laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rechnitz

Rechnitz on vald (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas. Vald asub Burgenlandi lõunaosas, Ungari piiri ääres, Bozsoki ja Szombathely lähedal. Burgenlandi kõrgeim mägi Geschriebenstein ja Alpide idapoolseimad eelmäed asuvad osaliselt valla territooriumil. Kuni 1920./21. aastani oli küla Ungari osa, nagu ka kogu Burgenlandi liidumaa. Alates 1898. aastast tuli Budapesti valitsuse poliitika tõttu kasutada ungarikeelset nime Rohonc. 1919. aastal, pärast Esimese maailmasõja lõppu anti Burgenland Saint-Germaini ja Trianoni rahulepingutega Austriale. 1921. aastast on küla Austria Burgenlandi liidumaa osa. Teise maailmasõja lõpus mõrvati Rechnitzi lähedal umbes 200 Ungari juuti. 2007. aastal avaldas Briti ajakirjanik David Litchfield ajalehes Frankfurter Allgemeine Zeitung essee, milles väideti, et mõrvad pani toime grupp kohalikke, kes olid kogunenud peole Batthyany krahvinna, sünninimega Margit Thyssen-Bornemisza lossi. Litchfield kirjutas, et peo ja tapmise korraldas tema väljavalitu, natsikomandör Hans Joachim Oldenburg, ning et mingil hetkel 24.–25. märtsi õhtul 1945 jagati peokülalistele relvi ning 200 juudi sunnitöölist, keda mõisas majutati, kütiti ja tapeti meelelahutuseks. Pärast seda naasid külalised lossi, et pidu jätkata. Mitmed märkimisväärsed ajaloolased on vaidlustanud Litchfieldi versiooni veresaunast, nende hulgas antisemitismiuurija Wolfgang Benz ja Winfried Garscha Austria vastupanuliikumise dokumendiarhiivist. Garscha nendib, et natsid olid juba enne krahvinna pidu kavandanud mõrvata 200 juudi vangi, keda peeti liiga nõrkadeks ja haigeteks, et kiirestiedeneva Nõukogude armee ees edasi marssida, ning et mõrvad panid tegelikult toime natsisõdurid oma ülemuste ja mitte tsiviilisikute korraldusel: "See oli vaieldamatult massimõrv, kuid see ei tekkinud partei kapriisist. Inimesi, kes polnud võimelised marssima, mõrvati tol ajal igal pool." Allikad on tõendite osas erinevad. Mõned räägivad, et 1960. aastate lõpus leiti osa ohvrite surnukehasid juhuslikult – 18 surnukeha kaevati välja ja viidi Grazi juudikalmistule. Seejärel kustus jälg veel 30 aastaks, lõpuks taaselustasid selle Erne/Heinrichi dokumentaalfilm Stecken, Stab und Stangl, Litchfieldi essee ja Elfriede Jelineki näidend Rechnitz (der Würgeengel). 2007. aasta oktoobri seisuga ei ole ülejäänud ohvrite surnukehi ikka veel leitud. Juhtumile järgnes viis päeva hiljem lähedalasuva Deutsch Schützeni veresaun.  Pikemalt artiklis Rohonci koodeks Tundmatus kirjas ja keeles kirjutatud ajaloolist koodeksit hoiti Rechnitzis kuni 1838. aastani, mil Ungari krahv Gusztáv Batthyány selle koos kogu oma raamatukoguga Ungari Teaduste Akadeemiale kinkis. Alzey, Saksamaa, aastast 1981. Károly József Batthyány Gustav Pick, helilooja
Riedlingsdorf

Riedlingsdorf on vald (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas. 1921. aastani kuulus Riedlingsdorf Ungarile, nagu kogu Burgenland. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
Rotenturm an der Pinka

Rotenturm an der Pinka on vald (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas, Pinka jõe kallastel. Rotenturm on peaaegu liitunud naabri Unterwartiga. Väike ungarikeelne küla Siget in der Wart (Őrisziget) on Rotenturm an der Pinka valla osa. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Bábolna

Bábolna on linn Ungaris Komárom-Esztergomi komitaadis Komáromi kreisis. Bábolna asub Doonaust 11 km lõunas ja Komáromist ligi 16 km edelas. Bábolnat on ürikutes esmamainitud 1268. aastal. 1848. aasta Ungari revolutsiooni ajal toimus seal 28. detsembril 1848 Austria ja Ungari vägede vahel Bábolna lahing. Linnaõigused sai Bábolna 1. juulil 2003. Linnas asub Bábolna hobusekasvatus. Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. Városunk történelme Bábolna. Vaadatud 28. mail 2023 Staatsgestüt Bábolna Pferde Ungarns. Vaadatud 28. mail 2023
Schachendorf

Schachendorf on vald (Gemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas. Viimase rahvaloenduse andmetel oli 73% rahvastikust Burgenlandi horvaadid ja 5% ungarlased. See asub Ungari piiri ääres ja Bucsust läheb üle piiri Schachendorfi maantee. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
RS-28 Sarmat

RS-28 Sarmat (vene keeles РС-28 «Сармат»; NATO koodnimi SS-X-30) on Venemaa viienda põlvkonna strateegiline raketikompleks mitmeastmelise mandritevahelise ballistilise raketiga. Raketid lastakse välja stardišahtidest. Raketis kasutatakse Energomašis Valentin Gluško juhtimisel väljatöötatud vedelkütusel töötava raketimootori RD-264 (loodud 1980. aastatel) moderniseeritud versiooni. Sarmatiga on võimalik orbiidile lennutada kosmoseaparaate, kuid ka hüperhelikiiruselist juhitavat lendkeha Avangard. Raketikompleks Sarmat töötati välja Tšeljabinski oblastis Miassis asuvas Makejevi raketikeskuses. Aprillis 2022 teatas Venemaa Kaitseministeerium esimesest edukast Sarmati üleslaskmisest Plessetski kosmodroomil. Novembris 2022 ilmus Vene meedias teade, et alustati Vene uusima ballistilise raketi Sarmat saritootmist. Генеральный конструктор Владимир Дегтярь: "Сармат" запущен в серийное производство. rg.ru, 23. november 2022
Makejevi raketikeskus

Akadeemik Makejevi Riiklik Raketikeskus (vene keeles Государственный ракетный центр имени академика В. П. Макеева; lühendnimi Makejevi GRTs) on Venemaa aktsiaselts, juhtivaid raketi- ja kosmosetehnika teadus-konstrueerimiskeskusi, ballistiliste rakettide väljatöötaja. Makejevi raketikeskus asub Tšeljabinski oblastis Miassis, juhib kolme masinaehitustehast (Miassis, Zlatoustis ja Krasnojarskis) ning ühte teadusuurimisinstituuti (Zlatoustis). Kuulub Roskosmose struktuuri. Raketikeskus loeb enda asutamisaastaks 1947. aastat, kui Zlatoustis loodi kaugmaarakettide erikonstrueerimisbüroo koos laborite ja katsetsehhiga. Viktor Makejev (1955–1985) Vladimir Degtjar (1998–) Strateegiline raketikompleks Sarmat
Rohesisalik

Rohesisalik (Lacerta viridis) on sisaliklaste sugukonda kuuluv roomaja. Rohesisalik elab peamiselt Euroopas: Lõuna-Saksamaal, Austrias, Ungaris, Tšehhis, Slovakkias, Ida-Itaalias, Horvaatias, Bosnia ja Hertsegoviinas, Serbias, Montenegros ning Albaanias. Teda võib kohata veel Kreekas kuni Lõuna-Ukraina, Rumeenia, Bulgaaria ja Lääne-Türgini. Tavaliselt elab ta võsastunud taimestikus metsades ja põlluservades. Lõuna pool eelistab ta niisket elukohta. Täiskasvanu rohesisaliku isendi pikkus on umbes 13 cm, saba on kehast tavaliselt kaks korda (või enam) pikem. Pea on lame ja üsna lühike (eriti isasloomadel). Kõht on tal kollakas ja suguküpsel isasel ja mõnel emasel on kurgualune sinine. Isaslooma keha ülemine pool on tavaliselt täiesti roheline, pea on tume ja heledate täppidega. Emane rohesisalik võib olla väga erinev: võib olla ühtlaselt roheline, pruun või laiguline, paljudel on kehal kaks või neli heledat triipu, mida ääristavad mustad jooned või täpid. Noor rohesisaliku isend on enamasti ühtlaselt beež, võib olla ka vähesel määral heledaid täppe ja kaks või neli kitsast heledat joont. Rohesisalik elutseb päikesele avatud põõsastes või nende läheduses, näiteks suhteliselt hõredates metsades, piirdehekkides, tihnikutes ning metsa- ja väljaservadel. Rohesisalik on aktiivne märtsist oktoobri alguseni. Ta peab jahti ja ronib tihedas taimestikus, kuid vahetevahel tuleb välja ennast soojendama. Rohesisalikule meeldib päikese käes peesitada nii hommikul kui õhtusel ajal. Rohesisalik on väga kiire ja valvas. Ta suudab kaevata kuni 1 m pikkuseid auke. Ohu eest põgenedes võib ta ronida põõsaste ja puude otsa ning isegi hüpata ühelt oksalt teisele, samuti peidab ta end kivide alla, näriliste urgudesse või lohkudesse. Mõnikord heidab rohesisalik endalt saba (autotoomia), et röövlooma haardest kõrvale hiilida. Rohesisalik pesitseb maist juuni alguseni. Emane muneb kurna 6–20 munana, mida haudutakse 2–4 kuuga (7–15 nädalat). Koorunud poegade pikkus on 3–4 cm. Suguküpsus saabub järgmisel kevadel, sel ajal on emased umbes 8 cm pikkused. Rohesisaliku toit koosneb peamiselt putukatest ja selgrootutest, kuid mõnikord sööb ta ka puuvilju ning linnumune ja -poegi. Rohesisalikku võib mõjutada halvasti pestitsiidide kasutamine. Põhjapoolsetes elupaikades on saanud neile hukatuslikuks elupaikade hävimine liigse võsa ja põõsastiku eemaldamisega. Ohuks on ka koduloomad: kassid ja koerad, kes ajavad neid taga ja võivad ära süüa. Arnold, E. Nicholas (2004). Euroopa kahepaiksed ja roomajad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 138–139. "European Green Lizard - Facts, Diet, Habitat & Pictures on Animalia.bio". animalia.bio. Vaadatud 29. mail 2023.
Vladimir Degtjar

Vladimir Grigorjevitš Degtjar (vene keeles Владимир Григорьевич Дегтярь; sündinud 13. septembril 1948 Majakis Orenburgi oblastis) on vene raketitehnikakonstruktor. Vladimir Degtjar lõpetas 1972. aastal Tšeljabinski Polütehnilise Instituudi mootorite, aparaatide ja automaatide teaduskonna lennuaparaatide erialal. Pärast lõpetamist suunati ta insenerina tööle Miassis asunud masinaehituse konstrueerimisbüroosse (tänapäeval on see Akadeemik Makejevi Riiklik Raketikeskus). Alates 1998. aastast on Degtjar Akadeemik Makejevi Riikliku Raketikeskuse peadirektor ja peakonstruktor. 2002. aastal kaitses ta tehnikadoktori väitekirja. Tema juhtimisel ja otsesel osalusel on loodud allveelaevade ballistiliste rakettide komplekse (sealhulgas Sineva, mis võeti relvastusse 2007. aastal). Makejevi raketikeskuse juhtimise kõrval tegutseb Degtjar ka õppejõuna. Ta juhib Lõuna-Uurali Riikliku Ülikooli aerokosmose õppesuuna lennuaparaatide kateedrit. 2008 – valiti NSV Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks 2016 – valiti NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemikuks
Fehérgyarmat

Fehérgyarmat on linn Ungaris Szabolcs-Szatmár-Beregi komitaadis, Fehérgyarmati kreisi halduskeskus. Fehérgyarmat asub Ukraina piirist 15 km ja Rumeenia piirist 21 km kaugusel. Asulat on ürikutes esmamainitud 14. sajandi alguses. Aleviks sai Fehérgyarmat 1418. aastal. Fehérgyarmatile anti linnaõigused 1978. aastal. Skýdra, Kreeka Nisko, Poola Livada Mică, Rumeenia Kamenný Most, Slovakkia Võnohradiv, Ukraina Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. Városunk történelme Fehérgyarmat Város Önkormányzata. Vaadatud 28. mail 2023 Kronológia Várossá nyilvánítás. Vaadatud 12. mail 2024
Diferentsiaal

Funktsiooni y = f ( x ) {\displaystyle y\!=f(x)} diferentsiaaliks kohal x nimetatakse funktsiooni, mis avaldub korrutisena, mille tegurid on funktsiooni tuletis kohal x ja argumendi muut: d y = f ′ ( x ) ⋅ Δ x   ,   {\displaystyle \mathrm {d} y=f'(x)\cdot \Delta x\ ,\ } ehk d y = d y d x d x . {\displaystyle \mathrm {d} y={\frac {\mathrm {d} y}{\mathrm {d} x}}\mathrm {d} x.} Geomeetriliselt kujutab funktsiooni diferentsiaal graafiku puutuja ordinaadi muutu. Kuna f ′ ( x ) = tan ⁡ α   , {\displaystyle f'(x)=\tan \alpha \ ,} siis täisnurksest kolmnurgast P R S {\displaystyle PRS} : R S = P R ⋅ tan ⁡ α = f ′ ( x ) Δ x = d y {\displaystyle RS=PR\cdot \tan \alpha =f'(x)\Delta x=dy} Väikese argumendi muudu Δx korral d y ≈ Δ y {\displaystyle \mathrm {d} y\approx \Delta y} . Mitme muutuja funktsiooni f {\displaystyle f} täisdiferentsiaal avaldub kui summa funktsiooni osatuletiste korrutistest vastavate muutujate diferentsiaalidega. Kahe muutuja funktsiooni f ( x , y ) {\displaystyle f(x,y)} puhul avaldub see kui d f = ∂ f ∂ x d x + ∂ f ∂ y d y , {\displaystyle df={\frac {\partial f}{\partial x}}dx+{\frac {\partial f}{\partial y}}dy,} kus ∂ f ∂ x {\displaystyle {\frac {\partial f}{\partial x}}} ja ∂ f ∂ y {\displaystyle {\frac {\partial f}{\partial y}}} on osatuletised ja d x {\displaystyle dx} , d y {\displaystyle dy} diferentsiaalid vastavalt muutujate x {\displaystyle x} ja y {\displaystyle y} järgi. Üldistatult m {\displaystyle m} muutujaga funktsiooni f ( x 1 , x 2 , … , x m ) {\displaystyle f(x_{1},x_{2},\ldots ,x_{m})} puhul aga avaldub selle täisdiferentsiaal kui d f = ∂ f ∂ x 1 d x 1 + ∂ f ∂ x 2 d x 2 + … + ∂ f ∂ x m d x m . {\displaystyle df={\frac {\partial f}{\partial x_{1}}}dx_{1}+{\frac {\partial f}{\partial x_{2}}}dx_{2}+\ldots +{\frac {\partial f}{\partial x_{m}}}dx_{m}.} Funktsiooni muut Tuletis Diferentsiaalvõrrand Abeli diferentsiaal
Schandorf

Schandorf on vald (Gemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas. Varaseim teade küla olemasolust pärineb 1244. aastast. 16. sajandi esimesel poolel laastasid piirkonda ründavad Türgi väed ja külad jäid tühjaks. Ungari magnaat Ferenc Batthyány korraldas Schandorfi ja teiste külade taasrahvastamise sisserändajatega Horvaatiast ning sajandeid oli küla horvaadi keele ja kultuuri saar, mida ümbritsesid ungari ja saksa keele kõnelejad. Järk-järgult arenes välja külale omane horvaadi keele murre, mis oli rikas ungari keele laensõnavara poolest. Pidevalt kasvava väljarände ja saksa keele kosmopoliitse mõju tõttu on see murre tänapäeval ohus. Sajandeid oli küla Ungari osa. Esimese maailmasõja järel Austria-Ungari lagunedes kaasnes uute rahvusriikide Austria ja Ungari vahel maa jagamisega segadus. Piiri lõplikul kehtestamisel 1921. aastal oli kahetsusväärne mõju Schandorfi eraldamisele horvaadikeelsetest naaberkogukondadest, mis jäid Ungari osaks. Eraldamine muutus äärmuslikuks Teise maailmasõja järel, kui langes alla Raudne eesriie, blokeerides peaaegu kogu piiriületuse. See oli eriti silmapaistev elutõde Schandorfi elanike jaoks, kelle äärealad asusid vaid u. 400 m kaugusel Ungari territooriumist. Schandorf pole viimasel ajal õitsenud; majanduslike võimaluste puudumine on viinud väljarändeni, eriti Ameerika Ühendriikidesse ja Kanadasse. Aastatel 1900–2005 vähenes rahvaarv 720-lt 297-le. Vallavalitsus peatati 1972. aastal, kuid taastati 1996. aastal. Schandorf on tamburitsa-orkestri kodu, mis peegeldab selle etnilist horvaadi pärandit. (Tamburitsa on traditsiooniline rahvapill, mida mängitakse laialdaselt Horvaatias.) Orkester esineb sageli, tihti väljaspool küla. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Stadtschlaining

Stadtschlaining on vald (Stadtgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas. Seal asub Henrik I Kőszegi ehitatud Schlainingi linnus, kus asub Austria rahu ja konfliktide lahendamise õppekeskus (ASPR) ja rahumuuseum. Stadtschlainingi keskus Katoliiklik kihelkonnakirik Protestantlik kihelkonnakirik Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Unterkohlstätten

Unterkohlstätten on vald (Gemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Oberwarti ringkonnas. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Nyíradony

Nyíradony on linn Ungaris Hajdú-Bihari komitaadis, Nyíradonyi kreisi halduskeskus. Nyíradony asub Rumeenia piirist 20 km kaugusel, Debrecenist ligikaudu 28 kirdes ja Nyíregyházast umbes 33 km lõunakagus. Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024.
Venemaa Föderatsiooni töökangelane

Venemaa Föderatsiooni töökangelane (vene keeles Герой Труда Российской Федерации) on Venemaa Föderatsiooni antav aunimetus. See on kõrgeim aunimetus, mida antakse tööalaste teenete eest Venemaa riigi ja rahva ees. Aunimetusega kaasneb medal Venemaa Föderatsiooni töökangelane. Aunimetust antakse alates 2013. aastast. Töökangelase aunimetust on 2023. aasta maikuu seisuga välja antud 87 inimesele. Vladimir Bogdanov (2016). Valeri Gergijev (2013) Gerbert Jefremov (2017) Jossif Kobzon (2016) Arkadi Rotenberg (2020) Jevgeni Velihhov (2020) Gennadi Zjuganov (2024) Venemaa Föderatsiooni kangelane Sotsialistliku töö kangelane  Venemaa Föderatsiooni töökangelane – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Gerbert Jefremov

Gerbert Aleksandrovitš Jefremov (vene keeles Герберт Александрович Ефремов; sündinud 13. septembril 1933 Maloje Zaretšjes Põhja krais) on vene raketitehnikakonstruktor. Gerbert Jefremov lõpetas 1956. aastal Leningradi Sõjalis-Mehaanikainstituudi aparaadiehituse erialal. Pärast lõpetamist suunati ta insenerina tööle Reutovis asunud Vladimir Tšelomei juhitud katse-konstrueerimisbüroosse OKB-52 (tänapäeval on see Masinaehituse Teadus-Tootmiskoondis). 1971. aastal edutati ta peakonstruktori asetäitjaks. Pärast Tšelomei surma 1984. aastal määrati ta peakonstruktoriks. Aastatel 1989–2007 oli Jefremov Masinaehituse Teadus-Tootmiskoondise peadirektor ja ühtlasi peakonstruktor. Alates 2007. aastast on ta samas aupeadirektori ja aupeakonstruktori staatuses. Tema juhtimisel ja otsesel osalusel on loodud raketi- ja kosmosetehnikat, sealhulgas tiibraketikomplekse, laevatõrjekomplekse (P-6, P-35, Granit, Oniks), strateegilisi raketikomplekse (UR-sari), orbitaaljaamu (Almaz) ja kanderakette (Strela). Ta osales ka hüperhelikiiruselise juhitava lendkeha Avangard väljatöötamisel. 1963 – sotsialistliku töö kangelane (28. aprill 1963; laevatõrje tiibrakettide loomise eest) 1982 – Lenini preemia (sõjatehnika valdkonnas) 2017 – Venemaa Föderatsiooni töökangelane 2020 – Püha apostli Andreas Esmakutsutu orden
Põhjalaevastik

Venemaa Föderatsiooni Sõjalaevastiku Põhjalaevastik (vene keeles Северный флот, lühend SF) on Venemaa mereväe laevastikukoondis, mille peabaas asub Severomorskis. Põhjalaevastikku peeti kuni 2014. aastani nooreks laevastikuks Venemaal, kuid 2014. aastal muudeti Venemaa mereväe ülemjuhataja käskkirjaga Põhjalaevastiku moodustamise aastanumbrit 1934-lt 1733-le. Põhjalaevastiku koosseisu kuuluvad tuumaallveelaevad, merelennuvägi, raketiristlejad, kopterikandjad ja allveelaevatõrje pealveelaevad. Põhjalaevastiku lipulaev on lennukikandja Admiral Kuznetsov. Alates aprillist 2024 laevastiku ülem on viitseadmiral Konstantin Kabantsov. Lennukikandja Admiral Kuznetsov, ehitatud 1990, remondis Ristleja Admiral Nahhimov, ehitatud 1988, remondis Pjotr Veliki, ehitatud 1998, töökorras Maršal Ustinov, ehitatud 1986, töökorras Северный флот. structure.mil.ru "Утверждены перестановки в командовании ВМФ". Центральный Военно-Морской Портал. 3. aprill 2024. Vaadatud 3. aprillil 2024. "Russia's sole aircraft carrier Admiral Kuznetsov leaves drydock - AeroTime" (Ameerika inglise). 22. veebruar 2023. Vaadatud 16. veebruaril 2024. "Admiral Nakhimov Reactors to be Activated This Month – SeaWaves Magazine" (Ameerika inglise). Vaadatud 16. veebruaril 2024. Flot.com
Admiral Gorškov

Fregatt Admiral Flota Sovetskogo Sojuza Gorškov (vene keeles фрегат «Адмирал флота Советского Союза Горшков») on Venemaa esimese klassi fregatt. Fregatt Admiral Gorškov kuulub Venemaa mereväe Põhjalaevastiku 43. raketilaevadiviisi koosseisu. 2023. aastal täiendati fregati relvastust hüperhelikiiruseliste Tsirkonidega. Laeva hakati ehitama 2006. aastal Peterburi laevatehases Severnaja Verf; laev lasti vette 2010. aastal, kuid täiesti töökorda sai see alles 2018. aastal. Laev on nimetatud Nõukogude Liidu laevastikuadmirali Sergei Gorškovi järgi. Admiral Kuznetsov
Traces of Sadness

"Traces of Sadness" on Vanilla Ninja teine album. See avaldati 2004. aasta juunis. Album sisaldab singleid "Tough Enough", "Don't Go Too Fast", "Liar" ja "When the Indians Cry". Album jõudis Saksamaal albumite edetabelis kolmandale kohale ning sellele järgnes bändi tuntus ka teistes riikides, näiteks Šveitsis ja Austrias. "Tough Enough" – 3:24 "Traces of Sadness" – 3:23 "Stay" – 3:54 "When the Indians Cry" – 3:44 "Don't Go Too Fast" – 3:14 "Heartless" – 3:51 "Liar" – 3:38 "Don't You Realize" – 3:52 "Wherever" – 3:26 "Metal Queen" – 3:27 "Looking for a Hero" – 3:55 "Destroyed by You" – 3:54 "Traces of Sadness" (Extended Version) – 5:56 "Heartless" (Extended Version) – 7:38 Album sisaldab ka kahte videot: "Tough Enough" "Don't Go Too Fast" Eesti – nr 1 Austria – nr 4 Saksamaa – nr 3 Šveits – nr 14
Õgiköis

Õgiköis (Triphyophyllum peltatum) on taimeliik nelgilaadsete seltsist, sugukonnast Dioncophyllaceae. Perekonna ainus liik. Ta on liaan. Elab Aafrika troopilistes metsades Elevandiluurannikul, Sierra Leones ja Libeerias. Ta moodustab eri elu etappidel kolme erinevat tüüpi lehti (sellest on pärit ka ta ladinakeelne nimi). Ta on suurimaid putuktoidulisi taimi.
Oleksa Dovbuš

Oleksa Dovbuš (ukraina keeles Олекса Довбуш) (sünd. 1700, Petšenižõn Kolomja – suri 24. augustil 1745) oli kuulus Ukraina lindprii, oprõški juht, kellest sai rahvakangelane, keda sageli võrreldakse Robin Hoodiga. Oleksa sündis 18. sajandi alguses Karpaatides Petšenižõni hutsulite külas. Temast sai peaaegu 50 liikmelise salga ("leheni") juht. Populaarne traditsioon kujutab teda piirkonna vaeste inimeste kaitsjana. Temast ja tema tegevusest on vähe kirjalikke viiteid. Paljud Prõkarpattjas säilinud rahvalaulud ja vähesed proosalegendid kujutavad teda kui kohalikku kangelast, kes röövis rikkaid ja aitas vaeseid pärisorje, nagu legendaarne Robin Hood. Tema elukoht asus arvatavasti Bolehhivi linna lähedal Ivano-Frankivski oblastis. See on kaljukompleks, mida nimetatakse Dovbuši kaljudeks ja mis kandideeris Ukraina seitsme ajaloolise ja seitsme loodusime kategoorias. Dovbuši tegusid imetleti nii palju, et jutud tema tegudest levisid väljaspool hutsulite piirkonda naabruses asuvatesse Lääne-Ukraina Pokuttja ja Podillja piirkondadesse. Tema portreesid müüdi kohalikel turgudel. Teda kartis Poola šlahta (maaomaniku aadel). Kord saadeti tema tegevust peatama 2000 sõdurist koosnev sõjaretk, mida juhtis Poola magnaat Józef Potocki. Sellest hoolimata ei õnnestunud teda tabada. Dovbuši lasi 1745. aastal maha ja haavas surmavalt Stefan, kes oli tema armukese Dzvinka abikaasa. Hassiidi legendi järgi varjus Dovbuš omal ajal Baal Shem Tovi majas ja andis talle sõpruse märgiks oma piibu. Pärast tema surma laiendasid tema pärandit mitmed tema kaaslased ja/või inimesed, kes teda jumaldasid: Vassõl Bajurak (Ivano-Frankivskis on püstitatud mälestustahvel, mis mainib tema hukkamist), Maksõm Zaliznjak, Ustõm Karmaljuk ja paljud teised. Tema legend jõudis Ukraina folkloori ja temast on tehtud mitmesuguseid kunstiteoseid, muu hulgas kirjanike Ivan Franko ja Juri Fedkovõtš. Temast tehti film, tema järgi on nime saanud tänavad ja paigad. "Opryshky movement in the Carpathians". Wiki Carpathians. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 17. mail 2015. Orest Subtelny, Ukraine: A History, Toronto Press, 2000, ISBN 0-8020-8390-0, p. 192 http://pisni.org.ua Ülevaade Lühike mainimine Pilt, mis mainib Bajuraki (ukraina keeles)
Dovbuši kaljud

Dovbuši kaljud on rühm looduslikke ja tehislikke ehitisi, mis on raiutud kaljusse umbes 980 m kõrgusel läänerannikul, umbes 3 km kaugusel Bubnõštše külast Ivano-Frankivski oblastis Lääne-Ukrainas. Formatsioonide nimi pärineb oprõškõi liikumise juhilt Oleksa Dovbušilt. Kaljud on osa Poljanõtski piirkondlikust maastikupargist. Oleksa Dovbuši süda Kaljud puude vahel Looduslikult moodustatud lõvi nägu Mälestusmärk mägironijatele §86. Опришківський рух. НОВА ІСТОРІЯ УКРАЇНИ (СЕРЕДИНА XVII - ПОЧАТОК XX ст.) (ukraina).
Veprõki piiramine

Veprõki piiramine toimus 3.–18. jaanuaril 1709 Rootsi sissetungil Venemaale Põhjasõjas. Pärast ebatavaliselt külma talve oli mõlema armee poolt hukkunud palju vägesid ja Rootsi Karl XII otsustas Venemaa tsaar Peeter I survestamiseks piirata Venemaa linna Veprõki. Linna kaitses umbes 1500-meheline garnison. Pärast seda, kui Vene komandör Šoti kolonel Fermor keeldus alistumast, alustas Karl XII linna pommitamist ja hiljem, 17. jaanuaril ka pealetungi. Pärast umbes kaks tundi kestnud intensiivset võitlust tõmbusid rootslased tagasi, suutmata linna vallutada. Ööl vastu 18. jaanuari venelased aga alistusid ja rootslastel lasti sisse marssida. Tulemus oli Rootsi vägede taktikaline edu, kuid ei muutnud oluliselt strateegilist olukorda. Umbes 400 rootslast sai surma ja veel 600 haavata. Kogu Vene garnison kas tapeti, vangistati või sai haavata. Mõne päeva pärast põletas Karl XII linna maha. 3.–18. jaanuar 1709 Gregoriuse kalendri järgi. 23. detsembrist 1708 kuni 7. jaanuarini 1709 (Juliuse kalender) ja 24. detsembrist 1708 kuni 8. jaanuarini 1709 (Rootsi kalender). Bengt Liljegren (2000). Karl XII: En biografi. Lund: Historiska Media. pp. 167. Peter From (2007). Katastrofen vid Poltava - Karl XII:s ryska fälttåg 1707-1709. Lund: Historiska Media. pp. 251.