laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Signe Paisjärv

Signe-Mai Paisjärv (31. mai 1940 Tallinn – 10. juuni 2016 Tallinn) oli Eesti sportlane, lauatennisist. Ta võitis 1966. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 1967. aasta maailmameistrivõistlustel naiste paarismängus NSV Liidu naiskonna koosseisus hõbemedali. Ta oli abielus Jüri Taluga. "1966 European Table Tennis Championships" (inglise). Vaadatud 13.07.2018. "1967 World Table Tennis Championships" (inglise). Vaadatud 13.07.2018. Biograafia ESBL-is
Karl Vahenõmm

Karl Vahenõmm (25. jaanuar 1907 Tarva küla, Veltsa vald – 28. detsember 1988 Tallinn) oli eesti põllumajandusteadlane ja sordiaretaja. 1927. aastal lõpetas ta Pärnu Linna Ühisgümnaasiumi. 1934. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna. 1955. aastal kaitses ta põllumajandusteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Köögiviljade ja söödajuurviljade seemne kasvukoha mõju reproduktsioonide sordiliste omaduste kujunemisele". Aastatel 1959–1962 oli ta Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi Kuusiku katsebaasi köögiviljanduse grupi juht, 1962–1967 köögiviljanduse osakonna juhataja. 1967. aastal kuni pensionile jäämiseni Juuliku katsebaasi juhataja. Ta tegeles köögiviljade sordiaretuse, seemnekasvatuse ja agrotehnikaga. Tema aretatud sortide hulka kuuluvad söödakaalikas "Kuusiku" (kaasautor Erich Niinepuu), peakapsas "Kuusiku varajane" (kaasautor Alide-Johanna Pajoma) ja redisesort "Võiredis". Ta on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule. 1964 Eesti NSV teeneline teadlane Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944 E-kataloog ESTER "Reijo Simson, Leopold Meensalu. 100 aastat väljapaistva teadlase Alide-Johanna Pajoma sünnist. Agraarteadus, 2/2012" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 10. aprill 2018. Vaadatud 13. juulil 2018. Kalmistute register HAUDI Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem FOTIS. Vahenõmm, Karl – Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi Juuliku Katsebaasi juhataja (1967)
Kuluvorm

Kuluvorm on lühemaks kulunud sõna või sõnavorm. Veski on kuluvorm endisest liitsõnast vesikivi. Aasta on kuluvorm läänemeresoome liitsõnast *aiγasta-aika. Aitüma on kuluvorm sõnaühendist aita jumal. Vene spasíbo 'aitäh' on kuluvorm sõnaühendist spasi bog 'päästa, jumal'. Läti paldies 'aitäh' on lühenenud sõnaühendist palīdz dievs 'aita, jumal'.
Cullinan

See artikkel räägib LAVi linnast. Teemandi kohta vaata artiklit Cullinan (teemant). Cullinan on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Tshwane linnaringkonnas. Linn asub ligi 30 km Pretoriast idas. Linn on saanud nime teemandimagnaadi Sir Thomas Cullinani järgi, kes 20. sajandi alguses alustas piirkonnas teemantide kaevandamist. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Cullinani elanikest mustanahalisi aafriklasi 64,27%, valgeid 31,74%, värvilisi 2,70%, India või Aasia päritolu inimesi 0,48% ja teisi 0,81%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 48,95% inimesi, pedi keelt 15,64%, inglise keelt 9,16%, sotho keelt 5,93%, tsvana keelt 4,80%, suulu keelt 4,53%, ndebele keelt 2,80%, koosa keelt 2,49%, tsonga keelt 2,42% ja svaasi keelt 1,32%. Cullinan On the Rand https://census2011.adrianfrith.com/place/799049
Hammanskraal

Hammanskraal on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Tshwane linnaringkonnas. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hammanskraali elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,32%, valgeid 0,38%, värvilisi 0,35%, India või Aasia päritolu inimesi 0,29% ja teisi 0,66%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 46,20% inimesi, pedi keelt 18,14%, tsonga keelt 14,71%, sotho keelt 4,27%, ndebele keelt 4,11%, inglise keelt 4,07%, suulu keelt 3,23%, venda keelt 1,92%. https://census2011.adrianfrith.com/place/799012
Dealesville

Dealesville on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Lejweleputswa ringkonnas Tokologo vallas. Dealesville asutati 1899. aastal ja sai nime farmi omaniku John Henry Deale'i järgi kelle farmi maadele asula rajati. Dealesville sai linnaõigused 1914. aastal. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Dealesville'i elanikest mustanahalisi aafriklasi 89,37%, valgeid 7,29%, India või Aasia päritolu inimesi 1,76%, värvilisi 1,30% ja teisi 0,29%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 56,87% inimestest, koosa keelt 19,36%, sotho keelt 10,24%, afrikaani keelt 9,00%, inglise keelt 1,55% ja suulu keelt 1,38%. Dealesville south-africa-info.co.za Dealesville StayZA https://census2011.adrianfrith.com/place/465006
Helsingi Lõunasadam

Helsingi Lõunasadam (soome keeles Eteläsatama, rootsi keeles Södra hamnen) on reisisadam Helsingis. Lõunasadam rajati 1813 Kaupunginlahti äärde. Reisiliiklus algas sadamast 1837, kui avati Turu–Helsingi–Peterburi laevaliin. 1965 alustas sadamast Tallinna–Helsingi laevaliin. Sadamas on kaks reisiterminali: Olümpiaterminal Katajanokka terminal (rootsi keeles Skatudden) Sadamat läbib aastas 4,7 miljonit reisijat. Länsisatama Vuosaari sadam Helsingi Lõunasadam Merevikis (vaadatud 14.07.2018) Helsingi Lõunasadam Merevikis
Tõmmis

Tõmmis võib olla: Tõmmis, eeterlikke õlisid või lõhnaineid sisaldav taimede või nende osade vesi- või piirituseleotis. Tõmmis, trükivormiga paberile või muule materjalile tehtud jäljend. Kuvatõmmis Tõmmisfail
Zululandi ringkond

Zululandi ringkond on Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis asuv 2. järgu haldusüksus. Piirneb põhjas Svaasimaaga. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Zululandi ringkonna elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,05%, valgeid 1,40%, India või Aasia päritolu inimesi 0,22%, värvilisi 0,21% ja teisi 0,12%. Suulu keelt pidas emakeeleks 94,26% inimesi, inglise keelt 1,47%, afrikaani keelt 1,26% ja ndebele keelt 1,07%. https://census2011.adrianfrith.com/place/556
Muldpõrand

Muldpõrand on põrand, mis koosneb enamasti kõvaks tambitud mullast. Euroopas olid majades muldpõrandad valdavad kuni 14. sajandi keskpaigani.[viide?] Tänapäeval on muldpõrandad kasutusel eeskätt arengumaades, aga ka mujal maapiirkonna ehitistes.[viide?] "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 14.07.2018)
Richards Bay

Richards Bay (afrikaani keeles Richardsbaai) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis, King Cetshwayo ringkonna halduskeskus. Linn asub Mhlathuze jõe laguuni kaldal ja India ookeani rannikul. Asula on rajatud 1954. aastal. Richards Bay sai linnaõigused 1969. aastal. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Richards Bay elanikest mustanahalisi aafriklasi 48,01%, valgeid 30,10%, India või Aasia päritolu inimesi 18,22%, värvilisi 3,25% ja teisi 0,42%. Suulu keelt pidas emakeeleks 40,57%, inglise keelt 33,79% ja afrikaani keelt 21,50%. Richards Bay history and information KZN North happenings https://census2011.adrianfrith.com/place/538011
Kapsarull

Kapsarull on rulli keeratud kapsaleht hakklihatäidisega. Kapsarullid on tavaline toit ka Eesti köögis. "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 14.07.2018)
King Cetshwayo ringkond

King Cetshwayo ringkond (kuni 2016. aastani uThungulu ringkond) on Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis asuv 2. järgu haldusüksus. Ringkond on saanud nime suulude kuninga Cetshwayo kaMpande (u. 1826–1884) auks. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli ringkonna elanikest mustanahalisi aafriklasi 94,43%, valgeid 3,24%, India või Aasia päritolu inimesi 1,61%, värvilisi 0,55% ja teisi 0,16%. Suulu keelt pidas emakeeleks 89,11% inimesi, inglise keelt 5,09%, afrikaani keelt 2,27% ja ndebele keelt 1,32%. Zwelithini welcomes renaming of uThungulu to King Cetshwayo District Municipality news24, 27. juuli 2016 Chief Cetshwayo South African History Online https://census2011.adrianfrith.com/place/528
Hainaut' provints

Hainaut' provints [än'oo] (hollandi keeles Henegouwen [heenehauen]) on prantsuskeelne provints Belgia kaguosas Valloonias, Valloonia kõige läänepoolsem ja kõige rahvarohkem provints. Hainaut' provints piirneb (päripäeva alates põhjast) Belgia provintside Lääne-Flandria, Ida-Flandria, Flaami Brabandi, Vallooni Brabandi ja Namuriga ning Prantsusmaaga. Halduskeskus on Mons (hollandi keeles Bergen). Teised suuremad linnad on Charleroi, La Louvière, Mouscron ja Tournai. Provints jaguneb seitsmeks ringkonnaks (arrondissements) ja 69 vallaks. Suurem osa praegusest Hainaut'st asetseb varasema Hainaut' krahvkonna (1071–1794) alal. Nii krahvkond kui provints on saanud nime Haine'i jõe järgi (saksa keeles Henne). Provintsi nimi vallooni keeles on Hinnot, lääne-flaami keeles Enegouwn, varasem ingliskeelne nimi on Hainault. Saksakeelne nimi on Hennegau. Venekeelne nimi on Эно, ukrainakeelne nimi on Ено. Märkus: loendi järjenumbrid vastavad parempoolsel kaardil toodud numbritele. Aiseau-Presles Anderlues Antoing (linn) Ath – Aat (linn) Beaumont (linn) Belœil Bernissart Binche (linn) Boussu Braine-le-Comte – 's-Gravenbrakel (linn) Brugelette Brunehaut Celles Chapelle-lez-Herlaimont Charleroi (linn) Châtelet (linn) Chièvres (linn) Chimay (linn) Colfontaine Comines-Warneton – Komen-Waasten (linn) Courcelles Dour Écaussinnes Ellezelles – Elzele Enghien – Edingen (linn) Erquelinnes Estaimpuis – Steenput Estinnes Farciennes Fleurus (linn) Flobecq – Vloesberg Fontaine-l'Evêque (linn) Frameries Frasnes-lez-Anvaing Froidchapelle Gerpinnes Ham-sur-Heure-Nalinnes Hensies Honnelles Jurbise – Jurbeke La Louvière (linn) Le Rœulx (linn) Lens Les Bons Villers Lessines – Lessen (linn) Leuze-en-Hainaut (linn) Lobbes Manage Merbes-le-Château Momignies Mons -Bergen(linn) Mont-de-l'Enclus Montigny-le-Tilleul Morlanwelz Mouscron – Moeskroen (linn) Pecq Péruwelz (linn) Pont-à-Celles Quaregnon Quévy Quiévrain Rumes Saint-Ghislain (linn) Seneffe Silly – Opzullik Sivry-Rance Soignies – Zinnik (linn) Thuin (linn) Tournai – Doornik (linn) http://statbel.fgov.be/fr/statistiques/chiffres/environnement/geo/occupation_sol_cadastre/ Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.
Peeter Allik

Peeter Allik (28. juuni 1966 Põltsamaa – 31. detsember 2019) oli eesti maalikunstnik ja graafik. Peeter Allik õppis aastatel 1984­­–1988 Tartu Kunstikoolis, 1988­­–1993 Eesti Kunstiakadeemia Tartu osakonnas ning 1991­­–1992 külalisüliõpilasena Eesti Kunstiakadeemias. Ta tuli oma kunstiga avalikkuse ette Kursi koolkonna ridades, selle asutajaliikmena 1988. aastal. Teised kursilased olid Albert Gulk, Marko Mäetamm, Imat Suumann, Ilmar Kruusamäe, Priit Pajos, Priit Pangsepp, Külli Suitso ja Reiu Tüür. Peeter Allik oli aastail 2001–2004 Academia Non Grata maali- ja graafikaosakonna juhataja ning aastail 2005–2014 Tartu Kõrgema Kunstikooli õppejõud. Allik hakkas näitustel esinema 1980. aastate teisel poolel, mil ta eksponeeris oma sürrealistliku koega õlimaale. 1990. aastatel kujunes temast väga viljakas kunstnik, kelle loomingut on seostatud nii neopopi lainega kümnendi alguses kui ka sürrealismi teise tulemisega kümnendi teisel poolel. "Erastamisdokumentide põletamine" "Kalmer ja surm" "Kes meist siis ei tahaks olla Peeter Allik" "Kusev kasakas" "Konkreetsed lahendused" "Maha valitsus, president käigu persse" "Meie kontseptsioon on filosoofia" "Mina" "Radikaalselt korrektne" "Seksikas saabas" "Tarbetud nüansid" "Vaikust lõhestas vali kärgatus" "ÜRO" "XX sajandi saladused" "Peeter Allik. Kultiveeritud skisofreenia" Tartu Kunstimuuseumis "Lihatoitlaste klubi väikse porgandiga" Linoollõige oli aastaid Alliku meelistehnika ja mustade triipude võrgustik kujunes talle iseloomulikuks. Alliku kohta rõhutatakse, kuidas nii tema graafikas kui ka maalikunstis peegeldub terav sotsiaalne närv: Allik reageerib poliitilistele ja sotsiaalsetele nihetele ühiskonnas, kuid teeb seda läbi omapärase huumori ja groteski. 1993 Galerii Tokko & Arrak preemia 1996 Jyväskylä rahvusvahelise graafikatriennaali noore graafiku preemia 1997 Eesti Maalijate Liidu preemia 1997 Ado Vabbe stipendium 1998 Terzo preemia rahvusvahelisel kunstinäitusel "Citta Di Locri" 2001 Konrad Mäe preemia 2001 Tartu Kultuurkapitali preemia 2002 Grand Prix Kaliningradi VII rahvusvahelisel graafikabiennaalil 2005 Kristjan Raua preemia (Tartu Kunstimajas toimunud ühiskonnakriitilise isikunäituse "Ma nägin seda! Riigisaladus: kottida rahvast" eest) 2006 Eesti Kultuurkapitali aastapreemia "Mardipäev", 1989 "Nato", 1996 "Melanhoolia", 1999 "Erastamisdokumentide põletamine", 2002 "Sündinud Nõukogude Liidus", 2002 "Naised jooksevad", 2003–2004 Peeter Alliku elukoht oli Laasme küla Puurmani vallas Jõgeva maakonnas. Joanna Hoffmann (2017). Peeter Allik. Tartu: Tartu Kunstimuuseum. Lk 334. Indrek Grigor.Peeter Allik - kunstnik, kes ei jõudnudki põhjanabale loodust maalima. Postimees, 2. jaanuar 2020 Ado Vabbe nimeline stipendium Tartu Kultuurkapital "Kes? Mis? Kus?" 2006, lk. 370 Kursi koolkonna koduleht Ants Juske. "Peeter Allik kui meie ajastu manerist" Postimees, 25. jaanuar 2005 Mari Sobolev. "Kes meist siis ei tahaks olla Peeter Allik" Eesti Ekspress, 3. aprill 2002 "Peeter Allik avab näituse ühtaegu Vaalas ja virtuaalgaleriis" Eesti Päevaleht, 5. märts 2002 Vano Allsalu. "Peeter Allik RADIKAALSELT KORREKTNE"
Skukuza

Skukuza on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Ehlanzeni ringkonnas Mbombela vallas. Skukuzas asub Krügeri rahvuspargi halduskeskus. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Skukuza elanikest mustanahalisi aafriklasi 83,86%, valgeid 14,45%, värvilisi 1,56% ja India või Aasia päritolu inimesi 0,13%. Tsonga keelt pidas emakeeleks 57,99% inimesi, svaasi keelt 9,64%, afrikaani keelt 9,45%, inglise keelt 7,68%, sotho keelt 5,08%, suulu keelt 3,11%, venda keelt 2,28%, pedi keelt 1,90%, koosa keelt 1,21% ja tsvana keelt 1,08%. Skukuza Rest Camp | Kruger National Park, South Africa Kruger National Park https://census2011.adrianfrith.com/place/874022001
Hokusai

Katsushika Hokusai (jaapani keeles 葛飾北斎; 23. september 1760 Edo – 18. aprill 1849 Edo) oli Jaapani ukiyo-e koolkonna kunstnik Edo perioodi (1600–1867) ajal. Hokusai sündis kunstkäsitööliste peres. Juba viieaastaselt näitas ta üles huvi maalikunsti vastu ning õppis lapsena mitmesuguseid käsitöövorme. Hokusai katsetas paljude kunstivormide ja -koolkondade võtetega ning huvitus ka välismaistest tehnikatest ja visuaalidest. Tema loomepärand on märkimisväärselt suur. Tema teeneks loetakse seda, et kui ukiyo-e stiilis oli varem kujutatud peamiselt kõrgseltskonna elu motiive, siis Hokusai hakkas kujutama ka teiste Jaapani ühiskonnaklasside igapäevaelu ja esteetikat, sealhulgas loodust, loomi ja religioosseid tavasid. Hokusai on kuulsaim Jaapani värvilise trükigraafika esindaja. Suuremas osas oma loomingust kujutas ta humoristlikult rahvalikke tüüpe. Euroopas sai ta aga eriti kuulsaks oma looduspiltidega. Hokusai, kes on maailmas tuntuim Jaapani kunsti esindaja, on irooniliselt kõige vähem jaapanipärane Jaapani kunstnik. Jaapani kunstist tuntuim puulõige "Kanagawa suur laine" ei ole sugugi niiväga jaapanipärane. Kõige tuntum on Hokusai värvilise puulõike sari "36 Fuji vaadet". Kuid ta lõi seeriaid ka kuulsate sildade ja koskede vaadetest. "36 Fuji vaadet" (富嶽三十六景 Fugaku Sanjūrokkei) on loodud ukiyo-e tehnikas vahemikus 1826–1833. See seeria koosneb 46 pildist (10 lisandusid hiljem). Tuntud on ka shunga "Kalamehe naise unistus". Enne Hokusaid joonistasid ukiyo-e kunstnikud nagu Utamaro ja Kunsai linde ja lilli raamatute illustratsioonideks. Hokusai oli esimene kunstnik, kes hakkas lindudest ja lilledest eraldi kunstiteoseid looma. Hokusai on enam kui 30 000 teose autor. Ta on teinud siidimaali, puulõikeid, pildialbumeid, maale, visandeid, illustratsioone ja erootilisi illustratsioone. Puulõige Kitagawara Utamoro Hiroshige ukiyo-e 36 Fuji vaadet Lane, Richard. 2022. „Hokusai: Japanese artist“ Encyclopedia Britannica Hokusai | Japanese artist | Britannica MOA (2018). "„Hokusai and Hiroshige – The Thirty-six Views of Mt.Fuji and the Fifty-three Stages of the Tōkaidō"". Museum Of Art: Exhibitions. "„Ukiyo-e Japanese Prints"". The Art Story. 2022. Hokusai muuseum Katsushika Hokusai Hokusai ja Jaapani kunst
Hoedspruit

Hoedspruit on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Mopani ringkonnas, Marulengi valla halduskeskus. Linnas asub Hoedspruiti lennujaam. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hoedspruiti elanikest valgeid 52,30%, mustanahalisi aafriklasi 39,40%, värvilisi 5,04%, India või Aasia päritolu inimesi 2,79% ja teisi 0,51%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 44,77%, inglise keelt 19,73%, pedi keelt 11,69%, tsonga keelt 6,20%, tsvana keelt 2,99%, venda keelt 2,74%, svaasi keelt 2,49%, koosa keelt 1,77%, sotho keelt 1,70% ja suulu keelt 1,66%. https://census2011.adrianfrith.com/place/964033
Mokopane

Mokopane (kuni 2003. aastani Potgietersrus) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Waterbergi ringkonnas, Mogalakwena valla halduskeskus. Asula rajasid buuri voortrekkerid ja nimetasid selle voortrekkerite juhi Piet Potgieteri järgi Potgietersruseks. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mokopane elanikest mustanahalisi aafriklasi 66,68%, valgeid 27,62%, India või Aasia päritolu inimesi 4,44%, värvilisi 0,68% ja teisi 0,58%. Pedi keelt pidas emakeeleks 46,51% inimesi, afrikaani keelt 27,75%, inglise keelt 7,45%, tsonga keelt 4,45%, ndebele keelt 3,89%, sotho keelt 2,85%, tsvana keelt 1,13% ja venda keelt 1,12%. Mokopane Potgietersrus history Limpopo Happenings https://census2011.adrianfrith.com/place/982123
Johanna Töpfer

Johanna Töpfer (sünninimi Johanna Schrocko; 3. aprill 1929 Schneidemühl (tänapäeval Piła, Poola) – 7. jaanuar 1990 Ida-Berliin) oli Saksa DV riigi- ja ametiühingutegelane. Johanna Töpfer oli pärit töölisperekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta kaubanduskoolis ja töötas alates 1944. aastast raudteelase abilisena Schneidemühlis ja alates 1945. aastast Engelsdorfis Leipzigi lähedal. 1945. aastal astus ta Saksa Vabade Ametiühingute Koondisse. 1949–1950 töötas ta vagunipesijana ja 1950–1953 raamatupidajana. 1953. aastal alustas ta õpinguid Berliini Humboldti Ülikoolis, mille ta lõpetas hiljem kaugõppes majandusteaduste erialal. 1954–1955 oli ta Saksa Vabade Ametiühingute Koondise Keskõppeasutuse asedirektor Beesenstedtis ja 1955–1956 Grünheides. 1956–1959 ja 1964–1965 oli ta Saksa Vabade Ametiühingute Koondise Eestseisuse sektorijuhataja. 1965–1970 töötas ta Ametiühingute Kõrgkoolis Bernaus dotsendi, professori ja asedirektorina. 1965–1971 oli ta Saksa DV Läänekomisjoni liige. 1971. aasta jaanuarist kuni 1989. aasta novembrini oli Johanna Töpfer Saksa Vabade Ametiühingute Koondise aseesimees. 1971–1989 oli Töpfer Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige. 1972–1981 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo agitatsioonikomisjoni liige. 1976–1990 oli ta Saksa DV Rahvakoja liige ja 1981–1989 Saksa DV Riiginõukogu liige. 7. jaanuaril 1990 lõpetas Johanna Töpfer elu enesetapuga. Johanna Töpfer Geschichte der Gewerkschaften Vera Sparschuh. Sozialismus und Soziologie: Die Gründergeneration der DDR-Soziologie. Berlin : Springer, 1997, lk. 52 FDGB-Führungsgremien SED- und FDGB-Archivgut Johanna Töpfer, FDGB-Vizechefin Neues Deutschland, 3. jaanuar 2015
Jääauk

Jääauk on jääkattes olev või jäässe raiutud auk. Jääauk võib olla tehtud näiteks jääpüügiks, talisupluseks ja jäätükkide võtmisest jäänud ava. Ajujää Jääkelder Kinnisjää Lahvandus Paakjää "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 14.07.2018)
Tuletõrjehoone

Tuletõrjehoone (ka tuletõrjemaja[viide?], argikeeles pritsimaja, pritsumaja) on hoone, kus hoitakse tuletõrjeks vajalikke vahendeid, sageli on seal ka tuletõrjujatele mõeldud eluruumid. pritsikuur http://kn.eki.ee/?Q=tulet%C3%B5rjehoone (vaadatud 14.07.2018)
Virmalised (ansambel)

Virmalised oli Eesti biitmuusikaansambel, mis tegutses aastatel 1965–1977. Ansambel asutati Tallinnas kevadel 1965. Esialgu mängiti välismaa rokkansamblite, sealhulgas ansambli The Beatles laule. Virmaliste juht Toivo Kurmet hakkas alates sügisest 1967 ka ise laule kirjutama. Mitmed tema laulud said suure menu osaliseks, sealhulgas "Naer" (solist Jaak Joala). 1968. aasta suvel korraldas muusikasaate "Pobifo revüü" toimetaja Jüri Lina Toivo Kurmeti loomingu esimese salvestamise Eesti Raadios. Esimeste lauludena salvestati "Üksinda" ja "Ainult sul". Koos Tõnu Naissooga salvestati Kurmeti instrumentaalpala "Siis sulle meenub". Novembris 1969 kuulas Kurmetit üle KGB. Sellest ajast alates hakati piirama Virmaliste esinemisvõimalusi. Jüri Lina oli novembris Riias saavutanud firmaga Melodija kokkuleppe Virmaliste kahe väikese heliplaadi avaldamiseks, kuid kavatsetud heliplaadid keelustati Eestist. 1. aprillil 1972 õnnestus Virmalistel esineda Eesti Televisioonis, kuid pärast seda piirati ansambli loomingulist tegevust veelgi. Ansambel läks laiali 1977. aastal. Eri aegadel on koosseisu kuulunud: Toivo Kurmet – laul, rütmikitarr, klahvpillid Ülo Kurmet – trummid Paavo Soots – soolokitarr, laul Kalju Oppi – basskitarr, laul Toivo Karetnikov – laul, tamburiin Malbur Preast – helitehnik Jaak Joala – laul, basskitarr Silvi Juhansson – laul Melike Amjärv – laul Mati Vaarmann – basskitarr Ants Kasesalu – trummid Mati Timmermann – basskitarr "Virmalised" (Terra, Stockholm, 1980; LP) "Tund aega "Virmalistega"" (Referent, Stockholm, 2004; CD) "Tagasivaade" (Referent, Stockholm, 2006; CD) Lehekülg Eesti Ansamblite Andmebaasis Virmalised andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles) Janno Zõbin: "Sisepilk Virmalistele" Sirp, 14. oktoober 2016 Kuumad kuuekümnendad Eestis. 08. Kaheksandas saates meenutatakse ansamblit Virmalised, saatejuhid Ivo Linna, Vello Salumets ja Jaak Ojakäär. Saatekülalisteks on ansambli Virmalised liikmed Ülo Kurmet, Kalju Oppi, Paavo Soots ja Malbur Preast, kes räägivad ansambli moodustamisest, proovidest, esinemistest, erinevatest klubidest, esinemisest Riias, ansambli koosseisust, Jaak Joalast, Toivo Kurmetist, filmi tegemisest Mark Soosaarega, Sihveri klubist, Tantsutarest ning ansambliliikmete praegustest tegemistest. Muusika ansamblilt Virmalised. Eetris 13.06.1988
Irmer

Irmer (varem Irmler) on Saksimaalt Grumbachist pärit Liivimaa immatrikuleerimata aadlisuguvõsa. Irmlerid olid XVI sajandi lõpul talupojad Saksimaal Grumbachis. Suguvõsaliin algab Matthäus Irmleriga. Tema pojapoja Michaeli (1654−1727) ajal kinnistus perekonnanimeks Irmer. Viimase pojapoeg Johann George Irmer (1747−1813) siirdus 1770. aasta paiku Riiga. Tema järeltulijad olid kaupmehed ja literaadid. Theodor Reinhold Irmer (1814−1864) tõsteti 1850. aasta paiku Vene pärusaadlikuks. Tema poeg Julius Eugen von Irmer (1855−1922) võeti 1884. aastal Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse; tema liin on tänaseni alles. Theodor Reinholdi noorem vend Hermann Julius Irmer (1820−1869) sai 1867. aastal Reussi vürstilt vabahärra tiitli (Irmer von Kulsdorf); tema järeltulijad kasutasid kummatigi perekonnanime von Irmer. See haru kustus meesliinis 1945. aastal. Robert Eduard Irmer (1809−1845), Dole pastor Theodor Reinhold von Irmer (1814−1864), Liivimaa riigimõisate arst Vabahärra Hermann Julius Irmer von Kulsdorf (1820−1869), kolleegiumiassessor, mõisavaldaja Theodor Eduard von Irmer (1853−1878), õigusteaduse doktor, kaastoimetaja Edgar Otto von Irmer (1885−?), arhitekt Liivimaa läti distrikt: Kalnamuiža (Maikendorf) (1851−?, pandivaldus), Ķieģeļi (Kegeln) (1858−1861, pandivaldus), Pāpēni (Rosenblatt) (1858−1861, pandivaldus), Roperbeķi (Roperbeck) (1851−?, pandivaldus) Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 2. Teil. Nichtimmatrikulierter Adel. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 82. Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd V. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1984. Lk 465-466. Hansen, Alfred von. Stammtafeln nichtimmatrikulierter baltischer Adelsgeschelchter. Bd II. Lief. 2. Hamburg-Hamm: Verlegt bei Harry von Hofmann, 1962. Lk 55-68.