laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Dollarti laht

Dollart (saksa) või Dollard (hollandi) on laht Waddenzees Põhja-Hollandi ja Saksamaa vahel, Ems jõe estuaari lääneküljel. Enamus sellest jääb mõõna ajal kuivale. Palju veelinde toitub siin. Dollarti lahe tekitas 1277. aastal katastroofiline tormilaine, mis hõlmas Reiderlandi piirkonna ja suuri osi Oldambti piirkonnast. Üleujutus uputas 43 kihelkonda ja põhjustas arvatavasti 80 000 inimese surma. Veel üks tormilaine 1509. aastal laiendas veelgi Dollarti lahte, ujutades üle rohkem kui 30 küla, ja 1520. aastal oli Dollart suurima ulatusega. 16.–20. sajandini võideti 2/3 uppunud alast tagasi. Tänapäeval on kindlustamata kaldad kuulutatud maailma looduspärandiks, kuna need on igat liiki lindude ja teiste veeliste liikide paradiis. Holland ja Saksamaa ei nõustu piiri täpse kulgemisega läbi lahe, kuid nad on kokku leppinud mittenõustumisega, sõlmides 1960. aastal lepingu, pannes välja vastastikused kohustused. 2011. aasta paiku muutus territoriaalvaidlus oluliseks seoses Borkum Riffgati meretuulepargi plaanidega. Küsimus territoriaalmere kasutamisest ja haldamisest 3 ja 12 meremiili vahel (kus tuulepark asub) lepiti 2014. aastal kokku uue lepinguga, milles määratleti "joon", kuigi piirivaidlus ise jäi lahendamata.
Anatom

Anatom (ka Aneityum) on saar Melaneesias Vanuatu saarestikus. Saare pindala 159,2 ruutkilomeetrit. Saar on mägine, ulatudes kuni 852 meetri kõrgusele merepinnast. Anatom kuulub Vanuatule. Saarel on kaks küla, lõunarannikul keskus Anelcauhat ja põhjas Anawamet.
Man-aungi väin

Man-aungi väin ehk Cheduba väin on väin Myanmari lääneranniku lähedal. Ta eraldab Man-aungi saart Yanbyè saarest. Mõlemad saared kuuluvad Myanmarile.
Pelkosenniemi vald

Pelkosenniemi on vald Soomes Lapi maakonnas. Pelkosenniemi naabervallad on Kemijärvi linn, Rovaniemi linn, Salla, Savukoski ja Sodankylä. Vallas räägitakse soome keelt. Aapajärvi, Arvospuoli, Kairala, Kiemunkivaara, Luiro, Pelkosenniemi, Pyhäjärvi, Saunavaara, Suvanto. Area of Finland's municipalities 2023-01-01 Population growth biggest in nearly 70 years Pelkosenniemi valla koduleht
Panay

Panay on saar Filipiinide keskosas Visayani saarestikus. Panayst edelasse jääb Sulu meri, põhja Sibuyani meri ja itta Visayani meri. Saar kuulub Lääne-Visayase piirkonda ning jaguneb Aklani provintsi, Antique provintsi, Capizi provintsi ja Iloilo provintsi vahel. Lääne-Visayase piirkonda kuuluvad ka paljud Panay lähissaared: loodesse jäävad Semirara ja Caluya ning kagusse jääv Guimaras ja selle taga olev Negros, millest Lääne-Visayasi kuulub küll ainult Panay-poolne osa. Panayst kirdesse jääv Masbate kuulub Bicoli piirkonda. Teised lähisaared, põhja jäävad Sibuyan, Romblon ja Tablas, loodesse jäävad Mindoro ja Ilin, läände jäävad Cuyo saared ja selle taga olev Palawan ning edelasse jäävad Cagayani saared kuuluvad MIMAROPA piirkonda. Panay saar on kolmnurkse kujuga. Kolm peamist neeme osutavad edelasse, loodesse ja kirdesse. Suuri lahtesid saarel ei ole. Panay laht ei ole õige laht, vaid Panay, Negrose ja Guimarase saare vahele jääv Sulu mere osa. Saare pindala on 11 515 km²[viide?] või 12 011 km²[viide?] või 12 297,1 km² [viide?]. Panay lääneosa on mägine, idaosa tasane. Läänerannikul asub saare kõrgeim mägi, 2090 m kõrgune Madja-as. Saarel on palju jõgesid, sealhulgas Akean, Banica, Iloilo ja Panay. Jõed on lühikesed. Panayl oli 2007. aasta rahvaloenduse järgi 3 973 877 elanikku. Rahvastiku tihedus on 330,85 km² (2007). Saarel elavate rahvuste seas on aitad ning visaialased[viide?] (inakeanonid), kapisnonid[viide?], kalujanonid[viide?], hiligainonid ja kinaraiad). Panay suurimad linnad on rohkem kui 100 tuhande elanikuga Iloilo kagurannikul ja Roxas põhjarannikul. Rohkem kui 10 tuhat elanikku on veel põhjarannikul olevas Kalibos, loodetipus olevas Manoc-Manocis ja edelarannikul olevas San Jose de Buenavistas. Panayl ei ole raudteed. Linnu ühendavad omavahel maanteed. Kuna suurimad asulad on rannikul, siis kulgevad ka suurimad maanteed saare rannikul. Panay pärismaalased on aitad. Malailased saabusid saarele 12. sajandil. Eurooplaste jaoks avastas saare bask Miguel López de Legazpi 1569. Suur maailma atlas, lk. 93-94
Tali-Ihantala lahing

Tali-Ihantala lahing toimus Soomes Teise maailmasõja ja Jätkusõja käigus 25. juunist kuni 9. juulini 1944. aastal. Lahing toimus peamiselt Soome ja Nõukogude Liidu vägede vahelt, kuid soomlasi toetasid ka sakslased. Ühtlasi oli see lahing ka Põhjamaade üks suurimaid, mille soomlased võitsid. Soome Soome IV korpus 3. brigaad "Sinibrigaad" Soome 3. diviis Soome 4. diviis Soome 18. diviis Soome 11. diviis (alates 27. juunist) Soome 6. diviis Soome Soomusdiviis LeR 3 (Kolonelleitnant E. Magnussoni juhtimisel) (33 Messerschmitt Bf 109, 18 Brewster Buffalo 239 hävitajat ja 1 Fokker C.X) LeR 4 (Kolonel O. Sarko juhtimisel) (33 Bristol Blenheim, 12 Junkers Ju 88, 8 Dornier Do 17Z pommitajat) Saksamaa Saksamaa õhuväegrupp Gefechtsverband Kuhlmey (Kolonelleitnant Kurt Kuhlmey juhtimisel) saabus Soomesse 16. juunil. (23-43 Fw-190 A-6/F-8 hävitajat ja õhutõrjesuurtükki, 24-30 Ju-87 D Stukat ja 1-8 Bf-109 G-8 hävitajat) Saksamaa Sturmgeschütz-Brigaad 303 (Kapten Hans-Wilhelm Cardeneo juhtimisel) saabus Soomesse 22. juunil (22 StuG III Ausf. G ründesuurtükki, 9 StuH 42 haubitsat) Nõukogude Liit Nõukogude 21. armee (Dmitri Gussev) (15 diviisi) XXX Kaitsekorpus XCVII Korpus CVIII Korpus CIX Korpus
Bistrița

Bistrița on linn Rumeenias Transilvaanias, Bistrița-Năsăudi maakonna keskus. 2021 Romanian census  Bistrița – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Bistrița jõgi

Bistrița on nelja Rumeenia jõe nimi: Bistrița jõgi (Jiu) Bistrița jõgi (Someș) Bistrița jõgi, Sireti lisajõgi Bistrița jõgi (Olt)
Magistraat

Magistraat oli kõrge riigiametnik Rooma riigis ja hiljem mõnel pool mujal.
Maavärinate loend

Siin on loetletud maavärinaid. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Ansei-Tōkai maavärin 23. detsembril 1854 Birma maavärin 11. novembril 2012 Chūetsu ranniku maavärin 16. juulil 2007 Elazıği maavärin 24. jaanuaril 2020 Fort Tejoni maavärin 1857. aastal Haiti maavärin 12. jaanuaril 2010 2023. aasta Herāti maavärinad India ookeani maavärin 26. detsembril 2004 İzmiti maavärin 17. augustil 1999 Itaalia maavärin 24. augustil 2016 24. augustil 2016 Kamtšatka maavärin 20. aprillil 2006 Korjaki autonoomses ringkonnas Kantō maavärinad Konstantinoopoli maavärin 10. septembril 1509 Lissaboni maavärin 1755 2014. aasta Ludiani maavärin 2023. aasta Marrakechi-Safi maavärin Nepali maavärin 25. aprillil 2015 Noto poolsaare maavärin 1. jaanuaril 2024 Osmussaare maavärin 25. oktoobril 1976 Pakistani maavärin 8. oktoobril 2005 Peruu maavärin 15. augustil 2007 Põhja-Jeemeni maavärin 13. detsembril 1982 San Francisco maavärin 18. aprillil 1906 Sendai maavärin 2011 Shenxi maavärin 23. jaanuaril 1556 Spitaki maavärin 7. detsembril 1988 Suur Hanshini maavärin 1995 Suur Tšiili maavärin 1960 Taiwani 2024. aasta maavärin Tangshani maavärin 27. juulil 1976 Tōkai maavärinad Tšiili maavärin 27. veebruaril 2010 Türgi-Süüria maavärin 6. veebruaril 2023 Uus-Meremaa maavärin 22. veebruaril 2011 Vani maavärin 23. oktoobril 2011
E77

Euroopa tee E77 on rahvusvahelisse E-teede võrku kuuluv maantee, mis kulgeb Pihkvast Budapesti läbi Venemaa, Eesti, Läti, Leedu, Poola, Slovakkia ja Ungari. Üldjoontes kulgeb tee Pihkvast kuni Gdańskini edelasse ja sealt Budapestini lõunasse. Tee pole pidev, Kaliningradi ja Gdański vahel tuleb kasutada laevu. Eestis asuv osa on 21,4 km pikk. Tee pikkus on 1611 km: Pihkva 0 - Luhamaa 57 - Murati 78 - Riia 273 - Šiauliai 398 - Talpaki 582 - Kaliningrad 635 ... Gdańsk 757 - Elbląg 810 - Varssavi 1047 - Radom 1139 - Kraków 1316 - Trstená 1396 - Ružomberok 1437 - Zvolen 1491 - Budapest 1611. Venemaal Pihkva oblastis kannab maantee siseriiklikku tähistust A-212, Eestis Võrumaal 7, Lätis Eesti piirist Riiani A2 ja sealt Leeduni A8, Leedus A12, Venemaal Kaliningradi oblastis A-216, Poolas S7, Slovakkias Poola piirist Banská Bystricani 59 ja sealt Ungari piirini 66 ning Ungaris M2. E77 Riias E77 Leedus Tauragė maakonnas E77 Kaliningradi oblastis E77 Pomorze vojevoodkonnas Nowy Dwór Gdańskis E77 Slovakkias Banská Bystrica maakonnas
Euroopa Inimõiguste Kohus

Euroopa Inimõiguste Kohus (inglise European Court of Human Rights) on Euroopa Nõukogu inimõiguste kaitse organ, mis lähtub oma tegevusest Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonist ja mille pädevus hõlmab kõiki riike, mis on selle konventsiooni ratifitseerinud (kõiki Euroopa Nõukogu 47 liikmesriiki). Kohtusse võib pöörduda isik siis, kui liikmesriigi kohtusüsteem ei kaitse konventsiooniga talle tagatud õigusi ja kõik siseriiklikud võimalused oma õigusi kaitsta on ammendatud. Samuti võib riik esitada kaebuse teise riigi vastu. Kohus loodi 1959. aastal. Kohtu alaline tööpaik on Strasbourg. Kohtu koosseisu kuulub üks kohtunik igast liikmesriigist, kohtunikud on sõltumatud ning nad valib ametisse Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee. Eestit esindas Euroopa Inimõiguste Kohtus 1998. aastast 2010. aastani Rait Maruste. Alates 1. jaanuarist 2011 esindas Eestit Euroopa Inimõiguste kohtus endine riigikohtu halduskolleegiumi kohtunik Julia Laffranque. 2019. aastal valiti uueks Eesti esindajaks Peeter Roosma, kelle ametiaeg algas 4. jaanuaril 2020. Euroopa Inimõiguste Kohtu lahendite loend Eesti riigi suhtes Euroopa Inimõiguste Kohus
Kahjurid

Kahjurid on organismid, kes oma elutegevusega kahjustavad inimese kasvatatavaid kultuure, kasulikke loomi, toitu jne, kui ka inimese loodud ja hallatavaid rajatisi (näiteks maju ja nende sisustust) ja materjale. Kitsamas tähenduses mõistetakse kahjurite all loomkahjureid (kahjureid, kes on loomad). Kahjurid, kes söövad (kahjustavad) taimi, on taimekahjurid. Kahjuriteks võivad olla väga erinevad organismirühmad, neist tavalisimad on hiired ja putukad, kuid nende hulka kuuluvad ka mitmed vähid, limused, ämblikulaadsed, nematoodid, vetikad, seened jpt. Et mingit organismi kahjuriks lugeda, peab tema tekitatud kahju ületama kahjustusläve. Kahjuritega võitlemist nimetatakse kahjuritõrjeks. Metsakahjurid Kahjuritõrje
Kajalokatsioon

Kajalokatsioon on mõnedel loomadel (vaalad, delfiinid, nahkhiired, mõned linnud jt) arenenud mingi kindla lainepikkusega heli tekitamine ja selle vastuvõtmine. Loomade kajalokatsiooni uurimise teerajajaks oli Donald Griffin, kes seda nähtust uuris ja demonstreeris esmalt nahkhiirtel. Kajalokatsiooni põhimõte seisneb selles, et looma poolt keskkonda välja saadetud (emiteeritud) heli mingitele objektidele jõudes peegeldub (kajana), ja loom on võimeline seda siis jälle vastu võtma ja töötlema. Loomad kasutavad kajalokatsiooni näiteks saaklooma asukoha kindlakstegemisel, teiste liigikaaslastega suhtlemisel jt eesmärkidel. Sonar Bioakustika
ÜRO Kosovo missioon

ÜRO Kosovo missioon (The United Nations Interim Administration Mission in Kosovo; UNMIK) on 1999. aastal heaks kiidetud ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga number 1244 loodud Kosovo vahevalitsus. Vaatamata Kosovo ühepoolsele iseseisvusdeklaratsioonile 2008. aasta 17. veebruarist on Julgeolekunõukogu resolutsioon jõus ning missiooni volitused kehtivad, kuid esialgse täidesaatva rolli asemel täidab see nüüd vaatleja ülesandeid ja pakub tuge kohalikele institutsioonidele. UNMIK roll vähenes oluliselt pärast EULEX-i käivitamist 2008. aasta detsembris. Missiooni juhib ÜRO peasekretäri eriesindaja Lamberto Zannier. UNMIK Online
Aale Tynni

Aale Maria Tynni-Haavio (3. oktoober 1913 Kolpino – 21. oktoober 1997 Helsingi) oli soome kirjanik ja tõlkija. Ta oli Martti Haavio abikaasa. Tynni on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule. 1955 Aleksis Kivi auhind
Kalmer Musting

Kalmer Musting (sündinud 11. detsembril 1964 Põlvas) on eesti käsipallitreener. Ta treenib Eesti tippklubi Põlva Serviti. Aastail 2008–2012 oli ta Eesti käsipallikoondise peatreener. 2008 – Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemia (pikaajalise tulemusliku töö eest käsipalli arendajana ja suurima panustajana Põlva kujundamise rahvusvaheliselt tunnustatud käsipallikeskuseks) 2008 – Põlvamaa teenetemärk 2024 – Valgetähe IV klassi teenetemärk "Kalmer Musting". Eesti Spordi Biograafiline Leksikon. Vaadatud 28. detsembril 2023. Vabariigi Presidendi 7.veebruari 2024 otsus "Riiklike autasude andmine" Biograafia ESBL-is
Kemosüntees

Kemosüntees on bioloogilis-keemiline protsess, mille käigus ühest või mitmest süsinikumolekulist (milleks on tavaliselt CO2 ja metaan) ja mineraaltoiteainetest sünteesitakse orgaanilisi ühendeid. Kemosünteesiks vajaminev energia saadakse anorgaaniliste molekulide oksüdeerumisel (enamasti molekulaarsest vesinikust ja vesiniksulfiidist) või ka metaanist. See eristabki kemosünteesi looduses teisest levinud sünteesiprotsessist – fotosünteesist, kus energiaallikaks on päikesekiirgus. Kemosünteesijaid organisme leidub bakterite ja seente hulgas. Biosüntees Fotosüntees Keemiline süntees
Wally Szczerbiak

Walter Robert Szczerbiak (sündinud 5. märtsil 1977) on Hispaanias sündinud USA endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku kümme hooaega. Szczerbiak sündis Hispaanias ja veetis seal suurema osa oma lapsepõlvest. Kui ta isa Walter korvpallikarjääri lõpetas, kolis ta koos perega Ameerika Ühendriikidesse. Szczerbiak valiti 1999. aasta draft'ist kuuenda valikuna Minnesota Timberwolvesi. Tema üks parimaid aastaid oli 2002, kui ta kogus keskmiselt 18,7 punkti, 4,8 lauapalli ja 3,1 resultatiivset söötu mängus ja valiti läänekonverentsi tähtede meeskonda. Szczerbiaki tugevamaks pooleks on ründemäng ja kolmepunktivisked. 26. jaanuaril 2006 vahetati Minnesota eest hooajal 2015/16 keskmiselt 20,1 punkti mängus toonud Szczerbiak koos Michael Olowokandi ja Dwayne Jonesiga Boston Celticsisse. Minnesota sai vahetustehingust vastu Ricky Davise, Mark Blounti, Marcus Banksi ja Justin Reedi. 2006/07. hooaeg algas Szczerbiaki jaoks hästi, kuid aasta teises pooles hakkasid teda segama jalavigastused, mis lõpetasid tema hooaja. 27. juunil 2007 vahetas Boston Szczerbiaki koos Delonte Westi ja Jeff Greeniga Seattle SuperSonicsisse. Boston sai vastu Ray Alleni ja Glen Davise. 21. veebruaril 2008 vahetati ta koos Delonte Westiga Cleveland Cavaliersi meeskonda. Szczerbiak mängis põhihooajal 25 mängu, milles viskas keskmiselt 8,2 punkti ja võttis 3,2 lauapalli. Väljalangemismängudes algkoosseisu pääsenud Szczerbiak viskas 13 kohtumises keskmiselt 10,8 punkti mängus. Karjääri viimaseks jäänud 2008/09. hooajal kogus Szczerbiak keskmiselt ligi 20 minutiga 7 punkti ja 3,1 lauapalli mängus. NBA tähtede mäng (2002) NBA uustulnukate esiviisik (2000) Wally Szczerbiak – NBA.com Wally Szczerbiak – Basketball-Reference.com
Cem Özdemir

Cem Özdemir (sündinud 21. detsember 1965 Bad Urachis) on Saksamaa poliitik. Ta sündis tšerkessi päritolu Türgi immigrantide peres ning võttis Saksa kodakondsuse 1982. aastal. Ta on 8. detsembrist 2021 Saksamaa toidu- ja põllumajandusminister. 1994. aastal sai temast esimene türgi päritolu poliitik Saksamaal, kes valiti Bundestagi, kus ta oli kuni 2002. aastani. 2004–2009 oli ta Euroopa Parlamendi liige. Ta valiti 15. novembril 2008 Saksamaa roheliste partei esimeheks Reinhard Bütikoferi asemele, kes pärast kuueaastast ametiaega otsustas tagasi astuda. Cem Özdemiri koduleht
G-20

G-20 (inglise keeles täisnimega The Group of Twenty Finance Ministers and Central Bank Governors – 'Kahekümne Rahandusministri ja Keskpangajuhi Grupp') on rahvusvaheline foorum, mis koondab 19 riiki ning Euroopa Liitu ja Aafrika Liitu. Foorumil arutatakse erinevaid maailmamajandusega seotud küsimusi, nagu näiteks finantsstabiilsus, kliimamuutuse leevendamine ja jätkusuutlik areng. G-20 loodi 1990. aastate lõpus aset leidnud rahanduskriiside lahendamiseks, ajendiks asjaolu, et tähtsamad arenevad majandused polnud üleilmsetesse majanduskõnelustesse piisavalt kaasatud. Liikmed: Argentina, Austraalia, Brasiilia, Euroopa Liit, Hiina, India, Indoneesia, Itaalia, Jaapan, Kanada, Lõuna-Aafrika Vabariik, Lõuna-Korea, Mehhiko, Prantsusmaa, Saksamaa, Saudi Araabia, Türgi, Suurbritannia, USA ja Venemaa. Euroopa Liitu esindavad eesistujariik ja Euroopa Keskpanga president. G-20 majandused moodustavad 90% maailma SKT-st ja 80% maailma kaubandusest. G-20 elanikud moodustavad 2/3 maailma rahvastikust. New Delhis toimunud tippkohtumisel võttis G-20 9. septembril 2023 oma liikmeks Aafrika Liidu. G7 G8 G20 võttis Aafrika Liidu oma liikmeks ERR 9. september 2023
Yits'ẖak Shamir

Yits'ẖak Shamir (kasutatakse ka nimekuju Yitzhak Shamir; heebrea keeles יִצְחָק שָׁמִיר; sünninimi Icchak Jaziernicki; 15. oktoober 1915 Ružany, Hrodna kubermang – 30. juuni 2012 Tel Aviv) oli Iisraeli peaminister 1983–1984 ja 1986–1992. Aastail 1934–1935 õppis Shamir ajalugu Varssavi ülikoolis ja Białystokis Heebrea kõrgkoolis. Sel ajal ühines ta revisionistliku sionistliku liikumisega BETAR. Aastal 1935 emigreerus ta Palestiinasse ja õppis 1935–1937 Jeruusalemma Heebrea Ülikoolis. Pärast emigreerumist muutis ta ära oma perekonnanime. Aastatel 1937–1940 oli Shamir põrandaaluse relvastatud organisatsiooni ETSEL liige. See organisatsioon oli suunatud Suurbritannia võimu vastu Palestiinas. Aastal 1940 ETSEL lõhenes. Shamir jäi selle kõige vägivaldsema osaga Leẖi. Ka Leẖi oli põrandaalune. Leẖi pidas Saksamaa esindajatega Beirutis läbirääkimisi, et Saksamaa ei tapaks juute, vaid saadaks nad välja Palestiinasse. Vastutasuks lubas Leẖi alustada võitlust Suurbritannia vastu. See ettepanek anti Saksamaa valitsusele edasi, aga sellele ei tulnud mingit vastust. Aastal 1941 Shamir vahistati. Suurbritannia võimud hukkasid 1942 Leẖi senise juhi Avraham Sterni, kuid Shamir põgenes vanglast ja sai 1943 Sterni asemel üheks kolmest Leẖi juhist. 1944 vahistati ta uuesti ja saadeti koos teiste ETSELi ja Leẖi juhtidega Aafrikasse koonduslaagrisse. Ta oli seal kuni Iisraeli riigi väljakuulutamiseni 1948. Leẖi ühe juhina vastutas ta ÜRO esindaja Lähis-Idas Folke Bernadotte'i tapmise eest 17. novembril 1948. Leẖi pidas Bernadotte'i antisionistiks ja Suurbritannia agendiks. Ühtlasi kartis Leẖi, et Iisraeli valitsus võtab vastu Bernadotte'i rahuplaani Iisraeli-Palestiina konflikti lahendamiseks. Leẖi ei teadnud, et Iisraeli valitsus oli päev varem selle ettepaneku tagasi lükanud. Oma võitlusmeetodite kohta väitis Leẖi ise: "Ei juudi eetika ega traditsioonid välista terrorismi võitlusvahendina". Leẖi oli üks viimaseid organisatsioone maailmas, mis iseennast terroristlikuna määratles. Shamirile ja tema võitluskaaslastele olid eeskujuks Iirimaa vabariiklased, kes samuti inglaste vastu võitlesid. Shamir võttis endale koguni Michael Collinsi järgi hüüdnimeks Michael. 1955–1965 oli ta riikliku luureagentuuri Mossad teenistuses. 1974. aastal valiti ta Likudi partei koosseisus Iisraeli parlamenti Knessetisse. 1977–1983 oli ta Knesseti esimees. Knesseti liige oli ta kuni 1996. 1983–1993 oli Shamir Likudi partei esimees. 1983–1984 ja 1986–1992 oli Yits'ẖak Shamir Iisraeli peaminister.
Jack Root

Jack Root (26. mai 1876 – 10. juuni 1963) oli USA profipoksija, esimene poolraskekaalu maailmameister. Sündinud Böömimaal, emigreerus koos vanematega kolmeaastaselt Chicagosse. 1897. aastal hakkas elukutseliseks poksijaks. Teda treenis keskkaalu maailmameister Tommy Ryan. Jack Root võitis endast suuremaid vastaseid, kuid sellegipoolest ei sobinud ta raskekaalu. Tema mänedžer Lou Houseman rajas 1903. aastal poolraskekaalu kategooria (kuni 80 kg). Esimeses uue kaalukategooria matšis võitis Root Kid McKoyd. Kuid juba samal aastal kaotas ta tiitli George Gardnerile. Nimetatud matš on ka esimene filmitud poolraskekaalu matš. Järgmine tiitlimatš toimus 3. juulil 1905 Renos, kus Root kaotas kaasmaalasele Marvin Hartile 12. raundis nokaudiga. On andmeid, Jack root oli esimene, kes korraldas raadioülekande poksimatsist. Pärast poksijakarjääri tegeles Jack Root kinnisvaraäriga. Video YouTube'is "Desert Saloons and Sport Gambling". Sissekanne saidil Cyber Boxing Zone Jack Root veebisaidil BoxRec (inglise)
Päite maastikukaitseala

Päite maastikukaitseala on kaitseala Ida-Viru maakonnas Toila vallas, mis jääb Pühajõe, Voka, Konju, Vaivina ja Päite küla territooriumile. Kaitse alla on võetud kitsas (50...300 m laiune) rannikuriba Päite ja Pühajõe panga ning Voka klindilahega. Kaitstakse rusukaldeid, jäärakutega metsi ja lubjakivipaljandeid. Voka jõe suudmest paarsada meetrit lääne pool Voka jõe suudmest sadakond meetrit lääne pool Paljand Voka jõe suudmest sadakond meetrit lääne pool Sama paljandi osa Sama paljandi osa Voka kivististerikas mererand Voka mererand talvel Voka klindilahe murrutusastang ja mererand talvel Voka klindilahe murrutusastang ja mererand kevadel Voka klindilahe murrutusastang Voka klindilahe murrutusastang Vaade Pühajõe panga idaosast Vaade Pühajõe panga idaosast Toila suunas Päite maastikukaitseala kaitse alla võtmine ja kaitse-eeskiri Riigi Teatajas Päite maastikukaitseala, Eesti Loodus, 2005, nr.7
Hundisilma talu

Hundisilma talu on talu Lääne-Virumaal Haljala vallas Eru külas. See oli Edgar Savisaare elukoht. Talu asub Lahemaa rahvuspargi lähedal. Perekond Savisaar kolis tallu 24. veebruaril 1996. Hundisilma talu ostis Edgar Savisaar enda väitel 1995. aastal 200 000 krooni eest. 14,1 hektari suurusel maatükil on elumaja ja mitu abihoonet kogupindalaga 434 ruutmeetrit. Ajakirjanik Peeter Raidla arvutuse järgi, mis põhines Maa-ameti hinnastatistikal, võis talu väärtus 2007. aastal olla 4 miljonit krooni (Maa-amet, 2007). Enne Teist maailmasõda tegutses seal küla rahvamaja. Hiljem asus hoones metsamehe kordon, kus elasid metsavaht ja metsatööline. Inno Tähismaa. Savisaare teine kodu.[alaline kõdulink] Äripäev, 14. aprill 2003 Aarne Mäe. Pingviinide paraadi ajal Hundisilmal.[alaline kõdulink] Virumaa Teataja, 01. märts 2006 Peeter Raidla. Linnapeade edetabel: varakaim meer elab Rakveres.[alaline kõdulink] Majandus. Delfi, 28. märts 2008 Allar Viivik, Tõnis Erilaid. Nõmmele üksi jäänud Vilja Savisaar on maja müünud ja tagasi üürinud. Õhtuleht, 14. jaanuar 2002 Savisaarte kindlustuse tasus Apananski. DELFI, 21. veebruar 2003 Jaanus Hämarsoo. Savisaarte vara on jagatud! Kroonika, 1. detsember 2009
Viru Keskuse bussiterminal

Viru Keskuse bussiterminal on Tallinna ühistranspordi bussijaam. See asub Südalinna asumis Kesklinna linnaosas aadressil Viru väljak 6. Terminalis on sõiduplaanide infotablood ja internetipõhine infopunkt. 2004. aastal avati Viru keskuse maa-alusel korrusel 6 linnaliinide bussipeatust. Lisaks on Ants Laikmaa tänaval keskuse kõrval maapealsed bussipeatused nr 7 ja 8 (reservpeatus). Häda korral kasutatakse Hobujaama tänava peatuskohta (nr 9), kus asub busside dispetšerpunkt. Viru bussiterminal. TAK Viru keskuse Autobussiterminali peatused ja skeem.
Biofoonia

Biofoonia on eluhäälte (välja arvatud inimhelide) kogum ökosüsteemi helimaastikus. See koosneb lindude, imetajate, kahepaiksete, putukate jne poolt esile kutsutud helidest. Termin pärineb loodushäälte salvestajalt Bernie Krauselt. Kuivõrd paljudel juhtudel on häälitsemine osaliselt kontrollitud kuulmise poolt, ei ole biofoonia puhul tegu juhusliku helidekogumiga, vaid vastastikku organiseeritud kompositsiooniga. Erinevad ökosüsteemid on vastavalt oma iseloomuliku biofooniaga. B. Krause väitel valivad paljud liigid häälitsemiseks sobiva viisi, aja, ja evolutsiooniliselt ka helikõrguse nii, et häält võimalikult vähe maskeeriksid teiste liikide tehtud hääled. Kull, Kalevi 2009. Biofoonia — see on elu kooskõla. Roheline Värav 23 (13. märts), lk. 2.vt. Kull, Kalevi 2012. Olla elus. Sirp 30 (17. august), lk. 20–21. bioakustika zoomusikoloogia
Bernie Krause

Bernard L. Krause (sündinud 8. detsember 1938, Detroit) on ameerika bioakustik, ökoloog ja muusik. Ta on tegelenud loodushäälte salvestamise ja uurimisega. Tema kasutusele võetud on termin "biofoonia" (inglise biophony). Krause, Bernie 2002. Wild Soundscapes: Discovering the Voice of the Natural World. (A book and CD recording.) Berkeley: Wilderness Press. 'Metsik pühamu' - B.Krause heliarhiiv
Bioakustika

Bioakustika on akustika haru, mis tegeleb eluslooduse häälte – erinevate organismide poolt kasutatavate helide – tekitamise ja tajumise uurimisega. Bioakustika rajajaks peetakse sloveeni bioloogi Ivan Regenit. Allveeakustika Biofoonia Biotremoloogia Füsioloogiline akustika Zoomusikoloogia