laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Anne Frank

Anne Frank (õieti Annelies Marie Frank; 12. juuni 1929 Frankfurt – veebruar või märtsi algus 1945) oli juudi päritolu tüdruk, kes pidas Saksa okupatsiooni ajal Amsterdamis ajavahemikul 1942–1944 päevikut. Päevik on hiljem tõlgitud ligi 60 keelde, ka eesti keelde. See on üks maailma tuntumaid päevikuid. Anne sündis Otto Heinrich Franki (1889–1980) ja Edith Holländeri (1900–1945) teise tütrena. Annel oli õde Margot (1926–1945). Tema sünninimi oli Annelies Marie, kuid perekond ja sõbrad kutsusid teda lihtsalt Anneks. Isa kutsus tütart ka Anneleiniks (tõlkes "väike Anne"). Perekond elas Frankfurdi linnaosas, kus oli nii juute kui ka teistest rahvustest elanikke. Lapsed sõbrustasid peamiselt omavanuste juutidega. Frankid olid reformimeelsed juudid, kes küll austasid kõiki judaismi traditsioone, kuid ei käitunud alati kommetele vastavalt. Otto Frank, kes oli olnud esimeses maailmasõjas Saksa ohvitser, soovis, et lapsed saaksid koolihariduse. Isal oli kodus suur raamatukogu. Nii Anne ema kui ka isa julgustasid tütreid lugema raamatuid. 13. märtsil 1933 toimusid Frankfurdis kohaliku omavalitsuse valimised, mille võitis Adolf Hitleri NSDAP. Vahetult pärast võitu hakkasid toimuma antisemiitlikud demonstratsioonid ning Frankid mõistsid, et Saksamaale ei saa enam kauaks jääda. Hiljem samal aastal kolisid Edith ja tema kaks last Aachenisse, kus elas Edithi ema Rosa Holländer, Otto jäi Frankfurti. Mõne aja pärast sai ta pakkumise luua Amsterdami oma ettevõte. Otto nõustus sellega ja organiseeris Amsterdami perele uue elupaiga. 1934. aasta veebruaris jõudsid Edith ja lapsed Amsterdami, kus Anne ja Margot alustasid õpinguid. 1942. aastal hakati juute eriti julmalt taga kiusama ja Anne perekond peitis end sama aasta juulis Otto Franki büroohoonesse. Pärast kaht aastat redusolekut perekond reedeti ning sakslased viisid pere koonduslaagrisse. Seitse kuud pärast arreteerimist surid Anne ja tema õde Margot Frank Bergen-Belseni koonduslaagris tüüfusse. Otto Frank oli ainus, kes laagris ellu jäi. Pärast sõda naasis ta Amsterdami, kust leidis oma tütre päeviku. Ta avaldas selle hollandi keeles esialgse pealkirjaga "Het Achterhuis: Dagboekbrieven van 12 Juni 1942 – 1 Augustus 1944".  Pikemalt artiklis Anne Franki päevik Päevik, mille Anne sai oma 13. sünnipäevaks, räägib tema elust 12. juunist 1942 kuni 1. augustini 1944. Päevik on kirjutatud justkui täiskasvanud ja läbinägeliku isiku poolt, kes oma teoses jagab nii isiklikke mõtisklusi kui lahkab ka üldist elu okupatsiooniperioodil. Tänu sellele päevikule on Anne üks tuntumaid ja käsitletumaid holokaustiohvreid. "Anne Franki päevik. 12.VI 1942 – 1.VIII 1944", saksa keelest tõlkinud Oskar Kuningas, Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn 1958 "Anne Franki päevik: 12. juuni 1942 – 1. august 1944: tagakoda", hollandi keelest tõlkinud Vahur Aabrams, Tänapäev, Tallinn 2003, 2010, 2019 Anne Franki maja Anne Franki muuseumi koduleht Tuli hävitas Anne Franki töökoha, Postimees.ee, 19. juuli 2009. Värske uuring: Anne Frank suri arvatust varem, Postimees.ee, 31. märts 2015
Valdemar Väli

Valdemar Väli (ka Voldemar Väli; 3. oktoober 1909 Kullamaa, Läänemaa – 17. märts 2007 Tallinn) oli eesti maalikunstnik, kes sai tuntuks eelkõige portree- ja maastikumaalidega. Ta sündis Läänemaal Kullamaa savitööstuse meistri peres. Ta lõpetas Silla algkooli. 1924. aastast töötas ta põllu- ja aiatöölisena, meremehena, maalrina ja muudes taolistes ametites. 1932. aastal asus Väli kaubalaevale kütjaks. Töö kõrvalt õnnestus tal tutvuda suurte kunstikogudega Inglismaal, Hollandis, Belgias, Saksamaal ja Soomes. Õppinud algul maalikunsti Tallinna eraateljeedes põhitöö kõrvalt, asus ta 1938. aastal õppima Kõrgemasse Kunstikooli Pallas Tartus. Tema peamiseks õpetajaks kujunes Ado Vabbe. Väli lõpetas õpingud 1943. aastal; selleks ajaks kandis Pallase kool juba nime Kõrgemad Kujutava Kunsti Kursused. Aastast 1945 oli Valdemar Väli Eesti Kunstnike Liidu liige ja aastast 2002 auliige. Maalikunsti viljelemise kõrvalt andis ta oma oskusi edasi ka üliõpilastele, olles 1947–1988 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi õppejõud, 1969. aastast maalikunsti osakonna professor ja 1993. aastast kuni surmani emeriitprofessor. Aastal 1999 autasustati Valdemar Välit Valgetähe III klassi teenetemärgiga. Aastal 2002 valmis Rein Raamatul temast portreefilm "Valdemar Väli". Esimest korda demonstreeriti Valdemar Väli töid 1942. aastal Tartu sügisnäitusel. Tema varase loomeperioodi peamisteks saavutusteks on portreemaalid. Neist tähtsaimaks peetakse 1943. aastal maalitud kunstnik Hilda Üpruse portreed. Samasse perioodi jäävad ka kunstnik Louis Paveli ja kunstiteadlase Helmi Üpruse portreed. Hilisemast ajast on tuntud Valdemar Väli maalitud Mihkel Lüdigi, Tiit Kuusiku, Olivia Saare, Edgar Arro, Heino Elleri ja paljude teiste kultuuriinimeste portreed. Ta maalis ka oma pereliikmeid. Portreemaalide kõrval lõi Väli ka maastikumaale. Samuti on ta oma teostes kajastanud rannarahva, eelkõige Läänemaa, Muhu ja Kihnu saarte elanike eluolu. Talurahva kujutamisel on teda võrreldud Paul Raua ja Ants Laikmaaga. Väli loomingus domineerivad hilisimpressionistlikud ja rahvusromantilised jooned. Hiljem, 1970. ja 1980. aastatel, on tema loomingus rohkem modernistlikke jooni; sellel perioodil maalis ta abstraktsionistlikke maale. Tema maale leidub Eesti Kunstimuuseumi, Tartu Kunstimuuseumi, Tretjakovi galerii ja Tallinna Kunstihoone kogudes. Ülevaate tema loomingust andsid isikunäitused Läänemaa Muuseumis (2003) ja Kihnu Muuseumis (2006, korraldas Vaal Galerii). 1970 – Eesti NSV teeneline kunstnik 1999 –Valgetähe III klassi teenetemärk Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Levin, Mai, Maalikunstnik Valdemar Väli, Tallinn: Valdemar Väli, 2004. Eile suri maalikunstnik Valdemar Väli (nekroloog ajalehes Postimees, 18. märts 2007) Suri maalikunstnik Valdemar Väli (nekroloog ajalehes Eesti Päevaleht, 18. märts 2007)
Tamili Eelami Vabastustiigrid

Tamili Eelami Vabastustiigrid (tamili k தமிழீழ விடுதலைப் புலிகள்) (tuntud lühemalt ka nime all Tamili Tiigrid) on Sri Lanka poliitilis-sõjaline organisatsioon, mis taotleb valdavalt tamilitega asustatud Sri Lanka põhja- ja idaosa kuulutamist iseseisvaks riigiks (nimega Tamili Eelam), ja kasutab oma eesmärkide saavutamiseks relvastatud võitlust. 32 riigis on Tamili Tiigrid kuulutatud terroriorganisatsiooniks. Organisatsiooni asutas 1976. aastal Velupillai Prabhakaran. Algul korraldas organisatsioon atentaate, 1983. aastal kasvas vastasseis valitsusega Sri Lanka kodusõjaks. Sõda lõppes 2009. aastal, mil valitsusväed hõivasid Tamili Tiigrite viimase tugipunkti. Sri Lanka väed vallutasid viimase tamilite kindluse Postimees, 25. jaanuar 2009
Togo riigipeade loend

Togo riigipeade loend loetleb Togo riigipead alates riigi iseseisvumisest 1960. aastal.
Totemism

Totemism on usk üleloomulikku seosesse, mis arvatakse eksisteerivat teatud rühma inimeste ja teatud rühma materiaalsete objektide (enamasti loomade) vahel. Viimaseid nimetatakse tootemiteks. Animalism Nahualism Zoolaatria Tonalism Trikster
Panarabism

Panarabism on araablaste ja araabia maade kultuurilist ja poliitilist ühinemist taotlev ideoloogia ja liikumine. Panarabism on seotud araabia rahvuslusega.
Gerbera

Gerbera on rohttaimede perekond korvõieliste sugukonnast. Perekonda kuulub 40–50 liiki. Perekond on saanud nime saksa botaaniku Traugott Gerberi järgi († 1743), kes uuris Venemaa loodust ning oli Carl von Linné lähedane sõber. Gerbera aberdarica Gerbera abyssinica Gerbera ambigua Gerbera anandria Gerbera anandria var. anandria Gerbera anandria var. densiloba Gerbera anandria var. integripetala Gerberia anadria var. bonatiana Gerbera aspleniifolia Gerbera aurantiaca Gerbera bojeri Gerbera bonatiana Gerbera bracteata Gerbera brevipes Gerbera burchellii Gerbera burmanni Gerbera candollei Gerbera cavaleriei Gerbera chilensis Gerbera cineraria Gerbera connata Gerbera conrathii Gerbera cordata Gerbera coronopifolia Gerbera curvisquama Gerbera delavayi Gerbera discolor Gerbera diversifolia Gerbera elegans Gerbera elliptica Gerbera emirnensis Gerbera ferruginea Gerbera flava Gerbera galpinii Gerbera glandulosa Gerbera henryi Gerbera hieracioides Gerbera hirsuta Gerbera hybrida – harilik gerbera Gerbera hypochaeridoides Gerbera integralis Gerbera integripetala Gerbera jamesonii – transvaali gerbera Gerbera knorringiana Gerbera kokanica Gerbera kraussii Gerbera kunzeana Gerbera lacei Gerbera lagascae Gerbera lanuginosa Gerbera lasiopus Gerbera latiligulata Gerbera leandrii Gerbera leiocarpa Gerbera leucothrix Gerbera lijiangensis Gerbera lynchii Gerbera macrocephala Gerbera nepalensis Gerbera nervosa Gerbera nivea – peitõieline gerbera Gerbera parva Gerbera peregrina Gerbera perrieri Gerbera petasitifolia Gerbera piloselloides Gerbera plantaginea Gerbera plicata Gerbera podophylla Gerbera pterodonta Gerbera pulvinata Gerbera pumila Gerbera randii Gerbera raphanifolia Gerbera ruficoma Gerbera saxatilis Gerbera semifloscularis Gerbera serotina Gerbera speciosa Gerbera tanantii Gerbera tomentosa Gerbera tuberosa Gerbera uncinata Gerbera viridifolia Gerbera welwitschii Gerbera wrightii Gerbera wuest http://www.aiasober.ee/index.php?Menu=3&ID=26
Aster

Aster (Aster L.) on astrilaadsete seltsi korvõieliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond. Algselt loeti perekonda kuuluvaks ligi 600 Euraasias ja Põhja-Ameerikas levinud liiki, kuid pärast 1990. aastate molekulaaruuringuid loetakse Põhja-Ameerika liigid kuuluvaks eraldi perekonda. Perekonda Aster kuulub umbes 180 liiki, millest vaid üks levib väljaspool Euraasiat. Põhja-Ameerika liigid eraldati 10 perekonda. Astrite tüüpliik on amellaster A. amellus. Perekonna teaduslik nimi tuleb vanakreeka keelest. ἀστήρ tähendab ses keeles tähte ja see viitab õisiku kujule. Astrite seas on palju levinud aiataimi, sest nende õied on värvikad ja meeldivad. Tüüpiliselt on õied lillakassinised, lillad, valged, kollased või roosad. Mõnedki astrid on üsna vastupidavad ja taluvad ka külma kliimat. Mõned astrid õitsevad kaua ja on sügiseti ühed viimastest õitsevatest lilledest. Astrirevolutsiooniks nimetatakse 31. oktoobril 1918 toimunud riigipööret, millega sotsialist krahv Mihály Károlyi kehtestas iseenese juhitava Ungari Rahvusnõukogu valitsuse. 16. novembril kuulutati Ungaris välja vabariik. Rahvusnõukogu toetajad, kes kandsid rinnas astreid, hõivasid Budapestis avalikud hooned, kukutasid valitsuse ja mõrvasid endise peaministri István Tisza. Astrirevolutsiooni lõpetas järgmise aasta märtsis toimunud kommunistlik revolutsioon, millega kehtestati Ungari Nõukogude Vabariik. Aster alpinus – alpiaster, ainus Põhja-Ameerikas kasvav aster Aster callistephus – aedaster Aster dumosus – madal aster Aster lanceolatus – süstlehine aster Aster novae-angliae – kaunis aster Aster novi-belgii – õiekas aster Aster x salignus – pajulehine aster (ilutaim, metsistub) Aster tripolium – randaster (Eestis tavaline) Brouillet, Luc; Barkley, Theodore M.; Strother, John L. (2006), "Astereae", Flora of North America Editorial Committee 1993+ (toim), Flora of North America, kd 20, New York & Oxford: Oxford University Press, lk 3
Nelk

Nelk (Dianthus) on rohttaimede või poolpõõsaste perekond nelgiliste sugukonnas. Perekonda kuulub umbes 300 liiki[viide?]. Carl von Linné antud nimetus Dianthus tuleb kreekakeelsetest sõnadest Dios ('jumal') ja anthos ('õis') ning tähendab 'jumalik õis'. Esimesena on nelki maininud vanakreeka botaanik Theophrastos. Nelgi õied on radiaalsümmeetrilised, 5 õielehega. Õite värvus ulatub olenevalt sordist valgest üle roosa kuni punase ja tumepunaseni. Viljaks on kupar, mis sisaldab vähemalt 40, vahel üle 100 seemne. Lisaks seemnetele võib nelk paljuneda risoomiga. Taime õied lõhnavad nõrgalt. Nelk on levinud Euraasias. Mõni liik elab Aafrikas, üks (Dianthus repens) Põhja-Ameerika tundras. Nelgiliigid annavad omavahel sageli viljakaid hübriide. See teeb liikide määratlemise perekonnas keeruliseks. Eestis kasvab pärismaisena kolm liiki nelke: nurmnelk (Dianthus deltoides) – tumeroosade õitega, kasvab kuivadel niitudel, sagedasem kui teised kaks liiki nõmmnelk (Dianthus arenarius) – valgete õitega, kasvab liivikutel aasnelk (Dianthus superbus) – heleroosade õitega, kõrgekasvulisem kui teised kaks liiki, haruldane Püsilillena kasvatatakse Eestis introdutseeritud liikidest peamiselt sulgnelki (Dianthus gratianopolitanus) alpi nelki (Dianthus alpinus) habenelki (Dianthus barbatus) hiina nelki (Dianthus chinensis) hedevigi nelki (Dianthus c. var. heddewigii) aednelk (Dianthus caryophyllus). Maailmas on registreeritud üle 27 000 nelgisordi. Mõned nendest on üheaastased, teised kaheaastased: esimesel aastal kasvatavad ainult lehed ja õitsevad järgmisel. On putukaliike, mille röövikud toituvad nelgil. Selliste hulka kuulub ka kapsaliblikas. Sealjuures perekonnas Coleophora toituvad kolm liiki ainult nelgil. Maailma poliitikas on punane aednelk (D. caryophyllus) revolutsiooni ja vasakpoolsete sümbol. Nõukogude Liidus peeti nelki revolutsiooni ja Suure Isamaasõja võidu sümboliks, millega tähistati 9. maid ja 7. novembrit. See traditsioon on säilinud tänapäevani. Tulinelk (Lychnis) Nelk. Liigikirjeldused. Plantex AS koduleht.
Ülane

Ülane (Anemone) on taimeperekond tulikaliste sugukonnast. Anemone nemorosa – võsaülane, valgete õitega Anemone ranunculoides – kollane ülane, kollaste õitega Anemone sylvestris – metsülane, valgete õitega Harva esineb hübriid Anemone nemorosa × Anemone ranunculoides, mis sarnaneb võsaülasega, kuid õied on väävelkollased. Ülase perekonda kuulub umbes 150 liiki: Anemone baicalensis – baikali ülane Anemone blanda – õrn ülane Anemone canadensis – kanada ülane Anemone caroliniana – karoliina ülane Anemone chinensis Anemone coronaria – kroonülane Anemone cylindrica Anemone deltoidea Anemone drummondii – Drummondi ülane Anemone hortensis – aedülane Anemone hupehensis – hubei ülane Anemone hupehensis var. japonica – jaapani ülane Anemone lancifolia Anemone leveillei – hiina ülane Anemone multifida – lõhislehine ülane Anemone narcissiflora – kimpülane Anemone nemorosa – võsaülane Anemone occidentalis – lääneülane Anemone oregana Anemone parviflora – väikeseõieline ülane Anemone quinquefolia – viietine ülane Anemone ranunculoides – kollane ülane Anemone riparia Anemone rivularis – ojaülane Anemone sylvestris – metsülane Anemone thomsonii Anemone trifolia – kolmetine ülane Anemone tuberosa – mugulülane Anemone virginiana – virgiinia ülane Eesti taimede määraja, (1999), Eesti Loodusfoto, Tartu, lk 119.
Abia osariik

Abia osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Nigeerias. Ta piirneb lõunas ja kagus Anambra, Enugu ja Ebonyi osariigiga, idas ja edelas Cross Riveri ja Akwa Ibomi osariigiga ning lõunas Riversi osariigiga. Osariik moodustati 1991. aastal Imo osariigist tüki äralõikamise teel. Osariik on põhiliselt vihmametsade vööndis. Osariigi lõunaosa on Nigeeria jõekaldapiirkonnas. Reljeef on madal. Aasta keskmine sademete hulk on kõrge: 2400 mm. Sadu on eriti tugev aprillist oktoobrini. Osariigi ülejäänud osa asetseb mõõduka kõrgusega tasandikul. Osariigi tähtsamad jõed on Imo jõgi ja Aba jõgi, mis voolavad Nigeri jõe delta kaudu Atlandi ookeani. On veel Igwu jõgi ja Azumini jõgi. Osariigi valitsust juhib valitav kuberner (praegu Orji Uzor Kalu) ning valitav organ State House Assembly. Osariigis on 17 halduspiirkonda (local government areas). Igal halduspiirkonnal on valitav esimees ja valitav nõukogu. Osariigi pealinn on Umuahia. Suuremad linnad on Aba (Nigeeria kaguosa suur ärikeskus), Umuahia, Arochukwu, Abiriba, Nbawsi, Ohafia, Omoba, Ovim, Akwete, Obehie, Mgboko, Isuochi ja Osisioma. Elanike enamiku moodustavad ibod. Ibod räägivad ibo keelt. Ametlik keel on inglise keel. Peamine usund on kristlus. Majanduse alus on põllumajandus. Jõgede ääres püütakse kala. Aba on tööstuslinn, kus muuhulgas valmistatakse klaasi Azumini jõe äärest saadud liivast.
Irène Joliot-Curie

Irène Joliot-Curie (neiupõlvenimi Curie; 12. september 1897 Pariis – 17. märts 1956 Pariis) oli prantsuse teadlane, Marie ja Pierre Curie tütar ja Frédéric Joliot-Curie abikaasa. Koos abikaasa Frédériciga pälvis ta 1935. aastal Nobeli auhinna keemias tehisradioaktiivsuse avastamise eest. 6-aastaselt alustas Irène kooliteed. Varakult tõdesid vanemad, et tütrel on annet matemaatikas, ning otsustasid Irène'ile luua parema õppimiskeskkonna. Selleks ühines Irène'i ema Marie nimekate prantsuse õpetlastega, kelle seas oli ka füüsik Paul Langevin, et moodustada nn kooperatiiv. Teadlased õpetasid kodudes vastastikku oma kolleegide lapsi. Õppetunnid ei koosnenud mitte ainult teaduslikest distsipliinidest, vaid ka näiteks hiina keelest, skulptuurist; suurt rõhku pandi eneseväljendusele ja mängudele. Säärane huvitav õpe kestis kaks aastat ja pärast seda astus Irène Pariisi Sévigné kolledžisse, kus õppis aastatel 1912–1914. Bakalaureusekraadi sai ta Sorbonne'i ülikoolis. Tema õpingud katkesid sealsamas esimese maailmasõja algusega. Kui Irène hakkas lõpetama doktoriõpet 1924. aastal, palus ta noorel keemikul Frédéric Joliot'l õpetada talle laboritehnikaid, mida oli vajalik teada radioaktiivsuse uurimiseks. Aastal 1926 nad abiellusid (mõlemad säilitasid oma perekonnanime, mille tulemusena moodustus Joliot-Curie). 11 kuud hiljem sündis neil tütar Hélène, kellest hiljem sai samuti füüsik, ja 1932. aastal poeg Pierre. 1928. aastal hakkasid Irène ja Frédéric huvituma aatomituumast. Kuigi nende eksperimendid tõestasid nii positronide kui ka neutronite olemasolu, ei suutnud nad selle avastuse tähtsust tõestada; hiljem saavutasid sellega kuulsuse C. D. Anderson ja James Chadwick. 1934. aastal tegid nad aga erakordse avastuse. Toetudes oma vanemate Marie ja Pierre'i töödele looduslike radioaktiivsete elementide alal, avastasid nad tehisradioaktiivsuse ja positronaktiivsuse, mille tagajärjel suutsid sünteesida radioaktiivseid tehisisotoope. See aitas kiiremini, odavamalt ja rohkem toota radioaktiivset materjali, mida kasutati eelkõige meditsiinis. Aastal 1935 said Irène ja Frédéric avastuse eest Nobeli auhinna, samuti sai Irène sellega Pariisi Ülikoolis professoriks. 17. märtsil 1956 suri ta 58-aastaselt leukeemiasse.
Umuahia

Umuahia on linn Nigeerias, Abia osariigi pealinn. 1967. aasta oktoobrist kuni 1969. aasta aprillini oli Umuahia Biafra pealinn. Katoliku kirikul ja anglikaani kirikul on Umuahia piiskopkond (vaata Umuahia piiskopkond (katoliku kirik) ja Umuahia piiskopkond (anglikaani kirik)). Adaobi Tricia Nwaubani:Remembering Nigeria's Biafra war that many prefer to forget BBC. Vaadatud 5. veebruaril 2024
Aaleni lade

Aaleni lade (Aaleni mäe järgi Saksamaal) on Kesk-Juura ladestiku kõige alumine lade. Lademe kivimid moodustusid ajavahemikus 175,6...171,6 miljonit aastat tagasi. Aaleni lademe vananenud nimetus on Aaleni ladejärk. Selle lademe eraldas Šveitsi geoloog C. H. Meyer-Eymar 1864. aastal. Vikisõnaraamatu artikkel
Pinnase mineraliseerimine

Pinnase mineraliseerimine ehk maapinna mineraliseerimine on metsanduses kamara eemaldamine või purustamine kuni 15 cm sügavuseni kas käsitsi või mehhaniseeritult. Pinnase mineraliseerimist kasutatakse metsauuendusel pinnase ettevalmistamiseks, et seeme jõuaks pinnasesse ja hakkaks idanema külviga samal aastal. Mineraliseerimine soodustab ka looduslikku uuenemist. Pinnase pealmist kihti tohib purustada kuni 50% ulatuses raielangi pindalast. Mineraliseerimise tulemusel väheneb mulla huumuskiht ja eraldub palju süsihappegaasi. Samuti väheneb üldine koosluse elurikkus. kündmine mineraliseerumine
Keelatud maa

"Keelatud maa" on Maarja-Liis Ilusa 1997. aastal esitatud Eesti esinduslaul Eurovisiooni lauluvõistlusel Dublinis. "Keelatud maa" teksti autor on Kaari Sillamaa, muusika kirjutas Harmo Kallaste. Taustalauljatena olid eurolaval Evelin Samuel ja Airi Allvee. Enne "Keelatud maa" konkursile toomist oli laul lebanud avaldamata kujul Harmo Kallaste sahtlis, kuna helilooja oli selle planeerinud esitada juba 1993. aasta konkursile solist Janika Sillamaale. Laul aga jäi avaldamata ning Kallaste otsustas veel kord vana looga õnne proovida: tegi kodustuudios uue seade, laulis ise ning pääses Eesti eelvooru. Hiljem Maarja-Liis Ilusa esituses laul rearranžeeriti ning saavutati mäekõrgune võit Hanna Pruuli esitatud 2. koha saanud loo "Üksik hing" ees. Eurovisiooni lõppkontserdi jaoks rearranžeeriti laul taas, seadele lisati orkester. Laulu ingliskeelne versioon kannab pealkirja "Hold onto Love", kuid selle taustalauljad on Erika Essen-Möller ja Lotten Andersson Rootsist.[viide?] Euroopa finaalis Dublinis pälvis "Keelatud maa" 8. koha, saades maksimumi – 12 punkti – Itaalialt. 10 punkti andis näiteks Inglismaa. 2007. aastal avaldati Hylene'i debüütplaadil "Täna rikun ma reegleid" selle laulu kaver. 2011. aastal esitas Harmo Kallaste esimest korda ise avalikkuse ees laulu koos Birgit Õigemeelega saates "Laulupealinn". "Maarja-Liis sõidab jälle Eurovisiooni" Postimees, 17. veebruar 1997 Muusikavideo YouTube'is
Tethyse ookean

Tethyse ookean oli Mesosoikumis ja Kainosoikumis ookean Gondwana ja Lauraasia hiidmandri vahel enne Atlandi ookeani avanemist. Selle jäänused on tänapäeva Must meri, Araali meri ja Kaspia meri. Ka Vahemerd võib pidada Tethyse ookeani jäänukiks. Tethyse ookeani kunagise olemasolu avastas Austria geoloog Eduard Suess aastal 1893. Ookean sai nime merejumalanna Tethyse, Okeanose abikaasa järgi.
Linux From Scratch

"Linux From Scratch" (lühend LFS; 'Linuxi distributsioon lähtekoodidest') on Gerard Beekmansi ja suure hulga abiliste kirjutatud raamat, mis kirjeldab uue Linuxil põhineva operatsioonisüsteemi kokkupanemist ise programmide lähtekoode kompileerides. Uusim stabiilne versioon raamatust kannab numbrit 7.4 ning ilmus 8. septembril 2013. Raamatus juhendatakse paigaldama ainult hädavajalikke programme ehk põhilist süsteemi, mis käima läheb ja millega kasutaja saab hakata ise endale sobivaid rakendusprogramme paigaldama. Uue Linuxi-süsteemi ehitamiseks kasutatakse ära olemasolevat distributsiooni ehk peremeessüsteemi. LFS ehitatakse üles kahes etapis. Et peremeessüsteemist võimalikult palju eralduda, kompileeritakse kõigepealt hädavajalikest programmidest (Bash, Binutils, Coreutils, Gcc, Perl, ...) ja teegifailidest (Glibc, Ncurses, ...) väike tööriistade kogum. Seejärel seatakse tööriistade kaust käsuga chroot virtuaalselt juurkaustaks ja logitakse seal olevasse bash-koorikusse, kust hakatakse tööriistadega ükshaaval programme kompileerides paigaldama lõplikku süsteemi. Uus glibc paigaldatakse ühena esimestest ning seejärel kohandatakse tööriistade linkijat linkima uue glibc vastu kõiki ülejäänud programme. Kui lõplikule süsteemile saab üks uus programm paigaldatud, siis eelistab bash kasutada seda tööriistades leiduva sama vahendi asemel ning kõik uued programmid on kohe pärast paigaldamist kasutusvalmis. "Beyond Linux From Scratch" (BLFS) on raamat, mis juhendab rakendusprogrammide paigaldamist: võrgu-, X-, heli-, printeri- ja skanneritetoe lisamist süsteemile. Raamat on mõeldud eeskätt LFS-i jätkuks. LFS News Linux From Scratch Kõige uuem stabiilne versioon raamatust LFS Beyond Linux From Scratch