laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Arnold Pihlak

Arnold Pihlak (17. juuli 1902 Tallinn – 1. november 1985Bradford) oli Eesti jalgpallikoondise mängija, kes aastail 1920–1931 pidas koondises 44 mängu ja lõi 16 väravat. Pihlak osales 1924. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiri eelringikohtumises USA vastu (0:1) ja ta on Eesti koondise läbi aegade üks resultatiivsemaid mängijaid. Eesti jalgpallikoondislaste loend Eesti jalgpallikoondise mängude loend Arnold Pihlak, "Viini profi päevaraamat", ISBN 9789985997932 Paljudes raamatutes on surmaajaks antud 24. juuli 1982, mis aga on ilmselt ekslik. Antud kuupäev 1. november 1985 pärineb Margus Luige raamatust "Estonian football 100 years" ning on ära toodud ka ESBL-i 2011. aasta väljaandes. Kõik Eesti Internatsionaalid Eesti Jalgpalli Liit Biograafia ESBL-is
Kert Haavistu

Kert Haavistu (sündinud 18. jaanuaril 1980 Tallinnas) on endine Eesti jalgpallikoondise mängija, kes aastail 1999–2004 pidas koondises 44 mängu, kuid ei löönud ühtegi väravat. Praegu on Kert Haavistu nii Eesti saalijalgpalli koondise kui ka Eesti rannajalgpalli koondise peatreener ja endine mängija. Tema vend Mikk Haavistu mängib jalgpalli Nõmme Kalju ridades. Eesti jalgpallikoondislaste loend Kõik Eesti Internatsionaalid Eesti Jalgpalli Liit Biograafia ESBL-is
Mikrotonaalsus

Mikrotonaalsus ehk mikrointervallika ehk ksenharmoonia (inglise keeles xenharmonic) ehk ekmeelia (saksa keeles ekmelisch) on muusikas helisüsteemi omadus sisaldada mikrointervalle. Mikrotonaalsuse mõistet kasutatakse ka üldmõistena kõigi selliste helisüsteemide kohta, mis sisaldavad võrdtempereeritud häälestuses pooltoonist (100 tsenti) erinevaid ning neile taandumatuid intervalle. Mikrotonaalsed helisüsteemid on näiteks kesktoonhäälestusega diatooniline helirida; traditsiooniline India 22 śrutiga karnaatiline süsteem; Indoneesia gamelanmuusika helisüsteemid; Tai, Birma ja Aafrika muusika, mille ühe oktavi piires kasutatakse kuni seitset heli; bluusis ja/või rokkmuusikas, kus kasutatakse väljendusrikkuse suurendamiseks bluusinoote . Juba enne 1900. aastat tegi helilooja Julián Carrillo Trujillo katseid viiulikeelega, kasutades žiletitera, et saavutada täpseid, pooltoonist väiksemad intervalle, mida ta nimetas "mikrotoonideks". Umbes kümne aastat hiljem hakkas muusikateoreetik Maud MacCarthy Mann kasutama sõna "mikrotoon", et kirjeldada india šrutisid, st intervalle, mis olid pooltoonist väiksemad, kuid samas erinesid ka veerandtoonist. 1910.–1920. aastatel arutleti selle üle, kas sõna "mikrotoon" on sobiv või oleks selgemad konkureerivaid sõnad nagu "heterotoon" või "fraktsioonitoon". 1930. aastateks, kui õitses huvi Ameerika bluusimuusika vastu ning heliloojad nagu Ivor Darreg hakkasid kasutama uusi häälestusmeetodeid, pakuti välja ka rohkesti uusi termineid, näiteks "ksenharmooniline" (xenharmonic), mis Darregi meelest kirjeldab igasugust 12vjo-st erinevalt kõlavat muusikat. 1970. aastatel hakkasid Salzburgi Mozarteumi professorid Franz Richter Herf ja Rolf Maedel uurima mikrointervalle ja tegelema süstematiseerimisega. Nad valisid Vana-Kreeka muusikateooriast sõna "ekmeelia" (vanakreeka keeles ἐκ [ek], 'millestki väljaspool' ´+ μέλος [melos], 'laul' = "väljaspool helirida"), mida kasutati helide kirjeldamiseks, mis tavapärases helisüsteemis puuduvad. Herf ja Maedel hakkasid nimetama võrdtempereeritud 12-helisüsteemi pooltoonide vahele jäävaid helisid ekmeelilisteks ja selliste helide abil loodud muusikat ekmeeliliseks muusikaks. Herf ja Maedel kasutasid oma töös intervallide võrdlemiseks võrdtempereeritud 72-helisüsteemi. Üldiselt määratlevad sõnaraamatud mikrotonaalsust kui muusika omadust sisaldada võrdtempereeritud 12-helisüsteemi pooltoonist väiksemaid intervalle. Siiski on tänapäeval "mikrotonaalne" igasugune muusika, mis ei põhine 12vjo-l, isegi kui see on häälestussüsteemis, milles kasutatakse 12vjo-st suuremaid intervalle. Microtonal Encyclopedia Xenharmonic Wiki Ekmelische Musik – Eine Einführung. Internationale Gesellschaft für Ekmelische Musik
Mikrointervall

Mikrointervall on muusikas võrdtempereeritud 12-helisüsteemis pooltoonist väiksem intervall. Ivan Wyschnegradsky kasutas sõna 'mikrointervall', mida ta nimetas ultrakromaatiliseks, võrdtempereeritud 12-helisüsteemi pooltoonist väiksema ning 'makrointervall', mis oli vastavalt infrakromaatiline, 12-helisüsteemis pooltoonist suurema intervalli tähistamiseks. Ivor Darreg kasutas selliste heliridade puhul, mille helid ei ühti võrdtempereeritud 12-helisüsteemis pooltoonidega, mõistet ksenharmoonia (kreeka keelest ξένος – võõras, ξενία – külalislahke). Intervall (muusika) Mikrotonaalsus Mikrointervallika Wyschnegradsky, Ivan. 1972. “L'Ultrachromatisme et les espaces non octaviants”. La Revue Musicale nos. 290–91:71-141
Freddy Grenzmann

Freddy Grenzmann (sündinud 1. mail 1972) on eesti punkmuusik ja luuletaja, kes laulab ansamblites Anonyymne AK ja Psychoterror. Aastal 2018 tehti temast dokumentaalfilm "Enam kui elu". Valner Valme "Tükike vabadust Kopenhaageni kommuunis", Postimees, Arter, 29. aprill 2000
Jüri Jevdokimov

Jüri Jevdokimov (sündinud 3. juunil 1988) on Eesti jalgpallur, kes mängib Eesti meistriliiga klubis Paide Linnameeskond. Enne seda on ta muu hulgas mänginud klubides Viljandi JK Tulevik, Nõmme Kalju, ja Infonet. Statistika uuendatud seisuga 20. september 2014 Meistriliiga Viljandi JK Tuleviku parim väravakütt 2008, 2009 Nõmme Kalju FC parim väravakütt 2010 "Jüri Jevdokimov liitus Paide Linnameeskonnaga". ERR Sport. 18. juuli 2016. Vaadatud 21.07.2016 Jüri Jevdokimovi mängijakarjäär jätkub Nõmme Kaljus. ERR , 7. jaanuar 2010
Vene-Ameerika Kompanii

Vene-Ameerika Kompanii oli Venemaa Keisririigis kaubanduse edendamiseks 8. juulil 1799 asutatud kompanii, mis tegutses kuni Alaska müümiseni 1867. Kompanii ülemad olid ka Vene-Ameerika kubernerid. 18. sajandi keskpaigas alustas Venemaa maadeavastusreiside suunamist seni veel suhtelistelt tundmatusse Kaug-Itta. Esimene keiser Peeter I poolt saadetud maadeavastaja oli Vitus Bering, kellel keiser käskis uurida Kaug-Ida alasid ning leida tee Indiasse. 1728. aastal tegi Bering esimese avastusreisi, mille käigus läbis väina, mis nüüd kannab Beringi väina nime, ja jõudis Vaiksest ookeanist Põhja Jäämerre. Aastal 1741 tegi Vitus Bering veel ühe avastusretke Alaska rannikule, tagasiteel ta aga suri Komandorisaartel. Beringi nime kannavad tänapäeval selles piirkonnas mitu geograafilist objekti: Beringi väin, Beringi meri, Beringi saar ja Beringi liustik. Pärast meretee avastamist Põhja-Ameerika mandri looderannikule ning Aleuutide saarestiku loodusrikkuste kohta teabe levitamist, laiendasid sinna – selle ajani mitte kellegi maale – oma karusnahakaubandust Siberi ettevõtlikud kaupmehed. 1778. aastal avastas meretee Põhja-Ameerika mandri looderannikule ka inglise päritolu kapten James Cook, kelle järel suundusid nendele aladele karusnaha ja loodusvarade järele ingliskeelsed kaupmehed, kelle vastu võitlemiseks ning tugeva majandusühistu loomiseks moodustas Grigori Ivanovitš Šelehhov seni tegutsenud umbes 70 üksikust kaubandusettevõttest ühe ühise juhtimisega Venemaa-Ameerika kompanii (Российско-американская компания). Kompanii arengustrateegiaks pakkus Šelehhov laienemise seni veel mitte kellelegi kuuluvatel Põhja-Ameerika mandri looderanniku aladel – alates Beringi väinast kuni Hispaania Californiani – ning kaubandussuhete loomise Manila, Kantoni, Bostoni ja New Yorgiga. Sellele oleks järgnenud kogu kompanii Venemaa keisririigi kaitse alla võtmine ning edasine laienemine Hawaii saartele ning Venemaa laevastiku tugibaasi loomine sinna Venemaa huvide kaitsmiseks Vaiksel ookeanil. 1799. aastal asutatud kompanii osanikud asusid Peterburis, kohapeal Alaskal asutatud Uus-Arhangelski linnas aga juhtis kompanii tegevust kompanii ülem, kes oli ühtlasi ka Vene-Ameerika kuberner. "Alaska's Government Officials Since 1790: Governors of Russian America". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. mai 2010. Vaadatud 9. oktoobril 2009. "А. Вандам. Геополитика и геостратегия". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. mai 2006. Vaadatud 15. mail 2006. Vene-Ameerika Kompanii pangatähed Андрей Гринёв: Немцы в истории Русской Америки
Kaido Koppel

Kaido Koppel (sündinud 9. mail 1988 Elvas) on endine eesti jalgpallur, kes viimati mängis FC Elvas. Aastast 2016 on Koppel Tartu JK Tammeka peatreener. 2004–2006 FC Elva 2007–2009 Viljandi Tulevik 2010–2011 Paide Linnameeskond 2012 Nõmme Kalju 2013 Tartu JK Tammeka 2014 Tartu JK Welco 2015–2016 FC Elva 2016–2021 Tartu JK Tammeka
Aiko Orgla

Aiko Orgla (sündinud 24. mail 1987) on eesti jalgpallur, kes mängib Eesti esiliiga klubis Viljandi JK Tulevik. Ta on FC Flora ja Eesti U21 koondise väravavahtide treener. Meistriliiga Eesti meister 2011 Aiko Orgla abiellus A. Le Coq Arenal, Soccernet.ee 20. juuli 2009 "KUULA | „Pallist pallita". Portugali väravavahtide treener Eesti noortest: te jääte nii maha". Delfi Sport. Vaadatud 3. märtsil 2024.
Tanel Võtti

Tanel Võtti (sündinud 16. mail 1988) on eesti jalgpallur, kes mängib Eesti Meistriliiga klubis Nõmme Kalju. Lisaks sellele kuulub ta ka Eesti U21-jalgpallikoondise koosseisu. Jaanuaris 2010 sõlmis Võtti Nõmme Kaljuga lepingu 3+1 aastaks. soccernet.ee http://jalgpall-ee.z131.zone.ee/nteam.php?nteam_id=2[alaline kõdulink]
Mikk Sillaste

Mikk Sillaste (sündinud 1. märtsil 1987 Raplas) on endine eesti jalgpallur. Tema vend Ats Sillaste on samuti jalgpallur. Mikk Sillaste Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel
Armand Naris

Armand Naris (sündinud 6. oktoobril 1988) on eesti jalgpallur, kes mängib Eesti meistriliiga klubis JK Viljandi Tulevik.
Valgusmõõk

Valgusmõõk on "Star Warsi" sarjas kasutatav ulmeline külmrelv. Valgusmõõga sees on kristall, mis teadmata energia abil tekitab laserikiire, mis lõikab läbi kõigest (peale teise laserikiire). Laserikiiri on väga erinevat värvi. Kiir on enamasti 1,22 meetrit (4 jalga) pikk, kuigi mõned valgusmõõgad on teistsuguse pikkusega. Jedid ja sithid kasutavad valgusmõõku. Igas "Star Warsi" filmis on vähemalt üks valgusmõõgaduell. 2008. aastal toimunud uuringus selgus, et umbes 2000 filmisõpra pidas seda kõige populaarsemaks relvaks filmiajaloos. Roheline valgusmõõk Punane valgusmõõk lightsaber @databank of stwarwars.com  Valgusmõõk – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Elizabeth Lane Beardsley

Elizabeth Lane Beardsley (1914–1990) oli Ameerika Ühendriikide filosoof. Ta õpetas Lincolni Ülikoolis ja hiljem Temple'i Ülikoolis, kus ta 1968. aastast oli eetika professor. The Semantical Aspect of Sentences. – Journal of Philosophy 40 (15), 1943, lk 393–403. Imperative sentences in relation to indicatives. – Philosophical Review 53 (2), 1944, lk 175–185. "Non-accidental" and counterfactual sentences. – Journal of Philosophy 46 (18), 1949, lk 573–591. Moral worth and moral credit. – Philosophical Review 66 (3), 1957, lk 304–328. Moral Experience and Ethical Analysis. – Philosophical Review 68 (4), 1959, lk 519–530. Determinism and moral perspectives. – Philosophy and Phenomenological Research 21 (1), 1960, lk 1–20. Koos Monroe C. Beardsleyga. Philosophical Thinking: An Introduction, Harcourt 1965. A plea for deserts. – American Philosophical Quarterly 6, 1969. Moral disapproval and moral indignation. – Philosophy and Phenomenological Research 31 (2), 1970, lk 161–176. Koos Monroe C. Beardsleyga. Invitation to Philosophical Thinking, Barnes & Noble 1972. Blaming. – Philosophia 8 (4), 1979. Ta oli abielus filosoof Monroe C. Beardsleyga. The existence of god. Katkend raamatust "Philosophical Thinking: An Introduction" Pantheism. Katkend raamatust "Philosophical Thinking: An Introduction" Immortality and the problem of evil. Katkend raamatust "Philosophical Thinking: An Introduction"
Obi-Wan Kenobi

Obi-Wan Kenobi on peategelane "Star Warsi" ulmemaailmas. Jedi rüütlina on tema see, kes juhendab Anakin Skywalkerit, olles talle nii mentori kui ka isa eest. Samuti avastab ta mitu Kloonide sõja põhjust. Teda mängis originaaltriloogias Alec Guinness, eeltriloogias Ewan McGregor ning James Arnold Taylor luges mitmes muus "Tähtede sõja" osas sisse tema teksti. Obi-Wan Kenobi oli Qui-Gon Jinni Padawan, kuni sith Darth Maul tappis Qui-Gon Jinni Obi-Wani silme all. Pärast Qui-Gon Jinni surma asus Obi-Wan Darth Mauliga võitlusse. Lõpuks alistas Obi-Wan Darth Mauli ja sai jedi meistriks. Obi-Wan sai ka jedi nõukogusse ja võitis palju võitlusi sith'idega. Üks tema kuulsamaid võite oli kindral Grievouse tapmine. Obi-Wani tappis lõpuks Darth Vader (Anakin Skywalker). Obi-Wani padawan oli Luke Skywalker ja ka Anakin Skywalker (Darth Vader). Obi-Wan tuleb vaimuna tagasi ja aitab Luke'il võita Darth Vaderit. Obi-Wan Kenobi, StarWars.com
Vanessa Paradis

Vanessa Chantal Paradis (sündinud 22. detsembril 1972 Val-de-Marne'is) on Prantsusmaa laulja ja näitleja. Ta sündis Pariisi lähedal Saint-Maur-des-Fossés's André ja Corinne Paradis' tütrena. Ta kasvas üles Villiers-sur-Marne'is. Tal on 10 aastat noorem õde Alysson, kes on mänginud paljudes prantsuse õudusfilmides. Lapsena oli ta vaimustuses Marilyn Monroest ning hakkas tema eeskujul õppima tantsu ja klaverit. Ta veetis palju aega oma onu Didier Painiga, kes on näitleja ja produtsent. Tema esimene esinemine televisioonis oli saates "L'École des fans". Oma esimese singli "La Magie des surprises-parties" salvestas ta 1983 ja esines sellega 1985 Itaalias festivalil, kuid ei võitnud peaauhinda. 1987, kui ta oli 14-aastane, salvestas ta laulu "Joe le taxi", mis tegi ta maailmakuulsaks ja oli Prantsusmaal 11 nädalat suurim hitt. Prantsuskeelse laulu kohta on ebatavaline, et see anti välja ka Suurbritannias, kus tõusis koguni 3. kohale. 1990 pälvis ta prantsuskeelse filmi tähtsaima auhinna César kõige lootustandvama noore näitleja kategoorias. 1999 nimetati ta Césari kandidaadiks parima naisnäitleja kategoorias, kuid ta ei võitnud seda. Ta elas 1998–2012 koos USA filminäitleja Johnny Deppiga. Neil on tütar Lily-Rose Melody Depp, kes sündis 27. mail 1999, ja poeg John Christopher Depp III, kes sündis 9. aprillil 2002. Kuulujutud paari lahutusest hakkasid avalikkuse ette jõudma jaanuaris 2012. Algul Depp eitas neid, kuid paar kuud hiljem teatas paar, et nad üritasid oma suhet parandada. Deppi esindaja teatas ametlikult paari lagunemisest 19. juunil. Nende perel on majad Hollywood Hillsis ja Somerseti krahvkonnas Timsburys, talu Île-de-France'is, korterid Pariisis ja Manhattanil ning saar Bahamal. Praegu on Vanessa Paradis suhtes Prantsuse laulja Benjamin Biolayga. Koduleht
Rauno Tutk

Rauno Tutk (sündinud 10. aprillil 1988 Lohus) on Eesti jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Eesti Meistriliiga klubis FC Kuressaare. Eesti Meistriliigas on ta mänginud veel Viljandi JK Tulevikus, JK Tammekas, Paide Linnameeskonnas ja Pärnu JK Vapruses. Tema isa on jalgpallikohtunik Uno Tutk. Rauno Tutk. jalgpall.ee. Vaadatud 19.5.2020
Aleksei Jahhimovitš

Aleksei Jahhimovitš (sündinud 30. märtsil 1990) on Eesti jalgpallur (kaitsja). 2014. aasta mai alguses määras Eesti Jalgpalli Liit seoses kihlveopettustega Jahhimovitšile kuni 31. detsember 2014 kehtiva jalgpallis tegutsemise keelu. Meistriliiga Eesti meister; 2010, 2011, 2013 Eesti Karikas Eesti karikavõitja; 2011 Eesti Karika teine koht; 2010 Eesti SuperKarikas Eesti Superkarika võitja; 2011, 2012, 2013 Eesti Superkarika teine koht; 2010, 2014 ŠOKK! Endine Flora ja praegune Levadia keskkaitsja sai kihlveopettustes osalemise eest võistluskeelu Jalgpalliliit määras 26 isikule karistuse ERR Sport, 5.12.2014 Aleksei Jahhimovitš EJL-i kodulehel
Eutroofsus

Eutroofsus ehk eutroofia ehk rohketoitelisus on ökosüsteemi seisund, kus veekogus või soos on toitesoolade ehk toiteainete rohkus, mistõttu need ökosüsteemid on enamasti liigirikkad ja produktiivsed. Enamasti peetakse mõiste all silmas eutroofseid järvi. Eutroofsusele vastandatakse sageli oligotroofsust. Eutroofne järv
Batübiondid

Batübiondid ehk süvaveeorganismid on veeorganismid, kes asustavad veekogude väga sügavaid osasid, kuhu päikesevalgus kunagi ei ulatu, enamasti sügavamal kui 700–1000 m. Batübiontide seas moodustavad enamiku loomad ja heterotroofsed mikroorganismid (eriti bakterid). Organisme, kes eelistavad elada veekogude sügavamates osades, nimetatakse batüfiilideks. Abüssaal Abüssopelagiaal Abüssaalikalad Batüaal Batüfiil Ökoloogialeksikon. (1992)./ koost. Masing, V. Eesti Entsüklopeediakirjastus : Tallinn, lk 24.
Solarise keskus

Solaris on Tallinna kesklinnas Estonia puiestee ja Rävala puiestee vahel asuv kultuuri- ja kaubanduskeskus, mis avati 9. oktoobril 2009. Hoone ehitati 2009. aastal peaaegu täielikult lammutatud Sakala keskuse asemele. Hoones on Alexela Kontserdimaja (kuni maini 2014 Nokia Kontserdimaja ja kuni 2018 Nordea Kontserdimaja), seitsme saaliga Apollo Solaris (kuni oktoobrini 2015 Solaris Kino) ja väärtfilmikeskus Kino Artis. Solarise arhitekt on Raivo Puusepp. Keskuse aadress on Estonia puiestee 9. Nädal pärast keskuse avamist kukkus üleni alla suure kinosaali ripplagi. Kõigi kinosaalide ripplaed otsustati seejärel ümber ehitada. Keskuse koduleht Urmas Tooming. Mart Kalm: ebahuvitavalt turvaline Tallinna Postimees, 9. oktoober 2009 Ike Volkov: Solaris – nagu triikraud keset kalliskivide poodi, Postimees, 10. oktoober 2009 Karin Hallas-Murula: saime Tallinna kesklinna uue selvehalli, Postimees, 10. oktoober 2009 Ike Volkov. Mis on siis see Solaris?, Sirp, 6. november 2009 Solarise kinolaest kukkus taas tükk alla, Tallinna Postimees, 18. august 2010 Nokiast sai Nordea ehk uus sponsor muutis Solarise keskuse kontserdimaja nime Õhtuleht, 14. mai 2014 Solarise kino ootab ees suur muutus Postimees, 5. jaanuar 2015.
Helen Schmidt

Helen Schmidt (sündinud 6. detsembril 1988) on eesti triatlonist. Ta tegeleb ka mägirattakrossi, suusatamise, ujumise, jooksu ja maanteesõiduga. Mitmekordne Eesti juunioride meister mägirattakrossis ja triatlonis 2005 EM noorte teate 11. koht (Kreeka) 2005 Eesti meister N-eliit mägirattakrossis 2007 EM triatlonis juunioride 39. koht (Kopenhaagen) 2008 EMV jooksukrossis noorsoo 3. koht 2008 EM crosstriatlonis (U.23) 1. koht (Ameland) 2008 MM talitriatlonis (U.23) 3. koht (Freudenstadt) 2009 EM crosstriatlonis (U.23) 1. koht (Sardiinia) 2009 EM talitriatlonis (U.23) 1. koht (Látky Mláky) 2009 EMV olümpiadistantsil triatlonis (1,5 km + 40 km + 10 km) 1. koht 2009 EMV poolpikas triatlonis (1,9 km + 90 km + 21 km)
Tour Montparnasse

Tour Montparnasse (ametlikult Tour Maine-Montparnasse) on pilvelõhkuja Pariisis Prantsusmaal. See oli aastatel 1972–2011 Prantsusmaa kõrgeim pilvelõhkuja. Selle kõrgus on 210 meetrit, hoones on 59 korrust. Põrandapinda on 88 400 m². Eiffeli tornist (324 m) jääb see siiski märgatavalt maha. Tour Montparnasse'i arhitektid on Eugène Beaudouin, Urbain Cassan ja Louis Hoym de Marien ning selle ehitas Campenon Bernard. Hoone ehitati aastatel 1969–1972. Valmimise ajal oli see Euroopa kõrgeim hoone katuse kõrguse poolest: kõrgematel ehitistel katus puudus. Otse hoone all asub metroojaam Montparnasse-Bienvenue, kus saavad kokku 5 metrooliini. Hoone juures on ka lennujaama viiva Air France'i bussi peatus. Hoone piirneb kirdes Montparnasse'i puiesteega, läänes Maine'i avenüüga ja kagus du Départi tänavaga. Hoone juurest algavad kirdesse viiv Rennes'i tee, kagusse viiv Edgar Quinet' puiestee ja kagusse viiv Vaugirardi puiestee. Hoones on peamiselt bürooruumid. Osa bürooruume ei piirne välisseinaga ning neil puuduvad aknad (tänapäevastes pilvelõhkujates selliseid bürooruume ei ole). 56. korrusel asub restoran ja viimasel korrusel vaateplatvorm. Hoone tipus on ka suveniiripood. Tour Montparnasse'i lift on Euroopa kiireim: see sõidab alt üles 38 sekundiga. Hoone katuselt on võimalik näha 40 kilomeetri kaugusele, näiteks on võimalik näha Orly lennuväljalt õhku tõusvaid lennukeid. Tour Montparnasse'i on tema lihtsa arhitektuuri, suurte mõõtmete ja monoliitse väljanägemise pärast korduvalt kritiseeritud, kuna see ei sobivat Pariisi linnamaastikku. Kaks aastat pärast selle valmimist keelati uute kõrghoonete ehitamine Pariisi kesklinna. Vahel öeldakse poolnaljatades, et Tour Montparnasse'ilt avaneb Pariisi kõige kaunim vaade, sest see on ainus koht Pariisis, kust ei paista Tour Montparnasse. Kuid juba Guy de Maupassant väitis sedasama Eiffeli torni kohta, vastates küsimusele, miks ta iga päev tornis lõunat söömas käib. 2005. aastal selgus, et torn ehitati asbesti sisaldavast materjalist. Sissehingamise korral on asbest kartsinogeenne. Asbestirikka materjali kõrvaldamine suurest hoonest, kus on tuhandeid töötajaid, on keeruline. Siiski saadi asbest kõrvaldatud 2007. aasta juuliks. 1995. aastal ronis Prantsuse alpinist Alain Robert Tour Montparnasse'i otsa, kasutades ainult oma käsi ja jalgu ning mitte ühtki julgestusvahendit. Tour Montparnasse'i koduleht
Oligotroofsus

Oligotroofsus ehk vähetoitelisus on ökosüsteemi seisund, kus veekogus või soos on toitesooli ehk toiteaineid väga vähe ja kus seetõttu on väga madal bioproduktsioon. Tüüpilised oligotroofsed ökosüsteemid on rabad ja oligotroofsed järved. Mõnikord räägitakse ka oligotroofsetest taimedest, mis kasvavad toiteainetevaesel mullal. Oligotroofsusele vastandatakse sageli eutroofsust. Oligotroofne järv Mesotroofsus Eutroofsus Düstroofsus
Marek Morozov

Marek Morozov (sündinud 1. aprillil 1973 Tallinnas) on Eesti kulturist ja treener. Ta on Eesti Kulturismi ja Fitnessi Liidu kutsekomisjoni liige, koolitaja. Kutsekvalifikatsiooni VI taseme kulturismi ja fitnessitreener. Tal on rahvusvaheline personaaltreeneri kui ka kohtuniku litsents. Marek Morozov on tulnud Eesti meistriks kulturismis aastatel 2002, 2003, 2004, 2005, 2007, 2008. Võistluskaal 90+ kg, võistlustevaheline kaal 110–115 kg, pikkus 176 cm. Hobideks antiikmööbli restaureerimine, maalikunst. Tutvustus lehel fitness.ee Pilte
Elo Selirand

Elo Selirand (sündinud 9. juulil 1975 Tallinnas) on eesti tele- ja filmirežissöör, stsenarist ja kirjanik. Ta lõpetas 1993. aastal Tallinna Gustav Adolfi Gümnaasiumi ja 1998. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli kultuuriteaduskonna telerežii erialal (esimene lend). Kursuse juhendaja oli Toomas Lõhmuste; samal kursusel õppisid näiteks Anu Välba, Piret Tanilov, Andres Arro jt. Enne tööleasumist Eesti Televisiooni Teleteatris oli ta helioperaator ja saatejuht Eesti Raadios. ETVs on tema tööde hulgas näiteks sellised saated nagu "Pühapäevitaja", "Tähelaev", "Värskelt õhus", "Kahvel" (TV3), "Jõulutunnel", "Saame kokku Tomi juures", "Nöbinina" "Lotte lood", "Lastetuba", "Terevisioon" "Vabadussõja lugu", "Vabaduse tee" ning paljud teatri-, kontserdi- ja ürituste ülekanded. Ta on kätt proovinud ka filmis režissööri esimese assistendina ("Georg", "Taarka" jm). Ta on filmi "Kutsar koputab kolm korda" režissöör ja stsenarist. Kirjutanud stsenaariume telesaadetele ja -sarjadele. Näiteks on ta Kanal 2-s näidatud 40-osalise seriaali "Saare sosinad" stsenarist ja režissöör. Avaldanud raamatud "Tormpuudlane" (2018), "Punane päevik" (2020) ja "Elu eesliinil. Koroonalahing Kuressaare haiglas" (2020), "Tormi märgid" (2021) ning pseudonüümi Aliis Jõe all romaanid "Viimane laev" (2017), "… kes pole kunagi söönud homaari" (2018), "Unustamatu ööbiku villa" (2020) ja "Kõik teed viivad Roomast" (2022). 2007 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (parim taustajõud) 2019 A. H. Tammsaare nimeline kirjanduspreemia ("Tormpuudlane") 2020 Kaitseministeeriumi III klassi teenetemärk Tema isa oli Enno Selirand, õde Helen Susan Selirand ja vend Allan Selirand. Gerda Kordemets, "Tuule armuke" Maarius Suviste. "Elo Selirand – “Tähelaeva” hall kardinal". Maaleht, 25. august 2005 "Imed "Daamide kokteiliga"". Naisteleht, 14. aprill 2006 "Alasti kaamera taga". Delfi Lood / Anne & Stiil, 4. oktoober 2006