laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Leo Sepp

Leo Bodo Sepp (7. november 1892 Simuna – 13. detsember 1941 Ussollag, Permi oblast) oli Eesti poliitik, rahandustegelane ja kirjanik (pseudonüüm Rein Sarvesaare). Leo sündis 26. oktoobril 1892 Virumaal vallakirjutaja pojana. Ta õppis Tartu Reaalkoolis ja kõrghariduse omandas Riia Polütehnikumi kaubandusosakonnas 1914. aastal. Leo Sepp oli korporatsioon Vironia liige. 1913. aastast alates töötas Sepp Viljandi Vastastikuse Krediitühingu asjaajajana. Pärast veebruarirevolutsiooni puhkemist valiti Sepp 1917. aasta mais Viljandi maakonna miilitsaülem ja juulis Viljandi maakonna valitsuse esimees. 1918. aastal vangistati Sepp enamlaste võimude korraldusel ja saadeti koos teiste Viljandi juhtivate tegelastega Peterburi Krestõ vanglasse, kust ta vabanes pärast Bresti rahu sõlmimist, 1918. aasta märtsis. Sepp osales Vabadussõjas 1. Ratsapolgu koosseisus, hiljem määrati ta riigikontrolli sõjaväeosakonna peakontrolöriks. Pärast sõda tehti Sepast 1921. aasta mais Eesti Panga direktor. Detsembris 1924 kutsuti ta Jüri Jaaksoni moodustatud valitsusse rahaministriks, sellel positsioonil püsis Sepp mitme valitsuse koosseisus kuni detsembrini 1927, korraldades ka 1927. aasta rahareformi, mida rahvusvahelised uurijad on hiljem pidanud oma aja üheks eesrindlikumaks rahareformiks maailmas. 1928. aastal asus ta Kommertspanga direktori kohale Tallinnas. 1930. aastate alguses tegutses Sepp mitmes eraettevõttes direktorina. 1935–1938 oli ta Riias Rigas Manufaktura direktor Eesti aktsionäride esindajana. 1938. aasta mais valiti Sepp majandusministriks, kuhu ta jäi kuni 1940. aasta juunivalitsuseni. Ta oli tuntud oma selge visiooni tõttu, kuidas peaks Eestit majandama. Näiteks ütles ta 30. novembril 1938 Riigivolikogus: "Mina ütlen aga, et oleme rikas rahvas, rahvas, kes võib iga aasta – koguni oma tervise rikkumiseks – ära raisata tubaka ning alkoholi peale üle 30 miljoni krooni. Kui teie ütlete, et valitsus oma poliitikaga rahvast on õpetanud jooma, siis ei ole see õige. – Kui nüüd on välja antud tubaka ja alkoholi peale 33,9 miljonit paberikrooni, siis anti 1928. a. selle peale 31,5 milj. kuldkrooni. Kui niisugune rikas rahvas ise ei oska väikest osagi sellest raiskamisest kulutada millegi ilusama, kaunima ja jäädavama loomiseks, siis on riigivõim kohustatud seda korraldama." Sepp arreteeriti NKVD poolt 1941 ning suri vangistuses. 1939 – Valgetähe I klassi teenetemärk Läti Kolme Tähe ordeni I klassi kavaler "MAJANDUSMINISTER LEO SEPP". Järva Teataja. 09.05.1938. Kodumaale tagasi jõudnud pantwangid., Postimees (1886-1944), nr. 26, 30. märts 1918 Rahvusliku suurtööstuse loomisele. Rahvaleht, 1. detsember 1938, nr. 227, lk. 7. 300.000 inimest ootab õiget töölerakendamist. Rahvaleht, 29. mai 1940, nr. 124, lk. 7–8. Leo Sepp Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Dalälven

Dalälven on jõgi Rootsi keskosas. Voolab Dalarna põhjaosast Upplandi, kus suubub Läänemere Põhjalahte. Jõe põhjaosa jaguneb Österdalälveniks ja Västerdalälveniks, mis ühinevad Djuråsis. Jõe pikkus on 542 km ning see on Rootsis pikkuselt kolmas jõgi.
Johori väin

Johori väin on väin, mis ühendab Lõuna-Hiina merd Malaka väinaga ja eraldab Singapuri Euraasia mandrist. Väina pikkus on umbes 50 km, laius 1...5 km. Väina ületavad tamm ja sild.
Henrik Dam

Carl Peter Henrik Dam (21. veebruar 1895 Kopenhaagen – 17. aprill 1976) oli taani biokeemik ja füsioloog. Ta pälvis 1943 Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna. Ta avastas K-vitamiini ning selle rolli inimese füsioloogias.
Tamm (ehitis)

Mitte segi ajada paisuga Tamm (ka kaldavall) on pinnaspaisutaoline vesiehitis, mis võimaldab veekogu voolu suunata (juhttammid) või kaitseb veekogu üleujutuste ja lainete või hoovuste purustava toime eest (näiteks poldritammid). Tamm võib olla nii inimese ehitatud kui ka looduslik. Ehituselt sarnaneb tamm muldpaisuga. Eristatakse survelisi ja surveta tamme. Survelised tammid rajatakse jõe või mere kaldale näiteks üleujutuste vältimiseks, kanali vallitamiseks või hüdrosõlme ehitiste ühendamiseks kallastega. Nad on ette nähtud vastu pidama kõrge veeseisu suurele survele. Seevastu surveta tamme ehitatakse selleks, et reguleerida jõgede voolu või parandada veelaske- ja veehaardeehitiste töö või laevasõidu tingimusi. Tammid on kaldakindlustiste kõige tähtsam rühm. Kaldakindlustised rajatakse veekogude kallaste kaitseks lainete, jää ja teiste looduslike tegurite purustava toime eest. Sealjuures eristatakse aktiivseid ja passiivseid kaldakindlustisi. Aktiivsed kaldakindlustised rakendavad voolu energiat kalda täitmiseks setetega. Nende hulka kuuluvad buunid, reguleerimistammid, voolusuunamiskilbid ja lainemurdjad. Passiivsed kaldakindlustised on tugevad ja püsivad konstruktsioonid, mis võtavad vastu voolava vee energiat. Nende hulka kuuluvad näiteks merede tüünestusseinad, kividest ja muudest massiivelementidest puistud ning gabioonidest ja betoonplaatidest ehitised. Buun ehk kannustamm on selline vesiehitis, mis kuulub tammi juurde, aga paikneb sellega (järelikult ka kaldaga) risti või väikese nurga all. Buunid reguleerivad voolu ning kaitsevad mere või jõe kallast ärauhtumise eest. Buunid on tammidest palju väiksemate mõõtmetega, aga see-eest rajatakse neid ühe tammi juurde palju. Tammi ja paisu peamine põhimõtteline erinevus on selles, et tamm paikneb vaadeldava veekogu suhtes (eriti hästi ilmneb see jõgedel) piki seda (rööbiti), pais aga viimasega risti; esitatud eristamisalus ei pruugi alati kehtida. Argikeeles kasutatakse sõna "tamm" ka paisu tähenduses. "Sõnaseletus EnDic2004-s". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. oktoober 2011. Vaadatud 19. septembril 2009. Tehnikaleksikon, lk 494 Tehnikaleksikon, lk. 179 Tehnikaleksikon, lk. 180 Tehnikaleksikon, lk. 58
Damaskuse teras

Damaskuse teras ehk bulatt-teras ehk damaskus ehk damask on 1,2–1,8% süsinikku sisaldav sitke, kõva ja elastne teras. Selle pinda damaskitakse. Uuemad uuringud on näidanud, et Damaskuse terase teevad tugevaks temas leiduvad süsiniknanotorud. Indias, Süürias, Iraanis ja mujal valmistati keskajal sellest külmrelvi. Mõned on arvanud, et viikingiaegsed damaskitud terasest mõõgad olid Damaskuse terasest. Nii see tegelikult ei ole, damaskitud teraga mõõga valmistamine ja struktuur erineb Damaskuse terasest mõõga omast. ""Nanotehnoloogia tumedam külg"". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. märts 2011. Vaadatud 15. märtsil 2011. http://templ.net/english/making-welded_steel.php https://en.wikipedia.org/wiki/Damascus_steel https://en.wikipedia.org/wiki/Pattern_welding
Pais

Mitte segi ajada tammiga Pais on enamasti inimese ehitatud vesiehitis, mille eesmärk on kas veevoolu tõkestada või selle taha vett paisutada (tekitada veehoidla) ning tekitada energiat sealt läbi voolava vee kaudu.[viide?] Üldjuhul paikneb pais veekoguga (tavaliselt jõega) risti.[viide?] Maailma kõrgeim pais on Tadžikistanis paiknev Nureki pais, mis on 300 meetrit kõrge. Ehitusjärgus on 305 m kõrgune betoonkaarpais Jinping I pais Hiinas, mis plaani järgi valmib 2014. Euroopa kõrgeim ja maailma kõrguselt kolmas pais on Šveitsis asuv Grande Dixence'i pais, mida ehitati 1953–1964 ja mis on 285 meetrit kõrge.[viide?] Ehitise mahu poolest maailma suurim pais on USA-s asuv New Cornelia Tailings, mis valmis 1973 ja mille ruumala on 209,5 miljonit kuupmeetrit. Teisel ja kolmandal kohal on Euroopa suurimad paisud, Venemaal asuvad 1952 valminud Verhne-Svirskaja pais Oneegal (185,5 miljonit m³) ja Kuibõševi veehoidla ees asuv 1955 valminud Samaara pais Volgal (169 miljonit m³). 2010. aasta lõpu seisuga on maailmas ehitusjärgus kaks paisu Argentinas ja üks Kanadas, mis valmides on maailma kolm kõige suuremat.[viide?] Paisu taga olevatest veehoidlatest on maailma suurim 1983 valminud Itaipu paisu taha Paraná jõele Brasiiliasse ja Paraguaysse tekkinud Itaipu järv. 7. kohal on Euroopa suurim ja Venemaa suuruselt teine veehoidla, 1958 valminud Volga hüdroelektrijaama paisu taha Volgale tekkinud Volgogradi veehoidla.[viide?] Paisud võivad olla ka looduslikud, kui näiteks koprad on mingi veelõigu maha langetatud puude või muu risuga tõkestanud.[viide?] Argikeeles kasutatakse paisu tähenduses ka sõna "tamm", mis terminina tähendab teist tüüpi vesiehitist (tamm). Esimene pais ehitati umbes 3000 aastat eKr. Selleks oli Jawa pais, mis asus Jordaanias. Enamik iidsetest paisudest olid kruusa ja müüritisega ehitatud lihtsad gravitatsioonipaisud, kuid Jawa paisu tugevdati kividega, täites ülesvoolu seina tagust, et seina kaitsta. Selline ohutusabinõu oli sel ajal uuenduslik. Järgnevate iidsete paisude ehitus ja töökindlus oli varieeruv. Umbes 400 aastat pärast väga tõhusa Jawa paisu rajamist ehitasid egiptlased Sadd el-Kafara paisu, tõenäoliselt selleks, et varustada kohalikke karjääre Kairo ümbruses veega. Niisutuse otstarbeks varustasid Niiluse üleujutused talunikke rohke veega.[viide?] Aswāni pais Krasnojarski pais Oroville'i pais gravitatsioonipais ülevoolupais Guinness Book of Records 1997, lk 108–109. ISBN 0-85112-693-6 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. juuni 2018. Vaadatud 6. juunil 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Damast

Damastiks nimetatakse tänapäeval sissekootud mustriga kangast, mille muster tuleneb koe- ja lõimeatlassi vaheldumisest. Algselt nimetati damastiks Hiinast Damaskuse kaudu toodud kirjut rasket siidriiet.
Lõuna-Georgia

Lõuna-Georgia on saar Atlandi ookeani lõunaosas. Saare pindala on 4144 km². Saar on mägine, kõrgus kuni 2934 meetrit. Valitseb lähisantarktiline kliima. Suurem osa saarest on kaetud liustikega. Falklandi sõja käigus oli lühikest aega okupeeritud Argentina poolt. Kuulub Suurbritanniale. Lõuna-Georgia ja Lõuna-Sandwichi saared
Damiano Damiani

Damiano Damiani (23. juuli 1922 Pasiano di Pordenone – 7. märts 2013 Rooma) oli itaalia filmirežissöör ja -stsenarist.
Klassikaline majandusteadus

Klassikaline majandusteadus ehk klassikaline poliitiline ökonoomia on mõtteviis majandusteaduses, mis tegeles majanduskasvuga seotud küsimuste uurimisega. Klassikaline majandusteadus tähendas üleminekut merkantilismilt tänapäevasele majandusteadusele. Klassikalise majandusteooria peamisteks arendajateks peetakse Adam Smithi, David Ricardot, Thomas Malthusi ja John Stuart Milli. Mõnedes käsitlustes loetakse klassikalisteks majandusteadlasteks ka William Petty, Johann Heinrich von Thünen ja Karl Marx. Klassikalised majandusteoreetikud uskusid isereguleeruvatesse turgudesse ilma välise sekkumiseta. Adam Smith viitas nii-öelda "nähtamatule käele", mis juhib turge oma loomuliku tasakaalu suunas nii, et puudub vajadus valitsuse sekkumiseks. Vastandudes keinslikule majandusteooriale, eeldab klassikaline majandusteooria nii hüviste kui ka hindade paindlikkust. Teine põhiline eeldus tugineb Say seadusele: pakkumine loob enesele vastava nõudluse, see tähendab, et tootmine tekitab piisavalt tulu, et ostetakse ära kõik toodetud hüvised. Veel üks klassikalise teooria alustalasid on säästude ja investeeringute võrdsuse eeldamine, mille peaks tagama paindlikud intressimäärad. Adam Smithi 1776. aastal kirjutatud The Wealth of Nations peetakse klassikalise majandusteaduse alguseks. Nad olid aktiivsed 19. sajandi keskpaigani ja neile järgnes neoklassikaline koolkond Inglismaal umbes 1870. William Petty, kes tegutses 17. sajandil, oli Inglismaa klassikalise majandusteaduse tähtsaim esindaja. Ta rõhutas, et eri valdkondades tehtav töö pole ühesuguse väärtusega. Pierre Boisguillebert Prantsusmaalt leidis, et riigi rikkuse ja võimu aluseks on põllumajandus. Keskendas peatähelepanu kauba tõelisele ehk õiglasele väärtusele. Tõeline väärtus on teine selline kaup, mille valmistamiseks on kulutatud sama palju tööaega. Mõneti oli ta naturaalmajanduse ideoloog ja leidis, et väärtuste võrdlemisel raha ainult segab. Sama ajastu majandusteadlasi on teise jaotuse järgi liigitatud ka poliitilise ökonoomia teadlaste alla ning seda lähtuvalt majandusteaduse tolleaegsest seotusest riigiga.
Hallrästas

Hallrästas (Turdus pilaris) on linnuliik rästaslaste sugukonnast rästa perekonnast. Hallrästas pesitseb Põhja-Euroopas ja Siberis kuni Leenani. Talvitub Kesk- ja Lõuna-Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Väike-Aasias. Samas headel pihlaka-aastatel jääb osa hallrästaid isegi Soome talvituma. Euroopa (ilma Venemaata) hallrästa populatsiooni moodustab 5–8 miljonit isendit[viide?]. Eestis on hallrästas üsna arvukas haudelind, kelle pesitsusaegset arvukust hinnatakse 100 000 – 200 000 paarile, talvist arvukust 1000 – 100 000 isendile. Täiskasvanud linnu pikkus on 25–28,5 cm, tiiva pikkus 14–15 cm, tiibade siruulatus ca 43 cm ja kaal ca 100 g. Hallrästa pea ja kaela ülapool on terashallid. Peas on mustad tähnid. Selg ja õlad on tumekastanpruunid, tiivad ja saba mustjaspruunid. Alakael, pugu ja rind on rusked mustade pikilaikudega. Kõhualuse keskosa on valge, päranipuala valge. Noorlinnud on kirjud: keha ülapool on pruunikas, seljal heledate triipudega, alapool on ookrivärvi ja tumedate laikudega. Hallrästas sööb väheliikuvaid maismaaputukaid ja nende vastseid, hulkjalgseid, vihmausse, väikesi limuseid ja ämblikke. Suve lõpul ja sügisel läheb ta peaaegu täielikult üle taimetoidule, süües eriti pihlaka- ja muid marju, põhjustades suuri kahjusid marjakasvandustes. Marjade söömisega soodustab ta mitme puu (kadakas, lodjapuu, pihlakas, viirpuu) levimist. Hallrästas saabub enamikus levilas pesitsuspaika aprilli keskel. Hallrästas pesitseb kolooniatena. Sageli rajab koloonia 2–3 pesa ühe puu otsa, aga kokku on koloonias 10–30 paari, vahel rohkemgi. Kui linde ei häirita, on pesad 1–4 m kõrgusel maapinnast, metsas ehitatakse pesad kõrgemale, 7–10 m kõrgusele ja isegi kõrgemale. Pesa on suur poolkerajas ehitis, mis koosneb kõrreliste mullustest lehtedest, juurtest ja taimevartest. Pesa tugevdatakse saviga. Seestpoolt on ta vooderdatud saviga segatud samblatükikestega ja kuivade kõrrekestega. Pesa ehitamiseks kulub rästapaaril 4–5 päeva. Emaslind haub 12 päeva. Sama kaua viibivad pojad pesas. Sel ajal isaslind kaitseb pesa: tungib ründajale valju kädinaga kallale ja pasandab tema peale. Sellest on tulnud rahvapärane nimetus "paskrästas". Poegi toidavad mõlemad vanemad. Pesast lahkudes ei ole pojad veel iseseisvad, vaid vanemad peavad neid veel kaua õpetama. Hallrästa rinnaliha peetakse suureks delikatessiks.[viide?] BirdLife International (2008). Turdus pilaris. IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN 2008. "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2003–2008" (PDF). Hirundo. Eesti Ornitoloogiaühing. 2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2011. Vaadatud 26. oktoobril 2011. "Loomade elu", 6. kd, lk 368 Hallrästas andmebaasis eElurikkus
Ersa keel

Ersa keel (эрзянь кель, erzänj kelj) kuulub soome-ugri keelte volga rühma. Seda kõneleb umbes 500 000 ersat, kes elavad peamiselt Volga keskjooksul Mordva Vabariigi idaosas ja Orenburgi, Nižni Novgorodi, Samara ja Uljanovski oblastites; samuti Baškortostanis, Tatarstanis ja Tšuvaššias. Ersa keelega sarnaneb väga mokša keel, koos nimetatakse neid ka tihti mordva keelteks. Teine lähem sugulaskeel on mari keel. Ersa keelt peetakse ohustatud keeleks. Ersa keelt kirjutatakse kirillitsas: Kirjakeel kujunes vene tähestiku baasil välja aastal 1925. мезе "mis", ки "kes", кода "kuidas", зняро, зяро "kui palju", косо "kus", ков "kuhu", знярдо, зярдо "millal", кодамо "milline", мень "missugune", мекс "miks". Ersa keelt tarvitatakse Mordva vabariigis tele- ja raadiosaadetes. Ersa keeles ilmuvad ajalehed Erzjan Pravda ja Erzjan Mastor. Ersa keele päev Ersa kirjandus Mordva Mokša keel Soome-ugri keeled David Dale. The first neural machine translation system for the Erzya language. arXiv:2209.09368 [cs.CL]. 2022. DOI:10.48550/arXiv.2209.09368 http://www.helsinki.fi/~tasalmin/europe_report.html Vikipeedia ersa keeles Eesti-ersa sõnaraamat Ersa, komi, mari, mokša ja udmurdi nimede kirjutamine eesti tekstis Ersa-vene-ersa sõnaraamat Ersa ja mokša keel ohuga silmitsi. Sirp, 24. september 2010
Wes Brown

Wes Brown (õieti Wesley Michael Brown; sündinud 13. oktoobril 1979 Manchesteris Longsightis) on Inglismaa jalgpallur, kaitsja. Suurema osa klubikarjäärist mängis ta Manchester Unitedis. Manchester United Premier League: 1998–99, 2000–01, 2002–03, 2006–07, 2007–08 FA Cup: 1998–99, 2003–04 Football League Cup: 2005–06, 2009–10 FA Community Shield: 2007, 2008 UEFA Meistrite Liiga: 1998–99, 2007–08  Wes Brown – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Maltspuit

Maltspuit on puu tüve välimine ksüleemi osa, mis kasvavas puus sisaldab elusrakke ja juhib mahla juurtest lehtedesse. Puu kasvamisel moodustuv uus puit on maltspuit. Sellest väljapoole jääb niin. Vananev puu ei vaja tüve jämenedes enam vee ja toitainete transpordiks kogu ristlõiget; seetõttu 30…40-aastasel puul tüve siseosas elutegevus aeglustub ning eluskude pikkamisi sureb. Maltspuit muutub lülipuiduks, mille ülesandeks jääb puule tugevuse andmine. Enamasti on maltspuit oma heledama värvuse tõttu selgelt lülipuidust eristatav. Küpsel puul moodustab maltspuit tavaliselt umbes poole tüve mahust. Et lülipuit hakkab moodustuma tüve tüükaosas, on ladvaosas maltspuidu osakaal alati suurem. Mida suurem võra ja lopsakam lehestik, seda suurem on tavaliselt maltspuidu osakaal tüves. Ka kiirekasvuliste ja lagedal kasvavate puude puhul on maltspuitu suhteliselt rohkem. Maltspuit sisaldab lülipuidust oluliselt rohkem niiskust; ka maltspuidu kevad- ja sügispuidu niiskusesisaldus on väga erinev (kevadpuidul kuni viis korda suurem). Mõnel puul (näiteks lepp, haab, kask) lülipuit puudub. Selliseid puid nimetatakse maltspuidulisteks. Puit Lülipuit Endel Saarman. "Puiduteadus", ISBN 9985882237
Lülipuit

Lülipuit on puu tüve sisemine ksüleemi osa, mis kasvavas puus ei sisalda enam elusrakke ega juhi enam mahla. Lülipuidu peamine ülesanne on tüvele tugevuse andmine. Lülipuit tekib, kui vananev puu ei vaja tüve jämenedes enam vee ja toitainete transpordiks kogu ristlõiget ning toitaineid juhtiv maltspuit muutub lülipuiduks. Umbes 30…40-aastasel puul tüve siseosas elutegevus aeglustub ning eluskude pikkamisi sureb. Lülipuit on väga sageli maltspuidust tumedama värvusega, kuid alati ei ole ta maltspuidust selgelt eristatav. Näiteks tammel ja männil on erinevus hästi nähtav, kuid näiteks kuusel ei ole lülipuit värvuse järgi maltspuidust eristatav ning seda piirkonda nimetatakse kuusel ka küpspuiduks. Lülipuidu värvus võib varieeruda kollakast pruuni või mustani (mustal eebenipuul). Näiteks hariliku guajakipuu lülipuit on aga hoopis rohekas. Mõnel puul (näiteks kasel, lepal ja haaval) lülipuit puudub; neid nimetatakse maltspuidulisteks. Kasel ja pöögil võib esineda väärlülipuit, mille põhjustajaks peetakse seenkahjustusi ja mädanikke. Küpsel puul moodustab lülipuit tavaliselt umbes poole tüve mahust. Et lülipuit hakkab moodustuma tüve tüükaosas, on ladvaosas lülipuidu osakaal alati väiksem. Puit Maltspuit Endel Saarman. "Puiduteadus", ISBN 9985882237
Jarmo Virmavirta

Jarmo Virmavirta (sündinud 9. mail 1940) on soome ajakirjanik. Jarmo Virmavirta on hariduselt jurist. Ta on olnud ajalehtede Turun Sanomat ja Uusi Suomi peatoimetaja, Yleisradio uudistetoimetuse juht ning Rahvusliku Koonderakonna infojuht. 2001. aastast elab Jarmo Virmavirta Tallinnas ning on Postimehe kolumnist. Ta on kirjutanud mitu raamatut, muu hulgas golfist ja Turu ajaloost, kuid ka näiteks laulja Eino Gröni eluloo. Jarmo Virmavirta harrastab akvarellikunsti; tal on olnud näitusi nii Eestis kui ka Soomes. Ta on saanud Soomes professori aunimetuse. "Paasikiven perilliset" 1973 "Politiikan äänetön yhtiömies" 1977 "Herää Suomi" 1992 Jarmo Virmavirta: Põhjanaabrite uued tuuled Postimees, 20. märts 2007 Jarmo Virmavirta: juubeliaasta mõtestab muutusi Postimees, 11. juuli 2007 Jarmo Virmavirta: Jeppe joob ja ega selle vastu saa Postimees, 30. august 2007 Jarmo Virmavirta: räägitakse virtuaalilmas, teoks tehakse tegelikkuses Postimees, 13. november 2007 Jarmo Virmavirta: Ahtisaari on vägagi soomlane Postimees, 14. oktoober 2008 Jarmo Virmavirta: väljakutse iseseisvusele Postimees, 5. detsember 2008 Jarmo Virmavirta: «pingviinide paraadist» Soomes Postimees.ee, 16. märts 2009 Jarmo Virmavirta: Medvedev Soomes, Aleksander I jälgedes Postimees.ee, 28. aprill 2009 Jarmo Virmavirta: taas Ultima Thules Postimees, 14. august 2009 Jarmo Virmavirta: sisserändajaist pole pääsu Postimees, 12. jaanuar 2010 Jarmo Virmavirta: Soomel pole põhjust vabandust paluda Postimees, 1. märts 2010 Jarmo Virmavirta: euroga liitriigi poole Postimees, 11. jaanuar 2011 Jarmo Virmavirta toteutti unelmansa, soome keeles
Casiquiare

Casiquiare ([kasikj´aare]; hispaania Río Casiquiare, ka Caño Casiquiare) on jõgi Lõuna-Ameerikas. Jõe pikkus on 326 km. Casiquiare jõgi on Orinoco harujõgi. Voolab valdavalt edelasse. Ühinedes Guainía jõega, moodustab Rio Negro. Casiquiare jõgi on mudase veega. Casiquiare muudab eriliseks asjaolu, et ta on looduslikult kujunenud ühendus kahe suure jõgikonna – Orinoco ja Amazonase – vahel.
Damokles

Damokles oli legendi järgi Sürakuusa türanni Dionysios I või Dionysios II soosik 4. sajandi esimesel poolel eKr. Cicero jutustab teoses "Tusculanae disputationes" (5, 61–62) anekdoodi Damoklese mõõgast. Pole kindel, kas Damokles on ajalooline isik. Teda kirjeldatakse õukondlasena, kes ei olnud oma eluga rahul. Ta kadestas türanni võimu ja rikkust ning tõstis oma meelitustes alati esile nende eeliseid. Dionysios otsustas seetõttu näitlikustada Damoklesele nüüdseks kõnekäänuks saanud Damoklese mõõga abil mööduvust, eelkõige oma positsiooni mööduvust. Valitseja kutsus Damoklese pidusöögile ning pakkus talle võimalust istuda kuningliku laua ääres. Enne laskis ta aga Damoklese koha kohale riputada suure mõõga, mida hoidis kinni üksnes hobusejõhv. Kui Damokles märkas mõõka oma pea kohal, oli tal võimatu pakutud luksust nautida ning lõpuks palus ta võimalust mõnudest (ja nendega seotud ohust) loobuda. Damokles sai õppetunni, et rikkus ja edu ei kaitse ohtude eest.
William Dampier

William Dampier (august 1651 East Coker, Somerset, Inglismaa – märts 1715 London) oli inglise mereröövel, meresõitja, maadeavastaja ning geograaf. Ta tegi esimesena kolm ümbermaailmareisi.  William Dampier – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Danaiidid

Danaiidid (vanakreeka keeles Δαναΐδες) on vanakreeka mütoloogias kreeklaste esivanema, Liibüa kuninga Danaose 50 tütart (eri naistega), kes isa käsul kõik (peale Hypermnestra) pulmaööl tapsid oma noored abikaasad, Danaose venna Aigyptose pojad, kes olid neid sundinud endiga abielluma. Karistuseks pidid nad allilmas kandma vett aukudega vaati (danaiidide töö).
Jugorski Šar

Jugorski Šar on väin, mis ühendab Barentsi merd Kara merega ja eraldab Vaigatši saart Euraasia mandrist. Väina laius on 2,5 km, sügavus kuni 39 meetrit.
Đà Nẵng

Đà Nẵng ('suur jõgi', varem Tourane; eesti keeles varem Da-nang) on keskalluvusega linn Vietnami keskosas endise Lõuna-Vietnami põhjaosas Hàni jõe deltas. Đà Nẵng on oma loodusliku sadamakoha tõttu tähtis sadamalinn. Linnas asub Đà Nẵngi lennujaam. Đà Nẵngi Ülikool https://www.gso.gov.vn/en/px-web/?pxid=E0201&theme=Population%20and%20Employment https://monre.gov.vn/VanBan/Lists/VanBanChiDao/Attachments/3012/b4.3_Signed.pdf https://www.gso.gov.vn/en/px-web/?pxid=E0201&theme=Population%20and%20Employment
Enrico Dandolo

Enrico Dandolo (ladina Henricus Dandulus; umbes 1107 Veneetsia – 21. juuni 1205 Konstantinoopol) oli Veneetsia doodž 1192–1205. Neljandas ristisõjas rüüstati tema juhtimisel Konstantinoopol. Legendid temast ja ta haud on olulisel kohal Dan Browni romaanis "Inferno".
Giorgi Danelia

Giorgi Danelia (გიორგი დანელია; vene keeles Георгий Николаевич Данелия; 25. august 1930 Thbilisi – 4. aprill 2019 Moskva) oli gruusia päritolu Venemaa filmirežissöör ja stsenarist. Vene NFSV teeneline kunstitegelane (1965) Vene NFSV rahvakunstnik (1974) filmiauhind Oscar (1976) – filmi «Dersu Uzala» eest NSV Liidu riiklik preemia (1978) – filmi «Mimino» eest Tööpunalipu orden (1980) – 50. sünnipäeva puhul Vene NFSV riiklik preemia (1981) – filmi «Sügismaraton» eest Tbilisi aukodanik (1985) NSV Liidu rahvakunstnik (1989) Vene Föderatsiooni riiklik preemia (1997) Au orden (Gruusia) (2000) ordeni Teenete eest Isamaa ees II ja III järk (2010 ja 2000) Vene Föderatsiooni valitsuse kultuuripreemia (2014) Ikoonimaalija Andrei ordeni II järk (2015) – 85. sünnipäeva puhul Георгий Данелия, «Тостуемый пьёт до дна», часть первая Георгий Данелия, «Тостуемый пьёт до дна», часть вторая