laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aleksandr Smoljar

Aleksandr Smoljar (vene keeles Александр Александрович Смоляр; sündinud 19. juuli 2001 Južno-Sahhalinskis) on Venemaa võidusõitja, kes on alates 2020. aastast võistelnud Prantsusmaa meeskonnaga ART Grand Prix rahvusvahelistel Vormel 3 meistrivõistlustel. 2017. aastal tegi ta debüüdi üheistmelistes Venemaa meeskonna SMP Racing toel, jooksis Venemaa Vormel 4 meistritiitlit ja Hispaania Vormel 4 meistritiitlit. Esimeses võitis ta 11 poodiumit, kuid mitte ühtegi võitu ja lõpetas edetabelis kolmandal kohal, teises aga võitis kaheksa sõitu kahekümnest vaidlusalusest ja lõpetas lõpparvestuses Christian Lundgaardi järel teisena. Järgmisel kahel aastal sõitis Venemaa piloot Vormel Renault Eurocupil koos Tech 1 Racing meeskonnaga. Esimesel aastal suurepäraseid tulemusi ei saavutata, samas kui 2019. aastal vahetab ta meeskonda, siirdudes R-ace GP-le. Ta võidab Monzas kohe hooaja esimese võistluse. Ta kordab end, võites Monaco ringrajal 2. sõidu ja võitis oma kolmanda võistluse Saksamaal Hockenheimringil. Ta lõpetas meistrivõistlused Oscar Piastri ja Victor Martinsi järel kolmandal kohal. 2020. aastal vahetas Smoljar kategooriat ja meeskonda, siirdudes koos ART Grand Prix meeskonnaga Vormel 3 sarja. Võitja kategooria esimene pooluskoht Ungaris võidusõidus on sunnitud katkestama. Esimene poodiumikoht kaasneb Monza sprindisõidu kolmanda kohaga. Võidab hooaja 11. kohal 59 punktiga. 2021. aastal kinnitas ta taas Prantsusmaa koondise poolt koos Frederik Vesti ja Juan Manuel Correaga. Red Bull Ringil peetavate hooajaeelsete testide esimesel päeval püstitab Smolyar päeva parima aja. Hooaja esimesel võistlusel Barcelonas suudab ta prantslase Clément Novalaki ees võita oma esimese kategooria võidu. Taas võidule Paul Ricard, pärast rasket matši prantslase Victor Martinsiga. Lisaks kahele võidule vallutab ta kaks kolmandat kohta ja lõpetab hooaja sõitjate edetabelis kuuendal kohal. 2022. aastal jäi ta Vormel 3 sarja, lahkus ART GP-lt ja siirdus Hollandi meeskonda MP Motorsport. Aleksandr Smoljar veebiportaalis driverdb
Stiftung Louisenlund

Stiftung Louisenlund on internaatkool Saksamaal Schleswig-Holsteini liidumaal Rendsburg-Eckernförde kreisis Schlei-Ostsee maakonnas Güby vallas. See on üks Saksamaa tuntumaid suuri internaatkoole. Kooli rajas lossi omanik hertsog Friedrich zu Schleswig-Holstein 1949 riiklikult tunnustatud gümnaasiumina. Asutajate perekonda nõustas ja toetas kooli rajamisel Kurt Hahn. Kooli põhikiri näeb ette, et õpilased avastavad ja arendavad oma võimeid ühiskonna hüvanguks. Koolis õpib umbes 400 õpilast (nii noormehi kui ka tütarlapsi). Kool on jagatud umbes 320 õpilasega lossikompleksiks ja umbes kilomeetri kauguseks õuekompleksiks (umbes 80 õpilast). Õuekompleks on ette nähtud 5.–8. klassi õpilastele. Õuekompleksi elu- ja tööruumid on meiereis, küünis ja muudes hoonetes. Alates 2005. aastast on õuekompleksil oma võimla. Lossikompleksis elavad 9.–13. klassi õpilased. Elatakse lossis ja läheduses asuvates abihoonetes. Samas on ka tenniseväljakud, spordi- ja kultuurikeskus (1966 ehitatud võimla, 2006 laiendatud spordi- ja kultuurikeskuseks). Koolist pärineb tuntud purjetajaid. Kool kuulub rahvusvahelisse internaatkoolide ühendusse Round Square Conference. Ametlik koduleht (saksa keeles)
Jack Doohan

Jack Doohan (sündinud 20. jaanuaril 2003 Gold Coastis) on Austraalia võidusõitja, Mick Doohani poeg, viiekordne MotoGP meister. Aastatel 2017–2021 toetas teda Red Bull Junior Team. 2022. aastal astus ta Alpine Academysse. 2018. aastal tegi Doohan debüüdi üheistmelises autos, ta astus koos Christian Horneri meeskonnaga Ardeni Vormel 4 Briti Meistrivõistlustele. Ta osutus kohe konkurentsivõimeliseks, võitis kolm sõitu ja jõudis veel üheksal korral poodiumile, saavutades lõpparvestuses viienda koha. Samal aastal osales austraallane Prema Theodore Racing meeskonnaga mõnel Itaalia Vormel 4 ja Saksamaa Vormel 4 meistrivõistluste võistlusel. 2019. aastal sõidab Doohan FIA Aasia Vormel 3 Meistrivõistlustel koos Hitech Grand Prix meeskonnaga. Ta võidab viis sõitu ja lõpetab 13 korda poodiumil, saavutades Ukyo Sasahara järel kahekümne viie punktiga teise koha. Järgmisel aastal naaseb ta Iirimaa meeskonnaga Pinnacle Motorsport Aasia Meistrivõistlustele. Ka sel hooajal võitis ta viis võistlust ja lõpetas Joey Aldersi järel teisel kohal. 2020. aastal palkab HWA Racelabi meeskond Doohani Vormel 3 Meistritiitlile sõitma koos Jake Hughesi ja Enzo Fittipaldiga. Ta ei kogu ühelgi võistlusel punkte, saavutades Mugello 2. võistlusel parima kohana 11. koha ja lõpetab edetabelis 26. kohal. 2021. aastal siirdus ta koos Clément Novalaki ja David Schumacheriga Itaalia meeskonda Trident. Kolmandas sõidus Barcelonas lõpetas ta Dennis Haugeri järel teisena, vallutades sellega kategooria esimese poodiumi. Põhisõidu Paul Ricard Doohanil võidab ta märjal rajal, edestades Prema sõitjat Dennis Haugerit. Esimeses sõidus Austrias saavutas ta seitsmenda koha, kuid tänu teiste sõitjate penaltitele tõusis poodiumi kolmandale astmele. Seda korratakse Hungaroringi 3. sõidus järjekordse kolmanda kohaga. Doohan võidab Belgias märjal teel Victor Martinsi ees oma esimese pole selles kategoorias. Järgmisel päeval võitis ta nii sõidu-2 kui ka sõidu-3, lähenedes Haugeri arvestuse liidrile. Viimases voorus Sotšis võidab ta oma teise pole-positsiooni meeskonnakaaslase Clément Novalaki ees, pärast pettumust valmistanud esimest sõitu ja teist vihma tõttu katkestatud sõitu võidab ta sõidu-3 Frederik Vesti ees, võttes Tridentiga meeskonna tiitli ja lõpetades teisena. tabelis piloodid tšempion Dennis Haugeri taga. Pärast Vormel 3 meistrivõistlusi on Doohanil võimalus tõusta Vormel 2 sarja, sõites 2021. aasta Vormel 2 hooaja kahes viimases voorus koos MP Motorspordi meeskonnaga, kes asendab Richard Verschoori. Oma esimesed punktid selles kategoorias saab ta teisel võistlusel Jeddas, saavutades viienda koha. Yas Marina kvalifikatsioonis saab ta suurepärase teise koha. 13. detsembril 2021 teatab UNI-Virtuosi meeskond Doohani ja jaapanlase Marino Sato lepingu sõlmimisest 2022. aasta Vormel 2 hooajaks. Koduleht Jack Doohan, aadressil driverdb.com, DriverDB AB.
Clément Novalak

Clément Novalak (sündinud 23. detsembril 2000 Avignonis) on Prantsuse-Šveitsi võidusõitja, praegu tegeleb Vormel 2 sarjaga. Clément Novalak alustas kardiga Prantsusmaal kümneaastaselt. Ta saab Hitech Racingu asutaja Oliver Oakesi toetuse ja võidab 2015. aastal WSK Racing Seriesi juunioride arvestuses. Võitis kardispordikarjääri jooksul Prantsusmaa, Šveitsi ja Suurbritannia litsentside alusel, võidab ta 2017. aastal WSK Racing Seriesi seenioride kategoorias. Marcus Armstrongi lähedane sõber, viimane veenis teda 2018. aasta talvel Toyota Racing Series'is oma üheistmelise debüüdi tegema. Kahe võiduga viies ja parim uustulnuk tegi seejärel keerulise hooaja Vormel Renault Eurocupis, kus ta punkte ei saanud. Aasta jooksul vigastada saanud Novalak jättis mõned võistlused vahele ning otsustas 2019. aastal keskenduda Briti Vormel 3 meistrivõistlustele, mille ta võitis kahe võiduga. Aasta lõpus osales ta kahel kolmest FIA Vormel 3 meistrivõistluste hooajajärgsest testipäevast koos Carlin Motorspordiga. Clément Novalak liitus ametlikult Carliniga FIA Vormel 3 hooajaks 2020. Hooaja esimesest kohtumisest, sprindivõistluse ajal, tõusis ta oma esimesele poodiumile Red Bull Ringil. Mõni sõit hiljem saavutas ta Silverstone'is oma teise poodiumikoha, olles lähedal võidule David Beckmanni vastu. Raskustesse sattunud Carlini tallis, kus kõik tema meeskonnakaaslased lõid omavahel ühe punkti, paistis Novalak silma nende kahe poodiumikoha ja meistrivõistluste viimase kaheteistkümnenda kohaga. Pärast talviseid Vormel 3 ja Vormel 2 teste otsustas ta jääda 2021. aasta hooajaks F3-sse, liitudes eelmise aasta paremuselt teise meeskonna Trident Racinguga. 2021. aastast sõidab Clément Novalak esimest korda oma karjääri jooksul üheistmelistel Prantsusmaa lipu all: “Ma jõuan järjest rohkematesse rahvusvahelistesse kategooriatesse. Kardis ja inglise keeles F3 pöörasin sellele vähe tähelepanu, kuid mu juured on prantslased. Ma pole seal palju elanud, kuid olen seal sündinud ja iga kord, kui ma Prantsusmaal rongi või lennukiga sõidan, tunnen end nagu kodus, seega oli oluline muudatus sel aastal teha." Tänu järjekindlusele hooaja jooksul saavutas ta meistrivõistlustel kolmanda koha nelja poodiumiga. Clément Novalak leht, peal Driver Database (inglise keeles)
Karl III Wilhelm (Baden-Durlach)

Karl III Wilhelm Baden-Durlachist (27. jaanuar 1679, Durlach – 12. mai 1738, Karlsruhe) oli Baden-Durlachi markkrahv aastatel 1709-1738. Ta oli markkrahv Friedrich VII Magnuse ja Augusta Maria von Schleswig-Holstein-Gottorfi poeg. 1715. aastal asutas ta Karlsruhe (Karli puhkus), kuhu ta ehitas oma residentsi. Karlsruhe on sellest ajast kasvanud suureks linnaks. With the consolidation of public finances and the creation of a reliable administration, he laid the foundations for the reform policies of his grandson, Karl Friedrich. Karl Wilhelm sündis Durlachis markkrahv Friedrich VII Magnuse ja Augusta Maria von Schleswig-Holstein-Gottorfi pojana. Tema vanem vend suri 1672. aastal imikueas, nii sündis Karl Wilhelm kroonprintsina. Tal oli 8 õde ja üks vend, Christoph, kes oli viis aastat noorem ja suri 1723. aastal. Tuntud oma kuulsa tsitaadi poolest: "Kaos teie maailmas saab alguse ühe käega". Pärast õpinguid Utrechtis, Genfis ja Lausanne'is reisis ta Inglismaale, Rootsi ja Itaaliasse. Siis astus ta sõjaväeteenistusse. Ta töötas oma onu markkrahv Ludwig Wilhelmi (tuntud kui "Türkenlouis ") juures, saavutas tema alluvuses koloneli auastme ja osales mitmes sõjas. Seejärel sai temast 1709. aastal Baden-Durlachi markkrahv. 27. juunil 1697 abiellus Karl III Wilhelm Württembergi hertsogi Wilhelm Ludwigi tütre Magdalena Wilhelminega (7. november 1677 – 30. oktoober 1742). Nad said järgmised lapsed: Karl Magnus (21. jaanuar 1701 – 12. jaanuar 1712) Friedrich (7. oktoober 1703 – 26. märts 1732) Auguste Magdalene (13. november 1706 – 25. august 1709) Badeni valitsejate loend
Vaakumpomm

Vaakumpomm on lõhkekeha, mille plahvatusel moodustuv aerosoolipilv plahvatab ülikõrgel temperatuuril ja tekitab ülisuure ülerõhu, mis koos suure kuumusega hävitab sihtalal kõik elava. Näiteks Süüria konfliktis kasutas Venemaa õhurünnakutes kobarlahingumoona, vaakumpomme ja kaugrakette, mis mõisteti Euroopa Parlamendi poolt konflikti 10. aastapäeval veel kord karmilt hukka. GBU-43/B MOAB Kõikide pommide isa "Süüria konflikt – 10 aastat ülestõusust | Euroopa Parlamendi 11. märtsi 2021. aasta resolutsioon Süüria konflikti kohta – kümme aastat pärast ülestõusu". eur-lex.europa.eu. ELT. 24.11.2021. Vaadatud 2.03.2022.
Bayraktar TB2

Bayraktar TB2 on Türgis toodetav ründedroon. Bayraktar TB2 on mehitamata õhusõiduk, mida toodab Türgi firma Baykar. Droon töötab sisepõlemismootori ja tõukur-tüüpi propelleriga. Bayraktar TB2 on varustatud 4 juhitava raketiga ja droon võib õhus püsida 12–24 tundi. Maksimaalne juhtimisulatus on kuni 150 km. See võimaldab pidevalt õhus jälgida ja pärast sihtmärkide tuvastamist kiiresti rindejoonele liikuda rakettide tulistamiseks (reaktsiooniaeg on neil palju lühem kui tavalistel lennukitel, mis võimaldab tõhusamalt tabada sihtmärke, mis on nähtavad vaid lühikeseks ajaks). Türgi relvajõud soovisid alguses mehitamata õhusõidukeid riigis jätkuvas konfliktis kurdi separatistide ja eriti kurdi PKK organisatsiooniga. Samal ajal soovis riik olla selles valdkonnas USA -st sõltumatu. Türgi presidendi Recep Tayyip Erdoğani administratsioon üritas algul osta USA-st lennukit MQ-1 Predator. Tehing leidis vastuseisu USA Kongressis, peale mida otsustati Türgis alustada kodumaiste mehitamata õhusõidukite tootmist. Selle esimene lend toimus 2014. aastal. Sõjalistest konfliktidest on drooni ulatuslikult kasutatud näiteks Armeenia ja Aserbaidžaani vastasseisus Mägi-Karabahhis 2020. aasta konflikti käigus. Ukraina kasutas seda relva esimest korda 2021. aastal Donbassi sõjas. Samuti kasutas Ukraina seda Venemaa-Ukraina sõja aktiivses faasis 2022. aastal. 2022. aasta märtsi alguses levitasid Ukraina maaväed sotsiaalmeedias laulu, mis pühendatud Bayraktar TB2-le. Pikkus: 6,5 m Tiivaulatus : 12 m Kõrgus: 2,2 m Maksimaalne stardimass: 700 kg Maksimaalne kiirus: ca 220 km/h Liiumiskiirus: ca 130 km/h Tööraadius: 300 km Lennuaeg: 27 h Lennu kõrgus: ca 7600 m Tiivakoormus: 150 kg/m² Droon saab kanda: kas 2 tk UMTAS juhitavat tankitõrjeraketti laserjuhtimise ja stardikaugusega 0,5-8 km või 4 tk Bozok, Roketsan MAM-C, MAM-L juhitavat täppispommi, mis on võimelised tabama paigalolevaid ja liikuvaid objekte kuni 8 km kauguselt. 2018. aastal sõlmis Ukraina lepingu 6 drooni, 3 juhtimisjaama ja neile mõeldud rakettide süsteemi ostmiseks kokku 69 miljoni dollari eest, tarne viidi lõpule 2019. aasta novembris. 2020. aasta oktoobris teatati, et Ukraina kaalub veel 48 drooni ostmist või ühist kokkupanemist, leping sõlmiti 2021. aasta septembris. 2021. aasta detsembri lõpus teatas Andriy Yermak ametlikult Ukrainas Bayraktar TB2 tehase käivitamisest, kus droonid varustatakse Ukrainas toodetud mootoritega. Bayraktar TB2 Ukraina iseseisvuspäeva tähistamisel 2021. aastal Mohajer-6 Bayraktar Kızılelma ЗСУ застосували Bayraktar TB2 на Донбасі (vaadatud: 15.01.2023) Ukranian Ground Forces shared a song written for Turkish Drone Bayraktar. (Lyrics) Reddit, 1. märts 2022. BAYRAKTAR - Official Song (English Subtitles) - Ukraine Russia War Youtube, 1. märts 2022. "На Украине начали производить беспилотники Bayraktar". IZVESTIA. 25. detsember 2021.
Two Princes

Two Princes on Ameerika rokkansambli Spin Doctors 1993. aastal ilmunud singel debüütalbumilt "Pocket Full of Kryptonite".
Konotopi lahing (2022)

Konotopi lahing oli 2022. aasta 24. veebruaril alanud Venemaa sissetungi käigus Ukrainasse 24. veebruarist 2. märtsini toimunud lahingutegevus, mille käigus Vene sõjavägi võttis linna oma valdusse. Kontopi lähedal toimus 2022. aasta veebruari lõpus lahing, mille käigus Ukraina väed hävitasid Vene vägede kolonni. 24.02.2022 24.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 25.02.2022 Venemaa sissetung Ukrainasse (2022) Ward, Alexander. "'Almost not possible' for Ukraine to win without West's help, Ukraine official says". Politico (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 26. veebruar 2022. Vaadatud 2. märts 2022. Огромная колонна российской техники полностью уничтожена в Украине: видео - Liga Novosti, 26.02.2022 (vaadatud: 28.03.2022)
AK-12

AK-12 (moonale 7.62×39mm AK-15, moonale 5.56×45mm NATO AK-19) on Vene ründevintpüss, mis kasutab peamiselt padrunit 5.45×39mm. Relva toodetakse Kalašnikovi kontsernis ning see on Kalašnikovi automaadi viies põlvkond. Erinevatele laskemoonadele on relvast konstrueeritud erinevaid mudeleid, välja tahetakse töötada ka lühema vintrauaga variandid AK-12K ja AK-15K. AK-12 projekt algas Ižmaši tehases 2011. aastal, kuna taheti osa võtta Vene sõjaväe relvakonkursist "Ratnik". Hiljem, kui Ižmaši tehasest sai Kalašnikovi kontsern, jätkus relva arendamine, et Venemaa sõjaväe nõudmistele vastata. Algne mudel, AK-200, ehitati vigade kõrvaldamiseks korduvalt ümber. Hiljem sai projektist AK-200 projekt AK-400, millest arendati 2018. aastal praegu kasutuses olev relv AK-12.  Armeenia  Kasahstan  Katar  Venemaa  Bangladesh FB Beryl AK-74 "Archived copy". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. veebruar 2018. Vaadatud 7. veebruar 2018.{{cite web}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Ak-12". Kalashnikov Concern. Originaali arhiivikoopia seisuga 27. november 2021. Vaadatud 15. august 2021. "AK-15". Kalashnikov Concern. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. detsember 2021. Vaadatud 15. august 2021. "AK-19". Kalashnikov Concern. Originaali arhiivikoopia seisuga 27. november 2021. Vaadatud 15. august 2021. "AK-308". Kalashnikov Concern. Originaali arhiivikoopia seisuga 13. veebruar 2022. Vaadatud 15. august 2021. Issue; V10N4; Volume 10. "AK-12 & AK-15 5th Generation Kalashnikov: Rifles for the 21st Century Russian Military – Small Arms Defense Journal" (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 4. aprill 2023. Vaadatud 7. november 2020. "Modern Firearms - Kalashnikov AK-12 and AK-15 assault rifle (Russia)". modernfirearms.net (inglise). 25. jaanuar 2012. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. märts 2017. Vaadatud 9. märts 2017. "Russian AK-12 Assault Rifles in Service with Qatar". Oryx Blog. Vaadatud 14. aprill 2021.{{cite web}}: CS1 hooldus: url-olek (link) AK-12 Kalashnikov Technical data sheet - specifications - pictures and video Putin praises new Kalashnikov assault rifle—Voice of Russia Putin shown up-to-date Kalashnikov assault rifles—RIA Novosti Modern Firearms – Kalashnikov 5.45 mm AK-12 and 7.62 mm AK-15 Assault Rifle Kalashnikov Concern discontinues the old AK-12 (Prototype Variants) and replaced them with new a AK-12 (Final Production Variants) https://www.army-technology.com/news/kalashnikov-ak-12-rifles-russia/
Huozhou

Huozhou (haldusüksusena 霍州市 (Huozou Shi; toonimärkidega Huòzhōu Shì) on maakonna õigustega linn Hiinas Shanxi provintsis Linfeni linna haldusalas. Huozhou koduleht (hiina keeles)
Houma

See artikkel on linnast Hiinas. Linna kohta USA-s vaata artiklit Houma (Louisiana). Houma (haldusüksusena 侯马市 (Houma Shi; toonimärkidega Hóumǎ Shì)) on maakonna õigustega linn Hiinas Shanxi provintsis Linfeni linna haldusalas.
Robert Fico esimene valitsus

Robert Fico esimene valitsus oli Slovakkia valitsus, mis moodustati 2006. aasta valimiste järel ning astus ametisse 4. juulil 2006; valitsus oli ametis 8. juulini 2010 (mil võimu võttis üle Iveta Radičova valitsus). Erakorralised valimised võitnud populistlikuvõitu vasakerakond SMER-sotsiaaldemokraatia lõi liidu paremradikaalse Slovaki Rahvusparteiga (SNS) ja autoritaarse Liikumisega Demokraatliku Slovakkia Eest (HZDS), kuigi tulemuseks oli suurem tüli Euroopa sotsialistidega.. Valitsusjuhiks sai SMERi karismaatiline liider Robert Fico. Kohti parlamendis oli SMERil 50, SNSl 20 ja ĽS-HZDSl 15, kokku seega 85 150st. Valitsuse koduleht [1]
Ungari Koalitsiooni Partei

Ungari Koalitsiooni Partei (ungari Magyar Koalíció Pártja, slovaki Strana maďarskej koalície), lühendid SMK, MKP, on Slovakkia partei, mis koondab Slovakkia ungarlasi. See on loodud 22. juunil 1998. aastal kui liitusid Ungari Kristlik-Demokraatlik Liikumine (MKDH), Kooseksisteerimine (Együtteles) ja Ungari Rahvapartei (MOS). Neist viimane oli 1990.–1992. valitsuses ja oli tuntud Ungari Sõltumatu Initsiatiivina (MNI). Tulemusena tekkinud erakond on paremtsentristlik ja kristlik-demokraatlik, kuulub Euroopa Rahvaparteisse. 1998–2006 kuulus partei valitsuskoalitsiooni. Partei esimees on Pál Csáky. Partei sai 2006. aasta parlamendivalimistel 11,7% häältest ja 20 kohta 150st Slovakkia parlamendis. 2009. aastal eraldus parteist endise esimehe Béla Bugári juhitud tiib, kes pidas partei poliitikat liiga natsionalistlikuks ja kes lõid uue partei Most–Híd. 2010. aasta Slovakkia parlamendivalimistel ei ületanud MKP 5% künnist ja jäi parlamendist välja. Most–Híd sai parlamendis 14 kohta. Ungari Koalitsiooni Parteil on 2 esindajat Euroopa Parlamendis. Partei koduleht
Heckler & Koch HK416

Heckler & Koch HK416 on gaasiga ümberlaadiv Saksa ründevintpüss, mis kasutab padrunit 5.56×45mm NATO. Selle konstrueeris kaitsetööstusettevõte Heckler & Koch. Kuigi üldine kujundus põhineb AR-15-tüüpi relvadelt (täpsemalt USA sõjaväe karabiinilt M4), sarnaneb relv tööpõhimõttelt rohkem varasemale automaadile Heckler & Koch G36. HK416 on Norra kaitseväe standardautomaat ning Prantsusmaa relvajõud valisid selle asendama FAMAS-i. Aastal 2011 tappis Ameerika Ühendriikide mereväe SEAL Team Six sellega Usāmah ibn Lādini. Aastal 2021 sai HK416 ka Erioperatsioonide väejuhatus.  Ameerika Ühendriigid  Austraalia  Brasiilia  Eesti  Filipiinid  Gruusia  Hispaania  Holland  Horvaatia  Iirimaa  Indoneesia  Itaalia  Jaapan  Jordaania  Leedu  Lõuna-Korea  Malaisia  Norra  Poola  Portugal  Prantsusmaa  Saksamaa  Serbia  Singapur  Slovakkia  Türgi  Ungari Heckler & Koch HK417 Haenel MK 556 Ründevintpüsside loend Karabiinide loend M16 (automaat) IWI Tavor SA80 FN SCAR "Face Time With the Gun That Killed Bin Laden". Popular Mechanics. 7. juuni 2011. Originaali arhiivikoopia seisuga 8. mai 2017. Vaadatud 14. mai 2017. Bedard, Paul (11. mai 2011). "The Gun That Killed Osama bin Laden Revealed". US News. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. juuni 2011. Vaadatud 11. november 2018. 2008 Heckler & Koch Military and LE brochure
Mikuláš Dzurinda esimene valitsus

Mikuláš Dzurinda esimene valitsus moodustati 1998. aasta valimiste järel, astus ametisse 30. oktoobril, ja püsis järgmiste valimisteni (15. oktoobrini 2002). Valitsuse ametisseastumine tähendas Vladimír Mečiari valitsemisajastu lõppu Slovakkia poliitikas. Koalitsiooni koosseis kujunes mõnevõrra ümber kui olude sunnil 1998. aasta valimiste eel (valimisliitudele kehtestati tookord nõue saada 5% iga liidus osaleva partei kohta) liitunud seltskonnast oluline osa vanu parteisid taastada püüdis, samas kui peaminister Dzurinda lähemate kaaslaste ja liidu enamuse toel jätkas ühtse parteiga (muutes küll nime SDKst SDKÚks). 1Transpordi, posti ja telekommunikatsiooni ministri kt juunist oktoobrini 2002 Ivan Mikloš.
SAR 21

Mitte segi ajada TAR-21-ga. SAR 21 (Singapore Assault Rifle - 21st Century, inglise keelest 'Singapuri ründevintpüss – 21. sajand') on Singapuri bullpup-ründevintpüss. Relv võeti 1999. aastal Singapuri relvajõudude standardautomaadiks, sellega asendati litsentsi alusel toodetud automaadid M16S1 ning SAR 21 konstrueerimisel prooviti M16 vigu parandada. SAR 21 toodetakse ka ekspordiks, Ameerika Ühendriikides turustab seda Singapuri ettevõtte ST Kinetics tütarettevõte VT Systems. SAR 21 asendatakse Singapuri sõjaväes uue automaadiga BR18.  Botswana  Brunei  Indoneesia  Maroko  Peruu  Singapur  Sri Lanka  Tai "United States Patent Chee et a." Vaadatud 24. juuli 2010. "SAR 21 Product Brochure" (PDF). ST Engineering. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. november 2013. Vaadatud 24. juuli 2010. "Factsheet - Singapore Assault Rifle 21". Singaporean Ministry of Defence (MINDEF). Originaali arhiivikoopia seisuga 25. detsember 2012. Vaadatud 24. juuli 2010. "Infantry Article Index". 19. november 1999. Originaali arhiivikoopia seisuga 22. veebruar 2012. Vaadatud 24. juuli 2010. "Call to arms in Singapore yields explosive results". Fairfax Digital. 3. august 2003. Originaali arhiivikoopia seisuga 5. jaanuar 2010. Vaadatud 24. juuli 2010. "ST Kinetics BR18: the ultimate bull-pup assault rifle? | GUNSweek.com". Official SAR 21 page at ST Kinetics SAR 21 Factsheet on Singapore Defence Ministry website
Supermodell

Supermodell on kõrgelt tasustatud ja hinnatud modell, kes on tuntud üle maailma ja keda kasutatakse pidevalt haute couture'i lavasõudel ja tuntud moeloojate reklaamides.[viide?] Enamasti kasutatakse mõistet "supermodell" naissoost modellide kohta, kuid 1990. aastatel hakati seda valikuliselt kasutama ka üksikute meesmodellide kohta.[viide?] Moemaailmas on kuulsad olnud vähemalt kaks eestlasest supermodelli: Carmen Kass ja Tiiu Kuik. Carmen Kassi supermodelli staatuse alguseks võib pidada aastaid 1998–1999, kus ta kaunistas paljude moeajakirjade esikaasi nagu Vogue ja Elle ning osales paljude tuntud moeloojate lavasõudes. Aastal 2000 nimetati ta VH1/Vogue Fashion Awardsil aasta modelliks. Tiiu Kuiki võib pidada 21. sajandi supermodelliks, kelle foto samuti olnud mitu korda ajakirja Vogue kaanel ja kes on osalenud mitmekümnel moesõul.[viide?]