laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Phanthog

Phanthog (hiina 潘多 (Pan Duo); 1939 Nyingchi – 31. märts 2014 Wuxi, Jiangsu) oli Hiina tiibeti alpinist, kes teise naismägironijana oli tõusnud Džomolungma tippu. Ta valiti viiel korral alates 1970. aastate keskpaigast Ülehiinalise Rahvaesindajate Kogu liikmeks. Mägironimises tõusis Phantong 1959. aastal Xinjiangi territooriumile jääva Pamiiris asuva Muztagata (7509 m) tippu. See oli naisalpinistide uus kõrgusrekord maailmas, senine oli see prantsuse naismägironijate käes. 27. mail 1975 tõusis ta teise naisena Džomolungma (8848 m) tippu. Kui 11 päeva varem jõudis jaapanlanna Junko Tabei tippu standardset marsruuti mööda (mäe lõunaküljelt, nn Hillary-Tenzingi marsruut), siis Phanthog tegi seda esimese naisena mäe põhjaküljelt (Tiibeti poolt). Pan Duo: China's first woman on top of world. web.archive.org Phanthog. Foto
Po pojass v nebe

"Po pojass v nebe" ('Vööni taevas') on Venemaa rokkmuusiku Nikolai Noskovi neljas stuudioalbum, mis ilmus 7. märtsil 2006. Po pojass v nebe ('Vööni taevas') – 5:25 A na men'šeje ja ne soglasen ('Vähemaga pole ma nõus') – 4:20 Ja ne verju ('Ma ei usu') – 4:50 Pobud' so mnoj ('Ole minuga') – 4:31 Zatšem ('Miks') – 5:47 Tal'janotška – 4:38 Ljubov' i jeda ('Armastus ja toit') – 3:39 Idu ko dnu ('Lähen põhja') - 3:35 Fenetška – 4:30 Spasibo ('Tänan') – 5:08 Uus album Nikolai Noskovi "Po pojass v nebe" Музыкальная газета (vene keeles)
Bez nazvanija

"Bez nazvanija" ('Pealkirjata') on Venemaa rokkmuusiku Nikolai Noskovi viies stuudioalbum, mis ilmus aastal 2012. Album salvestati Saksamaal. Bez nazvanija ('Pealkirjata') – 4:09 Ozjora ('Järved') – 5:09 Notš' ('Öö') – 4:41 Ja bõl odin ('Olin üksi') – 4:06 Ispoved' ('Ülestunnistus') – 4:24 Mjod ('Mesi') – 4:16 Nikolai Noskov salvestab "vahepealse" albumi newsmuz.com (vene keeles) Nikolai Noskov tegi "Pealkirjata albumi" lauluga "Mesi" www.intermedia.ru (vene keeles)
Dõšu tišinoi

"Dõšu tišinoi" ('Hingan vaikust') on Venemaa rokkmuusiku Nikolai Noskovi kolmas stuudioalbum, mis ilmus aastal 2000 Dõšu tišinoi ('Hingan vaikust') – 3:57 Zimnjaja notš ('Talveöö') – 3:46 Romans ('Romanss') – 4:58 Eto zdorovo ('See on hea') – 4:11 Ispoved ('Ülestunnistus') – 3:38 Sneg ('Lumi') – 4:54 Dobroi notši ('Head ööd') – 5:06 Dai mne šans ('Anna mulle võimalus') – 4:56 Uznat tebja ('Sind ära tunda') – 5:13 Moi drug ('Mu sõber') – 4:59 V rai ('Paradiisi') – 3:48 Eto zdorovo (video) Nikolai Noskov kõlas klassikaliselt www.intermedia.ru (vene keeles) Nikolai Noskov :: Hingan vaikust Музыкальная газета (vene keeles) Dõšu tišinoi. Video. youtube.com
Keskmine surmav annus

Keskmine surmav annus (inglise keeles median lethal dose) ehk mediaanne letaaldoos (lühendatult LD50) on standardne viis märkida aine minimaalset mürgiannust, mis on surmav pooltele isenditele katsepopulatsioonist. LD50-ga märgistatavad mürgikogused tuvastatakse enamasti laboratoorsete katsetuste käigus ja rangelt etteantud protseduure järgides. Tavaliselt väljendatakse LD50-t mahu- või kaaluühikus kehakilogrammi kohta (nt rottidele on metanooli suukaudsel manustamisel (PO) LD50 väärtus 5,6 g/kg). Märgitakse ka biotestis kasutatud loomaliik ja manustamisviis: PO - suukaudne IV -(intravenous), veenisisene IP -intraperitoneally kõhuõõnesisene SC -subcutaneous, nahaalune jne. Nii on nokisrästiku LD50 laborihiir(t)ele manustatuna: SC 6,59 mg/kg ja IV 0,8 mg/kg ja hariliku rästiku LD50 laborihiir(t)ele manustatuna :SC 6,45 mg/kg ja IV 0,55 mg/kg. Toksiin Keskmine pärssiv annus (ID50) Keskmine pärssiv kontsentratsioon (IC50) Keskmine toimet avaldav annus (ED50) Keskmine toimet avaldav kontsentratsiooon (EC50) Keskmine surmav kontsentratsioon (LC50) Surmav annus (LD) Täheldatav toimet mitteavaldav kontsentratsioon (NOEC) Vähim toimet avaldav kontsentratsioon (LOEC) Väikseim registreeritud surmav annus (LDLO) toksiinid ja LD50, Veebiversioon (vaadatud 21.02.2014) (inglise keeles) L. Trapido, 2007. "Meditsiiniterminite lühendeid ". 127,131,186,208 lk. ISBN 978-9985-829-79-0 LD50 of venomous snakes - Ultimate species list, Veebiversioon (vaadatud 27.02.2014) (inglise keeles)
Blaž

"Blaž" ('Arulagedus', tuntud ka kui "Ja tebja ljublju", 'Ma armastan sind') on Venemaa rokkmuusiku Nikolai Noskovi debüütstuudioalbum, mis ilmus 1998. aastal. Ja tebja ljublju ('Ma armastan sind') – 4:07 Ja ne modnõj ('Ma pole moes') – 3:41 Daj mne šans ('Anna mulle võimalus') – 5:00 Moj drug ('Mu sõber') – 4:51 Serdca krik ('Südame karje') – 4:29 Na Rusi ('Venemaal') – 5:09 Blaž ('Arulagedus') – 3:44 Solnce ('Päike') – 3:53 Lunnij tanec ('Kuu tants') – 4:06 Tõ ne sahar ('Sa pole suhkur') – 4:56 Nikolai Noskov Русское Радио (vene keeles) Melanhoolia ja paranoia laulik tula.mk.ru (vene keeles)
Paranoija

"Paranoija" ('Paranoia'; tuntud ka kui "Stjokla i beton", 'Klaasid ja betoon') on Venemaa rokkmuusiku Nikolai Noskovi teine stuudioalbum, mis ilmus 1999. aastal. Paranoija ('Paranoia') – 3:48 Stjokla i beton ('Klaasid ja betoon') – 4:00 Ja tebja prošu ('Palun sind') – 4:01 Belaja notš' ('Valge öö') – 4:28 Sneg ('Lumi') – 4:27 Uznat' tebja ('Sind tunda') – 3:56 Primadonna – 3:32 Stšastlivej sna ('Õnnelikum kui uni') – 4:00 Ja – Tvoj DJ ('Olen sinu DJ') – 3:59 Kak prekrasen mir ('Imeline maailm') – 3:17 Nikolai Noskov Русское Радио (vene keeles) Melanhoolia ja paranoia laulik tula.mk.ru (vene keeles)
Aleksander Monakov

Aleksander Monakov-Rogozkin (sündinud 15. juunil 1945 Tallinnas) on Eesti matemaatik ja õppejõud. 1963. aastal lõpetas ta Tallinna 23. Keskkooli. 1968. aastal lõpetas Leningradi Riikliku Ülikooli matemaatika-mehaanikateaduskonna, aastatel 1970–1973 oli samas ülikoolis aspirantuuris. 1975. aastal kaitses ta füüsika-matemaatikateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Liftinguteooriast mõõtuvate funktsioonide ruumides". 1968. aastast töötas ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis, algul õpetajana, seejärel vanemõpetajana, 1976. aastast dotsendina. Aastatel 1991–1992 oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatika-füüsikateaduskonna prodekaan, 1992–1994 sama teaduskonna dekaan. Aastatel 1995–1998 oli ta Tallinna Pedagoogikaülikooli akadeemiline prorektor. 1998. aastast matemaatikaosakonna dotsent, aastatel 2003–2004 matemaatika didaktika õppetooli hoidja. Käesoleval ajal on ta Tallinna Ülikooli digitehnoloogiate instituudi emeriitdotsent. Ta on õpetanud peamiselt matemaatilise analüüsi kursusi. Ta on kirjutanud kõrgkooli matemaatika õpikuid ning tõlkinud eestikeelseid matemaatikaõpikuid ja töövihikuid vene keelde. 2002 Gerhard Rägo nimeline mälestusmedal Tiiu Kaljas (2006). Aleksander Monakov 60. Eesti Matemaatika Seltsi aastaraamat 2005 "Tallinna Ülikool. Digitehnoloogiate Instituut. Kontaktid". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. juuli 2016. Vaadatud 3. novembril 2016. Rein-Karl Loide, Aleksandr Monakov-Rogozkin. Hulgateooria ja loogika elemente. Tallinn: E. Vilde nimeline Tallinna Pedagoogiline Instituut, 1978 Aleksandr Monakov-Rogozkin, Peeter Normak, Aleksandr Levin. Hulgateooria ja loogika elemente: põhimõisted ja ülesanded. Tallinn: E. Vilde nimeline Tallinna Pedagoogiline Instituut, 1986 Aleksander Monakov, Anne Tali. Reaalmuutuja funktsioonide teooria: võimsus, mõõt ja integraal. Tallinn: E. Vilde nimeline Tallinna Pedagoogiline Instituut, 1991 Aleksander Monakov. Ühe muutuja funktsiooni piirväärtus. Tallinn: Tallinna Pedagoogikaülikool, 1992
Tallinna sõjakuberner

Tallinna sõjakuberner (vene keeles ревельский военный губернатор) oli ametikoht Venemaa Keisririigis Eestimaa kubermangus Tallinnas. 1800–1802 kindralmajor Aleksandr Balašov (1770–1837) komandant 1802–1806 kindralmajor krahv Paul von Tiesenhausen (1774–1864) 1803–1811 admiral Aleksei Spiridov (1753–1828), aastatel 1799–1801 Tallinna sadama kõrgeim komandör 1806–1812 kindral Gregor von Berg (komandant) 1811–1816 prints Paul Friedrich August von Holstein-Oldenburg (1783–1853; samal ajal Eestimaa kindralkuberner) 1816–1828 admiral Aleksei Spiridov 1827 kindralmajor Friedrich von Scheurmann (Tallinna komandant)[1] 1828–1832 kindral Gregor von Berg (1765–1838) 1834–1850 admiral Lodewijk van Heyden (1773–1850) 1850–1853 admiral Friedrich Benjamin von Lütke (1797–1882) 1853–1855 viitseadmiral Ivan Petrovitš Jepantšin (1788–1875; Иван Петрович Епанчин) – ülemkomandant 1854 jalaväekindral Woldemar von Patkul (1783–1855; Владимир Григорьевич Паткуль) (oli ametis 10 kuud) [2] 1854. aasta detsember – kindral Paul von Grabbe (1789–1875; Павел Христофорович Граббе), Krimmi sõja aegne vägede komandör Eestimaal [3] 1856–1859 viitseadmiral, Krahv Ludwig Heinrich Sigismund van Heyden (1806–1901) – samaaegselt ka Tallinna sadama kõrgeim komandör 1914 viitseadmiral Aleksandr Gerassimov (1861–1931), Tallinna sõjaväerajooni ja Tallinna ülem, 11.08.1914 Eestimaa ja Liivimaa kindralkuberner Kroonlinna sõjakuberner Riia sõjakuberner http://www.kulichki.com/gusary/istoriya/slava/dekabristy/grabbe.html "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. mai 2012. Vaadatud 3. novembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Belgradi kunstiülikool

Belgradi kunstiülikool (serbia keeles Универзитет уметности у Београду) on ülikool Serbia pealinnas Belgradis. Õppeasutus moodustati 1957. aastal, kui ühinesid neli akadeemiat. Neist said hiljem ülikooli teaduskonnad. Uue kooli nimeks sai esialgu Kunstiakadeemia. Praeguse nime ja ülikooli staatuse sai kool 1973. aastal. Ülikoolis on neli teaduskonda – muusika-, kujutava kunsti, draamakunsti- ja tarbekunstiteaduskond. https://web.archive.org/web/20111006191238/http://www.arts.bg.ac.rs/rektoraten/uu/?id=istorijatuu Belgradi kunstiülikooli koduleht
Talõši mäed

Talõši mäed (aserbaidžaani Talış dağları, pärsia کوهاى طوالش (Kūhhā-ye Ţavālesh)) on mäestik Aasias Kaspia edelarannikul. Kulgevad loode-kagu suunas, piirnevad kirdes Lənkərani madalikga, kagus on ühenduses Alborzi mäestikuga. Kõrgus kuni 2477 meetrit.
Oleg Popov

Oleg Popov (vene keeles Олег Константинович Попо́в, 31. juuli 1930 Võrubovo, Moskva oblast – 2. november 2016 Rostov Doni ääres) oli vene tsirkuseartist ja näitleja, üks maailma kuulsamaid kloune. 1944. aastal asus ta õppima NSV Liidu riiklikus tsirkuse- ja estraadikunsti koolis, mille lõpetas 1950. aastal. Alustas karjääri ekvilibristina. 1951 debüteeris klounina Saraatovi tsirkuses. Oleg Popov lõi Päikeseklouni tegelaskuju, kes tuli lavale õlgedest tehtud kollase paruka, lohvakate punaste pükste ja musta-valge-ruudulise soniga. Esinemistes kasutas ta ekvilibristika, akrobaatika, žongleerimise ja paroodia elemente. Popov võttis osa esimestest nõukogude tsirkuse ringreisidest Lääne-Euroopas, mis tõid talle ülemaailmse kuulsuse. 1991. aastal kolis ta Venemaalt Saksamaale, kus hakkas esinema oma tsirkuseprogrammiga Õnneliku Hansu (saksa keeles Hans im Glück) pseudonüümi all. Pärast 24 aasta pikkust vaheaega külastas Popov uuesti Venemaad 2015. aasta suvel ning esines oma kavaga Sotši tsirkuses. 2015. aasta detsembris esines ta Peterburi Suure Riikliku Tsirkuse renoveerimisjärgse taasavamise pidustustel. 2016. aasta oktoobri lõpul suundus 86-aastane Oleg Popov ringreisile Rostovisse, kus toimus tema lavakava "Olgu jääv meile päike" esietendus. Ta suri 2. novembri õhtul pärast etendust hotellis südame seiskumise tagajärjel. Hüvastijätt Oleg Popoviga toimus 7. novembril Rostovis, naise ja tütre otsusel maeti ta 9. novembril Saksamaale Egloffsteini linna Baieri liidumaal. Popovi viimne soov oli, et ta maetaks klounikostüümis. Vene NFSV teeneline kunstnik (1956) Vene NFSV rahvakunstnik (1958) NSV Liidu rahvakunstnik (1969) Lenini orden (1980) Sõpruse orden (1994)  Samaara tsirkus kannab Oleg Popovi nime Tjumenis on Oleg Popovi pronksist ausammas Brüsselis ja Münchenis on Oleg Popovi nimeline tänav Guinnessi rekordite raamatus on Popov kirjas kui maailma populaarseim kloun Попов хотел, чтобы его похоронили в клоунском костюме Oleg Popovi veebileht Popovi elulugu peoples.ru lehel Popovi elulugu ya-kloun.ru lehel
Príncipe

Príncipe on saar Guinea lahes. Pindala 136 km². Saar on mägine, kõrgus kuni 948 meetrit (Pico de Príncipe). Saar on vulkaanilise päritoluga ning arvatavalt üle kolme miljoni aasta vana. Kuulub São Toméle ja Príncipele ja moodustab koos ümbruse pisisaartega Príncipe provintsi. Saarel elab umbes 5000 inimest. Ainus linn on Santo António (1357 elanikku), millest 3 km põhja pool asub Príncipe lennujaam. Portugallaste saarele jõudmise ajal oli see asustamata. Saarele pandi nimi ('printsi saar') Portugali kuninga João II lemmikpoja Afonso auks. Saare põhja- ja keskosa muudeti istandusteks, kus töötasid orjad. Algul toodeti seal põhiliselt suhkrut, hiljem kakaod. Pärast São Tomé ja Príncipe iseseisvumist on istandused enamjaolt metsastatud. Príncipel tõestas Arthur Stanley Eddington koos oma meeskonnaga Albert Einsteini relatiivsusteooria paikapidavust 29. mai 1919 päikesevarjutuse ajal.
Gerard De Geer

Gerard Jakob De Geer (20. november 1858 Stockholm – 24. juuli 1943 Stockholm) oli Rootsi geoloog. 1884. aastal oletas ta, et sarnaselt puude aastarõngastega on viirsavi varvid tekkinud ühe astronoomilise aasta jooksul. Ta oli ka esimene, kes väitis, et kliimatingimused mõjutavad varvide paksust ja koostist. Näiteks mida rohkem sulab liustik, seda rohkem on setteid ja seda paksem varvikiht. De Geeri järgi nimetatakse aastakihte varvideks. Enne seda nimetati varvideks heledamaid ja tumedamaid kihte eraldi. De Geer oli varvokronoloogia rajaja ning 1910. aastal avaldas ta esimese varvokronoloogia, mis hõlmas kogu Rootsit. De Geer, G., 1940. Geochronologia Suecica, Principles. Kungliga Svenska Vetenskapsakademiens Handlingar. Pirrus, E., Saarse, L., 1979. Tekstuurid jääpaisjärvesavide tekketingimuste peegeldajana. Eesti NSV saarkõrgustike ja järvenõgude kujunemine. Valgus, Tallinn. Björck, S., Cato, I., Brunnberg, L., Strömberg, B., 1992. The clay-varve based Swedish time scale and its relation to the Late Weichselian radiocarbon chronology. The last deglaciation: Absolute and radiocarbon chronologies. Springer-Verlag, Berlin.
Maria Zahharova-Bruns

Maria Zahharova-Bruns (vene Мария Александровна Захарова; 24. juuli 1900 Peterburi – 14. august 1994 Tallinn) oli vene päritolu Eesti näitleja. Aastatel 1910–1917 õppis ta Peterburi tütarlastegümnaasiumis. 1921. aastal lõpetas Petrogradi Suure Draamateatri stuudio. Aastatel 1921–1923 töötas ta Tallinna vene teatris, 1923–1941 Riia Vene Draamateatris, 1944–1945 Eesti NSV Riiklikus Filharmoonias, 1945–1946 Punalipulise Balti Laevastiku Teatris. Aastatel 1948–1970 oli ta Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri näitleja. 1950 Nõukogude Eesti preemia 1954 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukiri 1965 Eesti NSV teeneline kunstnik Tema poeg oli arhitekt Dmitri Bruns. "Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum. Tähtpäevade kalender". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. november 2016. Vaadatud 4. novembril 2016. Eesti entsüklopeedia, 14. köide. Tallinn, Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000. Rahvusarhiivi fotode andmebaas. ENSV Riikliku Vene Draamateatri õppestuudio vastuvõtukomisjon: ENSV teeneline kunstnik M. Zahharova, ENSV rahvakunstnik V. Arhipenko, lavastaja V. Petrov ja näitleja E. Vokaljuk (1975) Haud Tallinna Metsakalmistul
Maria Zahharova

See artikkel räägib Venemaa välisministeeriumi pressiesindajast. Vene päritolu Eesti näitleja kohta vaata artiklit Maria Zahharova-Bruns. Maria Vladimirovna Zahharova (vene keeles Мария Владимировна Захарова; snd 24. detsembril 1975) on alates 10. augustist 2015 Vene Föderatsiooni Välisministeeriumi Teabe- ja Pressiosakonna juhataja ehk Venemaa välisministeeriumi pressiesindaja. Ta on Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riiklikust Rahvusvaheliste Suhete Instituudist saanud ajalooteaduste kandidaadi kraadi. МИД: коалиция во главе с США только имитирует борьбу с ИГ [Foreign Ministry: a coalition led by the US only mimics the fight against the IG] (vene). Originaali arhiivikoopia seisuga 2. oktoober 2018. Vaadatud 5. juuni 2016. Директор ДИП МИД Роcсии [Director of the Russian Ministry of Foreign Affairs] (vene). Vaadatud 5. juuni 2016. Говорит Москва [Says Moscow] (vene). Vaadatud 5. juuni 2016. Elulugu (vene keeles) Przhilenskiy, Vladimir; Zakharova, Maria (2016). "Which way is the Russian double-headed eagle looking?". Russian Law Journal. IV (2). Vaadatud 1. veebruar 2017.
Põltsamaa linna aukodanik

Põltsamaa linna aukodanik on Põltsamaa linna tunnustusavaldus, mis antakse üksikisikule Põltsamaa linnale osutatud väljapaistvate teenete eest või linnapoolse erilise austuse avaldusena. Aukodaniku nimetuse andmise otsustab Põltsamaa linnavolikogu ajutise komisjoni tehtud ettepanekute põhjal. Aukodanikuks nimetamisega kaasneb vapimärgi andmine. Põltsamaa linna vapimärk on rinnamärk, millel on Põltsamaa täisvapi kujutis pärjatud altpoolt 2/3 ulatuses. Alates 2008. aastast on igal aastal antud välja kuni üks aukodaniku nimetus. "Põltsamaa linna tunnustuste avaldamise kord" Riigi Teatajas, vastu võetud 21.11.2006 (vaadatud 04. novembril 2016)
Miežiškiai vald

Miežiškiai vald (leedu keeles Miežiškių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Panevėžysi rajoonis. Valla pindala on 20 740 hektarit. 2011. aasta seisuga elas vallas 2424 inimest. Valla keskus on Miežiškiai alev (2011. aasta seisuga 651 elanikku). Vallamaja asub aadressil Taikos g. 1. Vallavanem on Albinas Jacevičius. Vallas asub ka asula staatusega Raguvėlė raudteejaam, kus 2011 aastal oli 38 elanikku. Lisaks küladele on vallas ka mitmed huutorid: [https://web.archive.org/web/20161103235934/http://www.panrs.lt/go.php/Seniunijos206. Panevėžio rajono savivaldybė, vaadatud 4.11.2016. [1]. Lietuvos statistikos departamento, vaadatud 30.10.2016.
Ang Tharkay

Ang Tharkay (1907 Kunde, Solukhumbu – 28. juuli 1981 Kathmandu) oli Nepali šerpa mägironija. Ta on üks neljast Tenzing Norgay, Gyalzen Norbu ja Pasang Dawa Lama kõrval väljapaistvamaid šerpasid 20. sajandil. Ta oli esimene šerpa, kes sai Euroopa riigi autasu. Ta võttis osa 1931. aastal Saksa ekspeditsioonist Kanchenjungale (8586 m), 1930. aastatel sirdarina Shiptoni–Tilmani Nanda Devi ekspeditsioonidest, mitmest Briti Himaalaja ekspeditsioonist Džomolungmale (1933, 1935, 1938), 1937. aastal sirdarina Eric Shiptoni juhitud Karakorami ekspeditsioonist. 1950. aastal palgati ta sirdarina Prantsuse ekspeditsiooni Annapurnale (8091 m), mis lõppes edukalt kahe mehe tipputõusuga. 1951. aastal oli ta Shiptoni juhitud Briti Himaalaja rekognostseerimisekspeditsiooni teenistuses. 1952. aastal tegi ta sirdarina kaasa ekspeditsiooni Cho Oyule (8188 m), 1953. aastal Dhaulagirile (8167 m) ja Nun Kunile (7135 m), 1954. aastal Makalule (8485 m) ja 1955. aastal (tipputõusuga) Kameti (7756 m) tippu. 1962. aastal võttis ta osa India ekspeditsioonist Džomolungmale. Selle käigus tõusis ta Lõunasadulale. 1978. aastal juhtis ta šerpasid Prantsuse ekspeditsioonis Dhaulagirile. Ta suri 1981. aastal vähki. Auleegioni orden Ang Tharkay (1954). "Sherpa: The Memoir of Ang Tharkay (Legends and Lore)". [1] Mein Freund, der Sherpa. austria-forum.org MICHAEL WARD. The Great Angtharkay: A Tribute. alpinejournal.org.uk Ang Tharkay. Foto
Botuliin

Botuliin on mürkaine, mida eritavad ainetegevuse käigus grampositiivsed anaeroobsed bakterid (eriti Clostridium botulinum, aga ka Clostridium baratii ja Clostridium butyricum). Mürgistust, mida põhjustab Clostridium botulinum'i toodetav botuliin, nimetatakse botulismiks. Mürgil on seitse alatüüpi, mida tähistatakse tähtedega A kuni G. Keemiliselt toimelt on botuliin tsinkproteaas, mis lagundab pöördumatult valke, mille abil koliinergilises sünaptilises ülekandes toimub atsetüülkoliini vabanemine vesiikulitest sünaptilisse pilusse.Tulemuseks on lihaste lõtv halvatus. Tegemist on kõige kangema loodusliku mürgiga, mille LD50=1 ng/kg kõhuõõnde süstituna ja LD50=3 ng/kg inhaleerides. (Ühe grammiga saab tappa miljon 100-kilost inimest). Botuliin on meditsiiniliselt kasutusel tüübina A ja tüübina B. Esimest tüüpi kasutatakse esmajoones järgmistel näidustustel: blefarospasm; näo hemispasm ja muud fokaalsed düstooniad; spastiline kõõrkaelsus; laste tserebraalparalüüsist tingitud dünaamilist hobupöida tekitava spastilisuse leevendamine alates teisest eluaastast; insuldijärgse küünarvarre ja labakäe lihaste spastilisuse leevendamine täiskasvanutel; püsiv raske primaarne aksillaarne hüperhidroos, mis häirib elukvaliteeti ja on resistentne paiksele ravile.  Pikemalt artiklites Botox ja Dysport Botuliini sisaldavaid iluprotseduure viivad kosmeetiliselt läbi vaid sertifitseeritud tervishoiutöötajad. Ka ohutusnõuetele vastavates kliinikutes teostatakse täitesüstimisi enamasti näopiirkondadesse, et silendada nahakortse. Sarvkihti läbivate pindmiste süstetega (0-2 mm) või sügavate süstetega (2-10 mm) viiakse aine hoolikalt nahakihtide alustesse näolihastesse. Nende kangestumisega vähenevad eluaastatega miimikast tekkinud kortsukesed. Esteetilisel eesmärgil kestev efekt taandub paraku umbestäpselt kolme kuuga kuni poole aastaga. Terviseohtlikud on protseduurid lehmapiimavalgu-allergia või ka neuromuskulaarsete häirete või neuroloogiliste haiguste all kannatavatele inimestele. Samuti ei sobi protseduurid rasedatele ning rinnaga toitvatele naistele. Ilusüsted nooremate kui 18-aastastele on mitmetes riikides keelatud. 2010. aastaist on botuliini süstimisele püütud leida alternatiive nagu frotox. Botoxi infoleht(arhiveeritult)
Pasang Lhamu Sherpa

Pasang Lhamu Sherpa (10. detsember 1961 Lukla, Solukhumbu ringkond, Koshī provints – 22. aprill 1993 Džomolungma, Nepal) oli Nepali šerpa alpinist. Ta vallutas esimesena Nepali naismägironijaist maailma kõrgeima mäe Džomolungma (22. aprillil 1993). Pärit oli ta mägironijate perekonnast ja alpinismiga hakkas tegelema noores eas. Pasang on roninud Euroopas Mont Blanci tippu ja tõusnud Himaalajas kahe kaheksatuhandlise tippu (Cho Oyu ja Džomolungma). Pasang Lhamu Sherpa jäi kadunuks 22. aprillil 1993 Džomolungma tipust laskumisel. Tema surnukeha avastas 10. mail 1993 Leedu mägironija Vladas Vitkauskas ja viimase kaasosavõtul toodi 15. mail Pasangi surnukeha mäelt alla. Pasang Lhamu Sherpa. ourwisdomworld.blogspot.com.ee Meet Pasang Lhamu Sherpa. spark.adobe.com
Alma Kuula

Alma Johanna Kuula (sündinud Silventoinen; 5. veebruar 1884 Peterburi – 8. oktoober 1941) oli soome laulja, sopran. Kuula vanemad olid tööstur Pekka Silventoinen ja tema abikaasa Hanna Håggson. Ta oli 1914. aastast abielus helilooja Toivo Kuulaga. Kuula lõpetas tüdrukutekooli 1901, Helsingi muusikakooli 1908 ning õppis seejärel Milanos aastatel 1908–1909, 1911–1912 ja 1913–1914, Pariisis 1909–1910, Berliinis 1922 ja Roomas 1928. Kuula andis kontserte ja esines solistina mitmel pool Soomes 1911. aastast alates. Ta esines ka Peterburis, Milanos, Tallinnas, Budapestis, Riias, Oslos ning mitmes linnas Rootsis ja Saksamaal. Kuula õde oli laulja Oili Siikaniemi. "Alma Kuula". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. märts 2016. Vaadatud 4. novembril 2016. Alma Kuula, Yle.fi Alma Kuula, Info Soome Rahvusraamatukogu lehel
Toivo Kuula

Toivo Timoteus Kuula (7. juuli 1883 Vaasa – 18. mai 1918 Viiburi) oli soome helilooja. Fennomaanide hulka kuulunud Kuula looming oli rahvusromatiline, hilisemates töödes on tunda impressionismi mõju. Ta sai surma 34-aastaselt Soome kodusõja järel Viiburis juhuslikult puhkenud tülis, mis muutus relvastatud kokkupõrkeks. Kuula maeti Helsingi Hietaniemi kalmistule. Kuula õppis Helsingi muusikakoolis (hilisem Sibeliuse Akadeemia) 1900–1903, kuid pidi rahapuudusel õpingud katkestama. Tema esimesed silmapaistvad laulud ”Aamulaulu” ja ”Syystunnelma” valmisid enne kui ta sai 1906. aastal õpinguid jätkata. 1908–1909 õppis ta Bolognas, Leipzigis ja Pariisis. 1907 kirjutas ta oma tuntud laulud ”Tuijotin tulehen kauan” ja ”Suutelo” . 1905 abiellus ta oma klassiõe Rauha Nelimarkaga (Silja Valo). Nende 1905. aastal sündinud tütar suri paar kuud hiljem. 1907. aastast elasid nad lahus. Pärast lahutust 1913. aastal abiellus Toivo 1914 laulja Alma Silventoisega. 1917 sündis neil tütar Sinikka Kuula, kellest sai hiljem tuntud pianist.