laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Savioidu pae

Savioidu pae on liivakivipaljand ehk pae Ahja jõe vasakkalda lookes Kiidjärve sillast umbes 2,5 km allavoolu. Savioidu pae paikneb Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal. Savioidu pae on Burtnieki lademe Härma kihistiku põimkihiline liivakivi paljand. Savioidu pae on kuni 5 meetrit kõrge paljand 12 meetri kõrguse jõekalda jalamil ja langeb järsu seinana vette. Savioidu pae on 100 meetrit pikk, kuid jagatud sälkorgudega kolmeks osaks. Enne Saesaare paisjärve rajamist moodustasid Piirioidu pae, Savioidu pae ja Mõtstare mägi ühe pideva 700 meetri pikkuse paljandi. Ahja jõgi Ahja jõe ürgoru maastikukaitseala Ürglooduse objekt: Savioidu pae ja Mõtstare (Metstare) mägi Eesti looduse infosüsteemis Ürglooduse objekt: Piirioidu pae Eesti looduse infosüsteemis Geokogude infosüsteem. Savioidu pae (ID: 16447)
Mõtstare mägi

Mõtstare mägi ehk Metstare mägi on liivakivipaljand ehk pae Ahja jõe vasakkalda lookes Kiidjärve sillast umbes 2,7 km allavoolu. Mõtstare mägi paikneb Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal. Mõtstare mägi on Burtnieki lademe Härma kihistiku põimkihiline liivakivi paljand. Mõtstare mäe paljand on kuni 3 meetrit kõrge. Paljand pole kaldalt juurdepääsetav. Enne Saesaare paisjärve rajamist moodustasid Piirioidu pae, Savioidu pae ja Mõtstare mägi ühe pideva 700 meetri pikkuse paljandi. Ahja jõgi Ahja jõe ürgoru maastikukaitseala Ürglooduse objekt: Savioidu pae ja Mõtstare (Metstare) mägi Eesti looduse infosüsteemis Ürglooduse objekt: Piirioidu pae Eesti looduse infosüsteemis Geokogude infosüsteem. Mõtstare mägi (ID: 14162)
Charles Scott Sherrington

Charles Scott Sherrington (27. november 1857 Islington – 4. märts 1952 Eastbourne) oli inglise füsioloog, Nobeli auhinna laureaat. Ta pälvis 1932. aastal neuronite uurimise eest Nobeli füsioloogiaauhinna, mida jagas koos Edgar Douglas Adrianiga. Ta tegeles neurofüsioloogiaga. Tema järgi on nimetatud Sherringtoni reegel lihaste retsiprookse innervatsiooni kohta. 1893 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks 1932 – Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind "Sir Charles Sherrington Facts". The Nobel Prize. Vaadatud 27. detsember 2020.
Taani julgeoleku- ja luureteenistus

Taani julgeoleku- ja luureteenistus (taani: Politiets Efterretningstjeneste, lühend: PET) on Taani riikliku julgeoleku eest vastutav asutus. Taani välisluurega tegeleb Taani kaitseluureagentuur, mis kuulub sõjaväe koosseisu. PETi kolm peamist ülesannet on terrorismitõrje, vastuluure ja äärmuslastevastane võitlus. PET ei tegele terrorismitõrjel ainult Taani ja tema huvide vastu korraldatud terrorirünnakute toimumise takistamisega, vaid jälgib ka, et Taanit ei kasutataks teise riigi vastu korraldatavate rünnakute baasina. Lisaks nõustab asutus vajadusel firmasid, et vältida tööstusluuret. PET vastutab ka Taani kuningapere ja poliitikute ihukaitse eest. Taani julgeoleku- ja luureteenistus kuulub Taani politsei koosseisu, aga kannab oma tegevusest ette otse justiitsministrile. Peakorter asub Kopenhaagenis ning kaks piirkonnakontorit asuvad Århusi ja Odense kohalikes politseijaoskondades. Kuna PET on seotud Taani politseiga, on asutusel esindajad kõigis piirkondades.
Higashimurayama

Higashimurayama (jaapani 東村山市; -shi) ) on linn Jaapanis, Tōkyō prefektuuris. Higashimurayama sai linnaks 1942. aastal ja suurlinnaks (市 shi) 1964. aastal. Elanike arv on 146 000 (2005) ja pindala 17,17 km². 東京都の人口（推計）トップページ, vaadatud 29.03.2021. Higashimurayama koduleht
Delta (eriüksus)

Delta (ametlik nimi:Beredskapstroppen) on Norra politsei eriüksus. Üksuse liikmed on saanud eriväljaõppe eriettevalmistust nõudvate politseiülesannete täitmiseks. Kuigi ametlikult on üksus osa Oslo politseist, on tema piirkonnaks kogu Norra. Delta tegevusvaldkondadeks on relvastatud ja ohtlike kurjategijate kinnipidamine, pantvangikriiside lahendamine, terrorismivastane võitlus ja muud eriväljaõpet nõudvad ülesanded. Keskmiselt sooritab üksus ühe operatsiooni päevas. Näiteks 2004. aastal osales Delta 422 operatsioonil, kus kahel korral kasutati tulirelva. Üksuse dramaatilisemaid operatsioone oli Torpi pantvangikriis, mis lõppes politsei tormijooksuga ja ühe kurjategija hukkumisega. See oli ainus kord Norra ajaloos, kui Delta snaiprile anti roheline tuli kurjategija mahalaskmiseks. Üksuse tuntumaid kinnipidamisi oli Anders Behring Breiviki tabamine, kes võeti kinni Utøya saarel pärast 77 inimese elu nõudnud terrorirünnakuid.
Nemakščiai

Nemakščiai on alev Leedus Raseiniai rajoonis, Nemakščiai valla halduskeskus. Alevi vana venekeelne nimi on Немокшты. Alevis on keskkool ja raamatukogu. Nemakščiais kaevandatakse liiva. Vaatamisväärsuseks on aastal 1942 püstitatud katoliku kirik, alevis asub ka etnograafiamuuseum. Asulat mainitakse esimest korda aastal 1385 (Nemaxten). Toona asus seal suur laas, mille servas asusid söepõletajate majad. Aleviks nimetatakse Nemakščiaid esimest korda aastal 1590. Tol ajal ehitai sinna ka kabel. Alevis oli turuplats, seal oli ka mõis. Alev kuulus Viduklė kihelkonda. Aastal 1636 valmis Nemakščiai kirik, alevist sai kihelkonna keskus, kus avati ka kihelkonnakool. Aastal 1768 sai alev õiguse pidada korra aastas laata. Aastal 1780 ehitati maha põlenud kiriku asemele uus. See kirik põles maha aastal 1814. Aastal 1785 sai alev õiguse koguni viiele laadale aastas. Aastal 1826 hakati maha põlenud kirik taastamiseks raha koguma. Aastal 1831 laastas alevit koolera, sel ajal surid paljud alevis elanud juudid. uus kirik valmis aastal 1881, toona oli see suurim puukirik Žemaitijas. Kiriku kaunistamiseks valmistati ka mitmeid puuskulptuure.ˇAastal 1897 oli alevis 1180 elanikku. Enne Esimest maailmasõda oli alevis 1250 elanikku, neist 800 olid juudid, 200 venelased, 150 sakslased, viiskümmend poolakad ja viiskümmend leedulased. Aastal 1915 rüüstasid Saksa väed sealse kiriku ja hävitasid kellatorni. Kahe sõja vahelisel perioodil rajati alevisse meierei ja elektrijaam. Aastal 1941 põles Nemakščiai kirik maha, uus hoone valmis aastal 1942. Nõukogude ajal oli Nemakščiai kohaliku kolhoosi keskasula. Nemakščiai Nemakščiai kirik Nemakščiai etnograafiamuuseum Neitsi Maarja kuju Nemakščiais http://statistics.bookdesign.lt/table_125_02.htm?lang=lt#rase_r Немокшты. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 3 (Лаарсъ — Оятъ). СПб, 1867, 416 lk.  Nemakščiai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Alev portaalis vietoves.Lt
PET

PET on mitmetähenduslik lühend Polüeteentereftalaat Positronemissoontomograaf Taani julgeoleku- ja luureteenistus Commodore PET on personaalarvutite tootesari.
Taipei 101

Taipei 101 (hiina 臺北101 või 台北101) on Taiwanil Taibeis asuv hoone, mis 21. juulini 2007 oli maailma kõrgeim: kõige kõrgema korruseni on maapinnalt 439 meetrit, katuseni 449 meetrit ja struktuuri tipuni 509 meetrit. Sears Toweri otsas on antenn, mis ulatub 527 meetri kõrgusele ja selle poolest ei olnud Taipei 101 maailma kõrgeim. Alates 2007. aastast on kõrgeim hoone Burj Khalīfah. Hoone kõrgus on 508 meetrit, seal on 106 korrust, millest 101 on maa peal (siit ka hoone nimi). Tegemist on maailmas esimese 500 m kõrguse hoonega. Alates 28. juunist 2011 on omas kõrguseklassis maailma suurim roheline (keskkonnasõbralik) hoone. 101-korruselist hoonet ehitati aastatel 1999–2004. Kõrghoone on alates selle avamisest olnud kaasaegse Taiwani linna Ikoon. Hoone on loodud sümboliseerima tehnoloogia ning aasia kultuuride traditsioonilist arengut. Taipei 101 hõlmab postmodernistlikust lähenemisest tuntud stiile ja disainielemente. Ehituse maksumus oli 1,8 miljardit dollarit (umbes 30 miljardit krooni). Hoone avati 31. detsembril 2004. Taipei 101 kuulub Taipei Financial Center Corporationile. Valmimise ajal oli Taipei 101 maailma kõrgeim asustatud hoone, ulatudes 509,2 meetri kõrgusele. Seni kuulus kõrgeima hoone tiitel Petronase kaksiktornidele, mille kõrgus on 449,2 meetrit. Hoone on ehitatud maavärina- ja orkaanikindlaks. Ta peab arvestuste järgi vastu kõigile orkaanidele ja kuni 7-magnituudisele maavärinale. Ehitamise ajal toimus Taipeis 31. märtsil 2002 6,8-magnituudine maavärin. 56. korruselt, mis tollal oli kõrgeim, kukkus alla ehituskraana, mis tappis 5 inimest, ja puhkesid mõned väiksemad tulekahjud, ent tervikuna toimis hoone nii, nagu plaanitud. Põrandapinda on hoones 450 000 m², millest kontoriruume on 214 000 m², teeninduspinda 77 500 m² ja parkimispinda 73 000 m². Taipei 101 liftid on 2023. aasta seisuga kiiruselt maailmas kolmandal kohal. 89. korrusel paiknevale vaateplatvormile jõuab 37 sekundiga (16,83 m/s). Sisevaateplatvorm asub 88.–89. korrusel, pakkudes 360-kraadilist vaadet linnale. Väline vaateplatvorm asub 391,8 meetri kõrgusel maapinnast ning on kergeim vaateplatvorm Taipei linnas. Pilet vaateplatvormidele maksab 15 eurot. "The Evolution of the World's Fastest Lifts". Axess2. 7. detsember 2023. Taipei 101 koduleht Maailma kõrgeim pilvelõhkuja võib tekitada maavärinaid
Valentin Mokijevski

Valentin Mokijevski (ebakorrektselt Valentin Mokievski, vene Валентин Мокиевский; 30. detsember 1950 – 28. juuni 1994 Narva) oli Eesti maalikunstnik ja karikaturist. Mokijevski elas ja töötas Narvas. Tema esimesed avaldatud karikatuurid ilmusid 1988. aastal ajakirjas Pikker ja Moskva ajalehes Komsomolskaja Pravda. Ta osales rahvusvahelistel karikatuurinäitustel ja konkurssidel. Hiljem on tema karikatuure ilmunud veel mitmes Eesti ja Venemaa väljaandes ning Belgia, Bulgaaria, Itaalia, Lõuna-Korea, Leedu, Hollandi, Portugali, USA, Jugoslaavia, Prantsuse ja Jaapani ajakirjanduses. Ta suri 43-aastaselt 1994. aastal, olles Narva Kunstigaleriis tööl. 1988 – esimese üleliidulise karikatuurivõistluse aukiri Moskvast 1989 – üleliidulise karikatuurivõistluse diplom "Kõige parem joonistus" 1989–1992 – iga-aastasel Komsomolskaja Pravda korraldatud karikatuurivõistluse sai kõikidel aastatel I koha 1991 – aumedal rahvusvaheliselt karikatuurivõistluselt Jaapanist (Tokiost) 1991 – ajalehe Pärnu Postimees korraldatud rahvusvahelise karikatuurivõistluse "Pidu" I koht 1991 – Eestis korraldatud James Boreni karikatuurivõistluse I koht 1992 – rahvusvahelise karikatuurivõistluse (Koreas Seoulis) III koht 1993 – rahvusvahelise karikatuurivõistluse (Bulgaarias Gabrovos) III koht 1993 – aukiri ajakirja Sobesednik (Собеседник) karikatuurivõistluselt "Kõige süngem maailmanägemus" Arkady Hodos – "V. Mokijevski karikatuurid. Карикатуры. Cartoons" – Vene keelest tõlkinud Liidia Kobzeva ja P. Sillari, 76 lk, Narva (Sata, 1996) Valentin Mokijevski – "Karikatuurid" – tõlkija Käthe Kits, Charls Denonn; toimetaja Sergei Koliko, kujundajad ja illustraatorid Tatjana Sonina, Anna Pärtel, Narva (Sata, 1997) September 1990 – rahvusvahelisel karikatuurinäitusel Prantsusmaal Saint-Just-le-Martel'is olid väljas ka Valentin Mokievski karikatuurid November 1990 – Narva Stomatoloogiapolikliinik – Valentin Mokievski tööde püsinäitus 2009 – Narva Muuseum – Valentin Mokievski tööde näitus "Sõnadeta" 2014 – Narva Muuseum – Valentin Mokievski tööde näitus "Sõnadeta" Cartoonia.ru - Valentin Mokievski[alaline kõdulink] Pikker 1991 Nr 6, lk 14 Avatakse Narva tuntud kunstniku Valentin Mokijevski tööde näitus. Narva.ee, 1. aprill 2014 Pilt Fotises Cartoonia.ru – Valentin Mokievski
Henry Graham Sharp

Henry Graham Sharp (19. detsember 1917 London – 2. jaanuar 1995 Poole) oli Suurbritannia iluuisutaja.
Vana-Vigala Lasteaed

Vana-Vigala Lasteaed on Rapla maakonnas Märjamaa vallas Vana-Vigala külas tegutsev lasteaed. Lasteaias on üks liitrühm, kus käib 18 last, kelle vanus on 1–7 eluaastat. Lasteaed on avatud tööpäeviti 10,5 tundi päevas. Laste nimekirja kinnitab Vigala osavallavalitsus lasteaia direktori esildise alusel. Lasteaia tegevus põhineb riiklikul õppekaval, millega on määratletud õppe- ja kasvatustegevuse eesmärgid ja sisu. Lasteaed on eestikeelne ning päevakavas on paika pandud aeg õppetööks, mängimiseks, õues olemiseks, puhkamiseks ja söömiseks. Vana-Vigala küla asub keset metsi ja rabasid. Lasteaia lähedal on vana mõisahoone, mõisapark tiikidega ja jõgi; naabruses asuvad Vana-Vigala Põhikool ning Vana-Vigala Tehnika- ja Teeninduskool. Liigirikas looduskeskkond annab võimaluse näha aastaaegade muutusi looduses ning ametikooli sepatöö, puidutöö, autoremondi ja kokanduse laborites saab tutvuda erinevate elukutsetega. Laste päevade sisukamaks muutmiseks tehakse koostööd põhikooliga. Lasteaed on omanäoline ka ruumide jaotuse poolest. Hoones ei ole ühte suurt rühmaruumi, vaid viis tuba, millest kolm on mõeldud mängimiseks ja õppimiseks ning kaks magamiseks. Hubastes väikestes ruumides saavad lapsed koos mängida, kuid on ka võimalik endale raamatu vaatamiseks või joonistamiseks rahulikum koht otsida. Töökorraldus on samuti eripärane. Hommikusi õppetegevusi viiakse samal ajal läbi kahes rühmas: 1–4-aastased lapsed oma toas ühe õpetajaga ja 5–7-aastased lapsed oma toas teise õpetajaga. Sellises rühmas töötava õpetaja töö erineb tööst ühevanuste laste rühmas. Sisuliselt käib õppetöö kaherühmalise lasteaia töökorralduse järgi ning sellega tagatakse lastele sobiv töörütm ja jõukohased tegevused. Mäng ja vabaajategevused viiakse läbi liitrühma töökorralduse järgi, et arendada sotsiaalseid oskusi. 25. juulil 1968 avati Vana-Vigalas kolmetoalises korteris 20 lapsele päevakodu. 1990. aastani kuulus lasteaed Rapla haridusosakonna alluvusse. Sellest aastast alates on lasteaed munitsipaalasutus ja kuulub Vigala osavallavalitsusele. 30. augustil 1999 nimetati lastepäevakodu ümber lasteaiaks ja kasvataja ametikoht õpetaja ametikohaks. 2010. aastal nimetati lasteaia juhataja ümber direktoriks. 1997. aastal tehti lasteaia hoones suurem remont, mille algajaks oli tollane vallavanem Toivo Averin. Remonditööde ajal võeti maha kaht väikest rühmatuba eraldav sein, mille tulemusena tekkis suurem ruum, kus saab pidada ühisüritusi ja pidusid. 47 aasta jooksul on lasteaias käinud ligikaudu 280 last. Praegu toovad lasteaeda oma lapsi juba kunagised lasteaiakasvandikud. "Vana-Vigala lasteaed 1968–2012". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. oktoober 2015. Vaadatud 10. novembril 2015. Ave Lazarev (9. märts 2012). "Vana-Vigala lasteaed 1968 – 2012…: Täna toovad lasteaeda oma lapsi juba kunagised kasvandikud". Maaleht. Vaadatud 6. juuni 2019.
Härma kihistik

Härma kihistik on üks kolmest Burtnieki lademe Burtnieki kihistu kihistikust. Seda hakkas esimesena eristama Artur Verte aastal 1955. Härma kihistik paljandub Valga maakonnas Tõrva vallas asuval Härma paljandil ja Ahja jõe ürgoru paljanditel, sealhulgas Suurel Taevaskojal. Kihistik on kõige paksem Värska VI puuraugus (31.8 m). Eesti Stratigraafia Komisjon. Härma kihistik Eesti Stratigraafia Komisjon. Burtnieki lade Ürglooduse objekt: Härma (Ärma) paljand Eesti looduse infosüsteemis Ürglooduse objekt: Suur Taevaskoda Eesti looduse infosüsteemis Eesti geokogud. Härma kihistik Anne Põldvere. Eesti Devoni stratigraafia, 2014
Fritz Dopfer

Fritz Dopfer (sündinud 24. augustil 1987 Innsbruckis) on Saksamaa mäesuusataja, kes on spetsialiseerunud slaalomile ja suurslaalomile. 2013 Schladmingis pronksmedal võistkonnavõistluses 2015 Beaver Creekis hõbemedal slaalomis Fritz Dopfer on osalenud (seisuga 16. veebruar 2015) 107 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse seitsmel korral, millest viis korda on olnud teine ja kaks korda kolmas. Fritz Dopfer FIS-i kodulehel (fis-ski.com)
Henrik Kristoffersen

Henrik Kristoffersen (sündinud 2. juulil 1994 Lørenskogis) on Norra mäesuusataja, kes on spetsialiseerunud slaalomile ja suurslaalomile. Kristoffersen on neljakordne juunioride maailmameister. 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis võitis ta 19-aastaselt slaalomis pronksmedali, saades nii noorimaks meesmäesuusatajast olümpiamängude medalivõitjaks. 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis võitis ta hõbemedali suurslaalomis. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Åres tuli ta suurslaalomis maailmameistriks. Hooajal 2015–2016 sai temast pärast Alberto Tomba tippsaavutusi hooajal 1991–1992 esimene mäesuusataja, kes on võitnud ühel hooajal slaalomis kuus võistlust. 2014 Sotšis pronksmedal slaalomis 2018 Pyeongchangis hõbemedal suurslaalomis 2019 Åres maailmameister suurslaalomis 2012 Roccarasos juunioride maailmameister suurslaalomis hõbemedal slaalomis hõbemedal Alpi kahevõistluses 2013 Mont-Sainte-Anne'is juunioride maailmameister Alpi kahevõistluses 2014 Jasnás juunioride maailmameister suurslaalomis juunioride maailmameister slaalomis Üldkarikas 2. koht: 2016, 2018 3. koht: 2017 Slaalomi karikas 1. koht: 2016 2. koht: 2017, 2018 3. koht: 2014 Suurslaalomi karikas 2. koht: 2018 3. koht: 2016 Henrik Kristoffersen on osalenud (seisuga 11. märts 2019) 127 maailma karikasarja etapil ja jõudnud poodiumile 54 korral, millest 18 korral kõige kõrgemale astmele. Henrik Kristoffersen FIS-i kodulehel Henrik Kristoffersen SKI.DB kodulehel
Vello Viirsalu

Vello Viirsalu (9. juuli 1938 Tallinn – 23. märts 2011 Tartu) oli eesti arst, sporditegelane ja spordiajaloolane. 1957. aastal lõpetas Rakvere 1. Keskkooli. 1963. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna gastroenteroloogia eriala arstina. Kõigepealt töötas arstina Missos. 1967. aastast töötas arstina Erika haiglas (Tartu Rajooni Haigla nr 3). Hiljem radioloogina Tartu Ülikooli Kliinikumi onkoloogiahaiglas. Oli aastatel 1969–1977 Tartu orienteerumissektsiooni esimees, aastatel 1971–1973 Eesti NSV Orienteerumisspordi Föderatsiooni presiidiumi liige. Vabariikliku kategooria orienteerumiskohtunik (1976). 1990. aastast Eesti Spordiajaloo Seltsi liige. Tema orienteerumise ajaloo teemalisi artikleid ilmus ajalehes Spordileht ja ajakirjas Orienteeruja. Tema artikleid meditsiini ajaloo kohta on avaldanud ajakirjad Hippokrates ja Akadeemia. Heino Kask, Kalju Tiik, Vello Viirsalu. EOF XXV. Eesti NSV orienteerumissport 1959–1984. Tallinn, 1985 Vello Viirsalu. Tartu orienteerumissport läbi aegade. Tartu, 1987 Vello Viirsalu, Rein Ole. Celebration of the 70th year of Radiotheraphy at the University of Tartu – Erich Kuus (toimetaja). 1895-1995 - The Century of X-Rays. Tartu Ülikooli Toimetised, vihik 965. Tartu, 1993 Olavi Kärner, Vello Viirsalu. Eesti orienteerumiskoondise 40 aastat. Tõravere, 2000 Vello Viirsalu, Kaidi Oone, Ormar Lutsberg. Orienteerumine. Tallinn: Eesti Orienteerumisliit, 2001 Vello Viirsalu. Mõtisklusi kiiritusravi ja onkoloogia arenguteelt Tartus: Tartu Ülikooli Kliinikumi Hematoloogia-Onkoloogia Kliiniku ajaloost. Tartu-Nõo, 2002 Vello Viirsalu. Eesti orienteerumise sünd ja hiilgeaastad 1959–1970. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2006 2006 Eesti Spordiajaloo Seltsi auliige Eesti Spordi Biograafiline Leksikon. Viirsalu, Vello "Heidi-Ingrid Maaroos. Eesti esimene spetsialiseeritud gastroenteroloogia osakond Erikal. Eesti Arst 2010; 89(4):274−280" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 16. veebruar 2015. Vaadatud 16. veebruaril 2015. "Jaan Lukas. Urmo Kööbi: «Arsti kui kunstniku roll ei kao päriselt kunagi». Terviseleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. veebruar 2015. Vaadatud 16. veebruaril 2015. "Ilmar Kask. Vello Viirsalu dilemmad ja paradoksid. Orienteeruja. 2001/2" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 16. veebruaril 2015. Anu Jõesaar. Tartu avas Balti riikide moodsaima vähiravikompleksi. Eesti Päevaleht, 27.01.1996 "Tiiu Nittim. Vabariikliku kategooria kohtunikud orienteerumises" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 16. veebruaril 2015. Biograafia ESBL-is Vello Viirsalu artiklid Eesti artiklite andmebaasis Index Scriptorum Estoniae
Torpi pantvangikriis

Torpi pantvangikriis oli 28. septembril 1994 toimunud pantvangikriis Norras Sandefjordi Torpi lennujaamas, kus kaks Rootsi päritolu kurjategijat võtsid kaks politseinikku ja kaks pensionäri pantvangi. Politsei korraldas tormijooksu ja Delta võitlejad lasid ühe kurjategijaist maha. See on ainus kord Norra ajaloos, kui Deltale anti roheline tuli kurjategija mahalaskmiseks. Kaks Rootsi kodanikku, Rasid Koca ja Zvonimir Majdek, kellest üks oli pärit Tšehhist ja teine Horvaatiast, röövisid Larviki lähedal väikest postkontorit. Kui nad põgenesid, läks nende auto teel rikki ja lõpuks sattusid nad kahe pensionäri koju, pärast seda, kui olid võtnud 44-aastase naispolitseiniku pantvangi. Sandefjordi politseijaoskonnast kutsuti kohale läbirääkija, kes asus meestega politseiraadio kaudu läbi rääkima. Ta suutis neid veenda, et neile antakse lähimas lennujaamas, Torpis, põgenemiseks lennuk, aga kui nad kohale jõudsid, said nad kiiresti aru, et politsei oli neid petnud. Kui läbirääkija läks neile andma uut akut raadiosaatja jaoks, võtsid mehed läbirääkija enda pantvangi. Seejärel teatasid mehed neid piiravatele politseinikele, et kui neile ei anta 10 miljonit dollarit ja vaba pääsu välismaale, lasevad nad läbirääkija maha. Seejärel sundisid mehed läbirääkijat iga viie minuti järel raadiosse ütlema, kui palju aega oli jäänud tema hukkamiseni. Kui läbirääkija ütles raadiosse: "Nüüd on kaks minutit selleni, et mind tulistatakse," sai Delta loa tormijooksuks. Delta snaiper lasi Rasid Koca maha ja Zvonimir Majdek võeti kinni. Pantvangid viga ei saanud. Kuna 28. septembri öösel oli uppunud Estonia, sai kriis vähe meediakajastust, aga kriisist on 2005. aastal tehtud minitelesari "Deadline Torp".
Bernd Nielsen-Stokkeby

Bernd Nielsen-Stokkeby (17. september 1920 Tallinn – 8. august 2008) oli saksa ajakirjanik ja kirjanik. Lõpetas 1939. aastal Tartus keskkooli ja asus õppima farmaatsiat, kuid asus samal aastal ümber Saksamaale (vrdl Umsiedlung). 1995 pälvis ta eestluse tutvustajana Saksa avalikkusele ja Eesti taasiseseisvumise toetajana Maarjamaa Risti II klassi teenetemärgi. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 16.02.2015) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).: Bernd Nielsen-Stokkeby
Mihkel Järveoja

Mihkel Järveoja (sündinud 30. aprillil 1986 Põlvas) on eesti orienteeruja. 2005. aastal lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi. 2010. aastal lõpetas Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe geograafia erialal. 2012. aastal lõpetas Tartu Ülikooli loodusgeograafia ja maastikuökoloogia eriala magistriõppe cum laude ja kaitses loodusteaduse magistri kraadi tööga "Võimalike retsessioonimoreenide esinemine Alutagusel" (juhendajad Tiit Hang ja Raivo Aunap). On töötanud AS Regios kartograafina. 2015. aastal avastas ta, et Viljandi maakonna kõrgeim tipp ei ole Rutu mägi, vaid nimetu mäetipp, millele anti nimeks Härjassaare mägi. Harrastab orienteerumist 1992. aastast. Aastatel 1999–2008 võitis ta noorte ja juunioride vanuseklassides Eesti meistrivõistlustel kokku 42 medalit (19 kulda, 12 hõbedat ja 11 pronksi). 2006. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel orienteerumisjooksus Leedus Druskininkais võitis ta Eesti meeskonnas koos Markus Puuseppa ja Timo Sillaga teatevõistlusel kulla. Eesti meistrivõistlustelt orienteerumises on võitnud 2 pronksi (2005 orienteerumisjooksu teates ja 2012 suusaorienteerumise märketeatesuusatamises, mõlemad OK Põlva Kobras meeskonnas). 2004. aastast ajakirja Orienteeruja toimetuse kolleegiumi liige. Aastatel 2003–2014 on temalt ilmunud ajakirjas Orienteeruja üle 40 artikli. 2012. aastast Eesti Orienteerumisliidu juhatuse liige. Korraldanud orienteerumisvõistlusi ja olnud rajameister. Tema isa on Nikolai Järveoja. Tema õepoeg on noororienteeruja Villem Piirimäe. 2006 Põlva maakonna parim meessportlane Eesti Sporti Biograafiline Leksikon. Järveoja, Mihkel "Tartu Ülikooli lõpetanute tähestikuline nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. veebruar 2015. Vaadatud 16. veebruaril 2015. "Tartu Ülikooli magistriõppe lõpetamine". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. detsember 2016. Vaadatud 16. veebruaril 2015. Eesti Teadusportaal. Raivo Aunap AS Regio. Kaardilahenduste osakond Aivar Aotäht. Avastati Viljandimaa kõrgeim mägi. Sakala, 05.03.2015 "ESBL sporditulemused. Mihkel Järveoja". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 16. veebruaril 2015. Biograafia ESBLs Mihkel Järveoja artiklid Eesti artiklite andmebaasis Index Scriptorum Estoniae