laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
28. aprill

28. aprill on Gregoriuse kalendri 118. (liigaastal 119.) päev. Juliuse kalendri järgi 15. aprill (1901–2099). 1950 – Tartus võeti maha Kalevipoja monument. 1968 – Tallinnas kinos Kosmos toimus biitansamblite kontsert, mida on nimetatud Eesti esimeseks biit- ja rokkmuusika festivaliks. 1611 – Miguel de Benavidez, hilisem Manila peapiiskop, avas Colegio de Nuestra Señora del Santisimo Rosario, millist kasvas välja katoliiklik ülikool University of Santo Tomas Manilas – Aasia esimene ülikool. 1770 – Briti maadeuurija James Cook jõudis Austraaliasse. 1788 – Maryland sai Ameerika Ühendriikide seitsmendaks osariigiks. 1789 – mäss Inglise laeva Bounty pardal. 1792 – Prantsusmaa sissetungiga praeguse Belgia aladele algasid revolutsioonisõjad. 1879 – pärast Osmanite riigist iseseisvumist võttis Bulgaaria Asutav Rahvakogu Veliko Tǎrnovo linnas vastu Tǎrnovo põhiseaduse. Modernse ja liberaalse ning 1947. aastani kehtinud põhiseaduse eeskujuks oli Belgia põhiseadus. 1893 – Prantsusmaal kehtestati jalgrattamaks, millega maksustati ka mootorrattaid ja autosid. 1920 – Aserbaidžaani Demokraatlik Vabariik saadeti sisse marssinud Venemaa Punaarmee survel laiali. 1923 – pühitseti sisse Wembley staadion. 1945 – Itaalias Giulino di Mezzegras hukati Benito Mussolini. 1947 – üle Vaikse ookeani asus teele Thor Heyerdahli juhitav balsapuidust parv Kon-Tiki. 2001 – Baikonuri kosmodroomilt startis Rahvusvahelisse Kosmosejaama Sojuz TM-32. Pardal Talgat Mussabajev ja Juri Baturin ning esimese kosmoseturistina Ameerika multimiljonär Dennis Tito.  Pikemalt artiklis Sündinud 28. aprillil1964 - Helena Irma Susanna Sepp, Soome päritolu Eesti ajaloolane 1883 – Vladimir Kappel, Vene väejuht, üks valgete juhte Venemaa kodusõjas 1918–1920 1903 – Olga Lauristin,kommunist, mõistetud süüdi 149 protsessil Eesti Vabariigi vastases tegevuses, tegevus Eesti Vabariigi likvideerimine NSVL koosseisu astumiseks 1905 – Karl Lüüs, eesti arhitekt 1924 – Donatas Banionis, leedu näitleja 1937 – Saddam Hussein, endine Iraagi president 1944 – Ülo Nugis, Eesti poliitik 1947 – Aleksander Tammert seenior, eesti kergejõustiklane 1948 – Terry Pratchett, inglise kirjanik 1951 – Silvi Vrait, eesti poplaulja ja pedagoog 1971 – Ahti Kooskora, eesti arhitekt 1974 – Penélope Cruz, hispaania näitleja 1981 – Jessica Alba, USA näitleja 1984 – Oleg Vinogradov, Eesti sõudja  Pikemalt artiklis Surnud 28. aprillil 1813 – Mihhail Kutuzov, Vene väejuht, kindralfeldmarssal 1945 – Benito Mussolini, Itaalia diktaator 1990 – Alfred Hain, eesti agronoom 2002 – Aleksandr Lebed, Vene sõjaväelane ja poliitik 2007 – Debora Vaarandi, eesti luuletaja 2009 – Jekaterina Maksimova, vene baleriin ... Rahvusvaheline tööohutuse ja töötervishoiu päev ... "arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. aprill 2014. Vaadatud 18. aprill 2014.{{cite web}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Kosmos 68 - Legendid vol 1 (2011) Eesti Filmi Andmebaas. "Helena Sepp", Vikipeedia, 13. oktoober 2023, vaadatud 15. juulil 2024
Tallinna Hansakool

Tallinna Hansakool või Tallinna Hansa kool (ka Tallinna Hansa Ühiskaubanduskool, samuti Hansa Erakaubanduskool) oli Tallinnas tegutsenud saksakeelne kutseõppeasutus. Kool andis kaubandus- ja majandusalast haridust. Kooli asutas Eestimaa Saksa Kooliselts 1906. aastal poistele mõeldud kaubanduskoolina. See ühendati 1919. aastal P. Leysti erakooliga ja muudeti ühtlasi segakooliks. 1937. aastal oli Hansakool kolmeaastase õppeajaga erakaubanduskool. Kutsehariduse omandamise võimalused Eestis. – Kaja, 29. detsember 1924. Haridusministeeriumile alluwate kutseliste õppeasutuste nimestik ja õpilaste arv 1924./25. õppeaastal. – Päewaleht, 12. juuli 1925. Kutseharidus Eestis, lk 351. Kutseharidus Eestis, lk 122. Hansa Erakaubanduskool. – Kutseharidus Eestis. Tallinn 1938, lk 351–354. (kättesaadav ka DIGARis)
TRÜ sotsioloogia laboratoorium

TRÜ sotsioloogia laboratoorium (ka sotsioloogialabor) oli aastail 1966–1975 sotsioloogiauuringutega tegelenud Tartu Riikliku Ülikooli allüksus. Sotsioloogialabor asutati ülikooli rektori Feodor Klementi korraldusega. Sotsioloogialabori rajaja ja juhataja oli Ülo Vooglaid. Labor korraldas kuulsaks saanud Kääriku seminare, kus osalesid tollased Nõukogude Liidu juhtivad sotsioloogid Leningradist ja Moskvast (Vladimir Jadov, Boriss Firsov, Juri Levada, Igor Kon, Andrei Zdravomõslov jt). Seminaride materjalid anti välja aastatel 1967–1969 ilmunud kogumikes "Kääriku I–III". Labori teadusliku töö kohta on Ülo Vooglaid muuhulgas märkinud: "Tänu prof. Mihhail Makarovi ja prof. Juri Lotmani töödele õnnestus laboris neil aastatel rajada eesmärgistatud protsesside üldteooria alused." Labor korraldas üritusi ka Tartu lähedal Tüüstre talus, seal paiknes labori arhiiv. 1975. aastal sotsioloogialabor suleti ning Ülo Vooglaid heideti NLKP-st välja. Vooglaid, Ülo 1998. Sotsioloogialabor (1966–1975). Tartu Ülikooli ajaloo küsimusi 30. Tartu: TÜ Kirjastus, 79–83. Rämmer, Andu; Kalmus, Veronika; Käärik, Henn 2015. Academia sociologicae 25. Tartu Ülikooli ajaloo küsimusi 43. Tartu: TÜ Kirjastus, 8–39 (lk 15–16). Vooglaid 1998: 82. Ülo Vooglaiule ei ole ükskõik, mis Eestist saab. Maris Balbati intervjuu Ülo Vooglaiuga, 2005. Balbat 2005.
Alfred Saldre

Alfred Saldre (kuni 1938 Salmann; 7. mai 1923 Tallinn – 17. juuni 2008) oli eesti plakatist, šaržist, raamatuillustraator, karikaturist ja teatrikunstnik. Alfred Saldre teadis juba lapsena, et soovib saada kunstnikuks. 14-aastaselt astus ta õppima Riigi Kunsttööstuskooli ning pärast seda lõpetas 1942. aastal Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Kooli dekoratsioonimaali alal. Aastatel 1942–1943 töötas teatrikunstnikuna Väiketeatris ja 1944–1948 aastal Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris. 1948. aastal hakkas ta raamatuid illustreerima. 1953. aastal hakkas tegelema plakatikunstiga, millega jõudis meistritasandile 1960. aastatel. Oma plakatitega osales ta paljudel plakativõistlustel, kust sai kuus esikohta, ja näitustel, sealhulgas kümnes välisriigis. Tema initsiatiivil sai 1964. aastal teoks Eesti, Läti ja Leedu plakatitriennaal. Ta on kujundanud ka vinüülplaadiümbriseid. 1960. aastaist kuulus ta eesti šaržistide paremikku. Oli Kunstnike Liidu liige alates 23. novembrist 1961. 1962 Kunstnike Liidu plakativõistluse I koht 1964 Kunstnike Liidu lasteraamatuillustratsioonide võistluse 1988 Eesti Rahvarinde plakativõistluse I koht 1981 Eesti, Läti ja Leedu plakatitriennaalil žürii eripreemia Alfred Saldre – "Suured ja väikesed", Eesti Riiklik Kirjastus 1959 Jaan Jensen, Evald Okas, Felix Randel, Alfred Saldre, Romulus Tiitus – šaržikogumik "Sõbralikud šaržid", Kunst, 1966 Alfred Saldre – pildisarjaraamat "Kas tunned meid", Eesti Raamat 1968 Alfred Saldre (koostaja) – "Eesti plakat 1940-1972", Kunst, 1976 Alfred Saldre – šaržikogumik "Head tuult!", Kunst, 1980 Alfred Saldre – šaržikogumik "Impressions from Pirita", Mart Aru tekst, Perioodika, 1981 Alfred Saldre – pildisarjaraamat "Remoste planeet", Mario Kivistik tekst, Eesti Raamat, 1984 Alfred Saldre – pildisarjaraamat "Fooriku vembud", Mario Kivistik värssidega tekst, Valgus, 1984 Linnar Priimägi – karikatuurikogumik – "Savisaare mütoloogia & mütoloogiline Savisaar", karikatuurid joonistanud Hugo Hiibus, Aimar Juuse, Jüri Kerem, Rein Lauks, Hillar Mets, Urmas Nemvalts, Rein Pakk, Andrus Peegel, Alfred Saldre, Rainer Sarnet, Marek Strandberg, Indrek Tegelmann. Kujundus Artur Borissenko, Andrus Peegel. Eesti Keskerakond, 1999 Alfred Saldre – "Sajandist sajandisse", Sünnimaa, ISBN 9985893697, 2003 Alfred Saldre poeg oli näitleja ja lavastaja Viljo Saldre. Alfred Saldre on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule. Maile Tali. "Eesti vinüülplaadi ümbrised 1970-1990", (2009) "Alfred Saldre 7. V 1923 – 17. VI 2008". Sirp, 20. juuni 2008 Digar – Alfred Saldre illustratsioonid – "Mürgitatud šokolaadikarp"
Naatriumdodetsüülsulfaat

Naatriumdodetsüülsulfaat ehk naatriumlaurüülsulfaat ehk SDS on anioonne pindaktiivne orgaaniline ühend keemilise valemiga C12H25NaO4S. See vähendab vesilahuste pindpinevust ja on laialdaselt kasutuses rasvade emulgaatorina, detergendina kosmeetikas, pesuvahendites ja ravimites ning kreemides ja pastades koostisainete dispergeerimiseks. Lisaks on sellel ka mõningane mikrobitsiidne toime. Sünteetiline SDS esineb valgete kuni tuhmkollaste kristallide, helveste või pulbrina. Sellel on kerge rasvadele omane lõhn. SDS on veest suurema tihedusega (1,1 g/cm3 20 °C juures). Vesilahuses on SDSi aurustumine tühine ja õigete säilitustingimuste juures on aine stabiilne, kuid kuumutades tekivad toksilised aurud. SDSi sünteesimiseks kasutatakse näiteks 1-dodekanooli sulfaatimist, millele järgneb neutraliseerimine katiooni abil. Looduslikult pärineb SDS kookose- ja palmiseemneõlist. Sel juhul saadakse naatriumalküülsulfaatide segu, kus peamine komponent on SDS. SDSi tolmu sissehingamine ärritab hingamisteid, põhjustades aevastamist ja köhimist. Suurte koguste alla neelamine tekitab maoärritust, põhjustades iiveldust, oksendamist ja kõhulahtisust. Tolm mõjub silmadele ärritavalt ja pikaajalisel kokkupuutel võib tekitada põletust. Nahale sattudes on kergelt ärritava toimega ja pikaajalisel kokkupuutel vesilahusega kuivatab nahka. SDS on kergesti süttiv ja põlemisel tekivad toksilised aurud, sh vääveloksiid. Sodium lauryl sulfate www.ilo.org Kasutatud 26.01.2017 (inglise) Sodium Dodecyl Sulfate pubchem.ncbi.nlm.nih.gov Kasutatud 26.01.2017 (inglise) Venkatesh, C. ja Ashok, K. (2010) TOXICITY OF SODIUM DODECYL SULFATE IN FISHES AND ANIMALS. A REVIEW. IJABPT, nr 1(2), lk 630-633. imsear.li.mahidol.ac.th Kasutatud 26.01.2017 (inglise) Sodium lauryl sulfate www.drugbank.ca Kasutatud 27.01.2017 (inglise) Sodium dodecyl sulfate www.chemicalbook.com
Tšetvertõnivka

Tšetvertõnivka (ukraina keeles Четвертинівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Trostjanetsi rajoonis. Elanike arv on 1618. Pindala on 4,236 km².
Tallinna mäetipp

Tallinna mäetipp on 6047 m kõrgune mägi Pamiiris. Mäetipu vallutas 17. augustil 1984 eesti alpinistide grupp, mida juhtis Ilmar Priimets ja kuhu kuulusid Urmas Grauen, Enn Branno ja Rein Loik. Mäetipp nimetati Tallinna järgi. 18. augustil jõudis mööda teist marsruuti tippu Jaan Künnapi juhitud grupp, kuhu kuulusid Anu Kallavus, Kalev Muru, Andres Paris, Ants Stern ja Tõnis Lepik. 19. augustil käis tipus kolmandat marsruuti pidi Ivo Goldi grupp, kuhu kuulusid Helme Suuk, Edgar Haavik, Ants Salk, Jüri Treijar, Risto Tanner, Vello Park, Lembit Hiiesalu ja Peet Väinastu. Jaan Künnapi pilte 1984. aasta ekspeditsioonist: Helikopteril Laagris Tõnis Lepik ja Peet Peters Anu Kallavus Ilmar Priimets Ants Stern Kalev Muru Kalev Muru, Andres Paris ja Anu Kallavus Tipus Tipukiri Telkimas Risto Tanner Tagasiteel Vello Park, Richard Villems ja Urmas Grauen Marsruudi skeem Vastuvõtt Raekojas Vastuvõtt Raekojas Estonia mäetipp J. F. Parroti mäetipp Tartu ülikool 350 Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost Jaan Künnapi alpinismiklubi (vaadatud 27.01.2017) Augustina Gerber: "Tallinna nimi 6047 meetri kõrgusele" "Õhtuleht", august 1984 (lehel jkalpiklubi.ee)
Läti mäetipp

Läti mäetipp (vene keeles Пик Латвия, läti keeles Latvijas smaile) on mägi Pamiiris Taga-Alai mäeahelikus. Algselt kandis mägi ametlikult teist nime: Nõukogude Läti mäetipp (vene keeles Пик Советская Латвия). 2009. aasta veebruaris Tadžikistani presidendi Emomalii Rahmoni Läti-visiidi eel ilmus Tadžikistani valitsuse määrus Nõukogude Läti mäetipu ümbernimetamise kohta Läti mäetipuks. Mägi asub Tadžikistani ja Kõrgõzstani piiril. Halduslikult jääb ta Mägi-Badahšani (Tadžikistan) ja Oši oblastisse (Kõrgõzstan). Mäe kõrgus on 6218 m. Ta asub Estonia mäetipu naabruses. Neid eraldab Nõukogude Läti kurusadul. Läti mäetipp kujutab endast suurt lääne suunas laugjat lumekuplit, mille juurest kulgeb lai lumehari Estonia mäetipu suunas, kagu suunas kulgeb sama lai lumehari Kõzõlagõni mäetipu suunas. 1960. aasta suvel korraldasid lätlased Pamiiri ekspeditsiooni Taga-Alai ahelikku, et tõusta seni nimeta olnud ja kellegi poolt käimata üle 6000 meetri kõrgusse mäetippu. Oktjabski liustikult startinud tipputõusu lõuna poolt juhtis Egberts Imants (sündinud 1927). Esmavallutatud mäetipu registreerimisel kanti 6218 m kõrgune tipp registrisse ja hiljem kaartidele kui Nõukogude Läti mäetipp. Tipu vallutus oli ühtlasi lätlaste kõrgalpinismi avalöök – esimene lätlaste ekspeditsioon, milles täideti kavandatud kõrgtõusu sooritus. 1979. aastal tõusid tippu Korženevskaja liustikult tõusu alustanud grupp mägimatkajaid Venemaalt. Möödus 45 aastat, enne kui Lätist lähetati uus ekspeditsioon Läti mäetippu. 2005. aasta juuli teisel poolel lähenesid mäele põhja poolt Korženevskaja liustiku kaudu ja tõusid 1. augustil tippu uuel marsruudil alpiklubist Traverss Valdis Puriņš, Oleg Siļins, Viesturs Silenieks ja Andrei Kozakov ning paigaldasid tipus tipuplaadi kirjega "Latvija" (vaata fotol). 9. augustil 2005 kohtus Riias Pamiirist naasnud ekspeditsiooni liikmetega Läti president Vaira Vīķe-Freiberga. Estonia mäetipp Leedu mäetipp Шеститысячники Заалайского хребта. risk.ee By Tajik government’s order the Soviet Latvia Peak renamed the Peak of Latvia. 3.02.2009. news.tj Пик Советская Латвия переименовали в просто Латвию. pribalt.info Про Латвию. mountain.ru Foto, kus on tähistatud lisaks Läti mäetipule ka Lenini tipp. mountain.ru Vaade Läti mäetipule Korženevskaja liustikult. mountain.ru Vaade mäeharjalt Läti mäetipu tipuosale. mountain.ru Esmavallutajate tõusu juht Egberts Imants. Foto. alpinizmo.vikis.lt Kā virsotne "Padomju Latvija" kļūva par "Latviju". silenieks.lv Latvijas alpīnisti dodas uz Pamiru pārdēvēt Padomju Latvijas smaili. zalajosta.lv
Mõrtsuka

Mõrtsuka oli küla Otepää kihelkonnas. Tänapäeval asuvad küla maad Valgamaal Otepää vallas Päidla küla alal. Mõrtsuka asub mitmest külast umbes ühekaugusel. Temast lõunasse jääb Päidla, edelasse Räbi, läände Mäelooga, loodesse Ketneri, põhja Laguja, kirdesse Kääni ja itta Nõuni. Külas on Mõrtsuka järv, mis sai nime talurühmalt nagu külagi. Seda kohanime esmamainiti 1627, kui nimetati talupoega Martzug Juergen. 1638. aasta revisjonis kirjutati tema nimi Mertschock Jürgen ja lisati, et ta kolis Tartumaale Pärnumaalt. 1686. aasta kaardil on Päidla mõisa all kirjas juba 5 Merzica lisanimega talupoega, kes on arvatavasti kõik Jürgeni järeltulijad, näiteks Merzica Tinn. 1749–62 nimetati seda mitut puhku juba külana, kasutades nimekujusid Mörzika Dorf, Mortsuga külla, Mörtsuga külla ja Mörtsugaküll. Küla asus Otepää kihelkonnas ja kuulus Hellenurme mõisale. 1977 liideti Mõrtsuka küla Päidlaga. Herbert Ligi uuris välja, et lisanimi Martzug või Merzuck tuli Lõuna-Eestis kasutusele 1620. aastatel ja enamik selle kandjaid on sisse rännanud. Mujal tarvitati seda lisanime juba pool sajandit varem. Enn Tarveli arvates tähendas sõna "mõrtsuk(as)" sõjameest, kelleks oli lihtsalt kohalik talumees. Seegi tähendus tuli keelde 17. sajandi algul. Teisalt võib nime aluseks olla mehenimi Mertsi(k) või Mertsin, mis tuleb Läti nimest Smerts. Näiteks 1756 oli Aiaste külas talupoeg Krisa Merzina Jurri. Soomeski on esinenud mehenime Mertti või Mertsi. Ajapikku muutusid sõjamehe tähendus ja mehenimi rahvale võõraks. Siis mugandati külanimi rahvale arusaadavamale ja ilmekamale kujule Mõrtsuka. Mõrtsuka küla nimi on saanud paljude rahvajuttude allikaks. Üks neist on selline. Pärast sõdu käinud rüüstajate salk taludes röövimas ja tapmas. Rahvas põgenenud metsa peitu. Väärsi talu rahvas olnud aga kodus. Rüüstajad tulnud sinna ja vaadanud, et naised keedavad toas süüa. Selgunud, et need olid naisteriietes mehed. Nad piiranud röövijad sisse ja ajanud koos kõigi hobustega järve, kus kõik uppunud. Eesti kohanimeraamat, kaart 32 Eesti kohanimeraamat, lk. 396
Žygimantas Vaičiūnas

Žygimantas Vaičiūnas (sündinud 19. jaanuaril 1982 Šakiais) on Leedu poliitik. Ta oli 13. detsembrist 2016 kuni 11. detsembrini 2020 Leedu energeetikaminister. Ta sündis aastal 1982 Šakiais. Aastal 2000 lõpetas ta Šakiais keskkooli. Aastatel 2000–2004 õppis ta Vilniuse Ülikoolis bakalaureuseõppes politoloogiat, aastatel 2004–2006 magistriõppes Vilniuse Ülikoolis europistikat. Aastatel 2004–2005 töötas ta analüütikuna Vilniuse piirkonna arenguagentuuris ja aastatel 2005–2009 Strateegiliste Uuringute Keskuses.
Kurgvere

Kurgvere oli küla Rakvere kihelkonnas. Tänapäeval jäävad küla maad Lääne-Virumaa Rakvere valla Mädapea külla. Kurgvere asub Rakverest 5 km edelas. Temast loodesse jääb Mädapea, põhja Mätliku, kirdesse Eesküla, itta Tõrma, kagusse Metsküla, lõunasse Järni, edelasse Vasivere ja läände Uduküla. Kurgveret esmamainiti 1726, kui nimetati Mädapea talupoega Kurckfer Mart. Samal aastal esines lisanime Kurgfer veel Kloodi mõisas Järni, Lepna ja Tõrma külas. 1796 nimetati juba küla Kurgfer. Kurgvere on ka Mellini atlases. See küla asus Rakvere kihelkonnas ja kuulus Mädapea mõisale. 1977 liideti Kurgvere Mädapea külaga. Kurgvere nimi tuleb isikunimest. Isikunimi omakorda koosneb linnunimest "kurg", millele liitub -vere. Kurevere-nimelisi külasid on Eestis palju. Eesti kohanimeraamat, kaart 5 Eesti kohanimeraamat, lk. 261
Herman Kalmo

Herman Kalmo (7. juuni 1885 Narva-Jõesuu – 31. oktoober 1972 Tallinn) oli eesti omavalitsustegelane ja õpetaja. Alates 1919. aastast oli ta Narva-Jõesuu algkooli juhataja ja alevivalitsuse sekretär.
Allan Tõemets

Allan Tõemets (2. juuni 1923 Tartu – 11. jaanuar 1989 Tallinn) oli eesti karikaturist. Allan Tõemets arreteeriti 23.11.1950 Harjumaal, tribunali otsusega (09.03.1951) süüdistusega §58-1a ehk kodumaa reetmises. Karistuseks määrati 25+5 aastat, mida pidi kandma Vasalemmas. Ta on maetud Liiva kalmistule. 1959 ajalehe Noorte Hääl karikatuurivõistluse preemia "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. veebruar 2017. Vaadatud 27. jaanuaril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) FOTIS - Allan Tõemetsa foto Sirp ja Vasar, nr 13, 30 märts 1962
Erika Ader

Erika Ader on Eesti alpinist. Ta astus Alpiklubi Firn liikmeks 1981. aastal. Töötades 1990. aastatel Nõo Reaalgümnaasiumis, asutas ja juhendas seal Noorte Mägiklubi. Tema innustusel hakkasid klubis alpinismiga tegelema hiljem muudes valdkondades tuntuks saanud Kalli Samorodni, Priit Jaagant, Norman Aas, Kaari Kivikas, Karry Kukk, Peeter Kangur ja Ivar Mäerand. Ta korraldas 1994. aastal esimese Eesti ekspeditsiooni Alpidesse Matterhornile (4477 m), mille käigus tõusid 7 Eesti alpinisti mööda klassikalist Hörnli marsruuti selle mäe tippu, teiste seas ka Aleksei Kovaltšuk, kes hiljem ronis kahe kaheksatuhandelise tippu. 2018. aastal Aser korraldas ja viis osaliselt läbi Estonia mäetipu ekspeditsiooni Pamiiris. Ta on 2013. aastal ilmunud Jaan Künnapi kakskeelse raamatu "Fotograafia minu elus" tõlkija. Firni liikmed läbi aegade. firn.ee Eestlased Matterhornil. Kes on järgmised?. spordilinn.ee Meriste, Kalli. esbl.ee Ajalugu 1990–1999. firn.ee Fotograafia minu elus. raamatukoi.ee
Pille Saluvere

Pille Saluvere (sündinud 3. mail 1969) on eesti alpinist ja arst. Ta on esimene eestlanna, kes alpinistina on tõusnud Lõuna-Ameerika kõrgema mäe tippu. Erialalt arstina on ta oma teadmisi rakendanud mägironijate abistamiseks meditsiinilist abi vajavates juhtudes. Kui 2012. aastal Pamiiris Tartu ülikool 350 tipult eesti alpinistide grupi laskumisel üks rühma liikmetest murdis laskumisel jalaluu, oli dr Pille Saluvere üks neist, kes gruppi selles kiiresti lahendust vajavas juhtumis telefonitsi nõu oskas anda. Lisaks alpinismile harrastab ta maratonijooksu ja on võistelnud sellel alal paljudes Euroopa riikides. Ta lõpetas 1993. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal. Ta töötab Põhja-Eesti Regionaalhaigla endoskoopiaosakonnas gastroenteroloogina, kus ta teostab gastrointestinaalset endoskoopiat. 2007. aasta detsembris võttis ta ette eesti mägironijate seas väga populaarseks saanud Lõuna-Ameerika kõrgeima mäetipu Aconcagua (6960 m) vallutamise. 18. detsembril tõusis ta tippu kolme kaaslasega (kelle seas oli teinegi Tallinna arstist alpinist Priit Melnik). 2012. aastal tõusis ta koos Priit Melnikuga esimeste eesti alpinistidena Peruus Andide mäestikus viietuhandelise Pequeño Alpamayo tippu. 2007 – Aconcagua (6960 m) 2012 – Pequeño Alpamayo (5425 m) Kel huvi ronida Kirgiisias, Tadžikis, Kasahhis või isegi Usbekis. ajaveeb.alpinism.ee Pille Saluvere, 1969. marathon100.com Lõpetanute tähestikuline nimekiri. lepo.it.da.ut.ee Endoskoopiaosakond. regionaalhaigla.ee Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee Ajalugu 2010–. ajaveeb.alpinism.ee Pille Saluvere. sportfoto.com Pille Saluvere. sportos.eu
Priit Melnik

Priit Melnik (sündinud 30. novembril 1961) on eesti alpinist ja arst. Ta on alpinistina tõusnud Põhja-Ameerika, Lõuna-Ameerika ja Antarktise mandrite kõrgeimale mäetippu, seejuures Vinsoni mäemassiivi kõrgeimale tippu esimese eesti alpinistide rühma koosseisus. Erialalt arstina on ta oma teadmisi rakendanud mägironijate abistamiseks meditsiinilist abi vajavates juhtudes. Lisaks alpinismile harrastab ta maratonijooksu ja on võistelnud sellel alal paljudes Euroopa riikides. Ta lõpetas 1979. aastal Tallinna 32. Keskkooli ja 1988. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna arstiteaduse erialal. Ta töötab Põhja-Eesti Regionaalhaigla kirurgiakliinikus üldkirurgi, ülemarsti ja osakonnajuhatajana. 2001. aastal võttis ta osa Jaan Künnapi Alpinismiklubi korraldatud eestlaste teisest ekspeditsioonist Põhja-Ameerika kõrgeimale mäele Mount McKinley'le ja tõusis koos Alar Siku ja Enn Nõmmikuga selle tippu. 2007. aasta jaanuaris osales ta eesti esimesest mägiekspeditsioonist Antarktise mandri kõrgeimale mäele Vinsonile ja tõusis koos nelja kaaslasega (kelle seas varem kaheksatuhandelise tipus käinud Alar Sikk ja Tarmo Riga) esimeste eesti alpinistidena selle tippu. 2007. aasta detsembris võttis ta osa eesti mägironijate seas väga populaarseks saanud Lõuna-Ameerika kõrgeima mäetipu Aconcagua (6960 m) vallutamise. 18. detsembril tõusis ta tippu kolme kaaslasega (kelle seas esimese eestlannana Pille Saluvere). 2012. aastal tõusis ta koos Pille Saluverega esimeste eesti alpinistidena Peruus Andide mäestikus Pequeño Alpamayo (5425 m) tippu. 2001 – Mount McKinley (6168 m) 2007 – Vinson (4892 m) 2007 – Aconcagua (6960 m) 2012 – Pequeño Alpamayo (5425 m) Priit Melnik, 1961. marathon100.com VI - 1979. 32kk.edu.ee regionaalhaigla.ee Lõpetanute tähestikuline nimekiri. lepo.it.da.ut.ee Priit Melnik. regionaalhaigla.ee Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee Ajalugu 2010–. ajaveeb.alpinism.ee Ühispilt: Priit Melnik kolleegidega seedetrakti kasvajate töörühmast Regionaalhaigla veebilehel Priit Melnik veebilehel sportfoto.com Priit Melnik veebilehel sportos.eu
Dunkel

Dunkel (saksa keeles dunkel 'tume') on tume saksa laagriõlu ehk põhjakääritamisega õlu. Õlu on saanud nimetuse värvuse järgi, mis varieerub merevaigust tumepruunini. Õllele on iseloomulik linnaste maitse. Dunkeli õlu pärineb Baierimaalt, õlle kangus on 4,5–6%. "Dunkel: Style Profile". Brew Your Own. Originaali arhiivikoopia seisuga 2.02.2017. Vaadatud 28.01.2017. Nick Carr (06.04.2015). "Munich Dunkel: Style Profile, Brewing Tips & History". Kegerator. Vaadatud 28.01.2017.
Milda Vainiutė

Milda Vainiutė (20. detsember 1962 Zirnajai, Zarasai rajoon – 13. september 2024) oli Leedu jurist ja poliitik. Ta on töötanud leedu keele ja kirjanduse õpetajana, konstitutsiooniõiguse professorina Mykolas Romerise Ülikoolis, president Valdas Adamkuse nõunikuna. Ta oli 13. detsembrist 2016 kuni 8. märtsini 2018 Leedu justiitsminister. Ta sündis aastal 1962 Rokiškises. Aastal 1981 lõpetas ta Rokiškises keskkooli. Aastal 1986 lõpetas ta Vilniuse Pedagoogilise Instituudi leedu keele ja kirjanduse õpetaja kvalifikatsiooniga. Aastatel 1987–1993 õppis ta Vilniuse Ülikooli õigusteaduskonnas. Aastal 1997 kaitses ta Gießeni ülikoolis õigusteaduse magistri väitekirja, aastal 2000 samas õigusteaduse doktori väitekirja. Aastatel 1986–1993 töötas ta leedu keele ja kirjanduse õpetajana Rokiškise 3. Keskkoolis. Milda Vainiute CV Leedu Justiitsministeeriumi kodulehel (inglise keeles)