laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aaspere Põhikool

Aaspere Põhikool oli põhikool Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Aaspere külas. Kool suleti 2007. Kooli viimane direktor oli Samuel Golomb. http://epl.delfi.ee/news/online/haljala-vald-sulges-aaspere-kooli?id=51089139 (vaadatud 31.03.2018) http://epl.delfi.ee/news/online/haljala-vald-sulges-aaspere-kooli?id=51089139
Maalides head

"Maalides head" on heategevusprojekt, kus Eesti avaliku elu tegelased maalivad heategevuseks maali, mis pannakse oksjonile ja saadud tulu annetatakse heategevuseks. Projekti eestvedajad on kolm noort: Marianne Tamm, Annabell Sarapuu ja Maarja-Liis Uri. Projekt sai alguse aastal 2016, kui tüdrukud olid vaid 15-aastased. Projekti eesmärgiks on aidata lapsi, kes on haiged ja peavad juba väga noorelt veetma päevi haiglas või ravimeid võttes. Läbi selle projekti toetatakse Minu Unistuste Päeva organisatsiooni, et nemad saaksid aidata rohkem laste unistusi täide viia. Projekti eestvedaja Marianne Tamm on ise vabatahtlik Minu Unistuste Päevas. Teiseks oluliseks eesmärgiks on olla eeskujuks Eesti noortele, näidata oma tegevusega, kuidas on võimalik teha ise midagi põnevat ning juhtida tähelepanu sellele, mis toimub meie ühiskonnas lastega, kes vajavad oma ellu rohkem rõõmu ja hingejõudu. Igal aastal on toimunud näitus-kontserdid, mis lõpevad tehtud tööde oksjoniga. 2016. aastal toimus näitus Kultuurikatlas, kus esinesid Kaire Vilgats, Dagmar Oja, Annabel Guitar, Mikk Kaasik ja Marilyn Jurman. 2017. aastal toimus näitus Wabaduse kohvikus, kus esinesid Liina Ariadne Pedanik ja Gertu Pabbo. 2016. aastal annetati Minu Unistuste Päevale. 2017. aastal annetati Minu Unistuste Päevale ja Eesti Vähihaigete Laste Vanemate Liidule. 2018. aastal annetatakse Minu Unistuste Päevale. 2017. aastal sai "Maalides head" projekt Seitsmeste uhkuse tiitli. Maalinud on: Mick Pedaja (2016), Põhja Tallinn (2016), Kaire Vilgats (2016), Kätlin Hallik (2016), Maia Vahtramäe (2016), Kristel Aaslaid (2016), Elina Born (2016), Tanja Mihhailova-Saar (2016), Keili Sükijainen (2016), Jekaterina Novosjolova (2016), Mari Jürjens (2016), Karl Gustav Adamsoo (2016), Tõnis Niinemets (2016), Annabel Guitar (2016), Marilyn Jurman (2016), Martti Hallik (2016), Suvesangarid (2016), Silver Kaljula (2016), Indrek Ventmann (2016), Padjaklubi (2016), Liina Ariadne Pedanik (2017), Inga Lunge (2017), Ivo Linna (2017), Anni Rahula (2017), Liis Lemsalu (2017), Lenna Kuurmaa (2017), Gertu Pabbo (2017), Birgit Sarrap (2017), Helen Adamson (2017), La La Ladies (2017), Lauri Liiv (2017), Rasmus Rändvee (2017), Grete Paia (2017), Märt Avandi (2017), Perekond Meikarid (2017), Juss Haasma (2017). https://www.vahilapsed.ee/heategevusprojekt-maalides-head-ootab-naitusele/ ""Seitsmeste uhkus": ettevõtlikud neiud algatasid projekti "Maalides head"!". TV3.ee. 18. detsember 2017. Projekti koduleht Minu Unistuste Päev koduleht Eesti Vähihaigete Laste Vanemate Liidu koduleht
Puskariajajad

"Puskariajajad" on 1961. aastal valminud Nõukogude Liidu lühikomöödiafilm. Stsenaariumi on kirjutanud ning filmi lavastanud Leonid Gaidai. Film kuulus ühena neljast 1961. aasta filmialmanahhi "Komöödiafilmide kogumik". See oli teine film, milles olid tegelasteks sulid Truss, Balbess ja Bõvalõi. Seda kolmikut kehastades said näitlejad Georgi Vitsin, Juri Nikulin ja Jevgeni Morgunov üleliidulise populaarsuse. Enne võtete algust oli kahevahel Morgunov, kes tahtis nüüd juba suuremat filmi ja tõsisemat rolli. Kuid ta räägiti ära ja uus film võis rahva rõõmuks jõuda ekraanidele. Laul puskariajajatest ("Самогонщики") on aga sellest filmist peale vene evergreen. Film kujutab kolme sõbra – Trussi, Balbessi ja Bõvalõi – askeldusi metsamajakeses. Põhiline tegevus on puskari ajamine müügiks. Ettevõtmine kulgeb edukalt. Pärast töötegemist tuleb tahtmine omavalmistatud toodangut proovida, mida on terve riiulitäis. Siis tahetakse nalja heita oma koerakese Barbossi üle. Talle antakse puskarisse kastetud suhkrutükke. Koer heidab magama. Napsised mehed teevad üksteise kulul nalja, veiderdavad ning käivad maja ümber oletatavat miilitsakontrolli otsimas. Koer on vahepeal üles tõusnud ning ajab maha riiulitäie puskaripudeleid. Seejärel tirib ta puskariaparaadist välja jahutuse spiraaltoru ja jookseb sellega metsa. Kolmik alustab talvises metsas suuskadel tagaajamist. Pärast mõningaid seiklusi jõutakse plankaia juurde. Sellest üle ronides selgub, et aia taga on miilitsajaoskond. Puskariajajad vahistatakse. Puskariajajad www.youtube.com (vaadatud 31.03.2018) Puskariajajate laul
Don Diablo

Don Pepijn Schipper (sündinud 27. veebruaril 1980), esinejanimega Don Diablo, on Hollandi DJ, produtsent, muusik, laulja ja laulukirjutaja Coevordenist. Ta on ka plaadifirma Hexagon asutaja.
Teadusmarss

Teadusmarss (inglise keeles March for Science) on rahvusvaheline väliürituste sari ja kodanikualgatus, mis sai alguse Ameerika Ühendriikidest 2017. aastal. Kodanikualgatuse eesmärk on rõhutada teaduse rolli tänapäeva ühiskonnas ja teadmistepõhiste otsuste tähtsust poliitikas. Esimene väliüritus toimus 22. aprillil 2017 Washingtonis ja veel 600 linnas (sh Helsingis, Stockholmis) üle maailma. Tallinnas toimus selle raames teaduspoliitikaseminar Eesti Teaduste Akadeemias. 2018. aasta rahvusvaheline Teadusmarss toimus 14. aprillil. Eestis liikusid Teadusmarsil osalejad Eesti Kunstiakadeemia uue maja (Põhja pst 7) juurest Toompeale Lossi platsile, kus peeti avalikke kõnesid. Ürituse korraldasid Eesti Noorte Teaduste Akadeemia, teadlased ja teadushuvilised. Ürituse koordinaatoriteks on Els Heinsalu (Eesti Noorte Teaduste Akadeemia) ja Andi Hektor (Eesti Füüsika Selts). 2019. aasta rahvusvaheline Teadusmarss toimus 4. mail. Eestis Teadusmarss toimus Tartus, osalejad liikusid Rüütli tänava algusest Haridus- ja Teadusministeeriumi hoone ette, kus peeti avalikke kõnesid. Ürituse koordinaatoriks oli Mare Vahtre ja Bioteaduste Üliõpilaste Selts. Bioteaduste Üliõpilaste Selts Eesti Noorte Teaduste Akadeemia Eesti Füüsika Selts Eesti Teadusajakirjanike Selts Eesti Teaduskoda Eesti teaduslepe Eesti Teadusmarss, ametlik ürituse veebileht March for Science, ametlik veebileht (inglise keeles) Eesti teadusmarsi aktivistide Facebooki rühm Eesti teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni strateegia 2014-2020 "Teadmistepõhine Eesti"
El Al

El Al Israel Airlines Ltd., aktsiaturul El Al (heebrea: אלעל, araabia: إل-عال), on Iisraeli rahvuslik lennufirma. Lennufirma kodulennujaam on Ben Gurioni rahvusvaheline lennujaam.
Dallas-Fort Worthi rahvusvaheline lennujaam

Dallas-Fort Worthi rahvusvaheline lennujaam (IATA: DFW, ICAO: KDFW, FAA LID: DFW) on Ameerika Ühendriikide Texase osariigi Dallas-Fort Worthi metropleksi ala peamine rahvusvaheline lennujaam. See on American Airlinesi suurim kodulennujaam. 2017 oli DFW-i rekordaasta, kuna lennujaama läbis 67 092 224 reisijat.
Petar Kehayov

Petar Kehayov (sündinud 22. mail 1972) on Bulgaaria päritolu fennougrist, Tartu Ülikooli läänemeresoome keelte professor. Ta lõpetas 1990. aastal Sofias Vasil Levski nimelise keskkooli ning õppis aastail 1992–1994 ajalugu Sofia Ülikoolis. 1994. aastal asus ta õppima eesti keelt (võõrkeelena) Tartu Ülikooli, aastail 1997–1998 oli vahetusüliõpilane Soomes Oulu Ülikoolis. Ta kaitses 2000. aastal Tartu Ülikoolis bakalaureusetöö teemal "Deminutiivtuletus eesti ja soome keeles", 2003. aastal magistritöö teemal "Grammatiline evidentsiaal Balkani ja Balti areaali keeltes" ning 2008. aastal doktoritöö teemal "An areal-typological perspective to evidentiality: the cases of the Balkan and Baltic linguistic areas" (juhendaja Mati Erelt). 2016. aastal habiliteerus ta Saksamaal Müncheni Ludwig Maximiliani Ülikooli juures. Aastail 2005–2006 oli ta külalisuurija Belgias Antwerpeni Ülikoolis, aastail 2011–2013 Alexander von Humboldti Fondi järeldoktor Saksamaal Regensburgi Ülikoolis. Petar Kehayov töötas aastail 2003–2016 Tartu Ülikoolis, alates 2017. aasta maikuust on tema töökohaks Leibniz-Institut für Ost- und Südosteuropaforschung Saksamaal Regensburgis. 2022. aasta sügisest töötab taas Tartu Ülikoolis ning ta valiti 16. detsembril 2022 Tartu Ülikooli läänemeresoome keelte professoriks. 2005 üliõpilaste teadustööde riikliku konkursi III preemia doktoriõppe astmes Petar Kehayov Eesti Teadusportaali andmebaasis Doktoritöö täitekst "Dr. Petar Kehayov". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. aprill 2018. Vaadatud 31. märtsil 2018. Petar Kehayov Eesti Teadusportaali andmebaasis "Petar Kehayov: teaduse tegemises peab olema kirge" Universitas Tartuensis, veebruar 2024
Anisotroopne filtreerimine

Anisotroopne filtreerimine on kolmemõõtmelises arvutigraafikas meetod tekstuuri teravuse suurendamiseks. Isotroopia arvutigraafikas on kui mingi objekt omab samu vektori väärtuseid erinevatel telgedel näiteks ruut või kuup. Bilineaarne ja trilineaarne on mõlemad isotroopsed filtreerimismeetodid, nende filtreerimismuster on ruut. Anisotroopia arvutigraafikas on kui mingi objekt omab erinevaid vektori väärtuseid erinevatel telgedel. Anisotroopse filtreerimise filtreerimismustriteks on ristkülikud, trapetsid ja rööpkülikud. Üksik ekraanipiksel võib sisaldada informatsiooni mitmest tekstuuri elemendist (tekslist) ühel suunal, näiteks x-teljel mingi hulk ja y-teljel rohkem või vähem. Kui vaadata tekstuuri pinda mingi nurga alt ilma filtreerimiseta näeb pind välja hägune ja proportsioonist väljas. Probleem süveneb kui vaadata tekstuuri pinda teravama nurga alt. Probleemi lahendamiseks kasutatakse anisotroopset filtreerimist, mis kasutab eespool nimetatud filtreerimismustreid, mis rakendatakse nurga all olevatele tekstuuripindadele. Selle tõttu väheneb tekstuuride hägusus ja üleüldine pildikvaliteet paraneb. Pildikvaliteet sõltub omakorda veel filtreerimistasemest. Anisotroopne filtreerimine toimib tasemetel 1-16. Kasutajatele pakutakse anisotroopset filtreerimist tihti kahe astmetena: 2X, 4X, 8X ja 16X. Filtreerimise aste määrab ära kui suure nurga all filtreerimist läbi viiakse. Näiteks 4X tase filtreerib tekstuurid, mis on kaks korda teravama nurga all kui filtreerimine 2X tasemel. Erinevust 8X ja 16X vahel on raske märgata. Filtreerimise mõju jõudlusele oleneb kui suure tasemega filtreerimist kasutatakse ja graafikariistvara võimekusest. Tänapäeva graafikakaartidele on mõju üsna minimaalne võrreldes näiteks silumisega (inglise anti-aliasing). Lendino, Jamie (26. september 2002). "The Naked Truth About Anisotropic Filtering". ExtremeTech. Vaadatud 27. jaanuaril 2024. Wilde, Tyler (13. märts 2019). "PC graphics options explained". PC Gamer (inglise). Vaadatud 27. jaanuaril 2024. Cugowski, Tomasz (31. mai 2017). "Effects in games: Anisotropic Filtering, SSAO & hair simulation" (inglise). "Antialiasing and Anisotropic Filtering". Nvidia. Originaali arhiivikoopia seisuga 29. oktoober 2019.
Eurowings

Eurowings GmbH on saksa odavlennufirma, mille peakontor asub Düsseldorfis; Lufthansa Groupi täielikult omatav tütarettevõte. Eurowingsil on 105 lennukit ja 79 sihtkohta. Eurowingsi kodulennujaamad asuvad peamiselt Saksamaal, aga ka Austrias ja Hispaanias.
Kenya Airways

Kenya Airways Ltd, rohkem tuntud kui Kenya Airways, on Keenia rahvuslik lennufirma. Ettevõte asutati 1977. aastal, pärast East Africa Airwaysi lagunemist. 2010. aasta juunis sai lennufirma SkyTeami täisliikmeks. Novembris 2021 Lõuna-Aafrika Vabariigi presidendi Cyril Ramaphosa ja Kenya presidendi Uhuru Kenyatta juuresolekul tseremoonial allkirjastatud strateegilise partnerluse raamistiku (SPF) alusel. Kenya Airways ja South African Airways teevad nüüd koostööd, et "suurendada reisijatevedu, kaubaveovõimalusi ja kaubandust üldiselt, võimendades Lõuna-Aafrika, Keenia ja Aafrika tugevusi", selgitab teatis.
Pärnu aukodanik

Pärnu aukodanik on Pärnu linna antav aunimetus, Pärnu linna kõrgeim tunnustus. Aukodaniku nimetus antakse isikule austusavaldusena Pärnu linnale osutatud eriliste teenete eest. Aunimetusega kaasneb aukodaniku märk. Aukodaniku nimetust ei anta rohkem kui ühele isikule aastas ja seda ei pruugi igal aastal välja anda. Esimest korda anti Pärnu aukodaniku nimetus välja 1866. aastal, kui aukodanikuks nimetati admiral Konstantin Possiet. 1886 Konstantin Possiet 1901 Friedrich Fromhold Martens 1934 Konstantin Päts 2007 Neeme Järvi 2008 Valter Ojakäär 2009 Jüri Jaanson 2017 Arbo Valdma 2024 Olaf Esna "Pärnu aukodanik". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. aprill 2018. Vaadatud 31. märtsil 2018. Pärnu linn. Aukodaniku nimetuse, vapimärgi ja teenetemärgi taotlemine
Royal Air Maroc

Royal Air Maroc, mida tuntakse sageli RAMina, on Maroko riiklik lennufirma ja on riigi suurim lennufirma. RAM kuulub täielikult Maroko valitsusele ja lennufirma peakorter asub Casablanca-Anfa lennujaamas.
Air Italy

Air Italy S.p.A., mis tegutseb Air Italy'ina, on eraomanduses olev Itaalia lennufirma, mille peakorter asub Olbias ja selle kodulennujaamaks on Milano Malpensa lennujaam. Lennuettevõtte emaettevõte on AQA Holding, mis kuulub Alisardale (51%) ja Qatar Airwaysile (49%).
Artur Kuus

Artur Kuus (kunstnikunimega Artur Tuur Kuus; sündinud 17. augustil 1970) on eesti kunstnik ja karikaturist. Ta lõpetas Tartu Ülikooli füüsikaosakonna 1996. aastal ning saanud füüsika- ja biomeditsiinitehikahariduse[viide?]. Õppis iseseisvalt meedia- ja reklaamidisaini[viide?]. Aastail 2006–2009 õppis ta Konrad Mägi ateljee stuudios Heldur Viirese käe all maalimist. On Tartu Kõrgema Kunstikooli fotomanipulatsioonide õppejõud . Joonistab karikatuure ajalehele Tartu Postimees. On kujundanud ka raamatuid[viide?]. 2014 – Tartu – Eesti Meedia puhkeruumis 2014 – "Juurikad ja jutid" – Tartu ülikooli multimeedia galeriis 2015 – "CV" – Endla teatri Sammassaalis 2016 – "Kolm seeriat" – Tartu Atlantises 2016 – "Peegel & Tuur" Andrus Peegel ja Artur Tuur Kuus Tartu Linnaraamatukogus. Karikatuurid ja joonistused 2018 – "Üksteist-teineteist" – Tartu Ülikooli multimeedia galeriis 2018 – "Haavatud taburett” – Andrus Peegli ja Artur Tuur Kuusi karikatuuride näitus Tartu linnaraamatukogu muusikaosakonnas "Tartu Kõrgem Kunstikool – Tartu Kõrgema Kunstikooli õppejõu Artur (Tuur) Kuusi näitus Atlantises". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. aprill 2018. Vaadatud 31. märtsil 2018. Artur Kuusi koduleht
István Bibó

István Bibó (7. august 1911 Budapest – 10. mai 1979 Budapest) oli Ungari jurist, õigusteadlane ja poliitik. István Bibó õppis Szegedi Ülikoolis õigus- ja riigiteadusi ning omandas doktorikraadi filosoofia alal. Seejärel õppis ta Viini Ülikoolis ja Genfi Ülikoolis ja sai doktorikraadi õigusteaduste alal. Alates 1940. aastast töötas ta advokaadina ja oli sotsioloogia õppejõud Szegedi Ülikoolis. 1945–1946 oli ta tööl Ungari justiitsministeeriumis ja siseministeeriumis. 1945–1950 oli ta poliitikateaduste õppejõud Szegedi Ülikoolis ja samaaegselt 1947–1950 Budapestis asuva Ida-Euroopa Uurimisinstituudi asedirektor. Oma kõige olulisemad tööd avaldas Bibó aastatel 1945–1947. 1950. aastal oli Bibó sunnitud oma ametikohtadelt tagasi astuma ja ta läks tööle Loránd Eötvösi Ülikooli raamatukokku. 3. novembril 1956 sai István Bibó Imre Nagy valitsuse riigiministriks. 4. novembril 1956 protesteeris riigiminister István Bibó Ungari valitsuse ainukese kohale jäänud liikmena deklaratsiooniga Nõukogude okupatsiooni ja äsjaloodud vastasvalitsuse vastu. See toimus ajal, kui Ungari parlamendi hoone oli juba Nõukogude vägede käes, seal ringi kihutavad vene sõdurid pidasid teda administratiivtöötajaks, lubades tal oma kabinetist ja parlamendihoonest lahkuda. István Bibó arreteeriti 23. mail 1957 ja mõisteti 2. augustil 1958 eluks ajaks vangi. 1963. aastal vabanes ta amnestia tulemusel vanglast. Seejärel töötas ta kuni 1971. aastani Ungari Statistikaameti raamatukogus. István Bibó : ungarischer Rechtsphilosoph und Politiker; Dr. phil. et jur. Munzinger István Bibó (August 7, 1911- May 10, 1979) Hungarian Spectrum István Bibó, 1911–1979 rev.hu In Memoriam 1956: Wall Of Imre Nagy’s Cabinet Members Of The Council Of Ministers Of The People’s Republic Of Hungary Hungary Today Päevasündmuste kroonika: 23. oktoober – 4. november Horisont, lisaväljaanne "Ungari 2006" István Bibó, 1911–79 Biografisches Lexikon. Widerstand und Opposition im Kommunismus 1945-91
Antonio Stradivari

Antonio Stradivari (ladinapäraselt Stradivarius, lühendatult Strad; 1644 Cremona – 18. detsember 1737 Cremona) oli kuulus itaalia viiulimeister. Antonio Stradivari isa oli Alessandro Stradivari ja ema Anna Moroni. Antonio täpne sünniaeg ei ole teada, kuid arvatavasti nägi ta ilmavalgust 1644. aastal. Ilmselt töötas ja õppis Antonio aastatel 1658–1654 Nicola Amati juures, kuid tõendeid selle kohta pole säilinud. Juulis 1667 abiellus Antonio Stradivari noore lese Francesca Feraboschimiga, kellega ta sai kuus last. 1698. aastal Francesca suri. 1699. aastal abiellus Antonio uuesti, Antonia Maria Zambelliga, kellega ta sai veel viis last. Antonio Stradivari suri 1737. aastal Cremonas ja maeti San Domenico kirikusse. 1868. aastal, kui kirikut lammutati, tuli põrandaplaatide alt välja Stradivaride perekonna hauaplaat. Nende säilmed sängitati ümber ning tollastel andmetel polnud võimalik Antonio säilmeid temaga samas hauas olnud sugulaste omadest eristada. Antonio Stradivari valmistas umbes 450 viiulit, peale selle vioolasid, tšellosid, kontrabasse ja isegi kitarre ning ühe harfi. Kokku valmistas ta elu jooksul 1101 keelpilli. Nendest umbes 650 on säilinud ja tänini mängukõlblikud. Osa Stradivari pille on hoiul muuseumides, osal mängivad kuulsad viiuldajad ja osa on erakogudes. Viis läbi aegade kõige kallimalt müüdud muusikainstrumenti on just nimelt Stradivari viiulid: nende eest on makstud üle poolteise miljoni USA dollari. Kalleima viiuli eest maksti 16. juulil 2006 Christie oksjonil 3 544 000 dollarit. Kõige ilusamad Stradivari viiulid on valmistatud aastatel 1698–1725. Tuntuimad neist on Soil (1714) ja Alard (1715). Pärast 1730. aastat valminud viiuleist on osa tema poegade Omobono ja Francesco kätetööd, ehkki neil on Antonio signatuur. Viiulimeistrina eksperimenteeris Stradivari palju, mistõttu eristuvad tema viiulid Amati omadest. Ta muutis viiuli kaarestut, jälgis märksa hoolikamalt puidu paksust eri kohtades ja kasutas teist värvi värnitsat. Stradivari ühing Stradivari viiulid Stradivari viiulite saladused
Herman de Wetter

Hermann Ferdinand Friedrich de Wetter (sündinud Hermann Ferdinand Friedrich von Wetter-Rosenthal; 5. mai 1880 Sipa mõis – 25. juuni 1950 Westfield, New Jersey) oli Eestis sündinud baltisaksa päritolu Ameerika Ühendriikide muuseumitöötaja ja fotograaf. Herman de Wetter lõpetas Tallinna Reaalkooli, õppis Dresdenis ülikoolis ning 1904. aastal sõitis Ameerika Ühendriikidesse. 1905 kuni 1918 töötas ta insenerina ettevõttes Holbrook, Cabot & Rollins ning oli seotud Murmanski–Moskva raudtee ehitusega Venemaal. De Wetter töötas insenerina kuni 1930. aastani. 1933. aastal suutis ta seni oma senisest ajaviitetegevusest, fotograafiast, elukutse teha, asudes tööle Brooklyni Muuseumis, kus temast sai muuseumi fotograafiaosakonna asutaja ja esimene kuraator. Ta esines paljude isikunäitustega ja osales ka rahvusvahelistel näitustel. Kuni pensionile jäämiseni pidas ta erialaseid loenguid, õpetas ja kirjutas muuseumifotograafiast. Berend von Wetter-Rosenthal oli tema poolvend. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Görlitz, 1930, lk. 220. "Herman de Wetter, 71, Retired Photo Curator at Boro Museum." Brooklyn Eagle, 27. juuni 1950. Elulugu Genis. Elulugu fotograafia ajaloo portaalis Lumionous-Lint.
Kajalood (saade)

"Kajalood" on Kaja Kärneri autorisaade Vikerraadios. Esimene vestlussaade läks eetrisse 5. septembril 2015. ERR. arhiiv. Kajalood. Kajalood. Hagi Šein Kajalood. Liisa Oviir Kajalood. Mall Hellam Kajalood. Mirjam Tally Kajalood. Priit Kruus Kajalood. Carri Ginter Kajalood. Mart Kadastik Kajalood. Lambit Lump Kajalood. Aro Velmet Kajalood. Heidi Sarapuu Kajalood. Peep Talving Kajalood. Andres Puustusmaa Kajalood. Martti Kalda Kajalood. Tõnu Kõrvits Kajalood. Maarja Vaino Kajalood. Edward Kess Kajalood. Valdur Mikita Kajalood. Indrek Koff Kajalood. Mare ja Aare Kabel Kajalood. Jüri Reinvere Kajalood. Peeter Raudsik Kajalood. Paavo Järvi
Don Imus

Don Imus (õieti Jonathan Donald Imus, Jr.; 23. juulil 1940 Riverside, California – 27. detsember 2019) oli Ameerika Ühendriikide näitleja. Don Imus andmekogus IMDb (inglise)
Vihterpalu metsapõlengud

Vihterpalu metsapõlengud on toimunud Vihterpalu metsapiirkonnas, Nõva ja Padise ligidal praeguse Läänemaa metskonna aladel. Ala on märgitud tavapärasest sagedasemate põlengute tõttu. 1940. aastal põles 200 ha metsa. Põleng sai alguse Veskijärve äärest. 1951. aastal põles 2500 ha metsa. Põleng sai alguse Veskijärve äärest. 1982. aastal põles 167 ha metsa. Põleng sai alguse pikselöögist Veskijärve ja Tänavjärve vahelisel rabasaarel. 1992. aastal põles 550 ha metsa. Seekord sattusid ohtu ka asulad (Änglema küla). 1997. aastal põles üle 700 ha metsa ja raba. 1999. aastal põles mets ja raba. Põleng algas Tänavjärve põhjakaldalt. 2008. aastal põles üle 800 ha metsa. Eramets.ee. Päästjad võitlevad metsapõlengutega võimete piiril. Mart Erik. Kuidas ma bensiiniga tulekahju kustutasin ja peaaegu kohtu alla sattusin. Eesti Mets, metsakahjude eriväljaanne, 24.03.2018 Veljo Kütt. Vihterpalu metsatulekahju kustutamiseks kulus kaks nädalat. Eesti Mets, metsakahjude eriväljaanne, lk. 22-25. 24.03.2018 Ulvar Käärt. Vihterpalu põleng neelas kolmandiku kaitsealast. Eesti Päevaleht, 27.05.2008
Vepriai

Vepriai on alev Leedus Ukmergė rajoonis, Vepriai valla halduskeskus. Alev asub Vepriai järve kaldal (pindala 0,356 km², suurim sügavus 3 m). Vepriai asub Vepriai meteoriidikraatri keskel. Vepriais on põhikool, postkontor ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on Ukmergė koduloomuuseumi Vepriai osakond, Vepriai mõisa hoonetekompleks, aastal 1910 ehitatud Vepriai kirik, 4,3 m ümbermõõduga 30 meetri kõrgune Vepriai tamm, XVII sajandi alguses rajatud tulpkabel Bari konföderaatide mälestuseks ja aastal 1846 asulat laastanud tulekahju mälestiseks rajatud Jeesuse ristilöömist kujutavate kabelite kompleks (21 tellistest ja 6 puidust kabelit ning raudne värav). Vepriai kompleks on üks kolmest paigast Leedus, kus lihavõttepühade ajal toimub ristikäik. Vepriai nimi tuleneb Vepriai järvest, mis on omakorda nime saanud balti sõnast veprys, mis tähendab metssiga. Alevis asub leedulaste linnamägi, millest on juttu Marburgi Wigandi kroonikas. Aastal 1384 vallutas selle ristisõdijate abiga Vytautas. Hiljem kujunes linnuse kohale Vepriai mõis, mille vanema peahoone rootslased Põhjasõja ajal maha põletasid. Aastal 1553 ehitati Vepriaisse ka esimene kirik, mis aastal 1845 sai kihelkonnakiriku staatuse. Järgmisel aastal asula põles, selle tulekahju mälestuseks rajati Vepriaisse suur Kristuse ristilöömist kujutavate kabelite kompleks. XIX sajandi lõpus kujunes Vepriaist Platerite valitsusajal alev. Tsaariajal olid asula venekeelseteks nimekujudeks Вепре, Вепрже ja Вепры. Aastal 1924 rajati alevisse põllumajanduskool. Nõukogude perioodil kujunes Vepriast kohaliku kolhoosi keskasula. Aastal 1962 rajati Vepriaisse 240 kohaga pioneerilaager, mis on tänapäeval rekonstrueeritud; sealne kompleks on kasutusel puhkelaagrina. Kalmistu Vepriai tamm Vepriai kirik Linnamägi Kool Tulpkabel Bari konföderatsiooni mälestuseks Ristikäik Raudne värav Üks Vepriai kabelitest [1] http://www.krateris.eu/ Вепры. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 6 (11) : Венцано — Винона. С.-Петербургъ, 1892., 5 lk. Vepriai. 2010 a. ISBN 978-9955-589-18-1 Alev Poola geograafilises sõnastikus Alev portaalis vietoves.Lt
ISO 9000

ISO 9000 on Rahvusvahelise Standardiorganisatsiooni (ISO) standardite rühm, mis reglementeerib kvaliteeditagamissüsteeme toodete hankimisel, tarnimisel, väljatöötamisel ja tootehooldusel. Peaeesmärk on tarbija rahulolu toote või teenuse kvaliteedi üle, mille tagab motiveeritud ja pühendunud töötaja. ISO 9000 kvaliteedistandardite sari on kehtestatud ka Eesti standarditena. ISO 9001:2000 ISO 9004 ISO 19011