Naiste olukord Keenias

Aafrika idaosas asuvas Keenias on naiste olukord väga kehv. Traditsioonilised ideed tüdrukute ning naiste rollidest ühiskonnas piiravad nende panust riigis. Sellised ettekirjutused hoiavad naisi tagasi olulistes arenduseesmärkides, eriti sellistes valdkondades nagu suure majanduskasvuga regioonid, toitumine ja toidutagatis, kuna neil ei ole õigust mainitud (ja veel teistelgi) teemadel sõna võtta. Keenia naised on ainult väga väikese kollektiivina esindatud positsioonidel, millel on õigus teha otsuseid. Neil on ka piiratud kättesaadavus haridusele, maa-alale ning töökohtadele. Naised, kes elavad maakohtades, kulutavad mitmeid tunde vee ja lõkkepuude hankimiseks, mis tähendab, et neil ei olegi võimalus koolitundides osaleda ning ajanappuse tõttu ei ole neil võimalik teenida raha või võtta osa muudest tegevustest. Briti kolonisatsiooni ajal keenialannad elasid perekonnaüksustes, mis olid Briti institutsioonide tõttu patriarhaalselt struktureeritud, mehed kontrollisid kõike. Pärast kolonisatsiooni lõppu elasid naised endiselt patriarhaalses ühiskonnas. Tol ajal said vaid üksikud noored naised haridust, seda tänu oma vanematele. Paljudel, kellel ei olnud võimalik kooli minna, sunniti abielluma, isegi siis, kui tüdruk oli vaid kaheteistkümneaastane. Pärast 1995. aastat on keenialannad end rohkem viinud kurssi naiste õiguste ning teadlikkusega, Paljud Keenia naised astusid seetõttu ka poliitikasse. Seksuaalse ahistamise karistamise karmistamine – seaduses on antud definitsioon sõnale "vägistamine" ning kirjeldatud karistusi, see kriminaliseerib seksuaalse ärakasutamise ning võtab seksuaalse ahistamise alla ka kambavägistamise, tahtliku nakatamise, kaubanduse, mis hõlmab seksiorjade ekspluateerimist ning lapsporno. Aastal 2008 alustas gümnaasiumihariduse rahastamist, mis tähendab, et tüdrukutel on nüüd suurem võimalus kooli minna. Keenial on ühendatud õigusruum, mis põhineb üldõigussüsteemil. Perekonnaseadused toetuvad endiselt lisaks seadusandlusele ka tavapärastele kristlaste, moslemite ja hindude seadustele. Olenemata sellest, et pidevalt toimuvad läbirääkimised nende seaduste ühtlustamisele, on ikkagi diskrimineerivad klauslid väga levinud, eriti need, mis puudutavad abielu, lahutust ja lapsehooldust. Lisaks diskrimineerivale seadusandlusele, tavapärastele ning religioossetele seadustele, on Keenias on laialdaselt levinud ka sellised tavad nagu pruutide müümine ja naiste pärandamine, mis kujutab endast naise pärandamist oma surnud mehe meessugulase poolt. Koduvägivald on riigis tavapärane – ei esine ühtegi konkreetset seadust, mis seda kriminaliseeriks. Samuti pole abielusisene vägistamine kuritegu, selle karistatavaks muutev seadus on 1999. aastast jõustumata. Enamasti koduvägivalla juhtumitega ei tegeleta, kannatanuid ei aidata. Vägistamine on samuti väga levinud, kuigi seda loetakse kuriteoks ning karistus võib olla eluaegne. Kaebusi vägistamise kohta on aga väga vähe, kuna naised kardavad ühiskonna tagasisidet. Keenias on ka paljud külad, kus on lubatud vaid naised (ka poisslapsed). Selline küla on näiteks Umoja küla. Keenia "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. november 2017. Vaadatud 2. novembril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. november 2017. Vaadatud 2. novembril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.theguardian.com/global-development/2015/aug/16/village-where-men-are-banned-womens-rights-kenya https://www.theguardian.com/global-development/2015/aug/16/village-where-men-are-banned-womens-rights-kenya