laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Otto Küstner

Otto Ernst Küstner (26. august 1849 Trossin – 12. mai 1931 Trossin) oli saksa günekoloog. Küstner õppis meditsiini Leipzigis, Berliinis ja Halles, kus 1873. aastal kaitses väitekirja ja sai doktorikraadi. Küstner jätkas õpinguid Viinis, naasis aga Hallesse. 1887. aastal nimetati Küstner günekoloogia ja sünnitusabi korraliseks professoriks Tartu Ülikoolis. 1926 – valiti Leopoldina liikmeks
Pruut

Pruut ehk mõrsja on peatselt abielluv (kihlatud) naine. Pruudi vastaspool on peigmees. Eesti talupojapulmas oli mõrsja keskne tegelane, kuid suhteliselt passiivne. Aktiivselt tegutses mõrsja pulmade eel (hundihänna ajamine, pulma kutsumine, veimede valmistamine jms). Pulmade ajal oli mõrsja toimekas ka uue koduga tutvumisel – jagades ande (algselt ohvreid) lävele, veevõtukohale, aidale, tuleasemele jne. Lisaks jagas toitu tema hooleks antavatele loomadele (algselt ohver koduhaldjale). Mõrsja nimetus kadus talt peale tanutamist – siis sai mõrsjast abielunaine, st noorik (noorikuna püsis ta esimese lapse sünnini). Pruudikimpu kasutasid esimesena vanad roomlased. Algselt koosnes kimp enamjaolt maitsetaimedest, et kujutada viljakust ja truudust. Inglismaal oli 16. sajandil tavaks lisada pruudikimpu võililli, et kujutada igavikulist armastust ja truudust. Victoria valitsusajal oli kombeks omistada kimbule tähendus, näiteks kirbumünt viitas eitavale vastusele ja ananass nõusolekule. Tähenduse rõhutamine lõppes Esimese maailmasõja paiku. abielunaine "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 11.10.2017) Ülo Tedre. Pulmasõnastik II [1] (vaadatud 24.10.2018) Ellen Gutoskey (23. mai 2020). "Why Do Brides Carry Bouquets?". msn (inglise keeles). Microsoft News.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Abielumees

Abielumees (ka naisemees) on abielus olev mees. Eesti keeles öeldakse abielumehe kohta enamasti lihtsalt abikaasa. Ajaloo vältel on abielumehe õigused ja kohustused oma abikaasa (abielunaine) suhtes olnud väga erinevad. "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 11.10.2017)
Abielunaine

Abielunaine on abielus olev naine. Ajaloo vältel on abielunaise õigused ja kohustused oma abikaasa suhtes olnud väga erinevad. "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 11.10.2017)
Slovaki keel

Slovaki keel (slovenčina, slovenský jazyk) on indoeuroopa keel, mis kuulub lääneslaavi keelte hulka. Slovaki keel on eriti lähedane tšehhi keelele. Slovaki keelt kõneldakse: Slovakkias (5 miljonit kõnelejat) Ameerika Ühendriikides (500 000) Tšehhis (320 000) Ungaris (110 000) Serbias (peamiselt Vojvodinas) (60 000) Rumeenias (22 000) Poolas (20 000) Kanadas (20 000) Austraalias Ukrainas (peamiselt Taga-Karpaatias) Bulgaarias Horvaatias (5 000) ja mujal. a á ä b c č d ď dz dž e é f g h ch i í j k l ĺ ľ m n ň o ó ô p q r ŕ s š t ť u ú v w x y ý z ž Slovaki kirjandus Slovaki nimede kirjutus ja hääldus EKI teatmikus
Tartu Ülikooli Kliinikumi närvikliinik

Tartu Ülikooli Kliinikumi närvikliinik on Tartus asuv närvikliinik. 8. november 1920 arstiteaduskonna otsus: asutada Tartu Ülikooli juurde iseseisev neuroloogia õppetool ja eraldada närvihaiguste kliinik vaimuhaiguste kliinikust. 22. november 1920 Tartu Ülikooli arstiteaduskond valis prof. Ludvig Puusepa neuroloogia õppetooli professoriks. Kliiniku kasutusse anti üks Maarjamõisa haiglahoonetest, mida tuli jagada II sisehaiguste kliinikuga. 5. veebruar 1921 närvikliinik kuulutati avatuks. Kliiniku koosseisus: operatsiooniplokk, füsioteraapia osakond – elektri-, foto-, mehhano-, termoteraapia, diagnostikalabor, patohistoloogia labor, keemialabor, eksperimentaalne labor. 9. aprill 1921 esimene operatsioon (sutura nervi ischiadici) 30. aprill 1921 esimene ajukasvaja operatsioon (Tumor regionis anguli pontocerebellaris dextri) 1922 voodikohtade arvu suurendati 75-le 1922 asutati Eesti Neuroloogide Selts. 1923–1939 ilmus 17 köidet "Folia Neuropathologica Estonianat". sealhulgas 9. kd (1929) "Folia Neuro-Chirurgica" nime all. Autoreiks prof. L. Puusepp ja ta õpilased, kuid ka W. E. Dandy (Baltimore), A. Ley (Barcelona), A.E. Walker (Chicago), E. Steblov (Leningrad), M. Mistschenko (Harkov), W. Bechterew (Leningrad), G. Rossolimo (Moskva), W. Freeman (Philadelphia), L. van Bogaert (Brüssel), G. Guillain ja Th. Alajonanine (Pariis) ja G. Marinesco (Bukarest) 1924 võeti kasutusele müelograafia lipiodooliga 1926 asutati röntgenikabinet (varem kasutati II haavakliiniku ja II sisekliiniku kabinetti) (S. Zlaff) 1926 endomüelograafia süringomüeelia puhul 1926 süringomüeelia operatsioon Puusepa meetodil 1928 algas ventrikulaograafia ja pneumoentsefalograafia süstemaatiline kasutamine 1928 logopeediakabinet ja psühhoteraapiakabinet 1930 algas ajuarterite angiograafia kasutamine; regulaarse uuringuna 1936. aastast (meetodi algatas Egas Moniz 1927.a.-l) 1934 sinusograafia 1936 suboktsipitaalne pneumoentsefalograafia 1940 prof. L. Puusepa assistent Felix Raudkepp viidi üle Tallinnasse, kus ta organiseeris neurokirurgia haigla. 31. märts 1945 ENSV Tervishoiu Rahvakomisariaadi käskkiri 173a, mille alusel ENSV Tervishoiu Rahvakomisariaadi Närvikliinik sai uueks nimetuseks Vabariiklik Tartu Närvikliinik. 1944–1945 Maarjamõisa kliinikud Punaarmee kasutuses. Seetõttu alustas Närvikliinik tööd I Sisehaiguste kliiniku III korrusel Toomel (praegune Riigikohtu hoone). 1944 kliinikus töötajaid 34. 1949 Dots. V. Üpruse initsiatiivil jagunes kliinik kaheks osakonnaks – 40 voodikohaga neurokirurgia osakond (juhataja. R. Paimre) ning 35 voodikohaga neuroloogia osakond (juhataja L. Rivis). 1951 loodi Vabariiklik Tartu Kliiniline Haigla, mille koosseisus neuroloogia ja neurokirurgia osakond. 23. mai 1978 kliinikule kogu hoone L. Puusepa 2, neurokirurgia osakond asus II korrusele. 17. september 1990 lasteneuroloogia lastehaiglasse. 1920–1942 Prof. Ludvig Puusepp 1942–1944 Prof. Johannes Riives 1944–1948 Dots. Voldemar Üprus 1948–1984 Prof. Ernst Raudam 1984–1996 Prof. Ain-Elmar Kaasik 1996–2018 Prof. Toomas Asser 2018–... Prof Pille Taba Velliste, A., Tael K., Tartu Ülikooli Kliinikum 200 (SA Tartu Ülikooli Kliinikum, 2004)
Isikunimi

Antroponüüm ehk isikunimi on inimese nimi, mis võib esineda individuaalnimena (nt eesnimi) või rühmanimena (nt perekonnanimi, sugukonnanimi). Valdkonda, mis uurib antroponüüme, nimetatakse antroponüümikaks. http://www.eki.ee/nimeselts/nimeterm.htm (vaadatud 11.10.2017)
Vene saun

Vene saun (vene keeles баня) on venelaste traditsiooniline saun. Vene saun on puust majake nagu Soome saungi. Seda köetakse ahjuga maksimaalselt temperatuurini 50 °C, seejärel visatakse nii palju leili, et tekivad paksud aurupilved. Soome saunaga võrreldes on Vene saunas jahedam, kuid tunduvalt niiskem. Saunaskäimise protseduur on aga sarnane. Keha kuumutatakse mitu korda ja jahutatakse kas külma välisõhu, vee või lumega.
Stephan Nonnert

Stephan Nonnert (suri pärast 1582) oli XVI sajandil elanud Vorbuse mõisnik. Stephan Nonnert põlvnes täpselt teadmata päritolu suguvõsast, kes omas Poola-ajal Tartumaal maavaldusi. Ta omandas varem Kärkna kloostrile kuulunud Vorbuse. Tema ajal on allikais esmamainitud Vorbuse mõisa (Hof Worr). Mõisa XVII ja XVIII sajandil käibel olnud saksakeelne nimi Nunnarts Hof ja Nunnenhof on tulnud tema nime järgi. Vorbuse mõis Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 2. Teil. Nichtimmatrikulierter Adel. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980), lk 135. Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877, lk 52. Poln. Akten I, lk 51. Baltisches historisches Ortslexikon. Teil 1. Estland (einschließlich Nordlivland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1985, lk 85.
Gubaa

Gubaa (vene keeles губа) oli 16.–17. sajandil kohtu- ja halduspiirkond Venemaal. Gubaa-asutuste ülesannete seas oli valvata avaliku korra üle, mõista kohut. Gubaa-asutused kaotati 1702. aastal. Eesti nõukogude entsüklopeedia. 3. köide: FILM–ISSÕ. Tallinn: Valgus, 1988, lk 243.
Nonart

Nonart (ka Nonnert ja Nonhard) oli XVI sajandil Tartu- ja Pärnumaal maavaldusi omanud suguvõsa. Suguvõsa päritolu on jäänud ebaselgeks. Liivimaal on nende kohta teateid Poola-ajast. 1582. aastal oli Stephan Nonnert Vorbuse mõisnik. 1586. aastal läänistas Poola kuningas Stefan Batory vendadele Stanislaus ja Peter Nonhardile Vastseliina mõisale kuulunud Sänna küla, kuhu hiljem tekkis mõis. Kuningas andis neile läänina ka Helme mõisa. Stanislaus Nonhardile kuulus veel Tsooru mõis, mille ta Tartu Jaani kirikule pärandas. Stephan Nonnert (suri pärast 1582), Vorbuse mõisnik Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 2. Teil. Nichtimmatrikulierter Adel. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980), lk 135. Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877, lk 52. Stryk 1877, lk 273. Stryk 1877, lk 350. Stryk 1877, lk 275.
Õigusvahemees

Õigusvahemees (ka ombudsman) on riiklik institutsioon, kus vaadatakse läbi kodanike kaebusi bürokraatliku omavoli üle. Amet loodi algselt Rootsis aastatel 1809–1810. Sealt on sarnased institutsioonid levinud Skandinaaviasse, Uus-Meremaale, Ühendkuningriiki, Saksamaale, Iisraelisse, samuti mõnedesse USA ja Austraalia osariikidesse ning Kanada provintsidesse. Maastrichti lepingust alates teostab Euroopa Liidu institutsioonide tegevuse üle järelevalvet Euroopa ombudsman. Õigusvahemehe nimetab ametisse parlament, kes aga ei saa edaspidi mõjutada seda, kuidas ombudsman üksikuid juhtumeid käsitleb. Õigusvahemees on – vähemalt eeldatavasti – iseseisev ja erapooletu vahendaja riigivõimu ja üksikisiku vahel. Üldjuhul kuuluvad tema pädevusse kõik riigiasutused, kuid mõnel juhul on sellest välistatud kohalikud omavalitsused (Uus-Meremaal ja Norras), valitsuskabineti otsused (Uus-Meremaal, Norras ja Rootsis) või kohtunikud (Taanis, Uus-Meremaal ja Norras). Kuigi õigusvahemehe järelevalvele allutatus on ulatuslik, on tema pädevus reeglina vaid soovituslik. Ta võib välja pakkuda muudatusi riigiameti tegevuses, kuid tal pole volitusi neid nõuda. Õigusvahemees saab arvukalt kirjalikke pöördumisi, millest suurt osa ei ole vaja üldse uurida, kuna tegu on ilmselgelt alusetute pöördumistega. Arvukalt on juhtumeid, kus kodanik esitab oma pöördumises kriitikat, kuid ei selgu milline on temale tekitatud kahju. Vastavalt olukorrale võib õigusvahemees paluda selgitusi ning aidata kodanikul arusaadavalt oma muret väljendada. Paljudel juhtudel on tegu ka kaebustega selliste institutsioonide peale, mis ei allu ombudsmanile (näiteks eraettevõtted). Juhul kui riigi õiguskord näeb kõigepealt ette haldusliku või õigusliku vaidluste lahendamise, võib see välistada õigusvahemehe pädevuse. Eesti õigusvahemees on õiguskantsler. Lasteombudsman Õiguskantsler Euroopa ombudsman
Aḩmad al-Fahad al-Aḩmad aş-Şabāḩ

Aḩmad al-Fahad al-Aḩmad aş-Şabāḩ (araabia keeles أحمد الفهد الأحمد الصباح; sündinud 12. augustil 1963 Liibanonis) on Kuveidi riigi- ja sporditegelane. Ta on šeik ja kuulub Şabāḩi dünastiasse. Ta on Kuveidi valitsuskabineti liige ja rahvusvahelise haardega spordijuht. Ta on 1992. aastast Rahvusvahelise Olümpiakomitee liige ja 2012. aastast Rahvuslike Olümpiakomiteede Assotsiatsiooni esimees. Ta oli aastatel 1991–2017 Aasia Olümpianõukogu esimees (lahkus ametist enne tähtaega korruptsioonikahtlustuse tõttu). Ta juhib Aasia Käsipalli Föderatsiooni ja 1990. aastast Kuveidi Jalgpalli Assotsiatsiooni. Aastatel 1991–2001 oli ta Kuveidi Olümpiakomitee esimees. Aḩmad al-Fahad on lõpetanud Kuveidi Ülikooli politoloogina ja Kuveidi Sõjaväeakadeemia. Ta oli Kuveidi informatsiooniminister (2001–2003), energeetikaminister (2003–2006) ja on 2006. aastast rahvusliku julgeoleku minister. Busanis asuva Donga Ülikooli audoktor Taipei Riikliku Ülikooli audoktor. Ammossovi-nimelise Kirde Föderaalülikooli auprofessor (2015) Sahha (Jakuutia) Vabariigi Põhjatähe orden (2015) Ta on tegelenud ratsaspordiga ja laskmisega. Tema isa Fahd Al-Ahmad Al-Yaber Al-Sabah oli Kuveidi Olümpiakomitee asutaja. Members. olympic.org Шейх Ахмад аль-Фахад покинул пост главы Олимпийского совета Азии. rns.online Sheikh Ahmad Al-Fahad AL-Sabah. olympic.org Якутия ждет Главу Ассоциации национальных олимпийских комитетов. yakutia.com World Business: Interview with Sheikh Ahmad Al-Fahad Al-Sabah. youtube.com, 2. märts 2011
Mattias Forbes

Mattias Forbes (saksakeelses traditsioonis Matthias Fohrbuss) (suri 20. märts 1641 Myrskylä; rootsi keeles Mörskom) oli šoti päritolu Rootsi sõjaväelane, Vorbuse mõisnik. Mattias Forbes põlvnes vanast šoti Forbesi-nimelisest aadlisuguvõsast. Tema isa oli Mecklenburgis sündinud, kuid Rootsi elama siirdunud maksuametnik Ernald Forbes, ja ema Carin Mattsdotter (Björnram). 1618. aastal oli ta ooberst Samuel Cockburni tallmeister. 1624. aastal oli ta Ernst Creutzi rügemendi leitnant. Järgmisel aastal ülendati ta juba kapteniks ja 1632. aastal ooberstleitnandiks. Ta osales Saksamaal Kolmekümneaastases sõjas ja oli 1634. aastal Osnabrücki komandant. 1635. aastal sai temast Ingerimaa rügemendi ooberst. Rootsi kuninganna Kristiina ajal introdutseeriti ta 1638. aastal naturaliseeritud aadlikuna Rootsi rüütelkonda. Ta on maetud Soomes Myrskyläs. 1625. aastal läänistas Rootsi kuningas Gustav II Adolf talle Vorbuse (tollal tuntud Voore nime all). Tema valdusõigust kinnitati 1634. aastal. Pärijad valdasid mõisa kuni aastani 1684, mil see neilt reduktsiooni käigus ära võeti. Tema nimest on tulnud mõisa nii eesti- kui saksakeelne (Forbushof) nimekuju. Talle kuulusid mitmed maavaldused ka Soomes. 1636. aastal omandas ta Norrköpingi õiguse alusel Mörskömi (praegu Myrskylä). Talle kuulusid veel Idlaks ja Jackarby, mille ta omandas 1638. aastal. Vorbuse mõis Elgenstierna, Gustaf. Den introducerade Svenska adelns ättartavlor med tilläg och rättelser. II kd. Stockholm: P. A. Norstedt & Söners Förlag, 1925–1936. Lk 788. Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877, lk 52. Baltisches historisches Ortslexikon. Teil 1. Estland (einschließlich Nordlivland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte, lk 85. Ramsay, Jully. Frälsesläkter i Finland intill Stora ofreden. Helsingfors: Förlagsaktiebolaget Söderström & C:o, 1909, lk 129. Forbes’i aadliperekonna sugupuu
Hoki

Hoki (inglise keeles hockey) on spordiala, kus kaks omavahel võistlevat võistkonda proovivad hokikepiga lüüa palli või litrit vastase väravasse. Tuntumad hoki liigid on jäähoki, maahoki ja saalihoki. Eesti spordis peetakse hoki all harilikult silmas jäähokit. "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 11.10.2017)
Hüüdnimi

Hüüdnimi on isiku mitteametlik individuaalnimi, mida kasutatakse enamasti suulises pruugis ilma muid nimesid (nt eesnime) lisamata. Hüüdnimi võib olla nt neutraalne, hellitav (hellitusnimi), pilkav (pilkenimi), halvustav (sõimunimi). hellitusnimi pilkenimi pseudonüüm sõimunimi http://www.eki.ee/nimeselts/nimeterm.htm (vaadatud 11.10.2017)
Odós Athanásiou Diákou

Athanásiou Diákou tänav (kreeka keeles: Οδός Αθανάσιου Διάκου Odós Athanásiou Diákou), mis on nime saanud Kreeka vabadussõja kangelase Athanásios Diákose järgi, on lühike, kuid avar kesktänav Ateenas Vasilíssis Amalíase ja Andréa Syngroú puiestee vahel. Athanásiou Diákou tänaval on väike haru, mis ühendab seda Vouliagménise puiesteega, kus see lõpeb koos Kalliróise ja Árditou tänavaga. Viimased kaks omakorda ristuvad Vasiléos Konstantínou puiesteega. Sellel kohal on ka väike kokkupuutepunkt Iosíf Rogoú tänava ristmikuga, mida kasutatakse kohaliku liikluse jaoks. Selle kogupikkus on ligi 200 m. Elamud Athanásiou Diákou tänaval paiknevad edelaosas ja metsad kirdes.
Terlan

Terlan (itaalia: Terlano) on vald (comune) Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias. Vald paikneb Adige jõe orus, umbes 9 km Bolzanost loodes. Terlan on kuulus oma veini- ja spargli tootmise poolest. See on põhjapoolseim vald Überetsch-Unterlandi ringkonnas, külgnedes järgmiste valdadega: Andrian, Eppan, Bolzano, Gargazon, Mölten, Nals ja Jenesien. 2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 4128 inimest ja valla pindala on 18.7km². Terlani vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Siebeneich (Settequerce) ja Vilpian (Vilpiano). Asulat Torilan on esmamainitud Salzburgi peapiiskopi 923. aasta dokumendis. 1200. aasta paiku püstitasid Tirooli krahvid kõrgele Adige oru kohale Neuhausi lossi. Linnus läks hiljem Meinhardiinide dünastia kätte ja sai 19. sajandil nime Maultaschi loss krahvinna Margarete järgi, kelle elukohana ei ole see siiski tõendatud. Habsburgidest Austria ertshertsogite Friedrich IV ja Sigismundi valitsemisajal oli see tähtis plii (galeniidi) ja hõbeda kaevandamise keskus, sealhulgas asus mitu sulatusahju ja laadimisjaama Adige jõel. 2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 83,61% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 16,07% itaalia keelt ja 0,32% ladiini keelt. Valla koduleht (saksa ja itaalia keeles)
Troika

Troika (vene тройка) on mitmetähenduslik sõna. Troika on kõnekeelne nimetus NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuva Erinõupidamise kohta. Troika on hobuveok. "Troika" on Kustas Kikerpuu laul. Troika on restoran Tallinnas. Troika on Vassili Perovi maal.
ASCOD

ASCOD (Austrian Spanish Cooperation Development) on Austria Steyr-Daimler-Puch AG ja Hispaania General Dynamics Santa Bárbara Sistemas arendatud soomukiperekond.  Austria – 112 ASCOD Ulani. Ostetud aastatel 2001–2005.  Hispaania – 261 ASCOD Pizarrot, 144 neist ostetud aastal 2003 ja 117 aastal 2011.  Suurbritannia — 589 ASCOD 2 põhjal ehitatud Ajaxi perekonna soomukit: 245 Ajaxit, 93 Arest, 112 Athenat, 50 Apollot, 38 Atlast ja 51 Argust.  Tšehhi — General Dynamics European Land Systems (GD-ELS) on ASCOD-i esitanud kandidaadiks Tšehhi maaväe programmile, mis tegeleb Tšehhi armee vananevate BMP-2'le asenduse leidmisega. M2 Bradley CV-90 WPB Anders BMP-3 BVP M-80 K21 ELVO Kentaurus Type 89 IFV Dardo IFV Puma (rauter) MLVM MLI-84 http://www.janes.com/article/54339/dsei-2015-uk-s-scout-sv-renamed-ajax-as-first-turreted-prototype-unveiled Anderson, Guy (1. juuni 2017). "GD forms Czech partnerships to meet IFV requirement". IHS Jane's 360. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2017. Vaadatud 2. juuni 2017. "General Dynamics European Land Systems – IDET". BVV Trade Fairs Brno. Brno. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2017. Vaadatud 2. juuni 2017.
Tramin an der Weinstraße

Tramin an der Weinstraße (itaalia: Termeno sulla Strada del Vino), sageli lühidalt Tramin või Termeno, on vald (comune) Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 20km Bolzanost edelas. Viinamarjasordi Gewürztraminer nimi pärineb Traminist. 2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 3296 inimest ja valla pindala on 19.4km². Tramini vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Rungg (Ronchi) ja Söll (Sella). Tramin külgneb järgmiste valdadega: Amblar, Kaltern, Coredo, Kurtatsch, Neumarkt, Montan, Auer, Sfruz ja Vadena. 2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 96.37% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 3.44% itaalia keelt ja 0.20% ladiini keelt. Tramini sõpruslinnad on: Rödermark, aastast 1978 Mindelheim, aastast 1994 Schwaz, aastast 1998 Valla koduleht (saksa ja itaalia keeles) Tramini turismiinfo (inglise, saksa, itaalia ja hollandi keeles)
Kōichirō Matsuura

Kōichirō Matsuura (jaapani keeles 松浦 晃一郎 Matsuura Kōichirō; sündinud 29. septembril 1937 Yamaguchi prefektuuris) on Jaapani diplomaat, UNESCO peadirektor (1999–2009). Matsuura lõpetas 1959. aastal Jaapanis Tōkyō Ülikooli õigusteaduskonna ja 1961. aastal USA-s Pennsylvania osariigis asuva Haverford College'i. Ta töötas aastatel 1992–1994 Jaapani asevälisministrina ja 1994–1999 Jaapani suursaadikuna Prantsusmaal. Matsuura oli aastatel 1999–2009 UNESCO peadirektor. 2006. aastal võttis ta osa Sahhas toimunud rahvusvahelisest Venemaa põhjaregioonide hariduse, teaduse ja kultuuri arengu foorumist. 2009. aastal anti talle Ungaris üle Ungari Teaduste Akadeemia Pro Cultura Hungarica auhind. Suurvürst Gediminase orden (2001) Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli audoktor (2003) Sahha (Jakuutia) Vabariigi Põhjatähe orden (2006) valiti Venemaa Kunstide Akadeemia välisliikmeks (2006) Seoulis asuva Kyung Hee Ülikooli audoktor (2008) Venemaa Rahvaste Sõpruse Ülikooli audoktor (2008) Venemaa Kunstide Akadeemia välismaine liige Глава ЮНЕСКО побывал в Якутии. un.org "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. oktoober 2017. Vaadatud 11. oktoobril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Peetrileht

Peetrileht (Succisa pratensis) on mitmeaastane ühekojaline taimeliik kuslapuuliste sugukonnas. Taime rahvapärased nimetused on peetri-piibeleht, peetruse-kõhuvalurohi, jumalajalg, südamevalurohi, lilla karunupp. Taime kõrgus on (20) 30–60 (90) cm. Peetrilehe õied on sinakad (harvem sinakaslillad, valkjad või roosakad), kaheli õiekattega. Õiekroon on liitlehine, nelja hõlmaga. Iga õie alusel on ripsmelise servaga kandeleht. Õied on koondunud tihedateks kerajateks nuttideks. Kõik õied on õisikus peaaegu samasuurused. Õisikul on üldkatis, mis koosneb kahes reas asetsevatest rohtjatest karvastest ripsmelise servaga kõrglehtedest. Lehed on terve servaga, terava tipuga, kujult munajas-elliptilised kuni süstjad, pealt paljad, alumised küljed mõnikord hõredalt karvased. Lehekodariku lehed on rootsuga ja suured, vartel ilma rootsuta, vastakuti asetsevad ja oluliselt väiksemad. Vars on püstine, üldjuhul natuke harunenud, alusel paljas, ülemises osas liibuvate karvadega. Risoom on lühike, tugev, tipul järsult ahenev, rohkete narmasjate juurtega, värvuselt mustjas. Peetrileht on levinud peamiselt Euroopas, vähem Lääne-Siberis ja Väike-Aasias. Eestis on peetrileht levinud üle kogu maa. Peetrilehe kasvukohtadeks on peamiselt niisked päris-, soo- ja puisniidud, lodumetsad, madal- ja siirdesood ning soometsad. Peetrileht paljuneb seemnetega. Rikkalikult nektarit sisaldavaid õisikuid tolmeldavad putukad. Peetrileht on hea meetaim. Taim õitseb Briti saartel juunist oktoobrini (Eestis tavaliselt alates juulist). Peetrileht (Succisa pratensis) bio.edu.ee Peetrileht → täiendav info bio.edu.ee Levikukaart linnaeus.nrm.se Eesti taimede levikuatlas[alaline kõdulink] ottluuk.github.io Clapham, A.R.; Tutin, T.G.; Warburg, E.F. (1981). "Excursion Flora of the British Isles" (Third ed.). Cambridge University Press. ISBN 0521232902 Peetrileht andmebaasis eElurikkus