laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Vambola Mets

Vambola Mets (sündinud 1949) on eesti skulptor ja kunstnik. Ta on lõpetanud 1981. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi skulptuuri erialal. 1993. aastal taastasid Vambola Mets koos arhitekt Rein Heidukiga Ferdi Sannamehe 1927. aastal loodud ja Nõukogude okupatsioonivõimude poolt 1948. aastal hävitatud Tallinnas asunud Õppursõdurite monumendi algsete kavandite järgi. Mets oli kunstnikuna kaastegev Rein Raamatu joonisfilmi "Põrgu" loomisel. Hiljem on ta tegutsenud ka mängufilmide tootmisprotsessis butafoori ja valgustajana. Kunstnik 1983 – "Põrgu" (joonisfilm). Filmi tiitrites on märgitud "kunstnik", Eesti filmi andmebaasis on kirjas "faasi-ja ümberjoonistaja" Valgustaja 1983 – "Enn Vetemaa kinovariatsioonid teemal "Püha Susanna ehk Meistrite kool"" (telemängufilm) 1986 – "Võtmeküsimus" (telemängufilm) Butafoor 1989 – "Perekonnapildid" (mängufilm) Vambola Mets]. ekabl.ee Skulptuur (1948–2010)]. artun.ee Vambola Mets]. efis.ee Rein Raamat 90: maalikunstist filmimaailma ja ringiga tagasi. sirp.ee, 19. märts 2021
Põrgu (film)

"Põrgu" on eesti 1983. aasta animafilm (joonisfilm), mis oli Eduard Wiiralti loomingule rajatud ja osutus eriti menukaks, pälvides mitmeid filmiauhindu. Filmi režissöör ja stsenarist on Rein Raamat ning kunstnik-lavastajad Valter Uusberg ja Heiki Ernits. Muusika kirjutas Lepo Sumera. Peaoperaator Janno Põldma. Monteerija Kersti Miilen. 2021. aastal meediale antud intervjuus meenutas Raamat, et "Põrgu" tegemine oli üldse väga keeruline. Talle öeldi, et Eestis pole inimest, kes oskaks joonistada nagu Wiiralt. Tase ei olevat see. Raamat käis ka instituudis abi otsimas, kuni lõpuks Allex Kütt talle rääkis, et on olemas üks mees, kes seda suudaks – skulptor, kes töötab restauraatorina, Vambola Mets. "Kahe nädala pärast olid tal tüübid valmis tehtud. Kui ma teda ei oleks leidnud, siis ma ei tea, mis oleks lõpuks juhtunud". Eduard Wiiralti 1930. aastate algul loodud kolm suure üldistusjõuga nägemuspilti "Jutlustaja", "Kabaree" ja "Põrgu" on aktiivse antimilitaristliku autorihoiaku kaudu sulatatud ühtseks omanäoliseks ekraaniteoseks. Kabaree 1930. aastatest. Unistav viiul ja unistavad tantsupaarid. Inimesed, kes on hakanud unustama maailma ja selle probleeme. Surnaamängija agressiivsed toonid sunnivad aga vana viiuldajat taanduma ja muutma niisiis rahumeelse kabaree koledaks orgiaks. Maailm marsib sõjamasinate toel oma hukatuse poole. Mis võiks selle protsessi peatada? Kas inimestel on ikka mõtet kuulata mõistuse häält? Sellest hoolimata jätab lavastaja vaatajaisse lõpuks melanhoolse lootustunde. Ürgne looduslik viljakuspuu ja selle elumahl säilivad vaatamata ajaloo õudustele. 1984 – Üleliidulise filmifestivali esimene preemia multifilmide kategoorias (esimesi preemiaid anti välja kaks) 1985 – Annecy rahvusvahelise animafilmide festivali žürii eriauhind 1985 – Annecy rahvusvahelise animafilmide festivali rahvusvahelise filmikriitikute ühingu FIPRESCI auhind 1986 – Nõukogude Eesti filmifestivali auhind kategoorias "Parim režissööritöö multifilmi loomisel" – Rein Raamat 1986 – Nõukogude Eesti filmifestivali auhind kategoorias "Parim originaalmuusika" – Lepo Sumera (koos filmidega "Naerata ometi" ja "Nõiutud saar") Rein Raamat – maalikunsti maagiline võlu. kultuur.elu.ee Põrgu (1983). efis.ee Rein Raamat 90: maalikunstist filmimaailma ja ringiga tagasi. sirp.ee, 19. märts 2021 Hell (Põrgu (1983). classics.filmi.ee Põrgu (film) andmekogus IMDb (inglise) Põrgu Eesti filmi andmebaasis Põrgu (1983). dailymotion.com (film) Rein Raamatu "Põrgu" päästsid riiulile jäämisest omal ajal prantslased. menu.err.ee, 19. märts 2021
Desert Patrol Vehicle

Desert Patrol Vehicle (FAV, inglise keelest Kõrbe Patrullsõiduk; varem Fast Attack Vehicle (FAV, Kiire Ründesõiduk)) on Ameerika Ühendriikide sõjaväelise otstarbega sõiduk. Seda kasutati esimest korda lahingus 1991. aasta lahesõjas, kus see kiiruse ning maastikuläbivuse tõttu palju kasutust leidis. Esimesed Al-Kuwayti jõudnud Ameerika Ühendriikide sõdurid olid DPV-del SEALs-i meeskonna liikmed.  Ameerika Ühendriigid Light Strike Vehicle Long Range Desert Group ULTRA AP Willys FAMAE Corvo VLEGA Gaucho Fabrique Nationale AS 24 "Desert Patrol Vehicle". Vaadatud 28. novembril 2010.
Gary Ruvkun

Gary Bruce Ruvkun (sündinud 26. märtsil 1952) on Ameerika Ühendriikide molekulaarbioloog, kes on tuntud oma olulise panuse poolest geneetika ja RNA-interferentsi uurimisse. Koos oma kolleegidega avastas ta, et mikroRNA-d reguleerivad geeniekspressiooni. See on avastus, mis on süvendanud arusaamist geenide reguleerimisest ja vananemisprotsessidest. Tema töö on aidanud avastada ka mehhanisme, mis kontrollivad elutsüklit ja arengubioloogiat. Ruvkun on saanud mitmeid teadusauhindu. Aastal 2024 pälvis ta Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna.
Victor Ambros

Victor Ambros (sündinud 15. novembril 1953) on Ameerika Ühendriikide arengubioloog ja geneetik, kes avastas 1993. aastal mikroRNA. Ta tegi selle läbimurdelise avastuse, uurides varbussi geeni lin-4, mis osutus esimeseks tuvastatud mikroRNA-ks. Ambros on Massachusettsi Ülikooli meditsiinikooli professor ning tema töö on oluliselt mõjutanud geenide regulatsiooni ja RNA bioloogia mõistmist. 2024. aastal pälvis ta Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna.
Amylocorticium subincarnatum

Amylocorticium subincarnatum on seltsi Amylocorticiales kuuluv liik seeni. Seen kasvab lamakuusel. Amylocorticium subincarnatum andmebaasis eElurikkus.
Espinho

Espinho on linn Portugalis Aveiro ringkonnas. Kuulub Porto suurlinnastu koosseisu. 2021. aastal elas seal 31 027 inimest. Linn on asutatud 1899. aastal. See on rannakuurort ja legaalsete hasartmängude tsoon. Espinhos peetakse kahte rahvusvahelist filmifestivali – animafilmifestivali CINANIMA ja mängufilmide festivali FEST. http://mapas.ine.pt/download/index2011.phtml, vaadatud 19.09.2018.
Cinanima

Rahvusvaheline animafilmide festival Cinanima, ka lihtsalt Cinanima (portugali keeles Cinanima - Festival Internacional de Cinema de Animação) on Portugalis Espinhos toimuv iga-aastane animafilmide filmifestival. Filmifestival asutati 1976. aastal. 1989 – nukufilm "Papa Carlo teater", Grand prix (režissöör Rao Heidmets) Papa Carlo teater (1988). efis.ee
Tampere filmifestival

Tampere filmifestival (soome keeles Tampereen elokuvajuhlat) on Soomes Tamperes toimuv iga-aastane lühifilmide festival. Festivali filme näidatakse peamiselt Tampere kesklinnas asuvas kümne vaatesaaliga kinos Plevna. Esimene festival toimus 1969. aastal. Igal aastal linastub festivali viie päeva jooksul ligikaudu 500 lühifilmi. 1988 – joonisfilm "Eine murul", Grand prix (film esindas toona Nõukogude Liitu; režissöör Priit Pärn) Eine murul (1987). efis.ee
Papa Carlo teater

"Papa Carlo teater" on eesti 1988. aasta animafilm (nukufilm), ainuke eesti film, mis Cannes'i filmifestivalil on pälvinud nominatsiooni. Filmi režissöör ja kaasstsenarist on Rao Heidmets ning kunstnikud Jaak Arro ja Tiina Linzbach. Muusika kirjutas Olav Ehala. Operaator Tõnu Talivee. Monteerija Irja Müür. Kohalik diktaator – nukujuht marionetiteatris, kes surub maha igasuguse vaba tahte avalduse oma näitlejatel ja terroriseerib publikut, on ise samuti ainult marionett võimsamate ja anonüümseks jäävate jõudude käes. 1989 – animafilmifestivalil Cinanima Grand prix 1989 – Cannes'i filmifestivali nominatsioon parima lühifilmi auhinnale Palme d'Or du court métrage Põrgu (1983). efis.ee Papa Carlo teater andmekogus IMDb (inglise) Мультфильм "Театр Папы Карло", YouTube
Vladimír Vašíček

Vladimír Vašíček (29. september 1919 – 29. august 2003) oli tšehhi kunstnik. Ta oli üks tšehhi modernistliku ja abstraktse maalikunsti alusepanijaid pärast Teist maailmasõda. vladimirvasicek.cz videos
Otto Wilhelm von Ditmar

Otto Wilhelm von Ditmar (u 1682–1754) oli Rootsi sõjaväelane (kapten) ning mõisnik Eesti- ja Liivimaal. Ditmarite suguvõsast põlvnenud Otto Wilhelm von Ditmar sündis leitnant Reinhold Johann von Ditmari ja Maria Elisabeth Niederlandti pojana. Teenis Põhjasõja ajal Rootsi armees. Oli relvur (rustmästare) Uusimaa jalaväerügemendis ning allohvitser (furir) samas 16. detsembril 1703. Seejärel teenis veltveeblina Turu lääni jalaväerügemendis ning ülendati seal 2. juuniks 1706 lipniku auastmesse. Langes 1. juulil 1710 Vene vägede kätte vangi, kuid maalt välja ei saadetud. 13. veebruaril 1723 lasti kapteni auastmes erru. Teenis seejärel eesistujana Viru-Järva meeskohtus (1726), hiljem samas meeskohtunikuna. 1750. aastal on teda mainitud Haljala koguduse eestseisjana. 26. detsembril 1725 kinnitas keisrinna Katariina I tema aadliseisuse ning 24. veebruaril 1726 kanti ta Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse. Talle kuulusid Käru ja Kuigatsi mõis Liivimaal ning Kuru, Idavere ja Tatruse mõis Eestimaal. Otto Wilhelm von Ditmar abiellus 9. jaanuaril 1711 Ursula von Dückeriga (suri 1727), kes oli Kuigatsi mõisniku Johann Friedrich von Dückeri (suri 1710) ja Barbara Wassmanni tütar. Abielust sündisid: Magnus Wilhelm von Ditmar (1712–1717) Gertrud Elisabeth von Ditmar (sünd. 1713) Karl Reinhold von Ditmar (sünd. 1715) Barbara Helene von Ditmar (1716–1802) Sophia Lowisa von Ditmar (1717–1723) Ursula Wilhelmine von Ditmar (1718–1719) Ulrika Dorothea von Ditmar (1719–1792) Friederike Juliane von Ditmar (sünd. 1720), abiellus Otto Johann von Vietinghoffiga Saaremaalt Otto Johann von Ditmar (sünd. 1721), sõjaväelane (staabikapten) Margarethe Wilhelmine von Ditmar (1723–1792) Friedrich Adolph von Ditmar (1724–1788), Pärnu kreisi rentmeister, Kuru ja Põriki mõisnik, Jäärja mõisa rentnik Gustav Ernst von Ditmar (1725–1790), Korjodi mõisnik Adam Wilhelm von Ditmar (sünd. 1727) 7. aprill 1728 abiellus Otto Wilhelm von Ditmar Anna Helene von Maydelliga (suri 1766), kes oli Maidla ja Tatruse mõisniku Hans Ernst von Maydelli ja Anna Margarethe von Treydeni tütar. See oli Anna Helene von Maydelli kolmas abielu, varem oli ta olnud abielus kellegi von Bergi ning Laagna mõisniku Georg Johann von Wrangelliga (maetud 1725). Abielust sündisid: Magdalena Elisabeth von Ditmar (1730–1787) Johanna Helene von Ditmar (1732–1808) Adam Jürgen von Ditmar (1734–1774) Ditmar, von; EAA.1674.2.55 Adam Lewenhaupt "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar"- Stockholm, 1920, lk. 146
Parenty

Parenty on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Parenty asub u. 16 km Montreuil-sur-Merist põhja pool, tee D127 ääres. Merovingide kalmistu jäänused Loss, pärineb aastast 1785 Parenty mõisahoone Hodicqi mõisahoone Annezy mõisahoone Feodaallinnuse vall Saint-Eloi kabel Herimetzis 16. sajandi St. Wulmeri kirik Vallamaja ja kool Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Brittney Griner

Brittney Yvette Griner (snd 18. oktoobril 1990) on Ameerika Ühendriikide korvpallur, kes mängib Phoenix Mercury naiskonnas WNBA-s. Ta on kolmekordne olümpiavõitja ja kuuekordne WNBA tähtede mängija, nimetatud ajakirja Time poolt üheks 2023. aasta sajast mõjukaimaks inimeseks maailmas. Griner juhtis Baylori Ülikooli naiskonna riigi meistriks ja valiti 2013. aastal WNBA draftʻi esimeseks valikuks. Ta võitis 2014. aastal WNBA meistritiitli. 2022. aastal vahistati Griner Venemaal hašišiõli omamise tõttu ja talle määrati üheksa-aastane vanglakaristus, kuid vabastati vangide vahetuse käigus. Aastal 2023 naasis ta WNBA-sse, kus teda tervitati ovatsioonidega. "Brittney Griner". Official Site of the WNBA (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 27. mai 2015. Vaadatud 16. novembril 2021. "Brittney Griner", United States Olympic & Paralympic Committee. Retrieved December 12, 2022 Gregory, Sean (11. august 2024). "U.S. Women's Basketball Team Wins Gold in Startlingly Close Paris Olympics Final". Time. Vaadatud 11. augustil 2024. "Brittney Griner", WNBA.com. Retrieved December 12, 2022 "Time 100". Time. 13. aprill 2023. Vaadatud 15. aprillil 2023. "Griner returns to basketball with Oregon supporters". www.streetroots.org (inglise). Vaadatud 1. juulil 2023.
Al-Ḩudaydah' sadam

Al-Ḩudaydah' sadam on sadam Jeemenis Punase mere rannikul. See on riigi suuruselt teine sadam ning asub suuruselt neljandas linnas Al-Ḩudaydah's. Sadama kaudu saabub riigi põhjaossa ligi 80% humanitaarabist, kütusest ja tarbekaubast. "Yemen war: Battle for vital port of Hudaydah intensifies". BBC News (Briti inglise). 7. november 2018. Vaadatud 1. novembril 2022.
Bamarid

See artikkel on Myanmari suurimast rahvast. Myanmari kodanike kohta vaata artiklit Myanmari inimesed. Bamarid on Myanmarist pärit Hiina-Tiibeti rahvas. Neid on ligi 35 miljonit ning nad on riigi suurim rahvusrühm (u 69% kogu rahvastikust). Bamaride geograafiline kodumaa on Irrawaddy jõe org. Bamarid räägivad birma keelt, mis on Myanmari riigikeel ja lingua franca. Awgatha Birma mütoloogia Birma pagood Myanmari kultuur Myanmari rahvastik "Country Summary", The World Factbook (inglise), Central Intelligence Agency, vaadatud 21. augustil 2022 Gordon, Raymond G. Jr. (2005). "Language Family Trees". Ethnologue: Languages of the World, Fifteenth edition. SIL International. Vaadatud 6. juulil 2006. Khin Myo Chit (1980). Flowers and Festivals Round the Burmese Year. Scott, James George (1882). The Burman: His Life and Notions. London: Macmillan. Myint-U, Thant (2006). The River of Lost Footsteps—Histories of Burma. Farrar, Straus and Giroux. ISBN 978-0-374-16342-6. Tsaya (1886). Myam-Ma, The Home of the Burman. Calcutta: Thacker, Spink and Co. Lk 36–37.
Boheemlased (hõim)

Boheemlased (ladina keeles Behemanni) oli varaste slaavlaste rahvas Böömimaal (praeguses Tšehhis). Nende maast sai 870. aasta paiku Böömimaa hertsogiriik. Moraavlased (hõim)
Toomas Klasen

Toomas Klasen (sündinud 20. oktoobril 1964 Tallinnas) on eesti sporditegelane. Ta lõpetas 1983. aastal Tallinna 2. Keskkooli. Klasen hakkas sportima 1976. aastal Nõmme Spordikeskuse kergejõustikutreener Helmut Raamatu õpilasena, harrastas peamiselt keskmaajooksu. Ta oli aastatel 1988–1996 tegutsenud Hiiu Jooksuklubi asutajate seas, 1996–2000 Nõmme Kergejõustikuklubi juhatuse esimees, on 2000. aastast Nõmme Spordikeskuse direktor ja 2006. aastast Sportkeskus.ee juhatuse liige. Klasen on 1999. aastast Isamaa Erakonna liige. Kandideeris 2005. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimisel Tallinnas ja sai 88 häält. 2006 Nõmme aasta tegija "Klasen, Toomas - Eesti Entsüklopeedia". entsyklopeedia.ee. Vaadatud 10. oktoobril 2024. "| e-Äriregister". ariregister.rik.ee. Vaadatud 10. oktoobril 2024. "Nõmme Sõnumid 21 oktoober 2005 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 10. oktoobril 2024. "Videvik 30 november 2006 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 10. oktoobril 2024. https://www.tallinn.ee/et/kontakt/toomas-klasen https://dea.digar.ee/?a=d&d=nommesonumid20040423.2.5&srpos=97&e=-------et-25--76-byDA%2cbyAU%2cbyTI-txt-txIN%7ctxTI%7ctxAU%7ctxTA-toomas+klasen------------ https://dea.digar.ee/?a=d&d=nommesonumid20040903.2.11&srpos=99&e=-------et-25--76-byDA%2cbyAU%2cbyTI-txt-txIN%7ctxTI%7ctxAU%7ctxTA-toomas+klasen------------ https://dea.digar.ee/?a=d&d=nommesonumid20060602.2.29&srpos=109&e=-------et-25--101-byDA%2cbyAU%2cbyTI-txt-txIN%7ctxTI%7ctxAU%7ctxTA-toomas+klasen------------
Illar Algma

Illar Algma (sündinud 13. oktoobril 1965 Tallinnas) on eesti motosportlane. Ta lõpetas 1984. aastal Tallinna 2. Keskkooli. Algma hakkas mootorispordiga tegelema 1982. aastal Kalevi Automotoklubis Richard Lauri juhendamisel. Ta tuli aastatel 1995–1997 mootorratturite ringrajasõidus Tarmo Templi korvisõitjana Eesti meistriks ja võitis 1997. aastal Kalevi suursõidu. Algma on tegutsenud eraettevõtjana, on Almobiil OÜ omanik ja juhatuse liige. "Algma, Illar – Eesti Entsüklopeedia". entsyklopeedia.ee. Vaadatud 10. oktoobril 2024. "ALMOBIIL OÜ (11278767) – Firma Ülevaade @ Inforegister.ee". Inforegister. Vaadatud 10. oktoobril 2024. https://www.ewrc-results.com/coprofile/89169-illar-algma/
Hindrek Pärg

Hindrek Pärg on eesti ajakirjanik. Ta on Õhtuleht digitaalse tellimusäri juht. "Hindrek Pärg | Õhtuleht". www.ohtuleht.ee. Vaadatud 10. oktoobril 2024.
Niveoporofomes

Niveoporofomes on Fomitopsidaceae sugukonda kuuluv seeneperekond. Niveoporofomes spraguei Niveoporofomes andmebaasis eElurikkus.
Wilhelm I (Württemberg)

Wilhelm I (Friedrich Wilhelm Karl; 27. september 1781 – 25. juuni 1864) oli Württembergi kuningas 30. oktoobrist 1816 kuni oma surmani. Lübenis (tänapäeval Lubin, Poola) sündinud Wilhelm oli valitseva hertsogi Friedrich Wilhelm Karli (hiljem kuningas Friedrich I; 1754–1816) ja Augusta von Brunswick-Wolfenbüttel (1764–1788) poeg. Wilhelm oli kolm korda abielus. Oma esimese abikaasaga, Baieri kuninga Maximilian I Josephi ja printsess Auguste Wilhelmine von Hessen-Darmstadti tütre Karoline Charlotte Auguste von Bayerniga (1765–1796), abiellus Wilhelm 8. juunil 1808 Münchenis. Paar lahutas 1814. aastal, lapsi nad ei saanud. Uuesti abiellus ta 24. jaanuaril 1816 Peterburis oma esimese astme nõo Jekaterina Pavlovna Romanovaga (1788–1819), keiser Paul I ja tolle abikaasa Württembergi printsessi Sophie Dorothee tütrega, kellega tal oli kaks tütart. Printsess Marie Friederike Charlotte (1816–1887), kes abiellus krahv Alfred von Neippergiga; Printsess Sophie Frederika Mathilde (1818–1877), kes abiellus Madalmaade kuninga Willem III-ga. Kolmandat korda abiellus Wilhelm 15. aprillil 1820 hertsoginna Pauline Therese Luise von Württembergiga (1756–1817), kes oli samuti Wilhelmi esimese astme nõbu – hertsog Ludwig von Württembergi ja Henriette von Nassau-Weilburgi tütar. Nad said kolm last: poja ja kaks tütart. Printsess Katharina Friederike Charlotte von Württemberg (1821–1898), kes abiellus prints Friedrich von Württembergiga ja oli seekaudu viimase Württembergi kuninga Wilhelm II ema. Kuningas Karl I (1823–1891), kes asus isa surma järel Württembergi troonile. Teda on peetud homoseksuaalseks ning ehkki ta abiellus tsaar Nikolai I tütre suurvürstinna Olga Nikolajevna Romanovaga, siis ei saanud paar lapsi ning Karli järel asus valitsema tema õepoeg Wilhelm II. Printsess Auguste Wilhelmine Henriette von Württemberg (1825–1898), kes abiellus prints Herrmann von Sachsen-Weimar-Eisenach. McNaughton 1973, lk 97.
Andres Kiitam

Andres Kiitam (sündinud 2. jaanuaril 1952 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane. Lõpetas Tallinna 1. Keskkooli 1969, Tallinna Polütehnilise Instituudi automatiseeritud juhtimissüsteemide erialal süsteemiinseneri kutsega 1974 ja TPI aspirantuuri 1980. Tehnikateaduste kandidaat 1981. Töötab Tallinna Tehnikaülikoolis aastast 1974: automaatika kateedri tootmisprotsesside automatiseerimise laboris insener ja teadur 1974–1987, labori juhataja 1987–1992; mehhatroonikainstituudis (kuni 2000 aparaadiehituse instituut) kvaliteeditehnika aseprofessor 1992–1997, professor ja kvaliteeditehnika õppetooli juhataja 1997–2013, teadur 2013–2016. Alates 2017 TTÜ inseneriteaduskonna emeriitprofessor, kvaliteedijuhtimise ekspert elektroenergeetika ja mehhatroonika instituudis. Põhilised uurimissuunad: tehnoloogiliste protsesside optimeerimine ja modelleerimine, süsteemitehnika meetodite kasutamine kvaliteeditehnikas, statistiline protsessiohje, optimeerimisülesanded kvaliteedisüsteemides, parameetrilise kvaliteedi ja süsteemide toimemõõtmise modelleerimise ja optimeerimise meetodid. Osales Eesti kvaliteedipoliitika ja -kontseptsiooni loomises. On olnud külalisteadur Budapesti Tehnikaülikoolis 1982, Helsingi Tehnikaülikoolis 1988, Berliini Tehnikaülikoolis 1991, Linköpingi Ülikoolis ja Stockholmi Kuninglikus Tehnikainstituudis 1992 ning Bradfordi Ülikoolis 1994. Eesti Kvaliteediühingu liige 1991–..., juhatuse liige 1991–2004 Eesti Süsteemiinseneride Seltsi liige 1992–... Eesti Teadlaste Liidu juhatuse liige 1995–1996, volikogu liige 1994–1998 Eesti masina- ja aparaaditööstuse kvaliteeditagamise nõukogu liige 1995–... Ajakirja Business Process Management Journal toimetuskolleegiumi liige 1995–2006 Eesti Juhtimiskvaliteedi Auhinna žürii esimees 2002–... Walter Masingu auhinna žürii liige 2006–... Kvaliteedispetsialisti ja kvaliteedijuhi kutsete kutsekomisjoni liige 2014–... ELKNÜ teadus- ja tehnikapreemia 1980 Eesti Kvaliteediühingu auliige 2005 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 1. köide Eesti Entsüklopeedia, 14. köide Tallinna Tehnikaülikooli koduleht. Vaadatud 10. oktoobril 2024 Eesti Teadusinfosüsteem Andres Kiitam Eesti Teadusinfosüsteemis Andres Kiitami publikatsioonid
Han Kang

Han Kang (korea 한강; sündinud 27. novembril 1970 Gwangjus) on korea (Lõuna-Korea) kirjanik. 2024. aastal pälvis ta Nobeli kirjandusauhinna. Han Kang on õppinud Yonsei ülikoolis kirjandust. Ta alustas kirjanikuna viie luuletusega, mis avaldati 1993. aastal ajakirjas Munhak-kwa sahoe (Kirjandus ja Ühiskond). Järgmisel aastal ilmus tema esimene proosateos, jutustus "Bulgeun Dat" (붉은 닻, "Punane ankur"). Selle eest sai ta ajakirja Seoul Shinmun kirjandusauhinna. Tema tuntuim teos on 2007. aastal ilmunud romaan "Taimetoitlane" (채식주의자), mis ilmub 2025. aastal Loomingu Raamatukogus eesti keeles. 2016. aastal pälvis Han Kang selle eest rahvusvahelise Bookeri auhinna. Tema isa Han Seung-won ja vend Han Dong Rimon on samuti kirjanikud. "Taimetoitlane" (채식주의자 Chaesikjuuija), 2007 Yi-Sangi kirjandusauhind (2005) rahvusvaheline Bookeri auhind (2016) Malaparte auhind (2017) Ho-Ami auhind (2024) Nobeli kirjandusauhind (2024) Nobeli kirjanduspreemia pälvis Han Kang, ERR, 10. oktoober 2024 http://www.han-kang.net/
Allikapublikatsioon

Allikapublikatsioon on ajalooteaduses fundamentaaluuring, mille käigus selgitatakse välja, koondatakse ja süstematiseeritakse mingi kindla teema või ajalooperioodi kohta eri arhiivides säilinu. Allikapublikatsioonid on teiste allikate - monograafiate, artiklite ja mälestuste kõrval ajaloolasele oluline abivahend, sest võimaldavad kokku hoida palju aega, mis muidu kuluks arhiivitööle. Kogumikes on dokumendid vajalikul määral korrastatud ja vajadusel tõlgitud. Liv-, est- und kurländisches Urkundenbuch Eesti ajaloo bibliograafia 1877-1917, koostanud Evald Blumfeldt ja Nigolas Loone, 1933–1939, Tartu: Kirjastus Loodus Nikolai Treumuth, Otto Liiv. Polonica Eesti Riigi Keskarhiivis, Eesti Riigi Keskarhiivi Toimetised nr 1, Tartu 1931 Aino Valmet, "Käsu Hansu kaebelaul ja selle keelekasutus" – Akadeemia 1993, nr 1, lk 161–173 Tõnu Tannberg, „Eestlased ilmasõjas“. Rahvusarhiiv, 2015, 901 lk. Kalle Kroon. "Paide 16-18.sajandil. Linnakodanike võitlus Mäo mõisaga oma õiguste eest". Dokumente Paide linna ajaloost. Ühendus Weissenstein. Paide 2017 Ülle Tarkiainen. Vald. Talurahva omavalitsus 1866–1918. Allikapublikatsioon, Rahvusarhiiv, Tartu 2021, ISBN: 9789949630097, 488 lk, Sari: Ex fontibus Archivi Historici Estoniae 6 Koostaja Raimo Pullat. “Tallinna literaatide varandusinventarid 18. sajandil” Juhan Kreem, Iha allikate järele, Sirp, 12.10.2018 Kaarel Piirimäe, Allikapublikatsioon ei saa olla lõpp, vaid ainult algus, Tuna 2010, 3 vt. Allikapublikatsioone Rahvusarhiivi veebilehel
Elve Tauts

Elve Tauts (sündinud 23. detsembril 1942 Tallinnas) on eesti klaasikunstnik. 1978. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi. Elve Tauts töötas Tarbeklaasis 1978-1994 ning temast sai 1981. aastal, pärast pikaaegse kunstniku Helga Kõrge lahkumist, tehase peakunstnik kuni tehase likvideerimiseni 1994.a. Aastatel 1994-2018 kuni pensionile minukuni töötas Elve Tauts kunstiringi õpetajana huvikeskuses "Kullo". Elve Tautsi juhtimisel kujunes Tarbeklaasi toodangu nägu viimase uudistoodenguterohke kümnendi jooksul, mil tooni andsid eri värvivariatsioonides dekoratiivsed komplektid. Tema enda loodu on pehmevormne ja lihtne. Tema tuntumad sarjad on "Pesa" (1983), "Kassikakk" (1985) ning vaasikomplekt "Alla" (1987), komplekt "Võõrasema" (1987), vaas "Saialill" (1990), vaasid "Kera" (1990-1992), komplekt "Kaev" (1989-1990), kausid "Mari" (1985-1990), kausid "Lootos" (1984), kausid "Elve" (1988), erineva kõrgusega jalaga klaaside komplekt "Ave" (1992-1993). Üleliiduline Izvestija nimeline konkurss, Moskva - LAUREAAT Üleliiduline rahvamajanduse saavutuste näitus, Moskva - PRONKSMEDAL Kohalik ilu. Tarbeklaas = Local beauty. Glass Factory Tarbeklaas, Kai Lobjakas, Kristi Paap, Triin Jerlei, Kai Lobjakas. 2016