laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kairouan

Kairouan on islami püha linn Tuneesias, Kairouani kubernerkonna halduskeskus. Oma vanalinna, turgude, mošeede ning teiste sakraalehitistega on Kairouan alates 1988 UNESCO maailmapärandi nimistus. Linna asutasid araablased 670. aastal. Aghlabiidide dünastia valitsusajal sai linnast Magribi halduskeskus. Kairouan on nimetatud Põhja-Aafrika Mekaks.  Kairouan – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Al-Qayrawāni koduleht (prantsuse ja inglise keeles)
Täismoone

Täismoone (ka holometaboolia) on teatud putukate arengutsükkel, mis koosneb neljast staadiumist: muna - vastne – nukk – valmik. Vaegmoondest erineb täismoone selle tõttu, et vaegmoondes puudub nukustaadium. Süstemaatikas käsitletakse täismoondega putukaid ülemseltsis Endopterygota, kuhu kuuluvad näiteks liblikalised, kahetiivalised, mardikalised. Vaegmoone
Herbes de Provence

Herbes de Provence [erb dö prov'aans] (prantsuse keeles 'Provence'i ürdid') on Prantsuse köögis tuntud kuivatatud ürdisegu. Pärit on ta Lõuna-Prantsusmaalt Provence'ist. Ürdikombinatsiooni põhialuse moodustavad kolm maitsetaime: rosmariin, tüümian ja loorber. Ilma nendeta ei ole õige nimetada seda herbes de Provence'iks. Neile lisatakse tavaliselt lavendlit, apteegitilliseemneid ja vürtsbasiilikut, vahel ka majoraani ja/või salveid. Muide, Prantsusmaa lisatakse lavendlit vaid väga väikestes kogustes, mis on üllatav, sest lavendel seostub Provence'iga nii tugevalt, et võiks arvata, et ta on kohaliku maitsesegu põhiline, mitte aga valikuline komponent. Herbes de Provence'i kasutatakse liha-, kala- ja köögiviljaroogade maitsestamisel. Ürtide loend
Trohhofoor

Trohhofoor ehk trohhosfäär ehk pärgvastne on mõnede meres elavate loomarühmade vastne, mis on varustatud paljude ripsmetega. Ripsmete abil on trohhofoor võimeline kiiresti liikuma ja tekitama veekeerise, mis aitab neil kontrollida oma liikumissuunda ning püüda toitu. Trohhofoor esineb kummarloomadel, limustel, rõngussidel, kida- ja konuvaklatel. Kõik need rühmad kuuluvad ülemhõimkonda Lophotrochozoa. Usutakse, et trohhofoor esines nende rühmade esivanema elutsüklis. Enamasti on trohhofoorid planktonitoidulised. veeliger ehk purjukvastne
Kombitsakaare

Kombitsakaare ehk lofofoor ehk käsihaarmed ehk kombitspärjakandja on omapärane toitumisorgan, mis esineb kolmel selgrootute loomade rühmal: käsijalgsed, sammalloomad ja pärgussid. Kõik lofofooriga organismid elavad vees. Lofofoor kujutab endast ripsmeliste kombitsatega ringi, mis ümbritseb suud, tavaliselt on see küll hobuserauakujuline või kaarjas. Lofofooridega organisme on traditsiooniliselt peetud monofüleetiliseks rühmaks, kuid praegused uuringud kinnitavad, et need rühmad on seotud ka limuste ja rõngusside hõimkondadega, mis üheskoos moodustavad ülemhõimkonna Lophotrochozoa.
Lindanisa (ring)

Lindanisa oli eestlastest õpilaste põrandaalune ring, kus pahempoolsus oli seotud rahvuslusega - toetati nii Estonia teatri kui eesti keele kursuste korraldamist Johannes Aaviku juures. Ring tegutses Tallinnas enne Esimest maailmasõda. Jüri Kivimäe. Peeter Tarveli elu ja töö. - Akadeemia 1989/9, lk-d 1913-1941
Breviaar

Breviaar (ladina keeles breviarium) on roomakatoliku kiriku palveraamat, mis sisaldab tunnipalvuste tekste. Breviaaripalve on roomakatoliku vaimulikele kohustuslik. Traditsioonilised tunnipalvused on järgmised: matutinum (kell 3), laudes (varahommikune palvus ärkamisel), prima (1. tund, kell 6), tertia (3. tund, kell 9), sexta (6. tund, kell 12), nona (9. tund, kell 15), vesper (õhtupalvus, kell 18), completorium (päevalõpupalvus enne uinumist). Tänapäeva roomakatoliku breviaaris, mille ametlik pealkiri on "Tundide liturgia" (Liturgia Horarum), on järgmised palvused: officium lectionis (vaimulik lugemine, sobival päevaajal, kõige parem varahommikul), laudes, tertia, sexta, nona, vesper, completorium. Päevastest palvustest (tertia, sexta, nona) on enamasti kohustuslik vaid üks oma valikul. Palvuse põhilised osad on hümn, psalmid, pühakirjalugemine ja erinevad palved. Breviaari- ehk tunnipalve on eri variantides kasutusel ka anglikaani ja luteri kirikus. Tundideraamat Liturgia Horarum Moodne Rooma tunnipalve Universalis Moodne Rooma tunnipalve inglise keeles Divinum Officium, Traditsiooniline Rooma tunnipalve kuni 1962. aastani Traditsiooniline Rooma Breviaar
Septimius Severus

Septimius Severus (Imperator Caesar Divi Marcus Antonini Divi Antonini Pii Lucius Septimius Severus Pertinax Augustus; sünninimi Lucius Septimius Severus; 11. aprill 146 – 4. veebruar 211) oli Vana-Rooma keiser 9. aprillist 193 surmani. Suri loomulikku surma. Omandatud tiitlid: Arabicus (195), Adiabenicus (195), Pius (195), Parthicus (198), Britannicus (210).
Teissuused

Teissuused (Deuterostomia) on loomade takson – alampõhikond. Koos esmassuustega ja mõnede väiksemate hõimkondadega moodustavad nad kahekülgsete rühma, kuhu kuulub enamik bilateraalsümmeetriaga ja kolme lootelehega loomi. Kõige selgem vahe teissuuste ja esmassuuste vahel seisneb varajase lootelise arengu eripäras. Teissuuste arengus saab karikloote ehk gastrula blastopoorist üldjuhul pärak; esmassuuste arengus jääb blastopoor aga suuks. Erinev on ka teissuuste loote lõigustumine, mis tavaliselt on radiaalne (esmassuustel spiraalne). Samuti areneb teissuuste skelett keha sees sidekoest, esmassuustel aga keha pinnal. Kui esmassuustel oli sageli trohhofoori-tüüpi vastne, siis teissuustel ei esine seda kunagi. Tänapäeval eksisteerib neli teissuuste hõimkonda: Xenoturbellida okasnahksed (Echinodermata) poolkeelikloomad (Hemichordata) keelikloomad (Chordata) Teadaolevaid väljasurnud rühmi on üks: Vetulicolia (8 liiki) Esmassuused
Pilguse mõis

Pilguse mõis (saksa keeles Hoheneichen) oli rüütlimõis Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Saaremaa valda Saare maakonnas. Pilguse mõisa on esmamainitud 1558. aastal, mil Saare-Lääne piiskop Johannes V läänistas Heinrich von Bellingshausenile Leedri vakuses maid. Ta rajas sinna mõisa. Bellingshausenite valdusse jäi mõis kuni aastani 1778, mil tollane omanik Fabian Ernst von Bellingshausen selle ära müüs. Bellingshausenite 200-aastase valitsemisaja pärandina jäi mõisale eesti keeles nimi Pilguse. Hiljem kuulus mõis Johann Wilhelm Ludwig von Lucele, Aderkasidele, Nolckenitele ja Ruckteschellidele. 1908. aastal omandas mõisa vähempakkumisel vene Agraarpank. Samal aastal kaotas mõis eramõisa staatuse. 1909. aastal asutati mõisa härrastemajja Saaremaa rüütelkonna vaimuhaigla. Haigla tegutses seal 1994. aasta lõpuni. Mõisa kivist härrastemaja on ehitatud ilmselt 18. sajandil ning 19. ja 20. sajandil ümber ehitatud. Mõisa sissesõiduteed ilmestavad kaks kivitulpa ning kaks härrastemajaesise väljaku ääres paiknevat väravaehitist. Säilinud on ka hulk kõrvalhooneid. Tänapäeval on mõisakompleks eravalduses ning selle karjakastell on renoveeritud külalistemajaks. sai 1558 Heinrich von Bellingshausen Tönnis von Bellingshausen 1645 Bertram von Bellingshausen (1586–1661) Fromhold von Bellingshausen (suri 1712) Hermann Friedrich von Bellingshausen (umbes 1676-?) Hermann Reinhold von Bellingshausen müüs 1778 Fabian Ernst von Bellingshausen (umbes 1735-maeti 1784) 1778–1793 Daniel Gottlieb Suckni (? – 1822) 1793–1805 Johann Wilhelm Ludwig von Luce (1750–1842) (pandihärra) 1805–1809 Woldemar von Aderkas (pandihärra) sai 1809 Woldemar von Aderkas pantisid ära 1837 Woldemar von Aderkasi pärijad 1837–1842 Karl Pontus von Nolcken (1800–1846) (pandihärra) sai 1842 Karl Pontus von Nolcken Ludwig Eugen Friedrich von Nolcken (1846–1903) 1892 Edmund Peter von Ruckteschell (1855–1913) 1908 Vene Agraarpank F. von Buxhövden: Zweite Fortsetzung von des Herrn Hofraths von Hagemeister Materialien zur Gütergeschichte Livlands, enthaltend Beiträge zu einer älteren Geschichte der Oeselschen Landguter und ihren Besitzer, Riga: Nicolai Kymmel 1851, lk.44–45, Digitaalselt Pilguse mõisa koduleht Pilguse mõisast Eesti mõisaportaalis Kultuurimälestiste riiklik register Fotod: Pilguse mõisas (suvi 2009)
Lahkliha

Lahkliha ehk perineum (ladina keeles perineum) on inimesel päraku ja välissuguelundite vaheline piirkond. Mehel on see päraku ja munandikoti vaheline piirkond, naisel päraku ja tupe ning suurte häbememokkade (tagumise mokkadenideme) vaheline piirkond. Mõnikord määratletakse lahkliha ka päraku ja kusiti vahelise piirkonnana. Naise lahkliha on enamasti karvadeta, kuid mõnel naisel ulatuvad sinna häbemekarvad. Peale rikkalikult innerveeritud tundliku naha koosneb lahkliha peamiselt lihastest, mis kuuluvad vaagnapõhjalihaste hulka. Lahkliha lihased jaotuvad pärakupiirkonna lihasteks ja urogenitaalpiirkonna lihasteks. Innervatsioon hargneb nervus pudendus'i kaudu. Puute puhul tõmbub musculus sphincter ani externus reflektoorselt kokku (anaalrefleks). Lahkliha on nii mehel kui ka naisel erogeenne tsoon. See on rikkaliku innervatsiooni tõttu väga tundlik. Naise lahkliha hellitamine ja selle mudimine suguühte ajal valmistab naisele seksuaalset naudingut. Surve lahklihale tugevdab mehel erektsiooni. Sünnitusel võib tupe venimise tõttu tekkida lahkliharebend (sünnitusaegne lahkliharebend). Mõnikord tehakse seetõttu ennetav lahklihalõige.
Installatsioon

Installatsioon (ladina installãre – kohale asetama, inglise install - paigutama, asetama) on mitmetähenduslik sõna, mida kasutatakse järgmistes tähendustes: Installatsioon on pidulik vaimuliku ametisseseadmise rituaal katoliku kirikus. Installatsioon on igasuguste teniliste seadmete, masinate ja torustike statsionaarne paigaldus. Installatsioon on kunsti liik. Installatsioon ehk installeerimine ehk installimine on arvutisse tarkvara paigaldamine. Installatsioon on tööd mida tehakse elektrijuhtmestiku ja seadmete statsionaarsel paigaldamisel.
Tāloqān

Tāloqān (varem eesti keeles Talukan) on linn Afganistanis 250 km kaugusel pealinnast Kabulist, Takhāri provintsi halduskeskus. Kõrgus merepinnast on 796 m. Elanike arv on 35 900 (2004). 1979. aasta andmetel oli elanike arv 17 900. Lennujaam. Põllumajandussaaduste ja karjaturg. Käsitöönduslik kangakudumine. Läheduses kaevandatakse kivisoola. Kaardid
Colin Clive

Colin Glenn Clive-Greig (20. jaanuar 1900 Saint Malo, Prantsusmaa – 25. juuni 1937 Hollywood, California, Ameerika Ühendriigid) oli Briti teatri- ja filminäitleja, tuntud eriti dr Henry Frankensteini osatäitjana filmides "Frankenstein" (1931) ja "Frankensteini pruut" ("Bride of Frankenstein"; 1935). "Journey's End" (1930) "The Stronger Sex" (1931) "Frankenstein" (1931) "Lily Christine" (1932) "Christopher Strong" (1933) "Looking Forward" (1933) "The Key" (1934) "One More River" (1934) "Jane Eyre" (1934) "Clive of India" (1935) "The Right to Live" (1935) "Frankensteini pruut" ("Bride of Frankenstein"; 1935) "The Girl from 10th Avenue" (1935) "Mad Love" (1935) "The Man Who Broke the Bank at Monte Carlo" (1935) "The Widow from Monte Carlo" (1935) "History Is Made at Night" (1937) "The Woman I Love" (1937)  Colin Clive – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Colin Clive andmekogus IMDb (inglise)
Kalle Palling

Kalle Palling (sündinud 27. veebruaril 1985 Käru alevikus) on Eesti endine poliitik. Kalle Palling lõpetas 2000. aastal Käru Põhikooli ja 2003. aastal Türi Gümnaasiumi. Aastatel 2003–2009 õppis Palling Tartu Ülikooli Türi Kolledžis keskkonnateaduse erialal. Kalle Palling töötas 2004–2005 OÜ-s Piperon müügiesindajana ning on alates 2005 selle juhatuse liige. Ta on 2006 maist Peostuudio OÜ juhatuse liige ning 2006 augustist Virto OÜ juhatuse liige. Ta on olnud ka ettevõtte Eesti Energia nõukogu liige. Kalle Palling on Eesti Reformierakonna liige alates 2005. Ta oli Eesti Reformierakonna Noortekogu peasekretär 2006–2007 ning on Noortekogu juhatuse liige alates 2005 novembrist. Palling oli XI Riigikogu, XII Riigikogu ja XIII Riigikogu liige ning kuulus 30. septembrini 2019 ka XIV Riigikogu koosseisu. Reformierakonna rahastamisskandaali ajal ütles anonüümseks jääda sooviv endine Reformierakonna liige 23. mail 2012, et sai 2008. aastal Kalle Pallingu käest raha, mille kandis enda isikliku annetusena partei arvele. Kalle Palling kommenteeris seda "Aktuaalsele kaamerale" samal päeval nii: "Ei oska seda kommenteerida. Pole olnud sellist asja." Riigiprokuratuur esitas augustis 2012 Pallingule kuriteokahtlustuse erakonna majandustegevusele või varale kehtestatud piirangute rikkumises ja pistise võtmises. Riigikogu liikmena oli ta jagamismajanduse eestkõneleja ning Eesti Päevalehe väitel seadis end korduvalt tõsisesse huvide konflikti. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. detsember 2015. Vaadatud 21. detsembril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Kalle Palling lahkub Eesti Energia nõukogust, Postimees, 02. september 2015 Endine reformierakondlane tunnistas Pallingult saadud raha annetamist, Eesti Rahvusringhäälingu uudised, 23. mai 2012 Lisaks Michalile ja Lillole sai kuriteokahtlustuse ka Kalle Palling, ERR uudised, 29. august 2012 Kalle Palling mässis end sõidujagamise eestkõnelejana huvide konflikti, ERR, 11. juuli 2022 CV Reformierakonna lehel (3. märtsi 2011 arhiiviversioon)
Meritähed

Meritähed ehk asteroiidid (Asteroidea) on okasnahksete hõimkonda kuuluvad tähte (enamasti viieharulist) meenutavad organismid. Meritähtede keha on dorsoventraalselt lamendunud ja ehitusplaanilt on nad radiaalsümmeetrilised, enamasti viiekiirelised. Arvatakse, et meritähtede eellane oli bilateraalne organism. Enamik meritähti elab meredes. Ainus vähesoolasemat vett taluv liik, kes elab ka Läänemeres, on verev meritäht (Asterias rubens). Meritähed on bentilised, kes suudavad aeglaselt põhja mööda liikuda. Kulgemiselunditena talitlevad neil hiljuse- ehk ambulakraaljalakesed, viimased aitavad ka toitumisel. Enamik meritähti on röövloomad, nad söövad näiteks limuseid ja vähke. Meritähed on lahksoolised organismid, nende vastsestaadiumis esineb tavaliselt ka sessiilne ehk substraadile kinnitunud elujärk. Meritähtedel on väga suur regeneratsioonivõime.
Florida väin

Florida väin ehk Florida väinad (inglise keeles Straits of Florida) on väin Põhja-Ameerika kaguosas Florida Keysi saarestiku ja Kuuba saare vahel. Väin ühendab Mehhiko lahte Atlandi ookeaniga. Väina pikkus on 650 km, laius 80 km ja keskmine sügavus 150 m. Väinast saab alguse Florida hoovus, mis on Golfi hoovuse algus. Nafta ja maagaasi kaevandamise õigused on jagatud Ameerika Ühendriikide ja Kuuba vahel 1977. aasta lepingu alusel. Florida Keys
Tuudur Vettik

Tuudur Vettik (Theodor/Feodor Fabian) (4. jaanuar 1898 Pudivere, Vao vald, Virumaa – 20. mai 1982 Tallinn) oli eesti helilooja, koorijuht ja pedagoog. Ta õppis aastatel 1919–1926 Tallinna Konservatooriumis viiulit, kompositsiooni ja muusikapedagoogikat, milles sai diplomi (August Topmani klass). Paljudele oma koori- ja soololauludele kirjutas ta ise ka sõnad. Segakoorilaul "Su Põhjamaa päikese kullast", mis autori poolt oli mõeldud hümniks (sõnad Markus Univer), on alates 1938. aastast korduvalt kõlanud laulupidudel, ka 1969 ja 1980 autori juhatusel. Viimati 2007 noortelaulupeol Ilmapuu. 1950. aastal ta arreteeriti ja ta viibis mitmes vangilaagris. 1956. aastal ta vabanes ja asus tööle Tallinna Riiklikus Konservatooriumis koorijuhtimise õppejõuna. Tema õpilased olid näiteks Ants Üleoja ja Roland Laasmäe. T. Vettik on kirjutanud rohkesti artikleid, arvustusi ja õpikuid, sealhulgas "Koorijuhi käsiraamatu" (1965). Vettik oli laulupeo üldjuht aastatel 1933, 1938, 1947, 1960, 1969 ja ka 1980, kui Vettikul oli vanust juba üle 80 eluaasta. Samal aastal pälvis ta ka Eesti NSV rahvakunstniku aunimetuse. Aadu Must: ajaloo-osakonnale oli doktorant omamoodi "katsejäneseks", Postimees, 10. mai 2013 Tuudur Vettik Eesti biograafilises andmebaasis ISIK Biograafia, teoste loetelu ja helinäited Eesti Muusika Infokeskuses
Frankensteini pruut

"Frankensteini pruut" (originaalpealkirjaga "Bride of Frankenstein", esialgse pealkirjaga "The Return of Frankenstein") on 1935. aasta USA õudusfilm. Ajakiri Time valis selle üheks aegade parimaks filmiks.[viide?] Film põhineb Mary Shelley romaanil "Frankenstein". Vana tuuliku põlengus on monstrum imekombel ellu jäänud. Elusa peletise pealtnägijate heietused tekitavad linnarahvas taas paanikat ning taas hakkavad vihased kodanikud monstrumit taga ajama. Samal ajal paraneb Henry kodus haigevoodis. Teda külastab dr Pretorius, kes ka ise elu loomisega tegeleb, kuigi väheke teiste meetodite abil. Dr Pretorius soovib dr Frankensteini kaasabil veel ühe elu luua, seekord naise, millest Henry aga midagi kuulda ei taha. Kuna monstrum vaevleb üksinduse käes ja püüab endale sõpra leida, tekib dr Pretoriusel hea võimalus monstrumiga kampa lüüa. Võttes Henry pruudi pantvangi, sunnivad dr Pretorius ja monstrum teda eksperimendiga peale hakkama. Ilus naine tuuaksegi elule ning tutvustatakse monstrumile, kuid paistab, et romantika kohutava monstrumi seltsis jätab teda külmaks. Armuvaludes monstrum saadab Henry naisega laboratooriumist välja, kõik ülejäänud asjaosalised laseb aga koos endaga õhku. Karloff (monstrum) Colin Clive (dr Henry Frankenstein) Valerie Hobson (Elizabeth Frankenstein) Ernest Thesiger (dr Pretorius) Elsa Lanchester (Mary Wollstonecraft Shelley / monstrumi kaaslanna) Gavin Gordon (Lord Byron) Douglas Walton (Percy Shelley) Una O'Connor (Minnie) E. E. Clive (bürgermeister) Lucien Prival (Albert, ülemteener) O.P. Heggie (Hermit) Dwight Frye (Karl) Reginald Barlow (Hans) Mary Gordon (Hansu naine) Anne Darling (Ann Darling, karjaplika) John Carradine (jahimees; akrediteerimata) Walter Brennan (külaelanik; akrediteerimata)
Poolmetallid

Poolmetallid ehk metalloidid on metallide ja mittemetallide kõrval üks kolmest suurest elementide rühmast, mis erinevad üksteisest ionisatsiooni ja keemilise sidemega seotud omaduste poolest. Poolmetallide eristamiseks metallidest pole kindlaid viise. Kuid erinevalt metallidest on enamik poolmetalle mitte juhid, vaid pooljuhid.
Madutähed

Madutähed ehk ofiuroidid (Ophiuroidea) on okasnahksete hõimkonda kuuluvad mere-elulised loomad, kes on suguluses meritähtedega. Tänapäeval teatakse umbes 1500 liiki madutähti. Tavaliselt elavad nad sügaval merepõhjas, üle 500 m. Madutähed on bentilised, roomates mööda merepõhja. Nende keha koosneb tsentraalsest kettast ja sellest väljuvatest kiiresti liikuvatest kiirtest (tavaliselt viis). Nii ketas kui kiired on kaetud okkaliste kilpidega. Kiirte pikkuseks võib suurimatel madutähtedel olla kuni 60 cm. Madutähtedel puudub pärak ja soolestik, mida asendab üksnes magu. Eritatavad ained väljutatakse hingamispaunade ehk bursade kaudu, viimaste kaudu toimub ka nende hingamine. Madutähed toituvad hiljuse- ehk ambulakraaljalakeste abil. Nende toiduks on enamasti plankton ja detriit, vähem on röövtoidulise eluviisiga vorme. Madutähed on lahksugulised. Neil on suur regeneratsioonivõime. Oegophiurida Ophiurida Phrynophiurida
Meritäht

Meritäht (Asterias) on perekond meritähtede klassist. amuuri meritäht (Asterias amurensis ) väike meritäht (Asterias forbesi) Asterias rathbuni verev meritäht (Asterias rubens) Asterias tanneri tavaline meritäht (Asterias vulgaris) "Meritäht ongi üks suur pea" ERR Novaator, 2. november 2023
Mihkel Lüdig

Mihkel Lüdig (9. mai 1880 Vaskrääma, Reiu vald – 7. mai 1958 Vändra) oli eesti helilooja, koorijuht ja organist, üks konservatooriumi asutajaid. Mihkel Lüdig sündis teise lapsena peres, kus hiljem oli kokku 18 last. Ta mängis kodus ehitatud orelil juba 5-aastaselt ja 16-aastaselt oli Pärnus organist. Muusikahariduse omandas Lüdig Peterburis, õppides seal orelit, kompositsiooni ja klaverit. Kooli lõpetas Lüdig 1904. aastal. Orelit õppis Lüdig ka varem, astudes juba 16-aastaselt Moskva konservatooriumi oreliklassi. 1908. aastal korraldas ta Peterburis esimese eesti heliteostest koosneva sümfooniakontserdi. Ka hiljem oli ta paljude muusikaliste suurürituste korraldaja (sh VII üldlaulupidu 1910, Endla teatri avamine 1911) ja üks laulupidude traditsiooni taastajaid pärast I maailmasõda 1923. Aastatel 1918–1924 töötas ta Kaarli kiriku organistina, oli ka 1917. aastal moodustatud Eesti esimese jalaväepolgu muusikakomando ülem (kapellmeister). Kõige olulisemaks kujunes siiski Tallinna Kõrgema Muusikakooli asutamine 1919. aastal. Neli esimest aastat oli Lüdig kooli direktor ja lühemat aega oreliõppejõud. 1925–1928 elas Lüdig Argentinas, lootes leida Buenos Aireses rakendust organistina. Alustada tuli siiski kõigest restoranipianistina. Hiljem asutas Argentinas eesti seltsi ja juhatas sealset saksa meeskoori. 1929–1932 õpetas Lüdig Tallinnas orelimängu, oli Kaarli kiriku organist ja Tallinna Reaalkooli muusikaõpetaja. Seejärel kolis ta Pärnusse ning asus juhatama Endla seltsi koore. 1934. aastast surmani elas ja töötas Lüdig Vändras. Lüdig tegeles ka heliloominguga. Tema tuntuimaks teoseks on koorilaul "Koit" (sõnad Friedrich Kuhlbars), mis esmalt kanti ette autori juhatusel 1923. aasta laulupeol ning mida tänapäeval esitatakse iga üldlaulupeo algul pärast hümni, laulu viimaste taktide ("... taevasse tõusku me lootuse loit") ajal süüdatakse peotuli. Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk 1939. Tema abikaasa oli ooperilaulja (sopran) Mathilde Lüdig-Sinkel (1882–1953). Korp! Fraternitas Estica liige, visati välja seoses segadustega Tallinna konservatooriumi rahaasjades 1924. aastal. Ons see uudiseks, et... - Maa Hääl : maarahva ajaleht, nr 145, 9. detsember 1934 Mihkel Lüdig Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Mündi mõis

Mündi mõis (saksa keeles Müntenhof) oli rüütlimõis Paide kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva maakonna Paide linna. Mõisa keskus asus Mündi külas. Mündi mõisat on esmamainitud 1560. aastal. Järgnenud sajanditel kuulus mõis Scharenbergidele, Pahlenitele, Stackelbergidele, Fersenitele ja Staalidele. 1896. aastal ostis mõisa Walter von Schilling, kelle kätte jäi mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni. Mõisa härrastemaja on poolkelpkatusega puithoone, mis rajati ilmselt 18. sajandi lõpus. 19. sajandi algul lisati hoone otsal nelja puitsambaga portikus, mis praeguseks on lammutatud. Võõrandamise järel töötas peahoones Mündi 4klassiline algkool. Tänapäeval on härrastemaja eravalduses. Säilinud on ka mitu kõrvalhoonet, mis on enamasti siiski ümber ehitatud. Mündi mõisast Eesti mõisaportaalis Mündi mõisa saatus on taaskasutus, jarvateataja.postimees.ee, 13. august 2016
Mürsiinelised

Mürsiinelised (Myrsinaceae) on umbes 35 perekonda ja 1000 liiki hõlmav taimesugukond, mis kuulub kanarbikulaadsete (Ericales) seltsi. APG III süsteem (2009) arvas mürsiinelised nurmenukuliste alamsugukonnaks. Aegiceras Amblyanthopsis Amblyanthus Anagallis – varsapõlv Antistrophe Ardisia – ardiisia Asterolinon Badula Conandrium Coris Ctenardisia Cybianthus Cyclamen – alpikann Discocalyx Elingamita Embelia Emblemantha Fittingia Geissanthus Glaux – rannikas Heberdenia Hymenandra Labisia Loheria Lysimachia – metsvits Maesa – maeesa Monoporus Myrsine – mürsiine Oncostemum Parathesis Pelletiera Pleiomeris Rapanea Sadiria Solonia Stylogyne Tapeinosperma Trientalis – laanelill Tetrardisia Vegaea Wallenia