laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ferlach

Ferlach (sloveeni Borovlje) Kärnteni liidumaa Klagenfurdi maaringkonnas on lõunapoolseim linn Austrias. See on tuntud oma sajanditevanuse relvasepatraditsiooni poolest, mis kuulub 2010. aastast Austria vaimse kultuuripärandi juurde. Linn asub Drava jõe Rosentali/Roži orus, u. 17 km Kärnteni liidumaa pealinnast Klagenfurdist lõunas. Lõunas moodustab Karawankide mäestiku hari piiri Sloveeniaga. Omavalitsuse osad on Ferlach (Borovlje), Kappel an der Drau (Kapla ob Dravi), Kirschentheuer (Kožentavra), Unterloibl (Podljubelj), Waidisch (Bajdiše), Unterferlach (Medborovnica), Glainach (Glinje), Seidolach (Ždovlje) ja Windisch Bleiberg (Slovenji Plajberg). Linnakeskus asub Rosental Straße (B85) ja Loiblpass Straße (B91) maanteede ristmikul, viimane on Euroopa maantee E652 osa, kulgedes Loibli kuru kaudu Klagenfurdist Tržičisse Sloveenias. Ferlachi raudteeliin Weizelsdorfist lakkas teenindamast 1951. aastal, kuid suvistel nädalalõppudel ja erilistel puhkudel kulgeb muuseumirong Rosentaler Dampfzug kuni Weizelsdorfini, seda haldab säilitusrühm Nostalgiebahnen in Kärnten. Ferlachit on esmamainitud 1246. aasta dokumendis kui Vörelach, nimetatud ümberkaudsete männimetsade (Föhre, sloveeni bor) järgi. Mägine ala on suurte rauamaagi lademete asupaik, rauatehas ja sepistamine on dokumenteeritud 15. sajandist. Kärnteni hertsogkonna pealinna üleviimine Klagenfurti kuningas Maximilian I valitsemisajal 1518. aasta paiku edendas otsustavalt Ferlachi arengut Tulirelvade tootmise keskusena. Keisrinna Maria Theresia ajal said selle relvasepad Habsburgide monarhia peamisteks soomustajateks. Ferlachi tulirelvi kasutasid ka Hispaania, Prantsusmaa ja Türgi armeed. Tänapäevane omavalitsus kui Oberferlach loodi 1850. aastal. Ferlach sai linnaõiguse 1930. aastal ja on täna jahipüsside tootmise keskus. Linna ajalugu on kujutatud selle vapil: seal on käbiga mänd, kaks ristatud hõbedast naela ja vintpüss. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ferlachis 7272 elanikku. 8,0% rahvastikust olid kärnteni sloveenid. Odo Josef Struger (1931–1998), insener Wolfgang Petritsch (* 1947), diplomaat, aukodanik Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Nenana

Nenana (alamtanana keeles Toghotili) on kohalikele reeglitele alluv väikelinn, mis asub Alaska osariigi sisemaal Ameerika Ühendriikides. See kuulub Organiseerimata maakonna Yukon-Koyukuki rahvaloenduspiirkonda. Linnake arenes välja Alam-Tanana kogukonna ühinemiskohas, kus Nenana lisajõgi suubub Tanana jõkke. 2010. aasta rahvaloendusel oli seal elanikke 378. 1923. aastal valmis 210 meetri pikkune Mearsi mälestussild üle Tanana jõe, mis jääb Anchorage'i ja Fairbanksi vahelisele raudteele.  Nenana – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Grafenstein

Grafenstein (sloveeni Grabštajn) on vald ja alev Austrias Kärnteni liidumaa Klagenfurdi ringkonnas. Grafenstein asub Klagenfurdi nõos, umbes 12 km Klagenfurdist idas Wörthi järve ääres. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Alaska Raudtee

Alaska Raudtee (inglise keeles Alaska Railroad, aruandlusmärgina ARR) on 1914. aastal asutatud Alaska raudteekompanii, mille raudtee ühendab Sewardit ja Whittierit lõunas Alaska lahe ääres Fairbanksi ja Fort Wainwrightiga sisemaal. Raudtee läbib osariigi pealinna Anchorage'i.  Alaska Raudtee – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Saksa armee (Saksa Keisririik)

Keiserlik Saksa armee (saksa keeles Deutsches Heer) oli Saksa Keisririigi ühendatud maa- ja õhuvägi (v.a mereõhuväe üksused, mis kuulusid mereväe alla). Nime Deutsches Heer kannab tänapäeval Saksamaa Bundeswehri maavägi. Saksa armee loodi Preisimaa juhtimisel Saksamaa ühendamisega aastal 1871 ning kaotati aastal 1919, pärast lüüasaamist esimeses maailmasõjas.
Puppy (skulptuur)

Puppy (hispaania keeles Cachorro) on Ameerika Ühendriikide kunstniku Jeff Koonsi 1992. aastal valminud skulptuur. Tavaliselt lilledega kaetud teos kujutab West Highlandi terjerit ja asub Hispaanias Bilbao Guggenheimi muuseumi ees. Meediamagnaat Peter Brant ja ta kaasa Stephanie Seymour tellisid kunstnikult teose koopia Connecticuti Brant Foundation Art Study Centre jaoks. "Woof! Jeff Koons's Puppy at the Guggenheim Museum Bilbao gets its own flowery face mask" (inglise). The Art Newspaper. 30.10.2020. Vaadatud 15.05.2021.  Puppy (skulptuur) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Việt Minh

Việt Minh (pikalt Việt Nam độc lập đồng minh (chữ nômis 越南獨立同盟), prantsuse keeles Ligue pour l'indépendance du Viêt Nam, tõlge vietnami keelest Iseseisva Vietnami Liiga) oli Vietnami riikliku iseseisvuse koalitsioon, mille asutas 19. mail 1941 Pác Bó külas Ho Chi Minh. Vietnami rahvuslikult meelestatud parteid olid varem, vahemikus 1935. aasta august kuni 1936. aasta algus, Nanjingis Hiinas asutanud ühendrinde Việt Nam Độc Lập Đồng Minh Hội. Selle ühendrinde tegevus lõppes ning see taaselustati 1941. aastal Ho Chi Minhi ja Indohiina Kommunistliku Partei (IKP) poolt. Việt Minhist sai ainus organiseeritud Prantsusmaa- ja Jaapani-vastane grupeering. Viet Minhi algne eesmärk oli Vietnami iseseisvumine Prantsusmaa koloniaalimpeeriumist, mis oli Ameerika Ühendriikide liitlane. Jaapani okupatsiooniga sai Viet Minhi põhiliseks vaenlaseks Jaapan, Jaapani-vastases tegevuses saadi tuge nii Hiinalt kui USA-lt. Pärast teist maailmasõda oli Viet Minh vastu uuele Prantsusmaa okupatsioonile ning algas esimene Indohiina sõda. Hiljem olid Vietnami sõjas vastasteks Lõuna-Vietnam ja Ameerika Ühendriigid. Viet Minhi poliitiline juht ja asutaja oli Ho Chi Minh. Sõjaline juhataja oli Võ Nguyên Giáp ning teised asutajad olid Lê Duẩn ja Phạm Văn Đồng. Vietnami Kommunistliku Partei jaoks oli Viet Minh Vietnami rahvusliku iseseisvuse rinne, seda tunti ka nimega Viet Minhi Sõltumatu Liitlasrinne. Viet Minhi aetakse vahel segamini sarnase nimega organisatsiooniga Việt Nam Cách Mạng Đồng Minh Hội (Vietnami Revolutsiooniliiga, lühendatult Việt Cách), mille asutasid Nguyễn Hải Thần ja Hồ Ngoc Lam. Viet Cach liitus Vietnami Rahvusliku Koalitsiooniga aastal 1946. Viet Cong Pathet Lao Khmer Issarak Vietnami ajalugu Augustirevolutsioon Vietnami Kommunistlik Partei Vietnami Kommunistliku Partei ajalugu NGUYEN, Sai D. "The National Flag of Viet Nam" (PDF). Vpac-usa.org. Lk 212–3. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 12. mai 2005. Vaadatud 4. jaanuar 2015. H., Hunt, Michael (26. juuni 2015). The world transformed : 1945 to the present. Lk 124. ISBN 9780199371020. OCLC 907585907. Việt Nam, Hội Khuyến học (17. november 2011). "Mặt trận Tổ quốc Việt Nam: Chặng đường 80 năm vẻ vang". Dân trí.
Rasmus Merivoo

Rasmus Merivoo (sündinud 1. mail 1983 Venemaal) on eesti režissöör. Ta on lõpetanud 2006. aastal Tallinna Ülikooli Filmi ja Video õppetooli bakalaureuseõppes režii alal.[viide?] Ta on teinud telereklaame[viide?], muusikavideoid[viide?] ja filme, olnud mitme festivali žüriis[viide?], viinud läbi filmikoolitusi[viide?] ning loonud muusikat nii filmidele[viide?] kui ka reklaamidele[viide?]. Üks Rasmus Merivoo tuntumaid töid on lühifilm “Tulnukas ehk Valdise pääsemine 11 osas”. 2009. aastal esilinastus tema mängufilm "Buratino", 2020. aastal koguperekomöödia "Kratt" ja 2024. aastal komöödiafilm "Tulnukas 2 ehk Valdise tagasitulek 17 osas". Tema õde on teadusajakirjanik Maarja Merivoo-Parro. Sissekanne Eesti Filmi Andmebaasis
Đorđe Radulović

Đorđe Radulović (serbia keeles Ђорђе Радуловић; sündinud 31. augustil 1984 Titogradis) on Montenegro diplomaat, politoloog ja poliitik. Ta on 4. detsembrist 2020 Montenegro välisminister Zdravko Krivokapići valitsuses. Ta sündis aastal 1984 Titogradis (praegu Podgorica). Seal ta lõpetas ka keskkooli. Seejärel lõpetas ta Montenegro Ülikooli politoloogia teaduskonna. Aastatel 2010–2011 töötas ta veebipõhise ja vap-toe pakkumise valdkonnas portaali MONDO toimetuses. Aastast 2011 on ta töötanud välisministeeriumis, esmalt atašeena kahepoolsete suhete peadirektoraadis, kus ta täitis ülesandeid naaberriikide direktoraadis, samuti Euroopa ja SRÜ direktoraadis. Alates 2013. aasta septembrist on ta poliitiliste küsimuste riigisekretäri, suursaadik Vladimir Radulovići kutsel üle võtnud oma kabineti ülesanded, säilitades portfelli kahepoolsete peadirektoraadi pärusmaalt. Aastatel 2013–2016 oli ta poliitiliste küsimuste riigisekretäri kabineti sekretär ning aastatel 2017–2020 asjur ja seejärel Rumeenias Montenegro suursaadiku asetäitja. Aastatel 2012–2014 oli ta assistent Donja Gorica Ülikoolis, kus ta töötas Montenegro Venemaal asuva suursaadiku Zoran Jocovići soovitusel, kes oli tol ajal sama teaduskonna õppejõud. 4. detsembrist 2020 on ta Montenegro välisminister.
Mõõteriistade loend

Siin on loetletud mõõteriistu # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Abbe refraktomeeter ampermeeter ampertangid anemomeeter aneroidbaromeeter areomeeter arvesti avomeeter vt multimeeter baromeeter batütermograaf bolomeeter butüromeeter bürett dendromeeter dosaator dosimeeter duromeeter dünamomeeter elektriarvesti elektromeeter energiakulumõõtur faasimõõtur ehk fasomeeter gaasianalüsaator galvanomeeter Geigeri loendur hügrograaf hügromeeter hüveteguri mõõtur ehk Q-meeter induktiivsusemõõtur inklinomeeter iooniloendur jalgratta võimsuse mõõtja joonlaud kaliiber kalorimeeter Kell kiirgusdetektor koormustangid vt voolutangid kolorimeeter ehk kromatomeeter kompleksjuhtivuse mõõtur komplekstakistuse mõõtur kromatomeeter ehk kolorimeeter kruvik küünarpuu LCR-mõõtur logomeeter lood luksmeeter läbisõidumõõdik mall magnetomeeter mahtuvusemõõtur manomeeter margapuu meger multimeeter must kera mõõdulint mõõtesild mõõtesilinder müomeeter nelipunktsond nihik niiskusmõõtur nivelliir nurgik oommeeter osakeste loendur ostsilloskoop pedomeeter piesoandur pipett penetromeeter profilograaf profilomeeter psühromeeter puidu niiskusmõõtur püknomeeter Q-meeter ehk hüveteguri mõõtur reflektomeeter refraktomeeter rismus sammuloendur soojusenergia arvesti spektromeeter spidomeeter stopper tahhomeeter tahhümeeter takistustermomeeter teodoliit termokaamera termomeeter tester vt multimeeter tihedusmõõtur tonomeeter vattmeeter vedelikukulu mõõtja vibreeriva prooviga magnetomeeter viskosimeeter voltmeeter voolumõõtja vt elektriarvesti voolutangid
Peņģi (Kocēni vald)

Peņģi on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. Küla asub valla idaosas Ümera jõe kaldal. Seal on Paipalase bussipeatus. Peņģi jääb Gauja rahvusparki. Looduskaitse all on Peņģi tamm ümbermõõduga 4,7 meetrit ja Paipalase tamm ümbermõõduga 5,85 ning kõrgusega 24 meetrit. Aastal 2007 oli külas ligikaudu 20 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Upītes (Kocēni vald)

Upītes on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. Küla asub valla idaosas Ümera jõe kaldal. Külas on Upītese bussipeatus. Upītes jääb Gauja rahvusparki. Sealsed Ruģēni muinaskalmed on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Aastal 2007 oli külas 17 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. mai 2021. Vaadatud 16. mail 2021.
Zeltiņi (täpsustus)

Zeltiņi on mitme Läti küla nimi: Zeltiņi, küla Zeltiņi vallas Zeltiņi, küla Bilska vallas Zeltiņi, küla Kocēni vallas Zeltiņi, küla Cibla vallas Zeltiņi, küla Rugāji vallas
Zeltiņi (Kocēni vald)

Zeltiņi (ka Mildas või Mieldas) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. Küla asub valla keskosas. Seal on Mildase bussipeatus. Aastal 2007 oli külas 50 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija
Vaivari (Kocēni vald)

Vaivari on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. Küla asub valla kirdeosas. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Sprosti

Sprosti on küla (skrajciems ehk hajaküla) Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. Küla asub valla kirdeosas. Seal on Ķoniņi bussipeatus. Aastal 2007 oli külas 14 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija
Daniel Ridgway Knight

Daniel Ridgway Knight (15. märts 1839 Chambersburg, Pennsylvania – 9. märts 1924) oli Ameerika Ühendriikide maalikunstnik. Knight oli Pariisi École des Beaux-Artsis Charles Gleyre õpilane ja töötas hiljem Jean-Louis-Ernest Meissonieri erastuudios. Pärast 1872. aastat elas ta Prantsusmaal. Ta maalis enamasti talunaisi töötamas. Esimese suurema tunnustuse pälvis ta Prantsusmaal Pariisi salongis 1882. aastal oma õlimaaliga "Un Deuil". Seejärel autasustati teda Pariisis 1889. aastal Auleegioni ordeniga, lisaks sai temast 1893. aastal Münchenis Baieri Püha Miikaeli kuningliku ordeni rüütel. Daniel Ridgway Knight suri Pariisis. Tema poeg Louis Aston Knight (1873–1948) oli samuti tuntud maastikumaalija. "Maria on the Terrace Rolleboise" "The Pet Dove" "Two Women Fishing" "Girl by a Stream" "Women Washing Clothes by a Stream" "Spring Blossoms" "Hailing the Ferryman" "The Day's Catch" "The Shepherdess of Rolleboise", 1896 "Pot a Feu", 1875 Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Knight, Daniel Ridgway". Encyclopædia Britannica. Vol. 15 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 851. Société des artistes français (1882). L'exposition des beaux arts (Salon de 1882). Paris: L. Baschet. Lk 70. The Daily Record, Waynesboro, Pennsylvania, 11. jaanuar 1910 "Wow Factor" meelitab kohe ostma 19. sajandi Prantsuse maali, mida pole nähtud 118 aastat 87 Daniel Ridgway Knighti tööd Ridgway Knight eksponeerib 1880. ja 1890. aastate teoseid Ridgway Knighti näitus "Tema aastad Rolleboise'is"
Raul ja Romet Esko

Raul ja Romet Esko (sündinud 10. aprillil 1999) on kaksikvendadest Eesti filmitegijad, kes on esinenud ka nime EskoBros all. Kuni 2015. aastani õppisid Raul ja Romet Esko Lasnamäe Üldgümnaasiumis. Keskkooli lõpetasid mõlemad hõbemedaliga Vanalinna Hariduskolleegiumis Miikaeli Ühenduse Täppisteaduse koolis[viide?]. Pärast seda astusid mõlemad Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituuti, kus Raul õpib filmikunstniku erialal[viide?] ja Romet audiovisuaalse meedia tehnilises moodulis[viide?]. Vendade huvi filminduse vastu sai alguse lapsepõlves, kui ema kinkis neile videokaamera, millega Raul ja Romet hakkasid märulifilmide materjali filmima [2]. Nende video- ja filmograafias leidub nii muusikavideoid, lühifilme kui ka dokumentaalfilme. Raul ja Romet Esko tuntuim teos on dokumentaalfilm “Välguga löödud” (2020), mis räägib nende varalahkunud sõbrast ja räpparist Mängupoi$$ Kärust. Film võitis 2020. aasta PÖFF-i rahvusliku võistlusprogrammi arvestuses parima lühifilmi auhinna [1]. Aleksander Tsapov on nende loomingut ajalehes Müürileht nimetanud popkultuuri refereerivaks ning esile tõstnud tugevat meelelahutuslikku käekirja, mida saadab dünaamiline ja mõjuv filmikeel [3]. 2021 – Pronksmuna 2021 – veebireklaamfilm "LHV Noortekaardiga sajaga edasi!" 2021 – Best of BFM Best Best Music Video 2021 – Best of BFM Best Production Design 2020 – Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (noore filmitegija auhind) 2020 – Best of BFM Best Editing 2020 – Audience Award 24th Tallinn Black Nights Film Festival 2020 – Best Short PÖFF Shorts National Competition, 24. Pimedate Ööde Filmifestival, Tallinn Vennad on tegelenud Tai poksi, K1 ja klassikalise poksiga Eesti noorte tipptasemel. Seda kogemust kasutavad nad endi sõnul ära kaklusstseenide lavastamisel [1]. "Filmikaksikud Eskod: meie unistus on Ameerikasse jõuda" ERR kultuur, 6. mai 2021 "Filmikaksikute Eskode piiritu loomingulisus: Erik Orgu võiks peaosas kehastada sookoletist" Eesti Päevaleht, 10. juuni 2021 "Filmikaameraga persepeksu kaksikud" Müürileht, 11. september 2020 https://vimeo.com/eskobros https://www.eskobros.com/ "Filmikaameraga persepeksu kaksikud" Müürileht, 11. september 2020 "Filmikaksikute Eskode piiritu loomingulisus: Erik Orgu võiks peaosas kehastada sookoletist" Eesti Päevaleht, 10. juuni 2021 "Filmikaksikud Eskod: meie unistus on Ameerikasse jõuda" ERR kultuur, 6. mai 2021
Horní Blatná

Horní Blatná (saksa keeles Bergstadt Platten) on linn Tšehhis Karlovy Vary maakonnas Karlovy Vary ringkonnas. Horní Blatná asub Saksamaa piirist ligikaudu 4,5 km kaugusel, Karlovy Varyst umbes 19 km põhjaloodes. Horní Blatná paikneb merepinnast 888 meetri kõrgusel. Asulat on esmamainitud 1518. aastal. Alates 1532. aastast oli Horní Blatná kaevanduslinn, kuningliku kaevanduslinna staatuse sai 1548. aastal. Raudteeühenduse sai linn 1898. aastal. Teise maailmasõja järel saadeti linna saksa rahvusest elanikkond riigist välja. 23. jaanuaril 2007 sai Horní Blatná vahepeal kaotatud linnaõigused tagasi. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Horní Blatná Místopisný průvodce po České Republice Česká republika - Horní Blatná CK ATA
Chyše

Chyše (saksa keeles Chiesch) on linn Tšehhis Karlovy Vary maakonnas Karlovy Vary ringkonnas. Chyše asub Karlovy Varyst ligikaudu 31 km kagus. Chyše asub merepinnast 458 meetri kõrgusel. Asulat on esmamainitud 1169. aastal. 15. sajandil oli Chyše alev, linnaõigused sai 16. sajandil. 22. juunil 2007 sai Chyše vahepeal kaotatud linnaõigused tagasi. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Chyše Místopisný průvodce po České Republice Městské opevnění Hrady.cz Chyše CzechIndex
Vysoké Veselí

Vysoké Veselí (saksa keeles Hochwessely) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Jičíni ringkonnas. Vysoké Veselí asub Jičínist umbes 13 km lõunakagus ja Hradec Královést ligikaudu 31 km loodes. Vysoké Veselít on esmamainitud 1323. aastal, linnaõigused sai 1908. aastal. Teise maailmasõja järel kaotas Vysoké Veselí linnaõigused, kuid sai need 2007. aastal tagasi. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Kostel sv. Mikuláše Tolentinského Hrady.cz
José Júlio de Souza Pinto

José Júlio de Souza Pinto (15. september 1856 – 14. aprill 1939) oli naturalistliku stiiliga Portugali maalikunstnik. Ta sündis Assooridel Angra do Heroísmos, arsti perekonnas, ja elas seal kuni neljateistkümnenda eluaastani. Hiljem elas ta Portos, kus õppis Escola Superior de Belas-Artes'is António Soares dos Reisi ja João António Correia käe all. Aastal 1880, pärast kooli lõpetamist, sõitis ta koos kursusekaaslase Henrique Pousãoga Pariisi. Sinna jõudes omandas ta koha Alexandre Cabaneli stuudios, õppides William-Adolphe Bouguereau ja Adolphe Yvoni juures École des Beaux-Arts'is. Ta integreerus kiiresti Pariisi kunstiringkondadesse ja esitles enda teoseid kõikidel suurematel näitustel, sealhulgas Pariisi salongis. 1900. aastaks oli ta salongi hindamiskogu liige. Lõpuks esitles ta oma teoseid ka Brasiilias ja Ameerika Ühendriikides. Ta külastas sageli Portugali, kus ta esitles enda töid Portos ja Lissabonis. Ta oli esimene Portugali kunstnik, kelle tööd olid eksponeeritud Musée du Luxembourgis (nüüd Orsay muuseum). Visiidil Bretagne'i piirkonda vaimustus ta lõunakaldast ja elas seal oma järelejäänud elu, maalides stseene kohalikkest inimestest ja küladest. Ta suri Pont-Scorffis. "A colheita de batatas" (1901) "O balde azul" (1907) "Amuada" (1906) "A colheita de batatas" (1898) Luciano, Migliaccio. José Júlio de Souza Pinto. In: Marques, Luiz (org.) Catálogo do Museu de Arte de São Paulo Assis Chateaubriand: Arte da Península Ibérica do centro e do norte da Europa. São Paulo: Prêmio, 1998. José Júlio de Sousa Pinto, Antigo Estudante da Academia Portuense de Belas Artes Brief biography ArtNet: rohkem Souza Pinto teoseid Musée d'Orsay: "A colheita de batatas"
Take That

Take That on inglise popmuusikaansambel, mis loodi 1990. aastal Manchesteris. Praegu kuuluvad sellesse Gary Barlow, Howard Donald ja Mark Owen. Algkoosseisus olid ka Jason Orange ja Robbie Williams. Barlow on ansambli laulusolist ja peamine laulukirjutaja, Owen ja Williams pakkusid esialgu taustavokaali ning Donald ja Orange tegutsesid peamiselt tantsijatena. Ansambel on olnud Ühendkuningriigi singlite edetabelis 28 korral 40 hulgas ja 17 korral esiviisikus, millest 12 on jõudnud esikohale, sealhulgas "Back for Good", "Never Forget", "Patience" ja "Greatest Day". Neil on olnud ka Ühendkuningriigi albumite edetabelis kaheksa esikohaalbumit. Rahvusvaheliselt on ansamblil olnud 56 singlit number üks ja 39 albumit number üks. Nad on saanud kaheksa Briti muusika auhinda - võitsid parima Briti ansambli ja parima Briti Live Acti. 2012. aastal pälvisid nad Ivor Novello auhinna silmapaistva panuse eest Briti muusikasse. British Phonographic Industry (BPI) andmetel on Take That sertifitseeritud Suurbritannias 14 miljoni albumit ja 10,8 miljoni singlit. "Take That & Party" (1992) "Everything Changes" (1993) "Nobody Else" (1995) "Beautiful World" (2006) "The Circus" (2008) "Progress" (2010) "III" (2014) "Wonderland" (2017) British Phonographic Industry veebileht
Riverdance

Riverdance on teatrietendus, mis koosneb peamiselt Iiri traditsioonilisest muusikast ja tantsust. Bill Whelani koostatud partituuriga sündis see 1994. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse vaheesinemisena, kus osalesid Iiri tantsumeistrid Jean Butler, Michael Flatley ja vokaalansambel Anúna. Varsti pärast seda laiendasid abikaasad John McColgan ja Moya Doherty ning lavastusmeeskond selle lavaetenduseks, mis avati Dublinis 9. veebruaril 1995. aastal. Sellest ajast peale on etendus külastanud üle 450 koha kogu maailmas ja seda on näinud üle 25 miljoni inimese, mis on üks edukamaid tantsulavastusi maailmas. Riverdance on juurdunud kolmeosalises barokist mõjutatud pärimusmuusika komplektis nimega Timedance. Timedance loodi, salvestati ja esitati 1981. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusele, mille korraldas Iirimaa. Sel ajal komponeerisid muusikat Bill Whelan ja Dónal Lunny, täiendades Iiri folkansamblit Planxty elektrilise bassi ja trummide rütmiosaga ning neljaosalise metsasarve mänguga. Tükk esitati koos balletitantsijatega võistluse vaheajal ja hiljem anti välja Planxty singlina. Whelan oli tootnud ka Planxty liikme Andy Irvine'i koos Davy Spillane'iga 1992. aastal ilmunud albumi EastWind, mis sulatas kokku Iiri ja Balkani rahvamuusikat ning mõjutas Riverdance'i geneesi. Kolmteist aastat hiljem kutsuti Whelan tegema vahepala teise Eurovisiooni lauluvõistluse jaoks Dublinis ja ta lõi Riverdance'i. Raamatus Planxty (The Humours of Planxty, Leagues O'Toole) ütleb Whelan: "Minu viga ei olnud seda nimetada Riverdance'iks, kuna see oli absoluutselt seotud ajaga". Riverdance ametlik veebileht
Ann Lee

Annerley Emma Gordon (sündinud 12. novembril 1967 Sheffieldis), esinejanimega Ann Lee, on Suurbritannias tegutsev eurodance-stiilis laulja ja laulukirjutaja, kes sai tuntuks 1990. aastate lõpus. Tema tuntumad singlid "2 Times" ja "Voices" pärinevad 1999. aastast. 1980. aastate lõpus Itaaliasse elama asunult avaldas ta Itaalia A. Beat-C toel mõned eurobeat'i soolosinglid esinejanimede Annerley Gordon ja Annalize all. Esinejanimega Ann Lee ilmus tal singel "2 Times" kõigepealt 1998. aastal. See ilmus uuesti 1999. aasta alguses ning sellest sai Austrias, Prantsusmaal, Saksamaal, Itaalias, Hollandis ja Norras Top 10 hitt, samuti Austraalias ja Uus-Meremaal. Samuti jõudis "2 Times" Suurbritannias singliedetabeli esikümnesse ning esikohale Flandrias ja Taanis. Kanadas jõudis see edetabelis 14. kohale. "2 Times" oli ka 2001. aasta mängufilmi "Head Over Heels" tunnuslaul.[viide?] Tema teisel singlil "Voices" sama hästi ei läinud, ehkki see oli Tšehhi Vabariigi, Taani ja Hispaania singliedetabelites esikümnes ning Ühendkuningriigis esi-30 seas. 2007. aastal ilmus Ann Leel uue albumi "So Alive" loona singel "Catches Your Love". 2009. aastal andis Lee välja Off Limitsi toel singli "2 People". Sama aasta detsembris laulis Lee vokaali Favretto singlile "I Get The Feeling", mille andis välja ka Off Limits. Ann Lee soolosingel "2 Times" YouTube'is