laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Johannes Jürna

Johannes Jürna (30. juuni 1895 Rapla vald – 13. märts 1930 Tallinn) oli Eesti poliitik, kommunist. 1917. aastal astus Jürna VSDT(b)P-sse, pärast Veebruarirevolutsiooni hakkas osalema revolutsioonilises liikumises. Ta moodustas Raplas Punakaardi salga, kes abistas Harju- ja Viljandimaal mõisate ülevõtmist. 1920. aastate alguses oli ta EKP Rapla Komitee organisaator. 1924. aastast oli Jürna II Riigikogu liige ja Üleüldise Tööliste ja Teenijate Ühisuse juhatuse esimees. 31. mail 1924 tegi Johannes Jürna II Riigikogu 4. istungjärgul ettepaneku: "Ära kuulates valitsuse esitaja seletusi Eesti rahaasjanduse ja kogu majanduse kohta ja arvesse võttes, et Eesti majandust suudab üles ehitada ainult tõelik tööliste ja talupoegade valitsus, kes kohe läbirääkimisi algaks Eesti ühendamise kohta nõukogude sotsialistlikkude vabariikide liiduga, avaldab valitsusele umbusaldust." Jürna osales 1924. aastal 1. detsembri riigipöördekatses. 1925 läks ta illegaalselt NSV Liitu, 1929 lõpetas Leningradis J. Marchlewski nimelise Lääne Vähemusrahvuste Kommunistliku Ülikooli. 1930. aasta alguses saatis ÜK(b)P Jürna EKP KK Tallinna illegaalseks organisaatoriks. Jürna tapeti 13. märtsi 1930 Poliitilise Politsei agentide poolt. Ajakirja Vaba Maa järgi võttis Poliitiline Politsei teadaolevad konspiratiivkorterid juba 7. märtsi õhtul valve alla. Jürna ilmuski 13. märtsil aadressil Endla 28-10 asunud konspiratiivkorterisse, kus kolm politseiametnikku juba ees viibisid, olles korteriomaniku vahistanud. Jürna andis ukse käerauda liigutades märku, olles leppinud kokku korteri pidajaga, millist leppemärki kasutada. Seda teadsid ka politseiametnikud, kes avasid ukse ja tõmbasid Jürna tuppa käsuga tõsta käed üles. Jürna hakkas vastu ja lõi ühe ametniku rusikaga eemale, haaras teisest kinni ja surus ta toas olevale voodile, kus tal õnnestus kätte saada ametniku revolver Nagant M1895, millega ta avas tule ametniku pihta. Enne laskmist sai aga viimane kinni haarata revolvri rauast ja selle kõrvale juhtida, mistõttu kuulid läksid voodisse. Samal ajal avasid teised politseinikud Jürna pihta tule ja haavasid teda surmavalt. Jürna laip viidi Tallinna linna lahkamiskambrisse. Raplas oli Johannes Jürna tänav. Igavene jürna värk selle Jürna tänavaga, Raplamaa Sõnumid, nr. 17, 22 aprill 2020
Hans Wachtmeister (1641–1714)

Krahv Hans Wachtmeister af Johannishus (24. detsember 1641/3. jaanuar 1642 (ukj) Stockholm – 15. veebruar/26. veebruar 1714 Stockholm) oli Rootsi kuningliku Sõjalaevastiku kindraladmiral ja Rootsi kuningate Karl XI ning Karl XII sõjaline nõunik. Hans Wachtmeister teenis Inglismaa laevastikus 1665, Rootsi teenistuses kaptenleitnandina Wolmar Wrangel rügemendis 1666, kammerhärrana kuninga juures 1669 ja Skåne sõjas Taaniga aastatel 1675–1679 ja järgmise 20 aasta jooksul ehitas Rootsi kuningriigi sõjalaevastiku. Hans Wachtmeister oli Kalmari lääni kuberner aastatel 1680–1683 ja pärast sõjalaevastiku moodustamise alustamist Karlskronas 1681. aastal määrati ta uute laiendatud Kalmari ja Blekinge lääni kuberneriks. Samaaegselt kuberneri ametiga oli Hans Wachtmeister kogu Rootsi kuningriigi sõjalaevastiku kindraladmiral ja Rootsi Admiraliteedikolleegiumi president 1682 ning aastatel 1681–1683 ka Rootsi asehaldur (ståthållare) läänipiirkondades. 1687. aastal anti talle Blekingi lääni Skunkenbergi krahvitiitel koos nimelaiendiga Wachtmeister af Johannishus ning ta kanti 1689. aastal Rootsi rüütelkonna aadlimatriklisse (nr. 25). 1710. aastal Põhjasõja käigus toimunud Tallinna piiramise ajal osales Rootsi sõjalaevastik Hans Wachtmeisteri juhtimisel Tallinna kaitsel, takistades Vene vägedel linna ümberpiiramist Tallinna lahe poolt. Hans Wachtmeister suri 1714. aastal ja on maetud Stockholmi Riddarholmeni kirikusse. Hans Wachtmeister oli abielus (1685) krahvinna Sofia Lovisa von Aschebergiga (1664–1720), kuningliku nõuniku välimarssal ja Skåne, Hallandi ja Blekinge kindralkuberner, vabahära ja krahv Rutger von Aschebergi tütrega. Järglased: Eleonora (1686–1729), abiellus 1714 ooberst ja vabahärra Axel Gabriel Leijonhufvudiga (1684–1739) krahv Carl Hans Wachtmeister (1689–1736), Rootsi admiral ja admiraliteedinõunik krahv Gustaf Rutger Wachtmeister (1690–1709 Riia), Rootsi admiraliteedi leitnant ja kapten krahv Alarik Wachtmeister (1694–1715, Rootsi sõjaväelane (kindraladjutant) Sofia Lovisa (1696–1729, abiellus 1718 riiginõuniku ja kindralkuberner, vabahärra ja krahvi (1751) Gustav Friedrich von Roseniga (1688–1769) Mariana (1699–1702) krahv Axel Wilhelm Wachtmeister (1701–1763), Rootsi kammerhärra, Holsteini hertsogkonna ülemjäägermeister, Holstein-Gottorpi hertsog Peteri konverentsinõunik, Vaemla mõisnik Wachtmeister af Johannishus nr 25, www.adelsvapen.com Axel Vilhelm Wachtmeister, www.adelsvapen.com Sven Grauers, Ätten Wachtmeister genom Tiderna (1942)
Werner

Werner võib tähendada järgmist: Werner (eesnimi) Werner I oli Strasbourgi piiskop (umbes 980 - 1028) Werner I, Habsburgi krahv (umbes 1025 – 1096) Werner II, Habsburgi krahv (suri 1167) Werner Oberweselist oli kristlasest poiss, kelle 13. sajandil väidetavalt mõrvasid juudid Werner oli Liivi ordumeister Kohad: Werner on asula Californias Werneri mägi asub Colorados Werneri kraater asub Kuu kesklõuna kõrgmaal Ettevõtted: Kohvik Werner asub Tartus Ülikooli tänaval Carsey-Werner on Ameerika tele- ja filmistuudio Werner Enterprises on Nebraska transpordifirma Werner Co. on maailma suurim redelitootja Werner Publishing Corporation on USA ajakirjade kirjastus Muu: Werner on Byroni teos 1822. aastast Werner Park on pesapallistaadion Omaha lähedal Nebraskas
Karl Sillakivi

Karl Sillakivi (5. oktoober 1911 Narva – 11. september 1994 Tallinn) oli eesti pianist ja klaveripedagoog. Karl Sillakivi õppis Narva Muusikakoolis ja astus 1933 Tallinna Konservatooriumi, mille lõpetas 1938. aastal. Konservatooriumis olid tema õppejõud Theodor Lemba ja Olav Roots. Õpingute ajal esines klaverisaatjana ja kontsertmeistrina (koos Hubert Aumere, Herbert Laane ja teistega). Pärast õpingute lõpetamist andis soolokontserte (1940, 1942, 1948, 1964). Hiljem pühendus peamiselt õppejõutööle. Juhtis 1961. aastal loodud Tallinna Pedagoogilise Instituudi klaverikateedrit kuni 1969. aastani. Lühemat aega juhtis ka Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli üldklaveri osakonda. 1972. aastast kuni elu lõpuni töötas muusikapedagoogika õppejõuna Tallinna Riiklikus Konservatooriumis. Ta kirjutas ja koostas mitu muusikateooria käsiraamatut. Tema õpilaste seas on olnud Aldo Meristo, Olav Ehala, Peep Lassmann, Horre Zeiger, Rolf Uusväli, Sven Grünberg, Anatoli Garšnek, Igor Garšnek, Peeter Saul, Enn Vetemaa, Viktor Ignatjev, Uno Veenre, Reet Laul, Rauno Remme, Leo Normet, Evald Vaino, Aino Himbek, Anneli Merelaid jt. "Kadentsharmoonia" (1988) "Praktiline harmoonia" (I–II, III–IV) "Modulatsiooniteooria" (1987) "Laste-, kooli- ja rahvalaulusaadete kujundamise põhialused" (1988) "Rahvaste laule klaverile" (1970) "Juubilar on klaveripedagoog Karl Sillakivi" ERR arhiiv
Kapsel (ratsasport)

Kapsel ehk ninarihm on valjaste osa, mis kinnitatakse ümber hobuse nina. Selle väljatöötamisel on arvestatud hobuse pea ja lõugade anatoomiat. Kapsel on tugevamast materjalist rihm hobuse ninamikul, lisades sinna pisut survet lisakontrolliks. Eestis kõige levinum inglise kapsel on sobiva suurusega, kui hobuse põseluu ja kapsli vahele mahub 1–2 sõrmelaiust, ning seda pingutatakse siis niipalju, et 2 sõrme mahuks ka kapsli alla. Kapsli põhiline ülesanne on takistada hobusel suu lahtiajamise, keele väljasirutamise või muude soovimatute harjumuste tekkimist. Samuti kergendab kapsel suuliste rõhku hobuse alalõualuu hammastest vabale osale, kuna surve kandub kaudselt üle ka ninaseljale. Et õiget mõju avaldada, peab kapsel olema korralikult kinnitatud (mitte liiga lõtv ega liiga pingul). Inglise kapsel Rootsi kapsel Hannoveri kapsel Mehhiko kapsel ristkapsel http://www.ratsaliit.ee/pa_file/hobuste-hooldus-ja-kasitlemine/?download http://ratsavarustusest.blogspot.com/2015/12/
Piret Bristol

Piret Bristol (sündinud 18. aprillil 1968) on eesti kirjanik. Kirjutanud luulet, romaane ja jutte. Lõpetas 1986 Rapla Keskkooli, 1986–2001 õppis Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas eesti kirjandust. Elanud Tallinnas, töötanud modellina kunstiülikoolis ja toimetajana kirjastuses Faatum. Alates 1993. aastast on elanud Peedul, Tartus ja mujal Tartu lähistel. Töötanud Rapla ajalehtedes Ühistöö ja Nädaline keeletoimetaja ja ajakirjanikuna. On toimetanud veebilehte Kirjanike Kodu ja Rudolf Steineri teoste tõlkeid, aga ka ilukirjandust. On õpetanud loovkirjutamist Tartu Rahvaülikoolis. Debüteeris 1996. aasta veebruaris jutustusega "Turvamehed" (kirjutatud koos Henn-Kaarel Hellatiga) ajakirjas Favoriit. See ilmus kogumikus "Miljon soovi" (2023). Aastatel 1996–2007 oli vabakutseline kirjanik ning on seda ka praegu. Piret Bristol on Eesti Kirjanike Liidu, Supilinna Seltsi, Eesti Dialektilise Filosoofia Seltsi ja Eesti Kirjanduse Seltsi liige. Oktoobrist 2011 kuni 2014. aasta sügiseni oli ta Kirjanike Liidu Tartu osakonna esimees. "Murdumismärk" (Ambra, 1999) "Saatus nagu Sinu käsi" (2000) "Tulemata riik" (2001) "Kaotsiminemise loitsud" (EKSA, 2003) "Nöörist ja seebist" (Jumalikud Ilmutused, 2006) "See sama õnn" (EKSA, 2009) "Nonstop" (Ilmamaa, 2012) "Üks ümberringi" (Jumalikud Ilmutused, 2016) "Muutmissõnad" (Ilmamaa, 2017) "Lilled Vabakal" (Ilmamaa, 2019) "Paralleelmeri" (Tuum, 2007) "Usuvaenlane" (EKSA, 2009) "Pöörikoht" Tuum, (2016) "Viiskümmend lõiget eraellu" (Vabamõtleja, 2018) "Miljon soovi" (Vabamõtleja, 2023) "Sajandi öömajad" (Ilmamaa, 2002) "Sõud" (EKSA, 2005) "Maailm, mis on hea. I" (Ilmamaa, 2011) "Maailm, mis on hea. II" (Ilmamaa, 2012) "Buss number neli: Maailm, mis on hea. III" (Ilmamaa, 2013) "Roosi tänav" (Ilmamaa, 2018) "Päikesepoolses toas" (Ilmamaa, 2021) "Pärast meie aega" (Ilmamaa, 2023) "Kollane maja" (MR. Piller, 2003) "Ääremaa Eesti südames" (Mr. Piller, 2004) "Tartu on unenägu" (2005) "Tartu rahutused" (2009) "Mullast oled sa võetud" (2013) "Kius olla julge II" (2015) Koguteose "Kollane maja" kaaskoostaja Henn-Kaarel Hellati koondkogu "Salve" (Faatum, 2007) "Tartu Üliõpilasteater 1999–2009. Fragmente TÜT ajaloost" (2009) Raimu Hanson: "Tartu kirjanikke asub juhtima Piret Bristol" Tartu Postimees, 7. oktoober 2011 Piret Bristol koduleht Meedias Peeter Künstler, Piret Bristol püüab tabada tõelust Delfi, 25. mai 2001 Berit Selberg "Spontaansuse lõksus" Sirp, 1. november 2002 Jukko Nooni "Piret Bristol näitab mehelegi teed naise pähe" Eesti Päevaleht, 15. juuli 2005 Brita Melts "Salaaken paralleelmaailma Sirp, 28. märts 2008 Margit Adorf "Väsimus murrab ja taarakott kõliseb" Eesti Päevaleht, 6. august 2011 Merlin Piirve "Füüsikud ja üks Filoloog maailmas, mis on korrapäratu" Sirp, 8. detsember 2011 Janika Kronberg "Tartu psühhedeelne ühikapop" Looming, 2/2012 Raimu Hanson "Reaalsusega lõikub miski kuskilt mujalt" Tartu Postimees, 4. jaanuar 2017 Raimu Hanson "Luulesõnalist muutumist täiendavad joonistused" Tartu Postimees, 6. märts 2017
Runnymede (täpsustus)

Runnymede on jõeluht Inglismaal Surrey krahvkonnas Thamesi jõe ääres. Runnymede on omavalitsusüksus Inglismaal Surrey krahvkonnas.
Uldis Pūcītis

Uldis Pūcītis (15. aprill 1937 Ranka vald (Cēsise maakond; praegu Gulbene piirkond) – 14. detsember 2000 Riia) oli läti näitleja. 1960. aastal lõpetas ta Läti Riikliku Konservatooriumi teatriteaduskonna. Töötas aastatel 1960–1962 Liepāja Draamateatris, 1964–1973 Läti Kunstiteatris, 1962–1964 ja 1973–1992 Läti Noorsooteatris. Mängis alates 1959. aastast paljudes filmides. Muuhulgas on Uldis Pūcītis mänginud ka Tallinnfilmi filmides "Maaletulek" Reinu ja "Hukkunud Alpinisti hotell" inspektor Glebskyt. Tema tütar on näitleja Milēna Gulbe-Kavace, tema lapselaps on tennisist Ernests Gulbis. Uldis Pūcītis on maetud Riia metsakalmistule. 1983 Läti NSV teeneline kunstnik Uldis Pūcītis andmebaasis IMDb Uldis Pūcītis kinopoisk.ru andmebaasis Uldis Pūcītis kino-teatr.ru andmebaasis
Neenetsi keel

Neenetsi keel (ненэцяʼ вада) on samojeedi keel, mida kõneleb umbes 30 000 neenetsit. Neenetsi keelel on kaks murderühma, mida tänapäeval peetakse enamasti eraldi keelteks ja millel on oma kirjakeel: tundraneenetsi keelt räägitakse põhiliselt Neenetsi autonoomses ringkonnas, Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas ja Krasnojarski krai Taimõri rajoonis ning metsaneenetsi keelt räägitakse Handi-Mansimaal. Osades neenetsi sõnades on uurali tüved, mis on sarnased nii samojeedi kui soome-ugri keeltes. Allpool on toodud näiteid neenetsi sõnadest, mille tüvedel on eesti või muud soome-ugri vasted: лы - luu мань - mina не - naine нюм’ - nimi палʼ, пар 'tihe' - palju пюлы, пюры - põlv пя - puu сев - silm сей - süda со 'kurk; jõesuue' - suu то 'järv' - ungari keeles tó ту - tuli халя - kala яха - jõgi Neenetsi kirjandus Metsaneenetsi keel Tundraneenetsi keel
Kirbe pilvik

Kirbe pilvik (Russula emetica; eesti keeles ka okseseen) on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv laialt levinud söögiseen. Seen on mürgine; söödav ainult kupatatult. Ta on Eestis sage. Kirbe pilvik andmebaasis eElurikkus Kirbe pilvik andmebaasis eElurikkus
Ühendus (USA saareala)

Ühendus (inglise keeles commonwealth) on USA saareala, mis on organiseeritud ala, mis on sõlminud USA föderaalvalitsusega kaugemalearenenud suhted, tavaliselt vastastikuse kirjaliku leppe alusel. Praegu on ühenduse staatus kahel USA saarealal – Põhja-Mariaanidel ja Puerto Ricol. Filipiinid olid saareala, millel oli ühenduse staatus 24. märtsist 1934 kuni 4. juulini 1946, mil USA tunnustas Filipiinide iseseisvust ja suveräänsust (vaata: Filipiinide Ühendus). Sama terminit kasutatakse ka USA osariikide Virginia, Massachusettsi, Pennsylvania ja Kentucky ametlikus nimes, kuid seal ei tähenda see osariigi staatusest erinevat staatust. Puerto Rico võttis 1952 ametliku ingliskeelse nimena kasutusele Commonwealth of Puerto Rico, sest hispaaniakeelse nime Estado Libre Asociado de Puerto Rico 'Puerto Rico Vaba Assotsieerunud Riik' sõnasõnaline tõlge Free Associated State of Puerto Rico poleks olnud USA Kongressile vastuvõetav. Hispaaniakeelne nimi väljendab nende taotlusi, kes tahaksid säilitada ja koguni "parandada" suhteid USA-ga, saavutades suurema autonoomia ja võib-olla suveräänsuse kuid säilitades USA passi. Ühenduse pooldajad pooldavad ühendust USA-ga, mis hõlmab ühist kodakondsust, ühist kaitset ja ühist valuutat. Seisuga november 2004 paistab, et umbes pooled valijad eelistavad Ühendust, teine pool pooldab USA osariigi staatust. Umbes 3% valijatest paistab pooldavat iseseisvust.
Kim Young-sam

Kim Young-sam (Hangul: 김영삼; Hanja: 金泳三; 20. detsember 1927 Gyeongsangnam-do Geoje – 22. november 2015 Soul) oli Lõuna-Korea poliitik. 1993–1998 oli ta 14. Lõuna-Korea president.
Kim Seong-su

Kim Seong-su (김성수; 金性洙; 11. oktoober 1891 – 18. veebruar 1955) oli Lõuna-Korea ajakirjanik, kunstnik ja poliitik. Aastatel 1951–1952 oli ta Lõuna-Koreas asepresident.
Chang Myon

Chang Myon (Korea: 장면, Hanja: 張勉; 7. jaanuar 1899 – 4. juuni 1966) oli Lõuna-Korea poliitik. Ta oli Lõuna-Korea peaminister 1950–1952 ja 1960–1961. Aastatel 1956–1960 oli ta neljas Lõuna-Korea asepresident. Chang Myon Chang Myon mälestusmärk muuseum Lõuna-Korea peaminister
Claus von Ungern

Claus von Ungern (surnud 7. oktoobril 1577 Danzigis) oli Taani teenistuses olnud Saaremaa aadlik ja sõjaväelane. Claus von Ungern oli 1574–1576 Taani kuninga Frederik II esindajana Saaremaa asehaldur. Liivi sõja ajal 1575. aasta algul võttis ta pikkade läbirääkimiste tulemusel Rootsi palgasõduritelt Taanile üle Läänemaal asunud valdused, sealhulgas ka Haapsalu, Lihula ja Koluvere linnuse. 1575. aasta suvel hõivas Saksi-Lauenburgi hertsog Magnus oma naisevenna, Rootsi kuninga Johan III toetusel Maasilinna ja Muhumaa ning vangistas Ungerni, kes juhtus Muhus viibima. Magnuse Saaremaalt lahkumise eel vabanes too vahi alt. Kahekümneviieaastases sõjas 1575. aasta Moskva tsaaririigi väed rüüsteretke ajal Saare- ja Läänemaale, kui venelased vallutasid Koluvere, Lihula ja Vigala lossid alistus Taani teenistuses olnud Claus von Ungern 22. veebruaril 1576. aastal Haapsalu linnuses ilma võitluseta venelastele. 1577. aastal oli ta ooberstleitnandina Danzigi teenistuses. Koos rittmeistri, Danzigi komissari ja sõjanõuniku Jürgen Fahrensbachiga võttis osa Danzigi ülestõusust Poola võimu vastu, mille ajal ta pärast 7-nädalast haigust suri. Kuulduste järgi olevat poolakad ta mürgitanud. Claus von Ungernile kuulusid Saaremaal Kärla kihelkonna Käesla (Käsel) ja Kaarma kihelkonna Kaarma-Loona mõis (Clausholm) ning Dalby mõis Skånes. Claus von Ungerni vanemad olid Jämaja kihelkonna Kaunispe (Kaunispäh) mõisnik Jürgen von Ungern (surnud enne 1572) ja Christina von Berg Kaarma mõisast. Tema vanaisa Klaus von Ungern (surnud 1584) oli Märjamaa kihelkonna Kõrvetaguse (Körwentack) ja Vaimõisa (Waddymois) mõisnik, Saare-Lääne piiskoplik nõunik ning Läänemaa meeskohtu eesistuja ja hiljem kohtunik, kes oli 1526. aastast Kaunispe mõisaomanik Saaremaal. Tema emapoolne vanaisa oli Saaremaa stiftifoogt Berent Berge. Ta oli abielus Skånest pärit Lene Tønnesdatter Viffertiga (surnud 24. aprillil 1579 Dalby kloostris), kes oli Tønne Tønnesen Vifferti (surnud 1536) ja Christence Jensdatter Ulfstandi (surnud 1541) tütar, Sørupist pärit Basse Christoffersen Basse (surnud 1560) ja Østergårdist pärit Jakob Sestedi (surnud 1564) lesk ning Taani riiginõuniku ja Axelvoldi mõisniku Axel Tønnesen Vifferti (1519–1580; da) õde. Andres Adamson: Liivimaa mõisamehed liivi sõja perioodil, Acta Historica Tallinnensia, 10, 2006, lk. 40 Haapsalu lossi saladused, Päewaleht, nr 241, 2. 09.1934 Historia und Beschreibung der polnischen Belagerung der Stadt Danzig im Jahre 1577.[alaline kõdulink] Dansk Biografisk Leksikon Ungern-Sternbergid: Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft, Görlitz, 1935, lk. 623 Link Ølsted kirke, Sjælland. Kalkmaleri. Slægtstavler for Lene Viffert og 3 mænd, [1] Lund Domkirkemuseum. Gravsten. Slægtstavler for Jakob Sested og Lene Viffert Dansk biografisk Lexikon, lk. 566–567 Hans Kõrge. Taani-Vene vahekord Eesti alal 1561–1576, Magistritöö (käsikiri Tartu Ülikooli raamatukogus), Tartu 1936 Hans Kõrge. Taani-Vene vahekord Eesti suhtes a. 1575–1576, Ajalooline Ajakiri 1937, 2, alates lk 37
Kükita vanausuliste palvemaja

Kükita vanausuliste palvemaja on vanausuliste palvemaja Kasepää vallas Kükital. Mõningatel andmetel ehitasid palvemaja 1740. aastal sinna põgenenud Novgorodi kaupmees Nikita ja üks Moskva bojaaridest Morozovitest. Kükita vana palvemaja hävis Teises maailmasõjas. 1949. aastal valmis kohalike abiga praegune palvemaja. Palvemaja on ehitatud puust. 1990. aastate keskel pandi majale tellistest kiht ümber. Jõgeva Maavalitsuse koduleht Palvemaja uks püsib valla raskuste kiuste[alaline kõdulink], Postimees.ee 4.08.2007 Роберт Трейфельдт. "Старообрядческие храмы в эстонской архитектуре 1920-1930-х годов". // Очерки по истории и культуре староверов Эстонии. Tartu Ülikooli Kirjastus. Tartu 2007
Raja vanausuliste palvemaja

Raja vanausuliste palvemaja (ka Raja vanausuliste kirik) on vanausuliste palvela Mustvee vallas Raja külas. Vanausuliste palvemaja esimene hoone ehitati 1879. aastal ümber elumajast. Aastal 1902 algas pühakoja ümberehitus, mille eestvedaja ja suur annetaja oli kuulsa ikoonimaali koolkonna rajaja Gavriil Frolov. Ehitus lõppes 1910. aastal, kiriku kaunistamine aga 1920. aastal. Palvemaja hävis tules Teise maailmasõja ajal 30. augustil 1944. Külaelanikel õnnestus päästa unikaalne raamatukogu, mis asutati juba 1718. aastal ning sisaldas üle 200 raamatu ja osa ikoonidest. Samuti jäi alles üheksa kellaga kellatorn (hiljem üks kell varastati, praegu on neid kaheksa). Pärast seda hakkasid usklikud kasutama 1903. aastal valminud ning talviti kasutusel olevat väikest puidust palvemaja. Aastal 1990 taastati Raja palvemaja 10-meetri kõrgune kellatorn. Aastal 1999 kanti kellatorn Kultuurimälestiste riiklikusse registrisse. Palvemajas asub muuseum. Vene vanausulised Eestis Jõgeva Maavalitsuse koduleht Raja vanausuliste palvemaja kultuurimälestiste riiklikus registris Raja vanausuliste palvemaja kultuurimälestiste riiklikus registris
Nižni Novgorodi metroo

Nižni Novgorodi metroo (vene keeles Нижегородский метрополитен; kuni 1992. aastani Gorki metroo, vene Горьковский метрополитен) on metroo Venemaal Nižni Novgorodis. Metroo ehitustööd alustati 17. detsembril 1977. Metroo avati 20. novembril 1985. See oli kolmas metroo Venemaal ja kümnes endises Nõukogude Liidus. Metrool on kaks liini ja 15 jaama. Selle kogupikkus on 21,6 kilomeetrit. Nižni Novgorodi metroo venekeelne koduleht
Ameerika Ühendriikide inkorporeerimata ala

Ameerika Ühendriikide inkorporeerimata ala on USA jurisdiktsiooni all olev ala, millel USA Kongressi otsuse kohaselt kehtivad ainult valitud sätted USA konstitutsioonist. Seega ei ole inkorporeerimata ala USA territooriumi lahutamatu osa, vaid üksnes valdus. Inkorporeerimata alal on põhimõtteliselt võimalik USA jurisdiktsiooni alt väljuda. Erinevus inkorporeerimata ja inkorporeeritud alade vahel tekkis alles 20. sajandil, kui USA omandas Hispaania-Ameerika sõja tulemusena muuhulgas Filipiinid, Guami ja Puerto Rico. Varem oli USA uusi alasid omandanud üksnes anneksiooni teel, kusjuures kõik need olid de facto inkorporeeritud alad. Erinevust inkorporeeritud ja inkorporeerimata alade vahel selgitas 1937 USA Ülemkohtu kohtuasi Puerto Rico rahvas Shell Oil Co. vastu, milles kohus otsustas, et Sherman Antitrust Act, mis mainis üksnes "alasid", kehtib ka Puerto Ricos, kuigi see pole USA inkorporeeritud ala. Inkorporeerimata ala võib olla organiseeritud ala, nagu näiteks Puerto Rico. Guam Põhja-Mariaanid (ühendus) Puerto Rico (ühendus) USA Neitsisaared Ameerika Samoa, ametlikult organiseerimata, kuid omavalitsuslik konstitutsiooniga, mille viimane redaktsioon pärineb 1967. aastal Baker, asustamata Howland, asustamata Jarvis, asustamata Johnston, pärismaised elanikud puuduvad, ainult sõjaväelased ja lepingulised töötajad Kingmani riff, asustamata Midway saared, pärismaised elanikud puuduvad Navassa, asustamata (alale pretendeerib Haiti) Wake, pärismaised elanikud puuduvad, ainult lepingulised töötajad (alale pretendeerivad Marshalli Saared) Saarte kohtuasjad Guano Islands Act
Suurlinna tuled

"Suurlinna tuled" (originaalpealkirjaga "City Lights") on Sir Charles Chaplini film aastast 1931. "Suurlinna tuled" (originaalpealkirjaga "Bright Lights, Big City") on James Bridgesi film aastast 1988.
Peipsiveere looduskaitseala

Peipsiveere looduskaitseala on 20. detsembri 2013 määrusega loodud kaitseala, mis pandi kokku senisest Piirissaare maastikukaitsealast, Emajõe suudmeala hoiualast ja Emajõe-Suursoo looduskaitsealast. Kaitseala paikneb Luunja, Räpina, Kastre, Peipsiääre ja Tartu valla territooriumil ning hõlmab 34 430 ha soo- ja metsaelupaiku ning rohkesti kaitstavaid taime- ja linnuliike, lisaks Piirissaare haruldased kahepaiksed. 2010. aasta lõpuks oli selgunud, et kohalike elanike vastuseisu tõttu ei õnnestu plaan luua kaitseala Eesti kuuenda rahvuspargina.[viide?] Meerapalu küla, suurem osa Piirissaarest ja veel mõned alad jäid seejuures kaitseala koosseisust välja, kuigi neid maid algselt taotleti.[viide?] Peipsiveere looduskaitseala Eesti looduse infosüsteemis Peipsiveere looduskaitseala Eesti looduse infosüsteemis