laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Algus

Algus on protsessi või asja ajaline, ruumiline, loogiline või muus suhtes võetud esimene ots. Alguse vastand on lõpp. Algus on protsessi kõige varasem hetk. Teo algusele eelneb otsus. Immanuel Kant pidas vabaduse eelduseks alguseta põhjuslikkust (tegijapõhjuslikkus). Looduslikult paratamatu põhjuslikkuse puhul peab põhjus tagajärjele eelnema, vaba põhjuslikkuse puhul ei ole põhjuse ja tagajärje suhe ajaline. Ajalises sündmuste järgnevuses algust ei ole, kuid teol on vaba algus. Ruumilisest algusest saab rääkida näiteks niidi ja tänava puhul. Lineaarse kirjapandud teksti juures on oluline, kust tuleb lugemist alustada. Loodusteaduses tegeleb Universumi algusega teaduslik kosmoloogia. Tänapäeval peetakse Universumi alguseks Suurt Pauku, millega tekkisid nii ruum kui ka aeg. Arusaamine algab Plancki ajast. Mis oli "enne" seda, selle kohta ei osata midagi selget öelda. Kõnekeeles nimetatakse seda eimiskiks. Immanuel Kanti järgi ei ole maailma algus meelelisuse seaduste järgi mõeldav. Paljudes usundites räägib algusest loomislugu. Georg Friedrich Hegeli järgi ei ole filosoofial väliseid eeldusi, mistõttu filosoofia algus peab ise olema eeldus "Filosoofiliste teaduste entsüklopeedia", § 1). "Alguses lõi Jumal taeva ja maa." (1. Moosese raamat 1:1) "Alguses oli Sõna." (Johannese evangeelium 1:1) "Alguses oli tegu." (Goethe, "Faust I) "Algus on olemasolu, millele eelneb aeg, mil asja, mis algab, veel ei olnud." (Immanuel Kant, "Puhta mõistuse kriitika", B 482) "Alguses oli tuli" (Jean-Jacques Annaud' raamat) "Alguses oli vesinik" (Hoimar von Ditfurthi raamat) "Iga algus on raske" (vanasõna)
Johann Georg von Grünewaldt

Johann Georg von Grünewaldt (5. september (vkj 25. august) 1763 Koigi mõis – 9. oktoober (vkj 27. september) 1817 Tallinn) oli Eestimaa poliitik ja mõisnik. Johann Georg von Grünewaldt sündis Väike-Kullamaa, Ahula ja Koigi mõisniku Johann Adam von Grünewaldti (1719–1792) ja Katherina Elisabeth von Stackelbergi (1734–1816) pojana. Grünewaldt teenis Venemaa sõjaväes, kus sai majori auastme. Hiljem oli ta Järvamaa meeskohtunik, kreisisaadik ja aastail 1815–1817 Eestimaa maanõunik. Talle kuulusid Koigi, Ahula ja Esna mõis ning ta rentis veel Laimetsa ja Jalametsa mõisa. Johann Georg von Grünewaldt abiellus 1792. aastal Anna Christina von Kurselliga (1769–1842). Abielust sündisid: Anna Katharina Helene von Grünewaldt (1793–1872) Johann Christoph Engelbrecht von Grünewaldt (1796–1862), Eestimaa rüütelkonna peamees, Eestimaa tsiviilkuberner, senaator Moritz Reinhold von Grünewaldt (1797–1877), Venemaa ratsaväekindral, riiginõukogu liige Julie Magdalena von Grünewaldt (1799-1878), abiellus Otto Ernst Eduard von Maydelliga Otto Magnus von Grünewaldt (1801–1890), Koigi, Prandi ja Laimetsa mõisnik, Eestimaa maanõunik, kammerhärra Elisabeth Amalie Margarethe von Grünewaldt (1803–1855), abiellus Ernst von Heynitziga Alexander Georg von Grünewaldt (1805–1886), Esna mõisnik, Eestimaa maanõunik Grünewaldt Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Kristjan Palusalu (laev)

Kristjan Palusalu oli Eesti Merelaevanduse puistlastilaev, mis ehitati 1989. aastal Nikolajevi laevatehases ja sai laevakompanii töötajate soovil Eesti maadleja Kristjan Palusalu nime. Laeva kandevõime on 52 600 tonni. Aastail 1991–1992 viis Kristjan Palusalu Eesti sinimustvalge lipu esimese kaubalaevana ümber maailma, sest laeva reisid hõlmasid USA, Panama, Hiina, Austraalia, Saudi Araabia, Lõuna-Aafrika Vabariigi, Türgi ja Ukraina sadamaid. Hiljem sai laeva nimeks Alex D ning hakkas sõitma Malta lipu all. Eesti kaubalaev sõitis Taani lähedal madalikule
Brienz

Brienz on vald ja asula Šveitsis Berni kantonis Interlakeni maakonnas Brienzi järve põhjakaldal Brienzer Rothorni (2350 m) jalamil. Valla pindala on 47,9 km². Elanike arv on 2956 (2000). Sihtnumber on 3175. Tähtsad on turism ja puunikerdamine. Brienzis asub kantoni nikerdamis- ja viiulimeisterdamiskool (rajatud 1862), mis on asjatundjate seas tuntud ja hinnatud. Brienzi alal on hiljemalt 7. sajandist olnud alemannide asula. Brienzi mainiti kirjalikult esimest korda 1146. Pärast mitmeid ajaloo keerdkäike sai Brienzist 1528 Berni kantoni osa. Esimese maailmasõja ajal rajatud järvepromenaad kulgeb piki küla järve lõpuni. See jääb liiklusest eemale ning selle ääres on ilusad lillepeenrad ja puuderühmad. Auruvedur viib raudteega (Brienz-Rothorn-Bahn) Brienzer Rothorni tippu. Ballenbergi vabaõhumuuseum (Freilichtmuseum Ballenberg) tutvustab maakultuuri. puunikerdused Jugadega mägioja Giessbach Euroopa vanima köisraudteega Arealstatistik Standard - Gemeinden nach 4 Hauptbereichen, vaadatud 13.01.2019. Ständige Wohnbevölkerung nach Staatsangehörigkeitskategorie Geschlecht und Gemeinde; Provisorische Jahresergebnisse; 2018, vaadatud 11.04.2019.
Friedrich von Ditmar

Friedrich Ferdinand Gustav von Ditmar (vene keeles Фёдор Владимирович Дитмар; 11. juuli 1809 Mõisaküla – 16. mai 1879 Uue-Vändra mõis) oli baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväelane (kindralmajor). Friedrich von Ditmar sündis Vändra mõisniku Woldemar Adolph von Ditmari ja Karoline Johanna von Krüdeneri pojana. 26. novembril 1851 autasustati teda Georgi ordeni 4. klassiga. Talle kuulus Uue-Vändra mõis. Friedrich von Ditmar annetas 1878. aastal Viljandi ordulinnuse varemetes toimunud esimesteks arheoloogilisteks kaevamisteks 2000 rubla. Leitud esemete eksponeerimiseks kavatseti asutada Ditmari muuseum. Karksi õlletehas tootis tema auks Ditmari-nimelist õlut Friedrich von Ditmar oli abielus Tatjana Šulginaga (1807–1892), kes oli kindralleitnant Dmitri Šulgini tütar. Abielust sündisid: Dimitri von Ditmar (1835–1924), Uue-Vändra ja Kõima mõisnik Julie von Ditmar (1837–1920) Woldemar von Ditmar (1838–1909) Marie von Ditmar (1840–1929) Alexandra von Ditmar (1841–1914), abiellus vabahärra Eduard von Ferseniga Ditmar "Georgi ordeni 4. klassi kavaleride loend" (vene k.).{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) http://www.muuseum.viljandimaa.ee/?op=body&id=104&prn=1 "Ditmari õlle silt". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. märts 2016. Vaadatud 23. aprill 2015. Väljavõte Liivimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Georg Bölau

Andreas Georg Bölau (4. mai 1873 Tallinn – 7. juuni 1963 Helsingborg) oli eesti litograaf. Ta õppis 1888–1893 Gustav Geberti juures Tallinnas, oli seejärel Geberti juures 2 aastat sell, töötas 1893–1899 Peterburis. 1899 asutas Tallinnas oma trükikoja, mille viis 1910 Nõmmele. Tema trükikojas trükiti 1918. aastal esimesed Eesti postmargid.
Igihaljus

Igihaljus on taimede omadus säilitada lehestikku aasta läbi seda järk-järgult uuendades, nii et taim ei ole kunagi ilma lehtedeta. Lehed püsivad taimel mitu aastat ja vahetuvad järk-järgult uutega. Lehtede vahetumine on vajalik, kuna vee aurumise tõttu kogunevad lehtedesse mineraalsoolad, mis takistavad fotosünteesi. Igihaljuse vastand on heitlehisus. Heitlehelised puud langetavad tavaliselt lehti (okkaid) märja ja kuiva hooajaga kohandumiseks. Igihaljus on iseloomulik lähistroopika ja troopika (eriti sademeterohkete aladel) taimestikule, parasvöötmes on igihaljad ainult okaspuud (va lehis) ja lume all talvituvad kääbuspõõsad. Igihaljus on üks parasvöötme taimeliikide kohastumusi talveks, kus külmunud maast vee kättesaamine on raskendatud. Vähendamaks veekulu on vähenenud taimede lehepind. Igihaljad lehed (okkad) on enamasti nahkjad ja jäigad, sageli vahakirmega kaetud lehed ning olenevalt liigist püsivad võrsel 2–15 aastat. Kõik neli Eesti pärismaist okaspuuliiki – harilik kuusk, harilik mänd, harilik kadakas ja harilik jugapuu – on igihaljad. Igihaljad põõsad ja puud on hinnatud element iluaianduses. heitlehisus "Igihaljus, education.natural-europe.eu" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6. aprill 2017. Vaadatud 6. aprillil 2017. "Evergreen" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6. aprill 2017.
Veski tänav

Veski tänav on tänava nimi paljudes Eesti asulates: Veski tänav, tänav Abja-Paluojal Veski tänav, tänav Ambla alevikus Veski tänav, tänav Antslas Veski tänav, tänav Elvas Peedul Veski tänav, tänav Erra alevikus Veski tänav, tänav Hummuli alevikus Veski tänav, tänav Juuru alevikus Veski tänav, tänav Jõhvis Veski tänav, tänav Keilas Veski tänav, tänav Kiili alevikus Veski tänav, tänav Kiiu alevikus Veski tänav, tänav Kiltsi alevikus Veski tänav, tänav Kilingi-Nõmmes Veski tänav, tänav Kose-Uuemõisa alevikus Veski tänav, tänav Kuressaares Veski tänav, tänav Laagri alevikus Veski tänav, tänav Lihulas Veski tänav, tänav Mustla alevikus Veski tänav, tänav Märjamaa alevis Veski tänav, tänav Nõo alevikus Veski tänav, tänav Paides Veski tänav, tänav Põltsamaal Veski tänav, tänav Rakveres Veski tänav, tänav Roela alevikus Veski tänav, tänav Rõuge alevikus Veski tänav, tänav Sillamäel Veski tänav, tänav Sindis Veski tänav, tänav Suure-Jaanis Veski tänav, tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Keldrimäel Veski tänav, tänav Tapas Veski tänav, tänav Tartus Veski tänav, tänav Tõrvas Veski tänav, tänav Uhtna alevikus Veski tänav, tänav Valgas Veski tänav, tänav Varstu alevikus Veski tänav, tänav Võhmas Veski tänav, tänav Võrus Veski tänav, tänav Võõpsu alevikus Suur-Veski tänav, tänav Pärnus Väike-Veski tänav, tänav Pärnus
Prolog

Prolog on loogika programmeerimiseks mõeldud deklaratiivne programmeerimiskeel, mis põhineb predikaatloogikal. _(all kriips) väärtus, millest midagi ei sõltu. .(punkt) lõpetab lause. ' (apostroof)'ide vahel on Tekst. ,(koma) on "loogiline ja". ;(semikoolon) on "loogiline või". !(hüüumärk) on negatiivne tupik. Lause ehk propositsioon (en: proposition) esitab fakti. Fakt võib olla kas tõene(en: true) või väär(en: false). Subjekt on objekt, Horni lause päis (tähis:p). Predikaat on subjekti omadus, Horni lause keha (tähis:q). Muutujad algavad suure tähega. Failis on deklareeritud staatilised faktid ja reeglid. Programmi käigus lisatud faktid ja reeglid on dünaamilised. Dünaamilisi fakte ja reegleid saab kustutada ka programmi käigus. Kustutades programmi käigus reegli, võivad muutuda kõigi päringute tulemused, mis sellest sõltusid. Prolog'i programmid kirjeldavad relatsioone, mis on kirjeldatud eelduslausete põhjal. Prolog'is on 3 tüüpi lauseid. Horni lausete tüübid: faktid reeglid päringud. Horni lause, millel puudub keha ja omab vaid tõeväärtust – tõene. Kirjeldavad sidet üldisemat subjektilt vähem üldisemale. Ehk, kui on tõsi üldisem on tõsi ka vähem üldisem. Näiteks: sajab-> külm and märg. Sama mis: sajab:- külm & märg. Ehk "Kui on külm ja on märg, siis sajab." Näiteks: ema('Marju', 'Margus'). Ehk "Marju on Marguse ema" Horni lause, mis omab keha ja päist. Kirjeldavad sidet subjekti ja predikaadi vahel. Ehk kui päises esitatud tingimused on tõesed, on tõene ka keha. Näiteks: ema('Marju'). Sama mis: ema('Marju') :- true. Ehk "Marju on ema" Horni lause, millel on ainult keha. Ehk küsimus(ed), millele otsitakse järeldust. (Loogikas on järeldus=tõestus) Näiteks: ?- ema('Marju'). Yes Ehk "Kas Marju on ema?" ?- ema(X). X = Marju Ehk "Kes on ema(d)?" NB: Kui mõnes teises programmeerimiskeeles saab eitava argumendi eitamisest argumendi enda, siis ei ole nii loogikas ! Ehk nt: (kõik) inimesed = (kõik) mitte mitte inimesed = väär Sõnaliselt öeldud: kõik inimesed on sama, mis ei ole see, kes ei ole nagu ükski inimene – Ei ole tõsi Marju on Margus'e ema: ?- ema('Marju', 'Margus'). Marju on kellegi ema: ?- ema('Marju', X). Marju on Margus'e ema ja Maie tütar: ?- ema('Marju', 'Margus'), ema('Maie', 'Marju'). Programmeerimiskeel Loogika Loogika mõisteid C++ Java
Grigori Orlov

Krahv Grigori Grigorjevitš Orlov (ka Orloff, vene: Григорий Григорьевич Орлов) (17. oktoober 1734 – 24. aprill 1783 Moskva) oli Venemaa riigitegelane, keisrinna Katariina II soosik. Grigori Grigorjevitš Orlov pärines Orlovide aadlisuguvõsast. Ta sündis Novgorodi kuberneri Grigori Ivanovitš Orlovi (1685–1746; Григорий Иванович Орлов) ja tema teise naise Lukeria Ivanovna Zinovjeva pojana. Osales Seitsmeaastases sõjas ja sai võitluses Preisimaa kuningriigi vastu 1758. aastal Zorndorfi lahingus haavata. 1750. aastate paiku tutvus ta Anhalt-Zerbsti printsess Sophie Friederike Augustega, tulevase Venemaa keisrinna Katariina II-ga ja oli tema armuke kuni 1773. aastani, olles sel ajal Vene keisririigi mõjukamaid isikuid. 1762. aasta 28. juunil osales Peeter III vastases paleepöördes. 1762. aastal sai ta krahvitiitli ja 1772. aastal riigivürsti tiitli. Aastatel 1765–1781 oli vene sõjaväe generalfeldzeugmeister. Aastatel 1766–1781 ehitas ta Gattšinasse Gattšina palee, mille omanikuks pärast tema surma sai Katariina II kaudu viimase järeltulija Paul I. 1771. aastal kinkis Katariina II kindraladjutant vürst Grigori Orlovile Koluvere mõisa ja sama aasta 19. märtsil ostis ta ise kindralleitnant Friedrich von Löwenilt Suur- ja Väike-Kullamaa ning Reopalu mõisa 140 000 rubla eest. Pärast krahv Grigori surma 1783. aastal läksid valdused Katariina II omandusse. Keisrinna surma järel kinkis Katariina II ametlik poeg Paul I oma ukaasiga 1797. aastal need mõisad koos Vaikna ja Koluvere mõisaga krahv Friedrich Wilhelm von Buxhoevedenile (1750–1811), kes oli 1777. aastal abiellunud Katariina II ja Grigori Orlovi tütre Natalja Grigorjevna Aleksejevaga (1758–1808). Grigori Orlovi ja Katariina II vallaslapsed: Natalja Grigorjevna Aleksejeva (1758–1808), abiellus 1777. aastal Võlla mõisas sündinud krahv Friedrich Wilhelm von Buxhoevedeniga (1750–1811), Aleksei Bobrinski (1762–1813), 1796. aastast Krahv Bobrinski, Põltsamaa lossi omanik, abiellus Kernu mõisniku Woldemar von Ungern-Sternbergi tütre Anna Dorotheaga (1769–1846). Elisabeth (ka Elizaveta Aleksejeva), abiellus kirjanik Friedrich Maximilian Klingeriga. 1777. aasta juunis abiellus oma ema venna, Peterburi ülemkomandandi, kindralmajor Nikolai Ivanovitš Zinovjevi (1717–1779; Николай Иванович Зиновьев) tütre, preili Jekaterina Nikolajevna Zinovjevaga (1758–1782; vene k Екатерина Николаевна Зиновьева. Krahvinna Orlova sai sama aasta 22. septembril (vkj.) Katariina II käest Püha Katariina ordeni. Nende abielus lapsi ei olnud ja krahvinna suri 16. juunil 1782 Lausanne'is. Kuulus teemant "Orlov" (Vaata ka inglise wiki: Orlov (diamond)) Koluvere uus omanik – Katariina II favoriit Grigori Orlov Väike-Kullamaa mõis Eesti Ajalooarhiivi kinnistute registris Väljavõte Eestimaa Rüütelkonna raamatust Orlovide perekonna kohta. Väljavõte Eestimaa Rüütelkonna raamatust Pilte Gattšina paleest
Aleksandr Orlov

Aleksandr Orlov Aleksandr Jakovlevitš Orlov (1880–1954), vene geofüüsik ja astronoom Aleksandr Mihhailovitš Orlov (1895–1973), NSV Liidu riikliku julgeoleku juhtivtöötaja Aleksandr Grigorjevitš Orlov (1898–1940), NSV Liidu sõjaväeluure juhtivtöötaja
's-Gravendeel

's-Gravendeel [shraafend'eil] on küla ja vald (gemeente) Lõuna-Hollandi provintsis. Valla elanike arv on 8891 (2003) ja pindala 20,81 ruutkilomeetrit. De Wacht ja Schenkeldijk. 's-Gravendeel asutati 1593. Kuni 1592. aastani oli merel vaba juurdepääs 's-Gravendeeli kohal oleva Bonaventura poldri mudasele pinnale. Poldri territoorium jagati ja üks osa läks Hollandi krahvile Des Graven Deel ('krahvi jagu'). Valla koduleht Tänavate kaart; fotod õhust; klõpsata
432

◄ | 4. sajand | 5. sajand | 6. sajand | ► ◄ | 400. aastad | 410. aastad | 420. aastad | 430. aastad | 440. aastad | 450. aastad | 460. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 428 | 429 | 430 | 431 | 432 | 433 | 434 | 435 | 436 | ► | ►► 432. aasta Sixtus III sai Coelestinus I järel Rooma paavstiks. Vana-Rooma konsuliteks olid Flavius Aëtius ja Valerius. ... Coelestinus I, paavst ...
433

◄ | 4. sajand | 5. sajand | 6. sajand | ► ◄ | 400. aastad | 410. aastad | 420. aastad | 430. aastad | 440. aastad | 450. aastad | 460. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 429 | 430 | 431 | 432 | 433 | 434 | 435 | 436 | 437 | ► | ►► 433. aasta Vana-Rooma konsuliteks olid Flavius Theodosius II ja Petronius Maximus Lääne-Rooma riigi vägede ülemjuhatajaks sai Aëtius, kes oli kakskümmend aastat riigi mõjuvõimsaim mees ... ...
Taheva mõis

Taheva mõis (saksa keeles Taiwola) oli rüütlimõis Võrumaal Hargla kihelkonnas. Mõisa keskus jääb Tsirgumäe külla. Mõisa on esmamainitud 1627. aastal. 18. sajandil olid mõisa omanikud von Delwigid ja von Koskullid. 1813. aastal võttis mõisa pandile ja hiljem ostis päriseks Bernhard von Wulff. Von Wulffide suguvõsa omanduses oli mõis kuni riigistamiseni 1919. aastal, viimaseks mõisnikuks oli Maximilian von Wulf. Mõisa uusbarokses stiilis torniga peahoone oli ehitatud August Reinbergi projekti järgi ja valmis 20. sajandi esimesel kümnendil. 1926. aastal avas Töö- ja Hoolekandeministeerium Taheva mõisas vigaste laste kodu, mis 1927. aastal kujundati ümber tuberkuloosihaigete laste sanatooriumiks. Mõisa peahoone hävis 1944. aastal, säilinud on osa müüre ja fragmendid verandast. 2004. aastani tegutses mõisa hoonetes Taheva Lastesanatoorium. Peale sanatooriumi sulgemist tegutsevad Taheva mõisa kompleksis Sihtasutuse Taheva Sanatoorium asenduskodu, turvakodu ja hooldekodu. Mõisa peahoone varemed Aida varemed Taheva mõisa park Jääkelder Kaalukoda Karjakastell Kelder Tall-tõllakuur Tuuleveski varemed Viinakelder Viinaköök Taheva mõisa metsniku elamu Taheva mõisa metsniku abihoone Valdo Praust. Võrumaa mõisad. Tänapäev, 2012 Eesti mõisaportaal. Taheva mõis SA Taheva Sanatoorium. Ajalugu Rahvusarhiiv. Vabariigi Valitsuse otsus loa andmise kohta Taheva vigaste laste kodu ümberkorraldamiseks tiisikushaigete laste kodusanatooriumiks, 21.09.1927 SA Taheva Sanatoorium. Teenused Taheva mõis
658. Eesti Pataljon

658. Eesti Pataljon oli Eesti vabatahtlike väeosa Saksa sõjaväes aastatel 1942–1944. 658. Eesti Pataljoni tuumikuks oli 1941. aasta sügisel moodustatud 181. Eesti julgestusgrupp. Oktoobrist 1942. aastal muudeti pataljoni eelkäijaks olnud 181. Eesti julgestusgrupp tagalateenistusüksusest rindeüksuseks ja nimetati ümber 658. Idapataljoniks (Ost-Batailon 658). Pataljoni ülemaks olid: major Julius Ellandi kapten Alfons Rebane, 1942. aasta augustist kuni liitmiseni 20. eesti diviisiga Pataljoni koosseisus oli 4 kompaniid. 1. kompanii ülem SS-Hauptsturmführer Valdur Raid (1900-1979 Rootsis). 1942. aasta jõulude ajal muudeti pataljoni nime veelkord, 658. Eesti Pataljoniks (Estnische-Bataillon 658). Pataljon sai selle ülema Alfons Rebase järgi tuntuks kui Rebase pataljon. Pataljon võitles Idarindel Saksa armee Väegrupp Nordi ja 18. armee alluvuses Teises Laadoga lahingus. 1944. aasta taandumislahingutes jaanuaris ja veebruaris paistis pataljon silma koos 659. Eesti Pataljoniga arjergardis liikudes ja 18. armee taganemisteid lahti hoides. Kaotused ajavahemikul 1. veebruar kuni 7.märts 1944.a.: langenud 15 allohvitseri ja alamväelast, haavatud 2 ohvitseri ja 61 allohvitseri ning alamväelast, haigestunud 4 allohvitseri ja alamväelast (kõik Eestist). 7.märtsil 1944.a. oli pataljoni koosseisus sakslasi: 1 ohvitser, 1 ametnik, 14 alamväelast; Eestist: 13 ohvitseri, 21 allohvitseri ja 420 alamväelast. Kaotused märtsis 1944.a.: langenud 13 allohvitseri ning alamväelast, haavatud 1 ohvitser ja 35 allohvitseri ning alamväelast, haigestunud 1 ohvitser ja 38 allohvitseri ning alamväelast (kõik Eestist). 1. aprillil 1944.a. oli pataljoni koosseisus sakslasi: 1 ametnik, 8 allohvitseri, 4 alamväelast; Eestist: 4 ohvitseri, 15 allohvitseri ja 180 alamväelast. Aprillis 1944 liideti pataljon 20. Eesti Relvagrenaderide SS-diviisiga ja nimetati 47. Relvagrenaderide SS-rügemendi II pataljoniks. Teises maailmasõjas osalenud eesti väeosade loend‎
Misoloogia

Misoloogia (vanakreeka keeles μισολογία) on mõistuse, loogika, mõtlemise ja argumentide vihkamine, kartus või umbusaldamine. Seda sõna on antiikajal kasutanud Platon ja Plutarchos. Platoni "Phaidonis" võrdleb Sokrates misoloogiat misantroopiaga. Nii nagu keegi võib armastada ja usaldada kõiki inimesi, ent kord petetud saates hakata kogu inimkonnasse halvasti suhtuma, võib keegi, kes usaldab mõistust või loogikat, hakata seda umbusaldama, nähes, et seda saab kuritarvitada mis tahes seisukoha kaitsmiseks. Sokrates hoiatab Phaidonit misoloogia ohtude eest. Platoni järgi tuleb selleks, et misoloogiast hoiduda, valida esimesed argumendid või teesid targalt, palju uurides ja õppides. Platoni vastanduses filosoofi ja sofisti vahel kasutab filosoof retoorikat ja dialektikat tõeni jõudmiseks, sofist aga kasutab retoorikat oma vastasest jagu saamiseks. Sofist eitab universaalset tõde, pooldades relativismi. "Sokratese apoloogias" ei piisa Sokratese mõistuspärastest veenvatest argumentidest süüdistuse vastu tema päästmiseks. Descartesi järgi põhjustab eelarvamuste püsimine pärast mõistuspäraseid tõestusi misoloogiat. Siis võib küsida, kuidas mõistuslik olend saab mõistust ignoreerida. Hegel nimetab vahetule teadmisele apelleerimist misoloogiaks ("Filosoofiliste teaduste entsüklopeedia", § 11, märkus).
Soest

Soest on Saksamaal Nordrhein-Westfalenis asuv linn, Soesti kreisi keskus. Soest asub Paderbornist 50 kilomeetrit läänes ja sama palju Dortmundist idas. Selle naabruses asuvad omavalitsused on: Bad Sassendorfi vald, Ense vald, Lippetali vald, Möhnesee vald, Werli vald ja Welveri vald. Soesti on esmamainitud juba 836. aastal. 12. sajandist oli see üks olulisemaid linnu Vestfaalis, 13. sajandiks oli seal juba umbes 10 000 elanikku. 1444. ja 1449. aasta vahel vabastas linn end Kölni peapiiskopi ülemvõimust ja sai keiserlikuks vabalinnaks ning oli seda kuni 1609. aastani, mil ta liideti Brandenburgiga. Kuni selle ajani oli ta ka Hansa Liidu liige. Kolmekümneaastases sõjas sai linn rängalt kannatada ning ta kaotas pea täielikult tähtsuse. 18. sajandil oli seal vaevalt 4000 elanikku. 19. sajandi jooksul Soest siiski kosus, ehkki industrialiseerumine läks tast enamjaolt mööda. Seetõttu on ta jäänud suhteliselt väikseks linnaks. Vaatamata Kolmekümneaastase sõja purustustele on Soesti vanalinn küllaltki hästi säilinud. Sealt on leitud ka tuhandeid keskaegseid ammunooleotsi, mis on näiteks ka eesti arheoloogil Ain Mäesalul aidanud täpsustada oma ammunoolte tüpoloogiat.[viide?] Soesti lähikonnast olid pärit ka paljud Liivi ordu liikmed ning hilisemad baltisaksa aadlisuguvõsad.
Kaido Kama

Kaido Kama (sündinud 18. detsembril 1957 Viljandis) on Eesti poliitik. Kaido Kama lõpetas 1975. aastal C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli. Aastatel 1975–1976 õppis ta ERKIs arhitektuuri. Aastatel 1982–1990 töötas Kama Antsla metskonnas metsnikuna. Aastal 1990 valiti Kaido Kama Eesti Kongressi liikmeks. Ta oli ka Eesti Komitee ja Põhiseaduse Assamblee liige. Aastatel 1990–1992 oli Kama Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige ja omandireformikomisjoni esimees. Ta kuulus 1990. aastal Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna asutajate hulka. Aastal 1992 valiti Kama Isamaa nimekirjas Riigikokku. VIII Riigikokku valiti ta Parempoolsete nimekirjas, kuid ta loobus mandaadist. Kaido Kama oli aastatel 1992–1994 Mart Laari valitsuse justiitsminister ja 1994–1995 Andres Tarandi valitsuse siseminister. Kaido Kama on töötanud[millal?] muu hulgas peaminister Juhan Partsi nõunikuna, kaitseministeeriumi nõunikuna, aktsiaseltsis Remedia ja Karula rahvuspargis. Aastatel 1997–2004 oli ta Võru Instituudi direktor. Suvel 2008 asus Kaido Kama nõustama riigikontrolör Mihkel Oviiri. 1998 Riigivapi IV klassi teenetemärk 2002 Bernard Kangro kirjanduspreemia "Ümbreilma reisikirä", Fontese Kirjastus 2001, ISBN 9985935616 Tema ema Himma Kama (1923–2019) oli ujumistreener, isa Endel Kama (1925–2017) oli Viljandi ratsaspordiorganisaatoreid ja vabariikliku kategooria ratsaspordi kohtunik. Kaido Kama oli 1980–1995 abielus Pille Tomsoniga. Sellest abielust sündis neli last. Tal on tütred Kärg ja Põim ning pojad Susi, Põvvat, Pikne ja Mõtus Lõmaš. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Kaido Kama loengud Ööülikoolis Kaido Kama: Lõunaeesti keelest ja sallivusest, EPL, 21. mai 2004 Mihkel Oviir maksab Kaido Kamale 30 000 krooni kuus nõu eest, Eesti Ekspress, 26. juuni 2008 Kaido Kama: kui me tarbimist ja majanduskasvu ei piira, siis lõpetame taas korilastena!, Õhtuleht, 6. jaanuar 2018