Supermarine Spitfire

Supermarine Spitfire on Supermarine’i arendatud ja toodetud Briti ühekohaline hävituslennuk. Supermarine Spitfire on kiire hävituslennuk, mida kasutati peamiselt vastaste lennukite kinnipidamiseks ning nende hävitamiseks. Lennnukist toodeti mitu versiooni (Mk.1 kuni Mk.24 ja Sf.1 kuni Sf.47) ning lennuk oli kasutusel Suurbritannia Kuninglikus Õhuväes, Suurbritannia Kuninglikus Mereväes ning teistes lääne liitlaste riikides. Supemarine Spitfire’i esimest prototüüpi hakati tootma 1934. aastal ning esimene ametlik lend toimus 5. märtsil 1936. Supermarine Spitfire oli masstoodangus aastatel 1936 kuni 1948. Spitfire’i disainis Reginald Joseph Mitchell. Supermarine Spitfire oli enne katselendude lõpetamist juba Briti Õhuministeeriumile muljet avaldanud ning seepärast sõlmiti leping 3. juunil 1936, millega telliti 310 Spitfire’i lennukit. Eesti Vabariigi Sõjaministeerium (tänapäeval Kaitseministeerium) tellis Eestile 1938. aastal 12 Spitfire Mk 1 (Type 332) hävituslennukit ning 1939. aasta veebruaris võeti Eesti tellimus vastu. Teise maailmasõja tõttu jäid lennukid kohale toimetamata. Teise maailmasõja ajal kaotas Suurbritannia Kuninglik Õhuvägi ja teised liitlasväed kokku umbes 1549 Spitfire’i. Kaotused olid peamiselt põhjustatud lahingulistest kokkupõrgetest, õnnetustest ja vaenlase tegevusest. Vastavalt mudelile kasutati erinevaid relvavariante. A-variandis (originaalvariant) kasutati .303 kuulipildujaid. Hiljem tuli kasutusse B-variant, kus kasutati kahte 20 mm kahurit ning kahte .303 kuulipildujat. Lisandus juurde ka variant C, mis oli üldjuhul A- ja B-variandi kombinatsioon või hoopis kaks 20mm kahurit koos, ning E-variant, mis kasutas kahte 20mm kahurit ning .50 kuulipildujat. Spitfire I: algne mudel, toodeti kokku 1566 tükki. Spitfire II:  väheste muudatusega teine mudel, toodeti kokku 750 IIA ja 170 IIB mudelit. Spitfire III: eksperimenteerimiseks toodetud mudel, toodeti 1 tükk. Spitfire IV: Griffon mootori prototüüp, toodetud ühikuid pole mainitud. Spitfire V: tugevdatud kere, kasutas 1440-ja 1470 hobujõu suurust Merlini mootorit. Toodeti 94 VA, 3923 VB JA 2447 VC varianti. Spitfire VI: lennukõrgus suurem kui eelnevatel mudelitel. 1415 hobujõu suurune Merlin mootor. Toodeti 100 tükki. Spitfire VII: sarnane VI-le, toodeti 140 tükki. Spitfire VIII: kasutas Merlin 61, 63, 66 ja 70 mootorit. Toodeti 1658 tükki. Spitfire IX: mootori tüüp sama, mis eelmisel mudelil. Toodeti 5665 tükki. Spitfire X: survestatud kabiiniga, Merlin 77 mootor. Toodeti 16 tükki. Spitfire XI: relvastamata luurelennuk. Merlin 61, 63 või 70 mootor. Toodeti 471 tükki. Spitfire XII: madalal kõrgusel lendav lennuk. Toodeti 100 tükki. Spitfire XIII: madalal kõrgusel lendav lennuk.  Kasutas Merlin 32 mootorit. Toodeti 18 tükki. Spitfire XIV: tugevdatud kerega lennuk, lahingtegevuseks. Griffon 65 või 66 mootor. Toodeti 957 tükki. Spitfire XVI:  Merlin 266 mootor. Toodeti 1054 tükki. Spitfire XVIII: lisatud tagakaamera, toodeti 300 tükki. Spitfire XIX:  relvastamata, enamus kabiinid survestatud. Toodeti 225 tükki. Spitfire XX: ehitati prototüüpide Mk.IV ja Mk.XII baasil. Toodeti kokku 225 tükki. Spitfire 21: uus keredisain. Toodeti 122 tükki. Spitfire 22: vähesed muudatused. Toodeti 278 tükki. Spitfire 24: vähesed muudatused. Toodeti 54 tükki. Seafire IB: mereväele toodetud lennuk. Toodeti 166 tükki. Seafire IIC: katapuldi konksud, tugevdatud telik. Merlin 32 mootor. Toodeti 372 tükki. Seafire III: kahekordne kokkulapitav tiib. Merlin 55M mootor. Toodeti 1220 tükki. Seafire XV: Griffon VI mootor. Toodeti 390 tükki. Seafire XVII või 17: Pisarakujulise kokpiti katusega. Toodeti 232 tükki. Seafire 45: ilma kokkulapitavate tiibadeta. Toodeti 50 tükki. Seafire 46: samade parameetritega, mis Seafire 45, lisatud tagakaamera. Toodeti 24 tükki. Seafire 47: kokkulapitavate tiibadega. Toodeti 140 tükki. Spitifre kasutas Rolls-Royce Merlin mootorit (tähisnimega PV-12), mis oli 27-liitrine vedeliku-jahutusega mootor. Spitfire Mk.1 mootori võimsus oli kuni 1030 hobujõudu. Tegu oli kolbmootoriga, mis tähendas, et Spitfire tegi lennates iseloomulikku ja hirmu tekitavat heli. Tänu hävituslennuki kiirele arengule suutsid Merlin mootorid välja anda üle 1400 hobujõu. Hävituslennuk Spitfire jäi kasutusse kuni 1960. aastate lõpupooleni. Tegemist oli ainsa lennukiga, mis oli tootmises enne sõda, selle ajal ning pärast. Spitfire sai tänu Suurbritannia lahingule sümboliks ja Spitfire'it tunnustati rohkem kui teist brittide kasutuses olevat hävituslennukit Hurricane. Kokku toodeti Spitfire lennukeid 20 341 tükki.  Argentina  Austraalia  Belgia  Birma  Kanada  Tšehhi  Taani  Egiptus  Prantsusmaa  Saksamaa  Kreeka  Hongkong  India  Indoneesia  Iirimaa  Iisrael  Itaalia  Holland  Uus-Meremaa  Norra  Pakistan  Poola  Portugal  LAV  Nõukogude Liit  Rootsi  Süüria  Tai  Türgi  Suurbritannia  USA  Jugoslaavia S. S. h. w. &. forum, „Supermarine Type 300,“ 07.2020. Saadaval: http://www.k5054.com. [Kasutatud 22 03 2024]. R. A. Museum, „Vickers Supermarine Spitfire Mk. 1,“ 2024. Saadaval: https://rafm.tours/vickers-supermarine-spitfire-mk1. [Kasutatud 25 .04.2024]. M. A. Shows, „Supermarine Spitifre,“ Saadaval: https://www.military-airshows.co.uk/spitfire.htm. [Kasutatud 05.04.2024]. F. A. Spitfire, „Fly A Spitfire,“ 24.12.2019. Saadaval: https://flyaspitfire.com/2019/12/24/what-engine-did-the-spitfire-have/. [Kasutatud 22 03 2024]. A. Mitchell, „Why is The Supermarine Spitfire so Iconic?,“ 22 03 2024. Saadaval: https://simpleflying.com/why-is-the-supermarine-spitfire-so-iconic/. [Kasutatud 25.04.2024]. R. A. A. Force, „Supermarine Spitfire Mk XVI,“ Saadaval: https://www.airforce.gov.au/community/event-participation/air-force-heritage-aircraft-fleet/supermarine-spitfire-mk-xvi. [Kasutatud 04.04.2024].