laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Triatlon

Triatlon on spordiala, mis koosneb kolmest alast: ujumisest, jalgrattasõidust ja jooksust. Triatloniga tegelevaid sportlasi nimetatakse triatleetideks. Esimene triatlonivõistlus peeti 25. septembril 1974 Mission Bays San Diegos USA-s. Selle korraldasid ameeriklased Don Shanahan ja Jack Johnstone. Rahvusvaheline Triatloniliit ITU loodi 1989. aasta mais Avignonis Prantsusmaal ja sama aasta augustis peeti sealsamas ka esimesed maailmameistrivõistlused. Triatloniliidul on 87 liikmesriiki, selle peakorter asub Vancouveris. Olümpiamängudel võistlesid triatleedid esimest korda Sydneys 2000. aastal. Triatloniga seotud spordialad on duatlon, kus võisteldakse kõigepealt jooksus, jalgrattasõidus ja siis jälle jooksus, aquatlon, kus võisteldakse jooksus, ujumises ja jooksus, ning talitriatlon, kus joostakse, sõidetakse maastikurattal ja suusatatakse. Kõigil mainitud aladel korraldatakse ka maailmameistrivõistlusi. Traditsioonilist triatloni alustatakse ujumisega, jätkatakse jalgrattasõiduga ja lõpetatakse jooksuga. Standard- ehk sprindivõistluse ujumisdistantsi pikkus on 750 m, jalgrattasõit 20 km ja jooks 5 km. Põhi- ehk olümpiadistantsil on ujumine 1,5 km, jalgrattasõit 40 km ja jooks 10 km. Pikkadel distantsidel aga ujutakse 2–4 km, sõidetakse rattaga 50–180 km ja joostakse 15–42,195 km (maraton). Maailma tuntuim triatlonivõistlus on Hawaii Ironman, mille distantsid on 3,86 km (2,4 miili), 180,2 km (112 miili) ja maraton 42 km (26,2 miili). Eesti tuntumad triatleedid on Marko Albert olümpiadistantsil ja Ain-Alar Juhanson täispikal triatlonidistantsil. Teised tuntumad Eesti triatleedid on Kirill Kotšegarov, Aleksander Latin ja Henry Räppo. Triatlon 2020. aasta suveolümpiamängudel Rahvusvahelise Triatloniliidu koduleht Eesti Triatloniliidu koduleht
Felicity Huffman

Felicity Huffman (sündinud 9. detsembril 1962 New Yorgis) on Emmy auhinna ja Kuldgloobusega tunnustatud USA filminäitleja. Ta on eelkõige tuntud Lynette Scavo osatäitjana USA telesarjas "Meeleheitel koduperenaised" ja 2005. aasta filmist "Transamerica". 1990 "Õnne kulissid" – Minnie 1995 "Häkkerid" – süüdistaja 1997 "The Spanish Prisoner" – Pat McCune 1999 "Magnolia" – Cynthia 2004 "Heleni kasvatamine" – Lindsay Davis 2004 "Kiiksuga jõulud" – Merry 2005 "Transamerica" – Sabrina 'Bree' Osbourne 2007 "Georgia reeglid" – Lilly "Meeleheitel koduperenaised" (Lynette Scavo) "Frasier" (Julia Wilcox, 8 osa, 2003) "Presidendi meeskond" (Ann Stark, 1 osa, 2001) "Sports Night" (Dana Whitaker, 45 osa, 1998–2000) "Seaduse nimel" (Diane Perkins, 2 osa, 1992–1997) "Chicago Hope" (Ellie Stockton (1 osa, 1997) "Salatoimikud" (Dr Nancy Da Silva, 1 osa, 1993) Kuldgloobus 2006 – parim draamafilmi naisnäitleja: "Transamerica" Emmy auhinnad 2005 – parim komöödiasarja naisnäitleja : "Meeleheitel koduperenaised" Ekraaninäitlejate Gildi auhind 2006 – parim komöödiasarja naisnäitleja: "Meeleheitel koduperenaised" 2006 – parim komöödiasarja näitetrupp: "Meeleheitel koduperenaised" 2005 – parim komöödiasarja näitetrupp: "Meeleheitel koduperenaised" Felicity Huffman andmekogus IMDb (inglise)
Ellen Pompeo

Ellen Pompeo (sündinud 10. novembril 1969 Everettis Massachusettsi osariigis) on Kuldgloobusele nomineeritud USA näitleja. Ta on eelkõige tuntud Dr. Meredith Grey osatäitjana USA telesarjas "Grey anatoomia". 2002 "Püüa kinni, kui suudad" – Marci 2003 "Undermind" – Flynn 2003 "Old School" – Nicole 2003 "Daredevil – kartmatu tasuja" – Karen Page 2004 "Nobody's Perfect" – Veronica "Seaduse nimel" (Jenna Weber, 2 jagu, 1996–2000) "Strong Medicine" (Quincy Dunne, 1 jagu, 2001) "Sõbrad" (Missy Goldberg, 1 jagu, 2004) "Grey anatoomia" (Dr. Meredith Grey, 2005–) Ellen Pompeo andmekogus IMDb (inglise)
Amanda Peet

Amanda Peet (sündinud 11. jaanuaril 1972 New Yorgis) on USA filminäitleja. Tema tuntuimateks rollideks on osatäitmised telesarjades "Jack & Jill" ja "Studio 60 on the Sunset Strip" ning filmides "Üheksa jardi" (2000), "Kümme jardi" (2004) ja "2012" (2009). "Seaduse nimel" (Leslie Harlan, 1 jagu, 1995) "Seinfeld" (Linette, 1 jagu, 1997) "Jack & Jill" (Jacqueline 'Jack' Barrett, 20 jagu, 1999–2001) "Studio 60 on the Sunset Strip" (Jordan McDeere, 2006–2007) Amanda Peet andmekogus IMDb (inglise) Lisateave filmiveeb.ee-s
Bradley Whitford

Bradley Whitford (sündinud 10. oktoobril 1959 Madisonis Wisconsinis) on Emmy auhinnaga pärjatud USA filminäitleja. Tema tuntuim roll on Josh Lyman aastatel 1999–2006 toodetud USA telesarjas "Presidendi meeskond". Pärast seda on ta kehastanud Danny Trippi teleseriaalis "Studio 60 on the Sunset Strip". "NYPD Blue" (Norman Gardner, 4 osa, 1994) "Salatoimikud" (Daniel Trepkos, 1 osa, 1994) "Kiirabihaigla" (Sean O'Brien, 2 osa, 1995) "Felicity" (Tom Anderson, 1 osa, 1999) "Malcolm in the Middle" (Megi abikaasa, 1 osa, 2002) "Frasier" (Stu, 1 osa, 2002) "Presidendi meeskond" (Josh Lyman, 150 osa, 1999–2006) "Studio 60 on the Sunset Strip" (Danny Tripp, 2006–2007) 2001 – Emmy parim draamasarja kõrvalosatäitjana "Presidendi meeskond" Bradley Whitford andmekogus IMDb (inglise)
Aksiniit

Aksiniit on silikaatne mineraal. Eristatakse nelja erinevat aksiniitide hulka kuuluvat mineraali: magneesiumaksiniit – Ca > 1,5; Mg > Fe; HCa2MgAl2BSi4O16 ferroaksiniit – Ca > 1,5; Fe > Mn; HCa2FeAl2BSi4O16 mangaanaksiniit – Ca > 1,5; Mn > Fe; HCa2MnAl2BSi4O16 tintseniit – Ca < 1,5; Mn > Fe; HCaMn2Al2BSi4O16 kõige tavalisem neist neljast on ferroaksiniit. Aksiniidid on tavaliselt lillakaspruuni värvi. Mangaanaksiniidid on kollased või oranžid. Aksiniiti leidub peamiselt karbonaatseis kontaktmoonde kivimeis. Mineraalis sisalduv boor on pärit graniitsest magmast, mistõttu tekib aksiniit tavaliselt lubjakivides, mida kuumutab graniitne intrusioon. Harvem leidub aksiniiti rohekildafaatsiese regionaalmoonde kivimeis. Deer, W. A., Howie, R. A. & Zussman, J. (1996). An Introduction to the Rock-Forming Minerals (2. trükk). Prentice Hall. Lk 138–139. ISBN 0582300940
Kriips (mineraloogia)

Kriips (inglise streak) on pulbristatud mineraali värvus. Kriipsu värvuse määramiseks kraabitakse mineraaliga keraamilist plaati, mille tulemusel jääb plaadile vastavale mineraalile iseloomulikku värvi kriips, sellest ka nimi. Kriipsu värvus on mõnel juhul hea diagnostiline tunnus, sest erinevalt mineraali värvusest ta reeglina ei varieeru. Kriipsu värvus erineb tihti mineraali värvusest. Näiteks hematiit on tihti hallikat värvi, kuid temaga tõmmatud kriips on alati punakaspruun. Suure kõvadusega mineraalidel kriipsu värvus puudub, sest keraamilise plaadi kõvadusest ei piisa nende pulbristamiseks.
Kriips

Kriips ehk joon on ümbrusest millegi poolest erinev pikk ja kitsas pinna osa, kitsas triip Sidekriips Mõttekriips Kaldkriips Kriips on mineraloogias pulbristatud mineraali värvus Joon
Polügonaalpinnas

Polügonaalpinnas on igikeltsaaladel esinev hulknurkseist jääkiiludega ümbritsetud pinnaseplokkidest koosnev reljeefimuster. Polügonaalpinnas tekib pinnases kasvavate enam-vähem vertikaalse orientatsiooniga jääkiilude (läbimõõt keskmiselt 0,6...3 meetrit) liitumisest üksteisega. Kiilude vahele jääv pinnas moodustab hulknurkse mustri. Aktiivselt kasvavate jääkiilude korral on polügoonide servaalad kõrgemal kui keskkohad. Polügooni keskele võib sellisel juhul tekkida väike lomp või tiik. Reliktne polügonaalpinnas võib esineda ka aladel, kus igikeltsa enam ei ole. Polügoonide läbimõõt on keskmiselt 3...30 meetrit. Pilt.
Eesti tuletornide loend

Eesti tuletornide loend loetleb Eesti tuletorne. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Abruka tuletorn Anseküla tuletorn Harilaiu tuletorn Hiiessaare alumine tuletorn Juminda tuletorn Kaavi tuletorn Keri tuletorn Kihnu tuletorn Kõpu tuletorn Kübassaare tuletorn Letipea tuletorn Loode tuletorn Mehikoorma tuletorn Mohni tuletorn Naissaare tuletorn Narva-Jõesuu tuletorn Norrby alumine tuletorn Norrby ülemine tuletorn Osmussaare tuletorn Pakri tuletorn Pakri vana tuletorn Paralepa alumine tuletorn Paralepa ülemine tuletorn Ristna tuletorn Ruhnu tuletorn Rukkirahu tuletorn Saxby tuletorn Sorgu tuletorn Suurupi alumine tuletorn Suurupi ülemine tuletorn Sõmeri tuletorn Sõru ülemine tuletorn Sõrve tuletorn Sääretuka tuletorn Tahkuna tuletorn Tallinna alumine tuletorn Tallinna ülemine tuletorn Tallinnamadala tuletorn Vaindloo tuletorn Vilsandi tuletorn Virtsu tuletorn Viirelaiu tuletorn Vormsi (Saxby) tuletorn Eesti tühistatud navigatsioonimärkide loend Eesti tulepaakide loend Eesti päevamärkide loend Eesti poide loend Eesti tühistatud navigatsioonimärkide loend Peeter Peetsalu, Eesti majakamaailm, 2006, ISBN 978998566473X ja ISBN 9985664736 Veeteede Ameti Eesti navigatsioonimärkide andmebaas Eesti Tuletorni Selts: Eesti tuletornide üldkaart Kuus Eesti tuletorni (inglise keeles 6 Remarkable Estonian Lighthouses)
Bizeni tehnika

Bizeni tehnika (jaapani 備前焼 – Bizen-yaki) on Jaapanist pärit keraamikatehnika. Tehnikat viljeletakse endises Bizeni provintsis tänapäeva Okayama prefektuuri kaguosas. Põlevasse nõusse lisatakse soolvees leotatud taimi (põhiliselt õlgi), mis keraamikapõletusahjus suurel temperatuuri esemetes tuhastuvad ja jätavad endast savi pinnale omapärase mustri. Kamakura perioodiga (1185–1333) kujunesid välja Jaapani varasemad keraamikakeskused (Bizen, Tamba, Echizen, Tokoname, Seto ja Shigaraki) ja algas Jaapani keraamika õitseaeg, mis kestab tänaseni. Tähelepanu hakati pöörama esemete vormi ja pinnatekstuuri looduslähedusele. Nii loodi eeldused ka paljude uute tehnikate, kaasaarvatud Bizeni tehnika, tekkimiseks. Bizeni tehnikas valmistatud keraamika jagatakse kuude rühma vastavalt põletustehnikatele ja põletusel ilmnevatele efektidele/vigadele. Nendeks on: Hidasuki – Goma – puusöed kokkupuutes anuma pinnaga moodustavad kuumuse mõjul glasuurilaadse korra ja nõnda tekivad nõudele seesamiseemetega sarnanevad laigud. Sangiri – Botamochi – nimi on tulnud punaselt riisikoogilt. Väikesem anum on asetatud suurema sisse nõnda, et osa pealispinnast on kaetud. Alad, mis jäävad avatuks põlevad täielikult, kuid alad, mis olid osaliselt kaetud, omandavad punaka värvuse. Fuseyaki – keraamilised anumad põletatakse avaus allpool. See takistab tuhal nõude sisepinnale laike moodustamast, mis on mõnede nõuliikide puhul soovimatu. Ao bizen – süsinikurikka põletuskeskkonna tõttu omandavad esemed tumesinaka tooni. Jaapani keraamika Jaapani Käsitööfoorum. Japanise crafts: A Complete Guide to Today's Traditional Handmade Objects, Diane Durstoni eessõnaga. ISBN 4-7700-2734-6
Dekstrometorfaan

Dekstrometorfaan (DXM) on köharavimites kasutatav aine, mida kasutatakse ka mõnuainena. Tavalises DXMi sisaldavas köharohuannuses on DXM-i umbes 50 mg, aga uimastina kasutatuna võib DXM-i kogus olla vahemikus 150–900 mg. Väike osa inimestest on DXM-i suhtes ülitundlikud, sel juhul võib narkootilisel otstarbel võetud annus olla eluohtlik. Peale DXM-i võivad mitmed köharohud sisaldada ka aineid, mis on mõnikord tapvalt mürgised, kui ületada juhendis määratud annust. Dekstrometorfaan mõjub kesknärvisüsteemile, tõstes köhareaktsiooni vallandumise läve. Selle läbi köhimise vajadus väheneb. DXM-i mõjud võivad kasutamisel uimastina väikestes annustes meenutada alkoholi, opiaatide ja marihuaana segajoovet mõningate psühhedeelsete efektidega. Suuremate annuste tarvitamisel on kirjeldatud dissotsiatiivseid elamusi, sh meele ja keha eraldumist teineteisest. Suurte koguste korral on ilmnenud märkimisväärseid tajuhäireid, ajutisi psühhootilisi elamusi ning kehaväliseid kogemusi.
Raskejõustik

Raskejõustik on sportlik tegevus, mis hõlmab maadlust, poksi ja tõstmist. Raskejõustiku hulka kuuluvad ka judo, kulturism, jõutõstmine ja rammumeeste võistlused. Raskejõustiku üks oluline eripära on see, et võisteldakse kaalukategooriates. Raskuste tõstmise võistlusi korraldati juba Vana-Egiptuses, -Hiinas ja -Kreekas. Keskaja Euroopas esinesid jõumehed laadaplatsidel ja rahvapidudel. 18. sajandil ilmusid Inglismaa tsirkustesse elukutselised atleedid, eriti populaarseks said nende esinemised järgmisel aastasajal (tuntuimad olid sakslane Eugen Sandow ja Arthur Saxon ning kanadalane Louis Cyr). Eesti raskejõustiku sünniajaks peetakse 1888. aastat, kui Gustav Boesberg rajas Tallinna raskejõustikuringi.
Kivi-Vigala Põhikool

Kivi-Vigala Põhikool on üldhariduskool Märjamaa vallas Kivi-Vigala külas. Koolis omandab seisuga 01.09.2009 haridust 72 õpilast. Kivi-Vigala kooli sünniajaks peetakse 1687. aastat, millest pärinevad esimesed teated kihelkonnakooli kohta Kivi-Vigalas. Koolis õppis sel ajal 15 õpilast. See kool lõpetas tegevuse 1692. aastal. 1727.–1854. aastani tegutses Vigala kihelkonnakool vaheaegadega Kivi-Vigalas, Naraveres ja Jädiveres. Aastal 1854 asutati Sääla külla endisesse Raba kõrtsihoonesse kool. Raba koolina tuntuks saanud õppeasutus kujunes Kivi-Vigala piirkonna tähtsaimaks kooliks. 1863. aastal liideti kooliga Jädivere külas asunud Lepiku kool. 1882. aastal tehti hoones kapitaalremont, mille tulemusena saadud välimus on koolihoonel tänaseni. Raba algkooli juures töötas 20. sajandi algul ka suvekool, mis aitas õpilastel linnakoolidesse edasi minna. Raba algkool suleti 1972. aastal, kui naabruses valmis kaasaegne Kivi-Vigala koolihoone. Uude Kivi-Vigala põhikooli (siis Vigala 8-klassilisse kooli) viidi üle Raba algkooli, Peru 8-klassilise kooli ning Päärdu algkooli õppevahendid, õpilased ja õpetajad. Esimene direktor oli Jaan Annusver ja õppealajuhataja Elvi Reiner. 2002. aastal tehti Kivi-Vigala koolihoonele kapitaalremont. 2000. aasta sügisel hakkas kool täiskasvanutele korraldama arvutikursusi. 2002. aasta novembrist 2003. aasta augustini toimunud Vaata Maailma Sihtasutuse algkursustel koolitati 102 inimest. 2005. aastast on kool osalenud ka Vana-Vigala Tehnika- ja Teeninduskooli eelkutseõppes (IX e klass, 02.02.2007. seisuga 19 õpilast). Kivi-Vigala kooli sõpruskool on Muhu Põhikool. Koduleht
Vana-Vigala Põhikool

Vana-Vigala Põhikool on üldhariduskool Märjamaa vallas, mis asub ajaloolises Vana-Vigala mõisas. Koostöös Vana-Vigala Tehnika- ja Teeninduskooliga pakutakse ka eelkutseõpet. Koolil on õpilaskodu. Kool peab oma sünniajaks aastat 1841, kui asutati Vana-Vigalas tütarlastekool (Eesti maapiirkondades esimene omataoline). 1853. aastal viidi kool Vanamõisa külla ja reorganiseeriti segakooliks (vt Peru kool). 20. detsembril 1944 asutati Vigala Algkool Vana-Vigala Jaama külasse. Aastast 1976 kolis algkool Vana-Vigala mõisa, kus seni oli tegutsenud kutsekool (vt Vana-Vigala Tehnika- ja Teeninduskool). 1989 reorganiseeriti kool Vana-Vigala 9-klassiliseks kooliks ning alates 1991. aastast kannab nime Vana-Vigala Põhikool. I lennu lõpetajate hulgas aastal 1994 oli ka tulevane maailmameister ja olümpiavõitja Gerd Kanter. eestpoolt 1 eestpoolt 2 tagant kivisaal kaminasaal vaade rõdult Kooli koduleht
Vigala külanõukogu

Vigala külanõukogu oli haldusüksus Eesti NSV-s aastail 1945–1990. 1945. aastal loodi Läänemaa Vigala valla territooriumile kaks külanõukogu: Vigala (Vana-Vigala ümbruses) ja Kivi-Vigala (lisaks Kivi-Vigala piirkonnale hõlmas ka Velise vallast Päärdu ümbruse. 1950. aastal likvideeriti vallad ja maakonnad. Alles jäid külanõukogud ning maakondade asemele loodi tunduvalt väiksemad rajoonid. Vigala ja Kivi-Vigala külanõukogu arvati Pärnu-Jaagupi rajooni koosseisu. Seoses Pärnu-Jaagupi rajooni likvideerimisega 1959. aastal arvati Vigala külanõukogu Märjamaa rajooni koosseisu. 1960. aastal Vigala ja Kivi-Vigala külanõukogu liideti Vigala külanõukoguks. Keskus oli Kivi-Vigala. 1962. aastal likvideeriti Märjamaa rajoon ning Vigala külanõukogu arvati Rapla rajooni koosseisu. Esimene kolhoos rajati Vigalas 1948. aastal. 1949. aastal oli majandeid kahe külanõukogu peale kokku 16. Nõukogude perioodi lõpus oli Vigala külanõukogus kaks kolhoosi: Vigala (keskasula Kivi-Vigala) ja "Vabadus" (keskasula Vana-Vigala). Kolhoosi jäänukina tegutses "Vabaduse" osaühistu 1994. aastani ning Vigala osaühistu 1997. aastani. Ühistute asemele tekkis mitu eraettevõteet. 20. detsembril 1990 muudeti Vigala külanõukogu Vigala vallaks ning sai omavalitsusliku staatuse. Eesti NSV külanõukogude loend Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlus maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s. Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
Motala

Motala on tiheasustusega paikkond Rootsis Östergötlandi läänis, Motala valla keskus. Asub Göta kanali ääres Vätterni ja Boreni järve vahel. Statistical localities 2020 Statistiska tätorter 2018 – befolkning, landareal, befolkningstäthet Statistical localities 2020
Selja-Põdra hoiuala

Selja-Põdra hoiuala on Natura 2000 võrgustiku kaitseala Märjamaa vallas. Pindala 1531 hektarit. Kaitsealale ulatub Palase mäe lõunaosa. Kaitseala väärtuseks on vanad puisniidud, väikesed soomassiivid, vanad loodusmetsad, laialehised metsad, kuusikud, soovikumetsad. Alal kasvab ka käpaline kaunis kuldking (Cypripedium calceolus).
Norrköping

Norrköping on tiheasustusega paikkond Rootsis Östergötlandi läänis Norrköpingi vallas. Asub Motala jõe mõlemal kaldal. Norrköping sai linnaõigused 1384. aastal. 17. sajandil rajas hollandi ärimees Louis de Geer linna paberi-, relva- ja laevatehase. Tööstuse arenedes kasvas Norrköping elanike arvult Rootsi teiseks linnaks. Norrköping kujunes tekstiilitööstuse keskuseks, kuid 1960. aastatel hakkas tekstiilitööstus hääbuma välismaise konkurentsi tõttu. Linnas asub Rootsi meteoroloogiainstituut. Linna lähedal asub Kolmårdeni loomaaed. Norrköping on üks kolmest Rootsi linnast, kus on käigus tramm. Tänapäeval on tiheasustusega paikkond Rootsis elanike arvult 10. kohal. II maailmasõja ajal ja vahetult pärast seda saabus sinna palju eesti põgenikke. Norrköpingis ja selle lähiümbruse põgenikelaagrites oli II maailmasõja lõpus umbes 2000 eestlast. Eesti aukonsul Norrköpingis on Michael Pääbo. IFK Norrköping Norrköpingi kogudus Statistical localities 2020 Statistical localities 2020 Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Norrköping Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Norrköping, Norrköpingi eesti organisatsioonid ja ringid
Örebro

Örebro on tiheasustusega paikkond Rootsis, Örebro lääni ja Örebro valla keskus. Asub Hjälmareni läänekalda lähedal. Linnas asub 14. sajandil ehitatud Örebro loss. Örebro kogudus Örebro ülikool Statistical localities 2020 Statistical localities 2020 Kus süüa ja mida vaadata Örebros?
Vigala Roheline Energiakeskus

Vigala Rohelise Energiakeskus on loodav säästvat majandamist propageeriv pilootprojekt, mida haldab MTÜ Põrgupõhja (tegutseb Märjamaa vallas Tiduveres). Pilootprojekti eesmärgiks on luua end taastuvast energiast majandav kommuun. Samas peaks projekt elavdama külaelu. Loodetakse, et tulevikus võiks Vigala Roheline Energiakeskuskus saada turismiatraktsiooniks. Alustatud on ühe pukktuulik-generaatoriga (võimsus 40 kW). Tallinna Tehnika- ja Teaduskeskus Vigala Rohelise Energiakeskuse koduleht
Hjälmaren

Hjälmaren on Rootsi suuruselt neljas järv. Asub Mälarenist edelas ja on sellega ühendatud 1639. aastal ehitatud 13 km pikkuse Hjälmare kanali kaudu. Hjälmareni pindala on 485 km², pikkus 63 km ja suurim laius 20 km. Järve lääneotsa lähedal asub Örebro linn. Suuremad saared on Vinön, Björkön, Valen ja Äsön.
Tremoliit-ferroaktinoliit

Tremoliit-ferroaktinoliit on amfiboolide hulka kuuluv mineraal, mis moodustab magneesiumi ja raua ioonide asendumise tõttu isomorfse rea, mis on kokkuleppeliselt jaotatud kolmeks osaks. Kui magneesium moodustab magneesiumi ja raua koguhulgast enam kui 90%, nimetatakse vastavat mineraali tremoliidiks. Kui magneesiumi on 50...90%, nimetatakse mineraali aktinoliidiks (varem kandis nime uraliit), alla 50% koguse korral aga ferroaktinoliidiks. Ferroaktinoliit on ülejäänud kahest tunduvalt haruldasem. Keemiline valem: Ca2(Mg,Fe2+)5Si8O22(OH,F)2 Mitmesuguste asendumiste tõttu esinevad ka üleminekud tremoliit-ferroaktinoliidilt teiste amfiboolideni, kuid enamasti ei moodustu pidevaid ridu ning asendumised on ka keerukamad, hõlmates mitmeid ioone, mistõttu käsitletakse seda rühma amfiboolide hulgas eraldi üksusena. Tremoliit ja aktinoliit on moondemineraalid. Nad esinevad nii regionaal- kui ka kontaktmoonde kivimeis. Nesse, William D. (2004). Introduction to Optical Mineralogy (3. trükk). Oxford University Press. Lk 207–208. ISBN 0195149106
Kino (ansambel)

Kino (vene keeles Кино) oli rokkansambel, mis tegutses Nõukogude Liidus aastatel 1982–1990. Kultusfiguurina tuntud ansambli asutaja ja laulja Viktor Tsoi hukkumine autoõnnetusel 15. augustil 1990 põhjustas ansambli laialimineku. Enne seda lõpetati ja anti välja veel Kino viimane stuudioalbum "Чёрный альбом" ('must album'). Ansambel kuulus Leningradi rokiklubisse. Peaaegu kõigi laulusõnade ja -viiside autor oli Viktor Tsoi. Ansambel avaldas üheksa aasta jooksul stuudioalbumitel üle saja laulu, mitu kogumikku ja kontsertsalvestust, samuti suure hulga mitteametlikke bootleg '​e. "45" (1982) "46" (1983) "Начальник Камчатки" (1984) "Это не любовь" (1985) "Ночь" (1986) "Группа крови" (1988) "Последний герой" (1989) "Звезда по имени Солнце" (1989) "Чёрный альбом" (1990) kinoman.net Ansamblile Kino ja Viktor Tsoile pühendatud veebisait. Группа "Кино" Ansambel Kino kroonika, fotoalbum, fonoteek, mälestused Viktor Tsoist jm (vene keeles). Группа "Кино": Киномания в сети Ansamblile Kino ja Viktor Tsoile pühendatud parimate veebisaitide lingid (vene keeles). Kino Sõprus toob ekraanile filmi, mis rokkis katki Nõukogude Liidu www.elu24.ee (Film "Assa" on lugu Viktor Tsoist ja tema ansamblist Kino)
Ilistvere

Ilistvere on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas. Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Laekvere vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kellavere

Kellavere on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas. Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Laekvere vallas. Seal asub Eesti Õhuväe Õhuseiredivisjoni poolt hallatav Kellavere radaripost. Kellavere maastikukaitseala Kellavere mägi Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Moora

Moora on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas. Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Laekvere vallas. Moora mõis Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.