laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Francesco Albani

Francesco Albani (1578 Bologna – 1660 Bologna) oli itaalia maalikunstnik. Albani isa oli siidikaupmees, kes tahtis, et tema poeg saaks samuti kaupmeheks, kuid 12-aastaselt sai Albanist õpipoiss flaami maneristliku kunstniku Denis Calvaerti juures. Seal tutvus ta Guido Reniga, kes oli temast 3 aastat vanem. 1595 said temast ja Renist niinimetatud Caracci Akadeemia õpilane. Akadeemiat juhatas Caraccide perekond: Annibale, Agostino ja Ludovico Caracci. Nende ateljees õppisid paljud Bolognast pärit kunstnikud, lisaks Albanile ja Renile Domenichino, Lucio Massari, Giovanni Battista Viola, Giovanni Lanfranco, Giovanni Francesco Grimaldi, Pietro Faccini ja Remigio Cantagallina. Rooma paavst oli 1592–1605 Clemens VIII, kes oli sündinud Ippolito Aldobrandini nime all. Tema ajal saavutas Rooma linn halduses stabiilsuse ja paavst patroneeris kunste. Paavst oli pärit Urbinos asuvast Firenze perekonnast, mis oli abielude kaudu seotud Emilia-Romagna ja Farnesedega, sest Parma hertsog Ranuccio I abiellus 7. mail 1600 paavsti tütre Olimpia Aldobrandini vanima tütre Margherita Aldobrandiniga. Nii Parma kui ka Bologna kuulusid Emilia-Romagnasse ning seetõttu pole üllatav, et kui Ranuccio vend kardinal Odoardo Farnese pidi kunsti tellima, siis eelistas ta tellida Bolognas elanud Caraccidelt. 1600 kolis Albani Rooma. Caracci stuudio valmistas seal Farnese palee freskosid ja Albani sai freskode loomisel tööd. Albani sai Caraccide kõige tuntumaks õpilaseks. Annibale Caracci kavandite põhjal ning Lanfranco ja Sisto Badalocchio abiga valmistas ta 1602–07 freskod Meie Püha Südame Emanda kirikus (Nostra Signora del Sacro Cuore) ja 1606–07 Mattei palees (Palazzo Mattei di Giove). 1609 valmistas ta suure laemaali tollases Giustiniani palees, tänapäeva Odescalchi palees teemal "Phaetoni langus ja jumalate nõukogu" ning selle tellis Vincenzo Giustiniani, kes oli ka Caravaggio patroon. Hiljem valmistas ta selles palees veel kaks freskot teemal "Joosepi elu". 1612–14 valmistas ta freskod Santa Maria della Pace kirikus, mis ehitati ümber Pietro da Cortona juhtimisel. 1616 maalis ta kardinali Fabrizio Verospi tellimusel Via del Corsol asuvas Veraspi palees laefreskod teemal "Apollo ja aastaajad". Pikapeale kujunes Albanil välja võistluslik suhe Guido Reniga, keda paavst samuti tugevalt toetas. Reni oli lõppkokkuvõttes edukam ja Kvirinaali palee kabeli ehitamisel töötas Albani tema alluvuses. Albani kõige tuntumad teosed põhinevad müütidel. San Sebastiano fuori le Mura kirikus asuvad tema freskod "Püha Sebastian" ja "Maarja taevassevõtmine". Samuti kuuluvad tema teoste hulka "Magav Venus", "Diana suplemas", "Nõjatuv Danae", "Galatea meres" ja "Europa pullil". Talle omistatakse ka oforti "Dido surm". Albani kõige kuulsamad õpilased on Carlo Cignani, Andrea Sacchi, Francesco Mola ja Giovanni Francesco Grimaldi. Hoolimata sellest, et ta sai Roomas suuri tellimusi, pöördus ta 1625 pärast oma naise surma tagasi sünnilinna, kus abiellus teist korda. Bolognas keskendus ta peamiselt maastikumaalile. "Mercurius ja Apollo" (umbes 1624, Rooma, Galleria Nazionale d'Arte Antica) "Keerubite tants" (Danza degli amorini) (1630. aastad, Milano, Pinacoteca di Brera)
John Larkin

John Larkin oli Scatman Johni kodanikunimi "John Larkin" oli tema debüütalbum aastast 1986 (album anti välja kasutades pärisnime, hilisematel albumitel kasutati pseudonüümi Scatman John)
Acuba Film

Acuba Film on 27. märtsil 1998 Arko Okki ja Jaan Tätte asutatud filmistuudio. "Ristumine peateega" (1999) "Intiimne linn" (2003, dokumentaalfilm) "Buss" (2004, dokumentaalfilm) "Mees animatsoonist" (2005, dokumentaalfilm) "Koer, lennuk ja laulupidu" (2006) "Seal, kus lõpeb luule" (2009, dokumentaalfilm) "Monoloogid 3D" (2011, dokumentaalfilm) "Lootus 3D" (2011, lühifilm) "Lisa, Go Home" (2012, dokumentaalfilm) "Allan" (2014, dokumentaalfilm) "Jüri" (2015, dokumentaalfilm) "Hei, Rasma!" (2015, dokumentaalfilm) "Jäätee veerel" (2023, dokumentaalfilm) Acuba Film andmekogus IMDb (inglise) Acuba Film Facebookis
Pani Dulska moraalsus

"Pani Dulska moraalsus" on 1930. aastal valminud Poola mängufilm, esimene täispikk Poola helifilm. Filmi stsenaarium põhineb Gabriela Zapolska samanimelisel näidendil. Filmi tegevus toimub 20. sajandi algul Varssavis (näidendis on tegevuspaigaks Lwów). Dulskite perekond võtab tööle uue teenijanna Hanka. Tüdruk armub Dulskite poega Zbyszekisse. Noorte vahel algab armulugu, mille tulemuseks on soovimatu laps. Zbyszek tahab Hankaga abielluda, kuid kohtab vanemate vastuseisu. Dela Lipińska – Hanka Marta Flantz – Aniela Dulska Ludwik Fritsche – Felicjan Dulski Tadeusz Wesołowski – Zbyszek Dulski Juliusz Lubicz-Lisowski – Antek Maria Chaveau – Juliasiewiczowa Anna Daszyńska – Mela Zofia Batycka – näitlejanna Adolf Dymsza – politseinik Roman Dereń – valvur Helena Sokołowska – Zofia Madrygał, Hanka ema Janina Modzelewska – Tadrachowa Stanisława Kamińska – Marysia Jan Szymański – Tadrach, vana külamees
Līna Mūze

Līna Mūze (sündinud 4. detsembril 1992 Smiltenes) on Läti odaviskaja. Tema isiklik rekord odaviskes on 64.87, mis on püstitatud 18. mail 2019 Teemantliiga etapil Shanghais. Andmed IAAFi lehel
Juan Ponce de León

Juan Ponce de León (1474 Santervás de Campos – juuli 1521 Havanna) oli hispaania maadeavastaja ja konkistadoor. Ta oli esimene Puerto Rico kuberner. Ta juhtis 1513. aastal esimest eurooplaste ekspeditsiooni Floridasse, millele ta nime andis (La Florida). Teda peetakse esimeseks eurooplaseks, kes jõudis tänapäevase Ameerika Ühendriikide maismaaalale.
Krista Kruuv

Krista Kruuv (aastast 2009 Krista Kruuv-Käo, sündinud 8. juunil 1971 Tartus) on eesti purjetaja. Ta lõpetas 1989 Tartu 5. Keskkooli ning 1999 TÜ arstiteaduskonna ja selle 2000 internatuuri, on täiendanud end magistriõppes tervishoiu juhtimise erialal. Purjetamisest huvitus 9-aastaselt, treeninud Rein Ottosoni, Märt Loogi, Ergo Kose ja Jüri Šaraškini juhendamisel. Võistelnud Optimistil, 470-klassis ja alates aastast 1991 klassis Europe. Juunioride MM-il 1988 18. koht. NSVL-i meistrivõistlustel 1991 kuld, 1987 pronks, 1988 4. ja 1989 5. koht. 1986 NSVL-i rahvaste spartakiaadil hõbe, NSVL-i karikavõistlustel 1988 2. ja 1991 3. koht. Oli 1986 ja 1987 purjetamises NSVL-i neidude hulgas parim. Sai 1992 Barcelona OM-il 6. koha. 1996 Atlanta OM-il oli 24. Kruuv on 4-kordne Eesti meister: 1986 ja 1995–97. Meistersportlane (1987). Aastast 2004 Eesti Jahtklubide Liidu juhatuse liige. Olnud ühingu Tartu Spordi- ja Mänguväljakud asutajaid ja 1998–2008 juhatuse esimees. Kuulus 1999–2002 Tartu linnavolikokku. Oli 2001–04 Eesti Geenivaramu juhatuse esimees ja 2006–08 OÜ Karell Arstikeskuse juhataja. Ta on alates jaanuarist 2015 Tervisetehnoloogiate Arenduskeskuse AS-i (TerviseTAK) personaalmeditsiini arengusuuna juht. Krista Kruuvi isa on Hando Kruuv. Elulugu veebientsüklopeedias Krista Kruuv-Käo liitus Tervisetehnoloogiate Arenduskeskusega
Märjamaa Mark

"Märjamaa Mark" on Märjamaad tutvustav meenemünt, mille eesmärk on aidata kaasa Märjamaa tuntumaks muutumisele ja edasisele arengule. Mündi esiküljel on kujutatud Märjamaa peatänaval asuv kirikuhoone. Tagaküljel on Eesti kaart, millele on vermitud Märjamaa valla asukohas päikese kujutis. Mündi aastaarvuks valiti 2018, sest number 8 on küllust, lõpmatust ja rahaõnne kujutav arv. "Märjamaa Mark" on patenteeritud EV Patendiametis tööstusdisainilahendusena 30. juunil 2015. aastal. Materjal: Vasesulam Diameeter: 28 mm Kaal: 8,2g Tiraaž: 300 tk Kujundanud: Rain Rosin Verminud: Märgikoda Väljalaskeaasta: 2015 Märjamaa sõlg Valminud on meenetemünt Märjamaa mark
Euroopa U23 meistrivõistlused kergejõustikus

Euroopa U23 meistrivõistlused kergejõustikus; ka Euroopa kuni 23-aastaste meistrivõistlused kergejõustikus (ametlikult European Athletics U23 Championships) on kuni 23-aastaste vanuseklassi Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus. Võistlusi koordineerib Euroopa Kergejõustikuliit (EAA). Esimesed meistrivõistlused toimusid 1997. aastal. European Athletics
Kodanikualgatus

Kodanikualgatus (inglise keeles civic initiative) on üksikisiku või kodanikuühenduse tegevus poliitiliste otsuste mõjutamiseks (nt avaliku võimu kaasamiseks mõne probleemi lahendamisse). Laiemalt võttes on kodanikualgatus igasugune avaliku võimu institutsioonide väline algatus mõne eluvaldkonna edendamiseks. Väljend "kodanikualgatuse korras" viitab tihti tegevuse vabatahtlikkusele. Tavalised kodanikualgatuse vahendid on kontakti võtmine poliitikute ja ametnikega, avalikud pöördumised, demonstratsioonid, streigid, survegruppide ja liikumiste moodustamine. Mõnes riigis, näiteks Lätis, on kehtestatud seadusandlik mehhanism, mis kohustab parlamenti menetlema eelnõu, mida oma allkirjaga toetab piisav arv kodanikke; samalaadne mehhanism on esitatud Euroopa Liidu põhiseadusliku leppe eelnõus. Lisaks on võimalik esitada rahvaalgatuse korras kollektiivseid pöördumisi riigivõimule. Eestis saab pöördumisi teha elektrooniliselt veebilehelt Rahvaalgatus.ee, mis võimaldab probleemi tõstatada või ettepaneku teha, selle üle arutlejaid juurde kutsuda, arutelu tulemusel ühisloomes pöördumine koostada ja valmispöördumisele digiallkirju koguda, saata pöördumine elektrooniliselt Riigikogule ning jälgida, mis pöördumisest saab, kuna Rahvaalgatus.ee kajastab ka komisjonide otsuseid. Veebikeskkonnas saab ettepanekuid esitada ja arutelusid pidada eesti, vene ja inglise keeles, kuid Riigikogule peab pöördumise esitama riigikeeles. Toetusallkirja saab anda vähemalt 16aastane Eesti alaline elanik. "Teeme ära 2008", üle-eestiline koristuskampaania "Minu Eesti", üle-eestilised mõttetalgud ehk ajurünnak eesmärgiga genereerida uusi ideid Eesti hüvanguks Eesti Demokraatia Uuendamine ehk E-D-U, MTÜ ja portaali loomine eesmärgiga luua tingimused kodanike ja poliitikute (valijate ja valitute) vahelise koostöö tihendamiseks ning usalduse suurendamiseks nende vahel Osalusdemokraatia Rahvaalgatus Eesti Koostöö Kogu: Rahvaalgatuse voldik Mikko Lagerspetz. Kodanikuühiskonna lühisõnastik 2004
Malakas

"Malakas" on Terry Pratchetti 34. Kettamaailma romaan ja seitsmes Ankh-Morpoki Linnavahtkonnast rääkiv romaan. Romaan avaldati USAs 13. septembril ja Suurbritannias 1. oktoobril 2005. "Malakas" avaldati USAs, sest Pratchett viibis siis USA autogrammiturneel. Linnavahtkond asub päkapikkude vastuseisust hoolimata uurima päkapikkude gragi, Reiepitsitaja, mõrva ja peamiseks kahtlusaluseks saab troll. Suhted päkapikkude ja trollide vahel on samal ajal niigi pingelised, kuna lähenemas on Koomi oru lahingu aastapäev (Koomi orus toimus Ketta ainus lahing, milles trollid ja päkapikud korraldasid üksteisele samaaegselt varitsuse). Kui Reiepitsitaja mõrv saab avalikuks, muutuvad päkapikkude ja trollide suhted kriitiliselt halvaks ning ehkki esialgu suudab Linnavahtkond suurte jõupingutustega korda hoida, teab komandör Samuel Vimes, et kui ta mõrva ei lahenda, ähvardab Ankh-Morpok kaosesse langeda.
Savijalad

Savijalad on Terry Pratchetti 19. Kettamaailma romaan ja kolmas romaan, mis räägib Ankh-Morpoki linnavahtkonnast. Ankh-Morpoki Linnavahtkond asub uurima saladuslikke mõrvasid, mis linnas aset leiavad. Samal ajal peavad nad kaitsma ka patriits Vetinarit, keda keegi üritab mürgitada. Linnavahtidel tekib kahtlus, et linna golemid teavad midagi mõrvadest, aga samas on nende käest infot saada praktiliselt võimatu. Lisaks tuleb linnavahtidel toime tulla kõigi nende eripäradega, mis kaasnevad uute vahtidega, kelle hulgas on libahunt, trollid ja päkapikud.
Akadeemiline Ajalooselts

Akadeemiline Ajalooselts on 7. jaanuaril 1999 Tartus taasasutatud teaduslik selts. Seltsi eelkäijaks on 1920. aastal Tartu Ülikooli ajalooõppejõudude loodud Akadeemiline Ajalooselts (allikates ka Akadeemiline Ajaloo-Selts) (lühendatult AAS). Seltsi eesmärkideks on edendada ajaloo uurimist, hoida ajalooteaduse akadeemilisi väärtusi, tihendada ajaloolaste teaduskontakte ja arendada teaduslikku diskussiooni, samuti edendada ajaloolaste rahvusvahelist koostööd ning aidata kaasa ajaloo õpetamisele ja populariseerimisele. Aastatel 1922–1940 andis Akadeemiline Ajalooselts välja Ajaloolist Ajakirja. Praegu on ta selle kaasväljaandja. Akadeemilise Ajalooseltsi esimees oli alates 18. veebruarist 2010 Janet Laidla, juhatusse kuulusid veel Enn Küng, Mati Laur, Ago Pajur ja Anti Selart. Alates 2014. aastast on Akadeemilise Ajalooseltsi esimees Kaarel Vanamölder. Akadeemiline Ajalooselts: AAS aastakoosolek 18. veebruaril 2010, blogspot.com Akadeemilise Ajalooseltsi koduleht
Laeva valla lipp

Laeva valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Laeva valla lipp. Lipp kinnitati 4. detsembril 1998. Laeva valla lipp on vapilipp. Kollase kanga keskel on kahe punase õie ja marjaga roheline jõhvikataim. Lipu alaservas on horisontaalselt kaks kitsast laidu, sinine ja kollane, ning nende all roheline laiem laid – kõik lainelõikelised. Lipu normaalmõõtmed on 105×165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11. Valla lipp heisatakse: alaliselt valla haldushoone juurde lipumasti koos Eesti riigilipuga. valla pidulikel üritustel või üritustel, millisel osaleb valla ametlik esindus. Kui vallalipp heisatakse koos Eesti riigilipu, mõne teise riigi või tema omavalitsusüksuse, mõne Eesti maakonna, valla, linna või muu lipuga, asub valla lipp lipurivi tagant vaadatuna vasakul teise riigi või Eesti riigilipust. Valla lipu tellimine toimub üksnes valitsuse poolt. Laeva valla vapp Tartu maakond Laeva valla sümboolika
2015. aasta vehklemise maailmameistrivõistlused

2015. aasta vehklemise maailmameistrivõistlused on maailmameistrivõistlused vehklemises, mis toimusid 13.–19. juulini 2015 Moskvas Olimpiiski spordikompleksis. Eestist osales MMil kaheksa epeevehklejat. Naiste epees võistlesid Irina Embrich, Erika Kirpu, Julia Beljajeva ja Katrina Lehis. Eesti epeemeeskond osales koosseisus Nikolai Novosjolov, Sten Priinits, Marno Allika ja Peeter Turnau. Eelmistel, 2014. aasta maailmameistrivõistlustel Kaasanis, võitsid Eesti sportlased naiskondlikus epees hõbeda ja Erika Kirpu individuaalse pronksmedali. Sel korral jäid parimateks tulemusteks Katrina Lehise 6. koht ja epeenaiskonna 9. koht. Võistlustel jagati 12 medalikomplekti. Riikide arvestuses olid edukaimad Venemaa ja Itaalia, kelle esindajad said 4 kulda. Meeste epees sai Eesti parimana Sten Priinits 23. koha. Nikolai Novosjolov oli 37., Peeter Turnau 77. ja Marno Allika 187. Eesti naisvehklejatest oli Irina Embrich 13., Erika Kirpu 33. ja Julia Beljajeva 102. Parima võistluse tegi Katrina Lehis, kes põhiturniiri avaringis alistas Ricarda Multereri, 32 parema hulgas sai ta jagu Pekingi olümpiahõbedast ja kahekordsest maailmameistrist Ana Maria Brânzăst 15:11 ja kaheksandikfinaalis alistas ta sakslase Alexandra Ndolo 15:10. Veerandfinaalis kaotas ta rootslanna Emma Samuelssonile tulemusega 15:13. Kokkuvõttes sai Lehis kõrge kuuenda koha 160 osaleja seas. Eesti epeenaiskond sai MM-il 9. koha, meeskond oli 18. Ametlik Koduleht
Samuel Pepys

Samuel Pepys ([piips]; 23. veebruar 1633 London – 26. mai 1703 Clapham, Surrey) oli inglise mereväeametnik ja parlamendiliige, keda nüüd tuntakse tänu tema päevikule, mida ta pidas peaaegu kümme aastat ja mis on oluliseks ajalooallikaks sellest perioodist. Ta pidas päevikut aastatel 1660–1669 ja kirjeldas seal nii oma igapäevaelu kui ka ajaloolisi sündmusi, näiteks 1665.–1666. aasta Londoni katkupuhangut ja Londoni suur tulekahju. Ta sündis rätsepa perekonnas üheteistkümnest lapsest viiendana, kuid laste suure suremuse tõttu oli neist vanim täiskasvanuks elanu. 1650. aastal astus ta Cambridge'i ülikooli ning sai bakalaureusekraadi 1654. aastal. 1655. aastal abiellus ta 14-aastase Elisabeth de St. Micheliga, kes oli prantsuse hugenottidest immigrantide järeltulija. Juba noorukina kannatas Pepys põiekivide käes. Haigus tekitas talle pidevat valu. 1657. aastal otsustas ta lasta ennast opereerida, mis oli valus ja ohtlik protseduur. Järgmisel aastal toimuski operatsioon, mis õnnestus. 1. jaanuaril 1660 hakkas ta pidama päevikut. Ta jäädvustas oma elu peaaegu kümme aastat ja kirjutas kokku üle miljoni sõna. Tema päevikut peetakse Suurbritannia kõige kuulsamaks päevikuks ja Pepysi kõigi aegade suurimaks päevikupidajaks. Selle põhjusteks on tema ausus iseenda nõrkuste kirjeldamisel ja täpsus Briti igapäevaelu ja sündmuste jäädvustamisel. Ta kirjutas õukonna- ja teatrielust (sealhulgas oma armusuhetest näitlejatega), oma majapidamisest ja ka poliitilistest ja sotsiaalsetest juhtumistest. Ajaloolased kasutavad tema päevikut olulise ajalooallikana, et saada ettekujutust elust 17. sajandi Londonis. Ta kirjutas oma rahaasjadest, millal ta hommikul üles tõusis, milline oli ilm ja mida ta sõi. Kuna ta kirjeldas kõike detailselt, on võimalik saada hea ülevaade 1660. aastate Briti ülemkeskklassi inimeste igapäevaelust. Ta kirjutas ka olulistest muutustest ühiskonnas. Ta kirjeldas Charles II kroonimist ja monarhia restauratsiooni. Ta ei kavatsenud oma päeviku sisu teistega jagada ja kasutas kirjutamiseks stenograafiat ning teisi krüpteerimisviise, eriti oma armusuhete kirjeldamisel. Ta kirjutas kõigest ausalt ja avameelselt oma armukadedusest, kahtlustest, tähtsusetutest muredest ja ka suhetest oma abikaasaga. Ta lõpetas päeviku kirjutamise 1669, kuna tema nägemine halvenes ja ta kartis, et tuhmi valguse käes kirjutamine ei mõju sellele hästi. Oma viimastes kannetes kaalus ta võimalust lasta teistel dikteerimise järgi tema päevikut kirjutada, kuid see oleks rikkunud privaatsuse ja näib, et ta nii siiski ei teinud. Tema hirm oma nägemise kaotuse pärast oli alusetu ja ta elas veel 34 aastat, ilma et oleks pimedaks jäänud, kuid ei jätkanud kunagi päevikukirjutamist. Kuigi päeviku sisust on selge, et ta ei kavatsenud seda avaldada, on näha, et Pepys tegi pingutusi selle säilimiseks. Ta köitis käsikirjalised lehed kuueks köiteks ja kataloogis need oma raamatukogus teiste raamatute seas. Tõenäoliselt kahtlustas ta, et tema päevik võib kunagi kedagi huvitada. Pepysi päevik avaldati esmakordselt 19. sajandil.
Agar.io

Agar.io (mõnikord Agario) on brauseripõhine pealtvaates mitmikmäng, mille loojaks on Redditi kasutaja Zeach.  Mängus kontrollib mängija rakku, mida saab mänguväljal liigutada arvutihiirega. Eesmärgiks on enda rakku kasvatada. Selleks tuleb süüa mänguväljal tekkivaid värvilisi graanuleid või teiste mängijate juhitavaid rakke. Massi suurendamiseks tuleb süüa enda rakust väiksemaid rakke, kuid samal ajal hoiduda suurematest, mis raku hoopis ise ära sööks. "Frequently Asked Questions - Answered • Agario". Reddit. Vaadatud 20.06.2015. Agar.io koduleht
Poststrukturalism

Poststrukturalism (sama mis dekonstruktsionism) on alates 1970. aastatest strukturalismi arendavate ja arvustavate mõttesuundade ühisnimetus. Poststrukturalism on teoreetiliste arvamuste ja interdistsiplinaarsete tõlgenduste kriitilised käsitlused, mis kujunesid välja vastasseisust strukturalismiga alates 1960. aastatest Prantsusmaal. Poststrukturalism pole ühtne metoodiline suund ega koolkond ega seostu ühegi autoriga (ükski autor pole end nii määratlenud). Seega on mõiste problemaatiline ning selle "sildi" asemel kasutatakse samaväärsena ka postmodernismi ja filosoofias dekonstruktsiooni mõisteid. Ameerikas hakati erinevaid poststrukturalismi teooriaid nimetama dekonstruktsionismiks, mille peapropageerija on Paul de Man Yale'i ülikoolis. Mõistet "poststrukturalism" hakati 1970. aastatel kasutama ka feminismi, kirjandusteaduse ja postkolonialismi valdkondades. Poststrukturalismi põhikujundajatena nimetatakse psühhoanalüüsist mõjutatud Pariisi semiootikakoolkonna liikmeid: semiootik Roland Barthes (1915–1980), filosoof ja võimuteoreetik Michel Foucault (1926–1984), psühhoanalüütik ja kultuuriteoreetik Julia Kristeva (snd 1941), psühhoanalüütik Jacques Lacan (1901–1981) ja Tzvetan Todorov. Poststrukturalismiga seostatakse ka järgmisi tunnustatud isikuid: filosoof ja sotsioloog Jean Baudrillard (1929–2007), filosoof ja ratsionalismikriitik Gilles Deleuze (1925–1995), dekonstruktsionismi rajaja filosoof Jacques Derrida (1930–2004), filosoof ja kirjandusteoreetik Jean-François Lyotard (1924–1998), psühhoanalüütik Felix Guattari (1930–1992), Luce Irigaray (snd 1930), Hélène Cixous. Poststrukturalismi põhisuundadena on nimetatud diskursuseteooriat (Michel Foucault); tekstiülesust (intertekstuaalsus, Julia Kristeva); dekonstruktsiooni (Jacques Derrida). Nimetatud autoritele on kriitikud ette heitnud loodusteaduste ja empiiriliste andmete eiramist või vähest väärtustamist, äärmusrelativismi, püüdu lahendada eetilisi probleeme keele või semiootika tasandil, elitaarsust ja valgustusaja filosoofia katkestamist. Neeme Lopp. Poststrukturalism. - 20. sajandi mõttevoolud. 2009:671-681. Neeme Lopp. Poststrukturalism. - 20. sajandi mõttevoolud. 2009:671-681. EE Berliini Vabaülikool
Dekonstruktsioon

Dekonstruktsioon (tarindi eemaldamine) on tekstis oleva tõlgendussüsteemi koost lahti võtmine, mis võimaldab ligi pääseda jutustuse vaikivate eelduste juurde. Dekonstruktsioon oli Jacques Derridal tausta muutmine lugemistoimingus ja Roland Barthesil lugemisõpetus ehk sunnimehhanismideta kriitiline mõtlemine. Hiljem muutis Derrida dekonstruktsiooni mõtlemise mudeliks, mida kasutas filosoofiliste tekstide tõlgendamisel. Derrida arvates on sõnade ja keele süsteemis igavene tähenduste nihkumine ja teisenemine (vt erinewus). Niimoodi saab iga teksti lõputult tõlgendada. See pani aluse dekonstruktsionismile, milles pole ühtset kõikehõlmavat maailmavaadet. J. Derrida, tõlkides Martin Heideggeri mõisteid (teosest Olemine ja aeg) destruktsioon (Destruktion) ja ülesehitus (Abbau), hakkas kasutama sõna dekonstruktsioon. Derrida pidas kaasaja filosoofia põhiülesandeks Euroopa senise maailmakäsituse ületamist. Dekonstruktsiooni eesmärk on kunstiliste, eetiliste, ajalooliste, ühiskondlike, poliitiliste või usuliste kontseptide, tähendusraamide, õigusnormide ja institutsiooni struktuuride muundamine avatuteks. Hiljem muutub sõna Derrida kõige levinumaks mõisteks (ja tõlgendamise meetodiks), mis on suunatud kõigile tähenduslikele süsteemidele või normidele. J. Derridal tähendas dekonstruktsioon vastandite (opositsioonide või binaarsete opositsioonide) ületamist, st vastanduvad (konfliktsed) mõisted nagu olemus(substants)/vorm; subjekt/objekt, meeleline/mõistuslik; keha/intellekt; loodus/kultuur; ruum/aeg; aktiivsus/passiivsus; teooria/praktika; kõne/kiri jne tuleb eemaldada konfliktne ja alistav struktuur. Vägivaldne vastandus või hierarhia asendatakse rahulikult koosolevaga. Mõistete dekonstruktsioonil avanevad mõtlemise uued võimalused. Enam pole vajalik neid mõisteid tõlgendada vana vastanduse raamides. Dekonstruktsionism Mõistekesksus Rein Raud. Mis on kultuur. Sissejuhatus kultuuriteooriatesse. 2013: 184 Leho Lamus. "Mõtlemise mõistevõrk", lk 65. Neeme Loop. Jacques Derrida. - 20. sajandi mõttevoolud. 2009:709-710.