laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Santarém (Portugal)

Santarém on linn ja omavalitsusüksus Portugalis Alentejo piirkonnas, Santarémi ringkonna halduskeskus. Linn asub Tejo jõe paremal kaldal, 65 km Portugali pealinnast Lissabonist kirdes. Santarémi omavalitsusüksuses elas 2011. aastal 61,752 inimest. Omavalitsusüksus jaguneb 18 kihelkonnaks (freguesia). 2012. aasta andmetel elas Santarémi linnas 29 929 inimest. Linna rajasid 2. sajandil eKr roomlased, kes andsid sellele nime Scalabis. Pärast Rooma riigi hävingut kuulus linn esmalt läänegootidele ja seejärel, alates 8. sajandist, araablastele. Muslimite võimu lõpetas Portugali kuningas Afonso I, kes vallutas linna 15. märtsil 1147. Santarémi rajati kuningapalee ja linnas kogunes keskajal tihti Portugali esinduskogu Cortes. 1755. aasta maavärinas sai Santarém tugevalt kahjustada. Napoleoni sõdade ajal langes linn rüüstamise ohvriks. 1833–1834 oli Santarém Portugali kodusõja ajal kuningas Miguel I residents. Hiljem taandus ta veel Santarémist Évorasse. Santarémi majandus on tänaseni suuresti sõltuv põllumajandusest ja toiduainetööstusest. Linnas on Portugali kõige suurem ja kõige mitmekesisem gooti stiilis kirikute kompleks. Badajoz, Hispaania Brava, Roheneemesaared Covilhã, Portugal Fulacunda, Guinea-Bissau Grândola, Portugal Lubango, Angola Meknes, Maroko Santarém, Brasiilia São Vicente, Brasiilia Târgoviște, Rumeenia Tiraspol, Moldova http://mapas.ine.pt/download/index2011.phtml, vaadatud 19.09.2018. "Geminações". cm-santarem.pt (portugali). Santarém. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. detsember 2022. Vaadatud 11. detsembril 2019.
Santarém

Santarém on kahe linna nimi: Santarém on linn Brasiilias Pará osariigis; Santarém on linn Portugalis Alentejo piirkonnas. Santarémi juust Santarémi piiskopkond Santarémi ringkond João de Santarém
Isabel II

Isabel II (10. oktoober 1830 Madrid – 10. aprill 1904 Pariis) oli Hispaania kuninganna aastatel 1833–1868. Ta kuulus Borbónide dünastiasse. Isabel II oli kuningas Fernando VII tütar. Soovimata jätta trooni oma vennale Carlosele, lasi kuningas muuta enne surma troonipäriluskorda, mis võimaldas troonile tõusta tema tütrel Isabelil. Kui Fernando VII 29. septembril 1833 suri ja Isabel kolmeaastaselt kuningannaks sai, esitas don Carlos nõude Hispaania troonile, pannes aluse karlistide liikumisele ja algatades kuus aastat kestnud kodusõja. Alaealise Isabeli asemel valitses aastatel 1833–1840 regendina tema ema María Cristina ja 1840–1843 kindral Baldomero Espartero. Kui Espartero 1843. aastal kukutati, lasi uus valitsus parlamendil Isabeli 13-aastaselt täisealiseks kuulutada. Ka Isabeli iseseisev valitsusaeg oli täis paleeintriige, vandenõusid, sõjaväelisi riigipöördeid, ühiskondlikke pingeid ja kodusõdasid. 1846–1849 laastas riiki teine kodusõda, 1859–1860 peeti edutu Hispaania-Maroko sõda, 1864–1866 samuti edutu Chincha saarte sõda Tšiili ja Peruu vastu. Poliitilise ebastabiilsuse kasvades läks Isabel 30. septembril 1868 eksiili, kuigi jäi formaalselt kuningannaks edasi. Ametlikult loobus ta troonist 25. juunil 1870. 1846. aastal oli kuninganna moderaatide survel abiellunud oma sugulase Francisco de Asís de Borbóniga. Nende abielust sündis 12 last, kellest vaid 5 elasid täisealiseks. Tema pojast Alfonsost sai 1874. aastal Hispaania kuningas Alfonso XII nime all.
Esimene karlistide sõda

Esimene karlistide sõda oli aastatel 1833–1839 Hispaanias peetud kodusõda kuninganna Isabel II toetajate (liberaalide) ja prints Carlos María Isidro de Borbóni toetajate (karlistide) vahel. Konflikti põhjuseks oli troonipärimiskorra muutmine kuningas Fernando VII poolt, mis võimaldas naistel Hispaania troonile tõusta ja seadis kuninga tütre Isabeli tema vennast Carlosest troonipärimisjärjekorras ettepoole. Laiemalt oli kodusõja keskmes küsimus, kas Hispaanias peaks kehtima konstitutsiooniline või absoluutne monarhia. Kodusõda lõppes prints Carlose pooldajate kaotusega, kuid tema ja ta järeltulijate poolehoidjad algatasid 19. sajandil Hispaanias veel kaks kodusõda. Teine karlistide sõda Kolmas karlistide sõda Hispaania kodusõda Miguelistide sõjad
Pedro I (Brasiilia)

Pedro I (12. oktoober 1798 Lissabon – 24. september 1834 Lissabon) oli Brasiilia keiser aastatel 1822–1831. Aastal 1826 oli ta lühikest aega Pedro IV nime all ka Portugali kuningas. Dom Pedro oli Portugali kuninga João VI vanim täisealiseks elanud poeg. Alates Napoleon I sissetungist Portugali 1807. aastal elas kuninglik perekond Brasiilias Rio de Janeiros. Kui João VI naasis 1821. aastal Portugali, jättis ta oma poja Pedro Brasiilia asevalitsejaks. Brasiilias olid aga maad võtnud iseseisvumismeeleolud ja Pedro otsustas neile järele anda, asudes iseseisvusliikumise poolele. Kui septembris 1822 kuulutati Brasiilia iseseisvaks, sai Pedrost 12. oktoobril 1822 Brasiilia keiser, iseseisva Brasiilia riigi esimene riigipea. Ta loobus isegi Portugali kodakondsusest. Kui João VI 1826. aastal suri, pidi Pedro asuma ka Portugali troonile. See tekitas aga vastuolusid nii juriidilisel kui poliitilisel pinnal. Esiteks oli Pedro välisriigi troonile asumisega Portugali troonipäriluskorra järgi loobunud õigusest Portugali troonile. Teiseks häirisid Portugali konservatiive, kelle hulka kuulus ka tema noorem vend Miguel, Dom Pedro liberaalsed vaated ja nad kartsid tema võimule tulles oma privileegide kaotamist. Samal põhjusel toetasid Portugali liberaalid Pedro saamist Portugali troonile. Pedro istus Portugali kuningatroonil lühikest aega, 10. märtsist 2. maini 1826. Sel ajal püüdis ta välja töötada kompromissi, mis rahuldaks kõiki osapooli. Ta lasi parlamendil kinnitada uue põhiseaduse, mis tagas küll konstitutsioonilise monarhia, kuid jättis monarhile olulise vahendajarolli ega rünnanud kiriku positsiooni ühiskonnas. 2. mail 1826 loobus ta troonist oma tütre Maria kasuks. Konservatiivide rahuldamiseks pidi Maria täisealiseks saades abielluma oma onu, konservatiivse tiiva juhi prints Migueliga. Pedro kompromiss ei rahuldanud aga konservatiive. Veebruaris 1828 kutsusid nad eksiilis elanud Dom Migueli Portugali tagasi, kuulutasid ta kuningaks Miguel I nime all ja kõrvaldasid alaealise Maria II troonilt. Puhkes kuus aastat kestnud kodusõda, kus vastamisi olid konstitutsioonilise ja absoluutse monarhia pooldajad. Kuna tegelikult käis sõda kahe venna ja nende maailmavaadete vahel, siis on seda vahel ajalookirjanduses nimetatud ka "kahe venna sõjaks". Pedro ise võttis sõjategevusest osa 1831. aastast, mil ta oli sunnitud vastuolude tõttu Brasiilia suurmaaomanikega oma poja Pedro kasuks Brasiilia keisritroonist loobuma. Ta pöördus Euroopasse tagasi ning maabus 1832. aastal Suurbritannia ja Prantsusmaa toetusel Terceira saarel, kust asus juhtima sõjategevust oma noorema venna vastu. 1834. aastal õnnestus tema poolehoidjatel Hispaania, Prantsusmaa ja Suurbritannia toel Miguel I väed alistada ja sundida Miguel mais 1834 troonist loobuma. Portugali troonile tõusis taas Pedro tütar Maria II. Võidu vilju ei õnnestunud Dom Pedrol kaua nautida, sest juba sama aasta septembris suri ta tuberkuloosi. Sarnaselt paljude 19. sajandi liberaalidega oli ka Pedro I vabamüürlane.
Influentsaviirus

Influentsaviirused (ingl k Haemophilus influenzae) on Pasteurellaceae perekonda kuuluvad viirused. Nende hulka kuuluvad Haemophilus influenzae, Pfeiffer bacillus ja Bacillus influenzae. Viiruste peremeesorganismid on nii imetajad kui linnud ja viirused parasiteerivad neil ülemiste hingamisteede limaskestades. Viirused põhjustavad patoloogiaid nii inimestel kui loomadel. Bakteri eraldas maailmas esimesena 1890. aasta influentsaepideemia ajal Robert Pfeiffer . Filipiinide Ülikooli Meditsiini ja Kirurgia Kolledži patoloogia ja bakterioloogia osakonna 1920. aasta jaanuaris avaldatud publikatsiooni kokkuvõttes on kirjutatud nii : H. W. Wade ja C. Manalang, Fungous developmental growth forms of Bacillus Influenzae : Haemophilus influenzae oli esimene vabalt elav organism (ingl k free-living organism), kelle kromosoomistik 1995. aastal sekveneeriti. Diagnoosimisel juhindutakse Eesti kaudu rahvusvahelise haiguste klassifikatsioonisüsteemi RHK-10. Diagnoosimisel võidakse lisaks haigusloole läbi viia ka mitmeid kliinilisi teste (kopsuröntgen, vereanalüüsid jpt). RHK-10 alusel kuulub Haemophilus influenzae tekkene kopsupõletik peatükki X: [J00-J99] Hingamiselundite haigused alampeatükki [J09-J18] gripp ja pneumoonia ehk kopsupõletik. Mida vajaduse korral täpsustatakse alamjaotistes: [J14] Haemophilus influenzae tekkene kopsupõletik e pneumoonia [P23.6] H. influenzae tekkene kaasasündinud kopsupõletik. Haemophilus influenzae põhjustab ka teisi haiguslikke seisundeid, nagu bakterveresust ja septilist artriiti, ajukelmepõletikku, kõripealisepõletikku ja Haemophilus influenzae tselluliiti jpm. Haemophilus influenzae mitmed tüved on osutunud antibiootikumiresistentseteks. Haemophilus influenzae tekkese kopsupõletiku korral on prognoos halb - ka ravi saadavuse korral võib sellesse surra 30% nakatunuist. Haemophilus Influenzae b, tavanimetusega Hib, vastu (ka kompleksvaktsiinidena) vaktsineeritakse USAs lapsi immuniseerimiskava raames. Viirused Bakterid Geenid Vaktsineerimine Kuhnert P; Christensen H (editors). (2008). Pasteurellaceae: Biology, Genomics and Molecular Aspects. Caister Academic Press. ISBN 978-1-904455-34-9. {{cite book}}: parameetris |author= on üldnimi (juhend)CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Kenneth Todar, Todar's Online Textbook of Bacteriology , online (vaadatud 18.04.2013 , Kenneth Todar, Todar's Online Textbook of Bacteriology , online (vaadatud 18.04.2013 M. Cerquetti, R.Cardines, M.Giufre`, P. Mastrantonio, Antimicrobial susceptibility of Haemophilus influenzae strains isolated from invasive disease in Italy, Journal of Antimicrobial Chemotherapy (2004) 54, 1139–1143, DOI: 10.1093/jac/dkh467, online (vaadatud 18.04.2013 Professional Guide to Diseases, 9th Edition, 2008, Lippincott Williams&Wilkins, ISBN 0 7817-7899-9,Google`i raamat online (vaadatud 18.04.2013) online (vaadatud 18.04.2013) kliinik.ee: Loodi keskkõrvapõletiku vastane vaktsiin Professional Guide to Diseases, 9th Edition, 2008, Lippincott Williams&Wilkins, ISBN 0 7817-7899-9
Évora Monte

Évora Monte (ka Évora-Monte, Évoramonte) on asula Portugalis Alentejo piirkonnas Évora ringkonnas. 2011. aastal oli selle elanike arv 569. Asula tuntuim ajalooline objekt on 1160. aastal rajatud kindlus. Varem oli Évora Monte samanimelise valla keskuseks. 1855. aasta haldusreformiga likvideeritud vallas elas 19. sajandi alguses üle 2600 inimese. 26. mail 1834 seal sõlmitud Évora Monte lepinguga loobus Portugali kuningas Miguel I troonist ja lahkus riigist, lõpetades kuus aastat kestnud miguelistide sõjad.
Dissotsiatsiooniaste

Dissotsiatsiooniaste ehk dissotsiatsioonimäär on keemias dissotsieerunud molekulide arvu ja molekulide üldarvu suhe. Lahuste puhul näitab dissotsiatsiooniaste, kui suur osa lahustunud aine molekulidest on jagunenud ioonideks. Lahuse lahjendamisel dissotsiatsiooniaste suureneb.
Portugali põhiseadus (1826)

1826. aasta põhiseadus oli Portugali kuningriigi teine põhiseadus, millega kuningas Pedro IV püüdis lepitada absolutismi ja konstitutsioonilise monarhia pooldajaid, nähes mõlemale rühmitusele ette rolli riigi valitsemisel. Erinevalt 1822. aasta põhiseadusest pani uus dokument aluse neljaharulisele valitsusele. Seadusandlikku võimu teostav parlament muudeti kahekojaliseks. Parlamendi ülemkoda koosnes eluaegsetest ja pärilike tiitlitega peeridest ning vaimulikest, kelle nimetas kuningas. Parlamendi alamkoda koosnes 111 saadikust, kelle valisid nelja-aastaseks ametiajaks kohalikud esinduskogud. Need esinduskogud valiti omakorda valimistel, millel said osaleda makse maksvad meessoost maaomanikud. Kohtuvõim kuulus kohtutele ja täidesaatev võim ministritest koosnevale valitsuskabinetile. Vahendajaks kolme võimu vahel pidi olema kuningas, kellel oli õigus iga seadust vetostada. 1826. aasta põhiseadus oli 1822. aasta põhiseadusest mõõdukam, sest püüdis leida kompromissi kahe vaenupoole vahel. Sellega suurenes kõrgaadli mõjuvõim ja kinnitati kiriku ühiskondlik positsioon, loobumata samal ajal konstitutsioonilise monarhia põhimõtetest. Kompromissina kukkus 1826. aasta põhiseadus siiski läbi, sest absolutiste see ei rahuldanud. Kui 1828. aastal haaras võimu Pedro IV noorem vend Miguel, lasi ta kohe põhiseaduse tühistada. Konstitutsioonilise monarhia põhimõtete juurde pöörduti tagasi alles pärast absolutistide lüüasaamist kuus aastat kestnud kodusõjas. Portugali põhiseadus 1822. aasta põhiseadus 1838. aasta põhiseadus
Indrek Särg

Indrek Särg (sündinud 26. aprillil 1966) on eesti kirjandustegelane, pedagoog ja poliitik. Indrek Särg lõpetas Tartu Ülikooli eesti filoloogina 1990. aastal ning täiendkoolituse juhtimise alal 2005. aastal Tallinna Ülikoolis. Ta on töötanud õpetajana Hugo Treffneri Gümnaasiumis, majandusdirektorina Tartu Lastekunstikoolis, õppejõuna Tartu Õpetajate Seminaris, Tartu Ülikoolis ja Tartu Teoloogia Akadeemias, külalisõppejõuna Mordva Riiklikus Ülikoolis ning esinenud külalisloengutega Helsingi ja Tampere ülikoolides. 1998. aasta lõpul õpetas ta Avatud Eesti Fondi toel Tartu Ülikooli magistrandina Saranski Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust. Ta on töötanud 1980. aastatel Kostabi lehe toimetajana ja kooliõpetajana, avaldanud kirjandusest ja kultuuripoliitikast retsensioone, ülevaateid ja esseid ajakirjades Vikerkaar ja Looming. Särg on korraldanud rahvusvahelisi teaduskonverentse, ekspeditsioone sugulasrahvaste uurimiseks ja ühistegevuse konverentse. Särg kuulub Eesti Kirjanduse Seltsi juhatusse ja MTÜ Kesk-Eesti Metsaomanikud toimkonda. Ta on Tartu Noorte Autorite Koondise liige. Särg on toimetanud NAKi almanahhe "AlmaNAK" (1988–1989) ja "Hea raamat" (1998). Jaanuaris 2015 astus Särg Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liikmeks. Ta kandideeris Tartus 2015. aasta Riigikogu valimistel ja kogus 116 häält. Pärast valimisi sai Särjest erakonna Tartu ringkonna esimees. Ta lubas hakata korraldama Tartus väitlusüritusi, kaasata senisest enam erakonna töösse seeniore ja korraldada noorteliikumise Sinine Äratus üritusi. 2017. aasta KOV valimistel valiti ta 1604 häälega Tartu linnavolikokku. 2019. aasta Riigikogu valimistel Tartus sai Indrek Särg 2223 häält. Eesti merekooli Tartu filiaali juhataja ja EKRE Tartu ringkonna juht Indrek Särg kogus valimistel 2223 häält. 28. mail 2019. aastal heideti ta EKRE juhatuse koosoleku otsusel erakonnast välja, kuna ta olevat korduvalt ja jämedalt rikkunud erakonna põhikirja. Rikkumiste seas toodi välja erakonnatöö takistamine ning valimiskampaania ajal teistele EKRE kandidaatidele Jaak Valgele ja Ruuben Kaalepile vastu töötamine. Väljaheitmise tõttu kaebas Särg hiljem erakonna kohtusse. 14.09.2021 asutas Tartus koos Sten-Hans Vihmariga MTÜ Konservatiivide Klubi. Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna Tartu ringkonna esimeheks valiti Indrek Särg Indrek Särg, Mõtteid metsandusliku ühistegevuse konverentsilt, Eesti Mets, 3/2011 "Äriregistri teabesüsteem: Erakonnad". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 17. aprillil 2015. Detailne hääletamistulemus https://kov2017.valimised.ee/valimistulemus-vald.html#0793 [1] Indrek Särg, Taive Särg. "Venemaa südames ei soovi keegi eneseteadvuse tõusu" Postimees, 30. aprill 1999 Indrek Särg. "Kirjandus ja konservatiivsus Tartu moodi" Eesti Päevaleht, 30. oktoober 1996 Sven Kivisildnik, Indrek Särg. "Eesti gayluule järjekordne algus. Hando Runnel" (ettekanne konverentsil "Traditsioon ja pluralism", 7.–9. juuni 1996 Nüplis) Helen Mihelson. EKRE piirkonnajuhid lubaduste ärakukkumisest suurt ei hooli. Postimees, 20. märts 2019
Ponte Ferreira lahing

Ponte Ferreira lahing oli 22.–23. juulini 1832 Portugali kodusõjas Valongo lähistel Ponte Ferreira küla juures peetud lahing Dom Pedro konstitutsionalistide ja Miguel I absolutistide vahel. Ponte Ferreira lahing oli Dom Pedro katse alustada edasitungi juuli alguses tema vägede kätte langenud Porto linnast. Dom Pedro poolel oli umbes 6000 meest Vila Flori krahvi António José Severim de Noronha juhtimise all. Nende vastas oli miguelistide 15 000 mehest koosnev armee, mida juhtis Montalegre vikont Luís Vaz Pereira Pinto Guedes. Kuigi lahing lõppes tehniliselt Dom Pedro vägede võiduga, ei suudetud seda edu ära kasutada. Vaenlase poolel hukkus küll 1500 meest, kuid suurem osa miguelistide armeest pääses võitlusvõimelisena ning lisajõudude juurdetoomisega suudeti tekitada Porto ümber piiramisrõngas, millest konstitutsionalistide väed ei suutnud terve aasta läbi murda.
Viktor Živov

Viktor Živov (Виктор Маркович Живов; 5. veebruar 1945 Moskva – 17. aprill 2013 Berkeley) oli vene filoloog, Tartu–Moskva semiootikakoolkonna liige. Tema surmateade Tema artikkel
Akadeemilise Kooperatiivi Ajalehe-väljalõigete Büroo

Akadeemilise Kooperatiivi Ajalehe-väljalõigete Büroo oli Akadeemilise Kooperatiivi allasutus, mis asutati 1932. aastal. Büroo asus Tartus. Tema ülesandeks oli varustada oma tellijaid ajaleheväljalõigetega neid huvitavatel teemadel. Tellijateks olid riigi- ja omavalitsusasutised, kirjastused, pangad, kindlustusseltsid, organisatsioonid, välissaatkonnad, suurkäitised, kuurordid ja eraisikud. Välismaalastest tellisid enda kohta käivaid eestikeelseid ajaleheväljalõikeid teiste seas Louis-Adelberth de Bourbon (Naundorff), Leni Riefenstahl, Soong May-ling, André Tardieu ja Richard Tauber. Väljalõigete tellimine maksis aastas 20 krooni. Aastas valmistati umbes 500 000 väljalõiget. Bürool olid vahetuskokkulepped välismaa vastavate büroodega. Euroopa ajakirjanduses avaldati aastas Eesti kohta umbes 1000 teadet. 1938. aastal ilmus Eestis 41 ajalehte. 35 tuhat väljalõiget ajalehtedest. (Küsimustele vastab Ajaleheväljalõigete Büroo juhataja Põld ja tutvustab nim. asutuse tööd) Postimees, 08.01.1935, nr 7, lk 7 Ainuke sellelaadiline asutis Eestis. Ajalehtede väljalõigete büroo kiire arenemine. Tasu viis korda odavam kui välismail. Ühendused kõigi Euroopa riikidega (Tutvustatakse lähemalt Ajaleheväljalõigete Büroo tegevust. Nim. büroo töötab Tartus Akadeemilise Kooperatiivi juures) Postimees, 14.04.1935, nr 103, lk 5 Ütelge, mis nad meist kirjutavad! Esmaspäev, 11. juuni 1938, nr. 23, lk. 1–2.
Asseiceira lahing

Asseiceira lahing, mis peeti 16. mail 1834, oli viimane ja otsustav lahing Portugali kodusõjas, mis toimus endise Brasiilia keisri Dom Pedro (kes esindas oma alaealise tütre, Portugali kuninganna Maria II huve) ja tema noorema venna, Portugali trooni haaranud Miguel I vahel. Miguel I väed said lahingus lüüa. Miguelistide armee Montalegre markii Luís Vaz Pereira Pinto Guedesi juhtimisel oli Dom Pedro vägede eest taganenud itta ja jäänud laagrisse Asseiceira kõrgendikul umbes 6,5 km kaugusel Tomarist. Miguel I ise vägede juures ei viibinud. Dom Pedro väejuht, Terceira hertsog António José Severim de Noronha hakkas Tomarist oma vägedega liikuma 16. mai hommikul ja ründas vaenlase positsioone kolmes kolonnis. Suuruselt olid vaenuväed enam-vähem võrdsed. Miguelistid üritasid pealetungi suurtükitule ja ratsaväe rünnakutega tagasi tõrjuda, kuid ei suutnud seda. Terceira hertsogi ratsaväel õnnestus lõpuks haarata kõrgendik enda valdusse saada. Miguelistide kaotused olid väga suured, nende suurtükid langesid vaenlased kätte ja ligi 1400 meest võeti vangi. Ülejäänud väed taganesid Golegã suunas, mille Terceira hertsog vallutas järgmisel päeval. Dom Pedro, kes oli juba haigestunud tuberkuloosi, saabus lahinguväljale 18. mail Cartaxost. Miguel I püüdis oma vägesid koondada Évoras, kuid pärast kahte aastat pidevat sõjategevust ei tahtnud tema ohvitserid enam lõplikku lahingut anda ja nii oli ta sunnitud nädalapäevad hiljem kapituleeruma, allkirjastades 26. mail Évora Monte lepingu.
Pet Shop Boys

Pet Shop Boys on inglise tantsumuusika duo. Laulja Neil Tennant ja klahvpillimängija Chris Lowe kohtusid 1981. aastal. Bänd sai oma esimese looga "West End Girls" BRIT Awardsil aasta singli auhinna. 2012. aasta suveolümpiamängudel esinesid nad selle looga lõputseremoonial. 1980. aastal olid bändi kuulsamad hitid "Rent", "Always On My Mind" ja "It's a Sin". 1990. aastatel jätkus edu lugudega "Go West", "Se a vida é (That's the Way Life Is)", "New York City Boy" ja "You Only Tell Me You Love Me When You're Drunk". Duo on teinud lugusid ja remikse näiteks Madonnale, Robbie Williamsile, Tina Turnerile, Elton Johnile, David Bowiele ja Kylie Minogue'le. "Please" (1986) "Actually" (1987) "Introspective" (1988) "Behaviour" (1990) "Very" (1993) "Bilingual" (1996) "Nightlife" (1999) "Release" (2002) "Fundamental" (2006) "Yes" (2009) "Elysium" (2012) "Electric" (2013) "Super" (2016) "Hotspot" (2020) Pet Shop Boys on Eestis esinenud kokku neli korda: 6. juunil 2000 Tallinna Lauluväljakul, 2. mail 2007 Saku Suurhallis (Fundamental Touri raames), 5. juulil 2013 Tallinna Lauluväljakul Õllesummeril (Electric Touri raames). 6. juulil 2018 Tallinna Lauluväljakul Õllesummeril (Super Touri raames) Pet Shop Boys'i 13. juunil 2022 Saku Suurhallis toimuma pidanud kontsert tühistati ettenägematutel asjaoludel. "Pet Shop Boysi Tallinna kontsert jääb ära". postimees.ee. 9. juuni 2022. Vaadatud 17. augustil 2023.
Miljööväärtuslik ala

Miljööväärtuslik ala (ka miljööväärtuslik eluasemepiirkond ehk miljööväärtuslik hoonestusala) on asulas planeeringuga määratletud ala, kus on planeerimisele ja ehitamisele kehtestatud piirangud, mis tulenevad piirkonna ajaloolis-kultuurilisest eripärast ja vajadusest seda säilitada. Näiteks Tallinnas on miljööväärtuslikeks aladeks nimetatud Kadriorg, Kalamaja, Kassisaba, Kitseküla (Tallinn-Väike), Laevastiku, Nõmme, Pelgulinn, Raua, Tatari, Torupilli, Uue Maailma ja Veerenni piirkond. Miljööväärtused "Miljööväärtuslikud piirkonnad Tallinnas". tallinn.ee Ain Lember. "Aste tööstusasulast võib saada miljööväärtuslik ala". Saarte Hääl, 9. veebruar 2009 "Rakvere prügimäest saab miljööväärtuslik ala". Reporter.ee, 29. september 2011 "Kas sina elad miljööväärtuslikus piirkonnas?" Jaak Juske blogi, 8. november 2011
Leedu vapp

Leedu vapp on Leedu Vabariigi vapp. Punasel vapikilbil on kujutatud täisrelvastuses sõjameest hobuse seljas istumas. Sõduril on seljas raudrüü, käes mõõk ja kilp. Hobune on tõusnud tagajalgadele. Sõduri ja hobuse põhivärvus on valge, detailid (nt kilp ja rakmed) on sinised ja kuldsed. Leedu vapp on üks vanimaid riigivappe Euroopas. Leedu NSV vapp
Alküünid

Alküünid on küllastumata süsivesinikud, mille molekulides esineb kovalentne kolmikside. Alküünide tähtsamaks esindajaks on etüün ehk atsetüleen HC≡CH. Laboratoorselt ja ka tööstuslikult toodetakse etüüni kaltsiumkarbiidist vee toimel: CaC2+2H2O→HC≡CH+Ca(OH)2 Elektrokrakkimisel juhitakse metaanivool läbi elektrikaare, metaan laguneb termiliselt etüüniks ja vesinikuks: 2CH4→HC≡ CH+3H2 Väga perspektiivne on metaani oksüdeeriv krakkimine. Osa metaani põletatakse, mille tõttu temperatuur tõuseb üle 2000 °C, teine osa metaanist laguneb selle soojuse arvel etüüniks ja vesinikuks. 2CH4→HC≡CH+3H2 Etüün on värvitu, omapärase lõhna ja narkootilise toimega gaas. Etüün lahustub vees. Kolmiksideme olemasolu tõttu on etüünile eriti iseloomulikud liitumisreaktsioonid. Viimased toimuvad kahes astmes. Liites ühe molekuli vesiniku või halogeeni, katkeb üks kovalentne side ja moodustub alkeen, teise molekuli vesiniku või halogeeni liitmisel katkeb teine side ja tekib vastavalt alkaan või tema halogeenderivaat. Hüdrogenisatsioon: HC≡CH --→ CH2= CH2--→CH3-CH3 Halogeenide liitumine: HC≡CH--→ CHBr=CHBr--→CHBr2-CHBr2 Vesinikkloriidi liitumisel moodustub kloroeteen ehk vinüülkloriid: HC≡CH+HCl→CH2=CHCl Vinüülkloriidi polümerisatsioonile saadakse plastmassi polüvinüülkloriid. Sellest toodetakse vinüplasti ja plastikaati. Radikaali CH2=CH nimetatakse vinüülradikaaliks. Etüüni hüdratatsioonil veega moodustub etanaal. HC≡CH+H2O→CH3-CHO Etüün põleb. Kui võrrelda etüüni koostis alkeeni ja alkaani koostisega, siis on näha, et etüün sisaldab protsetuaalselt rohkem süsinikku. Sellepärast eraldub põlemisel osa süsinikku tahmana: 2HC≡CH+3O2→2CO2+2H2O+2C Piisava hapniku või õhu olemasolul toimub täielik põlemine: 2HC≡CH+5O2→4CO2+2H2O Hapniku ja etüüni leeki (temperatuur 3000 °C) kasutatakse keevitamisel. Etüüni kasutatakse vinüülkloriidi, etanaali ja õlikindlate kautšukite tootmiseks ning metallide keevitamisel. Etüünist ja butanoolist valmistatakse Sostakovski palsamit, mida kasutatakse haavandite ja põletuste ravil. Etüün ja ammoniaak on PP-vitamiini sünteesi lähteained.