laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Charles Stevenson

Charles Leslie Stevenson (27. juuni 1908 Cincinnati, Ohio – 14. märts 1979 Bennington, Vermont) oli Ameerika analüütiline filosoof, keda tuntakse eelkõige tööde järgi eetikas ja esteetikas. Stevenson oli professor Yale'i Ülikoolis 1939–1946, kuid kuna ta kaitses emotivismi, loobus ülikool tema teenetest ning 1946–1977 töötas ta Michigani Ülikoolis. Ta õppis ka Inglismaal Ludwig Wittgensteini ja G. E. Moore'i juures. Charles Stevenson esitas sõjajärgse aja kõige keerukama põhjenduse emotivismi kaitseks. Artiklites "Eetiliste terminite emotiivne tähendus" ("The Emotive Meaning of Ethical Terms", 1937) ja "Veenvad definitsioonid" ("Persuasive Definitions", 1938) ning raamatus "Eetika ja keel" ("Ethics and Language", 1944) töötas ta välja emotiivse tähenduse teooria, mida kasutas seejärel oma veenva definitsiooni (persuasive definition) teooria alusena. Stevenson arendas emotivismi edasi metaeetillise teooriana, mis tõmbas järsu eraldusjoone keele kognitiivsete teaduslike kasutusviiside (milles esitatakse fakte ja põhjendusi ning mis alluvad teaduse seadustele) ja mittekognitiivsete kasutusviiside vahele (milles esitatakse tundeid ja millega avaldatakse mõju). Scott Soames "Analytic Philosophy in America", rmt: "The Oxford Handbook of American Philosophy" (toim Cheryl Misak) Oxford University Press, 2007 (vaadatud 22.04.2007). "Palju aastaid oli üks Ameerika tuntumaid analüütikuid Charles Stevenson, kelle 1937. aastal ilmunud "The Emotive Meaning of Ethical Terms" ja 1944. aastal avaldatud "Ethics and Language" olid muutunud klassikaks."
Richard Mervyn Hare

Richard Mervyn Hare (ka R. M. Hare; 21. märts 1919 Backwell, Somerset – 29. jaanuar 2002 Ewelme, Oxfordshire) oli Briti eetik, kes oli 1966–1983 White'i moraalifilosoofia professor Oxfordi Ülikoolis ning õpetas seejärel pikka aega Florida Ülikoolis. Tema metaeetikateooriad olid mõjukad 20. sajandi teisel poolel. Hare'i tuntakse eelkõige tema väljatöötatud preskriptivismi kui metaeetilise teooria järgi. Ta uskus, et moraalidiskursuse vormiliste joonte abil saab tõestada, et korrektsed moraaliarutlused viivad enamiku arutlejaist eelistusutilitarismi (preference utilitarianism). Mõnest Hare'i õpilastest, nagu Brian McGuinnessist ja Bernard Williamsist, said omakorda tuntud filosoofid. Peter Singer, keda tuntakse osalemise tõttu loomade vabastusliikumises, oli samuti Hare'i õpilane ning on otsesõnu laenanud mõned Hare'i teooriate elemendid, ehkki mitte tema universaalse preskriptivismi doktriini. Emotivismi mõjul mõistis Hare fakte nii, et see välistas moraalifaktid. Ta ei võtnud aga omaks tähenduse verifikatsiooniteooriat ega emotiivse tähenduse kausaalset teooriat, mis taandab moraalijutu emotsionaalsele manipuleerimisele: moraalijutu tähendus ei ole seotud mitte selle perlokutiivse jõuga, vaid illokutiivse jõuga. Herbert James Patoni loengutest Immanuel Kanti kohta ja Reginald Jacksoni artiklitest õppis Hare, et imperatiivid kuuluvad mõistuse valda. Ta hakkas uurima imperatiivide loogikat, millega tegeles Alf Ross. Artiklis "Imperative Sentences" (1949), essees "Practical Reason" ja raamatus "The Language of Morals" (1952) uuris ta kuidas saab imperatiivsetest eeldustest või imperatiivsetest ja indikatiivsetest eeldustest järeldada imperatiivseid järeldusi. Hare eristas preskriptiivset ja deskriptiivset tähendust. Väide on preskriptiivne, kui sellest (võib-olla konjunktsioonis faktiväidetega) järeldub vähemalt üks imperatiiv. Väide on deskriptiivne, kui selle tähenduse määravad selle õige tarvituse faktilised tingimused. David Hume'i vaimus eeldatakse, et fakt saab olla motiiviks ainult sattumuslikult: soov ei ole faktiväitega siira nõustumise osa. Moraaliväitel on preskriptiivne tähendus, kuid ta võib olla osalt deskriptiivne. Väitest "A peaks φ-ma" järeldub imperatiive "A φ-gu", nii et selle väitega siiras nõustumine tähendab ülekaalukat soovi (kui A olen mina ja selle soovi rahuldamine tundub tehtav, on kavatsus), et A φ-ks. Kui keelekogukonnas on üksmeelsed põhjendid φ-miseks, näiteks et φ on nauditav, siis sellest, et A peaks φ-ma, võib järelduda deskriptiivne väide "φ-mine on nauditav". Väide "X on hea F" kirjutab ette valiku teatud skaalal näiteks F-i valija jaoks. Kui F-i hindamiseks on üksmeelsed standardid, siis sellel väitel on deskriptiivne konnotatsioon. Anthony Price. Richard Mervyn Hare, Stanfordi filosoofiaentsüklopeedia, 2014. Anthony Price. Richard Mervyn Hare, Stanfordi filosoofiaentsüklopeedia, 2014.
Sadao Araki

Sadao Araki (jaapani keeles 荒木 貞夫 Araki Sadao; 26. mai 1877 – 2. november 1966 Komae, Tōkyō) oli Jaapani Keiserliku Armee kindral enne Teist maailmasõda ja selle ajal. Armeeteenistuses oli Araki 1898–1945, ta osales Vene-Jaapani sõjas, Siberi interventsioonis, Teises Hiina-Jaapani sõjas ning Teises maailmasõjas. Teenete eest pälvis ta Pühade Aarete ordeni I klassi, Kuldse Tuulelohe ordeni II klassi ning Tõusva Päikese ordeni I klassi. Araki oli karismaatiline juht ja üks peamisi jaapani parempoolse rahvusluse teoreetikuid Jaapani keisririigi lõpul. Teda on nimetatud Jaapani fašismi üheks eestvedajaks 1920.–40. aastail. Teda peeti Jaapani politiseerunud armee radikaalse fraktsiooni Kōdōha juhiks. Peaminister Tsuyoshi Inukai valitsuses oli Araki sõjaminister. Hiljem oli ta Fumimaro Konoe ja Kiichiro Hiranuma valitsustes haridusminister. Pärast Teist maailmasõda mõisteti ta Tōkyō protsessil sõjakuritegudes süüdi ja talle määrati eluaegne vanglakaristus. Ta sai armu ja vabastati 1954. aastal. Nikolai Buhharin "Tjuremnõje rukopisi" Moskva: Airo-XX, 1996 lk 225
Vissarion Belinski

Vissarion Grigorjevitš Belinski (11. juuni (vkj. 30. mai) 1811– 7. juuni (vkj. 26. mai) 1848) oli vene kirjanduskriitik, demokraatlik publitsist ja materialistlik filosoof, läänlane. Belinski oli Aleksandr Herzeni ja Mihhail Bakunini lähedane tuttav ning mängis suurt rolli luuletaja Nikolai Nekrassovi karjääris.
Jevgeni Baratõnski

Jevgeni Abramovitš Baratõnski (2. märts 1800 – 11. juuli 1844) oli vene luuletaja. Aleksandr Puškin nimetas teda Venemaa parimaks eleegiliseks poeediks. Pärast pikka unustust avastasid Baratõnski kui mõtleva poeedi taas Anna Ahmatova ja Jossif Brodski. "Sõnamatu sõna" (luuletused ja poeem "Mustlanna"). Vene keelest tõlkinud ja järelsõna lk 157–159: Kalju Kangur; teine järelsõna lk 148–156 "Baratõnski maailmakäsitused": Valeri Brjussov. Eesti Raamat, Tallinn 1986, 168 lk
Otto Bauer

Otto Bauer (5. september 1881 – 4. juuli 1938) oli Austria sotsiaaldemokraat, keda peetakse vasaksotsialistliku austromarksismi üheks juhtivaks mõtlejaks. Tema teostest said nii uusvasakpoolsus kui ka eurokommunism innustust oma püüetes leida "kolmas tee" demokraatliku sotsialismi juurde. Bauer kuulus ka Teise Internatsionaali juhtide, 2,5. Internatsionaali (1921–1923) ning Kolmanda Internatsionaali (1923–1940) rajajate ja juhtide hulka.
Jakob Böhme

Jakob Böhme (ka Boehme ja Behmen; arvatavasti 24. aprill 1575 – 17. november 1624) oli saksa kristlik müstik, teoloog ja filosoof. Teda peetakse luterluse üheks algupärasemaks mõtlejaks.
Alfred Weber

Alfred Weber (30. juuli 1868 Erfurt – 2. mai 1958 Heidelberg) oli Saksa majandusteadlane, sotsioloog ja kultuuriteoreetik, kelle tööd mõjutasid tänapäeva majandusgeograafia arengut. Ta alustas, nagu ka ta vanem vend Max Weber, oma akadeemilist karjääri Saksamaal majandusteadlasena ja hakkas siis sotsioloogiks. Õppides ajal, mil Euroopa majandusteaduses rõhutati ajaloolist analüüsi, oli Weber nende hulgas, kes tõid valdkonda tagasi teooria ja kausaalsuse mudelid. Teda meenutatakse kõige enam – eriti majandusteaduses, regionaalteaduses ja tööprotsesside uurimises – tööstusettevõtete asukoha varajaste mudelite pärast. Kui ta tööd pöördusid sotsioloogia valdkonda, säilitas Weber siiski "filosoofia ajaloo" traditsioonidele pühendumise, töötades välja teooriaid analüüsimaks sotsiaalseid muutusi Lääne tsivilisatsioonis kui tsivilisatsiooni (intellektuaalse ja tehnoloogilise), sotsiaalsete protsesside (organisatsioonid) ja kultuuri (kunst, religioon ja filosoofia) kokkupuutekohta. Samuti avaldas ta empiirilisi ja ajaloolisi analüüse linnade ja kapitalismi kasvust ja geograafilisest levikust. Weber jäi sõja ajaks natsistlikule Saksamaale ja oli intellektuaalse vastupanu liider. Pärast sõda oli tema kirjutistel ja õpetustel suur mõjujõud nii akadeemilistes ringkondades kui väljaspool, edendades Saksamaa inimeste jaoks filosoofilist ja poliitilist taastumist. Tema põhiline teooria on tööstusettevõtete asukoha teooria. ""Alfred Weber: Theory of the Location of Industries"". csiss.org (inglise). Vaadatud 23.02.2012.
Trofallaksis

Trofallaksis on loomade söödud ja mõnikord osaliselt seeditud toidu andmine teistele pere liikmetele. Trofallaksis on kõrgelt arenenud ühiselulistel putukatel. Kui pugu sisu antakse edasi suust suhu, nimetatakse seda oraaltrofallaksiseks; kui aga päraku kaudu, siis anaaltrofallaksiseks. Trofallaksist peetakse sotsiaalhomöostaasi tähtsaimaks teguriks. sotsiaalhomöostaas ühiselulised putukad Ökoloogialeksikon. (1992). Koost. Masing, V. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus
Toomas Veidebaum

Toomas Veidebaum (sündinud 21. oktoobril 1946) on eesti bioloog. Alates 2008. aastast on ta Tervise Arengu Instituudi teadusdirektor. Ta lõpetas 1970. aastal Tartu Riikliku Älikooli rakubioloogia erialal, 1970–1973 õppis aspirantuuris Tartu Riikliku Ülikooli Üld- ja Molekulaarpatoloogia Instituudis ning NSVL Teaduste Akadeemia Tsütoloogia Instituudis Leningradis. 1976. aastal kaitses ta dissertatsiooni Jüri Kärneri juhendamisel. Aastatel 1974–1976 töötas Toomas Veidebaum TA Eksperimentaalbioloogia Instituudis. Alates 1977. aastast töötas ta Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudis, aastatel 1991–2003 oli instituudi direktor. Alates 2003. aastast töötab ta Tervise Arengu Instituudis. 2004 – Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk 2016 – auhind "Elutöö geneetikuna" Toomas Veidebaum Eesti Teadusinfosüsteemis
Eksperimentaalbioloogia Instituut

Eksperimentaalbioloogia Instituut (lühend EBI) oli bioloogilist uurimistööd tegev teadusasutus Harkus. See loodi 1. aprillil 1957 Tallinna Bioloogilise Eksperimentaalbaasi alusel TA Bioloogia- ja Meditsiiniteaduste Osakonna koosseisus kui Teaduste Akadeemia instituut. 1997. aastal liideti ta Eesti Maaülikooliga ning sai 2005. aastal osaks selle Põllumajandus- ja keskkonnainstituudist. Instituudi peahoonena kasutati endist Harku mõisa häärberit. Selle lähedal asusid instituudi laborihooned ja töötajate elamud. Instituudis on töötanud rida eesti biolooge, sealhulgas Olav Keerberg, Henn Mikelsaar, Toivo Orav, Ants-Peep Silvere, Toomas Tiivel, Galina Grossmann, Oleg Toompuu jt. Johan Eichfeld Oskar Priilinn (1957–1991) Aavo Aaviksaar (1991–2004) "Eesti Teaduste Akadeemia. Kronoloogia". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. veebruar 2019. Vaadatud 21. oktoobril 2011.
Irene Jürna

Irene Jürna (sündinud 21. oktoobril 1952 Tallinnas) on eesti metallikunstnik. 1974 lõpetas Eesti Riikliku Kunstiinstituudi metallehistöö erialal. Töötab Tallinna Kunstikoolis. "Irene Jürna Agalerii kodulehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2016. Vaadatud 21. oktoobril 2011. Kunsti- ja keeleõpe üheskoos, Õpetajate Leht, 20.05.2011
Regina Tõškevitš

Regina Tõškevitš (vene keeles Регина Иосифовна Тышкевич; 30. oktoober 1929 Minsk – 17. november 2019) oli valgevene matemaatik, Valgevene Riikliku Ülikooli professor ja graafiteooria ekspert. Ta oli Tyszkiewiczite, omaaegse poola aadlisuguvõsa otsene järeltulija. Tõškevitš on väljatöötanud graafide astmeridade dekomponeerimise teooria (inglise keeles degree sequences) ning klassifitseerinud graafe nende astmeridade alusel. On saanud rea tulemusi (mõned koostöös oma õpilastega) teatud klassi graafide algoritmilise tuvastatavuse ja loendatavuse kohta. Nende baasil on ta lahendanud ka klassikalisi ülesandeid. Väljatöötamisel on graafide üldine dekomponeerimise teooria. Töötab graafide esitamise teooria kallal, mis rajaneb "servagraafi" (inglise keeles line graph) funktsiooni väärtustel. Tunneb huvi taastatavuse probleemi (inglise keeles reconstruction conjecture) vastu. Aastal 1998 sai Valgevene riikliku autasu raamatu Лекции по теории графов eest. Aastal 2009 anti talle Francisco Scorina medal. Oma päritolu ja tegevusala tõttu nimetatakse teda vene keeles aupaklikult ka графиня Регина. Tõškevitš oli Tartu Ülikooli matemaatiku Uno Kaljulaidi (1941–1999) uuringute juhendaja. Ta on andnud vajalikku nõu struktuurisemiootika teoreetilise baasi loomisel. Ta esines ka Eesti esimesel graafide ja rakenduste konverentsil 1991. aasta kevadel Käärikul. (Koos Suprunenko, D. A.) "Commutative Matrices", 1968, Academic Press ISBN 0126770506 Vene originaal: "Перестановочные матрицы" 1966, 2nd edition: 2003, ISBN 5-354-00437-3 (Koos Emilichev, V. A., Melnikov, O. I., Sarvanov, V. I.) "Lectures on Graph Theory", B. I. Wissenschaftsverlag, 1994 ISBN 3-411-17121-9 Vene originaal: "Лекции по теории графов", 1990 (Koos Melinkov, O., Sarvanov, V. etc.) "Exercises in Graph Theory", Kluwer Academic Publishers, 1998, ISBN 0792349067 Кононов С.Г., Тышкевич Р.И., Янчевский В.И. "Введение в математику" ("An Introduction into Mathematics") 3 volumes, Minsk, Belarusain State University, 2003 R.I. Tyshkevich. Decomposition of graphical sequences and unigraphs // Discrete Math., 2000, Vol. 220, p. 201 - 238. Yury Metelsky, Regina Tyshkevich: Line Graphs of Helly Hypergraphs. SIAM Journal on Discrete Mathematics 16(3): 438-448 (2003)
Kuštšovskaja külaasundus

Kuštšovskaja külaasundus (Кущёвское сельское поселение) on Venemaa Föderatsiooni 3. järgu haldusüksus ja maaomavalitsus, mis asub Krasnodari krai Kuštšovskaja rajooni keskosas. Külaasunduse keskus on Kuštšovskaja staniitsa. Külaasunduses on 32 986 elanikku. Kuštšovskaja staniitsa (vene Кущёвская) Alevikud: Mirnõi (vene Мирный) Rovnõi (vene Ровный) Sadovõi (vene Садовый) Severnõi (vene Северный) Külad: Novoivanovskoje (vene Новоивановское) Stepnoje (vene Степное) Huutorid: Vorovskogo (vene Воровского) Vostotšnõ (vene Восточный) Kartušina Balka (vene Картушина Балка) Lopatina (vene Лопатина) Bolšaja Lopatina (vene Большая Лопатина) Kuštšovskaja külaasunduse ametlik veebileht (vene keeles)
2011.–2012. aasta maailma karikasari mäesuusatamises

2011.–2012. aasta maailma karikasari mäesuusatamises oli 46. ametlik maailma karikasarja hooaeg. Esimene MK-etapp toimus 22. oktoobril 2011. aastal Austrias Söldenis ja viimane peeti 18. märtsil 2012. aastal Austrias Schladmingis. Meestel oli kavas kokku 44 etappi ja naistel 37, kuigi hooaja algul oli plaanitud neid rohkem pidada, kuid ilmaolude tõttu jäi mitu etappi pidamata. Hooaja jooksul oli kavas kaks linnaetappi paralleelslaalomis, millest üks pidi toimuma Münchenis, kuid sooja ilma tõttu seda ei toimunud, ja teine oli Moskvas. Lisaks oli veel korra kavas meeskonnavõistlus Schladmingis. Ametlik tabel Ametlik tabel FIS-i maailma karikasarja koduleht
Diplomaatia (ajakiri)

Diplomaatia on eesti ajakiri, mille peateema on välispoliitika analüüs. Väljaannet trükitakse ajalehe formaadis ja levitatakse ajalehe Sirp kaasandena. Ajakiri ilmub 2003. aastast, sagedusega kord kuus. 2020. aastal hakkas ajakiri ilmuma senise kümne korra asemel sagedusega kuus korda aastas. Ajakiri avaldab artikleid nii Eesti kui ka välismaa autoritelt – peamiselt poliitikutelt, ajakirjanikelt, diplomaatidelt ja ekspertidelt. Ajakirja väljaandja on alates 2006. aastast Rahvusvaheline Kaitseuuringute Keskus, kirjastaja SA Kultuurileht. 2023. aastast ilmub ajakiri Diplomaatia veebiajakirjana. Diplomaatia peatoimetajad on olnud Marianne Mikko (2003–2004), Kadri Liik (2004–2010), Iivi Anna Masso (2010–2012), Kaarel Kaas (2013–2014) ja Erkki Bahovski (2014–2020). 2023. aasta seisuga on ajakirja peatoimetaja Merily Arjakas. Ajakirja Diplomaatia toimetuskolleegiumi kuuluvad Jaak Allik, Lauri Almann, Toomas Hendrik Ilves, Indrek Kannik, Siim Kallas, Andres Kasekamp, Riina Kionka, Jüri Luik, Tiit Matsulevitš, Marianne Mikko, Sven Mikser, Mihkel Mutt, Raul Mälk, Sven Sakkov, Harri Tiido. http://www.diplomaatia.ee/index.php?id=229 "Ajaleht Diplomaatia hakkab ilmuma kaks korda harvem" ERR, 7. veebruar 2020 Toimetus Ajakirja Diplomaatia koduleht. Vaadatud 31.12.2023. Erkki Bahovski koondati Diplomaatia peatoimetaja kohalt ERR Uudised, 11.12.2020. http://www.diplomaatia.ee/index.php?id=227 Ajakirja Diplomaatia koduleht
Kuwana

Kuwana on linn Jaapanis Mie prefektuuri põhjaosas. Asub Kiso jõe suudmes Ise lahe ääres. 6. detsembril 2004 liideti Kuwanaga Nagashima ja Tado linn. Kuwana oli Edo ajastul postijaam Tōkaidō ääres. Augustis toimuvad linnas Ishidori Matsuri pidustused. 三重県｜統計データライブラリ：人口・世帯の動き, vaadatud 2.11.2020. http://www.city.kuwana.lg.jp/
K.R.C. Genk

Mitte segi ajada Belgia jalgpalliklubiga KAA Gent Koninklijke Racing Club Genk on Belgia jalgpalliklubi, mis tegutseb Genkis. See mängib riigi kõrgliigas Jupiler Pro League. Genk on tulnud Belgia meistriks neli korda, viimati hooajal 2018–19. Lisaks on viis korda võidetud Belgia karikas ja kaks korda Belgia superkarikas. Genk on kolmel korral jõudnud UEFA Meistrite Liiga alagrupiturniirile. UEFA Euroopa Liigas on parimaks tulemuseks veerandfinaali jõudmine hooajal 2016–17. Genkil on ka naiskond, mis mängib Belgia naiste kõrgliigas. Seisuga 7. september 2023 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Belgia kõrgliiga: Võitja (4): 1998–99, 2001–02, 2010–11, 2018–19 Belgia esiliiga: Võitja (1): 1975–76 Belgia karikas: Võitja (5): 1997–98, 1999–00, 2008–09, 2012–13, 2020–21 Belgia superkarikas: Võitja (2): 2011, 2019 Ametlik koduleht
Indrek Kannik

Indrek Kannik (sündinud 25. novembril 1965 Tallinnas) on Eesti riigiametnik, ajakirjanik ja poliitik. Indrek Kannik lõpetas 1984. aastal Tallinna 43. Keskkooli ja 1990. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanikuna. Ta oli aastatel 1992–1999 Isamaa esindajana VII Riigikogu ja Parempoolsete esindajana VIII Riigikogu liige. 7. jaanuarist kuni 23. maini 1994 oli Kannik Mart Laari esimeses valitsuses kaitseminister. 1998–2007 kuulus ta Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda. Aastatel 2000–2001 juhtis ta Postimehe välistoimetust, 2001–2004 oli kaitseministeeriumi kantsler, seejärel nõunik. Aastatel 2006–2011 töötas ta presidendi julgeolekunõunikuna. Alates 23. novembrist 2020 on ta Rahvusvahelise Kaitseuuringute Keskuse (RKK) direktor. 2005 – Valgetähe III klassi teenetemärk Kes on kes? Eesti 2000, lk 59, ISBN 9985607899 Indrek Kannik will become the Counsellor to the President of the Republic on Security Issues Presidendi julgeolekunõunik Indrek Kannik lahkub ametist
PAE Olympiakós

Korvpallisektsiooni kohta vaata artiklit Olympiakos B. C. PAE Olympiakós (kreeka ΠΑΕ Ολυμπιακός) on Kreeka jalgpalliklubi, mis mängib riigi kõrgliigas. PAE Olympiakós on asutatud 10. märtsil 1925. See on kõige edukam Kreeka jalgpalliklubi, olles tulnud 46 korda Kreeka meistriks ning võitnud 28 Kreeka karikavõistlust ja neli Kreeka superkarikavõistlust. Aastatel 1997–2003 aga ka 2011–2017 tuli ta seitse korda järjest Kreeka meistriks, mis on Kreeka jalgpalli kõrgliiga rekord. Lisaks on klubi tulnud vähemalt viis korda järjest Kreeka meistriks kokku viiel korral: aastatel 1933–1938, 1954–1959, 1997–2003 ja 2005–2009. UEFA Meistrite Liiga parimaks tulemuseks on veerandfinaali jõudmine hooajal 1998–1999. Lisaks jõuti veerandfinaali UEFA karikavõitjate karikavõistluste hooajal 1992–1993. Aastal 1963 võideti Balkani karikas. Klubi kodustaadion Pireuses asuv Karaiskakis Stadium. Olympiakós on Kreeka kõige populaarsem jalgpalliklubi. Olympiakóse suurim rivaal on Panathinaikόs. Seisuga 31. jaanuar 2022 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Kreeka meistrivõistlused Võidud (47): 1930–31, 1932–33, 1933–34, 1935–36, 1936–37, 1937–38, 1946–47, 1947–48, 1950–51, 1953–54, 1954–55, 1955–56, 1956–57, 1957–58, 1958–59, 1965–66, 1966–67, 1972–73, 1973–74, 1974–75, 1979–80, 1980–81, 1981–82, 1982–83, 1986–87, 1996–97, 1997–98, 1998–99, 1999–00, 2000–01, 2001–02, 2002–03, 2004–05, 2005–06, 2006–07, 2007–08, 2008–09, 2010–11, 2011–12, 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016-17, 2019–20, 2019/20, 2020/21, 2021/22 Kreeka karikavõistlused Võidud (28): 1946–47, 1950–51, 1951–52, 1952–53, 1953–54, 1956–57, 1957–58, 1958–59, 1959–60, 1960–61, 1962–63, 1964–65, 1967–68, 1970–71, 1972–73, 1974–75, 1980–81, 1989–90, 1991–92, 1998–99, 2004–05, 2005–06, 2007–08, 2008–09, 2011–12, 2012–13, 2014–15, 2019–20 Kreeka superkarikavõistlused Võidud (4): 1980, 1987, 1992, 2007 "Team". olympiacos.org.
Tutškovi sild

Tutškovi sild (vene Тучков мост) on Peterburis üle Väike-Neeva viiv sild. Sild ühendab Petrogradi rajooni Vassili saarega. Praeguse Tutškovi silla eelkäija oli ehitatud puidust ning seda kutsuti Nikolski sillaks. See valmis 1758. aastal. Uus Tutškovi sild ehitati aastail 1962–1965. Tutškovi sild on avatava keskosaga. Peterburi sillad
APOEL FC

APOEL F.C. (kreeka Αθλητικός Ποδοσφαιρικός Όμιλος Ελλήνων Λευκωσίας – Athlitikos Podosfairikos Omilos Ellinon Lefkosias) on 1926. aastal Nikosias asutatud Küprose jalgpalliklubi, mis hooajal 2011–2012 mängis riigi kõrgliigas. APOEL osales UEFA Meistrite Liiga 2011–12 grupifaasis. APOELi loositi alagruppi koos klubidega FC Porto, Donetski Šahtar ja Peterburi Zenit. APOEL sai grupis esikoha ja kaotas vaid viimases kohtumises Ukraina meeskonnale. Turniiri kaheksandikfinaalis mängis APOEL Prantsusmaa klubiga Lyon. Küprose klubi kaotas esimese mängu 0:1, teisel aga tuli 1:0 võit normaalajal. Mäng läks lisaajale, aga seis jäi muutumata. Veerandfinaali pääseja selgus penaltiseerias, kus APOEL oli tugevam 4:3. APOELi väravavaht Dionisis Chiotis tõrjus Alexandre Lacazette'i ja Michel Bastose penalti. http://www.rsssf.com/tablesc/cyp09.html http://www.rsssf.com/tablesc/cyp2010.html http://www.rsssf.com/tablesc/cyp2011.html http://www.rsssf.com/tablesc/cyp2012.html http://www.rsssf.com/tablesc/cyp2013.html http://www.rsssf.com/tablesc/cyp2014.html http://www.rsssf.com/tablesc/cyp2015.html http://www.rsssf.com/tablesc/cyp2016.html http://www.rsssf.com/tablesc/cyp2017.html http://www.rsssf.com/tablesc/cyp2018.html http://www.rsssf.com/tablesc/cyp2019.html http://www.rsssf.com/tablesc/cyp2020.html http://www.rsssf.com/tablesc/cyp2021.html http://www.rsssf.com/tablesc/cyp2022.html http://www.rsssf.com/tablesc/cyp2023.html APOEL FC uefa.com foot.dk
WBS

WBS on lühend, mis tähendab: Williamsi sündroom Tööde hierarhiline struktuur
WS

WS on lühend, mis võib tähistada: World Sailing, Rahvusvaheline Purjespordi Föderatsioon Williamsi sündroom
Borissovi FK BATE

Borissovi BATE (ametlik nimi valgevene keeles ФК БАТЭ Барысаў) on Valgevene Barysaŭ linna jalgpalliklubi, mis mängib riigi kõrgliigas. Borisovi BATE on tulnud Valgevene meistriks 15 korda, millega on see riigi kõige edukam klubi. Aastatel 2006–2018 tuli klubi Valgevene meistriks 13 korda järjest. Borisovi BATE ainus Valgevene klubi, mis on jõudnud UEFA Meistrite Liiga alagrupiturniirile (esimest korda hooajal 2008–09). Lisaks on mitmel hooajal osaletud UEFA Euroopa Liiga alagrupiturniiril. Klubi kodustaadion on Borissovi Arena, mis avati 2014. aastal. Valgevene Premjer-liha: Võidud (15): 1999, 2002, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 Valgevene karikas: Võidud (4): 2006, 2010, 2015, 2020 Valgevene superkarikas: Võidud (7): 2010, 2011, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 Ametlik koduleht
Üleminekuepiteel

Üleminekuepiteel ehk transitoorne epiteel (ladina keeles epithelium transitionale) on pinnaepiteel, mida esineb kusepõies ja kusejuhades ning mida iseloomustab võime muuta oma paksust ja rakkude kuju sõltuvalt elundi kontraktsiooniastmest. Kusepõie ristlõige Kusejuha ristlõige
Oxelösund

Oxelösund on tiheasustusega paikkond Rootsis Södermanlandi läänis, Oxelösundi valla keskus. Aastal 2005 elas linnas 10 843 inimest. 2010. aasta lõpus oli linnas 10 870 elanikku. Oxelösundi sadamakohta on kasutatud vähemalt 500 aastat. Linnal on raudteeühendus Rootsi ajaloolise rauamaagipiirkonna Bergslageniga. Suurema osa sadama käibest moodustavad metallitööstuse ja naftatooted. Linnas tegutseb muu hulgas metallitööstuse ettevõtteid. Suurim tööandja on SSAB tehas. Oxelösund kuulub linnade ühendusse Douzelage. Statistical localities 2020 Statistical localities 2020
Tsement (luukude)

Tsement (ladina cementum) on hambajuurt kattev kergelt kollakas luukude, mida toodavad tsementoblastid. Tsement on avaskulaarne ehk ei sisalda veresooni.