laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
RosUkrEnergo

RosUkrEnergo on Šveitsis registreeritud ettevõte, mis tegeleb maagaasi transpordiga Türkmenistanist Ida-Euroopa riikidesse. 50% ettevõttest kuulub Šveitsis registreeritud Rosgas Holding A.G. kaudu Gazpromile ja teine 50% samuti Šveitsis registreeritud Centragas Holding A.G.-le, mis esindab Ukraina ärimehi Dmõtro Firtašit ja Ivan Fursinit. RosUkrEnergo asutati 2004. aasta juulis, neli päeva enne Vladimir Putini ja Leonid Kutšma kohtumist, mille eesmärgiks oli sõlmida uus kokkulepe Naftogazi ja Gazpromi vahel ning luua Ukrainasse ja sealt edasi Euroopasse gaasi tarnimiseks kahe riigi ühisettevõte. Kuni 2006. aastani oli RosUkrEnergo Türkmenistani gaasi vahendajaks Ukrainasse. 2006. aastast 2009. aasta jaanuarini vahendas ettevõte kogu Kesk-Aasiast ja Venemaalt Ukrainasse (Naftogaz Ukrajinõle) imporditava gaasi. 2008. aasta sügisel Gazpromi ja Naftogazi vahel sõlmitud lepingu kohaselt hakkas Naftogaz Venemaa gaasi saama kõrgema hinna eest otse Gazpromilt ja RosUkrEnergo lülitati vahendusahelast välja.
Karl Friedrich Särg

Karl Friedrich Särg (10. märts 1900 Uderna – 26. veebruar 1971 Göteborg) oli eesti vaimulik. Karl Friedrich Särg osales vabatahtlikuna Vabadussõjas ja kuna ta isa suri varakult, pidi ta kandma koduseid kohustusi. Siiski lõpetas ta gümnaasiumi ja astus Tartu Ülikooli usuteaduskonda, mille lõpetas 1937. aastal. Oli prooviaastal Puhja koguduses. Ordineeriti õpetajaks 26. detsembril 1938. Aastatel 1939–1940 oli ta Puhja koguduse adjunkt ja 1940–1944 oli Puhja koguduse õpetaja. 1944. aastal emigreerus ta Rootsi, kus oli aastatel 1944–1957 Rootsi kiriku teenistuses. Aastatel 1957–1971 oli ta Gävle, Halmstadi ja Göteborgi koguduse õpetaja ning 1959–1964 ühtlasi ka Rootsi praostkonna abipraost. Konrad Veem. Eesti Vaba Rahvakirik. Dokumentatsioon ja leksikon. EVR. Stockholm 1988. Õp. K. Särg surnud. Eesti Päevaleht, 3. märts 1971, nr. 17, lk. 1. Rita Puidet. "Ikka inimeste teenistuses – Karl Friedrich Särg" Eesti Kirik, 31. märts 2010
Meeme Veisson

Meeme Veisson (sündinud 22. mail 1953 Pärnus) on eesti geoloog, fotograaf ja ettevõtja. Lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli 1976. aastal geoloogia erialal. Ta oli 1998–2006 oli Pärnus asuva taastusravikeskus Sõpruse direktor. 1989 Eesti Geoloogia Seltsi asutajaliige 2008 juhatuse esimees 2003–2006 Eesti Kuurordi- ja Taastusravi Liidu esimees Eesti Barbecue Assotsiatsiooni asutajaliige ja rahvusvahelise kategooria vanemkohtunik Eesti Reformierakonna liige alates 8. maist 2007. Kuulub Reformierakonna volikogusse. On olnud Pärnu linnavolikogu liige. Kohaliku omavalitsuse volikogude valimine Tallinna Ülikooli Haapsalu Kolledži koduleht Värska sanatoorium pakub vaikust[alaline kõdulink], Äripäev, 25.07.2005 Eesti Barbecue Assotsiatsiooni koduleht "Selle suve grillvorstideks said Nõo ja Oskari tooted". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. november 2012. Vaadatud 8. juunil 2010.
USA Esimene praostkond

USA Esimene praostkond oli luteri kiriku praostkond USA-s. Seisuga jaanuar 1991 olid EELK USA Esimeses praostkonnas järgmised kogudused: Baltimore Markuse kogudus Bergen County kogudus Buffalo Pauluse kogudus Chicago Pauluse kogudus Cleveland-Ohio kogudus Connecticuti kogudus Indianapolise kogudus Lakewoodi Püha Vaimu kogudus Los Angelese kogudus Lõuna-Florida Pauluse kogudus New Yorgi Pauluse kogudus Patersoni Pauluse kogudus Philadelphia kogudus Portlandi kogudus Seattle'i kogudus Hiljem oli see EELK Välis-Eesti piiskopkonna koosseisus. 2013. aastal praostkond kaotati ja moodustati USA praostkond. Bergen County, Lakewoodi Püha Vaimu, Los Angelese, New Yorgi Pauluse, Connecticuti ja Buffalo kogudus arvati EELK-st välja.
USA Chicago praostkond

USA Chicago praostkond oli Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku praostkond USA-s. Seisuga jaanuar 1991 olid E.E.L.K. USA Chicago praostkonnas järgmised kogudused: Baltimore'i ja Washingtoni kogudus Chicago Esimene kogudus Michigan-Detroidi kogudus Minneapolise kogudus New Yorgi Eesti Evangeeliumi Luteri Usu kogudus San Francisco kogudus Seabrooki kogudus Olnud kogudused Baltimore'i kogudus Washingtoni kogudus Hiljem allus praostkond EELK Välis-Eesti piiskopkonnale. 2013. aastal praostkond kaotati ning kogudused läksid USA praostkonna koosseisu. Chicago Esimene kogudus arvati EELK koosseisust välja.
Šeremetjevo rahvusvaheline lennujaam

Šeremetjevo rahvusvaheline lennujaam (Международный аэропорт Шереметьево) on Moskvast 29 kilomeetrit loodes asuv lennujaam, Aerofloti reisilendude keskus, üks kolmest suurest Moskvat teenindavast lennujaamast. Šeremetjevo on Domodedovo järel Venemaa suuruselt teine lennujaam. 2009. aastal teenindas Šeremetjevo 14 764 000 lennureisijat ja 158 606 lendu. Aastail 1991-2015 teenindas liini Estonian Air, alates 2012. aastast ka Aeroflot. Domodedovo lennujaam Vnukovo lennujaam
Otto Woldemar Ludwig Schultz

Otto Woldemar Ludwig Schultz (23. detsember 1864 Tallinn – 19. veebruar 1929 Pärnu-Jaagupi) oli Eesti vaimulik. Lõpetas Tallinna toomkooli. Õppis aastatel 1884–1889 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Täiendas end 1890–1891 Saksamaal. Oli prooviaastal Koerus ja Narvas. Ordineeriti vaimulikuks 1. märtsil 1892. Oli aastal 1892 Pärnu praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1893–1895 oli Pärnu-Jakobi koguduse adjunktõpetaja, 1895–1929 Pärnu-Jakobi koguduse õpetaja. Asutas Pärnu-Jaagupi kirikumõisa talus debiilsete laste kasvatusasutuse "Nain" ja Libatse tuberkuloosihaigete ravila. Otto Woldemar Ludwig Schultzi isa Ernst Wilhelm Woldemar Schultz oli Saarde koguduse pastor ja hilisem Eestimaa kindralsuperintendent, emapoolne vanaisa Otto Christoph Heinrich Girgensohn oli Alūksne ja Tallinna Oleviste koguduste vaimulik. Pojad Johannes Reinhold Schultz ja Kurt Rudolf Schultz hakkasid vaimulikeks. Tema äi Ferdinand Justius Luther oli Emmaste Immanueli koguduse esimene õpetaja, Käina Martini koguduse õpetaja ja Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja, tema naisevend Ralf Johannes Ferdinand Luther oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse ja Tartu Ülikooli koguduse (saksa pihtkonna) õpetaja. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann Pärnu-Jaagupi Koguduse vaimulikud(arhiveeritult) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. märts 2012. Vaadatud 12. oktoobril 2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Sakrebulo

Sakrebulo (gruusia keeles საკრებულო) on Gruusias kohaliku omavalitsuse esindusorgan. Sakrebulod loodi Gruusias 1991. aasta reformide käigus Nõukogude Liidust iseseisvumise järel.
RC Cola

RC Cola (või Royal Crown Cola) on karboniseeritud koolajook. Eestis turustab RC Colat A. Le Coq. RC Cola on maailma kolmas koolajoogibränd Coca-Cola ja Pepsi-Cola järel [viide?]. Seda müüakse ja toodetakse 60 riigis ning 2010. aasta juunist on see saadaval Eestiski. RC Cola leiutas farmatseut Claude Hatcher, kes hakkas 1904. aastal USA Georgia osariigis oma pere elumaja keldris karastusjooke valmistama. Esimene koola kandis nime Chero Cola. 1925. aastal hakkas ettevõte oma toodangule värvi- ja lõhnaaineid lisama ning võttis ettevõtte uueks nimeks Nehi Corporation. 1934 muudeti see Royal Crown Colaks ehk RC Colaks. 1964. aastal sai RC Colast esimene karastusjook, mida hakati müüma alumiiniumpurgis.
Zamfara osariik

Zamfara on Nigeeria 1. järgu haldusüksus (osariik) riigi loodeosas. Kuni 1996. aastani oli piirkond osa Sokoto osariigist. Zamfara piirneb põhjas Nigeriga, lõunas Kaduna, idas Katsina ning läänes Sokoto ja Nigeri osariigiga. Zamfara osariik jaguneb 14 omavalitsusalaks. Osariigi pealinn on Gusau. Teised suuremad asulad on Kaura Namoda, Gummi ja Talata Mafara. Zamfara oli aastal 2000 esimene Nigeeria osariik, kus hakkas kehtima šariaat. Osariiki läbib Zamfara jõgi. Osariigis kasvatatakse peamiselt hirssi, maisi, riisi, maapähkleid, puuvilla, tubakat ja ube. Piirkonnas on suured kulla ja pliimaagi leiukohad. Kevadel 2010 hukkus illegaalse kullakaevandamise käigus saadud pliimürgistuse tagajärjel üle 160 inimese. Osariigi jalgpallimeeskond Zamfara United F.C. mängib Nigeeria kõrgliigas. Lingyado
Noynoy Aquino

Benigno Simeon Cojuangco Aquino III (8. veebruar 1960 Manila – 24. juuni 2021) oli Filipiinide poliitik. Ta oli alates 30. juunist 2010 kuni 30. juunini 2016 Filipiinide president. Aquino on neljandat põlve poliitik. Tema vanavanaisa Servillano Aquino oli 1896–1898 toimunud Filipiinide revolutsiooni ajal Filipiinide kindral ja pärast Filipiinide esimese parlamendi liige. Tema vanaisa Beningno Aquino vanem oli palju kordi parlamendi liige ja 1943–1944 parlamendi spiiker. Isa Benigno Aquino noorem oli senaator ja presidendi Ferdinand Marcose vastase opositsiooni liider ning mõrvati 1983. Ema Corazon Aquino oli Filipiinide president 1986–1992. Ta on õppinud majandusteadust. Ta lõpetas eraülikooli Manila Ateneo Ülikool 1981 ja läks seejärel USA-sse, kus tema perekond eksiilis oli. 1983 naasis isa kodumaale ja tapeti president Marcose käsilaste poolt. Sellegipoolest läks temagi samal aastal kodumaale tagasi ja töötas erasektoris mitmes ametis. Noynoy Aquino kuulus Liberaalsesse Parteisse. Samasse erakonda kuulus ka tema isa, kuid mitte ema ja vanaisa. Aastatel 1998–2007 oli ta parlamendi alamkoja liige ning seejärel, kui ta enam alamkotta kandideerida ei tohtinud (oli seal juba liiga kaua olnud), kandideeris ta ülemkotta ja sai senaatoriks. Kui tema ema 1. augustil 2009 suri, hakkasid paljud soovima, et Aquino kandideeriks ka ise presidendiks. 9. septembril 2009 teataski ta ametlikult, et kandideerib Filipiinide 2010. aasta presidendivalimistel. 10. mail 2010 valiti ta 42,08 protsendiga häältest presidendiks. Tema peamine vastaskandidaat oli Joseph Estrada, asepresident 1992–1998 ja president 1998–2001, kes oli varem kohtu poolt korruptsioonis süüdi mõistetud. Estrada kogus 26,25% häältest. Kuid asepresidentide valimisel läks vastupidi ja asepresidendiks ei saanud Aquino soosik Mar Roxas, vaid Estrada kandidaat Jejomar Binay.
Liberaalne Partei

Liberaalne Partei on mitmes riigis: Liberaalne Partei, partei Brasiilias Liberaalne Partei, partei Egiptuses Liberaalne Partei, partei Hongkongis Liberaalne Partei, partei Islandil Liberaalne Partei, partei Kreekas Liberaalne Partei, partei Moldovas Liberaalne Partei, partei Rwandas Liberaalne Partei, partei Suurbritannias Liberaalne Partei, endine partei Suurbritannias Liberaalne Partei, partei Uruguays
Vaba Eesti Sõna

Vaba Eesti Sõna on New Yorgis välja antav eestikeelne ajaleht. Ajaleht asutati aastal 1949. Paberil ilmus leht kord nädalas. Lehte trükiti ja saadeti laiali Ameerika Ühendriikides. Alates 2017. aastast ilmub digitaalsena. Lehe toimetaja Kärt Ulman elab Eestis. Eesti Hääl, 11. aprill 2019 Ajalehe internetiväljanne
New Yorgi Eesti Maja

New Yorgi Eesti Maja (inglise keeles New York Estonian House) on New Yorgi peamises kesklinnas Midtown Manhattanil asuv Eesti Maja. East Riveri läheduses asuv hoone paikneb aadressil 243 East 34th Street. Hoone ostsid väliseestlased seltsi- ja kultuurielu alalhoidmiseks 1946. aastal. New Yorgi Eesti Majas asub hulgaliselt eestlaste organisatsioone: New Yorgi Eesti Kool, New Yorgi Eesti Meeskoor ja New Yorgi Eesti Naiskoor ning rahvatantsurühm, Ameerika Ühendriikide suurima eestikeelse ajalehe Vaba Eesti Sõna toimetus. Uusbarokses prantsuse beaux-arts-stiilis maja projekteeris Brooklyni arhitekt Thomas Grey ja see ehitati aastatel 1898–1899. Maja valmis Kodanikuklubi (Civic Club) jaoks, mille oli asutanud kohalik sotsiaalelu reformija Frederick Norton Goddard (1861–1905), et vähendada ümbruskonnas vaesust ja võidelda mängurlusega. Pärast tema surma lakkas klubi olemast, aga maja jäi Goddardi perekonna kätte, kuni Nortoni lesk müüs selle 1946. aastal 25 000 USA dollari eest New Yorgi Eesti Haridusseltsile, kellele New Yorgi Eesti Maja tänapäevalgi kuulub. 1978. aastal võeti maja New Yorgi Mälestusmärkide Säilitamise Komisjoni poolt kaitsealuse arhitektuurimälestisena (New York City Landmark) kaitse alla. 1982. aasta 16. septembril kanti maja Ameerika Ühendriikide ajalooliste paikade riiklikku registrisse (National Register of Historic Places). 1992. aastal tehti hoones saja tuhande dollari väärtuses restaureerimistöid. Hooneesine tänav on hea koht nn Manhattani pööripäeva vaatlemiseks. Baltimore'i Eesti Maja Chicago Eesti Maja Lakewoodi Eesti Maja Los Angelese Eesti Maja New Yorgi Eesti Maja koduleht New Yorgi Eesti Maja Facebookis New Yorgi Eesti Maja kanal YouTube'is
Eesti Elu

Eesti Elu on väliseesti ajaleht, mida aastast 2002 annab välja Kanadas Torontos Tartu College'i Kirjastuskomitee. Kui varasemate ajalehtede Vaba Eestlane ja Meie Elu tulevik oli ohus, ostis Tartu College mõlema lehe tellijaskonnad ja ajalehed koondusid ühise nime alla Eesti Elu. Eesti Elu ilmub kord nädalas, peatoimetaja on Kai Kiilaspea. Ajalehes ilmuvad ka ingliskeelsed küljed päisega Estonian Life, mille artiklid eestikeelse osaga ei kattu. Eesti Elu vajab Teie kõigi abi! Eesti Elu, 26. aprill 2019 Suuremate väliseesti kogukondade ajalehed. Eesti Päevaleht (Rootsi), 16. veebruar 2011 Eesti Elu/Estonian Life, 11. september 2020 Ajalehe veebiväljaanne
Ross Thomas

Ross Thomas (19. veebruar 1926 – 18. detsember 1995) oli ameerika kriminaalromaanide autor. Ta kasutas pseudonüümi Oliver Bleeck. Teise maailmasõja ajal võitles Filipiinidel. Enne kirjanikuks saamist töötas Thomas suhtekorraldajana, reporterina, ametiühingu pressiesindajana ja poliitilise analüütikuna. Esikromaan "The Cold War Swap" (1966) võitis 1967. aastal Edgar Allan Poe auhinna parima debüütromaani kategoorias. Ross Thomas suri kopsuvähki kaks kuud enne oma 70. sünnipäeva. "Kibuvitsatihnik" – Briarpatch, 1984; eesti keeles: Varrak 2003. Aastal 1985. võitis teos Edgar Allan Poe auhinna parima romaani kategoorias. "Aktsiaselts Voodoo" – Voodoo, Ltd, 1992; eesti keeles: Varrak 1996; tõlkija Tõnis Leemets "Procaine'i päevikud" – The Procane Chronicle, 1971; eesti keeles: Kupar 1994 sarjas Kupra kriminaalromaan Ross Thomas. Krimi-Couch.de Tribute to Ross Thomas. Blogi Mystery Ink It's Ross Thomas time again. Crime Fiction Dossier, 15. august 2006
101 Eesti...

"101 Eesti..." on kirjastuse Varrak Eesti-teemaline raamatusari, mida ilmub aastast 2010. Iga sarja raamat kirjeldab mingi valdkonna 101 Eestiga seotud objekti. Mart Juur, "101 Eesti popmuusika albumit", 2010 Toomas Kukk, "101 Eesti lille", 2010 Mart Laar, "101 Eesti ajaloo sündmust", 2010 Eve Mägi, "101 Eesti lindu", 2010 Tiit Karuks, "101 Eesti spordilugu", 2011 Marju Kõivupuu, "101 Eesti pühapaika", 2011 Rein Sander, "101 Eesti puud ja põõsast metsas, pargis, aias", 2011 Rein Veidemann, "101 Eesti kirjandusteost", 2011 Mati Õun ja Hanno Ojalo, "101 Eesti lahingut", 2012 Peeter Ernits, "101 Eesti looma", 2012 Karin Hallas-Murula, "101 Eesti arhitektuuriteost", 2012 Juhan Maiste, "101 Eesti mõisa", 2013 Ain Raal, "101 Eesti ravimtaime", 2013 Piret Õunapuu, "101 Eesti vana aja asja", 2015 Kaur Alttoa "101 Eesti pühakoda", 2015 Sarjast kirjastuse Varrak kodulehel
Jaan Vaabel

Jaan Vaabel (sündinud 23. juunil 1982) on eesti koolitaja ja jurist, endine noorpoliitik. Ta on ühenduse Noored Rohelised asutajaliige[viide?] ja oli NR juhatuse esimees aastail 2007–2010.[viide?] Jaan Vaabel oli erakonna Eestimaa Rohelised Tallinna piirkonna juhatuse liige ning ajavahemikul 29. mai 2010 – 4. aprill 2013 erakonna juhatuse liige. Jaan Vaabel on töötanud alates 2003. aastast tarkvarakasutajate koolitaja ja lektorina. Omab andragoogi kutsetunnistust.[viide?] Alates 2013. aastast on ta Eesti Juristide Liidu liige.[viide?] Ta kandideeris Riigikogu 2011. aasta valimistel Harju ja Rapla maakonnas ning sai 37 häält. Jaan Vaabel on abielus, tal on kaks tütart ja poeg.[viide?] Sven Randlaid. "Aleksei Lotman valiti roheliste eestkõnelejaks" ERR, 8. juuni 2010 "Jaan Vaabel Lektor/Koolitaja". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2010. Vaadatud 9. juunil 2010. Jaan Vaabeli Arvutikoolitus IT Koolitus
Security Assertion Markup Language

Security Assertion Markup Language (SAML) on XML-põhine standard, vahetamaks autentimise ja autoriseerimise infot turvadomeenide vahel. Selle on tootnud OASIS Turvateenuste Tehnilise Nõukogu (Security Services Technical Committee). SAMLi põhieesmärk on lahendada SSO (Single Sign On) probleem.
Zoran Đinđić

Zoran Đinđić (serbia keeles Зоран Ђинђић; 1. august 1952 – 12. märts 2003 Belgrad) oli Serbia poliitik, peaminister 25. jaanuarist 2001 kuni surmani. 1979 kaitses ta Konstanzi Ülikoolis filosoofiadoktori kraadi. Đinđić kuulus Demokraatliku Partei taastajate hulka (1989) ning sai 1994 partei juhiks. 1997. aasta veebruarist detsembrini oli ta Belgradi linnapea. Đinđićist sai Slobodan Miloševići vastase opositsiooni juhte ja pärast Miloševići kukutamist peaminister. Ta kuulutas soovi korraldada demokraatlikke reforme ja seadis eesmärgiks Serbia liitumise Euroopa Liiduga. Kuigi Jugoslaavia tollane president Vojislav Koštunica süüdistas korduvalt Đinđićit sidemetes organiseeritud kuritegevusega, rõhutas Đinđić alati, et soovib Serbia kuritegevusest puhastada. Ta lõi tunnistaja kaitse programmi, et oleks võimalik kuritegude olulisi tunnistajaid enne kohtuprotsessi, selle ajal ja/või pärast seda kaitsta. See ärritas maffia liidreid ja nendega seotud Serbia salapolitsei töötajaid, kes olid endiselt lojaalsed kukutatud presidendile Miloševićile. Salapolitsei eriüksuse ülem Milorad Ulemeki käsul tappis tema alluv Zvezdan Jovanović 12. märtsil 2003 Belgradis Đinđići. Jovanović tulistas teda kell 12.23, mil Đinđić tööle saabus, valitsushoone trepil lähedaloleva maja 3. korruse aknast. Đinđić sai ühe kuuli rindu ja suri peaaegu hetkeliselt. Serbia president Nataša Mićić kuulutas riigis välja erakorralise seisukorra. Demokraatliku Partei juhiks valiti Zoran Živković. 23. mail 2007 mõisteti Đinđići mõrvas süüdi 12 meest, sealhulgas Ulemek, kes vahistati 2004. aasta mais. 3 meest mõisteti süüdi tagaselja.
Blessthefall

Blessthefall on USA metalcore-bänd, mis asutati 2004. aastal. Nende debüütalbum "His Last Walk" ilmus 10. aprillil 2007. Beau Bokan – vokaal, klahvpillid (aastast 2008) Eric Labert – soolokitarr, taustalaul (aastast 2005) Jared Warth – bass, vokaal (aastast 2004) Matt Traynor – trummid, löökpillid (aastast 2004) Elliott Gruenberg – kitarr (aastast 2011) Beau Bokan, 2014 Elliott Gruenberg, 2014 Eric Lambert, 2014 Jared Warth, 2014 Mike Frisby – rütmikitarr (2004–2011) Craig Mabbitt – vokaal (2004–2007) Miili Bergsma – soolokitarr (2004–2005) Stuudioalbumid "His Last Walk" (2007) "Witness" (2009) "Awakening" (2011) "Hollow Bodies" (2013) "To Those Left Behind" (2015) "Hard Feelings" (2018)
Pepakura

Pepakura (inglise keeles papercraft või paper-folding craft) on paberi modelleerimise meetod kolmemõõtmeliste asjade loomiseks sarnaselt origamiga. Võrreldes origamiga võib pepakura objekt koosneda mitmest paberi osast, mis lõigatakse välja, kleebitakse kokku ja moodustavad nii terviku. Eestis on see tehnikat tutvustatud lasteajakirjas Täheke ja õpetatud, kuidas teha paberist erinevaid sõidukeid ja loomi. 1990. aastate alguses anti välja Heiki Kongi ja Kalvi Aluve albumid "Paberist Viru värav" ja "Paberist Rannavärav", kus sai paberist välja lõigata ja kokku kleepida Tallinna vanalinna hooneid ning linnamüüri. Heiki Kongi ja Kalvi Aluve, Paberist Viru värav, Tallinn, Valgus, 1991 Sr-Fraude Papercraft Papyromania RecorteCole Paper toy transformer. CRAZY PAPER CUBE. PAPER ROSE VIDEO . Heart popup card video . FLOWER 01 Video. FLOWER 02 Video. PAPER ROSES Video. UNBELIEVABLE PAPER TOY. UNBELIEVABLE PAPER TOY 2 .
Mulgi rattamaraton

Mulgi rattamaraton on 2001. aastal alguse saanud ja sarja Estonian Cup kuuluv rattaspordi üritus Viljandis, mis toimub nüüd MTBest rattamaratonide sarja etapina. Võistluse start antakse Viljandi linnastaadioni kõrval oleval parkimisplatsilt, kust saab alguse ka Suurjooks ümber Viljandi järve. Aastal 2005 toimunud võistluste tulemused tühistati ja neid ei arvestatud Elion Estonian Cup üldarvestuses. 15 km enne raja lõppu olid pealtvaatajat muutnud raja tähistust. Selle tulemusena sõitsid ligi 75 ratturit lühemat teed pidi finišisse. Mulgi rattaralli Sakala: Pahatahtlik publik nurjas tänavuse rattamaratoni Koduleht Videokokkuvõte 10. Mulgi rattamaratonist ERR
Intiimsuhted

Intiimsuhted on väga lähedased, usalduslikud, puhtisiklikud, eraelulised, teiste eest varjatud suhted. Intiimsuhted haaravad ka romantilisi suhteid, armusuhteid, erootilisi ja seksuaalsuhteid. Armastus Sõprus EE 3: 657.
Mesinädalad

Mesinädalad on abielu esimesed nädalad . Sageli on see noorpaari intensiivse armuelu aeg, mil armunud pühendavad suure osa ajast intiimsuhtele. Tihti on mesinädalate aeg seotud pulmareisiga. ÕS 2006
Pulmad

Pulmad ehk pulmapidu on traditsiooniline abiellumise puhul toimuv pidu, mis võib hõlmata ka eri usulisi või maagilisi kombetalitusi ja rituaale (sh siirderiitusi). Pulmade rituaalses osas on säilinud rohkesti ürgseid elemente (võitlus ja liit kahe kogukonna vahel, sigivus-, õnne-, tõrjemaagia jne), mis on segunenud uuemate tavadega. Pulmad tähendasid ühtlasi kahe kogukonna sõprusvahekorda ja liitu astumist, millega kaasnesid mõlemapoolsed huvid ja kohustused uue loodava pere suhtes.  Pikemalt artiklis Eesti pulmakombed Eesti pulmakommetest kõneldes peetakse sageli silmas eelkõige 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul etnograafide kirjeldatud pulmakombeid (Eesti talupojapulm). Tavad on viimase sajandi vältel suuresti muutunud. Ehkki praktikas on eri traditsioonid läbi põimunud, võib eristada tänapäevaseid eesti pulmakombeid, traditsioonilisi eesti pulmakombeid, nende vahele asetuvaid eesti maausuliste pulmakombeid, eesti luterlikke ja õigeusklikke pulmakombeid. Oma tavad on ka teistel Eestis elavatel rahvastel. Kosjad olid mitmeastmelised ning neile järgnesid mitmepäevased pulmapeod. Seejuures ei olnud pulmad seotud kirikurituaaliga, vaid toimusid paar päeva kuni mitu nädalat pärast laulatust, kus pruutpaar käis vaid tunnistajatega. Enamasti peeti vanu eesti pulmi alguses pruudi kodus ja pärast peigmehe kodus (n-ö kahe otsaga pulmad). Talupojapulmad olid ka nn laulupulmad: laul saatis kombetalituse kõiki lõike neid seletades või kommenteerides. Vana regilaul on elavana säilinudki kõige kauem pulmades (Setumaal ja Kihnus tänapäevalgi). Kesksel kohal eesti tänapäevastes pulmakommetes on pulmapidu. Kuna kiriklikke laulatusi on vähe, täidab enamasti laulatuse aset abielu registreerimine ilmalikult nn õnnepalees. Põhiliselt tähistatakse pulmi siiski pulmapeol, mis toimub kas abiellunute uues kodus või selleks eraldi valitud paigas. Tavaliselt on pulmapeol tähtis pidulaud söögi-joogiga, kuid jätkuvalt harrastatakse ka ühismänge ja -laulmisi pulmaliste lõbustamiseks (nt "Pruudipärg" ja mitmesugused osavusproovid). Pulma võib juhtida pulmavanem (pulmaisa), kes on üldjuhul kas pruutpaari meessoost sugulane, sõber või kutseline peojuht. Pruuti saadavad pruutneitsid, peigmehe poolt aitab pulma korraldada isamees. Mesinädalad Laulatus Pulmareis Pulma-aastapäev Eesti rahvakultuuri leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 222 Ahto Kaasik. "Maarahva pulmad". Vaadatud 20.12.2019. Eesti rahvakultuur. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2008. lk 314