laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Märt Luige

Märt Luige (20. november 1961 – 10. detsember 1991) oli eesti ajakirjanik ja luuletaja. Ta lõpetas Tallinna 16. Keskkooli 1980. aastal ja Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal 1986. aastal. Töötas aastatel 1986–1987 ajakirja Noorus toimetuses ja 1987–1988 ajalehe Maaleht korrespondendina. 1989. aastast oli ta väikefirma Forest direktor ja väljaande Eesti Mets peatoimetaja, aastatel 1990–1991 töötas Perekonnalehe toimetuses. Oli Eesti Kristlik-Demokraatliku Erakonna liige. Hukkus Tallinnas lõpuni välja selgitamata asjaoludel. "Tulesammal". Tallinn, 1984 "Piksekivi". Tallinn, 1988 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. aprill 2019. Vaadatud 17. aprillil 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn, 1995, lk. 306
Erich Auerbach

Erich Auerbach (11. september 1892 Berliin – 13. oktoober 1957 Wallingford, Connecticut) oli Saksa filoloog, võrdlev kirjandusteadlane ja kirjanduskriitik. Oma juudi päritolu tõttu oli ta aastal 1935, pärast vallandamist Marburgi ülikooli romaani filoloogia professori kohalt, sunnitud Saksamaalt lahkuma, algul Türgisse ja aastal 1947 USAsse. Tema peamine teos "Mimesis. Tegelikkuse kujutamine õhtumaises kirjanduses" (saksa keeles Mimesis. Dargestellte Wirklichkeit in der abendländischen Literatur, 1946, eesti keeles 2012) käsitleb 20 peatükis esseistlikus vormis realismi ajalugu alates Homerosest kuni 20. sajandi kirjanikeni. Paljudesse keeltesse tõlgitud teos on kujunenud kirjandusteaduse üldtunnustatud klassikaks. "Odysseuse haavaarm" (raamatu "Mimesis" 1. peatükk). Tõlkinud ja saatesõna: Kalle Kasemaa – Akadeemia 2004, nr 7, lk 1497–1520; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis "Mimesis. Tegelikkuse kujutamine õhtumaises kirjanduses". Tõlkinud Kalle Kasemaa. Järelsõna "Erich Auerbachi monument filoloogiale": Märt Väljataga. Sari Avatud Eesti Raamat, Ilmamaa, Tartu 2012, 720 lk; ISBN 9789985772874 Akadeemia 2004/7, lk 1520 Rein Veidemann, "Vaimuvalgust mitmest allikast" (3 raamatu koondarvustus: Erich Auerbach, "Mimesis"; Boriss Uspenski, "Vene kultuuri jõujooni"; Jakob von Uexküll, "Omailmad") – Postimees: AK: arvamus, kultuur 16. veebruar 2013, lk 8–9 Aivar Kull, "Kirjandushuviline leiab valiku maiuspalu" (raamatu "Mimesis" arvustus) – Tartu Postimees 26. veebruar 2013, lk 5 (online-versioon 27. veebruar) Jaak Tomberg, "Auerbachi anatoomia ja autonoomia. Kirjandus kui tegelikkuse kujutamise figuraalne (aja)lugu – Sirp 19. aprill 2013, lk 4–5
Eesti Ehitusettevõtjate Liit

Eesti Ehitusettevõtjate Liit (lühend: EEEL) on aastal 1991 asutatud mittetulundusühing, mis ühendab ehitusettevõtjaid. Põhikirja järgi on EEELi eesmärk "kooskõlastada ja koordineerida oma liikmete tegevust ehitustegevuse majandus-poliitilistes küsimustes ja suhetes töövõtjate ning nende organisatsioonidega". EEEL on Euroopa ehitusfirmasid ühendava katusorganisatsiooni European Construction Industry Federation (FIEC) liige. Alates 2017. aastast on EEELi esimees eesti ehitaja Kaupo Kolsar. https://web.archive.org/web/20130323001447/http://www.eeel.ee/index.php?page=72& (vaadatud 01.03.2013) EE 12. köide, 2003: 49. https://web.archive.org/web/20081227132232/http://www.eeel.ee/index.php?page=102& (vaadatud 01.03.2013) Tarmo Vahter (19. juuli 2017). "Suur kelmus Anders Tsahkna hooldushaiglas: kes on ärimeestest kahtlusalused?". Eesti Ekspress. Ekspress Meedia AS. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. juuli 2017. EEELi koduleht (vaadatud 01.03.2013)
Eesti Ehitusinseneride Liit

Eesti Ehitusinseneride Liit (lühend EEL) on aastal 1991 Tallinnas asutatud ühendus, mis koondab enda alla ehitusinsenere ja asjasse puutuvaid ühendusi. 2012. aastal oli EELis 415 individuaalliiget. Põhikirja järgi on EELi eesmärgid järgmised: "ehitusvaldkonna toetamine ja arendamine"; "olla ühendavaks lüliks ehitusvaldkonnas tegutsevate kõrgharidusega ehitusinseneride vahel"; "olla ühendavaks organisatsiooniks EEL-i liikmete ja ehitusvaldkonnas tegutsevate muude erialaliitude vahel"; "liikmete ühiste huvide esindamine ja kaitsmine"; "osavõtt ehitusvaldkonna tehnika-, teadus- ja hariduspoliitika kujundamisest"; "ehitusinseneride kutseoskuste tõstmine"; "kaasaaitamine ehitusvaldkonnas tegutsevate vastutavate spetsialistide erialase pädevuse tagamisele ja tunnustamisele". http://www.ehitusinsener.ee/ (vaadatud 02.03.2013) EE 12. köide, 2003: 49. https://web.archive.org/web/20130824030228/http://www.ehitusinsener.ee/pohikiri (vaadatud 02.03.2013) EELi koduleht (vaadatud 02.03.2013)
Eesti Süsteemiinseneride Selts

Eesti Süsteemiinseneride Selts (lühend ESIS) on aastal 1993 asutatud kutseühing, mis ühendab süsteemitehnika, arvutitehnika ja automaatika valdkonnas tegutsevaid insenere, teadus-haridustöötajaid, üliõpilasi ning juriidilisi isikuid. Aastani 1998 kandis ESIS nime Eesti Automaatikute Selts. ESISe kodulehe järgi on nende põhieesmärgid järgmised: "Edendada süsteemitehnika, arvutitehnika ja automaatika valdkonda ning aidata kaasa informatsiooni ja ideede levitamisele"; "eltsi liikmete inseneri kutseoskuste täiustamisele kaasaaitamine ja nende kutsealaste huvide esindamine ning kaitsmine"; "inseneri kutse, ka Eesti Volitatud Inseneri kutse laialdase väärtustamise ja kõrge erialase eetika tagamine"; "Eesti Volitatud Inseneri kutsete omistamine". Eesti Inseneride Liit http://www.esis.org.ee/index.php?option=com_content&task=blogcategory&id=13&Itemid=26 (vaadatud 02.03.2013) EE 12. köide, 2003: 100. ESISe koduleht (vaadatud 02.03.2013)
Klimovsk

Klimovsk (vene Климовск) oli rajooni õigustega linn (oblastilise alluvusega linn) Venemaal Moskva oblastis 21 km kaugusel Moskva ringteest, umbes 1–1,5 km Podolskist lõunas. Linnaõigused sai Klimovsk 1940. aastal. 1. juunil 2015 liideti linn Podolskiga. Linna läbib Moskva–Kurski raudtee. Klimovski pindala oli 17,27 km². 2011. aasta seisuga elas seal 56 160 inimest. Novotšeboksarsk, Venemaa Ihtiman, Bulgaaria
Eesti Inseneride Liit

Mitte segi ajada Eesti Inseneride Ühinguga (tegutses 1921–1940) Eesti Inseneride Liit (lühend EIL) on aastal 1988 Tallinnas asutatud liit, mis ühendab teiste seas Eesti inseneride erialaorganisatsioone ja insenerikoolitajaid. Põhikirja järgi on EALi eesmärgid näiteks: "liikmete ja toetajaliikmete ühisesindamine Eesti tehnika-, teadus- ja hariduspoliitika edendamisel ja kujundamisel"; "teadus- ja arendustegevuse sidumine ettevõtlusega ühtseks terviklikuks innovatsiooniprotsessiks"; "tehnikakultuuri ja -hariduse väärtustamine"; "ühiskonna teavitamine tehnikaprobleemidest, innovaatikast ning nende sotsiaalse tähtsuse mõistmise süvendamine"; "Eesti insenerkonna esindamine Eesti seadusandlikes ja täitevvõimu organites"; "Eesti insenerkonna esindamine nii Eesti kui ka rahvusvahelistes organisatsioonides"; "Eesti tehnikaajaloo uurimisele ja tehnikapärandi säilitamisele kaasaaitamine". Aastast 1995 (teistel andmetel 1996) on EIL Euroopa Rahvuslike Inseneriühenduste Föderatsiooni (FEANI) liige. Eesti Süsteemiinseneride Selts http://www.insener.ee/index.php?option=com_content&task=view&id=15&Itemid=28 (vaadatud 02.03.2013) EE 12. köide, 2003: 55–56. http://www.insener.ee/index.php?option=com_content&task=view&id=26&Itemid=42 (vaadatud 02.03.2013) EILi koduleht (vaadatud 02.03.2013)
Daniili klooster

Daniili klooster (ka Püha Daniili klooster; vene Данилов монастырь, Даниловский монастырь või Свято-Данилов монастырь) on õigeusu mungaklooster Moskvas Moskva jõe paremal kaldal. Kloostri rajas 13. sajandi lõpul suurvürst Aleksander Nevski noorem poeg, Moskva vürst Daniil Aleksandrovitš. Kloostri sulgesid Nõukogude võimud ametlikult 1918. aastal, kuni 1930. aastani jätkas see aga mitteametlikult tegevust. See tagastati Vene Õigeusu Kirikule 1983. aastal. Daniili klooster on stavropigiaalne klooster ehk tegutseb Moskva ja kogu Venemaa patriarhi otsealluvuses. http://www.msdm.ru/
Eesti Inseneride Ühing

Mitte segi ajada Eesti Inseneride Liiduga (tegutseb aastast 1988) Eesti Inseneride Ühing (lühend EIÜ) oli aastatel 1921–1940 Tallinnas tegutsenud ühendus, kuhu kuulus diplomiga insenere. Aastast 1930 üllitas ühing koos Eesti Arhitektide Ühingu, Eesti Keemikute Seltsi ja Insenerikojaga ajakirja Tehnika Ajakiri. EE 12. köide, 2003: 56.
Nadija Olizarenko

Nadija Olizarenko (neiupõlvenimega Mušta) (vene Надежда Олизаренко; 28. november 1953 Brjansk – 17. veebruar 2017 Odessa) oli Ukraina kergejõustiklane, jooksja. 1980. aasta olümpiavõitja. Võistlustel esindas ta Nõukogude Liitu. Pärast abiellumist 1978. aastal Ukraina takistusjooksja Sergi Olizarenkoga jäi ta elama Odessasse ning hakkas riigisisestel võistlustel esindama Ukraina NSV-d. 1980 – olümpiavõitja 800 m jooksus (1.53,43) ja pronksmedal 1500 m jooksus (3.59,6) 1978 – hõbemedal 800 m jooksus (1.55,82) ja 4×400 m teatejooksus (3.22,53) 1986 – Euroopa meister 800 m jooksus (1.57,15) Ta püstitas kaks maailmarekordit: "Легендарная бегунья Надежда Олизаренко отметила 60-летний юбилей" (vene). 29.11.2013. Originaali arhiivikoopia seisuga 27.04.2014. Vaadatud 27.04.2014. http://www.peoples.ru/sport/atlete/olizarenko/
Vaharu raudteepeatus

Vaharu raudteepeatus (20. sajandi alguse verstakaartidel Дв. Вахару) ehk Jaakna raudteepeatus oli raudteepeatus Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Jaakna küla lähedal. Läbi Vaharu kulges kuni 2004. aastani Keila–Haapsalu raudtee. Vaharu raudteepeatusele eelnes Keila poolt tulles Risti ja järgnes Palivere raudteejaam. Raudteepeatuses asus üks madal perroon. Eestimaablogi: Haapsalu raudtee: Risti-Palivere, veebiviide FOTO: Jaakna peatus ja reisirong aastal 1986; Baltic Trains Picture Gallery
Metsa raudteepeatus

Metsa raudteepeatus oli raudteepeatus Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Piirsalu küla lähedal. Läbi Metsa kulges kuni 2004. aastani Keila–Haapsalu raudtee. Metsa raudteepeatusele eelnes Keila poolt tulles Ellamaa raudteepeatus ja järgnes Risti raudteejaam. Raudteepeatuses asus üks madal perroon.
Voorusevöö

Voorusevöö on vöö, mille eesmärgiks on takistada kandjal (peamiselt naisel) seksuaalvahekorda astumast või enda masturbeerimist. Ajalooline voorusevöö on enamasti tehtud metallist ja avatav võtmega. Ajaloos on voorusevöö kasutamine olnud populaarne sõjameeste naiste juures, kelle mehed pidid kaua kodust eemal viibima (näit. rüütlid). Pikaaegne kasutamine võis põhjustada piina ja haigusi. Seetõttu võib seda ka piinariistaks liigitada. Tänapäeval kasutatakse voorusevööd enamasti seksuaalmängudes (BDSM), kui partner tahab teise seksuaalelu enda kontrolli all hoida. Massimo Polidoro: "Myth of the Chastity Belts" Skeptical Inquirer: 35:5: September/October 2011: 27-28
Leonardo De Lorenzo

Leonardo De Lorenzo (29. august 1875 Viggiano – 29. juuli 1962 Santa Barbara) oli itaalia flötist. De Lorenzo alustas flöödiõpinguid Napoli muusikakoolis. Hiljem sai temast üks Itaalia tunnustatumaid flötiste. Aastal 1909 emigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse. Solistina esines ta koos mitme nimeka kollektiiviga, sealhulgas New Yorgi sümfooniaorkestri, Minneapolise sümfooniaorkestri, Los Angelese filharmoonikute ja Rochesteri filharmoonilise orkestriga. Aastatel 1923–1935 oli ta Eastmani muusikakoolis flöödiõpetaja. Appassionato, flöödile, op. 5 Giovialità, flöödile ja klaverile, op. 15 Saltarello, flöödile, op. 27 Carnevale di Venezia, flöödile Nove grandi studi I tre virtuosi, 3 flöödid, op. 31 I seguaci di Pan, 4 flöödid, op. 32 Non plus ultra, flöödile, op. 34 Pizzica-Pizzica, flöödile, op. 37 Suite mitologica, flöödile, op. 38 Idillio, flöödile ja klaverile, op. 67 Improvviso, flöödile ja klaverile, op. 72 Sinfonietta (Divertimento Flautistico), 5 flöödid, op. 75 Trio Eccentrico, flööt, klarnet ja fagott, op. 76 Trio Romantico, flööt, oboe ja klarnet, op. 78 I quattro virtuosi (Divertimento fantastico), flööt, oboe, klarnet ja fagott, op. 80 Capriccio, 4 flöödid, op. 82 Biograafia (itaalia, briti) Rahvusvaheline muusika konkurss "Leonardo De Lorenzo"
Elver Loho

Elver Loho (sündinud 27. veebruaril 1986) on eesti kodanikuühiskonna ja internetivabaduse aktivist. Loho on MTÜ Eesti Skeptik asutajaliige ning Eesti Interneti Kogukonna endine esimees, praegune aseesimees. Ta on esinenud Eesti ajakirjanduses kodanikuühiskonna arengut ning internetivabadust puudutavatel teemadel. "Eesti Interneti SA — kuidas riik erastas hea äri ilma konkursita" Delfi, 21. juuni 2011 "Millise statistika põhjal väidab Lauristin olukorra olevat revolutsioonieelse?" Postimees, 27.09.2012 "Kuidas mõjutada poliitikat" Äripäev, 21.12.2012 "Demokraatliku kontrollita Euroopa Komisjon toodab praaki" Postimees, 28.11.2012 "MTÜ suudab parteist paremini oma huve kaitsta" Postimees, 21.05.2012 "Mõtteid kodanikuühiskonna võimalikkusest" Postimees, 22.11.2012 "Idee: erakonnaks saab 200 liikmega" Postimees, 23.01.2013 "Kes ja kuidas sinu järel nuhib." Postimees, 01.04.2013. (vaadatud 01.04.2013) "Minu arvutimaailm: Elver Loho" Arvutimaailm 7-8/2011 Kaarel Kressa "Loho ja Tuisk — rohujuuretasandil netivabaduse eest" EPL, 18. veebruar 2012 Aleksander Krjukov "Loho: dialoog võimukandjatega ACTA üle on nüüd avatud" ERR, 20.02.2012 "Loho: Anonymous’i silti kasutanud alaealist ei tuleks karistada, küll aga küberründajaid" Postimees, 04.11.2012 Elver Loho ja "Pealtnägija" saatejuhi Mihkel Kärmase kirjavahetus. ERR, 23.10.2015
Pekka Kuvaja

Armas Petter Kuvaja (15. juuni 1921 Heinävesi – 21. november 2003 Tampere) oli Soome murdmaasuusataja. Taliolümpia 50 km sõidus sai ta 1948. aastal seitsmenda ja 1952. aastal üheksanda koha. 1954. aastal sai temast esimene välismaalane, kes on Vasaloppeti suusamaratoni võitnud.
Eduard Berendts

Eduard Berendts (21. detsember 1860 Peterburi – 4. august 1930 Tallinn), jurist ja ökonomist, Venemaa Keisririigi senaator. Eduard Berendts maeti 7. augustil 1930 Kopli kalmistule. Prof. dr. Eduard Berendts (Nekroloog), Postimees 07.08.1930 lk. 1 Saaga TLA.236.1.32g:16 Edvard Berendts Helsingin yliopisto (soome)
Eesti Projekt

AS Eesti Projekt oli aastatel 1944–2006 tegutsenud (riiklik) projekteerimisinstituut. Aastal 2006 ühinesid AS Eesti Projekt, AS ETP Grupp ja AS Sweco Eesti, moodustades ASi Sweco Projekt. Ettevõtte Eesti NSV ajalugu ulatub aastasse 1944, kui Moskvas asutati Ehituse Projekteerimise Instituut, mis aastal 1944 toodi Tallinna. 1948–1949 kandis nime Riiklik Ehituse Projekteerimise Instituut 1949–1951 kandis nime Vabariiklik Projekteerimise Trust "Estonprojekt". 1951–1955 kandis nime Vabariiklik Projekteerimise Instituut "Estonprojekt" 1955–1957 kandis nime Riiklik Projekteerimise Instituut "Estongiprogorstroi" 1957–1961 kandis nime Riiklik Projekteerimise Instituut "Estonprojekt" 1961–1991 kandis nime Riiklik Projekteerimise Instituut "Eesti Projekt". Aastal 1991 sai ettevõttest riiklik aktsiaselts (RAS Eesti Projekt), hiljem sai nimeks AS Eesti Projekt. Aastal 2006 ühines koos teiste ettevõtetega ja moodustati AS Sweco Projekt. Aastatel 1961–1989 oli ettevõtte peaarhitekt Mart Port. Ettevõte on projekteerinud väga palju Eesti tähtsaid ühiskondlikke ehitisi, samuti alevite ja linnade generaalplaane, tehnorajatisi jt. Konkreetsemalt: nt Tallinna laululava, hotellid Viru ja Olümpia, Ugala teatrihoone. Eesti Ehitusmälestised (ettevõte) Eesti Maaehitusprojekt Eesti Tööstusprojekt EKE Projekt ETK Projekt Kommunaalprojekt EE 12. köide, 2003: 83. https://web.archive.org/web/20190402152856/http://www.eesti-ehitusturg.ee/index.php?leht=8&rn=11304200 (vaadatud 02.03.2013) Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn, 1996. Lk 619
Steve Ovett

Stephen Michael James Ovett (sündinud 9. oktoobril 1955 Brightonis) on Suurbritannia kergejõustiklane (jooksja, kelle põhidistantsid 800 m, 1500 ja 5000 m). Olümpiavõitja (1980) ja mitme maailmarekordi omanik, 1980 olümpiavõitja 800 m jooksus (1.45,4) ja pronksmedal 1500 m jooksus (3.39,0) 1984 hõbemedal 1500 m jooksus (3.33,40) 1978 Euroopa meister 1500 m jooksus (3.35,6) 1986 kuldmedal 5000 m jooksus (13.24,11)
Paenasti mõis

Paenasti mõis (saksa keeles Pajusby) oli rüütlimõis Viljandimaal Kolga-Jaani kihelkonnas Paenasti küla lähedal. Paenasti mõisa peahoone oli historitsistlik uusrenessanslike kaarakendega, kuid uusgootipäraste sakmeliste räästakarniisidega, mis sarnanesid Alu mõisahoone karniisidega. Mõisahoone kahekorruseline keskosa oli lamekatuse, pilkupüüdva frontooni ja kvadreeringutega nurkadega. Hoone oli 1920. aastateks hävinud ja varemete telliseid kasutati arvatavasti ehitusmaterjaliks. Säilinud on mitme maakivist hoone varemed. Valdo Praust: Viljandimaa mõisad, 09.12.2009
Vladimir Smetanin

Vladimir "Voldemar" Smetanin (2. oktoober 1888 Tallinn – 23. september 1945 Karagandõ vangilaager) oli eesti statistik ja õigusteadlane. Vladimir Smetanin lõpetas 1909. aastal Nikolai Gümnaasiumi Tallinnas, 1909. aastal astus Peterburi ülikooli õigusteaduskonda, mille lõpetas 1913. aastal, sooritades riigieksamid Kaasani ülikoolis samal aastal. Tallinna linna teenistusse asus 1. (14.) septembril 1913. aastal praktikandina Tallinna linnavalitsuse kantseleisse, olles siis lühikest aega linnasekretäri abi, kuni 1. detsembril 1915 linna statistika büroo juhatajaks määrati. Ta oli Tallinna Linna Statistikabüroo ja Tallinna Perekonnaseisuameti juhataja, riigi statistika nõukogu liige, Eesti Linnade Liidu büroo juhataja, Balti riikide linnade liitude vahelise komitee liige, ning ajakirja Linnad ja Alevid toimetaja, ajakirja Eesti Linnad vastutav toimetaja, aedlinna ehitusühingu Uus Tare juhatuse esimees ja Tallinna Meestelaulu Seltsi liige. 1935. aastast oli ta Eesti-Leedu Ühingu peasekretär. Leedu riik on ta teeneid hinnanud Gediminase 3. (1937) ja 4. klassi ordeniga. 24. veebruaril 1938 anti talle Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk, seeria 569. Tema abikaasa Valesca Smetanina (sündinud Eichfuss) onu oli kindralmajor-meedik dr Martin Jervan. Eesti avalikud tegelased. Tartu, 1932. Lk 311[alaline kõdulink] W. Smetanin linna statistika bürood 10 aastat juhtinud, Waba Maa, 1 dets. 1925 lk 9 W. Smetanin 15 aastat linnateenistuses, Waba Maa, 15 sept. 1928 lk 10 V. Smetanin 25 a. Tallinna linna teenistuses, Uus Eesti, nr 252, 14 september 1938 lk 6 W. Smetanini juubel, Postimees, 14.09.1933, nr 215, lk 3. Foto 1937. aastast: Leedu Vabariigi 19. aastapäeva pühitsemine Tallinnas. Kaunase Leedu-Eesti sõprusühingu esindajate saabumine Tallinna. Vasakult esireas sõprusühingu sekretär Andrulyte, Leedu saadik Bronius Dailidė, ühingu esimees riiginõunik Vileišis, abiesimees notar Brosaitis. Tagapool (vasakult) Tallinna abilinnapea ja Eesti-Leedu ühingu esimees Anton Uesson, Leedu saatkonna atašee V. Ceceta, Eesti-Leedu ühingu peasekretär V. Smetanin, juhatuse liige K. Tammiste. Vladimir Smetanin 50-aastane. Wäsimatu lehemehe aupäew. Esmaspäev: piltidega nädalleht, nr 40, 1 oktoober 1938, lk 3 Teenetemärkide kavalerid: Vladimir Smetanin
Ehituse Teadusliku Uurimise Instituut

"ETUI" suunab siia. Teise instituutdi kohta vaata artiklit Eesti Tuleviku-uuringute Instituut. Ehituse Teadusliku Uurimise Instituut (lühend ETUI või Ehituse TUI) oli aastatel 1946–2000 tegutsenud asutus. ETUI asutati 1946, kuid tööle hakkas 1947. aastal Tallinnas nimega Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ehituse ja Arhitektuuri Instituut. Aastal 1952 nimetati see ümber Ehituse ja Ehitusmaterjalide Instituudiks. Aastatel 1963–1988 oli ETUI Eesti NSV Ministrite Nõukogu alluvuses; seejärel 1988–2000 allus Eesti Ehitusministeeriumilening tegutses kuni 1991. aastani Tallinnas Suur-Karja tänav 19 hoones. ETUI peamised töösuunad olid põlevkivituhkbetoonidest ehitusdetailide tehnoloogia, püsivus ja kasutamistingimused, sisepingete ja deformatsioonide määramine betoon- ja raudbetoonkonstruktsioonides, vabariigi asulastiku rekonstrueerimine ning matemaatiliste meetodite rakendamine ehitustegevuse juhtimises. 1969. aastal oli instituudis 152 töötajat, neist 52 teadustöötajat. Pärast ETUI tegevuse lõpetamist 2000. aastal asutas osa töötajaid osaühingu ETUI BetonTEST. EE 12. köide, 2003: 111 Tallinnas Suur-Karja 19 (Otsa 1) hoone andmise kohta Justiitsministeeriumi bilanssi, Eesti Vabariigi Valitsuse korraldus, 31.oktoobrist 1991.a. nr.398-k ENE 2. köide. E–Her (1970) lk 178
Eesti Ehitusmälestised

Eesti Ehitusmälestised oli aastatel 1950–1992 Tallinnas Lai tänav 31 ja Tartus, tegutsenud instituut, kus uuriti ja taastati ehitismälestisi. Instituut jõudis kanda mitut nime ja sellest on välja kasvanud mitu ettevõtet: 1950–1968, ENSV Ministrite Nõukogu Arhitektuuri Valitsuse arhitektuuri mälestusmärkide kaitse osakonna Teaduslik Restaureerimise Töökoda (TRT) 1968–1978, Vabariiklik Restaureerimisvalitsus (VRV) 1978–1988 Kultuurimälestiste Riiklik Projekteerimise Instituut (KRPI) 1978 moodustati Tartus instituudi filiaal 1988–1992 Riiklik Uurimis- ja Projekteerimisinstituut (RUPI) Eesti Ehitusmälestised 1990 asutati Pärnu töögrupist AS ARCUS 1991 asutati Tartu filiaalist AS ARC-Projekt 1992–1994 RAS Eesti Ehitusmälestised 1994–1995 RAS Eesti Restauraator 1996–2001 AS Restauraatorprojekt Aastast 2002[küsitav] OÜ Restauraatorprojekt Muuseumide ja Kultuurimälestiste Kaitse Inspektsioon (loodud 1963) Muuseumide ja Kultuurimälestiste Teaduslik-Metoodiline Nõukogu (loodud 1976) EE 12. köide. Tallinn 2003. Lk 49 Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996. Lk 619 Jan Persidsky, ÜLEVAADE MUINSUSKAITSE- JA RESTAUREERIMISALASEST TEGEVUSEST EESTIS AASTATEL 1975-1985 Tallinna linna näitel, Tallinn 2008
Püha Martin

Püha Martin (ka Martin Tours'ist, ladina keeles Martinus, Sanctus Martinus Turonensis; u 316 Savaria – 11. november 397 Candes) oli munk ja Toursi kolmas piiskop. Ta on kuulutatud pühakuks, tema mälestuspäev on 11. november (eesti rahvakalendri mardipäev on nihkunud päev varasemaks). Martin rajas Liguges esimese kloostri – Gallia kloostri. Martin on nii kerjuste kui Prantsuse kuningate kaitsepühak. Eestis on Martinile pühitsetud Käina kirik, Martna kirik, Türi kirik, Valjala kirik, Vändra kirik ja Rannu kirik. Martin oli Rooma kaardiväes nekrut, kui ühel ööl nägi külmetavat kerjust. Ta rebis pooleks oma mantli ja andis teise poole kerjusele. Järgneval ööl nägi ta unes Jeesus Kristust, kellel oli ümber see pool mantlit, mille ta oli ära andnud. Martinist sai kristlane, ta keeldus sõdimast ja pandi vangi, kuid lõpuks lasti vabaks. Martin (eesnimi) Mart Mardipäev
OÜ Restauraatorprojekt

OÜ Restauraatorprojekt on aastal 1994 asutatud arhitektuuriettevõte. Ettevõttele panid 1994. aastal aluse osa Riikliku Uurimis- ja Projekteerimisinstituudi "Eesti Ehitusmälestised" töötajaist. Algul oli see riigiettevõte – RAS Eesti Restauraator, hiljem (1996–2001) oli AS Restauraatorprojekt ja seejärel OÜ Restauraatorprojekt. EE 12. köide, 2003: 49.
OÜ ETUI BetonTEST

OÜ ETUI BetonTEST oli aastal 2000 asutatud osaühing. Ettevõtte lõid Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi (ETUI) osa töötajaid. Ettevõtte tegevusvaldkond oli lai: tehti mitmesuguseid ekspertiise (nt ehitise tehnilise seisukorra ja rajatiste kohta), väliuuringuid nt arhitektuurimälestiste juures, eksperimentaaluuringuid nt kivi- ja betoontarindite kandevõime kohta. EE 12. köide, 2003: 111.