laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Talvo Pabut

Talvo Pabut (27. veebruar 1962 Tartu – 25. juuni 2017 Tartu) oli eesti näitleja ja lavastaja. Ta lõpetas 1980. aastal Tartu 2. Keskkooli ja õppis aastatel 1980–1984 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris, lõpetas 11. lennu. Ta kaitses 2005. aastal Tartu Ülikoolis väitekirja ja sai teatriteaduse magistrikraadi. Ta töötas aastatel 1984–1989 näitlejana Rakvere Teatris ja 1995–2001 Ugala teatris Viljandis. Aastatel 1991–1993 oli ta Eesti Kirjanike Liidu kirjanduse propaganda büroo kunstiline juht ja 1993–1994 Noorsooteatri kirjandusala juhataja. Töötas Eesti Televisiooni Tartu stuudios 1994–1995. Alates 2001. aastast oli ta vabakutseline. Ansambli Kiritöö asutaja ja liige. Tema vend oli sisearhitekt ja disainer Kalle Pabut. Ta on olnud abielus näitleja Anne Veesaarega, nende poeg on Ott Pabut. Raimo Hanson. "Suri teatrimees ja literaat Talvo Pabut". Tartu Postimees, 26. juuni 2017 Suri teatrimees ja literaat Talvo Pabut Talvo Pabut andmebaasis IMDb Haud Tartu Maarja kalmistul
Viljo Suhonen

Viljo Suhonen (hüüdnimega "Tykki-Ville"; 1. september 1916 Kotka – 18. juuli 1946 Tiuruniemi, praegu Joutseno, Lappeenranta linn) oli Soome poksija. Suhonen oli keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) kahekordne Soome meister aastatel 1938-1939. Ta sai sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1934. aastal ja keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1941. aastal II koha. Ta valiti 1938. aastal Soome parimaks poksijaks. Suhonen osales kaks korda Eesti – Soome maavõistlustel, kus ta kaotas oma kohtumise 1937. aastal Vallo Leedile ja 1938. aastal Anton Raadikule. Ta osales üldse Soome eest 12 maavõistlusel, kus ta võitis 9 ja kaotas 3 kohtumist. Suhonen osales 6. Euroopa meistrivõistlustel Dublinis 1939. aastal keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg), kuid kaotas oma kohtumise veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Anton Raadikule (Eesti) ning jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta oli Soome poksikoondise kandidaat 1940. aasta Helsingi olümpiamängudele, kuid II maailmasõja tõttu jäid need mängud toimumata. Suhonen sõdis suurtükiväelasena Talvesõjas ja ei saanud seal haavata, kuid seal lõi tal välja tuberkuloos. Ta küll jätkas veel poksimist, kuid pärast 1941. aasta Soome meistrivõistluste finaalis saadud kaotust loobus võistlemisest ja jätkas ainult harjutamist. Ta sai Jätkusõjas 1942. aastal Äänislinna ruumis õlast haavata. Ta jätkas paranenuna harjutamist, kuid haigestus hoopis veel kollatõppe. Ta läks ravile ja elas oma elu lõpuni Tiuru tuberkuloosisanatooriumis. Ka Viljo Suhose vennad Veikko ja Olavi ning vennapoeg Raimo olid tuntud Soome poksijad.
Avaliku ja eraõiguse eristamine

Avaliku õiguse ja eraõiguse eristamine on üks vanimaid õiguslikke küsimusi, millel praegu on süstemaatiline ("Kas tööõigus on era- või avaliku õiguse haru?") ning ka praktiline ("Kas antud vaidlus kuulub tsiviil- või halduskohtu pädevusse?") tähtsus. Üldtuntud on kolm eristamise teooriat: huviteooria, subordinatsiooniteooria ja subjektiteooria. Õigusnormi huvisuundumisest lähtuva huviteooria kohaselt on avalik õigus on see, mis lähtub Rooma riigi huvist, eraõigus see, mis puudutab üksikisiku kasu. Ulpianuse (170–228 eKr) sõnade kohaselt: publicum ius est guod ad statum rei Romanae spectat, privatum guod ad singulorum utilitatem. Teooria puuduseks on see, et paljud õigusnormid lähtuvad samaaegselt nii avalikest kui ka erahuvidest. Võib ka väita, et kogu õigus teenib ennekõike avalikke huvisid, mis samas omakorda koosnevat üksikute isikute erahuvidest. Subordinatsiooniteooria eristab avalikku ja eraõigust selle järgi, et avalik õigus reguleerib alluvussuhteid, aga eraõigus võrdsusel põhinevaid suhteid. Avaliku õiguse tüüpiline reguleerimisvorm on ühepoolne ja kohustuslik (nt seadus), eraõigusele on omane leping. Ka see teooria ei ole rahuldav, kuna ka eraõiguses esineb alluvussuhteid (suhted vanemate ja laste vahel, eestkoste) ning avalikus õiguses võrdsusel põhinevaid suhteid (haldusleping) Subjektiteooria kohaselt on avalik õigus õigusnormide kogum, mille õigustatud või kohustatud subjektiks on üksnes avaliku võimu kandja. Üksikjuhul on kõikide teooriate kriteeriumid rakendatavad, kasutatakse ka erinevaid teooriaid koos. Praktikas, õigustoiminguid tehes on era- ja avaliku õiguse normid üksteisest raskesti eristatavad. Nii võib näiteks eraõigusliku lepingu sõlmimisel seaduses toodud vorminõude eiramine kaasa tuua lepingu tühisuse. Üldiselt on eraõiguslike kohustuste täitmine ikkagi tagatud avalik-õiguslike sanktsioonidega.
Varbla kirik

Varbla Urbanuse kirik on 19. sajandil ehitatud kirik Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Helmkülas. Kiriku kaitsepühak on paavst Urbanus I. Varbla kihelkond sai oma pastori aastal 1611. Esimene kirik ehitati Varblasse 1638. See oli puust ja hävis 19. sajandil. Seejärel ehitati 1860 kirik, mis oli liiga väike ja madal. Praegune kirikuhoone on muinsuskaitse all alates 1998. aastast. Kirikut kasutab Varbla Urbanuse kogudus. Kirikus asub 18. sajandi lõpus valmistatud altar, mis on muinsuskaitse all 1973. aastast. Varbla kiriku juures on Varbla kirikuaed. Varbla kirik Varbla kiriku tornirist Kirikuaia piirdemüür Varbla kirik 14.03.2015 Vahur Joala. "Saulepi valitsejad." Tallinn, 2013, 178 lk. Saulepi valitsejad Varbla kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
Tõhela-Murro Ristija Johannese kirik

Tõhela-Murro Ristija Johannese kirik asub Pärnu maakonnas Pärnu linnas Männikuste külas. Kirik ehitati aastatel 1894–1895 arhitekt Apollon Edelsoni projekti järgi. Kirikus tegutses aastani 1962 Tõhela-Murro Ristija Johannese kogudus. Kiriku kohta Tõhela veebis Kiriku ja koguduse info arhiiviversioon [1]
Jorma Väisänen

Jorma Olavi Väisänen (hüüdnimega "Jorkka"; sündinud 3. märtsil 1946 Helsingis) on Soome endine poksija. Väisänen oli kokku kahekordne Soome meister – II keskkaalus (kuni 75 kg) 1968. aastal ja poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1971. aastal ning sai II keskkaalus (kuni 75 kg) 1967. aastal ja poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1972. aastal II koha. Väisänen osales kokku kaks korda Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistel ning kaotas oma kohtumise 1968. ja 1969. aastal. Väisänen osales 17. Euroopa meistrivõistlustel Roomas 1967. aastal II keskkaalus (kuni 75 kg), kuid kaotas oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Väisänen töötas hiljem tolliametnikuna Helsingis sadamates. Ta läks pensionile 2006. aastal ning elab sellest ajast peale peamiselt Eestis.
Tori kirik

Tori kirik on Pärnu maakonnas Toris asuv kirik. Kirik ehitati 1852–1854 vana kiriku asemele. Hoone põles 1944 ja 1989 algas taastamine. ENSV ajal asus hoone varemetes muuhulgas lasketiir. Kirikut taastab MTÜ Tori Kiriku Taastajate Ühendus. Kirikus toimuvad EELK Tori Püha Jüri koguduse korrapärased jumalateenistused taas 1994. aastast. 2011. aastal pühitseti kirik Eesti sõjameeste mälestuskirikuks. Tori kiriku seinale on paigaldatud mälestustahvlid Eesti iseseisvuse eest võidelnutele. Tori kiriku juures asub Mati Karmini skulptuur "Püha Jüri võitlus lohega", mis avati 20. augustil 2003. Skulptuur püstitati selleks, et tähistada Eesti võitu Vabadussõjas ja Eesti taasiseseisvumist. Tegemist on Eesti esimese ratsamonumendiga. Eesti sõjameeste mälestuskirik Toril Tori kiriku altar veteranipäeva jumalateenistusel (2013) Tori kirik 2023. aasta aprillis Tori kirik 2023. aasta kevadel Eesti sõjameeste mälestuskirik on peaaegu valmis. Eesti Kirik, 5. oktoober 2010. https://web.archive.org/web/20160502150254/http://web.zone.ee/tkirik/tori_6.html (vaadatud 01.03.2018) Link, Eno-Gerrit. PILDID ⟩ Eesti esimene ratsamonument läks remonti. Pärnu Postimees, 25. august 2020. Tori kirik kultuurimälestiste riiklikus registris Infoleht kiriku kohta Postimees: Tori kirikus peeti veteranipäeva jumalateenistust
Paluküla kirik

Paluküla kirik on kirik Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Palukülas. Kiriku lasid ehitada "Ungru krahvi" pojad. 1820. aastal pühitseti kirik sisse ning see oli mõeldud Ungern-Sternbergide hauakabeliks. Kirik selleks ei sobinud, sest põhjavesi osutus ootamatult kõrgeks ning teadaolevalt pole kedagi sinna maetud. Tagasihoidlikus Paluküla kirikus oli 100 istekohta, selle juures ei olnud ei pastoraati ega kalmistut. Kirik tegutses Kärdla abikirikuna 1939. aastani, pärast mida see Vene sõjaväe läks. Alates 1939. aastast oli kirik kasutusel laona ja selle torn vaatluspostina. Pärast Teist maailmasõda ei olnud kirik enam pühakojana kasutusel ning lao funktsiooni täites see lagunes. 26. aprillil 1990 oli Paluküla kirikus põleng, kiriku pikihoone katus taastati 1994. aastal ning tornikiiver 1996. aastal. Kirik on kultuurimälestiste registris alates 1999. aastast. Kirikuruumi all paikneb matusekambriks mõeldud silindervõlvidega keldriruum, millest on tingitud hoone ebaharilikult kõrge sokliosa. Hoone väljapeetud proportsioonid ja kvaliteetne teostus viitab silmapaistvale meistrile, kes on teadmata. Hoone arhitektuur on ilmekas näide Ungern-Sternbergide ambitsioonikusest ja haardest. Kirikutorni kõrgus jalamist on 29 meetrit. Kirik toimib ka meremärgina ning seda nimetatakse selles kontekstis Paluküla ülemiseks päevamärgiks. Päevamärk moodustab liitsihi Hiiessaare alumise tuletorniga. Märkide vahekaugus on 2580 meetrit ja sihi asimuut on 229,6°. Eestvaade 2012. aastal Vaade ülevalt 2013. aastal Kiriku sisemus 2012. aastal Paluküla kirik kultuurimälestiste riiklikus registris Paluküla kirik navigatsioonimärkide andmekogus "23605 Paluküla kirik • Mälestiste otsing • Mälestised". register.muinas.ee. Vaadatud 2. mail 2023.
Helgi Annast

Helgi Annast (sündinud 10. mail 1945) on eesti näitleja. Aastal 1972 lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (5. lend). Alates samast aastast töötab ta Rakvere Teatri näitlejana. Helgi Annast on mänginud 1991. aastal valminud filmis "See kadunud tee" ning lühifilmis "Õnnelikud inimesed" 2010. Lisaks osalenud teleseriaalides "Ohtlik lend" 2007, "Kelgukoerad" 2008, "Pank" 2018. 1972 Mikumärdi, Maret ja Emsi, diplomilavastus Draamateatris 1975 Vedelvorst, Maali 1978 Vanad ja noored, Tiina 1981 Nelikümmend küünalt, Maire-Kariina 1986 Libahunt, Tammaru perenaine 1987 Tšehhovi Kirsiaed, Ljubov Andrejevna Ranevskaja 1991 Jumalaga, Vargamäe, Mari 1994 Emilia (Shakespeare’i Othello, 1994) 1995 Faust, Marta 1997 Don Juan ehk Armastus geomeetria vastu, donna Belisa 2001 Kajakas, Polina Andrejevna 2001 Kõrboja peremees, Katku perenaine 2004 Pidusöök, Else 2006 Urmas Lennuk, Casanova, lavastaja Hardi Volmer, Anna 2007 Edmond Rostand, Cyrano de Bergerac, lavastaja Kalju Komissarov, Ema Margareta 2009 Ernest Hemingway/Urmas Lennuk, Ja päike tõuseb, lavastaja Jaanika Juhanson, Mrs Braddocks ja Hispaanlanna 2010 Doris Kareva, Unenäokohvik, lavastaja Jaanika Juhanson, Vana naine / Ema 2012 Charlotte Brontë, Jane Eyre, lavastaja Jaanika Juhanson, Jane Rochester 2013 Robert Thomas, 8 armastavat naist, lavastaja Eili Neuhaus, Chanelle 2014 Anton Tšehhov, Kolm õde, lavastaja Andres Noormets, Anfissa 2015 Arto Paasilinna, Maailma parim küla, lavastaja Jaanus Rohumaa, Eveliina Mättö 2016 Andrus Kivirähk, Maailma otsas, lavastaja Raivo Trass, Naima 2017 Donald Tomberg, Gravitatsioon, lavastaja Raivo Trass, Vilja 2017 Urmas Lennuk, Ükssarvikute farm, lavastaja Urmas Lennuk, Vanaema 2019 Anton Tšehhov, Onu Vanja, lavastaja Eili Neuhaus, Marina 2019 Reeli Reinaus, Verikambi, lavastaja Jaanika Juhanson, Salme 2020 Samuel Beckett, Lõppmäng, lavastaja Peeter Raudsepp, Nell 2022 August Gailit, Urmas Lennuk, Nipernaaditalv, lavastaja Urmas Lennuk, Vana naine 1979 Eesti NSV Teatriühingu aastapreemia 2020 Rakvere Kroonimärk "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. detsember 2019. Vaadatud 3. veebruaril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Margus Mikomägi (17. november 2022). "Hannes Kaljujärv: usun juhustesse, aga jumalale peab ka alati võimaluse andma". Maaleht. Vaadatud 17.11.2022. Eesti Teatri Agentuur. Statistika. Helgi Annast andmebaasis IMDb Helgi Annast, EE Helgi Annastil täitus Rakvere teatris 45 aastat, ERR, 2017 Rakvere Kroonimärgi saavad Helgi Annast...... Rakvere Linnavalitsuse pressiteade, 19. veebruar 2020. Helgi Annast on Vargamäelt alla jõudnud. Virumaa Teataja, 27. veebruar 2020, video.
Mänspe kirik

Mänsp(ä)e kirik ehk Mänsp(ä)e kabel on Eesti kirik Hiiu maakonnas Mänspe külas. Kirik on kultuurimälestiste registris alates 1999. aastast. Hoonet kasutab Emmaste Immanueli kogudus. Mänspe kirik kultuurimälestiste riiklikus registris Harda Roosna, Mänspe kirik – hea näide koostööst, 20. oktoober 2006
Petri Reima

Petri Reima (sündinud 9. novembril 1973 Espoos) on Soome endine poksija ja kikkpoksija. Reima oli poksi poolraskekaalus (kuni 81 kg) Soome meister 2000. aastal ning sai üliraskekaalus (üle 91 kg) 2001. aastal II koha. Ta poksis aprillist 2001 kuni maini 2003 elukutselisena, pidas kokku 6 kohtumist ning võitis kõik need kohtumised (neist 5 nokaudiga). Reima on kikkpoksi eri liikides võitnud mitu harrastajate Euroopa ja maailmameistrivõistluste medalit ning tulnud ühe korra elukutseliste maailmameistriks. Petri Reima veebisaidil BoxRec (inglise) Sissekanne saidil Boxing.Fi
Hillar Aarelaid

Hillar Aarelaid (sündinud 31. detsembril 1967) on Eesti riigiametnik. Ta lõpetas 1991. aastal Paikuse Politseikooli (esimene lend) ja 1996. aastal Eesti Riigikaitse Akadeemia politsei erialal (esimene lend) ning sai 19. juunil 1996 lipniku auastme. Aastatel 2003–2005 õppis ta Tallinna Tehnikaülikoolis haldusjuhtimist. 1991. aastast töötas ta Viljandi Politseiprefektuuris kordniku ja konstaablina, aastatel 1996–1997 oli Eesti Politsei teabebüroo operatiivosakonna ülem. Ta oli Siseministeeriumi andmekaitse osakonna juhataja alates selle loomisest 1. jaanuaril 1997 ja Andmekaitse Inspektsiooni peadirektor ning peadirektori kohusetäitja alates selle loomisest Siseministeeriumi eraldi struktuuriüksusena aastal 1998 kuni 1. oktoobrini 2003. Aastatel 2003–2006 oli ta Politseiameti infosüsteemide arendusbüroo komissar ja 2006–2012 Riigi Infosüsteemide Arenduskeskuse (alates 2010: Riigi Infosüsteemi Amet) infoturbeintsidentide käsitlemise osakonna (CERT Eesti) juhataja. Hillar Aarelaid on osalenud digitaalallkirja seaduse, avaliku teabe seaduse, inimgeeniuuringute seaduse ja riigisaladuse seaduse eelnõu koostamisel.[viide?] 2008 – Valgetähe V klassi teenetemärk Andmekaitse järelevalveasutusest. – Infotehnoloogia haldusjuhtimises: aastaraamat 1997, Tallinn 1997, lk 17–19. Hillar Aarelaid harrastab autoorienteerumist. Foto (klõpsa ettekande pealkirja) [1]
Jarno Ruotsalainen

Jarno Ruotsalainen (sündinud 24. septembril 1975 Iisalmis) on Soome endine poksija. Ruotsalainen pidas harrastajana 105 kohtumist ning võitis neist 70 ja kaotas 35 kohtumist. Ta oli kergekaalus (kuni 60 kg) Soome meister 2001. aastal ning sai III koha kergekaalus (kuni 60 kg) 1999. aastal, I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 2002. aastal ja II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 2006. aastal. Ruotsalainen poksis septembrist 2006 kuni maini 2005 elukutselisena. Ta pidas kokku seitse kohtumist ning võitis kõik need kohtumised (neist kaks nokaudiga). Jarno Ruotsalainen veebisaidil BoxRec (inglise) Sissekanne saidil Boxing.Fi
Anssi Peräjoki

Anssi Peräjoki (sündinud 18. septembril 1973) on Soome endine poksija. Peräjoki osales harrastajana kokku 153 kohtumisel, millest võitis 132 ja kaotas 21 kohtumist. Peräjoki oli kokku viiekordne Soome meister – I keskkaalus (kuni 71 kg) aastatel 1993-1995 ning II keskkaalus (kuni 75 kg) aastatel 1998-1999. Ta sai Soome meistrivõistlustel III koha kergekaalus (kuni 60 kg) 1991. aastal ja II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1992. aastal ning II koha I keskkaalus (kuni 71 kg) 1996. aastal ja II keskkaalus (kuni 75 kg) 2000. aastal. Peräjoki osales 7. maailmameistrivõistlustel Tamperes 1993. aastal I keskkaalus (kuni 71 kg), kuid kaotas oma kohtumise II ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Sergei Karavajevile (Venemaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales 8. maailmameistrivõistlustel Berliinis 1995. aastal II keskkaalus (kuni 75 kg), kuid kaotas oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales 31. Euroopa meistrivõistlustel Vejles 1996. aastal II keskkaalus (kuni 75 kg), kuid kaotas oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Peräjoki poksis oktoobrist 2000 kuni maini 2003 elukutselisena. Ta pidas 7 kohtumist ning võitis need kõik (neist 3 nokaudiga). Tema mänedžer oli Jaakko Helminen. Anssi Peräjoki veebisaidil BoxRec (inglise) Sissekanne saidil Boxing.Fi(arhiveeritult)
Anneli Rahkema

Anneli Rahkema (sündinud 5. augustil 1979 Rakveres) on eesti näitleja. Ta lõpetas 1997. aastal Rakvere Reaalgümnaasiumi ja 2001. aastal Viljandi Kultuurikolledži näitekunsti erialal. Samast aastast töötab Rakvere Teatris näitlejana. 2001 Jaanituli, Marta 2002 Vahtramäe Emil, Kroosu Maaja 2003 Täismäng, Reelika Kebanen (sisseõpitud 2006) 2004 Heljo Mänd, Mõmmi aabits, lavastaja Kaarel Kilvet, Karu-Kati 2005 Rosencrantz ja Guildenstern on jälle surnud, Traagik 2006 A.H. Tammsaare / Urmas Lennuk, Vargamäe kuningriik, lavastaja Jaanus Rohumaa, Elli 2007 Edmond Rostand, Cyrano de Bergerac, lavastaja Kalju Komissarov, Lillemüüjanna; õde Clara 2008 Venedikt Jerofejev, Üks joodik sõitis rongiga, lavastaja Toomas Suuman, ingel 2009 Nora Ephron , Kui Harry kohtas Sallyt, lavastaja Jaanika Juhanson, Marie 2010 August Kitzberg, Tuulte pöörises, lavastaja Andres Noormets, Leena 2010 Andrus Kivirähk, Kaelkirjak, lavastaja Marion Undusk, ema ; Barbie 2011 Aleksandr Ostrovski, Kaasavaratu, lavastaja Eili Neuhaus, Larissa Dmitrijevna Ogudalova 2012 Anton Hansen Tammsaare / Toomas Hussar, Uurimise all, lavastaja Toomas Hussar, Juuli Almar; Proua von Unden 2012 Eldar Rjazanov / Emil Braginski, Armastus tööpostil, lavastaja Peeter Tammearu, Olga Petrovna Rõžova 2013 Tennessee Williams, Suvi ja suits, lavastaja Mait Joorits, Rosa Gonzales 2014 Anton Tšehhov, 3 õde, lavastaja Andres Noormets, Maša 2015 Maksim Gorki / Jussi Sorjanen, Põhjas, lavastaja Jussi Sorjanen, Nastja 2015 Arto Paasilinna, Maailma parim küla, lavastaja Jaanus Rohumaa, Henna Toropainen ja Henna Heikura 2016 Andrus Kivirähk, Maailma otsas, lavastaja Raivo Trass, Eve 2017 Beth Henley, Küllus, lavastaja Filipp Los, Macon Hill 2017 Urmas Lennuk, Ükssarvikute farm, lavastaja Urmas Lennuk, Mari Prillop 2018 H. Lewis, J. Sayer, H. Shields, Hullemast hullem, lavastaja Elina Purde, Annie 2018 Nadežda Ptuškina, Kuni ta suri, lavastaja Peeter Raudsepp, Dina 2019 Urmas Lennuk, Made in China, lavastaja Urmas Lennuk, Odin; Maarja 2019 Ludvig Holberg, Miks Jeppe joob?, lavastaja Hendrik Toompere, Nille 2008 "Soovide puu" 2009 "Väikeste linnade mehed" lühifilmid 2019 "Short" ja "Virago" seriaalid: 2006 "Kassid" 2010 "Unistuste agentuur" 2014 "Kättemaksukontor" 2015 "Viimane võmm" 2005, 2006, 2009, 2010, 2016, 2017, 2021 ja 2023 – Rakvere Teatri kolleegipreemia – parim naisnäitleja 2009 Rakvere Teatri loomenõukogu preemia 2024 Eesti Näitlejate Liidu auraha Anneli Rahkema: Tore oleks teatrit inimestele lähemale tuua Anneli Rahkema andis naisnäitleja kolleegipreemia Silja Miksile Anneli Rahkema Rakvere Teatri kodulehel Anneli Rahkema andmebaasis IMDb
Ivo Eensalu

Ivo Eensalu (sündinud 3. aprillil 1949) on eesti näitleja ja lavastaja. Ta on lõpetanud 1972. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (5. lennus). Töötas aastatel 1972–1977 Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris näitlejana. Aastatel 1977–1995 oli ta Eesti Draamateatri näitleja ja lavastaja ning aastatel 1995–2001 lavastaja. Alates 2001. aastast on Ivo Eensalu keskendunud rohkem õppejõutööle ja lavastanud külalisena mitmes Eestis teatris. Näitlejana sai Ivo Eensalu laiemalt tuntuks Mõmmi rolliga Eesti Televisiooni lastelavastuses "Mõmmi ja aabits" (1973–1976). Ta mängis Mõmmit ka lavastuses "Mõmmi ja päkapikud" (2011). 1997 Salme Reegi nimeline auhind Ivo Eensalu on 1971. aastast abielus ooperilaulja Marika Eensaluga. Ivo Eensalu. Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu koduleht. Lennud. Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli koduleht. Ivo Eensalu andmebaasis IMDb
Charles Thomson Rees Wilson

Charles Thomson Rees Wilson (14. veebruar 1869 Midlothian – 15. november 1959 Edinburgh) oli šoti füüsik ja meteoroloog, Nobeli auhinna laureaat. Aastal 1927 sai ta aurukambri leiutamise eest Nobeli füüsikaauhinna. Ta jagas auhinda Arthur Comptoniga, kelle avastatud Comptoni efektile õnnestus Wilsoni kambri abil kinnitus saada. Wilson õppis esialgu Manchesteri ülikoolis bioloogiat ja kavatses arstiks saada, hiljem aga õppis Cambridge'i ülikoolis füüsikat ja keemiat ning huvitus meteoroloogiast. Aastal 1893 hakkas ta pilvi uurima. Ta töötas muu hulgas Ben Nevise observatooriumis, kus uuris pilvede moodustumist. Seejärel proovis ta nähtut esile kutsuda laboris kinnises anumas. Tema katsetuste põhjal sündis aurukamber (Wilsoni kamber), mis võimaldas laetud osakeste teekonna nähtavaks muuta. 1900 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks 1927 – Nobeli füüsikaauhind Charles T. R. Wilson Nobeli auhinna lehel
George Clooney

George Timothy Clooney (sündinud 6. mail 1961 Kentucky osariigis Lexingtonis) on Oscari ja kolme Kuldgloobusega pärjatud Ameerika Ühendriikide näitleja, stsenarist ning filmilavastaja ja -produtsent. Telesarjas "Kiirabihaigla" kaasategemine tõi talle aastail 1996, 1997 ja 1998 parima draamasarja meespeaosatäitja Kuldgloobuse nominatsiooni. Tema tuntuimateks filmirollideks on osatäitmised filmides "Oo vend, kus oled sa?", "Oceani 11 – kõrged panused", "Oceani kaksteist", "Head ööd ja õnn kaasa" ja "Süriaana". Oma režissööridebüüdi tegi ta 2002. aastal filmiga "Confessions of a Dangerous Mind" ("Ohtliku mehe pihtimus"). "The Facts of Life" (George Burnett, 1985–1987) "Mõrv sai teoks" (Kip Howard, 1987) "Kullakesed" (Bobby Hopkins, 1987) "Baby Tal (Joe, 1991) "Roseanne" (Booker Brooks, 11 osa, 1988–1991) "Bodies of Evidence" (Det. Ryan Walker, 1992–1993) "Sisters" (Det. James Falconer, 1993–1994) "Sõbrad" (Dr. Michael Mitchell, 1995) "South Park" (Sparky the Dog, 1997) "Kiirabihaigla" (Dr. Doug Ross, 109 osa, 1994–2000, 2009) Oscar Parim meeskõrvalosatäitja – "Süriaana" (2006) Kuldgloobus Parim meeskõrvalosatäitja – "Süriaana" (2006) Parim meespeaosatäitja (muusikal või komöödia) – "Oo vend, kus oled sa?" (2001) Ekraaninäitlejate Gildi auhind Parim draamasarja näitlejatrupp – "Kiirabihaigla" (1997, 1998, 1999) Oscar Parim originaalstsenaarium – "Head ööd ja õnn kaasa" (2006) Parim lavastaja – "Head ööd ja õnn kaasa" (2006) Kuldgloobus Parim originaalstsenaarium – "Head ööd ja õnn kaasa" (2006) Parim lavastaja – "Head ööd ja õnn kaasa" (2006) Parim draamasarja meespeaosatäitja – "Kiirabihaigla" (1996, 1997, 1998) Emmy auhind Silmapaistev draamasarja meespeaosatäitja – "Kiirabihaigla" (1995, 1996) George Clooney is engaged his fiancee's firm confirms BBC World News "George Clooney says he will marry Amal Alamuddin in Venice". The Daily Telegraph. 11. september 2014. Vaadatud 2014. {{cite web}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |accessdate= (juhend) "Venice prepares for wedding of George Clooney and Amal Alamuddin". BBC News Online. 27. september 2014. Vaadatud 28. september 2014. George Clooney andmekogus IMDb (inglise) George Clooney andmekogus Filmiveeb
Wooster

Wooster on linn Ameerika Ühendriikides Ohio osariigis, Wayne'i maakonna halduskeskus. 2010. aasta rahvaloenduse järgi elas Woosteris 26 119 inimest. Linnas tegutseb Woosteri kolledž. Woosterist olid pärit Comptoni vennad – füüsikud Arthur Compton ja Karl Taylor Compton ning majandusteadlane Wilson Martindale Compton. 2016 U.S. Gazetteer Files