laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Blondel de Nesle

Blondel de Nesle oli truväär, kes tegutses Põhja-Prantsusmaal 12. sajandil. Teda on samastatud kas Nesle'i isanda Jean I de Nesle '​iga (u 1155 – 1202) või tema poja Jean II de Nesle '​iga (suri 1241). Arvatavasti pärines ta Nesle'ist Pikardias, ja nimi Blondel oli tegelikult talle tema juuksevärvi järgi antud hüüdnimi. Selle nimega seostatakse 22–25 laulu, kuid pole teada, kui paljud neist on tegelikult tema loodud. Luule on tavapäraselt suunatud tundmatule daamile, kuid ainsagi viiteta luuletaja ja daami tegelikule suhtele ja luuletaja kaasajal toimunud sündmustele. Blondeli populaarsusele viitab asjaolu, et tema meloodiaid kasutasid paljud teised tema kaasaja autorid, näiteks minnesinger Walther von der Vogelweide, ja neid leidub arvukalt eri käsikirjades, näiteks laulu "L'amours dont sui espris" viisi kasutatakse Carmina Burana käsikirjas teksti "Procurans Odium" viisina. Tema populaarsusest kõneleb ka kaheldava tõesusega, kuid laialt levinud legend, mis ilmub esmakordselt ühes 13. sajandi romaanis "Récits d’un ménestrel de Reims" ('Lugu ühest Reimsi menestrelist') ja mis jutustab, kuidas luuletajal õnnestus leida ja vabastada Inglismaa kuningas Richard I Lõvisüda vangistusest (1192–1194) Püha Rooma keisri Heinrich VI juures. Legendi järgi rändas luuletaja ringi, mõne versiooni järgi patukahetseja mantlis, ja laulis kõikjal viisi, mida pidi teadma ainult kuningas. Dürnsteini lossi juures, kus Richard I vangis oli, vastas too truvääri laulule, lauldes vastuseks selle laulu teise salmi. Blondeli legendi motiiv esineb kolmes Karl Ristikivi romaanis: "Viimne linn", kus minategelane hospitaliit Roger Blondel de Tressalin on kunagise kuulsa truvääri sugulane või vähemalt oletab seda sugulust; "Rõõmulaul", kus muusik David, otsimas kuningat Kristust ja loomingulist täiust, võrdleb end truväär Blondeliga, kes otsis oma kuningat, ja "Kahekordne mäng". Blondel on Normandias levinud perekonnanimi. C. Claytor, I. Dale, N. Wilson. The Art of Hidden Messages: Fauvel and the Poems that Came Before. - 2021 Festschrift: The Interpolated Roman de Fauvel in Context Blondel de Nesle. French trouvère. - britannica.com K. Keedus. Karl Ristikivi ajalooliste romaanide sari : võrdlus Dante Alighieri "Jumaliku komöödiaga". - Methis. Studia humaniora Estonica 2014, nr 13 Video: Blondel de Nesle'i "Onques maiz nus hom ne chanta" vanamuusikaansambli Micrologus esituses Video: Blondel de Nesle'i "L'amour dont sui espris" vanamuusikaansambli Ensemble Frühe Musik Augsburg esituses
Induktiivtajur

Induktiivtajuriks nimetatakse suurt rühma tajureid, kus mehaanilise sisendsuuruse (deformatsiooni, siirde, jõu, momendi) muutus põhjustab elektromagnetilise süsteemi induktiivsuse muutumist. Induktiivtajurist on võimalik saada väljundsignaali järgmiste meetoditega: muudetava keerdude arvuga; induktiivelemendi deformatsiooni toimel; muutuva õhupiluga; alalise eelmagneetimise abil muudetava magnetahela takistusega; elektromagnetilise varje või lühiskeeru abil muudetava reaktiivtakistusega. Induktiivanduri põhielement on magnetsüdamikuga induktiivpool. Niisuguse pooli valmistamine on kulukas ja teda on raske sobitada elektromehaaniliste mikrostruktuuridega. Seepärast kasutatakse tänapäeval induktiivandurite asemel rohkem Halli tajureid. Pealegi ei reageeri viimased mitte ainult magnetvälja muutumisele, vaid on suutelised mõõtma ka selle püsivat väärtust.
Klaveritoas

"Klaveritoas" on Sõpruse Puiestee seitsmes kauamängiv, mis ilmus aastal 2020. Kaanefoto Heili Lõhmus. Kujundus Heili Lõhmus, Abraham Kenny, Emīls Koļesņikovs. Miks ja master Lauri Urb. "Nüüd ja praegu" (Allan Vainola/Mait Vaik) 3:13 "Klaveritoas" (Allan Vainola/Mait Vaik) 3:59 "Värav" (Allan Vainola/Mait Vaik) 4:07 "Miraaž" (Allan Vainola/Lukas Vainola/Mait Vaik) 3:48 "Poksimatši pilet" (Allan Vainola/Mait Vaik) 2:55 "Lahkumata linnast" (Allan Vainola/Andres Aule) 3:05 "Scania man" (Allan Vainola/Mait Vaik/Alar Aigro) 4:15 "Elamurajoon" (Allan Vainola/Mait Vaik) 3:21 "Zakroi Za Mnoi Dver" (muusika ja sõnad Kino ja Viktor Tsoi) 3:28 "Poksimatši pilet" (Instrumentaal) 2:55
Jaam (album)

"Jaam" on Sõpruse Puiestee kaheksas kauamängiv, mis ilmus ansambli 20. sünnipäevaks aastal 2022. Valgusvihkudes 3:04 Andante Vivace 2:47 See on elu 3:17 Jaam 3:41 Need üksikud kohad 2:29 Sel õhtul 3:30 Madalrõhkkond 3:32 Teaduses 1:50 Mängumaailm 2:45 Rahutud ajad 3:24 Kasteheinas 3:19 Etüüd superagendi, vihma ja kohvikuga 3:11
Viin (perekonnanimi)

Viin on eesti perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Viin 162 inimesel (83 mehel ja 79 naisel). Perekonnanimede levikult on Viin meeste puhul 1060. ja naiste puhul 1279. kohal. Kristina Viin, eesti kunstnik, illustraator ja luuletaja (1985–) https://www.stat.ee/nimed/pere/Viin
Volodõmõri langu sild

Volodõmõri langu sild on 2019. aastal Kiievi kesklinnas Volodõmõri langule (ukraina keeles Володимирський узвіз) rajatud 216-meetrine kolmetalaline jalakäijatele ja jalgratturitele kasutamiseks mõeldud metallist talasild. 2022. aasta 10. oktoobril, Venemaa Ukrainasse sissetungi 229. päeva hommikul (8:18) lõhkes silla juures Venemaa rakett. "Explosions across Ukraine as strikes hit Kyiv and other cities". bbc.com (inglise). BBC News. 10. oktoober 2022. Vaadatud 10. oktoobril 2022. Footage from a surveillance camera on the bridge shows the moment it was struck - we don't yet know if there were any casualties from this specific attack. // Russian President Vladimir Putin has confirmed the strikes on a range of locations in Ukraine this morning. // In a video address, he says long-range missiles hit energy, military and communications facilities. // Putin promises a "harsh" response to any further "terrorist" acts on Russian territory. "Kyiv bridge: Near miss for pedestrian in missile strike". bbc.com (inglise). BBC News. 10. oktoober 2022. Vaadatud 11. oktoobril 2022.
Tammeriisikas

Tammeriisikas (Lactarius quietus) on pilvikuliste sugukonda riisika perekonda kuuluv seeneliik. Seen kasvab tammede all ja on kupatatult söödav. Tammeriisikas andmebaasis eElurikkus
Vaguheinik

Vaguheinik (Tricholoma stans) on heiniku perekonda kuuluv seeneliik. Eestis kasvab vaguheinik männimetsades. Seen ei ole söödav. Vaguheinik andmebaasis eElurikkus
Seepheinik

Seepheinik (Tricholoma saponaceum) on heiniku perekonda kuuluv seeneliik. Eestis leidub väga sageli männimetsades. Seeneliha on majapidamisseebi lõhna ja maitsega. Seen on mürgine. Seepheinik andmebaasis eElurikkus
Termotakistustajur

Termotakistustajur on tajur, mille töö põhineb metallide ja pooljuhtide elektrilise takistuse muutumisel sõltuvalt temperatuurist. Takistuse ja temperatuuri vaheline sõltuvus R = f(ζ) on paljude materjalide korral väga stabiilne ning suures ulatuses lineaarne. Kuna takistuse muutumist on võimalik lihtsalt muundada pinge või voolu muutumiseks, on termotakistustajurid suhteliselt lihtsa ehitusega. Termotakistustajurites kasutatakse suure takistuse temperatuuriteguriga materjale, milleks on sobivad mõningad puhtad metallid, sest sulamite korral on takistuse temperatuuritegur väiksem. Anduris kasutatav materjal peab olema keemiliselt inertne kogu mõõdetavas temperatuurivahemikus. Metalli väiksemgi oksüdeerumine põhjustab takistuse suurenemise, mis muudab anduri ebatäpseks. Kasutatavad metallid on plaatina, vask, nikkel, raud.
Brad Pitt

William Bradley Pitt (sündinud 18. detsembril 1963 Oklahomas Shawnees) on Ameerika Ühendriikide filminäitleja ja -produtsent. Pitti tuntumad osatäitmised pärinevad filmidest "Intervjuu vampiiriga", "Kaksteist ahvi", "Seitse aastat Tiibetis", "Kaklusklubi" , "Oceani 11 – kõrged panused", "Härra ja proua Smith", "Paabel", "Benjamin Buttoni uskumatu elu", "Trooja" ja "Vääritud tõprad". Brad Pitt sündis 1963. aastal USA Oklahoma osariigis Shawnees. Tema isa William oli veokiettevõtte omanik, ema Jane Etta töötas keskkoolis nõustajana. Brad kasvas koos noorema õe ja noorema vennaga üles Missouri osariigis Springfieldis. Keskkooli ajal tegeles ta spordi, väitluse ja muusikalidega. Pärast keskkooli õppis ta Missouri Ülikoolis ajakirjandust, keskendudes reklaamile, kuid hakkas taipama, et ta ei taha sellel erialal töötada, vähemalt mitte Missouris. Kaks kuud enne lõpetamist ta lahkus koolist ning läks Hollywoodi õnne proovima ja hakkas õppima näitlemist Roy Londoni käe all. Brad Pitt oli aastatel 2000–2005 abielus näitleja Jennifer Anistoniga. Filmi "Härra ja proua Smith" võtetel armus ta näitleja Angelina Joliesse ning oli tema elukaaslane aastast 2005; aastatel 2014–2019 olid nad ka abielus. Neil on kuus last, kellest kolm on lapsendatud: pojad Maddox Chivan Thornton Jolie-Pitt, kes on adopteeritud Kambodžast (sündinud 2001 Kandalis) ning Pax Thien Jolie Vietnamist (sündinud 2003) ja tütar Zahara Marley Jolie-Pitt, kes on adopteeritud Etioopiast (sündinud 2005 Awassas). 2006. aastal sündis neil tütar Shiloh Nouvel Jolie-Pitt ning 2008. aastal sündisid kaksikud Knox Léon Jolie-Pitt ja Vivienne Marcheline Jolie-Pitt. Brad Pitt oli nomineeritud Oscarile peaosaga filmis "Benjamin Buttoni uskumatu elu" (2008) ja kõrvalosaga filmis "Kaksteist ahvi" (1996). Ta ei võitnud kumbagi. Samuti nimetati Pitt Kuldgloobuse kandidaadiks peaosadega filmides "Sügislegendid" (1995) ja "Benjamin Buttoni uskumatu elu" (2008) ning kõrvalosadega filmides "Kaksteist ahvi" (1996) ja "Paabel" (2006). Auhinna pälvis ta vaid kõrvalosa eest filmis "Kaksteist ahvi". Ta oli nomineeritud parima ulmefilmi auhinnale Saturn peaosaga filmides "Intervjuu vampiiriga" (1995) ja "Benjamin Buttoni uskumatu elu" (2008) ning kõrvalosaga filmis "Kaksteist ahvi" (1996). Ta võitis neist siiski ainult viimase. Pitt nimetati Emmy kandidaadiks kõrvalosa eest teleseriaalis "Sõbrad", kuid ei võitnud seda. Brad Pitti elulugu Yahoos Brad Pitt filmiveeb.ee-s
Asja käik

"Asja käik" oli Hubert Jakobsi avalik kiri 1979. aastast, milles ta avalikustas oma suhted KGB-ga ja seosed tema toimetatud omakirjastuslike väljaannetega ("Kuller", "Tõlet" ja "Poolpäevaleht"). Hubert Jakobsi kiri levis omakirjastuslikul teel. Aastatel 1968-1973 ilmus Eestis mitmeid omakirjastuslikke almanahhe (Hees, Marm, Kamikadze, Vigilia jt) ilma et nende puhul oleks tekkinud erilisi probleeme võimudega. 1972. aasta sügisel aga hakati Tartu Riikliku Ülikooli rektori Arnold Koobi algatusel uurima luulealmanahhi "Jumala Tuul. Kamikadze". Selle toimetaja, bioloogia osakonna üliõpilane Jaanus Paal, heideti ülikoolist välja. Veidi hiljem pidi ülikoolist lahkuma ka "Vigilia" toimetaja Tõnn Sarv. 1974. aasta detsembris arreteeriti Eesti Demokraatliku Liikumise eestvedajad ning järgmisel aastal saadeti nad vangilaagrisse. Selle protsessi käigus korraldas KGB ülekuulamisi ka Tõnn Sarvele, Peep Gorinovile jt omakirjastuslike väljaannetega seotud inimestele. Selleks ajaks oli kirjanduslike almanahhide omakirjastuslik väljaandmine Eestis praktiliselt soikunud. Oma avalikus kirjas "Asja käik" (dateeritud august/september 1979) kirjeldab Hubert Jakobs kõigepealt, kuidas ta Peeter Ilusa jt soovituste ja nõuannete põhjal andis 1975. aastal välja kaks numbrit almanahhi "Kuller". Selle moto oli "Ut aliquid fieri videatur" (nähtagu, et midagi tehakse). Sama aasta sügisel võeti Hubert Jakobs sõjaväkke ja saadeti aega teenima Kasahstani. Koos ühe teise eestlasega planeeriti sealt põgenemist, kuid see plaan luhtus. Jakobsi kaaslane mõisteti süüdi, Jakobsiga aga hakkas tegelema KGB. Pärast sõjaväeteenistusest vabanemist jätkusid Jakobsi kontaktid KGB töötajatega. Nende teadmisel andis ta 1978. aastal välja almanahhi "Tõlet", kuid selle teisest ja kolmandast numbrist ning "Poolpäevalehe" seitsmest numbrist ei olevat KGB olnud teadlik. 1979. aasta märtsis nõuti Jakobsilt Tartu KGB-s seletuskirja, milles ta tunnistas omaenda ja mitmete teiste inimeste seotust "Poolpäevalehega". Veidi hiljem saatis Jakobs Tartu KGB ülemale kirjaliku avalduse, milles ta ütles lahti oma seletuskirjast ning palus lõpetada repressioonid "Poolpäevalehega" seotud inimeste vastu. KGB ja teised institutsioonid korraldasid alates 1979. aasta veebruarist korduvaid ülekuulamisi, sundtoomisi, hoiatusi, koosolekuid ja vestlusi paljudele: Doris Kareva, Hubert Jakobs, Arvo Pesti, Jaan Isotamm, Aado Lintrop, Leonhard Lapin, Ott Arder, Matti Milius, Viktor Niitsoo. Hubert Jakobs tagandati Tartu Noorte Autorite Koondise juhatuse esimehe kohalt. Tartu Riiklikust Ülikoolist eksmatrikuleeriti või sunniti lahkuma Hubert Jakobs, Arvo Pesti ja Doris Kareva. Hiljem toimus Hubert Jakobsi elukohas läbiotsimine. Lisandusi mõtete ja uudiste vabale levikule Eestis. 1. kd, kogud 1-7: 1978-1980. Stockholm: Eesti Vangistatud Vabadusvõitlejate Abistamiskeskus, 1984. – IV kogu, 1979, lk 99-107 ja VII kogu, 1980, lk 211-220 ISBN 9789949363537.
Smurģi

Smurģi on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Priekuļi vallas. Küla jääb Riiast 106 km kaugusele. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda. Aastal 2007 oli külas 11 elanikku. Läti Ruumiandmete Agentuur Vietvārdu datubāze
Strautmaļi

Strautmaļi on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Cēsise piirkonnas Priekuļi vallas. Küla jääb valla keskusest Priekuļist 8,5, piirkonna keskusest Cēsisest 5 ja Riiast 96 km kaugusele. Asula on kujunenud samanimelise aianduskooperatiivi kohale. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda. Strautmaļi jääb Gauja rahvusparki. Külas asub natsirežiimi ohvrite matmispaik, mis on tähistatud mälestusmärgiga. Aastal 2017 oli külas 30 elanikku, aastal 2022 oli elanikke 28. Läti Ruumiandmete Agentuur Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики Vietvārdu datubāze
Ķingas

Ķingas on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Priekuļi vallas. Küla asub Cēsise põhjapiiril. Seal tegutseb puidutöötlemisfirma SIA “Staļi”. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda. Ķingas jääb Gauja rahvusparki. Külas kasvav mänd on looduskaitse all. Aastal 2007 oli külas 33 elanikku. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Vietvārdu datubāze
Spāriņi

Spāriņi on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas Priekuļi vallas. Spāriņi asub valla idaosas. Külas on Spāriņi bussipeatus. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda. Aastal 2007 oli külas 25 elanikku. Autotransporta direcija Vietvārdu datubāze
Doete de Troyes

Doëte de Troyes (sündinud umbes 1220, surnud umbes 1265) oli poetess, truväär ja menestrel, kes tegutses Prantsusmaal 13. sajandil ja kelle teoseid on säilinud vaid ositi. Doëte teenis truvääri ja muusikuna Mainzis Konrad IV Hohenstaufeni õukonnas (1228–1254) koos oma vennaga. Tema kohalolekut mainib Jean Renart romaanis "Guillaume de Dole", tsiteerides sealjuures värssi ühest tema laulust: De Troies la bêle Doete I chantoit ceste chançonete : Quant revient la seson Que l'herbe reverdoie, ('Troyesi kaunis Doete laulis seda laulu: kui ärkab aastaaeg, mil rohelus taas saab haljaks') Pärimuse järgi kirjutas ta luuletuse "L'aigle, ez haultz cieulx, oit dolce colombe" vastuseks keisri kurameerimiskatsetele. Poétesses d'expression française (du Moyen-Age au XXème siècle) Roman de la Rose ou de Guillaume de Dôle. - archive.org lk 137
Agnès de Navarre

Agnès de Navarre (1334 – 4. veebruar 1396) oli Navarra kuninga Philippe III ja Jeanne II tütar, Foix' krahvi Gaston III abikaasa (1349–1391). Ta oli ka luuletaja ja legendi järgi oli tal nooruses suhe Guillaume de Machaut'ga, mis oli värssromaani "Le Livre du Voir-Dit" inspiratsiooniks. "Agnes of Navarre. - Google Arts and Culture". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. oktoober 2022. Vaadatud 10. oktoobril 2022. Agnès de Navarre. - Poétesses d'expression française (du Moyen-Age au XXème siècle)
Ott Puumeister

Ott Puumeister (sündinud 16. juunil 1985) on eesti semiootik. Ta on õppinud Tartu Ülikoolis semiootikat, ning kaitses samas 2018. aastal doktoritöö teemal "Biopoliitilisest subjektsusest: Michel Foucault' käsitlus biopoliitikast ning selle semiootilised tahud". Ta töötab Tartu Ülikooli semiootika osakonnas. Ta on ajakirja Sign Systems Studies toimetaja, samuti on ta ajakirja Acta Semiotica Estica üks toimetajaid. Ta on avaldanud ajakirjanduses rea arvustusi filosoofia ja semiootika teemadel. Elulookirjaldus väitekirjas lk 167.
Grifolaceae

Grifolaceae on klassi Agaricomycetes kuuluv kandseente sugukond. Grifola — kobartorik
Kobartorik

Kobartorik (Grifola) on klassi Agaricomycetes kuuluv kandseente perekond. Grifola frondosa — leht-kobartorik
Valkjas mampel

Valkjas mampel (Pholiota lenta) on šampinjonilaadsete seltsi värvikuliste sugukonda kuuluv seente liik. Valkjas mampel andmebaasis eElurikkus
Soomusmampel

Soomusmampel (Pholiota squarrosa) on šampinjonilaadsete seltsi värvikuliste sugukonda kuuluv seente liik. Soomusmampel andmebaasis eElurikkus
Lepamampel

Lepamampel (Pholiota alnicola) on šampinjonilaadsete seltsi värvikuliste sugukonda kuuluv seente liik. Lepamampel andmebaasis eElurikkus
Ninell Tugi

Ninell Tugi (28. veebruar 1936 – 16. aprill 2022) oli eesti maalikunstnik. Tugi õppis 1952–1957 Tartu Kujutava Kunsti Koolis kunstipedagoogika teaduskonnas joonistuse ja joonestuse erialal. 1957–1965 õppis Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis ja lõpetas instituudi maalikunstniku diplomiga. Tugi töötas aastatel 1965–1971 Tallinna Kultuuriülikooli Ants Laikmaa nimelises kunstistuudios maaliringi juhendajana. Aastatel 1966–1971 oli Tugi Tallinna Pedagoogilise Instituudi joonistamise ja maalimise ettevalmistuskursuste juhendaja. Alates 1971. aastast töötas Tugi vabakutselise kunstnikuna. Näitustel hakkas Tugi osalema 1965. aastal. Aastate jooksul osales Tugi paljudel isik-, grupi- ja ülevaatenäitustel. Ta on maetud Metsakalmistule. Suri maalikunstnik Ninell Tugi, ERR, 21. aprill 2022 Ninell Tugi 28. II 1936 – 16. IV 2022, Sirp, 29. aprill 2022
Peenpoorik

Peenpoorik (Skeletocutis) on Agaricomycetes klassi torikulaadsete seltsi kuuluv seente perekond. Skeletocutis alutacea — lõtv tarrik Skeletocutis amorpha — puna-peenpoorik, punatarrik Skeletocutis biguttulata — tava-peenpoorik Skeletocutis brevispora — taeliku-peenpoorik Skeletocutis carneogrisea — kõbjuki-peenpoorik Skeletocutis chrysella — kullalaiguline peenpoorik Skeletocutis delicata Skeletocutis kuehneri — Kuehneri peenpoorik Skeletocutis lilacina — lilla peenpoorik Skeletocutis nemoralis Skeletocutis nivea — piimvalge peenpoorik Skeletocutis ochroalba — ookerjas peenpoorik Skeletocutis odora — taiga-peenpoorik Skeletocutis papyracea — vesivalge peenpoorik Skeletocutis stellae — täht-peenpoorik Skeletocutis subincarnata — kreemikas peenpoorik Ceriporiopsis jelicii — end. lutika-peenpoorik Peenpoorik andmebaasis eElurikkus.
Vääveltorik

Vääveltorik (Laetiporus sulphureus) on Fomitopsidaceae sugukonda kuuluv seeneliik. Vääveltorik andmebaasis eElurikkus.
Kuuse-lillatümak

Kuuse-lillatümak (Leptoporus mollis) on seeneliik torikulaadsete seltsist. Liik sai eestikeelse nime aprillis 2024 komisjoni kaudu, kuhu kuuluvad Eesti juhtivad mükoloogid, sh Irja Saar. Kuuse-lillatümak andmebaasis eElurikkus
Lillatümak (perekond)

Lillatümak (Leptoporus) on kandseente perekond torikulaadsete seltsist. Leptoporus erubescens – männi-lillatümak Leptoporus mollis – kuuse-lillatümak Lillatümak andmebaasis eElurikkus
Nicolai Boilesen

Nicolai Møller Boilesen (sündinud 16. veebruaril 1992 Ballerupis) on Taani jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Taani kõrgliigaklubis København ja Taani jalgpallikoondises. Aastatel 2005–2009 kuulus ta Taani klubisse Brøndby. Seejärel siirdus ta Hollandi klubisse Amsterdami Ajax, kus tegi profidebüüdi 2011. aasta aprillis. Ajaxi põhikoosseisu hakkas ta enam mänguaega saama hooajal 2013/14. 2016. aasta augustis liitus ta Københavniga. Københavniga on ta tulnud Taani meistriks hooaegadel 2016–17, 2018–19 ja 2021–22. Taani jalgpallikoondises tegi Boilesen debüüdi 10. augustil 2011 sõprusmängus Šotimaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 15. novembril 2013 sõprusmängus Norra vastu. Ta kuulus Taani koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel, kuid sai turniiril väljakule vaid kaheksandikfinaalis Walesi vastu pingilt. Ajax Eredivisie: 2010–11, 2012–13, 2013–14 Johan Cruijff Schaal: 2013 København Taani Superligaen: 2016–17, 2018–19, 2021–22 Taani karikas: 2016–17
Aleksander Tšikin

Aleksander Tšikin (27. aprill 1915 Petrograd – 30. oktoober 2006) oli Eesti kergejõustiklane ja kergejõustikutreener. Lõpetas Narva tööstuskooli, Tallinna Kehakultuuritehnikumi ja 1952. aastal Leningradis Lesgafti-nim Kehakultuuri Instituudi. Sportima hakkas koolipõlves, süstemaatilist treeningut alustas sõjapäevil NSV Liidu tagalas eesti laskurkorpuses pärast seda, kui sõjaväe jooksukrossil oli ilmnenud tema jooksuanne. Treenis Fred Kudu juhendamisel. Tuli aastatel 1947–1949 400 ja 800 m jooksus kolmel korral üksikjooksudes ja kuuel korral teatejooksudes Eesti NSV meistriks. Oli kuuel korral ka Eesti NSV rekordipüstitajaid. Sai 1944. aastal NSV Liidu ametiühingute esivõistlustel 800 m jooksus 2. ja 400 m jooksus 3. koha ning NSV Liidu meistrivõistlustel Eesti NSV teatejooksumeeskonna liikmena 1945. aastal 2. koha ja 1946. aastal 3. koha. Pärast kõrgkooli lõpetamist 1952. aastal alustas ta tööd Kalevi treenerina. Tema õpilaste seas on Tõnu Kaukis, Alma Kullerkupp, Vladimir Kuts, Mart Vilt, Tõnu Lepik, Vello Lumi, Marko Metsala, Raivo Mägi, Endel Pärn, Pavel Rambak, Ants Savest, Aadu Kana. Isegi üle 85-aastaselt oli Tšikin (aka Tsika) üks tuntumaid treenereid noorte kergejõustiklaste hulgas. Oma elu viimaste aastateni välja võis teda pea iga päev kohata Kalevi spordiväljakul noortele näpunäiteid ning energiat jagamas ja ka ennast sportlikus vormis hoidmas. Tema treeningustrateegia põhines inimeses huvi tekitamises ning õpilase endasse uskuma/endast "seda" leidma panemises. Tänu ainult positiivsete võtete kasutamisele oli Tsika õpilaste arv suur, aktsepteeritud oli iga sportliku huviga aktivist.[viide?] 1946 NSV Liidu meistersportlane 1964 Kalevi auliige 1965 NSV Liidu teeneline treener 1996 Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi aastapreemia (Eesti spordielu arendamine) 1997 Tallinna teenetemärk 1997 Valgetähe medaliklassi teenetemärk 2022 Valiti Eesti spordi kuulsuste halli Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Biograafia ESBL-is Haud Tallinna Metsakalmistul