laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mark Milligan

Mark Daniel Milligan (sündinud 4. augustil 1985 Sydneys) on endine Austraalia jalgpallur (kaitsja). Aastatel 2012–2015 mängis ta Austraalia kõrgliiga klubis Melbourne Victory, kellega tuli hooajal 2014/2015 Austraalia Championshipi ja Premiershipi meistriks. Hooaegadel 2012/13, 2013/2014 ja 2014/2015 valiti Milligan Austraalia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2015. aastal pälvis ta Austraalia kõrgliiga finaalmängu parimale mängijale antava Joe Marstoni medali. Debüüdi Austraalia rahvuskoondises tegi Milligan 7. juunil 2006 sõprusmängus Liechtensteini vastu. Ta kuulus Austraalia koondisse 2006. aasta maailmameistrivõistlustel. Ta oli koondise kõige noorim mängija ning üks kahest mängijast, kes kuulus Austraalia kõrgliiga klubisse. Turniiri üheski mängus Milligan platsile ei pääsenud. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 3. märtsil 2010 mängus Indoneesia vastu. 2015. aasta Aasia meistrivõistluste teises alagrupimängus 13. jaanuaril lõi ta penaltist värava Omaanile. Ta tuli turniiril Austraalia koondisega Aasia meistriks. 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistluste teises alagrupimängus 22. juunil lõi ta penaltist värava Kamerunile. Ta on kuulus Austraalia koondisse veel ka 2007. aasta Aasia meistrivõistlustel ning 2010., 2014. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. 2008. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Austraalia olümpiakoondisse. Koondisekarjääri lõpetas ta 2019. aasta detsembris. Sydney FC A-League Championship: 2005–2006 Melbourne Victory A-League Championship: 2014–2015 A-League Premiership: 2014–2015 "Kamerun ja Austraalia mängisid Peterburis viiki". ERR Sport. 22.6.2017. Vaadatud 24.6.2017 Mark Milligan veebisaidil National Football Teams (inglise)
Tony Popovic

Tony Popovic (sündinud 4. juulil 1973 Sydneys) on Austraalia endine jalgpallur, kaitsja. Pärast sportlaskarjääri lõppu on ta tegutsenud treenerina. Aastatel 2012–2017 oli ta Western Sydney Wanderersi, 2017. aastal Türgi kõrgliiga klubi Karabükspori, 2018–2020 Austraalia kõrgliiga klubi Perth Glory ja 2020–2021 Kreeka klubi Xanthi peatreener. Alates 2021. aasta aprillist juhendab ta Austraalia klubi Melbourne Victory. Hooaegadel 2012–13 ja 2018–19 on ta valitud Austraalia kõrgliiga hooaja parimaks peatreeneriks. Austraalia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1995–2006 58 mängu ja lõi 8 väravat. Tony Popovic veebisaidil National Football Teams (inglise)
Alpay Özalan

Alpay Özalan (sündinud 29. mail 1973 İzmiris) on Türgi endine jalgpallur, kaitsja. Türgi jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1995–2005 90 mängu ja lõi 4 väravat. 2002. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Türgi koondisega pronksmedali; Özalan valiti lisaks turniiri sümboolsesse koosseisu. Alpay Özalan veebisaidil National Football Teams (inglise)
İlhan Mansız

İlhan Mansız (sündinud 10. augustil 1975 Kemptenis Baierimaal) on Saksamaal sündinud krimmitatari päritolu Türgi endine jalgpallur (ründaja) ja iluuisutaja. Türgi jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2001–2003 21 mängu ja lõi 7 väravat. Ta kuulus Türgi koondisse 2002. aasta maailmameistrivõistlustel. Veerandfinaalis lõi ta kuldse värava Senegali vastu. Kolmanda koha mängus lõi ta kaks väravat Lõuna-Korea vastu. İlhan Mansız veebisaidil National Football Teams (inglise)
Luís Antônio Corrêa da Costa

Luís Antônio Corrêa da Costa (hüüdnimega Müller; sündinud 31. jaanuaril 1966) on Brasiilia endine jalgpallur, ründaja. Brasiilia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1986–1998 56 mängu ja lõi 12 väravat. Luís Antônio Corrêa da Costa veebisaidil National Football Teams (inglise)
Luiz Bombonato Goulart

Luiz Bombonato Goulart (enam tuntud nime all Luizão; sündinud 14. novembril 1975 Rubinéias) on Brasiilia endine jalgpallur, ründaja. 1996. aasta suveolümpiamängudel võitis ta Brasiilia meeskonnaga pronksmedali. 2002. aasta maailmameistrivõistluste viimases valikmängus Venezuelaga lõi ta kaks väravat ning kindlustas sellega Brasiiliale pääsu maailmameistrivõistlustele. Ta tuli Brasiilia koondisega maailmameistriks, kuid üheski mängus platsile ei pääsenud. Brasiilia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2000–2002 11 mängu ja lõi kolm väravat. National Football Teams
Careca

Antônio de Oliveira Filho (tuntud nime Careca all; sündinud 5. oktoobril 1960 Araraquaras) on Brasiilia endine jalgpallur, ründaja. Klubikarjääri alustas ta Guaranis. 1982. aastal valiti ta Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 1983. aastal liitus ta São Pauloga. 1986. aastal tuli ta klubiga Brasiilia meistriks. Samal hooajal oli ta 25 väravaga Brasiilia kõrgliiga suurim väravakütt ning ta valiti hooaja parimaks mängijaks. Aastatel 1985 ja 1987 võitis ta klubiga São Paulo osariigi meistrivõistlused Campeonato Paulista. Ta kuulus Brasiilia koondisse 1986. ja 1990. aasta maailmameistrivõistlustel ning 1983. ja 1987. aasta Copa Américal. 1986. aasta maailmameistrivõistlustel Mehhikos lõi ta viis väravat. Aastatel 1987–1993 mängis ta Itaalia kõrgliiga klubis Napoli. 1989. aastal võitis ta klubiga UEFA karika. 1990. aastal tuldi Itaalia meistriks ja superkarikavõitjaks. Brasiilia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1982–1993 60 mängu ja lõi 29 väravat. Careca veebisaidil National Football Teams (inglise)
Edílson

See artikkel räägib 1970. aastal sündinud jalgpallurist. 1986. aastal sündinud jalgpalluri kohta vaata artiklit Edílson (sündinud 1986). Edílson da Silva Ferreira (sündinud 17. septembril 1970 Salvadoris) on Brasiilia endine jalgpallur, ründaja. Ta kuulus Brasiilia koondisse 2002. aasta maailmameistrivõistlustel, mil tuldi viiendat korda maailmameistriks. Edílson käis väljakul neljas kohtumises. Ta kuulus Brasiilia koondisse ka 1995. aastal Umbro Cupil, mil tuldi samuti esimeseks, ning 1993. aasta Copa Américal. 1998. aastal pälvis ta Corinthianses mängides Brasiilia kõrgliiga hooaja parimale mängijale antava Bola de Ouro. Brasiilia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1993–2002 21 mängu ja lõi 6 väravat. Palmeiras Campeonato Brasileiro Série A: 1993 Campeonato Paulista: 1993, 1994 Torneio Rio – São Paulo: 1993 Corinthians Campeonato Brasileiro Série A: 1998, 1999 Campeonato Paulista: 1999 Klubide maailmameistrivõistlused: 2000 Flamengo Campeonato Carioca: 2001 Copa dos Campeões: 2001 Cruzeiro Copa Sul-Minas: 2002 Vitória Campeonato Baiano: 2004 Al Ain UAE President's Cup: 2004–05 Brasiilia Maailmameistrivõistlused: 2002 Edílson veebisaidil National Football Teams (inglise)
Edmundo Alves de Souza Neto

Edmundo Alves de Souza Neto (enam tuntud lihtsalt nime all Edmundo; sündinud 2. aprillil 1971 Niteróis) on Brasiilia endine jalgpallur, ründaja. Klubikarjääri alustas ta Vasco da Gamas, kus mängis aastate 1991–1992. Aastal 1992 tuli ta klubi meeskonna koosseisus Rio de Janeiro osariigi meistrivõistluste Campeonato Carioca võitjaks. Seejärel mängis ta aastatel 1993–1995 Palmeirase eest, millega tuli kahel korral Brasiilia meistriks (1993, 1994), kahel korral São Paulo osariigi meistrivõistluste Campeonato Paulista võitjaks (1993, 1994) ning korra kahe osariigi vaheliste meistrivõistluste Torneio Rio – São Paulo võitjaks. 1993. aastal valiti ta Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Aastatel 1996–1997 naasis ta Vasco da Gamasse. 1997. aasta hooaeg kujunes Edmundo karjääri kõige edukamaks, kui ta tuli klubiga Brasiilia meistriks ning valiti Brasiilia kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks ja liiga sümboolsesse koosseisu. Lisaks oli ta 29 väravaga liiga suurim väravakütt. Aastatel 1999–2001 mängis ta taas Vasco da Gama eest. 2000. aastal saavutas ta klubiga klubide maailma karikavõistlustel teise koha, kui finaalis kaotati penaltiseerias teisele Brasiilia klubile, Corinthiansele, sh oli Edmundo üks kahest Vasco da Gama mängijast, kes penaltiseerias eksis. Ta lõi turniiril kaks väravat ja võitis Hõbepalli auhinna. Neljandat ja viimast korda esindas ta Vasco da Gamat 2008. aasta hooajal, mil ta aitas viia klubi Brasiilia karikavõistluste Copa do Brasil poolfinaali. 2008. aasta hooaeg jäi tema karjääri viimaseks. Ta kuulus Brasiilia koondisse 1993., 1995. ja 1997. aasta Copa Américal, mil tuldi viiendat korda Lõuna-Ameerika meistriks, 1995. aasta Umbro Cupi, 1997. aasta Tournoi de France'il, 1998. aasta CONCACAF Gold Cupil ning 1998. aasta maailmameistrivõistlustel, mil saadi teine koht. Brasiilia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1992–2000 37 mängu ja lõi 10 väravat. Edmundo Alves de Souza Neto veebisaidil National Football Teams (inglise)
Daniele Massaro

Daniele Massaro (sündinud 23. mail 1961) on Itaalia endine jalgpallur, ründaja. Tema klubikarjäär oli seotud põhiliselt AC Milaniga. Itaalia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1982–1994 15 mängu ja lõi 1 värava. Ta esindas Itaaliat koondises ka 1994. aasta MM-il, kus Itaalia jõudis finaali. Võitja otsustati penaltitega ja Massaro oli üks, kelle löödud penalt ei tabanud. Daniele Massaro veebisaidil National Football Teams (inglise)
Eduard Laugaste

Eduard Laugaste (kuni 1935 Eduard Treu; 22. mai 1909 Taagepera vald, Karjatnurme – 30. august 1994 Tartu) oli eesti folklorist. Ta õppis aastail 1918–1920 Karjatnurme algkoolis, aastail 1920–1922 Helme kihelkonnakoolis ja aastail 1922–1927 Tõrva gümnaasiumis. 1936. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli cum laude, 1937. aastal sai sealsamas magistrikraadi. 1970. aastal sai ta filoloogiadoktori kraadi. Ta töötas õpetajana mitmes koolis, alates 1944. aastast rahvaluule õppejõuna Tartu Riiklikus Ülikoolis, seejuures 1944–1973 dotsendina, 1973–1991 professorina. Aastail 1944–1947 oli ta rahvaluule kateedri juhataja, 1949–1950 ajaloo-keeleteaduskonna prodekaan, 1951–1954 ja 1967–1971 dekaan. Laugaste oli Akadeemilise Kirjandusühingu, Akadeemilise Rahvaluule Seltsi, Õpetatud Eesti Seltsi, Eesti Kirjanduse Seltsi ja EYS Veljesto liige, Eesti Noorsoo Karskusliidu peasekretär 1930–1936, Eesti Kirjanduse Seltsi abijõud rahvalaulude antoloogia koostamisel 1936–1937, gümnaasiumiõpetaja. 1943–1944 oli ta Eesti Rahva Muuseumi vanemassistent. 1946–1973 oli ta TRÜ eesti kirjanduse ja rahvaluule kateedri dotsent ja professor 1973–1991. Oli ka ENSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi rahvaluule sektori juhataja 1947–1952 ja vanemteadur-konsultant 1971–1975.. 1975 Nõukogude Eesti preemia "Die estnischen Vogelstimmendeutungen", Helsinki: Suomalainen Tiedeakatemia, 1931 "Nõia ja nõiduse nimetusi eesti murdeis", Tartu: Eesti Keele Arhiiv, 1937 "Eesti kirjandus karikatuuris", Tartu: Akadeemiline Kirjandusühing, 1939. "Eesti kirjanduse ajalugu. 1. kd., Eesti rahvaluule", toimetanud Karl Taev, Tartu: Teaduslik Kirjandus, 1946 "Eestin kansanrunouden kysymyksiä", Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1958 "Eesti rahvaluuleteaduse ajalugu. 1", Tartu: Tartu Riiklik Ülikool, 1961 "Eesti rahvaluuleteaduse ajalugu. [1]: valitud tekste ja pilte", Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1963 "Loenguid eesti rahvaluule üldkursusest", Tartu: Tartu Riiklik Ülikool, 1965 "Harjutusmaterjale rahvaluulepraktikaks", Tartu: Tartu Riiklik Ülikool, 1970 "Eesti rahvaluule", Tallinn: Valgus, 1975 (2. parandatud ja täiendatud trükk 1977, 3. parandatud ja täiendatud trükk 1986) "Eesti rahvaluuleteaduse ajalugu. 2: valitud tekste ja pilte", Tallinn: Eesti Raamat, 1980 "Eesti rahvakalendri ning rahvaastronoomia terminoloogia", Tartu: Tartu Riiklik Ülikool, 1982 Akadeemia 2019, nr 7, lk 1334 Eduard Laugaste Eesti biograafilises andmebaasis ISIK Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944
Besnik Mustafaj

Besnik Bajram Mustafaj (sündinud 23. septembril 1958 Bajram Curris) on albaania kirjanik ja endine välisminister. Ta sündis aastal 1958 Bajram Curris Tropojë ringkonnas Kukësi maakonnas. Besnik Mustafaj õppis filoloogiat ja omandas 1982. aastal doktorikraadi prantsuse keele ja kirjanduse valdkonnas. Töötas 1982. aastast Tirana ülikooli õppejõuna ja ajakirjanikuna Albaania Tööpartei häälekandjas Zëri i Popullit. Aastast 1988 töötas tõlkijana marksismi-leninismi instituudis, 1991. aastal osales demokraatlikus opositsiooniliikumises. 2005. aastal määrati Albaania saadikuks Prantsusmaal. 11. septembrist 2005 kuni 24. aprillini 2007 töötas välisministrina Sali Berisha valitsuses.
Lenita Toivakka

Lenita Anneli Toivakka (sündinud 28. septembril 1961 Helsingis) on Soome koonderakondlik poliitik. Ta oli 24. juunist 2014 kuni 22. juunini 2016 Soome väliskaubandusminister. Ta lõpetas aastal 1980 Helsingis Töölös keskkooli ja aastal 1988 Helsingis kaubatundmise magistrina Aalto Ülikooli Kaubanduskõrgkooli. Ta töötas aastatel 1984–1988 Finnairis stjuardessina, seejärel ettevõtjana ning 1994–2005 koos abikaasaga Mikkelis K-Citymarketis. Aastal 2004 valiti ta Mikkeli linnavolikogu liikmeks. Aastal 2007 valiti ta Eduskunna liikmeks. 24. juunist 2014 kuni 29. maini 2015 oli ta Soome väliskaubanduse ja Euroopa asjade minister (Alexander Stubbi valitsuses), 29. maist 2015 oli ta kuni 22. juunini 2016 Soome väliskaubanduse ja arenguminister (Juha Sipilä valitsuses). Ta on aastast 1987 abielus Jukka Toivakkaga, neil on kolm tütart.
Ye Cuchí

Ye Cuchí (Ye Cuchi, Islote de la Pirámide, Islote Pirámide, Roca Pirámide, La Pirámide, Islote Yecuyi) on Ekvatoriaal-Guineale kuuluv väike koonilise kujuga kaljusaar Guinea lahes, Annobóni saare Palmari neemest (ning San Antonio de Palé asulast) veidi põhja pool. Saare geograafilised koordinaadid on 1°24,05' S, 5°38,15' E. Ye Cuchí saare ja San Antonio de Palé vahel on parim ankrukoht Annobóni saare juures. Foto
Sirutiškis

Sirutiškis on küla Leedus Kėdainiai rajoonis Surviliškise vallas. Küla asub Nevėžise jõe kaldal. Sirutiškises on Surviliškise põhikooli filiaal ja raamatukogu. Külas asus linnamägi, mis hävis XX sajandi alguses. Vaatamisväärsusteks on Sirutiškise mõisa hoonetekompleks ja endise kruusakarjääri põhja rajatud Kruostase botaaniline kaitseala. XIX sajandi lõpus asus seal neli samanimelist mõisa: esimene neist kuulus Komarowskitele, teine Sworonowiczitele, kolmas Macenowiczitele, neljas Stankiewiczitele; mõisakompleks on neist säilinud vaid esimesel. Aastal 1968 ühendati külaga endine Beržytė küla. Kruostase kaitseala Sirutiškis [1] http://dir.icm.edu.pl/pl/Slownik_geograficzny/Tom_XI/750 Küla portaalis vietoves.Lt
Pedro

Pedro, Kantaabria hertsog Pedro I, Portugali kuningas Pedro II, Portugali kuningas Pedro III, Portugali kuningas Pedro IV, Portugali kuningas (Brasiilias Pedro I) Pedro V, Portugali kuningas Pedro II, Brasiilia keiser Pedro Hernández Martínez (sündinud 1978), Hispaania jalgpallur Pedro Santa Cecilia García (sündinud 1984), Hispaania jalgpallur Pedro Antonio Sánchez Moñino (sündinud 1987), Hispaania jalgpallur (Real Zaragoza) Pedro Rodríguez Ledesma (sündinud 1987), Hispaania jalgpallur (Barcelona, Chelsea, Hispaania koondis) Pedro Guilherme Abreu dos Santos (sündinud 1997), Brasiilia jalgpallur Pedro, kummituslinn Lõuna-Dakota osariigis Pedro, kummituslinn Alaska osariigis
Seemnealge

Seemnealgeks (ovulum; vanem nimetus seemnepung) nimetatakse seemnetaimede emaka sigimikus olevat rakkude kogumit, paljasseemnetaimedel asuvad seemnealgmed aga käbisoomuste vahel. Seemnealgmed kinnituvad platsentale ja saavad toitained seemnealgme jala ehk funiikuluse (funiculus) kaudu. Kohta, kus lõpevad seemnealgme jalg ja selle juhtkimp ning algab seemnealge, nimetatakse kalatsaks. Seemnealget ümbritseb üks või kaks integumenti ehk katet (välimine ja sisemine). Nimetatud katted on epidermaalset päritolu, seetõttu võib neis eristada kolme kutiikula kihti: välimine kiht katab välimist integumenti, keskmine on integumentide vahel ning sisemine paikneb nutselli ja sisemise integumendi vahel. Seemnealgme tipus katete vahel on tolmukäik (mikropüül), harilikult tungib tolmutoru seemnealgmesse viljastamisel just sealt. Seemnealgmete arv on igas seemnepesas varieeruv, nii on üks seemnealge, näiteks kirburohul (Polygonum sp.); kaks madaral (Galium sp.); kolm piimalillel (Euphorbia sp.) või mitu magunal (Papaver sp.). Seemnealgme sisemine osa koosneb tuumikust (nutsellist), milles on lootekott ja selles munarakk. Lootekoti arengus võib nutsell täielikult kaduda, sel juhul muutub integumendi sisekiht rikkaliku endoplasmaatilise retiikulumiga integumentaalseks tapetkihiks ehk endoteeliks. Tolmukäigu ja platsenta vastastikuse asendi alusel eristatakse kaht seemnealgme põhitüüpi: atroopne (ortotroopne) ehk püstine, kus mikropüül asub platsentast vastasküljel; anatroopne ehk tagasikäändunud, mikropüül paikneb platsentaga ühel küljel. Teised tüübid on nende vahepealsed vormid. Seemnealgmed on seemnetaimede sugulisel paljunemisel hädavajalikud organid, mutatsioonid seemnealgmete ontogeneesis võivad kriitiliseks osutuda. Pärast seemne- ja munaraku ühinemist (viljastumine) areneb seemnealge seemneks. Teadusasutustes tehakse katseid viljastamata seemnealgmetega. Seemnealge vastab sõnajalgtaimede megasporangiumile. Apomiksis seemnealge, Eesti entsüklopeedia, veebiversioon (vaadatud 16.06.2016). seemnealge, veebiversioon (vaadatud 16.06.2016). Toomas Kukk, 6.2. Sigimiku ehitus, veebiversioon (vaadatud 16.06.2016). Abdul M Chaudhury, Stuart Craig, ES Dennis jt, Ovule and embryo development, apomixis and fertilization, veebiversioon (vaadatud 16.06.2016)(inglise keeles). Sissekanne Encyclopædia Britannica-s ovule Regulating Proxima-Distal and Adaxial-Abaxial Patterning during early Ovule Development. Peter K. Endress, http://aob.oxfordjournals.org/content/107/9/1465.full Angiosperm ovules: diversity, development, evolution, Institute of Systematic Botany, University of Zurich, Ann Bot (2011) 107 (9): 1465-1489, 2. märts 2011. Vittoria Brambilla, Martin Kater, Lucia Colombo, Ovule integument identity determination in Arabidopsis, Plant Signal Behav. aprill 2008 ; 3(4): 246–247, PMCID: PMC2634191 Leonore Reiser, Robert L. Fischer, The Ovule and the Embryo Sac, The Plant Cell, 5. väljaanne, 1291-1301, oktoober 1993, American Society of Plant Physiologists
Hej, Sloveni

"Hej Sloveni" oli Jugoslaavia riigihümn 1945. aastast ning siis mõnda aega Serbia ja Montenegro riigihümn. Praegu ei ole see laul hümnina kasutusel. Hümni meloodia tugineb Poola hümni Mazurek Dąbrowskiego meloodiale, kuid on tunduvalt aeglasem. Sõnade autor on slovaki preester, luuletaja ja ajaloolane Samuel Tomášik. Ta kirjutas luuletuse 1834. aastal Prahas. Slovakid peavad seda siiani oma teiseks hümniks. Jugoslaavia riigihümni sõnadeks võeti see luuletus 1977. aastal. Pärast Jugoslaavia lagunemist jäi Serbia ja Montenegro hümniks. Hej Slaveni, još ste živi Хеј Словени, још сте живи duh naših dјedova, дух наших дедова dok za narod srce bije док за народ срце бије njihovih sinova. њихових синова. Živi, živi duh slavenski Живи, живи, дух словенски živijet ćeš vijekov'ma Живет ћеш веков'ма zalud prijet ponor pakla Залуд прети понор пакла zalud vatra groma. залуд ватра грома. Nek se sada i nad nama Нек се сада и над нама burom sve raznese буром све разнесе stijena puca, dub se lama, стена пуца, дуб се лама, zemlja nek se trese. земља нек се тресе. Mi stojimo postojano Ми стојимо постојано kao klisurine као клисурине proklet bio izdajica проклет био издајица svoje domovine. своје домовине. Moravanji, eštje naša moravská rječ žie Dokad edno naše vjerné srce za náš národ bie Žie, žie, duhj moravskji, bude žitji vječno, Hromné oheň z hlubje pekla? Nás e nekonečno! Dar jazika svjerjili nám bratrji Bratrji vjerozvjestji Njikemu inému nesmi patrjit V njem e naše štjestji Ajdiž pravda, kolci lidji, tolci čertji v svjetu Buh e s nama: "Gdo protji nám, teho bičem spletu!" Ajdiž se ajtak nad nama hrozná bórja vznese Skala puká, dub se láme a zem neh se trjese Mji stoime skalopevno jako zdje prji hradu Černá zemja zezme teho gdo dopustji zradu! Moravanji, eštje naša moravská rječ žie Dokad edno naše vjerné srce za náš národ bie Žie, žie, duhj moravskji, bude žitji vječno, Hromné oheň z hlubje pekla? Nás e nekonečno! Dar jazika svjerjili nám bratrji Bratrji vjerozvjestji Njikemu inému nesmi patrjit V njem e naše štjestji Ajdiž pravda, kolci lidji, tolci čertji v svjetu Buh e s nama: "Gdo protji nám, teho bičem spletu!" Ajdiž se ajtak nad nama hrozná bórja vznese Skala puká, dub se láme a zem neh se trjese Mji stoime skalopevno jako zdje prji hradu Černá zemja zezme teho gdo dopustji zradu! Moravané, ještě naše moravská řeč žije Dokud jedno naše věrné srdce za náš národ bije Žije, žije, duch moravský, bude žíti věčně, (O)hromný oheň z hloubi pekla? Nás je nekonečně! Dar jazyka svěřili nám bratři Bratři věrozvěsti Nikomu jinému nesmí patřit V něm je naše štěstí I když pravda, kolik lidí, tolik čertů v světě Bůh je s námi: "Kdo proti nám, toho bičem spletu!" I když se i tak nad námi hrozná bouře vznese Skála puká, dub se láme a zem ať se třese My stojíme stále pevně (skálopevně?) jako zdi při hradu Černá země sejme toho Kdo dopustí zradu!
Sirutiškise mõis

Sirutiškise mõis (leedu Sirutiškio dvaras) on endine mõis Leedus Kėdainiai rajoonis Surviliškise valla Sirutiškise külas. Algselt kandis mõis Panevėžysi mõisa nime. XVIII sajandil sai mõisa omanikuks Simonas Sirutis; tema järgi sai mõis praeguse nime. Sirutiškise mõisa nime kasutati esimest korda 1760. aastal. XIX sajandi lõpus läks mõis Komarowskite suguvõsa valdusse, kes rajasid ka praeguse mõisakompleksi. Tol perioodil oli ümbruskonnas veel kolm mõisa; esimene neist kuulus Stankiewiczitele, teine Sworonowiczitele, kolmas Macenowiczitele, aga need ehitised pole tänapäevani säilinud. Mõisakompleksist on säilinud kahekorruseline uusklassitsistlik peahoone. Seda iseloomustab rikkalik dekoor, ent hoone on üsna halvas seisukorras. Risaliit on asümmeetriline, hoone katusel on vaatetorn. Hoone ja mõisakompleksi rajas kruusakarjääri kaldale A. Komarowski. Pärast seda, kui nõukogude võim oli mõisa võõrandanud, asusid hoones põhikool, kultuurimaja, raamatukogu, elektriseadmete tehas ja koduloomuuseum. Hoone omanik on tänapäeval Viktor Uspasskihh. Ülejäänud mõisakompleksist on säilinud vaid üks kuivati ja kuue hektari suurune Nevėžise jõe äärde laskuv park. Pargis kasvavad tammed, saared, vahtrad ja Euroopa lehised. Pargist viib kuuseallee rahulasse, kuhu on maetud mõisa omanikud. http://pamirsta.lt/sirutiskio-dvaras/ https://lietuvosdvarai.wordpress.com/2015/12/04/sirutiskio-dvaras/ http://www.15min.lt/naujiena/aktualu/lietuva/viktoras-uspaskichas-pripazista-dvaru-renovuoti-nenoris-56-248795 Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; skeem (leedu keeles) Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (leedu keeles) Video Sirutiškise mõisast Fotoreportaaž Sirutiškise mõisast (leedu keeles)
Jānis Žīgurs

Jānis Žīgurs (perekonnanimi saksapäraselt Schigur; 1. märts 1915 Viljandi – 30. august 1988) oli läti kirjanik ja tõlkija. Töötas Läti Raadios ja hiljem Läti Nukuteatris. Tõlkis muu hulgas eesti keelest läti keelde Mait Metsanurga, A. H. Tammsaare ja Juhan Smuuli teoseid. Ta hukkus jalakäijana autoõnnetuses. 1975 Juhan Smuuli nimeline kirjanduse aastapreemia (A. H. Tammsaare teose "Ma armastasin sakslast" ja eesti novellide läti keelde tõlkimise eest) Tema tütar on Anna Žīgure. "Jānis Žīgurs" // Latvijas Enciklopēdija. Rīga: SIA «Valērija Belokoņa izdevniecība», 2007. ISBN 9984-9482-0-X
Apytalaukis

Apytalaukis on küla Leedus Kėdainiai rajoonis Vilainiai vallas. Küla asub Nevėžise jõe kaldal. Apytalaukises asuvad aianduskooperatiivid, vaatamisväärsusteks on Apytalaukise mõis, 1635. aastal ehitatud kirik ja selle juures asuv kohaliku kihelkonna kalmistu. Asulat on esmamainitud 1371. aastal Wartberge Hermanni Liivimaa kroonikas (Opitelake), kuigi paikkond on olnud asustatud alates XI sajandist. XV sajandil on esmamainitud Apytalaukise mõisat. 1635. aastal ehitati Apytalaukise kirik. Apytalaukise kirik Apytalaukis [1] "Kultūros vertybių registras". Vaadatud 17. juunil 2016.
Quioveo

Quioveo (Pico Quioveo) on mäetipp Ekvatoriaal-Guinea Annobóni saare keskosas. Geograafilised koordinaadid on 1° 26′ 13″ S, 5° 37′ 59″ E. Selle kõrgus merepinnast on 598 m.
Éder

Éder on eesnimi, mille all on tuntud mitmed jalgpallurid: Éder dos Santos (sündinud 1984), Mehhiko jalgpallur Éder Aleixo de Assis (sündinud 1957), Brasiilia jalgpallur (osales 1982. aasta maailmameistrivõistlustel) Éder (sündinud 1986), Brasiilia päritolu Itaalia jalgpallur, täisnimega Éder Citadin Martins Éder või ka Éder Gaúcho (õieti Éder Guterres Silveira; sündinud 1977), Brasiilia jalgpallur Éder Bonfim (sündinud 1981), Brasiilia jalgpallur Éder Luiz Lima de Souza (sündinud 1987), Brasiilia jalgpallur Éder (õieti Éderzito António Macedo Lopes; sündinud 1987), Portugali jalgpallur