laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hugh McLeod

Hugh McLeod (sündinud 1944) on Suurbritannia ajaloolane, kes on spetsialiseerunud kirikuloo ja religiooni sotsiaalajaloo uurimisele. McLeod omandas ajalooalase hariduse Cambridge'i Ülikoolis, sama ülikooli juures kaitses ta ka doktorikraadi. Õppejõu karjääri alustas McLeod Warwicki Ülikoolis. Alates 1973. aastast on ta olnud Birminghami Ülikooli õppejõud, töötades esialgu teoloogia (2004. aastani) ja hiljem lähiajaloo osakonnas. Aastatel 1994–2011 oli ta Birminghami Ülikooli kirikuloo professor ja 1995–1997 teoloogiaosakonna juhataja. Alates 2011. aastast on ta sama ülikooli emeriitprofessor. Külalisõppejõuna on professor McLeod õpetanud Uppsala Ülikoolis ja Amsterdami Ülikoolis. Aastatel 2002–2003 oli ta Briti Kirikuloo Seltsi esimees ja aastatel 2005–2010 rahvusvahelise kirikuloolaste ühenduse Commission Internationale d'Histoire et d'Etudes du Christianisme president. Hugh McLeodi peamiseks uurimisvaldkonnaks on religiooni ajalugu Euroopas 19. ja 20. sajandil. Ta on uurinud inimeste religioossuse ja kiriklikkuse muutusi, selle taga peituvaid sotsiaalseid, majanduslikke ja poliitilisi tegureid. Ta on tegelenud põhjalikult sekularisatsiooni ja antiklerikalismi ilmingutega Euroopa kirikuloos. Samuti on McLeod uurinud religiooni ja kriminaalsüsteemi ning religiooni ja spordi vastastikuseid mõjusid. Siin on loetletud ainult Hugh McLeodi monograafiad ja tema koostatud kogumikud. Class and Religion in the late Victorian City. – Hamden, CT: Archon Books, 1974. Religion and the People of Western Europe 1789-1970. – Oxford: Oxford University Press, 1981. Piety and Poverty: Working Class Religion in Berlin, London and New York 1870-1914. – New York: Holmes and Meier Publishers, 1996. Religion and Society in England 1850-1914. – Basingstoke: Palgrave Macmillan, 1996. Religion and the People of Western Europe 1789-1989. – Oxford: Oxford University Press, 1997. Secularisation in Western Europe 1848-1914. – Basingstoke: Palgrave Macmillan, 2000. The Decline of Christendom in Western Europe 1750-2000. – Cambridge: Cambridge University Press, 2002 (toimetaja ja sissejuhatuse autor). The Cambridge History of Christianity, volume 9, World Christianities c.1914-c.2000. – Cambridge: Cambridge University Press, 2006 (toimetaja ja viie peatüki autor/kaasautor). The Religious Crisis of the 1960's. – Oxford: Oxford University Press, 2007.
Aleksandr Polunov

Aleksandr Jurjevitš Polunov (vene Александр Юрьевич Полунов; sündinud 1966) on vene kirikuloolane, kelle uurimisvaldkonnaks on Vene Õigeusu Kiriku ajalugu 19. sajandil ja 20. sajandi alguses. Ta õppis aastatel 1984–1989 Moskva Riikliku Ülikooli ajaloo osakonnas ja kaitses 1992. aastal ajalookandidaadi kraadi. Polunov töötab Moskva Riikliku Ülikooli avaliku halduse teaduskonna dotsendina. Ühtlasi on ta pidanud külalisõppejõuna loenguid Ameerika Ühendriikides Columbia Ülikoolis. Tema eriliseks uurimishuviks on keiser Aleksander III ja Pühima Valitseva Sinodi ülemprokuröri Konstantin Pobedonostsevi kirikupoliitika. Laiemalt on ta uurinud kiriku ja riigi suhteid Venemaa Keisririigi hilisel perioodil, usuvabaduse ajalugu Venemaal, poliitiliste ja kirikureformide ning vastureformide ajalugu. Seoses Aleksander III kiriku- ja venestamispoliitika uurimisega on Polunov käsitlenud ka Eesti kirikulugu, eelkõige 1880. aastate usuvahetust Läänemaal. Siin on loetletud ainult Aleksandr Polunovi monograafiad. Под властью обер-прокурора. Государство и церковь в эпоху Александра III. – Москва: Издательство «АИРО-ХХ», 1996. Russia in the Nineteenth Century. Autocracy, Reform, and Social Change, 1814–1914. – Armonk, New York; London, England: M. E. Sharpe, 2005. Константин Петрович Победоносцев: вехи политической биографии. – Москва: Издательство «МАКС Пресс», 2010. 1995 Euroopa Akadeemia noorteadlase auhind 1997 Moskva Riikliku Ülikooli Šuvalovi auhind
Demokratiseerimine

Demokratiseerimine on demokraatlike väärtuste ja demokraatlikule ühiskonnakorraldusele iseloomulike joonte tahtlik ja sihipärane juurutamine. Demokratiseerimine toimus näiteks pärast teist maailmasõda Lääne-Saksamaal. Demokraatia U. Mereste, 2003. Majandusleksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Köide I (A–M).
Engern

Engern (ladina Angria või Angaria) on ajalooline piirkond tänapäeva Saksamaal Alam-Saksi ja Põhja-Reini-Vestfaali liidumaades. Kroonik Widukind von Corvey märkis oma teoses Res gestae saxonicae sive annalium libri tres, et see oli keskaegse Saksimaa hertsogkonna keskne piirkond, mis paiknes piki Weseri keskjooksu Vestfaali ja Ostfaali vahel. Selle nimi tulenes germaani hõimult angrivaaridelt, kes olid ühinenud sakside hõimuliiduga, ja selle keskus oli Minden, piiskopkonna residents aastast 803. Angrivaaride maad vallutati Karl Suure poolt Saksi sõdades; Annales regni Francorum järgi sõlmisid Engerni juhid aastal 775 Bückeburgi lähedal Karolingide impeeriumiga eraldi rahuleppe. Seoses Saksi hertsogi Heinrich Lõvi kukutamisega keiser Friedrich I Barbarossa poolt aastal 1180 liideti enamus Engerni osi Vestfaali hertsogkonnaga, mida haldasid Kölni peapiiskopid, samas kui Askania soost Anhalti krahv Bernhard sai Saksi hertsogi tiitli. Engerni nimi hääbus pärast seda. 13. sajandil sai Weseri keskala Hoya krahvkonna tuumikuks, mis aastal 1582 läks Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonnale. Enger
Tapeet (koolileht)

Koolileht Tapeet oli Pärnu Hansagümnaasiumi õpilaste sõltumatu häälekandja. Koolilehe toimetusse kuulusid 10.-12. klasside meediasuuna õpilased. Koolileht on võitnud koolimeedia konkurssidel rohkelt auhindu. Üleriigilisel koolimeedia võistlusel (korraldaja Noorte Meediaklubi): Koolilehtede üldarvestuse võitja Parim uudis: Gerli Kodasma ja Ragnar Hõbemägi "Koolimaja seintelt langeb kehva ehituse tõttu krohvi" Parim kultuuriartikkel: Evelin Uus "Minut, anna mulle minut - fantastreaalsus" Parim probleemlugu: Reti Pääslane "Noored jagelevad üski elamise probleemidega" Üleriigilisel koolimeedia võistlusel (korraldaja Noorte Meediaklubi): Koolilehtede üldarvestuses äramärgitud (II-IV koht) Parim koolilehe uudis: Kristo Niglas "Tapeeti tsiteeriti ETVs" Äramärgitud koolilehe uudis: Killu Pransmann "Tähed jäävad järgmisesse õppeaastasse" Üleriigilisel koolimeedia võistlusel (korraldaja Noorte Meediaklubi): Parim olemuslugu: Margit Lott "Jala koolis käimine hoiab Sarve-Kikerpilli tervise korras ja vaimu erksa" Parim intervjuu: Helle-Ly Pillart ja Marju Soosalu "BMW = rullnokk? Mitte tingimata, ütlevad Olsen ja Petrovitš" Parim probleemlugu: Helleriin Eensoo "Kuidas elada, kui otsaette on lolli silt kleebitud?" III koht intervjuude kategoorias: Madde Rebane "Igor Gräzini arvates peab poliitik olema naljakas, mitte naerualune" Pärnumaa koolilehtede konkursil: üldarvestuses II-III koht Üleriigilisel koolimeedia võistlusel (korraldaja Noorte Meediaklubi): III koht uudise kategoorias: Reimo Jakobson ja Sven Janson "Tunnimaterjali lindistamine tekitab vastakaid arvamusi" IV koht lühiuudise kategoorias: Margit Lott "Hansas tegutseb garderoobigängster" Hansapanga konkursi "Kooli Häälekandja '07" preemia (10 000 krooni). Pärnumaa koolilehtede konkursil: üldarvestuses III koht. Üleriigilisel koolimeedia võistlusel (korraldaja Noorte Meediaklubi): III koht probleemlugude kategoorias: Kati Skorikova "Kas koolivorm loob koolitunnetuse või seab asjatuid piiranguid?" Pärnumaa koolilehtede konkursil I koht. Üleriigilisel koolimeedia võistlusel: Koolilehtede üldarvestuses III koht Parim foto: Ramon Jakobs "Poiss seksipoe ees" Üleriigilisel koolimeedia võistlusel: Koolilehtede üldarvestuses VII koht Esikülje eriauhind kujunduse eest Eriauhind tagumise külje eest Eksperimendi kategooria võitja: Keijo Kikas ja Mihkel Toome "Stella, noormees rate.ee-st" Äramärgitud probleemlugu: Annika Kuusik ja Karin Lehtmäe "Arstitädid või pahad tädid?" Üleriigilisel koolimeedia võistlusel: II koht arvamuslugude kategoorias: Maris Mets ja Annika Kuusik "Kas WC-potid tuleb õhku lasta?" Ära märgitud mäng "Pane Mehis riidesse" ja loo "Sõda väljus kontrolli alt" juures olnud vabandus.
Kuressaare linnapea

Kuressaare linnapea oli Kuressaare linnavalitsuse juht. Alates 2017. aastast, mil ühinesid kõik senised Saaremaa saare kohalikud omavalitsused, täidab Saaremaa vallavanem ka Kuressaare linnapea esindusrolli. 22. aprill/4. mai 1879 – 4/16. juuli 1885, Hugo von der Borg 12/24. august 1885 – detsember 1893, Julius Peter Rehsche 24. jaanuar/5. veebruar – 5/17. mai 1894, Napoleon von Ditmar 5/17. mai 1894 – 18/30. aprill 1898, parun Ernst von Nolcken 28. aprill/10. mai 1898 – 12/25. jaanuar 1906, Konrad von Sengbusch 23. märts/5. aprill 1906 – 22. veebruar/7. märts 1913, parun Gerhard Rudolf Ernst von Nolcken 13/26. märts 1913 – 5/18. veebruar 1914, Bernhard Georg Behm 24. veebruar/9. märts 1914 – 5/18. september 1915, Karl Axel Erwin von Rehekampff 28. september/11. oktoober 1915 – mai 1916, Joseph Edmund Eduard von Hahn 10/23. mai 1916 – juuli 1917 (kohusetäitja), Vassili Sipjagin 28. august/10. september - 30. september/13. oktoober 1917, Vassili Sipjagin 1918, Karl Axel Erwin von Rehekampff 19. november 1918 – 1. aprill 1919, Ernst Richard Bernhard Heinrichsen 1919 – 1928, Aleksander Lepik 20. september 1928 – 23. märts 1934, Aleksander Allik august 1934 – 1940, Johannes Perens 21. august 1941 – 1. aprill 1943, Vladimir Kallas , Saksa okupatsiooniaegne Kuressaare linnapea 1. september 1990 – 1993, Taivo Lõuk 1993 – 1996, Ülo Vevers 1996 – 2005, Jaanus Tamkivi 2005, Urmas Treiel 2005 – 2011, Urve Tiidus 2011 – 2013, Mati Mäetalu 2013 – 2015, Hannes Hanso 2015 – 2017, Madis Kallas 2017. aasta haldusreformi järel tekkinud Saaremaa vallas on vallavanem ametikohajärgselt ka Kuressaare linnapea. 2017 – 2020, Madis Kallas 2020 – 2021, Mikk Tuisk 2021 – 2022, Madis Kallas 2022 – , Mikk Tuisk Kuressaare raad Eesti NSV täitevkomiteede loend Rahandusministeerium (14. jaanuar 2019). "Ülevaade omavalitsused 2019". Vaadatud 25. oktoober 2021. "Saaremaa valla põhimäärus". Riigiteataja. 16. detsember 2017. Vaadatud 25. oktoober 2021. "Saaremaa valla põhimäärus". Originaali arhiivikoopia seisuga 1.03.2018. Vaadatud 01.03.2018.
Julius Peter Rehsche

Julius Peter Rehsche (vkj 19. juuli/31. juuli 1822 Prauliena mõis Lazdona kihelkond, Liivimaa – vkj 15. august/28. august 1901 Riia, Liivimaa) oli Kuressaare linnapea aastatel 1885–1893. Julius Peter Rehsche sündis 1822. aastal Liivimaa Läti osas Lazdona kihelkonna Prauliena mõisa valitseja Peter Rehsche ja Eliese (sünd. Tiller) pojana. Pärast isa surma tuli 1830. aastate lõpus asus J. P. Rehsche Saaremaale Lahetaguse mõisa valitsejaks, talviti töötas selle rentniku kaupmees Grubeneri äris Kuressaares. Peatselt sai iseseisvaks kaupmeheks. 1875. aastal omandas ta koos vennaga Kellamäe mõisa. J.P. Rehsche oli üks mudaravila "Roomassaare" asutajaid ja laevaühingu "Osilia" kaasdirektoreid. 1885. aastal valiti J.P. Rehsche Saksamaa aukonsuliks. 1885. aasta 12. augustist kuni 1893. aasta detsembrini oli Julius Peter Rehsche Kuressaare linnapea. J. P. Rehsche suri 15. augustil 1901. aastal Riias. Kuressaare linnapeade loend
Zaķusala

Zaķusala (läti 'Jänesesaar') on üks mitmest saarest Daugava jões Riia kesklinnas Lätis. Zaķusala saarel asub Riia tele- ja raadiotorn, saart ületab Saaresild (läti k. Salu tilts). Saare põhjaosas asuvad II maailmasõja ajal õhku lastud raudsilla jäänused. Läti vabadussõja ajal asus saarel üks neljast Riia kommunistliku režiimi koonduslaagreist.
Näsinneula

Näsinneula on vaatetorn Soomes Tamperes. Torn ehitati aastatel 1970–1971. Selle on projekteerinud arhitekt Pekka Ilveskoski. Torni kõrgus on 168 meetrit; see on Põhjamaade kõrgeim vaatetorn. Torn avati 1971. aastal ja see asub Särkänniemi lõbustuspargis. Tornis asub 124 meetri kõrgusel pöörlev restoran. Ühe täispöörde teeb restoran 45 minutiga. Torni välimus oli inspireeritud Seattle'i Space Needle'ist ja pöörleva restorani idee võeti Puijo tornilt Kuopios. Torn asub lähedal asuvast Näsijärvi järvest 15 meetrit kõrgemal. Tornis on kaks Valmet-Schliereni lifti. Liftid sõidavad 120 meetri kõrgusele Pilvilinna kohvikusse. Restoran on korrus kõrgemal. Liftisõit tippu kiirusega 6 m/s kestab 27 sekundit. Liftid võtavad peale kuni 16 inimest. Liftid on siiani kiireimad avalikud liftid Soomes. Elektrikatkestuse korral käivitub torni enda avariigeneraator. Hädaolukorras võib inimesed evakueerida treppide kaudu, millel on 700 astet.
Pekka Ilveskoski

Pekka Juhani Ilveskoski (31. mai 1931 – 6. september 1987) oli soome arhitekt. Politseimaja, Tampere (1963) Pirkkala põhikooli üla-astme hoone (1968) ja selle laiendus (1975) Särkänniemi akvaarium ja planetaarium, Tampere (1969) Näsinneula, Tampere (1971) Pirkkala gümnaasiumi hoone (1973) Kohtumaja, Tampere (1977) Sara Hildeni kunstimuuseum, Tampere (1979) (koos Asko Rasinperäga) Särkänniemi delfinaarium, Tampere (1985) Hervanta kutsekooli hoone, Tampere (1986)
Särkänniemi lõbustuspark

Särkänniemi lõbustuspark on lõbustuspark Soomes Tamperes. Pargis on akvaarium, planetaarium, laste loomaaed, kunstimuuseum ja vaatetorn Näsinneula. Pargis oli maailma kõige põhjapoolsem delfinaarium. Särkänniemi on populaarseim lõbustuspark Soomes. Särkänniemi kuulub Tampere linnale. Linnanmäki Nokkakivi Tykkimäki
Näsijärvi

Näsijärvi on järv Soomes Pirkanmaa maakonnas. Järv on Tampere regiooni suurim ja asub 95 meetrit merepinnast kõrgemal. Tampere linn ehitati Tammerkoskile, kust kaudu voolab vesi Pyhäjärvisse. Näsijärvel asuvad mitmed paadikruiisi firmad. 1929. aastal juhtus Näsijärvel Soome siseveekogude ohvriterohkeim õnnetus, kui tugeva tuulega läks ümber ja uppus aurik Kuru. Õnnetuses hukkus 138 inimest.
Puijo torn

Puijo torn on 75 meetri kõrgune vaatetorn Ida-Soomes Kuopios Puijo mäe tipus. Tornis on 100-kohaline pöörlev restoran, mis on töötanud 1963. aastast alates. Puijo restoran oli esimene pöörlev restoran Põhjamaades. Puijo torni on külastanud üle 5,5 miljoni turisti. Praegune Puijo torn on juba kolmas. Eelmine torn ehitati 1906. aastal ja lammutati praeguse Puijo torni ehituse jaoks. Esimene torn ehitati 1856. Tornist läänes asub kolm suusahüppemäge, kus korraldatakse ka suusahüppe maailmameistrivõistlusi.
Pyhäjärvi (Tampere)

Pyhäjärvi on järv Lõuna-Soomes. Järve kaldal asuvad Tampere ja Nokia linn ning Lempäälä vald. Järve pindala on 121,61 km². Keskmine sügavus on 5,5 m. Kuigi järve nimi tähendab soome keeles pühajärve, tähendas see algselt ilmselt piirijärve. Järves asub Viikinsaari. Saarel asub kirik, kus võib näha paganlikke sümboleid ja rusikajälgedega ust. Rusikajäljed jättis meeleheitel naine, kes tapeti kodusõja ajal. Suvel toimuvad Tampere sadamast saarele regulaarreisid.
Flora

Flora oli vanarooma mütoloogias viinapuude, puu- ja teravilja, lillede ning kevade jumalanna, sümboliseerides viljakust. Tema auks peeti suuri pidustusi – Floraliaid, mis leidsid aset 28. aprillist 3. maini ning millega tähistati uue elutsükli algust. Flora vanakreeka mütoloogia ekvivalent on Chloris. Maalikunstnikest on Florat oma teostes kujutanud Élisabeth-Louise Vigée-Le Brun, Louise Abbéma, Rembrandt van Rijn, Sandro Botticelli, Jean-Baptiste Carpeaux jt. Miranda Bruce-Mitford, "Kogu maailma märgid & sümbolid". Inglise keelest tõlkinud Lauri Vahtre, kirjastus Varrak, Tallinn, 1997, lk 15 Flora(mythology)
Alstom Citadis

Alstom Citadis on madalapõhjaline tramm, mida toodab Alstom Prantsusmaal La Rochelle'is ja Hispaanias Kataloonias Barcelonas. Rohkem kui 1140 Citadist on kasutusel paljudes Prantsusmaa ja teiste riikide linnades, Eestile lähimad sõidavad Poolas Katowices ja Gdańskis. Citadise tramme sõidab ka väljaspool Euroopat, näiteks Melbourne'is, Tunises, Casablancas ja Jeruusalemmas. Citadis on saadaval rohkem kui kümnes eri modifikatsioonis.
Alstom

Alstom on rahvusvaheline konglomeraat, mille põhilisteks tegevusaladeks on elektrienergia ja rööbassõidukite tootmine. Firma peakorter asub Pariisi lähedal Levallois-Perret's. Alstomi tuntumad tooted on AGV, TGV ja Eurostari rongid ja Citadise trammid.
TGV

TGV (Train à Grande Vitesse, 'kiirrong') on Prantsuse kiirrong, mida opereerib SNCF Voyages. TGV ronge toodab Alstom.
AGV

AGV (Automotrice à grande vitesse, mitmevaguniline kiirrong) on Prantsuse elektrikiirrong, mida toodab Alstom. Rong on mõeldud sõitma standardrööpmelisel raudteel. Ronge valmistatakse seitsme- kuni neljateistvagunilistena, mis mahutavad vastavalt 245 kuni 446 reisijat. Maksimaalne kiirus on 360 km/h. Seni ainsana on AGV ronge ostnud Itaalia ettevõte Nuovo Trasporto Viaggiatori.
SNCF

Société Nationale des Chemins de fer français; lühend SNCF, on Prantsusmaa riiklik raudteekorporatsioon, mis käitab muuseas TGV-ronge. SNCF tekkis Prantsuse raudteede riigistamisel 1938. aastal. Aastatel 1949–1953 oli SNFC peadirektor Louis Armand.
Fakaofo

Fakaofo (varem ka Bowditch Island) on atoll Vaikses ookeanis Polüneesias, üks kolmest Tokelau atollist. Kuulub Uus-Meremaale. Atolli saarte pindala on 3 km². Laguuni pindala on 45 km². 2006. aasta rahvaloenduse järgi elas atollil 483 inimest, kuid neist vaid 370 olid loendushetkel kohal. Esimene kirjalik teade atollist pärineb 14. veebruarist 1835, mil seda märgati ühelt Briti laevalt.
Semen Tõmošenko

Semen Tõmošenko (venepäraselt Semjon Timošenko; ukraina keeles Семен Костянтинович Тимошенко; 18. veebruar 1895 – 31. märts 1970) oli NSV Liidu sõjaväelane. Semen Tõmošenko sündis Ormani külas Bessaraabia kubermangus tänapäeva Ukraina aladel talupoja peres. Ta õppis külakoolis. 1914. aasta detsembris läks Timošenko sõjaväkke. Võttis osa Esimesest maailmasõjast. 1918. aastal liitus Punaarmeega, 1919. aastal astus bolševike parteisse. Vene kodusõja ajal võitles mitmetel rinnetel, märkimisväärseim neist oli Tsaritsõni lahing, kus kohtus Jossif Staliniga. Pärast kodusõda oli ta sõjaväeringkonna komandör Valgevenes (al 1933), Kiievis (1935), Kaukaasias, Harkivis ja veel kord Kiievis (1938). 1939. aasta septembris võttis ta osa Poola vallutamisest ja novembris 1939 lahingutest Soome vastu Talvesõjas. 7. mail 1940 anti talle Nõukogude Liidu marssali auaste ning nimetati NSV Liidu Kaitse Rahvakomissariaadi kaitse rahvakomissariks. 22. juunil 1941, kui Saksamaa alustas sõda NSV Liiduga, võitles Timošenko läänerindel Smolenskis ja Kiievis. 19. juulil 1941 võeti kaitse rahvakomissari ametilt maha. 1942. aasta mais võitles Harkivis ning juulis pidas lahinguid Stalingradi all. Pärast sõda juhtis mitmeid sõjaväeringkondi ning oli tööl inspektorina NSV Liidu Kaitseministeeriumis. Semen Tõmošenko suri 31. märtsil 1970 ning on maetud Punasele väljakule Kremli müüri äärde. Semen Tõmošenkol oli abikaasa, kaks tütart ja poeg. 2. järgu armeekomandör, 10. september 1937 1. järgu armeekomandör, 8. veebruar 1939 Nõukogude Liidu marssal, 7. mai 1940 Nõukogude Liidu kangelane (21. märts 1940, 18. veebruar 1965) Võidu orden, nr 11, 6. aprill 1945 Lenini orden, viiekordne kavaler (22. veebruar 1938, 21. märts 1940, 21. veebruar 1945, 18. veebruar 1965, 18. veebruar 1970) Oktoobrirevolutsiooni orden, 22. veebruar 1968 Punalipu orden, viiekordne kavaler (25. juuli 1920, 11. mai 1921, 22. veebruar 1930, 3. november 1944, 6. november 1947) Suvorovi orden, 1. klass, kolmekordne kavaler (9. oktoober 1943, 12. september 1944, 27. aprill 1945) medal "Moskva kaitsmise eest" medal "Stalingradi kaitsmise eest" medal "Moskva 800. aastapäev" medal "Võidu eest Saksamaa üle Suures Isamaasõjas 1941–1945" juubelimedal "20 aastat Töölis-Talupoegade Punaarmeed" juubelimedal "30 aastat NSV Liidu relvajõude" juubelimedal "40 aastat NSV Liidu relvajõude" juubelimedal "50 aastat NSV Liidu relvajõude" juubelimedal "20 aastat võidust Suures Isamaasõjas 1941–1945"
Scania OmniLink

Scania OmniLink on Scania toodetav linnabuss, eri spetsifikatsioonides nii lühikese kui lõõtsbussina. Eestis kasutavad Scania OmniLinke näiteks Tallinna Linnatranspordi AS, SEBE ja GoBus. Bussid on saadaval nii täismadalana kui osaliselt madala põhjaga.
Antioquia departemang

Antioquia departemang on 1. järgu haldusüksus (departemang) Colombias. Ta asub riigi loodeosas ning piirneb põhjas Kariibi merega. Departemang jaguneb 126 vallaks, mis rühmitatakse 9 piirkonda. Antioquia halduskeskus on riigi suuruselt teine linn Medellín. Antioquia Ülikool  Antioquia departemang – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Departemangu valitsuse koduleht (hispaania keeles)
Chocó departemang

Chocó departemang on 1. järgu haldusüksus (departemang) Colombias. See asub riigi loodeosas. Piirneb läänes Vaikse ookeaniga, põhjas Panamaga ja kirdes Kariibi merega. Ühendusteed Panamaga puuduvad (Dariéni lünk). Departemang jaguneb 31 vallaks. Departemang moodustati 1944. aastal. Chocó departemangu halduskeskus on Quibdó, kus elab ligikaudu 100 000 inimest. 2018. aasta seisuga elas departemangus hinnanguliselt 534 826 inimest. Departemangu valitsuse koduleht (hispaania keeles)
Daniel Agger

Daniel Munthe Agger (sündinud 12. detsembril 1984 Hvidovres) on endine Taani jalgpallur, keskkaitsja. Ta alustas ja lõpetas klubikarjääri Taani klubis Brøndby. Aastatel 2006–2014 mängis ta Liverpoolis. Agger mängis Taani rahvuskoondises aastatel 2005–2016 kokku 75 korda ja lõi 12 väravat. Debüüdi koondises tegi Agger 2005. aastal kohtumises Soomega. Aastatel 2012–2016 oli ta Taani koondise kapten. Aastatel 2007 ja 2012 valiti ta Taani aasta jalgpalluriks. Brøndby Taani liiga: 2004–05 Taani karikas: 2004–05 Liverpool FA Community Shield: 2006 Football League Cup: 2011–12
Länsisatama

Länsisatama (eesti keeles 'Läänesadam', rootsi keeles Västra hamnen) on reisisadam, varasem kauba- ja konteinerisadam Jätkäsaari asumis Helsingis Soomes. Sadam asub Helsinginniemi poolsaare kaguosas. Sadama juurde kuulub ka Munkkisaari kai Munkkisaari lääneosas, mida kasutavad kruiisilaevad. Länsisatama uut reisiterminali T2 kasutavad peamiselt Helsingi ja Tallinna vahet sõitvad reisilaevad. Eelmist, 1995. aastal avatud reisiterminali T1 kasutatakse Peterburi-liini reisilaevade jaoks. Pärast kaubasadama kolimist Vuosaari sadamasse hakati ehitama uusi maju 15 000 elanikule. Kohe Länsisatama kõrval asub Munkkisaari, kus asub Hietalahti Aker Finnyardsi laevatehas. See ala ei kuulu Länsisatama alla.
Linnasiire

Linnasiire on inimese kujundatud linnakeskkonna territoriaalne laienemine ja tema ruumilise struktuuri muutumine. Tartu linnasiire
Daegu

Daegu (ka Taegu) [te'gu] on linn Lõuna-Koreas. See on pärast Souli, Busani ja Incheoni Lõuna-Korea suuruselt neljas linn. Linna pindala on 884,15 km². 2009. aasta seisuga on rahvaarv 2 512 604. Daegus toimusid 2011. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused. Atlanta, USA (1981) Almatõ, Kasahstan (1990) Qingdao, Hiina (1993) Minas Gerais, Brasiilia (1994) Hiroshima, Jaapan (1997) Peterburi, Venemaa (1997) Milano, Itaalia (1998) Plovdiv, Bulgaaria (2002) https://kosis.kr/eng/statisticsList/statisticsListIndex.do?menuId=M_01_01&vwcd=MT_ETITLE&parmTabId=M_01_01&statId=1962001&themaId=#SelectStatsBoxDiv Daegu koduleht (inglise keeles)
Jagaspace

Jagaspace on 2010. aastal loodud eesti ansambel, mis kombineerib eksootilisi instrumente elektroonilise muusikaga. Kaushalya Alex Jagaspace Jagaspace
Alexander Rosenberg (täpsustus)

Alexander Rosenberg (1839 Vändra vald – 1926 Tartu) oli baltisaksa morfoloog Alexander Rosenberg (1877–1935) oli vene arhitekt, projekteeris ka Tallinnas Alexander Rosenberg (sündinud 1946) on ameerika bioloogiafilosoof Alexander Rosenberg (sündinud 1965) on saksa näitleja