laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Nicolaus V (vastupaavst)

Nicolaus V (sünninimega Pietro Rainalducci; u 1258 – 16. oktoober 1333) oli vastupaavst 12. maist 1328 kuni 25. juulini 1330, vastandudes samal ajal Avignonist valitsenud paavst Johannes XXII-le (ametis 1316–1334). Ta oli ühtlasi viimane vastupaavst, kelle seadis ametisse Saksa-Rooma keiser. Rainalducci sündis umbes 1258. aastal Itaalias Lazio maakonnas Rieti linna lähistel Corvaros. Pärast lahutust oma naisest 1310. aastal liitus ta frantsiskaani orduga ja kogus kuulsust jutlustajana. Ta valis vastupaavstiks ekskommunitseeritud Saksa kuninga Baieri Ludwigi mõjuvõimu abil preestrite ja ilmikute koosolekul ning Veneetsia piiskop pühitses ta Rooma vanas Püha Peetruse Basiilikas ametisse 12. mail 1328. 1329. aasta aprillis heitis paavst Johannes XXII ta kirikust välja. Saanud kinnituse oma absolutsiooni kohta patukahetsuse korral, tunnistas ta end oma pattudes süüdi alul Piisa peapiiskopi ja seejärel 25. augustil 1330 paavsti ees Avignonis, kes talle ka andestas. Oma ülejäänud elu, kuni surmani 1333. aasta oktoobris, veetis ta vangistatuna paavstide palees, kus teda koheldi siiski auväärselt. Amedeo De Vincentiis. "Niccolò V, antipapa". Dizionario Biografico degli Italiani Volume 78 (2013) (itaalia keeles). Vaadatud 27. mai 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Hugh Chishlolm (toim.). "Nicholas s.v. Nicholas V. (Pietro Rainalducci)". Encyclopædia Britannica. 19 (11th ed.). (inglise keeles). Vaadatud 27. mai 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
NLKP KK peasekretär

Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee peasekretär oli Nõukogude Liidus kõrgeim parteiline ja poliitiline ametikoht. Peasekretäri ametikoht loodi VK(b)P Keskkomitee juurde 1922. aastal. Peasekretäri ülesannete hulka kuulusid Keskkomitee Sekretariaadi juhtimine ja administratiivne töö. Esimeseks peasekretäriks valiti Jossif Stalin, kes sellel kohal hakkas järk-järgult omandama üha rohkem võimu. 1920. aastate lõpuks oli partei peasekretärist saanud kogu partei ning kogu riigi tegelik juht. Partei peasekretäri ametikohal oli Stalin kuni 26. jaanuarini 1934 . Siitpeale, kõigil neil partei Keskkomitee pleenumitel, kus valiti Sekretariaadi koosseis (10.02.1934 , 22.03.1939 ja 16.10.1952 ), valiti Jossif Stalin Keskkomitee sekretäriks, seetõttu alates 1934. aastast kuni oma surmani hakkas ta dokumentidele alla kirjutama lihtsalt "KK sekretär", ehkki ta jäi faktiliselt partei ainuliidriks kuni oma surmapäevani (5. märts 1953). Partei Keskkomitee pleenumil 7. septembril 1953 valiti senine Keskkomitee sekretär Nikita Hruštšov Keskkomitee esimeseks sekretäriks. 1966. aastal võeti kasutusele ametinimetus "NLKP Keskkomitee peasekretär". Viimane NLKP Keskkomitee peasekretär Mihhail Gorbatšov pani ameti maha 24. augustil 1991. Mõni kuu hiljem – 6. novembril – keelustas Vene NFSV president Boriss Jeltsin oma seadlusega NLKP tegevuse Vene NFSV territooriumil. Jossif Stalin (1922–1925) Jossif Stalin (1925–1934) Nikita Hruštšov (1953–1964) Leonid Brežnev (1964–1966) Leonid Brežnev (1966–1982) Juri Andropov (1982–1984) Konstantin Tšernenko (1984–1985) Mihhail Gorbatšov (1985–1991) "Сталин Иосиф Виссарионович" (vene). Секретариат ЦК: 1934-1939. praviteli.org Секретариат ЦК: 1939-1952. praviteli.org Секретариат ЦК: 1952-1956. praviteli.org "KK Sekretariaadi koosseis 1990–1991" (vene). Originaali arhiivikoopia seisuga 19. aprill 2019. Vaadatud 19. aprillil 2019. Состав Политбюро (Президиума) (1919 - 1990 гг.), Оргбюро (1919 - 1952 гг.) и Секретариата ЦК (1919 - 1990 гг.). vivovoco.astronet.ru Справочник по истории Коммунистической партии и Советского Союза 1898 - 1991. knowbysight.info
Sammaspool

Sammaspool, ka ekseem (murretes saupoolik, nahakoi, söötrei jne) on inimeste ja koduloomade krooniline nahahaigus. Sammaspooleks kutsutakse erinevaid nahahaigusi, mille väljenduseks on naha peale tekkivad vistrikud, lööve jms. Samuti naha pindmise kihi põletik, kuivus, sügelus või punetus. Enamjaolt on tegemist mingisuguse ekseemi liigiga. Selle haiguse täpsed põhjused on teadmata, kuid tekkimise põhjuseks on sageli ka kehasisesed mõjurid. Seda soodustavad: geneetika – 50-70%-l ekseemiga patsientidel on lähisugulane, kes on seda haigust põdenud: parfüümid naha hõõrdumine sünteetiliste materjalide või villaga allergeenid, näiteks õietolm, loomade kõõm, tolmulestad, hallitus stress liighigistamine jne. Paikseks raviks kasutatakse tugevatoimelisi hormoonsalve ja -kreeme ning kombineeritud preparaate, mis sisaldavad hormooni ja antibakteriaalseid vahendeid. Ekseemihaiged vajavad sageli ka rahusteid ja uinuteid. Rahvapärimuse järgi peeti sammaspoole tekitajaks maa-aluseid, seepärast raviti seda üldiselt nagu maa-aluseidki, erinevate maagiliste võtetega: Kui sammaspoolikut tahad ära kaotada, siis võta üheksa odratera, vajuta nendega kolm kord sammaspoolikut ja viska siis need terad üle õla ahju. Kohe selle peale on sul sammaspoolik kadunud. Sammaspool kaub, kui kolm kasetohu tükki võetakse, iga tüki peale viisnurka rist ilma käe küljest ära võtmata tehakse, peale selle kolm piiret ümber tõmbatakse ja siis tohud ahju visatakse. Võta silgupea, nühi sellega haige koht üleni läbi ja sööda seda ühe punase lehma kätte jne. Ka piirati haige koht joonega, sellele määriti soola, paberitahma, piibuõli, kõrvavaiku jm, aga ka eri taimede mahla (raudnõges, piimalill, lodjapuu jt). Mõneti oli sammaspoolest erinev veiseröögatus (ka röögatis) ehk impetiigo, mis viitab koduloomale (veisele) ja tema äkilisele häälitsusele (röögatusele) inimese poole. Haigus arvati tekkivat kui röhitseva veise hingus sattus mõnele inimese kehaosale. Seda haigust raviti veidi teistsuguste maagiliste võtetega: Kui kellegil veiseröögates on, siis peab must kaeratera võetama, sellega viienurgeline rist haige koha peale tehtama, siis saab ta terveks. Kui veiseröögats ihu peal on, siis võetakse kasetohi ja tehase viitinurgi kujutust peale ja vajotakse haige koha peale ja visatakse üle õla tulle, siis kaob kohe ära. Kui elajas inimese peale röögatab, siis peab kolm korda vastu sülitama, muidu ajab "veiseröögatus" külge jne. Maa-alused (haigus) Eesti entsüklopeedia vaadatud 17.05.2020 "Lisaks ekseemist". Vaadatud 20.05.2020. "Folkloor: Haiguste märksõnad". Vaadatud 17.05.2020. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 191 Haiguste märksõnad, sammaspoolik, veiseröögatus Haiguste ABC. Ekseem. Helgi Silm
Mazupciems

Mazupciems on küla (skrajciems ehk hajaküla) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Roja vallas. Küla asub valla keskosas ja jääb Riiast 157 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Roja piirkonda. Vietvārdu datubāze, vaadatud 17.05 2020
Vilkastciems

Vilkastciems on küla (skrajciems ehk hajaküla) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Roja vallas. Küla asub valla keskosas Roja jõe ääres. Küla oli vahepeal arvatud Rude küla koosseisu. Aastail 2009–2021 kuulus küla Roja piirkonda. Vietvārdu datubāze, vaadatud 17.05 2020
Lina Gjortšeska

Lina Gjortšeska (makedoonia keeles Лина Ѓорческа; sündinud 3. augustil 1994) on Makedoonia tennisist. Ta mängis 2013. aasta mais Despoina Vogasariga Ateena tenniseturniiril paarismängu Laura Deigmani ja Anett Kontaveidi vastu. Kontaveit võitis turniiri Ateenas!, Õhtuleht, 19. mai 2013
Ragnhild Lorentzen (Norra printsess)

Ragnhild Alexandra Lorentzen (9. juunil 1930 Oslo – 16. september 2012 Rio de Janeiro) oli Norra kuninga Olav V tütar ja Harald V vanem õde. Ta abiellus 15. mail 1953 lihtsat päritolu Erling Lorentzeniga. Pärast abiellumist oli tema printsessi tiitel "printsess Ragnhild, proua Lorentzen", mis näitab tema morganaatilist (ebavõrdset) abielu. Paaril oli kolm last: Haakon Lorentzen (sündinud 1954) Ingeborg Lorentzen (sündinud 1957) Ragnhild Lorentzen (sündinud 1968) Abikaasad elasid Brasiilias Rio de Janeiros. Veendunud konservatiivina oli printsess Ragnhild 2004. aastal Norra televisioonis avalikult kritiseerinud oma vennatütart Märtha Louiset ja -poega Haakonit, nende lihtsa päritoluga abikaasasid ning armuelu. Kommentaaride hulgas oli naise arvamus, et abielud tavakodanikega viivad Norra monarhia alla, ning lootus, et ta ise on surnud enne, kui Haakoni abikaasast Mette-Maritist saab kuninganna. Printsessi abikaasa kuuldavasti palus telekanalilt kommentaaride kärpimist, mida aga ei tehtud. On teadmata, kui suur osa tema kommentaaridest on "hapud viinamarjad", sest tema vennatütar ja vennapoeg on Norras väga populaarsed. Kui printsess abiellus lihtsat päritolu Lorentzeniga, ei võetud seda hästi vastu ning abikaasad pidid Brasiiliasse elama asuma. Varsti pärast laulatust teatati, et printsessi sünnipäeval ei heisata enam kuningapalees Norra lippu. Printsessi auks on Antarktikas nimetatud 540 000 km² suurune ala – Printsess Ragnhildi rannik. Printsess Ragnhild oli Edward VII järeltulijana Briti troonipärimisjärjekorras 1. aprilli 2010 seisuga 71. kohal.
Dižmežciems

Dižmežciems on küla (skrajciems ehk hajaküla) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Roja vallas. Küla asub valla keskosas. Aastail 2009–2021 kuulus küla Roja piirkonda. Vietvārdu datubāze, vaadatud 17.05 2020
Jaotuskaar

Jaotuskaar ehk kergenduskaar on müürisisene kaar koormuse ümberjaotamiseks, esineb sageli näiteks talasilluse või arhitraavi kohal. Võib olla müüriga samas tasapinnas või petikkaarena. Varaseim näide kergenduskaarest on Suure püramiidi hauakambri sissekäigu silluse kohal, see koosneb kolmnurkkaarena vastamisi paigutatud kahest kivist. Kergenduskaare pseudokaarne lahendus on Atreuse varakambri sissekäigul ja Mükeene Lõviväraval, viimase puhul on avasse paigutatud tümpanoniplokk. Vana-Rooma arhitektuuris oli kergenduskaar tavaline, näiteks on kergenduskaared müürides Panteoni sammastike arhitraavide kohal. Spliti Diocletianuse palee Kuldsel väraval on sirge sillus ja profileeringuga kaunistatud ümarkaarne ava selle kohal. Samasugune profileeringuga kaunistatud kergenduskaare motiiv leidub ka Palestiina sünagoogidel 2. sajandist ja hilisemas Bütsantsi arhitektuuris. Cheopsi püramiidi sissekäik, illustratsioon 1839 Kergenduskaared Domus Augustana seinas Roomas Rooma Panteoni kõrvaluks Diocletianuse palee Kuldne värav Splitis 13. sajandi torni uksekaar Firenzes Segmentkaarne jaotuskaar ristkülikukujulise akna kohal Hoburaudkaarne jaotuskaar Kairouani Suure mošee minareti sissekäigu kohal https://fr.wikisource.org/wiki/Dictionnaire_raisonn%C3%A9_de_l%E2%80%99architecture_fran%C3%A7aise_du_XIe_au_XVIe_si%C3%A8cle/Porte Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001 Jaotuskaarest veebientsüklopeedias Reallexikon zur Deutschen Kunstgeschichte (saksa keeles)
Ģipka

Ģipka (liivi Gipko, vanasti ka Ģibka, Ģibks ciems või Ģibkas ciems) on küla (vidējciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Roja vallas. Küla asub valla keskosas Liivi lahe kaldal. Aastal 1869 avati Ģipkas Dundaga merekool, mis sealt aga aastal 1893 Mazirbesse üle viidi. Külas asuv Ģipka kirik on muinsusmälestisena kohaliku kaitse all. Külas asub ka Ģipka tuletorn, Ģipka piirile jääb Ģipka bussipeatus.. Aastal 2015 oli Ģipkas 100 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 71. Aastail 2009–2021 kuulus küla Roja piirkonda. Vietvārdu datubāze, vaadatud 17.05 2020 Latvijas Jūrniecības enciklopēdija, Rīga, 1998. Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 17.05 2020 "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 21. mail 2020.
Haakon Lorentzen

Haakon Lorentzen (sündinud 23. augustil 1954 Oslos) on Ragnhild Lorentzeni, kuningas Olav V tütre ja Erling S. Lorentzeni vanim laps ning ainus poeg. Ta abiellus 14. aprillil 1982 Rio de Janeiros Martha Carvalho de Freitasega. Kuna ta abiellus katoliiklasega, kaotas ta oma koha Briti troonipärimisjärjekorras. Ta elab tänini Rio de Janeiros, kus töötab Aracruzis tselluloosivabrikus. Neil on kolm last, kes kõik on sündinud Rio de Janeiros: Olav Lorentzen (sündinud 11. juulil 1985) Christian Lorentzen (sündinud 23. mail 1988) Sophia Lorentzen (sündinud 28. juunil 1994)
Kino Capitol

Kino Capitol on endine kino Pärnus, mis tegutses aastatel 1929–1941. Kino laskis ehitada Aleksander Ormisson. Tegu oli tolle aja parima kinoks ehitatud hoonega Pärnus. Hoone asus tollase Brackmanni (praeguse Ringi) ja Martna (praeguse Hospidali) tänava nurgal, aadressil Brackmanni 10. Majas asus ka kohvik. Kino hävis 7. augustil 1941, kui sai pommitabamuse Nõukogude sõjalennukilt. Sõja järel hoone varemed koristati ning sellele kohale ehitati Lydia Koidula ausamba taha nn projekteerijate maja. Esna, Olaf (6. august 2014). "Kuidas kino Pärnusse jõudis ja siin filme vändati". Pärnu Postimees. Esna, Olaf (21. november 2010). "Kuidas Pärnus surmati kinos 250 fašisti". Pärnu Postimees. Pärnu supelus-almanak X Suvehooaeg 1935. Lk 47. Pärnu supelus-almanak X Suvehooaeg 1935. Lk 38.
Piscina

Piscina (ladina keeles 'veekogu', 'kalatiik' sõnast piscis 'kala') ehk kätepesunišš on katoliku kiriku altariruumi või käärkambri seinaorvas paiknev äravooluga valamu, ette nähtud preestrile käte ja altarinõude rituaalseks pesemiseks. Piscina esineb kirikuarhitektuuris alates varakristlusest, gooti arhitektuuris on see sageli rikkaliku dekooriga. Eesti keskaegses arhitektuuris esineb piscina näiteks Saaremaa keskaegsetes kirikutes, aga ka Harju-Risti kiriku kooriruumi seinas, Haljala Mauritiuse kiriku käärkambri idaseinas, Kolga-Jaani kiriku idaseinas, Järva-Madise kiriku käärkambri seinas. https://www.newadvent.org/cathen/12115a.htm Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001 https://register.muinas.ee/public.php?menuID=monument&action=view&id=21079 https://register.muinas.ee/public.php?menuID=monument&action=view&id=2934 https://register.muinas.ee/public.php?menuID=monument&action=view&id=15647 http://entsyklopeedia.ee/artikkel/kolga-jaani_ristija_johannese_kirik http://entsyklopeedia.ee/artikkel/j%C3%A4rva-madise_p%C3%BCha_matteuse_kirik
Ģipka tuletorn

Ģipka tuletorn on tuletorn Lätis Talsi piirkonnas Ģipka külas. Ģipka tuletorn on metallist sõrestikule rajatud tuletorn. Torni ülemist osa piiravad puidust latid. Sellest ülemised kaks kolmandikku on punane, alumine kolmandik aga valge. Tuletorn rajati kas 1953. või 1954. aastal, tänapäevase välimuse sai 1961. aasdtal. Torni kõrgus on 30 meetrit. Tuli on valge ja paikneb merepinnast 37 meetri kõrgusel, olles nähtav kuni 155 meremiili kauguselt. Tuletorn töötab aasta läbi, pimedamal perioodil ka ööpäev läbi. Valgusrežiim: tuli põleb kaks sekundit, ei põle neli sekundit. Tuletorni haldab Riia sadam. Маяк Гипка. Ģipkas bāka Freeport of Riga[alaline kõdulink]
Ingeborg Lorentzen

Ingeborg Lorentzen Ribeiro (sündinud 27. veebruaril 1957 Oslos) on Ragnhild Lorentzeni, kuningas Olav V vanima tütre ja Erling Lorentzeni teine laps ning vanim tütar. Ta abiellus 4. juunil 1982 brasiillase Paulo Ribeiroga ning nad elavad Brasiilias. Tal ei ole Norras troonipärimisõigust. Kuna ta abikaasa on katoliiklane, kaotas ta oma järjekorra Briti troonipärimisjärjekorras. Neil on üks laps: Victoria Ragna Lorentzen Ribeiro (sündinud 19. detsembril 1988 Rio de Janeiros).
Elias Vesset

Elias (ka Elia) Vesset (1871 – 29. jaanuar 1943 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast, Venemaa) oli eesti kommivabrikant. 1904. aastal asutas ta Pärnusse Malmi tn 16 vabriku "Progress", kus toodeti kompvekke, marmelaadi ja puuviljasiirupit. Vesset osales näitustel ja võitis mitmeid medaleid. Elias Vessetile kuulus 1928. aastal valminud villa Pärnus Supeluse tänaval, mis praegu on tuntud kui Villa Wesset ning kus alates 2007. aastast asub hotell. 1940. aastal natsionaliseeris nõukogude võim Vesseti vabriku ja majad. 14. juunil 1941 küüditati Vesset rongiga Siberisse Severurallagi vangilaagrisse, kus ta 29. jaanuaril 1943 suri. Esna, Olaf (22. aprill 2015). "Kuidas Pärnus maiusasju ja ponkse tehti". Pärnu Postimees. "Ajalugu, Villa Wesset".
Vanapargi tänav

Vanapargi tänav on tänav Pärnus Kesklinna ja Eeslinna linnaosas. Tänav algab Suur-Jõe ja Väike-Jõe tänava ristumiskohas ja lõpeb ringristmikul, kus saab kokku Aia, Kuninga ja Karja tänavaga. Tänav ristub veel Laia (paremalt), Riia maantee (vasakult), Pika, Vingi, Rüütli (paremalt) ja Jalaka (vasakult) tänavaga. Tänav külgneb Vanapargiga ja Vabaduse pargiga. Vanapargi tänav on ligikaudu 525 m pikkune. Enne 1948. aastat kandis nime Aleksandri tänav – arvatavasti kahel korral Pärnut külastanud Vene keisri Aleksander I auks. 1948. aastal nimetati ümber Revolutsiooni tänavaks. Oma praegust nime hakkas tänav kandma 26. juulil 1991 Pärnu linnavalitsuse määrusega. Kann, Tõnu (7. jaanuar 2006). "Isikunimedega ristitud tänavad on haavatavad". Pärnu Postimees. Vaadatud 11.12.2020. "Päring EKI kohanimeandmebaasis". Vaadatud 11.12.2020. Pärnu täna: Aleksandri tänav ja Vana park – Pärnu Postimees
Ragnhild Lorentzen

Ragnhild Alexandra Lorentzen Long (sündinud 8. mail 1968 Rio de Janeiros) on Norra kuninga Olav V tütre Ragnhild Lorentzeni ja Erling Lorentzeni teine tütar ning noorim laps. Ta kasvas üles Brasiilias. Pärast keskkooli õppis ta San Franciscos turundust ja disaini ning töötas siis Londonis ja Oslos. Seejärel naasis ta San Franciscosse, kus avas 1996. aastal pruulikoja ja restorani Thirsty Bear Brewing Company. Ragnhild kuulus Briti troonipärimisjärjekorda, kuni abiellus 21. novembril 2003 katoliiklase Aaron Longiga ja kaotas troonipärimisõiguse. Ragnhild ja Aaron Longil sündis 14. detsembril 2007 Santa Barbaras tütar Alexandra Lorentzen Long ning 2011. aasta märtsis tütar Elizabeth Lorentzen Long.
Villa Wesset

Villa Wesset on villa Pärnus Supeluse tänaval. 1928. aastal valminud villa kuulus eesti kommivabrikant Elias Vessetile. 1940. aastal Vesseti majad natsionaliseeriti. Praegu asuvad hoones hotell ja restoran. Esna, Olaf (22. aprill 2015). ""Kuidas Pärnus maiusasju ja ponkse tehti"". Pärnu Postimees. "villa wesset".
Godescalci perikoopideraamat

Godescalci perikoopideraamat on purpurpärgamendile kirjutatud ja illumineeritud ladinakeelne käsikirjaline evangelistaar, loodud arvatavasti 781. ja 783. aasta vahemikus Karl Suure Aacheni pfaltsi õukonnakooli skriptooriumis. See on vanim käsikiri Ada grupiks nimetatud koolkonna töödest ja ühtlasi vanim näide karolingide raamatumaalist. Käsikiri on nime saanud kirjutaja Godescalci järgi. Luuletuses lehekülgedel 126v-127r on nimetatud käsikirja suursugused tellijad Karl Suur ja tema abikaasa Hildegard. Kirjutaja saatis kuningat tema reisil Itaaliasse, kui Karl Suur külastas Peetruse hauda ja paavst Hadrianus I ristis ta poja Pippini. Käsikiri asub tänapäeval Prantsusmaa Rahvusraamatukogus Pariisis märgistusega BNF Ms. nouv. acq. lat. 1203. Käsikiri koosneb 127 purpurpärgamendilehest mõõdus 31 x 21 cm. Tekst on kirjutatud purpurlehtedele kahes veerus kuld- ja hõbetindiga. Põhitekst on untsiaalkirjas, pealkirjad ja algusleheküljed rooma kapitaalis ning pühendusluuletus karolingide minusklis. Käsikiri on kaunistatud kuue samast ajast pärit miniatuuriga, servaornamentidega, initsiaalidega ja ehislehekülgedega. Kuus täislehekõlje suurust miniatuuri on koondatud käsikirja algusse. Iga evangeeliumi alguses on tervet lehte täitev kompositsioon initsiaaliga ja igal lehel ümbritseb teksti ornamentidest raamistus. Ornamentikas on kohati selgelt äratuntav iiri-anglosaksi käsikirjade põim- ja muude pinnaornamentide mõju, kuid troonivat Kristust, nelja evangelisti ja elu allikat kujutavatel miniatuuridel on äratuntav figuuride ja neid ümbritseva ruumi loogilise ja realistliku kujutamise taotlus. Elu allika motiiv ilmub raamatumaalis esmakordselt selles käsikirjas. Kristus auhiilguses Evangelist Luukas http://www.historyofinformation.com/detail.php?id=3015 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. november 2020. Vaadatud 17. mail 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://dla.library.upenn.edu/dla/fisher/record.html?id=FISHER_n2001120184&[alaline kõdulink] Godescalci perikoopideraamat digitaliseeritult portaalis gallica.bnf-fr Godescalci perikoopideraamatu faksiimile tutvustus
Vana-Pärnu toomkirik

Vana-Pärnu toomkirik (1251–1263) oli kirik Vana-Pärnus ja Saare-Lääne piiskopkonna Vana-Pärnu piiskopilinnuse osa. Kirik asus praeguse Vana-Pärnu kalmistu aladel või selle läheduses. Kiriku juurde kuulus surnuaed. Kiriku koos linnaga põletasid 1263. aastal röövretkele tulnud leedulased Žemaitija valitseja vürst Treniota juhtimisel. Kann, Tõnu (21. juuli 2012). "Vana-Pärnu kalmistu on servapidi jõkke vajumas". Pärnu Postimees. "Vana-Pärnu piiskopilinnus".
Tin Jedvaj

Tin Jedvaj (sündinud 28. novembril 1995 Zagrebis) on Horvaatia jalgpallur, kes mängib kaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Panathinaikόs ja Horvaatia jalgpallikoondises. 2014. aastal valiti ta Horvaatia jalgpalli aasta tulevikulootuseks. Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Zagrebi Dinamo, mille meeskonnas debüteeris ta Horvaatia kõrgliigas 2013. aastal. Sama aasta juulis sõlmis ta lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga Roma. Roma põhikoosseisu tal murda ei õnnestunud ning kogu hooaja 2013–2014 jooksul pääses ta Itaalia kõrgliigas väljakule vaid kahes kohtumises. 2014. aastal liitus ta Saksamaa kõrgliigaklubiga Leverkuseni Bayer. 30. augustil 2014 lõi ta mängus Hertha vastu oma esimese värava Saksamaa kõrgliigas. Hooajal 2019–2020 mängis ta laenul Augsburgis. 2021. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga Moskva Lokomotiv. Hooaja 2022/23 teises pooles oli ta Lokomotivist laenul Araabia Ühendemiraatide klubis Al Ain. 2023. aasta juulis läks ta laenule Panathinaikόsi. Debüüdi Horvaatia jalgpallikoondises tegi Jedvaj 4. septembril 2014 sõprusmängus Küprose vastu. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta 15. novembril 2018 UEFA rahvuste liiga mängus Hispaania vastu. Ta on kuulunud Horvaatia koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. Zagrebi Dinamo Prva HNL: 2012–13 Horvaatia superkarikas: 2013  Tin Jedvaj – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Melania Krimm

Melania Krimm (ka Milla Krimm; 23. mai 1894 – 22. märts 1978) oli eesti luuletaja. Eduard Rajari väitel võib olla tegu Pärnumaa kuulsaima luuletajaga: "Krimm kirjutas vaimuliku sisuga luuletusi, kusjuures neid on tõlgitud saksa keelde ja tema tekstidele on kirjutatud laule, mida lauldakse kirikutes üle maailma". Tõnu Kann. "Vana-Pärnu kalmistu on servapidi jõkke vajumas". Pärnu Postimees, 21. juuli 2012 Tõnu Kann. "Vana-Pärnu kalmistu on servapidi jõkke vajumas". Pärnu Postimees, 21. juuli 2012 Haud Vana-Pärnu kalmistul
Benjamin Pavard

Benjamin Jacques Marcel Pavard (sündinud 28. märtsil 1996 Maubeuge'is) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Milano Inter ja Prantsusmaa jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa kõrgliiga klubis Lille, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Prantsusmaa kõrgliigas debüteeris ta Lille'i meeskonnas 2015. aasta jaanuaris. 2016. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Saksamaa esiliiga klubiga VfB Stuttgart. Hooajal 2016–17 võitis ta klubiga Saksamaa esiliiga, misjärel tõusti kõrgliigasse. 2019. aastal sõlmis Pavard viieaastase lepingu Müncheni Bayerniga. Suvel 2023 liitus ta ligi 30 miljoni euro eest Milano Interiga. Debüüdi Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi Pavard 10. novembril 2017 sõprusmängus Walesi vastu. 2018. aastal tuli ta Prantsusmaa koondisega maailmameistriks. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta maailmameistrivõistluste kaheksandikfinaalis Argentina vastu. Tema värav valiti turniiri ilusaimaks. VfB Stuttgart 2. Bundesliga: 2016–17 "Pavard's stunner voted Hyundai Goal of the Tournament". FIFA. 25.7.2018. Vaadatud 17.5.2020  Benjamin Pavard – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis