laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Automaatne platvormi värav

Automaatne platvormi värav (en  Automatic platform gate) –süsteem, mis koosneb erinevatest kõrgustest koosnevast tõkkest, millel on libisuksed, kõige sagedamini klaasist, mis ei jõua laeni ja ei eralda jaama täielikult rööbastelt, see on tavaliselt ainult pool platvormi liuguksed süsteemi kõrgusest (näiteks Shin-Nakano jaam), kuid mõnikord jõuab see rongi kõrguseni (näiteks Ang Mo Kio MRT jaam). Asub raudteeplatvormide serval, et vältida reisijate juhuslikku kukkumist raudteel. Sarnaselt platvormi liuguste süsteemiga avanevad ja sulgevad ukse uksed samaaegselt rongi ustega. Selle süsteemi paigaldamine on odavam kui platvormi liuguksesüsteem, mistõttu mõned raudtee-ettevõtjad eelistavad seda süsteemi vanade jaamade uuendamisel ja uute paigaldamisel, et suurendada ohutust raudteeplatvormidel ja samal ajal ilma kliimaseadet kasutamata loomuliku ventilatsiooni kasuks. Samas on see süsteem vähem efektiivne kui platvorm-lükanduste süsteem, kuna see ei eralda jaama täielikult rööbasteedest ja ei aita, kui inimesed tahtlikult raudteedele pääsevad. See süsteem paigaldati esmakordselt Hongkongi metroosse Disneylandi kuurordis. Sofia metroos kõikides jaamades on kolmas ehitatav rida varustatud automaatse platvormväravaga. Jaapanis oli automaatse platvormi uste süsteem laialdasemalt levinud kui platvorm-lükanduste süsteem, tänu oma väiksematele kuludele olemasolevate jaamade moderniseerimisel ja uute paigaldamisel. Enamikus vanadest, suurtest ja enamjaolt 20. sajandil ehitatud metroosüsteemidest, nagu näiteks Jaapanis ja Euroopas, maksab jaamade moderniseerimine, mis esialgu ei pakkunud horisontaalsete liftide süsteemi, rohkem kui suhteliselt uute seadmete paigaldamine, mis on juba mõeldud uutele jaamadele. kasvavad metrood nagu Singapuri metroo, Seouli metroo, Hongkongi metroo jne. Üldiselt on selle süsteemi Jaapani sordi uste kõrgus madalam kui teistes riikides. Jaapani platvormi liuguksesüsteemi kasutatakse ainult suhteliselt noortel ja uutel metroosüsteemidel ja liinidel: Hiroshima metroojaam, Namboku liin Tokyo metroos (esimene Jaapani metroos ja ainus Tokyo metroos) ja Tozai liin Kyoto metroos. Alates 2017 aastast Jaapanis on horisontaalse lifti tehnoloogiaga varustatud jaamades kokku 725. Metroo, kus vähemalt üks jaam kasutab seda süsteemi: Pekingi metroo Pariisi metroo Kiire transiidisüsteem (Singapur) Hongkongi metroo Sendai metroo Fukuoka metroo Ōsaka metroo Metroo Nagoya Sapporo metroo Kobe metroo Kyoto metroo Yokohama metroo JR East, Seibu, Tokyu, Tobu, Tokyo metroo ja Toei Taipei metroo Shanghai metroo Guangzhou metroo Horisontaalse liftitehnikaga varustatud jaamade arv Jaapanis (2017. aasta märtsi lõpus) "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. november 2018. Vaadatud 10. aprillil 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. november 2018. Vaadatud 10. aprillil 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Horisontaalse liftitehnikaga varustatud jaamade arv Jaapanis (2017. aasta märtsi lõpus)
Jõgisoo

Jõgisoo (vanemates allikates ka Jõgisuu) on mitme küla nimi Eestis: Jõgisoo asub Harju maakonnas Saue vallas Jõgisoo asub Järva maakonnas Järva vallas Jõgisoo asub Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Jõgisoo mõis
Gravitatsiooniline potentsiaal

Gravitatsiooniline potentsiaal (inglise keeles gravitational potential) on koordinaatide ja aja skalaarne funktsioon, mis on piisav gravitatsioonivälja täielikuks kirjeldamiseks klassikalises mehaanikas. Tähistatakse tavaliselt tähega φ {\displaystyle \varphi } . Gravitatsioonilise potentsiaali mõiste võttis esimesena kasutusele 18. sajandi lõpus prantsuse matemaatik Adrien-Marie Legendre. Nüüdisaegsetes gravitatsiooniteooriates täidavad gravitatsioonilise potentsiaali rolli tavaliselt tensorväljad. Nii näiteks tänapäeva standardses gravitatsiooniteoorias – üldrelatiivsusteoorias – täidab gravitatsioonilise potentsiaali rolli meetriline tensor.
Aegruumi meetriline tensor

Aegruumi meetriline tensor, sageli lihtsalt meetrika, (inglise keeles metric tensor in general relativity; vene keeles Метрика пространства-времени) on fundamentaalne uurimisobekt üldrelatiivsusteoorias. Seda võib vabalt pidada Newtoni gravitatsiooni gravitatsioonilise potentsiaali üldistusena. Meetrika hõlmab aegruumi kogu geomeetrilist ja põhjuslikku struktuuri ning kasutatakse selliste mõistete määratlemiseks nagu aeg, kaugus, maht, kõverus, nurk ning tuleviku ja mineviku eraldamine. Matemaatiliselt esitatakse aegruumi neljamõõtmelise diferentseeruva muutkonnana M {\displaystyle M} , aegruumi meetriline tensor on antud kui M {\displaystyle M} -i kovariantne teise järgu sümmeetriline tensor, mida tavapäraselt tähistatakse g {\displaystyle g} -ga. Muutkond M {\displaystyle M} on Lorentzi muutkonna (Lorentzi meetrika) tüüpi. Tasane aegruum Musta augu meetrikad Schwarzschildi meetrika Kerri meetrika Reissneri-Nordströmi meetrika De-Sitteri meetrika Anti-de-Sitteri meetrika Friedmanni-Lemaître'i-Robertsoni-Walkeri meetrika Lemaître'i-Tolmani meetrika Gödeli meetrika Meetriline ruum
Inemuri

Inemuri (jaapani keeles 居眠り, いねむり) on Jaapani kultuuriruumis laialdaselt levinud nähtus, mis tähendab üleväsimuse tõttu igal võimalikul ajahetkel tukastamist. Jaapanlased eristavad väga selgelt inemuri't tavalisest magamisest või pärastlõunasest lühikesest jõudu taastavast unest (nn powernap'ist). Vihje nähtuse olemusse võib anda sõna enda tähenduse lahtimõtestamine. Väljend koosneb kahest osast, millest "i" tähendab 'kohal viibima' ja "nemuri" tähendab 'magama'. Seega inemuri sooritaja on teiste inimeste silmis justkui kohal, sest teatud tõlgenduse järgi on inimene oma kohalolekuga igas olukorras mingil alateadlikul viisil esindatud. Oluline on silmas pidada, et tukastaja ei segaks oma tegevusega ümbritseva toimimist. Inimese uinumist tööpostil võetakse kui kindlat märki, et ta teeb palju tööd ja on seetõttu väsinud, olukord mille leevendamist inemuri abil võetakse elu loomuliku osana. Ehkki inemuri on Jaapani kultuuris peaaegu 1000-aastane nähtus, siis nähtavalt ja massiliselt kerkis see ühiskonnas esile Teise maailmasõja järgse Jaapani kiire majanduskasvu ajal 1960.–1980. aastatel (nn Jaapani majandusime). Töötajate tööpäevad olid intensiivsed ja venisid tihti hiliste õhtu- ja öötundideni, millele järgnesid ka eraeluga seotud kohtumised ja tegevused. See kõik tuli aga öö- ja puhketundide arvelt. Jaapanlased ise on oma töökultuuri üle äärmiselt uhked, kuid inimvõimetel on siiski piirid. Seetõttu on täiesti tavaline, et inimesed tukastavad keset tööpäeva, kus iganes nad seda teha saavad – ühissõidukis, tänavapinkidel, aga ka koosolekutel või loengutes. Oluline on, et ühiskond ei tauni seda, vaid tööandjad võimalusel soosivad inemuri't. Töötamisest tulenevat üleväsimust peetakse auasjaks ning pigem tunnustatakse seda, kui inimene tuleb rampväsinuna kas koosolekule või ka vabaajaüritusele ja jääb seal magama, kui et ta jätab kohale tulemata. Inemuri kohta kehtivad Jaapani kultuuriruumis kirjutamata reeglid, mille kohaselt: Ühissõidukis magades ei tohiks toetuda teistele inimestele, välja arvatud juhul, kui sa liikled koos sõbra või tuttavaga. Kõige aktsepteeritavam on magamine lõug rinnal, sest pea kuklas magamine võib ebaväärikas välja näha. Oma käekotti võib kasutada peaalusena, kui see on võimalik. Kontoris võib laua taga olles magada pea laual, aga kindlasti ei tohi seda teha laua all või mitut tooli kokku lükates. Kasutada ei tohiks patja, magamiskotti, rippvõrku ega muid abivahendeid, sest tegemist ei ole magamise vaid inemuri'ga. Norskamine ja muu häälitsemine on väga taunitav. Nagu ka vali äratus või telefonihelin. Neuman, Lara (7.04.2018). "Inemuri – Why the Japanese sleep in public and how you can too". Go! Go! Nihon. Vaadatud 11.04.2019. Steger, Brigitte (6.05.2016). "The Japanese don't sleep. They don't nap. They do 'inemuri'". BBC. Vaadatud 11.04.2019. Rousseau, Bryant (16.12.2016). "Napping in Public? In Japan, That's a Sign of Diligence". The New York Times. Vaadatud 11.04.2019. Joy, Alicia (9.02.2017). "Asleep On The Job: Japan's Inemuri Phenomenon". The Culture Trip. Vaadatud 11.04.2019.
Juhan Mitt (sõudja)

Juhan Mitt (10. oktoober 1942 Tartu – 6. jaanuar 1999 Pärnu) oli Eesti sõudja ja sõudetreener. Sõudmistreeninguid alustas 1955 Pärnu Spartakis Evi Lepiku juhendamisel. võitis 1958 Eesti mv-tel roolijaga kahepaadil hõbeda. Töötas sõudetreenerina 1961–62 Pärnu Kalevis, 1965–66 Dünamo vab nõukogus, 1972–78 Tallinna KSMK-s, 1978–80 Usbekistanis, 1981 Viljandi Kalevis ja 1985–96 Kalevi Tallinna LNSK-s. Õpilasi: Märt Lelle, Rein Põlluste, Tiit Lepa, Arvo Strikholm, Jüri Peterson, Peeter Mitt, Matti Killing, Taivo Killing, Kalju Potsepp, Mati Villsaar. Kuulus 1972–75 Sõudeföd-i presiidiumi ja 1992–97 Sõudeliidu juhatusse. Biograafia ESBL-is (vaadatud 08.04.2019) Biograafia ESBL-is Haud Pärnu Alevi kalmistul
C. C. Catch

C. C. Catch (kodanikunimega Caroline Catharina Müller; sündinud 31. juulil 1964 Ossis) on hollandi päritolu Saksamaa laulja, kes elab Suurbritannias. Tema ande avastas juhuslikult Saksamaal esinedes produtsent ja laulukirjutaja Dieter Bohlen Modern Talkingust. Kiiresti sõlmitud plaadileping tegi C. C. Catchi tuntuks, koostöös Bohleniga avaldati neli albumit ja 12 singlit. Soov mitmekesistada repertuaari omaenda loominguga viis koostöö lõppemiseni Bohleniga. 1989. aasta lõpus ilmunud C. C. Catchi album "Hear What I Say" erines stiililt märgatavalt varasemast, sisaldades seitset artisti enda kirjutatud laulu. Albumi edu jäi mõõdukaks, tõenäoliselt oli publikul raske omaks võtta laulja drastiliselt muutunud stiili. C. C. Catch tõmbus tagasi muusikaärist, huvitus meditatsioonist ja abiellus joogaõpetajaga. 2018. aastal esines C. C. Catch Otepääl. 1986 "Catch the Catch" 1986 "Welcome to the Heartbreak Hotel" 1987 "Like a Hurricane" 1988 "Big Fun" 1989 "Hear What I Say" "Allmusic: C.C. Catch (Biography)". Allmusic. Vaadatud 16.06.2014. Yuri German. C.C. Catch Slacker Radio RETROBEST FESTIVAL 2018 TEEMAKS ON “SUVEPUHKUS” www.otepaa.ee CC Catch - Live In Otepää - 29.06.2018 CC Catch Official UK site Official German site Official Facebook Page CCCatch Official Spanish Fanclub C.C.Catch at MusicMoz
Aegruum

Aegruum (inglise keeles spacetime) on füüsikaline mudel, mis ühendab kolme ruumimõõdet ja ühe ajamõõtme ühtseks neljamõõtmeliseks kontiinumiks. Aega neljanda koordinaadina käsitles juba 1813. aastal Joseph-Louis Lagrange. 1901. aastal avaldas Menyhért Palágyi artikli "Ruumi ja aja uus teooria", milles arendas aja ja ruumi ühtsuse ideed ning käsitles aega neliruumi imaginaarse koordinaadina. 1905. aasta septembris ajakirjas Annalen der Physic ilmunud Albert Einsteini erirelatiivsusteooriat käsitlevas artiklis loobus autor oma eelkäijate Hendrik Lorentzi ja Henri Poincaré poolt tunnistatud eetri hüpoteesist ja pidas esmatähtsaks revideerida seniseid arusaamu ajast ja ruumist. Einsteini esimesed artiklid relatiivsusteooriast olid nii põhjalikud, et teistel ei jäänud enam suurt midagi lisada. Erandiks oli vaid Hermann Minkowski, keda häiris Einsteini käsitluses see, et üksainus realiteet võimaldas erinevaid kirjeldusi. Ta oli kindel, et asju peab saama esitada ka teisiti, tegelikkusele lähedasemalt. Ta leidis, et selleks tuleb käsitleda aega, justkui see oleks ruumi neljas mõõde. On peaaegu võimatu kujutada neljamõõtmelist maailma. Teda saab käsitleda üksnes algebrasümbolite varal. Nii andiski Minkowski 1907. aastal erirelatiivsusteooriale adekvaatse matemaatilise vormi. Ta käsitles aega ja ruumi ühtse neljamõõtmelise muutkonnana – aegruumina (Minkowski ruum) ehk sündmuste maailmana, mille elementideks – maailma punktideks – on sündmused. Sündmust iseloomustab toimumiskoht – kindel ruumipunkt – ja kindel ajahetk. Laiemat tähelepanu äratas Minkowski ettekanne "Raum und Zeit" ("Ruum ja aeg"), mille ta pidas 1908. aastal Kölnis Saksa Loodusuurijate ja Arstide Seltsi aastakoosolekul. Einstein suhtus algul Minkowski ideesse tõrjuvalt. Ent taibanud eeliseid, võttis ta selle kahel käel vastu ja püüdis just sedakaudu avardada oma teooriat uutele nähtustele. Minkowski geomeetriline lähenemine relatiivsusteooriale oli ootamatu isegi Einsteini jaoks. Võrrandite tensorkuju pidas ta esialgu "liigseks õpetatuseks". Kuid 1912. aastal omandas Einstein tensormetoodika ja 1916. aastal tunnistas tänulikult, et Minkowski käsitlus kergendas tal oluliselt edasiminekut erirelatiivsusteoorialt üldrelatiivsusteooriale. Minkowski aegruum Aegruumi kõverus Ivar Piir. "Füüsika ajalugu". Ilmamaa, 2013. Lk 406–408 Ivar Piir. "Albert Einstein – aasta 1905 ja 30 aastat hiljem" – Albert Einstein. "Teadusliku ja filosoofilist". TLÜ kirjastus, 2015. Lk 23 Robert H. March. "Füüsika võlu". Ilmamaa, 2000. Lk 183
Minkowski ruum

Minkowski ruum, ka Minkowski aegruum, (inglise keeles Minkowski space, Minkowski spacetime) on matemaatilises füüsikas kolmemõõtmelise eukleidilise ruumi ja aja kombinatsioon neljamõõtmeliseks muutkonnaks, kus kahe sündmuse vaheline intervall on sõltumatu inertsiaalsüsteemist, milles need registreeriti. Sellise teooria pakkus välja 1908. aastal Hermann Minkowski 1905. aastal Albert Einsteini loodud erirelatiivsusteooria aegruumi geomeetriliseks interpretatsiooniks. Üldrelatiivsusteoorias kujutab Minkowski ruum endast Einsteini väljavõrrandite triviaalset lahendust vaakumi jaoks (nullise energia-impulsi tensoriga ja nullise lambda-liikmega ruumid). Aegruum
BBC News

BBC News on Suurbritannia ringhäälingukontserni BBC allüksus, mis kogub ja esitab uudiseid. Üksusel on 50 välismaal asuvat uudistebürood ja üle 250 korrespondendi kogu maailmas. Üksuses töötab umbes 3500 inimest, kellest 2000 on ajakirjanikud. Allüksuse veebiüksus on BBC News Online. Koduleht
Astronoomiline interferomeeter

Astronoomiline interferomeeter on teleskoopidest, peeglisegmentidest või raadioteleskoopidest koosnev kogum, mis koos töötavad ühe teleskoobina. Interferomeetriga saab interferomeetria abil teha kõrglahutusega pilte näiteks tähtedest, udukogudest ja galaktikatest. Pildi saamine toimub interferomeetrias arvutuslikult, lähtudest mitme teleskoobiga kogutud signaalide liitmisel tekkiva interferentspildi omadustest. Teleskoopide asukohtade kõikvõimalikke omavahelisi lõike nimetatakse baasjoonteks. Interferomeetriat kasutades saab teoreetiliselt teha pilte nurklahutusvõimega, mis vastab kõige pikema baasjoonega pikkusega võrdse peegliläbimõõduga teleskoobi nurklahutusvõimele. Interferomeetri peamisteks puudusteks on: see ei kogu nii palju valgust kui üks pikimale baasjoonele vastava läbimõõduga teleskoobi peegel; vaatlusobjekti kohta saadakse infot ainult baasjoonte sihis; mõõtmistulemused on määratud kalibreerimisobjektide kvaliteediga. "What is an optical interferometer, such as the one being developed at Palomar Mountain? Specifically, how do such devices work, and what kind of new insights can they offer about astronomical bodies and phenomena?". Scientific American. Vaadatud 11. aprill 2019.
Einsteini väljavõrrandid

Einsteini väljavõrrandid, ka Einsteini võrrandid (inglise keeles Einstein field equations), on Albert Einsteini loodud kümme üldrelatiivsusteooria valdkonna võrrandit, mis kirjeldavad gravitatsiooni fundamentaalset vastastikmõju massi ja energia toimel kõverdunud aegruumis. 1915. aasta novembris avaldati need esimest korda tensorvõrrandina. Mõistet võib kasutada ka ainsuses: Einsteini väljavõrrand, sest sageli esitatakse Einsteini väljavõrrandid ühe võrrandina tensoravaldise kujul (võrrandi komponendid on sisuliselt võrrandite süsteemid). Einsteini väljavõrrand näeb välja järgmiselt: kus R μ ν {\displaystyle R_{\mu \nu }} – Ricci tensor, R {\displaystyle R} – skalaarne kõverus, g μ ν {\displaystyle g_{\mu \nu }} – meetriline tensor, Λ {\displaystyle \Lambda } – kosmoloogiline konstant, π – arv pii, c {\displaystyle c} — valguse kiirus vaakumis, G {\displaystyle G} – Newtoni gravitatsioonikonstant ja T μ ν {\displaystyle T_{\mu \nu }} – aine energia-impulsi tensor. Toodud võrrandi võib esitada veelgi kompaktsemal kujul: kus Ricci tensorit, skalaarset kõverust ja meetrilist tensorit ühendav Einsteini tensor G μ ν = R μ ν − 1 2 R g μ ν {\displaystyle G_{\mu \nu }=R_{\mu \nu }-{\tfrac {1}{2}}R\,g_{\mu \nu }} Üldrelatiivsusteooria matemaatiline kirjeldus Einsteini väljavõrrandite postuleerimine Einsteini väljavõrrandite lahendid Einsteini väljavõrrandite täpsed lahendid Einsteini väljavõrrandid Einsteini väljavõrrand
Ameerika Filmiinstituut

Ameerika Filmiinstituut (inglise American Film Institute, lühend AFI) on Ameerika Ühendriikide sõltumatu mittetulundusorganisatsioon, mis tegeleb filmikunstiga seotuga. AFI peakontor asub Los Angeleses. AFI asutas 5. juunil 1967 USA president Lyndon B. Johnson. AFI on koostanud mitmesuguseid filmidega seotud edetabeleid, näiteks "AFI's 100 Years...100 Movies" ja "AFI's 100 Years...100 Stars". Aastast 1971 korraldab AFI Los Angeleses filmifestivali AFI Fest. Koduleht
Antsla Valla Leht

Antsla Valla Leht on Antsla valla uudiseid vahendav ajaleht. Ajalehte annab välja Antsla vallavalitsus. Ajalehe esimene number ilmus 1994. Aastast 2016 ilmub ajaleht sagedusega üks kord kuus 2018 liideti selle ajalehega Urvaste Valla Leht. Antsla Valla Leht E-kataloogis ESTER (vaadatud 11.04.2019) Ajalehest Antsla valla kodulehel Antsla Valla Leht E-kataloogis ESTER
Elva Täht

Elva Täht on Elva linna kultuuripreemia, mida antakse üksikisikule või kollektiivile, kellel on tähelepanuväärseid teeneid Elva kultuurielu edendamises. Preemiat annab välja Elva linnavalitsus. Preemiat antakse aastast 2005. Elva linna teenetemärk Elva linna aukodanik https://www.riigiteataja.ee/akt/430042012049 (vaadatud 11.04.2019)
Hiiu maavanem

Hiiu maavanem oli Hiiu maavalitsuse juht (maavanem). Tarmo Mänd (1989–1994) Tiit Laja (1994–1999) Hannes Maasel (1999–2012) Riho Rahuoja (2012–2017)
Ida-Viru maavanem

Ida-Viru maavanem oli Ida-Viru maavalitsuse juht (maavanem). Ain Kiviorg (1992) Märt Marits (1992–) . Rein Aidma (1994–2003) Ago Silde (2004–2007) Riho Breivel (2007–2012) Andres Noormägi (2013–2017) Ain Kivioru vabastamise kohta Ida-Viru maavanema ametist, RT 1992, 10, 138 Ida-Viru maavanem esitas lahkumisavalduse, 4. mai 2007 Ida-Viru maavanema teenistusest vabastamine, RT III, 20.11.2012, 4 Ida-Viru maavanema ametisse nimetamine, RT III, 24.04.2013, 18
Järva maavanem

Järva maavanem oli Järva maavalitsuse juht (maavanem). 1917, Johannes Kreideberg, Eestimaa kubermangu Järva maakonna Maakonnavalitsuse esimees 1918, Viktor Tomberg, Järva maakonnavalitsuse esimees 1919–1935 Jakob Sõnajalg, Järva maakonnavalitsuse esimees 1936 Villem Vessart, Järva maavalitsuse esimees Maakonnaomavalitsused likvideeriti Eestis 1934. aasta põhiseadusega, senised maavanemad jäid ametisse ajutiste maavalitsuste esimeestena. 1. mail 1938 jõustunud maakonnaseaduse järgi oli maavanem maakonnaomavalitsuse juht ja ühtlasi keskvalitsuse esindaja maakonnas. 1936–1937 Mihkel Hansen, Järva ajutise maavalitsuse esimees 1937–1940 Juhan Kaarlimäe, Järva ajutise maavalitsuse esimees ja Järva maavanem 1940, Hugo Juhvelt, Järva maavanem ... 1941–1944 Herman Lipp Saksa okupatsiooniaegne Eesti Omavalitsuse Järva maavanem Arvo Sarapuu (1989–1997) Theo Aasa (1998–2003) Üllar Vahtramäe (2004–2009) Tiina Oraste (2009–2014) Alo Aasma (2014–2017) Kuidas sattus Paidesse isekiswuse manifest. Kirjanik Jaan Lintrop kavatses rünnakut Paide enamlastele. Paides trükitud Iseseisvuse manifest on omaette haruldus., Järva Teataja (1926-1944), nr. 23, 22 veebruar 1938 Rahvuslippude õnnistamine Paides (1936) Eesti Kultuurfilmi ringvaade nr. 79, 3/3, www.efis.ee
Jõgeva maavanem

Jõgeva maavanem oli Jõgeva maavalitsuse juht (maavanem). Priit Saksing (1990–1994) Meelis Paavel (1994–1999) Margus Oro (1999–2004) Aivar Kokk (2004–2009) Viktor Svjatõšev (2009–2017) "Jõgeva maavanem". Jõgeva Maavalitsus.[alaline kõdulink]
Pärnu maavanem

Pärnu maavanem oli Pärnu maavalitsuse juht (maavanem). 1917 Hugo Reimann, Pärnu maakonnavalitsuse esimees 1918–1919, Theodor Pool, Pärnu maakonnavalitsuse esimees 1920–1940, Jüri Marksoo, Pärnu maakonnavalitsuse esimees, ajutise maavalitsuse esimees, Pärnu maavanem ... 1941 Peeter Siirmets 1941–1944 Jüri Looväli, Saksa okupatsiooniaegne Eesti Omavalitsuse Pärnu maavanem Rein Kirs (–1993) Toomas Kivimägi (1993–2009) Andres Metsoja (2010–2015) Kalev Kaljuste (2015–2017) Maakonna juhtimine uutes kätes, Uus Elu, 10 juuli 1941 Pärnu Postimees Hüvasti, maavanem! Pärnu Postimees, nr. 213, 1. november 2017 Olaf Esna, Kui maavalitsustele lüüakse hingekella 1., Pärnu Postimees, nr. 18, 26 jaanuar 2017 Olaf Esna, Kui maavalitsustele lüüakse hingekella 2., Pärnu Postimees, nr. 57, 23 märts 2017
Põlva maavanem

Põlva maavanem oli Põlva maavalitsuse juht (maavanem). Margus Leivo (1990–1993) Kalev Kreegipuu (1993–1998) Mart Madissoon (1998–2003) Urmas Klaas (2004–2007) Priit Sibul (2007–2011) Ulla Preeden (2011–2016) Igor Taro (2016–2017)
Rapla maavanem

Rapla maavanem oli Rapla maavalitsuse juht (maavanem). Harri Õunapuu (1989–1991) Kalle Talviste (1991–2003) Tõnis Blank (2004–2009) Tiit Leier (2009–2015) Tõnis Blank (2015–2017)
Valga maavanem

Valga maavanem oli Valga maavalitsuse juht (maavanem). 19.4.1919–1.7.1921, Jaan (Johan) Kurvits (1884–1929), Valga maavalitsuse esimees 1924–1930, Jaan Mõttus, Valga maavalitsuse esimees 1930–1933, Karl Robert Ruus, Valga maavalitsuse esimees 1933–1936, Jaan Saul, Valga maavalitsuse esimees ja Valga ajutine maavalitsuse esimees Maakonnaomavalitsused likvideeriti Eestis 1934. aasta põhiseadusega, senised maavanemad jäid ametisse ajutiste maavalitsuste esimeestena. 1. mail 1938 jõustunud maakonnaseaduse järgi oli maavanem maakonnaomavalitsuse juht ja ühtlasi keskvalitsuse esindaja maakonnas. 1936–1940, Värdi Velner, Valga maakonna ajutise maavalitsuse esimees ja Valga maavanem ... 1941–1943 Värdi Vellner, Saksa okupatsiooniaegne Eesti Omavalitsuse Valga maavanem Uno Heinla (1989–1992) Rein Randver (1992–2003) Georg Trašanov (2003–2010) Margus Lepik (2010–2017)
Viljandi maavanem

Viljandi maavanem oli Viljandi maavalitsuse juht (maavanem). 1917, Leo Sepp Viljandi maakonnavalitsuse esimees 1919, Martin Tibar, Viljandi maakonnavalitsuse esimees August Tibar, Viljandi maakonnavalitsuse esimees 1920-1921 Jüri Kaik, Viljandi maakonnavalitsuse esimees 1921–1937 Heinrich Lauri, Viljandi maakonnavalitsuse esimees, ajutise maavalitsuse esimees Maakonnaomavalitsused likvideeriti Eestis 1934. aasta põhiseadusega, senised maavanemad jäid ametisse ajutiste maavalitsuste esimeestena. 1. mail 1938 jõustunud maakonnaseaduse järgi oli maavanem maakonnaomavalitsuse juht ja ühtlasi keskvalitsuse esindaja maakonnas. 1937–1940 Mihkel Hansen, ajutise maavalitsuse esimees ja Viljandi maavanem ... 8. juuli 1940– Vladimir Laante, Viljandi maavanem 1941–1943 Mihkel Hansen, Saksa okupatsiooniaegne Eesti Omavalitsuse Viljandi maavanem Rein Triisa (1990-1993) Helir-Valdor Seeder (1993–2003) Kalle Küttis (2004–2009) Lembit Kruuse (2009–2014) Erich Palm (2014–2017) MAANÕUKOGU Protokoll nr. 71, LISAD: LISA nr. 4. , lk 353, 368 Sakalamaa elu. Karistustagajärgedest wabastatud, endine maakonnavalitsuse esimees August Tibar, kes ametialaliste kuritegude pärast karistati õiguste kitsendamisega. Walitsuse otsusel on Tibar nüüd kõik oma õigused tagasi saanud., Sakala (1878-1940), nr. 75, 30 juuni 1927 Uus maawauem kohal, Oma Maa, 9 juuli 1940 Laidoneri plats – J. Tompi platsiks., Maa Hääl : maarahva ajaleht, nr. 84, 22 juuli 1940
Võru maavanem

Võru maavanem oli Võru maavalitsuse juht (maavanem). 1917– Julius Grünberg Võru maakonnavalitsuse esimees Jaan Lõo Võru maakonnavalitsuse esimees[viide?] 1921–1940 August Kohver Võru maavanem, ajutine maavalitsuse esimees ja Võrumaa maavanem Maakonnaomavalitsused likvideeriti Eestis 1934. aasta põhiseadusega, senised maavanemad jäid ametisse ajutiste maavalitsuste esimeestena. 1. mail 1938 jõustunud maakonnaseaduse järgi oli maavanem maakonnaomavalitsuse juht ja ühtlasi keskvalitsuse esindaja maakonnas. ... Mihkel Hansen (1943–1944), Saksa okupatsiooniaegne Eesti Omavalitsuse Võru maavanem Elmar Tiit (1990–1993), Võru maavanem Tiit Soosaar (1993–1998), Võru maavanem Robert Lepikson (1998–2000), Võru maavanem Mait Klaassen (2000–2004), Võru maavanem Ülo Tulik (2005–2010), Võru maavanem Andres Kõiv (2010–2017), Võru maavanem. Võru Maanõukogu tegevuse ülevaade, Wõru Teataja, 12 september 1917