laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Alaska hoovus

Alaska hoovus on soe hoovus (üle 4 °C kraadi) Vaikses ookeanis, Kuroshio osa. Hoovab mööda Põhja-Ameerika läänekallast põhja, seejärel mööda Alaska lahe põhjakallast läände ja edelasse. Alaska hoovus moodustab keeriseid.
Ateena

Ateena (uuskreeka keeles Αθήνα, Athína, vanakreeka keeles Ἀθῆναι, Athênai) on Kreeka pealinn ja suurim linn. See on lisaks Atika piirkonna halduskeskus. Ateena asub riigi keskosas Vahemere ääres. Linn on rajatud Akropolise mäele, mis on ühe maailma kuulsaima mälestise Parthenoni asukoht. Müüdi järgi pärineb Ateena nime kreeka jumalate Athena ja Poseidoni vahelisest võistlusest. Poseidon ja Athena võistlesid omavahel selle nimel, kumb neist saab linna kaitsejumalaks. Nad otsustasid, et võitjaks tuleb see, kes teeb linnale parema kingituse. Poseidon juhtis akropolile allika ja Athena lõi õlipuu, mille õli sai kasutada mitmel otstarbel. Õli oli linna elanikele hinnaliseks kingituseks, mis tähendas seda, et Athena oli võitnud ja ning linn nimetati tema auks Ateenaks. Linna vanakreekakeelne nimi Ἀθῆναι on nagu paljude teiste Vana-Kreeka linnade nimed mitmuses ("Ateenad"). See iseärasus kajastub siiani endiselt paljudes keeltes Ateena linna nimes, näiteks hispaania keeles on "Ateena" Atenas ja inglise keeles Athens. Mitmuslikkus võib tuleneda sellest, et Ateena linn kasvas kokku mitmest külast. Ateena asub Mandri-Kreekas Atika poolsaare keskosas. Ateena linna pindala on 38,964 km². Ateena ja selle eeslinnad laiuvad Atika tasandikul, mida piirab kagus Ymittóse mäeahelik, kirdes Pentéli mägi, põhjas Párnitha mäeahelik ning läänes Aigáleo ja Poíkilo mägi. Edelas ulatub Ateena linnastu Saroni laheni. Atika tasandikul on mitu küngast, millest tuntum on Akropolis, Antiik-Kreeka linnamägi. Muud tähelepanuväärsemad künkad on Akropolise kõrval asuvad Areiopágos (Areopagus), Filopáppou (Filopappos) ja Pnýka (Pnyks) ning Akropolisest kirdes asuv Lykavittós. Kifisóse ja Ilisóse jõe orud asuvad Ateena lääneosas. Ateena oli Kreeka tähtsaim linn juba 1. aastatuhandel eKr. Linnas arenes kõrgetasemeline kultuur ja kaubandus ning ühe esimese linnriigina valitseti seda demokraatlikult. Ateenas keskenduti suuresti filosoofiale, poliitikale ja kunstile. Sealt on pärit paljud tuntud filosoofid, näiteks Aristoteles, Platon, Sokrates. Ateena Akadeemia Hephaistose tempel Herodotose teater Parthenon Ateena on Kreeka suurim linn. Ateena linn jagatakse halduslikult mitmeks osaks ning seda ümbritseb suur linnastu, mis moodustab suure osa linnarahvastikust ja see arvatakse sageli rahvaarvu hulka. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Ateena omavalitsuses 655 780 inimest, ent kogu linnas elas 3 074 160 inimest. Ateena põhilised majandusharud on laevandus, turism ning tekstiili- ja ravimitööstus. 1896. aasta suveolümpiamängud 1906. aasta vaheolümpiamängud 1997. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused 2000. aasta ujumise lühiraja maailmameistrivõistlused 2004. aasta suveolümpiamängud Panathenaikoni staadion Panathinaikó staadion Panathinaikόs FC Pireus Põhjamaade Raamatukogu Ateenas Ateena Elefthérios Venizélose rahvusvaheline lennujaam Vana kuningapalee Ateena Olümpiastaadion Riiklik Arheoloogiamuuseum Ateena ülikool Ateena tänavate loend Αποτελέσματα Μόνιμου Πληθυσμού κατά Δημοτική Κοινότητα Kreeka Statistikaamet vaadatud 03.06.12 Danish archaeologist discovers the remains of ancient naval base in Athens, ku.dk, 9. juuni 2016.
Uusvasakpoolsed

Inimesi, kes ilma marksistliku minevikuta ning väljaspool marksistlikku traditsiooni seistes avastasid enda jaoks Marxi, nimetatakse uusvasakpoolseteks ehk uusmarksistideks. Koolkondadest peab kindlasti nimetama nn Frankfurdi koolkonda – grupp õpetlasi, kes enne II maailmasõda ühines Frankfurdis sotsiaaluuringute instituudi (Institut für Sozialforschung) nime all. Vanemasse põlvkonda kuuluvad siin Max Horkheimer (selle koolkonna tegelik rajaja), Theodor Adorno ja Herbert Marcuse. Mees, kes astub koos teiste neomarksistidega kehtiva teadusidee – teadus on vaid üks ühiskonna funktsioone – vastu, on Marcuse. Uusvasakpoolsete arvamuse kohaselt pole teadus kunagi neutraalne, ta on alati kas konservatiivne või kritiseeriv. Tõeline teadus aga ei lähtu eeldusteta faktidest (selline käsitlus vaid tugevdab olemasolevat ühiskonda). Marcuse viis populaarsuseni ilmselt ühiskonnakriitika. Ta kritiseeris teravalt bürokraatiat ning ühiskonna tehniseerimist. Marcuse sõnade kohaselt manipuleerib massikultuur ja –tarbimine inimteadvust, olles seega irratsionaalne ning isiksust represseeriv. “Väärvajaduste” abil on see ühiskond Marcuse arvates integreerinud endasse ka töölisklassi. Sotsiaalse revolutsiooni vallandamises pole peaosa mitte töölisklassil, vaid vasakpoolsel intelligentsil ja deklasseerunud kihtidel. Seesugustes tingimustes saavad sotsiaalsete ümberkujunduste liikumapanevaks jõuks radikaalsed intelligendid, üliõpilaskond ning autsaiderid: töötud jne. Üheks sellise protesti vormiks on “uue meelelisuse” arendamisele suunatud kultuurirevolutsioon, mille üks vahend on sürrealistlike kunstiteoste loomine. Tegelikult aga manipuleerivad uusvasakpoolsed koos näiva demokratiseerumisega vabadusega, sest ühiskonda ei määra üksnes majanduslikud jõud. Kui 1968. aastal hakkasid vasakpoolsed väljaastumised läbi kukkuma ja vaibuma, alustasid noored intellektuaalid uute alternatiivide otsimist – sealt sai aluse uusparempoolsete liikumine. Uusvasakpoolsus
BC Pärnu

BC Pärnu Sadam on elukutseliste korvpalliklubi, mille meeskond mängib hooajast 2006/2007 Korvpalli Meistriliigas. Lisaks mängis meeskond 2018. aastani rahvusvahelises liigas Baltic Basketball League ning sealt alates mängib ka PAF Eesti-Läti Korvpalliliigas. Hooajal 2007/2008 ja 2008/2009 mängiti nime KK Pärnu/Catwees all, treeneriks oli Indrek Ruut. Hooaegadel 2009/2010 kuni 2011/2012 osales meistriliigas Korvpalliklubi Pärnu, mille treener oli Rait Käbin. 2012/2013 hooajal oli treener Priit Vene, 2013/2014 hooajal Darko Ivanovic, 2014/2015 hooajal Mait Käbin. Alates hooajast 2015/2016 kannab võistkond nime BC Pärnu Sadam ning treeneriks oli sel hooajal Mait Käbin. Hooaegadel 2016/2017–2021/2022 oli meeskonna treener Heiko Rannula, sellest viimasel hooajal tuli meeskond Eesti meistriks. Hooaja 2022/2023 alguses oli peatreener Toomas Annuk, kuid hooaja keskel võttis peatreeneri koha üle Gert Kullamäe. Hooajal 2023/24 jätkas peatreenerina Gert Kullamäe, 2024/25 hooajal on meeskonna treeneriks Ukraina korvpallikoondise peatreener Vitaly Stepanovsky Meeskond hooajal 2024/25: 31 Oliver Suurorg (PG) Christian Alexander Bradford (PG) 2 Sverre Aav(SG) Patrick Malm (SG) 20 Robert Valge (SG) Brison Etienne (SG) Kristian Kalbus (SF) Ajiri Ogemuno-Johnson (PF) Volodymyr Shevchenko (PF) 23 Ivo Van Tamm (PF) Willem Allik (PF) Lazar Stankovic (C) Peatreener: Vitaly Stepanovsky BC Pärnu Sadama koduleht BC Pärnu Sadam andmed Eesti-Läti Korvpalliliiga lehel
Keelpillitrio

Keelpillitrio on instrumentaalansamblikoosseis, mis koosneb kolmest keelpillist. Klassikalise keelpillitrio koosseisu kuuluvad järgmised instrumendid: Viiul (violino) Alt (vioola, viola) Tšello (violoncello) Keelpillikvartett Keelpillikvintett Klaveritrio Klaverikvintett
Kate Nash

Kate Marie Nash (sündinud 6. juulil 1987) on Briti laulja ja laulukirjutaja. Kate Nashi kuulsamad lood on "Foundations", "Pumpkin Soup", "Mouthwash", "Caroline's a Victim/Birds" ja "Merry Happy". Kate Nashi ema on iirlane ja isa inglane. "Made of Bricks"
Regina Spektor

Regina Spektor (vene keeles Регинa Ильинична Спектор; sündinud 18. veebruaril 1980 Moskvas) on vene-juudi päritolu Ameerika Ühendriikide laulja, laulukirjutaja ja pianist. Tema isa Ilja Spektor oli fotograaf ja harrastas viiulimängu. Ema Bella Spektor oli muusikaõppejõud. Tüdruk oli seitsmeaastane, kui hakkas Moskvas klaverimängu õppima. 1989. aastal lahkus perekond Nõukogude Liidust ning rändas Austria ja Itaalia kaudu Ameerika Ühendriikidesse New Yorki.
Keelpillikvintett

Keelpillikvintett on instrumentaalansamblikoosseis, mis koosneb viiest keelpillist. Klassikalisel keelpillikvintetil on kaks võimalikku koosseisu: Viiul I (esimene viiul) Viiul II (teine viiul) Alt I (esimene vioola) Alt II (teine vioola) Tšello Viiul I (esimene viiul) Viiul II (teine viiul) Alt (vioola) Tšello I (esimene tšello) Tšello II (teine tšello) Keelpillitrio Keelpillikvartett Klaveritrio Klaverikvintett
Klaveritrio

Klaveritrio on instrumentaalansamblikoosseis, mis koosneb klaverist ja kahest muust pillist. Klassikalises klaveritrios on lisaks klaverile viiul ja tšello. Keelpillitrio Klaverikvartett Klaverikvintett
Klaverikvintett

Klaverikvintett on instrumentaalansambli koosseis, mis koosneb keelpillikvartetist ja klaverist. Klassikalise klaverikvinteti koosseisu kuuluvad järgmised instrumendid: viiul I (esimene viiul) viiul II (teine viiul) alt (vioola) tšello klaver Keelpillitrio Keelpillikvintett Klaveritrio Järvi Instrumentalists
Coronel

Coronel on sadamalinn Tšiilis Arauco lahe ääres. Asutatud 1851. Elanikke umbes 100 000. Tegeletakse peamiselt kaubanduse ja kivisöe laadimisega. Tuntuks sai Coroneli lahingu järgi. 2017. aasta Tšiili rahvaloendus
Loalised

Loalised (Juncaceae) on üheiduleheliste õistaimede sugukond. Sellesse kuulub 8 perekonda umbes 400 liigiga. Enamik sellesse sugukonda kuuluvaid taimi kasvab suhteliselt aeglaselt, ning väliskujult meenutavad nad kõrrelisi. Loaliste hulka kuulub nii rohttaimi kui ka põõsaid, valdavalt kasvavad nad väheviljakatel muldadel, eelistades niiskeid (ka märgi) või kuivi kasvualasid. Enamikus on nad mitmeaastased taimed, vähemikus üheaastased. Nad on levinud parasvöötmest lähisarktiliste piirkondadeni, samuti kasvavad nad troopiliste piirkondade mägedes. Andesia Distichia Luga (Juncus) Piiphein (Luzula) Marsippospermum Oxychloë Rostkovia
Pimestiku pank

Pimestiku pank (ka Pimestiku pangad, Pimestiku klindisaared) on Põhja-Eesti panga osa Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Pimestiku külas, olles ühtlasi osa Vaivara klindilõigust ning moodustab koos Sinimägedega Sinimäe rikkevööndi. Pimestiku pank algab peale Perjatse panga lõppetavast Perjatse klindilahe Pimestiku klindiväinast ja kulgeb mööda merekallast Utria panga moodustanud klindisaareni. Pimestiku klindiväin on ühtlasi Sillamäe ja Sinimäe rikkevööndite lahknemise piiriks. Pimestiku klindisaared on keskmine 2 km pikkune osa Vaivara Sinimägedega sarnase ehitusega, Vaivara klindilõigu tektooniliselt rikutud keerulise ehitusega klindivööndist. Pankade pealmine 5....10 m paksune lõheline lubjakivilasund on jäänud oma loomulikule kõrgusele ja kõrgub 25...30 meetrit üle merepinna. Pankadevahelisel alal on aga aluspõhjakivimid tõstetud 20...30 meetri võrra ja seal avaneb pinnakatte all sinisavi ja lõhelised lubja- ja liivakivikihid, mis on pankade peal on seal ära kulutatud. Kõige rohkem on teistest Pimestiku klindisaartest erinev Suur-Pimestiku klindisaar, mida ääristab põhjaküljest 20 meetri kõrgune Vaivara tüüpi astang. Klindisaarte madalduvate lõunakülgede paeplatoo on mattunud pinnasesse ja ei avaldu enam looduses. Klindisaari eraldavad looduses lauged orud. Eesti pankade loend Kannuka pank Meriküla pank Pargimäe pank Põrguaugumäe pank Tornimäe pank Utria kõrgekallas Udria maastikukaitseala Utria pank Utria savikallas Vaivara klindilõik Pimestiku pangasaarestik Sinimägede pangasaarestik Laagna pangasaarestik Kalle Suuroja. Põhja-Eesti pangad, Tallinn 2004.
Ndzwani

Ndzwani (ka Nzwani; prantsuse Anjouan) on saar India ookeanis, üks kolmest Komooride saarest. Moodustab Ndzwani osariigi. Suurim linn ja osariigi pealinn Mutsamudu on elanike arvult Komooride teine linn. 1866. aastast oli saar Prantsusmaa valduses. 1975. aastal sai saarest osa Komooridest. 1997. aastal kuulutas saar ennast iseseisvaks. 2002. aastal liituti taas Komooridega. 2006. aastal valiti Ndzwani poliitik Ahmed Abdallah Mohamed Sambi Komooride presidendiks. 10. mail 2007 saarel toimunud riigipöörde käigus tulid võimule endisele presidendile Mohamed Bacarile ustavad jõud ja 2007. aasta juulis kuulutas presidendiks valitud Bacar Ndzwani taas sõltumatuks riigiks. 2008. aasta märtsis tungisid Ndzwanile Komooride sõjaväe ja Aafrika Liidu väeüksused ning kukutasid separatistliku valitsuse. Anjouan.net (Inglise ja prantsuse keeles)
Kõrg-Eesti allprovints

Kõrg-Eesti allprovints (ka: Kõrg-Eesti) on ala, mis pärast mandrijää taandumist jääaja lõpul ei jäänud vee alla. Kõrg-Eesti saab jaotada kolmeks maastikuvaldkonnaks: Lahkme-Eesti Kagu-Eesti kõrgustikud Lõuna-Eesti Madal-Eesti allprovints Peipsi nõo allprovints Eesti maastikuline liigestus
Peipsi nõo allprovints

Peipsi nõo allprovints on ala, mis tekkis mandrijää kulutava tegevuse tagajärjel. Peipsi nõo allprovintsi alla kuulub Ida-Eesti maastikuvaldkond, mis omakorda jagatakse kaheks – Alutaguse madaliku ja Peipsi rannikumadaliku – maastikurajooniks.
Puhkpillikvintett

Puhkpillikvintett on instrumentaalansamblikoosseis, mis koosneb viiest puhkpillist. Klassikalise puhkpillikvinteti koosseisu kuuluvad järgmised instrumendid: flööt oboe klarnet fagott metsasarv
Vahe-Eesti

Vahe-Eesti on Eesti maastikuvaldkond, mis jääb Lääne- ja Ida-Eesti maastikuvaldkonna vahele. Vahe-Eesti territooriumi iseloomustab suur soostumus ja kõrge metsastatus. Vahe-Eesti maastikuvaldkond jagatakse kolmeks maastikurajooniks: Kõrvemaa Soomaa Võrtsjärve madalik Taimegeograafilise rajoneeringu järgi on Vahe-Eesti alla loetud Teodor Lippmaa järgi Kõrvemaa ja Soomaa – neid on käsitletud allvaldkondadena. Liivia-Maria Laasimer on eristanud Vahe-Eestis rabade ja lodumetsade rajooni.
Aloja

Aloja (/'aluoja/) on linn Lätis Limbaži piirkonnas. Asub Läti põhjaosas Eesti piiri lähistel. Asula varasem saksakeelne nimi oli Allendorf. Kirjalikult on seda esmamainitud 1449. aastal, 1534. aastal ehitati sinna esimene puidust kirik. Kivist kirik rajati sinna 1776. aastal. 1950. aastal sai Alojast alev, linnaks sai 1992. aastal. Linn kuulus aastatel 1992–2009 Limbaži rajooni. Aastatel 2009–2021 oli linn Aloja piirkonna keskus. Linna läbis varem laiarööpmeline Tallinn–Pärnu–Mõisaküla–Riia raudteeliin. Aloja raudteejaamani liiklesid reisirongid 1990. aastate keskpaigani, amortiseerunud raudtee likvideeriti 2005. aastal. Aloja keskkool kannab läti ärkamisaja luuletaja Auseklise (1850–1879) nime, koolimaja ees on tema ausammas. Rahvusromantismi suurmees ise on maetud Aloja kalmistule. Looduskaitse all on Aloja tamm ümbermõõduga 4,12 m, Aloja pärn ümbermõõduga 3,63 m ja Aloja seedermänd ümbermõõduga 2 m. Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Aloja luteri kirik, selle kantsel, orel ja altar. Regionaalse kaitse all on muinaskalmete kohal asuv küngas. Aloja õigeusu kirik Aloja luteri kirik Aloja raamatukogu Aloja tuletõrjedepoo Aloja vana raudteetamm Reģionu, novadu, pilsētu un pagastu kopējā un sauszemes platība gada sākumā, vaadatud 31.07.2024. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts, vaadatud 09.08 2023 Aloja koduleht
Kartaago

Kartaago (foiniikia Kart Hadašt ('uus linn'), vanakreeka Καρχηδών (Karchedon), ladina Carthago) oli foiniiklaste rajatud linn Vahemere lõunakaldal, Põhja-Aafrikas. Tüürose foiniiklased rajasid Kartaago 815 eKr vahepeatuskohaks teel Lõuna-Hispaaniasse. Antiikaja Foiniikia rajas Vahemere idakaldal palju kolooniaid: esmalt Küprosele ning hiljem mujalegi Vahemere rannikule: tänapäeva Lääne-Liibüa, Tuneesia, Alžeeria, Maroko ja Lõuna-Hispaania rannikule, Baleaaridele, Sardiiniale ja Lääne-Sitsiiliasse. Foiniiklased koloniseerisid Põhja-Aafrika Vahemere-ranniku umbes 1000 eKr ning Kartaagost, mille nad rajasid 800 eKr, sai kiiresti Vahemere maade võimsaim jõukeskus. Foiniiklased said oma võimu alla kogu Aafrika ranniku lääne pool Surti lahte ning saavutasid kontrolli Vahemere-kaubanduse üle. 6. sajandil eKr arenes Kartaagost Vahemere lääneranniku tähtsaim kauba- ja sadamalinn; ta allutas endale kõik teised sealsed foiniiklaste asundused. Kartaago kauplejad lubasid endale ainuvõimu kogu Vahemere lääneosas ega lasknud sinna võõraid meresõitjaid. Kreeklaste katsed sellesse piirkonda tungida lõid kartaagolased kord etruskidega, kord roomlastega liidus olles tagasi.  Pikemalt artiklis Puunia sõjad 5. sajandi alguses eKr puhkes Kartaagol kreeklastega Sitsiilia pärast võitlus, mis ei lahenenud enne roomlaste sekkumist. Kolmes Puunia sõjas hävitas Rooma Kartaago ja muutis selle oma provintsiks (Africa). Pärast Rooma riigi langemist kuulus Kartaago maa-ala vandaalidele, kes asutasid seal oma riigi, siis Bütsantsile ja 7. sajandist alates araablastele. Kartaago linna varemed asuvad Tuneesia pealinnast Tunisest idas. Osa hooneid on kohati hästi säilinud. Varemed on turistidele avatud. Ceterum censeo Carthaginem esse delendam Hanno Meresõitja, Kartaago meresõitja
Bernhard Saarsoo

Bernhard Saarsoo (enne eestistamist Bernhard Saarson; 8. juuli 1899 Aaspere vald – 29. juuni 1964 Växjö, Rootsi) oli eesti arst ja botaanik. Ta lõpetas aastal 1919 Tallinna Linna Poeglaste Gümnaasiumi. Aastatel 1918–1920 võttis ta osa Vabadussõjast koolipoiste pataljonis reamehena, ta omas Vabadussõja mälestusmedalit. Aastal 1920 astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1926 arsti astme väärilisena. Akadeemiliselt kuulus ta üliõpilasseltsi Concordia. Ta töötas arstina Audaku pidalitõbilas Saaremaal, mille lähedal avastas ta 1933. aasta suvel uue taimeliigi, saaremaa robirohu. Hiljem rajati leprosooriumi asemele Viidumäe looduskaitseala keskus. 1944. aastal lahkus sõjaväearstina töötanud Saarsoo Eestist. Elas Rootsis ja töötas ülemarsti abina Växjös. Seal ta suri aastal 1964 südame infarkti tagajärjel. Kaja Kumer-Haukanõmm "Teisest maailmasõjast tingitud Balti pagulaste problemaatika aastatel 1945–1952 Eesti pagulaste näitel" (doktoritöö, Tartu 2012) [1] lk 8 Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 470. Loodusteadlast peeti salakuulajaks. Päevaleht, 8. juuli 1939, nr. 181, lk. 2.
Roland Uibo

Roland Uibo (3. juuni 1921 Sakudi küla, Misso vald, Vastseliina kihelkond, Võrumaa – 7. märts 1951) oli Eesti metsavend. Lõpetanud Väimela põllutöökooli. Töötas Misso metskonnas metsavahina. Oli Suvesõjas 1941 metsavend, osales Misso vallamaja vallutamises. Osales 1944. aastal Saksa sõjaväe koosseisus Eesti kaitselahingutes. Ta arreteeriti 1951. aastal, kuid tal õnnestus Vastseliinas põgeneda vahi alt. Liitus Saika küla läheduses olevate metsavendadega. Langes 7. märtsil 1951 Saika punkrilahingus. Võrumaa metsavennad Metsavennad Saika punkrilahing Saika punker Eesti kommunismiohvrid 1940–1991 Haud Vastseliina kalmistul
Hearts of Iron

"Hearts of Iron" (HoI) on suurstrateegia arvutimäng, mille on välja töötanud Rootsi mänguarendaja Paradox Entertainment ja Strategy First. Mäng toimub aastatel 1936–1947. Mängus saab juhtida ükskõik millist Teise maailmasõja aegset riiki, sealhulgas Eestit. Mäng avaldati 2002. aastal Windowsiga arvutitele. Macintoshi versiooni avaldas Virtual Programming. Juhtprogrammeerija oli Johan Andersson. "Hearts of Ironi" järg "Hearts of Iron II" sisaldab mitmeid muudatusi. "Hearts of Iron" rajaneb Paradoxi õnnestunud mängu "Europa Universalis" mootoril, aga tehtud on palju muudatusi: Väga detailne tehnoloogiapuu, mis on jagatud 14 osaks (jalavägi/kahurvägi/tööstus/soomusvägi/merevägi jne) kümnete uuritavate tehnoloogiatega igas osas ja võimega kohandada mõnd üksust. Neljal looduslikul ressursil (kivisüsi, teras, kummi ja õli), millest sõjavägi sõltub, põhinev majandusmudel. Väejuhte ja riigimehi on võimalik valida. Kümned väeosad politseist ballistilise raketini. Ilmamudel, mis mõjutab liikumist, võitlust ja varustusteid. Tähtis on Teine maailmasõda üle elada. Mängija võib põhjustada või tunnistada ajaloos toimunud sündmusi. Mäng on keelatud Hiina Rahvavabariigis, sest mängus võivad Tiibet, Xinjiang ja Manzhou olla iseseisvad riigid ning Taiwan Jaapani osa. Hearts of Iron 2 Paradoxis Hearts of Iron MobyGamesis
Clavinet

Clavinet on elektriliselt võimendatav klahvpill, mida tootis firma Hohner. Sisuliselt on Clavinet elektrooniliselt (analoogselt elektrikitarriga) võimendatud heliga klavikord. Igal klahvil on kummist ots, mis klahvi vajutamisel lööb vastu kitarrikeelesarnast keelt, nagu tavapärasel klavikordil. Kui klahv vabastatakse, summutab tekstiiliriba keele võnkumise samuti nagu klavikordil. Selline mehhanism eristab Clavineti teistest firma Hohner toodetud klahvpillidest (Cembalet, Pianet), mis kasutavad keelte võnkuma panemiseks plektroni põhimõtet. Enamikul Clavinettidel on kaks komplekti helipäid, mis asuvad üleval- ja allpool keeli. Pillil on helipeade valimise lülitid ja kitarriga analoogne väljundseade, mille kaudu saab pilli ühendada kitarrivõimendusega. Aastate jooksul toodeti mitmeid mudeleid, tuntumad neist on I, II, L, C, D6 ja E7. Enamikul mudelitest on 60 klahvi ja 60 neile vastavat keelt, mille tulemusel on pilli ulatus viis oktavit. Originaalis oli instrument disainitud koduseks kasutamiseks ja Euroopa klassikalise ja rahvamuusika mängimiseks. Clavinet L, mida tutvustati 1968, oli kodune mudel vineerist kolmnurkse kere ja puust jalgade, vastandvärvi klahvide (nagu klavessiinil) ja pleksiklaasist noodipuldiga. Viimane mudel, E7, kujutas endast mitmete uuenduste kulminatsiooni, kõik selle nimel, et instrumenti oleks sobivam kasutada rokkmuusika võimendatud kontsertesinemistel, mis olid saanud selle pilli peamiseks kasutuskohaks. Selle pilli selget ja kõlavat staccato-heli on kasutatud peale rokkmuusika veel sellistes muusikastiilides nagu funk, disko ja reggae. Aastaks 1982 aga lõpetas Hohner Clavinettide tootmise. Vajab märkimist, et 1980ndate lõpus valmistati Jaapanis digitaalklavereid, mida nimetati Hohneri järgi Clavinet DP, kuid need olid määratud kodumaisele turule ja ei teinud katsetki võistelda originaal-clavineti omadustega, jäädes vaid katsetusteks. 2000. aastal sidus Hohner ennast täielikult Clavinetist lahti, andes kogu oma ülearuse pilliosade tagavara veebisaidile Clavinet.com. Hohner Clavineti helinäited veebilehel clavinet.de