laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Gramzda kihelkond

Gramzda kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Gramsden) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Aizpute kreisis. Gramzda kirikumõis (Kirchspiels-Pastorat Gramsden, Gramzdas mācītājmuižas vidme) saksa keeles Gross-Gramsden, läti keeles Dižgramzda muiža, kõrvalmõisad: Johannishof, Smikkschen, Smikši muiža Klein-Gramsden, Mazgramzdas muiža, kõrvalmõis: Birseneeken Trekken, Trekņu muiža, kõrvalmõis: Klein-Trekken Pormsaten, Pormsahten, Purmsātu muiža, kõrvalmõisad: Lainummen, Preedeneeken, Rawen Rāvas muiža, Wirpen Kalleten, Dižkalētu muiža, kõrvalmõisad: Osseln, Gali mõis Endenhof Gala muiža, Udikken, Uhdiken Udiķu muiža, Klein-Kalleten 20. sajandi alguses kuulusid kihelkonda järgmised mõisad: Aiswicken, Aizviķi Gross-Dahmen Galkitten Gross-Gramsden Klein-Gramsden Kalleten Klein-Kruhten Gross-Kruhten Mescheneeken Nodaggen Pleppen Pormsaken Rauden Schmaisen Trecken Wainoden. Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 451–452. Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1918). Kreis Hasenpoth, seite 534-573 Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 451–452. Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1918). Kreis Hasenpoth, seite 534-573
Tohvri Kogrõjärv

Kogrõjärv (ka Kogrejärv, Tohvri Kogrejärv) on järv Valga vallas Valgamaal. Järve suurus on 2,9 ha, see on ümbritsetud metsaga. Järve äärde on rajatud puhkekoht lõkkevarustuse ja küpsetamiskohaga. Kogrõjärv keskkonnaportaalis
Satya Nadella

Satyanarayana Nadella (telugu keeles సత్యనారాయణ నాదెళ్ల; sündinud 19. augustil 1967 Hyderabadis) on India päritolu USA IT-asjatundja ja ärijuht. Alates 2014. aasta veebruarist on Nadella Microsofti tegevjuht. Ta on Bill Gatesi ja Steve Ballmeri järel kolmas Microsofti tegevjuht. Nadella alustas tööd Microsoftis 1992. aastal. Enne tegevjuhiks saamist töötas ta Microsofti pilveteenuse ja ärilahenduste üksuse juhina. Tal on magistrikraad (MS) arvutiteaduses (University of Wisconsin-Milwaukee) ja magistrikraad (MBA) ärijuhtimises (University of Chicago Booth School of Business). Bill Gates quits as Microsoft chairman and Satya Nadella is named chief executive. 04.02.2014. Microsofti nõukogu nimetab Satya Nadella tegevjuhiks. Microsoft. 04.02.2014. UW-Milwaukee alum named Microsoft CEO. 04.02.2014.
Võõpsu kalmistu

Võõpsu kalmistu on endine kalmistu Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Võõpsu külas Setomaa vallas. Kalmistu rajamislugu pole teada, kuid arvatavasti maeti sinna juba 15. sajandil. Kunagisel külakalmistul lõpetati matmine umbes 19. sajandi keskel. Tänapäeval on kalmistu peale ehitatud hooned ja rajatud aiad, kalmistuala kõrvalt läheb Tartu–Petseri tee (võimalik, et tee läheb ka üle kalmistu). Kalmistul asub Võõpsu tsässon. Võõpsu tsässon Võõpsu. Migula tsässon. - Jaanus Plaat, Arne Maasik. Õigeusu kirikud, kabelid ja kloostrid Eestis. Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn 2011. Lk 870-873 Võõpsu kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Võõpsu küla Mikitamäe valla kodulehel
Kaugjärv

Kaugjärv on järv Võru maakonnas Antsla vallas. Kaugjärv asub Karula rahvuspargi alal. Järvest idas asub Kaugjärve soo (ehk Äestamise soo).
Väikene Mustjärv

Mudajärv (ka Väikene Mustjärv) on väike järv Valga maakonnas Valga vallas, Karula rahvuspargi põhjaosas. Mudajärv on ühenduses temast loodes asuva umbes samasuure Mustjärvega. Järv on ümbritsetud metsaga.
Eesti mitmekeelne kohanimede loend

Siin on esitatud Eesti mitmekeelne kohanimede loend, kus on saksa-, vene-, rootsi- poola- ja lätikeelseid nimesid. Märkuste lugemiseks kliki lingile "Näita" Eesti saksakeelsete kohanimede kasutamine keelati sisemaistel postisaadetistel alates 15. jaanuarist 1934 ja välismaistel postisaadetistel 15. veebruarist 1934. Loendis on Venemaa keisririigi ajal kasutatud venekeelsed kohanimed. Läti saksakeelsete kohanimede loend Eesti mõisade loend Baltisches historisches Ortslexikon. Teil 1. Estland (einschliesslich Nordlivland). Begonnen von Hans Feldmann, herausgegeben von Heinz von zur Mühlen, bearbeitet von Gertrud Westermann. Köln, Wien, 1985 [1] E. Ahman. Kohanimedest topograafilisel kaardil. Sõdur, 30. oktoober 1936, nr 43-44, lk 1089–1094. Linda Kongo 2016. Saksa-Eesti kohanimed. (Abiks loodusevaatlejale 100.) Tartu. Baltisches historisches Ortslexikon. Teil 1. Estland (einschliesslich Nordlivland). Begonnen von Hans Feldmann, herausgegeben von Heinz von zur Mühlen, bearbeitet von Gertrud Westermann. Köln, Wien, 1985 [2] Saksa-Eesti / Eesti-Saksa kohanimed (autorid Wiltrud Wiemold ja Carsten Wilms) Eesti mõisaportaal (sisaldab mh. kõikide maakondade, kihelkondade ja mõisate eesti- ja saksakeelseid nimesid) Mikulski, Krzysztof, Rachuba, Andrzej, Urzędnicy inflanccy XVI-XVIII wieku: spisy, Tom IX, Biblioteka Kórnicka 1994 (poolakeelsed eesti kohahimed) lk 36
Kaatsi Mustjärv

Mustjärv (ka Kaatsi Mustjärv, Kaadsi Mustjärv, Väike-Katsi järv) on väike järv Valga maakonnas Valga vallas Karula rahvuspargi põhjaosas. Mustjärv on ühenduses temast kagus asuva Mudajärvega. Mustjärvest voolab välja oja, mis voolab Savijärve. Järve pindala on 0,6 ha. Mustjärv keskkonnaportaalis
Kallõtõ järv

Kallõtõ järv ehk Kallete järv on järv Valga maakonnas Valga vallas Karula rahvuspargi põhjaosas. Järve pindala on 7,7 ha. Põhi on mudane. "Järve elustikust". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2011. Vaadatud 28. juulil 2014. Järvest Kalapeedias.
Karula Savijärv

Savijärv on järv Valga maakonnas Valga vallas Karula rahvuspargi põhjaosas. Järve pindala on 6,7 ha. Järvest Kalapeedias.
Roheneemesaarte vapp

Roheneemesaarte vapp on Cabo Verde Vabariigi vapp. Vapp on ringikujuline. Kahel pool on kokku kümme kuldset tähte, mis sümboliseerivad Roheneemesaarte saari, all kolm kuldset seotud ketilüli ja palmilehed, ülal nöörloodi raskuse kujutis. Vapi keskel sinise rõnga sees on portugalikeelne riiginimi ja sinine kolmnurk tõrvikuga.
Vladimir Smirnov

Vladimir Smirnov (sündinud 7. märtsil 1964 Štšutšinskis (praegu Šortandõ) Kasahstanis) on endine NSV Liidu ja Kasahstani suusataja, olümpiavõitja (1994) ja viiekordne maailmameister (1989, 1993 ja 1995). Vladimir Smirnov esindas algul NSV Liitu, pärast selle lagunemist Kasahstani. Ta on rahvuselt venelane. Vladimir on võitnud olümpiamängudelt 7 ja maailmameistrivõistlustelt 11 medalit. Maailma karika arvestuses on ta võitnud kokku 48 etappi ja karika omanikuks tulnud kahel korral (1991 ja 1994) 1988 Calgarys hõbemedal 30 km klassikalises stiilis hõbemedal 4x10 km pronksmedal 15 km klassikalises stiilis 1994 Lillehammeris olümpiavõitja 50 km klassikalises stiilis hõbemedal 10 km klassikalises stiilis hõbemedal 15 km jälitussõidus vabastiilis 1998 Naganos pronksmedal 15 km jälitussõidus vabastiilis 1987 Oberstdorfis hõbemedal 4×10 km 1989 Lahtis maailmameister 30 km klassikalises stiilis 1991 Val di Fiemmes hõbemedal 30 km klassikalises stiilis pronksmedal 15 km vabastiilis 1993 Falunis hõbemedal 10 km klassikalises stiilis maailmameister 25 km jälitussõidus (jagas esikohta Bjørn Dæhliega) pronksmedal 30 km klassikalises stiilis 1995 Thunder Bays maailmameister 10 km klassikalises stiilis maailmameister 25 km jälitussõidus maailmameister 30 km klassikalises stiilis pronksmedal 50 km vabastiilis Vladimir Smirnov osales kokku 116 maailma karikasarja etapil. Poodiumile jõudis ta kokku 66 korral, millest kõige kõrgemale astmele 30 korda. 1. koht: 1991, 1994 2. koht: 1993, 1995, 1996 3. koht: 1986, 1992, 1998 Vladimir Smirnov FIS-i kodulehel (inglise)
Savur-mohõla

Savur-mohõla (venepäraselt Saur-Mogila; ukraina keeles Савур-могила, vene keeles Саур-Могила) on kurgaan Ukrainas, 12 km kaugusel Snižnest lõunas. 277,9 meetri kõrgusel merepinnast asuv kurgaan paikneb kolme – Ukraina Luhanski ja Donetski ning Venemaa Rostovi – oblasti piiril. Savur-mohõla üle peeti mitmeid võitlusi II maailmasõjas. Augustis 1943 õnnestus Nõukogude vägedel saada Savur-mohõla oma kontrolli alla. Nende sündmuste mälestuseks püstitati sinna memoriaalkompleks. 2014. aasta Ukraina kriisi ajal võtsid strateegiliselt olulisel kohal asuva kõrgendiku oma kontrolli alla venemeelsed separatistid. Kõrgendikult tulistati mitmeid ümberkaudseid asulaid, sealhulgas Marõnivkat. 23. juulil lasti alla kaks Savur-mogõla kohal 5182 meetri kõrgusel lennanud Ukraina õhujõudude hävituslennukit Suhhoi Su-25. Valitsusvägede väitel vallutasid nad kõrgendiku tagasi 2014. aasta 28. juulil. "Separatistide" väitel lahingud kontrolli saavutamiseks kõrgendiku üle jätkusid. 29. juulil jätkasid valitsusväed kontrolli kindlustamist kõrgendiku üle, separatistid jätkasid kõrgendiku ründamist eesmärgiga see tagasi võita. Kõrgendikku tulistati jätkuvalt ka Venemaa territooriumilt. 21. augustil kukkus monument kokku. Augusti lõpus läks Savur-mohõla valitsusvastaste vägede kontrolli alla. Ukraina relvajõud võtsid oma kontrolli alla Savur-Mogõla asula, Delfi.ee, 28. juuli 2014 12:27 Two Ukrainian fighter jets shot down as Kiev accuses Moscow of sending more arms to separatists, FoxNews, 23.07.2014. Two Ukrainian military jets shot down over rebel-held area, Washington Post, 23.07.2014. "Украинская армия выбила российских террористов с Саур-Могилы". Infovastupanu. 28.07.2014. Vaadatud 28.07.2014. "Ukraine claims more territory as fight intensifies with rebels". Reuters. 28. juuli 2014. Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2014. Vaadatud 28. juulil 2014. "В Киеве поторопились с заявлением о взятии Саур-Могилы". NTV.ru. 28. juuli 2014. "Могиле, боевики не прекращают огонь". Ukrajinska Pravda. 29. juuli 2014. Vaadatud 29. juulil 2014. "Оперативная обстановка в зоне проведения АТО. Сводка СНБО Украины от 29.07.2014". Infovastupanu. 29. juuli 2014. Vaadatud 29. juulil 2014. В результате артобстрела на Саур-Могиле упал обелиск мемориального комплекса, ТСН, 21. august  Savur-mohõla – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis 4. august 2014. Liga Novosti. Видеозапись рейда сил АТО на Саур Могилу, Valitsusvägede reid kõrgendikule, video (53:05) 7. oktoober 2014. Liga Novosti. Под Саур-Могилой обнаружены тела 6 украинских солдат (vene keeles)
Hilary Minc

Hilary Minc (24. august 1905 Kazimierz Dolny – 26. november 1974 Varssavi) oli juudi rahvusest Poola kommunistlik poliitik ja riigitegelane. Hilary Minc oli pärit keskklassi juudi perekonnast. Poola Kommunistlikku Parteisse astus ta 1922. aastal. Ta õppis Varssavi ülikoolis õigusteadust. Kui Minci ähvardas tema vasakpoolse poliitilise tegevuse tõttu vahistamine, siis asus ta elama Prantsusmaale, kus jätkas ülikooliõpinguid. 1928. aastal saadeti ta Prantsusmaalt poliitilistel põhjustel välja. Poolasse tagasi tuli 1929. aastal. Poolas töötas ta Varssavis Poola Statistikaametis ja Rahandusministeeriumis teadusliku nõunikuna ning Gdynia linnavalitsuses. Pärast Saksamaa kallaletungi Poolale 1939. aasta septembris põgenes Hilary Minc Nõukogude Liitu. Esialgu elas ta Lvivis, pärast Saksamaa ja Nõukogude Liidu vahelise sõja algust töötas Samarkandis ülikooli õppejõuna. 1943. aasta märtsis oli ta üks Poola Patriootide Liidu asutajatest. 1944. aasta jaanuaris moodustas ta Moskvas Poola Kommunistide Keskbüroo. Aastatel 1944–1956 oli ta Poola Töölispartei ja Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomitee liige, 1948–1954 Poliitbüroo liige. Aastatel 1944–1947 oli ta tööstusminister, 1947–1949 tööstus- ja kaubandusminister. 1948–1954 oli ta Riikliku Plaanikomitee esimees. 1956. aastal oli Minc sunnitud Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomiteest lahkuma ja 1959. aastal heideti ta parteist välja. Minc Hilary (1905-1974) Portal Wiedzy Hilary Minc, polnischer Politiker Munzinger "Hilary Minc - portret". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. november 2014. Vaadatud 28. juulil 2014. Hilary Minc Hej-kto-Polak!
Manipuri keel

Manipuri keel ehk meithei keel (manipuri keeles মেইতেই লোন্ Meitei-lon) on Kirde-Indias Manipuri osariigis ja ümberkaudsetel aladel Assami, Lääne-Bengali, Nagalandi, Tripura ja Uttar Pradeshi osariigis ning Bangladeshis ja Birmas kõneldav keel. 2001. aasta andmetel oli keele rääkijaid 1,5 miljonit. Manipuri keel kuulub Hiina-Tiibeti keelkonna Tiibeti-Birma keelerühma keelte hulka. Kirjutamisel kasutatakse bengali kirja, mis võeti kasutusele 18. sajandil. Enne seda märgiti tekst üles meitei kirjas. 20. sajandi keskel on meitei kirja hakatud uuesti kasutusele võtma ning 1980. aastast alates õpetatakse seda koolides paralleelselt bengali kirjaga.
Šķilbani

Šķilbani (vanasti ka Šķilbēni) on küla (vidējciems) Lätis Balvi piirkonnas, Šķilbēni vallas. Asulas asub Šķilbēni mõisa (Szkielbany) süda. Lisaks on seal veel õigeusu kirik. Šķilbēni katoliku kirik asub valla keskuses Rekovas. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Viļaka piirkonda.
Šķilbēni mõis

Šķilbēni mõis (Šķilbēnu muiža) oli mõis Lätis. Endine mõisasüda jääb Balvi piirkonda Šķilbēni valda Šķilbani külla. Poola keeles Szkielbany. Šķilbēni mõis kuulus aastani 1866 Ulanowskitele, aga kuna see suguvõsa osales Kastuś Kalinoŭski juhitud ülestõusus, siis konfiskeeriti mõis ja anti see tsaariarmee ohvitserile Zinovjevile. Aastast 1899 sai mõisa omanikuks Ivan Lebedev. Enne võõrandamist aastal 1920 oli mõisa pindala 1140 hektarit. Mõisa peahoone on punastest tellistest hoone, mis ehitati 1859. aastal. Peale Teist maailmasõda on hoones asunud vallamaja, kohalik klubi ja raamatukogu, peale Läti taasiseseisvumist oli seal aga baar. Tänapäeval seisab hoone tühjalt. Mõisa juurde kuulusid vähesed kõrvalhooned - oli olemas teenijate maja, mille vundamendile on tänapäeval ehitatud uus hoone, samuti asus seal ka lehtla, mis kolhoosikorra ajal lammutati, säilinud on vaid üksikud detailid. Lisaks kuulus mõisakompleksi juurde ka park, mida ehtis õunaaia juurde viinud roosiallee. Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod läti keeles
Šilka jõgi

Šilka (vene Шилка) on jõgi Aasias Venemaal Taga-Baikali krais. Algab Venemaalt lähtuva Ingoda ja Mongooliast lähtuva Ononi ühinedes. Voolab valdavalt kirdesse orus Šilka aheliku ja Amazari aheliku põhjas ning Borštšovotšnõi aheliku lõunas vahel. Ühinedes Arguniga, moodustab Amuuri. Jõe pikkus on 1560 km. Vooluhulk on 520 m³/s. Valgla on 206 000 km². Valglas on 1300 järve. Šilka valgla paikneb Ida-Siberi ja Kaug-Ida piiril. Šilka valgla keskmine asustustihedus on 2–3 in/km², jõe ääres on see suurem. Jõe kaldal paiknevad linnad Sretensk ja Šilka. Valgla suurim linn on Ingoda ääres paiknev Tšita. Valgla rahvastiku peamine tegevusala on loomakasvatus.
Last 200

See artikkel räägib koodnimest. Filmi kohta vaata artiklit Last 200 (film). Last 200 (vene keeles Груз 200 Gruz 200), vene kõnekeeles Двухсотый ('kahesajas'), on tinglik koodnimi, mida Venemaal kasutatakse lahingus langenute tähistamiseks nende transportimisel kodumaale; ka eufemism hukkunute tähistamiseks. 28. juulil 2014 Eestis TV3 kanalil näidatud dokumentaalfilmis "Mõrv taevas: lend MH17" tähendas venekeelse kõneleja poolt telefonivestluses kasutatud väljend "kahesajas" (двухсотый) Ukrainas Grabove kohal allatulistatud Malaisia reisilennuki reisija surnukeha. Donbassi sõjas 2014. aastal toimunud Donetski lahingus hukkunute kodumaale transportimisel joonistati veokite külgedele ja katusele valgele taustale punane rist ja arv 200. Koodnime "Last 300" (Груз 300) kasutatakse haavatud sõduri tähistamiseks. Last 100 – laskemoon Last 200 – lahingus langenud (KIA) Last 300 – lahingutegevuses haavatu (WIA) Last 400 – šokis või sõjavangid (POW) Last 500 – ravimid Last 600 – suuremõõtmeline veos Last 700 – sularaha Last 800 – eriline või keemiarelv Antonov An-12 – An-12 Must Tulp "Груз-200. Из Донбасса в Россию. Фото" (vene). Infovastupanu. 3. juuni 2014. Vaadatud 28. juulil 2014. Мария ТУРЧЕНКОВА (2014). "Груз 200. Продолжение". Novaya Gazeta. Originaali arhiivikoopia seisuga 28. juuni 2014. Vaadatud 28. juulil 2014. Battle for Donetsk airport: the story of one Russian fighter, TheGuardian.com, Lugu lahingus langenud Vene erivägede võitleja surnukeha toimetamisest kodumaale. (Inglise keeles) 29. august 2014. Российский груз 300: конвой для тех кто выжил. ФОТО. Last 300: neile, kes ellu jäid, fotod.
Indura

Indura (valgevene keeles Индура, poola keeles Indura) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna rajoonis, Indura külanõukogu halduskeskus. Asulas on 1481 elanikku (1995). Induras on keskkool ja laste muusikakool, asulas on ka raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsusteks XI–XIII sajandil kasutusel olnud linnamägi, XVIII sajandil püstitatud sünagoog, aastal 1815 ehitatud katoliku kirik ja aastal 1881 ehitatud õigeusu kirik. Esimest korda on Indurat mainitud XVI sajandi algul. Aastal 1522 ehitati asulasse kirik, aga aastal 1525 sai Indurast alev. Rzeczpospolita haldusjaotuse järgi kuulus Indura Trakai vojevoodkonda ja Hrodna maakonda. XVI–XVII sajandil olid Indura omanikeks teiste seas ka Kiszkad, Radziwillid, Pacid, Vałovičid, Isaykowskyd, XVIII sajandil aga Ogińskid, Sologubid, Massalskid. Põhjasõja ajal toimus Indura all rootslastele võidukas lahing. Poola jagamisel läks Indura aastal 795 Venemaa koosseisu. Asula hilisemad omanikud olid Brzostowskid ja Kozłowskid. Kuni 1917. aastani oli Indura Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nõukogude Liidu koosseisu. Aastal 1940 sai Indurast küla. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Indura valduse ajalugu poola keeles
Adelsk

Adelsk (valgevene keeles Адэльск, poola keeles Odelsk) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna rajoonis. Asula on Adelski külanõukogu halduskeskus. Asulas on keskkool, raamatukogu ja klubi. Vaatamisväärsuseks on katoliku kirik XVII sajandist, kus säilitatakse mitmeid XVII sajandil valmistatud puulõikeid. Adelskit on esmamainitud XV sajandil, mil seal asus Hrodna ja Bresti vahelisel kaubateel asunud kaupmeeste alev. 1546. aastal sai see õiguse pidada laata. 1588. aastast asus Adelskis riigimõis. Poola jagamisel läks Adelsk 1795. aastal Preisimaa koosseisu. 1807. aastast oli alev Venemaa koosseisus, kuuludes Hrodna kubermangu. Alevi rahvas võttis osa Kastuś Kalinoŭski juhitud ülestõusust. Adelskis peeti laata kuus korda aastas. Pärast Esimest maailmasõda kuulus Adelsk Poola koosseisu ja kaotas 1934. aastal aleviõigused. 1939. aastast kuulus asula Nõukogude Liitu. Tadeusz Kondrusiewicz – Poola vaimulik Eustachy Kotowicz – Rzeczpospolita vaimulik Adelsk YouTube'is
Lümfiurked

Lümfiurgeteks (ladina ains sinus lymphaticus, mitm sinus lymphatici) nimetatakse paljude selgroogsete loomade lümfisõlmedes, lihastes või ka üldkehakatte all olevaid lümfiteid. Lümfisõlmes paiknevad lümfiurked mis eraldavad lümfoidkude, kihnu ja põrkasid. Lümfiurked talitlevad sõlmes elundisiseste lümfivoolu teede ja rakuliste filtritena. Lümfiurgetes paiknevad retikulaarrakud ja makrofaagid puhastavad sõlme liikunud lümfi kehavõõrastest ainetest (antigeenidest). Lümfiurked moodustavad omamoodi kanalite võrgustiku. Lümfi äravoolu lümfiurgetest tagavad lümfisooned ja juhivad selle venoossesse vereringesse. Madudel on üsna suured ka nahaalused lümfiurked. Lümfiurked liigitatakse lümfoid(-immuun)süsteemi. Lümfiurgetega seostatakse inimestel siinushistiotsütoosi massiivse lümfadenopaatiaga. Enn Ernits, Esta Nahkur, "Koduloomade anatoomia. Kõrgkooliõpik", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 326, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8. Sissekanne Nomina Anatomica Veterinarias Sinus lymphaticus. Lümfiurge, lk 105, 5. väljaanne, 2012
Galitš (täpsustus)

Galitš on mitme linna nimi Venemaal ja Ukrainas: Galitš on linn Venemaa Föderatsioonis, Kostroma oblastis, endise Kirde-Venemaa Moskva suurvürstiriigi Galitši vürstiriigi (1246–1453) osastisvürsti Galitši vürsti residents, Merjamaal Galitš on Ukraina linna Galõtši venepärane kirjaviis. See asub Ivano-Frankivski oblastis Galõtši rajoonis, endise Galiitsia-Volõõnia vürstiriigi keskus.
Manhuš

Manguš (Мангуш) on alev Ukrainas Donetski oblastis Mokra Bilossaraika (Мокра Білосарайка) jõe ääres 127 km Donetskist edelas, Peršotravnevõi rajooni keskus.
Gertrud Scholtz-Klink

Gertrud Scholtz-Klink (sünninimi Gertrud Emma Treusch; 9. veebruar 1902 Adelsheim – 24. märts 1999 Tübingen) oli Saksa riigitegelane. Gertrud Treusch oli pärit ametniku perekonnast. 1921. aastal abiellus ta endise ohvitseri ja õpetaja Eugen Klinkiga. Neil oli viis last. 1928. aastal astusid mõlemad abikaasad Natsionaalsotsialistlikku Saksa Töölisparteisse. Varsti seejärel suri Eugen Klink ühel NSDAP-i miitingul südamerabandusse. 1931. aasta sügisel nimetati Gertrud Klink Hesseni gau naisliidu juhiks ja temast sai ka Hesseni siseministeeriumi naisliitude referent. 1932. aastal abiellus ta arst Günther Scholtziga. 24. veebruaril 1934 sai temast Saksa Naisliikumise (Deutsches Frauenwerk) ja Natsionaalsotsialistliku Naisühenduse (NS-Frauenschaft) juht. Lisaks asus ta samal aastal juhtima ka Saksa Töörinde Naisametit ja Saksa Punase Risti Naisliitu. Vormiliselt oli ta küll kõrgetel ametikohtadel, kuid tegelikku otsustusvõimu tal praktiliselt ei olnud. Välismaale suunatud propagandas aga näidati teda kui tähtsat isikut natsionaalsotsialistliku Saksamaa juhtkonnas. 1938. aastal lahutasid Gertrud Scholtz-Klink ja Günther Scholtz abielu. 1940. aastal abiellus Gertrud Scholtz-Klink SS-Obergruppenführeri August Heissmeyeriga. Oma kõrgetele ametikohtadele jäi Gertrud Scholtz-Klink kuni Teise maailmasõja lõpuni. Pärast sõja lõppu sattus ta Nõukogude vägede kätte ja ta paigutati sõjavangide laagrisse, kuid tal õnnestus sealt põgeneda. Valenime all elas ta koos abikaasaga Tübingeni lähedal. Pettus tuli aga ilmsiks, 28. veebruaril 1948 nad vahistati ja neile mõisteti 18-kuuline vanglakaristus. Varasema tegevuse eest toodi Scholtz-Klink kohtu ette alles 1949. aastal. Talle määrati uus 18-kuuline vanglakaristus. Protestide tõttu algas 1950. aastal tema vastu uus kohtuprotsess, talle mõisteti 2 aasta ja 6 kuu pikkune vanglakaristus. Gertrud Scholtz-Klink ei öelnud elu lõpuni natsionaalsotsialistlikust ideoloogiast lahti ega kahetsenud oma tegevust natsionaalsotsialistide võimuloleku ajal. 1978. aastal ilmus tema raamat "Die Frau im Dritten Reich" ("Naine Kolmandas Riigis"). https://www.dhm.de/lemo/biografie/biografie-gertrud-scholtz-klink.html http://spartacus-educational.com/GERscholtz.htm http://windowstoworldhistory.weebly.com/gertrud-scholtz-klink-followed-hitler-her-entire-life.html Hitler ja naised. Tallinn, 2003, lk. 133-139
Pöial-Liisi (film 1994)

"Pöial-Liisi" (inglise "Thumbelina") on 1994. aastal valminud muusikaline animafilm.
Värska vana kalmistu

Värska vana kalmistu on endine kalmistu Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Võru maakonna Setomaa valla Värska alevikus. Värskas oli setude külakalmistu, millel asus ka tsässon. Õigeusu kogudus moodustati Värskas 1759. aastal ning siis ehitati ka puukirik vanast kalmistust umbes 400 m kagusse. See kirik lammutati 1907. aastal (praegu on selle kohal väike kabel) ning kõrvale püstitati aastatel 1904–1907 uus kirik. Siis asutati uue kiriku ümber ka uus (praegune) kalmistu. Vana kalmistu jäeti seejärel tasapisi maha. Praegu (juuli 2014) on kalmistu tähistuseta ja kasutuseta. Värska vana kalmistu on olnud kultuurimälestis (nr 27797 "Kalmistu"). Värska tsässon Tapio Mäkeläinen, Ahto Raudoja. Värska/Verska. Setomaa tsässonad. 2011. Lk 569–570 Värska kirik ja kalmistu
Teuvo Teräväinen

Teuvo Henri Matias Teräväinen (sündinud 11. septembril 1994 Helsingis) on Soome jäähokimängija. Ta mängib 2016. aastast NHL-i klubis Carolina Hurricanes keskründajana. Teräväinen on esindanud Soomet U18-, U20- ja meeste koondises. Teuvo Teräväinen – Eliteprospects Teuvo Teräväinen hockeydb.com lehel
Värska tsässon

Värska tsässon oli tsässon Setumaal, praeguse haldusjaotuse järgi Värska alevikus Setomaa vallas. Tsässon asus Värska vanal kalmistul ja oli tõenäoliselt ehitatud 18. sajandil. Pärast seda, kui vana kalmistut hakati alates 1907. aastast jätma maha, hakkas tsässon lagunema. See lammutati 1929. aastal ning tsässona koht tähistati suure puitristiga, mis tänaseks on hävinenud. Värska vana kalmistu Tsässonate loetelu Tapio Mäkeläinen, Ahto Raudoja. Värska/Verska. - Setomaa tsässonad. 2011. Lk 569-570