laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Riho Lilje

Riho Lilje (sündinud 10. juunil 1953 Valgas) on eesti kitarrist ja muusikapedagoog. Ta on lõpetanud Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli löökpillide erialal ja 1980. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi puhkpilliorkestri dirigeerimise erialal. Ta on täiendanud end Moskvas Aleksandr Tšehhovi ja Peterburis Igor Klimenkovi juures (kitarri erialal) ning õppinud 1995. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli Õpetajate Täiendusinstituudi kursustel. Töötanud 1974. aastast kitarripedagoogina, õpetanud kontsertmeistrina ja lauluõpetajana Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadistuudios, Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis (1983–1996), Kehra Kaunite Kunstide Koolis ja Lasnamäe Muusikakoolis. Õpilasi: Toomas Vanem, Toomas Tang, Margus Jürimaa, Margus Ainsalu, Mart Soo. Ta on mänginud 1983–1985 ETV ja Eesti Raadio estraadiorkestris, tegutsenud ansamblites Fix, Laine (laulude arranžeerija ja muusikaline juht siiani) ja Radar (1977–1981), Anne Veski ja ansambliga Nemo, ansambliga Armaada, olnud ansambli Viru Trio muusikaline juht ja arranžeerija (1986–1991), esinenud ansamblitega Venemaal, Rootsis, Soomes, Saksamaal jm. Saanud ansambli Laine koosseisus Eesti NSV teenelise kollektiivi aunimetuse (1980). Teinud koostööd teiste seas Tõnu Naissoo, Lembit Saarsalu, Ain Vartsu, Riho Sibula ja Tiit Paulusega. Osalenud kitarristina Arvo Pärdi, Erkki-Sven Tüüri jmt helilooja teoste ettekannetel ning orkestrandina mitmes muusikaliprojektis, millest esimene oli Eesti Riiklikus Draamateatris "Väike õuduste pood" (2001) ja siiani Vanemuise teatri muusikalietendustes saateansambli koosseisus kitarristina. Tema abikaasa on (19. maist 1978) laulja ja ettevõtja Merle Lilje. Tema vend oli dirigent Peeter Lilje. http://www.liljefamily.ee/styled-4/index.html Riho Lilje Lasnamäe Muusikakooli kodulehel
Duumarubla

Duumarubla oli 1917. aastal emiteeritud Vene rubla liik. Duumarublasid anti välja 250- ja 1000-rublases nimiväärtuses (seni käibel olnud suurimad rahatähed olid 100- ja 500-rublane), nad olid formaalselt kullaga kaetud. 250-rublase mustris on selgesti nähtav haakristi kujutis. Saksa okupatsioonivõimu poolt Eestis 1918. aastal kehtestatud duumarubla ametlik kurss oli 1 mark. Kerenski rubla
Järvamaa Kutsehariduskeskus

Järvamaa Kutsehariduskeskus on Paides, Tallinna tänav 46 asuv kutsehariduskeskus. Kool moodustati 2008, kui ühinesid Paide Kutsekeskkool ja Türi Tehnika- ja maamajanduskool. https://web.archive.org/web/20150214164952/http://jkhk.ee/pages/koolist/ajalugu.php (vaadatud 14.02.2015) Kooli koduleht
Türi tehnika- ja maamajanduskool

Türi tehnika- ja maamajanduskool oli kutsekool. Aastal 2008 ühinesid maamajanduskool ja Paide Kutsekeskkool ning nende baasil moodustati Järvamaa Kutsehariduskeskus. Kooli ajalugu ulatus 1924. aastasse, kui moodustati Türi aiamajandusgümnaasium. 1972–1988 kandis kool nime Türi näidissovhoostehnikum. 1990–2000 kandis kool nime Türi kõrgem põllumajanduskool, kui 1. juunil moodustati Türi Näidissovhoostehnikumi varade baasil Laupa Põllmajandusühistu ja Türi Kõrgem Põllumajanduskool koos õppemajandiga. 2000 - kannab kool nime Järvamaa Kutsehariduskeskus Kool tegutses Türi külje all Säreveres.  Pikemalt artiklis Türi Tehnika- ja Maamajanduskooli muuseum https://web.archive.org/web/20150214164952/http://jkhk.ee/pages/koolist/ajalugu.php (vaadatud 13.02.2015) Eesti entsüklopeedia. 10. köide: TÜRI–Y. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1998, lk 7. Kooli ajaloost Järvamaa Kutsehariduskeskuse kodulehel
Tiina Tamman

Tiina Tamman (sündinud 17. aprillil 1948 Karula vallas) on eesti kirjanik ja ajakirjanik. Ta elab ja töötab Inglismaal. Doktorikraadi sai ta Glasgow' Ülikoolist 2010. aastal. 1996 "Kirjad Eestisse Londoni lähistelt" (esseekogumik) 1997 "Rukkililleraadio" (romaan) 1999 "Ärkamine" (romaan) 2000 "Tihe udu Tallinnas" (romaan) 2001 "Õie teekond" (romaan) 2011 "August Torma: sõdur, diplomaat, salaagent" (biograafia) 2014 "Portrait of a Secret Agent" (biograafia) 2016 "Paul Oras - punane admiral" (biograafia) arvustus: Olev Liivik. "Punase „admirali“ saatus". Sirp, 20. jaanuar 2017 2018 "Pärandus" (romaan) 2019 "Vana armastuskiri" (romaan) Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 651. Tiina Tamman (2011). August Torma - sõdur, saadik, salaagent. Tallinn: Argo. Lk 35.
Eesti Vabariigi teenetemärgid

Eesti Vabariigi teenetemärgid (ka Eesti riiklikud teenetemärgid) on kuus Eesti teenetemärki, mida annab välja Eesti president 24. veebruaril ja välisvisiitide puhul. Eesti Vabariigi teenetemärgid: Riigivapi teenetemärk Valgetähe teenetemärk Kotkaristi teenetemärk Eesti Punase Risti teenetemärk Maarjamaa Risti teenetemärk Vabadusrist (anti välja 1919–1925) Teenetemärkidega seonduvat korraldab teenetemärkide seadus. Teenetemärkide klassistruktuur on järgmine: Vabadusrist: jaguneb 3 järguks, numbrid 1 kuni 3, ja 3 liigiks, numbrid I kuni III. II. liigi 1 järgu Vabadusrist on välja andmata. Riigivapi teenetemärk: kett (kasutusel presidendi ametitähisena) ja 5 klassi, numbrid I kuni V. Medalid taastatud Eesti Vabariigis puuduvad. Valgetähe teenetemärk: kett, 5 klassi, numbrid I kuni V, ja 1 medaliklass. Kotkaristi teenetemärk: (kett puudub) 5 klassi, numbrid I kuni V, ja 3 medaliklassi Punase Risti teenetemärk: (kett puudub) 5 klassi, numbrid I kuni V, ja 1 medaliklass. Maarjamaa Risti teenetemärk: kett, 5 klassi, numbrid I kuni V. (Medalid puuduvad.) Eesti Vabariigi teenetemärkidest asutati esimesena Vabadussõja ajal 24. veebruaril 1919 Vabadusrist. Teenetemärkide seaduse ja selle muutmise seadusega taastati 1994. ja 1995. aastal kõik sõjaeelsed teenetemärgid, kuid mitte kõik nende klassid. Eesti Vabariigi uue teenetemärgina loodi Maarjamaa Rist. Vabariigi 90. aastapäevaks valmis Riigivapi teenetemärgi kett, mida kannab ametitunnusena Vabariigi President. Praegune Riigivapi teenetemärgi kett on koopia algsest, mis asub teadmata põhjusel Moskva kremli relvapalatis ja on siiani Eesti riigile tagastamata. Läbi aastate on Eesti riiklike teenetemärkide valmistamisega olnud seotud OÜ Roman Tavast, ARS Juveel, OÜ Juveel, OÜ Miniplast Pluss, OÜ ARS Vasetööd jt. Esimese partii Maarjamaa Riste valmistas firma „Marquise”, lintidega varustas ja täiendavalt komplekteeris OÜ Miniplast Pluss. Teenetemärkidele on peale täiskuju ette nähtud ka miniatuuri kuju, rosettmärgi kuju ja lindilõike kuju. Eesti riiklike teenetemärkide galerii http://www.ra.ee/dgs/browser.php?tid=68&iid=110700200563&img=era0031_001_0000013_00100_t.jpg&tbn=1&pgn=5&prc=30&ctr=0&dgr=0&lst=2&hash=aaabfd7dc52366dd11e6bc0367941ccc EV teenetemärkidest EV presidendi kodulehel
Rain Lahtmets

Rain Lahtmets (26. märts 1936 Tallinn – 2. veebruar 2021 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane, orienteeruja ja sporditegelane. 1954. aastal lõpetas Tallinna Kommunaal-Ehitustehnikumi tööstusettevõtete elektriseadmete erialal. 1959. aastal lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi tööstusettevõtete ja -seadmete elektrivarustuse erialal. 1969. aastal kaitses Leningradi Polütehniline Instituudis tehnikakandidaadi kraadi (juhendaja professor Aleksander Voldek). 1990. aastal omandas Tallinna Pedagoogilises Instituudis andragoogika ja psühholoogia lisaeriala. Aastatel 1958–1963 töötas Eesti Tööstusprojektis, algul inseneri, hiljem grupijuhina. 1963–1964 oli ta Elektrotehnika Teadusliku Uurimise Instituudi vanemteadur, 1968–1970 Kehra Tselluloosi- ja Paberikombinaadi peaenergeetiku asetäitja. 1970. aastast töötas Tallinna Polütehnilise Instituudi õppejõuna, aastast 1977 dotsent. 1990–2000 töötas ta Tallinna Tehnikaülikooli elektriajamite ja jõuelektroonika instituudis, praegu emeriitdotsent. Spordiga tegelema hakkas koolipäevil, harrastanud matkamist, suusatamist ja orienteerumist. 1964. aasta Eesti meistrivõistlustel võitis valikorienteerumises pronksi. 1964. aastal algatas Tallinna orienteerumisneljapäevakute traditsiooni. On olnud Eesti ja NSV Liidu orienteerumise võistlusreeglite koostajaid. 1967. aastast üleliidulise kategooria kohtunik, 1992. aastast rahvusvahelise kategooria kohtunik orienteerumises. Avaldanud ajakirjas Kehakultuur ja ajalehes Spordileht artikleid orienteerumise kohta. Tallinna Tehnikaülikooli teenetemedal Mente et Manu[viide?] Tiit Masso, Rain Lahtmets. Orienteerumisrajal. Tallinn: Eesti Raamat, 1968 Hugo Tiismus, Jaan Lootus, Rain Lahtmets. Elektriajamite juhtimine : õpik kõrgõppeasutustele. Tallinn: Valgus, 1976 Rain Lahtmets. Elektrotehnika I. Alalisvool. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikooli elektriajamite ja jõuelektroonika instituut, 2002 Rain Lahtmets. Elektrotehnika II. Vahelduvvool. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikooli elektriajamite ja jõuelektroonika instituut, 2002 Rain Lahtmets. Kaitseaparaadid. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikooli elektriajamite ja jõuelektroonika instituut, 2006 Rain Lahtmets. Tehnoloogia ja ajamid. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikooli elektriajamite ja jõuelektroonika instituut, 2006 Tema abikaasa on Maire Lahtmets. "Tallinna Polütehnikum. Lõpetajate nimekirjad 1921-2007". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. veebruar 2015. Vaadatud 14. veebruaril 2015. TTÜ lõpetajad 1918-2006 ERIS. Rain Lahtmets Eesti Spordi Biograafiline Leksikon. Lahtmets, Rain Tallinna Tehnikaülikooli elektriajamite ja jõuelektroonika instituut. Rain Lahtmets[alaline kõdulink] "Tiiu Nittim. Üleliidulise kategooria kohtunikud orienteerumises" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 14. veebruaril 2015. Rain Lahtmetsa teaduspublikatsioonid Eesti Teadusportaalis
Kaie Parts

Kaie Parts (sündinud 21.septembril 1940 Leevi vallas Koolma külas) on eesti metallikunstnik. Maalikunstnik Ludmilla Siimu Eesti-perioodi üheks tippteoseks peetakse maali "Kollane valgus" (1974, Eesti Kunstimuuseum), millel on kujutatud Kaie Partsi koos pojaga kui Madonnat lapsega. 1986 "Fragment trassist" 1987 "Aja kulg" 1988 "Läänemeri" 1990 "Pinged" Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 650. Kristlyn Liier (2022). Ludmilla Siim. Olemise helk. Eesti: Tartu Kunstimuuseum. Lk 43.
Renee Nõmmik

Renee Nõmmik (eesnimena kasutatud ka René; sündinud 26. juunil 1962 Kundas) on eesti tantsija, koreograaf ja tantsupedagoog. 1984. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi tantsujuhtimise erialal. Seejärel töötas rahvatantsukollektiivis Kullaketrajad. Ta on 1992. aastal loodud tantsutrupi Fine 5 Tantsuteater üks asutajaid. 2012 Gerd Neggo stipendium 2015 Eesti Teatriliidu tantsuauhind (koos Tiina Olleskiga) 2019 Tallinna Ülikooli teenetemärk Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 649.
Uno Semper

Uno Semper (sündinud 5. novembril 1932 Tartus) on eesti orienteeruja ja sporditegelane. Õppis Aakre algkoolis. 1951. aastal lõpetas eksternina Tartu Töölisnoorte Keskkooli. 1959. aastal lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna tööstus- ja tsiviilehituse eriala. Töötas aastatel 1959–1964 Eesti Tööstusprojektis, 1959–1964 Eesti Maaehitusprojektis, 1964–1970 ja 1971–1997 Energiavõrkude Projektis (hiljem Elpec). Tegeles 1960. aastatel orienteerumisega. 1964. aastal võitis orienteerumisjooksu Eesti meistrivõistlustel pronksi teatevõistlusel Eesti Tööstusprojekti meeskonnas koos Enn Virkuse ja Rein Tõnuriga. 1968. ja 1969. aastal võitis Eesti Tööstusprojekti meeskonnas koos Enn Virkuse ja Heino Kasega pronksi suusaorienteerumise märketeatesuusatamises. 1969. aastal tuli Eesti Tööstusprojekti võistkonnas Jüriööjooksu võitjaks. Oli aastatel 1964–1969 Eesti NSV Orienteerumisspordi Föderatsiooni (EOF) presiidiumi esimees, seejärel neli aastat asepresident. Aastatel 1964–1970 ka NSV Liidu üleliidulise orienteerumissektsiooni juhatuse liige. Üleliidulise kategooria kohtunik (1974). http://www.esbl.ee/biograafia/Uno_Semper Vello Viirsalu. Eesti orienteerumise sünd ja hiilgeaastad 1959–1970. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2006 TTÜ lõpetajad 1918-2006 Eesti Spordi Biograafiline Leksikon. Semper, Uno "Tiiu Nittim. NSVL meistersportlased orienteerumises Eesti NSV-s" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 14. veebruaril 2015. Biograafia ESBLis
Elviira Mihhailova

Elviira Mihhailova (2. september 1943 Tambov – 23. mai 2018 Paide) oli Eesti tõlkija. 1984 Juhan Smuuli nimeline kirjanduse aastapreemia (Mats Traadi "Puud olid, puud olid hellad velled" tõlke eest vene keelde) 1999 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (koos Svetlan Semenenkoga, ilukirjanduslik tõlge eesti keelest võõrkeelde: eesti luule antoloogia "Via Estica") Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 648. Elviira Mihhailova 2. IX 1943 – 23. V 2018 Sirp, 1. juuni 2018
Ants Haljaste

Ants Haljaste (sündinud 3. märtsil 1943 Haapsalus) on eesti füüsik. Ta sündis põllumajandustöötajate peres. Lõpetas 1961 Märjamaa Keskkooli, 1970 Tartu ülikooli ja 1975 samas aspirantuuri. Aastast 1970 töötab Tartu Ülikoolis, alul stažöörina, siis teadurina, vanemteadurina aeroionisatsiooni ja elektroaerosoolide probleemlaboris, eksperimentaalfüüsika instituudis, LOTE gaaslahenduslaboris. On täiendanud end 1972 Moskva Ülikoolis, 1979-1980 Dresdeni Tehnikaülikoolis ja 1990 Turu Ülikoolis. Kandidaadiväitekirja plasmafüüsika ja plasmakeemia ning optika erialadel "Üheelektroodse kõrgsagedusliku elektrilahenduse ajalis-ruumilise arengu uurimine" kaitses 1988 Tartu ülikoolis. Uurimisalad: Kõrgsagedus- ning alalispinge lahendusimpulsside tekke ja arengu füüsika; plasmadiagnostika; gaaslahendusplasma tehnoloogilised rakendused (elektronegatiivsete lisandgaaside koroonadetektorid, osonaatorid, elektrivälja tugevuse koroonaandurid, kombineeritud plasmakeemilised reaktorid õhu saastegaaside hävitamiseks). Avaldanud üle 40 teadustrükise, s.h. 2 monograafiat. Tal on üks autoritunnistus. 2003-2009 Kirjastuse Wiley-VCH ajakirja "Plasma Processes and Polymers" toimetuskolleegiumi liige. 2001-2002 VIII rahvusvahelise sümpoosioni "Madalatemperatuurilise kõrgrõhuplasma keemia" (HAKONE VIII, Pühajärve 2002) teadussekretär ja peakorraldaja. 2008 Tartu Ülikooli aumärk 2012 Tartu Ülikooli medal Aints, M.; Haljaste, A.; Kudu, K.; Adamson, V. (1995). The role of negative-ions in high-frequency discharges. Journal of Physics D: Applied Physics, 28(1), 81-89. Aints, M.; Haljaste, A.; Kudu, K.; Plank, T. (1997). Repetition rate of streamers as a measure of content of electronegative additives in the air. Journal of Physics D: Applied Physics, 30(2), 210-220. Paris, P.; Aints, M.; Valk, F.; Plank, T.; Haljaste, A. (2005). Intensity ratio of nitrogen bands as a function of field strength. XXVII Int. Conf. on Phenomena in Ionized Gazes, Eindhoven, the Netherlands, 2005. , 4. Aints, M.; Kudu, K.; Haljaste, A.; Plank, T. (2001). Origin of photoionizing radiation in corona discharges in air. Journal of Physics D: Applied Physics, 34(6), 905-908. Plank, T.; Haljaste, A.; Aints, M. (2010). Positive corona at combined DC and AC voltage: Streamercounter as a detector of electronegative trace gases. Saarbrücken: VDM publishing house Eesti teaduse biograafiline leksikon, 1. köide "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. Ants Haljaste Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Kiuline vašingtooniapalm

Kiuline vašingtooniapalm (Washingtonia filiferas) on igihaljas puittaim palmiliste sugukonnast. Elab 80–250 aasta vanuseks. Kasvab looduslikult Arizona, Nevada, Lõuna-California ja Loode-Mehhiko kõrbeoaasides. Kiuline vašingtooniapalm kasvab heades kasvutingimustes kuni 23 m, harva 30 m kõrguseks. Lehed on 1,5–2 m pikad. Võrast allapoole moodustavad surnud lehed kleidi sarnase kogumiku, mis võib mõnikord tüve katta täielikult. Johnson, D. (1998). Washingtonia filiferas. IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN .
Lauri Malsroos

Lauri Malsroos (sündinud 7. veebruaril 1986 Tallinnas) on eesti orienteeruja. Lõpetas 2005. aastal Saue Gümnaasiumi ja 2010. aastal Eesti Lennuakadeemia. Harrastab 1993. aastast orienteerumisjooksu ja 2004. aastast rattaorienteerumist. Noorte ja juunioride vanuseklassides võitis orienteerumise Eesti meistrivõistlustel aastatel 2000–2006 kokku 7 kulda, 7 hõbedat ja 8 pronksi. 2005. ja 2006. aastal osales orienteerumisjooksu juunioride MMil. 2007. aastast kuulub rattaorienteerumises Eesti koondisse. Rattaorienteerumise Eesti meistrivõistlustel võitnud 6 kulda (2014 tavarajal, 2015 lühirajal ja tavarajal, 2016 tavarajal, 2017 lühirajal ja tavarajal), 3 hõbedat ja 3 pronksi. Orienteerumisjooksu Eesti meistrivõistlustel võitis 2017. aastal pronksi segateatesprindis SK Saue Tammed võistkonnas. 2009. aasta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel Taanis võitis teatevõistlusel hõbemedali Eesti teatemeeskonna liikmena koos Margus Halliku ja Tõnis Ermiga. 2011. aasta EMil sprindis 7. ja lühirajal 9. koht. 2015. aasta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel Portugalis tuli ta Euroopa meistriks Penha Garcia vanalinnas toimunud sprindidistantsil. 2017. aasta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel Prantsusmaal Orléansis võitis ta kaks hõbemedalit (sprindis ja lühirajal). 2019. aasta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel Poolas Wrocławis tuli ta Euroopa meistriks sprindidistantsil. 2023. aasta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel Portugalis Algarves võitis ta sprindidistantsil pronksmedali. 2013. aastal võitis ta Eestis Lääne-Virumaal toimunud rattaorienteerumise maailmameistrivõistlustel hõbemedali sprindis (Tapal) ja pronksi teatevõistlusel (Rakveres) Eesti teatemeeskonnas (koos Margus Halliku ja Tõnis Ermiga). 2014. aastal tuli ta Poolas toimunud rattaorienteerumise MMil maailmameistriks Eesti teatemeeskonnas (koos Margus Halliku ja Tõnis Ermiga) ning sai sprindis 5. koha. 2015. aasta rattaorienteerumise MMil Tšehhis võitis ta sprindis pronksmedali. 2016. aasta rattaorienteerumise MMil Portugalis sai ta lühirajal 5. koha ja tavarajal 8. koha. 2017. aasta rattaorienteerumise MMil Leedus ja 2022. aasta MMil Rootsis ning ka 2023. a Tšehhis võitis ta sprindis pronksmedali. Aastatel 2007–2022 osalenud ka rattaorienteerumise Maailma Karika etappidel, parimad tulemused sprindis 2013 2., 2014 1. ja 3., 2015 1. ja 3., 2016 2., 2017 2. ja 3., 2019 1. ja 3., 2022 3., lühirajal 2016 1. ja 2., 2017 2., 2018 2., tavarajal 2016 1. koht. 2013, 2014 Harjumaa parim meessportlane 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2022, 2023 Eesti parim rattaorienteeruja 2014 Eesti Orienteerumisliidu aasta tegija (rattaorienteerumise meeskonnas) 2016 Eesti Vabariigi spordipreemia Eesti Spordi Biograafiline Leksikon. Malsroos, Lauri ESBL sporditulemused. Lauri Malsroos "Kultuuriministeerium. Spordipreemiate laureaadid". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. august 2016. Vaadatud 14. veebruaril 2016. Eesti Spordi Biograafiline Leksikon. Malsroos, Lauri
Kaarlo Teräsvuori

Kaarlo Kustaa Teräsvuori (enne 1906. aastat Ståhlberg; 5. mai 1884 Kuopio – 1977) oli soome põllumajandusteadlane. 1920-1922 oli ta Tartu ülikoolis professor. Tema on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule. K. Teräsvuori, 1928. Eesti ja Soome soontaimede (Gefässpflanzen) perekondade ladina-soome-eestikeelne nimestik. Tartu. 16 lk
Lembit Krull

Lembit Krull (sündinud 23. novembril 1969) on eesti rokkmuusik ja basskitarrist. Ta on mänginud basskitarri ansamblis J.M.K.E. (1988–1996). Ta tegutseb ansamblis Hot Kommunist laulja ja basskitarristina, lisaks on ta ansambli lugude autor. Rada7.ee Lembit Krull räägib. Mitte ainult muusikast. Rada7.ee Punkkontsert Illegaardi hoovis; J. M. K. E. - Lembit Krull. e-varamu.ee. KUUM EESTI KOMMUNIST. kes-kus.ee 2015. Lembit Krull | Discography - Discogs.
Venno Vanamölder

Venno Vanamölder (sündinud 7. augustil 1963) on eesti trummar. Ta on mänginud nt ansamblites Verine Pühapäev, J.M.K.E., Vürst Trubetsky & J. M. K. E. ja P.W.A..
Chūō

Chūō (jaapani 中央区 Chūō-ku "keskus-ringkond") on eriringkond Jaapanis, Tōkyō idaosas. Chūō on ajalooliselt olnud Tōkyō majanduslik keskus. Seal asub Ginza äripiirkond. Chūō eriringkond moodustati 1947. aastal. See piirneb Chiyoda, Minato, Taitō, Sumida ja Kōtō eriringkondadega. Elanike arv oli 2008. aastal 108 943. Päevasel ajal võib piirkonnas asuda aga 650 000 inimest. Chūō pindala on 10,18 km². Tornelamud Chūōs Kõrghooned Chūōs Mitsukoshi kaubamaja https://www.gsi.go.jp/KOKUJYOHO/MENCHO/backnumber/GSI-menseki20210101.pdf Population by District, vaadatud 15.07.2022. Chūō koduleht
Lubańi rajoon

Lubańi rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1914 km². 2009. aasta seisuga elas seal 35 444 inimest. Rajoon moodustati 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Asavieci, Juškavičy, Kamunaraŭski, Lachaŭka, Małyja Haradziacičy, Račeńi, Saračy, Sosny, Tali ja Urečča külanõukogu. Halduskeskus on Lubańi linn, teine suurem asula on Urečča alev. Rajooni suurim jõgi on Aresa. Rajooni territoorium asub Kesk-Biarezina tasandikul, lõunaosa Polesje madalikul. Keskmine kõrgus on 150 meetrit üle merepinna, kõrgeim koht (190 meetrit) asub Juškavičy küla juures. 2009. aasta seisuga olid elanikest 95,61% valgevenelased, 2,8% venelased ja 1,59% oli teistest rahvustest. 90,59% elanike emakeel oli valgevene keel, 7,89% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 71,14% elanikke, vene keelt aga 22,37%. The population as of January 1, 2024 and the average annual population for 2023 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements  Lubańi rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajoon Minski oblasti täitevkomitee kodulehel (vene keeles) Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles)
Margus Hallik

Margus Hallik (sündinud 25. juulil 1978 Võrus) on eesti orienteeruja ja kahevõistleja. 1996. aastal lõpetas Eesti Spordigümnaasiumi Otepää filiaali ja õppis Lillehammeris Norra tippspordigümnaasiumis. 2002. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogikaülikooli kehakultuuriteaduskonna. Aastatel 2008–2010 õppis Tallinna Ülikooli rekreatsioonikorralduse magistriõppes. Harrastas 1987. aastast kahevõistlust. Osales 1995. aastal kahevõistluse juunioride MMil ja sai 54.koha. 1996. aastal võitis Põhjamaade noorte meistrivõistlustel meeskondliku kulla ja sai individuaalselt 4. koha. 1994. aastast harrastab suusaorienteerumist ja 2002. aastast rattaorienteerumist. Eesti orienteerumise meistrivõistlustel võitnud aastatel 1999–2015 12 kulda (10 suusa- ja 2 rattaorienteerumises), 18 hõbedat ja 13 pronksi. Suusaorienteerumise juunioride MMil võitis 1998. aastal teatevõistlusel Eesti meeskonnas (koos Taavi Nurme ja Canter Värtoniga) pronksi. Osalenud suusaorienteerumise MMil (2000, 2002, 2004, 2005, 2009 ja 2015), parim tulemus 2004. aasta MMil 6. koht teatevõistlusel Eesti meeskonna liikmena (koos Raul Kudre, Ander Ojandu ja Tõnis Ermiga). Aastatel 2002–2014 on osalenud rattaorienteerumise Maailma Karika etappidel, 2003. aastal Maailma Karika koondarvestuses 7. koht. Aastatel 2003–2014 on osalenud ka suusaorienteerumise Maailma Karika etappidel. 2009. aasta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel Taanis võitis teatevõistlusel hõbemedali Eesti teatemeeskonna liikmena koos Lauri Malsroosi ja Tõnis Ermiga. Individuaalselt parimad kohad rattaorienteerumise EM-il 2006. aastal tavarajal ja lühirajal 5. koht. 2013. aastal võitis Eestis Lääne-Virumaal toimunud rattaorienteerumise maailmameistrivõistlustel pronksi teatevõistlusel (Rakveres) Eesti teatemeeskonnas (koos Lauri Malsroosi ja Tõnis Ermiga). 2014. aastal tuli ta Poolas toimunud rattaorienteerumise MMil maailmameistriks Eesti teatemeeskonnas (koos Lauri Malsroosi ja Tõnis Ermiga). Individuaalselt parimad kohad rattaorienteerumise MMil 2005. ja 2006. aastal tavarajal 4. koht. Tutvustanud rattaorienteerumist ja kirjutanud võistluste ülevaateid ajakirjas Orienteeruja. Aastatel 2010–2011 oli Eesti Orienteerumisliidu juhatuse liige. 2003, 2004, 2005, 2009 Eesti parim suusaorienteeruja 2002, 2003, 2004, 2007 Eesti parim rattaorienteeruja 2014 Eesti Orienteerumisliidu aasta tegija (rattaorienteerumise meeskonnas) Eesti Spordi Biograafiline Leksikon. Hallik, Margus "ESBL sporditulemused". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 14. veebruaril 2015. Eesti Spordi Biograafiline Leksikon. Hallik, Margus