Sunny Day Real Estate

Sunny Day Real Estate (ka SDRE) on emo / indie rock'i ansambel USA Washingtoni osariigist Seattle'ist. Sunny Day Real Estate moodustati aastal 1992 algselt nimega Empty Set. Bändis olid Dan Hoerner – kitarr, vokaal, William Goldsmith – trummid ja Nate Mendel – bass. Pärast esimese vinüülplaadi "Flatland Spider" väljaandmist toimus bändis mitu muudatust muusikalises suunas ja ansambli koosseisus. Mendel võttis end Empty Setist vabaks, et tuuritada oma teise bändiga. Samal ajal võttis bassimehe koha üle Hoerner ja bändiga liitus Jeremy Enigk. Peagi sai temast bändi laulja. Kui Hoerneri hääl oli olnud karm ja hardcore'ilik, siis Jeremy kile, mõnevõrra pingutatud hääl oli selle täielik vastand. Peagi naasis ka Mendel ning bänd võttis nimeks Sunny Day Real Estate. 1993. aastal anti välja teine vinüülplaat "Thief, Steal Me a Peach". 1994. aastal anti indie-plaadifirma Sub Pop kaudu välja debüütalbum "Diary". "Diary" sai palju positiivset kriitikat ning peagi mindi ka turneele. Lõpetanud 1994. aastal oma USA turnee, alustas bänd uue albumi sissemängimist. Kuigi avalikult pole seda arutatud, oli täiesti selge, et bändis oli sisekonflikte. Levisid kuulujutud, et see oli ka üks peamisi põhjuseid Enigki järsul pöördumisel kristlusse. 1995. aasta esimesel poolel teatas bänd laialiminekust. Laialimineku kohta oli palju juttu, aga vähe fakte. Peamiseks põhjuseks peeti Enigki kristlaseks hakkamist, kuid selle arvamuse tegid maatasa nii Enigk kui ka teised bändi liikmed. Kirjas "Sethile ja teistele lugejatele" vastas Enigk väidetele oma usu kohta ning eitas seost tema usu ja bändi lagunemise vahel. 1995. aasta novembris andis Sub Pop välja bändi teise albumi, "Sunny Day Real Estate", millel puudus kaane kujundus. Seda plaati on kutsutud ka "Roosaks albumiks" – vihjena täiesti roosale kaanele. Pärast laialiminekut alustas Enigk soolokarjääri, Hoerner töötas oma farmi kallal ning Goldsmith ja Mendel jätkasid Foo Fightersis, millega nad olid juba varem liitunud. Goldsmith hiljem lahkus sealt, aga Mendel jätkas. 1997. aastal alustas Sub Pop Enigki ja Hoerneriga arutlemist teemal, kas oleks võimalik välja lasta album SDRE rariteetsema muusikaga, mis sisaldaks lugusid vinüülidelt ja avaldamata palu. Avastades, et albumi jaoks polnud piisavalt materjali, otsustas bänd paari loo salvestamiseks uuesti kokku tulla. Nende mõne looga tegeledes avastasid bändi liikmed, et kunagised pinged on kadunud, ning otsustati jätkata tööd uue materjaliga. Lõpuks anti ka Sub Popile märku, et bänd soovib välja anda uue albumi. Alguses oli ka Mendel nõus SDRE-ga uuesti liituma, aga veidi aega enne plaadi salvestamise algust teatas ta, et ei soovi jätta seda, mis Foo Fightersiga saavutatud. 1998. aasta septembris anti välja "How It Feels to Be Something On", mis üllatas fänne küpsema ja täiskasvanulikuma suhtumisega. Mendelit asendas bändis Jeff Palmer. Peagi andis Sub Pop välja SDRE kontsertalbumi, mille pärast bänd selle plaadifirma juurest lahkus. Bändile ei sobinud, et neile ei jäänud võimalust otsustada lõpliku plaadikujunduse ja lugude üle. Uue plaadifirma otsimine oli vaevaline ning lõpuks liituti sõltumatu plaadifirma Time Bomb Recordsiga. 2000. aasta juunis anti välja album "The Rising Tied". Selle albumiga olid bändil suured lootused ning esimest korda bändi ajaloos alustati turneed Euroopas. Kuid turnee alguses selgus, et plaadifirma ei suuda toetada ookeanitagust turneed. Peagi selgus, et Time Bomb Records oli investeerinud suurema summa Peter Searcy plaadi "Could You Please and Thank You" turneesse, millel läks aga nii kehvasti, et plaadifirma oli pankroti äärel. Pärast tueneed ei suutnud plaadifirma enam bändigi ülal pidada ning peagi lõpetati üldse tegevus. Pettunud bänd läks lõplikult laiali. " Diary" (1994) " Sunny Day Real Estate" (aka LP2) (1995) "How It Feels to Be Something On" (1998) " Live" (1999) "The Rising Tide" (2000) Sethile ja teistele lugejatele Fännisait SDRE Sub Popi koduleht