laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kildu

Kildu on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Küla lähistel voolab Kildu oja. Külast voolab läbi Lemmjõgi, millele on paisutatud Kildu järv. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Kildul asus kuni 2014. aastani Kildu Põhikool, mille ajalugu ulatub tagasi 1909. aastasse. Aastatel 2014-2016 oli Kildu koolimajas Suure-Jaani Kooli Kildu õppekoht. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 9.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Lemmjõgi Eesti looduse infosüsteemis
Kobruvere

Kobruvere on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Külast voolab läbi Lemmjõgi, millele on paisutatud Kobruvere paisjärv. Samuti asub külas Kruusaaugu järv. Tammeveski kivi Tammeveski järv Kobruvere paisjärv Lemmjõgi Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 9.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Lemmjõgi Eesti looduse infosüsteemis Kobruvere paisjärv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 19.08.2016)
Kootsi

Kootsi on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Külast voolab läbi Navesti jõgi. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 9.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kuhjavere

Kuhjavere on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Asustus paikneb küla territooriumi loodenurgas. Seda läbib Jaska–Aimla tee ning sellega liitub Vöivaku–Kuhjavere tee. Küla põhjaosa on kaetud valdavalt metsaga. Territooriumi kaguosa võtab enda alla Parika raba. Loodenurka läbib Saiga oja. Kuhjaveres Parika rabas asuvad Parika Pühajärv, Parika Väikejärv ja osa Parika järvest. Ülejääv osa järvest ning raba lõunaosa jäävad Aimla küla territooriumile. Raba ja sealse elustiku kaitseks on asutatud Parika looduskaitseala. Küla esmamainimine jääb 1584. aastasse (Chuiawer). Praeguse küla territooriumil asunud Aimla kabel oli lagunenud juba 17. sajandiks, kuid see kuulus Aimlas asunud külakalmistu juurde. Maarevisjoni protokollis 1601. aastast on Kuhjaverre märgitud kolm talu, lisaks kolm üksjala elamist (popsikohad). Pärast Poola-Rootsi sõdu on 1624. aastal märgitud, et küla oli tühi. Maarevisjoni materjalides kirjutati 1638. aastal, et Olustvere mõisa alla kuulunud külas (Kohefer) oli kolm talu. 1688. aasta maarevisjonist võib juba järeldada, et Kuhjavere on jagatud pooleks Olustvere ja Jaska mõisate vahel. 1766. aasta personaalraamatu järgi on Olustvere mõisa all Kuhjaveres üheksa peret, Jaska mõisa all kümme peret. 1866. aastast kuulus kogu küla Olustvere valda. Kuhjaveres asus 20. sajandi alguses ka kaks tuuleveskit, Kitse ja Tupe taludes. 1925 rajati Kuhjavere Masinatarvitajate Ühistu. Külas olid masinakuur ja saekaater. Elekter viidi külla 1942. aastal. 1940ndate lõpus rajati Olustvere valda kolm väikest kolhoosi: Aimla "Tasuja", Kuhjavere "Võit" ja Ülde "Kungla", mis hiljem ühinesid kolhoosiks "Võit". Kolhoosikeskus jäi Ülde külla. Kolhoos likvideeriti 1993. aastal ja selle kohale moodustati osaühing Kungla. 1949–1962 tegutses Kuhjaveres kahe liitklassiga 4-klassiline algkool. Asulas tegutseb Kuhjavere Küla Selts, mis loodi 1999. aastal. Samal aastal valiti ka esimene külavanem – Romeo Mukk. Selts pälvis 2001. aastal oma tegevuse eest maakonna parima mittetulundusühingu nimetuse. 2005. aastast peetakse Kuhjavere külateatrite festivali. Külateatrite päevana alustanud üritus kasvas 2006. aastal kahepäevaseks. Esinejate rohkuse tõttu on mõnel aastal festivali peetud ka kolmel päeval. 2007. aastal sai Kuhjavere aasta küla aunimetuse. Kuhjavere sõpruskülad on Vaulammi Soomes, Palasi Lääne-Virumaal ja Mustjala Saaremaal. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 9.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Oleg Roslavlev (1970). Polnische Akten I 1582-1591. München. Lk 171. Oleg Roslavlev (1967). Das Pernauer Land 1624. München. Lk 73. Kuhjavere küla ajalugu 10 aastat Kuhjavere külateatrite festivali : 2005–2014, MTÜ Kuhjavere Küla Selts Mazur, Tanel. "Aasta küla tiitli sai Viljandimaal asuv Kuhjavere" Eesti Päevaleht, 18.08.2007 Kuhjavere küla koduleht Kuhjaveres toimuvad külateatrite päevad menu.err.ee, 17. august 2014 "Kuhjavere küla rahvas vennastub venelastega" Sakala, 11. aprill 2009
Kuiavere

Kuiavere on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Küla loodepiiril voolab Pelda oja, millele on paisutatud samuti loodepiiril asuv Pelda järv. 17. ja 18. sajandi vahetusel rajatud Pelda veski kuulus küll ajalooliselt Jaska mõisa alla. Varasemat ajalugu meenutavad Kuiavere põldudel paiknevad kultusekivid. Kuiaveret on mainitud aastail 1583–1585 vardjaskonna keskusena (Kurauer, Kuiawer), vardjaks Kiegier Hanc. 1601. aastal elas külas (Ceufer) kuus talunikku ja üks üksjalg oma peredega. 1624. aastaks oli küla sõdade tulemusena inimtühi. 1638. aastaks oli küla allutatud Alaküla mõisale, elas seal kaks talunikku, venelane Jasku ja Rakverest tulnud Siim, lisaks saunikuna soomlane Rotzin Juergen. 1688. aastaks Kuiavere aga jagatud Olustvere mõisa ja Sürgavere mõisa vahel. Olustvere mõisa alla kuulusid 1688. aastal talud Alla Mats ja Pertle Jürgen, Sürgavere alla Pertle Naan koos Pakso Bertliga, Tehvane Mats ja Madis, Kange Mardi Ool koos Jaaniga, Kange Mardi Mats, Kentsa Jaan ja Jaak, Kaltso Jürgen, ja uute taludena Kange Mardi Peet, Kobbine Hans. Alates 1866. aastast kuulus Kuiavere jagatuna Olustvere ja Sürgavere valla alla, alles 1939. aastal küla taasühendati Olustvere valla koosseisu. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 13.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kurnuvere

Kurnuvere on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Külas voolab Tääksi oja, mis küla põhjapiiril suubub Navesti jõkke. Küla lääneosas voolab Pelda oja, mis suubub Tääksi ojasse. Külas asub Kurnuvere paisjärv. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 13.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kõidama

Kõidama on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Külas asub Kõidama tiik. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 13.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Lahmuse

Lahmuse on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Külas voolab Lõhavere oja, millele on paisutatud Lahmuse järv. Külas on olnud Lahmuse mõis. Mõisa hoonetes töötab tänapäeval Lahmuse Kool. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Lõhavere oja Lahmuse kivi Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 14.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Lemmakõnnu

Lemmakõnnu on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 14.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Mudiste

Mudiste on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Suure-Jaani linna lähistel on Mudiste teerist. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 20.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Munsi

Munsi on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 20.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Navesti

Navesti on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Külast voolab läbi Navesti jõgi. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Külas on olnud Navesti mõis. Navesti maastikukaitseala Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 20.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Nuutre

See artikkel räägib külast. Perekonnanime kohta vaata artiklit Nuutre (perekonnanimi). Nuutre on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Külas voolab Ängi oja, millele on paisutatud Nuutre-Kõpu paisjärv. Haldus- ja asustusjaotus, vaadatud 3.01.2023. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 22.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 29.12.2020.
Paelama

Paelama on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Küla lähistel voolab Paelama oja, millesse voolab Savioja ja millesse omakorda Kõrgesilla oja. Paelama küla asub Soomaa Rahvuspargi lähedal. Paelama küla ümbritsevad segametsad ja männikud. Soodes küla lähedal kasvab palju pääsusilmi, leidub käpalisi. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 22.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Põhjaka

Põhjaka on küla Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas. Küla lähistel paikneb Põhjaka soo. Küla põhjaosas voolab Lõhavere oja. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. 1977. aastal liideti külaga Mähküla. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 22.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Põhjaka1" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Rääka

Rääka on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Küla lähistel voolab Rääka kraav. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Külas on olnud Rääka karjamõis. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 22.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Vihi

Vihi on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Külas asub Vihi Sillaotsa järv. Külast voolab läbi Navesti jõgi, samuti voolavad külas Lõhavere oja ja Maltssaare oja, mis küla edelaosas suubuvad Navesti jõkke. Küla lähistel voolab Vihiküla peakraav. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. jaanuar 2016. Vaadatud 31. juulil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 25.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Võivaku

Võivaku (ka: Võhma) on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Külast saab alguse Viru oja. Küla läänepiiril voolab Pelda oja, millele on paisutatud Kerita järv. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 25.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Ängi

Ängi on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Külas asuvad Vingissaare voor ja Engi tiik, külast voolab läbi Ängi oja. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda. Külas on olnud Ängi mõis. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 25.05.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Puukentsefaliit

Puukentsefaliit ehk puukajupõletik on viiruslik nakkushaigus, mis levib puugihammustuste ja lehma- ning kitsepiima kaudu. Puukentsefaliidi viirus Lyme'i tõbi Puugid P.Lahdenne, A. Pitkäranta, J.Oksi, O.Vapalahti, Miks karta puuki, AS Medicina, 2012, ISBN 978-9949-9194-3-7 P. Lahdenne, A. Pitkäranta, J. Oksi, O. Vapalahti, Miks karta puuki, AS Medicina, 2012, ISBN 978-9949-9194-3-7 Referaat Miksikeses "Puukentsefaliit on ohtlik nakkushaigus", Virumaa Teataja, 22. mai 2007 "Puukentsefaliit", Õhtuleht, 21. aprill 2009 Kadri Tonka, "Puugihaigus võttis metsarõõmud", 25. aprill 2009
Varstu

Varstu on alevik Võru maakonnas Rõuge vallas, endise Varstu valla halduskeskus. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas alevikus 330 inimest. Neist 318 (96,4%) olid eestlased. Alevikus asub Mõniste-Ritsiku Ristija Johannese kirik ja selle kõrval Ritsiku kalmistu. Mõniste-Ritsiku kirik (2013) Ritsiku kalmistu (2013) Varstu Kool Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 26.08.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Statistikaameti andmebaas Varstu Ühispanga nõukogu ja juhatus, 5. juuli 1936. Foto Gustav Zopp
Veriora

Veriora on alevik Põlva maakonnas Räpina vallas, endise Veriora valla keskus. Alevikus on Veriora raudteejaam. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Vastse-Kuuste

Vastse-Kuuste on alevik Põlva maakonnas Põlva vallas. Aastatel 1990–2017 oli alevik Vastse-Kuuste valla halduskeskus. Alevikus asub Vastse-Kuuste raudteejaam. Vastse-Kuustes sündisid Otto Friedrich von Richter, Toomas Anni, Argo Golberg ja Ilme Riiv. ‎ Ahja–Vastse-Kuuste tee Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Boris Kõrver

Boris Kõrver (30. märts 1917 Tallinn – 17. august 1994 Tallinn) oli eesti helilooja. Lõpetanud J.Westholmi gümnaasiumi 1936 aastal. Aastatel 1932–1933 õppis Tallinna Konservatooriumis E. Noorma-Raudkatsi klassis, hiljem eraviisiliselt Artur Lemba käe all klaverit. Aastatel 1937–1940 õppis Tartu Ülikoolis majandust. Aastal 1950 lõpetas Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Heino Elleri kompositsiooniklassi. Kuulus üliõpilaskorporatsiooni Vironia. Teise maailmasõja ajal mobiliseeriti Nõukogude armeesse Kama jõe äärde. 13.mail 1942 kutsuti Jaroslavli Eesti kunstiansamblitesse. Sealse džässorkestri repertuaar oli valdavalt tema loodud ja seatud. Boris Kõrver mängis klaverit džässorkestris "Kuldne Seitse" (1938–1941 ja 1947–1950) ning Tallinna Noorte Maja orkestris (1944–1947). Ta töötas Tallinna Muusikakoolis muusikateoreetiliste ainete õpetajana (1950–1952), Eesti NSV Riikliku Filharmoonia puhkpilli- ja estraadiorkestri dirigendina (1952–1953), oli Eesti Heliloojate Liidu juhatuse esimehe asetäitja (1953–1966) ja esimees (1966–1974). Aastast 1974 tegutses vabakutselise heliloojana. Boris Kõrveri loomingu põhiosa moodustab laululooming, koorimuusika ning 11 muusikali ja operetti. Ka on ta loonud muusikat filmidele, sümfoonilist muusikat, sh Viiulikontsert (1951/1973) ning lastelaule ja -palu. Kõrveri muusika on rahvalik ja meloodiarohke, alatoonililt lüüriline, intiimne ja soe. "Ainult unistus" (1955) "Laanelill" (1959) "Teie soov palun?" (1962) "Hermese kannul" kaasautor Leo Normet. "Tuhat meetrit armastust" "Mees pisuhännaga" (1968) "Kapsad ja kuningad" (1971) "Raha paneb rattad käima" (1978) "Kuskil Montparnasse'il" (1980) "Valgus Koordis" "Andruse õnn" "Tagahoovis" "Kui sa traktorile korraks puhkust annad" "Mis sina maamees merest tead" "Kadriorg" "Kui õitseb sirel" "Kalurilaul" "Põhja valge naine" "Nii lõppes armastus" ("Ebatruudus") "Tallinn, mu Tallinn" "Küll sinust meri mehe teeb" "Põhjaranniku valss" "Näitleja" "Tulega ei tohi mängida" 1949 ja 1950 – Nõukogude Eesti preemia 1951 – Stalini preemia (NSV Liidu riiklik preemia) laulude "Meil kolhoosis", "Suveõhtul", "Kiik kutsub" ja "Pärast tööd" eest 1955 - Eesti NSV teeneline kunstitegelane 1965 - Eesti NSV rahvakunstnik 1975 – Eesti NSV muusika aastapreemia 1976 – A. Aleksandrovi nimeline hõbemedal 1977 – Rahvaste Sõpruse orden Tema tütar Marianne Kõrver on filmirežissöör.
Puitehistöö

Puitehistöö on puidust ilu- ja tarbeesemete, ka mööbli ja arhitektuuridetailide valmistamine. Levinumad puitehistöös kasutatavad puiduliigid on tamm, pukspuu, pärn, pähklipuu. Levinumad tehnikad on lõikamine, nikerdamine, põletamine, maalimine, aaderdamine, puulõige, rotangpunutis, kuldamine. Puitehistöös kasutatakse tööriistadena peitlit, puuri, rasplit ja saagi. Üks puitehistöö tehnikaid on intarsia, mis seisneb eri värvi õhukeste puitplaatide kombineerimises mingi suurema pinna kaunistamiseks. Reeglina valmistatakse intarsias geomeetrilisi mustreid, kuid tehakse ka figuraalseid kompositsioone. "Tartu Kutsehariduskeskuse õppematerjalid". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. märts 2014. Vaadatud 30. detsembril 2012.
Mariann Saar

Mariann Saar (sündinud 15. oktoobril 1988[viide?]) on eesti poplaulja. Ta oli telesaate "Eesti otsib superstaari" esimese hooaja finalist ning saavutas 8. koha, langedes välja teisena. Ta on osalenud WAF kooriga "Valge gospeli" kontserdisarjades. "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 428
Ainja

Ainja (ka: Aine) on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas (varem Karksi vallas). Külast voolab läbi Kõpu jõgi, millele on paisutatud Ainja järv. Külas asuvad Ainja maastikukaitseala, Ainja Sinejärv ja Ainja kalmistu. Ainja mäed Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 25.04.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Ainja järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 22.08.2016)
Anna-Liisa Supp

Anna-Liisa Supp (sündinud 3. veebruaril 1987) on eesti poplaulja. Ta oli 2007. aastal telesaate "Eesti otsib superstaari" esimese hooaja finalist ning saavutas finaalis kuuenda koha. Anna-Liisa Supp ja Fredi Kaasik osalesid duetina Aphro Tito 2006. aasta Eurolaulul lauluga "Sweet Separation", mis saavutas üheksanda koha. Anna-Liisa on osalenud ka saates "Kaks takti ette". 2007. aasta augusti lõpus läks Supp koos DJ Widenskiga house-muusika turneele ja ongi sellele muusikastiilile truuks jäänud[viide?]. Sama aasta lõpus ilmus talt reklaamsingel «Bigger than Everything». "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 428. Anna-Liisa Supp My Space'is
Rivo Kingi

Rivo Kingi (sündinud 14. märtsil 1987) on laulja. Kingi oli üks telesaate "Eesti otsib superstaari" esimese hooaja üheksast finalistist. Ta on olnud bändi Paingreed solist. 2010. aastast mängib ta süntesaatorit ansamblis Epordwerk, mille solist on tema vend Karl-Kristjan Kingi. Ta on näidelnud kriminaal-telesarjas "Ohtlik lend". "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 428 Superstaariks pürgiv Rivo Kingi tahab Pärnuni vastu pidada, Pärnu Postimees, 23. aprill 2007 Superstaaril jätkav Rivo Kingi naudib elu, Pärnu Postimees, 13. aprill 2007
Hanna Pakarinen

Hanna Helena Pakarinen (sündinud 17. aprillil 1981 Lappeenrannas) on soome laulja, Soome esimese televisioonikonkursi (2004) "Idols" võitja. Saate finaalis esitas ta Tina Turneri loo "Simply the Best", kohtunike valitud Banglesi loo "Eternal Flame" ja konkursi võitjale tehtud laulu "Tulin voittamaan". Ta esindas lauluga "Leave Me Alone" Soomet 2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Helsingis, kus saavutas 53 punktiga 17. koha. "When I Become Me" (9. juuni 2004) "Stronger" (7. september 2005) "Lovers" (14. veebruar 2007) "Love In A Million Shades" (14. jaanuar 2009) "Paperimiehen Tytär" (2010) "Olipa kerran elämä" (2013) "Synnyin, elän, kuolen" (2016) Laulja koduleht
Kemolitotroofid

Kemolitotroofid (ka kemosünteesijad, kemosünteesijad bakterid, kemolitotroofsed bakterid, kemolitotroofsed mikroobid) on mikroorganismid (peamiselt bakterid), kes saavad energiat keemiliste sidemete energiast (erinevalt autolitotroofidest, kes saavad energiat valguskiirgusest) ja kasutavad elektroni doonorina anorgaanilisi ühendeid (erinevalt kemoorganotroofidest, kes kasutavad selleks orgaanilisi ühendeid). Kemolitotroofid on näiteks tioonbakterid, vesinikubakterid, sulfaatijad bakterid. kemoautotroofid toitumistüübid
Streik (film)

"Streik" (originaalpealkirjaga "Walkout") on 2006. aastal televisiooni tarbeks valminud draamafilm. Filmi aluseks on 1968. aastal East Los Angeleses California osariigis aset leidnud sündmused. Alexa Vega mängib üliõpilasaktivist Paula Crisóstomot.
Agoonia

Agoonia on faas enne kliinilist surma – teadvuse ja pulsi kadumine, hingamise aeglustumine, reflekside kadumine. Elundkondade talitlus jätkub. Kui agoonias inimene abi ei saa, järgneb kliiniline surm.
Seitsmesed uudised

"Seitsmesed uudised" on TV3 eestikeelne uudistesaade. Saate pealkiri oli vahepeal "TV3 uudised", kuid nimi vahetati tagasi, sest rahvas teadis saadet kui "Seitsmeseid uudiseid". Saatejuhid on Liina Kanarbik ja Marek Lindmaa. Uudistejuht on Liina Kanarbik. Päevatoimetajad on Sven Soiver ja Rasmus Sinivee. Reporterid on Allan Muuk, Marie Metsur, Karl-Johannes Kõiv, Virgo Pärn, Sven Soiver ja Rasmus Sinivee. Välisuudiste toimetaja on Sander Terras. Operaatorid on Sven Paldis, Riho Prees, Kalev Hillar ja Indrek Volens. Ilmateadet kannavad ette Britta Luts ja Karmen Mai Karus. Aegade jooksul on uudistesaatejuhid olnud ka Enn Eesmaa, Ene Veiksaar, Mari Torga, Annely Adermann, Irmeli Karja, Hanno Tomberg, Andres Kuusk, Kalev Kruus ja Urmas Liiv. Jaanuaris 2017 tabas "Seitsmeseid uudiseid" skandaal: ERRi uudisteportaal selgitas välja, et TV3 uudistesaatesse on võimalik osta sisuturunduslikke ehk reklaamuudiseid. Peatoimetaja Mart Mardisalu selgituse järgi olevat see võimalik üksnes uudistesaate meelelahutuslikus lõpuosas, kuid Tehnilise Järelevalve Amet algatas sel teemal siiski uurimise. "Seitsmeste Uudiste kontakt". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. oktoober 2022. Vaadatud 27. oktoobril 2022. TV3 müüb "Seitsmestesse uudistesse" hinnakirja alusel uudislugusid
Nantes'i edikt

Nantes'i edikt [n'aanti ed'ikt] on 13. aprillil 1598. aastal Prantsusmaa kuninga Henri IV välja antud dokument, mille alusel tunnistati Prantsusmaal valitsevaks religiooniks katolitsism. Oma veendumusi lubati siiski kuulutada ka reformitud usutunnistuse pooldajatel. Hugenotid (protestandid), kes moodustasid sel ajal kümnendiku Prantsusmaa elanikkonnast, said õiguse pidada jumalateenistusi. Küll aga ei tohtinud nad jumalateenistusi pidada Prantsuse kuningakojas, samuti Pariisis ja linnast viie ljöö ümbruses. Ka Roueni, Dijoni, Toulouse'i ja Lyoni linnas ei lubatud neil jumalateenistusi pidada. Katoliku jumalateenistusi ei tohtinud pidada Saumuri, Sedani, La Rochelle'i, Montaubani ja Montpellier' linnades. Kaitseks katoliiklaste võimalike kallaletungide eest olid hugenotid loonud väesalku ja kindluseid. Hugenottide eriõigused ei sobinud tugevnevale kuningavõimule. Juba Richelieu vallutas hugenottide tähtsaima kindluse La Rochelle'i [laro'šelli] ning tühistas hugenottidele antud poliitilised eriõigused. Senine usuvabadus siiski säilis. Pärtliöö
Kadijivka

Kadijivka on linn Ukrainas Luhanski oblastis. 1937–1940 oli linna nimi Sergo (Sergo Ordžonikidze järgi), enne 1937 ja 1940–1978 Kadijivka (venepäraselt Kadijevka). 1978–2016 kandis nime Stahhanov kaevur Aleksei Stahhanovi järgi. Seda nime kasutavad mässulised nn Luhanski Rahvavabariigi võimud siiani. Peamine majandusharu on kivisöe kaevandamine. Linnas on ka metallurgiakombinaat ja vaguniehitustehas. http://www.ukrstat.gov.ua/druk/publicat/kat_u/2017/zb/06/zb_chnn_0117pdf.zip https://stakhanov.su/ 14. november 2014. Ukrajinska Pravda. Valitsus kinnitas riigi kontrolli all mitteolevate asulate nimekirja (ukraina keeles) http://www.stakhanov.org.ua/ 31. oktoober 2014. Liga Novosti. Террористы оборудовали огневую позицию в центре Стаханова (vene keeles) 1. detsember 2014. Liga Novosti. В Стаханов прибыло спецподразделение "Вымпел" ФСБ РФ - Тымчук (vene keeles)