laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Riigivolikogu 68. valimisringkond

Riigivolikogu 68. valimisringkond asus Virumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Mahu, Kunda, Sõmeru ja Haljala vald. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8586 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Richard Koolman, August Leps ja Arnold Tartu (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 1110, 921 ja 4243 häält, seega valiti 68. valimisringkonnast Riigivolikogusse Arnold Tartu. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Bernhard Tinnuri, vastaskandidaat August Leps.
Aerobioos

Aerobioos ehk oksübioos on elu keskkonnas, kus leidub vaba (molekulaarset) hapnikku. Aerobioosi keskkonnaks on õhu, vee- ja mullakeskkond. Aerobioosi vastand on anaerobioos ehk elu keskkonnas, kus vaba hapnikku ei ole. Aeroobset keskkonda asustavad aeroobid, kes hapnikku kasutavad hingamisel orgaaniliselt ainelt pärinevate elektronide lõppaktseptorina. Aeroobid Aeroobne lagunemine Anaerobioos Mikroaerobioos
Natalja Lopuhhina

Natalja Lopuhhina (enne abielu von Balk; vene Наталья Фёдоровна Лопухина (фон Балк); 11. november 1699 – 11. mai 1763) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisrinnade Anna Ivanovna ja Jelizaveta Petrovna õukonna riigidaam. Teda süüdistati vandenõus nn. Lopuhhini afääris ja pagendati Siberisse. Tema vanemad olid Liivimaa aadlik ja hilisem Riia kuberner Theodor von Balk (1670–1739) ja Matrjona Mons, kes oli Peeter I lähedaste Anna Monsi ja Villim Monsi õde ja 1724. aastast Katariina I riigidaam. Tema vennad Pavel (1690–1743/60) ja Pjotr (1712–1762) olid Venemaa sõjaväelased, kammerhärrad ja Püha Aleksandr Nevski ordeni kavalerid. Natalja abiellus Jevdokija Lopuhhina sugulase, viitseadmirali ja Astrahani kuberneri Stepan Lopuhhiniga (surnud 1748). Abielust sündis poeg Ivan, kes koos emaga küüdidati Siberisse. biografija.ru: Лопухина Наталья Федоровна biografija.ru: Балк Наталья Федоровна Valeri Fedortšenko (Валерий Иванович Федорченко): Дворянские роды, прославившие Отечество : энциклопедия дворянских родов, Москва: ОЛМА-Пресс, 2003, ISBN 5786700569 lk.31 biografija.ru: Балк Матрена Ивановна biografija.ru: Лопухин Иван Степанович
Planoise

Planoise on Prantsusmaa linna Besançoni linnaosa. Linnaosa pindala on 2,5 km² ja elanike arv 20 700 (1999).
Patriarh Aleksius II väljak

Patriarh Aleksius II väljak on Jumalaema Kiirestikuulja ikooni kiriku esine väljak Tallinnas Lasnamäel Loopealse asumis. Moskva ja kogu Venemaa patriarhi Aleksius II väljak avati 30. septembril 2009. Jumalateenistuse viis läbi Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku eestseisja, Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Kornelius. Tseremoonial osalesid Tallinna linnapea Edgar Savisaar, Moskva Linnavalitsuse delegatsioon linnapea esimese asetäitja Pjotr Birjukovi juhtimisel, Vene Õigeusu Kiriku Istrinski peapiiskop Arseni ja teised kõrged isikud. Väljaku projekteeris T-Model OÜ, ehitas AS Tref. Tööd läksid maksma 6,8 miljonit krooni (435 tuhat eurot). Patriarh Aleksius II väljaku ehitustööde käigus rajati kiriku territooriumini viiv 125 m pikkune Puju tänav, ehitati kanalisatsioon, tänavavalgustus, kõnniteed, rajati bussipeatus ning autode parkla. 1800 m² suurune väljak kaeti betoonplaatidega. Kiriku esise ja kinnistut ümbritsev ala haljastustööde käigus istutati 170 puud ja 3000 põõsast. Galerii: Patriarh Aleksius II väljaku avamine - Postimees, 30. september 2009 Lasnamäel avatakse homme Patriarh Aleksius II väljak Homme avatakse Patriarh Aleksius II väljak - Tallinn.ee, 29. september 2009 Galerii: Patriarh Aleksius II väljaku avamine - Postimees, 30. september 2009
Vara vald (1939)

Vara vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1950. Vald moodustati senise Vara valla maa-alast; senise Elistvere valla Tootsi ja Välgi külade piirkonnast, Kaitsemõisa küla talude Sääritse nr. 84 ja Sääritse nr. 85 ning uudismaa kruntide nr. 213, 214 ja 215 maa-aladest; senise Kudina valla Kaitsemõisa küla talude nr. A-158, Savikoda nr. 77, Kongimetsa nr. 79 ja Sulla nr. 78 ning osa Kaiavere ja Vara metsandikkude maa-aladest. Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
Riigivolikogu 69. valimisringkond

Riigivolikogu 69. valimisringkond asus Virumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Salla, Paasvere, Avanduse ja Vao vald. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 9013 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Richard-Voldemar Känd (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Oskar Köster kes said vastavalt 2890 ja 3947 häält, seega valiti 69. valimisringkonnast Riigivolikogusse Oskar Köster. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Viktor Hion, vastaskandidaat Oskar Köster.
Riigivolikogu 70. valimisringkond

Riigivolikogu 70. valimisringkond asus Virumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Rakvere, Assamalla, Küti, Rägavere ja Roela. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8431 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Karl-Eduard Pajos (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Jaak Triefeldt, kes said vastavalt 4245 ja 1801 häält, seega valiti 70. valimisringkonnast Riigivolikogusse Karl-Eduard Pajos. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Juliana Telman, vastaskandidaat Jaan Triefeldt.
Riigivolikogu 71. valimisringkond

Riigivolikogu 71. valimisringkond asus Virumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Erra, Lüganuse ja Maidla vald. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 7292 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Nikolai Andresen, Juhan Piirimaa (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Adam Randalu, kes said vastavalt 1149, 2717 ja 1321 häält, seega valiti 71. valimisringkonnast Riigivolikogusse Juhan Piirimaa. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Aliide Pesur, vastaskandidaat August Meremaa.
Riigivolikogu 72. valimisringkond

Riigivolikogu 72. valimisringkond asus Virumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Kohtla, Mäetaguse, Illuka, Iisaku ja Tudulinna vald. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 10 228 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Hugo Kukke (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), Alfred Offenbach ja Eerik Suurväli, kes said vastavalt 3486, 942 ja 2675 häält, seega valiti 72. valimisringkonnast Riigivolikogusse Hugo Kukke. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Otto Milder, vastaskandidaat Mart Tarum.
Riigivolikogu 73. valimisringkond

Riigivolikogu 73. valimisringkond asus Virumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Jõhvi, Vaivara, Alutaguse ja Narva vald. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8861 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Johannes Jaanis ja Elmar-Aleksander Lehtmets (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 2287 ja 2814 häält, seega valiti 73. valimisringkonnast Riigivolikogusse Elmar-Aleksander Lehtmets. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Hindrek Sirelpuu.
Riigivolikogu 75. valimisringkond

Riigivolikogu 75. valimisringkond asus Võrumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Lasva, Orava ja Leevi vald ning Võru linn I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8772 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Karl Puusemp (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), Theodor Randvere ja Paul Tirro, kes said vastavalt 3703, 2025 ja 809 häält, seega valiti 75. valimisringkonnast Riigivolikogusse Karl Puusemp. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Leonhard Illison, vastaskandidaat Karl Puusemp.
Riigivolikogu 76. valimisringkond

Riigivolikogu 76. valimisringkond asus Võrumaal. 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Vastseliina, Misso, Haanja, Ruusmäe ja Rõuge vald. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8748 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Johannes Hiiemets, Albert Kendra ja August Kohver (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), kes said vastavalt 612, 2720 ja 2699 häält, seega valiti 76. valimisringkonnast Riigivolikogusse Albert Kendra. Ajakirjanduses avaldati esialgu ekslikud andmed, mille järgi võitis valimised August Kohver. Vastseliina vallasekretäri Vidrik Hallapit karistati valimistulemuste võltsimise eest kaheaastase vangistusega ühes õiguste kaotusega. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Rudolf Ruus, vastaskandidaat Arvo Pilt. Võltsitud valimistulemused Võrumaal. Rahvaleht, 25. oktoober 1939, nr. 251, lk. 5. Veel uus mees Riigivolikogusse. Vaba Maa, 1. märts 1938, nr. 50, lk. 1.
Riigivolikogu 77. valimisringkond

Riigivolikogu 77. valimisringkond asus Võrumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Antsla, Urvaste, Kooraste ja Valgjärve vald ning Antsla linn. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8887 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Alo Karineel (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Ernst Ottan, kes said vastavalt 3115 ja 2697 häält, seega valiti 77. valimisringkonnast Riigivolikogusse Alo Karineel. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Leonhard Hallop, vastaskandidaat Heinrich Mark.
Otto Wille Kuusinen

Otto Wilhelm (Wille) Kuusinen (4. oktoober 1881 Laukaa, Soome – 17. mai 1964 Moskva) oli Soome päritolu nõukogude poliitik ja luuletaja. Otto Kuusinen juhatas 1904. aastast Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei vasaktiiba, 1905. aastal lõpetas Helsingi Ülikooli ajaloo- ja filosoofiateaduskonna, filosoofiamagistri teaduskraadiga, magistritöö teema oli "J. W. Goethest filosoofias". Osales 1905. aasta revolutsioonisündmustes Soomes, juhtides punakaardisalka. Aastatel 1907–1916 oli Sotsiaaldemokraatliku Partei ajalehe Työmies ja ajakirja Sosialistinen aikakausilehti toimetaja. Aastatel 1908–1917 oli Kuusinen Soome kindralkubermangu Eduskunta saadik. Aastatel 1911–1917 oli ka Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei Täitevkomitee esimees. Otto Kuusinen osales 1918. aasta jaanuaris Helsingis toime pandud bolševistlikus riigipöördes ning oli ka Soome rahvaesindajate valitsuses rahvavolinik rahvahariduse alal. 1918. aasta augustis oli ta Soome Kommunistliku Partei asutajate seas. Otto Kuusinen põgenes pärast Soome kodusõda Nõukogude Liitu, kus ta oli 1920. aasta juunini Petrogradi Internatsionaalse Sõjakooli komissar. Aastatel 1921–1939 oli Otto Kuusinen üks Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee sekretäridest, aastatel 1940–1964 NSV Liidu Ülemnõukogu saadik. Pärast NSV Liidu ja Soome vahelise Talvesõja algust 1. detsembril 1939 ja esimese piiriäärse asula Terijoe vallutamist moodustati Soome Demokraatlik Vabariik, mille juhiks oli määratud senine kominterni funktsionäär Otto Kuusinen. Kuusise Terijoe valitsust tunnistas NSV Liit ainsa Soome valitsusena ning sõlmis sellega sõprus- ja abilepingu. Aastatel 1940–1956 oli Otto Kuusinen Karjala-Soome NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees, NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe asetäitja; 1941–1964 ÜK(b)P KK/NLKP KK liige; 1957–1964 NLKP KK Presiidiumi liige ja NLKP KK sekretär. Urn Otto Ville Kuusineni tuhaga asub Moskva Kremli müüris. http://375humanistia.helsinki.fi/otto-wilhelm-wille-ville-kuusinen/viimeinen-leposija-kremlin-muurissa
Riigivolikogu 78. valimisringkond

Riigivolikogu 78. valimisringkond asus Võrumaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Räpina, Mooste, Põlva ja Veriora vald. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8421 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Artur Kiudorv, Johannes Paabusk (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Eduard Peedosk, kes said vastavalt 680, 2066 ja 2261 häält, seega valiti 78. valimisringkonnast Riigivolikogusse Eduard Peedosk. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Oskar Kirber, vastaskandidaat Eduard Peedosk.
Riigivolikogu 80. valimisringkond

Riigivolikogu 80. valimisringkond asus Võrumaal. Algul kuulusid valimisringkonda Võru, Aleksandri, Põlgaste, Kioma, Kõlleste, Karilatsi, Peri ja Timo vald. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Võru, Laheda, Sõmerpalu, Kõlleste ja Kanepi vald. I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 7358 hääleõiguslikku kodanikku. Kandideerisid Jaan Murro (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Samuel Viljaste, kes said vastavalt 2545 ja 2017 häält, seega valiti 80. valimisringkonnast Riigivolikogusse Jaan Murro. II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Jaan Päll, vastaskandidaat Ludvig Leis. Rahvuskogu 80. valimisringkond
Dekabristide ülestõus

Dekabristide ülestõus (vene keeles Восстание декабристов) toimus Senati väljakul Peterburis Venemaal 26. detsembril 1825. See oli esimene avalik relvastatud väljaastumine Venemaa isevalitsuse vastu. Ülestõusu juht Pavel Pestel tahtis mõrvata kogu keiserliku perekonna, sealhulgas naised ja lapsed[viide?]. Nikolai I truudusvande andmise päeval, 26. detsembril 1825 tulid Peterburis Senati väljakule ülestõusnud väeosad, kokku umbes 3000 soldatit. Ülestõusu juht oli vürst Sergei Trubetskoi, keda väljakule ei ilmunud. See desorganiseeris ülestõusnuid. Nikolai I koondas väljakule ustavaks jäänud väeosad ja piiras ülestõusnud sisse. Ülestõus suruti veriselt maha. Kohtu alla anti ligi 600 inimest. Viis juhti (Pavel Pestel, Kondrati Rõlejev, Sergei Muravjov-Apostol, Mihhail Bestužev-Rjumin, Pjotr Kahovski) poodi üles, 121 dekabristi (nende hulgas ka Trubetskoi) saadeti sunnitööle ja asumisele Siberisse. Ülestõusnuid hakati kutsuma dekabristideks. 1925 nimetati Peterburis Senati väljak ümber Dekabristide väljakuks (vene keeles: Площадь Декабристов). 1. detsembril 1825 suri ootamatult Taganrogis keiser Aleksander I. Kuna tal polnud troonipärismisõiguslikke lapsi, siis vastavalt 1797. aasta troonipärimisseadusele pidi keisriks saama Aleksander I noorem vend suurvürst Konstantin Pavlovitš. Kui keisri surmateade jõudis Peterburi, viibis Konstantin Varssavis. Konstantin oli juba varem koostanud salajase troonist loobumise manifesti teise venna Nikolai kasuks ja teatas nüüd avalikult troonist loobumisest. Selle tagajärjel tekkis võimukriis ja Venemaa oli üle kahe nädala ilma seadusliku riigipeata. Võimuvaakumiga kaasnenud segadust otsustasid ära kasutada salaühingud, kes asusid korraldama väljaastumist isevalitsuse vastu. Ühinguid oli hakatud looma alates 1816. aastast ja sinna kuulusid noored haritud aadlikud-sõjaväelased, kelle maailmavaadet olid kujundanud Prantsuse revolutsioon, valgustusideed ja kokkupuuted Lääne-Euroopaga Vene armee sõjakäikude ajal Napoleoni sõdades (1813–1815). Venemaa tegelikkus – piiramatu isevalitsus ja pärisorjus ei sobinud dekabristide ideaalidega ja nad soovisid Venemaa olukorda muuta. Loodeti, et tsaarivalitsus teeb ise vajalikud ümberkorraldused, kuid seda ei juhtunud.
1648

◄ | 16. sajand | 17. sajand | 18. sajand | ► ◄ | 1610. aastad | 1620. aastad | 1630. aastad | 1640. aastad | 1650. aastad | 1660. aastad | 1670. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1644 | 1645 | 1646 | 1647 | 1648 | 1649 | 1650 | 1651 | 1652 | ► | ►► 1648. aasta (MDCXLVIII) oli 17. sajandi 48. aasta. Pikk parlament katkestas läbirääkimised kuningas Charles I-ga. Sellest sai alguse Inglise kodusõja teine faas. 30. jaanuar – Hispaania ja Hollandi saadikud kirjutasid alla Münsteri rahule, mis lõpetas Kaheksakümneaastase sõja ja millega Hispaania tunnustas Vabariiki. 15.–16. mai – Münsteris vahetati Münsteri rahu ratifitseerimiskirju ning lepingu tekst loeti pidulikult ette. 11. juuni – Moskvas algas Soolamäss, mille põhjuseks 1646 kehtestatud kõrge soolamaks. Juuli – Inglise kodusõda: algas rojalistide mäss. 12. august – Türgi sultani Ibrahim I surmaga läks Osmanite riigis võim Mehmed IV-le. 17.–19. august – Inglise kodusõda: Oliver Cromwell võitis Prestoni lahingus rojaliste ja šotlasi ning hõivas Londoni. 24. oktoober (vkj 14. oktoober) – Saksa-Rooma keisri Ferdinand III, teiste Saksa vürstide, Prantsusmaa ja Rootsi vahel sõlmiti Vestfaali rahu, mis lõpetas ametlikult Kolmekümneaastase sõja. 11. november – Prantsusmaa ja Holland sõlmisid kokkuleppe jagada omavahel Saint-Martini saar Kariibi meres. 6. detsember – Pride'i puhastus: Oliwer Cromwelli sõjamehed kõrvaldasid parlamendist presbüterlased. Parlament hääletas Charles I kohtu alla andmise poolt. Aasta lõpus viidi vangistatud Charles I üle Hursti lossi. Tulevane kuningas Charles II põgenes St. Jamesi paleest Haagi. Bogdan Hmelnõtskõi alustas mässu Poola-Leedu vastu. Gian Lorenzo Bernini alustas Nelja jõe purskkaevu rajamist Roomas Piazza Navonal. Lagunes esimene laev, mis kandis nime HMS Dreadnought. Per Brahe sai uuesti Soome kindralkuberneriks. Bostonis hukati nõiduses süüdistatud Margaret Jones. See oli esimene selletaoline hukkamine Massachusettsis. ... 4. aprill – Grinling Gibbons, hollandi päritolu puunikerdaja 2. juuli – Arp Schnitger, saksa orelimeister 26. aprill – Pedro II, Portugali kuningas 6. september – Johann Schelle, saksa helilooja 9. august – Johann Michael Bach, saksa helilooja 12. november – Juana Inés de la Cruz, Mehhiko nunn ja luuletaja 20. detsember – Tommaso Ceva, itaalia luuletaja ja matemaatik George Jeffreys, esimene Jeffreysi parun, lordkantsler Giovanni Maria Capelli, helilooja Hannibal von Degenfeld, švaabi päritolu Venezia väejuht 2. veebruar – George Abbott, inglise kirjanik 28. veebruar – Christian IV, Taani kuningas 13. aprill – Martin Faber, saksa arhitekt, kunstnik ja kartograaf 26. mai – Vincent Voiture, prantsuse luuletaja 5. august – Edward Herbert, esimene parun Herbert of Cherbury, inglise õukondlane, sõjaväelane, diplomaat, ajaloolane, luuletaja ja filosoof 12. august – Ibrahim I, Türgi sultan 1. september – Marin Mersenne, prantsuse matemaatik ja filosoof 17. november – Thomas Ford, inglise helilooja, lautomängija, vioolamängija ja luuletaja 25. detsember – Claudia de' Medici, Toscana printsess ja Austria ertshertsoginna Emeric Cruce – prantsuse poliitiline mõtleja "The Amorous War" (draama; Jasper Mayne) "Hesperides" (luulekogu; Robert Herrick)
Pavel Popovitš

Pavel Romanovitš Popovitš (vene keeles Павел Романович Попович; ukraina keeles Павло Романович Попович Pavlo Romanovõtš Popovõtš; 5. oktoober 1930 Uzõn – 29. september 2009 Hurzuf) oli Nõukogude Liidu kosmonaut, esimene ukrainlasest kosmonaut ja neljas kosmonaut. Popovitšit on tuntud eelkõige kosmoselaeva Vostok-4 piloodina, kes osales 1962. aasta augustis kahe mehitatud kosmoselaeva ühislennul. Popovitš osales 1974. aasta juulis kosmoselaeva Sojuz-14 komandörina ka pikemal 15-päevasel missioonil. Nõukogude Liidu kangelane (1962, 1974) Lenini orden Punatähe orden Медики: Космонавт Попович умер от инсульта (Kosmonaut Popovitš suri insuldi tõttu) Suri kosmonaut Pavel Popovitš - Postimees, 30. september 2009
Tömpkaanikulised

Tömpkaanikulised (Amblystegiaceae) on lehtsammaltaimede klassi kuuluv sugukond. Paljud siia sugukonda kuuluvad liigid on veetaimed. Amblystegium – tömpkaanik Campyliadelphus – koldsammal Campylidium – vasksammal Campylium – kuldsammal Conardia – konardia Cratoneuron – nöörsammal Drepanocladus – sirbik Hygroamblystegium – voolusammal Hygrohypnum – vesiulmik Leptodictyum Palustriella – roodik Platydictya Pseudoamblystegium – ebatömpkaanik Pseudocampylium – ebakuldsammal Sarmentypnum – sirpsammal Serpoleskea – pisikaanik
696

696. aasta Sajandid: 6. sajand - 7. sajand - 8. sajand Kümnendid: 640. aastad 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad - 690. aastad - 700. aastad 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad Aastad: 691 692 693 694 695 - 696 - 697 698 699 700 701 ... ... ...
Hajdú-Bihari komitaat

Hajdú-Bihari komitaat on 1. järgu haldusüksus Ungari idaosas. Piirneb idas Rumeeniaga. Lääneosas asub Hortobágyi pusta. Suuremad jõed on Tisza ja Körös. Komitaadi halduskeskus on Debrecen, teised suuremad linnad on Hajdúböszörmény, Hajdúnánás ja Hajdúszoboszló. Komitaadis asub 1973. aastal loodud Hortobágyi rahvuspark. Komitaadi koduleht
Vassili Sollogub

Vassili Sollogub (poola keeles Wasilij Sołłogub, vene keeles Василий Устинович (Иустинович) Соллогуб; 23. august 1848 – 1. veebruar 1917 Petrograd) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane. Ta õppis Nikolai Kindralstaabi Akadeemias, osales 1877–1878 Vene-Türgi ja 1904–1905 Vene-Jaapani sõjas, ülendati 1897 kindralleitnandiks ja oli 1905. aasta revolutsiooni ajal 4. detsembrist 1905 kuni 17. oktoobrini 1906 ajutine Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkuberner. 12. detsembril 1905 ähvardas kindralkuberner Sollogub avalikus teadaandes terved eesti vallad põhjakubermangudesse välja saata ja tuua nende asemele sisekubermangudest uued elanikud, s.o venelased. 19. detsembril 1905 andis krahv Sollogub revolutsiooniliikumise mahasurumiseks karistussalkadele välja käskkirja nr 1, milles käskis neil taastada seaduslik võim ning kasutada selleks vajaduse korral ka suurtükiväge. 22. septembri 1906 õhtul üritati teda tappa, kui Riias maja aknast visati pomm tänaval jalutanud Sollogubi suunas, kuid keegi vigastada ei saanud. Tema isa Ustin Antonovitš Sollogub oli õuenõunik, vend Vladimir kindral ja Aleksandr staabikapten. 1905. aasta revolutsioon Eestis Российская Императорская Армия: Соллогуб Василий Устинович Лурье, Вячеслав Михайлович; Кочик, Валерий Яковлевич: ГРУ: дела и люди (Россия в лицах)]. Москва: Олма-Пресс, 2003. lk.100 Revolutsioon, mis äratas eestlased. 100 aastat 1905. aasta revolutsioonist, Horisont nr 1/2005 Czar will not grant suffrage Los Angeles Herald, 22. detsember 1905 Harjumaa muuseum: Mõisate põletamine 1905. aastal: Karistusoperatsioonid BOMB FOR GOV. SOLLOGUB.; Thrown at Him In Riga -- No One Hurt. The New York Times, 23. september 1906, lk.7 sologub-family.ru: Соллогуб Василий Устинович
Mugul-tuliürt

Mugul-tuliürt (Phlomis tuberosa) on huulõieliste sugukonda tuliürdi perekonda kuuluv taimeliik. Ta on püsik. Tema levila hõlmab Balkani poolsaare, Bulgaaria, Türgi, Kesk-Aasia, Iraani ja Hiina. Mugul-tuliürt on reliktliik. Taim kasvab 80–120 cm kõrguseks, lehtede pikkus on 15–25 cm. Taimel on suured maa-alused mugulad, mis on keedetult söödavad. Õitseb mais-juunis. Õied on roosad või helelillad.
Róisín Murphy

Róisín Marie Murphy (sündinud 5. juuli 1973 Arklow) on Iirimaa laulja, laulukirjutaja ja muusikaprodutsent, kes tegeleb eelkõige elektroonilise muusika loomise ja produtseerimisega. Murphy sai kuulsaks 1990. aastate keskel tegutsema hakanud elektroonilise muusika ansambli Moloko lauljana. Tema partneriks bändis oli tema toonane poiss-sõber Mark Brydon. Pärast paarisuhte lõppemist andis Murphy 2005. aastal välja oma esimese sooloalbumi "Ruby Blue", mille ta kirjutas ja produtseeris koos Matthew Herbertiga. Tema teine sooloalbum "Overpowered" ilmus aastal 2007. Tema versioon Bryan Ferry laulust "Slave to Love" oli 2008. aasta Gucci reklaami tunnuslaul. 29. jaanuaril 2008 esines Róisín Murphy ka Eestis. Murphy tutvus Mark Brydoniga 1994. aastal peol, küsides ta käest: "Kas sulle meeldib mu liibuv sviiter? Vaata, kuidas see mu kehaga sobib." Neil tekkis suhe. Ühiselt loodud bänd Moloko andis 1995. aastal välja debüütalbumi "Do You Like my Tight Sweater?". Selles albumis on trip hop ja funk kombineeritud elektroonilise muusikaga. Järgnenud album "I Am Not a Doctor" sisaldas sarnast muusikat. Sellel olnud Boris Dlugoschi remiks laulust "Sing it Back" muutis bänd rahvusvaheliselt edukaks. 2000. aasta oktoobris ilmus Moloko kolmas album "Things to Make and Do". See album jõudis Suurbritannia albumite edetabelis kolmandale kohale ja singlist "The Time Is Now" sai bändi müüduim Briti singel: see saavutas edetabelis teise koha. 2003. aastal ilmus album "Statues". Murphy hakkas sooloprojektidega tegelema juba Moloko ajal. Ta salvestas esimese ametliku soolomaterjali aastal 2004 koos produtsent Matthew Herbertiga, kes oli varem teinud remikse Molokole. Murphy debüütalbum "Ruby Blue" ilmus 2005. aasta juunis. Teise sooloalbumi esimene singel "Overpowered" tuli välja 2. juulil 2007, teine singel "Let Me Know" septembris ja album "Overpowered" varsti pärast seda. 2005 "Ruby Blue" 2007 "Overpowered" 2015 "Hairless Toys" 2016 "Take Her Up to Monto" 2020 "Róisín Machine" 2023 "Hit Parade" 2005 "If We're in Love" 2005 "Sow into You" 2007 "Overpowered" 2007 "Let Me Know" 2008 "You Know Me Better" 2008 "Movie Star" / "Slave to Love" 2009 "Demon Lover" "Jazz’n Motion vol. 8: Róisín Murphy" – fbi.ee (kasutatud 05.10.2009) "Nädala plaat: Roisin, kas pelgalt diskodiiva?". Postimees. 20. oktoober 2007. "Róisín Murphy karjäär sai alguse lollidest lausetest". Eesti Päevaleht. 26. jaanuar 2008.
Majandusteooria

Majandusteooria on majandusteaduse osa, mis tegeleb rahvamajanduse kui terviku toimimise üldiste seaduspärasuste uurimisega. „Majandusteooria on teadus, mis uurib inimeste käitumist oma eesmärkide saavutamisel nappide alternatiivselt kasutatavate vahenditega“ – Lionel Robbins, 1932