laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ruusmäe

Ruusmäe ehk Rogosi on küla Võru maakonnas Rõuge vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haanja valda. Külas asus Rogosi mõis. Mõisa endises kellatornis on muuseum (Ruusmäe koduloomuuseum). Küla territooriumile jääb ka Ruusmäe mõisa kalmistu ja looduskaitse all olnud Ruusmäe tamm. Küla piiresse jääb mitu järve, sh Ruusmäe järv ja Härmäjärv. Rogosi mõisa sissesõiduvärav kellatorniga Ruusmäe spordiplats Ruusmäe järve avalik supluskoht Korterelamu Ruusmäel II maailmasõjas hukkunute ühishaud Ruusmäel Härmäjärve kaldapealne Ruusmäe külas Ruusmäe vald EMK Ruusmäe kogudus Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. "Looduskaitseväärtuse kaotanud üksikobjektid arvati kaitse alt välja". Keskkonnaministeerium. 5. jaanuar 2018. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2018. Risto Mets. Ruusmäe Rogosi mõisas valmis 10-miljoniline remont, Postimees, 18. detsember 2008 Võrumaa Ruusmäe elanikud on detsembrist saati veeta, Postimees Tarbija, 23. veebruar 2011
Karula

Karula on küla Valgamaal Valga vallas. Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Karula vallas. Karula nimi on tekkinud ajaloo käigus esinenud saksakeelsete nimede Karolen/Carolen, Karolle, Carroll ja Carvele eestipäraseks muutmise teel. Karula Jaska järv Karula kõrgustik Karula rahvuspark Karula raudteejaam Karula Stahhaanovlane Karula mõis Karula mõisa Brüggenite kalmistu Karula mõisa Grotede kalmistu Karula Vabadussõja mälestussammas Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 25.07.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Mainland (Orkney)

Mainland (ka Pomona) on saar Atlandi ookeanis, üks Orkney saartest. Pindala 461 ruutkilomeetrit. Saar on künklik, kõrgus kuni 269 meetrit. Kuulub Suurbritanniale.
Hera

Hera (vanakreeka keeles Ἥρα) on vanakreeka mütoloogias kõrgeim jumalanna, taevakuninganna, Kronose ja Rhea tütar, Zeusi, Demeteri, Hadese, Hestia ja Poseidoni õde ning Zeusi naine. Tema lapsed on Ares, Hebe, Hephaistos ja Eileithyia. Mõned müüdid peavad ka Typhonit tema pojaks, kes sündis Zeusi osaluseta. Vanarooma mütoloogias vastab talle Juno. Hera olevat noor ja kaunis, aga mitte veetlev. Ta oli väga armukade, sest Zeusil oli palju armukesi. Hera kiivus ja raev jälitasid tema võistlejaid. Ta jälitas Letot, et see ei saaks sünnitada Apollonit ja Artemist. Tema viha alla langesid Io, Semele, Kallisto ja Alkmene. Ta kiusas ka Zeusi armukeste lapsi, näiteks Alkmene poega Heraklest. Armukadedusest takistas Hera Heraklese sündi ja kiirendas Eurystheuse sündi. Luhtus Zeusi plaan anda Heraklesele kui esmasündinule õigus saada valitsejaks. Kui Hera üritas Heraklest tappa, saates imikueas poisi juurde kaks madu, kägistas Herakles need surnuks. Herakles lõi surnuks ka oma õpetaja Linose. Kui troojalane Paris otsustas Erise kuldõuna anda Aphroditele, solvus Hera koos Athenaga. Nad muutusid kõigi troojalaste vihkajateks. Ixion, kes püüdis Herat võrgutada, kinnitati karistuseks igaveseks veereva ratta külge. Hera on taevajumalanna, abielu ja abielunaiste kaitsja. Kultuslikult austati Herat peamiselt Argoses ning ta oligi arvatavasti algselt argoslaste jumalus. Teda austati ka Samosel ning sealt pärineb oletatav Hera kuju. Sellel on Cheramyese pühendraidkiri. Herale pühitsetud templeist ehk heraionitest asuvad kuulsaimad Olümpias ja Samosel. Hera sümbolid on granaatõun ja paabulind.
Erütropoees

Erütropoees ehk erütrotsütopoees ehk punalibleloome (ladina erytrocytopoiesis) on punaste vereliblede teke hemopoeetilises koes asuvatest pluripotentsetest tüvirakkudest ja järkjärguline diferentseerumine tuumata punasteks verelibledeks. Erütropoeesis osalevad mikroelemendid raud, koobalt, tsink ja mangaan. Erütropoeesis omavad suurt tähtsust B6- ja B12-vitamiin. Erütropoees allub regulatsioonile üle hemopoeetilise kasvuhormooni – erütropoetiini, mida toodetakse peamiselt neerudes. Erütrotsütopoees on kantud rahvusvahelisse inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavarasse Terminologia Histologica. Erütrotsütopoees inimestel toimub diferentseerumata tüvirakkudest luuüdis, nimetatakse ka erütroplastideks, luuüdi vereliistakud omakorda komplekteeritakse arvatavasti megakarüotsüütidest, kuid selle täpne mehhanism pole seni teada.Proerütroblastidel (e noortel erütrotsüütidel) on veel alles hemoglobiini tootmiseks vajalikku ribonukleiinhapet, mis värvumisel on nähtav võrgustikuna. Noored erütrotsüüdid ehk eel-punalibled läbivad retikulotsüütideks arenemisel mitu rakugeneratsiooni, enne kui nad liiguvad luudest vereringesse. Punaverelibledeks muutuvad punase luuüdirakud (normaalne sisaldus on 20% punasest luuüdist) hakkavad tasapisi (norm täiskasvanul 2 mln/s) täituma hemoglobiiniga. Erütrotsüütide teket (nii stimulatsioon kui ka inhibeerimine) reguleerib põhiliselt neerudes komplekteeritava glükovalgu hormooni erütropoetiini ringlus. Selle kogus veres suureneb, kui hapniku kogus neerukoes väheneb. Lisaks mõjutavad punase luuüdi normaalseid funktsioone oluliselt veel ka mitmed mikrotoitained, nagu B12-vitamiin, foolhape ja suure tõenäosusega ka B6-vitamiin, C-vitamiin, B2-vitamiin ja E-vitamiin. Hematopoees Leukopoees Walter Nienstedt, Osmo Hänninen, Antti Arstila, Stig-Eyrik Björkqvist. "Inimese füsioloogia ja anatoomia", Werner Söderström Osakeyhtiö, Kirjastus Medicina, 6 trükk, 2011, toimetaja Georg Loogna, tõlkija Heli Kõiv, keeletoimetaja Tiiu Sulsenberg, 6 .peatükk, VERI, lk 168-172, ISBN 9985-829-36-0 Ledingham et al, 2000 Weatherall et al, 19.8:1983 John G.G. Ledingham, David A. Warrell, "Concise Oxford Textbook of Medicine", Oxford University Press, lk 177, lk 215-219, 2000, ISBN 0 19 262870 4 [1] Dudek, 2011 John G.G. Ledingham, David A. Warrell, "Concise Oxford Textbook of Medicine", Oxford University Press, lk 177, lk 215-219, 2000, ISBN 0 19 262870 4
Kristallkingake

Kristallkingake on Tuhkatriinu-loost tuntud kingake, mille Tuhkatriinu ballilt lahkudes maha pillas ning mille järgi prints ta hiljem ära tundis, sest Tuhkatriinu oli ainus, kellele see king jalga läks. Sellest loost on inspireeritud mitmeid filme, mis sellist nime kannavad: "Kristallkingake" ("The Glass Slipper"), animafilm 1938. aastast. "Kristallkingake" ("The Glass Slipper"), muusikafilm 1955. aastast. "Kristallkingake" ("Hrustalnõi bašmatšok"), ballettfilm 1960. aastast. Kristallkingakese auhind on üks Eesti Teatriliidu aastaauhindadest.
Tempel

Tempel (ladina sõnast templum) on sakraalehitis ehk pühakoda. Mõistet "tempel" kasutatakse eelkõige kristlusest ja islamist väljapoole jäävate usundite sakraalehitiste kohta. Kristlikke pühakodasid nimetatakse "basiilikateks", "katedraalideks" või "kirikuteks"; islami pühakodasid "mošeedeks". Siiski on ka üksikuid kristlikke pühakodasid hakatud viimastel sajanditel mõnikord nimetama templiteks. Antiikajal oli tempel algselt jumalusele pühitsetud eraldatud koht (kreeka temenos), hiljem jumaluse hoone (kreeka naos), mis oli ehitatud sellele pühale alale. Esialgu oli tempel määratud jumaluse raidkuju paigutamiseks; hiljem said eriti roomlaste templeist raidkujude, maalide ja muu sellise aardekambrid, kuid nad ei olnud rahva kogunemiskohad nagu ristiusu kirikud. Vanimad templid olid savi- ja puitehitised. Monumentaalseid kivist templeid hakkasid kreeklased ehitama 7. sajandil eKr polist poliitilise kindlustumise ajajärgul. Nad lähtusid lihtsast megaroni tüüpi kultushoonest ja arendasid sellest igakülgselt läbimõeldud ehitise. Alates klassikalisest ajajärgust muutus see üha esinduslikumaks. Juba 6. sajandil eKr lisandus lihtsaile dooria stiilis templihooneile Väike-Aasia poliste majandusliku tugevuse väljendusena joonia stiilis hiigeltempleid (Samosel Efesoses, Didymas). Hellenismi ajal jõuti uuesti selliste mõõtmeteni (näiteks Artemise tempel Maganesias Maiandrose jõe ääres). Etruski tempel, terrakotaplaatidega kaetud puitehitis, ja kreeka hellenistlikud ehitised mõjutasid Rooma hilise vabariigi ajajärgu templiehituse arengut. Rooma keisririigis hakati ehitama eriti esinduslikke marmortempleid, need väljendasid tolle aja taotlusi muuta Rooma maailmariigiks. Nende templite sise- ja väliskujundus rikastus sajandite jooksul üha ja oli lõpuks ülimalt toretsev (näiteks Heliopolises). Antiikajal ehitatud templite tüübid: Tholos Anttempel Topeltanttempel Prostüül Amfiprostüül Peripteer Dipteer Pseudoperipteer Pseudodipteer Monopteer Judaismi pühakodasid nimetatakse üldiselt sünagoogideks. Ainsa(te)ks (tõelisteks) templi(te)ks peetakse judaismis Jeruusalemma templeid: Saalomoni templit (10. sajand eKr – 586. a eKr) ja Teist Templit (515. a eKr – 70. a). Hinduistlikke ja budistlikke sakraalehitisi nimetatakse templiteks analoogia põhjal Euroopa antiikaegsete templitega. Täpsemad nimetused hinduistlikel sakraalehitistel: "koil" ehk "kovil", "mandir" ja "devasthana"; budistlikel: "stuupa", "wat" ja "pagood". Maailma suurim pühakoda on 12. sajandil ehitatud hinduistlik Angkor Wat Kambodžas. Templipüha
Richard Pearse

Richard William Pearse (3. detsember 1877 – 29. juuli 1953) oli Uus-Meremaa leidur ja lennunduspioneer.
Wilhelm Kress

Wilhelm Kress (29. juuli 1836 Peterburi – 24. veebruar 1913 Viin) oli Austria leidur ja lennunduspioneer, deltaplaani leiutaja. Kress läks Viini 1873 ja hakkas seal õppima klaverite ehitamist. Ta leiutas seal 1877 deltaplaani. See oli suur saavutus ajal, mil paljud insenerid püüdsid välja töötada õhust raskemaid mootorita õhusõidukeid. 1892 kutsus Viini Inseneride Ühing Kressi avalikku loengut pidama. Seal esitles ta suurt lennumasinamudelit, millel oli kaks propellerit, mis pöörlesid vastassuunas. Valmiskujul pidanuks kumbki propeller olema 3-meetrise läbimõõduga. Lennuki tiibade pindalaks oli ette nähtud 68 m². Propellerid olid piisavalt elastsed, et säilitada koormuse all oma tigujat kuju. 1893 projekteeris Kress suure tiibu lehvitava lennumasina. Selle kere pikkus pidi olema 9,75 meetrit ja tiibade pindala 84 ruutmeetrit. Tiibade lehvitamisel nende nurk muutus, kusjuures kõige kõrgemas asendis oli nende kalle 3° horisontaalsest kõrgemale. Kress avaldas oma projekti 1894. aasta juulis ajakirjas Aeronautics, mille toimetaja Octave Chanute lisas märkuse, et Kressi hinnangud mootori vajaliku võimsuse kohta on täiesti ebaadekvaatsed. Sajandivahetusel oli ta üks paljudest, kes töötasid mootoriga õhusõiduki kallal. 1900. aastal leiutas ta lennuki juhtimiseks käigukangi, kuid ei patenteerinud seda. Selle patenteeris hoopis Robert Esnault-Pelterie 1907. aastal. Kressi lennuk Drachenflieger oli ehitatud veepinnalt startimiseks ja vette maandumiseks, sest sel juhul tekitas mis tahes õnnetus nii juhile kui ka lennukile vähem kahju. Sellel oli bensiinimootor ja kolm eri kõrgusel olevat tiiba. Sellel monoplaanil oli suur rõhtne saba ja suured tüürid. Mootor käitas kaht väga suurt vastassuunas pöörlevat propellerit, mis pöörlesid kiirusega 500 p/min. Lennuk oli väga hoolikalt ehitatud, tiivad õige tõstenurga all, ja nähtavasti tugev. Esimese õnnestunud "lennu" tegi see Viini lähedal Wienerwaldsee järvel 1901, kuid see polnud kontrollitud lend nagu vendadel Wrightidel 1903, vaid pigem oli tegu suurte hüpetega. Pikemat kontrollitud lendu ei saanudki sellega teha, sest Daimleri valmistatud 30-hobujõuline mootor oli poole raskem kui Kress oli tellinud ja sai töötada üksnes poole nimivõimsusega, 15 hobujõu ulatuses. Korduvalt on väljendatud arvamust, et kui Drachenfliegeril olnuks korralik mootor ja vee pindpinevuse ületamiseks mõeldud seadis, suutnuks ta lennata. Ühe oma järjekordse lendutõusmiskatse ajal takerdus lennuk järve pinnal ujuvasse prahti ja hävis. Järgmisel, 1902. aasta suvel ehitas Kress oma lennumasinast uue koopia. Ka see ei lennanud. 1904. aastal viidi see hoiule Viini arsenali. Wilhelm Kress- Flying Machines
Lyman Gilmore

Lyman Wiswell Gilmore, Jr. (11. juuni 1874 – 18. veebruar 1951) oli ameerika leidur ja lennunduspioneer. Ta väitis, et tõusis õhku oma aurulennukiga 15. mail 1902. Võimalikud tõendid selle lennu kohta on hävinud. Säilinud on fotod tema lennukist, kuid need ei kujuta lennumasinat lendamas.
Korpus

"Korpus" on ladina algupäraga sõna, mille eri tähendused saavad kõik alguse mõistest 'keha', mida sõna corpus algselt väljendas. Algebras on korpus kommutatiivne ring, mille elemendid, välja arvatud nullelement, moodustavad korrutamise suhtes rühma. Korpus on masinaehituses mingi seadme või mehhanismi massiivne kate[viide?]. Arvutil on arvutikorpus. Korpus on operatiiv-strateegiline väeüksus, mis koosneb tavaliselt kolmest diviisist ja eriotstarbelistest üksustest. Korpus on hoonerühma kuuluv üksikhoone või ka üksik hoone. Korpus on trükitehnikas kasutatav kirjakraad, mille kõrgus on 10 punkti ehk 3,76 mm. Keeleteaduses on korpus loomuliku keele tekstide kogu. laevaehituses on Laevakorpus laevakere sünonüüm. Pilli korpus on muusikainstrumendi korpus. Eesti Tuletõrje Korpus
Karl Jatho

Karl Jatho (3. veebruar 1873 Hannover – 8. detsember 1933 Hannover) oli Saksa lennunduspioneer ja leidur. Ta oli esimene inimene, kes tõestatult motoriseeritud lennuvahendil lendas. Lend toimus 18. augustil 1903 24 m² kandepinnaga lennukil "Segel-1". Lennuaparaat oli varustatud Buchet' mootoriga, lendurile oli koht 5 rattaga gondlis. Lennuhüppe pikkus oli umbes 18 meetrit ja lennuk tõusis 1 m kõrgusele maapinnast. Lõpuks Jatho loobus, märkides: "Hoolimata paljudest pingutustest, ei suuda [ma] teha pikemaid ega kõrgemaid lende. Mootor nõrk." Hiljem hankis ta parema mootori, millega tegi 1909. aastal 60 m pikkusi lende kuni 3–4 m kõrgusel. Pärastpoole asutas Jatho lennukooli ja lennukitehase, aga ilma suurema eduta. Karl Jatho ei saanud kuulsaks mitmel põhjusel. Esiteks hankis ta alles 30 aastat hiljem, 1933. aastal tõendi lennu toimumise kohta. Teiseks pole tänapäevani selge, kas tema lennuvahend üldse juhitav oli. 1. augustil 1907 kirjutas ajaleht "Hannoverscher Courier", et Jatho töötab nüüdseks juba 12 aastat juhitavate lennuvahendite kallal, aga 19. novembrist 1902 pärineb dokument, millega ametivõimud keeldusid tulemast lennuvahendi ametlikule katsetamisele, ja selles olevatel joonistel puuduvad igasugused juhtimisseadmed. Jathole ei tule kasuks seegi, et kahel korral on püütud tema lendu korrata tema lennumasina koopiaga. Esimesena püüdis seda teha tema endine assistent Werner Hegge aastal 1933, teine katse toimus aastal 2006. Mõlemad katsed ebaõnnestusid, väidetavasti halva ilma tõttu.
Jacob Ellehammer

Jacob Christian Hansen Ellehammer (14. juuni 1871 – 20. mai 1946) oli taani leidur ja lennunduspioneer.
Ižma jõgi

Ižma (vene Ижма (Ižma), komi Изьва (Izva)) on jõgi Komis, Petšora jõe vasakpoolne lisajõgi. Jõgi algab Timaani kõrgustikult, voolab valdavalt põhja ning suubub vasakult Petšora jõkke. Jõe pikkus on 531 km, valgala 31 000 km². Ižma jõe ääres asub Sosnogorski linn.
Gerry Mulligan

Gerry Mulligan (Gerald Joseph Mulligan; 6. aprillil 1927 New York – 20. jaanuar 1996) oli saksofonist. Teda teatakse peamiselt baritonsaksofonistina, ent ta on oma karjääri jooksul mänginud ka sopransaksofoni ja klaverit. Muusikat hakkas Mulligan kirjutama juba 1944. aastal, kõigepealt Johnny Warringtoni ja Gene Krupa bändidele. Peatselt sai Mulligan Charlie Parkeri tähelepanu osaliseks ning tollal seostati teda ka Claude Thornhilli, Elliot Lawrence'i ja Stan Kentoniga. Tõeliselt kuulsaks sai Mulligan pärast kaasalöömist Miles Davise esimesel albumil "Birth of The Cool". Mitmed selle albumi kompositsioonid (teiste seas "Jeru" ja "Venus de Milo") pärinevad Mulligani sulest. Võib öelda, et "Birth of The Cool" andis Mulligani karjäärile tõelise tuule tiibadesse. 1952. aastal kolis Mulligan Los Angelesse. Koos trompetimängija Chet Bakeriga lõi ta tol ajal tavatu klaverita kvarteti. Kvarteti uudne kõla lõi omaette voolu, mida praegu tuntakse lääneranniku džässina. Hiljem jäigi muusikapublik Mulligani selle terminiga seostama, kuigi mees kolis mõne aasta pärast tagasi idarannikule. Californias sattus Mulligan narkoprobleemide küüsi ja kandis ka vanglakaristust. Vanglast naasmise järel lootis saksofonist koostööd Bakeriga jätkata, ent too oli vahepeal siirdunud uutele radadele ja avastanud endas laulja talendi. New Yorki tagasi pöördunud, leidis Mulligan oma kvartetile uue liikme, tromboonimängija Bob Brookmeyeri, kelle mängustiil oli küll Bakeri omast tunduvalt erinev, kuid kes sellegipoolest Mulligani klaverita kvartetti hästi sobis. Selle koosseisu parimaks albumiks peetakse 1954. aasta Pariisi-kontserdi salvestist. 1950. aastatel mängis Mulligan veel mitmes vähem tuntud koosseisus. Koostöö trompetist Art Farmeriga viis mõnede kriitikute arvates Mulligani parima albumi "What is There to Say" sünnini. 1950. aastate lõpus salvestas Mulligan kaks albumit altsaksofonist Paul Desmondiga. Kui Desmond Dave Brubecki kvartetist lahkus, asus tema kohale just nimelt Mulligan. Erinevatel turneedel oli aga Dave Brubecki bändi kummalisel kombel alati nimetatud trioks ning Mulligani nende külalisesinejaks. Üks tuntumaid nimesid, kellega Mulligan koostööd tegi, oli legendaarne pianist Thelonious Monk. Mulligani hilisem karjäär oli vähemalt sama eklektiline. Enim tõstetakse esile tema plaati "Dream a Little Dream", kus Mulligan oma kvartetiga mängis nii standardeid kui originaalloomingut. Äramärkimist väärib bossanoovaalbum "Paraiso", kus teeb kaasa Brasiilia laulja Jane Duboc. Tema viimane album "Dragonfly" siirdus džäss-fusion'i radadele; sellel tegid kaasa sellised fusion-muusikuid nagu Grover Washington ja Dave Samuels. Gerry Mulligan suri põlveoperatsiooni tüsistuste tagajärjel 1996. aasta jaanuaris.
Kesk-Kordiljeerid (Peruu)

Kesk-Kordiljeerid on mäestik Lõuna-Ameerikas, osa Andidest. Kulgeb põhja-lõuna suunas Marañóni jõe kaldal. Kõrgus kuni 4694 m.
Agitatsioon

Agitatsioon (ladina agitatio 'ärgitus') on agitaatorite tegevus; ühiskondliku ideoloogia või liikumise tuline toetamine eeskätt selliste poliitiliste vahendite ja sütitavate üritustega, nagu loosungid, üleskutsed, kõned, ässitustöö ja muu ägedam kihutustöö ehk propaganda, mille eesmärk ei piirdu agitaatori ideedele poolehoidjate leidmisega, vaid eeldab ka poolehoidjate tegevussekaasamist ja inimrühma/de toimimapanekut just agitaatorile vajalikul moel. Muinasajal nimetati agitaatoriteks sõjavankrite juhte. Uuel ajal, eriti 17. sajandi Suurbritannias nimetati agitaatoriteks sõdurite eestkõnelejaid. Vasakäärmuslikud liikumised käsitlesid agitatsiooni alati käsikäes propagandaga (agitprop). Kommunistid eesotsas Vladimir Uljanoviga hakkasid 20. sajandi algul agitaatorit propagandistist eristama tegevuse kvaliteedi ja kvantiteedi järgi: agitaator levitas rahvamassile ainult üht ideed, kuna propagandist külvas neid hulgi (ideoloogiline töö massidega). Seda küsimust põhjalikumalt käsitlevas raamatus "Mida teha?" (1902) arutles Uljanov üksikasjalikult revolutsionääride hästi korraldatud grupeeringu väljavaateid võimu haaramiseks infiltratsioonitaktika ja legaalse strateegia kombineerimise abil. Hilisemate tõlgitsuste järgi käsitatakse agitatsiooni sageli lihtviisiliselt kui propaganda räigemat, vastupanu ja mässu õhutavat vormi. Propaganda
Chet Baker

Chet Baker (õieti Chesney Henry Baker Jr; 23. detsember 1929 – 13. mai 1988) oli ameerika muusik. Chet Baker sündis Oklahoma osariigis. Juba lapsepõlves võttis ta osa lauluvõistlustest ja laulis kirikukooris. Esimene tutvus puhkpillidega sündis tänu isale, kes tõi koju trombooni, ent kuna see instrument käis noorele Chetile esialgu üle jõu, asendas selle trompetiga. Esimesed muusikateadmised sai Baker Glendale'i keskkoolist, ent hilisemas elus mängis suuremalt jaolt kuulmise järgi. 1946. aastal lahkus Baker koolist ning ta mobiliseeriti sõjaväkke. Kaks aastat hiljem alustas ta muusikateooria- ja harmooniaõpinguid Los Angeleses El Camino College'is, mille peagi pooleli jättis. 1950. aastal võeti Baker uuesti sõjaväkke, ent sai sealt vabastuse ning võimaluse jätkata oma eluteed professionaalse muusikuna. Muusikukarjääri alguses mängis Chet Baker Vido Musso ja Stan Getzi ansamblites. Murranguline aeg Bakeri jaoks oli 1952. aasta kevad, mil tal õnnestus Los Angeleses Tiffany Club'is mängida koos altsaksofonisti Charlie Parkeriga. Umbes samal ajal ühines Baker Gerry Mulligani klaverita kvartetiga, mis pälvis tollal suurt tähelepanu. Gerry Mulligani kvarteti tegutsemisaeg jäi lühikeseks, sest ansambli juht sattus 1953. aastal vanglasse seotuse tõttu narkoäriga. Peagi lõi Baker omaenda kvarteti, milles mängisid Russ Freeman klaverit, Red Mitchell bassi ja Bobby White trumme. Kvartett leidis ajakirjade DownBeat ja Metronome poolt korduvalt tunnustust. 1954. aastast alates tuntakse Chet Bakerit peamiselt kui lauljat. Tema album "Chet Baker Sings" tekitas džässipubliku seas vastakaid arvamusi, ent laulmise juurde Baker jäigi. 1955. aastal esines Baker filmis "Hell's Horizon". Samal aastal loobus ta stuudiolepingust ja viibis kaheksa kuud Euroopa-turneel. USA-sse naasnult lõi ta kvinteti, kuhu kuulusid ka saksofonist Phil Urso ja pianist Bobby Timmons. 1956. aasta juulis salvestas see ansambel albumi "Chet Baker & Crew". 1959. aastal kolis Baker Itaaliasse. Heroiinisõltuvusega oli ta võidelnud juba 1950. aastatel, ent alles 1960. aastatel hakkas see ohustama tema muusikukarjääri. 1960. aasta suvel arreteerisid Itaalia võimud Bakeri ning ta veetis ligi poolteist aastat trellide taga. 1960. aastate algul elas Baker mitmel pool Euroopas (Prantsusmaal, Saksamaal, Inglismaal, Hispaanias), ühtlasi oli see aeg, mil teda korduvalt arreteeriti ja ühest riigist teise saadeti. 1964. aastal pöördus Baker tagasi Ameerikasse ning mängis New Yorgis ja Los Angeleses, olles vahetanud trompeti mõneks ajaks flüügelhorni vastu. Tollest perioodist pärinevad mitmed suurepärased albumid. 1960. aastate lõpul algasid Bakeri probleemid hambumusega. Asi läks niivõrd hulluks, et ta pidi hakkama kasutama hambaproteese ning 1970. aastateks oli ta juba trompetimängu lõpetanud. 1973. aasta novembris tegi metadoonasendusraviga oma uimastisõltuvuse kontrolli alla saanud Baker comeback'i ühes New Yorgi klubis. Sel kümnendil käis Baker veel mitmel ringreisil Euroopas. Chet Bakeri diskograafia on suur, ent ebaühtlase tasemega. Osaliselt on see seotud tema sõltuvusprobleemide ja pideva rahapuudusega.
Pomona

Pomona on vanarooma mütoloogias puuviljajumalanna.
Mainland

Mainland on kahe saare nimi: Mainland, saar Orkney saarestikus Mainland, saar Shetlandi saarestikus
Prognoos

Prognoosiks (kreeka sõnast prognōsis 'etteteadmine') nimetatakse ennustust, mis on saadud enam-vähem usaldatavaks peetaval meetodil. ennustamine ilmaennustus nõudluse prognoos nõudluse prognoosimine ootus prognoosi täpsus prognoosiv analüüs prognoosiviga
Klassikaline filoloogia

Klassikaline filoloogia on kõiki Vana-Kreeka ja Vana-Rooma kultuuri aspekte uuriv teadusharu. See hõlmab keelt (vanakreeka, ladina), kirjandust, ajalugu, kunsti jms. Eestis tegeleb klassikalise filoloogia uurimise ja õpetamisega klassikalise filoloogia osakond, mis kuulub 1. jaanuarist 2015 Tartu Ülikooli maailma keelte ja kultuuride instituudi koosseisu. Varem kuulus see germaani, romaani ja slaavi filoloogia instituudi koosseisu. Klassikaliste filoloogide loend Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia osakond