laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Johanna Sinisalo

Aila Johanna Sinisalo (sündinud 22. juunil 1958 Sodankyläs) on soome kirjanik ja stsenarist. Aastal 2000 sai ta oma debüütromaani "Ennen päivänlaskua ei voi" eest Finlandia kirjandusauhinna. Johanna Sinisalo, Kirjasampo.fi Johanna Sinisalo Pirkanmaa kirjanike lehel
Guillermo Echevarría

Guillermo Echevarría Pérez (13. mail 1948 – 24. november 2021) oli Mehhiko ujuja. Ta osales 1964. ja 1968. aasta suveolümpiamängudel. Ta oli seitsmekordne Kesk-Ameerika ja Kariibi mere mängude meister. Guillermo Echevarría sports-reference.com
Kim Gu

Kim Koo (김구, 金九; 29. august 1876 – 26. juuni 1949) oli Korea poliitik, iseseisvusliikumise juht. Ta oli Korea ajutise valitsuse minister (1920–1926), peaminister (1923–1924), president (13. märts 1940 – 3. märts 1947). Tema kirjanikunimi oli Baikbum. Kim Koo (korea)
Vilsandi ja Vaikade karrid

Vilsandi ja Vaikade karrid (ka Karrid Vilsandi ja Vaika vahel) on karrid Vilsandi lääneosas ja Vaika saartel. Karrid on tekkinud ja tekivad ka praegu Jaagarahu lademe dolomiitidesse. Vilsandil esineb karrivälju 0,1 ha suurusel alal. Vilsandi ja Vaikade karride tekkimise põhjus on merevee lubjakivisid lahustuv toime, mis on tingitud merevee CO2-sisaldusest. Karrid Vilsandi ja Vaika vahel Eesti looduse infosüsteemis, vaadatud 20.04.2013. Karrid Vilsandi ja Vaika vahel Eesti looduse infosüsteemis
Francesco di Paola

Francesco da Paola ehk Franciscus Paolast (27. märts 1416, Paola, Cosenza, Napoli kuningriik – 2. aprill 1507, Plessis-lez-Tours, Touraine, Prantsusmaa) oli Itaalia rändmunk, roomakatoliikliku miniimide kerjusmungaordu asutaja. Erinevalt enamikust ordude rajajaist ei saanud Francesco di Paola kunagi preestripühitsust, just nagu ka tema kaitsepühak Assisi Franciscus. Francesco sündis Paola linnas Calabrias Lõuna-Itaalias. Hariduse sai ta oma kodulinna frantsiskaanidelt. Ta kasvas vagas perekonnas ning käis koos vanematega palverännakuil Roomas ja Assisis, misjärel hakkas erakuks, elades mereäärses koopas. Viie aastaga kogunes tema ümber rühm järgijaid. 1452. aastal rajas ta usulise kogukonna, mis elas rangete reeglite järgi: lisaks kasinus- ja vaesustõotusele tegeldi patukahetsuse ja heategevusega ning söödi üksnes taimetoitu (keelatud olid ka piim, juust ja munad). Francesco oli tuntud loomaarmastuse poolest; ühe legendi järgi äratas ta taas ellu oma lemmiklamba Martinello, kelle näljased töömehed olid ära küpsetanud, jättes järele üksnes naha ja kondid. Samuti olevat ta äratanud surnust oma lemmikforelli Antonella, kelle üks preester oli juba ära praadinud. Samas aitas ta ka inimesi: Francesco palvete peale tõusis surnust tema õepoeg Nicholas Alessio, kes sai pühaku üheks tuntumaks õpilaseks. 1474. aastal tunnustas Francesco di Paola tööd paavst Sixtus IV. 1492. aastal sai ordu nimeks miniimid (ladina keeles Ordo Minimorum, eesti keeles ka vähemate vendade ordu - nimetus rõhutab orduliikmete alandlikkust). 1506. aastal kinnitati ordu põhikiri ning selle juurde loodi ka nunna- ja ilmikute ordud. Ehkki miniimide ordu pole kunagi olnud väga rohkearvuline ning kannatas palju Prantsuse revolutsiooni sündmustes, tegutseb see tänini, eelkõige Euroopas (kõige laiemalt Itaalias), Lõuna- ja Põhja-Ameerikas. 1483. aastal saatis Sixtus IV Francesco Pariisi, ravima Prantsuse kuningat Louis XI. Pärast tolle surma jäi Francesco Prantsusmaale, nõustama Louis' poega Charles VIII. Muuhulgas vahendas ta rahuläbirääkimisi Prantsusmaa ja Bretagne'i ning Prantsusmaa ja Hispaania vahel. Püha Francesco di Paola kanoniseeriti 1519. aastal. Ta on Calabria, Amato, vaeste ja erakute, kalurite, paadimeeste, meremeeste, mereväeohvitseride, tüürimeeste ja muude merega seotud inimeste kaitsepühak. Temalt palutakse ka kaitset tulekahju, katku ja viljatuse eest.
For Whom the Bell Tolls (Metallica)

"For Whom the Bell Tolls" on USA hevibändi Metallica lugu albumilt "Ride the Lightning", mis ilmus 1984. aastal. Inspiratsiooni selleks saadi kirjanik Ernest Hemingway romaani "Kellele lüüakse hingekella" ühest lõigust, kus viis meest püüavad vallutada küngast, kuid langevad vaenlase õhurünnaku all. "For Whom the Bell Tollsi" peetakse Metallica varajase perioodi üheks parimaks looks. Rõhutud on instrumentaalsele mõjususele, vokaal tuleb sisse alles 2. minutil. Loo pikkus originaalis on 5:13. Lugu algab kirikukella kalkide löökidega. "For Whom the Bell Tollsi" ja teiste "Ride the Lightningu" lugude sõnad
Kim Gyu-sik

Kim Gyu-sik (korea 김규식, 金奎植; 28. veebruar 1881 – 10. detsember 1950) oli Korea poliitik, diplomaat ja haridustöötaja, Jaapani koloniaalvalitsuse vastase vastupanuliikumise üks juhte. Oli Korea pagulasvalitsuse välisminister (1919–1920) ja haridusminister (1920–1921, 1930–1935), 13. märtsist 1940 kuni 3. märtsini 1947 pagulasvalitsuse asepresident. Tema kirjanikunimi oli Woosa. Kim Gyu-sik Kim Gyu-sik (korea) Kim Gyu-sik (korea) Kim Gyu-sik (korea)
Morvern Callar

"Morvern Callar" on šoti kirjaniku Alan Warneri debüütromaan, mis ilmus 1995. aastal.
Jüri Kolk (ihtüoloog)

Jüri Kolk (27. juuni 1940 – 24. detsember 2010) oli eesti ihtüoloog ja õpetaja. Muhu saarelt pärit Kolk töötas õpetajana Maardu keskkoolis ja 8-klassilistes koolides Käinas ning Riisiperes, taksidermistina Eesti loodusmuuseumis ning vaneminsenerina Eesti mereihtüoloogia laboratooriumis, hilisemas Tartu Ülikooli mereinstituudis. "Jüri Kolk (27.06.1940–24.12.2010)" UT, Aprill 2013, nr 4
Aadlikonvent

Aadlikonvendiks võidakse nimetada mingi piirkonna aadli üld- või esinduskogu. Aadlikonvent oli Liivimaa ja Saaremaa rüütelkonnas aadelkonna valitav organ, mis toimis maapäevade vaheaegadel. Aadlikonvendid toimisid kuni 1920. aastani, mil rüütelkonnad kaotati.  Pikemalt artiklis Liivimaa rüütelkond 17. sajandil koosnes Liivimaa aadlikonvent 12 kreisisaadikust ja maamarssalist.  Pikemalt artiklis Saaremaa rüütelkond Saaremaa aadlikonvent koosnes konvendisaadikutest ja maamarssalist.  Pikemalt artiklis Eestimaa rüütelkond
Aiataguse allikad

Aiataguse allikad ehk Pärtletõnu allikad on allikad Harju maakonnas Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla raba idaosas. Allikad asuvad 50 m pikkusel lõigul üheksa allikaalana. Allikaala ise asub nõos, mille laius on 30 m ja sügavus 1 m. Aiataguse allikatest saab alguse Jaaniallika oja, mis kulgeb läbi Pääsküla raba ja suubub Pääsküla jõkke. Jaaniallikad Kasetuka allikad (Juhani allikad) Kerbu allikad Uuekõrtsi allikad Aiataguse allikad Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 07.12.2023) Pärtletõnu (Aiataguse) allikad Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 07.12.2023) . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 35 Jaaniallika oja Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 07.12.2023) Aiataguse allikad keskkonnaportaalis Pärtletõnu (Aiataguse) allikad keskkonnaportaalis
Kasetuka allikad

Kasetuka allikad ehk Juhani allikad on allikad Harju maakonnas Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla raba idaosas. 13 allikat avaneb Pääsküla raba idaosa astangul. Need allikad on sinna uuristanud 100 m pikkuse ja 50 m laiuse nõo. Aiataguse allikad (Pärtletõnu allikad) Jaaniallikad Kerbu allikad Uuekõrtsi allikad Kasetuka allikad Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 07.12.2023) Juhani (Kasetuka) allikad Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 07.12.2023) . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus">. Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 35 Kasetuka allikad keskkonnaportaalis Juhani (Kasetuka) allikad keskkonnaportaalis
Tito Vilanova

Francesc Vilanova i Bayó (17. september 1968 Bellcaire d'Empordà, Girona provints, Kataloonia – 25. aprill 2014 Barcelona, Kataloonia) oli Hispaania jalgpallur ja jalgpallitreener. 2014. aastal suri ta kõrivähki. 1984. aastal liitus Tito Hispaania kõrgliiga klubi Barcelona noorteakadeemiaga. Aastatel 1988–1990 mängis ta Barcelona B rivistuses 52 mängu ja lõi kuus väravat. Pärast Barcelona B-meeskonnast lahkumist mängis ta sellistes klubides nagu Figueres, Celta, Badajoz, Mallorca, Leida, Elche ja Gramenet. Celta de Vigoga mängis ta kolme hooaja jooksul 26 La Liga mängu. 2007. aastast töötas ta Barcelona B abitreenerina. 2008. aastal sai temast Barcelona esimeeskonna abitreener. Tito võttis 2012. aastal Barcelona juhendamise Pep Guardiolalt üle. 2012–13 hooajal tuli tema juhendatav Barcelona La Liga meistriks; klubi kogus kõigi aegade rekordilised 100 punkti. Barcelona La Liga: 2012–13 "Tito Vilanoova". Transfermarkt. Vaadatud 14. oktoobril 2017. "Tito Vilanova, former Barcelona coach, dies from throat cancer aged 45". The Guardian. 25. aprill 2014. Vaadatud 14. oktoobril 2017.
Kaeramäe Silmaallikas

Kaeramäe Silmaallikas on allikas Harju maakonnas Anija valla ja Vetla külas Tagamõisa mõhnastiku põhjaosas. Allika moodustavad arvukad allikad, mis avanevad Tagamõisa mõhnastiku põhjaosas. Nende koguvooluhulk on väiksem või võrdne kui 1 l/s. . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus">. Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 42 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Pierre Dørge

Pierre Dørge (sündinud 28. veebruaril 1946 Kopenhaagenis) on taani džässkitarrist, instrumentaalansambli juht ja helilooja. Teismelisena võitis ta auhinna Taani Radio Jazzi võistlusel. 1980. aastal asutas ta instrumentaalansambli New Jungle Orchestra, mida juhatab tänapäevani. Ansambli liidrina on ta kujundanud unikaalse lõbusa kombinatsiooni traditsionaalsest ja modernsest džässist koos lääneaafriklaste highlife-stiilis kitarrimuusikaga. Ta on oma muusikas ühendanud eurooplaste, asiaatide, aafriklaste ja afroameeriklaste traditsioonid. Dørge on üks viljakamaid ja mitmekülgsemaid loomeinimesi tänapäeva Taanis. 1960. aastatel huvitus ta modernsest džässist. Hiljem on ta näidanud suurt huvi ka teiste kultuuride ja žanrite vastu ning on mänginud džässrokki. Ta on olnud tugevalt mõjutatud ka Araabia muusikast ning Balkani ja Gambia folkmuusikast. Tal on väga eriline muusika. Dørge toetub oma taustale, luues tugevat ja üllatavat muusikat. Enamiku oma ansambli repertuaarist on loonud ja seadnud ise. Ta kasutab kontraste, vahel lihtsuse ja keerukuse vahel, tuulevaikuse ja tormi vahel jne. Ta on kuulanud palju Duke Ellingtoni ja Charles Mingust ning saanud sealt mõjutusi. Ta on mänginud paljudes ansamblites ja neist mitu ise asutanud. Ta on mänginud tasuta muusikat (ikka koos saksofonist John Tchicaiga) ja svingipalu (koos viiuldaja Svend Asmusseniga). Ta on käinud turneedel kõikidel mandritel. Nende reisidega ja salvestistega on ta pälvinud suurt tähelepanu. Tema ansambli muusikute seas on ta abikaasa pianist Irene Becker, bassist Johnny Dyani ja löökpillimängija Marilyn Mazur.
Salantai

Salantai (leedu) (vene keeles vanasti Саланты) on linn Leedus Klaipėda maakonnas Kretinga rajoonis. Salantai sai nime linna läbiva Salantase jõe järgi. Salantai asub merepinnast 66 meetri kõrgusel. Salantai on halduslikult vald ja ühtlasi asub seal Imbarė valla keskus. Salantais asub Salantai regionaalpargi keskus. Linnas on gümnaasium ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on katoliku kirik aastast 1911, pargis kasvav harilik hobukastan (ümbermõõt 4,8 m) ja Zvainiai muinasasula. Linnas asub eravalduses olev loomaaed ja gümnaasiumi juures tegutseb etnograafiamuuseum. Linna lähedal asub kunstnik Vilius Orvydase talu tema skulptuuridega. Alevi järgi on nime saanud Pakerordi lademe Salantai kihistik, mille stratotüübiks on sealne puurauk. Esimest korda mainiti Salantaid 1556. aastal, aastal 1567 rajati sinna turuplats. Aastal 1630 ehitati Salantaisse esimene kirik. Aastal 1668 mainitakse Salantaid kui alevit. Õpetaja Simonas Borisevičiuse juhtimisel olid Salantai elanikud esimesed, kes 1831. aastal tsaarivõimude vastu üles tõusid. Aastast 1833 on teada, et linnas oli 28 poodi ja 12 kõrtsi. Kuni aastani 1941 oli Salantais suur juutide kogukond. Alevis oli lisaks leedu koolile veel juudi kool, katoliku kiriku kõrval tegutses sünagoog. Saksa okupatsiooniväed hävitasid aga sealse juudi kogukonna (700 inimest). Salantaist sai linn aastal 1950 Salantai kirik Salantai kalmistu Zundel Salant – juudi rabi Mordechai Aaron Ginzburg – juudi kirjanik Naftali Amsterdam – juudi rabi Yom Tov Lipman Lipkin – juudi-leedu matemaatik William Leonard Laurence – USA ajakirjanik Yisroel Salanter – juudi rabi Stanisław Czerski – poola preester ja graafik Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023. Саланты. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 4 (Павастерортъ — Сятра-Касы). СПб, 1868, 395 lk. LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 36  Salantai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Infot Salantai kohta (leedu keeles) Salantai (leedu keeles) Salantai juutide kogukonnast (inglise keeles) Linn portaalis vietoves.Lt
Enrico Letta

Enrico Letta (sündinud 20. augustil 1966 Toscanas Pisas) on Itaalia poliitik. 28. aprillist 2013 kuni 22. veebruarini 2014 oli ta Itaalia peaminister. Ta lõpetas 1994. aastal Pisa ülikooli bakalaureusekraadiga ja on kaitsnud doktorikraadi.[viide?] Ta on Demokraatliku Partei poliitik.
Olavi Granö

Olavi Johannes Granö (27. mai 1925 Helsingi – 19. aprill 2013) oli soome geograaf. Tartu ülikooli professor Johannes Gabriel Granö oli Olavi Granö isa. Olavi Granö kaitses 1957. aastal doktorikraadi. Aastal 1959 nimetati ta Turu ülikooli geograafia abiprofessoriks ja 1962. aastal professoriks. Selles ametis oli ta 1988. aastani. Aastatel 1984–1994 oli ta Turu ülikooli kantsler. Ta tegeles eelkõige rannikugeograafiaga ning geograafia ajaloo ja meetodite ning üldisemalt teadusajalooga. Granö oli muu hulgas Soome teaduste akadeemia juhatuse esimees aastatel 1994–1995, Londoni Royal Geographical Society auliige aastast 1980, Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liige aastast 1985, Academia Europaea liige aastast 1989. Ta oli Poola Toruńi Mikołaj Koperniku ülikooli, Tartu ülikooli ja Åbo Akademi audoktor. Olavi Granö osales Turu ja Tartu teaduskoostöös. Aastal 2006 nimetati ta Eesti Geograafia Seltsi auliikmeks. Aastal 2001 sai ta Maarjamaa Risti III klassi teenetemärgi. "Kuka kukin on 1998" lk 133–134 ISBN 951-1-14344-1 "Tartu Ülikooli audoktorid". Tartu Ülikool. Vaadatud 13. detsembril 2022. Akateemikko Granöstä Viron maantieteen seuran kunniajäsen[alaline kõdulink] Teenetemärkide kavalerid
Liepa

Liepa on küla (lielciems) Lätis Cēsise piirkonnas, Liepa valla halduskeskus. Liepa asub Valga–Riia raudtee ääres Lode raudteejaama juures. Külas on põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Sinna jäävad Lode, Liepas skola ja Liepa bussipeatus. Liepast lõunas Liepasmuiža külas asub Liepa mõis (Lindenhof). Nõukogude perioodil rajati sinna Veidenbaumsi imelise kolhoosi keskasula, sellal kui raudteejaama juurde tekkis sealse drenaažitorusid tootva tehase juurde Lode-nimeline töölisasula, mis hiljem Liepaga ühte kasvas. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda. Vaatamisväärne on Lielā Ellīte liivakivipaljand, samuti paljandi lähedal asuv Landeswehri sõja monument, millel seisev kiri tänab eestlasi abi eest. Need paigad on ka muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Külas asub mälestusmärk Nõukogude sõduritele. Küla asub Koiva rahvuspargi territooriumil. Külas kasvav mänd ümbermõõduga 2,52 meetrit ja tamm ümbermõõduga 4,53 on looduskaitse all. Looduskaitse all on veel Lielā Ellīte ja Lode rüükalade leiukoht. 2015. aastal oli külas 2256 elanikku, 2017. aastal 2222 ja 2022. aastal 2172. https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/cesu-novada-liepas-pagasta-biblioteka Autotransporta direcija Autotransporta direcija Autotransporta direcija "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. oktoober 2022. Vaadatud 8. oktoobril 2022. Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Vietvārdu datubāze
Pakri saarte allikad

Pakri saarte allikad (ka: Suur- ja Väike-Pakri saarte allikad) on allikad Suur- ja Väike-Pakri saarel. Neid allikad on kokku 38. Neist 29 avaneb Väike-Pakril. Allikatest kõige suurema suvine vooluhulk on 0,3 l/s. Pakri poolsaare allikad . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus">. Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 43 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Sisemeri

Sisemeri on meri, mis on ühe või mitme väina kaudu ühenduses ookeani või mõne teise merega. Sisemered: Valge meri Läänemeri Aasovi meri Must meri Marmara meri Vahemeri Punane meri Ääremeri Saartevaheline meri Šelfimeri
Proomu allikad

Proomu allikad on allikad Harju maakonnas Harku vallas Rannamõisa kiriku lähedal. Sealsel paeastangu jalamil on 9 m pikkune lõik, kus avaneb 7 langeallikat, mille koguvooluhulk on 5–10 l/s. Üks allikatest (Rannamõisa Proomu allikas, Proomu allikas) on kaitse alla võetud arheoloogiamälestisena. . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus">. Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 43 Proomu allikad kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 29.04.2015) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Pakri poolsaare allikad

Pakri poolsaare allikad on allikad Harju maakonnas Pakri poolsaare klindil. Allikad avanevad poolsaare klindi nõlval ja jalamil. Kõige tihedam allikavõrk on klindilõigus, mis jääb Kersalu ja Leetse küla vahele. Pakri saarte allikad . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus">. Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 42 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Faithless

Faithless on briti electronica-ansambel koosseisus Maxi Jazz, Sister Bliss ja Rollo Armstrong. Ansambli algkoosseisu kuulusid produtsendid Rollo ja Sister Bliss. Duo alustas muusika produtseerimist 1993. aastal, kuid Faithlessi neljaliikmeline koosseis moodustus lõplikult alles kaks aastat hiljem, kui ansambliga liitusid vokalistid Jamie Catto ja Maxi Jazz. Kuulsus saavutati 1996. aastal singlitega "Salva Mea", "Insomnia" ja "Reverence". Faithlessi looming varieerub sümfoonilistest helidest kuni house'i, hiphopi ja klubimuusikani. Faithless esines 27. juulil 2013 Tallinnas A. Le Coq Arenal. "Reverence" (1996) "Sunday 8PM" (1998) "Outrospective" (2001) "No Roots" (2004) "To All New Arrivals" (2006) "The Dance" (2010)
Viimsi Rauaallikas

Viimsi Rauaallikas on allikas Harju maakonnas Viimsi vallas Lubjamäel. See on langeallikas, mis avaneb Lubjamäel asuva koopa jalamil. Allika vooluhulk: 0,1–1,0 l/s. Allika kõrval on Karulaugu terviserada ning läheduses Viimsi Kuradikoobas, samuti mitmed matkarajad. Ajavahemikus 2016-2017 suunati Rauaallika vesi kanalisatsioonikaevu. Allika asemele tekitati killustikuga täidetud plats, mille keskel asuvast kanalisatsioonikaevust kostis vee sulinat. Lubjakoopa jalamil asuv Rauaallikas taastati ja toodi 2024. aasta mais taas nähtavale paralleelselt Karulaugu terviseraja pikenduse rajamisega. Allika nimi tuleneb sellest, et vesi oli (ja on) väga rauarikas. Seepärast kasutati möödunud sajandil allikavett lähedusse rajatud kümblusasutustes raviveena. . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 42 Kaasik, Ahto (2018). Rüüstatud pühapaigad (PDF). Tartu. Lk 64. [1] Viimsi vallavalitsus plaanib tulevikus Lubja mäe allika taastada. Loodusmälestised, Harjumaa – Viimsi, Maardu, Jõelähtme. Teaduste Akadeemia Kirjastus, Tallinn 2000 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis Rauaallikas on veel kenasti alles ja hoitud. Kristel Vilbaste video: https://www.facebook.com/kristel.vilbaste/videos/1194383023929859/ Rikutud, kanalisatsiooni suunatud Lubja mäe Rauaallikas. Ahto Kaasik räägib loo, et seda allikat on võimalik taastada: https://www.facebook.com/ahto.kaasik/videos/2700025836681592/ Allikas 2020. aastal: https://www.hiis.ee/kuva/ru/2022-videod/5185-unustusse-vajunud-rauaallikas Saate allikat vaatama minna. Asukoht kaardil: https://goo.gl/maps/QHfb5qMGRtdkcgKp9 Lubja koopa jalamil asuv Rauaallikas on 2024. aasta mai kuus taastatud: https://viimsivald.ee/uudised/lubja-koopa-juurest-leiab-taas-allika Eesti allikate kaart (täiendatav): https://allikad.info/springs/EE03229/
Turjekeldri allikas

Turjekeldri allikas on allikas Harju maakonnas Kuusalu vallas Turjekeldri joa all[viide?]. Joa alla on sealt välja nõrguv põhjavesi (allikas) moodustanud Turjekeldri koopa. . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 42
Ulliallikas

Ulliallikas on allikas Harju maakonnas Kuusalu vallas Kolgal. Allikas avaneb sealse loopealse serval 3 m lõigul. Allikast saab alguse üks Pärlijõe vasakpoolsetest lisajõgedest. . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 42 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Võllingu allikas

Võllingu allikas (ka: Võllingu allikaala) on allikaala Järva maakonnas Järva vallas Võllingu jõe ülemjooksu juures. Allikaala allikad paiknevad orundis, mille laius on 5 m ja pikkus 20 m. Allikaalal moodustub oja, mille koguvooluhulk on 130–270 l/s. . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 51 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Järva-Jaani Õpetaja allikas

Järva-Jaani Õpetaja allikas (ka: Õpetaja allikas, Koti allikas, Pargi allikas) on allikas Järva maakonnas Järvavallas Järva-Jaanis. Allikas avaneb sealse astangu jalamil paiknevast allikalehtrist, mille laius on 10 m ja sügavus 0,7 m. . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 52 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Lea Leppik (ajaloolane)

Lea Leppik (sünninimi Lea Salupere; sündinud 19. detsembril 1962 Tartus) on eesti ajaloolane. Ta on uurinud Eesti teaduslugu 19. sajandi algusest 20. sajandi keskpaigani. Ta lõpetas 1982 Tartu 3. Keskkooli ja 1987 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo erialal diplomitööga Tartu Ülikooli rektorist Gustav von Ewersist. Aastal 1996 lõpetas ta Tartu ülikooli magistriõppe magistritööga Ewersist. Aastal 2006 kaitses ta Tartu ülikoolis doktoritöö "Tartu Ülikooli teenistujate sotsiaalne mobiilsus 1802–1918" (juhendaja Aadu Must). Aastatel 1987–1994 oli ta Saue Keskkoolis ajalooõpetaja, 1994–1995 Eesti Ajalooarhiivi arvutioperaator, 1995–1997 ajakirja Kleio abitoimetaja. Aastatel 1998–2001 töötas ta Eesti Ajalooarhiivis arhivaarina, 2001–2002 teatmetalituse juhataja kohusetäitjana. Aastatel 2002–2007 oli ta Tartu ülikooli arhiivinduse lektor, aastatel 2007–2010 erakorraline dotsent Viljandi kultuuriakadeemias, 2010–2014 Tartu ülikooli dokumendihalduse dotsent, 2015. aastast õiguse ajaloo dotsent. Alates 2002. aastast on ta Tartu Ülikooli Ajaloo Muuseumi teadusdirektor. Rektor Ewers, Eesti Ajalooarhiiv 2001. Kalefaktoripojast professoriks, Tartu 2011. 2012 Tartu Ülikooli aumärk Ta on Malle Salupere tütar. Silvi Salupere on tema õde. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. Lea Leppik Eesti Teadusinfosüsteemis
Kiltre Värviallikas

Kiltre Värviallikas (ka: Kiltri allikas, Kiltre allikas, Värvi allikas) on allikas Järva maakonnas Järva vallas Norra pargi lähedal. Allikas avaneb allikalehtris, mille laius on 4 m ja sügavus 0,9 m. Allika suurim vooluhulk on 60 l/s. . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 52 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Jäneda Allikajärv

Allikajärv (ka Jäneda Allikajärv) on järv Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Järv on 400 m pikk ja 100 m lai, selle sügavus on kuni 3 m. Järve lähedal paiknevad Jäneda allikad. Järv on koos allikatega kaitse all. . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus, lk 52. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 18.04.2013) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Kadaka allikad

Kadaka allikad on allikad Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Patika külas. Allikad on moodustanud mitmeid allikajärvikuid, mille kallastel ja põhjas nad avanevad. Allikate koguvooluhulk on 30–100 l/s. H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus, lk 52. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Korba allikad

Korba allikad on allikad Järva maakonnas Paide linnas. Allikad on moodustanud 25 m laiuse ja 0,3 m sügavuse allikajärviku, mille põhjas nad avanevad. Allikate koguvooluhulk on 10–25 l/s, . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 52 Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis