laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tallinna Peeteli kogudus

EELK Tallinna Peeteli Kogudus on Tallinnas tegutsev luterlik kogudus. Kogudus kasutab Tallinna Peeteli kirikut. Koguduse asutasid 90 liiget 23. aprillil 1927 Tallinna Linnamisjoni majas Kentmanni tänav 6. Jumalateenistusteks kasutati Rootsi Mihkli kirikut ja vahepeal Timuti 26 asunud endise makaronivabriku hoonet. 1920. aastate lõpuks kasvas kogudus rohkem kui 400-liikmeliseks. Kogudus sai Rahumäe kalmistul omaette matmispaiga ja 1938. aastal ka kirikuhoone. 1962. aastal ühendati Tallinna Linna Töörahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee ja Eesti NSV Ministrite Nõukogu otsusega Peeteli kogudus Tallinna Toomkogudusega ning Peeteli kirik anti kasutada Eesti Telefilmile. 1993. aastal kogudus taasasutati. Lühikest aega oli koguduse õpetajaks kõigepealt Gustav Piir, seejärel Jaak Aus. Aastatel 1996–2016 oli koguduse õpetaja Avo Üprus, 2016–2019 Alo Martinson. 2021. aasta oktoobri seisuga on täieõiguslikke koguduseliikmeid, kes 2021. või 2020. aastal teinud liikmeannetuse ja vastu võtnud armulaua, 70. Koguduse õpetaja on alates 10. oktoobrist 2019 Aare Luup. Koguduse organist ja koorijuht on Eve Padar. Peeteli kammerkoor Kristjan Luhamets, Koguduse lugu: Tallinna Peeteli, e-kirik.eelk.ee, 24. märts 2022 Koguduse koduleht Pilt
Hibaro keeled

Hibaro keeled [h'ibaro] (varem eesti keeles hivaro keeled) on Lõuna-Ameerikas kõneldavate keelte keelkond. Sellesse kuuluvad: aguaruna keel (Peruu) atšuari keel (Peruu) šuari keel (Ecuador) vambisa keel (Peruu)
Busa keel

Busa keel on mande keelkonda ja Nigeri-Kordofani hõimkonda kuuluv Nigeerias kasutatav keel. Kõnelejad kutsuvad end nimetusega ’bisã’. Busa keele kõnelejaid on maailmas umbes 40 000 (u 20 000 emakeelena kõnelejat, 20 000 teise keelena kõnelejaid) ja keelt kõneldakse vaid Nigeerias. Busa keel on toonikeel, kus on kasutusel 3 tooni. Toon tähistab nii mõnd verbi aspekti, grammatiline toon mõjutab nimisõnafraase, verbe ja pronoomeneid ehk asesõnu. Busa kirjakeel kasutab ladina tähestikku alates 2004. aastast. dó fla áhó síhó sóoro sûdó sûfla sóràhó kéndòkúli kúli Busa keeles on neli sufiksit ja postpositsioonid. Mitmust tähistab mitmuse kliitik. Sõnajärg lauses on subjekt-objekt-verb (SOV). Subjekti, objekti ja otsest subjekti saab määrata sõnade järjestuse järgi lauses. Küsimuste moodustamisel on küsisõna küsilause lõpus. Artiklid, omadussõnad, arvsõnad ja siduvad asesõnad järgnevad nimisõnale. Genitiivi ehk omastava käände olemasolul lauses asetseb see alati nimisõna ees. Eituse moodustamine: subjekt-objekt-verb-eitav partikkel (SOVNeg). Busa keeles ei ole topelteitus võimalik. Võrreldes eesti keelega, on busa keeles verbe ja nimisõnu ühendavad sidesõnad erinevad, eesti keeles aga samad. Kui eestikeelsetes lausetes Ma loen ja kirjutan; Mul on kass ja koer on samad sidesõnad, siis busa keeles on need sellistes lausetes erinevad. Busa keeles on 3 dialekti: Illo, Uus Busa ja Wawa. Uue Busa ja Wawa rääkijad ei saa üksteisest aru. Uus Busa on mõjukas, aga Wawa dialekti peetakse puhtamaks ja kasutatakse kirjanduskeelena. Uus Busa on hausa keelest mõjutatud fonoloogiaga. Illo Busa dialektil on boko keele mõjusid. Busa keelel on leksikaalne sarnasus bokobaru keelega 91%, boko keelega 85%, kyanga keelega 54%, bisa keelega (Burkina Fasos) 50%. Teise keelena busa keele oskajate kirjaoskuse tase on 5%. Täiskasvanutele on olemas busa kirjakeele õpetamise programmid. Busa keeles on olemas grammatikaõpik, piibel ja ka sõnastik. Ethnologue, Busa. Ethnologue 15th edition, Busa. Ethnologue 16th edition, Busa. Zompist, Numbers in Niger-Congo Languages. WALS, Language Busa. WALS, Chapter Nominal and Verbal Conjunction.
Enklaav

Enklaav on riik või selle osa, mida ümbritseb täielikult teise riigi territoorium. Enklaavid on näiteks Lesotho, Vatikan, San Marino. Eksklaav "Eesti Entsüklopeedia - enklaav". Eesti Entsüklopeedia.
Giovanni Agusta

Giovanni Agusta (4. oktoober 1879 Parma – 27. november 1927 Parma) oli Itaalia lennunduspioneer, lennundusettevõtte Agusta rajaja, krahv. 1907. aastal konstrueeris ta oma esimese õhusõiduki, milleks oli biplaan AG-1. 1911. aastal astus ta vabatahtlikuna sõjaväkke ja osales Itaalia-Türgi sõjas Liibüas. Samal aastal leiutas ta pidurduslangevarju. 1913. aastal asus ta tööle Caproni ettevõttesse, kus jätkas langevarjude ehituse uurimist. 1923. aastal rajas krahv Giovanni Agusta Cascina Costas lennundusettevõtte Agusta (Costruzioni Aeronautiche Giovanni Agusta S.A.) Biblioteca Università LIUC Economia Giurisprudenza Ingegneria Risorse elettroniche dal sito Fondazione Museo Agusta Agusta muuseum (itaalia keeles)
Pinnaserästik

Pinnaserästik (Atractaspis) on Lamprophiidae sugukonna maoperekond. Pinnaserästikute perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Atractaspis andersonii Boulenger, 1905 Atractaspis aterrima Günther, 1863 Atractaspis bibronii Smith, 1849 Atractaspis boulengeri Mocquard, 1897 Atractaspis congica Peters, 1877 Atractaspis corpulenta (Hallowell, 1854) Atractaspis dahomeyensis Bocage, 1887 Atractaspis duerdeni Gough, 1907 Atractaspis engaddensis Haas, 1950 – siinai pinnaserästik Atractaspis engdahli Lönnberg & Andersson, 1913 Atractaspis fallax Peters, 1867 Atractaspis irregularis (Reinhardt, 1843) Atractaspis leucomelas Boulenger, 1895 Atractaspis magrettii Scortecci, 1928 Atractaspis microlepidota Günther, 1866 Atractaspis micropholis Günther, 1872 Atractaspis phillipsi Barbour, 1913 Atractaspis reticulata Sjöstedt, 1896 Atractaspis scorteccii Parker, 1949 Atractaspis watsoni Boulenger, 1908. Pinnaserästik mürgitab, sageli fataalselt, saaklooma mürgihammastest väljutatava toksiinina toimiva sülje vahendusel. Madu liigutab mürgihambad vertikaalasendisse, suud seejuures avamata. Erinevalt enamikust teistest kaevuva eluviisiga madudest, kes ei hammusta ka siis kui neid selleks ärgitada, hammustavad pinnaserästikud meelsasti esimesel võimalusel. Käesoleval ajal peetakse kõigi perekonda liigitatud madude hammustust mürgiseks. Kui üksikud surmajuhtumid välja arvata, siis ei põhjusta nende madude hammustus inimesel meditsiiniliselt olulisi mürgistusseisundeid. Pinnaserästikute sugulise sigimise vormiks on ovipaaria – kõik paaritumise üle elanud ja edukalt mune kandnud suguküpsed emased maod on munaspoegijad. Van Wallach, Kenneth L. Williams, Jeff Boundy, "Snakes of the World: A Catalogue of Living and Extinct Species", 22. aprill 2014, lk 63, CRC Press, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 8.05.2015) (inglise keeles) Loomade elu 5:313. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Atractaspis Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 17.11.2013) (inglise keeles) Warrell DA, Ormerod LD, Davidson NM., "Bites by the night adder (Causus maculatus) and burrowing vipers (genus Atractaspis) in Nigeria.", Am J Trop Med Hyg. mai 1976 ;25(3):517-24, veebiversioon (vaadatud 17.11.2013) (inglise keeles) Kurnik D, Haviv Y, Kochva E., A snake bite by the Burrowing Asp, Atractaspis engaddensis. , Toxicon. 1999 jaanuar ;37(1):223-7, veebiversioon (vaadatud 17.11.2013) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne Roomajate andmebaasis Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Atractaspis seisuga 17.11.2013.
Hans Massaquoi

Hans-Jürgen Massaquoi (19. jaanuar 1926 Hamburg – 19. jaanuar 2013 Jacksonville, Florida) oli USA ajakirjanik ja kirjanik. Hans Massaquoi sündis Hamburgis Dublinis õppiva Libeeria üliõpilase Al Haj Massaquoi ja sakslannast meditsiiniõe Bertha Baetzi lapsena. Tema vanaisa Momolu Massaquoi oli Libeeria peakonsul Hamburgis. 1929. aastal pöördusid tema isa ja vanaisa Libeeriasse tagasi, Hans Massaquoi jäi emaga Hamburgi. Natsionaalsotsialistide võimuloleku perioodil koges Hans Massaquoi mulatina küll mitmesugust diskrimineerimist (teda ei võetud Hitlerjugendisse, põhikooli lõpetamise järel ei lubatud tal gümnaasiumis edasi õppida, Wehrmachti ei võetud teda isegi vabatahtlikuna), kuid teda ei represseeritud mingilgi moel. Oma elust Saksamaal kirjutas ta 1999. aastal raamatu "Destined to witness : growing up black in Nazi Germany" ("Määratud tunnistama : üleskasvamine Hitleri Saksamaal"). Raamat tõlgiti ka saksa keelde ja ilmus 2002. pealkirjaga ""Neger, Neger, Schornsteinfeger!" : meine Kindheit in Deutschland" (""Neeger, neeger, korstnapühkija!" : minu lapsepõlv Saksamaal"). Saksamaal tehti selle raamatu põhjal 2006. aastal kaheosaline telefilm "Neger, Neger, Schornsteinfeger". 1948. aastal asus Hans Massaquoi elama Libeeriasse. Esialgu elas ta oma isa juures. Pärast isa hukkumist liiklusõnnetuses elas ta oma tädi Fatima juures. 1950. aastate algul kolis Hans Massaquoi Ameerika Ühendriikidesse, kus ülikooliõpingute järel töötas ajakirjanikuna afroameeriklaste ajakirjas Ebony. http://www.imdb.com/title/tt0464129/?ref_=fn_al_tt_2
Pareas

Pareas on Pareatidae sugukonnamaoperekond. Perekonna süstemaatika pole päris selge, osad autorid paigutavad maoperekonna ülemsugukonda Pareatoidea. Roomajate andmebaasis klassifitseeritakse perekonda Pareas järgmised maoliigid: Pareas boulengeri (Angel, 1920) Pareas carinatus (Boie, 1828) Pareas chinensis (Barbour, 1912) Pareas formosensis (Van Denburgh, 1909) Pareas hamptoni (Boulenger, 1905) Pareas iwasakii (Maki, 1937) Pareas margaritophorus (Jan, 1866) Pareas monticola (Cantor, 1839) Pareas nigriceps Guo & Deng, 2009 Pareas nuchalis Boulenger, 1900 Pareas stanleyi (Boulenger, 1914) Pareas vindumi Vogel, 2015. Peter Uetz & Jakob Hallermann, [1] Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 17.11.2013) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Pareas seisuga 17.11.2013.
Agusta

Agusta S.p.A. on Itaalia lennundusettevõte, mille peamiseks tegevusalaks on helikopterite ja pööratavate rootoritega õhusõidukite tootmine. 2000. aasta juulis ühines Agusta ettevõttega Westland Helicopters ning alguse sai AgustaWestland. Agusta peakorter asub Põhja-Itaalias Samarates. Agusta on Finmeccanica haruettevõte. 1919. aastal asutas krahv Giovanni Agusta Põhja-Itaalias õhusõidukite hoolduseks ja remondiks mõeldud ettevõtte Costruzioni Aeronautiche Giovanni Agusta S.A. Esimesed töökojad avati Tripolis (1920) ja Bengasis (1922). Itaalias, Milano-Malpensa lennuvälja läheduses asuvas Cascina Costas paiknev töökoda pühitseti sisse 1923. aastal. Sõjajärgsel ajal Itaaliale pandud õhusõidukite tootmise keelu tingimustes arenes Agustast kõrvalharuna välja MV Agusta, mille peamiseks tegevusalaks sai mootorrataste tootmine. Agusta alustas kopterite tootmist 1952. aastal, ehitades esmalt litsentsi alusel Belli koptereid (esimesena Euroopas), hiljem ka Sikorsky, Boeingu ja McDonnell Douglase helikoptereid. Ettevõtte esimeseks suurimat edu saavutanud omatoodanguks oli 1970. aastatel välja arendatud kahemootoriline Agusta A109, mille viimased modifikatsioonid on tootmises tänini. 1983. aasta 15. septembril esmalennu sooritanud Agusta A129 Mangusta oli esimene Lääne-Euroopas konstrueeritud ja ehitatud ründekopter. A.101 A.103 A.104 Helicar A.105 A.106 A109/AW109 A.115 AW119 Koala A129 Mangusta AZ8-L EMA 124 CP-110 Ühisettevõtena AgustaBell AB139 Bell/Agusta BA609 (50% osa) EHI Industries EH101 NH90 (32% osa) Litsentsitud toodang AB 47 AB102 AB204 AB205 AB206 Jet Ranger AB212 AB412 AS-61 AS-61R Agusta GA.40 Agusta GA.70 Massimo Ceriani, Una fabbrica di elicotteri: l'Agusta di Cascina Costa, Jaca Book, Milano, 2004 Alberto Grampa - "AGUSTA - Un secolo di aeronautica", Varese 2002, Macchione Editore. ISBN 88-8340-124-7. Massimo Ceriani - "UNA FABBRICA DI ELICOTTERI - L'Agusta di Cascina Costa", Milano 2004, Jaca Book. ISBN 88-16-40662-3. Koduleht (itaalia keeles) Museo Agusta GLA (Gruppo Lavoratori Agusta Seniores)
Asthenodipsas

Asthenodipsas on maoperekond. Perekonna süstemaatika pole päris selge, osa autoreid paigutab maoperekonna ülemsugukonda Pareatoidea. Roomajate andmebaasis klassifitseeritakse perekonda Asthenodipsas järgmised maoliigid: Asthenodipsas laevis (Boie, 1827) Asthenodipsas lasgalenensis Loredo, Wood, Quah, Anuar, Greer, Ahmad & Grismer, 2013 Asthenodipsas malaccanus Peters, 1864 Asthenodipsas tropidonotus (Lidth De Jeude, 1923) Asthenodipsas vertebralis (Boulenger, 1900). Peter Uetz & Jakob Hallermann, Asthenodipsas Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 17.11.2013) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Asthenodipsas seisuga 17.11.2013.
Asthenodipsas lasgalenensis

Asthenodipsas lasgalenensis on maoliik. ARIEL I. LOREDO, PERRY L. WOOD, JR., EVAN S. H. QUAH, SHAHRUL ANUAR, LEE F. GREER, NORHAYATI AHMAD ja L. LEE GRISMER, Cryptic speciation within Asthenodipsas vertebralis (Boulenger, 1900) (Squamata: Pareatidae), the description of a new species from Peninsular Malaysia, and the resurrection of A. tropidonotus (Lidth de Jude, 1923) from Sumatra: an integrative taxonomic analysis, Zootaxa 3664 (4): 505–524, 28 May 2013, Veebiversioon (vaadatud 17.11.2013) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Asthenodipsas lasgalenensis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 17.11.2013) (inglise keeles) Sissekanne ReptileDB-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Asthenodipsas lasgalenensis seisuga 17.11.2013.
Normaalmurrang

Normaalmurrang (inglise normal fault) on kaldmurrang, mille lasuv tiib on laskunud lamava tiiva suhtes allapoole. Normaalmurrangud võivad tekkida siis kui maakoores valitsevad venituspinged. Normaalmurrangute teke võib olla seotud riftistumisega, näiteks Ida-Aafrika riftivöönd. Murrang
Rihmmadu (perekond)

Rihmmadu (Aplopeltura) on maoperekond. Perekonna süstemaatika pole päris selge osad autorid paigutavad maoperekonna ülemsugukonda Pareatoidea. Roomajate andmebaasis klassifitseeritakse rihmmao perekonda üks maoliik: Aplopeltura boa (Angel, 1920) – rihmmadu. Loomade elu 5:295. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Aplopeltura Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 17.11.2013) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Aplopeltura boa seisuga 17.11.2013.
Plagiopholis

Plagiopholis on maoperekond. Perekonda Plagiopholis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Plagiopholis blakewayi Boulenger, 1893 Plagiopholis delacouri Angel, 1929 Plagiopholis nuchalis (Boulenger, 1893) Plagiopholis styani (Boulenger, 1899) Plagiopholis unipostocularis Zhao, Jiang & Huang, 1978. Peter Uetz & Jakob Hallermann,PlagiopholisRoomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 17.11.2013) (inglise keeles) Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Plagiopholis seisuga 17.11.2013.
Agusta A129 Mangusta

Agusta A129 Mangusta (eesti keeles 'mangust') on algselt ettevõtte Agusta Itaalias konstrueeritud ja toodetud neljalabalise tiivikuga kahemootoriline ründehelikopter. See on esimene Lääne-Euroopas konstrueeritud ja toodetud ründehelikopter. Alates 2007. aasta juulist kannab helikopteri mudel nime AgustaWestland AW129. TAI/AgustaWestland T-129 ATAK on A129 baasil Türgi lennukitööstusettevõtte poolt koostöös Inglise-Itaalia ettevõttega AgustaWestland toodetav ründehelikopter. Agusta A129 väljatöötamist alustati 1978. aastal. Viiest prototüübist esimene tegi esmalennu 1983. aasta 15. septembril. Viienda prototüübi esmalend toimus 1986. aasta märtsis. Itaalia armee relvastuses on 60 Agusta A129 Mangusta helikopterit. Gondel reaktiivmürskudele HELITOW 20 mm kahur 20 mm kahur Pardalaskuri koht Maksim Starostin, Agusta A-129 "Mangusta" helicopter in «All the world's helicopters and rotorcrafts», http://www.aviastar.org "World Air Forces 2013" (PDF). Flightglobal Insight. 2013. Vaadatud 18. november 2013. Frédriksen, John C. International Warbirds: An Illustrated Guide to World Military Aircraft, 1914-2000. Santa Barbara, California: ABC-CLIO, 2001. ISBN 1-57607-364-5. Mangusta Italy's main chance. Flight International (Sutton, Surrey - UK: Reed Business Information Ltd.): pp. 34-36 (inglise keeles). (Vaadatud 17. november 2013) Agusta Westlandi ametlik koduleht (inglise keeles)
Adnjamathanha keel

Adnjamathanha keel (ka jandali keel, binbarnija keel, nuralda keel, inglise keeles Adnyamathanha) on keel, mida kõnelevad adnjamathanhad Lõuna-Austraalias. Adnjamathanha keelt kõneldakse Flindersi mäeaheliku piirkonnas Nepabunnas Lõuna-Austraalias. 2006. aasta seisuga oli kõnelejaid järele jäänud umbes 110. Uusimad andmed keele kohta pärinevad 2016. aastast ja nende kohaselt on kõnelejaid järele jäänud umbes vaid 140, seega on tegu peaaegu väljasurnud keelega. Teadaolevalt on adnjamathanha keeles vaid neli põhiarvsõna. Adynyamathanha keeles puudub kindel sõnajärg. Nhangka warntu? – Kuidas sul läheb? Nhangka nhina? – Kuidas sul läheb? Ngai althaaltha – vastus küsimusele nhangka nhina? Adnjamathanha keel kasutab ladina tähestiku lihtsustatud kirjaviisi, kust on eemaldatud üleliigsed tähed ja sümbolid. Samas on keeles aga väga keeruline personaalsete asesõnade süsteem: võimalik on kasutada 10 erinevat viisi ütlemaks "sina ja mina" ning iga viisi kasutus oleneb sellest, milline suhe on kõneleja ja kuulaja vahel. Ainukene sõnaraamat adnjamathanha keele kohta on välja antud 1992. aastal ning see koosneb umbes 1600 sõnast. On olemas 8-minutiline animafilm adnjamathanha keeles, mis kannab pealkirja "Wadu Matydi". Keele säilitamiseks kasutatakse mitmesuguseid meetmeid: näiteks adnjamathanha naiskoor laulab traditsioonilisi laule täielikult adnjamathanha keeles. Samuti õpetatakse seda keelt paljudes koolides ning 2009. aastaks õppis seda üle 1000 lapse. 2007. aastal anti välja Lily Neville'i kirjutatud käsikirjaline brošüür pealkirjaga "Adnyamathanha Ngawarla". "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. detsember 2018. Vaadatud 18. jaanuaril 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) [1] [2] [3] [4] "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. jaanuar 2014. Vaadatud 17. novembril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Greetings in more than 2800 languages" (inglise keeles). Vaadatud september, 2013. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |Kasutatud= (juhend)CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. jaanuar 2014. Vaadatud 17. novembril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Pelsi tsässon

Pelsi tsässon on tsässon Setumaal, Pelsi külas Setomaa vallas. Pelsi tsässon paikneb Grossmanni katastriüksusel. Tsässon on pühitsetud püha ja õiglase Anna nimele. Tsässona püha on annepäev 7. august (Juliuse ehk vana kalendri järgi 25. juuli). Tsässon on kasutuses ja heas ehituslikus seisukorras. Hoone ei ole riikliku kaitse all. Pelsi tsässon on väike, nelinurkse põhiplaaniga ühekorruseline viilkatusega kivihoone, mille välismõõdud on 676 x 511 cm. Hoonel on üks siseruum (14,5 m2) ja lahtine eeskoda (5,9 m2). Tsässona seinad on tehtud maakividest ja tellistest, mis on omavahel seotud lubimördi abil ning kujundatud dekoratiivselt. Seinte paksus on 70–80 cm. Välisseina mördi sisse on väikestest kividest laotud erisuguseid ornamente ja initsiaalid (mis võivad kuuluda ehitajale). Viimastel aastatel tehtud remondi käigus on hoone välisilme mõneti muutunud. Kui varem oli see lihtsalt sissepääsupoolses otsas pikendatud katusealusega hoone, siis nüüd on lisandunud ka tugevatele postidele toetuva katusega eeskoda. Eeskojal on prussidest piirdepostid ja vertikaallaudisest piire ning värav. Varem oli tsässona ees vaid külgedeta katusealune, mida toetas kaks nurkmist posti. Hoone kõrgus vundamendist kuni sarika ja seina ühenduskohani on 240 cm ja katuseharjani 465 cm. Hoonel on praegu valtsplekk-katus. 1970. aastatest pärit pildilt on näha, et sel ajal oli tsässona katus kaetud laastukattega. Hoone seinad on seestpoolt lubimördiga seotud maakividest ja tellistest viimistlusega. Tsässona seintes on olnud mõrasid, mida on parandatud tsemendi baasil valmistatud seguga. Takistamaks hoonet laiali vajumast, on siseseintes olnud metallist tõmmitsad, mis on nüüdseks eemaldatud. Ukse jaoks jäetud ava suurus müüritises on 116 x 180 cm. Müüri sisse on paigutatud tenderpostid. Kalasabatapiga kinnitatud laudadest uksepõõnadel on 57 cm pikkused sepishinged. Uksetahvli mõõdud on 96 x 170 cm. Ukseleht koosneb neljast laiast plangust. Aknaava suurus on 66 x 80 cm. Puidust leng on vana, sellele on paigaldatud ühekordne uus nelja ruuduga puitaken.. Hoone tagaseinas on ikoonilaud, mille küljes omakorda paksem aukudega laud küünaldele. Ikoonilaual on mõned uuemad väikesed trükitud ikoonid. Ikoone katab nõukogudeaegne tüllkardinast ikoonirätt ja nüüdisaegne valgest riidest narmastega ikoonirätt. Sisustuses on ka paar pinki, millest üks on vanem. Tsässonate loetelu Setomaa tsässonad. Koostanud Tapio Mäkeläinen ja Ahto Raudoja. Kirjastus: Setu Kultuuri Fond, 2011 Jaanus Plaat, Arne Maasik. Pelsi. Anne (Anna, Annõ) tsässon. – Õigeusu kirikud, kabelid ja kloostrid Eestis. Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn 2011. Lk 902–905
Haldusjaotus

Haldusjaotus ehk administratiivne jaotus on riigi territooriumi jagunemine osadeks (haldusüksusteks) selleks, et hõlbustada territooriumi valitsemist. Haldusjaotuse järgi moodustatakse riigi- ja kohaliku võimu valitsemise organid. Riikide territooriumid võivad haldusjaotuse alusel olla jaotatud provintsideks, läänideks, oblastiteks, kantoniteks, departemangudeks, kraideks, rajoonideks, valdadeks jne. Haldusjaotus on enamasti hierarhiline: 1. järgu haldusüksused jagunevad 2. järgu haldusüksusteks jne.  Pikemalt artiklis Eesti haldusjaotus Eesti alal on kasutusel olnud väga palju haldusjaotuse vorme. Muinasajast alates – maakond, muinaskihelkond, kirikukihelkond, lään, foogtkond, komtuurkond, kubermang, kreis, kommuun, oblast, rajoon, külanõukogu, vald. Praegu on Eesti haldusüksusteks maakonnad, vallad ja linnad. Maakonnas kuulub haldusvõim riigile. 2017. aastani oli maakonnas võimukandjaks riigi määratud maavanem. Maakond jaguneb valdadeks ja linnadeks. Vallas ja linnas kuulub võim kohaliku omavalitsusüksuse volikogule, mille on valinud kohalikud elanikud. Valdade koosseisus võivad olla linnad, alevid, alevikud ja külad.