laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Piibel. Uue maailma tõlge

"Piibel. Uue maailma tõlge" (New World Translation of the Holy Scriptures) on Jehoova tunnistajate piiblitõlge inglise keelde, mis ilmus 1961. aastal. Kuigi see ei olnud Jehoova tunnistajatel esimene piibliväljaanne, oli see nende esimene Piibli algkeeltest (heebrea, kreeka, aramea) tehtud algupärane tõlge. Piibli tõlkimisel teistesse keeltesse kasutavad Jehoova tunnistajad alusena selle väljaande kõige värskemat ingliskeelset redaktsiooni. 2020. aasta detsembri seisuga oli Uue maailma Piiblit täismahus tõlgitud 188 keelde. Eesti keeles ilmus Uue maailma tõlke Uue Testamendi osa 2009. aasta suvel. Kogu pühakiri - Piibel. Uue maailma tõlge (2014) - ilmus eesti keeles 2014. aasta suvel. See põhineb ingliskeelse originaali 2013. aasta revisjonil. Tõlge eristub teistest hiljutistest eestikeelsetest Piiblitest oma kaasaegse ladusa keele poolest, samuti on see pärast Anton Thor Helle tõlget esimene täistõlge, mitte mõne eelmise tõlke redaktsioon. Piibli Uue maailma eestikeelsele tõlkele on ette heidetud tõlke ebatäpsust ja Jehoova tunnistajate õpetusest tingitud kallutatust, aga seda on ka väga palju kiidetud ja nimetatud kõige täpsemaks piiblitõlkeks. Tõlkijad põhjendavad erinevusi teistest tõlgetest muu hulgas ajakohasema akadeemilise uurimuse ja usaldusväärsemate allikate kasutamisega. Toomas Paul, Jehoovatunnistajate õnnestumine. Sirp, 10. oktoober 2014. Kirikuelu 28.09.2014 Toomas Paul "Eesti keeles ilmus uus piiblitõlge" Rein Veidemann. Raamatute raamatu taasjõudmine eesti keelde. AK, Postimees, 17. jaanuar 2015. Uue maailma tõlge (eesti keeles)
Raudmees (film, 1981)

"Raudmees" on 1981. aastal valminud Poola mängufilm. Film on mõnes mõttes järg 1977. aastal valminud filmile "Marmormees". Filmi tegevus toimub 1980. aasta augusti lõpus ja septembri algul. Kommunistlikud võimuesindajad saadavad nõrga iseloomuga ja alkoholisõltlasest raadioajakirjaniku Winkeli Gdańskisse, et ta koguks kompromiteerivat materjali töölisaktivisti Maciek Tomczyki kohta. Winkel intervjueerib Tomczyki tuttavaid ja tema vanglas viibivat naist Agnieszkat. Filmis tehakse ka tagasivaateid minevikku, kujutatakse 1968. aasta märtsi üliõpilasdemonstratsioone ja 1970. aasta detsembri töölisrahutusi Gdańskis. Vähehaaval lööb ka Winkeli truudus režiimile vankuma ja ta ei saa kompromiteerivat saadet tehtud. Film lõpeb Solidaarsuse ja Poola valitsuse vahel sõlmitud lepinguga, millega võimud tunnistasid sõltumatuid ametiühinguid. Jerzy Radziwiłowicz – Maciek Tomczyk, Mateusz Birkut Marian Opania – Winkel Krystyna Janda – Agnieszka, Maciek Tomczyki naine Irena Byrska – Hulewiczi ema Wiesława Kosmalska – Wiesława Hulewicz Bogusław Linda – Dzidek Franciszek Trzeciak – Badecki Janusz Gajos – Raadiokomitee asepresident Andrzej Seweryn – kapten Wirski Marek Kondrat – Grzenda Jerzy Trela – Antoniak Krzysztof Janczar – Kryska Krystyna Zachwatowicz – Hanka Tomczyk Bogusław Sobczuk – teletoimetaja Lech Wałęsa – Lech Wałęsa
Teaduskultuurilinn

Teaduskultuurilinnad (inglise Cities of Scientific Culture) on projekti Places kaudu ühendatud Euroopa linnad, mida iseloomustab üle keskmise seotus teaduse populariseerimise ja haridusega. Tartu liitus võrgustikuga 16. jaanuaril 2015, olles 48. teaduskultuurilinn. Teaduskultuurilinnad seisuga 1. veebruar 2015: A Coruña Amsterdam Ateena Belgrad Białystok Bordeaux Bremen Bremerhaven Brüssel Bukarest Budapest Coimbra Dublin Essen Estremoz Firenze Genova Gentofte Glasgow Göteborg Granada Grenoble Groningen Haifa Jeruusalemm Kalkara Kerkrade Harkiv Lissabon Lugano Lulea Lyon Magdeburg Mechelen Moskva München Nancy Napoli Newcastle upon Tyne Nottingham Oliveira do Bairro Pariis (Malakoff) Perugia Pilsen Polhov Gradec Proença-a-Nova Reykjavík Riia Rooma Rovaniemi Sevilla Sofia Sonderborg Strasbourg Tartu Tavira Teruel Torino Toulouse Trento Tromsø Utrecht Valencia Vantaa Viin Vitry-sur-Seine Varssavi Waterford Wrocław Tartu sai teaduskultuurilinna tiitli City Partnerships openplaces.eu Places
Kévin Constant

Kévin Constant (sündinud 10. mail 1987 Fréjus'is) on Guinea jalgpallur, poolkaitsja. Debüüdi Guinea rahvuskoondises tegi ta 14. oktoobril 2007 sõprusmängus Senegali vastu. Esimese värava lõi ta 11. augustil 2010 sõprusmängus Mali vastu. 2015. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste alagrupimängus lõi ta värava samuti mängus Maliga. Constant on mänginud kolm mängu ja löönud ühe värava ka Prantsusmaa U-17 jalgpallikoondises.
Mame Biram Diouf

Mame Biram Diouf (sündinud 16. detsembril 1987 Dakaris) on Senegali jalgpallur, kes mängib ründajana Türgi kõrgliiga klubis Hatayspor. Debüüdi Senegali jalgpallikoondises tegi 12. augustil 2009 sõprusmängus Kongo DV vastu. Esimese värava lõi ta Senegali meeskonnas 11. augustil 2010 mängus Roheneemesaarte vastu. 2015. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel lõi ta esimeses alagrupimängus värava mängus Ghana vastu. "Ghana 1-2 Senegal". BBC, 19. jaanuar 2015
2015. aasta Euroopa meistrivõistlused laskesuusatamises

2015. aasta laskesuusatamise Euroopa meistrivõistlused olid 22. Euroopa meistrivõistlused laskesuusatamises. Need toimusid Eestis Otepääl 28. jaanuarist 3. veebruarini.
Külalistemaja

Külalistemaja on hotellist madalama teenindustasemega majutusettevõte. Külalistemajas peab olema: vähemalt viis majutusruumi (numbrituba); majutusruumi minimaalne pindala koos eesruumiga peab olema kolmekohalise majutusruumi korral 15 m2, kahekohalise majutusruumi korral 12 m2 ja ühekohalise majutusruumi korral 8 m2; vastuvõturuumis vastuvõtulaud teenindusega ajavahemikus 8:00–20:00 ning üldkasutatav kaugvalimisega telefon ja istekohad; pesemisruum kümne voodikoha kohta; üks meeste ja üks naiste tualettruum kümne voodikoha kohta; puhke- või söögiruum minimaalse pindalaga 12 m2 kümne voodikoha kohta ja iga lisanduva voodikoha kohta täiendavalt 0,5 m2; sooja toitu pakkuv söögikoht hommikusöögi saamise võimalusega. Hotell Motell Hostel Puhkeküla Puhkelaager Puhkemaja Külaliskorter Kodumajutus Bangalo Võõrastemaja Majutusettevõtetele esitatavad kohustuslikud nõuded ja majutusettevõtte tunnustamise kord
Smalininkai

Smalininkai (leedu) (saksa keeles ka Schmalleningken) on linn Leedus Jurbarkase rajoonis, Smalininkai valla halduskeskus. Linn asub Nemunase jõe kaldal Väike-Leedu ajaloolises piirkonnas. Linnas on põhikool, kool erivajadustega lastele, kultuurimaja ja raamatukogu. Linnas on luteri kirik ja 1936. aastal ehitatud katoliku kirik. Vaatamisväärsusteks on veel Leedu suurim tammeallee (koosneb 212 tammest) ja vanim hüdromeetriajaam Leedu territooriumil (tegutseb järjepidevalt alates 1811. aastast, vanas asukohas asub mälestuskivi, praegune kompleks valmis aastail 1924–1926. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Smalininkai elanikest leedulasi 97,7% ja teiste rahvaste esindajaid 2,33%. Esimesed kirjalikud andmed asula kohta pärinevad XV sajandist. 1422. aastal hakkas asula alt jooksma Leedu ja Preisimaa vaheline piir. Varasemal ajal asusid asula ümber suured metsad, kohalikud elanikud tegelesid tõrva ajamisega (kohalikus murdes smala), sellest ka asula nimi. 1811. aastal rajati Smalininkaisse hüdromeetriajaam. 1902. aastal valmis asulat Tilsitiga ühendav raudtee, mis tegutses 1942. aastani. Kuigi raudtee on demonteeritud, on toonane jaamahoone elumajaks ümber ehitatuna säilinud. 1946. aastal sai Smalininkaist linn. Nõukogude ajal oli see kohaliku sovhoostehnikumi keskus. 2009. aastal püstitati linna alla 250 kW tuulegeneraator. Smalininkai tammeallee Smalininkai hüdromeetriajaam Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2015. Vaadatud 1. veebruaril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)  Smalininkai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Linn portaalis vietoves.Lt Linna koduleht Vanad pildid Smalininkaist (saksa keeles)
Faouzi Ghoulam

Faouzi Ghoulam (sündinud 1. veebruaril 1991 Saint-Priest-en-Jarez'is Prantsusmaal) on Alžeeria jalgpallur, kaitsja. Ta mängib alates 2014. aastast Itaalia kõrgliiga klubis SSC Napoli. Ghoulam alustas oma karjääri Prantsusmaa jalgpalliklubis Saint-Étienne, kus tegi täiskasvanute seas debüüdi 22. septembril 2010 Prantsusmaa karikavõistluste mängus Nice'iga. Hooajal 2012/2013 võitis ta meeskonnaga Prantsusmaa karika. 2014. aasta jaanuaris sõlmis ta Napoliga lepingu neljaks aastaks. Debüüdi Alžeeria rahvuskoondises tegi 26. märtsil 2013 2014. aasta maailmameistrivõistluste valikturniiri mängus Beniniga. Ghoulam osales 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, kus ta oli algrivistuses veerandfinaali mängus Saksamaaga ja alagrupimängus Belgiaga. 2015. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel lõi ta esimeses alagrupimängus Lõuna-Aafrika Vabariigiga oma esimese värava rahvuskoondis eest. 2017. aastal valiti ta Alžeeria aasta jalgpalluriks. Ghoulam on mänginud ka kaks mängu Prantsusmaa U-21 meeskonna eest. Saint-Étienne Coupe de la Ligue: 2013 Napoli Coppa Italia: 2013–14, 2019–20 Supercoppa Italiana: 2014 Ghoulam Napoli (off.) (prantsuse). lequipe.fr. Kasutatud 1. veebruar 2015 Faouzi Ghoulam (prantsuse). lequipe.fr. Kasutatud 1. veebruar 2015 "Algeria 3-1 South Africa". BBC. Kasutatud 1. veebruar 2015
Riyad Mahrez

Riyad Karim Mahrez (araabia keeles رياض كريم محرز; sündinud 21. veebruaril 1991 Sarcelles'is) on Prantsusmaal sündinud Alžeeria jalgpallur, poolkaitsja. Ta mängib alates 2023. aastast Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Ahli. Mahrez alustas karjääri Prantsusmaa amatöörliigas. 2010. aastal liitus ta klubiga Le Havre, kuid mängis esialgu selle duubelmeeskonnas. 2011. aastast mängis ta klubi põhimeeskonnaga Prantsusmaa tugevuselt teises liigas. 2014. aasta jaanuaris sõlmis ta Leicester Cityga lepingu kolmeks ja pooleks aastaks. Leicester Citys tegi debüüdi vahetusest 25. jaanuaril 2014 mängus Middlesbrough'ga. Debüüdi Premier League's tegi ta 16. augustil 2014 ja lõi seal esimese värava sama aasta 4. oktoobril. Hooajal 2015–2016 tuli ta Leicester Cityga Premier League'i võitjaks. Samal hooajal valiti Mahrez Premier League'i parimaks mängijaks nii mängijate kui ka fännide poolt. 2016. aastal valiti ta lisaks Aafrika aasta jalgpalluriks. 2018. aasta juulis sõlmis ta Manchester Cityga viie aasta pikkuse lepingu. Hooajal 2018–19 tuli ta Manchester Cityga Inglismaa meistriks. Suvel 2023 siirdus ta ligi 30 miljoni euro eest Al Ahlisse. Debüüdi Alžeeria rahvuskoondises tegi 31. mail 2014 sõprusmängus Armeeniaga ja 2. juunil nimetati ta maailmameistrivõistlustele sõitvale meeskonda. Esimese värava rahvuskoondises lõi ta 15. novembril 2014 Aafrika karikavõistluste valikkturniiri mängus Malawiga. 2015. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste viimases alagrupimängus 27. jaanuaril lõi ta värava Senegali vastu 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste esimeses alagrupimängus 15. jaanuaril lõi ta kaks väravat Zimbabwe vastu. 2019. aastal tuli ta Alžeeria koondisega Aafrika meistriks. Leicester City Premier League: 2015–16 Football League Championship: 2013–14 Manchester City Premier League: 2018–19 FA Cup: 2018–19 EFL Cup: 2018–19 FA Community Shield: 2018 Mahrez (Le Havre) à Leicester, c'est signé (prantsuse. lequipe.fr. Kasutatud 1. veebruar 2015 "Leicester 2 – 0 Middlesbrough". BBC Sport. 25. jaanuar 2014. Kasutatud 1. veebruar 2015 Riyad Mahrezi profiiil Soccerbase'is "'Unknown' Riyad Mahrez making impressive strides, says Nigel Pearson". Leicester Mercury. 8. oktoober 2014. Kasutatud 1. veebruar 2015 "Riyad Mahrez: Leicester City forward named PFA Player of the Year". BBC Sport. 25. aprill 2016. Vaadatud 04.05.2016 "World Cup Beckons For Mahrez". Leicester City F.C. 2. juuni 2014. Kasutatud 1. veebruar 2015 "Mahrez Stars In Algeria Win". Leicester City F.C. 15. oktoober 2014. Kasutatud 1. veebruar 2015
Pilis I

Pilis I on küla Leedus Jurbarkase rajoonis Skirsnemunė vallas. Pilis I asub Nemunase kaldal Panemunė regionaalpargi territooriumil. Külas on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on park reguleeritud paisjärvede kaskaadiga, samuti ka Panemunė loss. XVI sajandil asus seal Panemunė mõis. Aastal 1610 valmis sealne loss. Algselt kandis lossi juurde tekkinud küla Panemune nime, vahel nimetati seda ka Zamkumiks. XIX sajandi teisel poolel rajati sinna 48 hektari suurune Zamkause mõis, mis kuulus Pusłowskitele. XX sajandi alguses nimetati küla Leedu suurvürst Vytenise auks Vytėnaiks. Aastal 1925 sealne mõis likvideeriti, selle keskus hakkas kuuluma astronoom Antanas Petraitisele. XX sajandi teisel poolel hakkas leedu keeles külas asuva lossi tõttu (leedu keeles pilis) asula kohta juurduma nimi Pilis. Et vältida segiajamist samas vallas asuva vanema Pilise nime kandva külaga, kasutatakse ametlikus kirjapildis endise Vytėnai kohta nime Pilis I, vanema ja väiksema asula kohta aga nime Pilis II.  Pilis I – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Küla portaalis vietoves.Lt
Lihula monument

Lihula monument on aastast 2005 Harju maakonnas Rae vallas Lagedil asuv mälestusmärk “60 aastat Eesti kaitselahingutest” neile eestlastele, kes võitlesid teises maailmasõjas Saksa sõjaväes Punaarmee vastu. Ausammas avati 2002. aastal Pärnus, ent võeti valitsuse võimuga üheksa päeva hiljem maha, sest peaminister Siim Kallas oli mõistnud samba hukka. Seejärel püstitati sammas 2004. aastal Lihulas. Ausamba eemaldamine 2. septembril 2004 Lihula kalmistult peaminister Juhan Partsi korraldusel tekitas ühiskonnas suurt poleemikat. Asjaolu, et see toimus öösel ning politsei kasutas ausammast kaitsma tulnud ja korda rikkunud (nt tekitati kehavigastusi kraanajuhile) rahva vastu jõudu, põhjustas paljudes eestlastes pahameelt ning mõjus halvasti nii Partsi kui ka Res Publica populaarsusele. Monumendi eemaldamise järel toimetati monument Tallinna Üksik-Päästekompanii territooriumile ja taaspüstitati hiljem Eesti Vabadusvõitluse Muuseumis Lagedil, kus avati 15. oktoobril 2005. "Eesti riik soovib Lihula ausammast endale". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. september 2007. Vaadatud 1. veebruaril 2015. Estonia removes SS monument Lihula monumendi taasavamine maksis riigile 90.000 krooni, Postimees, 3. november 2005 Olev Remsu: Monument peaks olema, kuid mitte Lihulas. Eesti Päevaleht, 19. august 2019
Lihula Vabadussõja mälestussammas

Lihula Vabadussõja mälestussammas (ka Lihula vabadussammas) on Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Lihulas asuv Vabadussõjas võidelnute auks püstitatud mälestusmärk. Sammas avati 4. augustil 1935[viide?]. Sammas lasti õhku 1948 ja taastati 1988–1993[viide?]. Lihula Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris
Esimene leedi

Esimene leedi (inglise keeles first lady, prantsuse keeles première dame) ehk esileedi on mittemonarhist (mees)riigipea abikaasa mitteametlik nimetus. Esimest korda nimetati esimeseks leediks Martha Washingtoni (1731–1802), kes oli 1789–1797 esimese Ameerika Ühendriikide presidendi George Washingtoni abikaasa, aga juhtus see alles aastal 1838. Teist korda kasutas seda mõistet Dolley Madisoni (1768–1849) kohta, kes oli 1809–1817 neljanda USA presidendi James Madisoni abikaasa, USA kaheteistkümnes president Zachary Taylor, tehes seda Dolley Madisoni matusekõnes. Seejärel hakati seda mõistet USA ametis oleva presidendi abikaasa kohta kasutama ka nende eluajal. Üks esimesi säilinud kirjalikke allikaid selle kohta on 1863. aastat pärit päevikusissekanne Washingtonis liikuvate kuulujuttude kohta, kus päevikupidaja nimetas esimeseks leediks Abraham Lincolni abikaasat Mary Todd Lincolni. Juba varem, 1860 kasutas ajakiri Illustrated Monthly seda terminit USA presidendi James Buchanani õetütre Harriet Lane'i (1830–1903) kohta – Buchanan ise oli vanapoiss. Sajandivahetuse paiku hakati esimeseks leediks nimetama ka teiste riikide riigipeade abikaasasid. Kõigepealt juhtus see USA ajakirjanduses naaberriikide riigipeade abikaasade kohta. 1896 nimetati esimeseks leediks Carmen Romero Rubiot (1864–1944), kes 1884–1911 oli Mehhiko presidendi Porfirio Díazi abikaasa. 1902 nimetati esimeseks leediks Mary Caroline Greyd, kes 1898–1904 oli Kanada kindralkuberneri Gilbert Elliot-Murray-Kynynmoundi abikaasa.  Pikemalt artiklis Vabariigi Presidendi abikaasa Eesti presidendi naissoost abikaasat on vahel küll esimeseks leediks nimetatud (eeskätt mitteformaalsetes tekstides), kuid seda nimetust on peetud ka Eesti oludes sobimatuks amerikanismiks. Enn Veldi. Tulnukad ingliskeelsest keeleruumist Keel ja Kirjandus, 2014. Presidendidebatt: Rask vs Savi Eesti Päevaleht, 09.04.2001.
Nadežda Taarna

Nadežda Taarna (aastani 1925 Nadežda Tsõgankova, aastatel 1925–1939 Nadežda Trankmann; 20. mai 1906 Peterburi – 1. juuni 1978 Tallinn) oli Eesti tantsija, koreograaf ja tantsupedagoog. Ta lõpetas aastal 1922 Tallinna vene gümnaasiumi ja aastal 1925 Jevgenia Litvinova balletistuudio, õppis aastatel 1921–1924 Tallinna Konservatooriumis klaverit. Ta esines aastatel 1928–1931 soolotantsijana. Aastatel 1931–1934 töötas ta karaktertantsuõpetaja- ja koreograafina Gerd Neggo tantsustuudios. Aastatel 1934–1938 juhtis ta Narvas oma tantsustuudiot, olles aastatel 1934–1936 ühtlasi Narva Teatri tantsujuht.1940.a pöörde järel oli Punaarmee Maja ballettmeister Tallinnas. Aastatel 1946–1978 töötas ta Tallinna Koreograafilise Kooli õppejõuna. Nadežda Taarna suri 1. juunil 1978 Tallinnas ja ta maeti 6. juunil 1978 Metsakalmistule. Ta oli abielus sõjaväelase Nikolai Trankmanniga, nende tütar oli näitleja ja teatripedagoog Inna Taarna. 1962 Eesti NSV teeneline kunstitegelane Eesti NSV Teatri- ja Muusikamuuseumi fondi nr T 404[alaline kõdulink] "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. veebruar 2015. Vaadatud 2. veebruaril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 505.
Foorum (hoone)

Foorum (ka Foorumi Ärikeskus) on äri- ja vabaajakeskus Tallinna Kesklinna linnaosas. Keskusel on renditavat ala kokku 2500 m² ja seal on 28 kauplust, sh 4 restorani ja kohvikut. Keskusel on seitse korrust ja kauplused asuvad esimestel korrusel. Ülemistel korrustel on kontorid ja korterid. Keskuse koduleht
Aljoša Mirnõi

Aljoša Mirnõi (vene k Алёша Мирный 'rahumeelne Aljoša') on (arvatavasti) Vene blogija, kelle tõeline identiteet ei ole teada. Aprillis 2007 sai ta kurikuulsaks kihutuskõnedega, milles kutsus üles korraldama vägivaldseid terrorirünnakuid kättemaksuks Tallinna pronkssõduri teisaldamise eest. Rünnak oli suunatud mitmesuguste sihtmärkide pihta Eestis; eelkõige kommunikatsiooni- ja elektrivõrkude, lennuväljade ning kütuse- ja veevarude pihta. Eesti Kaitsepolitsei uuris seda Eesti karistusseadustiku paragrahvide alusel, mis käsitlevad kuritegude, vandalismi ja terrorismi õhutamist. Kapo tuvastas riigikukutamisele õhutanud Vene kodaniku. Postimees 4. mai 2007 Kaisa Tahlfeld. Võimalikku riigipöördele õhutajat hakkab toitma süüdimõistmisel Eesti maksumaksja. Äripäev 10. august 2007 Agnes Ojala. Eesti andis käsu vahistada venelasest riigipööraja. Äripäev 10. august 2007
Digitaalallkiri Eestis

Digitaalallkiri võimaldab kasutajatel elektrooniliselt teha toiminguid, mida eelnevalt tuli allkirjastada paberil. Eesti digitaalallkirja süsteem on aluseks mõnedele riigi populaarsematele e-teenustele, sh ettevõtte registreerimine võrgus, e-pangad, e-hääletamine ja elektrooniline maksude esitamine – sisuliselt mistahes teenused, millel on kehtivuse tõestamiseks vaja allkirja. Esimene digitaalallkiri anti 2002. aastal. Lõppkasutajate ja süsteemiintegraatorite jaoks lasti välja mitmeid vabavaraprogramme. Kõik tarkvara komponendid töötlesid sama dokumendiformaati, milleks oli Digidoc. Oktoobris 2014 võttis Riigikogu vastu seaduseelnõu, mis annab inimesele tema kodakondsusest või elukohast olenemata võimaluse taotleda Eesti digitaalset identiteeti (E-residentsus), et anda digitaalseid allkirju ja kasutada Eesti internetiteenuseid. Seadus jõustus 1. detsembril 2014. 2013. aasta oktoobri seisuga oli Eestis antud üle 130 miljoni digitaalse allkirja. 2014. aastal alustas tööd SignWise Portal, aadressil https://portal.signwise.org/, mis võimaldab anda digiallkirju Eesti, Šveitsi, Belgia, Soome, Läti, Leedu ja Portugali riigi poolt väljastatud eID omanikele. 2015. aastal alustas tööd SignWise Services, aadressil https://signwiseservices.com/, mis võimaldab digiallkirjastada dokumente digitaalsete identiteetidega järgmistest riikidest: Austria, Eesti, Läti, Belgia, Leedu, Hispaania, Portugal, Island, Soome, Norra, Omaan, Armeenia, Georgia, Luksemburg, Rootsi ja Türgi. Eesti digitaalallkirja seadus muutus kehtetuks 26. oktoobril 2016 ja selle asemel võeti vastu e-identimise ja e-tehingute usaldusteenuste seadus.  Pikemalt artiklis eIDAS Digiallkiri "Digital signature". Vaadatud 25. oktoobril 2013. Martens, Tarvi. "Digital signatures in Estonia and the rest of Europe – a look back and ahead". Estonian Ministry of Economics and Communication. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. veebruar 2015. Vaadatud 25. oktoobril 2013. "Digital Signature Statistics". Vaadatud 25. oktoobril 2013. Keskendu äritegevusele mitte paberile[alaline kõdulink], SignWise Corporation Limited, vaadatud 21.06.2017 signwiseservices.com, SignWise Corporation Limited, vaadatud 08.04.2018 E-identimise ja e-tehingute usaldusteenuste seadus (lühend - EUTS), Riigi Teataja, Vastu võetud 12.10.2016
Eesti transport

Artiklis Eesti transport antakse ülevaade Eesti transpordiga seotust.  Pikemalt artiklis Eesti teedevõrk Eestis oli 2005. aasta 1. jaanuari seisuga 56 800 km maanteid, millest 16 459 km moodustasid riigi maanteed. Eestis on 1602 km põhimaanteid, mis moodustavad riigimaanteedest ca 10%. Põhimaanteed on transpordisüsteemi tähtsamad teed. Eestis kuuluvad põhimaanteede hulka: tee nr 1 Tallinna–Narva maantee (E20) tee nr 2 Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee (E263) tee nr 3 Jõhvi–Tartu–Valga maantee (E264) tee nr 4 Tallinna–Pärnu–Ikla maantee (E67) tee nr 8 Tallinna–Paldiski maantee tee nr 11 Tallinna ringtee (E265) E-tähistab Euroopa teed. Eestis kiirteedeks peetavaid teid ei ole. Liikluse koosseisust moodustavad 80% paki- ja sõiduautod, 11% raske- ja kergeveoautod ja 9% autorongid. Eestis hukkub maanteeliikluses keskmiselt 185 inimest aastas. Raudteeliinide kogupikkus Eestis on 1026 km, millest 968 km moodustavad avalikud raudteed. Eestis tegeleb raudteede opereerimisega AS Eesti Raudtee, mille liinide kogupikkus ulatub 684,9 km-ni, kusjuures elektrifitseeritud teelõike on 132,2 km ning kaherealisi teelõike 107,3 km. Rongide sõidukiirused Eestis on küllaltki väikesed, mis on ka üheks põhjuseks, miks Eestis puudub reisirongide ühendus teiste Balti riikidega. Rail Baltica peaks siiski valmima järgneva kümne aasta jooksul ning see võimaldaks sõita kiirrongiga Eestist Euroopasse. Põhiliselt saabuvad Eestisse väliskülastajad läbi sadamate. Kõige suurem osa reisijate transpordist toimub läbi Tallinna Vanasadama. Kui arvestada nii kauba kui ka reisijatevedu on see Läänemere suurim sadam. 2005. aastal küündis rahvustvaheliste reisijate läbikäik 7,2 mln reisijani (kokku 7 192 059 reisijat). Eesti laevadest on 50% vanemad kui 20 aastat. Siinsetes sadamates asuvad Euroopa ühed efektiivsemad terminalid, kus toimub kaupade ümberlaadimine kiiremini, kui teistes Euroopa riikides.[1] Eestis on 12 ametlikku lennuvälja ja 1 kopteriväljak. Lennart Meri Tallinna lennujaama läbis 2005. aastal 1 401 059 reisijat, kaupa transporditi 9099 tonni ja posti veeti 836 tonni. Tallinna lennujaamas on rahvusvaheliste reisijate osakaal 98,2 %. Tartu lennujaam on lennutreeningute keskuseks ning teenindab tellimusreise. Seda läbis 2005. aastal 902 reisijat. 2005. aastal tehti Eesti ainukesel kopteriväljakul City Hall'sis 7311 lennuoperatsiooni ning teenindati 32 497 reisijat. Tallinna Lennujaam on Euroopa Liidu lennujaamadest Aasiale kõige lähemal. Eesti asukoht Põhja-Euroopas asetab meid ühe Euroopa Liidu kõige uuenduslikuma ja arenenuma piirkonna kõrvale. Meilt jõuab kaup 24 tunniga 50 miljoni tarbijani ja 48 tunniga 300 miljoni tarbijani. "Transpordi arengukava 2006-2013" (PDF). Vaadatud 09.05.2012. "Maanteevõrk". Originaali arhiivikoopia seisuga 2.09.2016. Vaadatud 21.05.2012. "Logistika ja transiidi assotsiatsioon". Originaali arhiivikoopia seisuga 22.04.2012. Vaadatud 21.05.2012. "Eesti konkurentsieelised". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. veebruar 2015. Vaadatud 2. veebruaril 2015.