laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ibipaio

Ibipaio on Kago (Lauri Sommeri esinejanimi) neljas sooloalbum, mille andis aastal 2012 välja Õunaviks. Albumi tegid kaasa Fernando Moresi, Liska Keerberg, Pekko Käppi ja kass Iivula. Albumi kujundas Eiko Ojala. Plaadi neli esitluskontserdid toimusid Viljandis Kondase keskuses (20.09), Sänna kultuurimõisas (27.09), Tartus Botaanikaaias (03.10) ning Tallinnas Vanalinna Muusikamajas (10.10). Albumi ilmumise puhul andis plaadifirma välja ka häälekandja "Mahlapress" üheksanda numbri, mis muuhulgas sisaldab kommentaare mõnedele albumi lugudele. Mart Velsker. Plaadiarvustus: Kago - Ibipaio (Õunaviks, 2012). Müürileht, 14. detsember 2012 Mart Kalvet. Nädala album: Sepi Kumpulainen happevihmas. Eesti Ekspress, 28. oktoober 2012 Margus Haav. Ilmaveerel olemine. Postimees, 29. september 2012. "Ibipaio". Eesti rahvusbibliograafia. Eesti Rahvusraamatukogu. Originaali arhiivikoopia seisuga 16. november 2018. Vaadatud 15. novembril 2018. "Ibipaio". Vaadatud 05.02.2014. "Mahlapress nr 9". Originaali arhiivikoopia seisuga 6.01.2014. Vaadatud 05.02.2014. Album täispikkuses ERR-i arhiivis
Sejny

Sejny (leedu Seinai) on linn Poolas Podlaasia vojevoodkonnas, Sejny maakonna keskus. Asub Leedu piiri lähedal Marycha jõe ääres. Umbes kolmandik linna 5700 elanikust on leedulased. Enne Teist maailmasõda oli linnas suur juudi kogukond. Linnaõigused sai umbes 1600. aastal. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/062013909011-0977918?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 6.10.2022. Linna koduleht
Toro saar

Toro saar (itaalia isola del Toro 'härjasaar', isola il Toro; Tabarca murdes u Tóu) on Itaaliale kuuluv asustamata saar Vahemeres, Sardiinia saare edelaranniku lähistel. Saar asub Sardiinia maakonna Carbonia-Iglesiase provintsis Sant'Antioco vallas, Sulcis-Iglesiente ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Toro saarel on Sardiinia maakonna lõunapoolne äärmuspunkt. Sulcise saarestikku kuuluva vulkaanilise tekkega saare pindala on 11 hektarit, suurim pikkus 400 meetrit, suurim laius 350 meetrit. Sant'Antioco saar San Pietro saar Isola Piana Vacca saar Corno saar Isola dei Ratti Manlio Brigaglia, Salvatore Tola (a cura di), Dizionario storico-geografico dei Comuni della Sardegna, 2 (E-L), Sassari, Carlo Delfino editore, 2006. ISBN 8-871-38430-X. Francesco Floris (a cura di), Grande Enciclopedia della Sardegna, Sassari, Newton&ComptonEditori, 2007. Toro saar Sea-Seeki saidil, fotod (inglise keeles) Toro fotod videohoidlas Flickr
Munahammas

Munahammas (ladina keeles ruptor ovi) on osade ovipaarsete selgroogsete ülanokal või ülalõual, harvemini alalõual paiknev terav hammas ehk hambataoline sarvestunud köbruke. Munahammast kasutavad embrüonaalses arengustaadiumis loomad selleks, et rebestada neid ümbritsev munakoor. Munahammas on paljudel linnupoegadel ja roomajate poegadel (sh maopoegadel). Looteeas on ülanoka ülemise poole tipul tekkiv väike sarvestunud köbruke (munahammas) kõigil linnutibudel (va sugukonna Megapodiidae lindudel), selle abiga lõhuvad tibud koorumisel munakoore. Tibude hilisemal arenemisel munahammas irdub. Ovipaarsete maoliikide maopoegadel, areneb ninamiku peal üks munahammas, mis aga hüljatakse juba esimese kestumise käigus. Zooloogi Aleksei Turovski arvates koosneb munahammas maole kasulikest valkudest, mis paari tunni jooksul pärast munast koorumist imenduvad makku tagasi. Lindude munahammast on kirjeldanud esimesena tõenäoliselt Aldrovandi 1600. aastal. Egg tooth, ©2014 Encyclopædia Britannica, Inc., Veebiversioon (vaadatud 05.01.2014) (inglise keeles) Harald Tikk, PhD Matti Piirsalu, Viive Tikk, Liisa Hansson, LINNUKASVATUSE TERMINID, Tartumaa Põllumeeste Liit, Eesti Maaülikool, Tartu, lk 91, 2011, Veebiversioon (vaadatud 06.01.2014) (inglise keeles) H. Bandali, M. Buchtova, , J. M. Richman & A. S. Tucker, EGG TOOTH DEVELOPMENT IN THE SNAKE, European Cells and Materials Vol. 14. Suppl. 2, 2007 (lk 134) ISSN 1473-2262, Veebiversioon (vaadatud 05.01.2014) (inglise keeles) Aleksei Turovski, "Minu loomad. Aleksei Turovskiga loomaaias.", AS Ajakirjade Kirjastus, lk 50, ISBN 978 9949 443 24 6 George A. Clark, Jr.,Occurrence and Timing of Egg Teeth in Birds, The Wilson Bulletin, Vol. 73, No. 3 (Sep., 1961), pp. 268-278, Wilson Ornithological Society, Veebiversioon (vaadatud 05.01.2014) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Egg tooth seisuga 05.01.2014.
Tudulinna vald (Iisaku kihelkond)

Tudulinna vald (saksa keeles Gemeinde Tuddolin) oli vald Iisaku kihelkonnas Viru maakonnas ja pärast selle maakonna kaotamist aastail 1949–1950 lühidalt vald Jõhvi maakonnas. Vallamaja asus Tudulinnas. Valla pindala oli 246 km² ja seal oli 1934. aastal 2025 elanikku. Talundeid ja elamuid oli 372 ning neis oli elanikke 1929. aastal 1621. Põllu- ja aiamaad oli 1742 ha. 1933. aastal oli vallas 3 avalikku algkooli. Vallas sündisid kohtunik ja advokaat Kristjan Haho, vaimulik Albert Roosvalt, kirjanik Juhan Lepasaar, arst Juhan Ehlvest ja põllumajandusteadlane Leo Saluste. Vald kuulus Riigivolikogu 72. valimisringkonda, kust valiti Hugo Kukke. 1939. aasta valdade reformiga läks kogu valla maa-ala uue Tudulinna valla koosseisu ehk vald taasloodi samades piirides. Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776): „26. Tudulinna vald – maa-alaga senise Tudulinna valla piires.“ 28. detsembril 1939 valiti vallavanemaks Eduard Timotheus. 13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Oonurme külanõukogu ja Tudulinna külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Mustvee rajooni koosseisu. Maa-ameti kaardirakendused Eesti entsüklopeedia, 8. kd, v 368. Eesti entsüklopeedia, 3. kd, v 1130.
Oonurme külanõukogu

Oonurme külanõukogu oli külanõukogu Tudulinna valla, Jõhvi maakonna, Mustvee rajooni ja Rakvere rajooni koosseisus aastail 1945–1960. Seadlusega 3. septembrist 1960 külanõukogu likvideeriti ja selle maa-ala liideti Tudulinna külanõukoguga Jõhvi rajoonis.
Starõje Tšetškabõ

Starõje Tšetškabõ (vene keeles Старые Чечкабы, tatari keeles İske Çäçqab, Иске Чәчкаб) on tatari küla Venemaal Tatarstanis Kaibitsõ rajoonis. See asub 100 km Kaasanist edelas. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli küla rahvaarv 442 elanikku. Starõje Tšetškabõ asutati 14 sajandil.
Spilve

Spilve on asum Lätis, Riia linna Kurzeme rajooni osa pindalaga 9,576 km². Asub Spilve luhal Iļģuciemsist põhjas, Volerist läänes, Kleistist idas ja Bolderājast lõunas. Asumit läbib Bolderājasse viiv raudtee. 89 elanikku (2010). Valdav osa asumist asub soisel ja madalal (0–2 meetrit üle merepinna) Spilve luhal. Kõrgeim koht ulatub küll 17 meetrit üle merepinna. Niiske ala kuivendamiseks on läbi aegade rajatud kraave, millele on pandud nimed kunagi seal kandis eksisteerinud mõisate järgi. Nende seas on Beķeri kraav ja Hapakase kraav. Enne Riia linnaga liitmist asusid Spilve luhal karjamaad ja heinamaad. Ala läbis mitu teed – sealtkaudu mindi nii Kuramaale kui ka Daugavgrīvasse. Asumi aladel asus mitme mõisa maad, asumi aladele jäi ka Esseni mõisa peahoone, kuigi mõisa maad jäid suuremalt jaolt väljapoole asumit. 1701. aastal peeti luhal Spilve lahing. Asumi aladele jääb ka Podragsi tööstuspiirkond. Seda on esmamainitud 1675. aastal kui veskikohta, ka asus seal XIX sajandil Daugava voolu reguleeriv tamm. Hiljem ehitati saekaater, hakati tootma ka tsementi (1868). Podragsi piirkond liideti Riia linnaga juba XIX sajandi algul. 1873. aastal rajati üle Spilve luha Bolderājasse viiv raudtee. Pärast Läti iseseisvumist liideti piirkond Riiaga (1924). Luhal asub Riia vana lennujaam, mille peahoone rajati 1950. aastatel stalinistlikus stiilis. Spilve Vaade Spilve lennujaama rajalt Spilve lahing Spilve koduleht (läti keeles)
Hannes Oja

See artikkel räägib ühiskonnategelasest. Alpinisti kohta vaata artiklit Hannes Oja (alpinist). Hannes Oja (29. märts 1919 Martna vald, Läänemaa – 17. detsember 2012 Toronto, Kanada) oli eesti ühiskonna- ja kultuuritegelane, luuletaja, proosakirjanik, ajakirjanik ja kriitik. Kooliteed alustas 1927. aastal Oja Rannamõisa algkoolis. Edasi õppis Martna algkoolis. 1929. aastast õppis Läänemaa Gümnaasiumis. Kaks aastat õppis Uuemõisa Kõrgemas Põllunduskoolis. 18 kuud kestnud ajateenistuse läbis vabatahtlikult Aegna saare merekindluses. Järgnes põgenemine Soome, kus ta võttis soomepoisina osa lahingutegevusest Karjala rindel eestlastest koosnevas jalaväerügemendis 1943. aasta novembrist 1944. aastani. Soomest siirdus ta 1944. aastal Rootsi ja 1951. aastal Kanadasse. Aastatel 1975–1986 ja 1997–2001 töötas Hannes Oja ajalehe Vaba Eestlane toimetajana, jätkates seejärel kirjutamist ka ajalehele Eesti Elu. Hannes Oja sulest on ilmunud neli luulekogu. Esimesed luuletused kirjutas algkooli ajakirjale, luuletas ka gümnaasiumis. Ta on olnud paljude kogumike ja koguteoste toimetaja, samuti soomepoiste ajakirjas Põhjala Tähistel (toimetuse sekretär 1956–1975, toimetaja 1981–1993 ja 2006) ning Peetri Koguduse väljaandes Elu. Hannes Oja oli Soomepoiste Klubi Torontos üks eestvedajatest. Ülemaailmse Eesti Vabadusvõitlejate Keskuse teeneteristi III järk 1985 Eestlaste Kesknõukogu Kanadas (EKN) teenetemärk 1995 Soome Sõjaveteranide Keskliidu kuldne teenetemärk 2003 Soome Valge Roosi Rüütelkonna teeneterist 2008 Eestlaste Kesknõukogu Kanadas kuldteenetemärk Hannes Oja looming
Vacca saar

Vacca saar (itaalia isola la Vacca 'lehmasaar', tabarca murdes a Vacca) on Itaaliale kuuluv asustamata väikesaar Vahemeres, Sardiinia saare edelaranniku lähistel. Saar asub Sardiinia maakonna Carbonia-Iglesiase provintsis Sant'Antioco vallas, Sulcis-Iglesiente ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Sulcise saarestikku kuuluva vulkaanilise tekkega Vacca pindala on 10 hektarit, pikkus 550 meetrit ja laius 250 meetrit. Vacca asub sissepääsul Palmase lahte. Saare põhjatipu juures asub pisike Vitello kaljusaar. Sant'Antioco saar San Pietro saar Isola Piana Toro saar Corno saar Isola dei Ratti
Vaabina külanõukogu

Vaabina külanõukogu oli külanõukogu Linnamäe valla ja Antsla rajooni koosseisus aastail 1945–1954. Asutamisel kuulus külanõukogu koosseisu Lumatu ja Kirsi küla, Vaabina asundus, Soe, Tobra, Palu, Hansi, Urali ja Kutsali küla. 1954. aastal külanõukogu likvideeriti, selle maa-ala liideti Kurenurme külanõukoguga, mis saavutas nii endise Linnamäe valla ulatuse.
Martna vald (Martna kihelkond)

Martna vald (saksa keeles Gemeinde St. Martens, ka Kuluse vald) oli vald Martna kihelkonnas Läänemaal. Vallamaja asus Martna külas. 1890 liideti Martna vallaga Keskvere vald. Vallas sündis Hannes Oja. 1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Martna valla koosseisu, välja arvatud Haeska küla piirkond, mis läks Ridala valda, ja Martna valla talude senise Kirbla valla piires asuvate heinamaatükkide maa-alad Kasari jõe ääres, mis läksid Kirbla valda. Maa-ameti kaardirakendused
Sinalepa vald

Sinalepa vald (saksa keeles Gemeinde Sinnalep) oli vald Ridala kihelkonnas Läänemaal. Vallamaja asus Käpla külas. 1890. aastal liideti vallaga Kiideva vald, Käblamõisa vald, Mäemõisa vald, Parila vald ja Ridala kirikuvald, aastal 1893 Käblaküla vald ja Lõuguta vald. 1939. aasta valdade reformi käigus läks valla maa-ala Ridala valla koosseisu, välja arvatud Jõevälja nr. 28 talu lahusasuva heinamaatüki maa-ala senise Võnnu valla piires, mis läks Asuküla valda. Maa-ameti kaardirakendused
Asuküla vald (Ridala kihelkond)

Asuküla vald (saksa keeles Gemeinde Assoküll) oli vald Ridala kihelkonnas Läänemaal. Vallamaja asus Väike-Ahli külas. 1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Asuküla valla koosseisu, välja arvatud Varni küla ja Tauksi saar, mis läksid Ridala valda. Maa-ameti kaardirakendused
Esseni mõis

Esseni mõis (läti keeles Esena muiža või Lielā muiža, vanasti ka Spilves muiža või Gotāna muiža, saksa keeles Gothanshof, Essenhof või Drelings hof) oli mõis Riia kreisis Piņķi kihelkonnas. Selle peahoone oli Riia linnas Spilve asumis aadress Kleistu iela 131A. Esseni mõisa esimene omanik oli Riia raehärra Kaspar Dreling. Tema tütar abiellus raehärra Andreas Gothaniga. Mõisa tänapäevane nimi on tulnud järgmisest suguvõsast, kelle valdusse mõis kuulus. Aastal 1774 omandas mõisa Immanuel Just Essen, Riia toomkiriku pastor. Mees oli kirglik autogrammide koguja, kelle kogus olid nii Voltaire kui ka Diderot' autogrammid. Mõis jäi Essenite kätte 19. sajandi teise pooleni, mil selle ostis vene kaupmees Popov. Popovide kätte jäi mõis kuni aastani 1940. Lisaks ilmselt 18. sajandi ehitatud peahoonele on säilinud väike park ja aed. Kõrvalhoonetest on säilinud halvas seisukorras olev kelder. Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Mežciems

Mežciems (läti keeles Metsaküla) on Läti kohanimi. Seda nime kannavad: Mežciems, Daugavpilsi linnaosa Mežciems, asum Riia linnas Mežciems, küla Hopa piirkonnas Mežciems, asum Carnikava piirkonnas Mežciems, asum Jelgava piirkonnas Mežciems on ka Mētagmuiža paralleelnimetus
Rahavoogude aruanne

Rahavoogude aruanne on raamatupidamisaruanne, mis kajastab raamatupidamiskohustuslase aruandeperioodi rahavoogusid (raha ja raha ekvivalentide laekumisi ja väljamakseid). Rahavoogude aruandes on rahavood rühmitatud vastavalt nende eesmärgile: äritegevuse rahavood investeerimistegevuse rahavood finantseerimistegevuse rahavood Rahavoogude aruande eesmärgiks on anda ülevaade ettevõtte genereeritavast rahast ja tarbitavast rahast, finantseerimisallikatest ning muutustest ettevõtte käsutuses oleva raha ja raha ekvivalentide hulgas. Rahavoogude aruandes avaldatav informatsioon on oluline selleks, et hinnata ettevõtte võimet genereerida raha ja raha ekvivalente, mis on omakorda aluseks ettevõtte väärtuse hindamisel. Rahavoogude aruannet on võimalik koostada kas otsemeetodil või kaudmeetodil. Raha ekvivalentideks loetakse lühiajalisi (üldjuhul kuni kolm kuud) suure likviidsusega investeeringuid, mida on võimalik konverteerida teada oleva summa raha vastu ning millel puudub oluline turuväärtuse muutuse risk, näiteks lühiajalised deposiidid ja osalus rahaturufondides.
Rae vald (Jüri kihelkond)

Rae vald (saksa keeles Gemeinde Johannishof) oli vald Jüri kihelkonnas Harjumaal. Vallamaja asus Vaskjala külas. Vallas sündisid Otto Karell, Jüri-Rajur Liivak ja Enn Väljak. 1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala tervikuna uue Rae valla koosseisu. Maa-ameti kaardirakendused
Anija vald (Harju-Jaani kihelkond)

Anija vald (saksa keeles Gemeinde Annia) oli vald Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal. Vallamaja asus Soodla külas. Vallas sündisid Alfred Tooming, Lembit Juhari, Ferdinand-Voldemar Mänd. 1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Anija valla koosseisu, välja arvatud Aavere küla ja Pillapalu asunduse maa-alad ning Anija asunduse läänepoolse osa maa-ala kuni taludeni nr. A-122 ja A-151, mis läksid Lehtse valda. Maa-ameti kaardirakendused
Raasiku vald (Harju-Jaani kihelkond)

Raasiku vald (saksa keeles Gemeinde Rasik) oli vald Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal. Vallamaja asus Raasiku külas. Vald moodustati 1898. aastal. 1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Raasiku valla koosseisu, välja arvatud Paasiku küla ja asunduse maa-alad, mis läksid Anija valda, ning Kostivere ja Haljava mõisa järgi olevate kruntide nr A-96, A-97, A-98, 14, 15 ja 19 ning Paasiku mõisa järgi olevate kruntide nr 1 ja 4 maa-alad, mis läksid Jõelähtme valda. Maa-ameti kaardirakendused
Peningi vald (Harju-Jaani kihelkond)

Peningi vald (saksa keeles Gemeinde Penningby) oli vald Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal. Vallamaja asus tänapäeva Peningi küla aladel. Vald moodustati 1866. aastal. Vallas on sündinud Mait Püümets ja Gustav Ernesaks. 1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Peningi valla koosseisu, välja arvatud Kiviloo mõisa järgi oleva Soo-otsa talu ja metsakvartaalide nr. 25, 26, 29, 30 ja 31 maa-alad, mis läksid Anija valda, ning Kurgla küla piirkond, seniste Raasiku ja Rae valdade vahel oleva osa maa-ala kuni Nõmme nr. 28 ja Kaasiku nr. 28 taludeni, vimased kaasa arvatud. Maa-ameti kaardirakendused
Dryophiops

Dryophiops on maoperekond. Perekonda Dryophiops klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik: Dryophiops philippina Boulenger, 1896. Need maod on levinud Filipiinidel ja Luzoni, Mindoroli ja Sibuyani saarel. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Dryophiops Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 06.01.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne IUCN-is Sissekanne ReptileDB-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Dryophiops philippina seisuga 06.01.2014.
Elachistodon

Elachistodon on maoperekond. Perekonda Elachistodon klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik: Elachistodon westermanni Reinhardt, 1863. Need maod on levinud Bangladeshis, Indias ja Nepalis. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Elachistodon Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 06.01.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne IUCN-is Sissekanne ReptileDB-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Elachistodon westermanni seisuga 06.01.2014.
Euprepiophis

Euprepiophis on maoperekond. Perekonda Euprepiophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Euprepiophis conspicillata (Boie, 1826) Euprepiophis mandarinus (Cantor, 1842) Euprepiophis perlacea (Stejneger, 1929). Need maod on levinud Indias ja Venemaa idaosas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Euprepiophis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 06.01.2014) (inglise keeles) Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies Urs Utiger, Notger Helfenberger, Beat Schätti, Catherine Schmidt, MarkusRuf, Vincent Ziswiler,Molecular systematics and Phylogeny of old and new world ratsnakes, Elaphe AUCT., and related genera (Reptilia, Squamata, Colubridae), Russian Journal on Herpetology, Vol 9, No 2, 2002, lk 105 — 124, Veebiversioon (vaadatud 06.01.2014) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Euprepiophis seisuga 06.01.2014.
Geagras

Geagras on maoperekond. Perekonda Geagras klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik: Geagras redimitus Cope, 1876. Need maod on levinud Mehhiko Michoacáni, Oaxaca ja Sinaloa osariigis. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Geagras Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 6.01.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne ReptileDB-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Geagras redimitus seisuga 6.01.2014.
Hermandad

Santa Hermandad (hispaania keeles püha vennaskond) oli korravalve ühing keskaegses Hispaanias (eriti Kastiilias), mis tegeles palverändurite turvamisega. Nad tegutsesid kuni 1835. aastani kui kohalik politsei. Hollandis on sõna hermandad tänaseni üheks politsei hüüdnimedest.
Ihema järv

Ihema on järv Rwanda idaosas. Piir Tansaaniaga jookseb mööda järve idakallast. Ihema on suurim järv Akagera rahvuspargi alal. Järv on ümbritsetud soodest ning on nende kaudu ühendatud Akagera jõega. Järve pindala on 90 km². Ihema järv asub 1292 meetri kõrgusel merepinnast ja selle sügavus on valdavalt 5 ja 7 meetri vahel. Suurim sügavus on 7,8 meetrit. Ihema läänekallas on rahvuspargi alal elavate loomade jaoks oluline joogikoht. Järves elavad teiste seas tilaapiad, jõehobud ja krokodillid. Järve ääres elab umbes 550 linnuliigi esindajaid, nende seas haruldased kingnokk ja papüüruse-pagulind. Endeemsete liikide hulgas on tutt-jäälind, iibiseid, lootoselinde, haigruid, tülle, kurvitslasi. Järves vohab vesihüatsint. "Lake Ihema - Rwanda". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. jaanuar 2014. Vaadatud 6. jaanuaril 2014. Petits lacs du Rwanda et du Burundi Lake Ihema - Rwanda
Voor (täpsustus)

Voor on mitmetähenduslik sõna: Voor on geograafias madal sujuvate piirjoontega piklik peamiselt moreenist koosnev küngas Voor ehk kõnevoor on keeleteaduses ühe kõneleja jätkuv häälesolek Voor on koormaveok "Voor" on Rein Põdra 2013. aasta romaan Voor ehk võistlusvoor ...
Novotšeboksarsk

Novotšeboksarsk on linn Venemaa Tšuvaši Vabariigis. Asub Volga kaldal 20 km kaugusel Tšeboksarõst. Linna hakati rajama 1960. aastal seoses hüdroelektrijaama ehitusega. Linnaõigused sai 1965. aastal. 2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Novotšeboksarski elanikest tšuvašše 53%, venelasi 32%, tatarlasi 6%, mordvalasi 3%, marisid 3%, ukrainlasi 1%, valgevenelasi 1% ja teistest rahvustest inimesi 1%. Žatec, Tšehhi Klimovsk, Venemaa Sterlitamak, Venemaa Q126684906 http://gov.cap.ru/home/631/spravka/istor%20spr%20vk%20novoch/voen%20econom%20spr.htm Novotšeboksarski koduleht
Brita Olofsdotter

Brita Olofsdotter (surnud 1569) oli Soome päritolu Rootsi ratsaväelane. Tõenäoliselt oli ta esimene teadaolev naissõjaväelane Rootsis, samuti on ta esimene Rootsist teadaolev näide naisest, kes teeskles meest, et tegelda elukutsega, mis oli naistele keelatud. Olofsdotter pärines Soomest ja oli Lars või Nils Simonssoni lesk. Ta kandis meherõivaid ja lasi end värvata sõtta Liivimaal, kus ta teenis ratsaväes ning sai lahingus surma. 16. juunil 1569 käskis Rootsi kuningas Johan III Gabriel Christienssonil asja uurida ning maksta Olofsdotteri järelejäänud palk tema perekonnale. Eva Borgström "Makalösa kvinnor; könsöverskridare i myt och verklighet" ("Imelised naised; soovahetus müütides ja reaalsuses"), ISBN 978-91-501-0191-1, Alfabet, 2002 Wilhelmina Stålberg "Anteckningar om svenska qvinnor" ("Märkmeid rootsi naistest")
Frøya vald

Frøya on vald Norras Trøndelagi maakonnas, osa Foseni piirkonnast. Valla halduskeskus on Sistranda. Vallas on veel Hammarvika, Titrani, Sula ja Mausundi küla. Lisaks 147 km² suurusele Frøya saarele kuulub valda umbes 5400 saart ja laidu. Naabersaare Hitra ja mandriga ühendab Frøyat Frøya tunnel. 2017. aastani kuulus vald Sør-Trøndelagi maakonda. Arealstatistikk for Norge 07459: Alders- og kjønnsfordeling i kommuner, fylker og hele landets befolkning (K) 1986 - 2023 Valla koduleht
Laavavool

Laavavool on vulkaanist väljunud maapinda mööda voolav laava või sel viisil moodustunud kivimkeha. Laavavoolud on enamasti basaltse või andesiitse koostisega. Levinumad laavavoolud on aa-laava, pahoehoe ja padilaava. Laava
Nahaparkimine

Nahaparkimine (ka: parkimine) on toornaha töötlemine mehaaniliste ja keemiliste meetodite abil nahaks. Parkimine fikseerib naha struktuuri põiksidemete abil. Parkimine ei luba nahal nii tugevasti punduda ning kuivades kokku tõmbuda. Parkimise protsess on pöördumatu ja selle efektiivsust saab määrata, kui võrrelda parkimata ja pargitud naha omadusi. Üht tähtsaimat omadust pargitud naha puhul näitab liimistumistemperatuur. Liimistustemperatuuriks nimetatakse temperatuuri, mille juures naha tükk tõmbub kokku ja deformeerub, pannes ta vette ja tõstes järk-järgult temperatuuri. Sel ajal hakkavad ka naha struktuuri põiksidemed katkema. Parkimata naha liimistumistemperatuur jääb alla 60-kraadi, kuid pargitud nahal võib olla see 130-kraadi läheduses. Parkimata nahk muutub kõrgemal temperatuuril mõne tunni jooksul želatiiniks. Naha parkimine sarnaneb kummi vulkaniseerimisega, sest kui põiksidemeid tekib liiga palju, muutub nahk jäigaks ning rabedaks. Kui nahk on ülepargitud, siis ei saa seda kasutada, kuna parkimine on pöördumatu. Nahka on kehakattena kasutatud alates kiviajast. Kõige vanemaks nahaparkimisviisiks loetakse toornaha veekindlaks ja painduvaks tegemist; see saavutati loomset või taimset rasva kasutades. Eesti entsüklopeedia. 7. köide: NÕUK–RAH. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1994, lk 202. Heiki Timotheus (1999). Praktiline keemia. [Tallinn]; (Riga: Jana seta): Avita. Lk 286.
Vangikong

"Kong" suunab siia. Mäenduse mõiste kohta vaata Kong (mäendus); mesinduse mõiste kohta vaata kohta vaata artiklit Kong (mesindus). Vangikong (ka: kong või vanglakamber) on vanglas olev suletav eraldusruum, kus elavad vangid. "vangi|kong". Eesti keele seletav sõnaraamat. 2009. Vaadatud 22. aprillil 2024.