laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tehnika Põllumajanduses

Tehnika Põllumajanduses oli aastast 1929 Tallinnas ilmunud lihtsakoeline põllumajandustehnikat kajastav ajakiri. Ajakiri ilmus neli korda aastas. Eesti Entsüklopeedia. 8. köide: Tanulane–Yvon. Tartu: Loodus, 1937, lk 66.
Pilskalne

Pilskalne (ka Šlosberga) on küla (vidējciems) Lätis Augšdaugava piirkonnas, Pilskalne valla halduskeskus. Asulas asuvad endise Pilskalne mõisa (saksa keeles Schloßberg) süda ja Ilūkste piirkonna turismi infokeskus. Aastatel 2003–2021 jäi küla Ilūkste piirkonda.
Pilskalne mõis

Pilskalne mõis (läti keeles Pilskalnes muiža, ka Šlosbergas muiža, saksa keeles Schloßberg) on rüütlimõis Lätis Ilūkste piirkonnas Pilskalne vallas Pilskalnes. Pilskalne mõis kuulus kuni võõrandamiseni aastal 1920 Plater-Zyberkide perekonnale. Aastal 1625 rajasid nad sinna kabeli. Itaaliapärane renessansiajastu villat meenutav peahoone püstitati aastal 1870. Mõisakompleks ise oli eklektiline, kõrvalhoonete juures kasutati ka palju barokkmotiive. Esimene maailmasõda tõi mõisas kaasa suuri purustusi, sest seal peatunud rinde tõttu sattus see Venemaa kahurväe tule sihtmärgiks. Säilinud on vaid mõisa väravad ja hoonete varemed. Mõisa juurde kuulub 9 hektari suurune park, mis asub kahel pool tiikide ja kanalite süsteemi. Pargis asub praegu teemapark "Pilskalnes Siguldiņa". Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Alison Moore

Alison Moore (sündinud 1971 Manchesteris) on inglise kirjanik. Ta sündis Manchesteris, kuid elab Leicestershires. Tema 2012. aastal ilmunud debüütromaan "The Lighthouse" oli samal aastal Bookeri auhinna nominentide seas (oli niinimetatud lühikeses nimekirjas). Aastal 2013 ilmus sama romaan sarjas "Nüüdisromaan" eestikeelses tõlkes (tõlkija Urve Hanko), pealkirja "Majakas" all. Alison Moore'i romaani tutvustus Raamatukoi kodulehel
Nereta

Nereta on küla (lielciems) Lätis Aizkraukle piirkonnas, Nereta valla halduskeskus. Asub Dienvidsusēja jõe kaldal. Asulat on esmamainitud 1293. aastal (Nirica). XIV sajandil asutas Aizkraukle komtuur Leedu piiri äärde Nereta mõisa. 1570. aastal rajati Nereta kirik, aastail 1583–1592 asendati selle puidust hoone kivist ehitisega. Aastal 1596 asutati Neretasse hertsog Gotthard Kettleri korraldusel ladinakeelne kool. 1672. aastal on asulat dokumentides juba alevina mainitud. Suur Põhjasõda tõi kaasa Nereta languse. Sõjaga kaasas käinud katk laastas alevit rängalt. Neli aastat peale epideemiat oli Neretas vaid kaks elanikku. Aastail 1950–1990 oli Nereta taas alev. Aastatel 2009–2021 jäi asula Nereta piirkonda, olles selle halduskeskuseks. Neretas asub endise Nereta mõisa süda, asulas on kultuurimaja ja keskkool. Asulas on nii luterlik kui ka katoliiklik kirik. Dienvidsusēja jõel asub hüdroelektrijaam. 2006. aastal oli seal 1282 elanikku. Aastal 2015 oli külas 1128 elanikku, aastal 2022 oli elanikke 987. Vietvārdu datubāze,
Kaimo Andresson

Kaimo Andresson (30. august 1939 Halinga vald – 15. november 2013) oli eesti maadleja ja maadlustreener. Ta lõpetas aastal 1958 Pärnu-Jaagupi Keskkooli ja aastal 1962 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Ta töötas aastatel 1962–2007 Tartus maadlustreenerina ning oli aastatel 1966–1969 Eesti Põllumajanduse Akadeemias kehalise kasvatuse kateedris õppejõud. Biograafia ESBL-is
Nereta mõis

Nereta mõis (Neretas muiža) on mõis Lätis Nereta piirkonnas Nereta vallas Neretas. Saksa keeles Nerft, Narite, Narriten. Nereta mõis on Sēlija mõisatest üks vanemaid. XIV sajandil asutas Aizkraukle komtuur Leedu piiri äärde Nereta mõisa. Aastani 1563 kuulus mõis Aizkraukle komtuuridele, seejärel aga Gotthard Kettlerile. Nereta oli riigimõis, mis sattus hiljem von Korffide, aastal 1824 aga omakorda Šuvalovite aadlisuguvõsa kätte. Mõis kuulus viimastele kuni võõrandamiseni aastal 1920. Nereta mõisa vana peahoone püstitati XVI sajandil, uus aga XVIII sajandi lõpus ning XIX sajandi alguses. Uus peahoone hävis aastal 1960 ja sellest on säilinud vaid varemed. Uue peahoone valmimisel võeti vana maja kasutusele majandushoonena ja see on tänapäevani säilinud. Aastail 1584–1593 ehitati mõisa maadele Nereta kirik. Mõisakompleksi juurde kuulusid veel näiteks pruulikoda, tõllakuur, kutsari maja, teenijate maja, ent need on paraku varemetes. Säilinud on XVIII sajandi lõpus rajatud park. Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Zalve

Zalve on küla (vidējciems) Lätis Aizkraukle piirkonnas, Zalve valla halduskeskus. Aastatel 2009–2021 jäi asula Nereta piirkonda. Asulas asus aastani 2009 Lielzalve mõisa peahoonesse rajatud põhikool. Praegu asub Zalves postkontor. Zalve kalmistule on maetud Läti lastekirjanik, 1905. aasta revolutsioonis osalemise eest hukatud Jūlijs Dievkociņš. Aastal 2015 oli külas 175 elanikku, aastal 2022 oli elanikke 132. Zalve vallamaja Vietvārdu datubāze
Adzera keel

Adzera keel (inglise keeles Adzera, Acira) on Põhja-Uus-Guinea keelte hulka kuuluv keel. Adzera keel kuulub Austraalia, Malai-Polüneesia, kesk-ida-Malai-Polüneesia, Ida-Malai-Polüneesia, Okeaania, Lääne-Okeaania, Põhja-Uus-Guinea, Huoni lahe, Markhami keelte hulka. Keelt kõneletakse Ülem-Markhami orus, Morobe provintsis Paapua Uus-Guineas. Keelt emakeelena kõnelejate arv on umbes 30 000 (aasta 2000 seisuga). Adzera keeles on ainult kaks põhinumbrit, üks ja kaks (vastavalt bits ja iru?) ning arvutamine käib näppude ja varvaste lugemise abil. Ülejäänud põhiarvsõnad on kas nende kahe kombinatsioonid (näiteks number 3-iru? Da bits; 4-iru? Da iru?; 5-iru? Da iru? Da bits) või inimese käte-jalgade liitmine, näiteks üks jalg ja kaks kätt oleks 15. Adzera keeles on kolm selgelt eristuvat täishäälikut: /i/; /a/; /u/ (vahel lisatakse nende hulka ka /o/). Kaashäälikuid on adzera keeles 23. Adzera keel kasutab ranget SVO (alus-öeldis-sihitis; ingl. subject-verb-object) sõnajärjetüpoloogiat, mis sarnaneb eesti keele omaga. Dzi biżażga’ Wari. Dzi ni fisa i nan dzi bużga’ Maramai’ mpada miż’a wa’ Riara. Da inaż gum Fraide sib da irut finiżgan ifa i sauda gan yafasan i gadan. Ifan da itsaża mpu maran mażan da irunt in iru’. Ifan da itsaża fugai mażan mpada mpui maran arigi wasa’-gan. Da inaż rużum tsira’, ipanu rużum tsira’ ifa fa wa’ da igiż’ gin da iważun. Iważun sib da ini apiż’a narun da iyab ifan ifari git. Minu nimi on Wari. Ma tahan rääkida teile loo oma äiast Maramaist, kes elas Riaras. Ta lõpetas enda reedesed tööd ja läks oma naisega toiduks kala otsima. Ta läks, nägi allikat ning liikus seda mööda. Ta läks ja nägi krokodilli istumas selle allika keskel. Krokodill kaevas väga sügava augu ja laskus ise auku ning ta oli tiine. Ta oli tiine ja ta tahtis oma mune muneda, seega ta tõusis üles ja tegi endale pesa. Kasutab ladina tähestikku. Adzera keel nimetati 2001. aastal piirkonna ametlikuks keeleks ning Adzera valitsuse poolt spondeeritud algkoolides käib õppetöö just selles keeles. Lisaks on adzera keelde tõlgitud näiteks Uus Testament, neli evangeeliumi ja saadaval on ka adzera keele sõnastik. Seevastu puuduvad aga adzerakeelsed telesarjad, ajalehed ja raadioprogrammid. "Adzera" (inglise). 14.11.2013. David Edward Howard. "„CONTINUITY AND GIVEN-NEW STATUS OF DISCOURSE REFERENTS IN ADZERA ORAL NARRATIVE"" (PDF) (inglise). Originaali (.pdf) arhiivikoopia seisuga 3. detsember 2013. "Language name and locationː Adzera, Paapua Uus-Guinea" (inglise). 15.11.2013. Originaali arhiivikoopia seisuga 2.12.2013. "Category:Adzera language" (inglise). 15.11.2013. "Language development and use" (PDF) (inglise). 15.11.2013. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 3.12.2013.
Lielzalve mõis

Lielzalve mõis (Lielzalves muiža) on mõis Lätis Nereta piirkonnas Zalve vallas Zalves. Saksa keeles Groß-Salwen. Lielzalve mõisa mainitakse esimest korda aastal 1607 kui Knaweni karjamõisa või Effernite mõisa. Effernid olidki mõisa esimesed omanikud. Aastal 1617 sai Zalvest iseseisev mõis. Aastast 1774 kuulus Zalve mõis Korffidele. Kui Venemaa keisririik Kuramaa hõivas, sai mõisa endale Platon Zubov. Pärast tema surma hakkas mõis kuuluma Šuvalovitele, jäädes nende valdusse kuni võõrandamiseni aastal 1920. Mõisa kahekorruseline peahoone rajati XIX sajandil. Aastail 1968–1970 kohandati seda kooli vajaduste järgi. Šuvalovite valduses oleku ajal oli mõisa peahoone kujundatud edumeelselt, nii näiteks oli majas telefonside. Kool oli majas aastatel 1922–2009. Teise maailmasõja ajal asus majas Saksa sõjaväe hospital. Kõrvalhoonetest on säilinud maakividest ait või laut. Mõisa ümbritseb XIX sajandi algul rajatud park. Sissekanne Läti mõisate veebisaidil (läti keeles)
Laine Pant

Laine Silvere-Pant (aastani 1935 Laine Silbergleich, seejärel abiellumiseni Laine Silvere; 10. september 1911 Valguta – 4. november 2013) oli Kanada eesti seltsitegelane, Tartu Ülikooli auliige. Ta omandas keskhariduse Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumis. Aastatel 1930–1935 õppis ta Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas. Sügisel 1930 astus ta Eesti Naisüliõpilaste Seltsi ja Akadeemilise Põllumajandusseltsi liikmeks. Ta on õppinud ka Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Aastatel 1935–1938 töötas ta ajakirja Agronoomia toimetuses. Aastal 1938 jätkas ta õpinguid Saksamaal toiduainete konserveerimise alal. Aastatel 1938–1940 töötas ta Kodumajanduskoja nõunikuna, 1941–1944 Jõgeval Uku veskite juhatajana. Aastal 1944 siirdus ta Saksamaale, aastal 1944 Saksamaalt Kanadasse. Aastatel 1949–1977 töötas ta Torontos toiduainetööstuses (Campbell Soup'i firmas) kvaliteedikontrolli labori juhatajana. Tema vanemad olid Ants ja Maria Silvere. Aastal 1936 abiellus ta Siegfried Pandiga. TÜ üliõpilased Laine Pant — 95
Lielmēmele mõis

Lielmēmele mõis (Lielmēmeles muiža) on mõis Lätis Nereta piirkonnas Mazzalve vallas Lielmēmeles. Saksa keeles Groß-Memelhof. Lielmēmele mõisa omanikeks olid aastail 1515–1760 von der Roppid. Aastast 1860 kuni võõrandamiseni aastal 1920 kuulus mõis Schlippenbachide perele. Aastast 1930 asus mõisas Läti piirivalvurite väeosa. Teises maailmasõjas olid mõisa hooned kasutusel Saksa vägede staabi ja laatsaretina. Pärast sõda on mõisas olnud masina-traktorijaam, sotsiaalkeskus, pansionaat. Mõisa kahekorruseline peahoone rajati XIX sajandi teisel poolel. Hoonet liigendab kolmnurkne frontoon. Mõisakompleksi kuuluvad veel tall, teenijate maja, kelder, majandushoone. Ehitised on maakividest ja punastest tellistest. Sissekanne Läti mõisate veebisaidil (läti keeles)
Jaapani spits

Jaapani spits (jaapani keeles 日本スピッツ Nihon supittsu) on väikest kuni keskmist kasvu valgekarvaline koeratõug spitsi tõutüübist. Tõugu kasutatakse peamiselt lemmikloomana. Tõug aretati 1920.–1930. aastatel Jaapanis teiste spitsitõugude ristamisel. Jaapani spits
Orenburg

Orenburg (vene keeles Оренбург, kasahhi keeles Орынбор) on linn Venemaal, Orenburgi oblasti keskus. Asub Lõuna-Uuralites Uurali jõe keskjooksul Sakmara jõe suudme lähedal, Kasahstani piirist 100 km kaugusel. Linn asub Euroopa ja Aasia piiril. Linna kutsutakse ka Venemaa Aasia pealinnaks. Orenburg on asutatud 1743. aastal, kui Orenburgi piirikindlus viidi üle linna praegusse asukohta. Algselt asus kindlus kohas, kus Ori jõgi suubub Uuralisse, umbes seal, kus asub tänapäeval Orsk. Asukoha muutusega jäeti nimi alles. Enamik Orenburgi ümbritsevate territooriumite elanikke olid rändrahvad, ent Orenburgi linna elanikkond oli põhiliselt venekeelne. 1744. aastast oli Orenburg kubermangulinnana Orenburgi kubermangu keskus.  Pikemalt artiklis Orenburgi kubermang 1865. aastal jaotati Orenburgi kubermang keiser Aleksander II korraldusel mööda kubermangu looduslikult jaotavat Uurali mäestikku pooleks, moodustades Ufa kubermangu ja Orenburgu kubermangu, mille keskuseks määrati Orenburg. Seal asus kogu Orenburgi piirkonna sõjaline juht Orenburgi kindralkuberner ehk sõjakuberner, kellele allus Ufa linnas asuv Orenburgi piirkonna tsiviilkuberner. Eraldatud kubermangud kuulusid siiski ühisesse Orenburgi kindralkuberneri võimkonda (Оренбургское генерал-губернаторство) kuni selle kindralkuberneri ametikoha likvideerimiseni 1882. aastal. 19. sajandil oli Orenburg kaubateede keskus kauplemisel Kasahstani ja Kesk-Aasiaga. 1920–1925 oli see Vene SFNV-sse kuulunud Kirgiisi ANSV pealinn. 1938–1957 oli linna nimi Tškalov hukkunud piloodi Valeri Tškalovi järgi. Valitseb parasvöötme mandriline kliima kuuma ja kuiva suve ning parajalt külma ja lumevaese talvega. Kõige soojem kuu on juuli, mil keskmine õhutemperatuur on +22,1 °C. Kõige külmem kuu on jaanuar keskmise õhutemperatuuriga −13 °C. Õhutemperatuuri absoluutne maksimum oli 1998. aasta juulis +43,2 °C, absoluutne miinimum oli 1969. aasta jaanuaris −43,2 °C. Sademetehulk on keskmiselt 356 mm (184–742 mm) aastas. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Orenburgi elanikkonnast venelasi 83,45%, tatarlasi 7,78%, kasahhe 2,03%, ukrainlasi 1,97%, baškiire 1,10%, armeenlasi 0,63%, mordvalasi 0,52% ja teistest rahvustest inimesi 2,52%. Juhtivad tööstusharud on gaasitööstus, masinaehitus ja metallurgia. Haldusüksusena on linn munitsipaalmoodustis Orenburgi linn, mis jaguneb kaheks ringkonnaks: Põhjaringkond ja Lõunaringkond. Mõlemad ringkonnad jagunevad kaheks rajooniks. Linna haldusalas on 7 alevit ja 3 küla. Orenburgi kasakad Orenburgi kasakavägi, keskusega Orskis Orenburgi linnavalitsuse koduleht Orenburgi internetiportaal Laura Gozzi. Russia floods: Ural river reaches critical level in Orenburg. [Tõlge: Venemaa üleujutused: Orenburgis saavutab kriitilise taseme Uurali jõgi]. BBC News, 10. aprill 2024
Sulev

Sulev võib tähendada järgmist: Sulev (torpeedopaat), aastal 1916 valminud torpeedopaat Sulev (laev 1957), aastal 1957 valminud miinijahtija Sulev (laev 1972), aastal 1972 valminud luurelaev, mis oli hiljem kasutusel miinilaeva nimetusega Sulev (eesnimi)
Kamai

Kamai (valgevene keeles Камаі, leedu keeles Kamojys, poola keeles Komaje) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Viciebski oblastis Pastavy rajoonis, Kamai külanõukogu keskus. Asulas on 779 elanikku (2001). Kamais tegutseb keskkool, asulas on lasteaed, kultuurimaja, postkontor, raamatukogu. Külastajaid teenindab võõrastemaja «Дружба». Asulas on puidutööstus. Kamais asus juba VII sajandil enne Kristust linnus, mis oli pidevalt asustatud IV sajandini peale Kristuse sündi. Esimest korda mainitakse XVI sajandil, mil seal asus Pronskitele kuuluv mõis. Hiljem kuulus see Rudamina-Dusetiškistele, aga aastast 1722 kuni võõrandamiseni Sulistrovskitele. Kamaist sai alev aastal 1550, aastail 1663–1665 ehitati sinna Kamai Püha Ristija Johannese katoliku kirik, mis on üks vanemaid algsel kujul säilinud kirikuid Valgevenes. Kamai asukad võtsid osa 1863.–1864. aasta ülestõusust. XIX sajandi lõpus tegutses Kamais katoliku kirik, alevis oli juutide kool, haigla, kõrts, veski, veinikelder. Kamais peeti seitse korda aastas laata. XX sajandi algul tegutses Kamai kiriku juures Valgevene luuletaja ja rahvusliku liikumise tegelane Kazimir Swajak. Aastatel 1795–1917 oli Kamai Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu. 1940. aastal kaotas Kamai alevi staatuse. Kamai kivirist Kamai kirik Kamai kirik postmargil Kamai Kamai YouTube'is Kamai Valgevene fotoentsüklopeedias
VÕIMLA

VÕIMLA on Tartus tegutsev sportliku vabavõitluse (MMA) ja Brasiilia jiu-jitsuga (BJJ) tegelev spordiklubi. Klubi loodi 2003. a ning kandis algselt nime Elustreening Eesti. Alates 2011. a tegutseb klubi VÕIMLA nime all. VÕIMLA on koduklubiks mitmetele Eesti parimatele vabavõitlejatele: Ott Tõnissaar, Jorgen Matsi, Lauri Ülenurm, Jüri Jõgiste. VÕIMLAs treenib ja õpetab Eesti esimene musta vöö omanik brasiilia jiu jitsus - Martin Aedma. Koduleht
Kaiu valla lipp

Kaiu valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Kaiu valla lipp. Lipp kinnitati 26. veebruaril 1996. Ristkülikukujuline roheline kangas on diagonaalselt poolitatult lipu lehviva otsa ülemisest nurgast vardapoolse otsa alanurgani ulatuva valge triibuga, mille laius 1,5 ühikut. Ülemisel ja alumisel rohelisel väljal on valge heraldiline okaspuutaim. Lipu normaalmõõtmed on 150x100 cm ning pikkuse ja laiuse suhe on 9:6 (3:2) ühikut. Okaspuutaimed sümboliseerivad valla metsarohkus (Kõrvemaa). Roheline on looduse sümbol, kuid tähistab ka lootust ja igavesti korduvat eluringlust. Valge aga on puhtuse ja valguse sümbol. Kaiu valla lipp lehvib vallavalitsuse hoone juures lipumastis alaliselt, välja arvatud riiklikel lipupäevadel, mil masti heisatakse Eesti riigilipp. Valla asutuste ja organisatsioonide lipud ei tohi olla äravahetamiseni sarnased valla ametlikult registreeritud lipuga. Kasutamiskõlbmatuks muutunud lipp hävitatakse sündsal viisil. Kaiu valla vapp Kaiu valla sümboolika valla kodulehel Kaiu valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Kommunikatiivne keeleõpe

Kommunikatiivne keeleõpe on meetod, mis võeti maailmas laialdaselt kasutusele 1960. aastatel. Selle kasutamise peamiseks eesmärgiks on suhtluspädevuse saavutamine. Kommunikatiivse keeleõppe kaudu arendatakse võrdselt kõiki keele osaoskusi – nii lugemis-, kuulamis-, kirjutamis- kui ka kõnelemisoskust. Kommunikatiivse keeleõppe metoodikas on väga tähtis kasutada niisuguseid materjale ja ülesandeid, millega õppijad puutuvad kokku igapäevaelus. Kommunikatiivse õppe viis põhijoont: 1) peamine rõhuasetus on interaktiivsel õppimisel ja õpitava keele kasutamisel; 2) õpetuses kasutatakse autentseid tekste; 3) õppija tähelepanu juhitakse mitte ainult keelele, vaid ka õppimisele kui protsessile; 4) keeleõppe rikastamiseks kasutatakse õppija isiklikke kogemusi; 5) õpitut püütakse seostada keele kasutamisega ka väljaspool keeletundi. Kommunikatsioon Keeleõpe Metoodika Krall, I., Sõrmus, E., Toomsalu, M. 1997. Kommunikatiivse keeleõppe lühikursus. Tallinn. Saarsoo, K., Sõrmus, E. 2008. Kuidas õpetada erialakeelt. Metoodika käsiraamat. Tallinn. Brown, D. H. 1994. Teaching by Principles. An Interactive Approach to Language Pedagogy. Prentice Hall Regents.
Sõlmlennujaam

Sõlmlennujaam on lennujaam, mida lennuettevõtted kasutavad reisijate sihtpunkti toimetamisel ümberistumiseks. Sõlmlennujaam koondab lennuliine oma tõmbepiirkonna väiksematest lennujaamadest, võimaldades sealt saabuvatel reisijatel ümber istuda kaugemaid sihtkohti teenindavatele lennuliinidele ja vastupidi. Ühel lennufirmal võib olla mitu sõlmlennujaama. Näiteks Scandinavian Airlinesi peamised sõlmlennujaamad on Kopenhaageni, Oslo ja Stockholmi lennujaam. Sama lennujaama võivad sõlmlennujaamana kasutada ka mitmed lennufirmad. Võtmelinn
Ühtsus (Läti partei)

Ühtsus (läti keeles Vienotība) on Läti paremtsentristlik erakond. Erakond asutati valimisliiduna 6. märtsil 2010 ning muutus 6. augustil 2011 ühtseks parteiks. Erakonna liider on Andris Piebalgs. Koduleht
Anastomoos

Anastomoos (anastomosis) on vere- või lümfisooni ühendav soon või närve ühendav närviharu. "Meditsiinisõnastik" 40:2004.
Kopsud (kulinaaria)

Kopsud on toiduvalmistamisel kasutatavad loomakopsud. Toiduainena kasutatakse kopse nii kodumajapidamises kui ka lihatööstuses. Koduses majapidamises kopsust toidu valmistamisel on soovitatav kopsust õhk väljutada (peksta näiteks tainarulliga). Seejärel eemaldatakse kopsukelme ning kops tükeldatakse. Tükeldamise käigus eemaldatakse hingetoru osa ning suuremad läbivad õhutorud. Kopse kasutatakse mitmesuguste toitude valmistamiseks, nagu hautised, pâte'd, vorstid, aga ka eraldi toitudes nagu: Fressure de Porc á l'anglaise Civet de Mou de Porc jpt. Alan Davidson, "The Oxford Companion to Food", Oxford University Press, lk 463, 1999, ISBN 0192115790
Jeji keel

Jeji keel (varasemad eestikeelsed nimetused jeje keel, vajeje keel, jeje-guba keel) on Namiibias ja Botswanas räägitav Benue-Kongo keelkonda bantu keelte R-rühma kuuluv keel. Seda kõneleb 24 000 inimest, kellest UNESCO andmetel 20 000 elab Botswanas. WOLP (World Oral Literature Project) järgi räägib jeji keelt aga 25 200 inimest. Etniline populatsioon Botswanas on 47 000. Jeji keelt on mõjutanud juu keel. Jeji keeles on teiste bantu keeltega võrreldes kõige rohkem imihäälikuid: hammashäälikud (dentaalid), hammasvallhäälikud (alveolaarid), kõvasuulaehäälikud (palataalid) ja külghäälikud (lateraalid). Jeji keelt räägitakse kahes Aafrika piirkonnas, suurim kõnelejate grupp elab Okavango delta lähedal, mis on Põhja-Botswanas ja tuntud Ngamilandina. Jeji keelt eelistavad tavakõnes vaid vanemad rääkijad, lastele õpetatakse seda mõnes üksikus külas. Samas oskavad jeji keeles kirjutada 15–29-aastastest elanikest 95%. Kirjutamisel kasutatakse ladina tähestikku. Tabel 1. Sommer & Voßen (1992) uuringute käigus leitud imihäälikud Tabel 2. Fulop et al. (2002) uuringute käigus leitud imihäälikud Tabel 3. Miller (2011) ühisuuringute käigus leitud imihäälikud Jeji keelt kõneldakse loode piirkonnas: Mauri Shorobest Mababeni, Sankoyo, Daunara, Nokaneng, Gumare, Sepopo, Ikoga, Shakawe ja Seronga. Samuti keskpiirkonnas: Lerihakane, Xumu, Rakopa, Motopi ja ka Namiibias. Jeji keeles on neli prefiksit ja üks sufiks. Verbi afiksid märgivad isikuid, numbreid ja sugusid, nimisõna afiksid aga käänet. Jeji keel on atonaalne. Põhisõnajärg keeles on SVO ehk subjekt-verb-objekt. Aafrika keeltes kasutatakse väga palju konsonante. Paljud bantu keeled, sh jeji, on tuntud selle poolest, et konsonantide hulka on suurendatud, laenates imihäälikuid ja helisid, mida tavaliselt Khoisani rühmas ei kasutata. Täishäälikuid on jeji keeles 5-6. Silbisüsteem on mõõdukalt keeruline. Shirwanga keel pole väga lähedalt jeji keelega seotud, leksikaalseid sarnasusi on lujana keelega 47% ja herero keelega 30%. Jejid Linguae http://www.eki.ee/knab/keelk.htm http://wals.info/chapter/1 http://wals.info/feature/2A http://www.ethnologue.com/language/yey
Bolgo keel

Bolgo keel on Nigeri-Kordofani hõimkonda kuuluv keel. Keele kood: bvo ISO 639-3 . Bolgo keelt kõneldakse Tšaadis, Kesk-Aafrikas (riigikeeled prantsuse keel ja araabia keel) . Bolgo keel kuulub bua keelte hulka, mida kõneldakse Lõuna- ja Kesk-Tšaadis. Keelt kõneldakse Koya, Boli, Gagne ja Bedi külas. Keelt kõneldakse Guéra regioonis, Bahr Signaka alal, Melfi alamosas, Ida-Barainis ja Kirde-Melfis. Suur osa bolgo keele kõnelejatest on islami usku. Kõnelejaid on umbes 1800 (1993 aasta andmete põhjal). Nüüdisajal kõneleb bolgo keelt ilmselt vähem inimesi, kuna teadaolevalt ei ole bolgo keeles ilmunud raamatuid. Samas on teada, et bolgo keel kuulub elusate keelte hulka. Bolgo keel kasutab ladina kirjaviisi bara rete teri har tiso tipsi tigren orhor diar do Keelel on kaks väiksemat dialekti- Bolgo Kubar (Suur Bolgo) ja Bolgo Dugag (Väike Bolgo) Keelenäited bolgo keele kohta: in-nāṇ rīm nāṇ n'ini (anna mulle vett mina joon), "anna mulle vett juua” ibéri koko ao léti (mees abiellus naine kaks), "mees abiellus kahe naisega" Tüüpiline sõnade järjekord lauses on subjekt-verb-objekt. Mitmust bolgo keeles otseselt ei eksisteeri, küll aga liide –gi sõna lõpus näitab, et räägitakse rohkem kui ühest asjast. Kui tahetakse näidata verbi eitust. Siis lisatakse ta lause lõppu. http://www.language-archives.org/language/bvo http://www.eki.ee/cgi-bin/mkn8.cgi?form=mm&lang=et&kohanimi=Chad&f2v=Y&keel=&f3v=Y&allikas=&staatus=&nimeliik=&maakond=&vald=&kihelkond=&asum=&f10v=Y&f14v=Y&of=tb http://www.ethnologue.com/country/TD http://www.joshuaproject.net/people-profile.php?peo3=10915&rog3=CD http://www.zompist.com/numbers.htm
Lielborne

Lielborne (ka Grosborne) on küla (mazciems) Lätis Augšdaugava piirkonnas Saliena vallas. Külas asub endise Lielborne mõisa (Groß-Born) keskus. Aastatel 2009–2021 jäi asula Daugavpilsi piirkonda.
Ungaliophis

Ungaliophis on maoperekond. Perekonda Ungaliophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Ungaliophis continentalis Müller, 1880, Ungaliophis panamensis Schmidt, 1933. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Ungaliophis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 20.11.2013) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Ungaliophis seisuga 20.11.2013.