laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Leo Tepaks

Leo Tepaks (ka Pavlov-Tepaks; 26. mai 1913 Novouzenski maakond, Samara kubermang – 23. detsember 1984 Tallinn) oli eesti ehitusinsener ja tehnikateadlane. Ta lõpetas 1930. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi ja 1933. aastal Grenoble'i Ülikooli Polütehnilise Instituudi hüdrotehnikainsenerina. Ta õppis aastatel 1933–1934 Tartu Ülikoolis matemaatikat. Akadeemiliselt oli ta EÜS Põhjala liige. Tehnikakandidaat 1950. aastal Tallinna Polütehnilises Instituudis väitekirjaga "Energiakaod voolamisel prismaatilistes sängides". Tehnikadoktor 1977. aastal V. Kuibõševi nimelises Moskva Inseneri-Ehitusinstituudis väitekirjaga "Равномерное турбулентное движение в трубах и каналах". Oli 1934–1936 Tartu Ülikooli tehnikateaduskonna assistent, 1936–1937 TTÜ vee-ehituse ja aluspõhjamehaanika labori vanemassistent, 1937–1941 Teedeministeeriumi Raudteevalitsuse insener, 1941–1944 Tallinna Õhtutehnikumi õpetaja. Oli 25. detsembrist 1944 kuni 13. augustini 1945 poliitilistel põhjustel vangistatud Nõukogude okupatsioonivõimu poolt. Aastatel 1944–1946 oli ta Tallinna Polütehnilises Instituudi ehitiste kateedri assistent, 1946–1950 teede ja vesiehitiste kateedri assistent ja vanemõpetaja, aastatel 1950–1956 hüdrotehnika ja geodeesia kateedri ning aastatel 1956–1968 sanitaartehnika ja hüdraulika juhataja ja dotsent, ühtlasi 1962–1964 sanitaartehnika probleemlabori teaduslik juhendaja, 1968–1984 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi vanemteadur. Turbulentne voolamine torudes ja kanalites, hüdraulika ja hüdraulilised masinad, veepuhastustehnoloogia. 28 teadustrükist. August Velner, Leo Tepaks. "Veeolude uurimise tulemusi 1920-1940 Eesti NSV territooriumil". Tallinna Polütehniline Instituut. Tallinn 1947. 64 lk "Hüdraulika". Valgus. Tallinn 1967. 422 lk "Равномерное турбулентное движение в трубах и каналах". Tallinn 1975. 256 lk Tema ema Stepanida (1875–1953) vennad (onud) olid haridustegelane ja poliitik Nikolai Kann ning sõjaväelane ja riigikohtunik Peeter Kann. Tallinna Prantsuse Lütseumi vilistlased ENE 7. Tallinn 1975. Lk 542 "Ehitusinsenerid TPI-st". Tallinn 1986. Lk k 235 EE 14. Tallinn 2000. Lk 527 "Leo Tepaks. Eesti hüdrotehnilise hariduse suurmees". Koostanud Maire-Liis Hääl, toimetanud Arvo Järvet. Eesti Veeühing. Tallinn 2018. 122 lk Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Eesti kommunismiohvrid 1940–1991 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 4. köide: Sar-Y. Lisa TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 730 Haud Tallinna Aleksander Nevski kalmistul Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Kohila valla vapp

Kohila valla vapp on Rapla maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Kohila valla vapp. Vapp on kinnitatud 27. aprillil 1995. Vabariigi Valitsuse 11. juuli 2002 määrus nr 227 "Haldusterritoriaalse korralduse ja muutmine Kohila valla (alevi) ja Kohila valla osas" alusel moodustati senise Kohila valla (alevi) ja senise Kohila valla baasil uus omavalitsusüksus Kohila vald. Uue Kohila valla sümboliteks on endise Kohila valla vapp ja endise Kohila alevi ja Kohila valla ühine lipp. Kuldsel kilbil lehtpuu kujutis ja selle all keskelt nõgus langetatud varras – mõlemad rohelised ning must vapitüvi, mille keskel viie õielehe ja viieharulise musta südamikuga kuldne õis. Kohila valla lipp Kohila valla sümboolikast valla kodulehel Kohila valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Kaubajaam

Kaubajaam (inglise keeles goods station, freight station; saksa keeles güterbahnhof; vene keeles грузовая железнодорожная станция) on raudteejaam või selle osa, mis ehitatakse tavaliselt suurtesse linnadesse, tööstuskeskustesse, nafta ja kivisöe tootmise piirkondadesse, sadamatesse või muudesse kohtadesse, kus on vajalik laadida väga suurtes kogustes kaupa. Nendest jaamadest viivad sageli ka haruteed lähedalasuvatesse tööstusettevõtetesse ja paiknevad suured mehhaniseeritud laod. Kaubajaamade juures asuvad sageli ka sorteerimisjaamad. Ülemiste kaubajaam Sillamäe kaubajaam Maardu kaubajaam Muuga kaubajaam Pärnu kaubajaam Kopli kaubajaam EE: Eesti Entsüklopeedia. Eesti Entsüklopeediakirjastus. 8. [köide], Tallinn, 1995. Lk 52-53
Riiklik nakkushaiguste instituut

Lazzaro Spallanzani riiklik nakkushaiguste instituut on Itaalias Roomas 1936. aastal asutatud meditsiiniasutus. Instituudile on antud Itaalia katoliku preestri, bioloogi ja füsioloogi Lazzaro Spallanzani (1729–1799) nimi. Asutus on ebola patsientide referentkeskus. 2019.–2020. aasta koroonapandeemia ajal tuvastas Spallanzani instituut esimese Euroopa teadusasutusena SARS-CoV-2 genoomi järjestuse. Gacto, M. (1999). "The bicentennial of a forgotten giant: Lazzaro Spallanzani (1729-1799)". International Microbiology. 2 (4): 273–274. PMID 10943424. "Nurse in Italy tests positive for Ebola; was in Sierra Leone". U-T San Diego. Vaadatud 13. mai 2015. "Una speranza dall'Istituto Spallanzani di Roma: "Abbiamo isolato il coronavirus"". La Stampa (itaalia). Vaadatud 2. veebruar 2020.
Kalnmuiža (Īve vald)

Kalnmuiža on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve valla loodeosas. Küla asub merepinnast 73 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Tiņģerest 2, piirkonna keskusest Talsist 29 ning Riiast 137 kilomeetri kaugusele. Kalnmuiža kujunes endise Īve mõisa laudakompleksi (karjamõisa, Berghof) juurde. Küla lähistel paikneb valla kõrgeim punkt. Vietvārdu datubāze, vaadatud 29.03 2020
Silmuiža

Silmuiža on küla (skrajciems ehk hajaküla) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve valla lõunaosas. Küla asub merepinnast 50 meetri kõrgusel Greimica jõe kaldal. Silmuiža jääb valla keskusest Tiņģerest 6, piirkonna keskusest Talsist 21 ja Riiast 129 kilomeetri kaugusele. Silmuižat on esmamainitud 1582. aastal. Külas asub endine Sile karjamõis, seal asus ka nn kuberneri maja, kus elas parun Wilhelm Heinrich von Lieven. Mõisakompleksist on säilinud üksnes kalatiigid ja nende lüüs. Vietvārdu datubāze, vaadatud 29.03 2020 Īves pagasts. Apdzīvoto vietu apraksts un vēsture.
Ķurbe

Ķurbe (vanasti ka Ķurbsciems, Ķurbesciems, Ķurbsmuiža või Ķurbesmuiža) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve valla põhjaosas. Küla asub merepinnast 50 meetri kõrguse. Ķurbe jääb valla keskusest Tiņģerest 5, piirkonna keskusest Talsist 31 ning Riiast 140 kilomeetri kaugusele. Küla tekkis Dundaga mõisa Ķurbe karjamõisa (Kurben) juurde. Teise maailmasõja eel asusid seal kohalik meierei, telefonikeskjaam ja postkontor. Külas asub kohalik kalmistu. Aastal 2017 oli külas 15 elanikku. Vietvārdu datubāze, vaadatud 29.03 2020 Īves pagasts. Apdzīvoto vietu apraksts un vēsture.
Peno Alnovo

Peno Alnovo (kodanikunimega Osvald Madisson, 8. märts 1902 Narva – 1938) oli eesti kirjanik. Hukati. Oktoobrilaulud. Eesti Proletaarsete Kirjanikkude Assotsiatsioon. Leningrad : Külvaja, 1931 "Eesti sõnameistrid trellide taga" Eesti Päevaleht, 5. juuli 2002 Edasi : Venemaa Kommunistline (enamlaste) Partei Peterburi Eesti osakonna häälekandja, nr. 1, 1. jaanuar 1934, lk 3 [1]
Edith Roks

Edith Alisa Roks (sünninimi Alice Bradka; kasutusel ka Bratka; esimesest abielust Tobre; 30. september 1906 Pärnu – 1967 Tallinn) oli eesti tõlkija. Ta tõlkis ilukirjandust peamiselt inglise, aga ka vene ja saksa keelest. Ta lõpetas 1926. aastal Võru Rahvahariduse Seltsi tütarlastegümnaasiumi ning 1932. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna rahvaluule erialal. Ta oli Filiae Patriae liige. Edith Roks maeti 4. novembril 1967 Tallinna Rahumäe kalmistule (hauaplatsi asukoht teadmata). Louisa May Alcott, "Väikesed mehed". Tallinn: Rahvaülikool, 1939 (kordustrükk Tallinn: KRK, 1995) Truman Capote, "Rohukannel". Tallinn: Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus, 1962 (Loomingu Raamatukogu, 16/17) Gilbert Keith Chesterton, "Isa Browni lugusid". Tallinn: Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus, 1958 (Loomingu Raamatukogu, 32) Edward Morgan Forster, "Teine kuningriik". Tallinn: Ajalehtede ja Ajakirjade Kirjastus, 1961 (Loomingu Raamatukogu, 13) Graham Greene, "Vaikne ameeriklane". Tallinn: Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus], 1958 (Loomingu Raamatukogu, 5/6) (kordustrükk Tallinn: Varrak, 2006) William W. Jacobs, "Säravad suled ja teisi humoreske". Tallinn: Eesti NSV Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus, 1957 (Loomingu Raamatukogu, 2) "Küla ilma meesteta: iiri jutte". Tallinn: Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus, 1960 (Loomingu Raamatukogu, 47) William Somerset Maugham, "Värisev leht: novellid Lõunamere saartelt". Tallinn: Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus, 1959 (Loomingu Raamatukogu, 16) (kordustrükid W. S. Maughami kogumikes. Tallinn: Canopus, 2003, 2007, 2009) John O'Hara, "Perekondlik koosviibimine". Tallinn: Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus, 1960 (Loomingu Raamatukogu, 9) John Steinbeck, "Pärl". Tallinn: Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus, 1957 (Loomingu Raamatukogu, 13) Robert Louis Stevenson, "Röövitud poiss". Tallinn: Rahvaülikool, 1938 Angus Wilson, "Halb seltskond". Tallinn: Ajalehtede ja Ajakirjade Kirjastus, 1959 (Loomingu Raamatukogu, 45) Maksim Gorki, "Kelle poolt olete teie, "kultuurimeistrid"?" Tallinn: Ilukirjandus ja Kunst, 1949 Maksim Gorki, "Jutustusi, olukirjeldusi, visandeid: 1906–1907" (koos Ella Reimi ja Nigol Andreseniga). Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1957 Olesja Kravets, "Koit Hanpu kohal". Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1955 Aleksei Mussatov, "Stožarõ". Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1951 Galina Nikolajeva, "Lõikus" (koos Debora Vaarandiga). Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1952 Vladimir Solouhhin, "Kastetilk". Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1963 Else Hofmann, "Seene perekond ja teisi muinasjutte". Tallinn: Rahvaülikool, 1938 Else Hofmann, "Vallatu kuuseke ja teisi muinasjutte". Tallinn: Rahvaülikool, 1938 TLA.1359.2.64; 1915–1940 Edith Alisa Bradka, Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944, ERA 2100.1.1164 Foto, EAA.2100.1.1164.10
Silciems

Silciems on küla (skrajciems ehk hajaküla) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve valla lõunaosas. Küla asub merepinnast 50 meetri kõrgusel Roja jõe kaldal. Silciems jääb valla keskusest Tiņģerest 7, piirkonna keskusest Talsist 20 ning Riiast 128 kilomeetri kaugusele. Silciemsis asuvad kalmistu ja liivakarjäär. Küla on tekkinud endise Sile karjamõisa (Sillen) kasutuses olnud maadele. Küla juures asus Roja jõel Ventspilsi-Stende väliraudtee veevõtukoht. Vietvārdu datubāze, vaadatud 29.03 2020 Īves pagasts. Apdzīvoto vietu apraksts un vēsture.
Grodnieki

Grodnieki on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve valla lääneosas. Küla asub merepinnast 53 meetri kõrgusel Dižklajamdīķise tiigi kaldal. Silciems jääb valla keskusest Tiņģerest 7, piirkonna keskusest Talsist 24 ning Riiast 132 kilomeetri kaugusele. Vietvārdu datubāze, vaadatud 29.03 2020
Gatsgalciems

Gatsgalciems on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve valla lääneosas. Küla asub merepinnast 57 meetri kõrgusel Dižklajamdīķise tiigi kaldal. Gatsgalciems jääb valla keskusest Tiņģerest 6, piirkonna keskusest Talsist 24 ning Riiast 143 kilomeetri kaugusele.
Graniithall

Graniithall on üks hallidest värvitoonidest, neutraalse tooniga tumehall. Kuigi graniiti leidub looduses mitmes eri toonis punakast ja helehallist mustani, määratletakse graniithalli eelkõige tumeda hallina, kuid antratsiithallist heledamana. Värvinimetust kasutatakse sisekujunduses, viimistlusvahendite ja ehitusmatejalide nimetustes, tekstiilide, olmetarvete jm värvuse kirjeldamiseks. Halli graniidi pangad rahvuspargis Wicklow's Iirimaal Hatšepšuti kuju mustast graniidist. U 1503-1482 eKr Hauamonument Père-Lachaise'i kalmistul Pantone värvitoon 18-5204 TCX Granite Gray on neutraalne tumehall. RAL Classic värvitoon RAL 7026 Granitgrau on sinaka-roheka varjundiga tumehall. Värvitoon Granite on ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvinimede käsiraamatus "Color: universal language and dictionary of names" lillakashall (purplish gray). https://www.heamajapood.ee/et/a/osmo-labipaistev-tooniv-olivaha-graniithall-3118 "arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. märts 2020. Vaadatud 29. märts 2020.{{cite web}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.kangasahver.ee/et/a/linane-kangas-graniithall-kivipesu "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. märts 2020. Vaadatud 29. märtsil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.ralfarbpalette.de/ral-classic/ral-7026-granitgrau https://archive.org/details/coloruniversalla00kell/page/77/mode/2up
Iraagi riigipeade loend

Iraagi riigipeade loend loetleb Iraagi riigipead alates riigi iseseisvumisest 1920. aastal. [1] [2]
Mokciems

Mokciems on küla (mazciems)Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve valla lääneosas. Küla asub merepinnast 70 meetri kõrgusel. Mokciems jääb valla keskusest Tiņģerest 4, piirkonna keskusest Talsist 24 ja Riiast 136 kilomeetri kaugusele. Mokciemsis asub Maizkalni kalmistu; selle aladele jääb ka hüljatud Dzirnieki kalmistu. Küla nimi tähendab tõlkes valuküla. See sai nime küla lähedal kasvanud kuusikust, mille vahel suur Dundagast Riiga viiv tee väga halb ja alatasa mudane oli. Voorid kaotasid seal alatasa vankrirattaid ja nii said nime mets ja selle järgi ka küla. Mokciemsis asus varem kolm kõrtsi, neist kaks on tänapäeval elumajadeks ümber ehitatud. Küla kuulus vanasti vaheldumisi Tiņģere mõisale ja Īve mõisale, sest nende omanikud armastasid väga õnnemänge ja mängisid küla alatasa üksteisele maha. http://vietvardi.lgia.gov.lv/vv/to_www_obj.objekts?p_id=73056 Vietvārdu datubāze], vaadatud 29.03 2020 Īves pagasts. Apdzīvoto vietu apraksts un vēsture.
Vapilipp

Vapilipp on ruudu- või ristkülikukujuline lipp, mille värvid ja kujutised on vapi omadega sarnased. Vapilipud on kasutusel paljudel Eesti valdadel. Ruudukujulised vapilipud on: Abja valla lipp Kanepi valla lipp endine Kehtna valla lipp Märjamaa valla lipp Rõuge valla lipp ja endiste valdade lipud: Haanja valla lipp Halliste valla lipp Hummuli valla lipp Karula valla lipp Laheda valla lipp Misso valla lipp Mooste valla lipp Meremäe valla lipp Mõniste valla lipp Pajusi valla lipp Palamuse valla lipp Palupera valla lipp Puka valla lipp Saare valla lipp Sangaste valla lipp Surju valla lipp Tabivere valla lipp Tarvastu valla lipp Tõlliste valla lipp Vändra valla lipp Õru valla lipp Ristkülikukujulised vapilipud on: Kehtna valla lipp Põltsamaa valla lipp Põlva valla lipp Võru valla lipp Vändra lipp ja endiste valdade lipud: Kasepää valla lipp Konguta valla lipp Kõlleste valla lipp Käru valla lipp Lasva valla lipp Mikitamäe valla lipp Põdrala valla lipp Pärsti valla lipp Torma valla lipp Varstu valla lipp Veriora valla lipp
Lerotholi Seeiso

Lerotholi David Mohato Bereng Seeiso (sündinud 18. aprillil 2007 Maserus) on Lesotho prints ja vahetu troonipärija. Tema vanemad on kuningas Letsie III ja kuninganna 'Masenate Mohato Seeiso. Maseru peapiiskop Bernard Mohlalisi ristis ta 2. juunil 2007 nimega David.
Pöidratas

Pöidratas on harilikult viiest pöiast jätkatud rattaringiga vankriratas. Pöidratast, mis oli levinud üle kogu Eesti, kasutati põhiliselt veovankrite juures. Kaarjas rattapöid lõigati välja kasepuust, kasutades piirelauda. Pöidasid oli tavaliselt 5, nad olid 10–13 cm paksused ning nad olid ühendatud omavahel salapulkadega (suurvarnapulgad). Iga pöid oli kahe kodara abil, mis ulatusid pöiast läbi, ühendatud rattarummuga. Rumm vähendas puutelje kulumist ning ohtu murdumiseks. Rummupuuks sobis paremini sitke ja kisklik paraja jämedusega kasetüvi. Rattategemisel tahuti rumm harilikult kirvega välja ja vesteti noa ning liimeistriga siledaks. Treitud rummud tulid eesti talurahva hulgas üldkasutusele alles ühes rautatud ratastega 19. sajandi teisel poolel. Vana rautamata puuratta rummu pikkus oli 30–40 cm, läbimõõt keskpaigast 18–20 cm. Kodaraaugud lasti oherdiga rummusse ja raiuti peitliga neljakandiliseks. Kodarakohtade vähema kulumise tõttu võisid rattad aja jooksul muutuda kergelt kandiliseks. Selle vältimiseks löödi pöidadesse kodarate vahele 1–2 lisapulka (nekipulgad). Eesti keele seletav sõnaraamat [1] vaadatud 28.03.2020 Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 157 Vankriratas, Hiiumaa Muuseumid
Kollaaž (muusika)

Kollaaž (prantsuse keeles collage 'kleebing') on eri stiilide ja väljendusvahendite põiming, mis sai alguse maalikunstist. 20. sajandi õlimaalile võis kleepida tekstiili, paberit vm. Muusikas on eri ajastute stiilid kõrvutatud, justkui eelnev läbi lõigatud ja teisega kokku liidetud (seda võis ühes teoses mitu korda teha), moodustades uue teose.
Käru valla vapp

Käru valla vapp on Rapla maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Käru valla vapp. Vapp kinnitati 20. mail 1992. Pikuti poolitatud kuld-sinisel kilbil vastandvärvides kaheksakodaraline ratas. Vapivärvid viitavad Käru ajaloolisele kuuluvusele Järva- ja Pärnumaa koosseisu, ratas- valla nimele. Ühtlasi tähistab ratas arengut ja liikumist. Käru valla lipp Käru valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Francesco Boccia

Francesco Boccia (sündinud 18. märtsil 1968 Bisceglies) on Itaalia poliitik, ta on Demokraatliku Partei liige. Ta on 5. septembrist 2019 Itaalia regionaalminister. Ta sündis aastal 1968 Bisceglies (asub praeguse haldusjaotuse järgi Barletta-Andria-Trani provintsis Apuulia maakonnas). Ta lõpetas Bari Ülikooli politoloogina ja Bocconi ülikooli, kust omandas ärijuhtimise magistri kraadi. Ta on 5. septembrist 2019 Itaalia regionaalminister. Ta oli pikaajalises suhtes Benedetta Rizzo'ga, suhtest sündisid poeg ja tütar. Aastast 2011 on ta abielus Il Popolo della Libertà poliitiku Nunzia De Girolamoga, neil on tütar.
Tuhkhall

Tuhkhall on üks hallidest värvitoonidest, tuha värvi kahvatu hele hall. "Werner's Nomenclature of Colours" (1821), tahvel hallide värvitoonidega Värvus nr 16 (cinereous, sõna-sõnalt tähendab tuhkhalli) on heledast tuhkhallist tugevama tooniga E. F. Glockeri "Grundriss der Mineralogie ..." nimetab tuhkhalli (Aschgrau) puhtaimaks halliks ja sedastab, et see võib olla kohati tumedam ja kohati heledam. 1821. aasta värviõpik "Werner's Nomenclature of Colours" kirjeldab tuhkhalli (ash gray) kui etalon-halltooni, mille valmissegamise komponente ta ei anna, ning toob näidetena loodusest esile tanutihase rinnasulestiku värvuse, põletatud puidust saadud tuha ning tulekivi halli värvuse. Pantone värvitoon 16-3802 Ash on keskmise tumedusega hall toon      . Veebivärv Ash grey on hele rohekashall toon      . Omadussõna cinereous, mis esineb süstemaatikas liikide ladinakeelsetes nimetustes, tähendab sõna-sõnalt tuhkhalli. ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvinimede käsiraamat "Color: universal language and dictionary of names" peab värvinimetuse cinereous vasteks heledat sinakashalli     , sinakashalli      või helehalli      . Veebivärv Cinereous on ebamäärane hallikaspruun      . Puutuhk Tanutihane (Baeolophus bicolor) Brahhiopoodi fossiil tulekivitükis Tuhkhalli peasulestikuga punakurk-kaur (Gavia stellata) Händkaku (Strix uralensis) loor on tuhkhall Grafiithall Suitshall Tuhkur (värvus) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. veebruar 2020. Vaadatud 29. märtsil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.eki.ee/dict/ekss/index.cgi?Q=tuhkhall&F=M Grundriss der Mineralogie. ... Nebst einem Anhange; ein Verzeichniss der bis jetzt in Schlesien aufgefundenen Fossilien enthaltend, 1821, lk 124 A. G. Werner. Werner's nomenclature of colours : with additions... Edinburgh, 1821 https://www.c82.net/werner/#greys "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. märts 2020. Vaadatud 29. märtsil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.colorhexa.com/b2beb5 https://archive.org/details/coloruniversalla00kell/page/70/mode/2up https://archive.org/details/coloruniversalla00kell/page/80/mode/2up https://www.colorhexa.com/98817b
Lucas Cranach noorem

Lucas Cranach noorem (Lucas Cranach der Jüngere [jʏˈŋɛʁə]; 4. oktoober 1515, Wittenberg, Saksamaa – 25. jaanuar 1586, Wittenberg) oli Saksa renessansiaegne maalikunstnik ja portretist, maalikunstnik Lucas Cranach vanema poeg. Protestantlik reformatsioon algas Wittenbergis 1515. aastal. Cranach vanem oli usureformaator Martin Lutheri sõber ning sai kuulsaks ühe peamise protestantliku propagandakunstnikuna. 1550. aastal lahkus Cranach vanem Wittenbergist oma patrooni Johann Friedrich I, Saksimaa valijavürsti juurde eksiili. Pärast isa lahkumist jäi Cranach nooremale täielik vastutus perekondliku kunstitöökoja eest. Selles ametis suutis ta edukalt hoida ülal töökoja kunstitoodangu, sealhulgas reformaatorite portreede. Ehkki Cranach noorem polnud kunagi õukonnamaalija, töötas ta ühiskondliku eliidi, sealhulgas vürstide ja aadlike heaks. Pärast tema surma 1586. aastal kirjutas teoloog Georg Mylius, et Cranach noorema töid võis näha "kirikutes ja koolides, lossides ja majades". "Aadam ja Eeva" "Lucretia" (1538) "Kevadnümf" (1545-1550) "Kristus lapsi õnnistamas" (1545-1550) Sigismund I Vana portree (ca 1553) Georg Cracowi perekonnaportree (1563) Johann Friedrich I, Saksimaa valijavürsti portree (1578) Philipp Melanchthoni portree (1562) https://www.britannica.com/biography/Lucas-Cranach-the-Elder https://www.museothyssen.org/en/collection/artists/cranach-lucas-younger Lamport, Mark A. (2017). Encyclopedia of Martin Luther and the Reformation (inglise). Lanham, Maryland: Rowman & Littlefield. ISBN 9781442271593. Vaadatud 18. veebruar 2019. Cranach Digital Archive (CDA) (The Internet Archive) "Fifteenth- to eighteenth-century European paintings: France, Central Europe, the Netherlands, Spain, and Great Britain", PDF-formaadis maalikataloog (Cranach noorem on nr 10 all)
Berehove

Berehove (ukraina keeles Берегове, ungari keeles Beregszász) on linn Ukrainas Taga-Karpaadi oblastis, Berehove rajooni halduskeskus (oblastilise alluvusega Berehove ise ei kuulu rajooni koosseisu). Berehove asub Ungari piirist umbes 7 km kaugusel. Berehove on Taga-Karpaatia ungarlaste kultuuri keskus. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Berehove elanikest ungarlasi 48,1%, ukrainlasi 38,9%, mustlasi 6,4% ja venelasi 5,4%. Berehovest on pärit Euroopa Parlamendi liige Andrea Bocskor. Berehove/Berehovo/Beregszasz Beit Hatfut Про кількість та склад населення Закарпатської області за підсумками Всеукраїнського перепису населення 2001 року Державний комітет статистики України. Всеукраїнський перепис населення 2001 Andrea BOCSKOR - MEP EPP Group
Alekhsandre Tšikvaidze

Alekhsandre Tšikvaidze (gruusia keeles ალექსანდრე ჩიკვაიძე; vene keeles Александр Давидович Чикваидзе Aleksandr Davidovitš Tšikvaidze; 19. jaanuar 1932 Tiflis – 8. mai 2012 Thbilisi) oli Gruusia riigitegelane ja diplomaat. Tšikvaidze lõpetas 1955. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. 1967. aastal asus diplomaatilisele tööle. 1979. aastal lõpetas NSV Liidu Välisministeeriumi Diplomaatia Akadeemia. Oli aastatel 1979–1983 NSV Liidu peakonsul San Franciscos. Töötas suursaadikuna Keenias (1983–1985) ja Hollandis (1989–1992). Aastatel 1992–1995 oli ta Gruusia Vabariigi välisminister. Tšikvaidze tegutses malefunktsionäärina. Oli aastatel 1974–1978 Gruusia NSV Maleföderatsiooni ja 1986–1988 NSV Liidu Maleföderatsiooni esimees.
NSV Liidu Olümpiakomitee

NSV Liidu Olümpiakomitee (vene keeles Национальный Олимпийский комитет СССР) oli Nõukogude Liidu riiklik olümpiakomitee. NSV Liidu Olümpiakomitee asutati 1951. aastal. Mais 1951 astus ta Rahvusvahelise Olümpiakomitee (ROK) liikmeks ja sai õiguse osaleda 1952. aastal Helsingi olümpiamängudel. Nõukogude Liit võttis osa kõigist olümpiamängudest pärast 1984. aastal Los Angeleses peetud suveolümpiat. Aastatel 1951–1977 oli NSV Liidu Olümpiakomitee esimees Konstantin Andrianov. Aastatel 1977–1983 oli selleks Sergei Pavlov, kelle ametiajal korraldati 1980. aastal Moskvas suveolümpiamängud. NSV Liidu Olümpiakomitee likvideeriti märtsis 1992. Selle õigusjärglaseks sai Venemaa Olümpiakomitee. 1992. aastal Barcelonas toimunud olümpiamängudel esinesid endise Nõukogude Liidu sportlased ühendvõistkonnas olümpialipu all.