laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lippus

Lippus on perekonnanimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lippus 45 inimesel: 26 mehel ja 19 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lippus meeste puhul 4626. kohal ja naiste puhul 7238. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Lippus vanuserühmas 15–19, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 0,81. Nimi oli kõige sagedasem Viljandi maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 2,85 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Viljandimaal Põltsmaa kihelkonnas Adavere ja Tapiku mõisavallas ning Järvamaal Koeru kihelkonnas Piibe mõisavallas ja Türi kihelkonnas Laupa mõisavallas viiel korral nimeks Lippus. Endel Lippus, eesti viiuldaja ja muusikapedagoog (1926–2008) Johannes Lippus, Eesti sõjaväelane (1891–1948) Madle Lippus, eesti munitsipaalpoliitik (1984–) Pärtel Lippus, eesti foneetik (1980–) Urve Lippus, eesti muusikateadlane (1950–2015) Virve Lippus, eesti pianist ja muusikapedagoog (1926–1990) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 14.07.2023) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Lippus. Lippus statistikaameti andmebaasis
Lobjakas (perekonnanimi)

Lobjakas on eesti perekonnanimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lobjakas 126 inimesel: 61 mehel ja 65 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lobjakas meeste puhul 1613. kohal ja naiste puhul 1675. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Lobjakas vanuserühmas 80–84, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,81. Nimi oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 4,80 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupojale Läänemaal Hanila kihelkonnas Paadrema mõisavallas nimeks Lobgakas (normaliseeritult Lobjakas). Nimede eestistamisel võeti Lobjakas aastatel 1935, 1936, 1938 uueks perekonnanimeks 3 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Jäärman ja Sander. Ahto Lobjakas, eesti poliitikaanalüütik ja kolumnist (1970–) Artur Lobjakas, eesti sporditegelane (1898–1983) Kai Lobjakas, eesti disainiajaloolane (1975–) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 14.07.2023) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Lobjakas. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Lobjakas. Lobjakas statistikaameti andmebaasis
Karl Friedrich von Lindenau

Karl Friedrich von Lindenau (1746 – 14. veebruar 1817) oli Preisi ja Austria sõjaväelane, väejuht ja kahurväekindral. Karll Friedrich von Lindenau sündis 1746. aastal Saksimaal Leipzigis. Algul teenis ta Preisi sõjaväes, kuid pidi sealt 1789. aastal lahkuma, kuna tal tekkisid vastuolud feldmarssal Wichard von Möllendorffiga. Sama aasta augustis astus ta Austria armeesse. Ta sai hertsog Albert Casimiri Austria Madalmaade staabis majorikoha. Seal sai Lindenaust ka ertshertsog Karli lahingutaktika ja sõjaajaloo õpetaja. 1790. aastal ülendati Lindenau ooberstiks. 1792. aastal naasis ta Viini. 1797. aasta 1. märtsil ülendati ta kindralmajoriks. 1799. aastal juhatas ta ertshertsog Karli armees brigaadi, mille juhtimisega paistis välja Mannheimi piiramisel. 5. märtsil 1800 ülendati Lindenau feldmarssal-leitnandiks. Järgmisel aastal autasustati teda Maria Theresia militaarordeni rüütliristiga. 1803. aastal määrati ta jalaväerügemendi nr 29 inhaberiks. 1805. aastal juhatas Lindenau ertshartsog Karli Itaalia armees grenaderidiviisi. Ta osales 29.–31. oktoobril toimunud Caldiero lahingus. 1809. aastal juhatas ta ertshertsog Karli armee reservkorpuses taas grenaderidiiviisi, millega osales Asperni-Esslingi lahingus. 27. mail 1809 ülendati Lindenau feldzeugmeisteriks. Samal aastal läks ta sõjaväest erru. Hilisemas elus korraldas ta enda kodus "Don Juani" etteasteid. Karl Friedrich von Lindenau suri mundrisse riietatuna oma tugitoolis 14. veebruaril 1817 Viinis. "Lindenau, Karl Friedrich von". Vaadatud 15.07.2023. "Karl Friedrich von Lindenau". Vaadatud 15.07.2023. "Lindenau, Karl Friedrich von (1746-1817), General". Vaadatud 15.07.2023.
Levin Öztunalı

Levin Mete Öztunalı (sündinud 15. märtsil 1996 Hamburgis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Saksamaa esiliigaklubis Hamburger SV. Aastatel 2004–2006 kuulus ta jalgpalliklubisse Eintracht Norderstedt. Seejärel liitus ta Hamburger SV-ga, kuid klubi põhimeeskonnas toona ta veel ei debüteerinud. 2013. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Leverkuseni Bayeriga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Saksamaa kõrgliigas 10. augustil 2013 mängus Freiburgi vastu. 17 aasta ja 146 päeva vanuselt sai Öztunalı Leverkuseni noorimaks mängijaks Saksamaa kõrgliigas. Hooaja 2014/15 teises pooles läks ta pooleteiseks hooajaks laenule Saksamaak kõrgliigaklubisse Bremeni Werder. Aastatel 2016–2021 mängis Öztunalı Saksamaa kõrgliigas 1. FSV Mainz 05 ja 2021–2023 Union Berlini ridades. 2023. aasta juunis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Hamburgeriga. Aastatel 2010–2019 mängis Öztunalı Saksamaa noortekoondistes. Ta tuli Euroopa omavanuste meistriks 2014. aastal Saksamaa kuni 19-aastaste koondisega ja 2017. aastal kuni 21-aastaste koondisega. Tema vanaisa Uwe Seeler oli Saksamaa jalgpallilegend, kes mängis kogu profikarjääri Hamburger SV-s ja mängis aastatel 1954–1970 Lääne-Saksamaa jalgpallikoondises. Öztunalı isa on türklane. "Seeler grandson writes history". Bild (saksa). 12. august 2013. Vaadatud 3. mail 2016. "HSV sign Levin Öztunalı". www.hsv.de (inglise). 4. juuli 2023. Bogena, Kai Niels (7. november 2015). "Die Karriere-Knick des Uwe-Seeler-Enkels". Die Welt. Vaadatud 19. jaanuaril 2016. "Seeler wütet nach Wechsel seines Enkels zu Bayer 04". RD Online (saksa). 4. veebruar 2013. Vaadatud 3. mail 2016.
30. üksik mehhaniseeritud brigaad

30. üksik vürst Kostjantõn Ostrozkõi nimeline mehhaniseeritud brigaad (30-та окрема механізована бригада імені князя Костянтина Острозького) on Ukraina maaväe väeüksus. Alates 2018. aastast kannab üksus nimetust 30. üksik vürst Kostjantõn Ostrozkõi nimeline mehhaniseeritud brigaad. 2023. aasta lõpus täitsid brigaadi üksused lahingülesandeid Kupjanski suunal. Kostjantõn Ostrozkõi УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №315/2022 Про відзначення почесною відзнакою "За мужність та відвагу". 1. Відзначити почесною відзнакою "За мужність та відвагу" такі військові частини Сухопутних військ Збройних Сил України: 30 окрема механізована бригада імені князя Костянтина Острозького; 06.05.2022 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №232/2018. 1. Присвоїти військовим частинам Збройних Сил України: 30 окремій механізованій Новоград-Волинській Рівненській бригаді почесне найменування "імені князя Костянтина Острозького" та надалі іменувати її - 30 окрема механізована бригада імені князя Костянтина Острозького; 22. august 2018. Ворожий штурм провалився: бійці 30 ОМБр нищать окупантів на Куп’янському напрямку. ВIДЕО Джерело: https://censor.net/ua/v3463628 (vaadatud: 25.12.23)
Loorits

Loorits on eesti perekonnanimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Loorits 360 inimesel: 175 mehel ja 185 naisel. Perekonnanimede levikult oli Loorits meeste puhul 371. kohal ja naiste puhul 381. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Loorits vanuserühmas 30–34, kus neid on 10 000 elaniku kohta 3,67. Nimi oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 11,04 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Laiuse kihelkonnas ja Nõo kihelkonnas, Virumaal Vaivara kihelkonnas ja Lüganuse kihelkonnas, Harjumaal Jüri kihelkonnas, Võrumaal Rõuge kihelkonnas ja Viljandimaal Kolga-Jaani kihelkonnas asuvates mõisavaldades kaheksal korral nimeks Lorits ja Loritz (normaliseeritult Loorits). Nimede eestistamisel loobuti nimest Loorits 1939. aastal kolmel korral ning uueks perekonnanimeks võeti Helimets. Arnold Loorits, eesti maadleja (1931–1986) Arvo Loorits, eesti jalgrattur, suusataja, sõudja ja sporditegelane (1948–) Eerik Loorits, Eesti sõjaväelane (1903–1991) Kristjan Loorits, eesti filosoof Marje Loorits, eesti näitleja (1944–) Neeme Loorits, eesti orienteeruja ja rogainija (1968–) Oskar Loorits, eesti rahvaluuleteadlane (1900–1961) Timo Loorits, eesti sõudja (1974–) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 14.07.2023) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Loorits. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Loorits. Loorits statistikaameti andmebaasis
K-560 Severodvinsk

K-560 Severodvinsk (vene keeles К-560 «Северодвинск») on Venemaa neljanda põlvkonna tuumaallveelaev sarjast Jassen (sarja peakonstruktor Vladimir Pjalov). Allveelaev projekteeriti Peterburis asuvas konstrueerimisbüroos Malahhit ja ehitati Severodvinskis asuvas Sevmašis. Vette lasti 2010. aastal. Jasseni sarja allveelaevade relvastusse kuuluvad tiibraketid (Oniks, Tsirkon, Kalibr). Allveelaeva pikkus on 139 m ja laius 13 m. Veeväljasurve (vee all) on 13 800 t. Meeskonna suurus: 90 allveelaevnikku (neist kolmandik on ohvitserid) K-560 Severodvinsk kuulub Põhjalaevastiku koosseisu.  K-560 Severodvinsk – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Loogna

Loogna on eesti perekonnanimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Loogna 20 inimesel: 10 mehel ja 10 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lobjakas meeste puhul 12515. kohal ja naiste puhul 13554. kohal. Perekonnanime Loogna kandja oli keskmiselt 48 aasta vanune. Nimede eestistamisel võeti Loogna aastatel 1937–1940 uueks perekonnanimeks viiel korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Ambros, Gross, Logger ja Reimann. Georg Loogna, eesti arstiteadlane (1914–2009) Naomi Loogna, eesti arstiteadlane (1930–2022) Vello Loogna, eesti puhkpilliorkestrite dirigent (1940–) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 14.07.2023) Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Loogna. Loogna statistikaameti andmebaasis
Valeri Markus

Valeri Markus (Валерій Сергійович Маркус) on Ukraina sõjaväelane, autor ja blogija. Teenis 2022-2033 47. mehhaniseeritud brigaadi brigaadiveeblina. Валерій Маркус (2018). Сліди на дорозі. Київ. — 375 с. ISBN 978-966-194-302-4
Haski

Haski (inglise keeles husky) on mitme polaarpiirkonnas aretatud veokoera tõu (näiteks Alaska haski ja Siberi haski) üldnimetus.
Lille (perekonnanimi)

Lille on perekonnanimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lille 292 inimesel: 139 mehel ja 153 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lille meeste puhul 509. kohal ja naiste puhul 501. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Lille vanuserühmas 80–84, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,94. Nimi oli kõige sagedasem Jõgeva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 6,81 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Torma, Puhja, Kambja ja Maarja-Magdaleena kihelkondades, Harjumaal Harju-Jaani ja Kose kihelkonnas, Pärnumaal Pärnu-Jaagupi kihelkonnas, Võrumaal Põlva kihelkonnas, Saaremaal Kaarma kihelkonnas, Virumaal Kadrina kihelkonnas ning Läänemaal Lihula kihelkonnas 12 korral nimeks Lille. Nimede eestistamisel võeti Lille aastatel 1935–1940 uueks perekonnanimeks 54 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Aatonen, Arhipov, Ever, Grinberg, Grünberg, Gustavson, Johannsohn, Juhanson, Karetnikov, Kaulsohn, Klein, Lamstern, Lange, Lemvald, Libenau, Liesment, Lilienberg, Lilienblatt (4 juhul), Lilienthal (4), Lillebach (4), Lilleberg (5), Lillemann, Lillestern, Madisson, Mahorin, Mangmann, Palberg, Paulmann, Peterson, Rolberg, Silberman, Simson, Starrkopf, Strandson, Tenno, Trohvin, Umberg, Valter ja Veide. Eva Lille, soome estofiil, Soome-Eesti kultuurisidemete arendaja ja tõlkija (1941–) Ivo Lille, eesti saksofonist ja muusikapedagoog (1977–) Mari-Liis Lille, eesti mänguasjadisainer, kaubamärgi lilleliis looja ja käsitööraamatute autor (1980–) Ülo Lille, eesti keemik (1931–2023) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 14.07.2023) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Lille. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Lille. Lille statistikaameti andmebaasis
Petrovsk-Zabaikalski

Petrovsk-Zabaikalski (vene keeles Петровск-Забайкальский) on linn Venemaal Taga-Baikali krais, Petrovsk-Zabaikalski rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Linna läbib Siberi raudtee. Asula tekkis 1789. aastal rajatud malmisulatus- ja rauatootmistehase juurde. 1791. aastal anti asulale nimeks Petrovski Zavod. Linnaõigused ja praeguse nime sai Petrovsk-Zabaikalski 1926. aastal. Петровск-Забайкальский "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 15. juulis 2023
Eerik Lepp

Erich Rudolph Lepp (4. jaanuar 1903 Tallinn – 2. veebruar 1981 Montréal) oli aiandus- ja maastikuarhitekt ning motosportlane. Lepp oli Vabadussõja ajal kadett, edastades sõnumeid ja varustust. 1923. aastal lõpetas ta Tallinna Reaalkooli, 1927. aastal Budapest Aiandusinstituudi ja 1929. aastal Debreceni Põllumajandusakadeemia põllumajanduse erialal. Ta oli Korporatsioon Wäinla liige. Aastatel 1929–1941 töötas ta Tallinna Pedagoogiumis, Tallinna Linna Naiskutsekoolis, Tallinna Kodumajanduskoolis ja J. Koorti nim. Rakenduskunsti Koolis aiandusõpetajana ja 1941–1944 Tehnikadirektooriumi Ehitusvalitsuses haljasalade inspektorina. Tal oli ka oma aiakujundusfirma, tööde hulka kuulusid Suure Munamäe vaatetorni ja mitmete Tallinna aedade haljastamine. 1934. aastal ostis ta Harley Davidsoni soolomasina. Ta oli Tallinna Rotary Klubi liige. Ta põgenes 1944. aastal Eestist Saksamaale ja õppis aastatel 1947–1949 Durhami Ülikoolis maastikuarhitektuuri ja jätkas seal tööd 1954. aastani, mil emigreerus Kanadasse, kus töötas esmalt Ottawas inspektorina ja aastatel 1955–1972 Montrealis aiandusarhitektina. 1977. aastal autasustati teda elutöö eest Budapesti aiandusülikooli kulddiplomiga. Tema isa Hans Lepp oli Tallinna linnaaednik. Kund, Liisi (24. veebruar 2021). "Erich Rudolph Lepp 1903-1981". Ajas Astudes. Vaadatud 15. juulil 2023. "TLÜAR väliseesti isikud". isik.tlulib.ee. Vaadatud 15. juulil 2023. "Eesti Antiikautode Galerii. Ajalugu - Eesti aeg. Artiklid. Autouudised". eag.vanatehnika.ee. Vaadatud 15. juulil 2023.
Vladimir Selivjorstov

Vladimir Selivjorstov (vene keeles Владимир Вячеславович Селивёрстов; sündinud 1. augustil 1973 Stankis Vladimiri oblastis) on Venemaa sõjaväelane, kaardiväe kindralmajor, Venemaa Föderatsiooni kangelane (2014). Selivjorstov oli kuni 2023. aasta 15. juulini 106. õhudessantdiviisi komandör. Riley Bailey; Kateryna Stepanenko; Nicole Wolkov; Angelica Evans; Frederick W. Kagan (15. juuli 2023). "Russian Offensive Campaign Assessment, July 15, 2023". understandingwar.org (inglise). ISW. Vaadatud 16. juulil 2023. Russian sources claimed that the 106th VDV Division has been operating in the Bakhmut area since January, /.../ Сергей Гуща (15. juuli 2023). "Телеграм-каналы сообщили об увольнении генерала Селивёрстова". svoboda.org (vene). Svoboda.org. Vaadatud 15. juulil 2023.
Tšigorini-nimeline maleklubi

Mihhail Tšigorini nimeline maleklubi (vene Шахматный клуб имени М. И. Чигорина) on Peterburis asuv maleklubi. Mihhail Tšigorin Tšigorini-nimelise maleklubi koduleht
Sajansk

Sajansk (vene keeles Саянск) on linn Venemaal Irkutski oblastis. Linn asub Angara lisajõe Oka lähedal, Irkutskist ligikaudu 245 km põhjaloodes. Sajansk asutati 1970. aastal. Aleviks sai Sajansk 1975. aastal. Linnaõigused anti Sajanskile 1985. aastal. Linnas asub Venemaa üks suuremaid keemiakombinaate. Саянск "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 15. juulil 2023
Huw Edwards

Huw Edwards (sündinud 18. augustil 1961 Bridgendis Ühendkuningriigis) on Walesi päritolu endine ajakirjanik ning uudisteankur ja telesaatejuht. Ta oli British Broadcasting Corporationi peamine teadvustaja uudistesaates "BBC News at Ten". BBC oli talle järjepidev tööandja üle nelja aastakümne. Ta oli menuka avalik-õigusliku televisiooni- ja ringhäälingukontserni enim tasustatud uudisteteadvustaja. Peamiselt kajastas ta ülekannetes nii kuninglikke, riiklikke kui rahvusvahelisi sündmusi (sh valimisi ja olümpiamängude tseremooniaid) ning juhtis välissaateid. Tema ette-lugemisel teadvustati otseülekande vahendusel kanalites BBC One, BBC Two ja BBC News miljonitele vaatajatele-kuulajatele üle maailma kuninganna Elizabeth II ametlikku surmateadet Buckinghami paleelt (8. septembril 2022). Tema kajastamisel leidsid aset ka ülipikad otseülekanded niisamuti kuninganna matuselt kui ka kuningas Charles III kroonimistseremooniast Westminster Abbeys (6. mail 2023). Huw Edwards on kõmrikeelse akadeemiku Hywel Teifi Edwardsi poeg, tema õde on teadur õendusteaduses ja vähiuuringutes. Ta on abielus teleprodutsent Vicky Flindiga, kes on töötanud telesaadetega "This Week" ja "Peston". Nad elavad Dulwichi asumis Londonis, neil on viis last. Edwards peab ennast kristlaseks, käies regulaarselt kirikus. Enda sõnul kannatavat ta depressioonihoogusid aastast 2002. 2023. aasta juulis peatas tema tööandja pärast ajalehes The Sun väljendatud süüdistusi töölepingu Edwardsiga. Avaldatu järgi oli ta seksuaalselt ahvatlenud alaealist. Uudisega samaaegselt viibis saatejuht lähedaste sõnul depressiooni seisundis haiglaravil. Tabloidväljaannet kritiseeriti aga kinnitamata andmeil põhinevate süüdistuste esitamise eest. 31. juulil 2024 tunnistas endine uudisteteadvustaja kohtus süüd lastepornograafia omamises. Teda õhutas kuritööle süüdimõistetud pedofiil Alex Williams, kes jagas talle sündsusetuid fotosid läbi WhatsAppi. Edwardsile määratakse karistus alates kestva aasta septembrist. Prokuröri hinnangul võidakse tema suhtes rakendada tingimuslikku sunniabinõud taasühiskonnastamiseks, mis tähendab tõenäoliselt seksuaalkurjategijate raviprogrammi ja ühiskondlikult kasulikku tööd. "BBC announces the death of Queen Elizabeth II". www.youtube.com (inglise). Guardian News. 8. september 2022. "Meedia: alastifotode eest maksis kuninganna surma kajastanud BBC teleankur". www.err.ee. Eesti Rahvusringhääling. 13. juuli 2023. "Huw Edwards tells of 20-year struggle with depression". www.theguardian.com (inglise). Guardian News. 23. detsember 2021. "Huw Edwards: the unanswered questions hovering over presenter's future". www.theguardian.com (inglise). Guardian News. 14. juuli 2023. "Huw Edwards pleads guilty to making indecent images of children". www.theguardian.com (inglise). Guardian News. 31. juuli 2024.
Tšussovoi

Tšussovoi (vene keeles Чусовой) on linn Venemaal Permi krais, Tšussovoi linnaringkonna keskus. Linn asub kohas, kus Usva jõgi suubub Tšussovaja jõkke, Permist ligi 100 km idakirdes. 16.sajandil asutati praeguse linna kohale Kamassino küla. Perm Jekaterinburgi raudteeliini hakati ehitama 1874. aastal. Tšussovskaja raudteejaam rajati 1875. aastal, reisirongiliiklus algas 1878. aasta veebruaris. Tšussovski metallurgiatehase ehitust alustati 1879. aastal. Raudteejaama ja tehase juurde kujunes Tšussovoi asula, mis hilem kandis Tšussovoje küla nime. 5. aprillil 1926 sai asulast Tšussovaja alev. Linnaõigused ja praeguse nime sai Tšussovoi 1933. aastal. Tšussovois on sündinud pianist ja muusikaõpetaja Bruno Lukk. Чусовой "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 16. juuni 2023 Ольга Невская:Город Чусовой Ураловед, 14. aprill 2016. Vaadatud 16. juulil 2023
Tšernuška

Tšernuška (vene keeles Чернушка) on linn Venemaal Permi krais, Tšernuška linnaringkonna keskus. Tšernuška asub Permist ligikaudu 165 km lõunas. Linna läbib Moskva–Jekaterinburgi raudtee. Küla on esmamainitud 1859. aastal. Raudteejaam rajati 1919. aastal ja selle juurde tekkis asula. Aleviks sai Tšernuška 4. juulil 1945. Linnaõigused anti Tšernuškale 1966. aastal. 1950. aastatel avastati piirkonnas nafta ja maagaasi leiukohad. Naftatootmine Tšernuškas algas 1958. aastal. Чернушка "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 16. juulil 2023 Варвара Гусева:Чернушка – город любви и нефти Наш Урал, 23. september 2020. Vaadatud 16. juulil 2023
Gubahha

Gubahha (vene keeles Губаха) on linn Venemaal Permi krais, Gubahha linnaringkonna keskus. Gubahha asub Kosva jõe ääres, Permist ligikaudu 120 km kirdes. Asula tekkis 18. sajandi keskpaiku rauamaagileiukohtade juurde. Kivisöeleiukoht piirkonnas avastati 1821. aastal. Raudteeühenduse sai Gubahha 1879. aastal, selle tulemusel suurenes söetootmine järsult. Alevi staatus anti Gubahhale 1928. aastal. Linnaks sai Gubahha 1941. aastal. Губаха "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 16. juulil 2023 История Губахинский городской округ. Vaadatud 16. juulil 2023
Jiří Paroubeki valitsus

Jiří Paroubeki valitsus tuli Tšehhi Vabariigis võimule 25. aprillil 2005 ja lahkus 16. augustil 2006. 1 Kohusetäitja Valitsuse koduleht [[1]]
Kizel

Kizel (vene keeles Кизел) on linn Venemaal Permi krais, Kizeli linnaringkonna keskus. Kizel asub Permist ligi 145 km kirdes. Asula tekkis 1784. aastal rajatud ja 1789. aastal tööd alustanud malmisulatus- ja rauatootmistehase juurde. Tehas tegutses kuni 1919. aastani. 1797. aastal alustati piirkonnas kivisöe tootmist. Linnaõigused sai Kizel 1926. aastal. Кизел "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 16. juulil 2023 90 лет городу Кизел 90 лет городу Кизел, 5. aprill 2016. Vaadatud 16. juulil 2023
Igor Gaspl

Igor Gaspl (Игоръ Гаспл; 24. veebruar 1924 Voronež – 6. juuni 2001 Maardu) oli nõukogude Eesti ajakirjanik ja propagandist, mitme eesti metsavendlust mustava teose autor. Aastatel 1943–1947 kuulus Gaspl komsomoli ning oktoobris 1951 sai kommunistliku partei liikmeks. 1947–1952 õppis Voroneži Riiklikus Ülikoolis vene keelt ja kirjandust ning lõpetas ülikooli kiitusega. Sõja ajal 1943. aastal kuulus Voronežis hävituspataljoni. 1952. aastast töötas ta Tallinnas ajalehe Sovetskaja Estonija toimetuses, kuhu jäi kuni pensionile minekuni 1980. aastate esimesel poolel. Suri 6. juunil 2001 Maardus. Tema metsavendluse kuvandit ilmestava propagandistliku loomingu lipulaevaks on 1960. aastal avaldatud dokumentaaljutustuste kogumik „Tõestisündinud lood“, milles esitatud kuuest novellist kaks – „„Hunt“ püünises“ ja „Jätis“ – käsitlevad relvastatud vastupanu. 1964. aastal ilmus ajalehes Noorte Hääl jutustus „Langenud teenistuskohustuste täitmisel“, mille võib leida ka 1966. aasta kogumikust „Mehised inimesed“ pealkirjaga „Langenud teenistuskohustuste täitmisel. Dokumentaaljutustus tšekist Jaan Põdrast“. Sama lugu ilmus ka 1984. aasta eestikeelses kogumikus „Kompromiss on välistatud. Lugusid Eesti tšekistidest“, kus see kannab pealkirja „Teenistuskohustuste täitmisel“. Samast kogumikust võib leida veel ühe Gaspli lühijutu – „Lõksu „„penidele“. Kadi Mikk, "Metsavendade kujutamine nõukogude propagandakirjanduses", (magistritöö, Tartu Ülikool, 2013), 64–66. https://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=RKEr7KW4Lr72 Igor Gaspl, "Tõestisündinud lood : [riikliku julgeoleku organite juurdlusmaterjalide põhjal koostatud dokumentaaljutustused]." Tallinn : Eesti Riiklik Kirjastus, 1960 Mehised inimesed. Koostanud I. Trull. Tallinn : Eesti Raamat, 1966 Kompromiss on välistatud : lugusid Eesti tšekistidest. Koostajad I. Papulovski, V. Nikišin ; tõlkinud Gondo Olevsoo ; toimetuskolleegium: V. Porõvkin (peatoimetaja)... jt. ; eessõna: Karl Kortelainen. Tallinn : Eesti Raamat, 1984
Andrea Aguilera

Andrea Victoria Aguilera Paredes (sündinud 27. aprillil 2001) on Ecuadori modell ja iluduskuninganna, 2023. aasta Miss Supranationali võitja. "Miss Supranational 2023 is Andrea Aguilera of Ecuador". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. juuli 2023. Vaadatud 16. juulil 2023. Ecuador's Andrea Aguilera wins Miss Supranational 2023 Andrea Aguilera - Instagram
Otšor

Otšor (vene keeles Очёр) on linn Venemaal Permi krais, Otšori rajooni halduskeskus. Linn asub Otšori jõe ja jõele paisutatud tehisjärve ääres, Permist ligikaudu 88 km läänes. Otšor tekkis asulana 1759. aastal rajatud malmisulatus- ja rauatootmistehase juurde. Aleviks sai Otšor 1929. aastal, linnaks 1950. aastal. Очёр "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 16. juulil 2023