laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Vaksali tänav (Viljandi)

Vaksali tänav on tänav Viljandis. Tänav saab alguse Vabaduse platsilt, ristub Kaalu, Hariduse, Vana-Vaksali, Paala tee, Köstri, Kalevi, Riia maantee, Itaalia, Tehnika, Vene, Pärnu maantee ja Vabriku tänavaga ning lõpeb Viljandi raudteejaama juures. Tänava pikkus on 1651 m. Tänava lõik algusest kuni Pärnu maanteeni on osa Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maanteest. Vaksali 4 asub Martin Kleini monument. Vaksali tänaval asuvad Viljandi Spordihoone, Vaksali tänav 4 teater Ugala, Vaksali tänav 7 Maxima X kauplus, Vaksali 11 Viljandi Leinamaja, Vaksali 14 Viljandi raudteejaam, Vaksali tänav 44. Ugala teatrihoone Vaksali tänav 7 Elamu Vaksali tänav 12 Elamu Vaksali tänav 22 Viljandi raudteejaama peahoone Vaksali tänav 44 Viljandi raudteejaama kõrvalhooned Vaksali tänav 44 Elamu Vaksali tänav 46 Klinke aed, Vaksali tänav 4, umbes 1890 Vaksali tänavat (tollal maanteed) on linnaplaanidel näha alates 18. sajandi lõpust. 1865. aastal kandis tänav Pärnu tänava nime.[viide?] Praeguse nime sai tänav aastal 1924. Tallinna tänava ja Vaksali tänava (ajalooliselt Riia-Pärnu tee) vaheline maa-ala kuulus ajalooliselt Viljandi mõisale. Keskaegse Viljandi linna eeslinn võis asuda tõenäoliselt Tallinna tee ja Pauluse kiriku vahel. Frantsisklaste mungaordu Antoniuse vendade kabel koos eestlaste kalmistuga on oletuste järgi asunud selles piirkonnas, linnast lääne poole üle Tallinna tänava jäävaid maid kasutas mõis põldude ja heinamaana. Vaksali tänav 4 asus Viljandis Klinke postijaam, mille rajas ja avas 1. detsembril 1859 sakslane Friedrich-Wilhelm Klinke. Postijaama alumisel korrusel töötas trahter, ülakorrusel olid numbritoad ning ka hästikorrastatud aed ja aiamaja. Klinke aed oli 20. sajandi algul Viljandis ka suvekontsertide korraldamise paik. 1903. aastast töötas Klinke aiamajas ministeeriumikool. 18. sajandi lõpus hakkas Viljandi mõis teeäärseid krunte müüma, Tallinna ja Vaksali tn ristmiku krundi ostis vene ortodoksi kogudus ja ehitas sinna 1847. aastal ajutise puidust Moskva patriarhaadi alla kuuluva apostliku õigeusukiriku Eelkäija Ristija Johannese auks. Kogudus asutati 1846. aastal. Algne kirik, mis asus Vaksali tänava alguses, lammutati 1959. aastal. 1967. aastal eraldati Riigipanga Viljandi osakonnale pangahoone ehituskrunt ning tühjale krundile, Vaksali tn 2 ehitati 1967. aastal tüüpprojekti järgi modernistlik T-kujulise põhiplaaniga kahekorruseline keldrikorrusega pangahoone. 1995. aastal sai kinnistu omanikuks Eesti Ühispank, kes renoveeris olemasoleva pangahoone oma Viljandi piirkonnakontoriks. 1910. aastal avati Vaksali tänaval Kantremaa kaheklassiline ministeeriumikool, mis nimetati 1918. aastal Viljandi Linna 3. Algkooliks. "Viljandi linna kohalike teede nimekiri" (PDF). Riigi Teataja. Viljandi Linnavolikogu. 5. märts 2018. Lisa Viljandi Linnavolikogu 22.02.2018 määrusele nr 12. Vaadatud 21.08.2018. Viljandi, Vaksali tn 2, Vene kirik u 1910, www.e-varamu.ee 27010/881 Vaksali tn 2, register.muinas.ee
Vaikne tänav (Elva)

Vaikne tänav on tänav Elvas. Tänav saab alguse Jaan Kärneri tänavalt, kust suundub kõigepealt lõunasse ja lõpuks edelasse. Tänavaga ristuvad Lootuse ja Puiestee tänav. Tänav sai nime 1940. Aadressil Vaikne 39 asub Elva kalmistu.
Uus-Sadama tänav (Haapsalu)

Uus-Sadama tänav on tänav Haapsalus. Tänav saab alguse Sadama tänavalt ja ristub Kaluri tänava, Holmi kalda, Väike-Viigi ja Lahe tänavaga. Tänav sai nime 1934.
Tiigi tänav (Narva)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Tiigi tänav on tänav Narvas Kadastiku järve lõunaküljel. Tänav saab alguse Elektrijaama teelt ja suundub ida poole. Tänav sai praeguse nime 27. septembril 1995, enne seda kandis see nime Industrialnaja. Narva linnavolikogu määrus 27.09.1995 (vaadatud 19. juulil 2019)
Suur-Sadama tänav

Suur-Sadama tänav on tänav Kuressaares. Tänav saab alguse Suur-Põllu tänavalt ja suundub edelasse. Umbes 80 meetri pärast keerab tänav lääneloodesse (endises sihis kulgeb edasi Väike-Sadama tänav) ning siis umbes 40 meetri pärast uuesti edelasse (lääneloode poole kulgeb edasi Väike-Põllu tänav). Tänav ristub Suur-Põllu, Veski, Haigla, Töö tänava ja Suur-Sadama põiguga, pöörab siis lõunasse (edelasse läheb edasi Mere tänav), ületab Abaja tänava ning lõppeb Kuressaare jahisadama lähedal Tori tänavaga ristudes. Tänav sai nime 1999. Kuni 29.10..1940 Konsul Oskar Vildenbergi tänav, alates 19.12.1940 Töö tänav.
Suur-Jõekalda tänav

Suur-Jõekalda tänav on tänav Pärnus Ülejõe ja Rääma linnaosas Pärnu jõe paremkaldal. Tänav ristub Tallinna maantee ja Aru tänavaga. Tänava pikkus on ligikaudu 468 meetrit. Tänav sai praeguse nime 1987. aastal. Varasemad nimed on Jõekalda tänav ja saksakeelne Rawassaarsches Flußufer (eesti keeles Rawassaare Jõekalda). Parkla, Suur-Jõekalda 10 (roheline maja) ees Suur-Jõekalda 10a 7-korruseline maja Pärnu jõe ääres, Suur-Jõekalda 2/1
Kalev Annom

Kalev Annom (sündinud 21. märtsil 1952 Võrus) on eesti ajakirjanik. Annom on majandusajakirjanik. Aastatel 1973–1988 töötas ta ajalehes Töörahva Elu ja 1988. aastast Võru Teatajas. Alates 20. maist 1992 on ta AS Võru Teataja juhatuse liige. Maist 1992 kuni jaanuarini 2010 ja uuesti alates märtsist 2010 on ta Võrumaa Teataja (varasema nimega Võru Teataja) peatoimetaja.
Riddarholmeni kirik

Riddarholmeni kirik (ka Riddarholmi kirik; rootsi keeles Riddarholmskyrkan) on kirik Rootsis Stockholmis Riddarholmeni saarel, Stockholmi kuningalossi kõrval. See kirik on ainus Stockholmis säilinud keskaegne kloostrikirik. Kuni 1950. aastani säilis traditsioon matta kirikusse kõik Rootsi kuningad: alates Gustav II Adolfist ja lõpetades Gustaf V-ga. Kiriku vanimad osad on säilinud 13. sajandi lõpust. Algselt oli ehitis osa frantsisklaste kloostrist, mis asutati 1270. aastatel kuningas Magnus Aidaluku valitsusajal. Kirik ise valmis ajavahemikus aastail 1280–1300. Kloostri muud hooned lammutati 17. sajandil. 1807. aastal läks laiali kiriku kogudus ja kirik jäi kasutusse üksnes haua- ja mälestuskirikuna. Kolmelööviline kloostrikirikule iseloomulikult pika kooriruumiga gooti kirik on ehitatud punasest tellisest. Kiriku küljes on hilisemaid renessanssvormides matusekabeleid, mis on algsel kujul säilinud. Tänapäeval näha olev ažuurne tornikiiver on valurauast ja pärineb 1835. aastast, kui see püstitati varasema, Johan III ajal flaami arhitekti Willem Boy kavandatud renessansskiivri asemele. Kiriku sisustuse moodustavad peamiselt hauatähised, seinte sokliosas on säilinud jälgi keskaegsetest seinamaalingutest.
Aasta matkaja

Aasta matkaja on Eesti Matkaliidu (EML) aunimetus parimatele matkajatele. Aasta matkajat on valitud alates 1994. aastast. Aasta matkaja valivad EMLi tegevliikmesorganisatsioonide esindajad salajasel hääletusel iga-aastastel matkajuhtide päevadel. Valimistulemuste kohta koostab häältelugemiskomisjon protokolli, mis tehakse teatavaks matkajuhtide päevadel ja mille kinnitab EMLi juhatus. Aastatel 1986–1990 valiti Eesti populaarseimat matkajat ja 1991–1993 aasta parimat matkasportlast. Põhiallikas: 1994 – Edgar Haavik 1995 – Tõivo Sarmet 1996 – Guido Leibur 1997 – Tõivo Sarmet 1998 – Helme Suuk 1999 – Tõivo Sarmet 2000 – Valdek Udris 2001 – Raivo Plumer 2002 – Tõivo Sarmet 2003 – Alar Sikk 2004 – Rain Lond ja Marko Kalve 2005 – Guido Leibur 2006 – Priit Joosu 2007 – Alar Sikk 2008 – Tõivo Sarmet 2009 – Heiki Hanso 2010 – Mikk Suursild 2011 – Raimo Laosma 2012 – Timo Palo 2013 – Villu Zirnask 2014 – Priit Kuusk 2015 – telesaate "Piire ületades" matkarühm 2016 – 4 x 4 Reisid (automatkajate seltskond) 2017 – Heini Räämet 2018 – Andras Kaasik 2019 – Katrin Merisalu 2021 – Marie Saame 2022 – Marie Saame 2023 – Liisi Preedin Põhiallikas: 1986 – Mait Teesalu 1987 – Guido Leibur 1988 – Enn Käiss 1989 – Tõivo Sarmet 1990 – Tõivo Sarmet 1991 – Tõivo Sarmet 1992 – Valdo Kangur 1993 – Rein Lepik Aasta matkategelane Aasta Matkaja ja Aasta Matkategelane. matkaliit.ee Aasta tegijad. matkaliit.ee
Aasta matkategelane

Aasta matkategelane on Eesti Matkaliidu (EML) aunimetus matkamise valdkonnas alates 1994. aastast. Aasta matkategelase valimised toimuvad iga-aastasel matkajuhtide päevadel EML tegevliikmesorganisatsioonide esindajate poolt salajase hääletamise teel. Valimiste tulemuste kohta koostab häältelugemiskomisjon protokolli, mis tehakse teatavaks matkajuhtide päevadel ja mille kinnitab EML juhatus. Põhiallikas: 1994 – Toivo Kaselaid 1995 – Pavel Rambak 1996 – Ingrid Kuligina 1997 – Guido Leibur 1998 – Pavel Rambak 1999 – Valdo Kangur 2000 – Valdo Kangur 2001 – Levo Tohva 2002 – Anneli Mere 2003 – Tõivo Sarmet 2004 – Levo Tohva 2005 – Ivar Vilde 2006 – Jüri Kõiv 2007 – Levo Tohva 2008 – Jüri Kõiv 2009 – Katrin Pärnpuu 2010 – Raivo Plumer 2011 – Ingrid Kuligina 2012 – Meelis Maidla 2013 – Raivo Plumer 2014 – Marilin Pehka 2015 – Kristjan-Erik Suurväli 2016 – Margus Mändmets 2017 – Üllar Põld 2018 – Ingrid Kuligina 2019 – Andres Karu 2021 – Merle Ralmann 2022 – Katrin Merisalu 2023 – Erle Tüür Aasta matkaja Archived pages: 698 . Archive date: 2012-12. archive-ee-2012.com Aasta Matkaja ja Aasta Matkategelane. matkaliit.ee Aasta tegijad. matkaliit.ee
Kjartan Fløgstad

Kjartan Fløgstad (sündinud 4. juunil 1944 Norras Rogalandis Saudas) on uusnorra keeles kirjutav norra kirjanik. Fløgstad on õppinud Bergeni ülikoolis kirjandus- ja keeleteadust ning töötanud seejärel tööstustöölise ja meremehena. Tema esikteos on 1968. aastal ilmunud luulekogu "Valfart". Proosakirjanikuna debüteeris Fløgstad 1970. aastal, kui ilmus tema teos "Den hemmelige jubel". Fløgstad läbimurdeteos oli töölisklassi elust rääkiv romaan "Dalen Portland", mis ilmus 1977. aastal. 1980. aastal ilmunud romaani "Fyr og flamme" peetakse üheks olulisemaks teoseks norra kirjanduses. Romaan räägib kolme põlvkonna näitel Norra tööstustööliste elust 19. sajandil. Autori loomingut iseloomustab "segu rahvalikkusest ja intellektuaalsusest, teooriad kõrgest ja madalast, dogmavabadus ja sõltumatus, aristokraatlik vasakpoolsus, ja mis veel tähtsam, sõnamäng", ütleb Karl Ove Knausgård. Eesti keeles on Fløgstad'lt ilmunud novell "Aken sadama poole" (tõlkinud Arvo Alas) samanimelises novellikogus (LR 6/7 1988). 1978 – Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhind 1997 – Doblougi preemia Karl Ove Knausgård, "Minu võitlus 1", Varrak 2016, lk 321
Klikker

Klikker on elektrooniline nutivahend, mis võimaldab loengupidajal saada kuulajatelt loengu ajal kohest tagasisidet. Klikker on pult, millel on numbrite ja tähtedega märgistatud nupud. Loengupidaja esitab auditooriumile slaidil oleva küsimuse ja annab numbrite või tähtedega tähistatud vastusevariandid. Kuulaja otsustab, milline vastusevariant on õige või tema arvates kõige sobilikum, ja vajutab puldil vastavat numbrit või tähte. Pärast vastamist tekib slaidile diagramm, mis näitab, kuidas kuulajate vastused jagunesid. Klikkereid on hea kasutada arvuka kuulajaskonna puhul, sest see annab kuulajatele võimaluse loengus aktiivselt osaleda, sealjuures jäävad vastajad anonüümseks. Loengupidaja saab vastavalt vastuste diagrammile mõne olulise teema üle seletada. Klikkerite idee tõi Eestisse Inglismaal õppinud informaatikatudeng Kristjan Korjus. Mirjam Paales (2012). "Klikkerid". Tartu ülikooli e-õppe ajakiri. Vaadatud 18.01.2017. "Tartu Ülikoolis võeti kasutusele klikkerid". 20.12.2011. Vaadatud 18.01.2017.
Kordetamine

Kordetamine on hobuse treenimisviis, kus hobune on kinnitatud pika nööri külge ja täidab maas oleva ja nööri käes hoidva inimese käsklusi. Kordetamine on oluline nii noore hobuse kui ka kogenud looma treenimisviis, mis võimaldab õpetada hobust kuulama ja täitma häälkäsklusi ja jälgima kordetaja kehakeelt, aitab hobust harjuda sadulaga ja suulisega. Tavaliselt õpetatakse kordetamisel hobust tegema kõiki harjutusi, mida hiljem nõutakse ratsanikku kandvalt hobuselt.
Väike õuduste pood

"Väike õuduste pood" (inglise "The Little Shop of Horrors") on USA 1960. aasta õudusfilm. Filmi režissöör ja produtsent on Roger William Corman. Filmi stsenaariumi kirjutas Charles B. Griffith. Filmi tootis Santa Clara Productions.
Põhjatähe orden

Põhjatähe orden (rootsi keeles Nordstjärneorden) on Rootsi autasu (orden), mida antakse tsiviilteenete eest. Ordeni asutas 1748 Rootsi kuningas Fredrik I. Aastast 1975 antakse ordenit välja vaid välismaalastele, kel on olulisi teeneid välissuhete arendamisel Rootsiga, ja Rootsi kuningliku perekonna liikmetele. Alates 1. jaanuarist 2023 antakse ordenit taas välja nii Rootsi kui ka välismaa kodanikele. Ordenil on viis klassi ja üks medaliklass. Komandöri suurrist I klassi komandöririst Komandöririst I klassi rüütlirist Rüütlirist Yoko Alender Toomas Asser Ene Ergma Sirje Helme Alexander von Benckendorff Paul-Eerik Rummo Anders Anton von Stiernman Eino Tamm Henrik Salum Gritzner, Maximilian. Handbuch der Ritter- und Verdienstorden aller Kulturstaaten der Welt innerhalb des XIX. Jahrhunderts. Auf Grund amtlicher und anderer zuverlässiger Quellen zusammengestellt. Leipzig: Verlagsbuchhandlung von J. J. Weber, 1893. Lk 476-479 [1]. Swedish Royal Court: Orders and medals. The Order of the Polar Star
Suurvürst Gediminase orden

Suurvürst Gediminase orden (leedu keeles Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordinas) on Leedu riiklik autasu (orden). Orden asutati 1928. Ordenit ei antud välja Leedu NSV ajal. Pärast Leedu iseseisvumist 1991. aastal hakati ordenit jälle välja andma. Orden on nimetatud Leedu suurvürsti Gediminase järgi ning sellega autasustatakse Leedu kodanikke silmapaistva tegevuse eest tsiviil- ja avalikes ametites. Selle ordeniga võib austada ka välisriikide kodanikke. Ordenil on kujutatud Gediminase sambaid, mis on üheks Leedu rahvussümboliks. Suurvürst Gediminase ordenil on 5 järku: Valerija Novodvorskaja (2008) Ljudmila Aleksejeva (2008) Ivars Godmanis (2008) Javier Solana (2005) Michael Clemmesen Tarmo Kõuts (2004) Kristiina Ojuland (2004) Marko Mihkelson (2004) Anders Fogh Rasmussen (2004) Kōichirō Matsuura (2001) Aleksandra Juozapėnaitė-Eesmaa (1999) Regimantas Adomaitis (1997) Irena Veisaitė (1995) George Soros Mstislav Rostropovitš Juan Antonio Samaranch Edvard Beneš Suurrist Komandöri Suurrist Komandöririst Ohvitseririst Rüütlirist Medal "Order of the Lithuanian Grand Duke Gediminas". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. veebruar 2013. Vaadatud 29. oktoobril 2022.
Musta Kotka orden

Musta Kotka orden (saksa keeles Schwarzer Adlerorden) oli Preisi kuningriigi ja alates 1918. aastast on Preisi kuningliku perekonna kõrgeim autasu (orden). Ordeni asutas 18. jaanuaril 1701 Preisi kuningas Friedrich I. Ordenil on 1 klass. Ordeni märk on sinise emailiga Malta rist, mida kantakse keti või oranži suurpaela küljes koos rinnaskantava suure kuldtähega. Aleksandr III Alexander von Benckendorff Katariina II Nikolai I Nikolai II
Pöörise tänav

Pöörise tänav on tänav Tallinnas Mustamäel Kadaka asumis. Tänav on ligi 200 m pikkune. Pöörise tänav sai nime 30. mail 2012. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 289
Rahvusvaheline Automaatjuhtimise Föderatsioon

Rahvusvaheline Automaatjuhtimise Föderatsioon (inglise International Federation of Automatic Control, lühend IFAC) on rahvusvaheline föderatsioon, mis hõlmab 52 rahvuslikku automaatjuhtimise komiteed (sh Eesti Rahvuslik Automaatjuhtimise Komiteed). IFAC asutati 1957. Eesti Rahvuslik Automaatjuhtimise Komitee IFACi koduleht
Kanada Kuninglik Selts

Kanada Kuninglik Selts (inglise Royal Society of Canada, lühend RSC) on Kanadas tegutsev riiklik organisatsioon (teaduste akadeemia), millel on Kanadas juhtiv roll teaduse ja hariduse toetamisel ja nendega seotu uurimisel. RSC kuulub umbes 2000 akadeemikut (koos välisriikide ja auakadeemikutega). RSC asutati 1882 John Douglas Sutherland Campbelli eestvõttel. RSC koduleht
Rahvuslik Teaduste Akadeemia

Riiklik Teaduste Akadeemia (inglise keeles National Academy of Sciences, lühend NAS) on Ameerika Ühendriikide juhtiv teadusorganisatsioon (teaduste akadeemia). NAS moodustati 3. märtsil 1863. Tänapäeval on NAS-is umbes 2200 tegevakadeemikut ja üle 400 välisriigi akadeemiku. Svante Pääbo Alar Toomre Endel Tulving ... Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia Ameerika Filosoofiaselts NASi koduleht
Turkish Airlinesi lend 6491

Turkish Airlinesi lend 6491 (TK6491/THY6491) oli MyCargo Airlinesi ja Turkish Airlinesi vahendatud lend, mis pidi Hongkongist Biškeki kaudu Istanbuli jõudma. 16. jaanuaril 2017 juhtus lennukiga Boeing 747-412F Manasi rahvusvahelises lennujaamas maandumisel õnnetus. Vähemalt 38 inimest sai surma, neljast pardal olnud meeskonnaliikmest ei pääsenud eluga mitte keegi. http://uudised.err.ee/v/valismaa/39702de4-84f0-43d7-8b7b-c7975908efdb/korgozstanis-hukkus-lennuonnetuses-32-inimest
Ricardo Piglia

Ricardo Emilio Piglia Renzi (24. november 1941 – 6. jaanuar 2017) oli Argentina kirjanik. Eesti keeles tema teoseid seni ilmunud ei ole. 2001. aastal lavastas Marcelo Piñeyro tema teose "Plata Quemada" põhjal samanimelise filmi (inglise keeles "Burnt Money"). Film võitis mitu rahvusvahelist filmiauhinda. 2011 Rómulo Gallegose auhind
Carl Gustav von Wahl

Carl Gustav von Wahl (28. august 1766 Pangodi – 29. juuli 1825 Põltsamaa) oli Liivimaa mõisaomanik. Pärast kooliaega Tartus õppis ta aastatel 1785–1788 oma isa kõrvalt mõisavalitsemist Nēķina mõisas, kus isa oli sel ajal rentnik. Edaspidi oli Carl Gustav von Wahl ka ise mitme mõisa rentnik. 1804. aastast kuni surmani rentis ta Põltsamaa mõisa, lossi selle omanikelt Bobrinskitelt ning hiljem Gagarinitelt alates 1804. aastast kuni oma surmani. Sel ajal olevat ta oma tegevusega kogunud rohkelt usaldust ja tuntust. Ühtlasi oli ta pikka aega Põltsamaa kihelkonnakiriku eestseisja. Ta oli ka mitme mõisa omanik. 1811. aastal omandas ta pandilepinguga Kavastu mõisa ja ostis selle 1818. aastal, samal aastal ostis ka Pajusi, 1821 Kaave ja 1824 Tapiku mõisa. Kaave mõisa müüs ta hiljem maha. Carl Gustav von Wahl oli abielus kaks korda ja kahe abikaasaga sai Carl Gustav kokku 14 last. Esimene naine Henriette, sünd Edwards (1782–1810), suri pärast kuuenda lapse sündi, teine abikaasa, Martha, sünd Bates (1792–1865), sai kaheksa last. Lisaks oma perekonnale, hoolitses ta ka õe viie orvuks jäänud lapse eest. Otto Alexander Karl von Wahl (1803–1844), Kavastu mõisa pärushärra Eleonore Maria (1804–1845) Eduard von Wahl (1805–1857) Karl Georg von Wahl (1806–1876) Alexei von Wahl (1808–1866) Henriette Emilie (1810–1826) Wilhelm Gustav von Wahl (1812–1890) Alexander (1814–1817) Auguste Elisabeth (1815–) Georg Heinrich (1817–1820) Marie (1818–1820) Dorothea (1819) Gottlieb Christian Otto von Wahl Sophie Juliane (1824–1917) Tema kahest abielust sündinud 14 lapsest hargnesid mitmed Wahlide liinid: Kavastu, Pajusi-Tapiku, Tapiku, Lustivere, Päinurme, Sürgavere ja Maramaa-Anne. Perekond von Wahli kalmistu Pajusi-Pisisaare tee ääres, Põltsamaa Vallaleht, nr. 4, 20 märts 2018v lk 7 Harpe, lk 35–38. Harpe, lk 36. Rahvusarhiivi kinnistute register. Harpe, lk 41–43. Ena von Harpe. Carl Gustav v. Wahl. – Erlebtes Livland: Die Familie v. Wahl 1795–1993. Weißenhorn 1995, lk 35–43.
Korporatsioon Nevania

Nevania oli Peterburis 1847. aastal asutatud baltisaksa üliõpilaskorporatsioon. Selle liikmed olid Peterburi kõrgkoolides õppinud peamiselt sakslastest üliõpilased. Suurem osa liikmetest pärines Venemaa keisririigi Läänemere kubermangudest (Eestimaa, Liivimaa, Kuramaa), vähem oli liikmeskonnas mujalt pärit üliõpilasi, sealhulgas oli ka üks Belgiast pärit tudeng. Nevania suleti 1917. aastal. "Album Nevanorum 1847–1908". Koostanud Erich Hesse. 2. trükk. Tartu 1909. Lk 17 Einst und jetzt. Gesamtverzeichnis der Bände 1–50 (1956–2005) und der Sonderhefte. Lk 215 "Album Nevanorum 1847–1908". Koostanud Erich Hesse. 2. trükk. Tartu 1909. 232 lk
Saarimaa Ülikool

Saarimaa Ülikool (saksa Universität des Saarlandes) on ülikool Saksamaal Saarimaa liidumaal Saarbrückeni ja Homburgi linnas; ühtlasi ainus selle liidumaa ülikool. Ülikooli asutasid Prantsusmaa võimud 1948. aastal Homburgi linnas (enne 1957. aastat ei kuulunud see linn Saksamaa Liitvabariiki). Tänapäeval õpib ülikoolis umbes 15 000 üliõpilast. Ülikooli koduleht
Subutai

Subutai, ka Sübedei (klassikalises mongoolia keeles: Sübügätäi või Sübü'ätäi, uuemas mongoolia keeles: Сүбээдэй, Sübedei 1175–1248) oli mongoli väejuht ja üks peamisi Tšingis-khaani, Ugedei-khaani ja Batu-khaani strateege. Tema ettevalmistused sõjakäikudeks olid põhjalikud, alustades spioonide saatmisest vaenlase maale kuni soodsa lahingupaiga valikuni vahetult enne kokkupõrget. Subutai hindas alistatud rahvaste insenere ja nende saavutusi sõjatehnikas. Ta kasutas insenere ja nende loodud vahendeid (piiramismasinad, katapuldid) oma sõjakäikudel. Tänu ülevõetud oskustele ja ratsaväe kiirele manööverdamisvõimele alistasid mongolid Hiinast Euroopasse ulatuva territooriumi. Subutai oli osaline Hiina, Horezmi, polovetside, alaanide, Gruusia ja mitme Vene vürstiriigi alistamisel ning tema juhtimisel võideti Euroopas Poola, Ungari ja Saksa ordu. Richard Gabriel, Genghis Khan's Greatest General Subotai the Valiant, University of Oklahoma Press, 2004, lk. 6 David Morgan, The Mongols (2nd ed.), Malden, Massachusetts, USA; Oxford, UK; Carlton, Victoria, Australia: Blackwell Publishing, 2007 lk.5 Henry H. Howorth, History of the Mongols from the 9th to the 19th Century: Part I: The Mongols Proper and the Kalmuks. New York, USA: Burt Frankin, 1965, lk.55-62
Doris Bures

Doris Bures (sündinud 3. augustil 1962) on Austria poliitik, alates 2. septembrist 2014 Austria Rahvusnõukogu president (parlamendi spiiker). Ta oli alates 8. juulist 2016 kuni 26. jaanuarini 2017 koos Karlheinz Kopfi ja Norbert Hoferiga Austria presidendi kohusetäitja. Ta kuulub Austria Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse ja on juhtinud mitut ministeeriumi. 8. juulil 2016 sai eelmise presidendi Heinz Fischeri ametiaeg läbi ning kolm Rahvusnõukogu presidenti võtsid tema kohustused üle. 4. detsembril 2016 valiti uueks presidendiks Alexander Van der Bellen, kes vannutati ametisse 26. jaanuaril 2017.
Smolnõi instituut

Smolnõi instituut (vene keeles Смольный институт) on Venemaal Peterburis asuv klassitsistlik hoone. Hoone on arvele võetud kultuurimälestisena. Hoone on tuntud eeskätt seoses 1917. aasta oktoobrirevolutsiooniga, kui seal asus bolševike staap ja revolutsiooni järel ka riigi valitsus. Hoone ehitati mitte hiljem kui 1806. aastal Giacomo Antonio Domenico Quarenghi projekti järgi. Enne 1917. aastat kasutas hoonet õppeasutus Õilsate Aadlineiude Smolnõi Instituut (vene keeles Смольный институт благородных девиц). Selle õppeasutuse järgi kutsutakse hoonet Smolnõi instituudiks. Tänapäeval on hoone Peterburi kuberneri residents. Hoones on ka muuseum.
Reseedalised

Reseedalised (Resedaceae) on õistaimede sugukond kapsalaadsete (Brassicales) seltsist. Sugukonda kuulub ligikaudu 8 perekonda kokku umbes 100 liigiga. Eestis on esindatud perekond reseeda (Reseda).
Ülerahu

Ülerahu on Lääne maakonda Haapsalu linna territooriumile jääv 0,48 hektari suurune saar (rahu). Saare rannajoone pikkus on 434 meetrit. Rahu jääb Väinamere hoiuala Väinamere saarte sihtkaitsevööndisse. Saare koordinaadid on 58° 50′ N, 23° 29′ E. Alarahu Ülerahu Eesti looduse infosüsteemis
Väike Pihlakare

Väike Pihlakare on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Salinõmme küla alal Soonlepa lahes Hiiumaa laidude maastikukaitseala koosseisus asuv 0,23 hektari suurune saar (kare). Saare rannajoone pikkus on 211 meetrit. Väikesest Pihlakarest 100 meetrit kagus asub Suur Pihlakare. Saar ise asub 400 meetri kaugusel Salinõmme poolsaarest. Saar on liivase pinnamoega. Kare koordinaadid on 58° 50′ N, 22° 58′ E. Väike Pihlakare Eesti looduse infosüsteemis
Väike Härjamaa

Väike Härjamaa (ka Väike-Härjamaa) on 0,62 hektari suurune saar Väinameres, halduslikult Lääne maakonnas Haapsalu linnas Matsalu rahvuspargi alal. Saare rannajoone pikkus on 454 meetrit. Väikese Härjamaa kõrval 500 meetrit läänes on Suur Härjamaa. Saare koordinaadid on 58° 51′ N, 23° 22′ E. Väike Härjamaa Eesti looduse infosüsteemis