laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Maret Ani

Maret Ani (sündinud 31. jaanuaril 1982 Tallinnas) on Eesti endine profitennisist. Tema parim koht WTA edetabelis oli 63. (15. mail 2006) ja paarismängus 39. (5. aprill 2004). Maret Ani treenis neli aastat itaallasest treeneri Pierfrancesco Restelli käe all. Oktoobrist 2006 oli tema treener itaallane Alberto Bovone. Ta teatas karjääri lõpetamisest 17. augustil 2011. Maret Ani karjääri üks paremaid tulemusi on 2006. aasta märtsis toimunud WTA kolmanda kategooria turniiril Acapulcos poolfinaali pääsemine. Poolfinaali pääsemiseks alistas ta hispaanlanna Laura Pous Tio 7:5, 6:2. Poolfinaalis tuli Anil alla vanduda Flavia Pennettale Itaaliast 3:6, 1:6. Enne seda võitis ta ühe profiturniiri, tasemelt märksa nõrgema ITF-i võistluse 2005. aasta oktoobris Saint-Raphaëlis, mille auhinnafond oli 50 000 dollarit. Maret Ani karjääri kaalukaimaks saavutuseks on aga pääs 2,1 miljoni dollari suuruse auhinnafondiga WTA esimese kategooria turniiril Indian Wellsis 16 parema hulka. Kaheksandikfinaalis tuli Anil alla vanduda Saksamaa esinumbrile Anna-Lena Grönefeldile 1:6, 4:6. Turniir toimus märtsis 2006. Maret Ani on võitnud seitse ITF-i turniiri. Tema ema on võrkpallitreener Mari Ani. Ta on kahe poja ema. Tema õde on korvpallur Pille Toodo. Ani võitis turniiri! Õhtuleht, 24 oktoober, 2005 http://sport.err.ee/index.php?0547799[alaline kõdulink] http://sport.err.ee/index.php?0548571[alaline kõdulink] Maret Ani võitis Kreekas turniiri Postimees, 1 aprill, 2007 Tennis: Ani võitis juba neljanda ITF-i turniiri Eesti Päevaleht, 8. Aprill, 2007 http://sport.err.ee/index.php?0561025[alaline kõdulink] http://www.wtatour.com/page/Player/Stats/0,,12781~276,00.html Tennisetäht Maret Ani: nüüd on, mille nimel mängida. (Eesti Päevaleht, 31. august 2002) Grand Slamilt suure pauguga. (Eesti Ekspress, 29. jaanuar 2004) Esireket Maret Ani jätkab tõusu (Eesti Päevaleht, 11. aprill 2006) Maarja Värv. Maret Ani soovib pikka aega kestnud ebaedule selja pöörata, Postimees, 11. detsember 2008 Biograafia ESBL-is
Aaron Swartz

Aaron H Swartz (8. november 1986 – 11. jaanuar 2013) oli Ameerika Ühendriikide programmeerija, kirjanik, arhivaar, poliitiline organisaator ja Interneti-aktivist. Juba noorena osales ta RSS-i uudisevoogude standardi väljatöötamisel. Samuti oli ta üks Redditi portaali loojaid. Ta aitas peatada 2012. aastal SOPA eelnõu ja osales muudes poliitilistes algatuses. Swartz oli aktiivne Vikipeedia kaastööline ning kandideeris 2006. aastal ka Wikimedia Sihtasutuse juhatusse, kuid ei osutunud valituks. Swartzi surnukeha leiti 11. jaanuaril 2013 tema korterist New Yorgis Brooklyni linnaosas, kus ta oli ennast üles poonud. Ta perekond ja sõbrad pidasid 2007. aastast saadik depressioonis viibimist tunnistanud Swartzi surmas kaasvastutavaks riikliku süüdistaja bürood, kuulsat Massachusettsi Tehnoloogiainstituuti (MIT) ja JSTORi digiraamatukogu. Swartz laadis MIT võrguühendust kasutades JSTOR-i teadusartiklite andmebaasist ebaseaduslikult alla umbes neli miljonit artiklit, mida ta arvatavalt plaanis P2P-võrgustikes levitada. Selle eest soovis prokurör talle rohkem kui 30-aastast vangistust ning nõuda ka välja miljoni dollari suuruse kahjutasu. Swartz oli juba 2008. aastal põhjendanud manifesti vormis oma kompromissituid arusaamu avatud juurdepääsu kohta ning oli 2009. aastal uurimise all, kuna laadis koordineeritud aktsiooni käigus ebaseaduslikult alla massiliselt tasu eest avaldatavaid kohtudokumente, et neid seejärel tasuta avaldada. Toona süüdistust ei esitatud. Avatud ligipääsu geriljamanifest (2008)
Gabriel Kirillov

Gabriel Kirillov (vene keeles Гавриил Кириллович Кириллов; 15. veebruar 1891 Meremäe vald, Petserimaa – 2. mai 1973) oli Eesti fotograaf. Ta õppis Pihkvas fotoateljees ja linna joonistuskoolis. Viimase lõpetanud, täiendas end Petrogradis keiserlike fotograafide, šveitslase Frederick Boassoni ja sakslase Fritz Eggleri juures ning lõpetas Petrogradi fototehnika instituudi fotokunstniku diplomiga. Alates 1914. aastast pidas ta iseseisvat fotoateljeed Petrogradis, sai näitusel oma teoste eest kuldmedali. Aastail 1916–1918 töötas ta ühtlasi Vene põllutööministeeriumi põllutöö mehaanika osakonna laboratooriumis. Pärast Petrogradi fototehnika instituudi lõpetamist töötas ta edasi selle juures fototehnoloogia eriteaduste alal. Alates 1922. aastast oli ta endiste keiserlike teatrite teenistuses, ühtlasi iseseisva fotoateljee omanik Nevski prospektil kuni 1930. aastani. 1931. aastal naasis Gabriel Kirillov Eestisse, asutades Tallinnas oma fotoateljee ja pidas ühtlasi fotoplaatide ja fotopaberite tööstust "Aga". 1. augustil 1937 asutas ta Petseris oma fotoateljee "Kodumaa". Alates 1936. aastast käibele lastud Konstantin Pätsi näopildiga postmargid on valmistatud tema tehtud foto järgi. "Pika tööpraktika kestel on G. Kirillov võitnud endale suure lugupidamise ja tunnustuse, mille mõjule pääsmiseks aitab suuresti kaasa ka ta vastutulelik iseloom, hääsüdamlik huumorimeel ja isiklik kunstimaitse, kuna ta töötab väsimatu innu ja suure vaimustusega, olles enda suhtes väga nõudlik." Ta on maetud Tailovo surnuaiale Petseri rajoonis. Russkaja Estonia Eesti majanduselu leksikon, Sõna, Pärnu 1939, lk. 94
Juhan Jaska

Juhan Jaska (29. juuni 1888 Suure-Kõpu vald, Viljandimaa – surma aeg ja koht teadmata) oli eesti savi- ja tsemenditööstur. Ta osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. Õppinud pottsepaametit Puiatus 1904–1907, tegi ta maal pottsepatööd. 1920. aastal kolis ta Viljandisse, kus töötas Schultsi ja Lutsu savitööstuses. 1922. aastal ehitas Juhan Jaska endale savi- ja 1923. aastal tsemenditööstuse ruumid ning asus iseseisvalt tegutsema, sai meistridiplomi Viljandi Tööoskusametilt. Juhan Jaska oli Käsitööstuskoja Viljandi esinduse juhatuse liige, Viljandi linna ja ümbruskonna potisseppade ühingu asutaja ja esimees. Eesti majanduselu leksikon, Sõna, Pärnu, 1939, lk 51.
Richard Toming

Richard Toming (30. detsember 1888 Tartu – surma aeg ja koht teadmata) oli eesti maaler. Toming oli käsitöölise poeg. Ta õppis ametit 1904–1908 maaler M. Kochilt, kelle juures töötas sellina kuni 1910. aastani, seejärel asus Tallinna ja töötas seal M. Toomanni ja Kangru juures. 1920. aastal alustas ta tegevust iseseisva maaler-ettevõtjana ja avas maalritöökoja, 30. oktoobril 1934 õiendas Tallinna Tööoskusametis maalermeistri eksami. Richard Toming oli Käsitööstuskoja juhatuse liige ja II sektsiooni esimees, Tallinna Maalermeistrite Ühingu esimees alates 1933. aastast, St. Kanuti ja Toomgildede Käsitöömeistrite Ühingu, Eesti Motoklubi ja Kaitseliidu Tallinna Kerge Divisjoni liige. "Maalermeister R. Toming 50-aastane." Uus Eesti, nr. 355, 30. detsember 1938 Eesti majanduselu leksikon, Sõna, Pärnu, 1939, lk. 288.
Aleksei Kasemets

Aleksei Kasemets (25. september 1872 Pindi vald, Võrumaa – surma aeg ja koht teadmata) oli eesti pottsepp. Ta õppis Vene sõjaväest vabanemise järel ametit Moskvas pottsepp J. Palmbachi juures ja täiendas end insener Killerti juures. Seejärel asus ta Võrru, kus tegutses iseseisva pottsepp-ettevõtjana, registreeriti 1934. aastal Valga Tööoskusametis pottseppmeistrina. Ta oli Võru Meistrite Seltsi asutaja ja esimees, Käsitööstuskoja nõukogu liige, Võru Eesti Käsitööliste Abiandmise Seltsi, "Kandle" seltsi, kirikunõukogu ja Võru Majaomanikkude Seltsi liige. Eesti majanduselu leksikon, Sõna, Võru, 1939, lk. 69.
Johannes Steinberg

Johannes Steinberg (25. veebruar 1888 Koigi vald, Järvamaa – 6. august 1970) oli eesti puidutööstur. Ta ostis 1913. aastal Türil A. Vimbergi puidutööstuse, esimeses maailmasõjas töötas Vene-Balti tehases tislerina, mille järel asus uuesti oma ettevõtet juhtima. 1923. aastal ehitas ta endale elamu ja 1926. aastal tööstuseruumid. Sai meistri kutsetunnistuse mööbelsepa tööalal. Johannes Steinberg oli Käsitööstuskoja liige, Türi Käsitöösturite Ühingu laekur, tuletõrje juhatuse liige ja majaomanikkude seltsi abiesimees. 1913. aastal sai ta Türi näitusel suure hõbeauraha ja Viljandi näitusel kuldauraha. Ta on maetud Türi Saunametsa kalmistule Eesti majanduselu leksikon, Sõna, 1939, Pärnu, lk. 267.
Ago Ustal

Ago Ustal (10. jaanuar 1933 – 22. veebruar 2010) oli eesti ajakirjanik. Aastatel 1975–1981 oli ta ajalehe Noorte Hääl peatoimetaja, 1981–1991 töötas ajalehes Kodumaa. Tema sulest on ilmunud raamatud „Läbi külatänava", „Tütar ja memm, teised ka", „Sealt taevast kõrgelt ülevalt". 1974 Eesti NSV teeneline ajakirjanik Nädala juubilar Ago Ustal 80. Kesknädal, 9. jaanuar 2013
César Azpilicueta

César Azpilicueta Tanco (sündinud 28. augustil 1989 Zizur Mayors) on Hispaania jalgpallur, kaitsja. Ta mängib Hispaania kõrgliiga klubis Madridi Atletico. Tema karjäär algas Hispaania klubis Osasuna, hiljem mängis César Azpilicueta kaks hooaega Marseille Olympique'is. Aastatel 2012–2023 mängis ta Londoni Chelseas. 2007. aastal tuli ta Hispaania koondisega alla 19-aastaste Euroopa meistriks ja 2011. aastal alla 21-aastaste Euroopa meistriks. Ta kuulus Hispaania meeskonda 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis. Debüüdi Hispaania rahvuskoondises tegi Azpilicueta 2013. veebruaris mängus Katari vastu. Ta on kuulunud Hispaania koondisse 2014. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel, 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ning 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril. Marseille Coupe de la Ligue: 2011–12 Trophée des Champions: 2010, 2011 Chelsea Inglismaa meistrer (2): 2014–15, 2016–17 Football League Cup (1): 2017–18 Football League/EFL Cup (1): 2014–15 UEFA Euroopa Liiga (2): 2012–2013, 2018–19 "Azpilicueta impresses Spain boss Vicente del Bosque on debut". Sky Sports. 7.2.2013. Vaadatud 7.6.2018  César Azpilicueta – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Profiil Chelsea FC kodulehel
Tondiöömaja

"Tondiöömaja" on Heino Kiige 1970. aastal ilmunud romaan. Kiik pälvis romaaniga 1967. aasta romaanivõistlusel I koha. Raamat tekitas laiema diskussiooni: ühelt pool leiti, et Kiik naeruvääristab selles Nõukogude Liitu ja kolhoosikorda, teisalt aga nõudis rahvas romaanivõistluse võidutöö avaldamist. Raamat läbis tsensuuri karmi kärpimise ja ilmus kolm aastat hiljem, 1970. aastal, ning rahvas võttis selle väga tormiliselt vastu. Romaani ilmumise järel lükati Kiige käsikirju kümmekond aastat tagasi. Aastal 2005 andis Eesti Raamat välja teise, algsele käsikirjale vastava trüki. "Tondiöömaja" tegevus keerleb Eesti NSV-s asuva kolhoosi ümber. Heino Kiik on märkinud, et koondas romaani teiste mõtteid ning osal tegelastel on ka prototüübid (näiteks maadlejast kolhoosijuhi Prõlla eeskujuks oli naismaadleja Räpinast). Tegevuskoha loomisel lähtus ta Harju rajoonis asunud Tuleviku-nimelisest kolhoosist. Selle kirjutas ta Rahula külas Majaka talus.[viide?] "Romaanivõistlus 1967" – Tartu Linnaraamatukogu kirjandusveeb (kasutatud 15. jaanuaril 2013) Heino Kiik "Helmiga. 1970—1971. Üheksas raamat". Looming, 2010, nr 4 (kasutatud 15. jaanuaril 2013) Jürgen Rooste "Pensionäriametist tagasi". Sirp, 19. september 2003 (kasutatud 15. jaanuaril 2013) Jõgi, O. [Pealkirjata arvustus]. Keel ja Kirjandus, 1970, nr 11, lk 701–705 Leenu Siimisker "Proosa 1970". Looming, 1971, nr 2, lk 270–276 H. Ilvese järelsõna "Tondiöömaja" 1. trükile. Eesti Raamat 1970 Ine Viidingu arvustus. Sirp, juuni 1970 "Kunstniku aktiivsus ja vastutus". Rahva Hääl, 26. september 1970 Ilse Lehiste "Tondiöömaja" (kogumikus "Keel kirjanduses", koost. Jaan Ross). Ilmamaa, 2000, lk 239–246 Heino Kiik "Tondi tulemine. Dokumentaalromaan. 40 aastat kirjaniku elust (1965–2005) (Tondiöömaja III)". H. Kiik, 2006 Heino Kiik "Tondionu: 1966–1969". Ilmamaa, 2008 Heino Kiik "Tudeng Moskvas. 1969–1970". Looming, 2009, nr 1 Heino Kiik "Helmiga. 1970—1971. Üheksas raamat". Looming, 2010, nr 4 Heino Kiik "Helmiga. 1970–1971. Üheksas raamat" (katkend raamatust). Ilmamaa, 2010
Heino Kersna

Heino Kersna (23. september 1922 Tallinn – 6. september 2007) oli eesti raamatugraafik ja kirjakunstnik. 1937. aastal asus õppima Riigi Kunsttööstuskooli litograafia- ja tsinkograafia osakonda, lõpetas 1943 Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Kooli ning 1949 Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi kunstnik-graafikuna. Tema õpetajateks olid Günther Reindorff ja Paul Luhtein. 1947–1966 töötas ta ajakirja Pilt ja Sõna ning 1966–1978 ajakirja Horisont kunstilise toimetajana. Heino Kersna andis märkimisväärse panuse eesti raamatukujundusse. Tema kujundas ENE (1968–1978) ja mitu muud teatmeteost, romaanisarjad "Varamu" (1971), "Sajandi sada romaani" (1986), "Nobeli laureaate" (1989), "Põhjamaade romaane" (1997), eesti luule antoloogia "Sõnarine" (4 kd, 1989–1995), kirjanike teoste sarjad (Lilli Prometi "Teosed", 6 köidet 1980–1983) ja üksikköiteid. Üldine imetlus sai osaks Umberto Eco romaani "Roosi nimi" kujundusele (1997). Raamatute kõrval kujundas ta arvukalt auaadresse, diplomeid, laulupeomärke ja -medaleid, nahkköiteid jne. 1960. aastatest tegi Heino Kersna koostööd Eesti Kunstimuuseumiga. Ta kujundas muuseumi tarbeks näitusekatalooge, plakateid ja kutsekaarte. 1997 – Eesti Ajakirjanike Liidu auliige 1983 – Eesti NSV teeneline kunstnik In memoriam Heino Kersna
Petrus Schomerus

Petrus Schomerus (ka Peter Schomer; 25. juuni 1607 Uppsala – 2. veebruar 1660 Kalmar) oli Eestis tegutsenud rootsi teoloog ja vaimulik, Tartu Ülikooli rektor 1637–1638. Schomeruse isa oli linnakodanik Anders Persson ja ema Ingeborg Olofsdotter. Ta abiellus Margareta Henriksdotteriga. Neil olid tütred Barbara Schomera (1634–1657) ja Margareta Alsiciensis Schomera (Petersdotter; abiellus Göteborgi piiskopi Daniel Larsson Walleriusega). Petrus Andreae Schomerus õppis Uppsala ülikoolis astronoomiat ja teoloogiat, sai 1632. aastal Upsalas mag. phil.'i kraadi. Petrus Schomerus oli 1632. aasta oktoobrist Tartu Ülikooli usuteaduskonna teoloogiaõppejõud, 1636. aastal sai ta Maarja kiriku või sealse rootsi koguduse õpetajaks. 1637. aastast alates ta pidas ka teoloogilisi loenguid. 1638. aastal sai kreeka kirjanduse professoriks, 1637–1638 oli ta Tartu Ülikooli rektor ja 1639–1640 II usuteaduse professor. Litsentsiaadieksami läbis ta 1639. aastal, 1640. aastal lahkus ta Tartust ja läks Stockholmi, 1641. aastal sai ta Stockholmis vaimuliku ameti. 1643. aastast oli ta Stockholmi vastasutatud gümnaasiumis teoloogia prof. primaks, 1645. aastast oli Riddarholmi kiriku õpetajaks, 1648. aastal kaitses doktoridissertatsiooni. kuninganna Kristiina soovitusel ja sai teoloogia professoriks Uppsala ülikoolis. 1656–1660 oli ta Kalmari piiskopkonna superintendent. Tartu-Pärnu rootsiaegse ülikooli usuteaduskonna õppejõud, nende elukäik ja tegevus 6. Petrus Andreae Schomerus, Usuteadusline Ajakiri nr 1932 LISAVIHK NR 3, lk 60 Tarmo Kulmar, Urmas Petti, Alar Laats "Eesti teoloogiateaduse ajaloost: Teoloogia ja selle õpetamine kuni 18. sajandi lõpuni" Tartu Ülikooli usuteaduskonna kodulehel (vaadatud 4. oktoobril 2011)
Eduard von Haffner

Johann Samuel Eduard von Haffner (27. august 1804 Riia – 25. jaanuar 1889 Riia) oli aastail 1838-1849 Tartu Kubermangugümnaasiumi direktor ja 1851–1858 Tartu Ülikooli rektor, filosoofiadoktor ja auastmelt tegelik riiginõunik. Ta asutas gümnaasiumiõpilastele preemia (nn. Haffneri preemia), mille sai teiste seas ka Jakob Hurt.
Pihkva rahukonverents

Pihkva rahukonverents oli 16.–18. septembril 1919 Pihkvas toimunud vaherahuläbirääkimised Eesti Vabariigi ja Vene SFNV esindajate vahel Eesti Vabadussõja lõpetamiseks. Rahukonverentsi korraldamise aluseks oli 31. augustil 1919 Vene SFNV poolt tehtud rahuläbirääkimiste initsiatiivettepanek. Rahuläbirääkimiste eesmärgiks oli Vene SFNV-l separaatrahu sõlmimine Eestiga, eesmärgiga nõrgendada Nõukogude Venemaa vastast sõjalist blokki, kuhu kuulusid Nõukogude Venemaaga sõdivad ja oma iseseisvust kaitsevad: Soome, Eesti, Läti, Leedu, Ukraina ja Poola. Eestipoolseteks rahukonverentsi osalisteks olid Eesti valitsuskoalitsiooni parteide esindajad: Ado Birk (Eesti Rahvaerakond), Julius Seljamaa (Eesti Tööerakond), Mait Püüman (Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei) ja Eesti Rahvaväe Kindralstaabi Valitsuse ülem, polkovnik Jaan Rink, Eesti Välisministeeriumi esindajad Aleksander Schipai ja Nikolai Maim. Vene SFNV esindajateks rahukonverentsil olid: Leonid Krassin, Vene SFNV side rahvakomissar, Maksim Litvinov, Vene SFNV Välisasjade Rahvakomissariaadi Kolleegiumi liige, Dmitri Bogolepov, Punaarmee esindajana Aleksander Kukk. Soome, Eesti, Läti ja Leedu pea- ja välisministrite konverentsil, mis Eesti kutsel oli peetud Tallinnas 14.–16. septembrini 1919, otsustati, et rahuläbirääkimisi Nõukogude Venemaaga peetakse üheskoos. Vaherahurääkimised katkesid, kuna Eesti delegatsioon esitas nõudmise sõlmida vaherahukokkulepe ühiselt koos Läti, Leedu ja Soome valitsustega, Nõukogude Venemaa oli teinud ettepaneku Soomele, Lätile ja Leedule astuda läbirääkimistesse rahutegemiseks, kuid kuna polnud veel saanud vastust, siis katkestati vaherahuläbirääkimised Eesti ja Nõukogude Venemaa vahel 18. septembril 1919. 29. septembrist kuni 1. oktoobrini 1919 peeti Tartus Eesti, Läti ja Leedu valitsuste ühine Balti riikide konverents, millel koostati teadaanne Nõukogude Venemaa välisasjade rahvakomissarile Georgi Tšitšerinile ja saadeti nende kolme riigi välisministrite allkirjadega 4. oktoobril ühises telegrammis, milles nende riikide valitsused teatasid, et nad on valmis astuma Nõukogude Venemaa valitsusega läbirääkimistesse rahulepingu sõlmimise üle Tartus. Tartu rahu Läti Vabadussõda EESTI LUGU 200. Pihkva rahukonverents., Eesti lugu, 19.09.2009
Anto Juske

Anto Juske (16. mai 1929 Rakvere – 8. jaanuar 2013) oli eesti maaparandusteadlane. Ta lõpetas 1954. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsamelioratsiooniinsenerina. Ta oli aastatel 1954–1959 Eesti Põllumajanduse Akadeemia maaparanduse kateedri assistent ja vanemõpetaja. Aastatel 1959–1974 oli ta tootmistööl ja 1975–1989 Eesti Maaparandusprojekti peamelioraator. Ta on toimetanud ja välja andnud ajakirju Maaparandaja, Maaparandus ja Geodeet. "Maa januneb. Ülevaade melioratsiooni ajaloost ja -tehnikast". Tallinn 1985. 136 lk 150 aastat (1853-2003) torudrenaaži Eestis Jõed ja kanalid. Artiklite kogumik. Tallinn 2005 Virolaisten ja suomalaisten maaparannusasiantuntijoiden yhteyksistä. 2005 Sailing and the island of Saaremaa. Tallinn 2006 Meresõit, Saaremaa ja mereväeparaadid. Tallinn 2006 Eesti vesiveskid. Tallinn 2006 Ajalooradadel melioratsiooni jälgi otsimas. Tallinn 2007 Tuuleturbiinid, tuulerootorid. 1936. aasta väljaande faksiimile. Tallinn 2007 Tuulikud läbi aegade. Kaasautor Peeter Raesaar. Tallinn 2008 Insener Anto Juske väike juubeliraamat. Tallinn–Käsmu 2009 Jahtidega ajaloo faarvaatril. Tallinn–Käsmu 2009 Paisud. Kaasautor Ruttar Roo. Tallinn 2010 Ahto Valter 100. Tallinn–Käsmu 2012 1967 Eesti NSV teeneline insener Tema poeg oli kunstiajaloolane ja -kriitik Ants Juske, pojapoeg on poliitik ja ajaloolane Jaak Juske. 1000 tartlast läbi aegade. Tartu 2003. Lk 126 Haud Tallinna Aleksander Nevski kalmistul
Jakob Wilde

Jakob Wilde (ka Jacob Wilde; 1679 Bauska, Kuramaa – 21. aprill 1755 Stockholm) oli Eesti tegutsenud Rootsi kroonik, õpetlane ja ametnik, Tartu Ülikooli rektor 1707. aastal. Wilde oli ajaloo, retoorika, õigusteaduse ja kreeka keele professor, Holsteini riigisekretär ning kuninglik riigiajaloolane. Ta alustas ka Rootsi seaduste kogu publitseerimist.
Ingemund Bröms

Ingemund Bröms (28. juuli 1669 Penninby Uppsala lään – 13. jaanuar 1722 Karlstad) oli Eestis tegutsenud Rootsi teoloog ja vaimulik, Academia Gustavo-Carolina rektor (1707–1708) ja Turu Akadeemia rektor (1713). Ingemund Bröms õppis Uppsala ülikoolis. 1697. aastast oli ta kreeka keele õpetaja Strängnäsi gümnaasiumis ja aastatel 1701–1703 Strängnäsi gümnaasiumi rektor. 1703. aastast oli ta Pärnu Academia Gustavo-Carolinas III teoloogiaprofessor, 1705. aastast ka Pärnu konsistooriumi vaimulik liige, 1707 Academia Gustavo-Carolina rektor. 1709. aastast oli ta I teoloogia professor Turu Akadeemias ja seal ka Rootsi koguduse õpetaja. 1710. aastast oli ta Rootsi riigipäeva (Stockholmis) liige. 1713. aastal vallutasid venelased Põhjasõja Soome lahingutes Turu ja Bröms põgenes Stockholmi. 1718–1722 oli ta Karlstadi piiskopkonna (rootsi keeles stift) superintendent, 1719/20 oli Stockholmis riigipäeva liige ja salanõukogu liige. Eduard Tennmann, Tartu-Pärnu rootsiaegse ülikooli usuteaduskonna õppejõud, nende elukäik ja tegevus 17. Ingemond (Olofson) Bröms, Usuteadusline Ajakiri nr 1932 LISAVIHK NR 3, lk 75-77 Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrtenlexikon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland. Hrsg. von Johann Friedrich von Recke, Karl Eduard Napiersky. Bd. 1. Mitau: Steffenhagen und Sohn 1827, lk. 272
Sebastian Wirdig

Sebastian Wirdig (1613 Torgau, Saksamaa – 17. aprill 1687 Rostock, Saksamaa) oli Eestis tegutsenud saksa arst, Tartu Ülikooli rektor 1650–1651. Wirdig oli Tartu Ülikooli füüsika- ja meditsiiniprofessor. Kaarina Rein "Arstiteadus rootsiaegses Tartu gümnaasiumis ja ülikoolis aastatel 1630–1656. Meditsiinialased disputatsioonid ja oratsioonid ning nende autorid." Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2011, lk 18, 19, 24, 35, 48–56, 59, 60, 116, 117, 123, 132–140.
Gabriel Skragge

Gabriel Skragge (1660 Västmanland –1710) oli Eestis tegutsenud Rootsi vaimulik ja usuteadlane, Tartu Ülikooli rektor 1693 ja 1697. Tartu Ülikoolis oli Skragge 1690. aastast Tartu Ülikooli usuteaduskonna kreeka ja ida keelte professor, 1694 aastast Liivimaa ülemkonsistooriumi assessor ja samal ajal ka Puhja Püha Dionysiuse koguduse pastor, 1698. aastast oli ta teoloogia professor, 1701. aastal ta vallandati teenistusest omavolilise eemaldumise eest vaenlase sissetungimisel. Hiljem Soome natsiooni inspektor, 1705–1706 (1704–1706?) oli ta Saaremaa superintendent ja 1707–1710 Liivimaa kindralsuperintendent ning Pärnu Academia Gustavo-Carolina prokantsler. Alexander von Bulmerincq, Tartu-Pärnu rootsiaegse ülikooli usuteaduskonna õppejõud, nende elukäik ja tegevus 15. Gabriel Skragge, Usuteadusline Ajakiri nr 1932 LISAVIHK NR 3, lk 72-73 Olaf Sild, Liivimaa kiriku sinod Tartus a, 1693, Usuteadusline Ajakiri, IV aastakäik, November 1929, nr 1, lk 1
Lars Braunerskiöld

Lars Braunerskiöld (kuni 1719 Lars Braun; 1657–1729) oli Eestis tegutsenud Rootsi arst, Tartu Ülikooli rektor 1705–1706. Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrtenlexikon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland. Hrsg. von Johann Friedrich von Recke, Karl Eduard Napiersky. Bd. 1. Mitau: Steffenhagen und Sohn 1827, lk. 240 Lars Braunerskiöld. Född:1657-08-01, Död:1729-11-03, sok.riksarkivet.se
Gustav Girgensohn

Gustav Carl Girgensohn (1786 Ērgļi (Liivimaa) – 1872 Tartu) oli luuletaja (tõlkija), pedagoog ja botaanik (brüoloog). Ta oli aastatel 1814–1839 Tartu gümnaasiumi ülemõpetaja (Oberlehrer). Girgensohn andis ladinakeelse nime Wulfi turbasamblale (Sphagnum wulfianum Girgensohn).
Brüoloog

Brüoloog on teadlane, kes tegeleb sammalde uurimisega ehk brüoloogiaga. Gustav Girgensohn Nele Ingerpuu Aino Kalda Leiti Kannukene Liivia-Maria Laasimer Mare Leis Edmund Russow Kai Vellak
Igaühele oma

"Igaühele oma" (originaalpealkirjaga "Two into One") on Ray Cooney näidend aastast 1984. Eestis on see olnud Draamateatri mängukavas, lavastaja Ain Prosa. "Igaühele oma" on Hardi Volmeri lühimängufilm aastast 1990. "Igaühele oma" (originaalpealkirjaga "Someone Like You...") on Tony Goldwini romantiline komöödiafilm aastast 2001. Filmi peaosades mängivad Ashley Judd, Greg Kinnear ja Hugh Jackman. "Igaühele oma" on ansambli Vennaskond laul.
Ferdinand Giese

Johann Emmanuel Ferdinand Giese (1781–1821) oli keemik, Tartu ülikooli keemiaprofessor (1814–1821). Ta oli ka Harkovi Ülikooli keemiaprofessor ja Peterburi TA korrespondentliige. Ta oli Tartu Ülikooli rektor aastail 1817–1818. Tartu Ülikooli raamatukogus asub temalt päranduseks saadud 1114-köiteline keemiakirjanduse kogu, mille hulgas on ka haruldasi alkeemiaalaseid töid.
Igaühele oma (Vennaskond)

"Igaühele oma" on ansambli Vennaskond laul. Muusika autor on Kaspar Jancis ja sõnad on kirjutanud Tavo Tamm. Lugu on avaldatud albumitel "Võluri tagasitulek" (1994) ja "Reis Kuule" (1997) ning seda võib kuulda filmis "Sügis Ida-Euroopas". Kontsertsalvestis YouTube'is