laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Athing Mu

Athing Mu (sündinud 8. juunil 2002 Trentonis) on Ameerika Ühendriikide jooksja, kelle põhiala on 800 meetri jooks. Ta tuli Olümpiamängudel Tokyos 800 meetri jooksus Keely Hodgkinsoni ja Raevyn Rogersi ees olümpiavõitjaks, joostes finaalis USA rekordi 1.55,21. Oma teise olümpiakulla võitis ta 4×400 m teatejooksus, joostes Ameerika Ühendriikide naiskonnas viimast vahetust. Olümpiamängude järel parandas ta 800 meetri jooksus USA rekordit veelgi, joostes Eugene'is 1.55,04. Selle tulemusega tõusis ta kõigi aegade edetabelis kaheksandaks ning juunioride edetabelis Keenia jooksja Pamela Jelimo järel teiseks. 2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is võitis ta ajaga 1.56,30 Hodgkinsoni ja Mary Moraa ees kuldmedali. Sellega sai temast noorim naiskergejõustiklane, kes tulnud individuaalalal olümpiavõitjaks ja maailmameistriks. 2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis oli Mu 800 meetri jooksus Moraa ja Hodgkinsoni järel kolmas. Väljas Sees Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit Athing Mu on Lõuna-Sudaani päritolu. "The remarkable story of Athing Mu, the South Sudanese teen who made U.S. Olympic history". face2faceafrica.com. Vaadatud 19. märtsil 2023. Athing Mu Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Tõnis Sarap

Tõnis Sarap (sündinud 24. aprillil 2001 Võrus) on eesti laulja, dirigent ja saatejuht. Sarap alustas 2008. aastal õpinguid Parksepa Keskkoolis ja Võru Muusikakoolis (viiuli eriala). 2013. aastal jätkas õpinguid Tallinna Muusikakeskkoolis, mille lõpetas 2021. aastal koorijuhtimise (õp Hirvo Surva) ja klassikalise laulmise (õp Triin Ella) erialal. 2022. aastast õpib ta Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituudis[viide?]. Tõnis Sarap üllatas[viide?] televaatajaid oma lauluhäälega saates "Ma näen su häält", kus ta esitas aegumatut hitti filmimuusikast "Parla piu piano". Tõnis Sarap annab koos Kaur Pennerti ja Kaari Kattaiga kontserte SA Eesti Kontserdi Koolikontsertide programmi sarjas[viide?], kus tutvustatakse Georg Otsa, Raimond Valgre ja Arne Oidi loomingut. Sarapi, Pennerti ja Kattai repertuaari kuuluvad hitid ooperist džässini. Suvel 2020 osales ta Katariina kirikus Pille Lille Muusikute Fondi suveooperis koos Estonia solistidega[viide?]. Ansambliga Kolm Musketäri on ta andnud mitmel hooajal kontserte Eesti Kontserdi koolikontsertide sarjas.[viide?] Tõnis Sarap on paljude rahvusvaheliste kui ka kodumaa konkursside laureaat, sh Kaunas Sonorum, Võluhääl, Eesti meestelaulu Seltsi konkurss ja Georg Otsa nimeline konkurss "Sõprus". Tõnis Sarap on kirjutanud telekanalitele Duo 3 ja Duo 6 ööprogrammi muusika[viide?] ja Eesti Kanalile kavamuusika ning kanalikõllid[viide?]. Samuti on ta “Suvereporteri” (2023) ühe kõlli autor, mida esitas Eesti Teaduste Akadeemia Naiskoor. 2023. aastal võttis Tõnis Sarap osa Kanal 2 saatest "Tähtede täht", kus lisaks temale astusid üles Alika Milova, Getter Jaani, Synne Valtri, Elina Netšajeva, Jaagup Tuisk, Stefan Airapetjan ja Peeter Oja. 2017-2021 - Segakoor Nooruse koormeister 2018-2021 Virumaa Poistekoori dirigent 2021-2022 - Postimehe teleuudiste saatejuht-toimetaja (Kanal 2) 2021-tänaseni Eesti Teaduste Akadeemia Naiskoori dirigent 2022-tänaseni Virumaa Noorte Meeste koori dirigent 2022-tänaseni Kanal 2 uudistesaate "Reporter" saatejuht 2023-tänaseni Põhja-Eesti Regionaalhaigla koori peadirigent ja asutaja
Snov

See artikkel räägib jõest. Valgevene asula kohta vaata artiklit Snoŭ. Snov (vene ja ukraina keeles Снов) on jõgi Euroopas. Jõgi algab Brjanski oblastist Novozõbkovi linna lähedalt ning voolab valdavalt edelasse. Umbes 20 km ulatuses on Venemaa ja Ukraina piirijõeks, seejärel voolab Tšernihivi oblastis. Suubub Tšernihivist idas paremalt Desnasse. Snovi ääres asub Snovski linn. Snovi pikkus on 253 km, valgala 8700 km².
Jampil (täpsustus)

Jampil on mitme Ukraina asula nimi: Jampil, linn Vinnõtsja oblastis Jampil, alev Donetski oblastis Jampil, alev Sumõ oblastis Jampil, alev Hmelnõtskõi oblastis Jampil, küla Lvivi oblastis Jampil, küla Tšerkassõ oblastis Jampil, endine küla Kiievi oblastis Jampal, Valgevene asulad: Jampal, Valgevene küla Homieli oblastis Jampal, Valgevene küla Mahiloŭ oblastis
Juri Trutnjev

Juri Trutnev (sündinud 1. märtsil 1956 Polazna külas Dobrjanski rajoonis Molotovi oblastis) on Nõukogude ja Venemaa riigitegelane. Kuraator Kaug-Ida föderaalringkonnas alates 19. juulist 2021. 1978. aastal lõpetas mäeinsenerina Permi Polütehnilise Instituudi mäeosakonna. Oma erialal töötas ta õpingute ajal instituudis puuriabina, nafta- ja gaasitootmise operaatorina NGDU Polaznaneftis ja Komineftis. 1978–1981 Permi naftatööstuse uurimis- ja projekteerimisinstituudi nooremteadur. Aastatel 1981–1986 töötas komsomoli Permi linnakomitee instruktorina, 1986–1988 juhtis Permi oblasti täitevkomitee spordikomiteed. 1988. aastal asutas koos partneritega ühistu Kontakt, mis tegeles spordisimulaatorite arendamise ja tootmisega; simulaatoreid müüdi peamiselt erinevatele valitsusorganisatsioonidele. 1990. aastal juhtis ta ühistu baasil loodud ettevõtet EX LIMITED. 1996. aastal sai temast A/S "E. K. S. International" president. 1994. aastal valiti Permi oblasti seadusandlikku kogusse, kus juhtis majanduspoliitika ja maksude komiteed ning Permi linnaduumasse. 1996. aasta detsembris valiti Permi linnapeaks saades 61 protsenti häältest. 2000. aasta detsembris valiti Permi oblasti kuberneriks saades 51 protsenti häältest. Tema valitsusajal käivitati esimene piirkondade ühendamise protsess tänapäeva Venemaal: kaotati Komi-Permi autonoomne ringkond ja liideti Permi oblastiga ning 7. detsembril 2003 viidi läbi ühinemise referendum. 24. maist 19. detsembrini 2003 oli ta Vene Föderatsiooni Riiginõukogu presiidiumi liige, 9. märtsist 2004 Venemaa loodusvarade minister ja 22. maist 2012 Venemaa presidendi abi. 31. augustil 2013 sai temast Venemaa Föderatsiooni asepeaminister – Vene Föderatsiooni presidendi täievoliline esindaja Kaug-Ida föderaalringkonnas. Alates 2018. aasta detsembrist on ta Arktika Arengu Riikliku Komisjoni esimees. Aastatel 2009 ja 2012 püstitas ta isiklike sissetulekute absoluutse rekordi Vene Föderatsiooni valitsuse liikmete hulgas. 2019. aasta tulemuste kohaselt sai ta Forbesi Venemaa rikkaimate saadikute ja riigiteenistujate edetabelis 23. koha. Tema sissetulek ulatus 538,4 miljoni rublani ja pere 540,55 miljoni rublani. https://www.forbes.ru/profile/yurii-trutnev?from_rating=378037 Aleksei Navalnõi 2020. aasta juulis avaldatud uurimise kohaselt kuulub Trutnjevile Serebrjanõ Boris häärber, mille väärtus on 2 miljardit rubla. https://thebell.io/dom-so-slonami-navalnyj-rasskazal-o-nedvizhimosti-polpreda-putina-na-dalnem-vostoke Alates 9. juunist 2022 on ta olnud Ukraina isiklike sanktsioonide all. https://www.president.gov.ua/documents/4002022-42813 http://government.ru/news/42811/
Lucien Petipa

Joseph-Lucien Petipa, ka Lucien Petipa (22. detsember 1815 Marseille – 7. juuli 1898 Versailles) oli prantsuse balletitantsija ja ballettmeister. Esimest korda ilmus Lucien Petipa professionaalsele lavale viieaastaselt. Ta tantsis toona Brüsselis teatris La Monnaie balletis "La Dansomanie" lapse rollis. Alates 1835. aastast oli ta Bordeaux's Suure Teatri esitantsija. Kuulus koreograaf Filippo Taglioni kutsus ta 1839. aastal Pariisi, kus andis talle Pariisi Ooperis etendavas balletis "Sülfiid" Jamesi osa. Petipa jäi Pariisi Ooperi esitantsijaks kuni 1862. aastani. Aastatel 1860–1868 oli Petipa Pariisi Ooperi balletitrupi direktor ja ballettmeister ning 1875–1878 Kuningliku Brüsseli Konservatooriumi tantsukunsti professor. balletis "Paquita" balletis "La Péri" balletis "Giselle" Nii Lucien Petipa isa Jean-Antoine Petipa kui ka vend Marius Petipa olid balletitantsijad ja ballettmeistrid.
Ümbrikupalk

Ümbrikupalk on töötasu, mille korral jäetakse riigile maksud tasumata. Ümbrikupalga saamine tähendab seda, et töötaja ei maksa riigile makse ning seetõttu jääb ilma sotsiaalsetest tagatistest, mis talle legaalselt makstud töötasu korral tagatud oleksid. Töötaja, kes võtab vastu ümbrikupalga, riskib sellega, et tulevikus ei saa ta töö-, haigus-, ja koondamishüvitisi ning tema pension väheneb. Samuti on ta töövaidluste korral nõrgemal positsioonil. Palga maksmine ja vastuvõtmine mustalt ehk nn ümbrikupalga kujul on ebaseaduslik. Eestis saab 10-15% palgasaajatest osa või kogu oma palga ümbrikupalgana. Ümbrikupalga maksmine ei vabasta saajat tulumaksu maksmisest. Maksud on meie ühine fond, mida kasutame Eesti juhtimiseks ja millega igaüks meist aitab kaasa avalike teenuste osutamisele. Ainuüksi sotsiaalküsimused, haridus ja julgeolek moodustavad 57% avalikest kulutustest. Maksudena kogutud raha kasutatakse ka kultuuri, teede ehituse, keskkonnakaitse, kohtusüsteemi, põllumajanduse jne toetamiseks. Maksude maksmata jätmine võtaks meilt ära järgmised võimalused: koolid, lasteaiad ja ülikoolid (haridus); haiglad ja tervisekindlustus (perearstid, esmaabi, retseptiravimid); turvalisus ja ohutus (Politsei- ja Piirivalveamet, Päästeamet, Kaitsevägi); avalik transport (bussid, trammid, trollid, rongid); maanteed ja tänavavalgustus, veevarustus; pensionid. Ümbrikupalga maksmisel ja vastuvõtmisel on nii plusse kui ka miinuseid: Plussid: ümbrikupalga maksmine võib säilitada tööhõivet; töötajad võivad saada kõrgemat palka, kui makse maha ei arvestata; ümbrikupalk võib aidata kaasa ettevõtte ellujäämisele. Miinused: ümbrikupalk õõnestab riigi võimet kontrollida töötingimuste kvaliteeti; ümbrikupalga tagajärjel kaotab riik tulu; ümbrikupalka aktsepteerides vähendavad töötajad oma õigust pensionile ja sotsiaalkaitsele Ümbrikupalga levimus Euroopas 2007. aastal oli kõige kõrgem eelkõige ehitussektoris ja tööstussektoris, kus 20% ametlikult töötavatest inimestest saavad ümbrikupalka. Põllumajanduses, majutus- ja toitlustussektoris, remonditeenustes, transpordis ja jaekaubanduses jääb ümbrikupalga saajate osakaal 2-13% vahele. Ümbrikupalga maksmine on levinud kõikides majandussektorites. "Ümbrikupalk | Maksu- ja Tolliamet". www.emta.ee. Vaadatud 25. märtsil 2023. "Wages paid off the books, or 'envelope wages' | Tööelu portaal". www.tooelu.ee (inglise). 13. juuli 2021. Vaadatud 25. märtsil 2023. Horodnic, Ioana Alexandra Williams (6. oktoober 2021). "Cash wage payments in transition economies: Consequences of envelope wages". IZA World of Labor (Ameerika inglise). DOI:10.15185/izawol.280. Williams, Colin C; Horodnic, Ioana A (september 2017). "Under-declaring work, falsely declaring work: under-declared employment in the European Union". ec.europa.eu. Vaadatud 25.03.2023.
Aasta pressivideo

Aasta pressivideo on alates 2014. aastast Eesti Pressifotograafide Liidu väljaantav auhind. Alates 2010. aastast korraldatakse ka aasta pressifoto valimist. 2014 Mihkel Maripuu (Postimees), "Kiviriku tänava pikenduse avamine". Žürii: Indrek Treufeldt (BFM), Gert Zavatski (Smoked Sparrow), Martin Šmutov (Õhtuleht). 2015 Tiit Blaat, Kairi Prints (Delfi), "Nikolai, Lasnamäe ürgmees". Žürii: Indrek Treufeldt (BFM), Tarmo Paju (Delfi), Tauno Peit (ETV). 2016 Mark Šandali, Mihkel Tamm (Delfi), "Millised šansid on keskmisel Eesti mehel saada politsei eliitüksusesse?". Zürii: Indrek Treufeldt, Aivar Reinap (Postimees) ning operaator Urmas Pardlane. 2017 Sigrid Salutee, Mark Šandali ja Kadri Nikopensius (Delfi), "Algaja “kuldne kuju” sukeldub tänavaesinejate maailma". Zürii: Indrek Treufeldt, Mirjam Mäekivi (ERR) ning produtsent-režissöör Ergo Kuld. 2018 Sigrid Salutee, Joonatan Allandi, Mark Šandali ja Kadri Nikopensius (Delfi), "Põlvkonnavahetus: Eesti esimene suhtlusportaal 10 aastat hiljem". Züriis osalesid esimehena Balti Filmi- ja Meediakooli õppejõud Jüri Pihel, režissöör ja operaator Taavi Arus ja Äripäeva ajakirjanik Birjo Must. 2019 Erik Tikan, Sander Punamäe (Postimees), "Hongkonglased olid valmis surema, meie mitte". Žürii: dokumentalist, stsenarist, filmiprodutsent ja õppejõud Riho Västrik (BFM), Hannes Sarv (ERR), Tarmo Paju (Delfi). "Aasta parima pressivideo tegi Mihkel Maripuu!". epfl.ee. 9. märts 2015. Vaadatud 10.11.2020. "Aasta pressivideo tegid Tiit Blaat ja Kairi Prints Delfist!". epfl.ee. 7. märts 2016. Vaadatud 10.11.2020. "Aasta pressivideo tegid Mark Šandali ja Mihkel Tamm Delfist". epfl.ee. 3. märts 2017. Vaadatud 10.11.2020. "Aasta pressivideo tegid Sigrid Salutee, Mark Šandali ja Kadri Nikopensius Delfi TV'st". epfl.ee. 2. märts 2018. Vaadatud 10.11.2020. "Aasta pressivideo tegid Sigrid Salutee, Joonatan Allandi, Kadri Nikopensius ja Mark Šandali Delfi TV'st". epfl.ee. 8. märts 2019. Vaadatud 10.11.2020. "Aasta pressivideo tegid Erik Tikan ja Sander Punamäe Postimehest". epfl.ee. 6. märts 2020. Vaadatud 10.11.2020.
Sapiéntza

Sapiéntza (kreeka Σαπιέντζα < itaalia Sapienza) on Kreekale kuuluv saar, üks Joonia saartest. See asub Joonia meres Peloponnesose poolsaare edelaranniku lähedal, 2 km kaugusel Methóni sadamalinnast. Saare pindala on 9,1 km² ja elanike arv 2 (aastal 2011). Saare pikkus on 6,5 km ja laius 2,5 km. 1209. aastast oli saar Veneetsia vabariigi valduses. 1815. aastast kuulus Joonia Saarte Ühendriiki. 1850. aastast kuulub Kreekale. Saare lõunatipus asub 26 m kõrgune tuletorn.
Memoriaalkompleks Norillagis hukkunutele

Memoriaalkompleks Norillagis hukkunutele on mitme rahva poolt rajatud memoriaalid Norillagi vangilaagris hukkunud sunnitöölistele. Memoriaalkompleks asub Norilskis Schmidti mäe jalamil. Sinna maeti Norilski laagrites hukkunud vange aastatel 1946–1952. 10. augustil 1991 avati memoriaal Norilski laagrites hukkunud baltlastele. Sel päeval jõudsid 1941. aastal Norilski laagritesse esimesed Balti riikides arreteeritud ohvitserid. Memoriaal koosneb 4,5 meetri kõrgusest kolme küljega raudkivist püramiidist ning kolmest puuristist. Püramiidi Eesti küljel on mälestustahvel kirjaga: KÕIGILE SÜÜTULT KANNATANUD EESTI VABARIIGI KODANIKELE 1991. Sama tekst on ka vene ja inglise keeles. https://www.memento.ee/wp-content/uploads/2017/05/Memento-Raamat-3.pdf Vaino Kallas, 15 aastat memoriaali püstitamisest Norilskis hukkunud baltlastele, Pärnu Postimees, 31. august 2006 Мемориальный комплекс «Норильская Голгофа»
Sriauptai

Sriauptai (žemaidi Sriauptā) on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas. Küla asub Läti piiri ääres Šventoji jõe kaldal. Külas on Sriauptai kalmistu. Teise maailmasõja järel tegutsesid külas Leedu metsavennad. Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2021 metų gyventojų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2022. Skuodo rajono savivaldybė Lietuvos gyventojų genocidas 1948 m., Vilnius: LGGRTC, 2007, Kd. 3 (A-M), Lk. 778. Küla portaalis vietoves.Lt
Harry Jannsen

Heinrich Woldemar Amandus Jannsen (tuntud ka kui Harry Jannsen; 1851–1913) oli eesti ajakirjanik ja rahvusliku liikumise tegelane, Johann Voldemar Jannseni poeg. Jannsen õppis Tartu Ülikoolis keeleteadust ning oli 1881. aastal, pärast isa halvatuks jäämist, Eesti Postimehe toimetaja. 1882. asutas ta saksakeelse ajalehe Heimath, kus hakkas hiljem propageerima kohalike rahvaste ühinemist venestamise vastu ("baltlus"). Oli nii Eesti Üliõpilaste Seltsi, Vanemuise laulu- ja mänguseltsi kui ka Eesti Kirjameeste Seltsi liige. Harry Jannsen Eesti biograafilises andmebaasis ISIK Harry Jannsen Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA Foto
Kuksinė

Kuksinė (žemaidi Koksėne) on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas. Küla asub Läti piiri ääres Šventoji jõe kaldal. Kuksinė asub Margininkai botaanilis-zooloogilisel kaitsealal. Külla ulatuvad ka Natura 2000 alad Šventoji jõeorg ja Margininkai, ning Šventoji jõeorg ja Margininkai II. Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2021 metų gyventojų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2022. https://www.geoportal.lt/map/
Margininkai (Lenkimai vald)

Margininkai (žemaidi Margėninkā) on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas. Küla asub Läti piiri ääres Šventoji jõe kaldal. Margininkai asub Margininkai botaanilis-zooloogilisel kaitsealal. Külla ulatuvad ka Natura 2000 alad Šventoji jõeorg ja Margininkai ning Šventoji jõeorg ja Margininkai II. Külas on Margininkai kalmistu. Küla on esmamainitud 1586. aastal (Morgenieki). Sealsed alad kuulusid toona Plateliai mõisale. XVII–XIX sajandini liikus asustus rohkem Šventoji jõe poole, sellal kui vana küla ase metsastus. Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2021 metų gyventojų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2022. https://www.geoportal.lt/map/ Skuodo rajono savivaldybė Lietuvos valstybės istorijos archyvas. – F. 1292, ap. 1, b. 170
Cauchy-à-la-Tour

Cauchy-à-la-Tour (pikardi: El-Cauchie-à-l’Tour; hollandi: Turringhem) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Põllumajandus- ja endine söekaevandusküla asub u. 16 km Béthune'ist edelas ja 48 km Lille'ist edelas, teede D183 ja D341 ristumiskoha ümbruses. Saint-Pierre'i kirik, pärast Esimest maailmasõda uuesti üles ehitatud. Sõjamälestusmärk. Vana linnuse varemed. Philippe Pétain, Prantsusmaa marssal, sündis seal 24. aprillil 1856. Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Juodeikiai

Juodeikiai (žemaidi Joudeikē) on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas. Küla nimi on isikunime Juodeikis mitmusevorm. Küla on esimest korda kujutatud 1568. aastal Telšiai maakonna lääneosa kaardil. XVII–XVIII sajandini kuulus see Salantai mõisale. Algselt oli tegemist maareformi käigus kujunenud tänavkülaga, mis kuulus Salatai, Skuodase ja aastast 1844 Lenkimai kihelkonda. Leedu iseseisvudes kujunes küla maareformi käigus hajakülaks. Esimese maailmasõja järel avati külas algkool, mis aastal 1932 Žemytėsse üle viidi. XX sajandi keskpaiku asus külas aktsiaseltsi Pieno centras koorelahutusjaam. Teise maailmasõja järel tegutsesid külas Leedu metsavennad. Sõjajärgseil aastail viidi kool Juodeikiaisse tagasi, ent suleti 1980. aastatel. Külas moodustati ka kolhoos, mis 1951. aastal Žemytė kolhoosiga liideti, seejärel oli külas kolhoosi osakonnakeskus. Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2021 metų gyventojų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2022. Paulius Vaniuchinas. Salantų dvaras inventorių duomenimis. – Nuo Skilandžių iki Salantų…, 2012-11-05 Küla portaalis vietoves.Lt
Caucourt

Caucourt on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Põllumajandusküla asub u. 16 km Arrasist loodes, teede D73 ja D73E ristumiskoha ümbruses. Blanche'i oja algab siit, moodustades Lawe jõe lätte. St.Pierre'i kirik, pärineb 16. sajandist. Sõjamälestusmärk. Vana vesiveski. Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Žemytė

Žemytė (žemaidi Žemītė) on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas. Külas on Žemytė kalmistu. Küla on esmamainitud 1568. aastal. XVII–XVIII sajandini kuulus see Salantai mõisale. Küla kuulus Salatai, Skuodase ja 1844. aastast Lenkimai kihelkonda. Esimese maailmasõja järel avati Juodeikiais algkool, mis 1932. aastal Žemytėsse üle viidi. Teise maailmasõja järel tegutsesid külas Leedu metsavennad. Sõjajärgseil aastail viidi kool Juodeikiaisse tagasi. Külas moodustati ka kolhoos, mille keskasulaks Žemytė oli. Muinsuskaitse all on Žemytė asulakoht, mis oli kasutusel esimesel aastatuhandel ja teise aastatuhande alguses. Sellest põhja pool on küla lähistel metsas Žemytė muinaskalmed, mis olid kasutusel IX–XIII sajandini. Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2021 metų gyventojų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2022. Skuodo rajono savivaldybė Paulius Vaniuchinas. Salantų dvaras inventorių duomenimis. – Nuo Skilandžių iki Salantų…, 2012-11-05 Žemytės senovės gyvenvietė Žemytės kapinynas  Žemytė – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Küla portaalis vietoves.Lt
Hiina Rahvusballett

Hiina Rahvusballett (kasutusel ka ingliskeelne nimi China Central Ballet) on vanim kutseline balletikollektiiv Hiinas. Loodi 1959. aastal Nõukogude Liidu ballettmeistri Pjotr Gussevi kaasabil. Kultuurirevolutsiooni käigus 1964. aastal rahvusballeti kunstiline juht Dai Ailian tagandati ametist. Rahvusballeti edasise arengu Hiina Kommunistlikule Parteile vajalikus suunas võttis enda peale Mao Zedongi abikaasa, endine näitleja Jiang Qing. Pärast kultuurirevolutsiooni lõppu (1976) Dai Ailian naasis kunstilise juhi ametisse. Tänu sellele, et Hiina muutis oma välispoliitikat, suutis Dai Ailian luua kontaktid Lääne balletiteatrite tegelastega. See suundumus jätkus ka hiljem – selle tulemusena on trupi repertuaar alates 1980. aastatest pidevalt täienenud maailma juhtivate koreograafide loominguga. 1980. aastal esines Hiina Rahvusballett Pariisis Opéra Garnier' laval Léo Delibesi balletiga "Sylvia" (Lycette Darsonvali koreograafia). 1972. aastal Pekingis etendunud Hiina Rahvusballeti balletilavastus "Naiste punane rügement", mida näidati ka Richard Nixonile Hiina visiidi ajal Hiina Rahvusballeti etendus Helsingi balletifestivalil (2015)
Kristian Saks

Kristian Saks (sündinud 24. mail 1976) on Eesti fotograaf ja tõlkija. Tema fotograafiline tegevus on peamiselt keskendunud analoogfotograafiale sh selle haruldasele liigile solargraafiale. Tänaseks on ta päiksevaate purke teinud üle kuue aasta, milleks on kulunud ligi 100 isevalmistatud kaamerat. Ta on teinud ka veebilehe solargraafia.ee, kus ta dokumenteerib oma solargraafia kogemust, kuidas kaameraid valmistada ning pilte tema valminud kaameratest. Kristian Saks. Okapi galerii Kristian. "About the Author". Solargraphy. Vaadatud 20. märtsil 2023.[alaline kõdulink]
Josefine Mutzenbacher

Josefine Mutzenbacher ehk ühe Viini hoora elulugu on erootiline romaan, mis ilmus anonüümsena esmakordselt 1906. aastal. Romaani peategelane, kes tegutseb jutustajana, on Viini prostituut, kes väidetavalt elas aastatel 1852–1904. Ta räägib oma seksuaalsetest kogemustest lapsepõlves. Teos ilmus 1906. aastal Viinis väikeses tiraažis (1000 eksemplari). Raamat ilmus abonemendi alusel, et tolleaegsest tsensuurist mööda hiilida. Romaani autor on teadmata, kuid seda omistatakse sageli Austria-Ungari kirjanikule Felix Saltenile, kes on muuhulgas ka lasteraamatu "Bambi" autor. Seda romaani on peetud erootilise kirjanduse meistriteoseks alates selle esmaavaldamisest, kuid laiemalt levis see saksakeelsetes maades alles 1970. aastatel pärast seda, kui selle põhjal valmis režissöör Kurt Nachmanni film "Josefine Mutzenbacher". Eesti keeles on teos ilmunud järjeloona ajakirjas Maaja. Rebora, Simone & Salgaro, Massimo (2022). "Is Felix Salten the Author of the Mutzenbacher Novel (1906)? Yes and No"
Henrik Toft Hansen

Henrik Toft Hansen (sündinud 18. detsembril 1986) on Taani käsipallur, kes mängib joonemängijana. Ta esindab käsipalliklubi Paris Saint-Germain ning Taani käsipallikoondist. Toft Hansen alustas oma käsipallurikarjääri kodulinnas Næstvedis, mängides kohalikus klubis Næstved HK. Seejärel liitus ta Taani kõrgliiga klubiga GOG Håndbold, kus ta tõestas end ühe parima joonemängijana Taanis. Toft Hansen oli ka Taani käsipallikoondise liige, kellega ta on saavutanud mitmeid suurepäraseid tulemusi rahvusvahelistel võistlustel. 2012. aastal liitus Toft Hansen Bjerringbro-Silkeborgiga, kus ta on olnud üks meeskonna olulisemaid mängijaid. Tema võimsus, tugevus ja kogemus aitasid Bjerringbro-Silkeborgil võidelda Taani käsipallimeistrivõistlustel ning Euroopa käsipalliliigades. Toft Hansen on tuntud oma suurepärase kaitsmise ja hea väravate viskamise oskuse poolest, mis muudab ta üheks parimaks joonemängijaks kogu Taani käsipalliajaloos. 2013. aastal liitus ta HSV-Hamburg 2015. aastal liitus ta SG Flensburg-Handewitt 2018. aastal liitus ta Paris Saint-Germain ja mängib seal ka praegu. Seal ta aitab rohkem võistkonda kaitses ja ründes enam nii palju ei mängi. "HENRIK TOFT HANSEN - Career & Statistics | EHF". www.eurohandball.com (inglise). Vaadatud 20. märtsil 2023. "Squad". EN.PSG.FR (inglise). Vaadatud 20. märtsil 2023.