laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Fujita-Pearsoni skaala

Fujita-Pearsoni skaala on skaala trombide tugevuse hindamiseks. Kõige tugevama purustusjõuga tornaado tähistus on F5 (tuule kiirus võib ulatuda kuni 140 m/s). Inglismaal kasutatakse TORRO skaalat. Skaalat tutvustas 1971. aastal Chicago Ülikooli meteoroloog Theodore Fujita, kes oli selle välja arendanud koostöös Ameerika Ühendriikide tormiennustuskeskuse juhi Allen Pearsoniga. Skaalat täiustati 1973. aastal, mil hindamisel hakati arvestama ka trombi teekonna pikkust ning trombi läbimõõtu. Ameerika Ühendriikide riiklik ilmateenistus on trombe Fujita skaalal hinnanud alates 1973. aastast. Fujita skaala kasutamine lõpetati Ameerika Ühendriikide 1. veebruaril 2007 kui kasutusele võeti täiustatud Fujita skaala. Kanada võttis täiustatud Fujita skaala kasutusele aprillis 2013. "The Fujita Scale, explained". University of Chicago. Vaadatud 26. märtsil 2023. "The Enhanced Fujita Scale (EF Scale)". NOAA. Vaadatud 26. märtsil 2023. Täiustatud Fujita skaala Beauforti skaala Saffiri–Simpsoni skaala
Kuninglik Merejalavägi

Kuninglik Merejalavägi (inglise keeles The Corps of Royal Marines; RM) on Suurbritannia Kuningliku Mereväe juurde kuuluv merejalavägi. Väeliigi asutamisajaks peetakse 28. oktoobrit 1664, mil Inglise armee koosseisus moodustati Yorki ja Albany hertsogi merejalaväerügement. Merejalaväge on kasutatud mitmes sõjas, näiteks Seitsmeaastases sõjas, Napoleoni sõdades, Krimmi sõjas, Esimeses ja Teises maailmasõjas. Hiljem on väeliiki kasutatud peamiselt ekspeditsiooniväena, näiteks Falklandi sõjas, Lahesõjas, Bosnia sõjas, Kosovo sõjas, Sierra Leone kodusõjas ning Iraagi ja Afganistani sõjas. Merejalavägi tegutseb eliitkergejalaväena, mida saab vajadusel kiiresti ülemaailmselt mitmesugusteks ülesanneteks rakendada. Väeliik teeb tihedat koostööd Ameerika Ühendriikide ja Madalmaade merejalaväega. 40 Commando 42 Commando 43 Commando 45 Commando 47 Commando (reidi grupp) 30 Commando IX grupp Commando logistikarügement Commando pioneerid Kuningliku suurtükiväe 29 Commando Ameerika Ühendriikide merejalavägi Ukraina merejalavägi  Kuninglik Merejalavägi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (inglise keeles)
Hirmuste (Hiiumaa)

Hirmuste on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kõpu poolsaarel. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda. Hirmuste on Hiiumaa üks läänepoolsemaid külasid. Külast läänes asub Kalana, lõunas Kaleste ja idas Suurepsi küla. Kohanime on esmamainitud 1565. aastal, kui seal elas talupoeg Hinrich Harmanson. Paul Ariste arvates tuletub külanimi sõnast "hirmus", Lauri Kettuneni arvates võis "hirmus" olla tollal isikunimi; Leo Tiik on pakkunud nime lähtekohaks isikunime Hermann. Pärimuse järgi tuletub kohanimi hirmus pahast teest ja seal nähtud tontidest. Hirmuste alale jäävad Hirmuste hoiuala ja Kõpu looduskaitseala Ohami ning Väikesoode sihtkaitsevööndid. Hirmuste on üks vanimaid asustatud paiku Hiiumaal, kus on asustusest jälgi 1. aastatuhandest eKr. 16. sajandil kujunenud küla kuulus ajalooliselt Kõrgessaare mõisa alla. 1725–1726 Läänemaa adramaarevisjonis oli Kõpu vakuses märgitud kaks peremeest: Hirmuste Thomas ja Hirmuste Hinrich. Küla põlistalud on Andruse ja Jaagu talu. 1912 rajati Peeter Suure merekindluse käigus külla sadam. Küla põhjaosa läbib Ristna–Hirmuste tee. Hirmustes asub 1. aastatuhandest eKr pärit kivikalme. Külas on säilinud tuuliku emapuu. 2005 toimus külas Kõpu külade päev. Külas suvitas Eri Klas. Hirmuste hoiuala Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 6.09.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Hirmuste" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Maris Hellrand. "KÜLALUGU | Hirmuste – laante ja lainete vahel." Hiiu Leht 4. juuli 2024 Riho Saard: "Hirmuste. Küla niitude rüpes." 2005
Anna Seghers

Anna Seghers (pseudonüüm; sünninimi Netti Reiling, abielus Netty Radványi; 19. november 1900 Mainz – 1. juuni 1983 Ida-Berliin) oli juudi päritolu saksa kirjanik. Aastatel 1952–1978 oli ta Saksa DV kirjanike liidu (algselt Saksa Kirjanike Liit) president.
Mount Gambier

Mount Gambier on linn Austraalias Lõuna-Austraalia osariigis ning on rahvaarvult osariigi teine linn. Linn asub Mount Gambieri vulkaani nõlvadel, paiknedes osariigi pealinnast Adelaide'ist 450 km kagus ja Victoria osariigi piirist 17 km kaugusel. Linnas elas 2018. aastal 29 639 inimest. Mount Gambier, vaadatud 28.06.2022.
Bāliņi

Bāliņi on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Ropaži piirkonna Garkalne vallas. Küla asub valla kaguosas merepinnast 10 meetri kõrgusel. Bāliņi jääb valla keskusest Berģist 14 ja Riia keskusest 26 kilomeetri kaugusele. Külla jääb Bāliņi bussipeatus. Aastal 2002 oli külas 25 elanikku. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija
Anna Moskwa

Anna Moskwa (sündinud 27. mail 1979 Zamośćis) on Poola poliitik. Ta on 28. oktoobrist 2021 Poola kliima- ja keskkonnaminister. Ta lõpetas Lublini katoliku ülikooli, kus õppis sotsioloogiat ja Maria Curie-Skłodowska ülikooli, kus õppis rahvusvahelisi suhteid. Ta õppis Varssavi ülikoolis aspirantuuris ettevõtte juhtimise alal. Ta on omandanud ka MBA kraadi Lazarski ülikoolis. 28. oktoobrist 2021 on ta Poola kliima- ja keskkonnaminister. 2022. aasta Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse nõudis ta viivitamatut sanktsioonide kehtestamist Venemaa naftale ja gaasile ning teatas, et Poola soovib kehtestada selge tähtaja Venemaa nafta impordi lõpetamiseks Euroopa Liidus. Ta märkis ka, et liit peaks karistama pooli, kes maksavad Vene gaasi eest rublades, ning et Poola on valmis aitama Saksamaad Venemaa nafta kasutamise peatamisel.
TORRO-skaala

TORRO-skaala on tornaadode tugevuse hindamise skaala. Skaala on kasutusel Suurbritannias. Torro skaalast EMHI veebilehel (vaadatud 26.08.2012)
Kutina

Teiste kasutuste kohta vaata artiklit Kutina (täpsustus). Kutina on linn Horvaatia keskosas Sisaki-Moslavina maakonnas. See on mägise Moslavina piirkonna suurim linn. Linna oli 2011. aastal registreeritud 13 735 inimest, kuid tegelik rahvaarv oli 22 760.[viide?] Kutinat on esmamainitud 1256. aastal. Linn on piirkonna tööstuskeskus, seal asub lisaks petrokeemiatehasele Petrokemija ja elektroonikatehasele SELK ka väiksemaid tööstusettevõtteid. Kutina meediaajalugu on väärikas, linnas tegutsevad ajaleht Moslavački List ja raadiojaam Radio Moslavina. Linna lähedal Voloderi külas on asunud telekanali Nezavisna Televizija peakorter. Kutina on tuntud noortepärase linnana ning seal tegutseb ööklubi Baraka. Põhilised turismiatraktsioonid on Lonjsko Polje looduspark, Maarja kindluskirik, vanad puumajad, Moslavina mäed ja veinitee, kus saab proovida kohalikke veine. Linnas on sündinud kirjanik Dubravka Ugrešić. http://www.kutina.hr/ – Official website 2021 Croatian census: population data by age, sex, settlement
Teenete eest

"Teenete eest" (ukraina keeles За заслуги) on Ukraina riiklik orden, mida antakse silmapaistvate majanduslike, teaduslike, kultuurialaste, sõjaliste või poliitiliste saavutuste eest. Selle asutas 22. septembril 1996 Ukraina president Leonid Kutšma. Ordenil on kolm klassi ning seda võidakse anda ka postuumselt. Eestlastest on ordeni pälvinud Martin Herem ja Henrik Hololei. https://zakon.rada.gov.ua/go/418/92  Teenete eest – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Stjepan Radić

Stjepan Radić (11. juuni 1871 – 8. august 1928) oli horvaadi poliitik. Ta asutas Austria-Ungaris ja Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide Kuningriigis tegutsenud Horvaatia Talurahvapartei (HPSS). Teda tuntakse horvaatide üheks poliitiliseks jõuks ühendajana. Radić oli kogu oma karjääri vältel vastu serblaste ülemvõimule ning temast sai üle riigi tuntud poliitik. 1928. aastal tulistas Rahva Radikaalpartei saadik Puniša Račić teda parlamendi saalis. Ta suri mõni nädal hiljem 57-aastaselt haiglas kõhuhaava tõttu. Atentaat andis hoogu horvaatide ja serblaste vastandumisele ja parlamentaarse korra allakäigule, mis kulmineerus 1929. aasta 6. jaanuari diktatuuriga. Kosnica, Ivan (2017). "Citizenship in Croatia-Slavonia during the First World War". Journal on European History of Law. 8 (1): 58–65. Norman M. Naimark, Yugoslavia and its Historians: Understanding the Balkan Wars of the 1990s (Stanford: Stanford University Press, 2003), 105, 127 Goldstein, Ivo (13. jaanuar 2019). "Prošlo je 90 godina od državnog udara kojim su trebali biti izbrisani i Hrvati i Srbi i Slovenci". Jutarnji list (horvaadi). Vaadatud 18. novembril 2019. Dragnich, Alex N. (1983). The First Yugoslavia: Search for a Viable Political System. Hoover Press. ISBN 978-0-8179-7843-3. Janjatović, Bosiljka (1997). "Državne uze, post i samica: suđenje Stjepanu Radiću 1920. godine". Časopis za suvremenu povijest (horvaadi). Horvaatia Ajalooinstituut. 29 (1): 97–126. Vaadatud 26. novembril 2019. Petrić, Hrvoje (2015). O braći Radić i počecima Hrvatske pučke seljačke stranke/About Radić brothers and the beginnings of the Croatian People's Peasant Party. 110 Godina Hrvatske Seljačke Stranke (horvaadi). Matica hrvatska. ISBN 978-953-341-064-7. Racko, Ljerka (oktoober 1990). "Spaljivanje mađarske zastave 1895. godine u Zagrebu". Radovi Zavoda Za Hrvatsku Povijest (horvaadi). 23 (1): 233–246. Vaadatud 12. jaanuaril 2015. Rychlik, Jan (2015). "Braća Radić i Hrvatska seljačka stranka" [The Radić Brothers and the Croatian Peasant Party]. Almanac Jankovic. Matica Hrvatska Daruvar. 1: 91–99. Stjepan Radić The history of the Croatian Peasant Party Picture of Radić The Croatian 200 kn bill with Stjepan Radić Češki narod na početku XX. stoljeća
Pälvimus

Pälvimus (sanskriti keeles puṇya; paali keeles puñña; tiibeti keeles bsod nams; hiina keeles 功德 gongde; jaapani keeles kudoku) on budismis virgumist soodustav tegur, mida saadakse heategude, ohverdamise, annetamise, õige mõtlemise vm teel. Pälvimuste kogumist peetakse mahajaanas väga oluliseks ja nende hulk ehk pälvimuste kuhi (sanskriti keeles puṇyaskandha) võib olla loendamatu. Samas ei pruugi oluline olla pälvimuste kogumine iseendale, vaid neid võib olendite heaks tehtud teadvustatud ja sihipärase toimimisega anda kõigile. Mahajaanas annab mõistmine võrratult rohkem pälvimusi kui näiteks tavaline budadele ohverdamine või tavalised heateod. Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.
Välisjõud

Välisjõud on jõud, millega teised kehad mõjuvad vaadeldavale kehale. Välisjõud toimivad alati jaotatult keha ruumalale või kehade kokkupuutepindadele. Jaotust iseloomustab jõu intensiivsus. Sisejõud
Shericka Jackson

Shericka Jackson (sündinud 16. juulil 1994 Saint Ann's Bays) on Jamaica sprinter, olümpiavõitja ja kolmekordne maailmameister. Ta alustas karjääri 200 ja 400 meetri jooksjana. Noorteklassides jäi tema parimaks individuaalseks tulemuseks 2011. aasta noorte maailmameistrivõistluste pronks 200 meetri jooksus. 2015. aastal tegi Jackson arenguhüppe, parandades 400 meetri jooksus isiklikku rekordit enam kui sekundiga. Maailmameistrivõistlustel Pekingis jooksis ta 400 meetri jooksu finaalis esimest korda aja alla 50 sekundi, võites tulemusega 49,99 Allyson Felixi ja Shaunae Milleri järel pronksmedali. 4 × 400 meetri teatejooksus tuli ta Jamaica naiskonna koosseisus maailmameistriks. 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros võitis Jackson 400 meetri jooksus isikliku rekordiga 49,83 Milleri ja Felixi järel pronksi. 4 × 400 meetri jooksus oli ta Jamaica naiskonnaga Ameerika Ühendriikide neliku järel teine. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis oli ta 400 meetri jooksus viies. 4 × 400 meetri teatejooksus Jamaica naiskond Anneisha McLaughlin-Whilby vigastuse tõttu finišisse ei jõudnud. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas võitis Jackson kolm medalit: ta tuli 4 × 100 meetri teatejooksus Jamaica naiskonnaga maailmameistriks, oli 400 meetri jooksus isikliku rekordiga 49,47 kolmas ning võitis 4 × 400 meetri naiskonnaga pronksi. 2021. aasta hooaja eel otsustas Jackson keskenduda 100 ja 200 meetri jooksule. Olümpiamängudel Tokyos võitis ta 100 meetri jooksus kaasmaalaste Elaine Thompson-Herahi ja Shelly-Ann Fraser-Pryce'i järel pronksmedali. 4 × 100 meetri teatejooksus tuli ta Jamaica naiskonnaga olümpiavõitjaks, 4 × 400 meetri teatejooksus oli Jacksoniga Jamaica kolmas. Tähelepanu ja kriitikat teenis Jacksoni sooritus 200 meetri jooksus, kus ta võttis eeljooksu lõpusirgel hoo maha, lõpetas oma jooksu neljandana ning jäi 4 tuhandiksekundiga poolfinaalist välja . 2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is tuli Jackson 200 meetri jooksus maailmameistriks maailmameistrivõistluste rekordiga ja kõigi aegade teise tulemusega 21,45. 100 meetri jooksus võitis ta isikliku rekordiga 10,73 Fraser-Pryce'i järel hõbeda. 4 × 100 meetri jooksus oli ta Jamaica naiskonnaga Ameerika Ühendriikide järel teine. 2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis kaitses Jackson 200 meetri jooksus tiitlit, parandades tulemusega 21,41 taas võistluste rekordit. 100 meetri jooksus võitis ta ajaga 10,72 Sha'Carri Richardsoni järel hõbeda. 4 × 100 meetri jooksus võitis ta Jamaica naiskonnaga taas Ameerika Ühendriikide järel hõbemedali. Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit https://www.eurosport.com/athletics/shericka-jackson_prs432920/person.shtml https://sport.err.ee/1608295140/100-meetri-pronks-piirdus-200-meetris-eeljooksuga-hassan-paases-ehmatusega Shericka Jackson Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Vastse-Roosa vald

Vastse-Roosa vald oli (saksa keeles Neu-Rosen) oli vald Võrumaal Hargla kihelkonnas aastatel 1866–1933. Vald eksisteeris 1866–1933[viide?]. Aastatel 1871-1874 oli valla koosseisus ka Väike-Laitsina, mis 1887 esineb eraldi Väike-Laitsina vallana (täpne eraldumise aasta ei ole selge.) 01.08.1933. a. liideti suurem osa Vastse-Roosa vallast Vana-Roosa vallaga. Tseamäe ja Kalekauri küla aga liideti Krabi vallaga. Vastse-Roosa mõis Vastse-Roosa Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 14.08.2016) Vastse-Roosa Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 Vastse-Roosa vald
5A

Tallinna bussiliin 5A sõitis Metsakooli ja Merivälja Pansioni vahel. Liini teenindas Tallinna Autobussikoondis Metsakooli Helmiku tee Kelluka tee Kose tee Kose Lükati tee Haljas tee Sarapuu Urva Tamme Saare Lillepi Rummukõrtsi Rummu Pirita Supluse puiestee Randvere tee Mähe tee Kaasiku Merivälja Pansion Tallinna bussiliin 5 Tallinna ühistranspordiliinid
Dorian Boccolacci

Dorian Boccolacci (sündinud 9. septembril 1998 Cannes'is) on Prantsuse võidusõitja. Boccolacci alustas karjääri kardiga 2011. aastal. 2013. aastal saavutas ta esikoha WSK Super Master Series, CIK-FIA International Super Cup ja WSK Euro Series KF klassis. Boccolacci debüteeris üheistmelistes 2014. aastal, võisteldes Prantsusmaa Vormel 4 Meistrivõistlustel. Hooaja lõpus saavutas ta teise koha, kahe võidu ja kahe pole-positsiooniga. Järgmisel 2015. aasta hooajal debüteeris ta Euroopa Vormel 3-s Signature meeskonnas koos Alexander Alboniga. Ta kogub meistrivõistluste jooksul 27 punkti ja lõpetab üheksateistkümnendal positsioonil. 2016. aasta hooajal osales ta koos Hugo de Sadeleeri, Sacha Fenestrazi ja Gabriel Aubryga Vormel Renault 2.0 NEC ja Vormel Renault Eurocup 2.0 meistrivõistlustel Tech 1 Racing meeskonnaga. Tal õnnestub saada kaks võitu ja Eurocupi lõpparvestuses teine ​​koht, samal ajal kui Vormel Renault 2.0 NEC saavutab kolmanda koha. 2017. aastal tegi Boccolacci GP3 debüüdi Trident Racing meeskonnas koos Kevin Jörgi, Giuliano Alesi ja Ryan Tveteriga. Oma esimesel hooajal õnnestub tal saada Yas Marina sprindivõistluse võit, mis on hooaja viimane võistlus. Kokku kolme poodiumi ja mitme punktiga lõpetab ta meistrivõistluste kuuendal kohal. Järgmisel hooajal jätkas ta kategoorias, siirdudes koos Will Palmeri (pärast Christian Lundgaardi ja Devlin DeFrancescot) ja Niko Kariga (pärast Jehan Daruvala) meeskonda MP Motorsport (hiljem asendas Richard Verschoor). Ta võidab Hungaroringi sprindivõistlusel, enne kui siirdub Vormel 2 sarja. 2018. aasta hooajal, alates Spa-Francorchampsi võidusõidust, tõuseb Boccolacci kategoorias kõrgemale, tehes oma debüüdi Vormel 2 meeskonnas MP Motorsport, asendades Roberto Merhi koos Ralph Boschungiga (hiljem asendas Niko Kari). Parima tulemusena saab ta seitsmenda koha ja kokkuvõttes 3 punkti. 2019. aastal jätkab ta kategoorias, kuid läheb koos Jack Aitkeniga Campose meeskonda. Hooaeg algab prantslase jaoks halvasti kahes esimeses voorus Bahreinis, kuid Bakuus ja Monacos saavutab ta suurepärased tulemused, parima tulemuse saavutades Monaco mängus 4. koha. 25. juunil kuulutab Campos Boccolacci asendajaks Arjun Maini, viimane ütleb sotsiaalmeedia vahendusel, et Paul Ricardi ringid olid tema viimased võistlused Vormel 2-s. Austria võistlused vahele jättes õnnestub tal aga kihutada järgmisel GP-l. Silverstone'is ainult sel nädalavahetusel Tridentile koos Giuliano Alesiga. Juhi profiil DriverDB-s, aadressil driverdb.com. (inglise keeles)
Pedro Piquet

Pedro Estácio Leão Piquet Souto Maior (Brasiilia, 3. juuli 1998) on Brasiilia võidusõitja. Ta on kolmekordse Vormel 1 maailmameistri Nelson Piquet' poeg ja Vormel E piloodi Nelson Piquet juuniori vend. Piquet alustas karjääri kardidel, millega sõitis aastatel 2006–2013. Selles kategoorias võidab ta arvukalt tiitleid, sealhulgas 3 Brasiilia meistritiitlit. Aastatel 2014–2017 osaleb ta Vormel Toyotas. 2014. aastal osales ta vaid esimesel 6 võistlusel ja pidi siis vanusega seotud probleemide tõttu võistlusest lahkuma koos Gustavo Lima, Macauley Jonesi, Steijn Schothorsti, Egor Orudzhevi ja Levin Amwegiga. Aastatel 2016 ja 2017 naaseb ta sarjas võidusõidu juurde koos Jehan Daruvala, Artem Markelovi, Kami Laliberté, Lando Norrise, Guanyu Zhou, Marcus Armstrongi, Jean-Baptiste Simmenaueri ja Ferdinand Habsburgiga. Viimasel aastal saavutab ta tänu 3 võidule ja 8 poodiumile 2. kohale. Aastatel 2014–2015 osales ta Vormel 3 riigi meistrivõistlustel, võites mõlemal aastal kõrge võiduprotsendiga tiitli (2014. aastal 16 võistlusest 11 ja 2015. aastal 16 võistlust 14) koos Sérgio Sette Câmara, Matheus Leistiga, Vitor Baptista, Matheus Iorio, Pedro Cardoso ja Guilherme Samaia. 2016. aastal siirdus ta koos Callum Ilotti, Harrison Newey ja Anthoine Hubertiga Euroopa Vormel 3 sarja, kus tulemused polnud nii põnevad, kuna saavutas lõpliku 19. koha. 2017. aastal osaleb ta taas sarjas, kuid ei jõua kaugemale 14. kohast, Harrison Newey, David Beckmann, Max Defourny, Felipe Drugovich ja Joey Mawson. 2018. aastal palkas Itaalia meeskond Trident osalema GP3 Series koos Giuliano Alesi, Ryan Tveteri ja Alessio Lorandiga (David Beckmanni järgi). Esimene poodiumikoht tuleb Prantsusmaal 2. võistlusel ja esimene võit Suurbritannias 2. võistlusel. Ta saab oma hooaja teise võidu Monzas toimunud teises sõidus. Ülejäänud hooajal ta punkte ei kogunud ja saavutab liigas kuuenda koha. 2019. aasta hooajal jätkab ta koos Devlin DeFrancesco ja Niko Kariga FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel võisteldes Trident meeskonnas. Hooajal võitis ta võistluse ja saavutas veel 2 poodiumit, saavutades edetabelis viienda koha. 2020. aasta hooajaks palkab ta koos Louis Delétraziga FIA Vormel 2 Meistrivõistlustel võistlevasse Charouzi Sauber Junior Teami. Lõpetab hooaja 3 punktiga 20. kohal. 2021. aastal lahkub ta kategooriast majanduslikel põhjustel. Juhi profiil DriverDB-s, aadressil driverdb.com. (inglise keeles)
Jõe lang

Jõe lang (lühemalt lang) on mingi jõelõigu pikkuse ja selle languse suhe. Mõõdetakse m/km kohta. Lang 0,1 m/km tähendab, et jõe langus 100 km kohta on 10 m. Keskmine lang on kogu jõe pikkuse ja jõe languse (jõe lähte ja suudme kõrguste vahe) suhe. Langusest sõltuvad voolukiirus ning jõe kulutatava ja/või kuhjava tegevuse suurus. Mida suurem on jõe lang, seda suurem on vee voolukiirus ja vee kulutatav mõju jõesängile. Suurim keskmine lang Eestis on Pärlijõel – 2,48 m/km, väikseim on Emajõel – 0,04 m/km. Põhja-Eesti jõgedel on lang väike ülemjooksul ja suur alamjooksul, eriti Põhja-Eesti klindi piirkonnas. Lõuna-Eestis on olukord vastupidine: suur lang ülemjooksul ja väike lang alamjooksul. Piusa jõe ülemjooks on kiire, alamjooks on ka kiire ja keskjooks on aeglane Langus
Alessio Lorandi

Alessio Lorandi (sündinud 8. septembril 1998 Salòs) on Itaalia võidusõitja. Salòs sündinud Lorandi alustas kardisportlase karjääri 2007. aastal üheksa-aastaselt miniklassis 60 ning kuus aastat hiljem, 2013. aastal, tuli ta pärast suurepärast tagasitulekut ja konkurendi väljakukkumist Bahreinis KF Juniori maailmameistriks Leonardo Pulcini. Lorandi debüteeris üheistmelistes 2015. aastal Euroopa Vormel 3 sarjas Van Amersfoorti meeskonnaga, saades koos Charles Leclerci ja Arjun Mainiga 7 punkti ja meistrivõistlustel 20. koha. 2016. aastal siirdus ta oma teiseks hooajaks meistrivõistlustel Carlini meeskonda, saades koos Ryan Tveteriga (pärast Dan Ticktum), Zhi Cong Li (William Bulleri ja Jake Hughesi järgi) ja Raoul Hyman (Weiron Tani järgi). Ta lahkub kategooriast enne hooaja lõppu erimeelsuste tõttu meeskonnaga, saavutades seega üldarvestuses 14. koha. 23. septembril 2016 teatatakse, et Lorandi osaleb GP3 hooaja kahes viimases voorus koos Jenzeriga koos Akash Nandy ja Arjun Mainiga. Kategoorias saavutas ta absoluutdebüüdil kohad punktitsooni äärel. 2017. aasta hooajal seisab Lorandil ees oma esimene täishooaeg selles kategoorias, taas Jenzeriga, saavutades hooaja esimeses osas kolm poodiumit koos Roy Nissanyga (pärast Juan Manuel Correat) ja Arjun Mainiga. Ta saab oma esimese GP3 võidu Jerezi sprindivõistlusel. Ta lõpetab meistrivõistlused üldarvestuses seitsmendal kohal. 2018. aasta hooajal jätkab ta kategoorias, siirdudes koos Pedro Piqueti, Giuliano Alesi ja Ryan Tveteriga Tridenti meeskonda. Hooaja esimesel poolel saavutas ta parima tulemusena kolmanda koha, enne kui siirdus Vormel 2 sarja. 2018. aasta hooajal debüteeris ta Vormel 2 sarjas, alustades Hungaroringi võidusõidust. Tegelikult kutsus Tridenti meeskond teda koos Arjun Mainiga asendama Santino Ferruccit, kelle meeskond vallandas pärast Silverstone'i võistlust. Ta saab ainsa punktikohana seitsmenda koha, mis võimaldab üldarvestuses kahekümnendaks jääda. Juhi profiil DriverDB-s, aadressil driverdb.com. (inglise keeles)
Paul Weiss (filosoof)

Paul Weiss (19. mai 1901 New York – 5. juuli 2002 Washington) oli Ameerika Ühendriikide filosoof. Ta oli Ameerika metafüüsika ühingu (Metaphysical Society of America) rajaja. Ta oli Charles Peirce'i tööde põhilisi trükkitoimetajaid.
Sisejõud

Sisejõud on välisjõudude poolt kehas vastaspindade vahel põhjustatud jõud. Vastaspindadel olevad sisejõud on alati arvuliselt võrdsed ja vastassuunalised. Sisejõu epüür graafik (epüür), mis näitab sisejõu muutumist piki deformeeritava objekti telge. Tavaliselt on sisejõud ühe ja sama objekti erinevates lõigetes erinevad. Välisjõud
Bosut

Bosuti ja Sava liitumiskohas asuva küla kohta vaata artiklit Bosut (Sremska Mitrovica). Bosut (serbia keeles Босут) on jõgi Sremi piirkonnas Horvaatia ida- ja Serbia loodeosas. See on 186 km pikk ning suubub Sava jõkke. Bosut on aeglase vooluga kurviline jõgi, mis saab alguse Biđi ja Berava jõe liitumiskohas Vinkovcist lõunas. Vinkovci on ainus Bosuti kaldal olev suurem linn ning jõgi pöörab pärast sealt läbi voolamist kagusse. Lipovaci lähedal suubub Bosutisse selle suurim lisajõgi Spačva ning pärast seda jõuab see Batrovci lähedal Serbiasse. Alavoolul Spačva valglas on jõe kaldad metsased. Bosut on tuntud kalarikka jõena. Jõe nimi tuleb indoeuroopa tüvest bhogj ('voolama'). Bosuti kultuur Mayer, Antun (1935). "Ime Mursa". Vjesnik Arheološkog muzeja u Zagrebu. 16 (1): 7. Vaadatud 16. juunil 2022.