laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Marko Siilak

Marko Siilak (sündinud 28. aprillil 1980) on eesti režissöör, helilooja ja muusikaprodutsent. Tema lapsepõlv möödus Muhu saarel. 1987. aastal astus ta kohaliku kooli rahvapilliorkestrisse. Ta õppis Vello Tikerpalu juhendamisel 7 aastat klarnetit, kuid mängib ka klaverit ja löökriistu. 1995. aastal hakkas Siilak koos oma venna Kristjani ja Robert Linnaga bändi tegema. Noored kirjutasid ja salvestasid garaažis 15 lugu, astusid lavalaudadele ja kahe looga jõuti ka stuudiosalvestusele. Bändi Crazy El-Labio produtsent oli Antti Kammiste. Nende kõige mängitum hitt "Lehmapiim (on investeering)" on kerge huumoriga lugu, mida mängitakse raadiotes. Raadio 2 valis selle loo 20 meeldejäävama laulu hulka[viide?]. Marko Siilak on kirjutanud lauludele nii viise kui ka sõnu ning olnud produtsendiks paljudele Põhja-Euroopa artistidele ja bändidele[viide?], tehes koostööd näiteks Rootsi produtsentide Alexander Bardi ja Anders Hanssoniga[viide?]. Siilak tegi kaasa popgrupi Alcazar albumi "Alcazarized" valmimisel, arranžeerides ja produtseerides trummipartii lugudele "I go shopping", "I love the DJ" ja "Funky feet". Tema leivanumbriks peetakse instrumentaalmuusika loomist reklaamidele ja telesaadetele.[viide?] Muusikaliselt paneb ta suuremalt rõhku trummidele ja süntesaatorile. Aastatel 2004–2006 oli tal leping plaadifirmaga EMI Music Publishing[viide?]. Alates 2003. aastast on ta töötanud disaini ja reklaami valdkonnas, keskendudes eelkõige "interactive art director" rollile. See amet hõlmab digitaalsete projektide loovjuhtimist, kus interaktiivsus mängib võtmerolli. Koostöös Urbania Groupi ja mitmete teiste promotsiooniagentuuridega on ta loonud tele- ja välireklaame sellistele maailmakuulsatele artistidele nagu Sean Kingston, Akon, Snoop Dogg, Ace of Base, Sex Pistols, Tiësto, Busta Rhymes, Nas ja paljud teised. Robo podcasti stuudio Tallinnas on kaasaegne ja mitmekülgsete võimalustega videosalvestusruum, mis on loodud spetsiaalselt podcastide jaoks. Stuudio pakub tipptasemel audio- ja videotehnikat ning võimalust teha live stream’e, tagades professionaalse kvaliteediga heli ja pildi. Selle ainulaadse stuudio looja on Marko Siilak, kogenud režissöör ja monteerija, kes on loonud ideaalse keskkonna loojatele, et oma sisu maksimaalse kvaliteediga salvestada ja jagada. https://www.siilak.com http://www.youtube.com/desktune https://robo.ee/
Sürjametsad

Sürjametsad on õhukestel ja kuivadel lubjarikkail muldadel kasvavad metsad; ühtlasi metsatüpoloogilise klassifikatsiooni tüübirühm, kuuludes arumetsade tüübiklassi. Sürjametsad kasvavad enamasti positiivsetel pinnavormidel, näiteks oosidel, mõhnadel. Sürjametsades on tavaliselt enim mändi ja kuuske. Alustaimestu on liigirikas, sageli on võimust võtnud kuivust taluvad ja lubjalembesed liigid. Margit Turb, "Sürjametsad ja nende struktuur", Tartu Ülikool, 2006 (magistritöö)
Microsoft Excel

Microsoft Excel on tabelarvutussüsteem ehk tabelarvutus- ja tabeltöötlusprogramm, mis kuulub kontoritarkvara Microsoft Office koosseisu. Töötab operatsioonisüsteemis Microsoft Windows ja Apple Macintoshi arvutites. Tabelarvutussüsteem võimaldab kasutajal kirjeldada lihtsamaid ja keerukamaid arvutusi, andmete talletamist, säilitamist ja taasesitamist. Tabeltöötluseks kasutatavad valemid ja funktsioonid on võimalusterohked ja paindlikud. MS Excel on üks tuntumaid ja populaarsemaid programme, mis on mõeldud nii algajaile, iseõppijaile kui ka spetsialistidele. Spetsialistide käsutuses on ta juba programmeerimis- ja andmetöötlusvahend, mis võimaldab koostada spetsiifilisi standardtabeleid. LibreOffice Calc Lotus 1-2-3 Corel WordPerfect Office Quattro Pro Microsoft Office
Leideni Ülikool

Leideni Ülikool on Leidenis asuv 1575. aastal asutatud ülikool. See on Hollandi vanim ülikool. Leideni Ülikool kuulub Coimbra gruppi. Maailma ülikoolide pingereas "THE-QS World University Rankings" asub Leideni Ülikool 60. kohal, QS paigutab Leideni Ülikooli maailmas 29. kohale humanitaarteadustes . THE 2009 Top 200 World Universities QS World University Rankings 2009 - Arts and Humanities Ülikooli koduleht
Piusa jõe ürgoru maastikukaitseala

Piusa jõe ürgoru maastikukaitseala asub Võru maakonnas Võru ja Setomaa valla territooriumil. Kaitseala pindala on 1237 hektarit[viide?]. Kaitseala ajalugu ulatub 1962. aastasse, mil kaitse alla võeti Piusa jõe ürgorg ja selle kallaste Devoni liivakivipaljandid ehk nn müürid (Piusa jõe liivakivipaljandid). Praegused piirid aastast 1997. Hiljem võeti kaitse alla ka Piusa jõe ürgorus kasvavad metsa- ja niidukooslused. Kaitsealal on üks sihtkaitsevöönd – Härma sihtkaitsevöönd, ja üks piiranguvöönd – Piusa jõe ürgoru piiranguvöönd. Piusa ürgoru matkarada Piusa jõe ürgoru maastikukaitseala kaitse-eeskiri
Paganamaa maastikukaitseala

Paganamaa maastikukaitseala on maastikukaitseala Võrumaal Rõuge vallas Pähni, Tagakolga, Liguri ja Paganamaa külas. Kaitseala pindala on 1030 hektarit. Eriilmeline maastik võeti kaitse alla 1962. aastal. Maastikukaitseala praegused piirid kinnitati 1996. aastal. Paganamaa maastikukaitseala tähelepanuväärseimad loodusobjektid on Piiriorg ja sellega seotud järvedeahelik, Peeli jõgi, metsa- ja niidukooslused ning loodus- ja pärandkultuurmaastik vaheldusrikkal mõhnastikureljeefil. Kaitsealal on kaks sihtkaitsevööndit ja üks piiranguvöönd. Vaade Piiriorule ja telkimisplatsile vaatetornist Peeli jõgi Paganamaa Liivajärv Kikkajärv Puukuju Paganamaa maastikukaitseala keskkonnaportaalis Paganamaa maastikukaitseala kaitse-eeskiri
Ainja maastikukaitseala

Ainja maastikukaitseala on kaitseala Sakala kõrgustiku edelaosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas Ainja külas. Kaitseala pindala on 114 ha, millest 91,3 ha on maismaaosa ja 22,7 ha veeosa. Kaitseala põhieesmärk on Ainja järve ja Sinejärve ning neid ümbritseva maastiku kaitse. Kaitseala on puhkepiirkond, mis on kuulus oma kauni maastiku ja Ainja järve liivaranna poolest. Kaitseala põhja- ja idapiiri ääres kulgeb Valga–Uulu maantee. Kaitseala kaitseväärtused on elupaigad, looma- ja taimeliigid, maastik ja maastikuelemendid ning rekereatsioon. Elupaikade alla kuuluvad vanad loodusmetsad, sürjametsad, siirdesoo- ja rabametsad, Sinejärv ja Ainja järv. Kaitsealused liigid on raudkull, hiireviu, roo-loorkull, valgeselg-kirjurähn, musträhn, värbkakk, väänkael, nõmmelõoke, laanerähn ja händkakk, kaitseala külastavad liigid on valge-toonekurg, laululuik ja sookurg. Kaitsealuseid taimeliike kasvab kaitsealal 5: karukold, vööthuul-sõrmkäpp, suur käopõll, valge vesiroos, tähk-rapuntsel. Maastiku ja maastikuelementide hulka kuuluvad Ainja mäed (kohalikus murdes Aine mäed), mis koosnevad kuni 123 meetrit kõrgustest vallseljakutest suhtelise kõrgusega kuni 40 meetrit, ning Ainja järv ja Sinejärv. Kaitseala ajalugu ulatub 1964. aastasse, mil Ainja järve kaitseks loodi Ainja järvekaitseala. 1990. aastal loodi Sinejärve kaitseks Sinejärve kaitseala. Praegune kaitseala on loodud nende kaitsealade baasil 1999. aastal. Ainja järv Sinejärv Ainja mäed Ainja maastikukaitseala keskkonnaportaalis "Ainja maastikukaitseala kaitsekorralduskava 2010-2019". Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 19.10.2016. Vaadatud 16.10.2016. Ainja maastikukaitseala kaitse-eeskiri Ainja maastikukaitseala Eesti looduse infosüsteemis Ainja maastikukaitseala keskkonnaportaalis
Meelva maastikukaitseala

Meelva maastikukaitseala asub Põlva maakonnas Räpina ja Põlva vallas. Kaitseala pindala on 2073 hektarit[viide?]. Kaitseala ajalugu ulatub 1981. aastasse, mil kaitse alla võeti teiste seas Meelva raba ja Meelva järv. Praegused piirid on aastast 1998. Hiljem võeti tähelepanu alla ka sealsed kaitsealused liigid ja Pado järv. Maastikukaitsealal on kehtestatud 1 piirangu- ja 1 sihtkaitsevöönd. Meelva maastikukaitseala kaitse-eeskiri
Suur menhir

Suur katkine menhir (bretooni Men ar hroëc'h 'haldjakivi'; prantsuse Le grand menhir brisé) on iidne megaliit, mis asub Prantsusmaal Bretagne'i poolsaarel Locmariaqueris. See menhir on püstitatud umbes 4700 eKr koos ülejäänud 18 kiviplokiga ümbruskonnas. Teadmata põhjustel kukkus menhir umbes 4000 eKr ümber ning purunes neljaks tükiks. See sammas on teadaolevalt suurim kiviobjekt, mida on transportinud ja püstitanud neoliitikumi inimesed. Samba kõrgus oli 20,60 meetrit ja kaal 280 tonni. Arheoloogilised leiud on tõestanud, et menhir on tõepoolest olnud varem püstises asendis. Populaarseima teooria järgi lõhuti menhir tahtlikult. Kahtlematult on teised lähedusse püstitatud menhirid eemaldatud ja neid on kasutatud läheduses olevate hauakambrite ja dolmenite ehitamisel. Viimastel aastatel on mõned arheoloogid arvutil loodud mudeli toetusel arvamusel, et põhjuseks oli hoopis maavärin. Suur menhir Suur menhir Suur menhir Suur menhir ja Kaupmehe laud (inglise "Merchant's Table"). "The Seventy Wonders of the Ancient World", toimetaja Chris Scarre, 1999 Charles-Tanguy Le Roux, Éric Gaumé, Yannick Lecerf, Jean-Yves Tinevez, Monuments mégalithiques à Locmariaquer (Morbihan): Le long tumulus d'Er Grah dans son environnement, CNRS éditions, 2007, ISBN2-2710-6490-2 Grand menhir de Men-er-Grah, culture.gouv.fr
Rumal nali

"Rumal nali" on ansambli J.M.K.E. album aastast 1996. See sisaldab aastatel 1986–1989 salvestatud laule. Medal Eesti-Soome toru Petiste vabariik Rumal nali Risttee Ma ei saa sust aru Tähesõdade kaitseks Veri mullas Elu Võitja Sõduri naine Tipptunnil linnaplatsil Rotipüüdja Inimkonna saavutused Reaktor Eluga rahul Jälgid jõulud Aktuaalne kaamera Sõjavägi kohustab Demagoogia Kunda kultuuri tolm Surnud linnad Tõusva päikese maja Villu – laulja, kitarrist Nähvits – basskitarrist Venno – trummar Lemps – bass (16, 19, 22) Pors – hääl (8, 12) Vürst Trubetsky – hääl (9, 13) Kalev – hääl "Rumal nali" punk.bumpclub.ee
Õhtumaa viimased tunnid

"Õhtumaa viimased tunnid" on ansambli J.M.K.E. stuudioalbum aastast 2000. Nael Ultratolerants Üksteist Sitapotirevolutsionäär Keemia Paneme punki Lumememmeninad Õhtumaa viimased tunnid Mille kulul me elame Kassiahastus Plastiliinist jänesed Mees Löga Pööriöö unenägu Pööbel! Üks sõna Vabana võid Villu Tamme – hääl, kitarr Sten Šeripov – basskitarr Andres Aru – trummid Laulusõnad
Ainult planeet

"Ainult planeet" on ansambli J.M.K.E. stuudioalbum aastast 2002. See sisaldab peamiselt bändi sajandivahetusel kogumikudel välja antud palasid, kui ka uuslindistusi uuematest lauludest, mida samuti lindistati kogumikudele. Lood 1, 3-8, 10-12 ja 15 on uued, albumi jaoks salvestatud laulud, lindistatud 2001-2002. Lood 9, 13 ja 16 on uussalvestused vanematest kogumikulauludest, lindistatud samadel sessionitel. Lood 2 ja 14 salvestatud 2000-2001 "Mätta Fondi" kogumikudele ning on sellel olevate versioonidega identsed. Lühinägelikkus Nimed asfaltil Maajamaa Intermetso 1 (Nafta) Number üks Pohui, pohui Vabadus tuleb su seest Intermetso 2 (Risttee) Liha Räpane vihm Sübariit Kakskümmend kaheksa last Vägivalla muusika Tont seda teab Intermetso 3 (Kalamaja) Mässajate laul Laulusõnad
Leemur

Leemuri all võidakse mõista: katta (Lemur catta) perekonda Leemur (Lemur) mis tahes leemurlast ülemsugukonna Lemuroidea mis tahes esindajat, st Madagaskaril elavaid poolahvilisi leemurid on rahutud surnute hinged Rooma mütoloogias Leemurilised ehk poolahvilised
Indrilased

Indrilased (Indriidae) on sugukond strepsiriinsete primaatide alamseltsist. Nad elutsevad Madagaskaril ning on herbivoorid, toitudes eelkõige lehtedest, õitest ja puuviljadest. Sugukond Indriidae – indrilased; 18 liiki Perekond Indri – indri Liik Indri indri – indri Perekond Propithecus – sifaka Liik Propithecus candidus Liik Propithecus coquereli Liik Propithecus coronatus Liik Propithecus deckenii Liik Propithecus diadema – valgelaup-sifaka Liik Propithecus edwardsi Liik Propithecus perrieri Liik Propithecus tattersalli Liik Propithecus verreauxi – tuttsifaka Perekond Avahi – avahi Liik Avahi betsileo Liik Avahi cleesei Liik Avahi laniger – avahi ehk pisiindri Liik Avahi meridionalis Liik Avahi mooreorum Liik Avahi occidentalis Liik Avahi peyrierasi Liik Avahi ramanantsoavanai Liik Avahi unicolor Colin Groves (16. november 2005). Wilson, D. E., and Reeder, D. M. (eds). ed. Mammal Species of the World (3rd edition ed.). Johns Hopkins University Press. pp. 119-121. ISBN 0-801-88221-4.
Kihnu tuletorn

Kihnu tuletorn on tuletorn Pärnu maakonnas Kihnu vallas Kihnu saare lõunatipul. Tuletorni geograafilised koordinaadid on 58° 5′ 49″ N, 23° 58′ 16″ E. Laternaruumi ja rõduga valge malmtorni kõrgus jalamist on 28 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 29 meetrit. Tuletorn ehitati 1865. aastal.  Kihnu tuletorn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Kihnu tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus
Nikolai Grünthal

Nikolai Grünthal (17. oktoober (5. oktoober vkj) 1897 Misso vald, Vastseliina kihelkond, Võrumaa – 25. august 1942 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli Eesti omavalitsus- ja riigiametnik, Petseri linnapea alates 1936. aastast. Alghariduse sai ta Laura ministeeriumikoolis ja hiljem lõpetas eksternina linnakooli. Töötas Pankjavitsa vallavalitsuses (Pihkva kubermangu Pihkva maakonnas), Esimese maailmasõja ajal oli ta Vene sõjaväes polgukirjutaja. Alates 1917. aastast töötas ta taas Pankjavitsa vallavalitsuses, kust 1918. aastal astus vabatahtlikuna Eesti Rahvaväkke. Hiljem oli ta ametnik Eesti sõjaväe asutustes Petseris. Vend Gustav Grünthal oli 1919 esimene Kaitseliidu Petseri maleva pealik. Aastatel 1923–1936 töötas Petseris kindlustusseltsides. Oli Petseri maa- ja linnavolikogu liige. Kinnitati siseministri 9. märtsi 1936 otsusega Petseri linnapeaks. Alates 1928. aastast oli ta Kaitseliidu Petseri maleva pealiku abi. Ta oli ka Noorte Kotkaste Petseri Maleva vanema abi. Arreteeriti NKVD poolt, mõisteti surma 27. juunil 1942. Vabadussõja Mälestamise Petserimaa komitee asutaja ja esimees EELK Petseri Peetri koguduse nõukogu liige Petseri Eesti laulu- ja mänguselts Kalevi juhatuse liige 1939 Kotkaristi IV klassi teenetemärk Iga valija, kellel kallis meie linna heakäik, hääletab eelolevatel linnavalimistel 14 ja 15. detsembril 1929 ainult alljärgneva Petseri eestlaste nlmekirja poolt, Postimees (1886-1944), nr. 338, 12 detsember 1929 Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid "Nikolai Grünthal". Uus Eesti nr 70, 12. märts 1936. Lk 10 "Kaubandus-tööstuskoja Petseri büroo: Nikolai Grünthal, Paul Mägi, Gustav Leitmann". Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiiv, EFA.120.0.66451 Eesti ohvitserid 1918-1940 Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Triumf (film 2006)

"Triumf" (ingl The Ron Clark Story; festivalidel pealkirjaga "The Triumph") on tõsielul põhinev 2006. aasta USA telefilm, mis räägib väikelinnast New Yorki kolinud kooliõpetajast, kes üritab oma õpilaste elusid paremuse poole muuta. Peategelast Ron Clarki kehastab Matthew Perry, kes esitati rolli eest Kuldgloobusele ja Ekraaninäitlejate Gildi auhinnale. The Ron Clark Story andmekogus IMDb (inglise) Ron Clark Story Ametlik koduleht
Alice Talvik

Alice Talvik (neiuna Alice Ader; sündinud 2. aprillil 1940 Helsingis) on eesti teleteadustaja, saatejuht ja näitleja. Ta töötas aastatel 1958–1996 Eesti Televisioonis: algul Eesti esimese naissoost lavamehena, seejärel tegi soomekeelseid ja lastesaateid ning oli kuni 1980. aastani teadustaja-saatejuht, hiljem programmijuht. 1961 – mängufilmis "Juhuslik kohtumine" (nimega Alice Ader; tütar) 1970 – muusikalises mängufilmis "Varastati Vana Toomas" (tõlk teatris) 1980 – mängufilmi "31. osakonna hukk" II osas (Anne Hollman) 1981 – telemängufilmis "Keskpäev" (naabritädi) 1982 – telemängufilmis "Teisikud" (Aerofloti kassapidaja) 1982 – telemängufilmis "Šlaager" (telerežissöör) 1983 – telemängufilmis "Suletud ring" (proua From) 1986 – mängufilmis "Keskea rõõmud" (Daufa omanik) 1988 – mängufilmis "Ma pole turist, ma elan siin" (Mardi isa naine) Ta on näidelnud ka telelavastustes (nt "Kessu" (ETV, 1980), "Kessu ja Tripp" (ETV, 1980/81)), "Strindbergi-mäng" (ETV, 1989) jm). Tema isa oli Eesti Raadio soomekeelsete saadete diktor Artur Ader (1908–1975). Tema abikaasa oli Mati Talvik, nende lapsed on Astra (abielludes Trass), Andres, Annika ja Artur Talvik. Ene Pajula. Alice Talvik teletööga lõpparve tegemisest: ma ei viitsinud enam ilus olla Eesti Naine / Elu Lood, talv 2012. Ene Pajula. Galerii: Alice Talvik tähistab 80. sünnipäeva ERR Menu, 02.04.2020. "Kessu ja Tripp". Videosalvestis DVD-l Eesti Televisioon, 2007. Verni Leivak. Alice Talvik, meie säravaim teletäht. Postimees, 3. aprill 2010 Juubilar Alice Talvik: jäärapäine, poisilikult julge ja üdini maitsekas. Õhtuleht, 4. aprill 2015
Mehikoorma tuletorn

Mehikoorma tuletorn on tuletorn Põlva maakonnas Räpina vallas Mehikoorma alevikus Peipsi lõunaosa ja Lämmijärve kaldal. Majaka kujutis on ka Meeksi valla vapil ja lipul. 2008. aastal andis Eesti Post välja Mehikoorma tuletorniga margi. Tuletorni geograafilised koordinaadid on 58° 14′ 0″ N, 27° 28′ 36″ E. Laternaruumi ja rõduga valge raudbetoontorni kõrgus jalamist on 15 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 16 meetrit. On kolmest Peipsi järve tuletornist kõrgeim. ENSV ajal oli selle seinal tahvel, mis teatas et 1944. aastal jõudis sealtkaudu Eesti territooriumile 8. laskurkorpus. Tuletorn ehitati 1938. aastal. Mehikoorma tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus
Koera veregrupid

Koertel on kirjeldatud umbes 13 veregruppi. Algselt tähistati veregruppe tähtedega (A, B, C, D, E, F, G, J, K, L, M, N, Tr, O, He) ning seejärel akronüümiga CEA (Canine erythrocyte antigen), kuid vältimaks segadust lühendiga carcinoembryonic antigen kasutatakse tänapäeval selle asemel DEA (Dog Erytrocyte Antigen) märgistust, millest igapäevases kliinilises kasutuses on oluline DEA 1.1. süsteem. Vähem leiab kasutust DEA 1.2, DEA 3, DEA 4, DEA 5 ja DEA 7 tüpiseerimine. Koeral ei esine kliiniliselt olulisi naturaalseid isoantikehi puuduva veregrupi suhtes. Kuid need tekivad 4–6 päeva jooksul pärast esmast kontakti puuduva antigeeniga. Sellest tingituna on nende uurimine raskendatud ning ei ole täpselt teada, millised immunoglobuliinid põhjustavad koertel sobimatusreaktsiooni. Bell, K. (1983). Blood groups of domestic animals. In: Agar. N. S. and Board. D. G. Red blood cells of domestic mammals. Amsterdam, Elsevier Science: Ch: 5, 137-164
537

◄ | 5. sajand | 6. sajand | 7. sajand | ► ◄ | 500. aastad | 510. aastad | 520. aastad | 530. aastad | 540. aastad | 550. aastad | 560. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 533 | 534 | 535 | 536 | 537 | 538 | 539 | 540 | 541 | ► | ►► 537. aasta 2. märts - Algas esimene Rooma piiramine Gooti sõjas. 29. märts - Paavstiks sai Vigilius. 27. detsember - valmis Hagia Sophia. Vana-Rooma konsuliteks olid Flavius Belisarius ja Decius Flavius Theodorus Paulinus. Silverius
152 eKr

Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 3. sajand eKr | 2. sajand eKr | 1. sajand eKr | ► ◄ | 170. aastad eKr | 160. aastad eKr | 150. aastad eKr | 140. aastad eKr | 130. aastad eKr | ► ◄◄ | ◄ | 155 eKr | 154 eKr | 153 eKr | 152 eKr | 151 eKr | 150 eKr | 149 eKr | ► | ►► 152. aasta eKr Vana-Rooma konsuliteks olid Marcus Claudius Marcellus ja Lucius Valerius Flaccus Antiikolümpiamängude üks kuulsamaid atleete Leanidas Rhodoselt jõudis oma kaheteistkümnenda olümpiavõiduni, kusjuures saavutas triastese (kolme ala võitja) nimetuse neljadel mängudel. Ptolemaios Eupator
536

◄ | 5. sajand | 6. sajand | 7. sajand | ► ◄ | 500. aastad | 510. aastad | 520. aastad | 530. aastad | 540. aastad | 550. aastad | 560. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 532 | 533 | 534 | 535 | 536 | 537 | 538 | 539 | 540 | ► | ►► 536. aasta (DXXXVI) oli Juliuse kalendri järgi liigaasta, mis algas teisipäeval. Arvu 536 on selle aasta tähistamiseks kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine. 1. juuni - Agapetus I järel saab paavstiks Silverius Theodahadi järel sai Idagootide kuningriigi valitsejaks Vitiges. Vana-Rooma konsuliteks olid Flavius Belisarius ja Decius Flavius Theodorus Paulinus 22. aprill - Agapetus I
Aruküla puisniit

Aruküla puisniit on umbes 0,8 ha suurune hästi säilinud puisniit Paide–Jõeküla tee nurgal Arukülas. Varem oli selline maastik Järvamaale tüüpiline.
Arumetsad

Arumetsad on üks peamisi metsatüübiklasse. Arumetsade peamiseks puuliigiks on harilik mänd või harilik kuusk. Lisaks okaspuudele võib seal kasvada veel arukaske, harilikku haaba ja sangleppa, aga ka laialehiseid puuliike tamme, saart, vahert jt. Arumetsad kasvavad mineraalmuldadel või õhukese turbakihiga (alla 30 cm) soostunud muldadel. Toitainerikkus võib olla arumetsades väga vahelduv, väga vaestest (nõmmemännikud) väga rikkani (loometsad). Niiskustingimused sõltuvad sellest, millisele kivimile muld on tekkinud ja sellest, kui sügaval on põhjavesi. Arumetsade metsaklassi kuuluvad järgmised metsatüübirühmad : loometsad ja lookadastikud nõmmemetsad palumetsad laanemetsad salumetsad sürjametsad E. Lõhmuse järgi kuuluvad siia ka soovikumetsad ja rabastuvad metsad. Arumetsad Paal, J., 1997. Eesti taimkatte kasvukohatüüpide klassifikatsioon. Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, Tallinn.
Kuldjala torn

Kuldjala torn on Tallinna linnamüüri kaitsetorn, aadressil Gümnaasiumi tänav 1a. Kuldjala tornist vasakul asetseb Saunatorn ja paremal pool Nunnadetagune torn. Torn rajati ilmselt aastail 1311–1320 linna läänemüüri nurgatornina. Torni nimi de Guldene Voet pärineb 1434. aastast. Hiljem laiendati müüriga piiratud ala põhja pool torni ja ehitati Loewenschede torn. Torn on viiekorruseline. Kuldjala torni kujunemises eristatakse mitut ehitusjärku. Olulisi ümberehitusi tehti 1370–1372, pärast 1422. aastat ja arvatavasti 1610. aastatel, kui Kuldjala torni lõplikuks kõrguseks sai 22,5 meetrit. Torni läbimõõt on ligikaudu 10 meetrit. Torni lahinguplatvorm asus 22 meetri kõrgusel ning kaeti katusega alles 15. sajandil, varem oli torn ülalt avatud. Ülemisi korruseid kasutati kaitseotstarbel ja alumisi laoruumidena. Põhiplaanilt on torn hobuserauakujuline, selle linnapoolsed niinimetatud kannad on sirgjooneliselt pikendatud. Torn on hästi säilinud, seda kasutatakse noorteliikumise Kodulinn eestvedamisel näitusepaigana, loengu- ja kontserdi ruumidena. Kuldjala torni järgi on nime saanud ka Kuldjala lauluselts, mis aeg-ajalt seal kontserte annab. Kuldjala torn Kuldjala torn 2011. aastal, vaade Gustav Adolfi Gümnaasiumi poolt Kuldjala torni tuulelipp Tallinna linnamüür Tallinna tornistik Rein Zobel "Linnamüür" Tallinn 1986. "Entsüklopeedia Tallinn" 2. köide. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2004, ISBN 9985-70-169-0  Kuldjala torn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
390

◄ | 3. sajand | 4. sajand | 5. sajand | ► ◄ | 360. aastad | 370. aastad | 380. aastad | 390. aastad | 400. aastad | 410. aastad | 420. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 386 | 387 | 388 | 389 | 390 | 391 | 392 | 393 | 394 | ► | ►► 390. aasta Toimus Thessaloníki massimõrv. Vana-Rooma konsuliteks olid Flavius Valentinianus II ja Neoterius. ... ...
391

◄ | 3. sajand | 4. sajand | 5. sajand | ► ◄ | 360. aastad | 370. aastad | 380. aastad | 390. aastad | 400. aastad | 410. aastad | 420. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 387 | 388 | 389 | 390 | 391 | 392 | 393 | 394 | 395 | ► | ►► 391. aasta Rooma riigis suleti kõik mittekristlikud templid. Igavene tuli Vesta templis Rooma Foorumil kustutati ja Vesta neitsid aeti laiali. Hävitati Aleksandria raamatukogu alla kuulunud Serapeioni tütarraamatukogu. ... ...
392

◄ | 3. sajand | 4. sajand | 5. sajand | ► ◄ | 360. aastad | 370. aastad | 380. aastad | 390. aastad | 400. aastad | 410. aastad | 420. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 388 | 389 | 390 | 391 | 392 | 393 | 394 | 395 | 396 | ► | ►► 392. aasta (CCCXCII) oli 4. sajandi 92. aasta. 15. mai – Lääne-Rooma keiser Valentinianus II avastati oma residentsis Vienne'is ülespooduna. 22. august – Lääne-Rooma keisriks sai Eugenius. Vana-Rooma konsuliteks olid Flavius Arcadius ja Flavius Rufinus. Ida-Rooma keiser Theodosius I keelustas paganlikud rituaalid. Marcianus, Ida-Rooma keiser 15. mai – Valentinianus II, Rooma keiser
396

◄ | 3. sajand | 4. sajand | 5. sajand | ► ◄ | 360. aastad | 370. aastad | 380. aastad | 390. aastad | 400. aastad | 410. aastad | 420. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 392 | 393 | 394 | 395 | 396 | 397 | 398 | 399 | 400 | ► | ►► 396. aasta Läänegoodid rüüstasid Alarich I juhtimisel Kreeka alasid. Vana-Rooma konsuliteks olid Flavius Arcadius ja Flavius Honorius. ... Hippo piiskop Valerius ...