McDonnell Douglas DC-10

McDonnell Douglas DC-10 on Ameerika Ühendriikide päritolu McDonnell Douglase välja töötatud ja toodetud kolme turboventilaatormootoriga laiakereline reisilennuk. Lennuk disainiti edasiarendusena McDonnell Douglase varasemast DC-8 mudelist, mis oli mõeldud kesk- ja pikamaalendude jaoks. Uus laiakereline mudel pidi mahutama rohkem reisijaid ja kasutama võimsamaid mootoreid. Tootmine algas 1968. aasta jaanuaris ja esimene mudel, tähistusega DC-10-10, oli mõeldud USA riigisiseste lendude jaoks, lennuulatusega kuni 6100 kilomeetrit. Järgnes versioon DC-10-15, mis kasutas võimsamaid mootoreid, ning seejärel rahvusvahelisteks lendudeks mõeldud mudelid DC-10-30 ja DC-10-40, lennuulatusega kuni 10 010 kilomeetrit. Samuti arendati lennukist õhutanker KC-10 Extender. Tootmine lõpetati 1988. aastal, kui oli toodetud 386 lennukit DC-10 lennufirmadele ja 60 lennukit KC-10 Ameerika Ühendriikide õhuväele. Lennuki varajastel mudelitel oli probleeme lennuohutusega: lastiruumi ukse lukustussüsteemis esines disainiviga, mis võis kaasa tuua ukse avanemise ja põhjustada lennukis ohtlikult kiire rõhulanguse. Esimene seotud juhtum leidis aset 12. juunil 1972, mil American Airlinesi lend 96 lastiruumi uks vahetult pärast õhkutõusu avanes ja küljest ära lendas. Piloodid suutsid siiski teha hädamaandumise ja intsident päädis 11 vigastatuga. 3. märtsil 1974 tekkis samasugune rike lastiruumi uksega Turkish Airlines lendu 981, mille allakukkumisel varsti pärast õhkutõusmist Pariisis hukkusid kõik 346 pardal viibinut. Markantseim näide DC-10-ga seotud intsidentidest oli 25. mail 1975 O'Hare'i lennujaamas alla kukkunud American Airlinesi lend 191, Ameerika Ühendriikide ajaloo ohvriterohkeim lennuõnnetus. Õhkutõusmise ajal purunes täielikult lennuki vasaku tiiva mootori kinnitus, mootor eraldus ja kukkus stardirajale. Seejärel kaotasid piloodid lennuki üle kontrolli. Hukkusid kõik 271 pardal olnut ja veel kaks inimest lennuväljal. Õnnetuse järel kehtestas Föderaalne Lennuamet (FAA) DC-10-le lennukeelu ning kuigi Riikliku Transpordi Turvalisuse Nõukogu uurimisaruandes järeldati, et õnnetuse algpõhjuseks oli ebapiisav hooldus, mitte disainiviga, sai nii lennuki kui ka McDonnell Douglase maine tõsiselt kannatada. Õnnetuste järel viis McDonnell Douglas läbi uuendusprogrammi problemaatiliste disainiaspektide parandamiseks ning lennuki hilisem lennuohutustase on jäänud samaks teiste sarnast tüüpi lennukite omaga. 1980. aastal alustati lende DC-10 edasiarendatud mudeli McDonnell Douglas MD-11-ga. Viimane DC-10 kommertsreisilend toimus 2014. aasta veebruaris, kuid lennukit kasutatakse edasi kaubaveol. Meeskond (kokpitis) DC-10-10, D-10-30 ja D-10-40: 3 Tüüpilineistekohtade arv DC-10-10, D-10-30 ja D-10-40: 270 Suurim istekohtade arv DC-10-10, D-10-30 ja D-10-40: 399; FAA loaga 380. Pikkus DC-10-10: 55,55 m DC-10-30: 55,35 m DC-10-40: 55,54 m Kõrgus: DC-10-10: 17,53 m DC-10-30 ja DC-10-40: 17,55 m Tiivaulatus DC-10-10: 47,35 m DC-10-30 ja DC-10-40: 50,39 m Tiivapindala DC-10-10: 330 m² DC-10-30 ja DC-10-40: 338,8 m² Tühikaal DC-10-10: 108 940 kg DC-10-30: 120 742 kg DC-10-40: 122 567 kg Suurim stardikaal DC-10-10: 195 045 kg DC-10-30 ja DC-10-40: 251 744 kg Kütusemahutavus DC-10-10: 82 376 l DC-10-30 ja DC-10-40: 137 509 l Mootorid DC-10-10: 3x GE CF6-6D (tõukejõud 177,92 kN) DC-10-30: 3x GE CF6-50C (tõukejõud 226,85 kN) DC-10-40: 3x PW JT9D-59A (tõukejõud 235,74 kN) Lennukiirus DC-10-10, DC-10-30 ja DC-10-40: 876 km/h (Mach 0,82) Lennuulatus DC-10-10: 6500 km DC-10-30: 9600 km Dc-10-40: 9400 km Lennulagi DC-10-10, DC-10-30 ja DC-10-40: 12 800 m Tuletatud mudelid McDonnell Douglas KC-10 Extender DC-10 Air Tanker McDonnell Douglas MD-11 Tüübi ja/või ajastu poolest sarnased lennukid Boeing 747SP Boeing 767 Lockheed L-1011 TriStar Airbus A300 Ilyushin Il-86 "Turkish Airlines DC-10 TC-JAV Report on the accident in the Ermenonville Forest, France on 3 March 1974" (PDF) (inglise keeles). Suurbritannia kaubandusministeerium. Veebruar 1976. Vaadatud 6. mai 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Endres, Günter. (1998). McDonnell Douglas DC-10. St. Paul, Minnesota: MBI Publishing Company. ISBN 0-7603-0617-6. Steffen, Arthur, A. C. (1998). McDonnell Douglas DC-10 and KC-10 Extender. Hinckley, Leicester, UK: Aerofax. ISBN 1-85780-051-6. Waddington, Terry. (2000). McDonnell Douglas DC-10. Miami, Florida: World Transport Press. ISBN 1-892437-04-X. DC-10 tutvustus Boeingu kodulehel (inglise keeles) Mustard (28. september 2018). "How This Plane Earned A Dangerous Reputation: The DC-10 Story". Youtube.