laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Bienemann von Bienenstamm

Bienemann von Bienenstamm ja Bienemann, tänapäeval ka Bienenstamm on Liibavist pärit kaupmehe- ja aadlisuguvõsa. Tänapäeval elavad suguvõsaliikmed Saksamaal ja Hongkongis. David Herbord Bienemann (suri 1740), Liibavi raehärra ja bürgermeister, kohtufoogt, kaupmees Johann Caspar Bienemann (1716−1784), Liibavi raehärra, kohtufoogt, kaupmees Carl Dietrich Bienemann (1724−1798), Liibavi linnavanem ja raehärra Hermann Diedrich Bienemann (1751−1821), õuenõunik, Riia bürgermeister Friedrich Gustav Bienemann (1794−1863), ülemõpetaja, Tartu Jaani saksa koguduse ülemõpetaja, Tartu linnakonsistooriumi assessor Eduard William Bienemann (1795−1842), maalikunstnik, akadeemik Herbord Julius Bienemann (1833−1891), Arcise ja Odessa pastor, 1. Lõuna-Venemaa praostiringkonna praost, konsistooriuminõunik Friedrich Gustav Bienemann (1838−1903), ajalookandidaat, filosoofiaudoktor, ülemõpetaja, Freiburgi ülikooli eradotsent ja idaeuroopa ajaloo auprofessor, Tallinna linnavolinik, Baltische Monatschrifti toimetaja, ajaloolane Adolph Diedrich Wilhelm Bienemann (1845−1914), kolleegiuminõunik, arst, Aluliina kihelkonnaarst, Jaunjelgava linnaarst, Jaunjelgava linnapea Friedrich Gustav Bienemann (1860−1915), filosoofiadoktor, ülemõpetaja, Baltische Monatschrifti toimetaja, ajaloolane Peter Bienemann von Bienenstamm (1749−1820), kolleegiuminõunik, justiitsnõunik, Bauska kreisimarssal, mõisaomanik Herbord Carl Friedrich Bienemann von Bienenstamm (1778−1840), tuntud geograaf, publitsist, mõisaomanik Kuramaa: Aistere (Aistern) (1809−1833), Dzimtmisa (Adlig-Mißhof) (1819−1824, pandivaldus), Garoza (Garossen) (1801−1806), Ibenete (Hübbenetshof) (1819−1824, pandivaldus), Lieldupļi (Groß-Duppeln), Plepji (Pleppen) (1802−1816), Sloka (Schlockhof) (1801−1806), Vecpils (Altenburg) (1809−1833) Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 246. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Kurland. Bd II. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1939. Lk 13-17 [1]. Genealogisches Handbuch des Adels. Adelige Häuser B. Bd XI. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1974. Lk 32-39. Genealogisches Handbuch des Adels. Adelige Häuser B. Bd XXIII. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 2000. Lk 37-41. Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd I. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1972. Lk 395. Bienemanni suguvõsa genealoogia
Hornindalsvatnet

Hornindalsvatnet on Norra ja Euroopa sügavaim järv (514 meetrit). Järve pind on 53 meetrit üle merepinna, ja põhi seetõttu 461 meetrit allpool merepinna taset. Järve maht on umbes 12 km3 ja pindala 50 km2.
Piirideta Ajakirjanikud

Piirideta Ajakirjanikud (prantsuse keeles Reporters sans frontières (RSF), inglise keeles Reporters Without Borders) on 1985. aastal infovabaduse kaitseks moodustatud rahvusvaheline valitsusväline mittetulundusühendus. Organisatsioon koostab ja avaldab igal aastal ajakirjandusvabaduse indeksit. Piirideta Ajakirjanikud annavad välja ajakirjandusvabaduse auhinda, mille laureaadid on järgmised: 1992 Zlatko Dizdarevic, Bosnia ja Hertsegoviina 1993 Wang Juntao, Hiina 1994 André Sibomana, Rwanda 1995 Christina Anyanwu, Nigeeria 1996 Isik Yurtçu, Türgi 1997 Raúl Rivero, Kuuba 1998 Nizar Nayyouf, Süüria 1999 San San Nweh, Myanmar 2000 Carmen Gurruchaga, Hispaania 2001 Reza Alijani, Iraan 2002 Grigori Pasko, Venemaa 2003 Ali Lmrabet, Maroko; The Daily News, Zimbabwe; Michèle Montas, Haiti 2004 Hafnaoui Ghoul, Alžeeria; Zeta, Mexico; Liu Xiaobo, Hiina 2005 Zhao Yan, Hiina; Tolo TV, Afganistan; National Union of Somalian Journalists, Somaalia; Massoud Hamid, Süüria 2006 Win Tin, Myanmar; Novaya Gazeta, Venemaa; Guillermo Fariñas Hernández, Kuuba 2007 Seyoum Tsehaye, Eritrea; Democratic Voice of Burma, Myanmar; Kareem Amer, Egiptus; Hu Jia, Zeng Jinyan, Hiina 2008 Ricardo Gonzales Alfonso, Kuuba; Radio Free NK, Põhja-Korea; Zarganar ja Nay Phone Latt, Myanmar 2009 Amira Hass, Iisrael; Dosh, Tšetšeenia 2010 Abdolreza Tajik, Iraan; Radio Shabelle, Somaalia 2011 Ali Ferzat, Süüria; Weekly Eleven News, Myanmar 2012 Mazen Darwish, Süüria; 8Sobh, Afganistan 2013 Muhammad Bekjanov, Usbekistan; Uthayan, Sri Lanka 2014 Sanjuana Martínez, Mexico; FrontPage Africa, Libeeria; Raif Badawi, Saudi Araabia 2015 Zeina Erhaim, Süüria; Zone9, Etioopia; Cumhuriyet, Türgi 2016 Hadi Abdullah, Süüria; 64 Tianwang, Hiina; Lu Yuyu ja Li Tingyu, Hiina 2017 Tomasz Piatek, Poola; Medyascope, Türgi; Soheil Arabi, Iraan 2018 Swati Chaturvedi, India; Matthew Caruana Galizia, Malta; Inday Espina-Varona; Filipiinid; Carole Cadwalladr, Ühendkuningriik 2019 Eman al Nafjan, Saudi Araabia; Pham Doan Trang, Vietnam; Caroline Muscat, Malta 2020 Lina Attalah, Egiptus; Elena Milashina, Valgevene; Jimmy Lai, Hong Kong 2021 Zhang Zhan, Hiina; Forbidden Stories võrgustiku projekt Pegasus, Prantsusmaa; Majdoleen Hassona, Palestiina Tsensuur internetis "Hafnaoui Ghoul freed provisionally after being held for six months for libel". RSF. 26. november 2004. Originaali arhiivikoopia seisuga 25. september 2020. Vaadatud 5. märts 2020. "N. Korean Defectors Fight Regime with the Radio". NPR. 24. oktoober 2006. Vaadatud 5. märts 2020. 4. detsember 2009. ""Reporters Without Borders" award "Dosh" magazine from Chechnya". Caucasian Knot. Vaadatud 5. märts 2020. "Journalist Abdolreza Tajik, 2010 press freedom prize winner, is freed from prison". RSF. 23. detsember 2010. Vaadatud 5. märts 2020. "US, Uzbekistan - RSF welcomes Muhammad Bekjanov, once the world's longest-detained journalist, to Washington". RSF. 21. september 2018. Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuli 2020. Vaadatud 5. märts 2020. Koduleht
Teplodar

Teplodar (ukraina Теплодар) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Odessa oblastis. Linn asub 31 km Odessast lääne pool. Linna ehitati 1979–1986 rajatava Odessa tuumaelektrijaama töötajate jaoks. Pärast Tšornobõli avariid peatati nii elektrijaama kui ka linna ehitus. Teplodar sai linnaks 1997. aastal. Elanikest on 68,5% ukrainlased ja 25,7% venelased. http://trada.gov.ua/
Friedrich-Martin Süllaots

Friedrich-Martin Süllaots (13. detsember 1898 Tallinn – 22. veebruar 1977 Koluvere) oli Eesti sõjaväelane (major, 1940).
Boeing B-17 Flying Fortress

Boeing B-17 Flying Fortress (eesti keeles 'lendav kindlus') on firma Boeing neljamootoriline, alltiivaline, täismetallkonstruktsiooniga pommituslennuk, mida kasutati peamiselt teises maailmasõjas Euroopas Saksamaa pommitamisel. Lennuki esmalend toimus 1935. aastal. B-17 osutus üheks arvukamalt ehitatud lennukiks teises maailmasõjas B-24 Liberatori ja Junkers Ju-88 järel. 1934. aastal esitas Ameerika Ühendriikide õhuvägi tellimuse uuemate tehniliste näitajatega neljamootorilisele lennukile, seetõttu asus Boeingu firma sellega tegelema. Tellimuse saanud Boeing hakkas nõutud lennukeid väikese seeriana ehitama 1937. aastal. Esimesed lennuki versioonid olid küllaltki kaitsetud hävituslennukite rünnakute vastu. Seetõttu relvastati järgmised lennukid kuulipildujatega, mis asetsesid lennuki kere peal, sabas ja kere all. Lennukeid kasutati algul pommitamiseks päevasel ajal. Selleks, et vältida õhutõrjekahurite tõkketuld, lendasid pommitajad kahurite laskeulatusest kõrgemal. Turboülelaadimisega mootorid andsid B-17-le võime lennata kõrgel. Kokku ehitati 12 731 lennukit, millest 4735 hävis sõjas. Tänaseks on alles 47 lennukit, millest 9 on lennuvõimelised. 40 lennukit paikneb Ameerika Ühendriikides ning 7 mujal maailmas. Andmed võetud: World War 2 In Review No. 23: Boeing B-17 Flying Fortress Guilmartin, J. "B-17". Britannica. Vaadatud 09.04.2020. "Historical Snapshot". Boeing. Vaadatud 09.04.2020. "B-17 Surviving Aircraft". Airplanes of the Past. Originaali arhiivikoopia seisuga 23.09.2020. Vaadatud 09.04.2020. Ray Merriam (2017). World War 2 In Review No. 23: Boeing B-17 Flying Fortress. New York: Merriam Press.
Üksindus

Üksindus on eraldatuse või isolatsiooni seisund, mida iseloomustab kontakti puudumine teiste inimestega. See võib tuleneda halbadest suhetest, lähedaste kaotusest, teadlikust otsusest, nakkushaigustest, psüühikahäiretest, neuroloogilistest häiretest, töötamise asjaoludest või olukorrast (näiteks merehädaline). Lühiajalist üksindust hinnatakse sageli väärtusliku ajana, mil inimene võib töötada, mõelda või puhata, ilma et keegi teda häiriks. Üksindust võidakse soovida privaatsuse huvides. Olenemata sarnasustest tehakse vahet üksindusel ja üksildusel. Sõna "üksindus" tähistab pigem positiivset või neutraalset emotsiooni, samal ajal kui "üksildust" kasutatakse pigem negatiivse tunde kirjeldamiseks.
Töö (sotsiaal-majanduslik)

Töö, tööhõive, töökoht või amet, on isiku roll ühiskonnas. Täpsemalt öeldes on töö sageli korrapärane tegevus, mida sageli teostatakse tasu eest ("elatise teenimiseks"). Paljudel inimestel on mitu tööd (näiteks: lapsevanem, koduperenaine/-mees ja töötaja). Inimene saab tööd alustada, saades töötajaks, vabatahtlikuks, asutades ettevõtte või saades lapsevanemaks. Töö kestus varieerub ajutisest (näiteks paaritunnised tööd) kuni kogu eluni (näiteks kohtunikud). Tegevus, mis nõuab inimese vaimset või füüsilist pingutust, on töö. Kui inimest koolitatakse teatud tüüpi tööks, siis omandab ta elukutse. Töö on karjääri alustala. Karjäär võib lõppeda seoses pensionile jäämisega, tagasiastumisega, koondamisega või töölt lahkumisega. Enamik inimesi veedab igal nädalal palgatööl nelikümmend või enam tundi. Eranditeks on lapsed, pensionärid ja puuetega inimesed; Nendes rühmades töötavad paljud osalise tööajaga, vabatahtlikult või koduloojatena. Alates 5. eluaastast on enamiku laste peamine roll ühiskonnas (ja seega ka nende ''töö'') õpilaseks olemine ja õppimine.
Meistrimees

Meistrimees või meistermees on isik, kes oskab teostada mitmesuguseid remondi- ja parandustöid, tavaliselt kodus. Nende tööülesanded hõlmavad kaubandusoskuseid, remonditöid, hooldustöid, mis on nii sise- kui ka välistingimustes. Meistrimehe tööks võivad olla ka kerged sanitaartehnilised tööd, näiteks lekkiva tualeti parandamine või kerged elektritööd, näiteks valgusti vahetamine. Mõiste "meistrimees" kirjeldab üha enam palgatöötajaid, kuid hõlmab ka oskuslikke majaomanikke või "tee-seda-ise" hoiakuga isikuid. Meistrimehe mõistet kasutatakse aeg-ajalt ka omadussõnana, et kirjeldada poliitikuid või ärijuhte, kes teevad olulisi organisatsioonilisi muudatusi, näiteks teevad mahukaid uuendusi äristruktuuris või edendavad riigi valitsemist ning sellega ka ühiskondlikku elu.
Mari Möldre nimeline preemia

Mari Möldre nimeline preemia antakse üle Külateatrite festivalil ühele silmapaistvale eesti harrastusnäitlejale. Preemia algatas 2008. aastal Tabivere vallavalitsus ja -volikogu koos Tabivere rahvamaja ja harrastusteatriga. Preemiale Mari Möldre nime andmine on igati põhjendatud – rahva hulgas väga armastatud näitleja oli pärit Tabivere lähedalt Tormi külast. Tabiveres toimus 2001. aastal ka I Külateatrite festival. Pärast Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal paneb preemiaraha välja Tartu vald. Rahalise preemiaga koos kingitakse laureaadile ka metallist teatrimask. 2008 – Kalmer Poopuu (Salme Vallateater) 2009 – Marje Mürk (Krabi Külateater) 2010 – Helje Basihhina (Tornimäe Näiteselts) 2011 – Marje Mürk (Krabi Külateater) 2012 – Helje Basihhina (Orissaare Kultuurimaja Näiteselts) 2013 – Viive Niinemäe (Abja kultuurimaja näitering) 2014 – Silja Viljak (Rannu Külateater EMU) 2015 – Virgo Neemre (Saaremaa Teater) 2016 – Aili Salong (Taritu Tubateater) 2017 – Õie Laksberg (Naaditeater) 2018 – Eero Grahv (Kärla Näiteselts) 2019 – Erko Sild (EHH Teater) 2021 – Tiit Tammesson (Jõelähtme LavaGrupp) 2023 – Kaspar Sulp (Palamuse Amatöörteater)
Vassili Utkin

Vassili Vjatšeslavovitš Utkin (vene keeles Василий Вячеславович Уткин; 6. märts 1972 Balašihha – 19. märts 2024 Moskva) oli vene ajakirjanik, telekommentaator ja raadiosaatejuht. Utkin sündis füüsiku ja arsti perekonnas. Õppis neli aastat Lenini-nimelise Moskva Riikliku Pedagoogilise Ülikooli filoloogiateaduskonnas. 1992. aastast töötas ta televisioonis. Aastatel 1992–1993 oli ta Kesktelevisiooni populaarse telesaate "Vzgljad" korrespondent, 1993–1994 telekanali NTV uudistesaate kaastööline ning 1994–1999, 2000–2001 ja 2004–2006 NTV telekanalil näidatava iganädalase telesaate "Futbolnõi klub" saatejuht. Aastatel 2010–2014 juhtis Utkin raadiojaamas Ehho Moskvõ koos Anton Orehhiga õhtusaadet "Russki bombardir" ja oli 2008–2018 hommikusaate "Utrennõi razvorot" üks saatejuhtidest. Aastatel 2010–2015 oli ta meediakontserni NTV Pljuss spordikanalite peatoimetaja. 2018. aastal lõi Utkin YouTube'is oma kanali, millel oli 2020. aasta mai seisuga 520 000 tellijat. Teda peeti oma ajastu kõige andekamaks ja tuntumaks Venemaa jalgpallikommentaatoriks.[viide?] Utkin on kirjutanud kaks jalgpalliteemalist raamatut (mõlemad ilmusid 2008. aastal) ja mänginud mitmes mängufilmis. Komöödiafilmides "Den võborov" (2007) ja "Den võborov 2" (2016) kehastas ta kubernerikandidaati. Ta suri 52-aastaselt Moskvas. 19. märtsil 2024 viidi Utkin Moskva Pirogovi haigla kardioloogiaosakonda. Tal diagnoositi äge veresoonte puudulikkus ning ta ühendati hingamisaparaadiga, kuid elustamisvõtted ei andnud tulemusi. Esialgne surmapõhjus on kopsuemboolia. 2005 – Venemaa Televisiooniakadeemia auhind TEFI (kategoorias "Parim spordikommentaator")  Vassili Utkin – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kevin Barry

Kevin Michael Joseph Barry (sündinud 10. oktoobril 1959 Christchurchis) on Uus-Meremaa endine poksija. Ta sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali. Tema hõbemedali saamislugu oli ebaharilik, sest teises poolfinaalis diskvalifitseeriti tema vastane Evander Holyfield (USA) kohtuniku käsu eiramise pärast ning Barry kuulutati selle kohtumise võitjaks. Kuna Holyfield oli just enne seda löönud Barry nokauti, ei saanud Barry arstlike nõuete tõttu osaleda finaalis ning Barry andis loobumisvõidu Anton Josipovićile (Jugoslaavia). Hilisemal videoülevaatusel on leitud, et Holyfield ei eksinud ringis määruste vastu. On oletatud, et selle poolfinaali jugoslaavlasest ringikohtunik tegutses meelega Holyfieldi kahjuks, et saada finaali oma kaasmaalase vastu arvatavalt nõrgem võistleja. Barry on alates 1990. aastast töötanud poksitreenerina, muuhulgas on ta olnud kuni 2003. aastani Uus-Meremaa elukutselise poksija David Tua treener. Ta on olnud tegev Uus-Meremaa harrastuspoksiliidu juures ning poksikommentaatori ja -eksperdina erinevates meediumites. 23. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1984. Tulemused inglise keeles Kevin Barry veebisaidil Olympedia (inglise)
Aleksandr Pljuštšev

Aleksandr Vladimirovitš Pljuštšev (vene keeles Александр Владимирович Плющев; sündinud 16. septembril 1972 Moskvas) on vene ajakirjanik ja raadiosaatejuht. Pljuštsev on õppinud Mendelejevi-nimelise Venemaa Keemiatehnoloogia Ülikooli silikaatide keemiatehnoloogia teaduskonnas. Ülikoolipäevil tegi kaastööd ülikooli ajalehele. Veebruaris 1994 asus tööle raadiojaama Ehho Moskvõ saatejuhina. Aastatel 1997–1999 oli telekanali NTV uudistesaate toimetaja ja 2006–2011 telekanali Rossija 24 saatejuht. Ta on olnud ajalehe Vedomosti kolumnist (1999–2009). 2008. aastast töötab taas raadiojaama Ehho Moskvõ saatejuhina. Pljuštšev oli 2010. aastal Runeti preemia ja 2019. aastal Wikimedia RU Vikipreemia kätteandmise tseremoonia juht. Ta on mänginud kõrvalosa mitmes mängufilmis. 2007. aastal ilmus tema raamat "Полный Плющев. Интернет на каждый день".
Rossoš

Rossoš on linn Venemaal Voroneži oblastis, Rossoši rajooni keskus. Asub Tšornaja Kalitva jõe ääres 214 km Voronežist lõunas. Rossoši on esmamainitud 1721. aastal, linnaõigused sai 1923. aastal. Q126684906 Rossoši linnavalitsuse koduleht (vene keeles) http://www.rossosh.info/
Anton Orehh

Anton Orehh (vene keeles Антон Орехъ; sünninimi Андрей Леонидович Кравченко Andrei Leonidovitš Kravtšenko; sündinud 14. mail 1972 Moskvas) on vene raadioajakirjanik. Orehh sündis ajalehetoimetaja, hilisema riigitegelase Leonid Kravtšenko perekonnas. 1994. aastal lõpetas ta Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli žurnalistikateaduskonna. Alates 1992. aastast töötab Orehh raadiojaamas Ehho Moskvõ saatejuhina. Aastatel 2010–2014 juhtis Orehh koos Vassili Utkiniga raadiosaadet "Russki bombardir".  Anton Orehh – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Vene ajakirjanik: Ukrainasse tuleb saata tühjad veokid, mis sealt meie viidud sõja ära toovad. delfi.ee, 13. august 2014
Lennundusfraseoloogia

Lennundusfraseoloogia on üheselt mõistetavatest fraasidest, tehnilisest slängist ja spetsiifilistest hääldusreeglitest koosnev piiratud ingliskeelne sõnavara. See lihtsustab lennujuhtide ja pilootide vahelist suhtlust ning võimaldab erineva keelelise ja dialektilise taustaga inimestel üheselt arusaadavat suhtlust. Eestis kasutusel olev fraseoloogia on kehtestatud lennundusseadusest tuleneva lennunduse raadioside reeglite määruse alusel ja see lähtub Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni (ICAO) standarditest. Lennunduses on suhtlusvead suur ohuallikas. Seetõttu on lennundusohutuse tagamiseks esmatähtis selge ja ühemõtteline suhtlussõnavara pilootide ja lennujuhtide vahel. Ühemõtteline sõnavara on eriti oluline tiheda lennundusliiklusega sektorites, kus raadiosagedusi kasutatakse pidevalt. Kuigi enamikule tavalistest olukordadest on olemas standardsed fraasid, ei ole siiski võimalik katta kõiki tekkivatest situatsioonidest. Raadioside kasutajad peavad vajadusel olema valmis kasutama üldkeelelisi väljendeid, et edastada informatsiooni. Sealjuures tuleb järgida üheselt mõistetavuse ja selguse põhimõtet. Lennunduses kasutatavatel sagedustel peab isikul olema raadioside pidamiseks kehtiv lennunduse raadioside luba. Raadiosidet tohib pidada ainult loas toodud keeleoskusmärkide kohaselt, mille omandamiseks on isik sooritanud lennunduse raadioside eksami. Raadioside kvalifikatsioonieksam koosneb kahest osast: raadiotehnika eksam ja raadioside fraseoloogia eksam. Eksami positiivse tulemuse korral annab Lennuamet taotlejale välja raadioside loa. Riigiteataja (14. märts 2011). "Lennunduse raadioside reeglid". Riigiteataja. Vaadatud 04.03.2020. Lilleleht, Marve (2004). "Lennundussõnastik: reisijateveo kontekstis kasutatav oskussõnavara" (PDF). Vaadatud 04.03.2020. Eurocontrol (2010). "ICAO Standard Phraseology: A Quick Reference Guide for Commercial Air Transport Pilots" (PDF). SKYbrary. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 30.04.2020. Vaadatud 04.03.2020. Lennuamet. "Raadioside". Vaadatud 04.03.2020.[alaline kõdulink]
Eesaed

Eesaed on maja ees asuv ala, mis on tihti ühest küljest piiratud tänavaga. See on nii ühenduslüliks kui ka eraldavaks alaks maja ja seda ümbritseva ala vahel, mis teeb eesaiast eraomandis oleva avalikult kogetava ruumi. Eesaia peamiseks eesmärgiks on rõhutada maja stiili ja luua külalistele saabumisel meeldejääv mulje. Eesaed võib olla nii avatud ja hoonet rõhutav kui ka privaatne. Eesaia kujundamisel keskendutakse neljale peamisele osale: ala ehituslik seisund, külaliste tervitav vastuvõtmine, vaated majale ja eesaia eraldamine tänavamürast. Tüüpilisteks eesaia kujunduselementideks on sillutatud kõnnitee, sissesõidutee autodele, muruplats, lillepeenrad, madalad põõsad. Tihti on sinna taimestikule lisaks pandud ka aiapäkapikke ja dekoratiivseid loomakujusid. Tänavast eraldab eesaeda tavaliselt metallist või puidust aed või hekk. Eesaia ajalugu ulatub aastasse 1860, mil hakati maja ümbritsevale alale rohkem tähelepanu pöörama. Algselt oli esiplaanil eesaed, kuid hiljem hakati ka maja taga olevat aeda kujundama. Tekkis tervikaed. Seda ümbritses tugev puidust aed, keskel oli värav, mis viis maja välisukse juurde. Varem pandi aias rohkem rõhku ravimtaimedele ja köögiviljadele. Need istutati täpselt köögiukse ette, et taimed oleksid kergesti kättesaadavad. Aed, kus domineerib suur ja avar murupind, esineb ka üksikuid puid, põõsaid ja vabakujulisi lillepeenraid. Aed, kus on kasutatud rohkelt kivist materjale disainielementide jaoks ja võimalikult sarnaseid taimeliike. Aed, kus kasutatakse geomeetrilist ülesehitust erinevate aiaehitiste, treppide, purskkaevude ja hekkide abil. https://www.merriam-webster.com/dictionary/front%20yard Vaadatud 2020-05-05. Smith, Mary Riley. (1991) The Front Garden: New Approaches to Landscape Design. Houghton Mifflin Company: Boston, MA. Webber, Jeni. (2002) Taunton’s Front Yard Idea Book. The Taunton Press: Newtown, CT. https://www.surroundslandscaping.com/the-difference-between-front-yard-landscaping-backyard-landscaping/ Vaadatud 2020-05-05. "5 eesaeda". Vaadatud 5. juulil 2020.[alaline kõdulink]
Merefa

Merefa (ukraina Мерефа) on linn Ukrainas Harkivi oblastis, Harkivi rajoonis. Merefa asub Harkivi kesklinnast umbes 23 km edelas. Asula on rajatud 1595. aastal. Alevi staatuse sai Merefta 1765. aastal ja linnaõigused 1928. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Merefa elanikest ukrainlasi 85,20%, venelasi 12,65%, mustlasi 0,62%, valgevenelasi 0,25%, armeenlasi 0,20%, grusiine 0,14%, tatarlasi 0,10% ja asereid 0,06%. Мерефа ukraine1991 Національний склад міст Datatowel.in.ua
II liiga 2020

II liiga 2020 oli Eesti jalgpalli tugevuselt neljanda liiga II liiga 2020. aasta hooaeg, mis jagunes kahte tsooni - ida/põhi ja lõuna/lääs. Hooaeg pidanuks algama 28. märtsil 2020, kuid mängud lükati koroonapandeemia tõttu edasi. |} Reeglid paremusjärjestuse määramiseks:1) punktid; 2) vähem loobumiskaotusi/tühistatud tulemusi; 3) punktid omavahelistest mängudest; 4) väravate vahe omavahelistest mängudest; 5) võidud; 6) üldine väravate vahe; 7) löödud väravad; 8) võõrsil löödud väravad; 9) loosimistulemus; Kui hooaja lõpus kaks (või enam) võistkonda jagavad võrdsete punktidega esikohta viiakse meistri selgitamiseks nende vahel läbi lisamäng (turniir). (M) = Meister; (LV) = Langes liigast välja; (E) = Edutatud; (ÜV) = Üleminekumängude võitja. Hooaja lõpus osalevad II liiga ida/põhi 12. koht ja III liiga ida ning põhja tsoonide 2. kohad üleminekumängudel, mille võitja mängib järgmisel hooajal II liigas ning kaotajad III liigas. Kõigepealt mängivad omavahel III liiga ida ning põhja tsoonide 2. ning seejärel mängib nende mängude võitja II liiga ida/põhi 12. kohaga. Hooaja lõpus osalevad II liiga lõuna/lääs 12. koht ja III liiga lõuna ning lääne tsoonide 2. kohad üleminekumängudel, mille võitja mängib järgmisel hooajal II liigas ning kaotajad III liigas. Kõigepealt mängivad omavahel III liiga lõuna ning lääne tsoonide 2. ning seejärel mängib nende mängude võitja II liiga lõuna/lääs 12. kohaga. Meistriliiga 2020 Esiliiga 2020 Esiliiga B 2020 III liiga 2020 IV liiga 2020 Jalgpalliliidu juhatus kinnitas II liiga koosseisu "Eesti 2016 .a jalgpalli meistrivõistluste Teise ja madalamate liigade juhend" (PDF). Eesti Jalgpalli Liit. 27. november 2015. Vaadatud 26. september 2016.
Lepiku mõis (Kadrina)

Lepiku mõis (saksa keeles Leppiku) oli Kolu mõisa karjamõis Kadrina kihelkonnas Virumaal, tänapäeval jääb kunagine mõisasüda Lääne-Virumaale Kadrina valda Vaiatu küla territooriumile. Lepiku mõis (Kadrina) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.05.2020) Lepiku krjms, www.eki.ee Lepiku mõis (Kadrina) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Loksu mõis

Loksu mõis (saksa keeles Lokso) oli Saksi mõisa karjamõis Kadrina kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Loksu küla lähedal Tapa vallas Lääne-Virumaal. Loksu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.05.2020) Loksu krjms, www.eki.ee Loksu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
III liiga 2020

III liiga 2020 oli Eesti jalgpalli tugevuselt viienda liiga, III liiga 2020. aasta hooaeg, mis jagunes nelja tsooni – ida, põhi, lõuna ja lääs. Meistriliiga 2020 Esiliiga 2020 Esiliiga B 2020 II liiga 2020 IV liiga 2020
Šahtõ

Šahtõ on linn Venemaal Rostovi oblastis. Asub Gruševka jõe ääres. 1867. aastani oli linna nimi Grušovskaja, seejärel Gornoje Grušovskoje, 1881–1920 Aleksandrovsk-Gruševski. 1921. aastast on linna nimi Šahtõ (vene keeles 'kaevandused'). Linn on nime saanud kivisöekaevanduste järgi. Arenenud on ka metallurgia ja masinatööstus. Q126684906 http://www.shakht.ru/