laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Trossmann

Trossmann on eesti perekonnanimi. Perekonnanime Trossmann (Trossman) on pandud Imastu mõisas Kadrina kihelkonnas Virumaal. Nimede eestistamisel määrati Trossmannni-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Palusalu, Tamme ja Vaba. 2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Trossmann Eestis 14 mehel ja 8 naisel. Kristjan Palusalu (endine Kristjan Trossmann, 1908–1987), eesti maadleja
Mihhail Artsõbašev

Mihhail Artsõbašev (vene keeles Михаи́л Петро́вич Арцыба́шев; 5. november (vkj 24. oktoober) 1878 Harkovi kubermang – 3. märts 1927 Varssavi) oli vene prosaist, näitekirjanik ja publitsist. 1923. aastast elas ta Poolas. "Koledus" (Ужас, 1905). Sõnavara, 1925 (Tartu). Eestistand J. Z. "Vana prokuröri jutustus" (Сказка старого прокурора, 1912). Meie Aastasada, 1914 (Tartu). Vene keelest tõlkinud K. Rändaja "Armukadedus", draama 5 vaatuses (О ревности, 1912). T. Mutsu, 1922; näidendi täistekst loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis "Naine, nagu ta seal seisis". (Женщина, стоящая посреди, 1912). Loomingu Raamatukogu 21–23, 2012. Vene keelest tõlkinud Ants Paikre, järelsõna Vaapo Vaher Арцыбашев Михаил Петрович. Собрание сочинений. Lib.ru/Классика
Nancy Huston

Nancy Louise Huston (sündinud 16. septembril 1953 Calgarys) on Prantsusmaal elav prantsuse keeles kirjutav Kanada kirjanik (kes ise tõlgib oma raamatud inglise keelde), esseist ja tõlkija. Ta on sündinud 1953. aastal Calgarys. 1968. aastal kolis pere Ameerika Ühendriikidesse (elas seal New Hampshire'i osariigis Hillsborough' maakonnas Wiltonis). 1973. aastal kolis ta Pariisi, kus õppis École des hautes études en sciences socialesis, tema juhendaja oli Roland Barthes. Eesti keeles on ilmunud katkend romaanist "Maalihked" (Vikerkaar 7–8, 2007), romaan "Murrangujooned" (Loomingu Raamatukogu 24–27, 2012, prantsuse keelest tõlkinud Triinu Tamm) romaan "Loomispäevik" (Loomingu Raamatukogu 21–24, 2016, prantsuse keelest tõlkinud Leena Tomasberg, toimetanud ja järelsõna kirjutanud Triinu Tamm) ja romaan "Ingli Märk "(tlk Triinu Tamm, 202). Ta on tõlkinud prantsuse keelde Rootsi kirjanike (nt Göran Tunström) teoseid ja inglise keelde prantsuse kirjandust (nt Henry Bauchau). Ta on tegutsenud esseistina. Ta on olnud abielus kirjandus- ja kultuuriteoreetiku Tzvetan Todoroviga, neil on kaks last. Nancy Huston. Award-winning Canadian Author. Kirjaniku koduleht
Ion Monea

Ion Monea (30. november 1940 Tohanu Vechi, Brașovi maakond – 1. märts 2011 Bukarest) oli Rumeenia poksija. Monea oli kokku üheteistkordne Rumeenia meister - II keskkaalus (kuni 75 kg) aastatel 1960-1964 ja poolraskekaalus (kuni 81 kg) aastatel 1965-1970. Monea sai II keskkaalus (kuni 75 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Edward Crookile (USA) ning jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Emil Schulzile (SÜV) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, sest vigastas poolfinaalis oma nina ja loovutas finaalvõistluse Dan Paźniakile (NSV Liit), kes võitis kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Monea osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 14. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1961), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Jevgeni Feofanovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning sai 15. Euroopa meistrivõistlustel (Moskva, 1963) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Valeri Popentšenkole (NSV Liit). Ta sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 17. Euroopa meistrivõistlustel (Rooma, 1967) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Dan Paźniakile (NSV Liit)ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 18. Euroopa meistrivõistlustel (Bukarest, 1969) hõbemedali, kaotades finaalis jällegi kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Dan Paźniakile (NSV Liit). 17. suveolümpiamängude poksivõistlus. Rooma 1960. Tulemused inglise keeles 18. suveolümpiamängude poksivõistlus. Tōkyō 1964. Tulemused inglise keeles 19. suveolümpiamängude poksivõistlus. México 1968. Tulemused inglise keeles 14. Euroopa meistrivõistlused poksis. Belgrad 1961. Tulemused inglise keeles 15. Euroopa meistrivõistlused poksis. Moskva 1963. Tulemused inglise keeles 17. Euroopa meistrivõistlused poksis. Rooma 1967. Tulemused inglise keeles 18. Euroopa meistrivõistlused poksis. Bukarest 1969. Tulemused inglise keeles Ion Monea veebisaidil Olympedia (inglise)
Taevameridiaan

Taevameridiaan on taevapooluseid ja seniite läbiv taevasfääri suurringjoon. Vaatluskohta ja selle taevameridiaani läbivat tasandit nimetatakse meridiaanitasandiks. Meridiaanitasandi suhtes määratakse ilmakaared. H. Eelsalu, 1996. Astronoomialeksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. 200 lk.
Boccia

Boccia on Itaaliast pärit petangisarnane pallimäng. Nimetus "boccia" tuleb ladinakeelsest sõnast "bottia" (boss). Sel spordialal võistlevad füüsilise puude tõttu ratastoolis inimesed rahvusvahelisel tasemel. Algul töötati see mäng välja inimestele, kes kannatavad laste tserebraalparalüüsi all, kuid nüüd mängivad seda kõik, kel on probleeme motoorikaga. 1984. aastast on see paraolümpiamängude spordialade hulgas. Välisväljakul kasutatakse plastpalle, siseväljakutel nahk- või pehmeid plastpalle. Boccia't mängitakse nii võistkondliku kui ka individuaalmänguna. Võistkonnas on kolm mängijat. Mängu ideeks on saada oma pallid vastaste pallidega võrreldes märkpallile lähemale. Mängu kirjeldus Eesti Invaspordi Liidu kodulehel
Taevapoolus

Taevapoolus ehk taevanaba on taevasfääri punkt, mis ei osale näivas ööpäevases liikumises. Taevasfääril on kaks diametraalselt asuvat poolust: põhja- ja lõunapoolus (analoogsed Maa poolustele), nad on defineeritud kui Maa pöörlemistelje pikenduste lõikepunktid lõpmatult kaugel asuva taevasfääriga. Taevapooluste asukoht muutub aeglaselt eeskätt Maa telje pretsessiooni tõttu, perioodiga umbes 26 000 aastat. Pooluste asukohad joonistavad selle aja jooksul taevasfääril ringjooned, mille raadiused on 23,5 kaarekraadi. Taeva põhjapooluse läheduses asub hele täht Põhjanael, põhjapoolus on praegu Väikese Karu ehk Väikese Vankri tähtkujus. Taeva lõunapoolus asub Oktandi tähtkujus ja selle läheduses ei ole heledaid tähti. H. Eelsalu, 1996. Astronoomialeksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. 200 lk.
Horisondilised koordinaadid

Horisondilised koordinaadid on taevasfääri sfäärkoordinaadid, mille alus on matemaatilise horisondi tasand. Üks horisondilistest koordinaatidest on kõrgus või seniitkaugus, teine asimuut. H. Eelsalu, 1996. Astronoomialeksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. 200 lk.
Ekvaatorilised koordinaadid

Ekvaatorilised koordinaadid on taevasfääri sfäärkoordinaadid, mille põhitasandiks on taevaekvaatori tasand. Üks ekvaatorilisi koordinaate on otsetõus ja teine on kääne ehk deklinatsioon; neid kahte määratlevad käändering ja taevaparalleelid. Tunninurk H. Eelsalu, 1996. Astronoomialeksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. 200 lk.
Märgukiri

Märgukiri on isiku pöördumine, millega isik teeb adressaadile ettepanekuid asutuse või organi töö korraldamiseks või valdkonna arengu kujundamiseks ning annab adressaadile teavet. Teabenõue Selgitustaotlus Märgukirjale ja selgitustaotlusele vastamise seadus
Taevaekvaator

Taevaekvaator on taevasfääri suurringjoon, mille tasand on risti maailmateljega. Taevaekvaator on ekvaatoriliste koordinaatide põhitasand. H. Eelsalu, 1996. Astronoomialeksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. 200 lk.
Talkeetna

Talkeetna on küla USA-s Alaska osariigi lõunaosas Matanuska-Susitna maakonnas. Asub Chulitna, Susitna ja Talkeetna jõe ühinemiskoha juures Denali mäe lähedal, 185 km Anchorage'ist põhjas. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Talkeetnas 876 inimest. 2000. aastal oli 88% elanikest valge rassi esindajad. Asula rajati 1919. aastal, mil raudtee-ettevõte mõõtis seal välja ja pani müüki 80 krunti. Talkeetna keskus, kus mitmed hooned pärinevad 19. sajandi algusest, on USA riiklik ajalooline paik. 2 km kaugusel kesklinnast asub lennuväli. Talkeetna aulinnapea oli 1997–2017 kass Stubbs. Alaska osariigi linna juhib juba 15 aastat kass Talkeetna kaubanduskoja koduleht
Kätlin Vainola

Kätlin Vainola (sündinud 30. septembril 1978) on eesti lastekirjanik. Ta on lõpetanud 2002. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli eesti filoloogia erialal. Minu Eesti seiklus (Päike ja Pilv, 2019) Lood julgetest Eesti tüdrukutest (Pegasus, 2018) Krips-kraps, eesti laps (Eesti Instituut, 2017) Poiss kes joonistas kaarte (Pegasus, 2017) Nähh Pariisis (Päike ja Pilv, 2017) Sonja ja kass (Pegasus, 2015) Kelli hakkab piraadiks (Pegasus, 2014) Kus on armastus? (Päike ja Pilv, 2014) Lift (Pegasus, 2013) Karuelu aabits (Menu Kirjastus, 2012; koos Peep Männiliga) Kreete (Sotsiaalministeerium, 2012) Missioon piim (Eesti Piimaliit; Menu Kirjastus, 2012) Suvevaheaeg koolis (Tallinna Keskraamatukogu, 2011) Tiigielu aabits (Menu Kirjastus, 2011; koos Aleksei Turovskiga) Metsaelu aabits (Menu Kirjastus, 2009) Mudilane Mummu ja tema perekond (Oma Pere, 2009) Kelli – peaaegu haldjas (Pegasus, 2008, 2014) Mia, Konrad ja avanevad uksed (Tänapäev, 2008) Ville (Tänapäev, 2006) Ta on kasutanud ka kirjanikunime Marie Myrk ja kirjutanud laulusõnu ansamblitele Vennaskond, Sõpruse Puiestee (Eleegia, Kaks meest). Ta kuulus kirjandusrühmitusse TNT. "Kreete" (vene k: Грета, 2012) "Lift" (leedu k: Liftas, 2016; itaalia k: A che piano va?, 2016; saksa k: Lift, 2015) "Krips-kraps, eesti laps" (soome k: Mistä on pienet virolaiset tehty?, 2018; inglise k: Estonian Child – Mild and Wild, 2017) "Kus on armastus?" (saksa k: Wo ist die Liebe?, 2015) "Metsaelu aabits" (vene k: Азбука лесной жизни, 2009) "Mudilane Mummu ja tema perekond" (vene k: Малыш Горошка и его семья, 2009) 2005 – Eesti Lastekirjanduse Keskuse, ajakirja Täheke ja kirjastuse Tänapäev korraldatud lastejutuvõistluse "Minu esimene raamat" III koht ("Ville") 2009 – Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali 2008. aasta aastapreemia nominent lastekirjanduse kategoorias („Mia, Konrad ja avanevad uksed") 2009 – Hea lasteraamat ("Kelli – peaaegu haldjas") 2011 – Hea lasteraamat ("Tiigielu aabits") 2013 – Põlvepikuraamatu konkurss, I koht ("Kus on armastus?", pildid Kertu Sillaste) 2013 – Hea lasteraamat ("Lift") 2014 – Hea lasteraamat ("Kus on armastus?") 2014 – Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali 2013. aasta aastapreemia nominent lastekirjanduse kategoorias ("Lift") 2014 – The White Ravens ("Lift") 2015 – Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali 2014. aasta aastapreemia nominent lastekirjanduse kategoorias ("Kus on armastus?") Ta on abielus laulja Allan Vainolaga. Neil sündis 2004. aastal poeg Richard ja 2010. aastal poeg Lukas. Kätlin Vainola Lastekirjanduse Keskuse kodulehel Intervjuu Kätlin Vainolaga Külas Eesti Televisiooni lastesaates "Lastejaam"
Hagi

Hagi ehk hagiavaldus on isiku pöördumine tsiviilkohtu poole kohtumenetluse alustamiseks. Halduskohtumenetluses on hagi analoogiks kaebus. Seadus sätestab hagiavaldusele järgmised kohustuslikud osad: hageja selgelt väljendatud nõue (hagi ese); hagi aluseks olevad faktilised asjaolud (hagi alus); tõendid, mis kinnitavad hagi aluseks olevaid asjaolusid, viidates konkreetselt, millist asjaolu millise tõendiga tõendada soovitakse; kas hageja on nõus asja kirjaliku menetlemisega või soovib asja läbivaatamist kohtuistungil; hagihind, kui hagi ei ole suunatud kindla rahasumma maksmisele. Kui hageja soovib hagi menetleda dokumendimenetluses, tuleb seda hagis märkida. Kui hagejat esindab menetluses esindaja, tuleb hagis märkida ka esindaja andmed. Kui hageja soovib menetluses kasutada tõlgi abi, tuleb seda hagiavalduses märkida ja võimaluse korral esitada tõlgi andmed. Kui hagi esitatakse muusse kohtusse kui kostja üldise kohtualluvuse järgsesse kohtusse, peab hagi esitamist sellele kohtule põhjendama. Abielulahutuse hagiavalduses märgitakse lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud andmetele ka abikaasade ühiste alaealiste laste nimed, sünniajad, kes lapsi ülal peab ja kasvatab, kelle juures lapsed elavad ning ettepanek vanemaõiguste ja laste kasvatamise edasiseks korraldamiseks. Kui hageja või kostja on avalikku registrisse kantud juriidiline isik, lisatakse hagile registrikaardi ärakiri, registri väljavõte või registreerimistunnistus, kui kohtul ei ole võimalik registrist seda ise kontrollida. Muu juriidilise isiku kohta esitatakse muud tõendid isiku olemasolu ja õigusvõime kohta. Menetlusosalisteks on pooled ja kolmas isik. Tsiviilkohtumenetluse pooled on hageja ja kostja. Tsiviilkohtumenetlus Tsiviilkohtumenetluse seadustik
Shinji Kagawa

Shinji Kagawa (jaapani keeles 香川真司 Kagawa Shinji; sündinud 17. märtsil 1989 Kōbes) on Jaapani jalgpallur. Kagawa mängib poolkaitsjana Belgia kõrgliiga klubis Sint-Truidense. Shinji Kagawa alustas oma karjääri Jaapani klubis Cerezo Osaka. Aastal 2010 Dortmundi Borussia ostis mängijat 350 000 euro eest. Mängides Saksamaa klubis hooaegadel 2010–2011 ja 2011–2012 tuli Kagawa kahekordseks Bundesliga võitjaks. Aastatel 2012–2014 mängis Kagawa Premier League'i klubis Manchester United. 31. augustil 2014 Kagawa naasis Dortmundi. 2012. aastal valiti ta Jaapani parimaks rahvusvaheliseks jalgpalluriks. Debüüdi Jaapani rahvuskoondises tegi Shinji Kagawa 24. mail 2008. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 9. oktoobril 2008 sõprusmängus Araabia Ühendemiraatide vastu. 2018. aasta maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus 19. juunil lõi ta penaltist värava Colombia vastu. Ta kuulus Jaapani koondisse ka 2011. ja 2015. aasta Aasia meistrivõistlustel, 2013. aasta konföderatsioonide karikavõistlustel ning 2014. aasta maailmameistrivõistlustel. 2011. aasta tuli ta koondisega Aasia meistriks. 2008. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Jaapani olümpiakoondisse. Borussia Dortmund Bundesliga: 2010–11, 2011–12 DFB-Pokal: 2011–12, 2016–17 Manchester United Premier League: 2012–13 FA Community Shield: 2013 "Kohe kümnekesi jäänud Kolumbia kaotas Jaapanile". sport.err.ee. 19.8.2018. Vaadatud 19.8.2018  Shinji Kagawa – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ametlik koduleht
Pimen Sofronov

Pimen Maksimovitš Sofronov (9. september 1898 Tiheda – 16. mai 1973 Melville, Suffolki maakond, New Yorgi osariik) oli Peipsi-äärsest vene vanausuliste kogukonnast pärit ikoonimaalija. 12-aastaselt asus ta õppima tuntud ikoonimaalija Gavriil Frolovi juurde Raja külla ning tegutses tema käe all 17 aastat. Pärast seda töötas ta aastast 1928 kolm aastat Riias, seejärel Pariisis ja Belgias ning korraldas ikoonimaali kursusi Prahas. Jugoslaavia kuninga Aleksandar I kutsel töötas ta aastatel 1933–1939 Rakovitsa kloostris ja Belgradis. 1939. aastal sai ta kutse Vatikani, kus maalis kirikuinterjööri ülemaailmse kristliku kunsti näituse jaoks. Aastast 1947 elas ta Ameerika Ühendriikides Melville'is ning tegutses mitme Ameerika Ühendriikide linna (Brooklyni, Syracuse'i, New Yorgi) õigeusu kirikutes. On maalinud ikoone ja ikonostaase ning õpetanud ikoonimaalimiskunsti. Nikolai Kormašov, Eesti ikoonimaal, Eesti Kunstimuuseum, 2011 EE 14. köide lk. 484
Kaebus

Kaebus halduskohtumenetluses (haldusasjas) on isiku pöördumine halduskohtu poole kohtumenetluse alustamiseks. Tsiviilkohtumenetluses on kaebuse analoogiks hagi. Menetlusosalised on pooled (kaebaja ja vastustaja); kolmas isik; kaasatud haldusorgan. Riigi või kohaliku omavalitsuse haldusorgan tegutseb menetlusosalisena riigi või kohaliku omavalitsuse üksuse nimel. Halduskohtumenetluses on poolteks kaebaja ja vastustaja. Kaebuse mõiste on muutuv ning täienev vastavalt kohtule (kohtuasja etapile), kuhu kaebus esitatakse. Nimekiri ei pruugi olla lõplik. Halduskohtule esitatavad kaebused: tühistamiskaebus; kohustamiskaebus; keelamiskaebus; hüvitamiskaebus; heastamiskaebus; tuvastamiskaebus. Kaebuses võib soovi korral esitada mitu omavahel seotud nõuet (liitkaebus). Ringkonnakohtule esitatavad kaebused: apellatsioonkaebus; määruskaebus. Riigikohtule esitatavad kaebused: kassatsioonikaebus. Halduskohus Halduskohtumenetluse seadustik
Aposterioorne tõenäosus

Aposterioorne tõenäosus on Bayesi statistikas sündmuse A tõenäosus pärast katse sooritamist, kui on teada, et selle katse tulemusena toimus teatav teine sündmus B. Aposterioorset tõenäosust tähistatakse nii: P ( A | B ) {\displaystyle P(A|B)} Aprioorne tõenäosus Bayesi valem Ü. Kaasik, 2002. Matemaatikaleksikon. Kolmas, täiendatud trükk. 288 lk
Lõpe-Kaimri tankitõrjeliin

Lõpe (Lõu)-Kaimri tankitõrjeliin oli Nõukogude vägede kolmas kaitseliin Sõrve kaitsel 1941 ja Saksa vägede kaitseliin 1944. Saaremaa Sõrve poolsaare üks kitsamaid kohti oli sobiv kaitsepositsioonide rajamise koht. Kaitseliini ehitusel kasutati ka kohalike tööjõudu. 1941. aasta oktoobris toimusid kaitseliinil ägedad lahingud. Nõukogude väed püstitasid kohalike elanike (sunnitud) abiga kaitseliinile kaks rida betoonist tankitõrjepüramiide, millest paljud on tänaseni säilinud. Kahe ööpäeva jooksul sooritasid Punaarmee väeosad kümneid vasturünnakuid, mida toetas 315. rannakaitsepatarei tuli. Õlg-õla kõrval võitlesid 3. üksik-laskurbrigaadi võitlejad, Balti laevastiku madrused ja kohalikud hävituspataljonlased, kohalikest värvatutest moodustatud merejalaväe- ja sapööriüksused. 2. oktoobril andis sõjanõukogu loa evakueerimiseks. 1944. aastal kindlustasid sellele kaitseliinil (saksa Leo-Riegel) end Saksa väed. 20. oktoobril jõudsid Nõukogude 131. diviisi polgud Lõpe-Kaimri kaitseliini ette. Samal päeval andis 8. laskurkorpuse komandör kindralleitnant Lembit Pärn juhtimise üle 109. laskurkorpuse juhile kindralleitnant J. Alfjorovile. 249. ja 131. diviisidele lisaks saadeti rindele kindral N. Tšurkini 109. laskurdiviis ja kindral J. Romantsovi 64. kaardiväe laskurdiviis, samuti ka uusi suurtükiväeosi. Oktoobri viimasel nädalal tehtud katsed saksa positsioonidest läbi murda vilja ei kandnud. Seetõttu otsustati pealetungid ajutiseks peatada, et koondada rindelõiku maksimaalselt palju tulejõudu. Ainuüksi suurtükke ja miinipildujaid koondati 900–1250 iga läbimurdekilomeetri kohta. 18. novembril kell 11.45 algas Punaarmee vägede üldpealetung ja kella 15-ks oli kaitseliin läbi murtud. Lõupõllu-Kargi suunas arendasid edu 249. Eesti laskurdiviisi võitlejad polkovnik August Feldmani juhtimisel. Saksa vägesid toetasid lahingus ka Saksa Kriegsmarine sõjalaevad eesotsas raskeristleja Prinz Eugeniga. Neile astusid vastu Punaarmee sõjalennukid.  Pikemalt artiklis Kaimri#1944. aasta lahingud 1969. aastal avati Lõpel tankitõrjeliini merepoolses otsas tee ääres mälestusmärk, mis kujutab suurt betoonpüramiidi tahvliga, millel on kiri: "Lõpe-Kaimri tankitõrjeliin, ehitatud 1941. aastal". Muinsuskaitseamet uurib tankitõrjeliini kaitse alla võtmise võimalusi., Tsitaat 2006. aasta ekspertiisist: "Tegemist on ühe omanäolisema II maailmasõja aegse kaitserajatisega Saaremaal. Kuna Sõrve poolsaar on tuntud just oma sõjaajaloo poolest, siis kuulub Lõpe–Kaimri tankitõrjeliin siinsete tähtsamate militaarturismi objektide hulka." Sõrve väike teatmeteos. Kuressaare 1991 "Militaarpärandi nimekiri täieneb" Muinsuskaitseamet, 4. jaanuar 2019 Lõpe-Kaimri tankitõrjeliin, Kultuurimälestiste register Endel Püüa, Saare maakonna militaarobjektide ekspertiis, 2006.a. LÕPE – KAIMRI TANKITÕRJELIIN
Alfonso García Robles

Alfonso García Robles (20. märts 1911 Zamora, Michoacáni osariik – 2. september 1991 México) oli Mehhiko diplomaat ja poliitik. Ta jagas 1982. aastal Alva Myrdaliga Nobeli rahuauhinda. Auhinna pälvis ta tegevuse eest desarmeerimise alal, eriti seoses Tlatelolco lepingu allkirjastamisega 1967. aastal. Alfonso García Robles Nobeli auhinna lehel
Louisa Peat O'Neil

L. Peat O'Neil (kodanikunimega Louisa Peat O'Neil; sündinud 1949) on Ameerika Ühendriikide reisikirjanik ning USA riigidepartemangu e-diplomaatia teenistuse (Office of eDiplomacy) ametnik. O'Neil kirjutab artikleid USA välisteenistuse diplomaatiateemalises vikiprojektis Diplopedia ning teeb kaastööd ka mujal sotsiaalmeedias. O'Neil on tuntud eelkõige reisiartiklite poolest, mis ilmusid aastatel 1986–2003 ajalehes The Washington Post, kuid tema esseid ja artikleid on avaldanud ka kümned muud ajalehed, ajakirjad ja veebiportaalid. Nende väljaannete seas on Travel + Leisure, Elle, Departures, Potomac Review, National Geographic News ja Toronto Star. Pikka aega on ta kirjutanud raamatukriitikat Bloomsbury Review's. Ligi 20 aastat töötas O'Neil ajakirjanikuna Washington Postis, kirjutades reisimisest, muusikast, tervises, kogukonnaelust, usust ja tehnoloogiast. Office of eDiplomacy Major Programs of the Office of eDiplomacy "Rolfpotts.com". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. mai 2012. Vaadatud 16. juulil 2012. "Issue 33 Table of Content". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. märts 2012. Vaadatud 16. juulil 2012. Bible-Era Artifacts Highlight Archaeology Controversy Stone Age Cave Art, Artifacts Found in Borneo Panama Canal Island a Paradise For Tropical Research http://infoweb.newsbank.com/iw-search/we/InfoWeb?p_product=AWNB&p_theme=aggregated5&p_action=doc&p_docid=10BA9A8EC4D1B808&p_docnum=1&p_queryname=1 http://infoweb.newsbank.com/iw-search/we/InfoWeb?p_product=AWNB&p_theme=aggregated5&p_action=doc&p_docid=10BC8C75B4391460&p_docnum=2&p_queryname=2 ToC Nov Dec 2002.qxd Interview Rolf Pottsiga Writer's Digesti artikkel "Travel Writing: See the World-Sell the Story" "Making Waves" National Museum of Women in the Arts
Raag (perekonnanimi)

Raag on eesti perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Raag 322 inimesel: 186 mehel ja 264 naisel. Perekonnanimede levikult oli Raag meeste puhul 332. kohal ja naiste puhul 214. kohal. Nimi on levinuim Võru maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 21,79. Andres Raag, näitleja Argo Raag, maadleja Arno Raag, kirjanik ja ajakirjanik Ere Raag, raamatukogundustegelane Heiti Raag, maletaja Ilmar Raag, filmikriitik, -stsenarist ja -režissöör ning meediajuht Kaljo Raag, näitleja Raimo Raag, keeleteadlane https://www.stat.ee/nimed/pere/Raag (vaadatud 3.2.2022)
Victor Zilberman

Victor Zilberman (sündinud 20. septembril 1947 Bukarestis) on Rumeenia endine poksija, rahvuselt juut. Zilberman sai I kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Jochen Bachfeldile (Ida-Saksamaa) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales I kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Joseph Bessalale (Kamerun) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 1972. aasta Müncheni olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Zilberman sai I kergekeskkaalus (kuni 67 kg) hõbemedali 18. Euroopa meistrivõistlustel (Bukarest, 1969), kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Günther Meierile (Lääne-Saksamaa) ning 21. Euroopa meistrivõistlustel (Katowice, 1975), kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Kalevi Marjamaale (Soome). Ta osales I kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 19. Euroopa meistrivõistlustel (Madrid, 1971), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile János Kajdile (Ungari) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 21. suveolümpiamängude poksivõistlus. Montréal 1976. Tulemused inglise keeles 19. suveolümpiamängude poksivõistlus. México 1968. Tulemused inglise keeles 20. suveolümpiamängude poksivõistlus. München 1972. Tulemused inglise keeles 18. Euroopa meistrivõistlused poksis. Bukarest 1969. Tulemused inglise keeles 21. Euroopa meistrivõistlused poksis. Katowice 1975. Tulemused inglise keeles 19. Euroopa meistrivõistlused poksis. Madrid 1971. Tulemused inglise keeles Victor Zilberman veebisaidil Olympedia (inglise)