laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ingmar Muusikus

Ingmar Muusikus (sündinud 1971 Paides) on eesti loodusfotograaf. Ingmar Muusikus on töötanud aastatel 1993–1995 ajalehes Järva Teataja[viide?], 1995–1996 Eesti Telegraafiagentuuris[viide?], 1996–2009 ajalehes Eesti Ekspress[viide?] ja 2009–2012 ajalehes Maaleht[viide?]. "Peegeldused", Eesti Ekspressi Kirjastus 2006 "Siin mägi, seal mägi ..." 2008 Madis Jürgen "Hää koht" (2003) "Teel siia: Järvamaa pildiraamat" 2006 Priit Kuusk "Köögiorja päevaraamat" (2008) Heljo Mänd "Hetkesekundid" (2009) "Aasta linnud"(2010) Eestis, Soomes, Venemaal, Ungaris, Taanis, Prantsusmaal, USA-s[viide?] 2003 ja 2005 – Looduse Aasta Foto: peapreemia 2004 – Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia (koos Kristjan Holmi, Liina Jänese, Agu Külma, Jukka-Pekka Jalovaara, Pille Epneri, Madis Jürgeni ja Tõnu Kaalepiga; arhitektuurse tegevuse preemia - julguse eest kõnelda suurtest asjadest "väikese" ning argise kaudu - Eesti ekspositsioon Veneetsia arhitektuuribiennaalil) 2004 – Eesti Aasta Pressifoto olemusfoto peapreemia 2003, 2005, 2007, 2009, 2013 ja 2019 – Vereta Jaht: peapreemia 2006 – Järvamaa kultuuripreemia "Aasta kultuurihoidja 2006" (raamatu “Teel siia” eest) 2008 – ajakirja Eesti Loodus fotovõistluse peapreemia taimede kategoorias 2009 – ajakirja Eesti Loodus fotovõistluse loomafotode kategoorias 1. auhind 2015 – ajakirja Eesti Loodus fotovõistluse peapreemia taimede kategoorias 2017 – Aasta loodusesõber http://forte.delfi.ee/news/teadus/2008-aasta-eesti-parim-loodusfoto-selgunud?id=20555268 Delfi, 06.12.2008 http://www.loodusajakiri.ee/eesti-looduse-kuueteistkumnes-fotovoistlus-2015/ Loodusajakiri.ee, 03.12.2015 Toomas Jüriado (17. jaanuar 2018). "Uudistaja 17.01.2018". Uudistaja. MTÜ Loodusajakiri. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. jaanuar 2018. "Ingmar Muusikus – piltnik võluva käekirjaga", Fotoluksi veebileht, 10. jaanuar 2008 Eesti Looduse fotovõistlused 2013–2016
Karksi-Nuia – Lilli tee

Karksi-Nuia – Lilli tee (registrinumbriga 54) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Karksi-Nuia linnas Valga–Uulu tee 58. kilomeetril. Tee pikkus on 17 km. Tee lõpeb Eesti-Läti piiril Lilli külas. Lätis jätkub tee Ungurini-Ruijena (Ruhja) maanteena. Karksi-Nuia linnas kannab nime Lilli tee. 11,3 km kaugusel algusest ületab maantee Lilli oja. Sel kohal oli Lilli sild. 2010. aastal alanud teeremondi käigus asendati sild truubiga.[viide?] Karksi-Nuia linn, Kõvaküla, Univere küla, Äriküla, Lilli küla.
Ants Ruusmann

Ants Ruusmann (19. märts 1935 Ristiküla – 25. detsember 2009) oli Eesti ajaloolane ja poliitik. Ruusmann lõpetas 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo osakonna. Tema uurimisvaldkonnaks oli Eesti põllumajandusajalugu, mille alal kaitses ta 1968. aastal kandidaadiväitekirja. Hiljem töötas Ruusmann Tallinna Tehnikaülikooli ja Tallinna Pedagoogikaülikooli ajaloo õppejõuna. Tegevkarjääri ajaloolasena lõpetas ta 1999. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli dotsendina. Ants Ruusmann oli Eesti Keskerakonna liige. Ta valiti Pärnumaalt IX Riigikogu liikmeks ja kuulus aastatel 1999–2003 Riigikogu sotsiaalkomisjoni. Ühtlasi oli Ruusmann ka Keskerakonna pensionäride kogu esimees. Ta maeti 30. detsembril 2009 Kilingi-Nõmme kalmistule. Ants Ruusmann on arvukate ajalooliste uurimuste ning põllumajanduse ajalugu ja hetkeseisu käsitlevate juhendmaterjalide autor. Valik neist on esitatud siinses alajaotuses. NLKP uus programm ja sotsialistliku põllumajanduse edasine areng Eesti NSV-s : abiks lektorile. Tallinn, 1961. Sotsialistliku tootmisviisi võidulepääsemine Euroopa rahvademokraatiamaade põllumajanduses : abiks lektorile. Tallinn : Eesti NSV Poliitiliste ja Teadusalaste Teadmiste Levitamise Ühing, 1963. Eesti talurahvas teel sotsialismile. Tallinn : Eesti Raamat, 1965. NLKP agraarpoliitikast käesoleval ajal : abiks lektorile. Tallinn : Eesti NSV Ühing "Teadus", 1977. NLKP XXVI kongress töötajate kommunistlikust kasvatusest : abiks lektorile. Tallinn : Eesti NSV Ühing "Teadus", 1981. Eesti uusaja poliitilise ajaloo sõlmprobleemid : Eesti Vabariik aastail 1920-1939. Tallinn : Eesti Kommunistliku Partei Keskkomitee Poliitharidusmaja, 1989. Ülevaade Eesti uusajaloost. 2. ja 3. osa. Tallinn : Eesti Ühing "Teadus", 1990. Eesti Vabariik 1920-1940 : sisepoliitiline areng. Tallinn : Tallinna Pedagoogikaülikooli Kirjastus, 1997. Eesti maast ja rahvast : maailmasõjast maailmasõjani. Tallinn : Olion, 1998. Tema kirjutised Tõde tõuseb, vale vaob. Postimees, 6. august 1996. Surmanuhtlus tuleks taastada. Videvik, 9. august 2001. Kirjutised temast Suri ajaloolane Ants Ruusmann. Pärnu Postimees, 30. detsember 2009.
Mõisaküla tee

Mõisaküla tee (registrinumbriga 55) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Lasari ja Kamara küla piiril Valga–Uulu maantee 81. kilomeetril. Tee pikkus on 4,4 km. Tee lõpeb Eesti-Läti piiril Umbsoo külas. Mõisaküla linnas kannab nime Pärnu tänav. Lasari küla, Mõisaküla linn, Umbsoo küla.
Praha koolkond

Praha koolkond oli alates 1926. aastast Praha lingvistikaringi ümber koondunud keeleteadlaste rühmast alanud keeleteaduslik rühmitus. Koolkonna kujunemisel olid keskseiks Vilém Mathesius, Roman Jakobson, Sergei Karcevski, Jan Mukařovský ja Nikolai Trubetzkoy. Ühing oli eelkõige mõjutatud Ferdinand de Saussure'i, Baudouin de Courtenay ja Filip Fjodorovitš Fortunatovi slavistikakoolkonna ideedest. Rühmitus sai Prahas oma põhimõtteid arendada vaid kümmekond aastat kuni Saksa okupatsiooni ning Trubetzkoy ja Mathesiuse surmani. Praha ringi ideede õitseng jätkus Ameerika Ühendriikides Harvardi Ülikoolis, kuhu Roman Jakobson oli Saksa okupatsiooni eest põgenenud. Seega kehtib nimetus "Praha koolkond" kõigi keeleteaduslike õpetuste kohta, mis on suguluses Praha ringi programmiga, asukohast olenemata. Eelnimetatud programm avaldati esimest korda juba 1929. aastal väljaandes "Travaux du Cercle Linguistique de Prague" ja selles piiritletud seisukohad on üldjoones järgmised: keel on väljendusvahendite süsteem, mille ülesandeks on vastastikuse arusaamise edendamine. Järelikult peab lingvistika uurima konkreetsete lausungite tegelikku funktsiooni; keel on reaalsus ehk tõeline füüsikaline nähtus, mille tüübi määravad välised ehk mittekeelelised tegurid, näiteks sotsiaalne ümbrus ja sõnumi sisu. Seega on tähtis keeleliike eristada, näiteks teaduslike väljaannete ja ajalehtede keelt, tänaval ja ametiasutuses räägitavat keelt jne; keeles on ühendatud isiksuse intellektuaalsed ja ka emotsionaalsed väljendused; kirjutatud ja kõneldud keel ei ole samased ning nendevahelist vahekorda tuleks uurida; keeleteadlase põhiliseks huvialaks peaks olema sünkrooniline uurimistöö, sest see on otseselt seotud keelelise tegelikkusega, aga samas ei tohiks keele ajaloo uurimist unarusse jätta; fonoloogiaalases uurimuses peaks eelkõige tegelema fonoloogiliste opositsioonide kindlaksmääramisega eri keeltes. Morfoloogilisi nähtusi ei peaks isoleerima fonoloogilistest. Fonoloogilised opositsioonid on sageli tähtsad morfoloogia tasandil. Selles programmis esitatud seisukohtadest on tänaseks tärganud uusi ja hinnatavaid ideesid ning need on viinud keeleteaduslike avastusteni. Praha ringi liikmed arendasid esimesena välja keeleliidu mõiste, mille all mõeldakse nähtust, kus naaberkeeltel on mitmesuguseid sarnasusi, kuid nad ei ole sugulaskeeled. M.Ivić, "Keeleteaduse põhisuunad". Tõlkinud M. Erelt, M. Hint, J. Kaplinski, M. Remmel, H. Rätsep, E. Uuspõld, T.-R. Viitso, H. Õim. Tartu Riiklik Ülikool, Tartu, 1969. Lk 151–155. Praha lingvistilise ringi koduleht 80 aastat Praha lingvistikaringi
Skåtøy

Skåtøy on saar ja endine vald Norras Vestfold og Telemargi maakonnas Kragerø vallas. Saar asub Kragerøfjordeni suudmes. Saart ümbritsevad teised saared; põhja pool asuvad Bærøy, Gumøy ja Oterøy, idas Jomfruland ja edelas Øygarden. Skåtøy on Telemargi suurim saar. Saare pindala on 8,8 km². Saar on kaljune, osa sellest on kaetud metsaga. Aasta läbi elab seal umbes 250 inimest. Saarel on 40–50 õpilasega põhikool. Saarel on muu hulgas kohvik ja kunstigalerii ning mitu seltsi ja klubi. Saar on populaarne puhkusekoht. Saarel on elanud ka paljud kunstnikud. Saarel on 2001. aastal valminud skulptor Per Elsdorfi valmistatud naisekuju "Pesta", mis kujutab Theodor Kittelseni katkust rääkiva raamatu tegelast. Saare läänerannikul on Krikkeni rannakindlus, mille ehitasid sakslased Teise maailmasõja ajal. Alates 2000. aastast on juuli keskel peetud muusika- ja luulefestivali. Saarestikus on parvlaevaliiklus Skåtøy ning Stabbestadi, Bærøy, Tåtøy, Virgini, Gumøy, Langøy ja Kragerø asula vahel. Skåtøy eraldus Sannidali vallast aastal 1882 ning oli kuni 1960. aastani iseseisev vald. Kuni 1918. aastani oli nime kuju "Skaatø", seejärel kuni 1920 "Skaatøy". Alates 1921. aastast on saarel praegune nimi. Saarel asub aastast 1863 pärinev Skåtøy kirik, mis on Norra viie suurema puitkiriku hulgas. Muusika ja luulefestivali koduleht Skåtøy kirik Pilte Tutvustus inglise keeles
Liane Pintsaar

Liane Pintsaar (sündinud 17. märtsil 1990) on eesti kergejõustiklane. Ta on lõpetanud Tartu Kivilinna Gümnaasiumi. Liane Pintsaar esindab Tartu Kalevit. Tema treenerid on Mehis Viru ja Kersti Viru. Juulis 2009 Serbias Novi Sadis peetud juunioride Euroopa meistrivõistlustel võitis ta kolmikhüppes isikliku rekordiga 13,89 kuldmedali. Aasta noorsportlane 2009 Liane Pintsaar Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Biograafia ESBL-is Liane Pintsaar: juba tüdrukuna tahtsin väga võita, EPL, 7. september 2009
Mudiste – Suure-Jaani – Vändra tee

Mudiste – Suure-Jaani – Vändra tee (registrinumbriga 57) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Mudiste külas Imavere – Viljandi – Karksi-Nuia tee 32. kilomeetril. Tee pikkus on 42,8 km. Tee lõpeb Allikõnnu külas Pärnu–Rakvere–Sõmeru tee 43. kilomeetril. Sildade nimistu pärineb teeregistrist. Mudiste küla, Tällevere küla, Nuutre küla, Lõhavere küla, Päraküla, Lahmuse küla, Põhjaka küla, Vihi küla, Kootsi küla, Kaansoo küla, Veskisoo küla, Võiera küla, Tagassaare küla, Suurejõe küla, Kose küla, Säästla küla, Kirikumõisa küla, Kalmaru küla, Vändra alev, Allikõnnu küla.
Klaster (muusika)

Klaster ehk kobarkooskõla (inglise keeles cluster, "kobar") on muusikas piiramatust arvust helidest koosnev akord, mille kõigi kõrvutiasetsevate helide intervall on väiksem kui väike terts. Klastrit tähistatakse noodikirjas üldiselt nurksulu [ märgiga intervalli ees, kusjuures intervalli helid tähistavad klastri äärmisi helisid. Klastri koostis märgitakse tavaliselt eraldi märkusena. klaverirepertuaaris ka valge või musta püstise ristkülikuga, mille ülemine serv katab klastri ülemise ja alumine serv alumise heli, kusjuures valge ristkülik tähistab klaveri valgeid klahve (diatooniline klaster) ning must ristkülik kõiki klahve (kromaatiline klaster)
Leida Sevruk

Leida Sevruk (22. aprill 1913 – 18. oktoober 2009) oli eesti rahvasportlane. 87-aastaselt tegi ta langevarjuhüppe, millega ta läks maailma vanima naislangevarjurina Guinnessi rekordite raamatusse.[viide?] Ta oli mitmekordne veteranide (oma vanuseklassi) maailmameister orienteerumises (1995, 1996, 1998, 1999). Sevruk oli Kätlin ja Sigrid Sepa vanavanaema. Kalevi nekroloog Juta Üts: Inimene on asja eest, kui ta liigutab, Terviseleht Kristel Kirss: Maijooksjad juba kibelevad, arileht.ee, 22. aprill 1997 Anneli Ammas, Naiste pidu, arileht.ee, 17. mai 1998 Kai Kalamees: Odavate piletite müük tõi kaasa Soome-buumi, epl.ee, 22. mai 1999 Vanavanaema maailmarekord, Luup, 23. august 1999 Kaire Kenk: Üle seitsme tuhande maijooksja trotsis vihma, ohtuleht.ee, 21. mai 2001 Greta Kaupmees: Ekstreemspordimemm Leida Sevruk: "Meestega mul ei ole vedanud.", ohtuleht.ee, 2. oktoober 2001 Kirsti Vainküla: Maijooksu kroonisid vihm ja 90aastane vanaproua Leida, ohtuleht.ee, 26. mai 2003 Eveli Rebane: 22. SL Õhtulehe rahvajooks, ohtuleht.ee, 20. september 2004 Aare Laine: 91-aastane Leida Sevruk sai olümpiavõitja särgi, saarlane.ee, 27. oktoober 2004 Kaire Kenk: Taevas õnnistas tuhandeid maijooksjaid taas vihmaga, 22. mai 2006 Deivil Tserp: Tippujujaks pürgivas Kätlin Sepas pulbitseb hulljulge vanavanaema kuum veri, ohtuleht.ee, 2. mai 2008 Suri armastatud spordimemm Leida Sevruk, postimees.ee, 21. oktoober 2009
Osamu Ichikawa

Osamu Ichikawa (jaapani keeles 市川 治 Ichikawa Osamu; 21. juuni 1936 Saitama – 2. jaanuar 2009 Tōkyō) oli jaapani näitleja. 1965. aastast dubleeris ta paljusid animetegelasi. Ta suri kodus südameinfarkti. Elulugu (inglise keeles)
Luri Dini Ayu Safitri

Luri Dini Ayu Safitri (Luri AFI; 25. november 1985 Surabaya – 11. jaanuar 2009 Jakarta) oli Indoneesia näitlejatar ja lauljatar. Ta sai 2005 lauljate televõistlusel "Akademi Fantasi Indosiar" neljanda koha. Tal ilmus 2005 album "Funtastic" hittsingliga "Dengarlah".
‘Āţif Şidqī

‘Āţif Şidqī (29. august 1930 – 25. veebruar 2005) oli Egiptuse poliitik, peaminister aastatel 1986–1996. Ta vahetas 10. novembril 1986 sellel ametipostil välja ‘Alī Luţfī. ‘Āţif Şidqī elas üle novembris 1993 Kairos tehtud atentaadi, mille sooritas islamistlik grupp. Ta astus koos oma kabinetiga ametist tagasi 2. jaanuaril 1996 ja asendati mõne päeva pärast Kamāl al-Janzūrīga.
Ivo Josipović

Ivo Josipović (sündinud 28. augustil 1957 Zagrebis) on Horvaatia poliitik, õigusteadlane ja helilooja, kes oli 18. veebruarist 2010 kuni 18. veebruarini 2015 Horvaatia president. Ta lõpetas 1980. aastal Zagrebi Ülikooli õigusteaduskonna, 1985 sai magistri- ja 1994 doktorikraadi kriminaalõiguse alal. Aastal 1984 asus ta tööle Zagrebi ülikooli õppejõuna. Ta on töötanud professori ja uurijana ka mitmes välismaa ülikoolis. Ivo Josipović on õppinud ka Zagrebi muusikaakadeemias, mille lõpetas kompositsiooni erialal aastal 1983. Aastatel 1987–2004 oli ta muusikaakadeemia õppejõud. Ta on loonud umbes 50 helitööd ja pälvinud nende eest mitu rahvusvahelist auhinda. Alates 1991. aastast on ta Zagrebi muusikabiennaali direktor. Ivo Josipović kuulub Horvaatia Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. Alates 22. detsembrist 2003 on ta Horvaatia parlamendi liige. Juulis 2009 sai temast sotsiaaldemokraatide presidendikandidaat. 27. detsembril 2009 peetud presidendivalimiste esimeses voorus sai ta 32,4% häältest. Teises voorus 10. jaanuaril 2010 oli ta vastamisi esimeses voorus 14,8% häältest saanud sõltumatu Zagrebi linnapea Milan Bandićiga ja valiti 60,26%-ga häältest Horvaatia kolmandaks presidendiks. Koduleht
Sigurd Curman

Jon Sigurd Curman (29. aprill 1879 Stockholm — 14. veebruar 1966 Solna) oli Rootsi arhitektuuriajaloo professor, riigiantikvaar ja kirikute restauraator. Tal on suured teened Rootsi-Baltimaade, sealhulgas Rootsi-Eesti suhete arendajana. Õppis Uppsala Ülikoolis, kust sai ka doktorikraadi. Kotkaristi III klassi teenetemärk, 1931 Tartu Ülikooli audoktor (dr. phil. h. c.), 1932 Kotkaristi II klassi teenetemärk, 1933 Eesti Punase Risti teenetemärgi I järgu I aste, 1937 "Tartu Ülikooli audoktorid". Tartu Ülikool. Vaadatud 13. detsembril 2022. Anders Åman: Sigurd Curman: riksantikvarie - ett porträtt, Kungl. Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien, Bokförlaget Atlantis, Stockholm, 2008, ISBN 9789173532204
Mamadou Dia

Mamadou Dia (18. juuli 1910 Kombolé – 25. jaanuar 2009 Dakar) oli Senegali poliitik. Ta oli 1960–1962 Senegali peaminister. Et teda süüdistati vandenõus president Léopold Sédar Senghori kukutamiseks sõjaväelise riigipöördega, siis ta oli sunnitud tagasi astuma ning hiljem ta vangistati. Ta vabastati 1974.
Jõuluülestõus

Jõuluülestõus oli tšernogoorlaste 7. jaanuaril 1919 alanud ülestõus Serbia okupatsiooni vastu. Jaanuaris 1916 okupeerisid Tšernogooria Austria-Ungari väed, pärast maailmasõja lõppu Serbia väed. Serbia süüdistas kuningas Nikola I Petrovići vaenlasega separaatrahu sõlmimises ning laskis kokku kutsuda Suure Rahvuskogu. Rahvuskogu oli Serbia politsei poolt kontrollitud, ta oli vastuolus ikka veel kehtiva Tšernogooria põhiseadusega. Rahvuskogu tõukas Nikola I troonilt ja keelas tal riiki naasta. 29. novembril 1918 kuulutati välja Tšernogooria liitumine Serbiaga. Tšernogooria sümbolid keelustati, sealhulgas rahvusliku mütsi kandmine. Isegi Tšernogooria nimi keelustati: tema ametlikuks nimeks sai Zeta piirkond. 7. jaanuaril, mis Juliuse kalendri järgi oli jõulupüha, algas ülestõus. Suurriikide nõudmisel käskis Itaaliasse põgenenud Nikola juba jaanuaris vastupanu lõpetada ja relvad maha panna. Vastutasuks lubasid suurriigid Nikolale taastada Tšernogooria riik diplomaatiliste vahenditega, kuid seda lubadust nad ei täitnud. 1920 keelustati Tšernogooria Autokefaalne Õigeusu Kirik mittekanoonilisel ja ebaseaduslikul viisil ja selle varad anti üle Serbia Õigeusu Kirikule. Ülestõusnud ei suutnud võimu riigis enda kätte võtta ja see jäi pikaks ajaks vinduma. Alles 1922. aastal alanud sõjaliste operatsioonidega taastas Jugoslaavia Kuningriik kontrolli kogu Tšernogooria üle.[viide?] Mägipiirkondades jätkus vastupanu 1926. aastani. Tšernogoorlaste kaotused ei olnud väga suured: umbes 3000 hukkunut ja 3000 haavatut, näiteks 1915 Austria vastu võidetud Mojkovaći lahingus kaotas Tšernogooria hukkunutena umbes 6000 ja 1913 Türgi vastu võidetud Shkodëri lahingus ligikaudu 10 000 meest. Jõuluülestõus on Jugoslaavia ajaloo üks kõige paremini hoitud saladusi.[viide?] Ametlikult seda eitati. Enne 1990. aastaid polnud võimalik Jõuluülestõusu käsitlevaid originaaldokumente avaldada.[viide?] See oleks näidanud, et Tšernogooria ei liitunud Serbiaga vabatahtlikult, vaid et riik annekteeriti.[viide?]
Metsastepp

Metsastepp on bioom, kus jõgedevahelistel aladel niidustepi või stepi alad vahelduvad paremate niisutamisoludega metsaaladega. Metsastepp moodustab parasvöötmes metsastepivöötme ja esineb ka lähistroopikas. Parasvöötmes moodustab ta Euraasias Kesk-Doonau madalikust Altaini ulatuva riba ning esineb ka kohati Sajaanide piirkonnas (Krasnojarski krai ja Irkutski oblast), Taga-Baikali krais, Mongoolias, samuti Põhja-Ameerikas Suure tasandiku põhjaosas ja Kesktasandiku lääneosas. Eri pikkuskraadidel erineb metsastepp sõltuvalt aasta keskmisest sademete hulgast (100–400 mm aastas) ning talvede karmusest (jaanuari keskmine õhutemperatuur −5 kuni −40 °С). Erinev on ka taimkate. Põhja-Ameerikas on levinud okasmets-laialehised metsad, Euroopas – laialehised metsad, Lääne-Siberis kaasikud, Sajaanide piirkonnas kase-männikud ja Taga-Baikalis lehise-männikud. Metsad kasvavad mets-hallmuldadel, stepid mustmuldadel. Lähistroopilisi metsasteppe nimetatakse savannideks ja preeriaks. Viljakate muldade tõttu on metsastepid tugevalt mõjutatud inimtegevusest.
Milan Bandić

Milan Bandić (22. november 1955 – 28. veebruar 2021) oli Horvaatia poliitik. Alates 15. maist 2005 kuni surmani oli ta Zagrebi linnapea. Ta oli linnapea ka aastatel 2000–2002. Kuni 2009. aastani kuulus ta Horvaatia Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. Kui ta aga otsustas sama aasta presidendivalimistel partei valitud kandidaadi vastu kandideerida, oli ta sunnitud parteist lahkuma ning astus üles sõltumatu kandidaadina. 27. detsembril 2009 peetud presidendivalimiste esimeses voorus sai ta 14,8 protsenti häältest ning pääses koos 32,7 protsenti häältest saanud sotsiaaldemokraadi Ivo Josipovićiga teise vooru. 10. jaanuaril 2010 peetud teises voorus kaotas ta Ivo Josipovićile.
Simon Eder

Simon Eder (sündinud 23. veebruaril 1983 Zell am Sees) on Austria laskesuusataja. Eder hakkas laskesuusatamist treenima 1995. aastal. Juunioride maailmameistrivõistlustel tuli ta 2002. aastal juunioride maailmameistriks 15 km eraldisstardiga sõidus ja 2004. aastal sai pronksmedali 10 km sprindis. Täiskasvanute maailmameistrivõistlustel osales ta esimest korda 2007. aasta MM-il Anterselvas, kus ta sai teatesõidus kuuenda koha. 2008. aasta maailmameistrivõistlustel Östersundis oli ta teatesõidus neljas ja 15 km ühisstardiga sõidus viieteistkümnes. 2009. aasta MM-il Pyeongchangis suusatas Eder teist vahetust pronksmedali võitnud Austria teatemeeskonnas. Individuaalselt sai ta nii sprindis kui ka ühisstardiga sõidus 8. koha ja jälitussõidus 14. koha. Maailma karikasarjas osales Eder esimest korda 18. jaanuaril 2003 Ruhpoldingis 10 km sprindis. Esimesed MK-etapi punktid sai ta 2006. aastal Hochfilzenis, kui oli sprindis 22. Esimest korda jõudis ta kolme parema hulka 24. jaanuaril 2009 Anterselvas, kui oli teine 12,5 km jälitussõidus. Samal aastal hooaja viimasel MK-etapil 29. märtsil Hantõ-Mansiiskis sai ta esimese võidu 15 km ühisstardiga sõidus. 2014 Sotšis pronksmedal 4×7,5 km teatesõidus 2009 Pyeongchangis hõbemedal 4×7,5 km teatesõidus 2002 Ridnaunis juunioride maailmameister 15 km eraldistardiga sõidus 2004 Haute Mauriennes pronksmedal 10 km sprindis 2003 Forni Avoltris Euroopa meister 10 km sprindis hõbemedal 12,5 km jälitussõidus Simon Eder on osalenud 67 maailma karikasarja etapil (seisuga 1. jaanuar 2010) ja jõudnud poodiumile seitsmel korral, millest üks kord kõige kõrgemale astmele. Simon Eder IBU kodulehel (inglise)
Ramaswamy Venkataraman

Ramaswamy Venkataraman (tamili ராமசுவாமி வெங்கட்ராமன்; 4. detsember 1910 Pattukkottai (praegu Tamil Nadu osariigis) – 27. jaanuar 2009 New Delhi) oli India poliitik. Ta oli 25. juulist 1987 kuni 25. juulini 1992 India president.
John Updike

John Hoyer Updike (18. märts 1932 – 27. jaanuar 2009) oli ameerika kirjanik. 1964 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks 1989 – National Medal of Arts "Vetelpäästja" (lühijutud kogumikest Pigeon Feathers ja The Same Door : "Walter Briggs", "Kallis Alexandros", "Sõbrad Philadelphiast", "Vastu õhtut", "Homme, aina homme ja nii edasi", "Vetelpäästja"). Inglise keelest tõlkinud Uno Laht. Loomingu Raamatukogu 1964, nr 43 "Kentaur" (Centaur; romaan). Tõlkinud ja järelsõna: Enn Soosaar. Sari XX sajandi raamat, Eesti Raamat, Tallinn 1968 "Gertrud ja Claudius" (Gertrude and Claudius; romaan). Tõlkinud Ene-Reet Soovik. Sari Punane raamat, Tänapäev, Tallinn 2002 Eessõna teosele: Kirk Curnutt, "Tass kohvi Hemingwayga", tõlkinud Heiki Raudla, Maalehe Raamat, Tallinn 2009 "Jookse, jänku" (Rabbit, run; romaan). Tõlkinud Kristjan Kannike. Sari 20. sajandi klassika, Varrak, Tallinn 2009 "Brasiilia", tõlkinud Ann Must, Ilmamaa 2012 Krista Kaer, "Ameerika kirjanduse suundumusi (IV). Valge Ameerika" (Cormac McCarthy, William Kennedy, John Updike) – Looming 1997, nr 4, lk 572–574 Udo Uibo, "Vanad nõiad" (John Updike'i romaanist "Eastwicki lesed" – The Widows of Eastwick) – Looming 2008, nr 12, lk 1918–19 Hannes Varblane, "John Updike, keskklassi valgustaja", Postimees, 18. märts 2000, lk 23; ilmunud ka H. Varblase raamatus "Ilmavallas", Tartu 2002, lk 245 Märt Väljataga, "John Updike (1932–2009) in memoriam", Eesti Ekspress/Areen, 5. veebruar 2009, lk B13 Olev Remsu, "Brasiilia tuuakse kätte", Postimees, 19. november 2012
Adélie maa

Adélie maa (prantsuse Terre Adélie) on Antarktika sektor, mis kuulub Prantsuse Antarktiliste ja Lõunaalade hulka. Piirkonna piirid ulatuvad Antarktise rannikul asuvast Pourquoi Pas' punktist (66° 12′ S, 136° 0′ E) ja Aldeni punktist (66° 48′ S, 142° 2′ E) kuni lõunapooluseni. Rannajoone pikkus on umbes 350 km. Territooriumi pindala on üle 432 000 km² ja see on peaaegu täielikult kaetud jääga. Adélie maa ranniku avastas aastal 1837 prantsuse meresõitja Jules Dumont d'Urville, kes nimetas selle oma abikaasa Adélie järgi. 12. jaanuarist 1956 tegutseb Adélie maa territooriumil Prantsusmaa Dumont d'Urville'i polaarjaam, mis asub rannikul punktis 66° 40′ S, 140° 0′ E. Adélie maa piirneb mõlemal pool Austraalia Antarktika alaga – läänes George V rannikuga ja idas Wilkesi maaga.  Adélie maa – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Sid Wilson

Sidney George Wilson (sündinud 20. augustil 1977 Des Moinesis Iowas) on Ameerika Ühendriikide DJ, klahvpillimängija ja räppar. Ta on bändi Slipknot DJ.
Joey Jordison

Nathan Jonas Jordinson; tuntud kui Joey Jordison (26. aprill 1975 – 26. juuli 2021) oli USA muusik, Slipknoti trummar, Murderdollsi kitarrist.
Cantini muuseum

Cantini muuseum (prantsuse keeles Musée Cantini) on kunstimuuseum Marseilles. See on üks olulisemaid moodsa kunsti muuseume Prantsusmaal. Muuseum avati aastal 1936 skulptor Jules Cantini algatusel. Muuseumi väljapanekute hulgas on peamiselt aastatest 1900–1960 pärinevad teosed. Teoste autorite hulgas on Henri Matisse, André Derain, Vassili Kandinski, František Kupka, Auguste Chabaud, Raoul Dufy, Jean Arp, Pablo Picasso, Paul Signac, Roberto Matta, Max Ernst, André Masson, Antonin Artaud jpt. Muuseumi koduleht