laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Bias (täpsustus)

Bias võib tähendada järgmist: Bias, vanakreeka mõtleja Bias, vanakreeka mütoloogia tegelaskuju Bias, vald Landes'i departemangus Prantsusmaal Bias, vald Lot-et-Garonne'i departemangus Prantsusmaal
Maaletulek

"Maaletulek" on 1972. aastal valminud Tallinnfilmi mängufilm. Reet on abielus kaugsõidutüürimees Reinuga. Ta armastab oma meest, aga on väsinud pikkadest lahusolekutest. Kaugsõdutüürimees Rein mõistab oma naise kannatusi, aga ei suuda meremeheametist loobuda. Nende perekonnasõbrale Mardile Reet meeldib ja ta ei suuda näha teda kannatamas. Kui sadamasse saabub Reinu laev, siis läheb Reet küll laevale vastu, aga kuna sildumine tormi tõttu viibib, otsustab lahkuda. Kui Rein koju jõuab, leiab ta eest Reeda ja Mardi. Kõigile saab selgeks, et ilusat lahendust pole, ja Reet lahkub koos Mardiga. Järgmisest hommikust alates elavad Reet ja Rein eraldi elu, kuid nende närvid on pingul ja nad ei tea, kuidas olukord lahenema peaks. Leila Säälik – Reet Uldis Pūcītis – Rein Leonhard Merzin – Mart Rolan Bõkov – Koklov Ines Aru – naine Rakverest Katrin Karisma – Kadri Uldis Vazdiks – meremees Juhan Leida Rammo – Ella Kaljo Kiisk – Harald Leida Laius – Elve Gediminas Karka – Lauri Mihkel Vytautas Paukštė – kapten Erich Ada Lundver – Lilli Helmut Vaag – Ella mees
Nõgiaru raamatukogu

Nõgiaru raamatukogu on rahvaraamatukogu Nõgiarus Nõo vallas Tartu maakonnas. Raamatukogu asub aadressil Nõo tn 4. Raamatukogu kasutab e-kataloogi URRAM. Nõo valla koduleht Tartu Maakonna keskraamatukogu Kultuurimälestiste riiklik register
Hanna Knjazeva-Minenko

Hanna Knjazeva-Minenko (sündinud 25. septembril 1989 Perejaslav-Hmelnõtskõis) on Iisraeli kergejõustiklane (kolmik- ja kaugushüppaja). Kuni 2013. aastani esindas ta rahvusvahelistel võistlustel Ukrainat. 2007. aasta juunioride Euroopa meistrivõistlustel võitis ta Kaire Leibaku järel hõbemedali. 2012. aasta suveolümpiamängudel saavutas ta kolmikhüppes tulemusega 14.56 m neljanda koha. 2013. aasta alguses kolis ta Iisraeli ja sai Iisraeli kodakondsuse. 2013. aasta juulis püstitas ta Iisraeli meistrivõistlustel kolmikhüppes riigi rekordiks 14.50 m. Hiljem samal kuul saavutas ta Teemantliiga etapil Londonis kolmikhüppes tulemusega 14.29 m kolmanda koha. 2013. aasta septembris saavutas IAAF World Challenge'il Zagrebis kolmikhüppes tulemusega 14.38 m teise koha. 2014. aasta Iisraeli meistrivõistlustel võitis ta esikoha kaugushüppes, hüpates rahvusrekordiks 6.52 m. 2015. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Prahas võitis ta kolmikhüppes pronksmedali. Tulemus 14.49 m oli Iisraeli siserekord. 2015. aasta Euroopa mängudel võitis ta võistkondlike Euroopa meistrivõistluste raames kolmikhüppes esikoha. Pekingi maailmameistrivõistlustel võitis ta hõbemedali, püstitades Iisraeli rekordiks 14.78 m. 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis võitis ta 14.51-ga hõbemedali. 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros jäi ta 14.68-ga viiendaks. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis saavutas ta kolmikhüppes tulemusega 14.42 neljanda koha. Ta on abielus Iisraeli endise kümnevõistleja Anatoli Minenkoga. Tema treener on Alex Merman, kes on treeninud varem Iisraeli kõrgushüppajat Konstantin Matusevitši. "Israel's Hanna Knyazyeva leaps to finals in Moscow". i24news. 14. august 2013. Kasutatud 27.06.2015 Allon Sinai (9. märts 2015). "Israeli Knyazyeva-Minenko wins historic medal in Euro indoors; 25-year-old's next target will be the World Championships in Beijing, China in August.". The Jerusalem Post. Kasutatud 27.06.2015 Oren Aharoni (10. märts 2015). "Medal-winning athlete gets hero's welcome upon return to Israel; Hanna Knyazyeva-Minenko, who won bronze in triple jump at European championships, says it feels natural to represent Israel.". ynet. Kasutatud 26.06.2015 "Baku 2015 1St European Games – Athletes – KNYAZYEVA MINENKO Hanna". Baku 2015. Kasutatud 26.06.2015 "Triple Jump Women - Final" Simon Griver (9. märts 2015). "Euro bronze for Knyazyeva-Minenko". The Jewish Chronicle. Kasutatud 26.06.2015 "Israeli jumper wins bronze medal at European Indoor Championships". JNS.org. 9. märts 2015. Kasutatud 26.06.2015  Hanna Knjazeva-Minenko – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Hanna Knjazeva-Minenko Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Valimisringkond nr 10

Valimisringkond nr 10 on Riigikogu valimiste ringkond, mis hõlmab Tartu linna. Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 68 149, neist käis valimas 45 180 ehk 66,3%. E-hääli anti 14 253. Isikumandaadi sai Ants Laaneots (RE; 5920 häält). Ringkonnamandaadi said Anne Sulling (RE), Mihkel Raud (SDE), Krista Aru (EVA), Margus Tsahkna (IRL) ja Aadu Must (KE). Kompensatsioonimandaadiga said Riigikokku Jüri Adams (EVA), Heljo Pikhof (SDE) ja Urmas Klaas (RE). Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati. Isikumandaadi sai Urmas Klaas (RE) 6119 häälega. Ringkonnamandaadi said Ants Laaneots (RE) 3053 häälega, Jaak Valge (EKRE) 2740 häälega, Tõnis Lukas (IE) 2506 häälega, Aadu Must (KE) 2370 häälega, Heljo Pikhof (SDE) 1522 häälega ja Signe Kivi (RE) 1356 häälega. Kompensatsioonimandaadi sai Ruuben Kaalep (EKRE) 566 häälega. Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati. Valimisringkonnad ja valimisjaoskonnad. VVK. http://rk2015.vvk.ee/detailed-10.html http://rk2015.vvk.ee/voting-results-10.html http://rk2015.vvk.ee/acquired-mandates.html https://rk2019.valimised.ee/et/election-result/district-10-election-result.html https://rk2019.valimised.ee/et/election-result/acquired-mandates.html https://www.valimised.ee/et/vabariigi-valimiskomisjon-jaotas-riigikogu-valimiste-mandaadid
Kukavka

Kukavka (ukraina keeles Кукавка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Mogõliv-Podilskõi rajoonis. Elanike arv on 1281. Pindala on 2,6 km².
Manfred Vainokivi

Manfred Vainokivi (sündinud 10. jaanuaril 1964 Tallinnas) on eesti filmiprodutsent, -lavastaja, -operaator ja -kunstnik. Vainokivi õppis 1971–1978 Tallinna 1. keskkoolis, 1979–1982 Tallinna Spordiinternaatkooli Otepää filiaalis (tegi kahevõistlust) ja 1998–2001 Eesti Kunstiakadeemias kujunduskunsti. Vainokivi töötas 1982–1988 Eesti Telefilmis operaatori assistendina ja kombineeritud võtete operaatorina, 1989–1991 Stuudio B-s animafilmide režissöörina (tegi kolm osa joonisseriaalist "Ohtlikud lennud"), 1991–1998 Manfred Tuisk Stuudios produtsendi, operaatori ja kunstnikuna. Ta illustreeris Peeter Sauteri 1997 ilmunud arenguromaani "Luus". "Röövlirahnu Martin" 2005 (produtsent) "Tervitusi Nõukogude Eestist! 2007 (operaator) "Valli baar" 2008 (režissöör, operaator) "Emumäe Eedi ja Lobiküla Kristjan" 2009 (režissöör, operaator) "Disko ja tuumasõda" 2009 (operaator) "Baruto – tõlkes kaduma läinud" 2009 (operaator) "Pangarööv" 2009 (produtsent; operaator) "Tsirkuselaps" 2010 (režissöör, operaator) "Maestro" (lavastaja) "Baskin" 2012 (režissöör, operaator) "Vaeste kirjanike maja" 2012 (režissöör, operaator) "Riigivargad" 2014 (režissöör) "Punane Varietee" 2016 (stsenarist, režissöör-operaator) "Perekonnavaled" 2016 (kaasrežissöör, operaator) "Rodeo" 2017 (operaator) "Elagu skandaalid ja kollased sandaalid" 2018 (režissöör-operaator) "Mephistopheles" 2020 2009 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (aasta üllataja) 2009 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (aasta dokumentalist - filmide "Baskin" ja "Vaeste kirjanike maja" looja) 2015 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (aasta lühifilm „Luikedeta järv ehk Piknik raudteejaamas“) 2016 stipendium "Ela ja sära" Hvostov, Andrei (26. märts 2023). "Andrei Hvostov filmist „Vetelkõndija": dokumentaalportree peaks olema tehtud mitte ainult fännidele". Eesti Ekspress. Vaadatud 26. märtsil 2023.
Neeme Lüdimois

Neeme Lüdimois (sündinud 8. jaanuaril 1955 Tartus) on eesti kunstnik. Ta lõpetas aastal 1973 Tartu 1. Keskkooli. Ta on õppinud Tartu Ülikoolis füüsikat. http://www.htg.tartu.ee/?sub=lennud&aasta=1973 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 27. juunil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Tema maalidest ja eluloost
Kinaver

Kinaver, värvipigmendina ka tsinnoober on punakat värvi sulfiidne mineraal, mida kasutatakse ka pigmendina maalikunstis. Kinaveri keemiline valem on HgS (elavhõbesulfiid). Kinaver kristalliseerub heksagonaalse süngoonia kristallidena. Kristallid on prismalised või nõeljad. Esineb enamasti teraliste agregaatidena. Erikaal on 8...8,2. Kõvadus Mohsi astmikul on 2...2,5. Kinaver on peamine elavhõbeda maak. Esineb settekivimeis lõhetäitena ning vulkaanilistes piirkondades fumaroolide ümbruses. Moodustab kooslusi püriidi, stibniidi ning realgaariga; lõhedes ka kvartsi, kaltsedoni, kaltsiidi ning barüüdiga. Kinaveri suurimad leiukohad asuvad Hispaanias. Pigmendina on kinaveri kasutatud juba alates antiikajast. Varasematel aegadel jahvatati värvi tootmiseks looduslikku mineraali, tänapäeval toodetakse maalimistarvete jaoks sünteetilist kinaveri. Pigment on nõrgalt mürgine ja mitte eriti valguskindel. Seda on heledamates ja tumedamates toonides, tumedamate kinaveride maalimisomadused on paremad. Kattevõime hea, kuivab aeglaselt. Sobib enamiku värvidega, erandiks on pliid sisaldavad pigmendid, nagu pliivalge. Kinaveri kasutatakse õlivärvides, munatemperas ja akvarellvärvides. Mürgisuse tõttu asendatakse ta enamikul juhtudel oranžika kaadmiumpunasega. Kinaverpunane Joonistamise ja maalimise õpik. Eesti NSV Kunst, Tallinn, 1963
Projekt 657 PTS

Projekt 657 (laiemalt tuntud kui PTS; vene keeles ПТС, Приёмно-транспортное судно Prijomno-Transportnoje Sudno) oli Nõukogude Liidus arvukalt toodetud väike kalapüügilaev. Pikkus 27,15 m, laius 5,66 m, süvis 1,7-2,4 m, veeväljasurve kuni 150 tonni. peamasina võimsus 150 hj, abimasinad 2x 40 hj. kiirus 9,5 sõlme. meeskond 6-9 liiget. Transpordi-esmaversiooni PTS-80 põhimõõdud olid natuke väiksemad, peamasin nõrgem ja kiirus 8 sõlme. Hilisemaid versioonidest on tuntumad veel PTS-150 ja RS-150. Olenevalt versioonist võis laev võtta peale 10-20 tonni kala, mida sai ka külmutada. Algselt olid 697 PTS mõeldud kala vastuvõtuks väiksematelt püügilaevadelt merel ja edasiseks transpordiks sadamasse, kuid hiljem ehitati ka uusi versioone seinnoodapüügiks (697DB) ja traalpüügiks (697BKR Sokol). Viimane toodetud versioon oli 697DBE, kuid tüüpe oli veel teisigi. Paljude PTS-ide vööriosale ehitati hiljem peale kaarjas katus, mis aitas tugevas vastulainetuses sõites üle vöörireelingu tekile paiskuvat veemassi kõrvale juhtida. PTS-ide tootmist alustati 1955. aastal ja viimaste versioonide ehitamine lõpetati 1970. aastate teisel poolel. Hoolimata eri modifikatsioonidest tunti laevu kõnekeeles peamiselt PTS-idena. Oli kasutusel ka Nõukogude Eestis ja hiljem veel Eesti Vabariigi algusaastail, kuid tänapäevaks on seda tüüpi laevad ilmselt käigust maha kantud vananemise tõttu. Samuti on selle pardatraaliga kalalaeva funktsiooni osaliselt üle võtnud uuemad ahtritraaliga (vene) laevatüübid nagu Baltika. Eesti taasiseseisvumise ajaks ehitati üks PTS trümmiosast laevakere pikendamise teel ümber kaubalaevaks, saades nime Aal (omanik AS Aal). See oli ühtlasi üks esimesi Eesti lipu õiguse saanud laevu pärast taasiseseisvumist ja vastavate patentide väljastamise alustamist. Soviet-Trawler Algversiooni PTS-80 jooniseid
Aleksander Litwinowicz

Aleksander Litwinowicz (27. veebruar 1879 Peterburi – 14. jaanuar 1948 Szczecin) oli Poola sõjaväelane (brigaadikindral), insener. 1935. aastal autasustati teda Kotkaristi II klassi teenetemärgiga. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 27.06.2015)
Czesław Święcicki

Czesław Święcicki (5. oktoober 1894 Maliszewo – 29. november 1952 London) oli Poola sõjaväelane, Poola Kaardiväe major. Ta sündis Maliszewos (praeguse haldusjaotuse järgi Lipno maakonnas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas). 1930. aastal anti talle Kotkaristi III klassi teenetemärk. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 27.06.2015)
Novõi Zagoriv

Novõi Zagoriv on küla Ukrainas Volõõnia oblastis Lokatšõnskõi rajoonis. Külas on 529 elanikku. Küla rajati 1567. aastal. 15. sajandist pärinevad esimesed teated külas oleva kloostri kohta. Klooster valmis lõplikult 1570. aastaks. 1943. aasta septembris toimus kloostri territooriumil lahing Ukraina Ülestõusuarmee ja Saksa vägede vahel. Lahingu käigus purustati kloostri kirik, mis on tänaseni varemetes.
Jerzy Brzozowski

Jerzy Brzozowski (1899 Kaunas – 1974 Brüssel) oli Poola poliitik, diplomaat. 1937. aastal autasustati teda Valgetähe II klassi teenetemärgiga. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 27.06.2015)
Jerzy Englisch

Jerzy Marian Englisch (18. detsember 1889 Lviv – 3. veebruar 1974) oli Poola sõjaväelane. 1935. aastal autasustati teda Kotkaristi III klassi teenetemärgiga. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 27.06.2015)
Władysław Rusin

Władysław Rusin (13. juuni 1885 Lviv – 1949 Brasiilia) oli Poola sõjaväelane. 1930. aastal autasustati teda Kotkaristi III klassi ja 1932. aastal Kotkaristi II klassi teenetemärgiga. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 27.06.2015) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 27.06.2015)
Poolsaar

Poolsaareks nimetatakse tavaliselt piklikku ja suuremalt jaolt veega ümbritsetud ning kaugele merre ulatuvat maismaaosa, mis eraldab meresid või lahtesid. Poolsaar on üldiselt kolmest küljest veega ümbritsetud ning tüüpilisel juhtumil ühendab teda ülejäänud maismaaga kitsas maakael. Poolsaare tipus või tippudes asuvad tavaliselt neemed. Poolsaare defineerimine ning määratlemine on keeruline ning poolsaare piirid on reeglina kokkuleppelised. Maailma suurim poolsaar on Araabia poolsaar. neem maasäär Eesti poolsaarte loend maailma poolsaarte loend
Simmias

Simmias Teebast, vanakreeka filosoof, Sokratese lähikondlane (5.–4. sajand eKr) Simmias Makedooniast, Aleksander Suure sõjaväelasi Simmias Rhodoselt, vanakreeka luuletaja ja grammatik (4. sajand eKr) Simmias Sürakuusast, vanakreeka filosoofiaõpilane, Stilponi õpilasi (3. sajand eKr) Simmias, maadeavastaja Ptolemaios III ajal (3. sajand eKr)
Fratres

"Fratres" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1977. aastal loodud teos ansamblile. Muusikateose pikkus on 10 minutit. Teose kandis esimest korda ette Hortus Musicus 29. oktoobril 1977 Riias. http://www.emic.ee/?sisu=heliloojad&mid=32&id=61&lang=est&action=view&method=teosed (vaadatud 22.06.2015)
Missa syllabica

"Missa syllabica" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1977. aastal (teine versioon 1996. aastal) loodud teos. Muusikateose pikkus on 13–16 minutit. http://www.emic.ee/?sisu=heliloojad&mid=32&id=61&lang=est&action=view&method=teosed (vaadatud 22.06.2015)
Veel õnnetäht kord tõuseb hele

"Veel õnnetäht kord tõuseb hele" on 1975. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm. Filmis jutustatakse dekabristidest ja nende naistest, kes dekabristide ülestõusu mahasurumise järel järgnesid oma meestele Siberisse asumisele. Irina Kuptšenko – Jekaterina Trubetskaja Aleksei Batalov – Sergei Trubetskoi Natalja Bondartšuk – Marija Volkonskaja Oleg Striženov – Sergei Volkonski Ewa Szykulska – Pauline Gueble Igor Kostolevski – Ivan Annenkov Lev Ivanov – Nikolai Rajevski Raissa Kurkina – Sofija Rajevskaja Tatjana Pankova – Ivan Annenkovi ema Oleg Jankovski – Kondrati Rõlejev Tatjana Fjodorova – Natalja Rõlejeva Aleksandr Porohovštšikov – Pavel Pestel Viktor Kostetski – Pjotr Kahhovski Vassili Livanov – keiser Nikolai I Innokenti Smoktunovski – Ivan Tseidler, Irkutski kuberner Vladislav Strželtšik – Jean Charles François de Laval de la Loubreriede, krahv Dmitri Šilko – Mihhail Miloradovitš, kindral Igor Dmitrijev – Ludwig von Lebzeltern, Austria saadik Peterburis Boriss Dubenski – keiser Aleksander I Viktor Terehhov – Vassili Levašov, kindral Arkadi Trussov – Fjodor, Annenkovi kammerteener Aleksei Koževnikov – Pafnuti, Tseidleri teener
Tore Janson

Tore Janson (sündinud 12. veebruaril 1936 Stockholmis) on rootsi keeleteadlane. Ta oli ladina keele professor ja hiljem Aafrika keelte professor Göteborgi ülikoolis. 2001. aastal jäi ta pensionile, kuid on pärast seda olnud seotud Stockholmi ülikooliga. Ta on pühendanud suure osa oma ajast keelte muutumise ning keelte ja ühiskonna seoste uurimisele. Ta on rahvusvaheliste menukite "Speak: A Short History of Languages" ja "A Natural History of Latin" autor. Inglise keeles Speak: A Short History of Languages, Oxford: Oxford University Press, 2002. ISBN 978-0-19-829978-3 A Natural History of Latin, Oxford: Oxford University Press 2004. ISBN 978-0-19-926309-7 The History of Languages: An Introduction, Oxford: Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-960428-9 Rootsi keeles Latin Kulturen, historien, språket, Wahlström & Widstrand, 2002 ISBN 91-46-18335-3 Språken och historien ('keel ja ajalugu'), Stockholm: Norstedts, 2008. ISBN 978-91-7227-587-4 Språkens historia. En upptäcktsresa i tid och rum ('keele ajalugu. avastusretk läbi aja ja ruumi'), Stockholm: Norstedts, 2010. ISBN 978-91-1-303308-2 Germanerna, Stockholm: Norstedts, 2013. ISBN 978-91-1-303286-3 "Info Norstedtsi kirjastuse kodulehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. mai 2012. Vaadatud 27. juunil 2015. Info Stockholmi Ülikooli kodulehel
Kleobulos

Kleobulos (kreeka Κλεόβουλος; 6. sajand eKr) oli vanakreeka mõtleja, kes oli pärit Lindose linnast Rhodose saarel, ühe väite kohaselt aga hoopis Kaariast. Kleobulost on tavapäraselt nimetatud seitsme targa hulgas. Kleobulosest ei ole kuigi palju teada ning olemasolevastki teabest moodustab suure osa Diogenes Laertiose kirjutatu teoses "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest", mille I raamatus on Kleobulosele pühendatud eraldi peatükk Muuhulgas on väidetud, et Kleobulos oli tähelepanuväärselt ilus ja tugev ning oli õppinud Egiptuse filosoofiat. Kleobulos lõi mõistatusi, millest mõned Diogenes Laertios oma teoses ka esitab. Kleobulose teostest ei ole midagi säilinud ning Diogenes Laertiosegi esitatud Kleobulose kiri Solonile on ilmselt hilisem filosoofiline harjutus ja mitte Kleobulose enda looming.[viide?] Kleobulosel oli ilmselt tütar Kleobuline, kes oli samuti mõistatuste looja ja luuletaja. Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" I raamat, lõik 89 Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" I raamat, lõigud 89–93 Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" I raamat, lõigud 89-92
Jaak Aru

Jaak Aru (sündinud 26. juunil 1957 Tartus) on eesti arst (kardioloog) ja arstiteadlane. Ta lõpetas aastal 1975 Tartu 8. Keskkooli ja 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna cum laude. 1985. aastal pälvis Jaak Aru esitatud ettekanne II üleliidulisel (Nõukogude Liidu) noorteadlaste konverentsil "Südame- ja veresoonkonna haiguste diagnoosimine ja kirurgiline ravi" auhinna. 1988. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis meditsiinikandidaadi kraadi. Kandidaadiväitekirja "Intra-aortaalne kontrapulsatsioon aortokoronaarse šunteerimise korral" ("Внутриаортальная баллонная контрапульсация при операциях аортокоронарного шунтирования") juhendajaks oli Toomas Sulling. Varsti pärast promotsiooni käis Aru Tartu Riikliku Ülikooli lähetusel stažeerimas Saksamaa Liitvabariigis, kus osales südamesiirdamise operatsioonidel Münchenis Großhaderni haiglas. Jaak Aru ja Forseliuse kooli (Tartu 8. keskkool) vilistlaste eestvõttel asutati 1997. aastal legendaarse kirjandusõpetaja Vello Saage sihtkapital. 1996. aastal lõpetas ta ärijuhtimise kaugõppe Eesti Majandusjuhtide Instituudis. Diplomitöö "Tervishoiu kui majandusharu seadusandlikest alustest Eesti Vabariigis" on avaldatud ajakirjas Akadeemia. Aastatel 1998–2004 oli Jaak Aru aktiivne e-meditsiini arendaja osaühingu Doctus juhatajana. Selle tegevusega seoses on ta olnud E-Health Code of Ethics asutajaliige ja esinenud korduvalt ettekannetega TEPR-i ja TEHRE üritustel. Aastatel 2005–2023 töötas Aru Saksamaal arstina, alates 2011 geriaatrina. Abielus museoloogi ja poliitiku Krista Aruga, neil on kaks poega: ajuteadlane Jaan Aru ja matemaatik Juhan Aru. http://vvk.ee/varasemad/k02/kandidaadid/5954.html Krista Aru. vabaerakond.ee http://www.tfk.tartu.ee/esileht/vilistlased/ Toomas Sulling. Eesti Kardioloogide Seltsi tegevuse kajastamine Eesti Arstis (1929–2013)] Eesti Kardioloogide Selts. Eesti Kardioloogide Seltsi tegevuse kajastamine ajakirjas Nõukogude Eesti Tervishoid. Eesti Kardioloogide Selts Asutati Vello Saage nimeline sihtkapital. Postimees, 3. detsember 1997.(vaadatud 1.09.2016) Aru, Jaak 1997. Tervishoiu kui majandusharu seadusandlikest alustest Eesti Vabariigis. Akadeemia nr 6, lk 1241-1261. Rippen, Helga; Risk, Ahmad. e-Health Code of Ethics. Journal of Medical Internet Research, vol 2(2), 2000 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. jaanuar 2024. Vaadatud 8. jaanuaril 2024.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.niederlausitz-aktuell.de/niederlausitz-aktuell/orte/cottbus/75651/ctk-nimmt-geriatrische-tagesklinik-in-betrieb.html Jaak Aru. "Arstiteadus ja -abi kolib Internetti". epl.delfi.ee. 19. jaanuar 2001 Eesti arstidiplomi kehtivusest maailmas. blog.ekspress.ee/Arhiiv/ (1997) Äike, õnnetused inimestega ja arstid. loodusajakiri.ee Keila erasüdamekliiniku arst Jaak Aru (foto 1993. a). Rahvusarhiivi fotode andmebaas FOTIS [1] Ööülikooli loeng. Jaak Aru "Inimeseks olemise saladus" 24.07.2021
Canscora alata

Canscora alata on emajuurelaadsete seltsi kuuluv taimeliik. Canscora alata kasvab Indias, Nepalis, Sri Lankas, Tais, Vietnamis, troopilises Aafrikas (Guinea-Bissaust Kesk-Aafrika Vabariigi ja Sudaanist Kongo Demokraatliku Vabariigini), Mosmabiigis jmt riigis. Taim leiab kasutust mitmetes ravipraktikates nagu Unani meditsiin, Ayurveda ja Siddha meditsiin. Taim evib antituberkuloosset, antiinflammatoorset, maksa kaitsvat, mälu parendavat ja kesknärvisüsteemiga seotud haiguslikele seisunditele nagu epilepsia ja hullumeelsus aga ka ängistuse ja neurooside korral soodsaid toimeid. Toimib ka maohammustuste, tuberkuloosi ja leepra korral. Antituberkuloosne toime baseerub laborisiolaadil Mycobacterium tuberculosis H37RV. Canscora alata (Roth) Wall., CoL, veebiversioon 28.06.2015, (inglise keeles) Umberto Quattrocchi, "CRC World Dictionary of Medicinal and Poisonous Plants: Common Names ...", lk 781, 2012, CRC Press, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 28.06.2015)(inglise keeles) Neeraj K. Sethiya, M. B. Patel ja S. H. Mishra, Phytopharmacologic aspects of Canscora decussata Roem and Schult, Pharmacogn Rev. jaanuar-juuni 2010; 4(7): 49–57.doi: 10.4103/0973-7847.65326, PMCID: PMC3249902, veebiversioon (vaadatud 28.06.2015)(inglise keeles) Winged-Stem Canscora