laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lasud kodutänaval

"Lasud kodutänaval" on Juhan Paju 1995. aastal ilmunud kriminaalromaan, milles peategelasena astub üles uurija Toivo Kivistik. Väikese viigi äärsetest kõrkjatest leitakse soomlase Kankkuneni surnukeha. Mõrvamüsteeriumis on mängus suured rahasummad. Toivo Kivistik, uurija Haapsalus. Komissar Laura Hansen (ka Kastinina primadonna), 24-aastane prostituut Ahmed Bairamov, kasahhi päritolu sutenöör. Allilma käepikendus Haapsalus Jorma Kokko, Soome kriminaalpolitseinikuna esinev tegelane Seppo Kankkunen, 51-aastane Soome usuorganisatsiooni esindaja Eestis. Vahendab sotsiaalabi korras oma kodumaalt kasutatud riideid ja esemeid Eero Salmiainen, Seppo abi ja autojuht Jaan Paljas, pastor Valdur Peetris, kooli direktor Lonni Vaher, kooliõpetaja Edgar Sarapuu, noor teedevalitsuse töötaja Hans Sieberg, endine Tartu Ülikooli õppejõud Anton Vaher (hüüdnimega Kanaari saarte Kuberner), pensionil olev meremees. Töötanud Kanaari saartel laevaremondi baasis Kalle Kulbok, politseiinspektor Soome keeles (Laukauksia kotikadulla) ilmus teos Taifuuni kirjastuselt sarjas "Myrskyn merkki" 1995. aastal Hannu Oittineni tõlkes. Oskar Tanner. Raamatututvustus. Eesti Sõnumid, 28. märts 1995; lk. 7 Vaapo Vaher. Klassikuid meilt ja mujalt: Raamtulett. Rahva Hääl, 4. aprill 1995; lk. 8 Vaapo Vaher. Ma armastan krimanaalromaani: Raamtulett. Rahva Hääl: Rahva Nädalaleht, 13. mai 1995; lk. 13 Vahter, Tarmo. Juurdlust toimetab klishee. Vikerkaar nr 8/1995; lk. 78 Juhan Paju. Lasud kodutänaval. Raamatukoi raamatupood Paju, Juhan Laukauksia kotikadulla. Kirjastus Like Juhan Paju - Lasud kodutänaval. leo.ee
Väino Puura (geoloog)

Väino Puura (6. august 1935 Lutsu, Võrumaa – 14. jaanuar 2018) oli eesti geoloog. Ta lõpetas 1959. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna. Ta on olnud Tartu Ülikooli professor. Ta uuris Läänemere piirkonna geoloogiat ja tektoonikat, tektooniliste rikkevööndite ja meteoriidikraatrite geoloogiat, mineraloogiat ja geokeemiat. 2000 Tartu Ülikooli medal 2005 Tartu Ülikooli aumärk 2009 Valgetähe III klassi teenetemärk Väino Puura oli paleontoloog Ivar Puura ja geoloog Erik Puura isa. Tema vanavanaisa poolvenna pojapojapoeg on laulja Väino Puura. Väino Puura Eesti Teadusinfosüsteemis "Püramiidi tipus", ETV, 30. aprill 2011 "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022.
Toivo Kivistik

Toivo Kivistik on eesti kirjaniku Juhan Paju väljamõeldud tegelaskuju – kriminaaljälituse töötaja, kes tegutseb 1990. aastatel Lääne maakonnas (endises Haapsalu rajoonis). Kivistik on 185 cm pikkune ja kaalub 98 kg. Uurija on abielus Lagle kõrtsi töötaja Varjega ja neil sündis kaks poega. Ligi 30 aastat on ta kogunud kunstiteemalisi postmarke. Nõukogude ajal töötas ta Haapsalu rajooni kriminaaljälituses miilitsamajori auastmes ("Haapsalu detektiiv" ja "Surm Hundikaril"). Eesti taasiseseisvumise järel jätkas ta Lääne Politseiprefektuuris komissari auastmes ("Lasud kodutänaval", "Kadunud viiuldaja" ja "Mudasegaja armuke"). "Haapsalu detektiiv", 1990 "Surm Hundikaril", 1993 (tegevus toimub aasta pärast "Haapsalu detektiivi" sündmusi) "Lasud kodutänaval", 1995 (Hundikari sündmustest on möödunud kaheksa aastat) "Kadunud viiuldaja", 2001 "Mudasegaja armuke", 2003 "Haapsalu detektiiv", lk 50 "Surm Hundikaril", lk 35, 93 "Lasud kodutänaval", lk 7 "Lasud kodutänaval", lk. 145
August Pass

August Pass (7. mai/19. mai 1861 Tartu – 23. mai/5. juuni 1913 Kursi) oli eesti vaimulik. Ta õppis Tartus elementaarkoolis ja gümnaasiumis aastatel 1870–1883. Abituuriumis oli ta Tallinnas. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1884–1898. Prooviaastal oli ta aastal 1899 Rõngu Mihkli koguduses (Winfried Martin Hanseni juures). Ordineeriti 25. juunil/8. juulil 1900 õpetajaks. Ta oli aastatel 1903–1910 Kaarma Peeter-Pauli koguduse õpetaja. Lisaks hooldas ta aastatel 1908–1910 Kärla Maarja-Magdaleena kogudust. Aastatel 1911–1913 oli ta Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja, olles samaaegselt kohaliku seminarkooli direktoriks. Aastal 1907 avaldas ta Kuressaares 16–leheküljelise brošüüri "Mõni sõnake Kaarma kiriku minevikust 500 aastaseks juubeli pühaks". Tema naisevend oli Kursi Maarja-Eliisabeti koguduse õpetaja Gustav Punga. Ta suri olles Gustav Pungal külas. Ta oli Korporatsiooni Fraternitas Estica liige aastast 1907. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977 http://www.aste.edu.ee/~andres/kko.php#_August_PASS_%28Kaarmal[alaline kõdulink] http://www.cfe.ee/album-esticum?show=1907
Linoleum

Linoleum (ld linum 'lina', oleum 'õli') on kattematerjal, tavaliselt põrandakattematerjal. Inglane Frederik Walton leiutas selle aastal 1863. Linataimest saadud linaseemneõli oksüdeeriti, mille tulemuseks saadi aine, mis kannab nimetust linoleumi tsement. Seejärel segati see aine männivaigu ja näiteks saepuruga ja kallati džuudist valmistatud plaatidele. Sel viisil valmistatud materjali sai õhukesteks plaatideks lõigata ning nendega kaeti põrandaid.
Vladimir Paavel

Vladimir Paavel (19. veebruar 1900 Tarvastu – 16. aprill 1958 Neuss) oli eesti tehnikateadlane. Vladimir Paavel sündis kooliõpetaja perekonnas. Ta õppis Tallinna Peetri Reaalkoolis ja Riia Peetri Reaalkoolis ning lõpetas aastal 1917 Tartu Reaalkooli. Astus seejärel Petrogradi Teedeinstituuti, sealt Tallinna Tehnikumi, sealt omakorda Karlsruhe Tehnikaülikooli, mille lõpetas aastal 1925. Teaduskraad: dr. techn., "Berechnung von Brunnengalerien mit Heberleitungen" 1947 (Braunschweigi Tehnikakõrgkool). Vladimir Paavel võttis osa Vabadussõjast. Töötas aastatel 1925–1935 Saksamaal ehitusfirmades, osales Maini alamjooksu ümberkanaliseerimisel ning Berliini allmaaraudtee põhjavete tõrjesüsteemi rajamisel ja juhatas Lissabonis veevärgi ehitamist. Tartu Ülikooli tehnikateaduskonna erakorraline professor 1935–1936. Tallinna Tehnikaülikoolis 1936–1940: veemajanduse ja vesiehitiste professor 1936–1940; vee-ehituse/vesiehitiste ja aluspõhjamehaanika laboratooriumi juhataja; ehitusosakonna juhataja 1936–1938; prorektor 1938–1940. 1940. aasta suvel oli Vladimir Paavel teaduskomandeeringul Berliinis ja Eestisse ei naasnud. Saksamaal oli ta Balti Ülikooli rajajaid Hamburgis, professor ja prodekaan 1945–1949. Veemajandus ja hüdraulika, vesiehitised. Vladimir Paaveli algatusel rajati ja sisustati Tallinna Tehnikaülikoolis vesiehitiste laboratoorium, mis võimaldas uurida hüdraulika seaduspärasusi hüdroehitistel ja vesiehituse aktuaalseid probleeme. Tallinna Tehnikaülikooli peahoonesse Koplis ehitati Vladimir Paaveli algatusel 6-meetrine hüdrotehniline renn. Tundes suurte ehituskavade koostamise ja rakendamise tavasid Lääne-Euroopas, pidas ta vääraks Eesti praktikat anda ehitustöid välja vähempakkumisel. Ta pidas tähtsaks tulevastes insenerides elujaatava töökultuuri kujundamist, tagamaks rahvuse omakultuuri säilimist. Insenerikoja ehitussektsiooni liige 1935–1940; Loodusvarade Instituudi liige 1938–1940; juhtis komisjoni, mis tegeles arhitektuuri eriala avamise ettevalmistamisega Tallinna Tehnikaülikoolis 1939–1940. Osales 1937. aastal rahvusvahelisel sildade ja kõrgehitiste ühingu II kongressil Berliinis, oli tegev Läänemere maade hüdroloogide konverentside korraldamisel. Pärast Teist maailmasõda töötas algul hüdroloogia konsultandina PreussAG-s Hannoveris. 1947. aastal esitas oma doktoritöö Braunschweigi Tehnikaülikooli ja oli samal ajal ka tegev Balti Ülikoolis. Korp! Rotalia vil, Rotary klubi liige. Valgetähe III klassi teenetemärk Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikool, 2008, lk 299-300. Uusi professoreid tehnikateaduskonda // Postimees, 4. aprill 1935, lk 1 Eesti teaduse biograafiline leksikon. Köide 3. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2013, lk 348-349. Hager, W. Hydraulicians in Europe 1800-2000: Volume 2. CRC Press. P. 833. Mägi, V. Unustatud professorit meenutades : Vladimir Paavel 19.02.1900-16.04.1958 // Tehnika ja tootmine (1990) nr 2, lk 28-29. EE : Eesti entsüklopeedia. 14, Eesti elulood. Tallinn : Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000. Lk 350. Tallinna Rotary Klubi liikmed 1930-1940 Teenetemärkide kavalerid
Pearindmik

Pearindmik on kehaosa mitmetel lülijalgsetel. Ämblikel on pearindmik väikese varrekese abil ühendatud tagakehaga. Selline kinnitusviis jätab tagakeha eriti liikuvaks. Pearindmikule on kinnitatud 8 karvast jalga. rindmik
Läti Pank

Läti Pank (Latvijas Banka) on Läti keskpank. Läti Pank asutati 7. septembril 1922 riikliku säästu- ja krediitpanga järglasena. Läti Pangal on Lätis pangatähtede emissiooni ainuõigus. 1922 ja 1993 võttis Läti Pank Läti rubla asemel kasutusele Läti lati; 1. jaanuaril 2014 selle asemel euro. Artūrs Graudiņš Pēteris Sakss Einars Repše (1991–2001) Ilmārs Rimšēvičs (2001–2019) Martinš Kazaks (alates 2019) http://www.bank.lv/
Abony

Abony on linn Ungaris Pesti komitaadis. Asub Budapestist 85 km kagus. Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. Abonyi koduleht
Fromhold Kangro

Fromhold Kangro (1. august/13. august 1881 – 29. november 1932) oli eesti ehitusinsener ja ettevõtja. Kangro lõpetas Novgorodi reaalkooli. Aastatel 1899–1906 õppis ta Riia Polütehnikumis. Ta oli korp! Vironia asutajaliige. Teda tuntakse eelkõige paljude Tartu majade projekteerijana ja ehitusfirma omanikuna. Tema projekteeritud majade rohkuse tõttu Karlova linnaosas hüüti seda asumit tema eluajal Kangro linnaks või Frommi linnaks. Tema ehitusfirma ehitas ka Eliel Saarineni projekteeritud Pauluse kirikut ja J. Lunski projekteeritud Püha Aleksandri kirikut Sõbra tänavale. Tallinnas oli ta tuntud bussiliikluse korraldajana aastatel 1922–1926. Ta oli esimene, kes avas regulaarse liiniliikluse viie Saksamaalt ostetud bussi abil. 22. mail 1922 andis Tallinna linnavalitsus loa viie bussiliini pidamiseks Tallinnas ja linnalähedastel marsruutidel: Vene turg (praegu Viru väljak) – Tartu maantee, Vabaduse plats – Seevald, Vene turg – Kalamaja, Vene turg – Pirita ja Vene turg – Kose. Kuigi katseid bussiliinide tööshoidmiseks oli Tallinnas tehtud juba varem, võib regulaarse bussiliikluse alguseks lugeda siiski Kangro esimese liini sõitmahakkamist. Tema poeg Gunnar Kangro oli Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna professor. Väike-Maarja seltsimaja http://kuusik.pri.ee/?lk=synnipaev&synnipaev=kuu&kuu_sy=ko[alaline kõdulink] Album Academicum des Polytechnikums zu Riga. 1862–1912. Riga 1912 "Fromhold Kangro täitis linna bussipõrinaga" Tallinncity. Postimees, 07.04.2006 "arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. detsember 2008. Vaadatud 12. mai 2011.{{cite web}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Esimesed bussid Tallinna tänavatel" Õhtuleht, 26.05.1997
Antonio Soler

Antonio Francisco Javier José Soler Ramos (3. detsember 1729 Olot – 20. detsember 1783 San Lorenzo de El Escorial) oli hispaania helilooja, kes sai tuntuks klaverisonaatidega. Samuti andis ta olulise panuse klavessiini ja haamerklaveri repertuaari. Antonio Soler sündis Olotis. Kuueaastasena asus ta Montserrati kloostris maestro Benito Esteve ja orelimängija Benito Vallsi käe all muusikat õppima.
Ruupia

Ruupia (sümbol Rs) on rahaühik, mis on kasutusel mitmes Aasia riigis. Maldiivide rufija
Lääne-Kreeka piirkond

Lääne-Kreeka piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Kreeka lääneosas. Piirkond koosneb kolmest endisest maakonnast (nómos), alates 2011. aastast piirkonnaüksusest – Aitoolia-Akarnaania Kesk-Kreekas ning Ahhaia ja Ileía, mis jagunevad 19 vallaks. Lääne-Kreeka piirkond loodi 1987. aastal. Piirkonna koduleht
Ípeirose piirkond

Ípeirose piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Kreeka loodeosas. Piirneb loodes Albaaniaga. Antiikajal oli see osa Epeirose piirkonnast ja provintsist. Piirkond koosneb neljast piirkonnaüksusest (perifereiakí̱ enóti̱ta) – Thesprotía, Ioánnina, Árta ja Préveza, mis ühtivad varasemate maakondadega (nómos). Piirkonnaüksused jagunevad 18 vallaks. Vana-Kreeka Epeiros, ladina keeles Epirus oli ajalooline piirkond Loode-Kreekas ja Lõuna-Albaanias, mis hõlmas Joonia mere mägise ranniku ja Pindose mägesi. Antiikajal elasid Epeiroses illüüria hõimud (molossid). 4. sajandil eKr tekkis piirkonnas Epeirose riik, mille kuulsaim valitseja oli Pyrrhos. Pärast Esimest maailmasõda jäi Põhja-Epeiros Albaaniale. https://www.statistics.gr/el/2021-census-res-pop-results Piirkonna koduleht
Hobune, kes kaotas prillid ära

"Hobune, kes kaotas prillid ära" (soome keeles "Hevonen, joka hukkasi silmälasinsa") on soome kirjaniku Hannu Mäkelä 1977. aastal Otava kirjastusel ilmunud lasteraamat. Loo peategelane on hobune, kes on seni elatunud hobuselehtedele hobuseraamatute arvustuste kirjutamise honoraridest, kuid kaotab ühel päeval prillid ega saa senist eluviisi jätkata. Hobune otsustab laia ilma õnne otsima minna. Hobune asub koos teel kohatud teiste loomadega – siili, varese, koera ja lehmadega – talvel elama tühja meiereisse, kuhu neid juhatavad sõbralikud hiired. Eesti Raamatu retsensendi hinnangul räägib raamat "muhedas toonis" ja "väliselt kentsaka loomaloo varjus targalt ja südamlikult inimeste maailmast". Raamat ilmus eesti keeles 1983. aastal Piret Saluri tõlkes Eesti Raamatu kirjastusel. Värsid tõlkis Ellen Niit. Raamatu trükiarv oli 40 000. Nii raamatu originaal kui ka eestikeelne tõlge on avaldatud autori illustratsioonidega. Hannu Mäkelä. Hobune, kes kaotas prillid ära. Tallinn: Eesti Raamat 1983, tagakaane sisekülg. "Härra Huu"
Põhja-Egeuse piirkond

Põhja-Egeuse piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Kreekas, mis hõlmab Egeuse mere põhjaosas olevaid saari. Piirkond koosneb viiest piirkonnaüksusest (perifereiakí̱ enóti̱ta) – Chíose, Ikaría, Límnose, Lesbose ja Sámose piirkonnaüksus, mis jagunevad üheksaks vallaks. 2011. aastani jagunes ta kolmeks maakonnaks (nómos) – Chíose, Lesbose ja Sámose maakond. Piirkonna suuremad saared on Chíos, Ikaría, Límnos, Lesbos ja Sámos. https://www.statistics.gr/el/2021-census-res-pop-results Piirkonna koduleht
Lõuna-Egeuse piirkond

Lõuna-Egeuse piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Kreekas. Ta hõlmab Egeuse mere lõunaosas olevaid saari. Piirkond koosneb 13 piirkonnaüksusest, mis jagunevad 34 vallaks. 2011. aastani jagunes piirkond kaheks maakonnaks (Küklaadide maakond ja Dodekaneeside maakond). Piirkonnaüksused: Ándrose piirkonnaüksus Kálymnose piirkonnaüksus Kárpathose piirkonnaüksus Kéa-Kýthnose piirkonnaüksus Kosi piirkonnaüksus Mílose piirkonnaüksus Mýkonose piirkonnaüksus Náxose piirkonnaüksus Párose piirkonnaüksus Rhodose piirkonnaüksus Sýrose piirkonnaüksus Thíra piirkonnaüksus Tínose piirkonnaüksus https://www.statistics.gr/el/2021-census-res-pop-results  Lõuna-Egeuse piirkond – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Piirkonna koduleht
Polaar-Uural

Polaar-Uural (vene keeles Полярный Урал) on mäestik Venemaal, Uurali mäestiku põhjapoolseim osa. Polaar-Uuraali põhjapiiriks on Konstantinov Kameni mägi ja lõunapiiriks Hulga jõgi. Pindala on umbes 25 000 km². Polaar-Uural on Petšora ja Obi jõgikonna veelahe. Et läänenõlvadel sajab rohkem, on jõgede võrk seal tihedam. Suuremad jõed, mis saavad alguse läänenõlvadelt, on Kara, Ussa, Jelets. Idanõlvadelt algavad Štšutšja, Lohgotjegan, Sob ja Sõnja. Polaar-Uurali piirkonnas on palju järvi. Suuremad neist on Suur Hadata-Jugan-Lor ja Väike Hadata-Jugan-Lor ning Suur ja Väike Štšutšje järv. Suur Štšutšje järv on tekkinud tektoonilises nõos, mille tõttu on see erakordselt sügav (136 m). Polaar-Uurali kõrgemad mäed on Konstantinov Kamen (483 m), Ngetenape (1338 m), Harnaurdõ-Keu (1246 m), Hanmei (1333 m), Paier (1499 m). Lähispolaar-Uural Põhja-Uural Kesk-Uural Lõuna-Uural
Dartmouth College

Dartmouth College on 1769. aastal asutatud eraülikool Ameerika Ühendriikides Hanoveris New Hampshire'i osariigis. See kuulub USA prestiižsete ülikoolide organisatsiooni Ivy League. Ülikoolis on vabade kunstide kolledž, Dartmouthi meditsiinikool, Thayeri insenerikool, Tucki ärikool ning 19 õppekava kunstide ja loodusteaduste alal. See on üks üheksast koloniaalkolledžist, mis asutati enne Ameerika revolutsiooni, registreerituna nimega "Trustees of Dartmouth College". 5987 üliõpilasega, kellest 4196 on kraadiõppurid, on Dartmouth Ivy League'i väikseim ülikool. See on ka üks seitsmest kõrgkoolist maailmas, mis ei sea kooli astumisel varalisi piiranguid, kuid samal ajal pakub täit rahalist toetust kõigile, sealhulgas rahvusvahelistele üliõpilastele. Dartmouth College'i asutas 1769. aastal kongregatsionistlik vaimulik Eleazar Wheelock. Pärast pikka võitlust rahaliste ja poliitiliste raskustega kerkis Dartmouth 20. sajandi algul suhtelisest tundmatusest esile. Dartmouthi vilistlased alates kodusõjaeelsest Ameerika poliitikust Daniel Websterist kuni paljude 19. ja 20. sajandi annetajateni on tuntud toetuse poolest oma ülikoolile. Dartmouth asub maal, 1,1 km² suuruses linnakus New Hampshire'is Connecticuti jõe ülemjooksul. Kolledži eraldatusega arvestades on osalus spordis ja korporatsioonielu tihe. Dartmouthi 34 spordivõistkonda võistlevad Ivy League'i raames NCAA (Rahvusliku Ülikoolispordi Assotsiatsiooni) I divisjonis. Dartmouth College'i õppejõuna on töötanud Tallinnas sündinud geštaltpsühholoog Wolfgang Köhler. Selles on õppinud teiste seas Robert Frost, Nelson A. Rockefeller, Stuart Kauffman.
Veerg

Veerg on püstine (vertikaalne) tekstiosa tekstiväljal või tabelis. Horisontaalne tekstiosa on rida.
Nitokris

Nitokris (vanakreeka keeles Νίτωκρις) oli Babüloonia kuninganna 6. sajandil eKr (akme 550 eKr paiku) . Nitokrisi ajaloolise tausta kohta on palju vastukäivaid arvamusi. Ühtedel andmetel oli Nitokris kuulsa Babüloonia valitseja Nebukadnetsar II (valitses 604–562 eKr) tütar, kes oli abielus Neriglissariga (juhtis vandenõud isa surma järel troonile tõusnud ja kaks aastat valitsenud Amel-Marduki vastu, pärast viimase tapmist haaras võimu ja valitses Uus-Babüloonias 561–556 eKr). Pärast Neriglissari surma Nitokris abiellus Babüloonia viimase kuninga Nabonidusega (valitses 556–539 eKr). Teistel andmetel oli Nitokris Nebukadnetsar II abikaasa, kes hiljem, pärast oma mehe surma abiellus kuningas Nabonidusega. Tuginedes Herodotosele seostatakse kuninganna Nitokrisiga mitme ehitise tekkimist Babülonis: tema korraldusel kaevati suur tehisjärv, püstitati sild üle Eufrati ja ehitati välja Eufrati kaldapealsed. Brooklyn Museum (inglise) ENE, 1985, kd 1, lk 422 Беросс. «Вавилонская история». Фрагмент F10A (vene) EE, 1992, kd 6, lk 533 В. А. Белявский. "Вавилон легендарный и Вавилон исторический" (vene) Геродот. «История». Книга первая. «Клио» 185–186 (vene)
Theodor Bernhard Embeck

Theodor Bernhard Embeck (28. jaanuar / 9. veebruar 1859 Jäneda – 17. juuli 1933 Emmaste) oli eesti vaimulik. Ta õppis aastatel 1872–1877 Tallinna kubermangugümnaasiumis, 1877 ja 1879–1886 aga Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Aastal 1878 töötas ta koduõpetajana Kuksema mõisas ja Rutikvere mõisas. Prooviaastal oli ta 1888–1889 Ambla Maarja koguduses (Georg Martin Knüpfferi juures), Koeru Maarja-Magdaleena koguduses (Heinrich Ferdinand Hoffmanni juures) ja Järva-Madise Püha Matteuse koguduses (Franz Johann Nerlingi juures). Ordineeriti 4. juunil / 16. juunil 1889 Tallinnas õpetajaks. Ta oli aastatel 1889–1891 Ambla Maarja koguduse adjunktõpetaja ning 1891–1892 oli ta Eestimaa (Põhja-Eesti) vikaarõpetaja. Aastatel 1892–1933 oli ta Emmaste Immanueli koguduse õpetaja. Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885-1919. Böhlau Verlag Köln Wien
Diodoros

Diodoros (ladina keeles Diodorus) Agyrionist, ka Diodoros Sikeliotes, ladina keeles Diodorus Siculus (umbes 80 – umbes 29 eKr) oli vanakreeka ajaloolane ja mütograaf, kelle viljakam loomeperiood jäi ajavahemikku 60–29 eKr. Diodoros pühendas 30 aastat oma elust oma peateose loomisele, mis käsitles ajalugu ja mis sai pealkirjaks "Bibliothēkē historikē" (ladinapäraselt "Bibliotheca historica") ehk "Ajalooline raamatukogu". Suurteos koosnes 40 raamatust, millest on säilinud raamatud 1–5 ja 11–20. "Antiigileksikon", Tallinn: "Valgus", 1985 Diodorus Siculus "The Library of History" (inglise, C. H. Oldfatheri tõlkes (1935))
Lähis-Ida Tehnikaülikool

Lähis-Ida Tehnikaülikool (lühend METU) on Ankaras asuv avalik-õiguslik ülikool. Ülikool asutati 1956. Ülikoolis õpib umbes 23 000 üliõpilast ja 2700 doktoranti. Ülikool keskendub loodusteaduste, tehnoloogia ja arhitektuuri õpetamisele. METU koduleht
Majasikk

Majasikk (Hylotrupes bajulus) siklaste sugukonda kuuluv mardikaline. Täiskasvanud mardikas elab kuni 12 kuud ja muneb kuni 600 muna. Munadest kooruvad 4–10 kuu jooksul vastsed, kes toituvad puidus 2–12 aastat. Käigud närivad nad tavaliselt pikki puidukiude. 6–8 nädala jooksul pärast nukkumist väljub nukust uus mardikas. Elavad peamiselt niiskes (niiskussisaldus 10%) okaspuidus. Majasiku vastsed arenevad kiiremini puidus, mida on juba kahjustanud seened. Tekitab suuri kahjustusi puitmajadele, eelistades sooje majaosi – põrandaid, aknaraame, laetalasid ja sarikaid. Eestis levinum Lääne-Eestis. Majasikk andmebaasis eElurikkus
Kadunud viiuldaja

"Kadunud viiuldaja" on Juhan Paju 2001. aastal ilmunud kriminaalromaan, milles astub üles uurija Toivo Kivistik. Inspiratsiooni teose kirjutamiseks sai Paju Eesti Ekspressis ilmunud artiklist "Viiuldaja haihtus nagu suits", mis räägib tuntud viiuldaja Lemmo Erendy saladuslikust kadumisest 1996. aastal. Enne raamatu lõpliku valmimist haigestus kirjanik raskelt, kuid tänu sõprade abile jõuti see siiski tähtajaks valmis. Komissar Kivistik uurib tuntud viiuldaja kadumist ja kodutu mehe julma mõrva. Vello Lattik. Jõuludeks kuusk ja Paju. Lääne Elu, 8. detsember 2001; lk 6 Vaapo Vaher. Meistriks tõusis Mihkelson: hea raamat viib lugeja eemale tänasest pealiskaudsest olemisest ja sunnib mõtlema igavikulisema peale. Maaleht, 20. detsember 2001; lk 26-27 Juhan Paju. Kadunud viiuldaja. Raamatukoi raamatupood Tarmo Õuemaa. "Kadunud viiuldaja" seob uue ja vana Juhan Paju. Lääne Elu, 1. detsember 2001 Siim Randla, Kadri Jakobson. Kadunud viiuldaja võib elada Soomes. Õhtuleht, 30. oktoober 1998 Juhan Pajul valmis uus kriminull "Kadunud viiuldaja". Postimees, 30. november 2001; lk 13
Eugen Wilhelm Mahr

Eugen Wilhelm Mahr (28. veebruar /12. märts 1882 Pärnu – 31. mai 1933 Pössneck) oli Eesti ja saksa vaimulik. Ta õppis aastatel 1892–1901 Pärnus gümnaasiumis. Aastatel 1901–1902 töötas ta Pärnus koduõpetajana. Aastatel 1902–1908 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Sai heade tulemuste eest õpinguis kuldauraha. 1906. aastal täiendas end Berliinis. Oli prooviaastal Torma Maarja koguduses (Andreas Laasi juures). Ordineeriti 5/18. juulil 1909 õpetajaks. Mahr oli pärast ordineerimist Tartu praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1910–1918 oli ta Vastseliina Katariina koguduse õpetaja. Põgenes Saksamaale, oli aastatel 1919–1933 Pössnecki koguduse (asub Tüüringi liidumaal Saale-Orla kreisis) õpetaja. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Mudasegaja armuke

"Mudasegaja armuke" on Juhan Paju 2003. aastal ilmunud kriminaalromaan, milles astub üles uurija Toivo Kivistik. Juhan Paju. Mudasegaja armuke. Raamatukoi raamatupood Kaire Reiljan. Juhan Paju otsib ainet ajakirjandusest. Lääne Elu, 22. aprill 2003; lk. 7 Arvustus: Juhan Paju sai valmis uue kriminaalromaani. Eesti Päevaleht: Arkaadia, 8. november 2002; lk. 22
Michael Luiga

Michael Luiga (1. veebruar (vkj)/ 13. veebruar 1867 Uderna – 27. märts (vkj)/ 9. aprill 1915 Tartu) oli eesti vaimulik. Ta õppis Tartus elementaar- ja kreiskoolis. Aastatel 1875–1886 õppis ta Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1887–1892. Akadeemiliselt oli ta aastast 1887 Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. Prooviaastal oli ta Paul Gerhard Adalbert Willigerode juures Tartu Maarja koguduses. Ordineeriti 13. septembril/25. septembril 1892 õpetajaks. Oli aastatel 1892–1894 Tartu Maarja koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1896–1902 oli Torma Maarja koguduse õpetaja, pidas jumalateenistusi ka Mustvees ja Lohusuus. Oli kahel korral Soomes sanatooriumiravil. Tagasi tulles sai kahel korral märkuse rekonvertiitidele (õigeusust pöördunutele) ametitalituste pidamise eest. Lahkus ametist tervislikel põhjustel, elas aastatel 1905–1910 Nõo kihelkonnas Maanuse talus. Aastal 1910 asus elama Tartusse, kus ta aastal 1915 suri. Michael Luiga vend oli psühhiaater Juhan Luiga. Tema abikaasa oli koolijuhataja Elisabet Luiga. "Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918". Böhlau Verlag. Köln, Wien 1977 "Eesti Üliõpilaste Selts 1870-1905". Eesti Üliõpilaste Seltsi vanematekogu. New-York 1965