laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Gerhard Normann

Gerhard Normann (10. detsember 1891 Pühalepa – 1. august 1975 Stendal) oli Eesti vaimulik. Lõpetas Tallinna Toomkooli. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta (vaheaegadega) aastatel 1909–1921. Aastatel 1912–1914 ja 1917 töötas ta kodukooliõpetajana ning 1918–1920 võttis Balti pataljoni koosseisus osa Vabadussõjast. Prooviaastal oli ta Kuusalu ja Vastseliina Katariina koguduses. Ordineeriti õpetajaks 28. mail 1922. Oli 1922–1934 Harju-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, 1934–1939 teenis ta Paide Saksa Püha Risti kogudust. Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Perioodil 1939–1945 oli ta algul pastor Gostingenis (praegu Gostyń Suur-Poola vojevoodkonnas), hiljem Koschminis (praegu Koźmin Wielkopolski Krotoszyni maakonnas Suur-Poola vojevoodkonnas). 1945–1950 oli ta pastor Heiligenthalis Mansfeld-Südharzi kreisis Saksi-Anhalti liidumaal. Aastatel 1950–1961 oli ta pastor Horsmaris Mühlhauseni lähedal (Unstrut-Hainich-Kreisis Tüüringi liidumaal). Aastal 1961 jäi ta emerituuri, elades Uenglingenis (Stendali linnaosas) Saksi-Anhalti liidumaal), kus ta ka suri. Tema isa Paul Theodor Leopold Normann oli Pühalepa Laurentsiuse koguduse õpetaja. Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
Paul Normann

Paul Theodor Leopold Normann (3. mai/15. mai 1849 Tallinn – 7. oktoober/19. oktoober 1897 Pühalepa) oli Eesti vaimulik. Õppis 1859–1868 Simuna kihelkonnakoolis, seejärel Tallinna erakoolides ja Tallinna gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1869–1874. Prooviaastal oli ta Iisaku koguduses, Georg Albert Rudolph von Hippiuse juures. Ordineeriti õpetajaks 17. augustil/29. augustil 1875. Oli aastatel 1875–1880 (introdutseeriti 14. detsembril/26. detsembril) Valjala Martini koguduse õpetaja. Aastatel 1880–1897 oli ta (introdutseeriti 24. augustil/5. septembril 1880) Pühalepa Laurentsiuse koguduse õpetaja. Tema poeg Gerhard Normann oli Harju-Jaani- ja Paide Saksa Püha Risti koguduse õpetaja. Ta avaldas aastal 1885 ülevaate usuliikumistest Pühalepas. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007 Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977 Paul Normann Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Sander Laht

Sander Laht (sündinud 26. septembril 1991 Koimlas) on eesti jalgpallur, kes mängib ründajana Eesti Meistriliiga klubis FC Kuressaare. Eesti Meistriliigas on ta lisaks Kuressaarele mänginud veel FC Floras (üks mäng 2011. aastal) ja Viljandi JK Tulevikus (2011–2012). Sander Laht. Vaadatud 19.5.2020 Sander Laht. fckuressaare.ee. Vaadatud 19.5.2020
Kuusalu seitsmeharuline mänd

Kuusalu seitsmeharuline mänd on looduskaitsealune põlispuu Kuusalus. Ümbermõõt on eri andmetel 2,6–2,87 meetrit, kõrgus 11 meetrit. Kuusalu 7-haruline mänd Keskkonnaregistris
Jõelähtme kivisild

Jõelähtme kivisild või Jõelähtme maanteesild on sild Jõelähtme vallas Jõelähtme külas. Kivisild ehitati arvatavasti 1820. aastate algul Jõelähtme postijaama juurde üle Jõelähtme jõe. Algselt nelja kaarega silda on korduvalt remonditud ja ümber ehitatud ning tänapäeval on sellel vaid kolm kaart. Silla pikkus on 63 meetrit (teistel andmetel 58 meetrit) ja selle laius keskkohal on 5,1 meetrit. Teises maailmasõjas purustati sild osaliselt kuid taastati endisel kujul 1944. aastal. Jõelähtme kivisild on kultuurimälestisena muinsuskaitse all. Jõelähtme. Teejuht rändajale ja koduloohuvilisele. 2010. Jõelähtme kivisild kultuurimälestiste riiklikus registris
Prantsusmaa peaminister

Prantsusmaa peaminister (le Premier Ministre de la République Française) on Prantsuse Vabariigi (Viies Vabariik) Ministrite Nõukogu esimees (valitsusjuht). Riigipea on Prantsusmaa president. Prantsusmaa Teises, Kolmandas ja Neljandas Vabariigis kutsuti valitsusjuhti Ministrite Nõukogu President (Président du Conseil des Ministres). Peaminister esitab teiste ministrite nimekirja presidendile kinnitamiseks. Peaminister võib, erinevalt teistest ministritest, vastu võtta üldise iseloomuga otsuseid ja määrusi. Peaminister algatab seaduste vastuvõtu Rahvuskogus ja tagab nende täitmise. Kõik peaministrid kaitsevad oma valitsusprogrammi ja teevad eelarvevalikuid. Piir, milleni need otsused peaministri ja presidendi vahel jõuavad, oleneb sellest, kas nad on samast parteist. Kuna peaministrid on täielikult valitsuspoliitika kontrolli all, süüdistatakse just neid tavaliselt valitsuse vigades. Peaministri nimetab Prantsusmaa president. Kuna Prantsusmaa Rahvusassamblee võib usaldushääletusega jõustada valitsuse tagasiastumise, peab peaministri valik kajastama enamust assambleel. Olukorda, kus president ja peaminister on vastasparteidest, kutsutakse "vabaabieluks". Peaministrid valitakse tavaliselt Rahvusassamblee liikmete seast. Siiski on harvadel juhtudel peaminister valitud Prantsusmaa presidendi poolt bürokraatliku kogemuse, välisteenistuse või eduka ärijuhtimise tõttu. Prantsusmaa peaministrite loend
Tomp-külmahärg

Tomp-külmahärg (Psychrolutes marcidus) on süvamerekala sugukonnast Psychrolutidae. Kala elutseb süvameres Austraalia ja Tasmaania ranniku lähedal ning inimesed näevad teda haruharva. Tomp-külmahärg elab sügavustel, kus rõhk on mitukümmend korda kõrgem kui merepinnal. Et süvameres muudaks ujupõis kaladel ujumise ebaefektiivseks, siis selle asemel koosneb ta suures osas sültjast massist, mille tihedus on veidi väiksem vee tihedusest. See võimaldab kalal merepõhja kohal hõljuda ilma ujumiseks energiat kulutamata. Tema suhteliselt väike lihasmass ei ole probleemiks, kuna ta toitub peamiselt söödavast massist, mis tema ees hõljub. Sellised kalad võivad jääda kõrvalsaagina põhjatraalidesse. Põhjatraalimine Austraalia vetes võib Psychrolutes marcidus't ohustada, sest seal võib olla tema ainus elupaik. Psychrolutes marcidusFishBase Kasutatud 24.07.2010. So you think you've had a bad day? Spare a thought for the world's most miserable-looking fish, which is now in danger of being wiped out Daily Mail 27.01.2010. Kasutatud 24.07.2010. Süvamere loomad Pildid
Tai vapp

Tai vapp on Tai Kuningriigi riigivapp. Sellel on kujutatud müütilist hiigellindu Garudat. Vapp võeti kasutusele 1910.
Harilik lauluritsikas

Harilik lauluritsikas (Tettigonia cantans) on ritsiklaste sugukonda kuuluv putukaliik, keda leidub ka Eestis. Harilik lauluritsikas on heleroheline, seljalt pruunikas ning võib kasvada 22–34 mm pikkuseks. Harilik lauluritsikas on levinud Mandri-Eestis. "Harilik lauluritsikas". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. oktoober 2008. Vaadatud 24. juulil 2010. Veljo Runnel "Saage tuttavaks – lauluritsikas" Eesti Loodus Harilik lauluritsikas andmebaasis eElurikkus Kõrv loodusesse. Harilik lauluritsikas
Rõngu mõis

Rõngu ehk Suure-Rõngu mõis (saksa keeles Schloß Ringen) oli rüütlimõis Tartumaal Rõngu kihelkonnas. Nüüdisajal jääb kunagise mõisa territoorium Elva valda. Rõngu mõisa on esmamainitud 15. sajandi alguses. Keskajal kuulus mõis Tödwenite aadlisuguvõsale ning mõisakeskuseks oli Rõngu kivist vasallilinnus, mis Liivi sõja ajal jäi varemeisse. Rootsi võimuperioodil kuulus mõis Flemingitele ja hiljem riigile. 1759. aastal jagati Rõngu mõis Suure-Rõngu ja Väike-Rõngu mõisaks. Esimese omanikuks sai krahv Ludwig Wilhelm von Manteuffel, kelle suguvõsa omandusse jäi mõis 1875. aastani. 1875–1919 kuulus mõis Anrepitele, mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli Konrad von Anrep. 18. sajandi lõpus rajati linnusevaremetest umbes sada meetrit ida poole varaklassitsistlik härrastemaja, mis põles 1917. aastal maha. Hoonest on säilinud vaid vundament. Mõisakompleksist on säilinud ka mõned ümber ehitatud kõrvalhooned ja müürijäänused. Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 1,1 km kaugusele idakagusse Tilga küla alale. Rõngu mõisast Eesti Mõisaportaalis Suure-Rõngu mõis (Rõngu khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Maiste, Juhan. Nutt, Nele. Tartumaa mõisad. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 84. Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 411-412 [1].
Tai keel

Tai keel (tai keeles ภาษาไทย phasa Thai 'tailaste keel') on Tai ametlik keel. Tai keelt räägib 60–65 miljonit inimest. Tai keel kasutab tai kirja. Tai keel kuulub kami-tai keelkonda, mida on varem peetud üheks Hiina-Tiibeti keelkonna haruks. Tai keel on toonikeel ja analüütiline keel. Taikeelne Vikipeedia Tai kiri Tai nimede kirjutus ja hääldus EKI teatmikus
Martin Nurm

Martin Nurm (28. jaanuar / 9. veebruar 1870 Puhja – 27. november 1943 Człuchów) oli eesti vaimulik. Tema isa oli maamees Christoph Nurm. Õppis 1889–1893 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1893–1898, grad. stud. Korporatsioon Neobaltia liige. Oli prooviaastal Palamuse Püha Bartholomeuse koguduses. Ordineeriti õpetajaks 15. juulil 1900 Palamusel. Oli 1900–1903 Tartu praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1903–1915 oli ta Avinurme koguduse õpetaja. Aastatel 1915–1939 teenis ta Haljala Püha Mauritiuse kogudust, olles aastatel 1933–1935 Viru praostkonna abipraost. Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Oli 1940–1943 pastor Pr. Friedlandis Pommeris (praegu Debrzno Człuchówi maakonnas Pomorze vojevoodkonnas), suri aastal 1943 Schlochaus (praegu Człuchów). Konrad Veem, Eesti Vaba Rahvakirik: Dokumentatsioon ja leksikon, Stockholm: EVR, 1988 Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann Album der Landsleute der Neobaltia 1879-1904. Jurjew 1908. Nr. 202 (15592), lk. 136.
Kassari kabel

Kassari kabel on Kassari saarel Esikülas asuv sakraalhoone, mis on rajatud tõenäoliselt 18. sajandil. Samal kohal asus kabel tõenäoliselt juba 16. sajandil, kuid arvatavasti oli see puust ning sellest pole midagi säilinud. 18. sajandil rajati praegune, Eesti vanema kirikuehituse traditsioone järgiv kiviehitis, mida renoveeriti esimest korda oluliselt ilmselt 1801. aastal, see daatum on ka kabeli seinal. Viimane põhjalikum renoveerimine toimus 1992–1993, mil kabel ka taaspühitseti. Kassari kabel on ainus tegutsev kivist sakraalhoone, millel on rookatus. Hoonel on ka gooti stiilis kirikute torniga sarnanev torn. Kabeli ümber asub kalmistu, kuhu on maetud Kassari mõisa omanud Stackelbergide suguvõsa liikmeid. Kalmistul asub ka mõisavalitseja Villem Tamme – kes oli Johann Kölerile Tallinna Kaarli kirikus asuva Kristuse fresko modelliks – haud. Stackelbergide hauaplats Kassari mõisniku parun Arthur Stackelbergi (1850–1908) hauatähis Kassari mõisaproua paruness Ebba Stackelbergi (sündinud von Wendrich; 1855–1886) hauatähis Kassari mõisniku Eduard Stackelbergi (1806–1881) hauatähis Kassari mõisniku parun Ludwig Stackelbergi (1885–1910) hauatähis Kassari mõisaproua Wilhelmine Stackelbergi (1820–1881) hauatähis Villem ja Ann Tamme hauakivi Kassari surnuaial Näitleja Olev Eskola haud Kassari kabel Hiiumaa turismilehel Hiiumaa teatmikus "Teeliste kirikud" Kabel puhkaeestis.ee lehel Kassari kabel kultuurimälestiste riiklikus registris
Prantsusmaa peaministrite loend

See on Prantsusmaa peaministrite loend. Ancien Régime ajal ei olnud ametlikku tiitlit valitsuse juhile. Mõne Prantsuse kuninga ministrid juhtisid sellest hoolimata valitsust de facto. Esimese Prantsuse Vabariigi ajal muutus valitsuse juhtimise kokkulepe sageli ja peaministri ametit ei olnud. Esimese Prantsuse Keisririigi ajal muutus valitsuse juhtimise kokkulepe sageli ja peaministri ametit ei olnud. Kui Pétain oli nii riigipea kui ka nominaalne valitsusjuht aastatel 1940 ja 1942, oli de facto valitsusjuht aastatel 1940 kuni 1942 tuntud kui Nõukogu Asepresident. Pierre Laval (juuli–detsember 1940), Pierre-Étienne Flandin (1940–1941) ja François Darlan (1941–1942) olid üksteise järgi Nõukogu Asepresidendid. Asepresidendi amet likvideeriti aastal 1942, kui Laval sai võimule ja võttis nominaalse Nõukogu Presidendi ameti. See oli esimene kord, kui kasutati mõistet Peaminister, mitte Ministrite Nõukogu President, kajastades uut võimu jagamist Vabariigi Presidendiga, kes oli enne seda ainult riigipea, kuid mitte valitsusjuht. Prantsusmaa peaminister
Alfred Oebius

Alfred Oebius (16. detsember 1873 Pala – 19. oktoober 1956 München) oli eesti vaimulik. Lõpetas Tartus gümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1892–1896. Oli prooviaastal Laiuse Püha Jüri koguduses. Ordineeriti õpetajaks 24. jaanuaril 1899. Oli 1899–1901 Sindi ja Tori koguduse adjunktõpetaja. Audru Püha Risti koguduse õpetajana tegutses 1901–1939. Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Oli 1939–1945 Schneidemühli Püha Johannese koguduse õpetaja (praegu Piła linnas Suur-Poola vojevoodkonnas). Jäi aastal 1946 emerituuri, kuid oli 1946–1952 Bayreuthis ja 1952–1956 Münchenis haiglavaimulik. Tema isa oli Pala mõisa aednik, ema oli eestlanna (neiuna Anna Pauline Kuusik), onupoeg oli arhitekt Edgar Johan Kuusik. Konrad Veem, Eesti Vaba Rahvakirik: Dokumentatsioon ja leksikon, Stockholm: EVR, 1988 Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann Edgar-Johan Kuusik. Mälestusi ja mõtisklusi I–IV. Tallinn 2011 Alfred Oebius Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Prantsusmaa siseminister

Prantsusmaa siseminister (Ministre de l’Intérieur et de l’Aménagement du Territoire) on üks tähtsamaid valitsusliikmeid Prantsusmaal. Ta vastutab järgneva eest: üleüldine sisejulgeolek kriminaalkuritegude või looduskatastroofide korral kaasates peamised korrakaitsejõud (vaata Prantsusmaa politsei) Police Nationale Gendarmerie Nationale enamasti operatiiveesmärkidel tsiviilkaitse ja Sécurité Civile Sapeurs-Pompiers või tuletõrje isikutunnistuste (pass, ID-kaart) ja juhilubade väljaandmine prefektuuride kaudu; suhted keskvalitsuse ja kohalike omavalitsuste vahel; poliitiliste valimiste logistika ja organiseerimine riiklikul ja prefektuursel tasandil (kuid valimiste tulemused vaatab üle Prantsusmaa Konstitutsioonikohus või kohalikud kohtud); kõik departemangude prefektid ja alamprefektid alluvad siseministrile. siseminister on ühtlasi ka usuasjade minister ja konsulteerib ametlikult katoliku piiskoppide kohalemääramise protsessi (Briand-Ceretti leping). Kuigi siseministeerium juhendab politseijõude, ei juhenda ta kriminaaljuurdlusi; kriminaaljuurdlused on allutatud kohtutele. Prantsusmaa siseministrite loend
Prantsusmaa siseministrite loend

Siin on loetletud Prantsusmaa siseministrid. Prantsusmaa peaministrite loend
Rakvere rajoon

Rakvere rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1950–1989. See moodustati Viru maakonna kirdeosast pärast maakondade likvideerimist ja rajoonide moodustamist. Aastal 1957 liideti sellega likvideeritud Loksa rajooni idaosa. Aastal 1959 liideti sellega likvideeritud Kiviõli rajooni lääneosa (Viru-Kabala ja Viru-Nigula piirkond), samas arvati Tudu piirkond Kohtla-Järve linnapiirkonna koosseisu. Aastal 1962 liideti sellega likvideeritud Väike-Maarja rajoon ja Kadrina piirkond Paide rajoonist. Aastal 1964 liideti sellega Tapa linn ja taasliideti eelpoolnimetatud Tudu piirkond. Aastal 1972 liideti sellega Paide rajooni kirdeosa. Aastatel 1959–1960 kuulus rajooni alasid likvideeritud Mustvee rajoonist. Rakvere rajooni kuulusid: 1944–1947.., Adolf Janson Aleksandri p, EK(b)P Virumaa Komitee sekretär; 1956–1959, Paul Neerot, EKP Rakvere Rajoonikomitee I sekretär Lembit Merdik, EKP Rakvere Rajoonikomitee I sekretär 1964–1969, Richard Keer, EKP Rakvere Rajoonikomitee I sekretär Loreida Karli t. Vilson, EKP Rakvere Rajoonikomitee sekretär 1965–1973, Ülo Niisuke, EKP Rakvere Rajoonikomitee teine sekretär 1969–1979, Artur-Bernhard Upsi, EKP Rakvere Rajoonikomitee I sekretär 1976, Mihkel Sistok, EKP Rakvere Rajoonikomitee teine sekretär 1979–1988, Ülo Niisuke, EKP Rakvere Rajoonikomitee I sekretär 1988–1990, Toomas Kork, EKP Rakvere rajoonikomitee I sekretär EKP rajoonikomitee sekretärid: Harald Neerot, Feliks Rommot, Vladimir Veeber, Vello Ranne, Vello Kaskman, Ivan Kovaltšuk, Nikolai Pudov, Evald Tõnisson, Karl Aasla 1950 – 1954, Jaan Apfelbaum, Rakvere rajooni TRSN Täitevkomitee esimees 1954 – 1957, Ivan Oja, Rakvere rajooni TSN Täitevkomitee esimees 1957 – 1973, Enn Mikker, Rakvere rajooni TSN Täitevkomitee esimees 1973 – 1979, Ülo Niisuke, Rakvere rajooni TSN/RSN Täitevkomitee esimees 1979 – 1987, Mihkel Sistok, Rakvere rajooni RSN Täitevkomitee esimees 1987 – 1989, Lembit Kaljuvee, Rakvere rajooni RSN Täitevkomitee esimees Punane Täht EKP Virumaa Komitee (1940 - 1950), The National Archives of Estonia EKP Rakvere Rajoonikomitee, The National Archives of Estonia Ülo Andrese p. Niisuke, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 109 „Punane Täht“ 10. novembril 1976 31 aastat Rakvere vabastamisest, Punane Täht, 23.09.1975
Jekaterinburg

"Sverdlovsk" suunab siia. Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Sverdlovsk (täpsustus). Jekaterinburg (aastatel 1924–1991 Sverdlovsk) on linn Venemaal Uurali mägede idajalamil Lääne-Siberi tasandiku serval, Isseti jõe kaldal. See on Sverdlovski oblasti keskus. Elanike arvult on Jekaterinburg Venemaa neljas linn. Linn asutati Venemaa aknana Aasiasse 1723. aastal. 1918 hukati seal Venemaa keiser Nikolai II ja tema pere. 1924 pandi linnale Jakov Sverdlovi järgi nimeks Sverdlovsk. Vana nimi anti tagasi 1991. Jekaterinburgis valitseb parasvöötme mõõdukalt mandriline kliima. Linnale on iseloomulikud järsud temperatuurikõikumised. Uurali mäed takistavad läänest saabuvate soojade õhuvoolude pääsu linna ning ilma Jekaterinburgis kujundavad külmad arktilised õhumassid ning Kaspia mere kohalt ja Kesk-Aasia kõrbetest saabuvad soojad õhuvoolud. Jaanuari keskmine õhutemperatuur on −12,6 °С (külmarekord −46,7 °С (detsember 1978)). Juuli keskmine õhutemperatuur on +19,0 °С (soojarekord +38,8 °С (juuli 1911)). Aasta keskmine sademete hulk on 537 mm. Tähtsamad tööstusharud on masina- ja metallurgiatööstus. Linn on ka suur kaubanduse keskus, olles jaekaubanduse mahult Venemaa linnadest Moskva ja Peterburi järel kolmandal kohal. Seal on suuri kaubanduskeskusi, näiteks MEGA, IKEA, Auchani jpt . Linnast viivad maanteed Permi, Tšeljabinskisse, Serovi, Irbitti, Tjumenisse ja Kurgani. Jekaterinburg on raudteede sõlmpunkt. Linna läbib Permi ja Tjumenit Siberi raudteega ühendavad haruteed. 1991. aastast töötab linnas metroo, millel on 1 liin 8 peatusega. Jekaterinburgis on üle 20 kõrgkooli. Vanimad on Uurali Riiklik Mäendusülikool ja Uurali Riiklik Ülikool. Riiklikes ülikoolides õppis 2002. aastal 149 400 üliõpilast, eraülikoolides 23 400 üliõpilast. Jekaterinburgis on üle 20 Venemaa Teaduste Akadeemia Uurali osakonna instituudi. Linnas on ooperi- ja balletiteater, muusikakomöödiateater, draamateater, noorsooteater, nukuteater ja palju muid teatreid. Linnas tegutseb filharmooniaorkester. Jekaterinburgis on üle 30 muuseumi. Rohkem kui 15 riigil on linnas diplomaatiline esindus. Jekaterinburg jaguneb 7 linnarajooniks: Kirovski (4), Leninski (7), Oktjabrski (5), Ordžonikidzevski (3), Tškalovski (6), Verh-Issetski (1) ja Železnodorožnõi (2). Linna haldusalasse kuulub ka 29 lähiümbruse alevit ja küla. Jekaterinburgi teletorn http://www.gks.ru/free_doc/doc_2018/bul_dr/mun_obr2018.rar, vaadatud 25.07.2018. 26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019. Ilm Jekaterinburgis (vene keeles) Jekaterinburgi kliima (vene keeles) Jekaterinburgi koduleht (vene keeles) Turismisait (saksa ja inglise keeles)
Kaisa Pajusalu

Kaisa Pajusalu (sündinud 19. veebruaril 1989 Pärnus) on Eesti sõudetreener ja endine sõudja. Ta on juunioride maailmameister ja 56-kordne Eesti meister. Lõpetas 2008. aastal Pärnu Ülejõe gümnaasiumi ning 2015. aastal bakalaureuse- ja 2017. aastal magistrikraadiga põllumajandussaaduste tootmise ja turustamise erialal EMÜ. Töötanud Tartu Ülikooli Akadeemilises Spordiklubis sõudetreenerina. Esindas Eestit koondises 2017 EM-il ja osales 2018 Euroopa Sõudmise Konföderatsiooni asutaval assambleel. Sõudmisega hakkas tegelema 2001 Ulvi ja Roman Lutoškini juhendamisel, aastast 2013 treenis Matti Killingu käe all. Täiskasvanute arvestuses 2009, 2011, 2012 ja 2015 sisesõudmise maailmameister 2009 oli MM-il ühepaadil 11. ja 2011 12. 2007 paarisaerulisel kahepaadil 14. Täiskvasvanute EM-il tulnud ühepaadil 2008 14., 2010 6., 2011 7., 2012 pronksile, 2013 7. 2014 14. paarisaerulisel kahepaadil 2009 6. kohale. U23-vanuseklassis MM-il saanud paarisaerulisel kahepaadil 2006 5. koha, ühepaadil 2008 5., 2009 ja 2010 hõbeda 2011 pronksi, Juuniorina MM-il ühepaadil 2004 7. ja 2005 8. koha, paarisaerulisel kahepaadil 2006 kulla ja 2007 hõbeda koos Narva sõudja Jevgeni Rõndinaga. 2006 Sisesõudmise EM-il 1. koht (ajaga 6:47.0) 2015. aasta universiaadil paarisaerulisel kahepaadil 6. koht. 2007–2014 osalenud 14 MK etapil, saanud paarisaerulisel kahepaadil 2007 8. ning ühepaadil 2011–2012 9., 2013 5. ja 2014 8. koha. Tulnud rekordiliselt 56 korral Eesti meistriks: 2008–15 ühepaadil, 2007–11 ja 2013–16 ühepaadi sprindis, 2006–15 paarisaerulisel kahepaadil, 2004 ja 2007–14 paarisaerulisel neljapaadil, 2011–12 roolijata neljapaadil, 2004–12 ja 2015 kaheksapaadil, 2004–05, 2008–09, 2011–12 ja 2016 sisesõudmises 2014 sisesõudmise pikal distantsil. Sisesõudmises tulnud 2003–2005 tütarlaste B-vanuseklassis ja 2006 A-vanuseklassis Euroopa meistriks, püstitanud 2005 B-vanuseklassi (6.53,3) ja 2006 A-vanuseklassi (6.47,0) Euroopa rekordi. Sisesõudmise mitteametlikul MM-il võitnud 2009, 2011, 2012 ja 2015 kulla ning A-vanuseklassis 2007 hõbeda. Tulnud paarisaerulisel kahepaadil ka Horvaatia ja neljapaadil Läti meistriks. 2010 – aasta noorsportlane 2004 ja 2006–2007 – Sõudeliidu parim noorsõudja 2005 ja 2008–2015 – Sõudeliidu parim naissõudja 2009–2011 – Sõudeliidu parim sõudja juunioride (U23) arvestuses 2011 – Eesti Vabariigi spordipreemia (riiklik spordi aastapreemia noorsportlasele - hõbemedali võitmise eest ühepaadil U23 sõudmise maailmameistrivõistlustel 2010. aastal) 2017 – aasta vabatahtlik Tema vend Raimo Pajusalu on võrkpallur. Anu Säärits. Spordist loobunud 56-kordne Eesti meister: üksi treenimine hakkas tundma andma. ERR Sport, 26.06.2019 Kaisa Pajusalu võitis sõudmise EMil pronksmedali, Postimees.ee, 16.09.2012 Pajusalu kordas mullust edu ja võitis MM-hõbeda!, Postimees, 25. juuli 2010 Biograafia ESBL-is
Vallo Raun

Vallo Raun (passinimega Valdo Raun; 19. jaanuar 1935 – 25. veebruar 2024) oli eesti bibliofiil, näitekirjanik ja ajakirjanik. Vallo Rauni elutööks kujunes unikaalse raamatukogu kokkupanemine. Selle mitme tuhande trükise seas on raamatuid, mida pole säilinud kusagil mujal maailmas. Tema põhiline huviala oli vanimad eestikeelsed trükised, mis on ilmunud enne 1850. aastat ning tema kogust võib esile tuua 17. sajandil ilmunud eestikeelseid raamatuid. Aktiivse raamatukollektsionääri ja Tallinna bibliofiilide klubi eestvedajana sai temast 1980. aastate lõpus ka Eesti Raamatuühingu viimane esimees. Raun andis panuse ka Eesti (kultuuri)ajakirjandusse. Pärast töötamist ajalehes Rahva Hääl (1961–1963) oli ta ajakirja Kultuur ja Elu ning seejärel 1981–1989 ajakirja Teater. Muusika. Kino toimetuses, olles mõlemas pikka aega asepeatoimetaja. Tema abikaasa on klaasikunstnik Maie-Ann Raun, vanem poeg on psühholoog ja kirjanik Mait Raun, noorem poeg on ajakirjanik Alo Raun. Vend on kirjanik Ott Raun. Eerik Teder. Vallo Raun ja vana raamat, ajaleht Videvik Bibliofiilist miljonär, Õhtuleht, 28. veebruar 2004 Eesti bibliofiilia grand old man – Vallo Raun 75, Eesti Elu, 15. jaanuar 2010 Suri bibliofiil ja näitekirjanik Vallo Raun, err.ee, 26. veebruar 2024 Lahkus erakordse raamatukollektsiooni koostaja, Sakala, 26. veebruar 2024