laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Autoriõigusega kaasnevad õigused

Autoriõigusega kaasnevad õigused ehk naaberõigused on õigused, mis tekivad teose esitajal, fonogrammitootjal, raadio- ja televisiooniorganisatsioonil, filmi esmasalvestise tootjal, varem avaldamata teose pärast autoriõiguse kehtivuse lõppemist esimesena õiguspäraselt avaldaval isikul, samuti autoriõigusega mittekaitstava teose kirjanduskriitilise või teadusliku väljaande avaldajal. Eestis reguleerib autoriõigusega kaasnevaid õigusi autoriõiguse seadus, eelkõige selle 8. peatükk "Teose esitaja, fonogrammitootja ning televisiooni- ja raadioteenuse osutaja õigused (autoriõigusega kaasnevad õigused)", milles kaasnevate õiguste subjektid määratleb § 62 lg 1. Sama seaduse § 621 lg 1 kohaselt kaasnevate õiguste objekti kaitstust eeldatakse ning tõendamiskohustus on kaitstuse vaidlustajal. Kaasnevate õiguste teostamine ei piira autoriõiguse teostamist. § 74 kohaselt kehtivad kaasnevad õigused 50 aastat: 1) teose esitaja suhtes – teose esmakordsest esitamisest arvates (esituse fonogrammile jäädvustatud salvestise avaldamise või üldsusele suunamise korral 70 aastat avaldamisest või üldsusele suunamisest, muu salvestise korral 50 aastat); 2) fonogrammitootja suhtes – fonogrammi esmakordsest salvestamisest arvates (õiguspäraselt avaldatud või üldsusele suunatud fonogrammi korral 70 aastat pärast avaldamist või üldsusele suunamist); 3) televisiooni- ja raadioteenuse osutaja suhtes – saate esmakordsest edastamisest arvates; 4) filmi esmasalvestise tootja suhtes – filmi esmakordsest jäädvustamisest arvates (õiguspärase avaldamise või üldsusele suunamise korral sellest arvates 50 aastat). Varem avaldamata teose, kirjanduskriitilise või teadusliku väljaande kaasnevad õigused, mis on võrdsed autori varaliste õigustega, kehtivad 25 aasta jooksul teose esmakordsest avaldamisest või üldsusele suunamisest (§ 741). § 75 kehtestab kaasnevate õiguste piirangud füüsiliste isikute mitteäriliseks isiklikuks otstarbeks, hariduses ja teaduses, päevasündmuste kajastamisel, tsiteerimisel, ajutiste salvestiste tegemisel ning üldiselt teoste vaba kasutamise korral seaduse 4. peatükis sätestatud juhtudel (kasutamine isiklikul otstarbel, teaduses, hariduses, informatsiooniliselt ja õiguslikult, mäluasutustes, orbteoste kasutamine jne). Eesti keeles on vahel eksitavalt nimetatud naaberõigusi ehk autoriõigusega kaasnevaid õigusi ka naabrusõigusteks. Autoriõiguse seadus Riigi Teatajas (kehtiv versioon, vaadatud 29.08.2017) Autoriõigused ja naabrusõigused. TTU Wiki (vaadatud 29.08.2017) Tanel Õunapuu Intellektuaalne omand ja andmekaitse TLÜ kodulehel (vaadatud 29.08.2017) Aljona Galazan Autor peab end ise aktiivselt kehtestama Sirp, 06.02.2015 (Eeva Mägi intervjuu; vaadatud 29.08.2017) Autoriõigusega kaasnevad õigused, autor.ee Anu Uritam Autoriõigus ja autoriõigusega kaasnevad õigused satelliitülekannete puhul. Õiguse valik Juridica 1/1997
Rapporteur

Rapporteur on prantsuse õigussüsteemis kohtunik, kes valmistab teistele kohtunikele ette kirjaliku raporti käsil olevas kohtuasjas esitatud poolte argumentidest ning täpsustab selles õigus- ning faktiküsimused ja loetleb tõendid. Sarnane roll on ka Euroopa Kohtus.
Max Pechstein

Max Hermann Pechstein (31. detsember 1881 Zwickau – 29. juuni 1955 Lääne-Berliin) oli saksa maalikunstnik, ekspressionist. Varane kokkupuude Vincent van Goghi teostega andis Max Pechsteini loomingule tõuke ekspressionismi suunas. Pärast õpinguid Dresdenis kohtus ta Erich Heckeliga ja kuulus 1906. aastast kunstirühmitusse Die Brücke. Ta oli selle rühmituse ainus akadeemiliselt kunsti õppinud liige. Hiljem Berliinis kogus ta tuntust dekoratiivsete ja värviküllaste maalidega, mis olid mõjutatud van Goghist, Henri Matisse'ist ja fovismist. Aegamööda muutusid tema maalid järjest primitivistlikumaks: ta hakkas kasutama jämedaid musti jooni ja nurgelisi figuure. Kui natsid 1933 Saksamaal võimule tulid, sattus Pechsteini kunst põlu alla. Pechstein oli Berliini Kunstiakadeemia professor kümmekonna aasta jooksul, kuni natsid ta 1933 lahti lasksid. 326 tema maali kõrvaldati Saksa muuseumidest. Tema 16 tööd olid väljas 1937. aastal toimunud "Degenereerunud kunsti" näitusel. Sel ajal tõmbus Pechstein üksildusse Pommeri maakohas. 1945. aastal sai kunstnikust taas akadeemia õppejõud. Järgnevatel aastatel pälvis ta oma loomingu eest rohkesti aunimetusi ja auhindu. Kunstnikuna oli Pechstein küllalt viljakas. Ta valmistas 421 litograafiat, 315 puu- ja linoollõiget ning 165 intaljot, peamiselt oforte. http://www.pechstein.de/ (saksa ja inglise keeles)
Karl Schmidt-Rottluff

Karl Schmidt-Rottluff (1. detsember 1884 – 10. august 1976 Berliin) oli saksa maalikunstnik, ekspressionist. Karl Schmidt sündis Chemnitzi lähedal Rottluffis. 1905. aastal lisas ta oma sünnikoha oma nimele. Karl Schmidt-Rottluff oli üks neljast Dresdeni Kuningliku Tehnilise Kõrgkooli arhitektuuritudengist, kes asutas 1905. aastal kunstnike rühmituse Die Brücke. "Sissesõidutee" (1910) "Õhtu mere ääres" (1919) "Vestlused surmast" (1920) "Rohelise habemega mees" (1920)
Max Beckmann

Max Carl Friedrich Beckmann (12. veebruar 1884 Leipzig – 28. detsember 1950 New York) oli saksa ekspressionistlik maalikunstnik, skulptor, graafik ja kirjanik. Beckmann õppis Weimaris ja Berliinis. Ekspressionistlikku käsitluslaadi asus ta viljelema pärast I maailmasõjas osalemist. Pärast 1930. aastat viibis ta korduvalt Pariisis, kus tutvus Picasso, Henri Matisse'i ja Georges Braque'iga. Kui natsionaalsotsalistid ta "mandunud" kunstnikuks kuulutasid, emigreerus Beckmann esmalt Hollandisse ja 1947. aastal USAsse. Seal töötas ta mitmes kunstikoolis õppejõuna. Beckmanni müstilise loomingu võtmeks on terav ühiskonnakriitika ühendatuna autobiograafiliste ja mütoloogiliste elementidega. Tuntumad teosed: "Öö" (1918–19), "Põrgu" (1919), "Ärasõit" (1932–33), "Püha Antoniuse kiusatus" (1936), "Odysseus ja Kalypso (1943), "Apokalüpsis" (1943) ja "Argonaudid" (1950). Max Beckmann papers, 1904–1974, Smithsonian Institution Archives of American Art
Eduard Vääri

Eduard Vääri (26. juuni 1926 Lapetukme küla, Tartumaa – 17. mai 2005) oli eesti keeleteadlane, filoloogiadoktor (1975). 1950. aastal lõpetas Vääri Tartu Riikliku Ülikooli ning töötas 1952. aastast samas õppejõuna. 1953 kaitses ta kandidaadiväitekirja sugulusalasest sõnavarast läänemeresoome keeltes, 1975. aastast doktoriväitekirja liivi keele algupärastest tuletussufiksitest. 1957. aastal sai Väärist dotsent, 1980. aastal professor ning 1993. aastal emeriitprofessor. õpetamist jätkas ta 1997. aasta kevadeni. 1976–1978 oli ta Helsingi ülikoolis eesti keele lektor. 1990. aastast oli ta EPMÜ keeltekeskuse õppejõud. Tartu Ülikoolis õpetas Vääri sissejuhatust keeleteadusse, üldkeeleteadust, liivi ja vadja keelt, soome-ugri keelte ajaloolist grammatikat ning soome kirjandust. Aastaid juhendas ta pedagoogilist praktikat ning käis igal aastal keeleuurimisretkedel liivlaste juures. Vääri peamised uurimisalad olid läänemeresoome keeled, keeleteaduslikud ja metoodilised probleemid, keeleteaduse ajalugu ning Tartu ülikooli ajalugu. Eduard Vääri avaldas üle 200 uurimuse liivi keelest. Ta koostas ka eesti keele õpiku soomlastele ja "Eesti keele õpiku keskkoolile", millest on ilmunud kümneid kordustrükke. Samuti kirjutas ta eesti keele ja selle õpetamise metoodikast.[viide?] Koos Johannes Silveti ja Richard Kleisiga oli ta üks "Võõrsõnade leksikoni" autoritest.[viide?] Aastatel 1993–1996 oli ta Tartu linnavolikogu haridus- ja kultuurikomisjoni esimees.[viide?] Vääri oli 1999. aastal loodud Eesti Keele Kaitse Ühingu asutajaid, hiljem esimees[viide?], samuti Soome-Ugri Seltsi ja Soome Kirjanduse Seltsi välisliige.. "Keeleteadlane Eduard Vääri: artikleid ja bibliograafia". Koostanud Reet Vääri ja Krista Kerge. Tallinna Ülikool, Tallinn 2011, 370 lk; ISBN 9789949463930 "Liivi rahva keel ja meel. Eduard Vääri uurimused liivlastest ja liivi keelest". Koostajad: Ott Kurs, Tuuli Tuisk, Reet Vääri. Eesti Teaduste Akadeemia Emakeele Selts, Tallinn 2016, 430 lk; ISBN 9789949922222; kättesaadav ka trükifailina 2001 Ferdinand Johann Wiedemanni keeleauhind 2004 Valgetähe IV klassi teenetemärk Tema abikaasa oli Reet Vääri, tütred Haale LeBlanc, Mairit Kratovitš, Elia Vääri. Sven-Erik Soosaar Uurali keelte õpetamise ajaloost Tartu Ülikoolis (vaadatud 18. novembril 2011) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Nekroloog Sven-Erik Soosaar Uurali keelte õpetamise ajaloost Tartu Ülikoolis Aivar Kull, "Eduard Vääri heitlus võõrsõnade tulvaga" (Võõrsõnade leksikoni 6. trüki tutvustus) – Tartu Postimees 30. oktoober 2000, lk 5
Scarlett Thomas

Scarlett Thomas (sündinud 1972) on Briti kirjanik. Temalt on ilmunud romaanid "Bright Young Things" (2001), "Going Out"(2002), "PopCo" (2004) ja "The End of Mr Y" (2006) ning mõned lühijutud ajakirjades ja antoloogiates. Scarlett Thomas on lõpetanud Ida-Londoni Ülikooli kultuuriuuringute alal ning on õpetanud loovkirjutamist mitmes Inglismaa kõrgkoolis. Üheks tema huvialaks on matemaatika; matemaatika-, füüsika-, krüptograafia- ja filosoofiaekskursse on põimitud ka tema romaanidesse, mille läbivaks teemaks on võõrandumine ja identiteedikriis. Thomas on küllalt kriitiline tänapäeva Lääne ühiskonna ja massikultuuri suhtes, samuti on ta veendunud taimetoitlane. Ametlik koduleht
Leeritunnistus

Leeritunnistus väljastatakse inimesele, kes on läbinud leeri. Kindlat vormi leeritunnistusel ei ole.
Konfirmatsioon

Konfirmatsioon on katoliku kirikus ja luteri kirikus ristimise kinnitamine. Katoliku kirikus on see sakrament. Täisealine inimene tunnistab leerijumalateenistusel oma lapsepõlves vanemate poolt soovitud ja toimetatud ristimist. Samas ta tunnistab aga ka oma usku Jumalasse ja selle kiriku, kus ta konfirmeeritakse, oma kirikuks. Kohati on mõiste konfirmatsioon kahemõtteline: leeriõnnistus leer tervikuna Õigeusu kirikus on selle asemel salvimise sakrament, mis toimetatakse tavaliselt kohe pärast ristimist. konfirmatsioonipäev leer
Pullapää

Pullapää on endine küla Läänemaal Haapsalu linnas. Asub mere ääres Haapsalust läänes, halduslikult osa Nõmme külast. Seal asub Pullapää neem ja pankkallas. Külas on 1896 avatud mälestusmärk tsaar Aleksander III-le, kes Pullapää rannas sageli koos perega puhkas. Küla järgi sai nime Pullapää kriis. Pullapääl asuv prügila suleti 1. jaanuaril 2007. Kohta on esmamainitud 1391. aastal nimega Pulenpe ja räägitud kui rootslaste asualast. Omapärane on Pullapää kõrge paelava loodus. Kevaditi võib liigirikka taimestikuga loopealsetel näha õitsemas ohtralt käpalisi. Paarisaja meetri kaugusel Pullapää poolsaare rannast asub umbes 200 m pikkune ja 4 m kõrgune alamsiluri kivististerikas Juuru lademe Tamsalu kihistu. Oma murdunud servadega on ta Eesti pankrannikutest üks ainulaadsemaid. Veel 1960. aastate algul korraldati sinna igal kevadel kooliekskursioone. Astangu all kasvab haruldane loomännik. Kunagi asus antud paikkonnas ka Nõmme küla. Nõukogude perioodil muudeti see militaarseks piirkonnaks: rajati raketibaas, ehitati sõjaväelinnak ja paigaldati radarid. Eiglast otse Pullapääle ehitatud tee sai nimeks Prospekt Mira (Rahu tee). Praeguseni võib uudistada raketihoidlat Pullapää astangu lähedal, mis oli ette nähtud maa-õhk tüüpi rakettide hoidmiseks. Pullapää neem on olnud sajandeid Haapsalu suvitajate väljasõidukoht. Seal käisid ka Haapsalus suvitanud Vene tsaarid, näiteks Aleksander III, kes olevat koguni ise lõkkes kartuleid küpsetanud. Pärast tsaari surma 1894. aastal püstitati Pullapääle tema kunagist külaskäiku meenutav mälestussammas. 1896. aastal valminud Vasalemma marmorist sammast kroonisid kolm kuldset sibulkuplit, esikülje nišis metallreljeefil võis näha tsaari lõkke ääres. 1917. aasta revolutsiooni käigus sai sammas kõvasti kahjustada. Pullapää laht "Läänemaa on aasta algusest prügilata" Postimees, 5. jaanuar 2007 Blomqvist, M. Svenska ortnamn i Estland. 2000. Läänemaa mõisad, Tänapäev, 2007. Koostanud Valdo Praust. Läänemaa väärtuslikud maastikud. Lääne maavalitsus, Haapsalu, 2006. Tekstid koostanud Tõnis Padu. Viirand, Tiiu. Eestimaa ranniku teejuht. Kunst, 2006. 360° aeropanoraam / aerofoto
Al

Al, AL või al võib tähendada mitut asja: Al on alumiiniumi keemiline sümbol. .al on Albaania tippdomeen Al on eesnimi, tihti nime lühend või hüüdnimi Al Capone Al Gore Al Oerter Al Pacino Al Bundy, meespeategelane telesarjas "Tuvikesed" al on sõna alates lühend AL on Alabama osariigi USA postiteenistuse kood AL on Albaania ISO 2-täheline maakood AL on Aafrika Liit AL on (Eesti) Arhitektide Liit AL on (Eesti) Autoettevõtete Liit AL on Aamulehti lüh AL on adaptatsioonitase AL on assimilatsioonipiir – anaboolse metaboolse protsessi piir Al auris laeva – vasak kõrv AL on assimilatsioonipiir – uue informatsiooni omaksvõtu piir ja selle seostamisvõime olemasolevaga Ål, asula Norras Buskerudi maakonnas, Åli valla keskus.
Luga (linn)

Luga (ka Luuga, vadja Laugaz, soome Laukaa, ka Ylä-Laukaa) on linn Venemaal Leningradi oblastis, Luga rajooni keskus. Asub Lauga jõe ääres, 150 km Peterburist lõunas. Linn asutati 1777. Aastatel 1852–1862 rajati laiarööpmeline Peterburi–Varssavi raudtee. Raudtee pikkus oli koos haruliinidega 1280 km. Raudtee trass kulges läbi Gattšina, Luga, Pihkva, Ostrovi, Põtalovo, Režitsa, Dünaburgi, Vilno, Landvarovo, Grodno ja Białystoki. Teise maailmasõja ajal suudeti linna kaitsta üle kuu aja, takistades Saksa vägede liikumist Leningradi suunas. Luga oli 24. augustist 1941 kuni 12. veebruarini 1944 Saksa vägede poolt okupeeritud. Lugas asub märkimisväärne sõjaväegarnison: 9. kaardiväe suurtükiväebrigaad, 107. mobilisatsiooniladu, 26. maa-maa raketibrigaad. 39 400 (2006) 39 100 (2007) 38 600 (2009) 36 400 (2010. aasta rahvaloendus) 33 704 (2021) 38 407 (2023) Luga infoportaal
Meeleparanduse sakrament

Meeleparanduse sakramendiks ehk pihiks nimetatakse katoliku kirikus ning traditsioonilises luterluses sakramenti, mille käigus inimene saab andeks oma patud. See toimub meeleparanduse tulemusena. Meeleparanduse sakramendi käigus: tuletatakse patud meelde kahetsetakse oma patte võetakse vastu hea otsus pihitakse oma patte heastatakse oma patud Õigeusu kirikus nimetatakse seda sakramenti patutunnistamise sakramendiks. Piht
Abielu sakrament

Abielusakrament on katoliku kirikus ja õigeusu kirikus (tinglikult ka luterluses) sakrament, milles mees ja naine lubavad truult täita abielukohustusi kuni surmani. Katoliku kirik käsitleb abielu mehe ja naise vahelise lepinguna ning – erinevalt teistest sakramentidest – lepingupooli abielusakramendi jagajatena. Kristlikku abiellu saavad astuda mees ja naine, kes on vastastikku kinnitanud oma nõusolekut ja vaba tahet abiellumiseks ja kellel ei ole ilmalikust ega kanoonilisest õigusest tulenevaid takistusi abiellumiseks. Tulevased abikaasad peavad olema eelnevalt vastu võtnud konfirmatsiooni sakramendi. Abiellumiseks mittekatoliiklasega on vajalik kohaliku piiskopi luba. Katoliiklikku abielu lahutada ei saa – "Mis Jumal on ühte pannud, ärgu lahutagu inimene mitte". Teatud tingimustel on siiski võimalik abielu annulleerida ja see õigus on antud ainult paavstile kui Kristuse maapealsele asemikule. Annulleerimise aluseks saab olla ainult kanoonilise õiguse reeglite rikkumine abielu sõlmimisel, sealhulgas ka ühe või mõlema abikaasa sihilik kavatsus abielutõotust mitte austada, kui see on tõendatav. Õigeusu kirikus käsitletakse abielu kutsumusena, mille jaoks on vajalik Püha Vaimu and ja mille tulemusena loodav perekond on kiriku väike mudel. Ideaalis peaks abielu aset leidma vaid õigeuskliku mehe ja õigeuskliku naise vahel, kuid piiskopi loal on õigeusklikel lubatud abielluda ka teiste kristlike kirikute liikmetega. Segaabielusid puudutavad reeglid on eri maade õigeusu kirikutes erinevad, olles tavaliselt leebemad riikides ja piirkondades, kus õigeusk on vähemususund. Õigeusu laulatuse tseremoonia on üles ehitatud ristimise ja salvimise tseremoonia eeskujul. See koosneb kahest osast: sõrmuste vahetamisest ja pruutpaari kroonimisest. Õigeusu käsitluse kohaselt on abielu igavene, kuid kirik möönab, et inimene on patune ja ebatäiuslik ning lubab seetõttu erandina ka abielu lahutamist ja uuesti abiellumist. Vaimulikud peavad abielusideme katkemisel – nii abikaasa surma kui ka abielulahutuse korral – jääma vallaliseks ja elama tsölibaadis. Ka luterliku arusaama järgi võiks abielu nimetada sakramendiks põhjusel, et selle kohta on olemas Jumala käsk ja tõotused, ent sel juhul tuleb teha vahet sakramentidega, mis on seda tõelises tähenduses. Augsburgi usutunnistuse apoloogia XIII: "Abielu ei ole seatud mitte Uues Testamendis, vaid kohe inimsoo loomise alguses. Selle kohta on Jumala käsk ja ka tõotused, mis ei kuulu küll päris Uue Testamendi, vaid pigem maise elu juurde. Seepärast, kui keegi tahab seda sakramendiks nimetada, tuleks see ikkagi eraldada teistest, mis on tõelised Uue Testamendi märgid ja armu ning pattude andeksandmise tunnistused." Laulatus Sacraments The Original Catholic Encyclopedia
Vaimulikuseisuse sakrament

Vaimulikuseisuse sakrament ehk vaimulikuks pühitsemise sakrament on katoliku kirikus sakrament, mille käigus inimene pühitsetakse vaimulikuks. Vaimulikuseisuse sakramendi kaudu saab Jeesus jätkata oma teenimistööd. Vaimulike kaudu saab Kristus kiriku jaoks nähtavaks. Õigeusu kirikus vastab sellele vaimulikku ametisse pühitsemise sakrament. Ordinatsioon 21. loeng: Vaimuliku seisuse sakrament Rooma-Katoliku Kirik, Eesti Apostellik Administratuur
Sõjahaudade kaitse seadus

Sõjahaudade kaitse seadus (lühend SHKS) on Eesti territooriumil peetud sõjategevuses hukkunud isikute säilmete kaitse, austamise ja väärika kohtlemise tagamiseks kehtestatud seadus. Seadus võeti vastu Riigikogu poolt 10. jaanuaril 2007. a ning kuulutati Vabariigi Presidendi poolt välja 11. jaanuaril samal aastal. Eelnõu algatajate hinnangul pidi seadus looma juriidilise aluse Tõnismäe pronkssõduri teisaldamiseks. "Riigikogu võttis vastu sõjahaudade kaitse seaduse" ERR Uudised, 10. jaanuar 2007 Sõjahaudade kaitse seadus Elektrooniline Riigi Teataja "Sõjahaudade kaitse seadus pälvis Vene poliitikute kriitika" Postimees, 10. jaanuar 2007 " Duuma pöördus Putini poole sõjahaudade kaitse seaduse asjus" ERR Uudised, 17. jaanuar 2007 "Sõjahaudade kaitse seadus jäi jõusse" Virumaa Teataja, 9. juuni 2007
Armulaua sakrament

Armulaua sakrament ehk armulaud on kristlikes kirikutes (sealhulgas katoliku kirikus, õigeusu kirikus ja luterlikus kirikus) sakrament, mis põhineb Jeesuse sõnadel pühal õhtusöömaajal: Ja ta võttis leiva, tänas ja murdis ja andis neile, öeldes: "See on minu ihu, mis teie eest antakse. Seda tehke minu mälestuseks!" (Luuka 22:19) Usutakse, et armulaual pakutavad Jeesuse veri veini kujul ja Jeesuse ihu leiva kujul evivad järgmisi toimeid: inimhinge üleloomuliku elu suurendamine; pattudest puhastamine; inimese kurjade kavatsuste nõrgendamine; igavese õndsuse pant. Missa Transsubstantsiatsioon Leivamurdmine
Haigete salvimise sakrament

Haigete salvimise sakrament on katoliku kirikus sakrament, mis algselt oli suunatud surijatele, tänapäeval aga kõikidele haigetele. Salvimise sakramendi eesmärk on Püha Vaimu kaudu haigele/surijale pakkuda leevendust, julgustust, vaimulikku tervenemist. Õigeusu kirikus vastab sellele õlitamise sakrament.
Luga

Luga (Juncus) on loaliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond, kuhu kuulub umbes 300 liiki. Harilik luga (Juncus effusus) Keraluga (Juncus conglemeratus) Konnaluga (Juncus ranarius) Kraavluga (Juncus bufonius) Läikviljane luga (Juncus articulatus) Lapik luga (Juncus compressus) Madal luga (Juncus bulbosus) Niitluga (Juncus filiformis) Nõmmluga (Juncus squarrosus) Rabaluga (Juncus stygius) Randluga (Juncus balticus) Sale luga (Juncus tenuis) Sinihall luga ((Juncus inflexus) Sõlmluga (Juncus nodulosus) Tömbiõieline luga (Juncus subnodulus) Tuderluga (Juncus gerardii) Tumepruun luga (Juncus alpinoarticulatus)
Edward Plantagenet

Edward Plantagenet on olnud mitme ajaloolise isiku nimi: Edward I Edward II Edward III Edward IV Edward V Edward Middlehamist Edward Westminsterist Must Prints Edward Edward VI
Aaga

Aaga ehk merikärnkonn (ka merekärnkonn; teaduslik ladinakeelne nimetus Rhinella marina, varasem teaduslik nimi Bufo marinus) on kahepaikseliik päriskonnaliste seltsi kärnkonlaste sugukonna Rhinella perekonnast. Ta on koos koljatkonna, kolumbia hiidkärnkonna ning härgkonnaga üks suuremaid päriskonnalisi. Tema kehapikkus ulatub üksikutel isenditel 22 cm-ni. Aaga on ainuke kahepaikne, kes talub riimvett. Aaga elas algselt ainult Ameerika mandril, kuid tänapäeval on ta ühe suurema levilaga selgroogne. 19. sajandil introdutseeriti ta Jamaicale ja Barbadosele, et ta hävitaks suhkrurooistandustes kahjurputukaid. Kuigi temast ei olnud suuremat abi, viidi teda veel 20. sajandil sisse ka Vaikse ookeani piirkonda, sealhulgas Austraaliasse. Mitmel pool, kuhu teda sisse viidi, on ta bioloogilist mitmekesisust vähendanud. Aaga on üks maailmas tuntumaid võõrliike. Tema introdutseerimise negatiivsed kahjulikud ökoloogilised tagajärjed on kontrollimatu ja läbimõtlematu bioloogilise kahjuritõrje tohutute riskide musternäide. http://www.iucnredlist.org/details/41065/0 (vaadatud 6.5.2017)
Kottseened

Kottseened (Ascomycota) on seente hõimkond. Kottseentel asuvad eosed eoskottides ehk askustes. (Teise peamise seenehõimkonna – kandseente – puhul asuvad eosed eoskandadel ehk basiidiumidel.) Kottseente hulka kuuluvad näiteks pärmid, jahukasted, karikseened, liudikud, tiksikud. (Enamik kübarseeni kuulub kandseente hulka.) Enamik samblikke moodustavaid seeni on samuti kottseened. Kottseente hulka kuulub ligikaudu kolmveerand seni kirjeldatud seeneliikidest. Kottseeni on teada ligikaudu 29 000 liiki. Eestis on kottseeni umbes 1800 liiki 30 seltsist. Pezizomycotina Saccharomycotina Taphrinomycotina Eesti mükoloogia uuringukeskuse koduleht
Viburseened

Viburseened (Chytridiomycota) on kõige primitiivsemate seente hõimkond. Viburseened on saprotroofsed või taimede, seente ja loomade parasiidid. Nad elavad enamasti vees või maismaa niisketes või märgades tingimustes. Seente hulgas ainsana esinevad neil elutsüklis liikuvad, ühe (harvem kahe) tagumise piitsviburiga varustatud staadiumid. Hõimkonda kuulub ainult üks klass – Chytridiomycetes. Kartulivähk
ESTfield

ESTfield on sportlik sõiduauto, mis olemuselt ja väljanägemiselt sarnaneb Colin Chapmani 1957. aastal projekteeritud Lotus 7-ga. Autode ehitamisega tegeleb AS Võidusõidutehnika Tartus. Teras- või alumiiniumtorudest kandesõrestik on iseloomulik Seven-tüüpi autodele, jõuülekandesüsteemi ja väliste kerepaneelide valik on rohkem maitse ning isiklike eelistuste küsimus. ESTfieldide peamine doonorauto on Lada tema tugevuse ja järeleproovitud suure töökindluse tõttu. Tüüpilise ESTfieldi esiosast võib leida Lada käändteljed, 98 mm PCD rummud, lühendatud rooliõlakud ja pidurikettad; tagaosast aga Lada tagasilla ja trummelpidurid. Mootori ja käigukasti valik on kliendi otsustada. Senini on edukalt õnnestunud Audi, Alfa Romeo, Toyota, BMW, Moskvitši, Nissani, Fordi, Volvo, Chevrolet’ ja Lada mootorite kasutamine. AS Võidusõidutehnika toodab ise või hangib oma partneritelt vedrustuskomponente, klaasplastist (GRP) ja alumiiniumist kerepaneele ning kõikvõimalikke tarvikuid. Firma omanik ja juhataja on Valter Teppan (snd 1955). http://www.racetech.ee
Ikkesseened

Ikkesseened (Zygomycota) on seente hõimkond. Ikkesseente hulka kuuluvad saprotroofid ja biotroofid. Näiteks must täpphallik esineb toiduainetel, sõnnikuhallik aga sõnniku peal. http://mycology.ee/?page=23
Kandseened

Kandseened (Basidiomycota) on hõimkond seeni. Kandseeni iseloomustab suguliste eoste moodustumine basiidides. Igal eostoel areneb üks kandeos. Eosed vabastatakse aktiivselt, kuid vähema jõuga kui kottseente puhul. Teine paljudele kandseente liikidele iseloomulik omadus on pandlad. Pandlad on väikesed väljakasvud seeneniidi vaheseina (septa) kohal. Nad tekivad sugulise paljunemise käigus seoses rakutuuma protsessidega. Hõimkonnas on kolm alamhõimkonda, mis kõik on esindatud ka Eestis: Agaricomycotina Pucciniomycotina Ustilaginomycotina Liike on ligikaudu 16 000. Kandseente hulka kuuluvad riisikad ja puravikud, samuti näiteks torikseened ja roosteseened. Nad on ühed olulisemad saprotroofid, puujuurte sümbiondid või parasiidid. Nende seas on majaseeni, kes lagundavad (mädandavad) puitu ja teisi materjale (majavamm). Kandseente hulka kuuluvad kõige kõrgemalt arenenuteks peetavad seened. Kandseentel moodustuvad eoskandadel eosed. kottseened