laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jason Mraz

Jason Thomas Mraz (sündinud 23. juunil 1977) on USA laulja ja muusik. Tema debüütalbum "Waiting for My Rocket to Come" ilmus 2002. aastal ja jõudis 2005. aastal plaatinaplaadi staatusesse (st müüdud üle miljoni plaadi). Ameerika Ühendriikide Billboard 200 edetabelis jõudis plaat 55. kohale. Albumi esimene singel "The Remedy (I Won't Worry)" jõudis singlite edetabelites samuti kõrgetele kohtadele. 26. juulil 2005 ilmus Mrazi teine stuudioalbum "Mr. A-Z". Albumi esiksingel "Wordplay" tõusis Billboard 200 edetabelis 5. kohale. Jason Mrazi kolmas stuudioalbum "We Sing. We Dance. We Steal Things" tuli välja 13. mail 2008. Plaat tõusis Billboard 200 edetabelis 3. kohale, 2009. aastal jõudis album plaatinaplaadi ja 2016. aastal kolmekordse plaatinaplaadi staatusse. Neljas album "Love Is a Four Letter Word" ilmus 13. aprillil 2012 ja tõusis Billboard 200 edetabelis 2. kohale. Plaatinaplaadi staatuse sai album juulis 2016. Plaadi esiksingel "I Won't Give Up" tõusis Billboard Hot 100 edetabelis 8. kohale ja jõudis 2013. aasta oktoobris neljakordse plaatinaplaadi staatusse. Jason Mrazi viies stuudioalbum kannab nime "Yes!" ja see ilmus 15. juulil 2014. Ta on võitnud kaks Grammy auhinda. Mõlemad auhinnad võitis ta 2009. aastal: popmuusika kategoorias parima meesvokaali esituse eest loos "Make It Mine" ja parima popdueti (koos Colbie Caillatiga) esituse eest loos "Lucky". Jason Mraz esineb 9. märtsil 2017 Tallinnas Nordea Kontserdimajas akustilise kontserdikavaga "Õhtu koos Jason Mrazi ja tema kitarriga". "Waiting for My Rocket to Come" (2002) "Mr. A-Z" (2005) "We Sing. We Dance. We Steal Things" (2008) "Love Is a Four Letter Word" (2012) "Yes!" (2014) "Live at Java Joe's" (2001) "Sold Out (In Stereo)" (2002) "Tonight, Not Again: Jason Mraz Live at the Eagles Ballroom" (2004) "Selections for Friends - Live from: Schubas Tavern, Chicago, Montalvo Winery, Saratoga California" (2007) "Jason Mraz's Beautiful Mess: Live On Earth" (2009) Gold & Platinum – RIAA (inglise) https://www.riaa.com/gold-platinum/. Vaadatud 4.02.2017. {{cite web}}: puuduv või tühi pealkiri: |title= (juhend) Gary Trust (1.11.2012). "Jason Mraz's 'I Won't Give Up' Storms Hot 100's Top 10" (inglise). billboard.com. "Jason Mraz esineb märtsis Tallinnas". Postimees Kultuur (eesti keel). 3. veebruar 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "2009 - 52nd Annual GRAMMY Awards". grammy.com. Grammy.org. Vaadatud 4.02.2017. Koduleht
Metsa põik

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Metsa põik on põiktänav Tallinnas Nõmme linnaosas. Tänav on ligi 100 meetri pikkune, lähtub Metsa tänavalt ja lõppeb tupikuga.
Panemunė regionaalpark

Panemunė regionaalpark (leedu keeles Panemunių regioninis parkas) on regionaalpark Leedus Jurbarkase, Kaunase ja Šakiai rajoonis. Panemunė regionaalpark asub Nemunase jõe orus ja selle ümbruses. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta Nemunase alamjooksu loodust, sealseid maastikke, ökosüsteemi ning kultuuripärandit. Regionaalpark asub ümber Nemunase oru, selle ümbrust liigendavad ka Nemunase lisajõgede orud, mille nõlvadel on mitmeid paljandeid. Oru kuivadel nõlvadel kasvavad ainulaadsed taimekooslused. Seal on tavalised taolised Leedu punase raamatu liigid nagu laukapuu, valge vesiroos, õõnes lõokannus ja vahelmine lõokannus. Regionaalparki kuuluvad ka mitmed pargid, sealhulgas Gelgaudiškise mõisa park, ja arvukad põlispuud. Pargi aladel on 15 põlist tamme, kolm põlist saart ja valgepööki, kaks põlist mändi ja pärna, üks põline vaher, üks must pappel ja üks kadakas. Regionaalpargis elab 113 liiki linde, neist 17 on Leedus haruldased. Punase raamatu liikidest pesitsevad seal igal aastal neli - rukkirääk, jäälind, jõgitiir ja väiketiir. Selgrootutest on märkimisväärseim tähniksinitiib Maculinea teleius. Regionaalpargi territooriumil asub 15 linnamäge, mis olid ristisõdade ajal oluliseks kaitseliiniks. Tähtsamad neist asuvad Pilis I-s, Seredžiuses, Veliuonas, Kartupėnais ja Žemoji Panemunės. Regionaalpargis on ka mitmeid muinasasulaid ja muinaskalmeid. Hilisemal ajal ehitati sinna Raudonė loss ja Panemunė loss. Regionaalparki jäävad ka mitmed mõisad, millest uhkemad on Belvederise mõis ja Gelgaudiškise mõis. Kirikuid on regionaalpargi aladel kaheksa. Tähelepanuväärne on veel Plokščiai küla oma püha grotiga ja tänavana kasutusel oleva jõega. Klangiai külas asub Petras Cvirka isamaja. Panemunė regionaalpargi halduskeskus asub Šilinė külas aadressil Raseinių g. 2. Tähtsamad asulad regionaalpargi territooriumil on Žemoji Panemunė, Kriūkai, Veliuona, Plokščiai, Pilis I ja Seredžius. Panemunė regionaalpargi pindala on 10 163 hektarit. Eri liiki kaitsealade all on sellest 65,7%, reservaatide alla jääb 71 hektarit maad. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2017. Vaadatud 3. veebruaril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2017. Vaadatud 3. veebruaril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2017. Vaadatud 3. veebruaril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2017. Vaadatud 3. veebruaril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Regionaalpargi kaart Panemunė regionaalpargi koduleht Regionaalpark Leedu kaitsealade registris (leedu keeles) Regionaalpark YouTube'is
Friedrich IV (Pfalz)

Pfalzi kuurvürst Friedrich IV (5. märts 1574 – 19. september 1610) oli ainus Pfalzi kuurvürsti Ludwig VI ja Elisabeth von Hesseni ellujäänud poeg, "Friedrich Õiglane". Sündis Ambergis, tema isa suri oktoobris 1583 ja Friedrich jäi oma onu, tulihingelise kalvinisti Johann Kasimiri eestkoste alla. Kalvinistlik matemaatik ja astronoom Bartholomäus Pitiscus oli Friedrichi õpetaja ja hiljem õukonnajutlustaja. Jaanuaris 1592, pärast Johann Kasimiri surma sai Friedrich kontrolli Pfalzi kuurvürstkonna valitsuse üle. Friedrich jätkas Johann Kasimiri katoliiklusevastaseid meetmeid ja sai aastal 1608 protestantide sõjalise liidu, Protestantliku Uniooni peaks. Ta langes peagi alkoholismi küüsi, jättes riigiasjad suuresti oma peaministrile Christian von Anhaltile. Friedrich IV suri aastal 1610 Heidelbergis. Aastal 1593 abiellus ta Oranje Willemi ja Charlotte de Montpensier' tütre Luise Juliana von Oranien-Nassauga. Nad said kaheksa last: Luise Juliane (16. juuli 1594 – 28. aprill 1640) Katharina Sophie (10. juuni 1595 – 28. juuni 1626) Friedrich (16. august 1596 – 29. november 1632), Saksa-Rooma riigi Pfalzi kuurvürstkonna kuurvürst Friedrich V (1610–1623) ja Böömimaa kuningas Friedrich I (1619–1620) Elisabeth Charlotte (19. november 1597 – 26. aprill 1660) Anna Eleonore (4. jaanuar 1599 – 10. oktoober 1600) Ludwig Wilhelm (5. august 1600 – 10. oktoober 1600) Moritz Christian (18. september 1601 – 28. märts 1605) Ludwig Philipp (23. november 1602 – 6. jaanuar 1655)
Aadu Oll

Aadu Oll (16. oktoober 1932 Käina vald, Hiiumaa – 29. oktoober 2003 Tallinn) oli eesti vabadusvõitleja. Tema vanemad küüditati 1941. aasta juunis, isa hukkus vangistuses. Aadu Oll lõpetas Tallinna 2. Keskkooli 1949. aastal, arreteeriti 1950. aasta juulis Abhaasias Gagras ning talle mõisteti karistuseks 10 aastat sunnitööd reetmise, nõukogudevastase agitatsiooni ja propaganda eest. Viibis kuus aastat Venemaa vanglates ja Magadani oblastis Orotukani sunnitöölaagris. Vabanes 1956. aasta jaanuaris. Ta lõpetas insenerina Üleliidulise Kaugõppe Polütehnilise Instituudi. 1970. aastal naasis Eestisse. Töötas projekteerimisasutustes andmetöötluse valdkonnas, hiljem Tallinna Pelgulinna Haigla barokambrite insenerina. Aadu Oll oli 1990. aastal Eesti Kongressi liige. Ta oli Eesti Õigusvastaselt Represseeritute Liidu "Memento" asutajaliige ja esimene esimees, Eesti Endiste Poliitvangide Liidu esimehe asetäitja, demokraatlik-rahvuslike jõudude koostöökoja ja Okupatsioonide Repressiivpoliitika Uurimise Riikliku Komisjoni liige. 1995. aastast surmani oli ta Inimõiguste Instituudi juhatuse esimees. Aadu Oll on maetud Liiva kalmistule. Aadu Oll (koostaja). Nõukogude Kaug-Põhja vangilaagrid ja Eesti poliitvangid Kolõmal. Tartu: Okupatsioonide Repressiivpoliitika Uurimise Riiklik Komisjon, 1999 1998 Riigivapi IV klassi teenetemärk Leo Õispuu (toim.) Poliitilised arreteerimised Eestis 1940–1988 (§58). Köide 1. Tallinn, 1996 Inimõiguste instituudi juht Aadu Oll suri ööl vastu kolmapäeva EPLO. Estonian World Review Inimõiguste Instituut mälestab endist juhatuse esimeest 80. sünniaastapäeval Suri vabadusvõitleja Aadu Oll. BNS, 30.10.2003 Kalmistute register HAUDI Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Ulaan

Ulaan on kergratsaväelane, kes relvana kasutab piiki. Hannes Walter: Husaar Horisont 2/2001 Hannes Walter: Husaar Horisont 2/2001
Kürassiir

Kürassiir on raskeratsaväelane, kes kannab kürassi. Ulaan Tragun Husaar "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 09.05.2019)
Arabako Lautada maakond

Arabako Lautada maakond ehk Llanada Alavesa maakond on maakond Araba provintsi kirdeosas. Aastani 2015 oli maakonna ametlik nimi hispaania keeles Cuadrilla de Salvatierra (Salvatierra maakond) ja baski keeles Aguraingo Kuadrilla (Aguraini maakond). Maakond laiub Llanada Alavesa oru idaosas. Pinnamood on kujunenud peamiselt Zadorra jõe tegevuse tulemusel. Maakonna põhja- ja idaosas on pinnamood mägisem. Maakonnas on kaheksa valda: Agurain (Salvatierra) Asparren (Aspárrena) Barrundia Burgelu (Elburgo) Donemiliaga (San Millán) Dulantzi (Alegría-Dulantzi) Iruraitz Gauna (Iruraiz-Gauna) Zalduondo (Zalduendo)
Uno Arro

Uno Arro (5. november 1934 Jõhvi – 27. jaanuar 2017) oli eesti muusikapedagoog ja dirigent. Ta lõpetas 1955. aastal Tallinna Muusikakooli akordioni erialal (Leopold Vigla klassis) ja 1960. aastal Gnessinite-nimelise Riikliku Muusikapedagoogika Instituudi orkestridirigendi ja pedagoogina rahvapillide osakonnas (Aleksei Onegini klassis). Täiendas end 1980. aastal samas instituudis. Ta töötas 1960. aastast Tartu Muusikakoolis akordioniõpetajana ja 1965. aastast samas rahvapillide osakonna juhatajana. Tema õpilaste seas olid Endel Jukk, Külli Kudu, Signe Vainu, Peeter Vähi, Sirje Mõttus, Reet Laube. 22. aprillil 2017 toimus Uno Arro mälestuskontsert, kus esinesid tema õpilaste õpilased ja vilistlasorkester. Läbi aastate on tegutsenud akordioniorkester, mida professionaalsuse ning entusiasmiga juhatas Uno Arro - osakonna kauaaegne pedagoog (alates 1960. aastast) ja juhataja (1965 – 2006). Varasematel aastatel on orkester käinud korduvalt esinemas välisriikides (Rootsis, Taanis, Austrias, Soomes), viimastel aegadel esineti peamiselt Eestis: kohalikel festivalidel (Võru akordionimuusika päevad, festival Akadeemiline akordion) ning kooli kontsertidel. Aastate jooksul on salvestatud 5 plaaditäit muusikat. Kuna kooli kolme õpilasega orkestrit ei moodusta, mängivad orkestri ridades ka vilistlased ning kooli akordioniosakonna õppejõud. Repertuaaris on Ástor Piazzolla, J. S. Bachi, F. Mendelssohni, J. Kalninši, E. Griegi, B. Thiele jt. heliloojate muusikat. Tema abikaasa oli klaveripedagoog Ene Arro, nende tütar on klaveripedagoog Inga Arro. 2004 Eesti Akordioniliidu auliige. Akordioniosakond 2009/2010 õppeaastal, Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli koduleht Eesti muusika biograafiline leksikon. 1. köide: A–M. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007, lk. 48.
Governors Island

Governors Island ('kuberneri saar') on 70-hektari suurune avaliku pargi ja ajalooliste hoonetega saar Upper New York Bay lahes, umbes 732 meetri kaugusel Manhattani saare lõunatipust. Long Islandi saarel asuvast Brooklyni linnaosast on see eraldatud Buttermilk Channel kanaliga, mille laius on umbes 366 meetrit. Siiski kuulub saar New Yorgi linna Manhattani linnaosa alla. Ühendust mõlema linnaosaga teenindavad parvlaevad. Manhattani piirkonna indiaanlased nimetasid saart algupäraselt Paggank ("pähklisaar"), tõenäoliselt selle hikkori-, tamme- ja kastanipuude järgi. Hollandi maadeavastaja Adriaen Block kutsus saart Noten Eylant, mis hiljem muudeti inglispäraseks Nutten Island. Saare praegune nimi muudeti ametlikuks 1784. aastal ja see tuleneb Briti koloniaalajastust, kui koloonia nõukogu andis saare kasutamiseks üksnes New Yorgi kuberneridele. Aastal 1776, Ameerika iseseisvussõja ajal, alustasid saarel Continental Army väed kaitserajatiste ehitamist, mida nad kasutasid Briti laevastiku ründamiseks enne nende alistamist. Aastatel 1783–1966 oli saarel USA armee tugipunkt ja aastatel 1966–1996 hõivas saart Ameerika Ühendriikide Rannavalve. Algupärase kujuga umbes 42-hektari suuruse saare kaldad täideti maaparandustööde käigus aastal 1912, andes saarele tänapäevase kuju ja suuruse. Aastal 1985 kanti see Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikusse Registrisse (National Register of Historic Places).  Governors Island – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Eduard Kapsta

Eduard Kapsta (22. juuni 1893 Linnamäe vald, Võrumaa – 4. juuli 1941 Tallinna keskvangla) oli eesti Poliitilise Politsei ametnik. Sündis metsaülema pojana. 1902 astus kohaliku vallakooli, 1904 läks Antsla õigeusu-kihelkonnakooli, kus õppis kolm aastat. 1909. aastal sooritas Valga linnakoolis lõpueksami. Õppimise katkestas silmade haiguse tõttu. Läbis Eesti Põllumeeste Seltsi kuuekuulised põllutöö ja karjakasvatuse kursused Tartus 1915. aastal. Eduard Kapsta teenis 9. septembrist 1915 kuni 10. detsembrini 1917 Vene sõjaväes kaardiväe Semjonovski polgus alamväelasena. 20. aprillist kuni 1. detsembrini 1918 oli ta Tartu maakonnas Kodijärve vallas vallasekretär ja ühtlasi valiti Saksa okupatsioonivõimude Eestist lahkumisel novembris 1918 Kodijärve valla kaitseliidu ülemaks. 6. jaanuarist 1919 töötas Kapsta Operatiivstaabi Teadetekogumise osakonnapunkti nr 2 noorema ametnikuna, kust 15. aprillil 1919 viidi üle 2. diviisistaabi Teadetekogumise osakonna Petseri punkti, kus teenis ametnikuna kuni 9. novembrini 1919. Samal kuupäeval saadeti ta Kindralstaabi Valitsuse 1. diviisi Teadetekogumise Narva punkti ülema käsutusse, kus teenis punkti asjaajajana 15. novembrist 1919 kuni 10. detsembrini 1920, lahkus teenistusest omal palvel. 14. detsembril 1920 määrati Kaitsepolitsei Tallinna jaoskonna käskudetäitjaks Haapsalusse. 10. jaanuaril 1922 määrati Tallinna jaoskonna ülema vanemaks abiks Haapsalusse. 15. juulil 1922 määrati Tallinna jaoskonna ülema vanemaks abiks. 1925. aastal nimetati ümber Poliitilise politsei abikomissariks Tallinnas. 5. aprillil 1927 kinnitati 2. järgu abikomissariks Tallinnas ning 23. märtsil 1928 kinnitati 1. järgu abikomissariks Tallinnas. 3. augusti hilisõhtul 1927 sai Kapsta kommunist Aleksander Leineri kinnivõtmisel tulevahetuses Leineriga õlga haavata. 8. märtsil 1934 paigutati Eduard Kapsta ümber teenistuse huvides 1. järgu abikomissariks Narva. 7. oktoobril 1936 paigutati abikomissariks Tartusse. 22. veebruaril 1939 määrati poliitilise politsei komissariks Petserisse. 6. aprillil 1939 määrati Petseri-Võru prefekti asetäitjaks. Vabariigi valitsuse otsusega 31. juulist 1940 aastal vabastati poliitilise politsei komissar Petseris Eduard Kapsta ametist kaitseseisukorra seaduse § 12 p. 2 põhjal. 1939 Kotkaristi IV klassi teenetemärk "Kuulutus". Linna teataja. 25. oktoober 1941. AMETIST VABASTAMISI POLIITILISES POLITSEIS kaitseseisukorra seaduse põhjal, Järva Teataja (1926-1944), nr. 89, 2 august 1940 Kommunismiohvrite andmebaas
Georgi Taratorkin

Georgi Taratorkin (vene Георгий Георгиевич Тараторкин; 11. jaanuar 1945 Leningrad – 4. veebruar 2017 Moskva) oli vene teatri- ja filminäitleja. Taratorkin oli 1993. aastal asutatud assotsiatsiooni Kuldne Mask president. Georgi Taratorkin andmekogus IMDb (inglise)
Reinhold Täht

Reinhold-Karl Täht VR I/3 (1937 vahetas eesnime Reinhold-Karl eesnimeks Rein, 31. jaanuar 1896 Massu vald, Läänemaa – 1942 Solikamski vangla, Permi oblast, Venemaa) oli eesti sõjaväelane ja politseinik. Aastal 1915 sai Täht üldhariduse Pärnu gümnaasiumis, 1921 alustas ta õpinguid Tartu Ülikoolis. Lõpetas Paul I nimelise sõjakooli Petrogradis ja Eesti rahuaegsed ohvitseride kursused kaitseväe ühendatud õppeasutuses. Võeti Venemaa keiserlikku sõjaväkke 24. septembril 1915 ja määrati Kaardiväe Litovski tagavarapataljoni. 1. oktoobril 1915 määrati Täht Paul I sõjakooli junkruna 1. järgu vabatahtliku õigustega. Neljakuulise sõjaaegse kursuse lõpetamise järel ülendati lipnikuks 1. veebruaril 1916. 8. veebruaril 1916 määrati 205. jalaväe tagavarapataljoni nooremohvitseriks. 11. juulil 1916 määrati Siberi kütipolku nooremohvitseriks. 1. oktoobril 1916 ülendati alamleitnandiks ja määrati rooduülemaks 19. jaanuaril 1917. 18. juunil 1917 sai lahingus sakslastega Dshike-Lapõi positsioonil haavata, jäeti sõjaväljale ja sattus Saksamaale sõjavangi kuni 12. augustini 1918. 29. novembril 1918 määrati Täht 6. jalaväepolgu 4. kompanii nooremohvitseriks ja komandeeriti Sindi alevi komandandiks. 4. mail 1919 määrati kompaniiülemaks, 30. juunil 1919 ülendati alamkapteniks, 29. oktoobril 1919 saadeti sõjakooli. 27. veebruaril 1920 määrati sõjakooli adjutandiks. 30. septembril 1920 viidi üle Kindralstaabi Valitsusse ja nimetati 2. osakonna B jaoskonna ülema abiks. 1. juulil 1921 nimetati 3. osakonna ülema abiks. 15. septembril 1921 nimetati 3. osakonna 2. rajooni agentuuri juhatajaks. 24. veebruaril 1923 ülendati kapteniks. 1. augustil 1924 nimetati Kindralstaabi käskudetäitjaks ohvitseriks. 1. juulil 1925 vabastati Kaitseväeteenistusest omal soovil. Kaitsepolitsei komissariks Pärnus nimetati 27. juunil 1925. 13. juunil 1933 paigutati teenistuse huvides komissariks Tallinnas, 22. novembril 1935 komissariks Petseris ja 22. novembril 1939 komissariks Narva. Vabastati teenistusest pensionile minekul 4. juulil 1940. Sovetivõimude poolt süüdistatuna revolutsioonilise liikumise vastases tegevuses ja spionaažis arreteeritud 17. juulil 1940 ja saadetud Permi oblastisse Solikamski vanglasse, kus ta peagi suri. Vabadusristi I liigi 3. järk Kotkaristi III klassi teenetemärk, 1935 Poola Taassünni orden, 1933 Läti Vabariigi Kolme Tähe orden, 1933 Läti Vabadussõja 10 aasta juubeli medal, 1928 Nimetused., Riigi Teataja, nr. 122-123, 21 juuli 1925 Muudatusi politilise politsei koosseisus, Postimees (1886-1944), nr. 322, 25 november 1935 Eesti Kommunismiohvrid 1940–1991
Kristjan Rosenberg

Kristjan Rosenberg (sündinud 16. mail 1994) on eesti kergejõustiklane, kümnevõistleja. Tema isiklik rekord kümnevõistluses on 8299 punkti (27.06.2021; Tallinn, Kadrioru staadion), millega ta tuli 2021. aasta Eesti meistriks. Eesti kõigi aegade edetabelis on ta selle punktisummaga 10. kohal. Tema isiklik rekord seitsmevõistluses on 4. veebruaril 2017 Tallinnas rahvusvahelisel mitmevõistlusel kogutud 5986 punkti. See oli sel ajal Eesti meeste seitsmevõistluses kõigi aegade kaheksas tulemus. Eesti meistriks kümnevõistluses on varem tulnud ka 2016. aastal (Rakvere, 7738 punkti). 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel saavutas Rosenberg 13. koha. seisuga 27.06.2021 "Rosenberg võitis rahvusvahelise mitmevõistluse ja tagas EM-pääsme". Delfi Sport. 4.02.2017. "Mitmevõistluses krooniti Eesti meistriteks Kristjan Rosenberg ja Mari Klaup". Delfi Sport: Delfi. 7.08.2016. "Results Decathlon - Final" (PDF) (inglise). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 22. september 2016. Kristjan Rosenberg Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Märt Roosna. Lillemets, Tšernjavski, Rosenberg. Kes on jõusaaliloom, kes kipub treeneriga vaidlema, kes teeb esimesena 8300 punkti? Delfi Sport, 17. august 2020
Lisa Randall

Lisa Randall (sündinud 18. juunil 1962) on juudi päritolu Ameerika Ühendriikide osakestefüüsik, kosmoloog ja teaduskirjanik. Alates 2009. aastast on ta Harvardi Ülikooli Frank B. Baird, Jr., Professor of Science, ühtlasi 2001. aastast Harvardi ülikooli füüsikaosakonnas füüsikaprofessor. Tal on uurimusi elementaarosakeste, fundamentaalsete jõudude, paljumõõtmelise ruumi, standardmudeli, supersümmeetria, nõrga vastastikmõju ja gravitatsiooni vahelise hierarhia probleemi, ruumi lisamõõtmete kosmoloogia, barüonigeneesi, kosmoloogilise inflatsiooni ja tumeaine alalt. 1999. aastal esitas ta stringiteoorias koos Raman Sundrumiga Randalli-Sundrumi mudeli. Ta lõpetas 1983. aastal Harvardi Ülikooli füüsika erialal ja kaitses samas 1987. aastal doktoritöö osakestefüüsika alal. Aastatel 1989–1990 töötas ta järeldoktorina Lawrence'i Berkeley laboris. 1991. aastal sai ta füüsika abiprofessori koha Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis. Aastatel 1995–1998 oli ta MIT-i kaasprofessor, 1998–2001 samas füüsikaprofessor ja ühtlasi 1998–2000 Princetoni Ülikooli füüsikaprofessor. 2004 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks 2006 – Antwerpeni Ülikooli audoktor 2007 – Lilienfeldi auhind 2008 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks 2009 – valiti Iiri Kuningliku Akadeemia välisliikmeks 2010 – Bard College'i audoktor 2010 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks 2011 – Duke'i Ülikooli audoktor 2011 – Browni Ülikooli audoktor 2012 – valiti Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia välisliikmeks 2012 – Ameerika Füüsikainstituudi Andrew Gemanti auhind teaduse populariseerimise eest 2019 – Ameerika Füüsikaseltsi Sakurai auhind on valitud ka Füüsikainstituudi auliikmeks 2005 – Warped Passages: Unraveling the Mysteries of the Universe's Hidden Dimensions. Ecco Press, ISBN 0-06-053108-8. 2011 – Knocking on Heaven’s Door: How Physics and Scientific Thinking Illuminate the Universe and the Modern World. Ecco, ISBN 0-06-172372-X. 2013 – Higgs Discovery: The Power of Empty Space. Ecco, ISBN 978-0062300478. 2015 – Dark Matter and the Dinosaurs: The Astounding Interconnectedness of the Universe. Ecco, ISBN 978-0-06-232847-2. 2017 – Tumeaine ja dinosaurused: universumi uskumatud seosed. Tõlkinud Vahur Lokk. Kirjastus Argo, Tallinn, ISBN 978-9949527892 Ta õppis keskkoolis füüsik Brian Greene'iga samas klassis. Curriculum Vitae. randall.physics.harvard.edu Gemant Award Winners. aip.org Dark Matter and the Astounding Interconnectedness of Everything. onbeing.org Faculty: Lisa Randall. physics.harvard.edu
Rõõsa oja

Rõõsa oja (ka Reomäe oja) on oja Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas, Raudna jõe vasakpoolne lisajõgi. Oja pikkus on 5,4 km, valgla pindala 11,7 km², langus 19,5 m ja lang 3,6 m/km. Oja saab alguse 54 m kõrguselt Vardi külas asuvast Visaku soost ja suubub 34,5 m kõrgusel Raudna, Rihkama ja Päri küla piiril vasakult poolt Raudna jõkke 48 km kaugusel selle suudmest. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Raudna jõgi Rõõsa oja Eesti looduse infosüsteemis Rõõsa oja keskkonnaportaalis Rõõsa oja Eesti looduse infosüsteemis Rõõsa oja keskkonnaportaalis
Martin Dzúr

Martin Dzúr (12. juuli 1919 Ploštín Liptovský Mikuláši lähedal – 15. jaanuar 1985 Praha) oli slovaki rahvusest Tšehhoslovakkia sõjaväelane ja riigitegelane. 1941. aastal mobiliseeriti Martin Dzúr Slovakkia armeesse. 1943. aasta jaanuaris jooksis ta idarindel Punaarmee poole üle. Alates 1943. aasta juulist kuulus ta Tšehhoslovakkia armeekorpuse koosseisu, võttis osa lahingutegevusest. Alates 1946. aastast oli Tšehhoslovakkia armee teenistuses. Aastatel 1958–1968 oli ta Tšehhoslovakkia kaitseministri asetäitja. 9. aprillist 1968 kuni 11. jaanuarini 1985 oli Martin Dzúr Tšehhoslovakkia kaitseminister. Ministři národní obrany v letech 1918 až 1992 armada.vojenstvi.cz Czechoslovakia : Ministries, etc. rulers.org
Jördis Triebel

Jördis Triebel (sündinud 30. oktoobril 1977 Ida-Berliinis) on saksa näitleja. Aastatel 1997–2001 õppis Jördis Triebel näitekunsti Ernst Buschi nimelises Berliini Lavakunstikõrgkoolis (Hochschule für Schauspielkunst "Ernst Busch" Berlin). 2001–2004 oli ta koosseisuline näitleja Bremeni Teatris. Hooajal 2004–2005 oli ta külalisnäitleja Zürichi teatris Schauspielhaus Zürich ja hooajal 2005–2006 Kölni teatris Schauspiel Köln. Seejärel on ta tegutsenud põhiliselt filmi- ja teleseriaalide näitlejana. Jördis Triebel andmebaasis filmportal.de Jördis Triebel andmekogus IMDb (inglise)