laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sacramento jõgi

Sacramento on jõgi Ameerika Ühendriikides California osariigis. Saab alguse Kaskaadidest Shasta mäe jalamilt. Voolab peamiselt lõunasse. Pikkus 719 km. Suubub koos San Joaquini jõega Sacramento lahte, moodustades delta. Jõe suudme lähedal asub Sacramento linn. Suuremad lisajõed on Pit, American River ja Feather. Jõel asuvad Shasta tamm ja Shasta paisjärv.
Vladimir Sidorkin

Vladimir Sidorkin (sündinud 9. mail 1986) on Eesti ujuja. Sidorkin õpib Moskvas Venemaa riiklikus kehakultuuri-, spordi- ja turismiülikoolis. 2008. aasta Pekingi olümpiamängudel püstitas Vladimir Sidorkin 200 meetri vabaujumise uueks Eesti rekordiks 1.51,27. Eelmine Eesti rekord samal distantsil oli pärit aastast 1982, kui Ivar Stukolkin ujus 200 meetrit vabalt 1.51,93. Septembris 2008 Kaasanis toimunud esimese Venemaa Universiaadi ujumisvõistlustel tuli Vladimir Sidorkin neljakordseks üliõpilasmeistriks. 2008. aastal Horvaatias Rijekas toimunud lühirajaujumise Euroopa meistrivõistlustel parandas ta 200 m vabaujumises enda nimel olevat Eesti rekordit 1,23 sekundi võrra. Selle distantsi uueks Eesti rekordiks 25-meetrises basseinis sai 1.46,09. 2009. aasta veebruaris Peterburis peetud lühirajaujumise Venemaa meistrivõistlustel läbis Vladimir Sidorkin 200 m vabaujumise distantsi ajaga 1.45,43, mis on ka uus Eesti rekord. Vladimir Sidorkini isiklikud rekordid 25 m basseinis. Vladimir Sidorkini isiklikud rekordid 50 m basseinis. Biograafia ESBL-is Sidorkin sai Venemaal neli kulda
Victor Ferdinand Schmidt

Victor Ferdinand Schmidt (2. aprill 1865, Peterburi – 7. mai 1932, Perm) oli arstiteadlane. Kaupmehe poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1884–1891. Töötas sealsamas embrüoloogia ja võrdleva anatoomia prosektorina 1891–1898 ja eradotsendina 1896–1898.
Oswald Schmiedeberg

Johann Ernst Oswald Schmiedeberg (29. september 1838 Laidsen – 12. juuli 1921 Baden-Baden) oli baltisaksa arstiteadlane. Oswald Schmiedebergi peetakse moodsa farmakoloogia rajajaks. Schmiedemann sündis Kuramaal amtmanni pojana. Ta õppis Tartu Ülikoolis 1860–1866 ja lõpetas selle doktorikraadiga. Tema väitekiri käsitles vere kloroformisisalduse mõõtmist. Pärast töötas ta sealsamas farmakoloogia, dieetika ja meditsiini ajaloo eradotsendina 1867–1868, dotsendina 1868–69 ja professorina 1869–1872. Ta oli ka Rudolf Buchheimi assistent. 1872. aastal sai Schmiedeberg farmakoloogiaprofessoriks Strasbourgi Ülikoolis, kuhu jäi järgmiseks 46 aastaks. Schmiedebergi teadustöö seisnes peamiselt seoste leidmises ainete keemilise struktuuri ja nende farmakoloogilise mõju vahel. Koos oma õpilase Hans Horst Meyeriga avastas ta metabolismi uurides glükuroonhappe. Hiljem avastas ta, et glükuroonhapet leidub kõhres ja see esineb kondroitiinsulfaadi disahhariidina. Ta õppis tundma hüaluronaani struktuuri ning uuris selle suhteid kollageeni, amüloidide ja kondroitiinsulfaadiga. 1869 demonstreeris ta, et muskariinil on südame tegevusele samasugune mõju kui uitnärvi stimuleerimisel elektrivooluga. Schmiedeberg andis suure panuse Saksamaa farmakoloogiatööstuse õitsengusse enne teist maailmasõda. Enamik tolle aja farmakoloogiaprofessoritest oli tema õpilased. Schmiedeberg avaldas üle 200 raamatu ja artikli. Koos patoloogide Bernhard Naunyni (1839–1825) ja Edwin Klebsiga (1834–1913) oli ta mõjuka Eksperimentaalpatoloogia ja -farmakoloogia arhiivi asutaja.
Friedrich Hermann Schneider

Friedrich Hermann Schneider (6. aprill 1806 Kabillen – 19. jaanuar 1865 Talsi) oli baltisaksa arstiteadlane. Õpetaja poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1827–1839. Töötas sealsamas anatoomia eradotsendina 1843–1847 ja professorina 1847–1853.
Erich Karl Wilhelm Schoenberg

Erich Karl Wilhelm Schoenberg (27. detsember 1882 Varssavi – 23. jaanuar 1965 Brannenburg) oli astronoom. Erich Schoenberg oli Varssavi gümnaasiumi kreeka ja ladina keele õpetaja poeg. Ta õppis Tartu Ülikoolis 1905–1907, enne seda tudeeris ka Varssavi ja Strasbourgi ülikoolis astronoomiat ja matemaatikat. 1907–1913 töötas ta Tartu Ülikoolis tähetorni assistendina, kaitses 1912. aastal Kieli ülikoolis doktoritöö ja töötas seejärel Tartu tähetorni astronoom-vaatlejana 1913–1918, 1915–1918 ühtlasi direktori kohusetäitjana (direktor Konstantin Pokrovski evakueerus Esimese maailmasõja eest Permi). 1918. aasta sügisel osales Schoenberg Landesuniversitäti organiseerimisel. Pärast selle sulgemist sai Schoenbergist Eesti sõjaväe peastaabi topograafiaosakonna astronoom-geodeet. 1919. aasta maist kuni 1920. aasta augustini juhatas ta Tallinna mereobservatooriumi ja lahkus seejärel Soome, kus juhatas geodeetilisi töid Eesti põhjarannikul. 1925–1926 oli ta professor ja tähetorni juhataja Greifswaldi ülikoolis, 1934–1945 Breslau Ülikoolis ja kuni 1955 Müncheni Ülikoolis. E. Schoenberg uuris Tartu perioodil seniitteleskoobi abil geograafiliste laiuskraadide muutumist ja mõõtis selleks otstarbeks spetsiaalselt konstrueeritud mikrofotomeetri abil ühe esimesena maailmas heleduse jaotust Saturni rõngastel. Sellealane töö ilmus Esimese maailmasõja tõttu alles 1922. Suomalaisen Tiedeakademia Toimituksia. Annales Academiae Scientiarum Fennicae. Sarja A. T. XVI. Helsinki. 1922.
Jalakäija

Jalakäija on isik, kes kasutab teed liiklemiseks jalgsi või ratastooliga. Jalakäijaks loetakse ka isikut, kes kasutab liiklemiseks rula, rulluiske, -suuski, tõukeratast, -kelku või muid nendesarnaseid abivahendeid.
Pull

Pull ehk sõnn on suguküps isane veis. Kohitsetud pulli nimetatakse härjaks. härjavõitlus
Simon Hermann Schott

Simon Hermann Schott (5. aprill 1842 Knittelsheim, Saksamaa – 25. november 1895 Breslau) oli õigusteadlane. Maaomaniku poeg. Õppis Müncheni Ülikoolis 1861–1867, tudeeris ka Heidelbergi Ülikoolis. Töötas Heidelbergis 1871–1875 eradotsendina, 1875–1877 professorina. 1877–1885 oli professor Kieli Ülikoolis, 1885–1887 Tartu Ülikoolis Rooma õiguse professor.
Alexander von Schrenck

Alexander Gustav von Schrenck (ka Schrenk; 4. veebruar 1816, Triznovo, Tula kubermang – 25. juuni 1876, Tartu) oli baltisaksa päritolu mineraloog, tuntud Siberi-uurija, hilisem Tartu ülikooli õppejõud ja Tartu Loodusuurijate Seltsi asutajaid. Ta tegeles ka botaanikaga ja kirjutas luuletusi. Schrenck õppis Tartu ülikoolis aastatel 1834–1837. Seejärel asus ta Peterburi botaanikaaia teenistusse ja aastatel 1848–1853 oli Tartu ülikooli mineraloogia eradotsent. 1852. aastal sai ta Tartus mineraloogiamagistriks ja 1853. aastal Königsbergi ülikoolis doktorikraadi. Peterburi botaanikaaia teenistuses tegi Schrenck uurimisreise Euroopa-Venemaa kirdeossa (1837), Lapimaale ja Koola poolsaarele (1839) ning Džungaariasse (1840–1844). 1837. aasta reisikirjelduse esimene osa pälvis Demidovi auhinna. Aastatel 1858–1868 elas Alexander von Schrenck tema naisele kuulunud Pühajärve mõisas ja seejärel kuni surmani Tartus. Ta maeti Õisu mõisa kalmistule. Schrencki isa oli mõisavalitseja. Alexander von Schrencki vend oli zooloog Leopold von Schrenck ning poeg maalikunstnik Hermann von Schrenck. Alexander von Schrencki naise vennapoeg oli Friedrich Maximilian Oscar von Sivers. Kaavere, V., 1990. Alexander von Schrenk – geoloog, botaanik, luuletaja. Eesti Loodus, 6: 400–403. Schröder, L. von, 1891. Allgemeine Deutsche Biographie, 32: 484–485. Alexander von Schrenck veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Rāmvaraṇ Yādav

Rāmvaraṇ Yādav (रामवरण यादव; sündinud 4. veebruaril 1948) on Nepali poliitik, Nepali president aastatel 2008–2015. Ta on Kolkatas ja Chańḍīgaṙhis meditsiini õppinud ning Indias arstina praktiseerinud. Aastatel 1991–1994 oli ta Nepali tervishoiuminister. Ta on olnud Nepali Kongressipartei peasekretär. Ta valiti parlamendis presidendiks 21. juulil 2008 ja astus ametisse 23. juulil.
Karl August Wilhelm Schröder

Karl August Wilhelm Schröder (5. mai 1789 – 17. juuli 1821 Tartu) oli õigusteadlane. Õppis Leipzigi Ülikoolis, töötas Tartu Ülikoolis kriminaalõiguse professorina 1820–1821.
Friedrich Julius Schultze

Friedrich Julius Schultze (17. august 1848 Rathenow, Preisimaa – 14. oktoober 1934 Bonn) oli saksa arstiteadlane, lasteneuroloogia rajaja. Schulze oli kaupmehe poeg. Ta õppis Berliinis, Bonnis ja Heidelbergis, neist viimases kaitses ta 1871. aastal doktoriväitekirja ja sai doktorikraadi. Ta töötas professorina Heidelbergi Ülikoolis 1880–1987, neist mitu aastat patoloog Nikolaus Friedreichi assistendina, oli Tartu Ülikooli eripatoloogia ja kliiniku professor 1887–1988 ning Bonni Ülikooli kliiniku professor 1888–1918. Schulzelt ilmus rohkesti artikleid neuroanatoomia ja neuropatoloogia kohta. 1884. aastal kirjeldas ta esimesena pärilikku motoorset ja sensoorset neuropaatiat. Hiljem sai selle haiguse nimetuseks Charcot'-Marie-Toothi haigus, ehkki Charcot ja Marie ning Tooth avaldasid oma uurimuse selle haiguse kohta alles 1886. aastal. Samuti kirjeldas ta esimesena akroparesteesiat. 1891. aastal asutas Schulze koos Wilhelm Heinrich Erbi ja Adolf von Strümpelliga ajakirja Deutsche Zeitschrift für Nervenheilkunde.
Carl Ludwig Wilhelm Otto Schultzen

Carl Ludwig Wilhelm Otto Schultzen (16. juuli 1837 Lissa – 7. detsember 1875 Neustadt-Eberswalde) oli arstiteadlane. Arsti poeg. Õppis Königsbergi ja Berliini Ülikoolis. Töötas Berliinis, oli Tartu Ülikooli eripatoloogia ja kliiniku professor 1871-1872.
Friedrich Heinrich Schur

Friedrich Heinrich Schur (27. jaanuar 1856 Preisimaa – 18. märts 1932 Breslau) oli saksa matemaatik. Ta oli mõisarentniku poeg ning õppis Breslau ja Berliini ülikoolis. Töötas Tartu ülikoolis puhta matemaatika professorina 1888–1892, professor oli ka 1892–1897 Aachenis, hiljem Karlsruhes. Bibliograafia
Ludwig Schwabe

Ludwig Georg Franz Friedrich Schwabe (24. juuni 1835 Giessen – 20. veebruar 1908 Tübingen) oli saksa klassikaline filoloog. Vaimuliku poeg. Õppis Giesseni Ülikoolis 1853–1859, töötas sealsamas eradotsendina 1860–1863 ja professorina 1863–1864. Oli Tartu Ülikoolis klassikalise filoloogia professor 1863–1872.
Alfred Seeberg

Oskar Alfred Theodor Seeberg (24. september 1863 (vkj. 6. oktoober) Päädeva – 9. august 1915 Ahrenshoop, Saksamaa) oli baltisaksa vaimulik. Seenerg õppis 1874–83 Tallinna kubermangugümnaasiumis, seejärel 1883–89 Tartu ülikoolis usuteadust ja teda tunnustati 1887 kuldmedaliga. Seeberg õppis ka Erlangeni ja Leipzigi Ülikoolis. 1891 sooritas ta magistrieksami usuteaduse süstemaatika alal ja kaitses magistritöö "Die Anbetung des Herrn bei Paulus". 1890 hakkas ta töötama Tartu linna naiste koolis. Järgmisel aastal valiti ta Tartu Peetri kiriku pastoradjunktiks. Seeberg oli Tartu Ülikooli Uue Testamendi eksegeesi eradotsent 1891 ja dotsent 1891–95. 1895 kaitses ta väitekirja teemal "Die Heilsbedeutung des Todes Christi im Hebräerbriefe", sai doktorikraadi ja valiti erkorraliseks professoriks, 1897 juba korraliseks professoriks. 1905–08 oli ta usuteaduskonna dekaan ja tal oli riiginõuniku teenistusaste. 1908 määrati Seeberg Rostocki ülikooli Uue Testamendi professoriks. 1914 sai ta ülikooli rektoriks ja ühtlasi Kieli ülikooli professoriks. Seeberg oli abielus Marie von Walteriga (1880–1953), kes oli Peterburist pärit pastori Reinhold Wilhelm von Walteri (1840–1909) tütar. Neil oli neli last. Vanem tütar Stella Seeberg (1901–79) oli majandusteadlane. Noorem tütar Doris Oberländer (1903–89) oli skulptor. Vanem poeg Axel Seeberg (1904–86) oli politoloog ja ajakirjanik. Noorem poeg Otto Seeberg (1908–34) oli insener ja piloot, kes hukkus lennuõnnetuses. Tema vend Reinhold Seeberg ja vennapoeg Erich Seeberg olid samuti teoloogid. Die Anbetung des "Herrn" bei Paulus, 1891 Der Tod Christi in seiner Bedeutung für die Erlösung: Eine biblisch-theologische Untersuchung, 1895 Der Katechismus der Urchristenheit, 1903, 2. Auflage 1966 Das Evangelium Christi, 1905 Die beiden Wege und das Aposteldekret, 1906 Die Didache des Judentums und der Urchristenheit, 1908 Christi Person und Werk nach der Lehre seiner Jünger, 1910 Der Brief an die Hebräer, 1912
Karl Wilhelm Seeler

Karl Wilhelm Seeler (6. märts 1861 Riia – 27. oktoober 1925 Tartu) oli baltisaksa õigusteadlane, kes pani aluse töötajate kindlustamisele. Tema isa Friedrich von Seeler oli Saksamaal sündinud sõjaväearst, kelle Venemaa keiser tõstis aadliseisusse. Tema ema nimi oli Amalie. Karl Wilhelm oli nende kolmest pojast keskmine. Noorima poja nimi oli Carl Friedrich ja selleks, et vendadel vahet teha, kutsuti keskmist venda Wilhelmiks, õigupoolest baltisaksa moodi Willaks. 8 aasta vanusena kaotas ta ühe oma vanematest. Koos vendade Nikolai ja Carl Friedrichiga õppis ta kõigepealt oma tädi Louise Vogti erakoolis, seejärel Riia Linnagümnaasiumis. 1882–86 õppis ta Tartu ülikoolis ja lõpetas selle õigusteaduse erialal. Tartus kuulus ta korporatsiooni Fraternitas Rigensis. 1887–90 õppis ta Berliini ülikoolis, seejärel Uppsala ülikoolis. 1891–95 töötas ta Tartu ülikoolis Rooma õiguse eradotsendina ning seejärel professorina Harkivi ülikoolis, Kiievi ülikoolis, Peterburi ülikoolis ja Berliini Humboldti ülikoolis. 1912–13 oli ta Tartu ülikooli professor, seejärel suundus Peterburi. Baltisakslase ja aristokraadina saadeti ta 1916 Tomskisse, kus ta emeriteerus. Kuid 1920 sai ta Rooma La Sapienza ülikoolis ja 1921 Tartu ülikoolis õigusteaduse professoriks. Seeler oli õigusteaduste doktor nii saksa kui vene reeglite järgi. Viimane on eriti haruldane, sest Venemaal anti õigusteaduste doktori tiitel välja ainult 7 korda eriliste teadusalaste teenete eest. Selle tiitli pälvis ta 1896. Tema erialad olid Rooma õigus, Balti eraõigus ja töötajate kindlustamine. Teda autasustati ka riikliku kuldmedaliga.
Pinggu linnarajoon

Pinggu (平谷; pinyin'is Pínggǔ) on Hiina pealinna Beijing Shi linnarajoon. Keskus asub 65 km Pekingi kesklinnast kirde pool. 2001. aastani oli selle nimeks Pinggu maakond. Pinggu koduleht
Jumalateenistus

Jumalateenistus (liturgia) on religioosne kombetalitus (rituaal), mille käigus suheldakse kõrgema(te) vaimse(te) jõu(dude)ga. Eesti käibekeeles kasutavad protestandid sõna "jumalateenistus" nii armulauaga kui ka ilma armulauata jumalateenistuse kohta (armulauata jumalateenistus on ühispalve). Katoliku kiriku jumalateenistuse kohta vaata artiklit Missa. Oikumeeniline jumalateenistus
Ofelia (täpsustus)

Ofelia on mitme asja ja inimese nimi: Ofelia on naisenimi. Ofelia on Uraani kuu. Ofelia on Saaremaa Laevakompanii parvlaev. Ofelia Liköör on Altia Eesti kaubamärk. AS Ofelia oli Eesti alkoholitootja. Ofelia on roosisort. Ophelia
EKool

eKool on Eesti vanim ja suurima kasutajaskonnaga veebipõhine õppeinfosüsteem, mis ühendab koolijuhte, õpetajaid, õpilasi, lapsevanemaid ja omavalitsusi. eKool loodi 2002. aastal Vaata Maailma sihtasutuse poolt eesmärgiga muuta kooli ja kodu vahelist suhtlust tõhusamaks. Ühisprojektist on enam kui 20 tegutsemisaasta jooksul kasvanud välja erasektori ettevõte eKool OÜ. eKool on oluliselt vähendanud õpetajate tööaega haldusülesannete täitmisel ning parandanud suhtlust kooli ja kodu vahel. Üheks eKooli positiivseks mõjuks on koolist puudumiste ja väljalangemise vähenemine.[viide?] 2001: Neli kooli rajasid Vaata Maailma SA toel projekti, mis viis eKooli õppeinfosüsteemi loomiseni. 2002: eKool võeti esimest korda kasutusele (V1). 2006: eKool liikus erasektorisse ja tõi kasutajateni peredele mõeldud mobiilirakenduse mKool. 2007: eKoolist sai Untise tunniplaani tarkvara ametlik esindaja Eestis. 2008: Alustati teadmusbaasi koostamist wikiMedia platvormil, et pakkuda kasutajatele täiendavat tuge. 2010: eKooli süsteem uuenes ja võeti kasutusele praegu tuntud kujul. 2012: Käivitati eKooli süsteemi uus versioon (V2). 2019: eKoolist sai Eduteni matemaatika õppekeskkonna ametlik esindaja Eestis. 2020: eKool läbis uuenduskuuri, sealhulgas brändi ja logo värskendamise. 2021: Alustati paketipõhiste teenuste pakkumist koolidele. 2022: Teadmusbaas viidi üle uude keskkonda ja peredele mõeldud eKooli mobiilirakendus sai täiesti uue välimuse. 2023: Alustati unikaalsete funktsioonide arendamist ja rakendamist nagu Häirekell, õpiväljundite jälgimine, koolidevaheliste sündmuste ja kursuste haldus ning liidestused Opiq ja ELIIS keskkondadega. 2024: Hakati välja töötama eKooli järgmist versiooni (V3), mis on ulatuslik arendus, keskendudes disaini ja kasutusmugavuse põhjalikule kaasajastamisele. Teavitused – Õpilased saavad koheselt teavituse oluliste tähtaegade, eesootavate sündmuste, hinnete avaldamise ja ajakava muudatuste kohta, tagades, et nad on alati kõige olulisega kursis ja hästi ette valmistunud. Häirekell – Aitab õpetajatel õigeaegselt tuvastada ja lahendada õpilaste võimalikke õppimisprobleeme, võimaldades kiiret sekkumist ja personaalse abi pakkumist, et tagada õpilaste akadeemiline edu. Nõusolekute haldamine – Vanematel on võimalus anda nõusolek oma lapse isikuandmete töötlemiseks kindlatel eesmärkidel. Kui nõusoleku taotlus ei saa kinnitust, siis loetakse see võrdväärseks keeldumisega. Õppeainete valimine ja valikkursused – Õpilased saavad valida erinevaid õppeaineid, kohandada oma akadeemilist teekonda ning laiendada teadmisi endale huvipakkuvates valdkondades. Õpitulemused – Õpilased saavad põhjaliku ülevaate teadmistest ja oskustest, mida nad igas ainetunnis omandavad, saavad seada endale õppe-eesmärke ning jälgida oma edusamme soovitud tulemuste saavutamisel. Sündmustele registreerimine – Õpilased saavad avastada üritusi, töötubasid, huviringe ja muid kooli sündmusi, end mugavalt kirja panna, tagades endale koha ning seeläbi oma hariduskogemust oluliselt rikastada. Sõnumirakendus – Aitab õpetajatel, vanematel ja õpilastel olla omavahel ühenduses, vahetada olulisi uudiseid, jagada ressursse ning luua tugev hariduslik partnerlus. eKooli koduleht
Protsessioon

Protsessioon on pidulik rongkäik, milles osalevad vaimulikud, koguduserahvas, leerilapsed või matuselised, sõltuvalt talituse eesmärgist. Selles võib osaleda ka koor. Kõige ees kantakse risti kui Kristuse sümbolit; kasutatakse küünlaid, kantakse Piiblit; järgnevad rahvas, diakonid, protsessiooni lõpus sammub kõrgeim vaimulik (pastor ehk preester või piiskop). Protestantlikes maades ei peeta järjekorda alati oluliseks.
Beijing Shi

Beijing Shi on Hiina 1. järgu haldusüksus, keskalluvusega linn. See jaguneb 16 linnarajooniks (区 qu). Elanike arv on koos mittealaliste elanikega 22 miljonit inimest. Pekingi kesklinn koosneb kuuest linnarajoonist:[viide?] Chaoyangi linnarajoon (朝陽區 / 朝阳区, Cháoyáng Qū) Dongchengi linnarajoon (東城區 / 东城区, Dōngchéng Qū) Fengtai linnarajoon (豐台區 / 丰台区, Fēngtái Qū) Haidiani linnarajoon (海澱區 / 海淀区, 'Hǎidiàn Qū) Shijingshani linnarajoon (石景山區 / 石景山区, Shíjǐngshān Qū) Xichengi linnarajoon (西城區 / 西城区, Xīchéng Qū) 2010. aastal liideti Chongweni ja Xuanwu linnarajoon vastavalt Dongchengi ja Xichengi linnarajooniga. Kesklinna lähiümbruses asub veel kuus linnarajooni, mis nimetati aastate 1986 ja 2001 vahel maakondadest linnarajoonideks: Mentougou linnarajoon (門頭溝區 / 门头沟区, Méntóugōu Qū) Fangshani linnarajoon (房山區 / 房山区, Fángshān Qū) – 1986. aastani Fangshani maakond Tongzhou linnarajoon (通州區 / 通州区, Tōngzhōu Qū) – 1997. aastani Tongxiani maakond Shunyi linnarajoon (順義區 / 顺义区, Shùnyì Qū) – 1998. aastani Shunyi maakond Changpingi linnarajoon (昌平區 / 昌平区, Chāngpíng Qū) – 1999. aastani Changpingi maakond Daxingi linnarajoon (大興區 / 大兴区, Dàxīng Qū) – 2001. aastani Daxingi maakond Kesklinnast kaugemal asub veel neli linnarajooni. Need moodustati aastatel 2001 ja 2015 endistest maakondadest. Pinggu linnarajoon (平谷區 / 平谷区, Pínggǔ Qū) – Pinggu maakond 2001. aastani Huairou linnarajoon (懷柔區 / 怀柔区, Huáiróu Qū) – Huairou maakond 2001. aastani Miyuni linnarajoon (密云区, Miyun Qu) – 2015. aastani Miyuni maakond Yanqingi linnarajoon (延庆区, Yanqing Qu) – 2015. aastani Yanqingi maakond Keelatud linn "Beijing's population exceeds 22 million" (inglise keeles) 31.05.10 Pekingi koduleht (hiina keeles)
7 eKr

Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 2. sajand eKr | 1. sajand eKr | 1. sajand | ► ◄ | 20. aastad eKr | 10. aastad eKr | 0. aastad eKr | 0. aastad | 10. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 10 eKr | 9 eKr | 8 eKr | 7 eKr | 6 eKr | 5 eKr | 4 eKr | ► | ►► 7. aasta eKr oli 7. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi 747 ab urbe condita. Vana-Rooma konsuliteks olid Tiberius Claudius Nero ja Gnaeus Calpurnius Piso.
Reet (laev, 1971)

Reet (varem Haus, Oster) on Kihnu Veeteede parvlaev Kihnu ja Pärnu vahelisel liinil. Varem sõitis laev Sviby ja Rohuküla liinil (2003 – mai 2015), tema asemel hakkas sellel liinil sõitma parvlaev Ormsö. RS Fakta om fartyg (rootsi keeles) Laeva kutsung, IMO-number, online-asukoht ja pildid saidil marinetraffic.com Reet Kihnu Veeteede kodulehel
Lääne Elu

Lääne Elu on Eesti Lääne maakonna ajaleht, mille esimene number ilmus 13. juulil 1989. Leht juurutas Eestis esimeste hulgas moodsaid ajakirjanduspraktikaid ja -väärtusi ning võitis aastatel 1992–1993 konkurentsisõja senise maakonnalehega Läänlane. Lääne Elu ilmub teisipäeviti, neljapäeviti ja laupäeviti trükiarvuga 4200. Lehe peatoimetajad: 1989–1995 Andres Ammas 1995–1996 Urmas Lauri 1996–1999 Andres Ammas 1999–2003 Lehte Ilves 2003–2006 Tarmo Õuemaa 2006–2008 Urmas Lauri 2008-2010 Tarmo Õuemaa 2010–2011 Ivar Soopan 2011–2014 Tarmo Õuemaa 2014–2021 Andrus Karnau 2021–... Kaire Reiljan Tarmo Õuemaa. Ajalehe Lääne Elu arengulugu ja lugejaskond. Bakalaureusetöö. Tartu Ülikool, 2008 Ametlik koduleht
Karl Allikas

Karl Allikas (vene Карл Адамович Алликас) (8. veebruar 1905 Luuga lähedal – 20. märts 1976 Tallinn) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane, 7. Eesti Laskurdiviisi ülem. 1942. aastal määrati Allikas formeeritava 7. Eesti laskurdiviisi staabiülemaks. Aasta hiljem sai Allikust sama diviisi ülem; aastal 1944 ülendati ta kindralmajoriks. Karl Allikas juhatas 7. Eesti Laskurdiviisi (6. jaanuar 1943 – 9. mai 1945); aastatel 1946–1947 õppis ta Moskvas Frunze-nimelises Sõjaväeakadeemias ja saadeti Eestisse tagasi. Aastatel 1947–1951 juhatas ta 22. üksikut Eesti kaardiväe-laskurbrigaadi ja seejärel 1956. aastani eelnimetatu järeltulijat 118. kaardiväe laskurdiviisi. Seejärel oli Allikas kuni 1961. aastani mingi salapärase seni nimetamata väekoondise komandöri asetäitja. Aastatel 1951–1961 oli Karl Allikas EKP Keskkomitee liige, seejärel pidas temagi pensionipõlve ja kirjutas koos kaasteenija Harri Lesseliga oma sõjaaegsest diviisist raamatu "Meie seitsmes", mis ilmus 1974. aastal. 1960.aastal oli ta kodune aadress Võidu väljak 10 ja töökoha aadress Vene tänav 30. 1931. aastast oli ta NLKP liige, Eesti NSV Ülemnõukogu saadik (1951–1963).. 1950 – Lenini orden Allikas, Karl; Harri Lessel (1974). "Meie seitsmes" - 7. eesti laskurdiviisi sünniloost ja võitlusteest. Tallinn: Eesti Raamat. Lk 176 lk. Raamatukoi otsing "Korpusepoisid" : Eesti sõjamehed 22. Eesti territoriaalkorpuses ja 8. Eesti laskurkorpuses Teises maailmasõjas aastatel 1940-45 / Tiit Noormets, Toe Nõmm, Hanno Ojalo ... jt. ; [koostas Hanno Ojalo ; kujundas Märt Kullo] Ilmunud Tallinn : Eesti Akadeemiline Sõjaajaloo Selts : Sentinel, 2007 lk 233 Generals.dk