laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
2004. aasta Leedu parlamendivalimised

2004. aasta Leedu parlamendivalimised toimusid kahes voorus 10. ja 24. oktoobril 2004. Valimissüsteem on paralleelsüsteem. Leedu Seimi 141 kohast täidetakse 70 kohta võrdelise valimissüsteemi järgi. 71 kohta täidetakse ühemandaadilistes ringkondades. Valijatel on kaks häält. Üks hääl antakse nimekirja poolt, teine oma valimisringkonna lemmikkandidaadile. Kõigepealt tehakse kindlaks nimekirjad, mis ületasid valimiskünnise. Valimiskünnis on 5% partei ja 7% valimisliidu puhul. Künnise ületanud nimekirjade vahel, jaotatakse kohad Hare'i-Niemeyeri kvootide ja suurimate ülejääkide meetodi abil. Nimekiri on kinnine. See toimub valimiste esimeses voorus. Et ringkonnas võita esimese vooruga, peab võitja koguma 50% pluss ühe hääle kehtivatest häältest ja ringkonnas peab valimisaktiivsus olema vähemalt 40%. Kui osalus jääb alla 40%, loetakse parlamenti valituks kandidaat, kes sai kõige rohkem hääli, kuid mitte vähem kui 20% valimistel osalenud kodanike häältest. Kui ringkonna valimistulemused nendele tingimustele ei vasta, toimub kahe nädala pärast ringkonnas teine voor kahe rohkem hääli kogunud kandidaadi vahel. Leedu Keskvalimiskomisjoni lehekülg (inglise keeles)
Pärandkoosluste Kaitse Ühing

Pärandkoosluste Kaitse Ühing (lühend PKÜ, inglise keeles Estonian Seminatural Communities Conservation Association) on mittetulunduslik valitsusväline ühing, mis asutati Tartus 27. märtsil 1997 eesmärgiga tagada Eesti pärandkoosluste püsimine. Ühingu peamine tegevus on olnud suunatud puisniitude ja teiste poollooduslike koosluste ehk pärandkoosluste alalhoiu korraldamisele Eestis, pidades Eesti pärandkoosluste andmebaasi, korraldades talguid, loodusteaduslikke uuringuid ja ekspertiise. PKÜ on 2014. aastast koostanud Eesti taimede levikuatlast. Ühingu juhatuse liikmed on 2019. aastast Tiit Hallikma, Aveliina Helm, Bert Holm, Tanel Kosk, Jaak-Albert Metsoja (juhatuse esimees). Toomas Jüriado, Katre Palo (29. detsember 2017). "Uudistaja 29.12.2017". MTÜ Loodusajakiri. Originaali arhiivikoopia seisuga 29. detsember 2017. Ühingu koduleht
Käsmu laht

Käsmu laht on Soome lahe siselaht. See asub Eesti põhjarannikul Käsmu poolsaare ja Vergi poolsaare Lobi neeme vahel. Kaldad asuvad Lääne-Virumaal Haljala vallas. Lahe laius on kuni 4 km, lahe suus on laius 3 km, sügavus 12–27 m. Käsmu lahte suubuvad Käsmu oja (pikkus 7 km) ja Võsu jõgi (pikkus 23 km). Lahe läänekaldal asub Käsmu sadam. Kuna laht on põhjatuulte eest hästi kaitstud, siis on see hea looduslik sadamakoht. Lahe lõunarannikul asub Võsu alevik. Kuulub Lahemaa rahvusparki.
Kopli poolsaar

Kopli poolsaar asub Harju maakonnas, osa Tallinna linnast. Poolsaar on kagu–loodesuunaline, piirnedes kirdes Paljassaare lahega ja edelas Kopli lahega. Poolsaare tipus asub Kopli neem. Kopli poolsaarel asuvat seljandikku, mis ulatus endise Kopli kalmistu juurest kuni praeguse Eesti Mereakadeemia peahooneni nimetati Keskmetsamäeks. Pelguranna maa-alal asus (ulatudes endise Kopli kalmistu edelanurgast kuni Kari tänavani) asus Kirikuaiamägi. Poolsaare keskosas asus ka Marjamäe nimeline kõrgendik. Poolsaare alguses (Kopli, Kari ja Tööstuse tänava nurgal) Kopli asula poole laskuvat kõrgendikku nimetatakse seal asetsenud Balti Manufaktuuri ehk rahvakeeles Sitsi vabriku järgi Sitsimäeks. Poolsaare Kopliranna, Alasi ja Vasara tänava rajoonis asetsenud kõrgendikku nimetati Tammemäeks, seal kasvanud tammede järgi. Omaaegse Kopli mõisa rentnikud olid kohustatud rendiaja jooksul istutama poolsaarele kindla arvu tammi, mida kasutati linna veevarustuse puittorustikkude ja suurtükilafettide valmistamiseks. Kopli poolsaare Paljassaare poole jääva mandritipu idapoolsel küljel on Trikkarimäe-nimeline kõrgendik. Poolsaare pikkus on umbes 3 km, laius tüveosas umbes 1,5 km. Poolsaarel on mitu sadamat ja poolsaarel paikneb Tallinna tööstuslikemaid Põhja-Tallinna linnaosa ja Kopli asum. Kopli asum Aleksander Kivi, Mäed ja mäenimelised tänavad Tallinnas, Kultuur ja Elu, 1964 nr 7, lk 408-409 Autorite kollektiiv. 1996. Mereleksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. 590 lk
Kolga laht

Kolga laht on laht Harjumaal Kuusalu vallas, Soome lahe mereosa. Laht piirneb idas Juminda poolsaarega ning läänes Kaberneeme poolsaare, Koipsi ja Rammu saarega. Kolga lahte voolavad Loo ja Pudisoo jõgi. Lahes on mitu saart, nende seas Pedassaar. Päike vajub Kolga laht Vaade Muuksi linnamäelt Kolga lahele Kolga lahe maastikukaitseala
John Key

John Phillip Key (sündinud 9. augustil 1961 Aucklandis) on Uus-Meremaa poliitik, kes oli 19. novembrist 2008 kuni 12. detsembrini 2016 Uus-Meremaa peaminister. John Key õppis Canterbury ülikoolis raamatupidamist ning täiendas ennast Harvardi ülikoolis. Ta on töötanud raamatupidamise ja rahanduse alal, muu hulgas Merrill Lynchi Aasia allüksuse juhina Singapuris. Aastal 2002 valiti John Key Uus-Meremaa parlamenti. Ta valiti tagasi ka 2005. aastal. Pärast paremtsentristliku Uus-Meremaa Rahvuspartei esimeheks saamist 2006. aasta novembris sai temast opositsiooniliider. Novembris 2008 toimunud parlamendivalimised võitis Rahvuspartei ning John Key astus ametisse peaministrina. Koduleht
Meles Zenawi

Meles Zenawi Asres (amhara keeles መለስ ዜናዊ ኣስረስ; 9. mai 1955 Adwa – 20. august 2012 Brüssel) oli Etioopia poliitik, alates 23. augustist 1995 kuni surmani Etioopia peaminister. Pärast Mengistu Haile Mariami kukutamist oli Meles Zenawi aastatel 1991–1995 Etioopia president. Aastatel 1995–1996 oli ta Aafrika Ühtsuse Organisatsiooni peasekretär.
Kodujuust

Kodujuust ehk teraline kohupiim on välimuselt ja maitselt suureteralist kohupiima meenutav piimatoode, mille tootmistehnoloogia sarnaneb juustu tootmise tehnoloogiaga. Kodujuustu tehakse lõssile pastöörimise järel juuretise ehk piimhappebakterite lisamise, kalgendunud massi teraliseks lõikamise, nõrutamise ja hilisema lühikese laagerdamise teel. Eritöötlemisel saadud rasvata kodujuustuteradele lisatakse vastavalt liigile soola, koort või muid lisandeid. Mitmekordne terade pesemine valmistamise käigus vähendab kodujuustu happesust ja muudab kodujuustu maitse mahedamaks . Struktuurilt on kodujuust kohupiima ja juustu vahepealne. Sel on kohupiima kasulikud omadused, kuid kalorsus on väiksem kui juustul. Kodujuustu tüüpiline rasvasisaldus on 0–9%. Seetõttu on selle säilivusaeg pisut pikem kui kohupiimal. Ühtlasi sisaldab kodujuust palju valke. Seetõttu on kodujuust oluline mitmes dieedis ja sportlaste, eriti kulturistide toitumises. Kodujuust sisaldab ohtralt kaseiini ja seepärast soovitatakse seda süüa hilisõhtuti enne magamaminekut. Kodujuustu võib süüa eraldi toiduna, kuid seda kasutatakse ka mitmesugustes salatites või salatite lisandina. Eestis hakati kodujuustu tootma selleks, et täita Moskva poolt Eesti NSV-le seatud juustutootmisplaani. Nimelt nõudis NSV Liidu Riiklik Plaanikomitee viisaastakuplaan Eesti NSV juustutoodangu peaaegu kahekordistamist, mistõttu hakati lisaks tootma kodujuustu, mida aruannetes kajastati juustuna. Kuidas tehakse kohupiima ja kodujuustu www.tere.eu Hindrek Meri. "Tagasivaated veerevast vagunist". Tartu 2008, ISBN 9789985772751, lk 336.
Akbar Hāshemī Rafsanjānī

Akbar Hāshemī Rafsanjānī (15. veebruaril 1934 – 8. jaanuaril 2017) oli Iraani poliitik, vaimulik ja ärimees, riigi president aastatel 1989–1997. Rafsanjānī sündis Rafsanjani linna lähedal. 1948. aastal asus ta õppima šiiitide pühas Qomi linnas teoloogiat. Peagi sai tema õpetajaks Rūḩollāh Khomeynī. Rafsanjānī jagas tema šahhivastaseid vaateid ning asus 1964. aastal šahhivalitsuse vastu võitlema. Seetõttu vangistati ta kuni 1979. aastal viiel korral. Iraani islamirevolutsiooni ajal tõusis ta üheks olulisemaks poliitikuks, kes toetas teokraatliku riigikorralduse loomist. 1980. aastal sai Rafsanjānīst Iraani parlamendi spiiker, kelleks ta jäi kuni 1989. aastani. 1989 suri riigi kõrgeim juht ajatolla Khomeynī ning uueks juhiks sai senine president 'Alī Khāmene'ī. Järgnenud presidendivalimistel võitis Rafsanjānī mäekõrguse ülekaaluga teisi konkurente. Ehkki ta oli varem tuntud küllaltki radikaalse teokraatia pooldajana, osutus ta presidendina pigem ilmalikke reforme toetavaks. Ta püüdis suurendada ilmaliku valitsuse autoriteeti ning läbi viia majanduslikke reforme, samuti pehmendada vastasseisu läänemaailmaga. Rafsanjānī toetas ka Iisraeli ja Palestiina konflikti rahumeelset lahendamist. 1991. aasta Lahesõja ajal keeldus ta toetamast nii Iraaki kui ka USA-d, mõistes mõlema tegevuse hukka. 2005. aastal kandideeris Rafsanjānī uuesti presidendiks ja võitis esimese hääletusvooru, kuid sai teises Maḩmūd Aḩmadīnezhādilt lüüa. Seejärel valiti ta kõrgema juhi valimise ja mitme muu olulise riigiasja eest vastutava Iraani Ekspertide Assamblee liikmeks. 2007. aastal valiti ta selle kogu juhiks. Rafsanjānī oli ka kõrge vaimulik, ajatolla. Rafsanjānī oli Lepitusnõukogu esimees. Koduleht
Püha Andreas Esmakutsutu orden

Keiserlik Püha Apostli Andreas Esmakutsutu orden, lühendatult ka Püha Andreas Esmakutsutu orden ja Püha Andrease orden (vene keeles Императорский орден Святого Апостола Андрея Первозванного) oli 1698. aastal asutatud ja Venemaa kaitsepühaku apostel Andreas Esmakutsutu järgi nimetatud orden. See oli Venemaa Keisririigi kõrgeim autasu. Püha Andreas Esmakutsutu ordeni kavaler sai ka Püha Aleksander Nevski ordeni, Valge Kotka ordeni, Püha Anna ordeni 1. klassi ja Püha Stanislavi ordeni 1. klassi kavaleriks, kui talle neid varem ei olnud antud. Ordenit anti kahe sajandi vältel ligi tuhandel korral, aastatel 1699–1725 40, 1726–1796 231 ja 1801–1916 umbes 600 korral.  Pikemalt artiklis Püha Andreas Esmakutsutu ordeni kavaleride loend Philipp Jakob Karell (1806–1886), Nikolai I ja Aleksander II perekonna ihuarst.[viide?] Gustav Reinhold Hirsch (1828–1907), Aleksander III ja Nikolai II ihuarst.[viide?] Püha Andreas Esmakutsutu ordeniga autasustati ka ratsaväekindral Johann von Michelsohnenit (1735–1807), kelle väidetav eesti päritolu ei ole aktsepteeritud. 1793 krahv Jacob Johann von Sievers (1731–1808) krahv Gustav Ernst von Stackelberg (1766–1850) 1831 krahv Karl Wilhelm von Toll (1777–1842) 1834 krahv Alexander von Benckendorff (1783–1844) 1896 admiral Konstantin Possiet (1819–1899) Püha Andreas Esmakutsutu ordeni kavaleride loend Бантыш-Каменский, Николай Николаевич; (Дружинин П.А.) (2006) [esmatrükk 1813]. Списки кавалерам российских императорских орденов: Св. Андрея первозванного, Св. Екатерины, Св. Александра Невского и Св. Анны с их учреждения до установления в 1797 г. орденского капитула. Tula, (Moskva): Гриф и Ко, (Трутень). Lk 228. ISBN 5-94926-007-4. (PDF vene keeles) Püha Andreas Esmakutsutu ordeni kavalere (vene keeles)
Juhan Pallop

Juhan Pallop (24. oktoober 1893 Uue-Tänassilma vald, Viljandimaa – 8. märts 1980 Burlington, Ontario, Kanada) oli Eesti kohtunik. Osales Vabadussõjas, lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna 1924, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. 1924–1925 Paide jaoskonnakohtunik, 1926–1939 Rakvere Ringkonnakohtu liige, 1939–1940 Tartu Ringkonnakohtu liige. Allveelaevastiku Sihtkapitali Rakvere toimkonna esimees 1935–1937. 1944 põgenes Saksamaale, 1949 asus ümber Kanadasse. 1939 – Valgetähe III klassi teenetemärk Juhan Käis. Juhan Pallop In memoriam. Teataja, 5. aprill 1980, nr. 7, lk. 11. Eesti tuletõrje leksikon. Tallinn, 1940
Artur Leis

Artur Leis (16. detsember 1898 Võru – 3. detsember 1979 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (major, 1940). Aastail 1922–1925 õppis ta Tartu Ülikooli kaubandusosakonnas. TÜ üliõpilased
Joosep Tiitso

Joosep Tiitso (8. november 1897 Nugeri küla, Kalvi vald, Virumaa – 27. november 1979 Stockholm) oli Teedeministeeriumi üldosakonna direktor. Osales Vabadussõjas soomusrongil, lõpetas Tartu Ülikooli 1927. Valgetähe teenetemärgi III klass (24. veebruar 1938). TÜ üliõpilased
Peretoetused

Peretoetused on sotsiaalse kaitse abinõu, mis tagab perekonnale rahalised toetused lapse sünni, lapsendamise, laste kasvatamise või teiste pereliikmete eest hoolitsemise korral. Eestis on riiklike peretoetuste seaduse kohaselt peretoetuste eesmärgiks lastega peredele laste kasvatamisega seotud kulude osaline kompenseerimine. Eestis on 9 riiklikku peretoetust, neist 6 on igakuiselt makstavad toetused: lapsetoetus; lapsehooldustasu; üksikvanema lapse toetus; ajateenija või asendusteenistuja lapse toetus; eestkostel või perekonnas hooldamisel oleva lapse toetus; seitsme- ja enamalapselise pere vanema toetus. ja 3 on ühekordsed toetused: sünnitoetus; lapsendamistoetus; elluastumistoetus. Lisaks on väikese sissetulekuga peredel õigus vajaduspõhisele peretoetusele, mida makstakse peredele, kus on vähemalt üks lapsetoetust saav laps, kui perekonna keskmine netosissetulek jääb allapoole kindlaksmääratud sissetulekupiiri, milleks on eelmise aasta suhtelise vaesuse piir. Riiklikke peretoetusi määrab ja maksab Sotsiaalkindlustusamet. Erandiks on vajaduspõhine peretoetus, mis on küll riiklik toetus, kuid seda maksavad kohalikud omavalitsused riigieelarvest eraldatud vahenditest. Mitu kohalikku omavalitsust maksab täiendavaid peretoetusi oma valla või linna elanikele. Sotsiaalne kaitse Sotsiaalkindlustusamet Statistikaamet (2012). Sotsiaalkaitse kogukulutuste (ESSPROS) käsiraamat "Sotsiaalkindlustusamet. Peretoetused". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. november 2014. Vaadatud 20. novembril 2014. Sotsiaalministeerium. Perehüvitised Riiklike peretoetuste seadus (RT I, 16.04.2014, 22)
Karika kõrts

Karika kõrtsi (tšehhi U Kalicha) Prahas kirjutas tuntuks tšehhi kirjanik Jaroslav Hašek teoses "Vahva sõduri Švejki juhtumised maailmasõja päevil". „Juba vahva sõdur Švejk hoiatas, et valitsus, kes õlle hinda tõstab, kaua ei püsi.“ U Kalicha
Vassili Külaots

Vassili Külaots (2. november 1889 Pärsamaa vald, Saaremaa – 17. oktoober 1977 Tallinn Eesti NSV) oli Eesti (kolonel) ja Nõukogude Liidu (polkovnik) sõjaväelane. Vassili Külaots teenis Eesti sõjaväes 7. Jalaväerügemendis kapteni ja majorina, 1927. aastal viidi üle teenistust jätkama Eesti Kindralstaapi. Kindralstaabis teenis ta käsutäitja-ohvitserina ja Kaitsevägede staabi VI osakonna (väljaõppe osakonna) A-jaoskonna ülemana, kus ta 1930. aastal ülendati kolonelleitnandiks. 1932. aastal nimetati ta Kaitsevägede staabi IV osakonna (Kv kantselei) C-jaoskonna ülemaks. 1934. aastal nimetati ta Viru-Järva kaitseringkonna staabi ülema kohusetäitjaks ja 1936. aastal Viru-Järva kaitseringkonna staabi ülemaks. 13. jaanuaril 1939 viidi ta üle Kõrgema Sõjakooli alaliseks lektoriks. 16. veebruaril 1940 ülendati ta koloneliks, 1940. aasta juunipöörde ajal Eesti Sõjavägede Staabi VI (väljaõppe)osakonna ülemaks. 1940. aastal Eesti okupeerimise ja inkorporeerimise järel NSV Liidu koosseisu mobiliseeriti ta Punaarmeesse, kus teenis 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse 180. Eesti Laskurdiviisi 42. laskurpolgu ülemana. Sealt suunati ta Venemaale, kus teenis Moskvas Frunze-nimelises Sõjaväeakadeemias õppejõuna taktika alal. 1942. aasta 8. eesti laskurkorpuse formeerimise ajal osales koos Jaan Lukase, Verner Trossi, August Vassili ja Artur Saueseljaga laskurkorpuse formeerimisel ning oli laskurkorpuse staabi 1. (operatiiv)osakonna ülem. Tema poeg oli eesti õpetaja Vassili Külaots juunior (21. juuni 1929 – 10. juuni 2007). Töötas aastaid Tallinna 27. 8-klassilise Kooli kehalise kasvatuse õpetajana. Pälvis 2005. aastal Tallinna Raemedali. 1935 – Eesti Punase Risti II järgu I astme teenetemärk 1936 – Kotkaristi III klassi teenetemärk Koostanud ja toimetanud Vassili Külaots, Eesti Tallinna Kaardiväe Laskurkorpuse võitlustee. Kirjastus: Poliitiline Kirjandus 1945, 252 lk. Vassili Külaots, Revolutsioonilisest liikumisest Vene armee Eestis asuvais väeosades aastail 1914-1917. Eesti Riiklik Kirjastus 1957, 95 lk. Vassili Külaots, Uraalidest Kuramaani. Eesti Raamat 1969, 317 lk. Vassili Külaots, Arnold Luks ja Otto Stein, Eesti sotsialistliku rahvuse kujunemisest. Eesti Raamat 1970, 126 lk, Kuidas loodi punaarmee eesti korpused Andmeid raamatust ..Uraalidest Kuramaani”, Vaba Eestlane = Free Estonian, 22 juuli 1969 In memoriam Vassili Külaots 21.06.1929  10.06.2007, 14. juuni 2007 Ohvitseride andmekogu https://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=d6PaX43bZaJO
Artur Lepp

Artur Lepp (19. detsember 1900 Küti vald, Virumaa – 6. mai 1979 Stockholm) oli eesti arst. Osales Vabadussõjas, lõpetas 1926 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. 1930–1934 Suure-Kõpu jaoskonnaarst, 1934–1939 töötas Viljandi haiglas, 1939–1944 oli Kärdla haigla juhataja. 1944 põgenes Rootsi. A. Tarmet. Doktor Artur Lepp'a mälestades. Teataja, 26. mai 1979, nr. 10, lk. 12. Ohvitseride andmekogu
Ferdinand Petersen

Ferdinand Petersen (1938. aastani Ferdinand Peterson; 13. märts 1887 Vahtriku talu, Lehtse vald, Järvamaa – 18. veebruar 1979 Chapel Hill, Põhja-Carolina, USA) oli eesti insener ja poliitik. Ta lõpetas 1909. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1916. aastal Peterburi Polütehnilise Instituudi hüdrotehnika alal. 1956 koopteeriti ta Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlaseks. 1978 valiti ta EÜSi auvilistlaseks. 1917 Eesti Tehnika Seltsi (ETS) esimees, 1918 ETSi asutatud tehniliste erikursuste (Tallinna Tehnikumi eelkäija) hüdrotehnika õppejõud. Veebruarist novembrini 1918 Eesti Ajutise Valitsuse teedeminister, 1919–1920 Asutava Kogu liige. Aastast 1921 pidas talu, ehitas Anija hüdroelektrijaama ja saeveski ning Raasiku villa- ja jahuveski. 1944 põgenes Eestist Saksamaale. Hiljem elas Ameerika Ühendriikides, projekteeris sildu ja vesiehitisi. 1924 Ferdinand Peterson. "Taluehitised". Tallinn 1924 2001 "Mälestusi ja tähelepanekuid". Tallinna Tehnikaülikooli Kirjastus. Tallinn 2001 Peterseni esimene abikaasa oli Alide-Hermine Püümann (1890–1921). Aastatel 1921–1941 oli ta abielus pedagoogi ja haridustegelase Emma Peterseniga (1889–1965). Tema kolmas abikaasa oli Maret Pärli (1913–2002). Tema poegade seas on matemaatikud Ivar Petersen ja Karl Endel Petersen. 1979 "Eesti Vabariigi üks asutajaist F. Petersen surnud". Teataja nr 5, 10. märts 1979, lk 10 2000 "Petersen, Ferdinand". // Eesti entsüklopeedia. 14. kd (Eesti elulood). Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2000. Lk 368 Auvilistlased EÜS Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 552–553 Ferdinand Petersen – 115 "Inseneriasjanduse suurmehi: Ehitusinsener Ferdinand Peterson" Inseneeria, juuni 2012 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Tómas Tómasson

Tómas Tómasson (2. jaanuar 1888 – 11. november 1978 Reykjavík) oli islandi ärimees ja Eesti aukonsul Reykjavíkis. Asutas 1913 limonaadi- ja õllevabriku "Ölgerdin Egil Skallagrimson". Ta kinnitati Eesti aukonsuliks Reykjavíkis 1. mail 1934. Külastas 1938 Eestit ja tegi visiidi Konstantin Pätsile. Juunis 1957 võttis vastu August Rei ja Arvo Hormi. Konsulaat suleti Nõukogude Liidu nõudel 1958. "Eesti ja Island - mis meid ühendab". 23.10.2009. Vaadatud 01.03.2014. Bernhard Mäelo. Eesti konsul Reykjavikis surnud. Teataja, 9. detsember 1978, nr. 23, lk. 9.
1. aastatuhat eKr

Sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 2. aastatuhat eKr | 1. aastatuhat eKr | 1. aastatuhat | ► 1. aastatuhat eKr ehk esimene aastatuhat eKr on ajavahemik, mis algas 1. jaanuaril 1000 eKr ja lõppes 31. detsembril 1 eKr. Rauaaeg jõudis Lääne-Euroopasse. 1. aastatuhande lõpul eKr kujunes Eestis põhiliseks elamutüübiks palkseintega suitsutuba. Egiptuse tähtsus vähenes. Kirjutati Tanah. Siddhārtha Gautama (Buddha) rajas budismi (6. sajand eKr). Mahāvīra rajas džainismi (6. sajand eKr). Kyros II vallutas Babüloonia ja rajas Ahhemeniidide riigi (6. sajand eKr). Sparta ja Ateena pidasid Peloponnesose sõda (5. sajand eKr). Dareios I laiendas Ahhemeniidide riigi piire Kreeka, Egiptuse ja praeguse Pakistani alani (5. sajand eKr). Aleksander Suur vallutas Ahhemeniidide riigi (4. sajand eKr). Vahemere maades levis hellenistlik kultuur. Tšandragupta Maurja rajas Maurjate riigi (4. sajand eKr). Ašoka vallutas suurema osa Hindustani poolsaarest ja suurema osa praeguse Afganistani alast (3. sajand eKr). Qini dünastia ühendas Hiina (3. sajand eKr). Keldid tungisid Lääne-Euroopasse. Rooma vabariik tekkis ja hävis, kujunedes Rooma impeeriumiks. Rooma ja Kartaago pidasid Puunia sõdu. Sai alguse maiade kõrgkultuur. Taavet, Iisraeli kuningas Zarathuštra, zoroastrismi rajaja Mahāvīra, džainismi rajaja (6. sajand eKr) Siddhārtha Gautama (Gautama Buddha), budism rajaja (6. sajand eKr) Laozi, taoismi rajaja (6. sajand eKr) Kong Fuzi, hiina filosoof (6. sajand eKr) Kyros II, Ahhemeniidide riigi rajaja (6. sajand eKr) Dareios I, Ahhemeniidide riigi valitseja (5. sajand eKr) Pānini, india grammatik Homeros, vanakreeka luuletaja Jesaja, juudi prohvet Jeremija, juudi prohvet Hesekiel, juudi prohvet Perikles, Ateena riigimees Sokrates, vanakreeka filosoof Platon, vanakreeka filosoof Aristoteles, vanakreeka filosoof Aleksander Suur, maailmavallutaja (4. sajand eKr) Tšandragupta Maurja, Maurjate riigi rajaja (4. sajand eKr) Ašoka, Maurjate riigi valitseja (3. sajand eKr) Pingala, india matemaatik, nulli leiutaja Qin Shihuang, esimene Hiina keiser (3. sajand eKr) Eukleides, Aleksandria matemaatik Archimedes, vanakreeka teadlane Cicero, vanarooma kõnemees Julius Caesar, Rooma diktaator (suri 44 eKr) Vergilius, vanarooma luuletaja Augustus, esimene Vana-Rooma keiser Levis raua kasutamine. Foiniiklased levitasid Vahemere maadel tähtkirja. Pandi alus mitmele usundile. Arendati geomeetriat. Tõestati Pythagorase teoreem. Archimedes avastas Archimedese seaduse. Eratosthenes näitas, et Maa on kerakujuline, ning hindas selle läbimõõtu.
Söekaevurid

"Söekaevurid" (ka "Žerminaal" (prantsuse revolutsioonikalendris "idanemiskuu")) on Émile Zola 1885. aastal ilmunud naturalistlik romaan Prantsuse söekaevurite elust. Noor mees Etienne Lantier saabub väiksesse Montsou kaevanduslinna. Ta tutvub kaevur Maheuga, kes leiab talle elukoha ja ka töö kaevanduses, kus töötab kogu linn: lapsed, noored, naised, mehed, vanurid. Töötingimused on aga kohutavad ja palk väike. Naiivne noor mees püüab vähese saadaoleva kirjavara kaudu oma sotsialistlikku mõtteviisi arendada. Lootuses töörahvale paremat elu välja võidelda hakkab ta rahvast mässule õhutama. Iseenese üllatuseks leiab Etienne laia toetajaskonna ning kuigi algul üritab Venemaalt pagenud kõige hävitamise usku anarhist Suvarin teda avaliku vägivalla eest hoiatada, saab tööliste mõõt pärast mitu kuud kestnud streikimist ja nälgimist täis ning nad hakkavad ikkagi laamendama, tapma ja varastama. Söekaevureid ohjeldama saadetud sõjaväelaste rühma mitmekordse eksimise tõttu jõuab rahvahulk märatseda mitmes lähikonna kaevanduses. Viimaks korrakaitsjatega kohtudes on rahvas juba joobunud kadakaviinast ning näpistavast näljast, ei karda seetõttu neid ning ronib lausa ise tääkide otsa. Korrakaitsjad küll üritavad püssidega sekkumisest viimse piirini hoiduda, ent olles täiesti vastu müüri surutud, lõpeb ühel hetkel sõdurite kannatus ning ülemalt käsku saamata avavad nad tule. Surma saab kümneid mehi, naisi, lapsi ja vanureid. Pärast sellist tragöödiat on rahvas streigis ja nälgimises pettunud ning loivab vastumeelselt varahommikul tööle. Suvarini korraldatud vandenõu tõttu langeb aga kaevandus sisse ning mõnikümmend söekaevurit jääb lõksu. Etienne ning tema armastatu Catherine põgenevad koos tulvavee eest. Viimases, kõige kõrgemas kaevanduskäigus aga kohtuvad nad Catherine'i mehe Chavaliga, kes armunuid sõimab ning südamerahuga oma allesjäänud võileibu nosib. Mingil hetkel saab Etienne'i mõõt täis ning ta purustab Chavali pea suure kivilahmakaga. Koos Catherine'iga talub ta seejärel pea 20 päeva kõrvetavat nälga, viimasel päeval nad armatsevad. Peatselt Catherine sureb. Lõpuks jõuavad päästjad kõrvalkaevanduse käigu kaudu vaimselt juba alla andnud Etienne'ini. Etienne taastub ning lahkub pettununa linnast. Ta on nõus sõbra kutsel minema Pariisi ning hakkab kaevurite heaks tööle internatsionaalis. Jüri Talvet, "Romaaniülikool: Émile Zola "Söekaevurid"". Eesti Päevaleht, 7. detsember 2007.