Edward Adelbert Doisy

Edward Adelbert Doisy (3. november 1893 Hume, Edgari maakond, Illinois – 23. oktoober 1986 Saint Louis, Missouri) oli Ameerika Ühendriikide biokeemik. 1943. aastal pälvis ta K-vitamiini keemilise koostise avastamise eest Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna. Samal aastal sai füsioloogia- või meditsiiniauhinna ka taani biokeemik Carl Peter Henrik Dam. Edward Adelbert Doisy oli aastail 1943–1945 The American Society For Biochemistry and Molecular Biology president. Aastal 1945 valiti ta Ameerika Biokeemikute Ühingu (American Society of Biological Chemists) presidendiks. 1914 läbis ta bakalaureuseõppe (keemia) ja 1916 magistriõppe (keemia) Illinoisi Ülikoolis. Harvardi Meditsiinikoolis töötas ta koos Otto Foliniga välja analüütilisi meetodeid mitmete kliiniliselt oluliste ainete, nagu lämmastikku sisaldavate biokeemiliste ühendite, ka kreatiini, kreatiniini ja kusihappe taseme mõõtmiseks uriinis ja veres.. Aastatel 1917–1919 sõduriteenistus (sanitaarsalk) Esimeses maailmasõjas Ameerika sõjaväes. 1917–1919 töötas ta koos D. D. Van Slyke'iga, Rockefelleri Meditsiiniuuringute Instituudis (Rockefeller Institute for Medical Research). 1919 töötas Saint Louises asuva Washingtoni ülikooli biokeemia instruktori ja hiljem abiprofessorina. 1920 omandas ta koos Otto Foliniga tehtud uurimuse eest filosoofiadoktori kraadi. 1923–1965 töötas ta Saint Louise ülikooli meditsiinikoolis (St. Louis University Medical School) professorina ja biokeemia osakonna juhina. Doisy tegi peamiselt K1-vitamiini ja K2-vitamiini ning suguhormoonide biokeemilisi uuringuid. Saint Louise ülikooli meditsiinikoolis (St. Louis University Medical School) töötades, töötas ta koos embrüoloogi Edgar Alleniga välja meetodeid parendamaks sea-biotesti ehk määrdetesti (inglise keeles smear-test) vagiina tsütoloogilisteks uuringuteks. 1929. aastal teatas Doisy koos Edgar Alleniga, et neil õnnestus, sadadest gallonitest rasedate naiste uriinist, eraldada naissuguhormoonid theelin 1 ning theelol 2, (kreeka keeles theelus 'naine'). 1930. aastal avastas ta Adolf Butenandtiga (avastuse eest Nobeli keemiaauhinna 1939) samal ajal östrooni ehk E1 (tänapäevased nimetused) 1930. aastatel avastas ta koos kaastöötajatega mitmeid naissuguhormoone ehk östrogeene. 12 mg östradiooli saamiseks kulus neil väidetavalt 80 000 emise munasarja (sow ovaries). Töötanud välja nende sünteesimise meetodid, patenteeris Doisy need Saint Louise ülikooli nimele. Aastatel 1936–1939 eraldas ta K-vitamiini, mille mõned aastad varem (1935) Almquist ja E.L.Robert Stokstad harilikus lutsernis avastasid, kaks vormi, koostas nende keemilise struktuuri ja sünteesis nimetatud vitamiine. . 1940. aastal uuris ta, koostöös Thayeri, MacCorquodale, McKee ja Binkleyga, K-vitamiini analooge ning avastasid, et harilikus lutsernis leiduv K1-vitamiin (füllokinoon) ja lagunevas kalas (rotten fish) leiduv K2-vitamiin (menakinoon) on küll sarnase toimega, kuid nende keemiline koostis on pisut erinev. Ta töötas välja meetodid nimetatud K-vitamiinide sünteesiks ning patenteeris need Saint Louise ülikooli nimele. koos Clement D. Veleri ja Sidney Thayeriga, THE PREPARATION OF THE CRYSTALLINE FOLLICULAR OVARIAN HORMONE: THEELIN, J. Biol. Chem. 1930, 87:357–371. Veebiversioon (vaadatud 03.09.2013) (inglise keeles) (PDF) koos Sidney A. Thayeri ja Louis Leviniga, CHARACTERIZATION OF THEELOL, J. Biol. Chem. 1931, 91:655–665, veebiversioon (vaadatud 10.07.2013) (inglise keeles) (PDF) Sex Hormones (Suguhormoonid) 1936 The Ovarian Follicular Hormone (Munasarja follikulaarhormoon) 1937 koos Edgar Alleni ja C. H. Danforthiga , Sex and Internal Secretions 1939 1941 – Willard Gibbsi auhind 1942 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks Tema esimene abikaasa oli Alice Ackert Doisy (abiellunud 20. juuli 1918 – surnud 1964). Pojad: Edward A. Doisy Jr (biokeemik), Robert Doisy (arst), Philip Doisy (arst), Richard Doisy (arst). Tema teine abikaasa oli Margaret Doisy. Allen-Doisy test Allen-Doisy ühik "The American Society For Biochemistry and Molecular Biology Veebiversioon vaadatud (03.09.2013) (inglise keeles)". Originaali arhiivikoopia seisuga 3.06.2012. Vaadatud 3.09.2013. Robert D. Simoni, Robert L. Hill , Martha Vaughan,The Discovery of Estrone, Estriol, and Estradiol and the Biochemical Study of Reproduction. The Work of Edward Adelbert Doisy, July 12, 2002 The Journal of Biological Chemistry, 277, e17. Veebiversioon (vaadatud 03.09.2013) (inglise keeles) Dead scientist of the Week Veebiversioon (vaadatud 03.09.2013) (inglise keeles) Majorie BM van Duursen, Estrogen metabolizing enzymes, biomarkers of exposure, effect and susceptibility for carcinogenesis, Universiteit Utrecht, Faculteit Diergeneeskunde, IRAS, lk 1, 2005. ISBN 90-393-3930-9, [1][alaline kõdulink] Marc A. Fritz, M.D., Leon Speroff, Clinical Gynecologic Endocrinology and Infertility, Lippincott Williams & Wilkins; 8th ed, lk 949, 2010, ISBN 978-0781779685, Google`i raamatu osaline veebiversioon (vaadatud 10.07.2013) Charles W. Carey Jr, American Scientists, lk 90, 2006, ISBN 0-8160-5499-1 Google`i raamatu osaline veebiversioon (vaadatud 10.07.2013) (inglise keeles) 2013 Encyclopædia Britannica, Inc. Veebiversioon (vaadatud 10.07.2013) (inglise keeles) Encyclopædia Britannica, Inc. 2013. Veebiversioon vaadatud (03.09.2013) (inglise keeles) "Edward A. Doisy – Biographical". Nobelprize.org. Nobel Media AB, Web. 11 Jul,2013. Veebiversioon (vaadatud 11.07.2013) (inglise keeles) Charles W. Carey Jr. ,lk 90, 2006, ISBN 0-8160-5499-1, American Scientists Google`i raamatu osaline veebiversioon (vaadatud 10.07.2013) (inglise keeles) NNDB Veebiversioon vaadatud (03.09.2013) (inglise keeles) MLA style: "Edward A. Doisy – Biographical". Nobelprize.org. Nobel Media AB 2013. Web. 3 Sep 2013., Veebiversioon vaadatud (03.09.2013) (inglise keeles)