laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Achraf Baznani

Achraf Baznani (araabia keeles أشرف بزناني; sündinud 1979 Marrakechis) on Maroko kunstnik, lavastaja ja fotograaf. Baznani hakkas fotograafiaga tegelema kogemata. Ta oli veel teismeline, kui sai sünnipäevaks kompaktkaamera Kodak Ektra 250. Baznani on iseõppija ega ole käinud isegi fotograafikursustel. Ta on loonud mitmeid lühi- ja dokumentaalfilme. Nende hulgas on "Walk" 2006. aastal ja "The Forgotten" 2007. aastal. "The Immigrant", mis tuli välja aastal 2007 ning mis võitis mitu riiklikku ja rahvusvahelist auhinda. Baznani on tuntud kui esimene kunstnik araabia maailmas, kes lasi välja fotoraamatu sürreaalsete kujundite kohta. Kaks raamatut, "Through My Lens" ja "Inside My Dreams" on sürrealistliku stiiliga. Baznani kasutab end oma fotode, kasutades igapäevaelu esemeid, stseenid ja huvitavaid olukordi. Alates juba lapsepõlvest Achraf Baznani oli kinnisideeks miniatuursed filmid ja maagia. Ja kui ta alustas fotograafikarjääri, otsustas ta, et ta ei tee "normaalseid" fotosid, vaid hakkas keskenduma hoone fotode manipuleerimisele. Kasutades oma isiklikke mõtteid, erinevad stseene, unistusi ja asju, millest ta usub ja hoolib, Achrafs on see, mis annab oma piltidele isikupära ja loob sürrealistlik, unistava ja iroonilise maailma. Tema "Inside My Dreams" seeriaga Achrafs tahab, et inimesed mõtleks väljaspool. See kajastub tema sürrealistlikes piltides. "Vaatajad leiavad peegli, mis peegeldab nende enda pilti ja elu olukorrast, et nad suudaks leppida ja suudaks tegeleda erinevate probleemidega millega seisavad silmitsi."[1] Tema töid leidub ajakirjades üle maailma, nagu PicsArt, National Geographic, Huffington Post, Mambo, Photo+, Amateur Photographer, Fotografe Melhor, Digital Photo magazine. 2014. aastal lõpetas ta "Project 52", mis oli tema isiklik missioon, kus tegi iga nädal pilti terve aasta.[2] 2014 – Through my lens, kunstiraamat, ISBN 1-50279338-5 2014 – Inside my dreams, kunstiraamat, ISBN 978-1-50285658-6 2016 – I AM, kunstiraamat, ISBN 978-1-51232161-6 2018 - History of Surrealism, ISBN 978-2-414-21510-2 2016 – Kunst Heute Award, Deutschland 2016 – International Prize Colosseo, Roma, Italy 2016 – Golden Orchid Grand Prize, USA 2016 – 1st Place Winner – Golden Ribbon in Notindoor photography magazine contest, USA 2015 – Colour brust, PH21 Gallery, Budapest, Ungarn 2015 – Park Art Fair International, Triberg, Deutschland 2015 – Gallery Globe, Adisson, Texas, USA 2015 – Digital Private Exhibition Louvre Museum, Paris, Frankreich  2016 – International Surrealism Now, Coimbra, Portugal  2016 – Park Art Fair International 2016, Triberg, Deutschland 2016 – Männer, Gräfelfing, Deutschland  2016 – Inside my Dreams, Solo Exhibition, Rabat, Maroko  2016 – Salon de la photographie africaine, Abidjan, Ivory Coast  Selbstportaits und Fotomanipulation von Achraf Baznani Tazi, Achraf Baznani: Surréalisme quand tu me tiens!, illi Magazine, 13 november 2013 Shelli Wright. "Down the rabbit hole with artist Achraf Baznani", 15 december 2014. "Le Musée du Louvre accueille les œuvres d'Achraf Baznani, photographe de l'étrange". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. juuli 2015. Vaadatud 12. novembril 2016. Koduleht
NSV Liidu rahvaste spartakiaad

NSV Liidu rahvaste spartakiaad (vene keeles Спартакиада народов СССР) oli aastatel 1956–1991 Nõukogude Liidus toimunud spordiüritus (spartakiaad). Spartakiaade oli kahte tüüpi: suve- ja talispartakiaad. Suvespartakiaad toimus aasta enne suveolümpiamänge. Talispartakiaad toimus kaks aastat enne taliolümpiamänge. 1956. aasta NSV Liidu rahvaste suvespartakiaad 1959. aasta NSV Liidu rahvaste suvespartakiaad 1963. aasta NSV Liidu rahvaste suvespartakiaad 1967. aasta NSV Liidu rahvaste suvespartakiaad 1971. aasta NSV Liidu rahvaste suvespartakiaad 1975. aasta NSV Liidu rahvaste suvespartakiaad 1979. aasta NSV Liidu rahvaste suvespartakiaad 1983. aasta NSV Liidu rahvaste suvespartakiaad 1986. aasta NSV Liidu rahvaste suvespartakiaad 1991. aasta NSV Liidu rahvaste suvespartakiaad 1962. aasta NSV Liidu rahvaste talispartakiaad 1966. aasta NSV Liidu rahvaste talispartakiaad 1974. aasta NSV Liidu rahvaste talispartakiaad 1978. aasta NSV Liidu rahvaste talispartakiaad 1982. aasta NSV Liidu rahvaste talispartakiaad 1986. aasta NSV Liidu rahvaste talispartakiaad 1990. aasta NSV Liidu rahvaste talispartakiaad
768 Struveana

768 Struevana on asteroid orbitaalperioodiga 5 aastat ja 214 päeva. Asteroidi avastas 4. oktoobril 1913 vene astronoom Grigori Neuimin. Asteroid on nimetatud kolme Struve perekonna baltisakslasest astronoomi (Friedrich Georg Wilhelm von Struve, Otto Wilhelm von Struve ja Karl Hermann Struve) järgi.
Giuseppe Arcimboldo

Giuseppe Arcimboldo (1527 Milano – 11. juuli 1593), itaalia maalikunstnik, manerismi üks peaesindajaid 1549–1551 töötas Arcimboldo oma kunstnikust isa Biagio Arcimboldo töökojas, kus nad valmistasid vitraaži- ja vaibakartoone Milano toomkirikule. Seda tööd jätkas Arcimboldo ka pärast oma isa surma kuni aastani 1558. 1562. aastast töötas Viinis keiser Ferdinand I ja hiljem Prahas Maximilian II ja Rudolf II õuekunstnikuna. Seal valmisid ka esimesed maalid seeriatest "Aastaajad" ja "Elemendid". 1591. aastal naasis kunstnik Milanosse. Arcimboldo karjääri kõrghetk saabus Rudolf II valitsemisajal. Arcimboldo tegid tuntuks tema allegoorilis-fantastilised maalid, millel naturalistlikult kujutatud lilledest, loomadest, puuviljadest, taimedest ja tarbeesemetest moodustuvad inimolendid ja portreed. "Raamatukoguhoidja" "Vertumnus", Rudolf II portree "Õhk" Kunstileksikon, Tallinn, Kunst, 2000, lk 25
Aleksander Bobkovski

Aleksander Bobkovski (1854 Põltsamaa – 24. oktoober 1912 Rinsi) oli Eesti õigeusu preester. Ta sündis 1854. aastal Põltsamaal õigeusu diakoni Andrei Bobkovski peres. Ta õppis Riia Vaimulikus Seminaris, lõpetas selle 1875. aastal. Aastatel 1875–1879 oli ta köster-kooliõpetaja Kastolatsi Neitsi Maarja Rõõmukuulutamise koguduses. 29. augustil 1879 pühitseti ta nii diakoniks kui ka preestriks ülempiiskop Filareti poolt. Ta oli aastatel 1879–1912 preester Muhu-Rinsi Neitsi Maria Kaasani Pühakuju koguduses, lisaks hooldas ta aastatel 1885–1886 Muhu-Hellamaa Peetruse ja Pauluse kogudust. Ta oli abielus Olga Bobkovskajaga (neiuna Borodkina), neil oli kaks poega ja viis tütart. Tütar Ljubovi mees Herman Aav oli õigeusu preester Lelles, Vändras ja Mustjalas, pärast lesestumist sai temast Karjala ja kogu Soome peapiiskop. 1885 puusaehe 1895 peaehe 1902 teenistuskübar 1911 rinnarist Aleksander Bobkovski Eesti Õigeusu Vaimulike andmebaasis
Gen Nakatani

Gen Nakatani (jaapani keeles 中谷 元 Nakatani Gen; sündinud 17. oktoobril 1957 Kōchis) on Jaapani poliitik, ta on Liberaaldemokraatliku Partei liige. Ta oli 24. detsembrist 2014 kuni 3. augustini 2016 Jaapani kaitseminister. Ta on lõpetanud Jaapani Riigikaitse Akadeemia. Seejärel teenis ta neli aastat riigi omakaitsejõududes (sisuliselt armees). Poliitilise karjääri sidus ta Liberaaldemokraatliku Parteiga. Ta on aastast 1990 Jaapani parlamendi alamkoja liige. Aastatel 2001–2002 oli ta Jaapani kaitseagentuuri (Jaapani kaitseministeeriumi eelkäija) direktor. 24. detsembrist 2014 kuni 3. augustini 2016 oli ta Jaapani kaitseminister.
Vassili Medvedev

Vassili Medvedev (vene keeles Василий Михайлович Медведев; sündinud 18. detsembril 1957 Groznõis) on vene balletitantsija, ballettmeister ja tantsupedagoog. Aastatel 1981–1989 oli ta Vanemuise teatri balletisolist ja ballettmeister. Medvedev lõpetas 1976. aastal Leningradi koreograafiakooli ja 1989. aastal ballettmeistri erialal Leningradi konservatooriumi. Ta tantsis aastatel 1976–1979 Leningradi konservatooriumi ooperistuudio balletitrupis ja aastatel 1979–1981 Leningradi Väikeses Ooperi- ja Balletiteatris. 1988 Eesti NSV teeneline kunstnik Biography. Vasily Medvedev
Giorgione

Giorgione (kodanikunimega Giorgio Barbarelli da Castelfranco; 1477 Castelfranco – 1510 Veneetsia) oli itaalia maalikunstnik renessansiajast. Tema nimi tähendab tõlkes 'Suur Jüri'. Giorgione sündis Veneetsia provintsis Treviso provintsis Castelfrancos. Maalikunsti õppis ta Giovanni Bellini juures. Aastail 1508–1510 maalis Giorgione oma kuulsaima teose "Magav Venus". Tema teiseks kuulsaks teoseks peetakse maali "Kontsert vabas looduses". Giorgione oli tuntud ka monumentalistina. Ta maalis Veneetsia paleedele freskosid, mis on aga hävinud. Ta suri 33-aastaselt 1510. aastal katku. Hoolimata lühikesest elueast oli tal palju õpilasi, kellest tuntuim on Tizian, ja veel rohkem jäljendajaid, mistõttu tema tööde autorsuse määramine ei ole lihtne. Ainult 6 maali kohta on kindlalt teada, et need on tema omad; ülejäänud on talle omistatud stiili põhjal. "Juudit" (umbes 1504) "Äike" (umbes 1505) "Karjaste kummardamine" (1505–1510) "Laura" (1506) "Kolm filosoofi" (1508) "Kontsert vabas looduses" (1508–1509) "Magav Venus" (1508–1510) "Castelfranco Madonna" Tema eluloo on kirja pannud Giorgio Vasari. Eesti keeles on ilmunud hollandi kirjanike C. ja M. Scharten-Antinki kirjutatud biograafiline romaan "Giorgione". Saksa keelest tõlkinud Agnes Kerge ja Viktor Tomberg; värsid tõlkinud E. Valdna. (1966; Tallinn: Kunst) Maalid
Ilse Aichinger

Ilse Aichinger (1. november 1921 Viin – 11. november 2016 Viin) oli juudi päritolu Austria kirjanik. 1971 Nelly Sachsi auhind 1995 Austria riiklik Euroopa kirjanduse auhind
Tizian

Tizian [t'iitsian] (õieti Tiziano Vecellio [titsi'aano vetš'ellio]; ka Vecellio (1477 või u 1490 Pieve di Cadore – 27. august 1576 Veneetsia) oli itaalia maalikunstnik, üks silmapaistvamaid kõrgrenessansi meistreid. Maalimist hakkas ta õppima juba üheksa-aastaselt. Kümneaastaselt alustas õpinguid Veneetsias Sebastian Zuccato juures. Viis aastat hiljem õppis ta Giovanni Bellini juures. Tema kaasõpilaste seas olid Lorenzo Lotto, Sebastiano Luciani ja Giorgione. 1516. aastal, pärast Giovanni Bellini surma, määras Veneetsia valitsus ta ametlikuks riigikunstnikuks. Selles ametis tuli tal jäädvustada riigielu sündmusi ja juhtida kohalikku kunstielu. 1533. aastal nimetas Saksa-Rooma keiser Karl V Tiziani oma õuemaalijaks. 1545. aastal sai Tizian paavst Paulus III-lt kutse minna Rooma. Seal tutvus ta Michelangeloga. 1547. aastal sai Tizian kutse ilmuda Karl V õuemaalijana Augsburgi riigipäevale. Teist korda viibis ta Augsburgis aastatel 1550–1551. Tizian suri 1576. aastal katku.  Pikemalt artiklis Tiziani teoste loend Tizian viljeles usu- ja mütoloogiaainelist kompositsiooni ning portreemaali. Tema portreede järgi tolleaegsetest valitsejatest ja teistest tuntud isikutest saame otsustada nende välimuse üle. Ta on jäädvustanud Karl V, Paulus III, Prantsusmaa kuninga François I ja Hispaania kuninga Felipe II. "Mees kindaga" "Taevane ja maine armastus" (1512–1516) "Madonna Pesaro perekonnaga" (lõpetas 1526 Frari kirikule) "Maarja templisse minek" (1534–1538) "Urbino Venus" (1538) "Neiu puuviljavaagnaga" (1555; modelliks oli tema tütar Lavinia) "Kristuse kroonimine" "Venus ja Adonis" "Danae"
Trump Tower

Trump Tower on pilvelõhkuja New Yorgis Manhattanil aadressil 725 Fifth Avenue. Hoones asuvad bürooruumid, hotell, korterid, poed (2017. aasta juuli seisuga müügil Gucci tooted, Starbucksi kohvik, Donald Trumpi presidendikampaania „Make America Great Again“ materjal ja Ivanka Trumpi lõhnaõlid) ja restoranid. Hoones paikneb ettevõtte The Trump Organization peakorter. Hoone esimene korrus on avatud turistidele. Hoone sissekäigu ees on betoonkamakad, turvatarad, täisrelvastuses turvamehed. Hoone sees on turvaväravad ja ülekuulamisruum. Trump World Tower Toivo Tänavsuu (12. juuli 2017). "MIKS KÜLL? USA salateenistus pidas kinni Ekspressi ajakirjaniku Toivo Tänavsuu". Eesti Ekspress. Ekspress Meedia AS. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. juuli 2017. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. november 2016. Vaadatud 12. novembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Trump Toweri koduleht
Leipzigi jagamine

Leipzigi kokkulepe või Leipzigi jagamine (saksa: Leipziger Teilung) sõlmiti 11. novembril 1485 Wettini soost Saksimaa kuurvürsti Friedrich II poegade, kuurvürst Ernsti ja tema noorema venna Albrecht III vahel. Kokkulepe kinnistas Wettini maade jagunemise Saksi ja Tüüringi osaks, mis pikas perspektiivis takistas Kesk-Saksamaa ülemvõimu edasist arengut Brandenburg-Preisimaa kasuks. Aastal 1423 sai Ernsti ja Albrechti vanaisa, Meißeni markkrahv Friedrich IV Luksemburgist keiser Sigismundi käest Saksimaa kuurvürstkonna. Kuurvürstkond – varem Saksi-Wittenbergi hertsogkond – üheskoos liidendatud Meißeni markkrahvkonna ja Tüüringi maakrahvkonnaga moodustas ühendatud Wettini maad. Pärast Friedrichi surma 1464. aastal valitsesid tema maid aastani 1485 ühiselt tema kaks poega, siis jagasid need omavahel. 1485. aasta jagamisega sai vanem poeg, pärilik Saksimaa kuurvürst Ernst tingimata kuurvürstlikud maad Wittenbergi ümber. Ülejäänu jaotati põhimõttel "mina tükeldan, sina valid", kusjuures Ernst jaotas maad kahte ossa ja Albrecht valis ühe osa endale. Albrecht valis idapoolse territooriumi, endise Meißeni markkrahvkonna, Ernst aga omandas läänes enamiku Tüüringist. Ernst olla olnud pettunud, kuna lootis valitseda maid Meißeni ümbruses, mida Wettinid olid valitsenud 12. sajandist saadik, erinevalt äsja omandatud maadest Tüüringi lõunaosas. Kuurvürst Ernst tegi Wittenbergist Saksi kuurvürstkonna pealinna ja kuulutas end Tüüringi maakrahviks. Hertsog Albrecht III tegi Meißenist albertiinide Saksimaa hertsogkonna keskuse ja kutsus ennast Meißeni markkrahviks. Reformatsiooni käigus leidsid Wettini dünastia ernestiinide ja albertiinide harud end 1546.–47. aasta Schmalkaldeni sõja vastaspooltel. Sõja kaotanud ernestiini nõbu, kuurvürst Johann Friedrich I kirjutas alla Wittenbergi kapitulatsioonile ning albertiinist hertsog Moritz omandas võiduka keisri Karl V liitlasena Wittenbergi territooriumi ja kuurvürstitiitli. Sellest sündmusest alates valitsesid albertiinid endises Meißeni markkrahvkonnas kuurvürstkonda ja hiljem Saksimaa kuningriiki. Johann Friedrich I järglased säilitasid vaid Tüüringi territooriumi, mis edaspidi jagunes arvukateks ernestiinide hertsogkondadeks. Kui pärast esimest maailmasõda Wettinid kukutati, sai albertiinide Saksimaa kuningriigi järglaseks Saksimaa Vaba Riik, sellal kui neli endist ernestiinide hertsogkonda moodustasid koos nelja muu väikeriigiga Tüüringi Vaba Riigi. See sündis pärast referendumit, milles Saksi-Coburg (ilma Gothata) hääletas siiski ühinemise poolt Baieriga, vältides sellega enda liidendamist SDV koosseisu pärast 1945. aastat. Lepingute loend
Petrunivka

Petrunivka (ukraina keeles Петрунівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Krõžopili rajoonis. Elanike arv on 49. Pindala on 0,574 km².
Tamara Soone

Tamara Soone (sünninimi Tamara Koptelkov; aastatel 1974–1979 Tamara Lekko; 19. märts 1940 Tallinn – 4. veebruar 1983 Tallinn) oli Eesti baleriin. 1959. aastal lõpetas ta Tallinna Koreograafiakooli. Aastatel 1959–1980 oli ta Estonia balletisolist ning 1980–1983 Eduard Vilde nimelise Tallinna Pedagoogilise Instituudi õppejõud. Tema balletirollidest on film "Tantsib Tamara Soone" (režissöör Mai Murdmaa). Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 1971 – Eesti NSV teeneline kunstnik Sirp ja Vasar, 11. veebruar 1983 Eesti filmi andmebaas. Muusikafilm "Tantsib Tamara Soone" (1980) Kalmistute register HAUDI Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Soone, Tamara, Eesti NSV teeneline kunstnik - RAT "Estonia" balletisolist (1971) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Soone, Tamara - RAT "Estonia" balletisolist (1971) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. RAT Estonia balletisolist Tamara Soone proovisaalis (1974) ERR arhiiv. Mälestusi Tamara Soonest (1990)
Vilma Valkonen

Vilma Valkonen (sünninimi Vilma Lepassalu; sündinud 1928) on eesti endine koolijuht ja parteitöötaja. Töötas Tallinna 4. Keskkooli vanempioneerijuhina. Aastatel 1946–1947 oli ta ELKNÜ Tallinna Linnakomitee sekretär koolide ja pioneeritöö alal, 1949–1951 ELKNÜ Tallinna Linnakomitee sekretär, 1953–1958 ELKNÜ Tallinna Linna Mererajooni Komitee sekretär. Aastatel 1965–1969 oli ta Pärnu 6. 8-klassilise kooli direktor. Hiljem oli ta EKP Tallinna Linnakomitee Marksismi-Leninismi Ülikooli direktor. 1954 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukiri 1978 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane Tema poeg on helilooja Andres Valkonen. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukirjadega autasustamise kohta Tallinna saksa fašistlikest vallutajatest vabastamise 10. aastapäeva puhul. Eesti NSV Teataja, 20. oktoober 1954, nr 13, lk 262 "Pärnu VI 8-klassilise kooli direktorid". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. november 2016. Vaadatud 13. novembril 2016. Aunimetusi. Sirp ja Vasar, 3. veebruar 1978 Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Valkonen, Vilma, EKP Tallinna Linnakomitee Marksismi-Leninismi Õhtuülikooli direktor, Tallinna Lenini rajooniorganisatsiooni XXII konverentsil (1974) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Vilma Valkonen, EKP KK Marksismi-Leninismi Õhtuülikooli direktor presiidiumis sõna võtmas (1980)
Vadokliai vald

Vadokliai vald (leedu keeles Vadoklių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Panevėžysi rajoonis. Valla pindala on 16 900 hektarit. 2011. aasta seisuga elas vallas 1726 inimest. Valla keskus on Vadokliai alev (2011. aasta seisuga 519 elanikku). Vallamaja asub aadressil Ramygalos g. 39. Vallavanem on Vytautas Kaupas. Lisaks küladele on vallas ka mitmed huutorid: [1] Panevėžio rajono savivaldybė, vaadatud 13.11.2016. [2]. Lietuvos statistikos departamento, vaadatud 30.10.2016.
Muskusveis

Muskusveis (Ovibos moschatus) on Arktikas elav kitslaste alamsugukonda kuuluv veislane. Muskusveiste peamine eluala on Kanada arktikas ja Gröönimaal. Väiksemad introdutseeritud populatsioonid elavad Põhja-Skandinaavias, Põhja-Siberis ja Alaskal.
Nick Lane

Nicholas James Lane (sündinud 7. juunil 1967) on Suurbritannia evolutsionist-biokeemik, teaduskirjanik ja teaduse populariseerija. Nick Lane on London's Global University (UCL, University College London) õppejõud. Tema loenguid on võimalik veebis jälgida. Nick Lane'i raamatud loovad seoseid teadusalade vahel, on võitnud auhindu ja on tõlgitud enam kui 20 keelde. 2006 – Kuningliku seltsi teadusraamatu auhinna nominent ("Power, Sex, Suicide") 2010 – Kuningliku seltsi teadusraamatu auhinna laureaat ("Life Ascending") 2016 – Londoni Kuningliku Seltsi Michael Faraday auhind (panuse eest teaduskommunikatsiooni valdkonnas) 2002 – Oxygen: The Molecule that made the World. OUP, Oxford 2005 – Power, Sex, Suicide: Mitochondria and the Meaning of Life. OUP, Oxford 2009 – Life Ascending: The Ten Great Inventions of Evolution. WW Norton/Profile 2015 – The Vital Question. Why is life the way it is? WW Norton/Profile „Eesti lugejale ja geneetikutele on minu arvates oluline teaberaamat ka äsja eesti keeles ilmunud Nick Lane'i "Elu tõusutee" (Evolutsiooni 10 suurimat avastust, Imeline Teadus, 2012). Need kümme suuravastust on järgmised: elu tekkimine, DNA kui elu kood, fotosüntees, päristuumse raku teke, suguline paljunemine ja selle hind, liikumine, nägemine, püsisoojasus, teadvus, surm. “ – Ain Heinaru, geneetik Variations/FRBR. vfrbr.info Nick Lane CV (vaadatud 13.11.2016) "Nick Lane: loengud, intervjuud". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. september 2016. Vaadatud 13. novembril 2016. Michael Faraday auhind (vaadatud 13.11.2016) Nick Lane. Publikatsioonid. (vaadatud 13.11.2016) Eesti keeles: Elu tõusutee. Evolutsiooni 10 suurimat avastust. Imeline Teadus 2012. Raamat, milleta ma oma eriala ette ei kujuta. Ain Heinaru, Horisont 2/2013 (vaadatud 13.11.2016) Nick Lane'i koduleht Nick Lane. thriftbooks.com
Katri Vala

Katri Vala (sünninimi Karin Alice Wadenström, kodanikunimi abielus Karin Alice Heikel; 11. september 1901 Muonio vald – 28. mai 1944 Eksjö, Rootsi) oli soome luuletaja. Katri Vala lõpetas 1922. aastal õpetajate seminari. Kuni 1929. aastani töötas ta õpetajana. 1928. aastal haigestus Katri Vala tuberkuloosi, millest ta täielikult kunagi ei paranenudki. 1930. aastal abiellus ta keemiku Armas Heikeliga, kes oli radikaalsete vasakpoolsete vaadetega. Katri Vala osales kirjandusliku rühmituse "Tulenkantajat" ("Tulekandjad") tegevuses. Ta oli üks esimesi soome luuletajaid, kes kasutas vabavärssi. Katri Vala osales ka 1936. aastal asutatud vasakpoolse kirjandusliku rühmituse "Kiila" tegevuses. Aastatel 1935–1937 töötas Katri Vala Lauritsalas õpetajana. 1940. aastal asus ta elama Rootsi. 1944. aasta mai lõpus suri ta Eksjö sanatooriumis tuberkuloosi. Eesti keeles on ilmunud Debora Vaarandi tõlkes Katri Vala valikkogud "Maa rinnal" (1959) ja "Sinine rohtaed" (1974). Helilooja Eino Tamberg lõi 1968. aastal Katri Vala sõnadele laulu "Kordan sinu nime" (tlk Debora Vaarandi), mille laulis kuulsaks Helgi Sallo. Muusikaprofessionaalidest koosnenud žürii valis selle Eesti Autorite Ühingu 25. aastapäeva tähistamiseks käivitatud projektis "Muinaslugu Sinilinnust" aastatel 1945–1980 loodud 100 Eesti kuulsama poplaulu seast 18 parima hulka. http://www.vihrearouva.net/kirjallisuus/vala.html "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. november 2016. Vaadatud 13. novembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://authorscalendar.info/kvala.htm "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. november 2016. Vaadatud 13. novembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. november 2016. Vaadatud 13. novembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Kordan sinu nime Eesti Muusika Infokeskus (vaadatud 23.05.2017) EAÜ 25. aastapäeva tähistav projekt "Muinaslugu sinilinnust" on lõpuks valmis Eesti Autorite Ühing (vaadatud 23.05.2017)
Enn Veertee

Enn Veertee (17. märts 1942 – 16. detsember 2012) oli eesti alpinist. Ta oli esimene eestlane, kes tõusis üle 7000 m kõrguse mäe tippu. Ta võttis osa 1964. aastal Kesk-Aasia sõjaväeringkonna ekspeditsioonist Pamiiris ja tõusis selle käigus Nõukogude Liidu kõrguselt kolmanda mäe Lenini mäe tippu (7134 m). Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee 1960–1969. ajaveeb.alpinism.ee Spordileht, 2. juuli 1965 Lenin – inimene ja mägi (2001). Dokumentaalfilm. efis.ee
Hillar Kaal

Hillar-Kalev Kaal (15. august 1930 Tallinn – 8. august 1983 Tallinn) oli eesti alpinist. Ta on lõpetanud Tallinna Ehitustehnikumi.. Hiljem asus ta õppima Tallinna Polütehnilisse Instituuti ja lõpetas selle 1965. aastal tööstus- ja tsiviilehituse erialal. Ta on töötanud projekteerimisinstituudis Eesti Projekt. Mägimatkamise ja alpinismiga hakkas tegelema 1950. aastate teisel poolel Peeter Varepi õhutusel. 1957. aastal saavutas ta Oliņkalnsis Lätis Balti liiduvabariikide kaljuronimise meistrivõistlustel esikoha. 1958. aastal juhtis ta Kaukasuses Eesti mägironijate gruppi Elbruse tippu (5642 m). 1960. aastal võttis ta osa ekspeditsioonist Pamiiris Taga-Alai ahelikus. 30. juulil esmavallutati tema juhtimisel 6211 meetri kõrgune seni veel vallutamata mäetipp. Tipp nimetati Estonia mäetipuks. See oli eestlaste esimene tõus üle 6000 m kõrguse mäe tippu. Tema abikaasa oli ooperilaulja Anu Kaal, kes harrastas ka mägironimist (üritas 1958. aastal Elbruse tippu ronida). Eesti Matkaliit. "Eesti matkajate leksikon. Tallinn, 2001. Lk 29 TTÜ lõpetajad 1918–2006. digi.lib.ttu.ee Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee Anu Kaalu mäed. reisiajakiri.gomaailm.ee Anu Kaalu mäed. reisiajakiri.gomaailm.ee Nelikümmend aastat hiljem. efis.ee