laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Leo Ascher

Leo Ascher (tegelikult Leonem Ascher; 17. august 1880 Viin, Austria-Ungari – 25. veebruar 1942 New York, USA) oli juudi päritolu Austria helilooja ja jurist. Ta oli Viini hõbedase operetiajastu helilooja, 40 Viini valssopereti ja mitmesaja lööklaulu autor. Juudi päritolu Viini vihmavarjutöösturi Moritz Ascheri ja Eva Friedenthali poeg. 13-aastaselt komponeeris esimese klaveripala. Isa arvas, et muusika ei toida poega elus ära, ning suunas ta 18-aastaselt õppima õigusteadust Viini ülikooli. Leo Ascher lõpetas selle 1904. aastal õigusteaduste doktori kraadiga. Sama ülikooli juures tegutses konservatoorium, kust ta sai Robert Fucshi ja Frantz Schmidti juhendamisel komponeerimisteadmisi. Komponeeris õpingute ajal palju laule ja tegeles orkestreerimisega. 1899. aastal avaldas esimese valsi. Alustas heliloojakarjääri ooperiga "Mamzelle Courgage", mis ei äratanud mingit tähelepanu. 1905 valmis esimene operett "Vergeltsgott" ("Jumal õnnistagu sind"), mis esitati Theater an der Wienis ja sai väga hea vastuvõtu osaliseks ja avas talle operetihelilooja karjääri. 1909/1910 oli Viini kabaree Fledermaus muusikajuht, kuid eelistas olla vabakutseline helilooja. 1905–1932 komponeeris kümneid tüüpilisi Viini publikule meelepäraseid valssoperette. Austrias, Saksamaal ja Ungaris olid neist populaarseimad "Hochzeit tanzt Walzer" ("Pulm tantsib valssi"), "Der Soldat der Marie" ("Marie sõdur") ja "Bravo Peggy". Zürichis esitatud "Hochzeit tanzt Walzeri" muudetud versiooni "Hochzeitswalzer" mängitakse saksa keelt kõnelevates maades aeg-ajalt tänapäevalgi. 1920. aastatel hakkas kirjutama ka laule ja saatemuusikat helifilmidele ja esitamiseks kontsertidel. On komponeerinud ja avaldanud üle 210 laulu. Tema muusika ilmestab tummfilmi "Der Soldat der Marie" (1924), samuti linateoseid "Purpur und Waschblau" ("Violetne ja helesinine", 1931), "Mein Leopold" ("Minu Leopold", 1931) ja eriti menukat "Hoheit tanzt Walzer" (1935). Natside võimuletulekuga Saksamaal 1933. aastal lõppes praktiliselt tema heliloojakarjäär. Põgenes 1938. aastal vahetult enne sakslaste sissetungi Austriasse (anšluss) Prantsusmaale, sealt Inglismaale ning 1939 üle Atlandi ookeani Ameerika Ühendriikidesse. Elas New Yorgis. Komponeeris lööklaule ja lastele klaveripalu. Oli abielus Luise Frankliga. Neil oli üks tütar, kirjanik Franzi Ascher-Nash. Eestis on lavastatud "Tütarlaps saapapoest" (Vanemuine 1927, Endla 1931, Kannel 1934) ja "Braavo, Peggy" (Ugala, 1935).
Mähe Vaba Aja Keskus

Mähe Vaba Aja Keskus on vabaajakeskus Tallinnas Mähe asumis aadressil Mugula tee 17a. Keskus avati 27. juunil 2003.. Mähe Vaba Aja Keskus on Pirita Vaba Aja Keskuse filiaal. Keskuses tegutseb kolm huviringi: fotograafia, kokanduse ja Pilates. https://www.piritavak.ee/mahe-vaba-aja-keskus/meist/ (vaadatud 28.03.2018) https://web.archive.org/web/20180329081821/https://www.piritavak.ee/meist/ (vaadatud 28.03.2018) https://www.piritavak.ee/mahe-vaba-aja-keskus/huviringid/ (vaadatud 28.03.2018) Keskusest Pirita Vaba Aja Keskuse kodulehel
Kose Vaba Aja Keskus

Kose Vaba Aja Keskus on vabaajakeskus Tallinnas Pirita linnaosas aadressil Rahvakooli tee 3. Keskus avati 11. juunil 2004. Kose Vaba Aja Keskus on Pirita Vaba Aja Keskuse filiaal. https://www.piritavak.ee/kose-vaba-aja-keskus/meist/ (vaadatud 28.03.2018) https://web.archive.org/web/20180329081821/https://www.piritavak.ee/meist/ (vaadatud 28.03.2018) Keskusest Pirita Vaba Aja Keskuse kodulehel
Pirita Vaba Aja Keskus

Pirita Vaba Aja Keskus on vabaajakeskus Tallinnas Pirita linnaosas aadressil Merivälja tee 3. Keskus avati 11. oktoobril 1999. Keskusel on kolm filiaali: Mähe ja Kose Vaba Aja Keskus ning Pirita Sotsiaalkeskus. Enne keskuse avamist tegutses hoones kohvik-kino Pirita. https://web.archive.org/web/20180329081821/https://www.piritavak.ee/meist/ (vaadatud 28.03.2018) Keskuse koduleht
Pirita Sotsiaalkeskus

Pirita Sotsiaalkeskus on asutus Tallinnas Pirita linnaosas aadressil Metsavahi tee 4. Keskus on mõeldud Pirita linnaosa eakatele ja erivajadustega inimestele. Keskus avati 30. septembril 2005.. Pirita Sotsiaalkeskus on Pirita Vaba Aja Keskuse filiaal. Hoone projekteerimist alustati 2002. See oli esimene spetsiaalselt sotsiaalkeskuseks projekteeritud hoone Tallinnas. Hoone projekteeris OÜ Kasco ja hoone ehitas Paide MEK. Hoone ehitamist finantseeris Tallinna Sotsiaal- ja Tervishoiuamet. https://web.archive.org/web/20180329083341/https://www.piritavak.ee/pirita-sotsiaalkeskus/meist/ (vaadatud 28.03.2018) https://web.archive.org/web/20180329081821/https://www.piritavak.ee/meist/ (vaadatud 28.03.2018) Keskusest Pirita Vaba Aja Keskuse kodulehel
Isidora Sekulić

Isidora Sekulić (serbia kirillitsas Исидора Секулић; 16. veebruar 1877 Mošorin – 5. aprill 1958 Belgrad) oli serbia kirjanik, tõlkija ja kirjanduskriitik. Sekulić sündis Austria-Ungari Bács-Bodrogi komitaadis Mošorini külas, mis tänapäeval jääb Vojvodinasse. Tema ema, isa ja vend surid tuberkuloosi. Ta õppis Novi Sadis ja Somboris ning lõpetas 1897 Budapestis pedagoogikakooli, kus õppis matemaatikat ja loodusteadusi. 1922. aastal kaitses Berliinis doktoriväitekirja. Kuni pensionile minekuni 1931. aastal töötas ta gümnaasiumiõpetajana. 1939. aastal nimetati ta Serbia Kuningliku Akadeemia kirjavahetajaliikmeks. 1950. aastal valiti Sekulić esimese naisena Serbia Teaduste ja Kunstide Akadeemia liikmeks. Oma novellikogus "Kronika palanačkog groblja" kujutab ta tugevaid naiskaraktereid ja kritiseerib patriarhaalset ühiskonda. Sekulić tõlkis saksa, inglise, prantsuse, vene, norra ja rootsi keelest. Ta oli Jugoslaavia PEN-klubi asutaja ja sekretär. Saputnici (1913) Pisma iz Norveške (1914) Iz prošlosti (1919) Đakon Bogorodičine crkve (1919) Kronika palanačkog groblja (1940) Zapisi (1941) Analitički trenuci i teme, 1–3 (1941) Zapisi o mome narodu (1948) Njegošu knjiga duboke odanosti (1951) Govor i jezik, kulturna smotra naroda (1956) http://srpskaenciklopedija.org/doku.php?id=исидора_секулић Haan (toim.), Francisca de (2006). Dictionary of Women's Movements and Feminisms in Central, Eastern and South Eastern Europe: 19th and 20th centuries. Central European University Press. sid. 491-492. ISBN 978-963-7326-39-4 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. juuli 2017. Vaadatud 29. märtsil 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
MRP Matila Röhr Productions

MRP Matila Röhr Productions Oy on Soome filmistuudio, mis on tootnud filme ja telesarju. Stuudio peakontor asub Helsingis. Stuudio eesotsas on Marko Röhr, Ilkka Matila ja Lasse Laaksonen. Stuudio asutati 1990. Stuudio on teinud koostööd ka Eesti filmistuudiotega. Näiteks on ühiselt valminud filmid "Nimed marmortahvlil", "Georg" ja "1944". Stuudio koduleht
Aleksei Toom

Aleksei Toom (sündinud 28. detsembril 1961) on eesti-vene päritolu ajakirjanik. Aleksei Toom on sündinud 28. detsembril 1961 Nõukogude julgeolekutöötaja Paul (Pavel) Toomi pojana. Ta on pikemat aega töötanud Eestis ajakirjanikuna. 2000. aastate algul oli Toom Eesti venekeelse ajalehe Vesti peatoimetaja. Aastast 2016 töötab ta Venemaa riikliku propaganda uudisteportaali Sputnik uudistetoimetajana Eestis. Ta on end Nõukogude Liidu sõjaväeluure (GRU) kindraliks valetanud Villu Rooda (alias Villem Rooda alias Vladimir Rodin) tekstide toimetaja uudiseportaalis Sputnik. Kuni 2015. aastani oli ta abielus Eesti poliitiku Jana Toomiga.
Õie tänav (Elva)

Õie tänav on tänav Elvas. Tänav asub Käo teest põhja pool ning ühendab Kase ja Aia tänavaid. Tänava pikkus on 186 meetrit. Õie tänavas asuvad eramajad.
Mehetapja/Süütu/Vari

"Mehetapja/Süütu/Vari" on 2017. aastal valminud Eesti ja Leedu filmitegijate (elik kineastide) koostöös sündinud mängufilm. Filmi režissöör ja stsenarist on Sulev Keedus. Filmi rahvusvaheline esilinastus toimus Tallinna Pimedate Ööde Filmifestivalil 25. novembril 2017. 2017 – PÖFF-i parima operaatoritöö ja parima muusika auhind 2018 – EFTA parima filmistsenaristi auhind "Sulev Keeduse "Mehetapja / Süütu / Vari" osaleb PÖFFi põhivõistlusprogrammis" kultuur.err.ee, 26. september 2017 "Palju õnne! Nemad on tänavuste Eesti filmi- ja teleauhindade võitjad". Postimees. 24. märts 2018. Vaadatud 29. märtsil 2018.
Põrgu (Wiiralt)

"Põrgu" on Eduard Wiiralti vasegravüür, mis valmis 1932. aastal. Wiiralt on sellel "halastamatu rafineerituse ja teda huvitanud vanade meistrite tehnilise täpsusega välja graveerinud inimloomuse kõige tumedamad küljed, pained ja sotsiaalse rõhumise põrgulikkuse". "Põrgu" jaoks hakkas Wiiralt visandeid tegema 1930. aastate algul. Enamasti valmisid need Pariisi kohvikus Le Dôme või Le Coupole. Alfred Rõude kogus on 18 otseselt “Põrgule” tehtud visandit. Kirjas Alfred Rõudele vastab Wiiralt küsimusele "Põrgu" saamisloost, et see on sündinud suurest õllejoomisest tekkinud hallutsinatsioonide tulemusel: "Ühele tõsisele asjaarmastajale on see ju ükspuha, mida see töö kujutab, aga rahvale seda õlleaurust sündinud "halva vaimu" näidata pole mõtet." Kunstiteadlase Mai Levini sõnul on seda on trükitud u 70 eksemplari. Rein Raamat on loonud animafilmi “Põrgu” (1983), mis on valminud Wiiralti teoste ainetel. "Põrgu" kuulub projekti Europeana 280 ühena 12 Eesti kunstiteosest. Kokku tõsteti selle projekti käigus esile 347 kunstiteost 146 institutsioonist ja 29 riigist. 2024. aastal müüdi Allee galeriis Eesti kunsti oksjonil "Põrgu" 63 000 euroga, mis on Eesti graafika hinnarekord. Inferno europeana.eu Eduard Wiiralt — loomasõber, maadleja, arvepidaja, unenägija Eesti Päevaleht, 03.02.2007 Ants Juske, Abiks tulevastele Wiiralti uurijatele, kunst.ee, 1/2000 "Wiiralti "Põrgu" osteti kunstisalongi Allee oksjonil 170 000 krooniga". Eesti Päevaleht. Vaadatud 19. märtsil 2024. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. märts 2018. Vaadatud 29. märtsil 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Masterpieces of Estonian art Europeana Jill Cousins: It’s a wrap for #Europeana280: collaborating across borders to bring art to the people Europeana, 2. veebruar 2017 "Eduard Wiiralti "Põrgu" püstitas eesti graafika hinnarekordi" ERR kultuur, 11. mai 2024
Käthe von Nagy

Ekaterina Nagy von Cziser (4. aprill 1904 – 20. detsember 1973), esinejanimega Käthe von Nagy, oli Ungari näitleja, modell, tantsija ja laulja, kes töötas Saksamaal ja Prantsusmaal. Tema tuntuse ja ilu tõttu tegi Reichsführer-SS Heinrich Himmler talle ettepaneku olla modelliks saksa sõduritele tehtavale seksnukule, et võidelda süüfilisega rindel. Kuid ta keeldus sellest. Seda on peetud ka kuulujutuks, kuna puuduvad piisavad tõendid. https://www.huffingtonpost.com/2011/07/12/hitler-nazi-sex-dolls_n_896207.html Ferguson, Anthony (26 July 2010). The Sex Doll: A History (1st ed.). McFarland. pp. 24–27. ISBN 978-0786447947
Viro-säätiö

Viro-säätio ('Eesti Fond') on Soomes tegutsev sihtasutus, mille eesmärk on toetada Eesti kultuuri, teadust ja kunsti ning edendada Eesti haridust. Viro-säätiö asutati 1991. aastal Soomluse Seltsi (soome Suomalaisuuden Seura) eestvõttel. Alates 2004. aastast tunnustab sihtasutus Soome ja Eesti vahelise kultuurisilla ehitaja, kirjanik Aino Kallase nime kandva auhinnaga eestlastest üksikisikuid või kollektiive, kellel on märkimisväärseid teeneid Eesti-Soome kultuurisuhete arendamisel. Aino Kallase preemia https://kultuur.postimees.ee/3411481/teenekas-tolkija-piret-saluri-palvis-aino-kallase-preemia (vaadatud 28.03.2018) https://kultuur.err.ee/879400/aino-kallase-preemia-palvis-iivi-anna-masso (vaadatud 15.12.2019)
Max Valentiner

Kapten Christian August Max Ahlmann Valentiner (15. detsember 1883 – 19. juuli 1949) oli Saksa allveelaeva komandör I maailmasõja ajal. Ta oli edukuselt kolmas allveelaeva komandör sõjas ja autasustatud Pour le Méritega. Ta kuulutati liitlaste poolt sõjakurjategijaks, sest uputas 30. detsembril 1915 ilma hoiatamata liinilaeva Persia, mis oli rahvusvaheliste lepete rikkumine. 1940. aasta jaanuaris määrati Valentiner U-Boots-Abnahmekommisioni (UAK) grupi komandöriks Kiel-Danzigis, kus ta töötas kuni 1945. aasta märtsini. Vahepeal sai ta 1. jaanuaril 1941 Kapitän zur See auastme. 31. märtsil 1945 vabastati ta Kriegsmarinest. 1949. aasta 19. juunil suri Valentiner Sønderborgi haiglas kopsuhaigusse, mille ta tõenäoliselt sai, kui hingas sisse mürgiseid aurusid, mida tekitasid tema esimeste allveelaevade U-10 ja U-3 mootorid.
Kas venelased tahavad sõda?

"Kas venelased tahavad sõda?" (vene keeles "Хотят ли русские войны"; eestikeelses versioonis pealkirjaga "Kas ihkab sõda meie maa?") on Jevgeni Jevtušenko luuletus ning nendele värssidele Eduard Kolmanovski kirjutatud laul. Jevgeni Jevtušenko kirjutas luuletuse 1961. aasta sügisel välismaal viibides, kus talt olevat sageli küsitud, kas venelased tahavad sõda. Pärast Nõukogude Liitu naasmist näitas ta luuletust Eduard Kolmanovskile, kes kirjutas sõnadele viisi. Laulu esmaesitaja oli näitleja ja laulja Mark Berness. Jevtušenko väitel üritas Nõukogude armee poliitvalitsus laulu edutult keelustada, väites, et see on patsifistlik ning demoraliseerib Nõukogude sõdureid. 1962. aastal Moskvas toimunud rahvusvahelisel rahukongressil jagati osalejatele suveniiridena vinüülplaate laulu inglis-, prantsus-, saksa- ja hispaaniakeelse versiooniga Georg Otsa esituses. 1968. aastal tõlkis Hardi Tiidus selle laulu ka eesti keelde: Спросите вы у матерей, спросите у жены моей, и вы тогда понять должны, хотят ли русские войны. Eks vasta kindlalt ema arm, eks vasta meie naiste arm – ja igaüks siis aru saab: kas ihkab sõda ta… kas ihkab sõda meie maa. Ester Šank (9. märts 2022). "Kas (v)ihkab sõda meie maa?". Raplamaa Sõnumid.
Malmi tänav (Viljandi)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Malmi tänav on tänav Viljandis. Tänav saab alguse Riia maanteel ja lõppeb Vabriku tänaval. Tänava pikkus on 221 m. Tänav on varem kandnud Jaapani tänava nime. "Viljandi linna kohalike teede nimekiri" (PDF). Riigi Teataja. Viljandi Linnavolikogu. 5. märts 2018. Lisa Viljandi Linnavolikogu 22.02.2018 määrusele nr 12. Vaadatud 21.08.2018. "Kohanimenõukogu e-koosoleku PROTOKOLL NR 81" (PDF).
Aino Kallase preemia

Aino Kallase preemia (ka Aino Kallase tõlkepreemia) on auhind, millega tunnustatakse alates 2004. aastast eestlastest üksikisikuid või kollektiive, kellel on märkimisväärseid teeneid Eesti-Soome kultuurisuhete arendamisel. Preemiat annab välja Soome sihtasutus Viro-säätiö ('Eesti fond'). 2005 – Kulle Raig 2006 – Sirje Olesk 2009 – Rein Veidemann Maimu Berg 2013 – Rain Kooli Tallinna Lilleküla Gümnaasium 2014 – Margit Kuusk 2015 – Piret Saluri 2016 – Järvi Lipasti 2017 – Ekke Väli 2018 – Iivi Anna Masso 2019 – Ene Salumäe 2020 – Kadri Jaanits
Condor

Condor Flugdienst GmbH, kaubamärgina Condor, on Saksa puhkuselennufirma, mis baseerub Frankfurdis. Lennufirma teeb regulaarlende Vahemere, Aasia, Aafrika, Põhja-Ameerika, Lõuna-Ameerika ja Kariibi mere piirkonna puhkekohtadesse. Lennufirma peamine kodulennujaam on Frankfurdi lennujaam, kust väljub enamik lennufirma kaugmaalende. Teine kodulennujaam on Müncheni lennujaam, kust lennufirma opereerib lende peamiselt Vahemere piirkonda, aga ka kaugmaalende. Ettevõte enamusosalus kuulub Londonis baseeruvale investeerimisfirmale Attestor, mis asutas ka Eestisse registreeritud lennufirma Marabu, mis teeb koostööd Nordica ja XFly-ga. "Koostöö Nordicaga tõi Marabu Eestisse" ERR, 18. aprill 2023 Koduleht
David Shulkin

David Jonathon Shulkin (sündinud 22. juunil 1959 Fort Sheridanis Illinoisis) on Ameerika Ühendriikide arst ja poliitik. Ta oli 14. veebruarist 2017 kuni 28. märtsini 2018 Ameerika Ühendriikide veteranide asjade minister. Ta sündis aastal 1959 Fort Sheridanis Illinoisis, kus ta isa oli sõjaväe psühhiaater. Ta oli 6. juulist 2015 kuni 13. veebruarini 2017 Ameerika Ühendriikide tervishoiu aseminister, spetsialiseerudes veteranide asjadele. 14. veebruarist 2017 kuni 28. märtsini 2018 oli ta Ameerika Ühendriikide veteranide asjade minister. Ta on abielus ja tal on kaks last.
Savi töötlemine

Savi töötlemise järjekord Eseme vormimine Soovitud kujuga eseme saamiseks on palju erinevaid tehnikaid nagu, treimine, rullimine, valamine jne. Kuivamine Kui ese on valmis vormitud, tuleb see kuivatada. Savist esemeid ei tohi kuivatadaliiga kiiresti. Kuivamisel savi kahaneb ja, kui savi pinnal toimub kiire kuivamine ja seespool aeglasem, võib ese tekkinud pingete tõttu kergesti puruneda. Lihtsa, käevahel voolitud tassi kuivamisaeg tavalistes toatingimustes on umbes 1 nädal. Kuivanud saviese on väga õrn. Kui seda pole põletatud, saab kuivanud savieset vette kastes taas savimassiks muuta. Eelpõletus Selleks et esemeid saaks muretult glasuurida, ilma et peaks väga muretsema purunemise pärast, kuumutatakse neid kuni 800 kraadi juures. Sellisel temperatuuril toimuvad savis muutused: savist põleb ära süsinik ja väävel ning savi struktuur muutub tugevamaks ja püsivamaks ning ei lahustu enam vees. Peale eelpõletust on savi struktuurilt poorne ja vett-imav, kuid vesi ei põhjusta enam savikeha paisumist. Glasuurimine Kui ese on läbinud, saab seda glasuurida. Glasuurid on ained, mis kõrgel temperatuuril sulavad eseme pinnal klaasjaks kihiks. Glasuure kantakse eelpõletatud esemele vedelikuna erinevatel viisidel. Eseme põhi jäetakse glasuurimata, et see ei kleepuks ahju alusele kinni. Glasuuripõletus Glasuuripõletus on keraamika valmistamise viimane aste. Kõrgel temperatuuril toimuvad lõplikud muutused, mille tagajärjel savi tiheneb täielikult ja moodustab tugeva kivisarnase keha. Kuumuses toimub ka glasuuride sulamine eseme pinnale klaasjaks kihiks.
Hongkongi rahvusvaheline lennujaam

Hongkongi rahvusvaheline lennujaam (IATA: HKG, ICAO: VHHH) on Hongkongi peamine lennujaam. Lennujaam on kõnekeeles tuntud kui ka Chek Lap Koki lennujaam (赤 鱲 角 機場), et eristada seda eelkäijast, nüüdseks suletud Kai Taki lennujaamast. Lennujaama haldab Airport Authority Hong Kong.
Virgin Australia

Virgin Australia Airlines on Austraalia suuruselt teine lennufirma Qantase järel ja see on Virgini kaubamärki kasutavatest lennufirmadest suurima lennukipargiga. Lennufirma baseerub Bowen Hillsis, Brisbane'is ning selle asutas briti ärimees Richard Branson, Virgin Groupi asutaja ja endine tegevjuht Brett Godfrey. Lennufirma kasutab kitsakerelisi Boeingu lennukeid; ning Airbusi ja Boeingu laiakerelisi lennukeid.
Balti Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Ühendus

Balti Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Ühendus (inglise Baltic Association of the History and Philosophy of Science, lühend BAHPS) on katusorganisatsioon, mis ühendab kolme Balti riikide teadusajaloo ja -filosoofia rahvusühendusi: Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Eesti Ühendus, Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Läti Ühendus ja Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Leedu Ühendus. BAHPS asutati 1990 Riias. BAHPSi tähtsaim ülesanne on korraldada Rahvusvahelisi teadusajaloo ja teadusfilosoofia Balti konverentse. http://www.bahps.org/about-bahps (vaadatud 28.03.2018) BAHPSi koduleht
Felipe Melo

Felipe Melo de Carvalho (sündinud 26. juunil 1983 Volta Redondas) on Brasiilia jalgpallur, poolkaitsja. Ta mängib alates 2017. aastast Brasiilia kõrgliiga Brasileirão klubis Fluminense. Aastatel 2017–2021 mängis ta Brasiilia kõrgliigaklubis. 2018. aastal tuli ta klubiga Brasiilia meistriks. Aastatel 2020–2021 oli ta klubi meeskonna kapten. Flamengo Campeonato Carioca: 2001 Copa dos Campeões: 2001 Cruzeiro Campeonato Brasileiro Série A: 2003 Galatasaray Süper Lig: 2011–12, 2012–13, 2014–15 Türgi karikas: 2013–14, 2014–15 Türgi superkarikas: 2012, 2013, 2015 Palmeiras Copa Libertadores: 2020, 2021 Campeonato Brasileiro Série A: 2018 Copa do Brasil: 2020 Campeonato Paulista: 2020 Fluminense Campeonato Carioca: 2022 Felipe Melo Soccerway lehel
Joseph Connell

Joseph Hurd Connell (5. oktoober 1923 – 1. september 2020) oli ameerika ökoloog. Ta on uurinud koosluste liigirikkuse mehhanisme ja suktsessiooni. Tema järgi on nimetatud Janzeni-Connelli efekt.
Obernberg am Brenner

Obernberg am Brenner on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald asub 1380 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 38,66 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 354 inimest. Obernberg am Brenner paikneb umbes 30 km Innsbruckist lõunas samanimelises orus, mis väljub Wipptali lääneküljelt Gries am Brenneri juures. Org lõpeb Schwarze Wandi massiivi ja Tribolaumi grupiga. Populaarset Obernberger Seed külastavad turistid. Obernberger Seebach voolab läbi küla ja annab Obernbergile joogivee. Außerthal, Eben, Frade, Gereit, Leite, Innerthal. Org oli asustatud juba pronksiajast saati ja seda kasutati karjamaana. Roomlased okupeerisid paiga aastal 15 eKr. Hiljem avati kulla, hõbeda, vase ja plii kaevandused, mis tegutsesid 16. sajandini, ja neid omasid Brixeni piiskopid 1490. aastani, mil need läksid Tirooli vürstkonnale. 1238. aasta dokumendis on nimi "Padreins", samas "Obernbergi" on esmamainitud umbes 1300. aastal, senini oli seda kutsutud "Vinaders". Naaberkülad Wippatalis, nagu St. Leonhard, St. Jodok ja Gries am Brenner, kasutasid mäetööstuse arengut, kuna nende territooriumitel olid valukojad ja laod. Umbes 1560. aasta paiku tekkis väärismetallide import uuest maailmast, kaevandused ja laod suleti. Pühale Nikolausele pühitsetud, kaevurite ehitatud romaani stiilis kabelit mainitakse 1339. aasta dokumendis. 15. sajandil rahvaarvu kasvades kabelit laiendati ning ehitati gooti stiilis koor. 1758. aastani sõltus kabel Matrei am Brennerist, siis sai oma kuraatori ja samasse kohta ehitati Franz de Paula Penzi juhtimisel uus barokkstiilis kirik. 1891. aastal ülendati paik kihelkonnaks. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. https://www.statistik.at/blickgem/blick1/g70336.pdf www.obernberg.tirol.gv.at
Šnautserid

Šnautser on Saksamaal 15. ja 16 sajandil aretatud koeratõug (kääbusšnautser, šnautser ja suuršnautser). Nimi tuleb saksakeelsest vastest sõnale "vuntsid", kuna koera iseloomustavad uhke habe ja vuntsid. Kuigi šnautsereid loetakse terrier-koerteks, puudub neil terreritele iseloomulik temperament. Kääbusšnautser Šnautser Suuršnautser "Šnautseri tõust". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. märts 2018.
Oberperfuss

Oberperfuss on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald asub 812 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 15,29 km². 1. jaanuaril 2016 elas seal 2984 inimest. Vald paikneb umbes 15 km Innsbruckist läänes Sellraintali suudmes. Kohta on dokumentides esmamainitud 1083. aasta paiku. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. https://www.statistik.at/blickgem/blick1/g70337.pdf www.gemeinde-oberperfuss.at
Patsch

Patsch on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald asub 896 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 9,73 km². 1. jaanuaril 2016 elas seal 981 inimest. Vald paikneb 6,7 km Innsbruckist lõunas Patscherkofeli all. See on üks vanemaid külasid lõunapoolses madalas mäestikus Innsbrucki ümbruses. Seda on esmamainitud 1200. aasta paiku nimega Patsche või Pats. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. https://www.statistik.at/blickgem/blick1/g70338.pdf www.patsch.tirol.gv.at
Malevlane

Malevlane oli aastatel 1943–1944 Soomes ilmunud eestikeelne ajaleht. Malevlane hakkas ilmuma Helsingis 9. detsembril 1943. Vastutav toimetaja ja peatoimetaja oli Eino Parikka. Toimetuse koosseisus olid Heinrich Mark, Arvo Horm, Voldemar Kures, veidi hiljem ka Valev Uibopuu. Malevlane tõi informatsiooni Eestist ja andis rindeteateid. Viimane number (nr 33) ilmus 16. septembril 1944. "Malevlane". Digiteeritud eesti ajalehed, DIGAR. Bernard Kangro. Eesti Rootsis (1976) Eesti Kirjanike Kooperatiiv. Lund
Pettnau

Pettnau on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald paikneb 16,7 km Innsbruckist läänes Innist põhjas Telfsi ja Zirli vahel. See asub keskmiselt 628 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 10,78 km². Vallas on seitse osa ja see asutati 1291. aasta paiku. 1. jaanuaril 2016 elas seal 993 inimest. Kohalikud vaatamisväärsused on St. Georgskirche (Püha Jüri kihelkonnakirik), mis ehitati aastal 1090, ja Mellaunerhof, mis on vanim võõrastemaja Tiroolis. Pettnau Püha Jüri kihelkonnakirik Mellaunerhofi võõrastemaja Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. https://www.statistik.at/blickgem/blick1/g70339.pdf www.pettnau.at