laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Maarja Nuut

Maarja Nuut (sündinud 11. veebruaril 1986 Rakveres) on eesti muusik. Ta on õppinud klassikalist viiulit Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias ja pärimusmuusikat Stockholmi Kuninglikus Muusikakõrgkoolis. Ta lõpetas 2011. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia pärimusmuusika eriala. Magistrikraadi löökpillide erialal omandas ta Bergeni Ülikooli Griegi Akadeemias (õppejõududeks Håkon Kartveit, Peter Kates ja Manuel Hofstätter). Maarja Nuut on viiuldaja ja laulja, kelle muusika loob kihilise helipildi ruumis, kus minimalism ja eksperimentaalne muusika kohtuvad traditsiooniliste tantsulugude, laulude, juttude ja live-luupimisega. Maarja on esimese Eesti artistina mänginud mainekate maailmamuusikafestivalide WOMEX, globalFEST ja WOMAD põhiprogrammis ning viimastel aastatel andnud kontserte Ameerikas, Kanadas ja mitmel pool Euroopas. Maarja Nuudilt on ilmunud kuus albumit: "Soolo" (2013), "Une meeles" (2016), "Muunduja" (2018) ja “World Invented” (2020) (mõlemad koostöös Hendrik Kaljujärvega (teise nimega RUUM)), “Fantasies for Violin & Guitar” (2020, koostöös Sun Araw’ga) ning “Hinged” (2021). Albumi "Une meeles" pala "Õdangule" arranžeeritud versioon kõlas president Kersti Kaljulaidi 2016. aasta digitaalsel jõulukaardil. 2015 stipendium "Ela ja sära" 2016 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (pärimusmuusika loova käsitlemise eest) 2017 võitis Maarja Nuut albumiga "Une meeles" Eesti Muusikaauhindadel parima etno/folk/rahvaliku albumi auhinna. Samuti võitis ta popmuusika auhinna Kuldne Plaat "Aasta naisartist 2017" kategoorias. Plaat "Muunduja" nimetati 2019. aastal Eesti Muusikaauhindadel parimaks alternatiiv/indie-albumi kategoorias. Helen Mihelson (16. detsember 2016). "Jääpangad ja Maarja Nuut: vaata, milline näeb välja president Kaljulaidi jõulukaart". Postimees.ee. Vaadatud 5. aprillil 2017.
Maailm

Maailm võib tähendada: Kosmos Maa (planeet) Planeet Universum Maailm kui spetsiifiline inimest ümbritsev keskkond (filosoofia mõiste) Uus Maailm Vana Maailm
Baltic Screen Media Review

Baltic Screen Media Review on ingliskeelne eelretsenseeritav ajakiri, mida alates 2013. aastast annab välja Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia, kunstide ja kommunikatsiooni instituut (BFM). Ajakirjas käsitletakse erinevaid ekraanimeedia vorme, mis on kas valminud Läänemere regioonis või kajastavad selle piirkonna kultuure. Enamat tähelepanu regiooni riikide audiovisuaalkultuuride vastastikustele seostele ja mõjudele. Artiklites käsitletakse filmikunsti, televisiooni, interaktiivset meediat, videokunsti ja -mänge, liit- ja virtuaalreaalsust jpm. Ajakiri ilmub trükis üks kord aastas ning vaba ligipääsuga ka veebis kirjastuse Sciendo väljaandena. Baltic Screen Media Review Sciendo
Nikolai Bežanitski (1913–1989)

Nikolai Bežanitski (30. september 1913 Narva – 3. detsember 1989 Narva) oli Eestis tegutsenud vene rahvusest õigeusu köster-kooliõpetaja ja vaimulik (ülempreester), Pärnumaa praost aastatel 1950–1989. Nikolai Bežanitski sündis 30. septembril 1913 Narvas ülempreester Boris Bežanitski peres. Ta lõpetas 1931. aastal Tallinna Linna Vene Gümnaasiumi ja seejärel Petseri vaimuliku seminari. Teenis köster-kooliõpetajana Velise Ristija Johannese koguduses aastatel 1932–1939. Pühitseti diakoniks ja seejärel preestriks 18. mail 1939 Velise Ristija Johannese kirikus Tallinna ja kogu Eesti metropoliidi Aleksandri poolt. Teenis preestrina Velise Ristija Johannese koguduses (1939–1940; ametivaba 1940. aastal), Märjamaa Jumalaema kaitsmise koguduses (1941–1948) ja Velise Ristija Johannese koguduses (1941–1948), Antsla-Kraavi Prohvet Eelija koguduses (1948–1951), Mõniste-Ritsiku Ristija Johannese koguduses (1949), Uruste Issanda taevaminemise koguduses (1955–1989), Jõõpre Püha Suurkannataja Georgiuse koguduses (1956–1957 ja 1958–1989), Pärnu Issandamuutmise koguduses (1951–1989), Pootsi-Kõpu Püha Kolmainu koguduses (1966–1989). Ülendati ülempreestriks 1950. aastal. Oli Pärnumaa praost aastatel 1950–1989. Ülempreester Nikolai Bežanitski suri 3. detsembril 1989 Narvas ja maeti Pärnu Alevi kalmistule. puusaehe rinnarist mitra (1974) Püha apostlisarnase suurvürsti Vladimiri orden (1981) Püha Sergi Radoneži orden (1984) Boris Bežanitski Vladimir Bežanitski Stefan Bežanitski Nikolai Bežanitski "Bežanitski Nikolai". Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku köstrite ja koorijuhtide andmebaas. Vaadatud 09.06.2017. "Bežanitski Nikolai". Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku vaimulike andmebaas. Vaadatud 09.06.2017.
Toivo Koovit

Toivo Koovit (sündinud 2. mail 1946 Põltsamaal) on endine eesti kergejõustiklane (peamiselt pikamaa- ja krossijooksja). Ta lõpetas 1965. aastal Põltsamaa Keskkooli. Koovit tuli aastatel 1968–1982 15 korda täiskasvanute Eesti NSV meistriks (1 kord 4 x 1500 m teatejooksus, 3 korda 10 000 m jooksus, 2 korda maratonis, 5 korda 20 km ja 4 korda 30 km maanteejooksus) ning sai kokku 10 hõbedat ja 7 pronksi. Ta võitis aastatel 1977 ja 1980 ümber Viljandi järve jooksu. 1500 m jooks – 3.54,0 (1970) 5000 m jooks – 14.10,0 (1971) 10 000 m jooks – 29.29,4 (1971) maraton – 2:23.15 (1977) 1973 NSV Liidu meistersportlane Biograafia ESBL-is (vaadatud 5. aprillil 2017) Toivo Kooviti sporditulemused Biograafia ESBL-is Toivo Kooviti sporditulemused
2026

◄ | 20. sajand | 21. sajand     ◄ | 1990. aastad | 2000. aastad | 2010. aastad | 2020. aastad         ◄◄ | ◄ | 2022 | 2023 | 2024 | 2025 | 2026 | 2027 | 2028 | 2029 | 2030 | ►   2026. aasta (MMXXVI) on 21. sajandi 26. aasta. See algab neljapäevaga. Juudi kalender: 5786–5787 Hinduistlik kalender: 5127–5128 Islami kalender: 1447–1448 Iraani kalender: 1404–1405 Sirvikalender: 10239 Cortina d'Ampezzos ja Milanos toimuvad 2026. aasta taliolümpiamängud. Kanadas, Mehhikos ja Ameerika Ühendriikides toimuvad 2026. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused Artemis III lahkub maalt Uus START-leping aegub 1. jaanuar – Eesti koos Läti ja Leeduga lahutavad ennast Venemaa ja Valgevene elektrivõrgust ning liituvad Euroopa Liidu riikide elektrivõrguga
Türeoidperoksidaas

Türeoidperoksidaas ehk EC 1.11.1.8 (lüh TPO) on paljudes kilpnäärmehormoonide sünteesireaktsioonides osalev ensüüm. Inimese türeoidperoksidaas katalüüsib kilpnäärmehormoonide biosünteesi. Hashimoto türeoidiidi ja Gravesi tõvega patsientidel käitub türeoidperoksidaas autoantigeenina. Ensüümi kodeerib TPO-geen ja TPO-geenimutatsioone, seni teatakse rohkem kui 80 mutatsiooni, seostatakse valdavalt kaasasündinud kilpnäärme alatalitluse vormi kilpnäärme düshormogeneesiga ja selle peamiseks põhjuseks on defektne türeoidperoksidaas. "Meditsiinisõnastik", lk 806:2004 ENZYME entry: EC 1.11.1.8, vaadatud 5. aprillil 2017 Avbelj M, Tahirovic H, Debeljak M, Kusekova M, Toromanovic A, Krzisnik C, Battelino T., High prevalence of thyroid peroxidase gene mutations in patients with thyroid dyshormonogenesis.. Lühikokkuvõte, Eur J Endocrinol. 2007 mai;156(5):511-9, vaadatud 5. aprillil 2017 Avbelj M, Tahirovic H, Debeljak M, Kusekova M, Toromanovic A, Krzisnik C, Battelino T., High prevalence of thyroid peroxidase gene mutations in patients with thyroid dyshormonogenesis.. Lühikokkuvõte, Eur J Endocrinol. 2007 mai;156(5):511-9 ENZYME entry: EC 1.11.1.8 "Meditsiinisõnastik", lk 806:2004
Maie Erik

Maie Erik (sündinud 1928) on looduskaitsja ja Eesti Rahvaluule Arhiivi kaastööline rahvapärimuse kogumise alal. Maie Eriku isa oli politseinik Eesti Vabariigis, mis mõjutas tema haridus- ja töökäiku Nõukogude Eestis. 1946. aastal lõpetas Maie Erik Tartu III Keskkooli. Seejärel õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonnas, kuid kui pärast 1949. aasta küüditamisi selgus, et isa oli 1944. aastal saadetud Vorkuta vangilaagrisse, heideti ta ülikoolist välja. Edasi tulid eriliste valikuteta tööotsingud, abielu Ülo Erikuga ning sündisid poeg ja tütar. Töökäik oli mitmekesine: vaktsinaator, pedagoog-kasvataja, kooliõpetaja, rahvamaja juhataja, raamatupidaja, traktoribrigaadi arvestaja, traktoribrigaadi brigadir-mehaanik, looduskaitse rajooniinspektor Suure-Jaani Metsamajandis alates 21. detsembrist 1967. Kui abikaasa Ülo 15. novembril 1969 Eesti Metsainstituudi direktoriks üle viidi, asus Maie Erik tööle metsandussüsteemi vastselt loodud looduskaitseinspektori ametisse Elva Metsamajandis, kus töötas pensionile siirdumiseni 1983. aastal. „Omal ajal olin vabariigi peal omamoodi kuulus, kuna olin selles ametis ja naine ning see kostis ka kaugemale. Minu vastu tundsid huvi televisioon ja raadio. Igal neljapäeval tehti saadet "Suvine patrull" ja kutsuti ka "Meelejahutajasse". Vahel tuli ka ette naljakaid lugusid, näiteks tuli sõiduauto "Volga" pagasiruumis metssiga Võtsjärve jäält ohutusse kohta toimetada. Viskasime vatiteki seale peale ja surusime ta pagasiruumi. Et aga luuk enam kinni ei mahtunud, hüppas üks mees selga teda kinni hoidma. Suure kisa saatel sõideti järvelt tagasi ning tänulik siga lasi esimesel võimalusel jalga. “ – Maie Erik, Maaleht (23.04.2013) Maie Erik korraldas ka Elva Metsamajandi koosseisus olnud Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal Taevaskoja külastajatele treppide, uute sildade, kaldakindlustuste jms rajamist. 2017 – Eesti Vabariigi presidendi rahvaluule kogumispreemia president.ee President Kaljulaid andis üle rahvaluule kogumispreemiad. Pressiteated. (vaadatud 5.04.2017). RMK mälupank. Maie Erik. Pensionär, endine looduskaitseinspektor. (vaadatud 5.04.2017) Rasmus Toompere. Maie Erik — jahimeeste hirm, Maaleht 23.04.2013 (vaadatud 5.04.2017). Ain Erik. Miks ja kuidas tekkis Põlvamaal huvimetsa kontseptsioon? Eesti Loodus, 2010/6-7 (vaadatud 5.04.2017). president.ee President Kaljulaid andis üle rahvaluule kogumispreemiad. Pressiteated. Maie Erik fotol esireas keskel.(vaadatud 5.04.2017) Raimu Hanson President käis kirjandusmuuseumis tunnustamas rahvaluulekogujaid. Tartu Postimees, 04.04.2017 (vaadatud 7.04.2017.
Võta mind kaasa

Wõta mind kaasa oli 1915. aastal Viljandis ilmunud ajakiri. Ajakirja andsid välja Ernst Hunt ja Artur Sammul. Vastutav toimetaja oli A. Koffer. Ajakirja esimene number ilmus märtsis ja viimane ehk neljas number juunis. Ajakiri oli 16-leheküljeline ja maksis 10 kopikat. Ajakirja trükiti Viljandis Ernst Hunti ja Artur Sammuli trükikojas. Eestikeelne ajakirjandus 1766–1940. II, O-Ü. Tallinn : Teaduste Akadeemia Kirjastus, 2002. Lk 794 Digar - Võta mind kaasa
Viljandi Teataja

Viljandi Teataja oli aastatel 1909–1914 Viljandis ilmunud ajaleht. Ajalehte andis välja Hermann Namsing ja seejärel Heinrich Niggol. Ajalehe eelkäija oli Rahvaleht, mis ilmus aastatel 1906–1909. Viljandi Maakonna Teataja Viljandi Uudised Eestikeelne ajakirjandus 1766–1940. II, O-Ü. Tallinn : Teaduste Akadeemia Kirjastus, 2002. Lk 772
Vändra Kaja

Vändra Kaja oli ajaleht, mis ilmus aastatel 1913–1914 Vändras. See oli Vändra kihelkonna ajaleht. Ajalehte andis välja E. Rungi ja ajalehe vastutav toimetaja oli F. Gustel. Eestikeelne ajakirjandus 1766–1940. II, O-Ü. Tallinn : Teaduste Akadeemia Kirjastus, 2002. Lk 801
Berezniki

Berezniki on linn Venemaal Permi krais. Asub Kama jõe vasakul kaldal, Permist 280 km põhjas. Berezniki on Permi järel suuruselt teine linn Permi krais. Linn moodustati küladest 1932. aastal. Berezniki on keemia- ja rasketööstuse keskus ning transpordisõlm. Linna läbib raudtee ja Permi-Solikamski automagistraal. Venemaa president Boriss Jeltsin elas ja õppis nooruses Bereznikis. 169 900 (2005) 164 900 (2009) Q126719912 Berezniki ametlik koduleht
Valge raamat

Valge raamat või Valge Raamat võib tähendada järgmist: Valge raamat: eesti rahva kaotustest okupatsioonide läbi 1940–1991(ru). Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2005 Valge raamat (inglise white paper) on riigiorgani teatud ametlik väljaanne Valge raamat on infotehnoloogias üks vikerkaareraamatuid Valge Raamat on Eesti kirjastus Valge Raamat oli 1917 ja 1919 Tallinnas ilmunud ajakiri Valge raamat on Euroopa Komisjoni väljaanne, milles on esitatud võimalikud stsenaariumid Euroopa tuleviku jaoks Punane raamat
Valge Raamat (ajakiri)

Valge Raamat (täispealkirjaga Valge Raamat : ajakiri näitelava tegelastele ja näitemängust osavõtjatele) oli eestikeelne ajakiri, mis ilmus 1917. ja 1919. aastal Tallinnas. Ajakirja väljaandja ja vastutav toimetaja oli Karl Jungholz. Ajakirja ilmus kaks numbrit. Eestikeelne ajakirjandus 1766–1940. II, O-Ü. Tallinn : Teaduste Akadeemia Kirjastus, 2002. Lk 759
Kaspar Tammist

Kaspar Tammist (sündinud 17. juuli 1988) on eesti ettevõtja ja kodanikuühiskonna aktivist. Alates 2019. aastast Arvamusfestivali eestvedaja. Tammist on lõpetanud 2007. aastal Türi majandusgümnaasiumi ning õppinud Eesti Ettevõtluskõrgkoolis Mainor ärikorraldust ja majandusõigust. Kuni 2018. aastani töötas ta Järvamaa Arenduskeskuses mittetulundusühenduste ja sihtasutuste konsultandina, samuti oli ta 2017. aastal Arvamusfestivali tegevjuht. Kuni 2019. aastani tegutses ta Türi Auto-Motoklubi juhatuse liikme ja tegevjuhina. Samuti korraldab Paide linnas jalgpallitrenne ja -võistlusi. 2018. ja 2019. aasta suvel koordineeris ta vabatahtlikuna Arvamusfestivali linnaruumi eksperimendi korraldamist. Ruumieksperiment pälvis tunnustuse Eesti arhitektuuripreemia auhinnatseremoonial. 2017. aasta kohalike omavalitsuste valimistel kandideeris Tammist Sotsiaaldemokraatliku erakonna nimekirja kuuluvas Meie Paide meeskonnas. Valimistel kogus ta 49 häält, mis tagas koha Paide linna volikogus. Paide Linnavalitsuse tänukiri panuse eest 2016. aasta Arvamusfestivali korraldamisel. Kaspar Tammist on pühendunud vanade majade taastamise ja säästva renoveerimise propageerija Järvamaal[viide?] ning on Paide ajalooliste eramute ajaloo uurija[viide?]. Muuhulgas on ta aidanud kaasa kohalike kogukonnakeskuste arengule[viide?]. Lisaks tegutseb ta abipolitseinikuna. 2020. aastast tantsib ta Väätsa Rahvamaja segarahvatantsurühmas Brand New. Martha-Beryl Grauberg (30. september 2019). "Arvamusfestivali eestvedajana alustab Kaspar Tammist". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2020. "Linnavolinik hakkab sotsiaaltöökeskust juhtima" Järva Teataja, 1. november 2017 Paide keskväljaku ruumieksperiment 2017-2019 arhitektuuripreemiad.ee "SDE nimekirjas Meie Paide kandideerib üle 30 inimese" Järva Teataja, 4. september 2017. "Vaata Kes saavad Paide linna tänukirjad ja tänumeened". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. aprill 2017. Motokrossi päästeplaan kaasab lapsi Järva Teataja, 19. jaanuar 2013 Ühisnädal meelitab filmiõhtutega Järva Teataja, 29. oktoober 2015 "Kolmekümnendates konsultandist juhiks" Järva Teataja, nr 131, 4. november 2017
Vladimir Paivel

Vladimir Paivel  (19. aprill 1875 Mustjala kihelkond – 15. juuni 1960 Lümanda) oli eesti õigeusu köster-kooliõpetaja, vaimulik, kirikukohtu uurija, usuõpetaja, koolijuhataja, koorijuht  ja helilooja. Vladimir Paivel sündis 19. aprillil 1875 Saaremaal Mustjala kihelkonnas Ado (Aleksei) ja Natalia (Ševeljeva) Paiveli peres. Ta õppis Mustjala kihelkonnakoolis ning seejärel Riia Vaimulikus Koolis ja Riia Vaimulikus Seminaris, mille lõpetas 13. juunil 1898 köster-kooliõpetaja kutsega (oli II järgu lõpetaja). Ta teenis aastatel 1897–1898 köster-kooliõpetajana Tiirimetsa Kristuse Sündimise koguduses.15. juulil 1898 pühitses Riia ja Miitavi ülempiiskop Agafangel ta Dubbeli kirikus diakoniks ja 22. juulil 1898 Riia Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse katedraalkirikus preestriks. Ta teenis preestrina Tiirimetsa Kristuse sündimise koguduses aastatel 1898–1900, Piila Peaingel Miikaeli koguduses 1900–1913, Kuressaare Püha Nikolai koguduses 1921. 28. augustil 1929 ülendas Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Aleksander ta Tiirimetsa Kristuse Sündimise kirikus ülempreestriks. Ta teenis Tiirimetsa Kristuse Sündimise koguduses 24. mai 1913 – 26. juuni 1952 (oli koguduse viimane preester), Lümanda Issandamuutmise koguduses 1940–1944 ja 1945–1957 (kogudust hooldav), erus alates 1957. aastast. Ülempreester Vladimir Paivel suri Lümandas 15. juunil 1960 ja maeti Lümanda kalmistule. 1897–1917 usuõpetaja Tiirimetsa, Piila ja Loona õigeusu kihelkonnakoolides 1897–1957 koorijuht Tiirimetsas, Piilas, Torgus, Lümandas 1912–1919 kirikukohtu uurija Saare praostkonnas  1906–1912 majanduskomisjoni liige Saare praostkonnas 1919–1920 usuõpetaja Saaremaa Eesti Segagümnaasiumis Õigeusu Kiriku laulud Õigeusu palveraamat Õigeusu palveraamat puusaehe (1901]) peaehe (1906) kamilavka (1915) kuldrist (1917) Vladimir Paiveli pere: abikaasa Evgenia Paivel (Mutovozova), nende lapsed: Veera, Nadežda.  "köster/paivel-vladimir".[alaline kõdulink] "õigeusu kiriku asutused ja kogudused". "Eesti õigeusu piiskopkond nõukogude religioonipoliitika mõjuväljas". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. november 2021. "vaimulik/paivel-vladimir". "Tiirimetsa seltsielust pärast sõda". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. juuni 2008. "Paivel, Vladimir,1875-1960, helilooja". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. november 2021.
Noored Püüded

Noored Püüded (täispealkirjaga Noored Püüded : Eesti õppiva noorsoo ajakiri) oli 1916 ilmunud noorsoole suunatud ajakiri. Pole teada, kus ajakiri ilmus ja kes oli selle väljaandja. Ajakirja ilmus 4 numbrit. Eestikeelne ajakirjandus 1766–1940. I, A-N. Tallinn : Teaduste Akadeemia Kirjastus, 2002. Lk 456
Leek (ajakiri, 1914)

Leek oli ajakiri, mis ilmus Tallinnas aastatel 1914–1915. Ajakirja väljaandja ja vastutav toimetaja oli M. Rumba. Ajakirja ilmus kokku 20 numbrit. Eestikeelne ajakirjandus 1766–1940. I, A-N. Tallinn : Teaduste Akadeemia Kirjastus, 2002. Lk 355
Lõbus Talupoeg

Lõbus Talupoeg oli 1914–1915 Viljandis ilmunud huumoriajakiri. Ajakirja andsid välja Ernst Hunt ja Artur Sammul. Ajakirja vastutav toimetaja oli A. Koffer. Esimene number ilmus 29. septembril 1914. Ajakirjas avaldati peamiselt vene pilkelehtedest võetud karikatuure. Kaanepildi ja mõned karikatuurid oli joonistanud ka Anton Suurkask. Ajakirja aastatellimus maksis 1 rubla ja üksiknumber 10 kopikat. "Lõbusa Talupoja" toimetus asus Viljandis Posti tänaval "E. Hunt & A. Sammul trükikojas". Ajakirja ilmus vaid 3 numbrit. Eestikeelne ajakirjandus 1766–1940. I, A-N. Tallinn : Teaduste Akadeemia Kirjastus, 2002. Lk 371 Kunsti Teadus Kriitika nr.4 - Rein Loodus - Viljandi Kunstielu. Tallinn: Kunst. 1981. Lk 98.
Meie Aeg

Meie Aeg on olnud mitme eestikeelse väljaande nimi: Meie Aeg (ajakiri, 1915) Meie Aeg (ajakiri, 1930) Meie Aeg (ajakiri, 1956)
Meie Aeg (ajakiri, 1915)

Meie Aeg oli 1915 Tallinnas ilmunud ajakiri. Ajakirja väljaandja ja vastutav toimetaja oli K. Tammin. Ajakirja esimene number ilmus 25. jaanuaril 1915 ja viimane ehk 44. number 29. novembril 1915. Eestikeelne ajakirjandus 1766–1940. I, A-N. Tallinn : Teaduste Akadeemia Kirjastus, 2002. Lk 407
Meie Elu

Meie Elu on olnud mitme eestikeelse väljaande nimi: Meie Elu (ajakiri, 1907) Meie Elu (ajaleht 1909) - Narvas Meie Elu (ajaleht, 1923) Meie Elu (ajaleht, 1929) Meie Elu (ajaleht, 1950–2001) – Torontos
Meie Elu (ajakiri, 1907)

Meie Elu oli 1907–1918 Narvas ilmunud ajakiri. Ajakirja andsid välja Reinhold Põder (1907–1908), Jaan Offril (1908–1911), Ühiselu (1913–1917) ja 1918 aastal Jaan Treufeldt. Ajakiri ilmus 3 korda nädalas - igal teisipäeval, neljapäeval ja laupäeval. Toimetus asus Narvas, Malmi tn 5. Väljaannet trükiti Narvas Reinhold Põder'i (1907–1908 nr. 57); E. L. Skrõglovetsk'i (1908 nr. 58–60); G. Pihlaka's (1908 nr. 61 – 1911, 1913–1917); K. Anvelt'i (1918) trükikodades. Ajakirjal oli lisaks mitmeid lisasid: "Meie Elu" kirjanduse lisa (1909) "Meie Elu" pilke-nalja lisa (1909) Kirjandus ja Teadus : "Meie Elu" hinnata kaasanne (1910–1911) Naljalisa (1911) Külaline (Tallinn : 1911–1915) Õigus (Tallinn : 1914) "Ühiselu" kalender (1912–1914) Eestikeelne ajakirjandus 1766–1940. I, A-N. Tallinn : Teaduste Akadeemia Kirjastus, 2002. Lk 409
Visuaalteatrifestival Nuq Treff

Visuaalteatrifestival Nuq Treff (varem Tallinn Treff Festival ja Tallinn Teater Treff) on rahvusvaheline visuaal- ja nukuteatrifestival, mida korraldab Eesti Noorsooteater. Festival toimub alates 2007. aastast juuni alguses Tallinna vanalinna teatrisaalides. Kuni 2012. aastani oli festival seotud ka igal aastal juuni alguses toimuvate Tallinna vanalinna päevadega. Nime Nuq Treff kannab festival 2017. aastast ja samast aastast toimub festival ka üle aasta. Aastatel 2009–2018 oli festivali kunstiline juht Vahur Keller, 2019. aastal oli festivali kunstiline juht Leino Rei. Nuq Treff on välja kasvanud Eestis 1992. aastal alguse saanud Läänemere maade nukuteatrite festivalist ja 2007. aastal väikefestivalina tegevust alustanud festivalist Tallinn Teater Treff. Viimasest kujunes kiiresti mitmekülgse rahvusvahelise programmiga teatrisündmus. Aastatel 2008–2016 kandis festival nime Tallinn Treff Festival. Aastate jooksul on festivalil olnud eriprogramme (nt kooliteatrite ja teatritudengite programm "Noor vaim" ja Rahvusvahelise Nukuteatrite Liidu (UNIMA) programm), ühele teemale keskendunud festivale (nt beebiteater 2008. aastal), tasuta tänavaprogrammiga ja teistes linnades toimuvate kõrvalprogrammidega festivale. Nuq Treff. Festivali ajalugu. Eesti Noorsooteatri veebisait.
Meie Hääl

Meie Hääl on olnud mitme eestikeelse väljaande nimi: Meie Hääl (ajakiri, 1909) Meie Hääl (ajaleht, 1922) Meie Hääl (ajaleht, 1930)
Margarethe Fuks

Margarethe (Margareta) Fuks (4. juuni 1921 Peterburi – 4. august 2005 Tallinn) oli eesti akvarellist. Margarethe Fuks sündis püssimeistri peres ning opteerus koos perega 1921. aastal Eestisse. Lõpetas 1935. aastal Tallinnas vene algkooli ja 1940 Riigi Tarbe- ja Kujutava Kunsti Kooli. Aastatel 1940–1941 õppis J. Koorti nimelises Riigi Rakenduskunsti koolis ja 1942–1943 Natalie Mei ja Eerik Haameri õpilasena Tallinna Kujutava Kunsti ja Rakenduskunsti koolis. Töötas Sindi tekstiilivabrikus, Tallinnas A. Mõttuse ateljees ja aastatel 1944–1983 Arsis. Oli 1955. aastast Kunstnike Liidu liige. Illustreerinud ja kujundanud 1940. aastate teisel poolel hulga laste- ja noorsooraamatuid (Richard Rohu "Jäneste pulmad", 1946; Irma Truupõllu "Rohelise päikese maa", 1946; August Jakobsoni "Ööbik ja vaskuss", 1947), kujundanud ka õpikuid ja noorteajakirju ja -lehti. Loonud koos Valli Lember-Bogatkinaga Tallinna "Kalevi" spordihalli dekoratiivpannoo (1962, sgrafiito) ja Mustamäe Ehitajate tee suurpaneelmajade kosmoseainelised kaunistused (1960. aastad). Viljelenud plakatikunsti ja maalinud sadama- ja linnavaateid, natüürmorte ja portreid. Kavandas 1947. aastal toimunud üldlaulupeo märgi ja rinnamärgi (koos A. Holdrega; kavandivõistlusel 1945 I ja II auhind). Sai 1946. aastal dekoratiivsete lastepiltide võistlusel II auhinna, 1963 Moskvas üleliidulisel plakatinäitusel II diplomi ning 1972 Baltimaade plakativõistlusel diplomi. 1944. aastast osales näitustel Tallinnas. 1963 Orissaares, 1973 Tartu Kunstnike Majas, 1984 Tallinna kunstisalongis. Päring andmebaasis kalmistud.ee V. Tigane. Surume kätt. Sirp ja Vasar, 1971, 4. juuni J. Pirn. Kunstisaalis. Sirp ja Vasar, 1984, 8. juuni Margarethe Fuksi teosed EKM digikogus
Sõnumitooja

Sõnumitooja on olnud mitme eestikeelse väljaande nimi: Sõnumitooja (ajakiri, 1920) Sõnumitooja (ajaleht, 1988), Kuusalu valla teabeleht Sõnumitooja (ajaleht, 1989), Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi kuuleht Sõnumitooja (ajaleht, 1994), Ida-Harjumaa nädalaleht Teisi nimetuse Sõnumitooja kandjaid: Sõnumitooja (Arvo Valton), Arvo Valtoni 1972. aastal välja antud novellikogu Sõnumitooja (film), Leeni Linna 2009. aasta dokumentaalfilm