laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kedra Mitrei

Kedra Mitrei (udmurdi Кедра Митрей ; kodanikunimi Dmitri Korepanov, Дмитрий Иванович Корепанов; 28. september (vkj 16. september) 1892 Igra küla, Vjatka kubermang (tänapäeval Udmurtia) – 11. november 1949 Tšumakovo küla, Mihhailovski rajoon, Novosibirski oblast) oli udmurdi kirjanik ja ajakirjanik. Kedra Mitrei õppis aastatel 1907–1911 Kaasanis õpetajate seminarist, visati aga sealt välja ateistlike veendumuste tõttu. Sooritas seejärel õpetajaeksamid ja töötas alates 1912. aastast õpetajana Kulaki külas Sarapuli maakonnas. 1914. aastal mobiliseeriti ta sõjaväkke, oli teenistuses Kaug-Idas. Vene kodusõja ajal osales partisaniliikumises. 1920. aastal pöördus ta kodukanti tagasi ning töötas Zura ja Debessõ külades haridusosakonna juhatajana. 1922. aastal astus Kedra Mitrei Venemaa Kommunistlikku (bolševike) Parteisse. 1923–1928 töötas ta ajalehe Gudõr toimetuses, algul kirjandusliku kaastöölisena, seejärel toimetajana. 1928–1930 oli Kedra Mitrei Glazovi pedagoogilise tehnikumi direktor. 1930–1932 õppis ta Moskva Pedagoogilises Teadusliku Uurimise Instituudis aspirantuuris. Alates 1933. aastast oli Kedra Mitrei Udmurdi Riikliku Pedagoogilise Instituudi kirjanduse ja keeleteaduse kateedri juhataja ja samaaegselt Udmurdi Teadusliku Uurimise Instituudi keeleteaduse ja kirjanduse sektori juhataja. 1934–1937 oli ta Udmurdi ANSV Kirjanike Liidu juhatuse esimees. 1937. aastal ta vahistati ja saadeti asumisele Siberisse. 1946. aastal ta vabanes, kuid 1948. aastal vahistati uuesti ja saadeti asumisele Siberisse. 1910–1911 kirjutas Kedra Mitrei vene keeles autobiograafilise jutustuse "Дитя больного века" ('Haige sajandi laps'). 1915. aastal avaldas ta vene keeles tragöödia "Эш-Тэрек" ('Eš-Terek'), mille tegevus toimub 14. sajandil ja milles kujutatakse udmurtide võitlust maridega. Järgnesid näidendid "Идна батыр" ('Idna batõr') 1926. aastal ja "Юбер батыр" ('Juber batõr') 1928. aastal, mis moodustavad vägilaste triloogia. 1929. aastal avaldatud jutustuse "Вужгурт" ('Vana küla') keskmes on 20. sajandi alguse revolutsioonilised vapustused. Kedra Mitrei kõige tähelepanuväärsemaks teoseks peetakse 1929. aastal ilmunud romaani "Секыт зӥбет" ('Raske ike'). Romaani tegevus leiab aset 19. sajandi alguses. Peategelane Dangõr võitleb udmurtide vägivaldse ristiusustamise vastu. Кедра Митрей Удмуртская литература Кедра Митрей (1892–1949) Удмуртский государственный университет
Rebecca Zadig

Emma Rebecca Zadig (sündinud 27. juulil 1982 Limhamnis) on Rootsi laulja. Rebecca Zadig oli külalisesineja Arashi laulus "Temptation", mis oli tegelikult uuem versioon tema enda laulust "Temptation", kus samuti Arash kaasa lõi (sel ajal tuntud kui ''Alex''). Laulusõnad on märgatavalt erinevad. Kui Rebecca versioon oli ingliskeelne koos Arashi pärsiakeelse soologa, siis Arashi versioon oli pärsiakeelne laul ingliskeelse refrääniga. Mõlemal on olemas ka video. Esimese versiooni video kujutab Arashi ja Rebecca autorallit mängurajal ja päriselus, mille võidab Rebbecca. Teise versiooni video kujutab Arashi järgnemist naistele, mis lõppeb tantsimisega. Järgmine ühine singel oli "Suddenly", millest nii suurt hitti ei saanud. Aastal 2009 anti Prantsusmaal välja selle laulu uus versioon "Près de toi", mille tegi raï-laulja Najim. Ta lisas inglis- ja pärsiakeelsele laulule prantsuskeelseid värsse. Originaal "Suddenly" demo (ehk algne versioon) laul "Mitarsam" on samuti lekkinud internetti. Selles versioonis olid värsid ingliskeelsed ja pikemad ning Arash, nagu "Temptationi" singliski, laulis vaid pärsiakeelset soolot. Aneela, Arash ja Rebecca tegid kolmekesi koostööd laulus "Bombay Dreams". See laul oli promosingel ja videot sellele ei tehtud. Arashi live-kontsertidel esitas ta ka laule "Pure Love" ja "Arash", mida originaalsalvestistel esitab Helena, kes ei soovi neid avalikult laval esitada. Rebecca töötab ka moe- ja aluspesudisaini firmas. Ta on suhtes Johan Hanssoniga, kellega ta sai ka oma esimese lapse aastal 2016.
Vahel on tunne, et elu saab otsa ja armastust polnudki

"Vahel on tunne, et elu saab otsa ja armastust polnudki" on teatri NO99 lavastus; ühtlasi NO99 esimene lavastus. Lavastus kanti esimest korda ette 19. veebruaril 2005. Selle lavastasid Tiit Ojasoo ja Ene-Liis Semper. Lavastus põhineb jaapani kirjaniku Yukio Mishima tekstidel. Lavastuses mängisid Rasmus Kaljujärv, Tiit Ojasoo, Kristjan Sarv ja Hendrik Toompere juunior. http://no99.ee/lavastused/no99-vahel-on-tunne-et-elu-saab-otsa-ja-armastust-polnudki (vaadatud 25.06.2017) Lavastusest NO99 kodulehel
Aneela Mirza

Aneela Mirza või Anila Mirza (sündinud 8. oktoobril 1974) on Taani laulja, kes sai tuntuks ansambliga Toy-Box ja hiljem sooloartistina esinejanimega Aneela. Ta sündis ja kasvas Taanis. Tema ema on pooliraanlane ja poolpakistanlane ning isa on pärslane. Tema vanemad kohtusid Indoneesias enne Taani kolimist. Ta kuulus Taani popansamblisse Toy-Box, mille populaarsuse tippaeg oli 1990. aastate lõpul ja 2000. aastate algul ning kelle albumeid müüdi 4,5 miljonit. Ansambel on avaldanud 2 bubblegum dance'i stiilis albumit: "Fantastic" ja "Toy Ride", millelt on pärit hittsinglid "Tarzan & Jane" ja "Best Friend". Pärast ansambli laialiminekut alustas Aneela soolokarjääri ja avaldas 2005. aastal loo "Bombay Dreams". See laul oli koostöö poplaulja Arashiga, kellega koos ta tegi veel mõne laulu, millest sai populaarseimaks "Chori Chori" (inspireeritud artist Snow loost "Informer"). Ta on olnud muusikaprodutsent ja kirjutanud laule ka teistele artistidele, näiteks Taani artistile Burhan G ja R&B produtsendile Saqib. Aneela on abielus ja elab Suurbritannias. "Fantastic" (1999) "Toy Ride" (2001) "Mahi" (2006)
Jaunalūksne vald

Jaunalūksne vald (läti keeles Jaunalūksnes pagasts) on vald Lätis Alūksne piirkonnas. Enne 2009. aasta haldusreformi kuulus vald Alūksne rajooni. Vald piirneb sama piirkonna Alūksne linnaga ja Mārkalne, Anna, Ziemeri, Liepna, Maliena, Pededze, Mālupe ning Alsviķi vallaga. Valla pindala on 185 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1190 inimest. Valla keskus on Kolberģise küla, vallavanem on Inta Cinglere. Valla suurim jõgi on Pedetsi jõgi, vald piirneb edelast Alūksne järvega. Aastal 1920 kuulus valla aladel Beja mõisale 2714, Kolberģi mõisale 1166 ja Vizikumsi mõisale 1129 ha maad. Valla alad kuulusid Aluliina kihelkonda. Aastani 1925 kandis see ala nime Kolberģise vald, seejärel aga Beja vald. Aastal 1935 oli Beja valla pindala 139,2 km² ja seal oli 2344 elanikku. 1945. aastal moodustati valda Beja ja Vētraine külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Beja külanõukoguga likvideeritav Vētraine külanõukogu. Aastal 1958 liideti sovhoosi «Alūksne» maad Mārkalne külanõukoguga. Aastal 19671 nimetati Beja külanõukoguga ümber Jaunalūksne külanõukoguks. Selsamal aastal liideti külanõukoguga Mārkalne külanõukogu ja Alūksne linna maaterritooriumi sovhoosi Alūksne territooriumile jäävad alad. Aastal 1977 liideti osa külanõukogu maadest Alūksne linnaga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Alūksne piirkonda. Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Smiķi muinaskalmed, Siseņi ehk Garasīmi linnamägi, Nametkalnsi linnamägi ja Raudziņkalnsi muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Kolberģi mõisa hoonetekompleks (ait, küün ja häärber), Lāzberģi mõisa häärber ning Garjuri muinaskalmed ehk Kalmemägi. Looduskaitse all on Vēverkalnsi tamm, Garā Jura mäe mänd, Visikumsi vaher, Dzena Litovska tammed, Akaviņa künnapuu, Jaunputrene hõbepaju, Palmi tamm, Sprīdīši kuusk, Alpi erikujulised kuused ja Alpi "pudelikuusk". Valda jääb ka 59 hektari suurune Beja metsa hoiuala. Aastal 2011 elas vallas 914 lätlast, 147 venelast, 3 valgevenelast, 9 ukrainlast, 1 poolakas ja 1 leedulane. Valla külad: Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās (pagastu dalījumā). Iedzīvotāju reģistra statistika uz 01.01.2016, Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde. Alūksnes novads, vaadatud 24.06 2017 Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-4 12-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 08.06 2019 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 08.06 2019 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS, vaadatud 24. 06 2017 Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze  Jaunalūksne vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kolberģis

Kolberģis on küla (vidējciems) Lätis Alūksne piirkonnas, Jaunalūksne valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 190 meetri kõrgusel Alūksne järve kagukaldal, piirkonna keskusest Alūksnest 5 ja Riiast 205 kilomeetri kaugusel merepinnast. Lisaks vallamajale asuvad külas veel rahvamaja, raamatukogu, postkontor ja lasteaed Pūcīte, seal asuvad Ozoliņi ja Kolberģise bussipeatus. XVI sajandil rajati küla kohale Kolberģise (Goldberg) mõis. XX sajandi alguses rajati selle juurde modernne õlletehas ja raamatukogu. Mõisa hoonetekompleks (ait, küün ja häärber) on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all. Teise maailmasõja järel sai külast Alūksne sovhoosi keskasula, aastast 1971 ka külanõukogu halduskeskus. Nõukogude perioodil kandis asula nime Jaunalūksne. 2015. aastal oli külas 286 elanikku, 2017. aastal 279 ja 2019. aastal 267. Läti Ruumiandmete Agentuur Autotransporta direcija Autotransporta direcija "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. jaanuar 2021. Vaadatud 25. juunil 2019. Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk.
Etšhmiadzini klooster

Etšhmiadzini klooster on klooster Armeenias Vagharšapatis. See on Armeenia Apostliku Kiriku vaimulik keskus. Selle katedraal on kõikide armeenlaste ülempatriarhi ja katoolikose Karekin II aujärje (kateedri) asukoht.
Anna vald (Läti)

Anna vald (läti keeles Annas pagasts) on vald Lätis Alūksne piirkonnas. Enne 2009. aasta haldusreformi kuulus vald Alūksne rajooni. Vald piirneb sama piirkonna Jaunalūksne, Jaunanna, Maliena, Kalncempji ja Alsviķi vallaga, samuti ka Gulbene piirkonna Stāmeriena vallaga. Valla pindala on 53 km². 2016. aasta seisuga elas seal 463 inimest. Valla keskus on Anna küla, vallavanem on Vēsma Čugunova. Valla suurim jõgi on Paparze. Aastal 1920 kuulus valla aladel Vecanna mõisale 713, Jaunanna mõisale 629, aga Ate mõisale 439 hektarit maad. Aastal 1935 oli Anna valla pindala 148,3 km² ja seal oli 2338 elanikku. 1945. aastal moodustati valda Anna ja Meijeri külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1977 korrigeeriti Anna ja Stāmeriena külanõukogu piiri. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Alūksne piirkonda. Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Salni muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu, Bundzēni muinaskalmed, Mūrnieki muinaskalmed ja Gaigaļi muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Vecanna mõisa hoonetekompleks (laut, ait, tall-kõrts, häärberi varemed), samuti hiiepaik Gulbji ristikivi (Tabakdoze). Looduskaitse all on Šarapi pärn, Āmaņi tamm, Otte mõisa pärn, Lupati kadakas, Vārni tamm, Zeltiņi tammed, Censoņi tamm ja Zarsi mänd. Aastal 2011 elas vallas 406 lätlast, 18 venelast ja 2 ukrainlast. Valla külad on: Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās (pagastu dalījumā). Iedzīvotāju reģistra statistika uz 01.01.2016, Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde. Alūksnes novads, vaadatud 24.06 2017 Latviešu konversācijas vārdnīcas I sējuma 571-572 slejas. Rīgā, 1927.-1928. Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-4 12-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 08.06 2019 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 08.06 2019 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS, vaadatud 24.07 2017 Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Anna vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
USA Neitsisaared

USA Neitsisaared on Ameerika Ühendriikidele kuuluv liidendamata ala, osa Väikestest Antillidest. See asub Puerto Ricost idas. Ala hõlmab 53 vulkaanilist saart, millest suurimad on Saint John, Saint Thomas ja Saint Croix. Peamine sissetulekuallikas on turism. Taani koloniseeris 1672. aastal asustamata Saint Thomase saare, 1718. aastal ka asustamata Saint Johni saare ja 1733 ostis Prantsusmaalt Saint Croix' saare. Napoleoni sõdade ajal vallutas Suurbritannia saared 1801. Taani garnison kapituleerus rahumeelselt ilma verevalamiseta, 1802 tagastati saared Taanile. Detsembris 1807 vallutas Suurbritannia uuesti saared ja tagastas Taanile 20. novembril 1815. 1860. aastatel ilmutas USA huvi saarte üle. President Andrew Johnson sõlmis Taaniga kokkuleppe Saint Johni ja Saint Thomase saare ostmise üle 7,5 miljoni dollari eest, mis 1868. aastal saartel peetud referendumiga heaks kiideti, kuid USA senat ei ratifitseerinud lepingut, kuna Johnson tagandati. 1915. aastal avaldas USA uuesti huvi saarte üle, kuna käimas oli esimene maailmasõda ja saarte strateegilise asukoha tõttu Panama kanali lähedal oli karta, et Saksamaa võib saared vallutada ja rajada sinna allveelaevabaasi. Ka Taanile oli saarte ülalpidamine kulukas ja strateegiline probleem. Kuna Taani oli sõjas neutraalne, tuli tegutseda kiiresti enne USA võimalikku sõttaastumist. 14. detsembril 1916 toimud referendumi tulemusel (64,2% poolt, 35,8% vastu) kiitis Taani heaks saarte müügi USA-le, 17. jaanuaril 1917 sõlmitud Taani Lääne-India lepinguga müüs Taani saarestiku USA-le 25 miljoni dollari eest ja USA andis Taanile vabad käed kogu Gröönimaa üle. 31. märtsil 1917 lõppes Taani administratsioon saarte üle. USA Neitsisaarte ROK-i kood on ISV. Neitsisaared Briti Neitsisaared 2020 United States Census, vaadatud 17.03.2022.
Anna (Läti)

Anna (vanasti ka Anne) on küla (vidējciems) Lätis Alūksne piirkonnas, Anna valla halduskeskus. Küla asub piirkonna keskusest Alūksnest 12 ja Riiast 211 kilomeetri kaugusel merepinnast 140 meetri kõrgusel. Lisaks vallamajale asuvad külas veel kool, kultuurimaja, raamatukogu ja postkontor. Sinna jääb Anna bussipeatus. Küla rajati aastal 1859 Vecanna mõisa (Alt-Annenhof) maadele, mis sai nime omaniku parun Delwigi abikaasa järgi. Aastal 1903 avati Valga–Mõniste–Ape–Alūksne–Gulbene raudtee ja küla lähistel avati aastal 1928 Umernieki raudteepeatus. Nõukogude ajal oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks ja Anna külanõukogu keskuseks. Aastal 2017 oli külas 156 elanikku, aastal 2019 oli elanikke aga 150. Läti Ruumiandmete Agentuur Autotransporta direcija Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0 Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk. Vietvārdu datubāze, vaadatud 22. juuni 2019
Hruzke (Haissõni rajoon)

Hruzke (ukraina keeles Грузьке) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Haissõni rajoonis. Elanike arv on 749. Pindala on 2,926 km².
Pobirka

Pobirka (ukraina keeles Побірка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Teplõki rajoonis. Elanike arv on 677. Pindala on 0,309 km².
Kobalevõtsja

Kobalevõtsja (ukraina keeles Кобалевиця) on küla Ukrainas Taga-Karpaadi oblastis Iršava rajoonis. Elanike arv on 126. Pindala on 0,42 km².
Pedant

Pedant (itaaliakeelsest sõnast pedante, 'kasvataja' < kreekakeelsest sõnast παιδαγωγός paidagōgós, 'lapsejuhtija'; 'õpetaja, kasvataja') on (väiklaselt) täpne inimene, tähenärija. Kui täpsus on soovitud omadus, lisatakse vahel: "heas mõttes" pedant. EKSS, pedant Mikk Salu. Pedant, aga heas mõttes. Postimees, 9.02.2013(vaadatud 26.06.2017)
Elsebe van dem Leuenwolde

Elsebe van dem Leuenwolde oli Tartu naistsistertslaste teine nimeliselt teadaolev ja viimane abtiss (Ebdyssche des Jungfferenn Klosters tho Sunthe Katrynenn bynnen Darpthe) 1557. aastal. Peeterpaulipäeval, 29. juunil 1557 Tartus (tho Darpthe vp Petry vnde Pauly im Jar Dusenth vyff hundert Seuen vnde vefftych) andis ta Johann Tuuevele kviitungi kolmekümne kuue (Ses vnde dertych) marga rendi maksmise kohta kahe aasta eest. Tartu abtiss (die abbatissche von Darpt), tõenäoliselt tema, peatus 1559. aastal Vaidas Tallinna lähedal. Oletatavasti oli ta 1558. aastal Tartust venelaste eest põgenenud. P. E. Körber. Etwas über das vormalige St. Katharinen-Nonnen-Kloster in Dorpat. Das Inland, 21. oktoober 1836, nr. 43, vg. 716. Leonid Arbusow. Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert. Zweiter Nachtrag. Jahrbuch für Genealogie, Heraldik und Sphragistik. 1902. Mitau 1904. S. 57.
Riigi valimisteenistus

Riigi valimisteenistus on Riigikogu Kantselei struktuuriüksus, mille põhiülesanneteks on tagada Riigikogu valimiste, Euroopa Parlamendi valimiste, kohaliku omavalitsuse volikogu valimiste ja rahvahääletuste seadusekohane korraldamine, valvata valimiste korraldajate tegevuse järele ning korraldada valimiste läbiviimiseks vajalike tehniliste lahenduste arendus ja haldus. Teenistuse ingliskeelne nimetus on "State Electoral Office of Estonia". Kuni 1. jaanuarini 2017 oli valimiste korraldamine Vabariigi Valimiskomisjoni (VVK) pädevuses. Varasemat korda otsustati muuta, sest VVK igapäevaste korralduslike küsimuste lahendamine oli jäik, teisalt oli ka komisjoni töömaht kasvanud oluliselt suuremaks võrreldes 1990. aastatega. Riigikogu põhiseaduskomisjon moodustas 14.09.2015 valimiskorralduse ja valimissüsteemi alaste ettepanekute läbitöötamise töörühma koosseisus Riigikogu liikmed Martin Kukk (töörühma juht), Jüri Adams, Martin Helme, Kalev Kotkas, Mart Nutt, Priit Toobal, põhiseaduskomisjoni nõunik-sekretariaadijuhataja Erle Enneveer, Vabariigi Valimiskomisjoni esimees Aaro Mõttus ja Riigikogu Kantselei valimiste osakonna juhataja Priit Vinkel. 17.12.2015 algatas põhiseaduskomisjon seaduseelnõu "Riigikogu valimise seaduse ja teiste seaduste muutmise seadus 160 SE", mis pärast kolme lugemist võeti Riigikogu poolt vastu 13.04.2016. Muudatuste kohaselt jääb Vabariigi Valimiskomisjoni ülesanneteks tagada valimiste aususe ja seaduslikkus, teha kindlaks valimistulemus, teostada järelevalvet valimiste korraldajate üle ja vaadata läbi kaebused. Riigikogu Kantselei direktori 22.12.2016 käskkiri nr 47 "Riigi valimisteenistuse põhimäärus"
Udomlja linnaringkond

Udomlja linnaringkond on haldusüksus Venemaal Tveri oblasti põhjaosas. Piirneb põhjas Novgorodi oblastiga. Linnaringkond moodustati 19. detsembril 2015 Udomlja rajoonist. 2015. aastani oli rajoonis Udomlja linn ja 11 külaasundust 257 maa-asulaga. Suuremad jõed on Msta ja Sježa. Ringkonna suurim tööstusettevõte on Udomlja järve lõunakaldale rajatud Kalinini tuumaelektrijaam, mis annab 98% ringkonna tööstustoodangust. "tverstat.gks.ru". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. juuni 2017. Vaadatud 25. juunil 2017. Ringkonna koduleht
Alexander von Tritthof

Alexander von Tritthof (12/24. juuli 1853 Kandle – 16/29. detsember 1908 Tallinn) oli Kandle mõisnik. Tema vanemad olid Kandle mõisnik Jakob von Tritthof (1825–1863) ja Julie von Harpe (1829–1888). Ta õppis 1873–1879 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas (grad. Stud.), alates 1873 korporatsioon Estonia liige. Pärast sõjaväeteenistust põllumees, Kandle mõisnik 1880–1907, kreisikohtu assessor. Alates 1907 elas Tallinnas, kus suri. Album Estonorum. Reval 1910. Nr 761 (9300), lk 248. Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft Album academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat Foto Fotise andmebaasis
Karl Wilhelm Ignatius

Karl Wilhelm Johann Ignatius (26. juuli/6. august 1796 Vigala kirikumõis – 25. november/7. detsember 1832) oli Eestimaa arst. Tema isa oli Vigala koguduse õpetaja Johann Friedrich Ignatius (1755–1824). Ta õppis 1816–1818 Tartu ülikooli usu- ja 1821–1824 arstiteaduskonnas. Korporatsioon Estonia asutajaliige. Õpingute vaheajal, 1819–1820, oli ta koduõpetaja, alates maist 1830 kirurg Tallinna üldise hoolekande kolleegiumi hospidalis. Abikaasa Emilie Ritter. Tema vend Georg Friedrich Ignatius oli vaimulik ja õepoeg Adalbert Hugo Willigerode oli eesti I üldlaulupeo korraldaja. Album Estonorum. Reval 1910. Nr 1 (1083), lk 1. Die Aerzte Estlands vom Beginn der historischen Zeit bis zur Gegenwart Album academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat
Johann Koehler

Johann Caspar Koehler (venepärase nimega Иван Андреевич Келлер, 8/20. aprill 1803 Tallinn – 20. juuli/1. august 1853 Narva) oli Narva bürgermeister. Tema isa oli ehitusmeister Heinrich Wilhelm Koehler. Ta õppis 1821–1824 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas, korporatsioon Estonia asutajaliige. Oli eraõpetaja, 1825–1830 Narva rae sekretär, 1830 õpetatud raehärra ja 1830–1853 justiitsbürgermeister. Tema abikaasa oli Karoline Zorn. Album Estonorum. Reval 1910. Nr. 30 (1593), lk. 8. П.Козакевич. Город Нарва с морским его рейдом и рекой Наровою. Санкт-Петербург, 1878 Album academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat
Alexander Heinrich Klein

Alexander Karl Heinrich Klein (2/14. september 1800 Kärevere – 4/16. juuli 1837 Tartu) oli Tartu advokaat. Tema isa oli põllumees Friedrich Karl Klein. Ta õppis 1820–1823 Tartu ülikooli arsti- ja 1823–1824 õigusteaduskonnas, korporatsioon Estonia asutajaliige. Album Estonorum. Reval 1910. Nr. 20 (1465), lk. 5. Album academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat