laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rodrigo Dourado

Rodrigo Dourado Cunha (sündinud 17. juunil 1994 Pelotases) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Mehhiko kõrgliigaklubis Atlético San Luis. Ta on alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Internacional. Debüüdi Internacionali esindusmeeskonnas tegi ta 2012. aastal. Esimese värava Brasiilia kõrgliigas lõi ta 4. oktoobril 2015 Sport Club do Recife vastu, vormistades Internacionali 2:1 võidu. Teise värava lõi ta Brasiilia kõrgliigas 5. septembril 2018 mängus Flamengo vastu, tuues Internacionalile taas 2:1 võidu 2018. aastal valiti ta Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2022. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Atlético San Luisiga. 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril tuli ta Brasiilia olümpiakoondisega olümpiavõitjaks. Internacional Campeonato Gaúcho: 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 https://www.transfermarkt.com/rodrigo-dourado/profil/spieler/181780 (vaadatud 23.8.2022) Rodrigo Dourado Soccerway lehel
Rahvusvaheline kassipäev

Rahvusvaheline kassipäev on 8. augustil tähistatav mitteametlik tähtpäev kasside auks, mille tähistamise algatas 2002. aastal Rahvusvaheline Loomade Heaolu Fond (International Fund for Animal Welfare). Rahvusvahelise kassipäeva raames korraldavad loomakaitse- ja looduskaitseorganisatsioonid üritusi nii kodukasside teemal (kasside tervishoid, kodutud kasside probleemid jms) kui ka mitmesuguste metskassiliikide ja suurte kaslaste olukorrale tähelepanu juhtimiseks. Analoogset tähtpäeva, ülemaailmset kassipäeva (mõlema tähtpäeva nimetuse tõlked langevad mõnes keeles kokku), tähistatakse eri riikides eri päevadel, näiteks Venemaal 1. märtsil (tähistamise algatasid 2004. aastal Moskva kassimuuseum ja ajakiri Кот и пёс), Ameerika Ühendriikides 29. oktoobril (2005. aastast), Poolas 17. veebruaril ja Jaapanis 22. veebruaril (1987. aastast). Nendega sarnaneb ka Itaalias 17. novembril tähistatav musta kassi päev. Green, Treye (9. august 2014). "International Cat Day 2014: Cat Lovers Worldwide Celebrate Feline Obsession". International Business Times. IBT Media Inc. Vaadatud 10. august 2014. Tag der Katze: So werden unsere Samtpfoten garantiert glücklich VIER PFOTEN Österreich] http://womanadvice.ru/ 1 марта в России отмечают День кошек Editors of Chase's Calendar of Events (9. september 2010). Chase's Calendar of Events, 2011 Edition : The Ultimate Go-to Guide for Special Days, Weeks and Months: The Ultimate Go-to Guide for Special Days, Weeks and Months. McGraw Hill Professional. ISBN 978-0-07-174027-2. NATIONAL CAT DAY. Oct 29. Every year approximately 4 million cats enter shelters—and 1–2 million are euthanized. Often cats are overlooked and under-appreciated because they don't usually have jobs like dogs. Yet cats still lower blood ... {{cite book}}: parameetris |author= on üldnimi (juhend) Visser, Nick (29. oktoober 2013). "National Cat Day 2013: It's Time To Celebrate Our Feline Pals". Huffingtonpost.com. Vaadatud 29. oktoober 2013. Когда празднуется день кошек? "22. veebruar". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. jaanuar 2015. Vaadatud 8. augustil 2018. Rahvusvaheline kassipäev: Eesti tuntud kiisusõbrad Postimees, 8. august 2018 RAHVUSVAHELINE KASSIPÄEV | Vaata 10 kõige vaadatumat kassivideot, mis panevad sind laginal naerma! Kroonika/Delfi, 8. august 2018 Täna on rahvusvaheline kassipäev Maaleht, 8. august 2017 TÄNA ON RAHVUSVAHELINE KASSIPÄEV: 8 viisi, kuidas nurrumootor su tervist parandab Õhtuleht, 8. august 2016
Uudo Usai

Uudo Usai (27. juuni 1934 – 9. mai 2022) oli Eesti pedagoog automaatika ja elektroonika alal. Ta lõpetas aastal 1953 Tallinna Kommunaal-Ehitustehnikumi tööstusettevõtete elektriseadmete erialal ja aastal 1961 Tallinna Polütehnilise Instituudi automaatika ja telemehaanika erialal. Oli õppejõud Tallinna Polütehnikumis aastatel 1963–1975 ja 1994–2011.
Dörpen

Dörpen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis. Valla pindala on 33,06 km². 31. detsembril 2015 elas seal 5025 inimest. Samtgemeinde Dörpen Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.doerpen.de
Heede (Emsland)

Heede on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis. Valla pindala on 31,1 km². 31. detsembril 2015 elas seal 2441 inimest. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.heede-ems.de
Kluse (Emsland)

Kluse on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis. Valla pindala on 25,26 km². 31. detsembril 2015 elas seal 1628 inimest. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Lehe (Emsland)

Lehe on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis. Valla pindala on 17,87 km². 31. detsembril 2015 elas seal 1012 inimest. GeoNames Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.lehe-ems.de
Zeca

José Carlos Cracco Neto (mängijanimega Zé Carlos või Zeca; sündinud 16. mail 1994 Paranavaís) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib kaitsjana Brasiilia esiliigaklubis Vitória. Zeca alustas klubikarjääri Santoses, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2006. aastal. Santose esindusmeeskonnas debüteeris ta 2014. aastal. Esimese värava Brasiilia kõrgliigas lõi ta 12. juunil 2016 Santa Cruzi vastu. 2018. aasta aprillis sõlmis ta nelja aasta pikkuse lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Internacionaliga. 2020. aastal suundus ta laenule Bahiasse. 2021. aasta märtsis sõlmis ta lepingu Brasiilia esiliigaklubiga Vasco da Gama. 2022. aastal mängis ta Major League Socceri klubis Houston Dynamo. Seejärel naasis ta Brasiiliasse, kui liitus Vitóriaga. 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril tuli ta Brasiilia olümpiakoondise koosseisus olümpiavõitjaks. Santos Campeonato Paulista: 2015, 2016 "Vitória anuncia campeão olímpico para disputa da Série B". oGol (portugali). 21. jaanuar 2023. Vaadatud 17. veebruaril 2023.
Tina tänav (Viljandi)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Tina tänav on tänav Viljandis. Tänav alguse Lennuki tänavalt, suundub loodesse ja lõppeb Reinu teel. Tänava pikkus on 148 m. Tänava edelaserv on hoonestamata. "Viljandi linna kohalike teede nimekiri" (PDF). Riigi Teataja. Viljandi Linnavolikogu. 5. märts 2018. Lisa Viljandi Linnavolikogu 22.02.2018 määrusele nr 12. Vaadatud 21.08.2018.
Tobien

Tobien (vene keeles Тобин) on Leedust pärit Kuramaa ja Liivimaa aadlisuguvõsa. Tänapäeval elavad Tobienid Saksamaal. Tobieni suguvõsa kohta on teateid XVIII sajandi algusest, mil nende valduses oli Owile mõis Leedus. Suguvõsaliin algab Poola majori Johann Frommhold Tobieniga (suri enne 1731). Tema poeg Melchior Tobien müüs valduse ja siirdus elama Kuramaale, kus tema järeltulijad olid Jēkabpilsis käsitöölised ja kaupmehed. Karl Friedrich Tobien (1785−1861) valiti linna raehärraks. Tema pojast Ewald Sigismund Tobienist (1811−1860) sai jurist ja ta oli Tartu ülikooli professor. Tema lesk ja lapsed tõsteti 1863. aastal Vene aadliseisusse ja võeti 1886. aastal Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse. Poeg Alexander Johannes von Tobien (1854−1929) oli tuntud agraarajaloolane. 1920. aastal immatrikuleeriti Alexander Johannes von Tobien (1854−1929) viimase isikuna enne rüütelkonna kui avalik-õigusliku korporatsiooni kaotamist Liivimaa rüütelkonna matriklisse. 1957. aastal võeti rüütelkonda tema onupoeg Sigismund Robert Paul von Tobien (1892−1964). Karl Friedrich Tobien (1785−1861), Jēkabpilsi raehärra, kaupmees Ewald Sigismund Tobien (1811−1860), riiginõunik, õigusteaduse doktor, Tartu ülikooli professor Wilhelm (Willi) Fromhold Platon von Tobien (1853−1934), Kolga-Jaani kirikueestseisja, Põltsamaa peeglivabriku omanik Alexander (Alex) Johannes von Tobien (1854−1929), riigiteaduse audoktor, nimekas agraarajaloolane Wolfgang (Wolf) Ludwig von Tobien (1891−1977), ülemvalitsusnõunik, Danzigi linnaametnik Leedu: Owile (XVIII sajandil) Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 2. Teil. Nichtimmatrikulierter Adel. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 233. Genealogisches Handbuch des Adels. Adelige Häuser B. Bd XXIII. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 2000. Lk 494-499. Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd XIV. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 2003. Lk 468-469. Tobien, Alexander von. Zur Geschichte der Familie v. Tobien. − Jahrbuch für Genealogie, Heraldik und Sphragistik 1907 und 1908. Mitau: Gedruckt bei. J. F. Steffenhagen und Sohn, 1910. Lk 202-211 [1].
William Pottker

William de Oliveira Pottker (sündinud 22. veebruaril 1993 Florianópolises) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia kõrgliigaklubis Avaí. Pottker alustas klubikarjääri 2011. aastal Brasiilia kõrgliiga klubis Figueirense, kuid mänguaega sai ta klubi esindusmeeskonnas väga harva. Järgmistel hooaegadel oli ta laenul Brasiilia erinevate liigatasemete klubides, lisaks Portugali klubi Braga reservmeeskonnas ja Gandzasari ridades Armeenia kõrgliigas. 2016. aastal liitus ta Brasiilia kõrgliiga klubiga Ponte Preta. Sama hooaeg kujunes Pottkeri jaoks lõpuks läbimurdeks, kui ta lõi kõrgliigas 14 väravat. Sellega oli ta 2016. aastal kahe teise mängija kõrval liiga suurim väravakütt. Ponte Preta lõpetas hooaja Brasiilia kõrgliigas kaheksanda kohaga. 2017. aasta hooaja alguse veetis ta veel Ponte Pretas. 2017. aasta São Paulo osariigi meistrivõistlustel Campeonato Paulista, kus ta aitas Ponte Preta finaali, kus kaotati Corinthiansele. Pottker lõi osariigi meistrivõistlustel kokku üheksa väravat, millega oli ta São Paulo mängija Gilberto kõrval parima väravakütt. Pärast São Paulo osariigi meistrivõistlusi liitus ta Internacionaliga, mis oli 2017. aasta hooajal langenud Brasiilia esiliigasse. Ta lõi sel hooajal kümme väravat, olles Internacionali parim väravakütt liigas. Sellega aitas ta Internacionali liigas teisele kohale, millega kindlustati järgmiseks hooajaks pääses kõrgliigasse. 2020. aasta oktoobris liitus ta Brasiilia esiliigaklubiga Cruzeiro. 2021. aastal läks ta laenule Araabia Ühendemiraatide kõrgliigaklubisse Al-Wasl ja 2022. aastal Brasiilia kõrgliigaklubisse Avaí. "Inter oficializa Pottker por quatro anos; atacante chega após o Paulistão". globoesporte.globo.com. Vaadatud 16.2.2017. Vaadatud 8.8.2018 "Vem Pottker, vai Maurício: Cruzeiro e Inter acertam troca; saiba detalhes". uol.com. 31.10.2020. Vaadatud 25.11.2020
Fernando Prass

Fernando Büttenbender Prass (sündinud 9. juulil 1978 Porto Alegres) on Brasiilia jalgpallur, väravavaht. Ta mängib Brasiilia kõrgliiga klubis Ceará. Aastatel 2013–2019 mängis ta Palmeirases. Aastatel 2016 ja 2018 tuli ta klubiga Brasiilia meistriks. Grêmio Campeonato Gaúcho: 1999 Copa Sul: 1999 Vila Nova Campeonato Goiano: 2001 Coritiba Campeonato Paranaense: 2004 União Leiria UEFA Intertoto Cup: 2007 Vasco Campeonato Brasileiro Série B: 2009 Copa do Brasil: 2011 Palmeiras Campeonato Brasileiro Série A: 2016, 2018 Campeonato Brasileiro Série B: 2013 Copa do Brasil: 2015 Ceará Copa do Nordeste: 2020 Fernando Prass Soccerway lehel
Cremona keelpillimeistrite koolkond

Cremona keelpillimeistrite koolkond (itaalia keeles Saperi e saper fare liutario della tradizione cremonese) on kogum Cremonas tegutsenud muusikainstrumentide, eelkõige keelpillide valmistajajaid. Koolkonnale pani aluse Amatide perekond, kelle tegevus viis tänapäevase viiuli kujunemiseni. Andrea Amati muusikainstrumentide töökoda ja kauplus tegutses Cremonas juba 1530. aastal. Kuni 18. sajandini ehitas Amatide perekond elegantse kuju ja erilise heleda tooniga keelpille. Amatide perekonna olulisemaks esindajaks oli Nicolò Amati, kelle juures õppis arvatavasti ka Antonio Stradivari ja Andrea Guarneri. Stradivaril õnnestus valmistada keelpille, mis olid ideaalsed nii oma konstruktsiooni, disaini, mõõtmete kui ka viimistluse ideaalse tasakaalustatuse poolest. Guarneri perekond ning eriti Giuseppe Guarneri keskendus oma instrumentide puhul eelkõige massiivse konstruktsiooni ja võimsa tooni arendamisele. Bergonzi perekonna liikmed tegutsesid pillimeistritena kogu 18. sajandi jooksul. 2012. aastal kanti Cremona keelpillimeistrite koolkond UNESCO immateriaalse kultuuripärandi nimekirja.
Puidu tänav (Viljandi)

Puidu tänav on tänav Viljandis. Tänav alguse Riia maanteelt, suundub loodesse ja lõppeb Reinu teel. Tänava pikkus on 899 m. Tänava ääres asuvad tööstushooned ja Viljandi jäähall. "Viljandi linna kohalike teede nimekiri" (PDF). Riigi Teataja. Viljandi Linnavolikogu. 5. märts 2018. Lisa Viljandi Linnavolikogu 22.02.2018 määrusele nr 12. Vaadatud 21.08.2018.
2. järgu laevastikuflagman

2. järgu laevastikuflagman (vene keeles флагман флота 2-го ранга) oli Nõukogude Liidu mereväes aastatel 1935–1940 kehtinud sõjaväeline auaste, mille analoog Venemaa merejõududes on admiral. 2. järgu laevastikuflagmanist kõrgem auaste oli 1. järgu laevastikuflagman ja madalam auaste 1. järgu flagman. Punaarmee maavägedes aastatel 1935–1940 vastas 2. järgu laevastikuflagmanile 2. järgu armeekomandöri auaste. Viie aasta jooksul sai 2. järgu laevastikuflagmani auastme ainult 5 inimest. 1935 – Leo Julius Alexander Philipp von Haller (1883–1950), Balti laevastiku juhataja 1935 – Ivan Kožanov (1897–1938), Musta mere laevastiku juhataja 1938 – Pjotr Smirnov-Svetlovski (1897–1940), NSV Liidu sõjalaevastiku rahvakomissari esimene asetäitja 1939 – Nikolai Kuznetsov (1904–1974), NSV Liidu sõjalaevastiku rahvakomissar, hilisem Nõukogude Liidu laevastikuadmiral 1939 – Ivan Issakov (1894–1967), NSV Liidu sõjalaevastiku rahvakomissari esimene asetäitja, hilisem Nõukogude Liidu laevastikuadmiral Insener-laevastikuflagman Знаки различия Рабоче-Крестьянского Красного Флота. opoccuu.com
Insener-laevastikuflagman

Insener-laevastikuflagman (vene keeles инженер-флагман флота) oli Nõukogude Liidu mereväes aastatel 1935–1940 kehtinud sõjaväeline auaste, mille analoog Venemaa mereväes on admiral. Insener-laevastikuflagmanist kõrgemat auastet ei olnud, madalam auaste oli 1. järgu insener-flagman. Punaarmee maa- ja lennuväes aastatel 1935–1940 vastas insener-laevastikuflagmanile 2. järgu armeekomandöri auaste. Viie aasta jooksul insener-laevastikuflagmani auastet ei ole kellelegi antud. 2. järgu laevastikuflagman Admiral-insener
Jalaka-harivaablane

Jalaka-harivaablane (Aproceros leucopoda) on harivaablaste (Argidae) sugukonda kuuluv liik pidevkehalisi kiletiivalisi. Vastsed toituvad jalaka lehtedest. Vastsed teevad lehele või leherootsule võrkja kookoni, milles asub nukk. See on Ida-Aasia päritolu liik (Jaapan, Korea, Ida-Hiina). Ta ilmus 2003. aastal Euroopasse ning on invasiivsena kiiresti oma areaali laiendanud. 2017. aastal leiti seda liiki Merikülas. 2018. aastal täheldati paljude jalakate paljakssöömist Lääne-Eestis (Puhtus). Nad olid levinud ka järgneval aastal, kuid aasta hiljem puud taastusid. Vastsetest toituvad sipelgad. Blank, Stephan M.; Thomas Köhler, Toralf Pfannenstill, Nadine Neuenfeldt, Bianka Zimmer, Ewald Jansen, Andreas Taeger, Andrew D. Liston 2014. Zig-zagging across Central Europe: recent range extension, dispersal speed and larval hosts of Aproceros leucopoda (Hymenoptera, Argidae) in Germany. Journal of Hymenoptera Research 41: 57–74. Keppart, Vello 2017. Merikülas on harivaablane jalakad raagu söönud. Põhjarannik nr. 143 (5 september), lk. 9. Keppart, Vello; Voolma, Kaljo 2017. Uus invasiivne võõrliik Eestis - harivaablane jalakal. Eesti Loodus 68(9): 70. Artikkel ajalehes Lääne Elu. Ilves, Kaie 2018. Harivaablased sõid Puhtulaiu jalakad raagu. Lääne Elu 18. okt. Aproceros leucopoda andmebaasis eElurikkus Pilte.
1. järgu laevastikuflagman

1. järgu laevastikuflagman (vene keeles флагман флота 1-го ранга) oli Nõukogude Liidu mereväes aastatel 1935–1940 kehtinud sõjaväeline auaste, mis vastas Venemaa mereväes laevastikuadmiralile. 1. järgu laevastikuflagman oli mereväelaste kõrgeim auaste. Punaarmee maa- ja lennuväes aastatel 1935–1940 vastas sellele 1. järgu armeekomandöri auaste. Sellest madalam auaste oli 2. järgu laevastikuflagman. Auastme on saanud ainult kaks inimest, mõlemad 20. novembril 1935. 1935 – Mihhail Viktorov (1894–1938), Vaikse ookeani laevastiku juhataja 1935 – Vladimir Orlov (1895–1938), Punaarmee merejõudude ülem Orlov represseeriti 1937., Viktorov 1938. aastal. Знаки различия Рабоче-Крестьянского Красного Флота. opoccuu.com
Harivaablased

Harivaablased (Argidae) on kiletiivaliste (Hymenoptera) seltsi ja pidevkehaliste (Symphyta) alamseltsi kuuluv putukate sugukond. Sugukonda kuulub umbes 800 liiki. Euroopas elab neist umbes 40 liiki. Eestis 14 liiki. Aproceros Arge – harivaablane (Eestis 11 liiki) Aproceros leucopoda – jalaka-harivaablane Arge pullata – kase-harivaablane Arge ustulata – harilik harivaablane lehevaablased Voolma, Kaljo 2017. Harva nähtav harivaablase hulgisigimine. Eesti Loodus 6/7: 38–41.
Kontradmiral-insener

Kontradmiral-insener (kuni 1971 insener-kontradmiral; vene keeles контр-адмирал-инженер; kuni 1971 инженер-контр-адмирал) oli Nõukogude Liidu mereväes alates 1940. aastast Nõukogude armees (kuni 1946 Punaarmees) kehtinud sõjaväeline auaste, mille analoog Venemaa mereväes on kontradmiral. Kontradmiral-insenerist kõrgem auaste oli viitseadmiral-insener ja madalam auaste 1. järgu kapten-insener. Nõukogude armee (kuni 1946 Punaarmee) maaväes vastas kontradmiral-insenerile kindralmajori auaste. 1940 – Nikolai Issatšenkov (1902–1969), NSV Liidu Sõjalaevastiku laevaehituse valitsuse ülem 1940 – Pjotr Papkovitš (1887–1946), Vorošilovi-nimelise mereväeakadeemia professor, NSV Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliige 1941 – Voldemar Madissov (1871–1951), eesti päritolu Vorošilovi-nimelise mereväeakadeemia professor 1941 – Aksel Berg (1893–1979), Vorošilovi-nimelise mereväeakadeemia professor, hilisem NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemik 1943 – Vassili Burhanov (1908–1982), Vaikse ookeani laevastiku juhataja abi tagala alal, hilisem Põhjameretee Peavalitsuse ülem 1944 – Vsevolod Berjozkin (1899–1946), hüdrograaf, professor 1944 – Boriss Žukov (1900–1961), sõjaväehüdrograaf, NSV Liidu Sõjalaevastiku hüdrograafia valitsuse ülem 1944 – Konstantin Sokolski (1902–1969), NSV Liidu Sõjalaevastiku miini-torpeedo valitsuse ülema asetäitja 1945 – Nikolai Zubov (1885–1960), okeanoloog ja polaaruurija, Riikliku Okeanograafilise Instituudi ülem 1951 – Pavel Kotov (1911–2007), NSV Liidu Sõjalaevastiku laevaehituse peavalitsuse ülem 1951 – Pjotr Fomin (1904–1976), tuumarelva katsetaja Boriss Žukov, sõjaväehüdrograaf Konstanton Sokolski, sõjaväehüdrograaf Konstanton Sokolski, sõjaväehüdrograaf Nikolai Zubov, okeanoloog 2. järgu insener-flagman
Viitseadmiral-insener

Viitseadmiral-insener (kuni 1971 insener-viitseadmiral; vene keeles вице-адмирал-инженер; kuni 1971 инженер- вице-адмирал) oli Nõukogude Liidu mereväes alates 1940. aastast Nõukogude armees (kuni 1946 Punaarmees) kehtinud sõjaväeline auaste, mille analoog Venemaa mereväes on viitseadmiral. Viitseadmiral-insenerist kõrgem auaste oli admiral-insener ja madalam auaste kontradmiral-insener. Nõukogude armee (kuni 1946 Punaarmee) maaväes vastas viitseadmiral-insenerile kindralleitnandi auaste. 1944 – Aksel Berg (1893–1979), NSV Liidu Riikliku Kaitsekomitee raadiolokatsiooni nõukogu esimehe asetäitja, professor, NSV Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliige 1944 – Nikolai Matussevitš (1879–1950), Vorošilovi-nimelise mereväeakadeemia laevajuhtimise kateedri ülem, professor 1944 – Nikolai Issatšenkov (1902–1969), NSV Liidu Sõjalaevastiku laevaehituse valitsuse ülem 1958 – Pavel Kotov (1911–2007), NSV Liidu Sõjalaevastiku laevaehituse ja relvastuse ülema asetäitja 1958 – Pjotr Fomin (1904–1976), tuumarelva katsetaja
Admiral-insener

Admiral-insener, a-ni 1971 insener-admiral (vene keeles адмирал-инженер, a-ni 1971 инженер-адмирал) oli Nõukogude Liidu mereväes alates 1940. aastast Punaarmees (a-st Nõukogude armees) kehtinud sõjaväeline auaste, millele Venemaa mereväes vastab admiral. Insener-admirali auaste kehtestati 7. mail 1940 Nõukogude Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi määrusega. 18. novembril 1971 muudeti nimi admiral-inseneriks. See oli oma väeliigi kõrgeim aukraad, sellest madalam oli viitseadmiral-insener (a-ni 1971 inener-viitseadmiral). Nõukogude Liidu maaväes vastas sellele kindralpolkovnik. Auaste kaotati 26. aprillil 1984. Admiral (Nõukogude Liit) Insener-laevastikuflagman
Nõukogude Liidu laevastikuadmiral

Nõukogude Liidu laevastikuadmiral (vene keeles Адмирал Флота Советского Союза) oli Nõukogude Liidu 1955. aastal kehtestatud kõrgeim sõjaväeline auaste mereväes. Sellest madalam auaste oli laevastikuadmiral. Nõukogude armee maavägedes vastas sellele Nõukogude Liidu marssali auaste. Адмирал флота, Адмирал Флота Советского Союза: история званий saidil flot.com
Reinu põik

Reinu põik on tänav Viljandis. Tänav ühendab Reinu teed ja Imavere – Viljandi – Karksi-Nuia maanteed. Tänava pikkus on 335 m. "Viljandi linna kohalike teede nimekiri" (PDF). Riigi Teataja. Viljandi Linnavolikogu. 5. märts 2018. Lisa Viljandi Linnavolikogu 22.02.2018 määrusele nr 12. Vaadatud 21.08.2018.
Gregory Jarvis

Gregory Bruce Jarvis (24. august 1944 Detroit, Michigan – 28. jaanuar 1986 Cape Canaveral, Florida) oli Ameerika Ühendriikide insener ja astronaut. Ta sai 1967. aastal Buffalo Ülikoolist bakalaureusekraadi elektrotehnikas ja 1969. aastal samal erialal magistrikraadi Northeasterni Ülikoolist. NASA valis ta 1984. aastal laadungi spetsialistiks ning ta määrati missioonile STS-51-L. Jarvis hukkus 28. jaanuaril 1986 Challengeri katastroofis. "Gregory B. Jarvis". NASA. Vaadatud 8. august 2018. Gregory Jarvise biograafia NASA kodulehel (inglise keeles)
Elul

Elul (heebrea keeles אֱלוּל) on juudi kalendris tsiviilaasta 12. ja sakraalaasta 6. kuu. Kuus on 29 päeva. Gregoriuse kalendris langeb ta tänapäeval enamasti augustile ja septembrile. Kuu nimi pärineb akadi keelest. 10 Facts About the Month of Elul Hidabroot
Kalmu tänav (Viljandi)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Kalmu tänav on tänav Viljandis. Tänav on ida-läänesuunaline ning see ühendab Riia maanteed ja Reinu teed. Tänava põhjaservas asuvad Viljandi vana kalmistu, Viljandi Garnisoni kalmistu ja Viljandi Saksa sõjaväekalmistu. Tänava pikkus on 147 m. "Viljandi linna kohalike teede nimekiri" (PDF). Riigi Teataja. Viljandi Linnavolikogu. 5. märts 2018. Lisa Viljandi Linnavolikogu 22.02.2018 määrusele nr 12. Vaadatud 21.08.2018.
Lucas Lima

Lucas Rafael Araújo Lima (sündinud 9. juulil 1990 Marílias) on Brasiilia jalgpallur, poolkaitsja. Ta mängib Brasiilia kõrgliigaklubis Santos. Lucas Lima alustas klubikarjääri São Paulo osariigi väikeklubis Inter de Limeira. 2012. aastal liitus ta Brasiilia kõrgliigaklubiga Internacional. 2013. aasta hooaja veetis ta Brasiilia esiliiga klubis Sport. 2014. aasta veebruaris sõlmis ta nelja aasta pikkuse lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Santos. Esimesel hooajal lõi ta kõrgliigas kolm väravat ning sai klubi meeskonnas üheks olulisemaks mängijaks. 2017. aasta lõpus liitus ta Palmeirasega. 2018. aastal tuli ta klubiga Brasiilia meistriks. 2021. aastal läks ta laenule Fortalezasse, kus mängis kaks aastat. 2023. aasta veebruaris naasis ta Santosesse. Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi ta 5. septembril 2015 sõprusmängus Costa Rica vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 13. novembril 2015 MM-i valikmängus Argentina vastu. 2016. aasta Copa América Centenario teises alagrupimängus lõi ta värava Haiti vastu. Santos Campeonato Paulista: 2015, 2016 Palmeiras Campeonato Brasileiro Série A: 2018 Campeonato Paulista: 2020 Copa Libertadores: 2020 Copa do Brasil: 2020 Fortaleza Copa do Nordeste: 2022 Campeonato Cearense: 2022  Lucas Lima – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Lucas Lima Soccerway lehel