laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Urmas Nagel

Urmas Nagel (sündinud 6. septembril 1960) on eesti vaimulik (aastast 2024 EELK Tallinna Jaani koguduse abiõpetaja) ja laulja. Ta lõpetas aastal 1978 Tartu 1. Keskkooli ja õppis aastatel 1978–1982 Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu. Nagel on töötanud Tartu Riikliku Ülikooli raamatukogus. Ta on lõpetanud Usuteaduse Instituudi. Ta ordineeriti 4. mail 1992 diakoniks ja 7. aprillil 1993 aseõpetajaks, 22. veebruaril 2000 anti talle õpetaja õigused. Ta oli aastatel 1992–1993 Käina Martini koguduse diakon. Aastatel 1992–2000 oli ta Käina ja Emmaste koguduse õpetaja. Aastatel 2000–2024 oli Nagel Räpina Miikaeli koguduse õpetajaks, lisaks hooldas ta Mehikoorma kogudust; samuti oli Nagel aastal 2007 Põlva Püha Neitsi Maarja koguduse hooldajaõpetaja ning aastatel 2007–2008 Rõuge Maarja koguduse hooldajaõpetaja. Aastatel 2002–2007 oli ta Võru praostkonna abipraost ja 2007–2015 Võru praost . Alates 3. märtsist 2024 on ta EELK Tallinna Jaani koguduse abiõpetaja. Nagel on loonud luulet ja laule ning ta on folkmuusik. 2007 – Põlvamaa teenetemärk diakoonia- ja noortetöö arendamise eest 2020 – EELK Kuldrist pika ja pühendunud teenistuse eest, Urmas Lauri, Plaadi tegemiseks kulus 25 aastat ja 2 päeva, Hiiu Nädal, 30. detsember 2010 Võru praostkonnas uus praost, Eesti Kirik, 8. mai 2007 Räpina koguduse õpetajale Urmas Nagelile on antud EELK kuldristi kandmise õigus, Eesti Kirik, 2. detsember 2020 Õpetaja Urmas Nagel pälvis kuldristi, Lõuna-Eesti Postimees, 16. juuni 2022 Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Eestis teenivad vaimulikud seisuga 1. juuli 2013. EELK Konsistoorium. Tallinn 2013 "Selle süükoormaga olen elanud 25 aastat" Eesti Ekspress, 15. jaanuar 2010 "Urmas Nagel: eks ma elan selle taagaga" LõunaLeht, 4. veebruar 2010 Võru praost Urmas Nagel: „Homod võiks kirikult ise abi otsida.”, Võrumaa Teataja, 8. detsember 2011
Bugesera ringkond

Bugesera ringkond on 2. järgu haldusüksus (akarere) Rwandas. Bugesera asub Idaprovintsi edelaosas ja on selle kõige läänepoolsem osa. Bugesera piirneb lõunas Burundiga. Piirkonda jääb osa Rweru järvest (18,57 km²). Ringkonna pindala on 1337 km². Bugesera kõrgeim koht on 1667 meetri kõrgune Juru mägi. Kliima on kuum ja kuiv, sageli esineb põuda. Üle 90% ringkonna elanikest elatub põllumajandusest. Kasvatatakse peamiselt ube, sorgot, bataati, banaane ja maisi. Bugesera halduskeskus on Nyamata. Veidi Nyamatast põhja pool on rajamisel Rwanda uus rahvusvaheline lennujaam. Ringkond jaguneb 15 sektoriks (imirenge): Gashora, Juru, Kamabuye, Mareba, Mayange, Musenyi, Mwogo, Ngeruka, Ntarama, Nyamata, Nyarugenge, Rilima, Ruhuha, Rweru ja Shyara. "ABOUT THE DISTRICT". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. juuli 2013. Vaadatud 8. mail 2012. "Agriculture". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. juuli 2013. Vaadatud 8. mail 2012. Koduleht
Bugesera

Bugesera on asula Rwanda loodeosas Lääneprovintsis, mõne kilomeetri kaugusel Kongo DV piirist. Bugesera asub umbes 5 km kaugusel kirdes Gisenyist ja Kivu järve kaldast. Bugesera nõgu
Karl Ludwig Maibach

Karl Ludwig Maibach (2. oktoober 1833 Vanamõisa Haljala kihelkond – 26. jaanuar 1889 Simpferopol) oli eesti maalikunstnik. Karl Ludwig Maibach õppis Rakvere kreiskoolis ja aastatel 1853–1859 Peterburi Kunstide Akadeemias, kus teda premeeriti 1858. aastal akvarelli eest, mis kujutas Tallinna Niguliste kiriku sisevaadet, väikese hõbeaurahaga. Matkas 1865 Saksamaal, Itaalias ja Šveitsis, kus õppis Genfis Alexandre Calame'i ja François Diday juures. Johann Koleri eestkostmisel hakkas ta alates 1866. aastast saama iga-aastast rahalist toetust suurvürstinna Helene Pavlovna käest. Töötas Münchenis, kust sooritas reise Egiptusse ja Süüriasse. 1874. aastal pöördus tagasi Peterburi, kus ta 1876. aastal sai Peterburi Kunstide Akadeemiast maastikumaali kunstniku nimetuse. Alates 1875. aastast võttis Peterburis osa akadeemilistest näitustest. Maibach suri Simferopolis jaanuaris 1889, kus viibis Krimmis oma sõbra Johann Köleri ülesandel. Maibachi töid ei ole palju säilinud. Säilinud on mõned Eesti maastikud Eesti Rahva Muuseumis ja varasemast loomeperioodist pärit õlimaal "Rukkilõikajad", mis asub Eesti Kunstimuuseumis. Sakala (1878–1940), nr. 56, 6 aprill 1944 A. Thomson. "Eesti Kunstinäituse puhul, Tartus, 1906". "Noor-Eesti" II album. {{netiviide}}: eiran tundmatut parameetrit |lk= (juhend) Eesti biograafiline leksikon, 1926 – Maibach (lk 298) EKM kataloog, Tallinn, 1933, lk 18 Karl Ludwig Maibachi tööd Eesti Kunstimuuseumis
Nyamata

Nyamata on linn Rwanda Idaprovintsis, Bugesera ringkonna halduskeskus. Nyamata asub umbes 30 km Kigalist lõuna pool, umbes 20 km kaugusel Burundi piirist. Linn asub 1340 meetri kõrgusel merepinnast. Linna lähedale rajatakse Rwanda uus rahvusvaheline lennujaam. Aastal 1993 elas Nyamatas hinnanguliselt 120 000 inimest ja 2009. aastal umbes 12 000 inimest.
Iisaku vald

Iisaku vald oli vald Ida-Viru maakonna lõunaosas. Iisaku valla keskus oli Iisaku alevik. Vald liideti Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus 2017. aastal naabervaldadega Alutaguse vallaks. Iisaku vallavanem oli Raivo Raap. Iisaku Alliku – Imatu – Jõuga – Kasevälja – Kauksi – Koldamäe – Kuru – Lipniku – Lõpe – Pootsiku – Sõrumäe – Sälliku – Taga-Roostoja – Tammetaguse – Tärivere – Vaikla – Varesmetsa Iisaku vald moodustati 1991. aasta 26. septembril. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustati Alajõe, Iisaku, Illuka, Mäetaguse ja Tudulinna valla ühinemise teel uus haldusüksus – Alutaguse vald. Maakatastri statistika, vaadatud 15.10.2018. Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014 Ida-Viru maakonna Iisaku valla, Järva maakonna Järva-Jaani valla, Lääne maakonna Haapsalu linna ja Lihula valla, Pärnu linna Sindi linna, Pärnu maakonna Vändra valla, Põlva maakonna Kõlleste valla, Saare maakonna Laimjala ja Pöide valla ning Võru maakonna Sõmerpalu valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta (Vastu võetud 26.09.1991) Alajõe valla, Iisaku valla, Illuka valla, Mäetaguse valla ja Tudulinna valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 „Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine“ muutmine
Tšernobõli samuraid

"Tšernobõli samuraid" on 2012. aasta dokumentaalfilm, mille autor on Ivar Heinmaa. Film räägib 1986. aastal Tšornobõli tuumaelektrijaama 4. reaktori plahvatuse tagajärgi likvideerinud meestest ja tuumakatastroofi üleilmsetest mõjudest 2011. aastal Jaapanis Fukushima I tuumaelektrijaamas toimunud tuumaõnnetuse taustal. Film on valminud koostöös Kreeka Raadio ja Televisiooni ning Eesti Rahvusringhäälinguga. Filmis keskendutakse kahele mehele, kes käisid Tšornobõlis plahvatuse tagajärgi likvideerimas: Pärnumaa Tšernobõli Ühenduse Gamma juhile ja Tšernobõli veteranide õiguste eest võitlevale Jaan Krinalile ja endisele keevitajale Kalev Kilgile. Sõna saavad ka 1986. aastal Eesti pearadioloogina töötanud doktor Peeter Mardna ja Valgevene bioloog Aleksei Nesterenko. Dokumentaalfilmide arendustoetuse taotlused, 25.04.2011. Eesti Filmi Sihtasutus. Vaadatud 15.02.2024. Raul Ranne "Samuraidest ja aatomienergiast". Eesti Ekspress, 6. aprill 2012 Andres Laasik "Eestlasi kummitab endiselt Tšernobõli tundmatu oht". Eesti Päevaleht, 16. aprill 2012 Kristiina Davidjants "Kaameraga tuumasaasta mail". Sirp, 20. aprill 2012
Illuka vald

Illuka vald oli vald Ida-Viru maakonnas. Illuka vallas oli 19 küla: Agusalu, Edivere, Illuka, Jaama, Kaatermu, Kaidma, Kamarna, Karoli, Kuremäe, Kivinõmme, Konsu, Kuningaküla, Kurtna, Ohakvere, Ongassaare, Permisküla, Puhatu, Rausvere, Vasavere. Illuka vald moodustati 1992. aasta 13. veebruaril. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustati Alajõe valla, Iisaku valla, Illuka valla, Mäetaguse valla ja Tudulinna valla ühinemise teel uus haldusüksus – Alutaguse vald. Illuka Vallavolikogu ei nõustunud vabatahtlikult Alutaguse vallaga liituma ja vaidlustas sundliitmise Riigikohtus, kuid jäi seal kaotajaks. Illuka vallavanem oli Oleg Kuznetsov. Kuremäe klooster Kurtna järvestik Illuka mõisahoone Poruni jõe ürgorg Kõnnu dendraarium Kuremäe klooster Kuremäe klooster Must-Jaala järv Poruni jõgi Illuka mõisa park Illuka mõisa peahoone Kurtna mõisa valitsejamaja Maakatastri statistika, vaadatud 24.03.2020. Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Ida-Viru maakonna Avinurme ja Illuka valla, Valga maakonna Puka valla ning Viljandi maakonna Abja, Polli, Suure-Jaani valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta (Vastu võetud 13.02.1992) Alajõe valla, Iisaku valla, Illuka valla, Mäetaguse valla ja Tudulinna valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 „Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine“ muutmine Vabariigi Valitsuse 22. juuni 2017. a määruse nr 95 „Alajõe valla, Iisaku valla, Illuka valla, Mäetaguse valla ja Tudulinna valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 „Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine“ muutmine“ põhiseaduspärasuse kontroll Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014
Zooloogide loend

Siin loetletakse zoolooge. Virve Ahas Zinaida Albrecht Juhan Aul Vladimir Beklemišev Lev Berg Aleksei Bjalõnitski-Birulja Max Braun Alfred Brehm Leo Daniël Brongersma Alexander von Bunge Rachel Carson Georges Cuvier James Dwight Dana August Eenlaid Kaupo Elberg Peeter Ernits Johann Friedrich Eschscholtz Leopold Fitzinger Dian Fossey Étienne de Geoffroy Saint-Hilaire Joseph Grinnell Bernhard Grzimek Harald Haberman Henn Haberman Heini Hediger Erik Holm Tiit Hunt Mihkel Härms Vladimir Jaanusson Carl-Olof Jacobson Ahto Jõgi Arvi Järvekülg Ülo Järvekülg Fred Jüssi Ivar Jüssi Mati Kaal Külli Kangur Hans Kauri Julius von Kennel Taivo Kastepõld Jüri Keskpaik Eugen von Keyserling Alexander Keyserlingk Eino Krall Aino Kumari Eerik Kumari Andres Kuresoo Olavi Kurina Aare Kuusik Nikolai Laanetu Josephus Nicolaus Laurenti Eerik Leibak Aivar Leito Tiit Leito Leida Leivategija Johannes Lepiksaar Vilju Lilleleht Harry Ling Ruth Ling Aleksander Lint Konrad Lorenz Kaja Lotman Jaan Luig Anne Luik Asko Lõhmus Vambola Maavara Tiit Maran Timo Maran Ants-Johannes Martin Mati Martin Matti Masing Kiran Mazumdar-Shaw Mart Meriste Neeme-Õnneleid Mikelsaar Georg Miländer Desmond Morris Aare Mäemets Marika Mänd Raivo Mänd Aleksander Määr Jaan Naaber Jan Nieszkowski Evald Ojaveer Aleksander Voldemar Oklon Sven Onno Indrek Ots Kalju Paaver Tiit Paaver Peter Simon Pallas Wilhelm Konstantin Petersen Ervin Pihu Johannes Piiper Linda Poots Adolf Portmann Liidia Poska-Teiss Loreida Põder Kalju Põldvere Silvia Pöögelmann Tiit Randla Linda Rannak Riinu Rannap Edvin Reinvaldt Eevi Remm Hans Remm Kalle Remm Johannes Carl Robert Riemschneider Heinrich Riikoja Jüri Ristkok Ilse Rootsmäe Lemming Rootsmäe Salme Rubel Toomas Saat Konstantin Saint-Hilaire Nikolai Samsonov Leopold von Schrenck Philip Sclater Urmas Sellis Uno Siitan Franz Sintenis James Smith (ihtüoloog) Gunnar Svärdson Ilmar Süda Tiina Talvi Tõnu Talvi Toomas Tammaru Madis Tammert Einar Tammur Julius Tehver Günter Tembrock Toomas Tiivel Tarmo Timm Uudo Timm Viivi Timm Eduard Gustav von Toll Aleksei Turovski Alo Vanatoa Anneli Veegen Raimond Veenpere Ivar Veldre Sven Veldre Heinrich Veromann Jaan Viidalepp Asta Vilbaste Juhan Vilbaste Kaljo Voolma Nikolai Vorontsov Hermann Walter Heino Õunap
Delphin (1975)

Delphin (varem Belorussija, Kazahstan II) on ristluslaev, mis kuulub ettevõttele Vishal Cruises Pvt. Ltd. ja mida käitab laevakompanii Passat Kreuzfahrten GmbH. Delphin on 156,27 m pikk ja 22,02 m lai. Tema süvis on 5,90 m. Laeva kogumahutavus on 16 331 ja dedveit 2251 t. Laeva suurim kiirus on 21,5 sõlme. Laeval on 4 tekki. Laeva jõuseadme moodustavad 2 Pielstick-Wärtsilä 18PC2V diiselmootorit, mille koguvõimsus on 13,24 MW. Laeval on 2 sõukruvi. Laevaperes on 250 liiget ja ta võib peale võtta 590 reisijat. Tema sõsarlaevad olid Azerbaidžan, Gruzija, Karelija ja Kazahstan, mis tänapäeval kannavad nimesid Enchanted Capri, Salamis Floxenia, Neptune ja Adventure. Laev ehitati Soomes Turus Oy Wärtsilä Ab laevatehases. Laevale pandi kiil 1. oktoobril 1973, ta lasti vette 6. märtsil 1974 ja võeti kasutusele 1975. aastal. Ta ehitati parvlaevana ja tal oli 256 autokohta. Esialgu oli tema kodusadam Odessa ja laev kandis nime Belorussija. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist jäi laeva kodusadamaks esialgu Odessa, aga laev nimetati ümber. Uueks nimeks sai 1993 Kazahstan II. 1996 laev müüdi ja ehitati Saksamaal Bremerhavenis Lloyd Werftis ümber. Ta muudeti parvlaevast ristluslaevaks. Ümberehituse käigus kaotati kõik autokohad. Laeva kodusadamaks sai Nassau ja uueks nimeks Delphin, aga sellegipoolest kasutatakse teda Euroopas nii Vahemerel liinil İstanbul–Barcelona kui Läänemerel liinil Kiel–Tallinn–Peterburi–Helsingi–Stockholm–Kiel ja Norra fjordides. Delphin Trondheimis (2004) Delphin Helsingis (2009) Delphin Kielis Delphini delfiiniga korsten (2012) Germanischer Lloyd (inglise keeles) Germanischer Lloyd (inglise keeles) Belorussiya (1975) Fakta om fartyg kodulehel (rootsi keeles) Казахстан II Ukraina lipu all Durbanis (1994)
Mäetaguse vald

Mäetaguse vald oli vald Ida-Viru maakonnas. Vald liideti Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus 2017. aastal naabervaldadega Alutaguse vallaks. Mäetaguse vallavanem oli Tauno Võhmar. Mäetaguse vallas elas 2016. aasta 1. jaanuari seisuga 1748 inimest. Mäetaguse vallas oli Mäetaguse alevik ja 20 küla. Apandiku, Aruküla, Arvila, Atsalama, Ereda, Jõetaguse, Kalina, Kiikla, Liivakünka, Metsküla, Mäetaguse, Pagari, Rajaküla, Ratva, Tarakuse, Uhe, Võhma, Võide, Võrnu, Väike-Pungerja. Mäetaguse vald moodustati 1992. aasta 9. aprillil. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustati Alajõe, Iisaku, Illuka, Mäetaguse ja Tudulinna valla ühinemise teel uus haldusüksus – Alutaguse vald. Viru kaevandus Maakatastri statistika, vaadatud 26.03.2020. Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator [1], seisuga 24. oktoober 2016 Statistikaameti andmetel [2] Ida-Viru maakonna Aseri, Maidla, Mäetaguse ja Sinimäe valla, Lääne-Viru maakonna Kaarli, Kadrina, Laekvere, Rakke, Rägavere ja Simuna valla ning Pärnu maakonna Audru valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta (vastu võetud 09.04.1992) Alajõe valla, Iisaku valla, Illuka valla, Mäetaguse valla ja Tudulinna valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 „Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine“ muutmine
Mustatööline

Mustatööline (ka musta töö tegija, õpetamata tööline) on töötaja, kes pole saanud omal alal mingisugust väljaõpet; õppimata tööd ehk musta (ja sageli füüsilist rasket) tööd tegev inimene. Mustatöölisele vastandub oskustööline. Must töö (õppimata töö) Oskustööline U. Mereste, 2003. Majandusleksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Köide I (A–M). Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009. [1]
Sonda vald

Sonda vald oli vald Ida-Viru maakonnas. Vald piirnes põhjas Aseri ja Viru-Nigula vallaga, idas Kiviõli linnaga, idas ja kagus Lüganuse valla, lõunas ja läänes Rägavere ja Vinni vallaga. Ulatus põhjast lõunasse 18 km ja läänest itta 12 km. Sonda lähemad linnad on Kiviõli 10 km, Rakvere 30 km ja Jõhvi 40 km. Valla keskuses Sonda alevikus asuvad vallamaja, kool, lasteaed, raamatukogu, rahvamaja ja ambulatoorium. Suuruselt teine keskus on Erra alevik. 1. jaanuari 2009 seisuga oli Sonda vallas 964 elanikku, Sondas 531, järgnesid Erra 177, Erra-Liiva 72, Varinurme 71, Koljala 38, Nüri 30, Uljaste 15, Vainu 13, Satsu 10 ja Ilmaste 4 elanikuga. 2010. aastal eraldati Varinurme külast Vana-Sonda küla. Sonda vallavanem oli Andrea Eiche. 2017. aastal ühines Sonda vald Lüganuse vallaga. Maakatastri statistika, vaadatud 22.03.2020. Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Sonda valla koduleht (vaadatud 4. novembril 2012) Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014 Sonda valla koduleht
Ämm

Ämm on abikaasa ema. Ämm on II astme hõimlane. Ämmad on tuntud tegelased anekdootides, kus neid kujutatakse tihti minia või väimehe jaoks tüütute, ebameeldivate ja tülikatena, samuti oma poja või tütre suhtes ülehoolitsevate ja miniat või väimeest oma lapsele ebasobivaks pidavatena. Sellist stereotüüpi kasutavad ka paljud komöödiasarjad ja -filmid. äi
Äi

Äi on abikaasa isa. Äi on II astme hõimlane. Põhja-Eesti idaosa keelepruugis võib 'äi' tähendada ka vanaisa. ämm Huno Rätsep: "Mul kogu küla sugulasi täis" Oma Keel 2009/1, lk 29
Päästekeskus

Päästekeskus on Päästeameti allüksus, mis teostab päästetöid, riiklikku tuleohutusjärelevalvet, päästealast ennetustööd ja kriisireguleerimist. Eestis on neli päästekeskust: Põhja päästekeskus Lõuna päästekeskus Ida päästekeskus Lääne päästekeskus
Toila vald (1993)

Toila vald oli vald Ida-Viru maakonnas. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus ühinesid Kohtla-Nõmme vald, Toila vald ja Kohtla vald. Ühinemise tulemusena moodustati uus omavalitsusüksus, mille nimeks sai Toila vald. Toila vallavanem oli Tiit Kuusmik. Toila valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1993. Toila vallas oli kaks alevikku (Toila ja Voka) ning üheksa küla. Altküla, Konju, Martsa, Metsamägara, Päite, Pühajõe, Uikala, Vaivina, Voka. Maakatastri statistika, vaadatud 25.03.2020. Statistikaamet, vaadatud 27.05.2015. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014 Omavalitsusliku staatuse andmise kohta (vastu võetud 22.04.1993 nr 115)
VR-Yhtymä

VR-Yhtymä Oy on Soome riigile kuuluv raudteefirma. VR opereerib nii lähi- kui ka kaugliine. Helsingi-lähedastel liinidel kasutatakse vanu Valmeti ronge, uuemaid CAFe ning uusi Stadler Flirte. Kaugliinidel sõidavad klassikalised Pendolinod ja InterCity rongid. http://www.vr.fi/fi/
Tudulinna vald

Tudulinna vald oli vald Ida-Viru maakonna edelaosas. Vald liideti Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus 2017. aastal naabervaldadega Alutaguse vallaks. Tudulinna vallavanem oli Andrus Toss. Tudulinna valla territooriumist kattis 68% mets, 20% oli rabade ja jõgede all. Kagus piirnes vald Peipsi järvega. Suuremad jõed olid Rannapungerja jõgi ja Tagajõgi. Vallas asus osa Muraka rabast. Vallas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 462 inimest. Neist 405 olid eestlased. 2013. aasta alguse seisuga oli valla elanikuna Rahvastikuregistris arvel 499 inimest. Tudulinna Kellassaare – Lemmaku – Oonurme – Peressaare – Pikati – Rannapungerja – Roostoja – Sahargu – Tagajõe Enne 1866. aastat kuulus Tudulinna valla ala Viru-Jaagupi ja hiljem Iisaku kihelkonda, 1950–1959. aastal Mustvee ja seejärel Jõhvi rajooni. Tudulinna vald moodustati 1991. aasta 19. detsembril. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustati Alajõe, Iisaku, Illuka, Mäetaguse ja Tudulinna valla ühinemise teel uus haldusüksus – Alutaguse vald. Tudulinna hüdroelektrijaam Oonurme kivikalme Lemmaku küla kääpad Rannapungerja hobupostijaam Rannapungerja maa-alune kalmistu Maakatastri statistika, vaadatud 27.03.2020. Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014 Statistikaameti andmebaas Ida-Viru maakonna Tudulinna valla, Järva maakonna Imavere ja Oisu valla, Lääne maakonna Linnamäe ja Vormsi valla, Põlva maakonna Räpina ja Põlva alevi ning Ahja, Kanepi ja Valgjärve valla, Pärnu maakonna Lavassaare alevi ning Kaisma, Tali, Tori ja Uulu valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta Alajõe valla, Iisaku valla, Illuka valla, Mäetaguse valla ja Tudulinna valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 „Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine“ muutmine
George Sand

George Sand (prantsuse [ʒɔʁʒ sɑ̃d], kodanikunimega Amantine [ka Amandine] Lucile Aurore Dupin; 1. juuli 1804 Pariis – 8. juuni 1876 Nohant-Vic, Indre'i departemang) oli prantsuse kirjanik. "Kuradi mülgas". Prantsuse keelest tõlkinud August Andur. Tartu: Loodus, 1928. "Valentine". Prantsuse keelest tõlkinud K. Martinson (Kusta Mannermaa). Kujundaja Axel Bernhard Rossmann. Armastusromaanide sari. Tartu: Maret, 1938. "Consuelo". 2 köites. Prantsuse keelest tõlkinud Leili-Maria Kask. Kujundus: Paul Reeveer, Hendrik Vitsur, Väino Tõnisson (V. Tõntson). 2. köite lõpus Ott Ojamaa järelsõna ja märkused. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1961. Teine trükk: Tallinn: Eesti Raamat, 1988 "Väike Fadette". Prantsuse keelest tõlkinud Leena Toomasberg. Eessõna Lauri Leesi, kujundas Priit Rea. Tallinn: Perioodika, 1994 "Kuradimülgas. Leidlaps François". Tõlkinud Tatjana Hallap, värsid tõlkinud Lauri Leesi. Tallinn: Perioodika, 1997 "Krahvinna Rudolstadt". 2 köites. Prantsuse keelest tõlkinud Jaanus Õunpuu, kujundanud Piret Niinepuu. Tallinn: Ajaraamat, 1997-1998 "Talv Mallorcal". Tõlkinud Krista Dudarenko. Kaanekujundus Taavi Torim, eessõna Ulvi Tüllinen. Tallinn: Pegasus, 2004. Teine trükk: Tallinn: Eesti Raamat, 2017. Kujundanud Tiina Sildre. "Angibault' mölder". Tõlkinud Anise Erenvert, kunstnik Piret Räni. Tallinn: Kirjastuskeskus, 2005. "Indiana" "Lelia" "Consuelo" "Krahvinna Rudolstadt" "Angibault' mölder" "Väike Fadette"
Paulus (täpsustus)

Paulus on eesnimi Paulus on perekonnanimi Pauluse nime on kandnud mitu pühakut: apostel Paulus Paulus Teebast Paulus Roomast Paulus I Paulus II Paulus III Paulus IV Paulus V Paulus VI Samosata Paulus Johannes Paulus I Johannes Paulus II
Delphin

Delphin oli Saksamaa väikeallveelaevade klass Teise maailmasõja ajal. Enne maailmasõja lõppu jõuti ehitada kolm prototüüpi.