laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
WRC Auto

WRC auto (inglise keeles World Rally Car) on võidusõiduauto, mis on ehitatud Rahvusvahelise autospordiliidu (FIA) kehtestatud määrustele vastavalt, et võistelda autoralli maailmameistrivõistluste kõige kõrgemas klassis. 1997. aastal tutvustatud WRC määrused olid mõeldud asendama varasema A-rühma määruseid. Ajavahemikus 1997–2010 oli määrustes nõue, et WRC auto peab olema ehitatud tänavasõiduautost, mida on toodetud vähemalt 2500 ühikut. Erinevad modifikatsioonid olid lubatud: mootori suurus võis olla kuni 2,0 liitrit ja mootor võis olla ülelaadimisega, auto võis ehitada ümber nelikveoliseks. Lubatud oli järjestiklülitusega käigukast, aktiivsed diferentsiaalid ja keskdiferentsiaal, vedrustus ja vedrustuse kinnituspunktid võisid erineda tänavasõiduautost, miinimum kaal võis olla 1230 kg. Esirataste rööbe võis olla kuni 1770 mm ja tagaratastel kuni 1550 mm ning autode pikkus pidi olema minimaalselt 4 meetrit. Mootori võimsuse piiramiseks kasutati piiratud suurusega õhuava, mis võis olla kuni 34 mm läbimõõduga ning arvestuslikult pidi see tagama tippvõimsuseks autode 220 kW (300 hj). Alates 2011. aastast muutusid määrused rangemaks, et hoida kulusid kokku. Kaotati 4 meetri pikkuse nõue ning autode mudelid võisid olla seetõttu väiksemad. Varasema 2.0 l mootori asemel pidi olema kuni 1.6-liitrine turboga otsesissepritsega mootor, mille õhuvõtuava suurus võis olla maksimaalselt 33 mm. Suurimaks ülelaaderõhuks lubati kuni 2,5 baari, mis pidi tagama mootorile maksimaalseks pöördemomendiks 400 Nm. Keskdiferentsiaal oli keelatud ja aktiivsed diferentsiaalid olid keelatud ja lubatud olid ainult mehaanilised diferentsiaalid. Käiguvahetus pidi toimuma mehaaniliselt, seega roolipealne labadega käiguvahetus oli keelatud. Miinimumkaalu langetati 1200 kg peale ning võis olla minimaalselt 1350 kg koos juhi ja kaardilugejaga. 2015. aastal lubati taas labadega käiguvahetus. 2017 jäeti alles 1.6 l mootorid, kuid suurendati õhuava suurust 33 mm-lt 36 mm-ni, mille tulemusel mootori võimsus võis olla 230 kW (300 hj) asemel nüüd 280 kW (380 hj). Autode miinimumkaalu langetati 25 kg ja aerodünaamika määrused lasti vabamaks, et autod näeksid pealtvaatajatele atraktiivsemad välja. Samuti lubatakse kasutada ka elektroonilise juhtimisega aktiivset keskdiferentsiaali. 2017. aasta määruste järgi ehitatud WRC autodega võivad sõita ainult tehasemeeskonnad. "Wrc cars 2017". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuni 2018.
Leili Värk

Leili Värk (sünninimi Leili Kiil; 4. jaanuar 1934 – 19. september 1988) oli eesti laulja. Ta laulis ansambli Laine algkoosseisus aastatel 1960–1970. Ansambli koosseisus osales ta kontsertfilmis "Neli blondi ja neli brünetti". ERR arhiiv. Neli blondi ja neli brünetti Fotod ERR arhiivis Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
Maremma looduspark

Maremma looduspark on kaitsealune park Itaalias Toscanas Grosseto provintsis Maremmas, piirneb läänes Türreeni merega. 1992. aastal pälvis kaitseala Euroopa kaitsealade diplomi. Kaitseala taimestikus on esindatud näiteks õlipuu, iilekstamm, korgitamm, Cistus, Rosmarinus officinalis, puis-eerika, Pistacia lentiscus, harilik maasikapuu, lauk ja Spartium junceum. Kaitseala loomastikus on esindatud näiteks partlased, siidhaigur, haigurlased, flamingo, kalakotkas, metssiga, metskits, kabehirv, Hystrix cristata, mäger, rebane, erinevad roomajad, maremma veis ja maremma hobune. Ministero dell`Ambiente - Le aree protette italiane insignite del Diploma Arhiivikoopia, vaadatud 20. juunil 2018. Koduleht (itaalia ja inglise keeles)
Joosep Vahermägi

Joosep Vahermägi (sündinud 31. märtsil 1951) on eesti laulja (tenor). 1969. aastal lõpetas ta Tallinna 22. Keskkooli. Ta on olnud ansambli Hortus Musicus solist ansambli algaastatest. "Jakob Westholmi Gümnaasiumi vilistlased" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 2. veebruar 2017. Vaadatud 20. juunil 2018. Anneli Remme. Ristirüütlid Brežnevi ajast. Eesti Ekspress, 5. detsember 2002 Virve Normet. Hortus, Väravatorn ja Mustonen on peaaegu sünonüümid. Sirp, 20.09.2012
Ian Smith (täpsustus)

Ian Smith (1919–2007), Rodeesia peaminister 1964–1979 Ian Smith (jalgpallur, sündinud 1952), Šoti jalgpallur, ründaja Ian Smith (jalgpallur, sündinud 1957), Inglise jalgpallur, keskkaitsja Ian Smith (jalgpallur, sündinud 1998), Costa Rica jalgpallur, paremkaitsja
Helena von Buhrmeister

Helena Olga Charlotte von Buhrmeister (29. jaanuar 1858 Varssavi – 5. november 1928 Tallinn) oli Saaremaa aadlik, Reina mõisa viimane omanik kuni 1919. aastani. Karl von Buhrmeisteri ja viimase teise abikaasa Bertha von Helleri noorim tütar. Ei abiellunud. Väljavõte Saaremaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Petserimaa Üliõpilaste Selts

Petserimaa Üliõpilaste Selts oli Tartu Ülikooli juures tegutsenud üliõpilasselts.[viide?] Selts eksisteeris 1924–1934. Vastukaaluks sellele vene üliõpilastest koosnenud seltsile tegutses 1926–1927 eestlastest koosnenud Setumaa Eesti Üliõpilaste Selts.[viide?] http://www.eha.ee/fondiloend/frames/struc_prop.php?id=550&lid=520 (vaadatud 20.06.2018)
Georgsdorf

Georgsdorf on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Grafschaft Bentheimi kreisis. Valla pindala on 19,26 km². 31. detsembril 2015 elas seal 1251 inimest. Georgsdorf asub Nordhornist põhjas Süd-Nord-Kanali ja Coevorden-Piccardie-Kanali ääres. See kuulub valdade ühendusse Samtgemeinde Neuenhaus. Georgsdorfi tuntuim maamärk on traditsioonilises Hollandi stiilis 1875. aastal ehitatud tuuleveski, tellistest ja õlgkatusega. Kalvinistlik kirik Tuuleveski: die Georgsdorfer Mühle Autobahn A 31 kulgeb vallast umbes 10 km läänes. Üleriigiliselt on Georgsdorfis kõige rohkem päikeseenergia süsteeme rahvaarvu kohta. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Georgsdorfi veebileht
Kodanikualgatus (partei)

Ülevenemaaline poliitiline partei Kodanikualgatus (vene keeles Всероссийская политическая партия "Гражданская инициатива"; 23. juunist 2018 kuni 2020 Muutuste Partei, Партия Перемен) on liberaalne poliitiline partei Venemaal. 2012. aasta märtsis lihtsustusid poliitiliste parteide registreerimise tingimused. See soodustas mitme uue partei tekkimist. Pravoje Delo liige Andrei Netšajev koos mõttekaaslastega hakkas looma oma parteid. 2012. aasta suvel töötas partei loomise orgkomitee. 2013. aasta märtsis Moskvas peetud Kodanikualgatuse asutamiskongressil valiti Netšajev partei esimeheks. Parteil on lisaks juhtimisorganile (poliitnõukogu) moodustatud ka föderaalnõukogu. Sellesse nõukogusse kutsutakse poliitikuid, kes võivad kaasa aidata partei arengule ja olla kasulikud oma osavõtuga valimistest. Seejuures parteisse astumine pole kohustuslik. Netšajev tegi 2015. aastal ettepaneku tulla föderaalnõukogusse Vladimir Rõžkovile, Maksim Katzile, Dmitri Nekrassovile, Dmitri Gudkovile ja Gennadi Gudkovile. 2016. aasta mais leppisid Kodanikualgatus ja Boriss Titovi juhitud Kasvupartei kokku kandideerida eelseisvatel Riigiduuma valimistel ühisnimekirjaga. Valimised lõppesid mõlema partei jaoks ebarahuldavalt. 23. detsembril 2017 Moskvas peetud Kodanikualgatuse kongressil esitati Ksenija Sobtšak 2018. aasta Venemaa presidendivalimistel kandidaadiks. Ühtlasi valiti ta partei poliitnõukogu liikmeks (9-liikmelisse poliitnõukogusse kuuluvad tuntud poliitikutest Netšajev ja Dmitri Nekrassov). Kolm päeva enne 2018. aasta Venemaa presidendivalimisi (märtsis) teatasid presidendikandidaat Sobtšak ja poliitik Dmitri Gudkov uue poliitilise partei loomisest olemasoleva partei Kodanikualgatuse baasil. Partei põhieesmärk oleks pääsemine parlamenti 2021. aasta Riigiduuma valimistel. 23. juunil 2018 toimus Kodanikualgatuse kongress, kus partei uueks esimeheks valiti Dmitri Gudkov ja partei nimetati ümber Muutuste Parteiks. Партия Грани. aanechaev.livejournal.com, 27. juuli 2012 Кац предлагает победить. maxkatz.livejournal.com, 27. aprill 2015 "Гражданская инициатива" поборется с Демократической коалицией за Калугу. kommersant.ru, 20. mai 2015 Партия роста и "Гражданская инициатива" договорились о взаимодействии. ria.ru, 23. mai 2016 Дмитрий Гудков и Ксения Собчак создадут "Партию перемен". interfax.ru, 15. märts 2018 Koduleht Собчак и Гудков возглавят партию "Гражданская инициатива" на съезде 23 июня. interfax.ru, 31. mai 2018
August Heinrich von Schmidt

August Heinrich von Schmidt (9. juuli / 20. juuli 1760 Valjala – 20. juuni / 2. juuli 1841 Valjala) oli Eesti vaimulik ja Saaremaa superintendent ja Valjala Martini koguduse õpetaja. Ta tõsteti päritavasse aadliseisusse 15. aprillil 1837. Ta õppis Kuressaare linnakoolis, aastatel 1775–1780 Tallinnas gümnaasiumis ja aastatel 1780–1782 (immatrikuleeriti 8. septembril 1780) Jena Ülikoolis. Ordineeriti 8. märtsil / 20. märtsil 1783 õpetajaks Ta oli aastatel 1783–1808 Valjala Martini koguduse adjunktõpetaja ja aastatel 1808–1835 Valjala Martini koguduse õpetaja. Sai 5. jaanuaril / 17. jaanuaril 1814 Saaremaa konsistooriumi assessoriks, 26. oktoobril / 7. novembril 1814 sai ta Saaremaa superintendendiks; Saaremaa superintendent oli ta aastatel 1814–1835. Jäi 8. mail / 20. mail 1835 emerituuri. Aastal 1817 kinnitati Keiserliku Eesti Seltsi direktoriks. Tema isa Johann Heinrich Schmidt oli Valjala Martini koguduse õpetaja, tema poeg Friedrich August Heinrich von Schmidt oli Anseküla Maarja koguduse õpetaja, teine poeg Gottlieb Alexander von Schmidt oli Saaremaa Jaani koguduse ja Muhu Katariina koguduse õpetaja ning Saaremaa superintendent. Tema vanaisa Heinrich Vick oli Muhu Katariina koguduse õpetaja. 1. veebruaril / 12. veebruaril 1784 abiellus ta Katharina Elisabeth Agthega (1764 Tallinn – 1832 Valjala). Tema äi Carl Friedrich Agthe oli Tallinna Oleviste koguduse organist, abikaasa vend Andreas Michael Agthe ja vennapoeg Wilhelm Andreas Fürchtegott Agthe olid Pöide Maarja koguduse õpetajad. 1813 Püha Anna orden 3.klass 1834 kullatud Superintendendirist 3. aprillil / 15. aprillil 1837 sai päritava aadliseisuse (Peterburi kubermangu poolt). Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977 Die Pastoren Oesels. Seit der Reformation. Arved von Schmidt Tartu 1939 August Heinrich von Schmidt Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA Andmed Taani andmebaasis personen.digitale-sammlungen.de
Helle Levandi

Helle Levandi on eesti pianist ja muusikapedagoog. 1959. aastal lõpetas ta Tartu Muusikakooli koorijuhtimise ja klaveri eriala. 1965. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi klaveri eriala Heljo Sepa klassi. Konservatooriumi lõpetamise järel töötas ta Tallinna Muusikakooli kontsertmeistrina. Ta oli ka Kirovi kalurikolhoosi meesansambli Lauluveljed klaverisaatja. Töötab Pärnu Muusikakooli akordioniõpetajana. "Tartu Muusikakooli lõpetajad 1959 a." Originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuni 2018. Vaadatud 20. juunil 2018. Muusikakooli lõpetajad. Sirp ja Vasar, 26. juuni 1959 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lõpetajad "Pärnu Muusikakool. Meie inimesed". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuni 2018. Vaadatud 20. juunil 2018.
Tiësto

Tijs Michiel Verwest ehk Tiësto (sündinud 17. jaanuaril 1969 Bredas) on Hollandist pärit DJ ja muusikaprodutsent. Tiësto on üks maailma edukamaid DJ'sid - aastatel 2002-2004 valiti ta DJ Magi lugejate poolt maailma kõige populaarsemaks DJ'ks ning 2011. aastal nimetati ta kõigi aegade parimaks diskoriks.  Pikemalt artiklis Tiësto diskograafia „In My Memory“ (2001) „Just Be“ (2004) „Elements of Life“ (2007) „Kaleidoscope“ (2009) „A Town Called Paradise“ (2014) https://www.allmusic.com/artist/tiësto-mn0000591459/biography "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. november 2020. Vaadatud 20. juunil 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Ernst Gottlieb von Schmidt

Ernst Gottlieb von Schmidt (22. november 1823 – 1. veebruar 1900) oli Kuressaare bürgermeister. Ta oli alates 1852. aastast Kuressaare raehärra, sündik ja sekretär, 1885–1889 bürgermeister. Ta oli abielus kaks korda: alates 1. maist 1854 Annette Rinnega (25. aprill 1832 Tallinn – 15. august 1871); alates 15. oktoobrist 1872 Kuressaares Adelheid Zoeppfeliga (23. september 1838 Kuressaare – 27. august 1926 Kuressaare). Ernst Gottlieb von Schmidti poeg teisest abielust, Georg Rudolph Friedrich von Schmidt, immatrikuleeriti 30. oktoobril 1918 Saaremaa rüütelkonda.
Tarmo Sild

Tarmo Sild (sündinud 9. novembril 1953 Tallinnas) on eesti ooperilaulja (bariton) ja muusikapedagoog. 1980. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi laulu eriala Jenny Siimoni ja Mati Palmi õpilasena. Aastatel 1980–2006 oli ta Estonia ooperiteatri solist. 1987. aastast töötas lauluõpetajana Tallinna Riiklikus Konservatooriumis, 2001. aastast ka Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis. Marcello, Giacomo Puccini ooperis "Boheem" Figaro, Gioachino Rossini ooperis "Sevilla habemeajaja" Cyrano de Bergerac, Eino Tambergi ooperis "Cyrano de Bergerac" Don Giovanni, Wolfgang Amadeus Mozarti ooperis "Don Giovanni" Enrico, Gaetano Donizetti ooperis "Lucia di Lammermoor" 1995 – Georg Otsa nimeline auhind Kalender. Sirp, 31.10.2003 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lõpetajad Kadrina kuuleb baritoni. Virumaa Teataja, 16. juuni 2007
Dmitri Nekrassov

Dmitri Aleksandrovitš Nekrassov (vene keeles Дмитрий Александрович Некрасов; sündinud 14. veebruaril 1980 Moskvas) on Venemaa poliitik ja politoloog, endine riigiametnik, majanduskandidaat. Ta on poliitilise partei Muutuste Partei poliitnõukogu liige. Nekrassov on avaldanud publitsistlikke ja populaarteaduslike kirjutisi sotsiaalsete süsteemide toimimise, pensionireformi ja avaliku halduse kohta.. 2012. aastal kirjutas ta koos kaasautoritega (Dmitri Gudkov, Ilja Jašin) ajalehes Vedomosti artikli pensionireformist "Pensionireform – peale meid tulgu või veeuputus". Nekrassov lõpetas 1997. aastal Moskva humanitaargümnaasiumi nr 1504 ja 2002. aastal Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi. Hiljem kaitses ta kandidaadikraadi majanduses ja seejärel sai Moskvas asuvast Kõrgemast Majanduskoolist magistrikraadi ärijuhtimises (MBA). Nekrassov töötas kinnisvaramaaklerina, hiljem tegutses ettevõtjana ehitus- ja kinnisvaraäris. Samal ajal hakkas tegelema poliitikaga. 2008. aastal valiti ta poliitilise partei Pravoje Delo poliitnõukogusse. Aastatel 2009–2011 töötas Nekrassov riigiteenistuses – Venemaa Föderatsiooni Presidendi Administratsioonis ja Föderaalses Maksuametis. Ta on olnud 2012. aasta aprillis Aleksei Kudrini eestvedamisel loodud eksperdikogu Kodanikualgatuse Komitee liige. 2012. aasta novembris valiti Nekrassov Venemaa opositsiooni koordinatsiooninõukogu vastutavaks sekretäriks. 2013. aasta märtsis loobus ta sellest kohustusest, et keskenduda tööle Vaba Massimeedia Toetuse Fondis. 2016. aasta kevadel kavatses Nekrassov kandideerida Jabloko toetusel sügisel toimuvatel Riigiduuma valimistel, kuid valimiskampaania tuli katkestada, sest Venemaa Föderatsiooni Föderaalne Julgeolekuteenistus hakkas teda kimbutama kahtlustatuna sidemetes terroristidega. Mõne aja elas Nekrassov perega väljaspool Venemaad. 2017. aasta suvest on Nekrassov taas Venemaa poliitikas. Биография. d-nekrasov.ru Дмитрий Гудков, Дмитрий Иванов, Дмитрий Некрасов, Илья Яшин: Пенсионная реформа - после нас хоть потоп. vedomosti.ru, 25. oktoober 2012 Некрасов, Дмитрий Александрович. dic.academic.ru Биография и личная жизнь политолога Дмитрия Некрасова. diwis.ru, 22. veebruar 2018 Госслужба. d-nekrasov.ru Оппозиционер Некрасов уехал из РФ из-за предупреждений об уголовном деле. interfax.ru, 27. mai 2016 КС оппозиции определился с регламентом и кандидатурой ответственного секретаря. dp.ru, 24. november 2012 Ответсек КС оппозиции Дмитрий Некрасов покинул свой пост, чтобы заняться альтернативой Общественному телевидению. tvrain.ru, 18. märts 2013 Koduleht. d-nekrasov.ru Dmitri Nekrassov külalisesinejana raadiojaama Ehho Moskvõ saates "Personalno vaš". youtube.com, 19. märts 2018
Pehmelakk

Pehmelakk (prantsuse keeles vernis mou) on sügavtrükitehnika, kus plaat kaetakse pehme krundiga ja sellele asetatakse paber, millele tehakse pliiatsi või kriidiga joonis. Joonistuskohal hakkab krunt (olenevalt surve tugevusest rohkem või vähem) paberi külge. Paber eemaldatakse ja krundist kohati vabanenud plaat söövitatakse. Tõmmisele on iseloomulik pehme sõmerjoon.   Samuti võib pehmelakk tähendada selles tehnikas teostatud graafikateost. Esimeseks pehmelakitehnika kasutajaks peetakse sakslast Dietrich Meyerit (1572–1658). Eesti kunstnikest on pehmelakki viljelenud Ott Kangilaski, Concordia Klar, Peeter Ulas, Kaisa Puustak, Evi Tihemets, Õnne Eelma, Reti Saks jt. Thomas Gainsborough James Gillray Théophile-Alexandre Steinlen Pierre-Auguste Renoir Félicien Rops Leonid Osipovich Pasternak Graafika Kõrgtrükk Sügavtrükk Lametrükk
Alfreð Finnbogason

Alfreð Finnbogason (sündinud 1. veebruaril 1989 Grindavíkis) on Islandi jalgpallur, kes mängib Bundesliga klubis Augsburg ja Islandi jalgpallikoondises ründajana. Hooajal 2013–14 oli ta 29 väravaga Eredivisie kõige resultatiivsem mängija. Debüüdi Islandi rahvuskoondises tegi Alfreð Finnbogason 2010. aastal Fääri saarte jalgpallikoondise vastu. 16. juunil 2018 Islandi koondise ajaloo esimeses mängus jalgpalli maailmameistrivõistlustel lõi ta Argentina vastu viigivärava. Breiðablik Úrvalsdeild: 2010 Islandi karikas: 2009 Olympiakós Super League: 2015–16
Kodanikuplatvorm (Venemaa)

Kodanikuplatvorm (vene keeles Гражданская платформа) on parempoolne poliitiline partei Venemaal. 2012. aasta märtsis teatas äsjastel Venemaa presidendivalimistel 8% valijate hääli saanud miljardär Mihhail Prohhorov uue partei loomisest (eelmisel aastal oli Prohhorov Pravoje Delo esimees, kuid oli sunnitud 2011. aasta septembris parteist lahkuma). 2012. aasta juunis teatati, et loodava partei nimeks saab Kodanikuplatvorm. Sama aasta juulis Moskvas toimunud Moskvas Kodanikupaltvormi asutamiskongressil valiti partei asutaja Mihhail Prohhorov alaliselt tegutseva partei juhtimisorgani – poliitkomitee – esimeheks. Partei juures tegutseb ühiskondliku organina kodanikukomitee. Sellesse kuuluvad kõik poliitkomitee liikmed, samuti ühiskonnategelased, kes ei ole partei liikmed, kuid toetavad Kodanikuplatvormi olles selle aktiivsed pooldajad. Tegemist on nõuandva organiga, kes edastab oma soovitused poliitkomiteele. 2013. aasta detsembris valiti kodanikukomitee esimeheks Irina Prohhorova. Esimeseks partei suuremaks võiduks oli 2013. aasta juulis Jevgeni Roizmani esitamine Jekaterinburgi Linnaduuma esimehe ametikohale. Roizman sai 33% valijate häältest ja võitis valimised. 2014. aasta mais sai Prohhorovi asemel partei poliitkomitee esimeheks Rifat Šaihhudinov (oli aastatel 2003–2011 Riigiduuma Venemaa Liberaaldemokraatliku Partei fraktsiooni liige). Mihhail Prohhorov jäi poliitkomitee liikmeks edasi. 2015. aasta märtsis seoses enamiku partei regionaalosakondade nõudega, et partei võtaks ametliku seisukoha Krimmi Venemaaga ühendamise tunnustamise osas ja heidaks muusik Andrei Makarevitši välja partei kodanikukomitee koosseisust, lahkus Prohhorov koos oma poolehoidjatega parteist. 24. märtsil 2015 toimunud partei konverentsil teatas Šaihhudinov, et partei poliitiline kurss muutub. Ta kuulutas, et "Prohhorovi epohh on lõppenud!" ja lisas, et Krimmi ühendamist Venemaaga on vaja toetada, Donbassi on vaja abistada ning oranžidele revolutsioonidele on vaja vastu seista. 19. augustil 2016 korraldas partei Augustiputši 25. aastapäevaks Riikliku Erakorralise Seisukorra Komitee toetuseks aktsiooni loosungi all "Jeltsini epohh – häbi epohh" ("Эпоха Ельцина – Эпоха позора"). 2016. aasta septembris sai partei Riigiduuma valimistel hävitavalt lüüa (eelviimane 13. koht), saades vaid 0,2% valjate häältest. Sootuks teisiti läks partei liidril Rifat Šaihhudinovil, kes kandideeris Neftekamski ühemandaadilises valimisringkonnas, kus aga võimupartei Ühtne Venemaa oma kandidaati ei esitanud. Ta võitis valimised ja pääses parlamenti. 2018. aasta Venemaa presidendivalimistel toetas Kodanikuplatvorm Vladimir Putini kandidatuuri. Гражданский комитет. xn Партию Прохорова возглавила его сестра. lenta.ru, 20. detsember 2013 Прохоров покинул пост главы федерального политкомитета "Гражданской платформы". gazeta.ru, 21. mai 2014 Прохорова на посту главы политкомитета "Гражданской платформы" сменил Шайхутдинов. tass.ru, 21. mai 2014 "Эпоха Прохоровых закончилась". gazeta.ru, 24. märts 2015 http://праваяпартия.рф/3612 Koduleht Partei poliitkomitee liikmed
Anumate loend

# A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Akvaarium Akvamaniil Alabastron Albarello Berkemeyer humpen Jakobakann Joogisarv Kastekann Karikas Kann Kapp Katel Kibu Kirn Klaas Kruus Küna Lass Laudnõu Lillepott Lähker Mannerg Pada Peeker Piaal Pits Pokaal Pott Pudel Purk Puunõu Pütt Röömer Savinõu Schnelle Tass Tiibkarikas Tiigel Tinaja Tindipott Toop Tõrs ummik Vaas Vaat Vitsik Õllekann Ämber
Mordva hümn

"Elagu, Mordva!" (mokša keeles/ersa keeles: Шумбрат, Мордовия!; vene keeles Радуйся, Мордовия!) on Mordva hümn. Muusika autor on Nina Vassiljevna Košeljeva (Нина Васильевна Кошелева), sõnade autor Sergei Vassiljevitš Kinjakin (Сергей Васильевич Кинякин). Hümni sõnad on kirjutatud Mordva kolmes ametlikus keeles: mokša keeles (esimene salm ja osa refräänist), ersa keeles (teine salm ja ülejäänud osa refräänist) ja vene keeles (kolmas salm). Ши валда, Мордовия, седистот сай, Ши валда, Мордовия, сельмосот палы, юрнай, Россиять мяшться мокшень сияста сюлгам, Россиять карксэземса эрзянь зырняста пулай. Шумбрат! Шумбрат, Мордовия! Гайняк! Гайняк, Мордовия! Кельгома краеньке – най панжи маеньке, Мокшэрзянь шачема-касома край! Шумбрат! Шумбрат, Мордовия! Морак! Морак, Мордовия! Павазу эряфсь катк тонь эрь кудозт сувай! Ульхть шумбра, ульхть шумбра, Кода сонць Сияжарсь, ульхть шумбра! Тон ютыть, Мордовия, стака кить-янт, Тон молить, Мордовия, витьстэ, верьга кандыть прят. Вий макснесть келей Мокшась ды бойка Сурась, Секс течис тон седейс ды оймес – прок ванькс лисьмапрят. Шумбрат! Шумбрат, Мордовия! Гайняк! Гайняк, Мордовия! Кельгома краеньке – най панжи маеньке, Мокшэрзянь шачема-касома край! Шумбрат! Шумбрат, Мордовия! Морак! Морак, Мордовия! Павазу эряфсь катк тонь эрь кудозт сувай! Ульхть шумбра, ульхть шумбра, Кода сонць Сияжарсь, ульхть шумбра! Ты трудной дорогой, Мордовия, шла, И, что б ни случилось, всегда величава была. С тобою мчатся свободные Мокша, Сура, Ты духом была и осталась сильна и добра. Шумбрат! Шумбрат, Мордовия! Гайняк! Гайняк, Мордовия! Кельгома краеньке – най панжи маеньке, Мокшэрзянь шачема-касома край! Шумбрат! Шумбрат, Мордовия! Морак! Морак, Мордовия! Павазу эряфсь катк тонь эрь кудозт сувай! Ульхть шумбра, ульхть шумбра, Кода сонць Сияжарсь, ульхть шумбра! "Официальный сайт органов государственной власти Республики Мордовия". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. juuni 2018. Vaadatud 21. juunil 2018.
Turjamaa

Turjamaa on mütoloogiline maa rahvuseeposes "Kalevipoeg". Eesti mütoloogias on mõeldud selle all põhjapoolset maad, põhiliselt polaaralasid praeguse Norra territooriumil. Turjamaad on mainitud rahvuseepose esimeses loos (Kalevi tulek, Salme ja Linda, Pulmad). Muistses Kalevalas kasvas paljudes külades kangeid mehi. Põhja piiril seisis tugev talu kaljudel, Taara tammemetsa ääres. Peres kasvas kolm poega. Üks neist veeres Venemaale, Teine tuiskas Turjamaale, Kolmas istus kotka selga, Põhjakotka tiiva peale. Sellest, kes reisis Venemaale sai tubli kaupmees. Sellest, kes läks Turjamaale, sai vapper sõjamees. Kalev, kes oli kolmas poeg, sõitis kotka seljas üle Läänemere ja jõudis Viru randa. Mainitud Turjamaad ka eepose neljandas loos (Kalevipoja ujumisreis, Saarepiiga, Laul meresügavusest). Tuuslar oli Linda röövinud, kuid ei suutnud teda Soome viia, sest Pikker aitas. Kalevipoeg ja vennad otsisid ema kõikjalt, kuid ei leidnud. Kalevipoeg otsustas ujudes Soome randa jõuda: Sõudis kiirelt Soome poole, Tüüris otse Turja poole, Purjeteli põhja poole; Tõttas eite tabamaie, Kalevipoeg. Esimene lugu Kalevipoeg. Neljas lugu