laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Oleg Gross

Oleg Gross (sündinud 11. jaanuaril 1952 Kivi-Vigalas) on eesti ettevõtja. Lõpetas 1970 Rakvere 1. Keskkooli ja 1976 Eesti Põllumajandusakadeemia maakorralduse erialal. 1976–1991 oli Viru kolhoosi melioraator ehk maaparandusagronoom. Aastast 1991 on Gross OG Elektra ASi juhatuse esimees ja ainuomanik. Aastast 2000 on ta ka ASi OG Elektra Tootmine juhatuse esimees ja ainuomanik. Kui OG Elektra ühendab ligi seitsekümmet üle Eesti Grossi Toidukaupade nime all tegutsevat kauplust, siis OG Elektra Tootmise alla on Oleg Gross koondanud oma lihatööstused, pagaritööstuse ja köögivilja töötlemise. Grossi firma AveC Kirjastuse AS annab välja Lääne-Virumaal levitatavat nädalalehte Kuulutaja. 2016. aastal oli tema varade väärtus Äripäeva hinnangul 98,83 miljonit eurot ning ta paigutus sellega Eesti rikaste edetabelis 15. kohale. Gross on toetanud Eesti rallisporti ja on pikaajaline Ott Tänaku toetaja. Lisaks on ta toetanud ka Rakvere Tarva korvpalliklubi ja teisi Lääne-Virumaal tegutsevaid spordiorganisatsioone. Gross kandideeris Rakvere linnavolikokku 1993., 1996. ja 1999. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kohaliku valimisliidu nimekirjas ning on olnud ka Rakvere linnavolikogu liige. Oleg Gross kandideeris 1999. aasta Riigikogu valimistel Mõõdukate nimekirjas ning 2003. aasta Riigikogu valimistel Keskerakonna nimekirjas. 1979 NSV Liidu meistersportlane Kreeka-Rooma maadluses[viide?] 1996 Lääne-Virumaa edukaim ettevõtja 2002 Rakvere Kroonimärk 2006 Mõtlev Mees 2019 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2019 Eesti Olümpiakomitee teenetemärk 2024 Kaitseliidu eriklassi teenetemedal (kauaaegse Kaitseliidu toetamise ja Ukraina abistamise eest). Rallisõitja Georg Gross on tema poeg. Tema tütar Gea Gross on ASi OG Elektra juhatuse esimees ja kaubandusjuht. Rikaste TOP: idufirma kaksikvõit "Gross toetas Tänakut, kui teised temasse enam ei uskunud" Eesti Päevaleht, 14. jaanuar 2017 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). TTÜ tarneahela juhtimise magister võttis üle Grossi äriimpeeriumi, ttu.ee, 9. juuni 2016 Andres Reimer, Maadleja loomuga Oleg Gross troonib suurima tööandjana Virumaa äris, Postimees, 5. märts 2005 Hetlin Villak, Oleg Gross plaanib avada tööstuskaupade kauplused, Eesti Päevaleht, 5. veebruar 2008 Valdu Toomla, Oleg Gross hakkab müüma Aasia kaupa, Virumaa Teataja, 7. veebruar 2008 Lauri Birkan, Oleg Gross: "Minule tuli esimene miljon nõukogude aja lõpus." Õhtuleht, 18. aprill 2008 Oleg Gross avas Tallinnas oma üheksanda kaupluse, Virumaa Teataja, 30. juuli 2010 Oleg Gross: riik peaks töötute abistamise lõpetama, Ärileht, 11. august 2010 Oleg Gross maksab 100 000 eurot Rally Estonia eest ära, ERR sport, 26. veebruar 2020
2011. aasta Brasiilia tulvad

2011. aasta tulvad Brasiilias Rio de Janeiro osariigis said alguse tugevatest vihmasadudest 11. ja 12. jaanuaril 2011. Mägede nõlvadel paiknevad linnad said kahjustusi suurte vee- ja mudavoolude ning mudalihete tõttu. Voolud purustasid autosid ja maju ning põhjustasid inimohvreid. 15. jaanuari seisuga oli hukkunud vähemalt 610 inimest, sealhulgas ka mitu päästjat. Suurimaid kahjustusi sai Teresópolise linn, mis kuulutati looduskatastroofi piirkonnaks. Selle linna ümbrustes on mitu küla täielikult hävinenud, sinna viivad maanteed ja sillad on purunenud. Brasiilia presidendi Dilma Rousseffi sõnul on nii šokeerivate tagajärgede põhjuseks ka inimtegur, sest tegu on ebaseadusliku ehitusega. Mõnedes paikades lubasid kohalikud omavalitsused vaestele inimestele oma elamuid ohupiirkondadesse rajada. Ohvrite arv oli seal seisuga 15. jaanuar 229 inimest. Nova Friburgos oli hukkunud 246 inimest. Nõlvadelt evakueeriti üle 5000 perekonna, veel 3000 perekonda on kodutuks jäänud ja ööbivad kohalikes koolimajades. Brasiilia veetulvades hukkus üle poole tuhande inimese, Postimees, 15.01.2011 Brasiilia uputusohvrite arv on kasvanud üle 500, err.ee, 14.01.2011
Lehtlalindlased

Lehtlalindlased (Ptilonorhynchidae) on värvuliste sugukond, kuhu kuulub 17–20 liiki. Lehtlalindlased on levinud Uus-Guinea saarel ja Austraalias. Lehtlalindlased on suuruselt rästa ja varese vahepealsed, pikkusega 22–40 cm. Paljudel liikidel leidub ehissulgi. Lehtlalindlased elavad peamiselt troopilistes metsades ja vihmametsades. Mõni liik asustab ka savanne, mangroove ja põõsastikke. Enamik liike rajab pesitsemise alguses maapinnale omapärased onnid ja ehib nende ümbruse värvikate esemetega, näiteks õite ja teokarpidega. Need lehtonnid on mängu- ja paaritumiskohad. Mõned liigid lehtonne ei ehita. Päris pesa ehitatakse puu otsa. Pesamaterjaliks on oksaraod, köitraod, puukoor ja lehed. Kurnas on 1–3 muna, mida tavaliselt haub emaslind. Lehtlalindlaste toiduks on peamiselt puuviljad. Mägi-lehtlalind (Archboldia papuensis) ja lakk-lehtlalind (Sericulus bakeri) on ohulähedased.[1] Liiginimestik on toodud BirdLife Internationali järgi. Ailuroedus buccoides (valgepõsk-kõutslind) Ailuroedus crassirostris (austraalia kõutslind) Ailuroedus melanotis (mustpõsk-kõutslind) Amblyornis flavifrons (paruk-lehtlalind) Amblyornis inornata (meister-lehtlalind) Amblyornis macgregoriae (tanu-lehtlalind) Amblyornis subalaris (ruugetutt-lehtlalind) Archboldia papuensis (mägi-lehtlalind) Chlamydera cerviniventris (leetkõht-lehtlalind) Chlamydera guttata (kõnnu-lehtlalind) Chlamydera lauterbachi (koldkõht-lehtlalind) Chlamydera maculata (akaatsia-lehtlalind) Chlamydera nuchalis (suur-lehtlalind) Prionodura newtoniana (kuld-lehtlalind) Ptilonorhynchus violaceus (läik-lehtlalind) Scenopoeetes dentirostris (kidanokk-lehtlalind) Sericulus aureus (tuli-lehtlalind) Sericulus bakeri (lakk-lehtlalind) Sericulus chrysocephalus (pugal-lehtlalind) Loomade elu 6. kd, lk 426
Mercedes-Benzi G-klass

Mercedes-Benzi G-klass, tuntud ka kui G-Wagen (lühend sõnast Geländewagen) on Mercedes-Benzi nelikveoliste autode seeria. Algselt disainiti G-Wagen Iraani šahhi Moḩammad Reẕā Pahlavī tellimisel, siis oli tegemist militaarotstarbelise sõidukiga, mida hakati tooma Steyr-Daimler-Puchi tehases.[viide?] Tsiviilkasutusse jõudis see 1979. aastal. G-klassi autod on kõik maastikusuutlikud sõiduautod, mida iseloomustab kere nurgeline stiil. Neid toodab Mercedes-Benzile Magna Steyr Austrias. Päästeauto Luureautona Brabus AMG 6x6 AMG 6x6 Kaheosaline tagauks ENOK, kerge soomustatud patrullauto (kergsoomusega patrullsõiduk, Light Armoured Patrol Vehicle), mida toodab ACS Armoured Car Systems GmbH  Mercedes-Benzi G-klass – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kookakolased

Kookakolased (Callaeidae, Callaeatidae), vana nimega lappvareslased, on Uus-Meremaal levinud väike värvuliste sugukond. Sugukonnas on 3–5 liiki, nendest üks on välja surnud. Kookakolastel on tugevad jalad ja paljad sagarad nokatüviku juures. Nende tiivad on ümarad ja väga nõrgad. Nad on monogaamid ja hoiavad püsivaid territooriume. Nad elavad tihedates metsades ja toituvad putukatest. Callaeas cinereus, Callaeas cinerea (punasagar-kookako) Callaeas wilsoni, Callaeas cinereus wilsoni (sinisagar-kookako) Heteralocha acutirostris (huia) Philesturnus carunculatus, Creadion carunculatus (lõunatieke) Philesturnus rufusater, Philesturnus carunculatus rufusater (põhjatieke) Loomade elu 6. kd, lk 425 Lindsey, Terence (1991). Forshaw, Joseph (toim). Encyclopaedia of Animals: Birds. London: Merehurst Press. Lk 225. ISBN 1-85391-186-0. Birdlife
Tüvelindlased

Tüvelindlased (Climacteridae) on väike värvuliste sugukond. Nad on levinud Austraalias ja Uus-Guinea saarel. Tüvelindlased sarnanevad eluviisidelt porriga. Nad toituvad putukatest ja väikestest selgrootutest. Nad rajavad pesa puuõõnde. Climacteris affinis (valgekulm-tüvelind) Climacteris erythrops (punakulm-tüvelind) Climacteris melanurus, Climacteris melanura (tõmmu-tüvelind) Climacteris picumnus (leetkulm-tüvelind) Climacteris rufus, Climacteris rufa (ruuge-tüvelind) Cormobates leucophaea, Cormobates leucophaeus, Climacteris leucophaea (valgepugu-tüvelind) Cormobates placens, Climacteris placens (paapua tüvelind)
Dūkštas

Dūkštas (leedu) (poola Dukszty) on linn Leedus Utena maakonnas Ignalina rajoonis, Dūkštase valla halduskeskus. Asub merepinnast 151 meetri kõrgusel. Linna lähedal asub Dūkštase järv. Linnas on keskkool, katoliku kirik, õigeusu kirik, raudteejaam ja raamatukogu. Linna järgi on nime saanud Oandu lademe Dūkštase kihistu. Linnas on mandriline kliima. Jaanuaris 1987 registreeriti linnas Leedu madalaim kuu keskmine õhutemperatuur: –16,4 °C. Kuigi Dūkštase mõis rajati juba keskajal, on asulat ennast esmamainitud 1737. aastal. Kasvama hakkas asula XIX sajandi keskel, kui seda hakkas läbima Peterburi–Varssavi raudtee. Juulis 1871 toimus raudtee ehitusel kivimurru tööliste streik, mis oli esimene streik Leedu aladel. 1871. aastal rajati sinna esimene kirik (õigeusu kirik). 1895. aastal asula põles. 1897. aastal avati seal postkontor. 1907. aastal ehitati sealne õigeusu kirik kivist hooneks ümber. Esimese maailmasõja ajal rajasid sakslased sealt kitsarööpmelise raudtee Drysviatysse. 1915. aastal sai Dūkštasest alev. 1919. aastal sai alevist vanausliste kihelkonna keskus. Aastatel 1920–1939 kuulus asula Poolale. Sai linnaõigused 1956. aastal. Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude perioodil oli linn kohaliku sovhoosi keskasulaks. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Dūkštase elanikest leedulasi 65,09%, venelasi 16,89%, poolakaid 11,37% ja valgevenelasi 3,04%. 1921. aasta rahvaloenduse andmetel oli Dūkštase elanikest poolakaid 91,08%, juute 0,65% ja valgevenelasi 0,09%. Charles Rappoport – Prantsuse ajakirjanik Helena Stankiewicz – Poola kirjanik Tomasz Zan – Poola sõjaväelane Jerzy Turonek – Poola ajaloolane Jan Góra – Poola kunstnik Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023. LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 48 Kazys Misius. Dūkštas (miestas). Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 191 lk. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2015. Vaadatud 16. augustil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) 1921. aasta rahvaloenduse andmed Poola Kuningriigi geograafiline leksikon Linn portaalis vietoves.Lt
Raivo Tamm

Raivo Tamm (sündinud 6. mail 1974) on Eesti sõjaväelane, kolonelleitnant. Ta oli 5. augustist 1997 kuni 22. augustini 1999 Lahingukooli ülem. Ta juhtis 2006. aastani Kaitsejõudude peastaabi logistikaosakonda ning määrati seejärel Eesti kontingendi ülemaks Afganistanis. Aastatel 2009–2010 oli Tamm 1. jalaväebrigaadi ülem. 2001 Eesti Reservohvitseride Kogu Teeneteristi hõberist 2004 Kotkaristi V klassi teenetemärk 2005 Kaitseväe Logistikakeskuse teenetemärk 1. jalaväebrigaad. Kaitsevägi, vaadatud 25.07.2016.
Aedportulak

Aedportulak (Portulaca oleracea subsp. sativa) on portulakiliste sugukonna portulaki perekonda kuuluva hariliku portulaki alamliik. Aedportulak on üheaastaste rohttaimede liik. Vars 30–50 cm kõrgune, lihakas, harunenud, enamasti lamav. Lehed äraspidimunajad, lihakad, tömbitipulised, paljad. Õied kollased. Esineb rohkesti kultuurvorme ja sorte, mis erinevad taime kõrguse ning lehtede suuruse ja värvi poolest. Kasutatakse maitsetaimena ja köögiviljana.
Molekulmass

Molekulmass ehk suhteline molekulmass (vananenud nimetus molekulaarmass) on arv, mis näitab, mitu korda on ühe molekuli mass suurem kui aatommassiühik (amü). Molekulmassi tähis on Mr. Selleks et leida molekulmass, tuleb liita antud molekuli koostises olevate elementide aatommassid. Näiteks kaltsiumkarbonaadi (CaCO3) molekulmass Mr = 40×1+12×1+16×3 = 100. Aatommass Molaarmass Mool
Han Feizi

Han Fei (ka Han Fei Zi) ( 韓非; pinyin: Hán Fēi; Wade–Giles: Han Fei) (u 280 (288) – 233 eKr) oli Hiina legistlik ehk seadusekooli filosoof, kes kirjutas traktaadi "Han Feizi". Erinevalt teistest selleaegsetest kuulsatest filosoofidest kuulus sõdivate riikide ajastul (475–221 eKr) Hani vürstiriigi kuninga perekonnas sündinud Han Fei valitseva aristokraatia hulka. Seetõttu interpreteerisid peale ta tööde kirjutamist neid kohe ta sugulasest Hani kuninga juhendamisel mõned selleaegsed õpetlased. Olles konfutsionistist Xunzi õpilane huvitus ta eelkõige valitsemiskunstist ja uuris põhjalikult varasema legismi klassiku Shang Yangi töid. Astus Qini riigi valitseja, hilisema Hiina esimese keisri Qin Shi Huangdi teenistuses. Ühendanult Hiina rajas Qin Shi Huangdi ta õpetusi järgides militaarse tsentraliseeritud suurriigi, milles reformidega ühtlustati seadused, mõõdud ja kiri ning mille mõned jooned on säilinud tänaseni. Keisri peanõunik Li Si, samuti Xunzi õpilane, süüdistas Han Feid kakskeelsuses, lasi ta võtta vahi alla ja sundis võtma mürki. Oma seaduskeskses ametnikeriiki käsitlevas raamatus "Han Feizi" on ta tuginenud ka "Daodejingile", mida ta interpreteeris kui poliitikale pühendatud teksti ja millele kirjutas ka kommentaari (20 ja 21 peatükk). Han Fei teose võtmemõisteks on "valitsemise tehnika (kunst, oskus)" (shu). Watson, Burton, Han Fei Tzu: Basic Writings. 1964, lk. 2. Burton Watson (1964). Han Fei Tzu: Basic Writings. New York: Columbia University Press. ISBN 978-0231086097. Li, Guangcan, "Han Fei". Encyclopedia of China (Law Edition), 1st ed. Gu, Fang, "Han Fei". Encyclopedia of China (Philosophy Edition), 1st ed. The complete works of Han Fei Tzu, A classic of Chinese political science. Translator, Wenkui Liao. Full text of Han Feizi
Adelberti mäed

Adelberti mäed (ka Adalberti mäed) on mäeahelik[viide?] Paapua Uus-Guineas põhja-keskosas Madangi provintsis. Kõrgeim tipp on 1716 m. Mägedes kasvab vihmamets. Adelberti mäed on kõrge liigirikkusega piirkond, seal leidub palju haruldasi looma- ja taimeliike. Adelberti mägedes on täheldatud üle 700 liigi linde, sealhulgas 38 liiki paradiisilindlasi. "Nature Conservancy". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. august 2006. Vaadatud 15. jaanuaril 2011.
Alex Ferguson

Sir Alexander Chapman Ferguson (sündinud 31. detsembril 1941 Glasgow's) on endine šoti jalgpallitreener ja jalgpallur. Aastatel 1986–2013 oli Sir Alex Ferguson jalgpalliklubi Manchester United FC peatreener. Varem töötas ta peatreenerina klubides East Stirlingshire FC, St. Mirren FC, Aberdeen FC ja ka Šotimaa jalgpallikoondises. 19. detsembril 2010 täitus tal 24 aastat Manchester Unitedis ning temast sai klubi staažikaim peatreener (varem oli rekord Sir Matt Busby käes). 1999. aastal löödi ta rüütliks.
Amiinid

Amiinid on ammoniaagi (NH3) derivaadid, milles üks, kaks või kolm vesiniku aatomit on asendatud orgaanilise asendusrühmaga. Amiine jaotatakse asendatud vesinikuaatomite arvu järgi: Primaarsed amiinid: orgaanilise asendusrühmaga on asendatud üks vesinikuaatom ammoniaagi molekulis. Sekundaarsed amiinid: orgaanilise asendusrühmaga on asendatud kaks vesinikuaatomit ammoniaagi molekulis. Tertsiaarsed amiinid: orgaanilise asendusrühmaga on asendatud kolm vesinikuaatomit ammoniaagi molekulis. Fenüültuumaga seotud amiine nimetatakse aniliinideks. Amiinid on aluseliste omadustega, sest lämmastiku peal asub nukleofiilsustsenter. Ebameeldiva lõhnaga Amiinid on kergestilenduvad Inimestele mürgised Lahustuvad vees
Alexander Skutch

Alexander Frank Skutch (20. mai 1904 – 12. mai 2004) oli Ameerika Ühendriikide botaanik, ornitoloog ja filosoof. Alexander Skutch sündis Marylandi osariigis Baltimore'is. Ta omandas Johns Hopkinsi ülikoolis doktorikraadi botaanikas. Seejärel töötas ta Jamaicas, Panamas ja Hondurases, huvitus järjest sügavamalt lindudest ning hakkas uurima nende eluviise. Aastal 1941 ostis ta Costa Ricasse talu, kus veetis kogu ülejäänud elu. Alexander Skutch on kirjutanud üle 40 raamatu ja üle 200 ornitoloogia-alase töö. Teda peetakse maailma üheks suuremaks ornitoloogiks.
Philip Sclater

Philip Lutley Sclater (4. november 1829 – 27. juuni 1913) oli inglise jurist ja zooloog. Ta avaldas 1858. aastal väljaandes Proceedings of the Linnean Society töö, milles tuli välja ideega kuuest zoogeograafilisest riikkonnast: Palearktis, Afrotroopiline, Indo-Malai, Australaasia, Nearktis ja Neotroopiline. See jaotus on kasutusel ka tänapäeval. Philip Sclater oli Briti ornitoloogiaühingu ajakirja The Ibis asutaja ja toimetaja.
Ibis

See artikkel räägib ajakirjast. Jumala kohta vaata artiklit Ibis (jumal). Hotelliketi kohta vaata artiklit Ibis (hotell). Ibis on Briti ornitoloogiaühingu ajakiri. See ilmub alates 1859. aastast. Ajakirja asutas Philip Sclater. Ajakirjas kirjutatakse lindude ökoloogiast, kaitsest, käitumisest, paleontoloogiast ja taksonoomiast. Ajakirja avaldatakse neli korda aastas nii trükis kui ka veebis. Arengumaade asutused saavad veebiväljaannet lugeda tasuta.
Thorbjörn Fälldin

Nils Olof Thorbjörn Fälldin (24. aprill 1926 Hogsjö, Västernorrlandi lään – 23. juuli 2016 Hogsjö, Västernorrlandi lään) oli Rootsi poliitik, Rootsi peaminister 1976–1978 ja 1979–1982, Keskpartei juht aastatel 1971–1985. Kui ta sai 1976. aastal Rootsi peaministriks, oli ta esimene parem- ja keskjõudude bloki (tollal) suurimast parteist pärit valitsusjuht. Keskpartei sai sama aasta valimisel üldtulemuselt teise koha, kogudes 24,08% häältest ja 86 kohta 349-st. Thorbjörn Fälldin kasvas üles talupidajate perekonnas Ångermanlandis ja hakkas ise talupidajaks. Poliitikaga hakkas tegelema 1940. aastatel. Ta valiti 1958 parlamendiliikmeks: Riksdagi koosseisu kuulus ta esmalt 1964. aastani ja siis uuesti aastatel 1967–1986. Võisteldes Keskpartei juhi koha pärast Johannes Antonssoniga, sai ta 1969 Keskpartei aseesimeheks. 1971 tõusis ta erakonna esimeheks, edestades sisevalimistel Gunnar Hedlundit. Aastal 1973 soovitas ta Keskpartei ja Liberaalse Rahvapartei ühinemist suureks poliitiliseks keskjõuks, mis jäi ära Keskpartei liikmete enamiku vastuseisu tõttu.
Foja mäed

Foja mäed (Pegunungan Foja) on mäeahelik Uus-Guinea saare põhjarannikul Indoneesia Lääne-Paapua provintsis, Mamberamo jõest põhjas. Kõrgeim tipp on 2193 m. Foja mäed on raskesti ligipääsetavad. 2005. aastal leidis ameerika loodusteadlaste ekspeditsioon Foja mägedest mitmeid teadusele uusi looma- ja taimeliike.
Ürt

Ürt (ladina herba, lühendatult hb) on farmaatsias ravimtaime maapealne osa. Selle hulka arvatakse kogu vars lehtede ja õitega või pikk õitsev ladvaosa. Ürtide loend Eesti kirjakeele seletussõnaraamat I-. Eesti Keele Instituut (end Keele ja Kirjanduse Instituut). Tallinn, 1988-. EE 10. köide, 1998.
Melanie Kukk

Melanie Kukk (kuni 1924 Melanie Kuljus; hilisema nimega Lola-Eha Rahamägi; 1. august 1903 Aseri – 1. juuli 2000 Burbank, Los Angelese maakond, California) oli eesti kunstnik. Alg- ja keskhariduse omandas ta Lenderi, Rakvere Eesti Tütarlaste ja Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumis, viimase lõpetas ta aastal 1921. Edasi jätkas ta õpinguid August Janseni ateljees ja Ants Laikmaa kunstistuudios, kus töötas rida aastaid. Tema peamine loomežanr oli portreemaal. Ta oli E.E.L.K. mälestuslehtede ja kaunistuste komisjoni liige. Ta õppis ka tšellomängu. Piiskop Hugo Bernhard Rahamäe abikaasana küüditati ta pärast mehe arreteerimist Kirovi oblastisse, kust ta vabanes oktoobris 1956. Varsti pärast Eestisse naasmist maalis ta Iisaku kiriku kantsli külgedel olevad pildid. 1963. aastal tekkis tal võimalus minna külla õele Ameerika Ühendriikidesse. Ta otsustas jäädagi sinna, elama hakkas ta poeg Jaak Kuke juures. Ka Ameerikas tegeles ta maalimisega. Lola Rahamägi-Kukk. "Ja mõtted rändavad...". Luuletused, autori illustratsioonid. Santa Ana 1982 Lola Rahamägi-Kukk. "Ja mõtted rändavad edasi...". Luuletused, autori illustratsioonid. Santa Ana 1984 Tema vend oli kauaaegne Iisaku koguduse pastor Voldemar Kuljus. Ta oli aastatel 1924–1933 abielus Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku piiskopi Jakob Kukega. Abielust sündis kolm poega: Jaak (1925–2016), Nathan (1926–2021) ja Adam (1929–1989). Aastatel 1940–1941 oli ta abielus piiskop Hugo Bernhard Rahamäega. Leinateade. // Vaba Eesti Sõna nr 29, 20. juuli 2000. Lk 16 Rein Neggo. "Lola Rahamägi. In memoriam". // Vaba Eesti Sõna nr 30, 27. juuli 2000. Lk 11 "Vigade parandusi". // Vaba Eesti Sõna nr 35, 31. august 2000. Lk 10 Rein Neggo. "Lola Rahamägi. In memoriam". // Vaba Eesti Sõna nr 30, 27. juuli 2000. Lk 11 "Vigade parandusi". // Vaba Eesti Sõna nr 35, 31. august 2000. Lk 10 Lola-Eha Rahamägi. Eesti kommunismiohvrid 1940–1991 EELK Iisaku kiriku kantsel Kultuurimälestiste riiklikus registris Sirje Simson. "Ristikandev Jeesus Iisaku kiriku kantslil" – Eesti Kirik, 14. aprill 2003 Sirje Semm. "Jaak Kukk: Hinge ja südame poolest oleks ma ammu Eestis" – Eesti Kirik, 4. juuni 2003
Ola Ullsten

Stig Kjell Olof Ullsten (23. juuni 1931 Umeå – 28. mai 2018) oli Rootsi poliitik, Rootsi peaminister 1978–1979. 1978–1982 oli ta Rootsi välisminister. Ta oli Rahvapartei liige. 1961 abiellus ta Evi Eskoga (1931–1992), kes oli õpetajate Roman Esko ja Elsa Tammiku tütar. Neil oli kaks last. Abielu lahutati ja 1989 abiellus ta Louise Beaudoiniga (sündinud 1954). http://runeberg.org/vemardet/1969/0994.html
Reinhold Beseler

Reinhold Beseler (umbes 1500 Tallinnas – 17. veebruaril 1554 Tallinnas oli Eesti vaimulik. Talle kui Oleviste koguduse kaplanile on esimest korda palka makstud septembris 1537, oli Oleviste koguduse kaplan veel aastal 1539. Aastast 1541 nimetati ta Oleviste kihelkonna eesti pastorina (undeutsche predicant) Püha Vaimu koguduses. 7. augustil 1549 võttis osa preestritelaeka asutamisest, märgitud Püha Vaimu koguduse pastorina (Pastor barbororum ad s. Spiritum). Olles Tallinna Püha Vaimu koguduses pastor Johann Koelli ametijärglane, jätkas ta eestikeelsete vaimulike trükiste koostamist. Aastal 1546 võttis ta kostile vaese eesti koolipoisi, kalakaupmehe poja Hans Susi, kes aastal 1547 hakkas evangeeliume ja lauluraamatut eesti keelde tõlkima. Pärast Hans Susi surma aastal 1549 tegeles Beseler ise lauluraamatu käsikirjaga, kuid surm katkestas ka tema töö. Käsikirja saatusest ei ole midagi teada. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Paindpuulind

Paindpuulind (Hypocolius ampelinus) on värvuliste seltsi paindpuulindlaste sugukonna ainus liik. Paindpuulind on levinud Iraagis, Iraanis, vähem Pakistanis ja Türkmenistanis. Ta on rändlind ja talvitab peamiselt Araabia poolsaarel Pärsia lahe rannikul ja Punase mere rannikul, ka Loode-Indias. Paindpuulindu on kohatud ka Kirde-Aafrikas, Türgis ja Iisraelis. Paindpuulind on hallõgija suurune lind, pikkusega umbes 23 cm. Välimuselt sarnaneb ta siidisaba, õgija ja bülbüliga. Sulestik on peamiselt liivhall. Saba on pikk, tiivad lühikesed ja peas on lühike tutt. Isaslinnul on must näolaik, mis ulatub kitsa vöödina kuklale, tal on mustad, laialt valgete tippudega labahoosuled ja lai must tipuvööt sabal. Emaslinnul näolaik puudub, tema labahoosuled on hallikad, väikeste mustade tippudega. Paindpuulinnud tegutsevad enamasti salkades. Paindpuulind asustab peamiselt jõeorgude põõsastikke, datlipalmiistandusi ja aedu. Paindpuulind pesitseb väikeste seltsingutena peamiselt Tigrise ja Eufrati jõeorgudes ja Lõuna-Iraani rannikutasandikel. Mõlemad vanalinnud rajavad pesa varjatud kohta palmi või mõne teise puu otsa. Pesa on suhteliselt suur, koosneb oksaraagudest ning on vooderdatud lehtede ja taimekiudude, mõnikord ka karvadega. Kurnas on kolm kuni viis, tavaliselt neli muna, mida mõlemad vanemad hauvad umbes kaks nädalat, ning mõlemad toidavad ka poegi. Paindpuulind pesitseb tavaliselt kaks korda suve jooksul. Paindpuulind toitub peamiselt puuviljadest ja marjadest, vähem putukatest. Valdavas osas levilast on tema põhitoiduks tugeva paindpuu (Salvadora persica) marjad. Svensson, L. Bird Guide. Collins 1999 Perrins, C. (ed.) The Princeton Encyclopedia of Birds. Princeton University Press, 2003 Hoyo, J., et al. Handbook of the Birds of the World, vol. 10