallinna Tehnikum 1918–1928. Tallinn 1928. Lk 11–12, 34, 41, 45 Eesti avalikud tegelased. Tartu 1932. Lk 267 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn 1986. Lk 19, 27, 33 Tehnika ja Tootmine 8/ 1993. Lk 48 EE 8. Tallinn 1995. Lk 82 EE 14. Tallinn 2000. Lk 420 Tiit Metusala. "Eesti kõrgema tehnikahariduse algus". // Tallinna Tehnikum 70. Tallinn 2005. Lk 13–16 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Eesti kommunismiohvrid 1940–1991 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Anu Reiljan

Anu Reiljan (aastani 1988 Anu Toomas, sündinud 18. märtsil 1957 Tõrvas) on Eesti majandusteadlane. Lõpetas 1975 Valga 1. Keskkooli ja 1980 Tartu Riikliku Ülikooli; majanduskandidaat (1988, TÜ), väitekiri "Социально-экономическое содержание и формы развития инфраструктуры деревни". Oli 1980–1986 Tallinna Polütehnilise Instituudi poliitilise ökonoomia kateedri assistent, 1986–1990 TRÜ poliitilise ökonoomia kateedri õpetaja ja vanemõpetaja, 1990–1992 rahvamajandusharude ökonoomika kateedri vanemõpetaja, 1992–1994 rahvamajanduse ja ettevõttemajanduse üldteooria instituudi lektor, 1995–2006 dotsent, 1992–1995 ärikoolitusfirma Primex Mentor tegevdirektor. Septembris 2013 astus Reiljan Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda. 2013. aasta kohalike omavalitsuste valimistel kandideeris Reiljan Tõrva linnas Valimisliit "TÕRVAKAD" nimekirjas, olles ühtlasti ka nimekirja esinumber ja linnapeakandidaat. Reiljan kogus 31 häält ning ei osutunud valituks. Novembrist 2013 on Reiljan Tõrva linnavolikogu eelarve- ja majanduskomisjoni liige. Ettevõtjate koolitus Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas. // Eesti Välismajanduse Teataja (1996) 4 Ettevõttemajandus. Tartu, 1997 Ettevõtte loomise ja tegutsemise alused. Tartu, 1997. Ettevõte: teooria ja rakendused. Tartu, 2004. Ettevõte: majanduslikud seosed MS Excelis. Anu Reiljan, Merike Kaseorg Tartu Ülikool, 2002 Ettevõtte loomine ja äriplaan: rakendused tarkvaraga iPlanner. Armin Laidre, Anu Reiljan, Indrek Golberg, Oliver Lukason. Tartu 2004. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 416 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 147. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Eduard Vilde tänav

Eduard Vilde tänav on tänav mitmes Eesti asulas: Eduard Vilde tänav Karjakülas Eduard Vilde tänav Kohtla-Järvel Eduard Vilde tänav Narva-Jõesuus Eduard Vilde tänav Püssis Eduard Vilde tänav Rakveres Eduard Vilde tänav Tapal Eduard Vilde tänav Türil; Eduard Vilde tänav on Tartu Jakob Hurda tänava, Narva Rüütli tänava ja Tallinna Dunkri tänava endine nimi. Ka Saksamaal Rostockis on Eduard Vilde tänav. Eduard Vilde tee
IV üldtantsupidu

IV üldtantsupidu toimus Tallinna lauluväljakul 21. juulil 1950. Kandis nimetust rahvakunstiõhtu. Toimus üks etendus. Pärast 1950. aasta märtsipleenumi vahetati välja üldlaulupeo peakomisjon. Kõrvale lükati ka eelmise peo järel Eesti NSV teeneliseks kunstnikuks nimetatud Ullo Toomi, kelle asemele nimetati rahvatantsude üldjuhiks Juhan Raude. Peo ametlikus kavas on tantsude üldjuhina nimetatud küll Toomit, kuid seda ilmselt tehnilistel põhjustel – kava võis selleks ajaks olla juba valmis trükitud, kui toimusid repressioonid. Teise versiooni järgi trükiti kava viimasel päeval, kui korraldajad olid sunnitud viimases hädas Toomi tagasi kutsuma. Korraldajad kavandasid väga suurejoonelist laulupidu koos enneolematult rohkearvulise rahvakunstiõhtuga. Peole lubati kõik tantsijad, kes selleks vähegi soovi avaldasid – Tallinna saabus 2500 ebaühtlase tasemega tantsijat.. Esimene proovipäev oli täielik läbikukkumine. Pealavastajaks määratud Aleksander Viner tegi otsuse rahvakunstiõhtu tantsijate halva ettevalmistuse tõttu ära jätta. Sama päeva hilisõhtul EKP Keskkomitees kogunenud üldlaulupeo peakomisjon ja rahvakunstiõhtu komisjon otsustas peo juhiks tagasi kutsuda Ullo Toomi, kes oli esimest proovi lauluväljakul pealt vaadanud. Järgmisel päeval valiti saabunud tantsijatest välja 1800. Hoolimata ebaõnnestunud proovist suudeti kontserdil väljakule moodustada isegi esimesi keerulisemaid mustreid. 1950. aasta peol esitati 16 tantsu. Lisaks folkloorsetele tantsudele kanti ette ka autoritantse (nt Robert Roodi "Pillerkaarepolka"). Uute tantsude saamiseks korraldati autoritantsude konkurss, kuhu laekus 30 tantsukirjeldust. Üldjuht – Aleksander Viner Rahvatantsude üldjuht – Ullo Toomi Rahvatantsujuhid – Juhan Raude, Ott Valgemäe Rahvamuusika üldjuht – Leo Tauts Rahvapilliorkestrite juhid – Juhan Zeiger, Eik Toivi, Voldemar Saviauk Valikkooride juhid – Gustav Ernesaks, Jüri Variste, Ado Velmet 21. juulil kell 18 75 aastat Eesti tantsupidusid, lk 54 IV tantsupidu. Eesti laulu- ja tantsupeo SA koduleht. Vaadatud 01.01.2013 75 aastat Eesti tantsupidusid, lk 54-55 75 aastat Eesti tantsupidusid, lk 58 75 aastat Eesti tantsupidusid. Koostajad Lille-Astra Arraste, Ilma Adamson, Anneli Ammas, Ülle Feršel, Kadri Tiis, Juris Žigurs ja Kadri Valner. Kirjastus Varrak, Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Selts. Tallinn 2009
Ülle Rannut

Ülle Rannut (aastani 1984 Ülle Varalaid, sündinud 17. veebruaril 1957 Jõhvis) on eesti keeleteadlane. Ülle Rannut on Mart Rannuti abikaasa. Lõpetas 1979 Tallinna G. Otsa nimelise Muusikakooli viiuli erialal ja 1984 Tartu Ülikooli saksa filoloogina; pedagoogikamagister (2001, Tallinna Pedagoogikaülikool), doktoriväitekiri "Varane keelekümblus ja eesti keele kui teise keele õppe teooria ja praktika" (keeleteadus, 2005, TLÜ), väitekiri "Keelekeskkonna mõju eesti keele omandamisele ja vene õpilaste integratsioonile Eestis" (Tallinn, 2005). Oli 2003–2006 TLÜ üld- ja rakenduskeeleteaduse õppetooli lektor, 2006– TLÜ üld- ja rakenduskeeleteaduse õppetooli vanemteadur. Uurimisvaldkonnad: sotsiolingvistika, keelepoliitika, vähemuskeelte säilimine, teise keele omandamine. 20 teadustrükist, neist 13 monograafiat ja õpikut. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Varane eesti keele kümblus ja eesti keel kui teine keel 1. klassis. Projekti "Keelekümblus kui integratsioonivõti" väljaanne. Tallinn, 2000 Keel, võim, ühiskond. Sotsiolingvistika ja keelepoliitika õpik (kaasautorid Mart Rannut, Anna Verschnik). Tallinn, 2003 Mitteverbaalsed strateegiad ja keeleline rikastamine teise keele õppes. Tallinn, 2003 Muukeelsete õpilaste integreerimine eesti koolis. Õpik kõrgkoolile ning muukeelsete õpilastega töötavale aine- ja klassiõpetajale. Tallinn, 2003 Astu sisse! Uusimmigrandid meie ühiskonnas ja haridussüsteemis. Käsiraamat eesti õppekeelega kooli õpetajatele, koolijuhtidele ja haridusametnikele. Tallinn, 2004. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Ülle Rannut Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Bahtijor Rasulov

Bahtijor Rasulov (sündinud 20. jaanuaril 1950) on Eesti molekulaarbioloog. Bahtijor Rasulov on rahvuselt tadžikk. Lõpetas 1972. aastal Dušanbe Pedagoogilise Instituudi; bioloogiakandidaat (1983, Dušanbe Taimefüsioloogia ja Geneetika Instituut), väitekiri "Кинетика фотосинтеза и фотодыхания в онтогенезе у хлоптчатника", bioloogiadoktor (1994 Tadžikistani Teaduste Akadeemia), väitekiri "Регуляция фотосинтетичского газообмена в интактных листях хлоптчатика". Oli aastatel 1972–1974 füüsikaõpetaja Dušanbes, 1974–1976 Tadžiki NSV Teaduste Akadeemia Füüsika ja Tehnika Instituudi vanemtehnik, 1976–1983 teadur, 1983–1987 vanemteadur, 1987–1992 Tadžikistani Teaduste Akadeemia Taimefüsioloogia ja Geneetika Instituudi projektijuht, 1992–1996 puuvilla geneetika ja füsioloogia labori juhataja. 1996–1999 oli ta Tartu Ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia instituudi vanemteadur, aastast 2006 teadur. Tadžiki Vabariigi teaduspreemia (1982). Uurimisvaldkond: taimede fotosünteesi piiravad ja reguleerivad tegurid, fotosünteesi uurimise aparatuuri konstrueerimine ja ehitamine. A computer-operated routine of gas exchange and optical measurements to diagnose photosynthetic apparatus in leaves (kaasautor). // Plant Cell Env. 25 (2002) 7 Decyphering the 820 nm signal: redox state of donor side and quantum yield of photosystem I in leaves (kaasautor). // Photosynth. Res. 78 (2003) 1 Reductive titration of photosystem I and differential extinction coefficient of P700+ at 810-950 nm in leaves (kaasautor). // Biochim. Biophys. Acta 1658 (2004) Development of leaf photosynthetic parameters in Betula pendula Roth leaves: correlations with photosystem I density (kaasautor). // Plant Biology 6 (2004) Adjustment of leaf photosynthesis to shade in a natural canopy: reallocation of nitrogen (kaasautor). // Plant Cell Env. 28 (2005) 3 Adjustment of leaf photosynthesis to shade in natural canopy: rate parameters (kaasautor). // Plant Cell Env. 28 (2005) 3. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Maie Raukas

Maie Raukas (aastani 1951 Maie Lepik, 19. september 1929 Tallinn – 8. jaanuar 2004 Tallinn) oli eesti keemik. Maie Raukas oli kindlustusseltsi tegevdirektori tütar. Abielus Uusi Raukasega. Lõpetas 1947 Tallinna 8. Keskkooli, 1952 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) insener-keemik-tehnoloogina, 1956 Sverdlovskis Uurali Polütehnilise Instituudi aspirantuuri, tehnikakandidaat (1956, Uurali Polütehniline Instituut), väitekiri "Изучение новых путей переработки нейтральной части каменноугольной смолы". Täiendused Moskva Keemilise Tehnoloogia Instituudis, Leningradi Keemia-Tehnoloogia Instituudis, Moskva Riiklikus Ülikoolis. Aastast 1956 TPI-s (assistent, vanemõpetaja, aastast 1967 dotsent, 1978–1987 füüsikalise keemia kateedri juhataja). Uurimisvaldkonnad: 1952–1962 kivisöetõrva ja põlevkiviõli komponentide eraldamise tehnoloogia; 1962–1975 vee osoneerimise tehnoloogia; alates 1975 lisandite lahustuvuse uurimine A2B6 kristallides sõltuvalt komponentide rõhust ja temperatuurist. 32 teadustrükist. Скорость разложения озона в различных водах (kaasautor). // Tallinna Polütehnilise Instituudi Toimetised 198 А, 219/233 (1962) Структура фазовой диаграммы Zn/Cu/S и растворимость меди в сульфиде цинка (kaasautor). // Ж неорганич химии 26, (1981) Растворимость галлия в сульфиде цинка (kaasautor). // Tallinna Polütehnilise Instituudi Toimetised 587 (1984) Растворимость индия в сульфиде цинка (kaasautor). // Tallinna Polütehnilise Instituudi Toimetised 587 (1984) О скорости разложения озона в водах с различными свойствами (kaasautor). // Ж. прикл химии (1984) 50. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tallinna Polütehniline Instituut 1936-1986, 279. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Aleksander Friedrich Raukas

Aleksander Friedrich Raukas (25. märts 1900 Uderna vald, Järvamaa – 3. jaanuar 1988 Saltsjöbaden, Rootsi) oli eesti metsateadlane, metsakaitse ja -korralduse asjatundja. Aleksander Friedrich Raukas oli talupidaja poeg. Lõpetas 1921 Orenburgi kubermangus Orski Reaalgümnaasiumi ja 1929 TÜ metsaosakonna. Oli 1927–31 Voltveti Metsakooli õpetaja, 1931–32 Avinurme metskonna abimetsaülem, 1932–34 Kohtla metskonna revident-metsaülem, 1934–41 metsainspektor ja 1941–44 Pärnu revident-metsaülem. Asunud 1944 Rootsi, töötanud 1945–63 Riigimaade- ja metsadevalitsuses (rootsi keeles Domänverket) metsakorraldajana. Uurimisvaldkond: metsakasvatus, metsandusajalugu, metsakaitse. Rootsis uurinud ja kaardistanud Visingö tammikuid. Illustreeris ajakirja "Eesti Metsamees Eksiilis". Umbes 40 teadustrükist. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Pärnumaa talumetsad. TÜ Metsaosakonna Toim 19 (1930) Külmaseen. // EM (1936) 2, 3 Metsamajandus. // Konjunktuur (1937), 3/4 Märkmeid külmaseente kohta. // EM (1937) 1 Kilde vanast Avinurmest. // EME (1963) 41, (1964) 42, 43, (1965), 44, 45, (1966) 46 Eesti metsameestest ja metsadest Teise Maailmasõja aastatel. // EME (1971) 55, (1972) 56, (1975) 59. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II, 260 Raukas, A. Mälestusteraamat: Minu sugukonna järglastele Rootsis ehk reisimärkmeid ühe ränduri elust. Huddinges, 1980 Aleksander Raukas 50-aastane. // EME (1950) 4, 19–20 Kohh, E. Aleksander Raukas 60.-a. // EME (1960) 31, 32–33 Margus, M. Eesti metsaülemate saatustest. Tallinn-Tartu, 1995, 72–73 Margus, M., Meikar, T. TÜ Põllum-teaduskonna metsaosakond 80. Tartu, 2000, 50–51. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Eduard Arnold Raud

Eduard Arnold Raud (sündinud 12. mail 1946 Tallinnas) on eesti keemik. Lõpetas 1964 Tartu 7. Keskkooli, 1969 MRÜ keemilise mehaanika erialal ja 1972 NSVL Teaduste Akadeemia Füüsikalise Keemia Instituudi aspirantuuri; keemiakandidaat kolloidkeemia erialal (1973, NSVL Teaduste Akadeemia Füüsikalise Keemia Instituut). 1973–81 Moskvas Üleliidulise Naftatöötlemise ja Naftakeemiatööstuse Teadusliku Uurimise Instituudi nooremteadur, aastast 1981 samas termiliste protsesside labori juhataja, aastast 1984 ühtlasi vanemteadur. Aastast 1992 ka tehnoloogiliste ja energotehnoloogiliste süsteemide kompleksse arendamise keskuse Cortesneft direktor. Uurimisvaldkond: kolloidkeemia, kütuste ja gaasi töötlemine, pindnähtused. 102 teadustrükist, 7 autoritunnistust. Метод определения движущей силы процесса растекания. // Изв. АН ЭССР 3 (1973) Применение расплавленных сред в процессах нефтепереработки и нефтехимии (kaasautor). М, 1983 Перспективы применения ядерных реакторов для энергообеспечения нефтеперерабатывающей и нефтехимической промышленности (kaasautor). М, 1984 Improvernent of Ethylene Plants Product Gas Quenching Technology (kaasautor). // Proc. The 10th Int. Congr. Chem. Eng. Praha, 1990 Conception for centralised heat supplies to oil refineries (kaasautor). // Proc. 13th World Petroleum Congr. N.Y., 1991. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Taaritammemägi

Taaritammemägi asub Harjumaal Rae vallas Aaviku külas umbes 15 kilomeetrit Tallinnast Tallinna–Tartu maantee ääres. Väikesel künkal kasvav üksik tamm on ainus, mis on säilinud iidsest hiiemetsast. Tamm on elujõuline ja kuulub kultuurimälestiste registrisse. Taaritammemäe tamm Taaritammemäe tamm Taaritammemäe tamm talvel Taaritammemägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Aruküla spordihoone

Aruküla spordihoone on spordihoone Arukülas aadressil Põllu 5. Aruküla spordihoonet haldab Aruküla Põhikool. Avati oktoobris 2003. Aruküla põhikooli uus võimla on valmis
Mehitamine

Mehitamine ehk mehitus on mingite funktsioonide jaoks inimtöötajate rakendamine. Mõiste on kasutusel mitmel elualal: organisatsioonile vajalike inimeste värbamine ja koolitamine. sõidukite (laev, lennuk, kosmoseaparaat vm) meeskonnaga varustamine Mehitamata õhusõiduk