laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kuressaare–Kihelkonna–Veere tee

Kuressaare–Kihelkonna–Veere tee (registrinumbriga 78) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Kuressaare linnas Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare tee 143. kilomeetril (Kuressaare linnas Tallinna tänav). Tee pikkus on 47,8 km. Tee lõpeb Veere külas Veere sadama juures. Kuressaare linnas kannab nimesid J. Smuuli tänav, Kihelkonna maantee. Kärla alevikus kannab nimesid Lasteaia tänav, Kooli tänav. Kihelkonna alevikus kannab nime Valla tänav. Sildade nimistu pärineb teeregistrist. Kuressaare linn, Laheküla, Unimäe küla, Parila küla, Suur-Randvere küla, Mullutu küla, Tõlli küla, Ansi küla, Karida küla, Paevere küla, Kogula küla, Ulje küla, Mõnnuste küla, Arandi küla, Sõmera küla, Kärla alevik, Mätasselja küla, Kärla-Kirikuküla, Kuuse küla, Üru küla, Viki küla, Varkja küla, Pajumõisa küla, Kihelkonna alevik, Virita küla, Abaja küla, Oju küla, Kurevere küla, Tammese küla, Kõruse küla, Sepise küla, Kalmu küla, Tagamõisa küla, Vaigu küla, Veere küla. 2020. aastal rekonstrueeritakse Kuressaare–Tõlli teelõiku (maantee km 2,4–8,3). Seejuures tehakse korda ka Matu sild. Ehitustööde maksumus on 2,7 miljonit eurot. "INTERAKTIIVNE TEEKAART | Vaata täpselt järele, kus ja kui kaua sellel suvel teid ehitatakse" Delfi, 19. juuni 2020
Teo Maiste

Teo-Endel Maiste (29. veebruar 1932 Võru – 14. august 2018) oli eesti laulja (bass) ja näitleja. Teo-Endel Maiste küüditati 1941. aastal koos ema ja kahe vanema vennaga Siberisse. Nende elukohaks sai Aleksandrovski rajoon Tomski oblastis, Obi jõe põhjaosas, Tomskist umbes 1000 kilomeetrit põhja pool. Teo-Endel oli küll Eestis esimese klassi lõpetanud, kuid kuna ta algul vene keelt ei osanud, siis tuli kohalikust koolist kõrvale jääda. Järgmisel aastal läks ta uuesti esimesse klassi ning sai keele kiiresti selgeks. Pärast kooli lõppu sattus noormees pärast aastast metsatööd juhuslikult Tomskis muusikakooli katsetele. Ta lõpetas 1957. aastal Tomski Muusikakooli Aleksandra Tihhomirova lauluklassi. 1957–1958 õppis Novosibirski konservatooriumis (Venjamin Arkanovi klassis). Teo Maiste naasis Eestisse 1958. aastal ja astus Tallinna Riikliku Konservatooriumi, kus lõpetas 1962. aastal Jenny Siimoni lauluklassi. 1960–1965 oli ta Vanemuise teatri ning 1965–2011 Estonia teatri solist. Esinenud ka kammer- ja oratooriumilauljana. Alates 1970. aastast töötas ta Eesti Muusikaakadeemia õppejõuna. Tema õpilaste seas on olnud Hans Miilberg, Thomas Mürk, Jaan Willem Sibul, Taimo Toomast. Maiste loomingu nimistus on veerandsada soolopartiid vokaalsümfoonilistes suurvormides ning üle saja lavarolli, sealhulgas Mölder (Dargomõžski "Näkineid"), Boriss (Modest Mussorgski "Boriss Godunov"), Ramfis, Attila, Philipp II ja Suurinkvisiitor (Verdi "Aida", "Attila", "Don Carlo"), Igor ja Galitski (Aleksandr Borodini "Vürst Igor"), Parun Ochs (Richard Straussi "Roosikavaler"), Porgy (George Gershwini "Porgy ja Bess"), Leporello (Mozarti "Don Giovanni"), Cyrano (Tambergi "Cyrano de Bergerac"), Peaminister ja Kagler (Straussi "Viini veri"), Lempelius, Friesner (Eduard Tubina "Reigi õpetaja", "Barbara von Tisenhusen") jpm. "Ooperiball", 1974 TF "Roosid lõunast", 1977 ETF "Puritaanlased", 1984 ETF "Teo Maiste ooperis", 1982 ETF "Laulab Teo Maiste", 1986 ETF 1970 – Eesti NSV teeneline kunstnik 1976 – Eesti NSV rahvakunstnik 1977 – Georg Otsa nimeline auhind 1987 – Muusikateatri aastapreemia 1996 – Harjumaa teatripreemia 2002 – Valgetähe IV klassi teenetemärk 2002 – Eesti Teatriliidu muusika-, balleti- ja tantsulavastuste eriauhind 2007 – Eesti Rahvuskultuuri Fondi elutöö tänuauhind 2008 – Eesti Näitlejate Liidu auliige "Teo Maistest sai laulja juhuslikult", Õhtuleht, 28. veebruar 2002 Suri 86-aastaselt ooperilaulja Teo Maiste "Ellujäänud meenutasid Kadriorus juuniküüditamist", Postimees Online, 14. juuni 2011 Ene Pilliroog Meister ja Aeg 08.03.2012[alaline kõdulink] Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "Teo Maiste tähistab 75. sünnipäeva", Postimees.ee, 28. veebruar 2007 "Ilmub Teo Maiste monograafia", EPL.ee, 1. aprill 2009 https://arhiiv.err.ee/vaata/rahvakunstnikud-teo-maiste-158256
Hiidkalmaar

Hiidkalmaar (Architeuthis) on limuste hõimkonda kuuluv peajalgsete monotüüpne perekond. Selle perekonna esindajad võivad kasvada kuni 18 m pikkuseks. Liikide arv perekonnas pole selge – neid eristatakse ühest kaheksani. Sagedane jaotus on kolmeks liigiks, vastavalt ookeanidele, kus nad elavad – Atlandi ookeanis Architeuthis dux, Lõuna-Jäämeres A. sanctipauli ja Vaikse ookeani põhjaosas A. martensi. Uuemate hinnangute järgi on kõik need aga üks liik. WoRMS-i andmeil (2023. aasta juuli seisuga) kuulus perekonda ainult üks liik: Architeuthis dux Steenstrup, 1857 Architeuthis Steenstrup, 1857. marinespecies.org "Prantsuse purjetajaid ründas hiidkalmaar", Õhtuleht, 18. jaanuar 2003 "Austraalias leiti bussipikkune hiidkalmaar", Õhtuleht, 11. juuli 2007 "Mehhiko lahest tõmmati välja hiidkalmaar", Eesti Päevaleht Online, 22. september 2009
Upa–Leisi tee

Upa–Leisi tee (registrinumbriga 79) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Upa külas Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare tee 140. kilomeetril. Tee pikkus on 36,8 km. Tee lõpeb Leisi alevikus Orissaare–Leisi–Mustjala tee 31. kilomeetril. Leisi alevikus kannab nime Kuressaare maantee. Sildade nimistu pärineb teeregistrist. Upa küla, Laadjala küla, Kiratsi küla, Uduvere küla, Kaarma küla, Saue-Mustla küla, Saue-Putla küla, Liiva-Putla küla, Haeska küla, Lööne küla, Jööri küla, Selja küla, Karja küla, Pärsama küla, Tutku küla, Angla küla, Aru küla, Veske küla, Leisi alevik.
Harilik äiakas

Harilik äiakas ehk nisulill (Agrostemma githago) on nelgiliste sugukonda äiaka perekonda kuuluv üheaastane taimeliik. Ta on levinud umbrohuna, taliviljapõldudel ja söötidel. Varem oli liik levinud hajusalt üle Eesti, kuid nüüdseks on järele jäänud ainult üksikud leiukohad. Vars ja lehed on pehmekarvased. Õie läbimõõt on 2–4 cm, õietupp on 4–5 cm pikkune, kitsaste hõlmadega. Õitseb juunis, juulis. Seemned on karedad ning sisaldavad mürgist glükosiidi agrostemiini. Eesti taimede määraja, (1999) Eesti Loodusfoto, Tartu, lk 101 Ulvar Käärt: "Kaardistades taimeriigi muutumist" Sirp, 29. juuli 2016 Ludvig Raudsepp, Eesti õistaimi, Tallinn, Valgus, 1981, lk 169 Harilik äiakas andmebaasis eElurikkus
Põld-lehmalill

Põld-lehmalill (Vaccaria hispanica) on nelgiliste sugukonda lehmalille perekonda kuuluv rohttaim, oma perekonna ainus liik. Teaduslikult kirjeldas põld-lehmalille esimesena šoti botaanik Philip Miller juba 18. sajandi keskel, aga tänapäevase ladinakeelse nime võttis kasutusele saksa botaanik ja mükoloog Stephan Rauschert alles 20. sajandi teisel poolel. Põld-lehmalille levila hõlmab suurema osa Euraasiast: Euroopa, Vahemere maad, Väike-Aasia, Taga-Kaukaasia, Iraani, Kesk-Aasia, Lõuna-Siberi, Kaug-Ida lõunaosa, Mongoolia, Jaapani ja Hiina kuni Himaalaja lõunanõlvadeni. Võõrliigina kasvab ta Põhja-Ameerikas, Austraalias, Uus-Meremaal ja mõnel pool Põhja-Aafrikas. Eestis on põld-lehmalill haruldane võõrliik. Esineb juhusliku tulnukana raudteede ja maanteede ääres ning põldudel. Põld-lehmalill on üheaastane rohttaim. Tema juur on peenike ja harunenud. Vars on 2–6 dm kõrge, püstine, sile ja ülalt tugevasti harunenud. Vars on kaetud hallikasroheliste terve servaga vastakuti paiknevate lehtedega. Lehel on tavaliselt 3 roodu. Alumised lehed on 3–6 cm pikad ja 1–3 cm laiad, süstjad, tipust teravad ja ka varre poolt ahenenud. Keskmised ja ülemised lehed on väiksemad: 2–3 cm pikad ja 0,3–3 cm laiad, süstjad või munajad, ilma rootsuta ja alusel ümbritsevad vart. Õisikuks on kohev nutt või pööris, millel on pikk (kuni 6 cm) õieraag. Kandelehed on 2–3 mm pikad ja 0,5–0,8 mm laiad, süstjad ja valge äärega. Õietupp on õitsemise alguses 10–12 mm pikk ja 2½–3 mm lai, silindriline ja 5 rohelise tiivasarnase väljakasvuga servadel. Need hambakesed on 1½–2 mm pikad, kolmnurksed, valge äärisega ja teravad. Viljade valmides laieneb õietupp oluliselt ja muutub munajaks või laimunajaks. Kroonlehed on 15–18 m pikad, tavaliselt roosad või punased, harvem valged. Kroonlehe serv on terve või saagjas. Tolmukaid on 10, emakaid 2. Lill õitseb juunis-juulis ja viljub juulis-augustis. Lehmalille vili on munajas kupar, mis on 8–9 mm pikk ja 5–6 mm lai. Kupar on kahepesaline ja kaetud 4 hambakesega. Seemned on tumepruunid, kerajad ja kaetud väikeste nüride kühmukestega, läbimõõdus umbes 2 mm. Põld-lehmalill on taliviljade seas kasvav umbrohi. Eriti sageli kohtab teda lina ja hirsi hulgas, sest nende seemned valmivad umbes korraga ja seetõttu satuvad lehmalille seemned külvatavate seemnete hulka. Põld-lehmalilles leidub triterpeenseid saponiine. Seemnetes leidub vakarosiidi, mis on saanud nimetuse lehmalille ladinakeelse nime järgi, B- ja C-vaksegosiidi ning selliseid flavonoide nagu isosaponariin ja vakariin, mis samuti on saanud nimetuse lehmalille teadusliku nime järgi. Põld-lehmalill on mürktaim. Temas sisalduvad saponiinid on üldrakumürgid, mis tekitavad verejooksu ja nekroosi. Sellegipoolest kasvatatakse põld-lehmalille ilutaimena. Aretatud on hulk sorte, mis erinevad peamiselt õite värvuse poolest: see võib ulatuda puhasvalgest tumeda purpurpunaseni. [1] Võõrliikide andmebaas Põld­-lehmalill andmebaasis eElurikkus
Morgan Robertson

Morgan Robertson (30. september 1861 – 24. märts 1915) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik. Morgan Robertsoni loomingusse pärandisse kuulub 9 romaani ja 200 jutustust. Ilmselt oleks ta juba ammu unustatud, kui 1898. aastal poleks ilmunud tema romaani "Futility." Selles kirjeldab ta maailma kõige moodsama, kõige suurema, kõige luksuslikuma ja kõige merekindlama reisilaeva esimest reisi. Ja hirmsat hukku. Luksuslaev, mille nimi on raamatus Titaan, peab Southamptonist (Inglismaalt) New Yorki sõites ületama Atlandi ookeani rekordkiirusega, kuid upub ühel pakaselisel aprilliööl pärast kokkupõrget jäämäega. 3000 reisijast pääsevad eluga üksnes vähesed, sest 24 päästepaadis jätkub kohti üksnes pooltele. Laeva pardal mängitakse maha surmaga silmitsi seisvate reisijate tragöödiad. Raamatu ilmumise ajal loeti seda vähe. Teost tuli aga juba suurema tiraažiga juurde trükkida siis, kui 1912. aastal hukkus Titanic täpselt samal kombel kui laev, millest oli kirjutatud 12 aastat varem ilmunud raamatus. Romaanis oli laeva pikkus 800 jalga, tegelikult aga 882,5 jalga. Raamatus oli laeva kiirus jäämäega kokkupõrkamise ajal 25 sõlme, Titanicul aga 23 sõlme. Mõlemal laeval oli kolm sõukruvi. Päästepaatide arv oli Titaanil 24, Titanicul 22. Kirjanik Morgan Robertson väitis hiljem, et tal oli "astraalne kaasautor".
Salu-tähthein

Salu-tähthein (Stellaria nemorum) on taimeliik nelgiliste sugukonnast tähtheina perekonnast. Taime kõrgus on 20–70 cm. Varred on karvased, mahlased, kergesti murduvad ja ristlõikes ümarad. Lehed on munajad ja pehmekarvased. Juurmised lehed on umbes ühe sentimeetri pikkuse rootsuga. Õied tulevad üksikult ülemiste väikeste lehtede kaenaldest. Õitseb mais-juunis, harva ka juulis. Kroonlehti on viis, kuid on lõhestunud nii, et neid näib olevat kümme. Salu-tähthein eelistab niiskemaid ja varjulisemaid kasvukohti hõredamates kuuse- ja segametsades, niiduservadel. Salu-tähthein andmebaasis eElurikkus
Tiheasustusala

Tiheasustusala on ala, kus ehitised (hooned ja rajatised) paiknevad üksteisele lähedal. Tiheasustusalad on peamiselt linnad, alevid ja alevikud. Harvem ka tihedalt üksteise kõrval paiknevate ehitistega külakeskused. Kõik Eesti linnad on tavaliselt tiheasustusalad (erandiks võib lugeda Paldiski linna, mille põhiosa moodustavad tihedalt asustamata Pakri poolsaar ja Pakri saared). Tiheasustusala piiri ja kriteeriumi määrab reeglina konkreetse valla üldplaneering. säästev linnaplaneerimine tiheasustusega asula
Hajaasustusala

Hajaasustusala on ala, kus ehitised (hooned ja rajatised) paiknevad üksteisest kaugel või neid ei ole üldse. Hajaasustusalaks on valdav osa Eesti külade territooriumist, sealhulgas põllu- ja metsalad ning loodusliku ilmega alad. Hajaasustusala vastandiks on tiheasustusala. Haja- ja tiheasustusala piiri ja kriteeriumi määrab reeglina konkreetse valla üldplaneering.
Kahvatu tähthein

Kahvatu tähthein (Stellaria pallida) on taimeliik nelgiliste sugukonnast tähtheina perekonnast. Kahvatu tähthein andmebaasis eElurikkus
Hüpotees

Hüpotees on oletus. Kitsamas mõttes mõistetakse hüpoteesi all teaduslikku oletust, mille tõesus ei ole kindlaks tehtud. Matemaatikas kujutab hüpotees endast tavaliselt matemaatilist propositsiooni, mis ei ole tõestatud. Kui see propositsioon tõestatakse, siis selgub, et tegemist on teoreemiga. Ühtlasi lakkab ta olemast hüpotees. Loodusteaduses ja teistes empiirilistes teadustes nimetatakse hüpoteesiks tavaliselt teoreetilist oletust, mille tõesuse või vääruse kohta on kas või põhimõtteliselt võimalik leida tõendmaterjali, mis põhineb kogemusel. Induktsionistliku arusaama kohaselt on kogemuse abil võimalik hüpoteesi sellisel määral õigustada, et selle tõesust võiks pidada kindlakstehtuks. Mõnikord öeldakse sellisel puhul, et hüpoteesist on saanud teooria. Karl Popper väitis, et teooria saabki olla ainult hüpotees. Kogemuse abil ei ole võimalik hüpoteesi tõesust kindlaks teha, küll aga ümber lükata. Hüpoteesi ja teooria eristamine on küll seotud arusaamaga, et teooria on hüpoteesist usaldusväärsem, kuid sageli põhineb sõnavalik lihtsalt traditsioonil. Hüpoteesi nimetamine teooriaks võib tuleneda ka selle piisavast tunnustatuse astmest. abduktsioon
Mets-tähthein

Mets-tähthein (Stellaria holostea) on taimeliik nelgiliste sugukonnast tähtheina perekonnast. Taime kõrgus 10 kuni 40 sentimeetrit. Lehed ja varred on kergesti murduvad. Lehed on piklikud, leheservad ja leherood karedate karvadega. Varred on paljad ja kandilised. Kroonlehed on lõhenenud kuni keskpaigani. Valgeid kroonlehti on viis tükki. Eelistab kasvada kuuse-segametsades, põõsastikes, puisniitudel. Eestis levikult tavaline. Mets­-tähthein andmebaasis eElurikkus
Brahmanism

Brahmanism on 1. aastatuhande esimesel poolel e.m.a. veedade usundist välja kasvanud religioon Indias, hinduismi varane eelkäija. Vahel nimetatakse brahmanismiks ka veedade usundit.
Katse-eksituse meetod

Katse-eksituse meetod on statistiline meetod, mida kasutatakse peamiselt loodusseaduste uurimisel. Katse-eksituse meetod eeldab, et on olemas hüpotees, mille kontrollimiseks või tõestamiseks tehakse katseseeria. Selline katseseeria koosneb reast katsetest, mille tulemusi on hüpoteesi põhjal võimalik ennustada, kui hüpotees peab paika. Eelistatavalt on need katsed sellised, mille tulemused hüpoteesi järgi on vastuolus olemasoleva sama valdkonna teooriaga. Kui katsete hulk on piisav ja kõikide katsete tulemused on vastavuses hüpoteesiga, siis loetakse hüpotees teooriaks. Vastasel korral see kas visatakse kõrvale või tehakse sinna parandusi. Katse-eksituse meetodil tõestatud hüpoteesid ei ole tõestatud loogika mõistes, sest isegi miljon valget varest ei tõesta, et ei oleks ühtegi musta varest, isegi kui me neid ei leia. Ehkki katse-eksituse meetodiga ei saa midagi kindlalt tõestada, saab sellega hüpoteese kindlalt ümber lükata, leides kas või ühe katse, mis sellele ei vasta.
Turd-tähthein

Turd-tähthein (Stellaria crassifolia) on taimeliik nelgiliste sugukonnast tähtheina perekonnast. Turd-­tähthein andmebaasis eElurikkus
Soo-tähthein

Soo-tähthein (Stellaria palustris) on taimeliik nelgiliste sugukonna tähtheina perekonnast. Kuni 35 cm kõrge taim püstise neljakandilise harunenud varrega. Lehed varrel kuni 4 cm pikad, kitsad, süstjad, vastastikku asetsevad. Õied valged, kroonlehe ots vähemalt pooleni lõhestatud. Õitseb maist oktoobrini. Kogu taim veidi hallikasroheline. Sarnane liik on oras-tähthein, kuid viimasel on kogu taim erkroheline, vars pehme, kroonlehtede lõhestatus väiksem. Samuti erinevad liigid kasvutingimuste poolest: oras-tähthein kasvab mõõdukalt niisketel, soo-tähthein märgadel niitudel ja teistel soistel aladel. Eestis tavaline. Soo­-tähthein andmebaasis eElurikkus
Oras-tähthein

Oras-tähthein (Stellaria graminea) on taimeliik nelgiliste sugukonnast tähtheina perekonnast. Kasvab niitudel, põllupeenardel, jäätmaadel. Enne õitsemist on üsna märkamatu. Kroonlehti on viis, kuid on peaaegu südamikuni lõhestunud. On mitmeaastane ja levib võsundiliste risoomide abil. Põhjamaa taimed, Seppo Vuokko ja Jorma Peiponen, Tänapäev 2007, lk 29 Oras-tähthein andmebaasis eElurikkus
Oja-tähthein

Oja-tähthein (Stellaria uliginosa) on taimeliik nelgiliste sugukonnast tähtheina perekonnast. Oja-tähthein andmebaasis eElurikkus
Varju-tähthein

Varju-tähthein (Stellaria longifolia) on taimeliik nelgiliste sugukonnast tähtheina perekonnast. Varju-­tähthein andmebaasis eElurikkus
Alari Põldoja

Alari Põldoja (sündinud 1. märtsil 1959 Tallinnas) on eesti laulja (bariton). Ta lõpetas 1977 Tallinna 12. kutsekeskkooli, on õppinud Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis ja Tallinna Riikliku Konservatooriumi ettevalmistusosakonnas. Töötanud Eesti Kunstimuuseumis ja ETV-s. Laulis 1980–1999 Estonia kooris ja 1999-2007 Vanemuise kooris. Mitjuhha Mussorgski Boriss Godunov 1980 Estonia Fridolf, Politseinik, Röövel Vinteri ja Raudmäe Pipi Pikksukk 1981 Estonia Clairmonte Natschinski Casanova 1981 Estonia Maurice Abrahami Savoy ball 1982 Estonia Tuleneelaja A.Põldmäe Raeooper 1986 Estonia Kusta Ojakääru Maskeraad Ungrus 1988 Estonia Csekko Kalmani Krahvinna Mariza 1990 Estonia Motel Bocki Viiuldaja katusel 1990 Estonia papa Kiir ja Kiir Vinteri Kevade 1991 ja 1994 Estonia Harry Trevor Porteri Suudle mind, Kate 1992 Linnahallis Tsirkusepidaja Kõrveri Laanelill 1994 Estonia Talveaed Ambrogio Rossini Sevilla habemeajaja 1994 Estonia Rondon Scribe`i Šarlatanid 1995 Estonia Talveaed Stanley Hermani Hello, Dolly! 1996 Estonia Hüüdnimi Bura Abikaasa Kristel Eeroja-Põldoja, eesti viiuldaja poeg Franz Ferdinand ja tütar Sofia Frederica "Näitlejate viinaklubi" Õhtuleht
Inverness

Inverness on linn Suurbritannias Põhja-Šotimaal, Highlandi halduskeskus. Asub Põhjamere rannikul Moray Firthi ääres, Loch Nessist väljuva Nessi jõe suudmes. Invernessis asub Bòrd na Gàidhligi peakorter. Tuntumad ehitised on Invernessi loss ja Invernessi katedraal. 2001. aastal sai Inverness city-staatuse, moodustades Suurbritannia põhjapoolseima linna. Invernessis toimuvad iga aasta septembris torupilli soolomängu võistlused Northern Meeting. Linna jalgpalliklubi Inverness Caledonian Thistle mängib Šotimaa 1. liigas. Invernessi raudteejaam Highlandi omavalitsus  Inverness – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Invernessi turismisait
Aleksandr Smirnov

Aleksandr Smirnov on mitme tuntud inimese nimi: Aleksandr Smirnov (1951–2009) oli Eesti poksija ja kohtunik Aleksandr Smirnov (sündinud 1985) on Eesti lauatennisist Aleksandr Aleksandrovitš Smirnov (1883–1962) oli kirjandusteadlane ja tõlkija; Aleksandr Aleksejevitš Smirnov (1864–1898) oli ajakirjanik, ajakirja Russkaja Žizn toimetaja; Aleksandr Smirnov oli arhitekt; Aleksandr Aleksejevitš Smirnov (1839–1906) oli õigeusu vaimulik ja teoloog; Aleksandr Iljitš Smirnov (1909–1977) oli näitleja; Aleksandr Ivanovitš Smirnov (1842–1905) oli keele- ja kirjandusteadlane; Aleksandr Ivanovitš Smirnov (1888–1945) oli biokeemik ja NSV Liidu Teaduste Akadeemia liige; Aleksandr Ivanovitš Smirnov (sündinud 1920) on endine sõjaväelendur; Aleksandr Jevgenjevitš Smirnov (sündinud 1964) on endine hokimängija; Aleksandr Mihhailovitš Smirnov (sündinud 1954) on endine jalgpallur; Aleksandr Petrovitš Smirnov (1877–1938) oli NSV Liidu poliitik ja riigiametnik; Aleksandr Platonovitš Smirnov (1854–1900) oli lastekirjanik; Aleksandr Vassiljevitš Smirnov (1870–1942) oli ooperilaulja; Aleksandr Vassiljevitš Smirnov (1886–1972) oli kirurg ja arstiteadlane; Aleksandr Vassiljevitš Smirnov (sündinud 1958) on Venemaa poliitik; Aleksandr Viktorovitš Smirnov (sündinud 1984) on iluuisutaja.
Aleksandr Smirnov (iluuisutaja)

Aleksandr Viktorovitš Smirnov (vene Александр Викторович Смирнов; sündinud 11. oktoobril 1984 Tveris) on vene iluuisutaja. Ta võistles paarissõidus, kus alates 2006. aastast oli tema partner jaapanlanna Juko Kavaguti. Samast aastast treenis neid Tamara Moskvina. Smirnov ja Kavaguti on kolmekordsed Venemaa meistrid iluuisutamise paarissõidus (2008, 2009, 2010). Aastatel 2011 ja 2013 tulid nad Venemaa meistrivõistlustel teisele kohale. 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Los Angeleses ja 2010. aasta maailmameistrivõistlustel Torinos võitsid nad pronksmedali. Aastatel 2008–2011 saavutasid nad Euroopa iluuisutamise meistrivõistlustel igal aastal medalikoha. 2010. aasta Euroopa meistrivõistlustel Tallinnas tulid nad paarissõidu Euroopa meistriks. Smirnov ja Kavaguti lõpetasid tippsportlaskarjääri septembris 2017.
Teooria

Teooriaks ehk teaduslikuks teooriaks nimetatakse empiirilistes teadustes seletus- ja ennustusjõuga väidete ja argumentide üldistatud süsteemi, mis hõlmab väiteid vaadeldavate objektide kohta ja mida saab katsega kinnitada või ümber lükata. Teaduslik teooria on loodusmaailma ja universumi aspekti selgitus, mida on korduvalt testitud ja kinnitatud teadusliku meetodi kohaselt, kasutades aktsepteeritud vaatlus-, mõõtmis- ja tulemuste hindamise protokolle. Võimaluse korral testitakse teooriaid kontrollitud tingimustes katses.[1][2] Olukordades, mis ei ole eksperimentaalseks testimiseks sobivad, hinnatakse teooriaid abduktiivse arutluskäigu põhimõtete kaudu. Väljakujunenud teaduslikud teooriad on rangele kontrollile vastu pidanud ja sisaldavad teaduslikke teadmisi.[3] Teaduslik teooria erineb teaduslikust faktist või teadusseadusest selle poolest, et teooria selgitab "miks" või "kuidas": fakt on lihtne, põhiline tähelepanek, seadus aga väide (sageli matemaatiline võrrand) faktidevahelise seose kohta. Näiteks Newtoni gravitatsiooniseadus on matemaatiline võrrand, mille abil saab ennustada kehadevahelist külgetõmmet, kuid see ei ole teooria, mis seletaks gravitatsiooni toimimist.[4] Stephen Jay Gould kirjutas, et "...faktid ja teooriad on erinevad asjad, mitte kasvava kindluse hierarhia astmed. Faktid on maailma andmed. Teooriad on ideede struktuurid, mis selgitavad ja tõlgendavad fakte."[5] Teaduse distsipliinides kasutatud termini teadusteooria (sageli lühendatud teooriaks) tähendus erineb oluliselt rahvakeelsest teooriakasutusest.[6][märkus 1] Igapäevakõnes võib teooria vihjata selgitusele, et kujutab endast põhjendamata ja spekulatiivset oletust,[6] samas kui teaduses kirjeldab see seletust, mida on testitud ja mida laialdaselt aktsepteeritakse kui kehtivat.[1][2][3] Teadusliku teooria tugevus on seotud sellega seletatavate nähtuste mitmekesisuse ja lihtsusega. Täiendavate teaduslike tõendite kogumisel võidakse teaduslikku teooriat muuta ja lõpuks tagasi lükata, kui seda ei saa uute leidudega sobivaks muuta; sellistel asjaoludel on siis vaja täpsemat teooriat. Mõned teooriad on nii hästi välja kujunenud, et tõenäoliselt neid kunagi põhjalikult ei muudeta (näiteks teaduslikud teooriad, nagu evolutsioon, heliotsentriline teooria, rakuteooria, laamtektoonika teooria, haiguste iduteooria jne). Teatud juhtudel võib teaduslik teooria või teaduslik seadus, mis ei sobi kõikide andmetega, siiski (oma lihtsuse tõttu) konkreetsetel tingimustel ligikaudsena kasulikuks osutuda. Näiteks võib tuua Newtoni liikumisseadused, mis on erirelatiivsusteooria ülitäpne lähendus valguse kiirusega võrreldes väikeste kiiruste juures.[7][8][9] Teaduslikud teooriad on testitavad ja teevad falsifitseeritavaid ennustusi. Falsifikatsioon Hüpotees Rein Vihalemm. Teaduslik teooria kui teadusfilosoofia kategooria. – Studia Philosophica Estonica, 2009, 2(1), lk 32–46. Veebiversioon
Kurna oja

Kurna oja (varasema nimega Mõigu oja) on oja Harjumaal. Algab Kurna soost ja suubub lõunaküljest Ülemiste järve. Pikkus 10,9 km, jõgikond 44 km². Suures osas õgvendatud.
Ruunaoja

Ruunaoja on oja Harjumaal. Oja algab Sõjamäe rabast, voolab paralleelselt Tallinna Lennujaama territooriumi lõunapiiriga ja suubub Ülemiste järve. Oja paikneb osaliselt Mõigu asumis ning osaliselt Ülemiste ja Sõjamäe asumis. Oja on andnud nime Ruunaoja bussipeatusele Tallinnas Suur-Sõjamäe tänaval ja Ruunaoja tänavale Lasnamäe linnaosas. "Lasnamäe saab Ruunaoja tänava" Tallinna uudised, Raepress, 16. mai 2011 "Linnavalitsus määrab Tallinna veekogudele nimed" www.DELFI.ee, 18. oktoober 2011