laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Penikoorem

Penikoorem (murdes penikoorm, pennikuorem; soome peninkulma) on ajalooline teekonna pikkusühik eesti ja soome keeles. Hiljem on penikoorem omandanud eri ajalooperioodidel erineva väärtuse, tähistades kogu aeg teekonna pikkust. Tihti on penikoormat kasutatud kui ükskõik millise miili eestikeelset vastet. Siis tähistab ta enamasti üks ühele vastava riigi ühikut (nt 1 Taani penikoorem = 1 Taani miil). Penikoorem on laienenud miili paralleelvormiks ka merenduslikele ja geograafilistele kaugustele, nt merepenikoorem. Kõige levinumalt mõistetakse eesti keeles penikoorma all Vene penikoormat ehk Vene miili, mis vastab 7 verstale ehk ligilähedaselt 7467,53 meetrile. Kasutusel olid ka ühikud ruut- ja kantpenikoorem. Viimase kohta on vanades koolilugemikes olnud kasutusel ka mõiste täring penikoorem ja need tähistasid mahuühikut kuuppenikoorem. Tõenäoliselt eesti-soome ühiskeele aegadest pärineval, mõõtühikut väljendava penikoorma päritolu kohta on mitu versiooni. Ühe versiooni kohaselt on penikoorem seotud kaugusega, milleni kostab koera haukumine (soome k penin+kuulema => e. k. koera+kuulmine). Teise versiooni kohaselt on tegemist kaugusega, kuhu suudab koer ilma puhkamata koormat vedada (soome k penin+kuorma => e. k. koera+koorem). Eesti keele seisukohast lähtudes tundub teine variant olevat tõenäolisem, soome keelest lähtudes aga esimene. Eri olukordades on penikoorma all silmas peetud järgmisi ühikuid: Soome penikoorem; Vene penikoorem ehk miil; Rootsi penikoorem ehk miil; Taani penikoorem ehk miil; Saksa penikoorem ehk miil; Inglise penikoorem ehk miil; Austria penikoorem ehk miil; geograafiline penikoorem ehk miil; kolmikmiil ehk ljöö (ingl. k league); (Inglise) merepenikoorem ehk meresõlm. C. R. Jakobson, Kooli Lugemise raamat. Tartu, 1876. 216 lk., ill.
Ljöö

Ljöö (ladina leuga; inglise league; prantsuse k. lieue) on Euroopas ja Ladina-Ameerikas levinud ajalooline pikkusmõõt, mille pikkus erines riigiti. Praegu ei ole ljöö ühegi riigi ametlik mõõtühik. Ljöö väljendab tihti teepikkust, mille inimene või hobune läbib käies ühe tunniga (keskmiselt 5,5 kilomeetrit). Termin pärineb Vana-Rooma pikkusühikust leuga gallica, mille pikkus oli 1,5 Rooma miili (7500 Rooma jalga) ehk umbes 2,2 kilomeetrit. Nõndanimetatud meetrilise ljöö all tuntakse pikkusmõõtu täpselt 4000 m. Ingliskeelses maailmas on ljöö ehk league tähistanud viimastel sajanditel enamasti kolme miili. Tema pikkus sõltus sellest, millist miili silmas peeti. Kõige sagedamini olid selleks kas Inglise maa- või meremiil. Inglise ljööd nimetati Eestis enamasti kolmikmiiliks. Prantsuse ljöö ehk lieue on eri perioodidel vastanud 10 000, 12 000, 13 200 ja 14 400 Prantsuse jalale, mis annab pikkusvahemikuks 3,25–4,68 kilomeetrit. Meetermõõdustiku kasutuselevõtuga ljöö kasutamine hääbus. Saksa maamõõduljöö ehk Landleuga on 4448 meetrit pikk, meremõõduljöö ehk Seeleuga 5556 meetrit. Portugalis, Brasiilias ja teistes endistes Portugali asumaades on kasutusel eri pikkusega ljööd nii maa- kui meremõõduühikuna. Maamõõduna kehtestati alates 1855. aastast koos meetermõõdustiku kasutuselevõtuga légua métrica, mille pikkus on 5000 meetrit. Brasiilias võib maakohtades siiani kohata ljöö kasutamist, siis mõeldakse selle all 6600 meetri pikkust vahemaad. Argentina ljöö on 5572 meetrit ehk 6666 vara′t. 1 vara on 0,83 meetrit ehk 33 tolli. Hispaania ljöö ehk legua oli algselt 5000 vara′t (4,2 kilomeetrit) pikk. Hispaania kuningas Felipe II tühistas mõõtühiku 1568. aastal, kuid see on siiani mitteametlikult kasutusel mitmes Ladina-Ameerika riigis ja on neis eri pikkusega. Mehhikos kasutatakse ljööd siiani selle algses tähenduses ehk ühe tunniga jalgsi käidavat teepikkust. Seetõttu erineb sealse ljöö pikkus siledal teel ja käänulisel rajal oluliselt.
1287

1287. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad - 1280. aastad - 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad Aastad: 1282 1283 1284 1285 1286 - 1287 - 1288 1289 1290 1291 1292 ... ... ... ...
Johannes I (paavst)

Johannes I (ladinapäraselt Ioannes I) oli paavst 523–526. Ta oli 53. paavst. Johannes sündis "Liber Pontificalise" järgi Toscanas ja ta oli Constantiuse poeg. Mõned ajaloolased on tema sünnikohaks pidanud ka Sienat. Ta oli diakon ja sai Gelasius I ajal ülemdiakoniks (kardinaldiakoniks), hiljem aga Pamachii kardinalpreestriks. Ta osales 1. märtsil 499 ja 23. oktoobril 501 toimunud Rooma sinoditel. Ta toetas skisma ajal vastupaavst Laurentiust, kuid 16. septembril 506 soostus toetama Symmachust. Johannes oli Boëthiuse sõber, kes pühendas talle 3 teoloogilist traktaati, nende seas "De hebdomadibuse". Johannes I pühitseti paavstiks 13. augustil 523. Johannes I oli esimene paavst, kes tegi ametliku pastoraalse visiidi Itaaliast mujale. Ida-Rooma keiser Justinus I alustas aastal 523 ariaanide tagakiusamist, mida taunis idagootide kuningas Theoderich Suur, kes oli ise ariaan. Theoderich kutsus paavsti Ravennasse ja tegi talle ülesandeks minna piiskoppide ja senaatorite delegatsiooni koosseisus Konstantinoopolisse, kus ta pidi keisrit veenma ariaanide tagakiusamist lõpetama, neile tagastama pühakojad ja vägisi katoliiklusesse pööratud ariaanidel lubama taas tegeleda arianismiga. Paavst ei soostunud viimase nõudega, kuid kuningas lootis selle nõude läbisurumiseks Konstantinoopolis ülejäänud delegaatidele. Delegatsioon lahkus aastal 525 Ravennast ja jõudis enne ülestõusmispühi Konstantinoopolisse. Paavst sai Konstantinoopolis suurejoonelise vastuvõtu osaliseks. Suur osa linnaelanikest ja keiser Justinus tulid paavstile 12 miili kaugusele linnast vastu. Ülestõusmispüha missat tähistati Hagia Sophia kirikus 19. aprillil ladina liturgia järgi. Läbirääkimistel nõustus keiser täitma Theoderichi kõik nõudmised, välja arvatud arianismi ametlikku tunnustamist. Paavst pöördus seejärel tagasi Ravennasse. Theoderich sattus delegatsiooni tagasipöördumisel raevu, kuna ta lootis, et paavst saavutab visiidi käigus arianismi tunnustamise. "Liber Pontificalise" järgi vangistas ta paavsti ja kohtles teda karmilt. Johannes I ordineeris "Liber Pontificalise" järgi 15 piiskoppi. Tema ajast on teada vaid üks uus kardinal – kardinalpreester Andreas. Johannes I ajal tutvustas Dionysius Exiguus oma ajaarvamise süsteemi. Paavst tunnustas tema süsteemi. "Liber Pontificalise" järgi dekoreeriti tema ajal Rooma Peetri kiriku aatrium, renoveeriti Rooma Santi Nereo ed Achilleo kirik ja taastati mitu Rooma kalmistut. Commodilla ja Priscilla kalmistutele ehitati tema ajal kirikud. Johannes I-le on omistatud kiri peapiiskop Zachariasele ja kiri Itaalia piiskoppidele, kuid neid kirju on peetud apokrüüfilisteks. Johannes I suri 18. mail 526 Ravennas traditsiooni järgi nälga ja maeti 27. mail Rooma Peetri kirikusse. Teda austatakse katoliku kirikus pühakuna ja märtrina. Tema mälestuspäev on 18. mai. J. N. D. Kelly: The Oxford Dictionary of Popes. 1996. Liber Pontificalis. Artikkel Johannes I kohta. (inglise keeles) Artikkel Johannes I kohta. (inglise keeles) Johannes I konsistoorium. Johannes I kirjad. Eestpalve. (eesti keeles)
Briti India ookeani ala

Briti India ookeani ala (inglise British Indian Ocean Territory) on India ookeanis asuv Suurbritannia ülemereterritoorium. Hõlmab Chagose saared. Suurim saar on Diego Garcia. 1965. aastani oli osa Briti Mauritiuse kolooniast. .io
Felix IV

Felix IV oli paavst 526–530. Ta oli 54. paavst. Felix IV oli "Liber Pontificalise" järgi samniit (natione Samnius) ja ta oli Castoriuse poeg. Ajaloolaste arvates sündis ta Beneventos Samniumis. Ta oli Hormisdase ajal diakon ja 515 paiku San Silvestro nelle Esquilie kardinalpreester. Aastal 519 osales ta paavsti delegatsiooni koosseisus, mis lahendas Konstantinoopolis Konstantinoopoli patriarhiga puhkenud skisma. Felix IV pühitseti paavstiks 12. juulil 526 idagootide kuninga Theoderich Suure korraldusel. Kuna algselt tunnustati paavstluses ka vastupaavst Felix II valitsemisaega, siis peeti teda neljandaks Felixi nime kandjaks paavstide seas. Felix IV toetas Arles'i metropoliiti Caesariust vaidlustes semipelagianismi üle Gallias ja tunnustas Caesariuse semipelagianismi vastast traktaati "De gratia". Aastal 529 saatis paavst metropoliidile 25 teesi, milles ta defineeris Augustinuse õpetust Jumala armust ja vabast tahtest. Idagootide kuningas Athalaric sätestas, et vaimulike vastu algatatud tsiviil- ja kriminaalasjades on kohtumõistjaks paavst või paavsti poolt määratud komisjon. Felix IV sätestas aastal 526 Arles'i metropoliidile Caesariusele saadetud kirjas, et enne ordinatsiooni tuleb ordineeritaval läbida katseaeg. Ta taunis vaimulike tagasipöördumist ilmalike eluviiside juurde. Felix IV ordineeris "Liber Pontificalise" järgi 28 või 39 piiskoppi, 55 preestrit ja 4 diakonit. Tema ajast on teada 5 kardinali, sealhulgas hilisemad paavstid Bonifatius II, Agapetus I ja Vigilius ning vastupaavst Dioscorus. Oma surivoodil kohustas Felix IV Rooma vaimulikkonda ja senatit määrama oma järeltulijaks ülemdiakon Bonifatiust, kellele ta andis üle oma palliumi. Felix IV on esimene paavst, kellest on säilinud kaasaegne kujutis. Ta lasi aastal 528 paganlikust templist pühitseda kristlikuks pühakojaks Rooma Santi Cosma e Damiano kiriku, kus asub teda kujutav mosaiik. Kuninganna Amalasuntha loaga pühitses paavst Roomas mõned paganlikud templid ja muud hooned kirikuteks. Ta lasi "Liber Pontificalise" järgi taastada Saturnio kiriku ja ehitada San Teodoro kiriku. Felix IV suri 22. septembril 530 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Teda austatakse katoliku kirikus pühakuna. Tema mälestuspäev oli varem 30. jaanuar, praegu 22. september. Louis Duchesne: La succession du pape Félix IV. "Mélanges d'Archéologie et d'Histoire. École Française de Rome" 3, 1883: 239–266. Baudouin de Gaiffier: Les notices des papes Félix dans le martyrologe romain. "Analecta Bollandiana" 81, 1963: 333–351. J. N. D. Kelly: The Oxford Dictionary of Popes. 1996. Liber Pontificalis. Artikkel Felix IV kohta. (inglise keeles) Artikkel Felix IV kohta. (inglise keeles) Felix IV konsistooriumid. Felix IV kirjad.
1288

1288. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad - 1280. aastad - 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad Aastad: 1283 1284 1285 1286 1287 - 1288 - 1289 1290 1291 1292 1293 ... ... ... ...
1289

1289. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad - 1280. aastad - 1290. aastad 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad Aastad: 1284 1285 1286 1287 1288 - 1289 - 1290 1291 1292 1293 1294 ... ... ... ...
Chagose saared

Chagose saared on saarestik India ookeani keskosas, mis koosneb seitsmest atollist ja kuhu kuulub üle 60 saare. Saarestik asub 500 km Maldiividest lõuna pool, Tansaaniast ja Indoneesiast peaaegu samal kaugusel. Chagose saared olid pikalt Briti India ookeani ala osa, mida taotles endale Mauritius. 2024. aasta lõpul andiski Suurbritannia saared üle, kuid säilitas kontolli Diego Garcia atolli üle, kus asub sõjaväebaas. Püsielanikke saartel ei ole, need asustati ümber 1960. aastate lõpus ja 1970. aastate alguses. Saartel elab umbes 3000 Briti ja USA sõjaväelast ning abitöölist. 1965. aastal eraldas Ühendkuningriik Chagose saared Mauritiusest ja moodustas Briti India ookeani ala. 1968. aastal Mauritius iseseisvus, kuid Suurbritannia ei andnud võimu üle Chagose saartel. 1968–1973 sundasustati kõik saarte elanikud Suurbritanniasse ja Mauritiusele. Rahvusvaheline Kohus avaldas 2017. aastal mittesiduva arvamuse, et Suurbritannia peab lõpetama oma valitsemise nii kiiresti kui võimalik. ÜRO Peaassamblee tervitas (häältega 116 poolt, 6 vastu) seda arvamust ning kutsus üles Mauritiusele kuuluvaid Chagose saari kuue kuu jooksul dekoloniseerima. Rahvusvaheline Mereõiguse Kohus otsustas 2021. aastal, et Suurbritannial ei ole õigust Chagose saartele. 2024. aastal andiski Suurbritannia valitsus saarestiku Mauritiusele üle. Siiski säilitab Suurbritannia 99 aastaks suveräänsuse Diego Garcia atolli üle ning ka USA sõjaväelased võivad edasi saarele jääda. Saarestiku pindala on 63,2 km2, nendest Diego Garcia saare pindala on 27,2 km2. Kokku on akvatooriumi pindala üle 15 000 km2, see on üks maailma suurematest atollisaarestikest. Saarestik koosneb seitsmest osast: Diego Garcia (lisaks peasaarele ka kolm väiksemat saart) Egmonti saared (seitse saart) Peros Banhos (27 saart) Salomoni saared (11 saart) Suur Chagose madal (seitse saart) Blenheimi riff (kolm saart) Speakersi madal (üks saar) Kliima on troopiline mereline, palav ja niiske. Õhutemperatuur on vahemikus 26,2–28,3 °C, aasta keskmine sademete hulk on umbes 2600 mm (105 mm augustis kuni 350 mm jaanuaris). https://www.icj-cij.org/en/case/169 https://www.un.org/press/en/2019/ga12146.doc.htm UN court rules UK has no sovereignty over Chagos islands, BBC "Briti valitsus andis Chagose saared üle Mauritiusele" ERR, 4. oktoober 2024 Andrew Harding. UK will give sovereignty of Chagos Islands to Mauritius. BBC News, 3. X 2024 (inglise keeles) UK and Mauritius joint statement, 3 October 2024. Ühendkuningriigi ja Mauritiuse ühisavaldus, 3. X 2024 (inglise keeles)
1290

1290. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad 1280. aastad - 1290. aastad - 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad Aastad: 1285 1286 1287 1288 - 1289 - 1290 1291 1292 1293 1294 1295 ... ... 4. august – Austria Hertsog Leopold I ...
Tuudi raudteejaam

Tuudi raudteejaam (saksa keeles Tudi) oli raudteejaam Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Tuudi külas, Rapla–Virtsu kitsarööpmelise raudtee 78. kilomeetril. Virtsu sadama poolt oli jaamahoone mööda raudteed 18 kilomeetri kaugusel paremal. Tuudi pooljaama jaamahoone valmis tüüpkavandi järgi ning sarnanes Paeküla, Rumba ja Rootsi jaamahoonetega. Jaamahoone on funktsionalistlikus stiilis kahekorruseline telliskiviehitis. Jaamahoones on aja jooksul asunud korterid ja Eesti Posti postipunkt. Praeguseks on hoone renoveeritud ja muudetud mugavustega eramuks. Mehis Helme "Eesti Raudteejaamad" (Tänapäev 2003)
Vaestepatuste tänav

Vaestepatuste tänav oli tänav Tallinna kesklinnas Tõnismäe ja Tatari asumis, mis sai alguse Tõnismäelt, kattus Tõnismäe piirkonnas tänapäeva Hariduse tänavaga ning jätkus pärast Pärnu maanteega ristumist Pärnu maantee 43 hoone eest tänase kino Kosmos juurest, ristus Liivalaia tänavaga ja viis Jeruusalemma mäeni. Tänava ajalooline nimi on Armensünderstraße (1893), Armesündergasse (1913) või Sündergasse. Tänava nimi on varem olnud ka Zechi tänav (1873, 1885) piirkonnas elanud sadulsepa Aleksander Ferdinand Zech'i järgi, nimi mugandus hiljem Tsehhi (1908), Zehi (1910) või Tsehi (1910), Tschechi (–1923) tänavaks. Alates 1923. aastast kasutati eesti keeles nime Vaestepatuste tänav. Tänava paaritute numbritega majad kuulusid Riigivolikogu 7. valimisringkonda ja paaritute numbritega majad Riigivolikogu 8. valimisringkonda. Tänava hoonestus hävis 1944. aasta märtsipommitamise käigus, hoonestust pärast seda ei taastatud. 1950. aastail moodustati haljasalal Tallinna trammide ümberpööramisala ja 1960. aastatel ehitati endisest tänavast paremal pool asuvale alale kino Kosmos. Verzeichnis der historischen Straßennamens-Entsprechungen in Tallinn (Reval)
Sonja Lumme

Sonja Lumme (sündinud 7. oktoobril 1961 Kristinestadis) on Soome laulja. Ta esindas lauluga "Eläköön elämä" Soomet 1985. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Laul pälvis 58 punktiga üheksanda koha. "Pallo hallussa" (1984) "Maitoa, maitoa" (1987) "Kanavanvaihtaja" (1988) "Parhaat" (1989) "Hyvin menee, naapurit nauraa" (1989) "Helibori humpsis ja pokasaha soi" (1990) "Meitin Finland" (1991) "Bonjour kirvesvartta" (1992) "Ne halii meitin" (1993) "Tunti torvisoittoa" (1994) "Pure lenkki" (1995) "Parhaat" (2000) "Kun Eurojentalolla tanssittiin" (2001) "Me olemme taas" (2003) Sonja Lumme koduleht
1291

1291. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad 1280. aastad - 1290. aastad - 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad Aastad: 1286 1287 1288 1289 1290 - 1291 - 1292 1293 1294 1295 1296 Püha Maa langes saratseenide kätte. august – kolm Šveitsi kantonit sõlmisid liidulepingu, mida on hakatud lugema Šveitsi riigi alguseks 30. september – ordumeister Halt asutas Paide linna Clemens VI, paavst 31. oktoober – Philippe de Vitry, prantsuse helilooja, muusikateoreetik ja luuletaja 15. juuli – Rudolf I, Saksa kuningas
Aretusklubi Eesti Bernhardiin

MTÜ Aretusklubi Eesti Bernhardiin on 2007. aastal loodud Eesti mittetulundusühing, mis ühendab bernhardiinide aretajaid ja aretusest huvitatuid. Aastast 2007 on ühing Eesti Kennelliidu liige. Aastast 2009 on ühing Maailma Bernhardiinide Organisatsiooni (WUSB) täieõiguslik liige. Ühingu kodulehe järgi hõlmab nende tegevus järgmist: aretuse kooskõlla viimine tõu kodumaa Šveitsi ja WUSBi aretussuundadega; ühtsete aretusreeglite kehtestamine bernhardiinidele ja reeglite järgimise kontroll; iga-aastane aretuskontrollide ja iseloomukatsete (spetsiaalsed bernhardiinidele) läbiviimine rahvusvaheliste erialaspetsialistide kaasabil; infomaterjalide tõlkimine-koostamine; kasvatajate koolitused korraldamine; bernhardiinide omanike koolituste korraldamine; koolituste ja infopäevade korraldamine EKL välimike kohtunikele; aretusalane koostöö Schweizerische St. Bernhards-Club ja St. Bernhards-Klub e. V. (1. Spetzialklub für Bernhardiner gegründet 1891). https://web.archive.org/web/20140828070422/http://www.bernhardiin.eu/et/aretusklubist/ (vaadatud 28.08.2014) Aretusklubi Eesti Bernhardiin Maailma Bernhardiinide Organisatsioon (WUSB)
Vanim eestlane

Vanimad eestlased alates 1985. aastast. Vanim eesti mees Vanim eesti naine Eesti saja-aastased Helene Sein (1878–1985) Anna Reinok (1880–1988) Elisabeth Nemvalts (1881–1988) Juuli Lääne (1883–1989) Rosalie Tugi (1884–1992) August Turp (1887–1993) Aline Vassiljev (1887–1996) Adeele Kisand (1890–1998) Suri Eesti vanim inimene Juhan Kallaste Anna Jürnas elas kolmel sajandil Vanim eestlane Alviine Rohtla saab täna 108-aastaseks Eesti vanim inimene saab täna 106-aastaseks Tartus suri Eestimaa kõige vanem elanik Vanim eestlane suri 107-aastasena Suri vanim eestlane Kolmel sajandil elanud eestlane sai 108aastaseks Eesti vanim inimene sai 108-aastaseks (4) http://www.postimees.ee/915046/eesti-vanim-inimene-on-harjumaal-elav-107-aastane-naine http://www.postimees.ee/1094052/eesti-vanim-inimene-on-108-aastane-naine/ http://tartu.postimees.ee/2758070/peaaegu-vanim-eestlane-sai-107-aastaseks "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 21. märts 2018. Vaadatud 21. märtsil 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Eesti vanim elanik võttis vastu uue ID-kaardi Räpinas suri vanim eestlane Suri vanim eestlane ja Heino Kiige teoste tegelase prototüüp Eesti vanim elanik sai 107 aastaseks Suri vanim eestlane Anna Kütt Eesti vanim elanik on Marta Kivi "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. september 2020. Vaadatud 25. augustil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Eesti vanim elanik tähistab 107. sünnipäeva (0)". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. veebruar 2021. Vaadatud 30. märtsil 2021. "Eesti vanim elanik Ottilie-Armilde Tinnuri saab täna 109-aastaseks". Virumaa Teataja. 3. veebruar 2023. "Suri vanim eestlane 110aastane Ottilie-Armilde Tinnuri". Postimees. 1. aprill 2024. Vaadatud 1. aprillil 2024. Vanim eestlane on Eestiga üheealine "Suri vanim eestlane ⟩ 107-aastasena lahkunud Larissa armastas näputööd ja küüslauku". Postimees. 15. august 2024. Vaadatud 15. augustil 2024.
Woldemar von Tiesenhausen

Krahv Woldemar Paul von Tiesenhausen (17. september (vkj 5. september) 1845 – 30. jaanuar (vkj 17. jaanuar) 1915 Lully sur Morges, Šveits) oli Eestimaa aadlik ja poliitik. Woldemar Paul von Tiesenhausen sündis rittmeister Hans Heinrich Peter von Tiesenhauseni ja Luise Johanna von Knorringi pojana. Õppis õigusteadust ning sai õigusteaduste doktori kraadi. Oli Harju kreisi kreisisaadik ning aastail 1884–1886 Eestimaa rüütelkonna peamees ja 1886–1889 Eestimaa maanõunik. Talle kuulusid Malla ja Sausti mõis. Woldemar Paul von Tiesenhausen abiellus 1879. aastal Tallinnas krahvitar Bertha Pauline Adele von Ungern-Sternbergiga (1860–1907), kes oli Suuremõisa mõisniku krahv Ewald von Ungern-Sternbergi (1824–1899) ja Elistvere ja Mäe mõisa pärijanna krahvinna Adele von Stackelbergi tütar, krahv Reinhold Andreas von Stackelbergi tütretütar. Tiesenhausen Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
1292

1292. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad 1280. aastad - 1290. aastad - 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad Aastad: 1287 1288 1289 1290 1291 - 1292 - 1293 1294 1295 1296 1297 ... ... ... ...
Dobele rajoon

Dobele rajoon oli 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirnes lõunas Leeduga. Alates 1. juulist 2009 paiknevad rajooni alal Auce, Dobele ja Tērvete piirkond. Dobele rajoon jagunes 2 linnaks, 1 piirkonnaks ja 15 vallaks: Annenieki vald Auce Auri vald Bēne vald Bērze vald Biksti vald Dobele Dobele vald Īle vald Jaunbērze vald Krimūna vald Lielauce vald Naudīte vald Penkule vald Zebrene vald Tērvete piirkond Ukri vald Vītiņi vald
Salduse rajoon

Salduse rajoon oli 1. juulini 2009 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirnes lõunas Leeduga. Vallas oli 2 linna, 1 piirkond ja 16 valda: Brocēni Brocēni piirkond Ezere vald Gaiķi vald Jaunauce vald Jaunlutriņi vald Kursīši vald Lutriņi vald Nīgrande vald Novadnieki vald Pampāļi vald Ruba vald Saldus Salduse vald Šķēde vald Zaņa vald Zirņi vald Zvārde vald Vadakste vald
1293

1293. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad 1280. aastad - 1290. aastad - 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad Aastad: 1288 1289 1290 1291 1292 - 1293 - 1294 1295 1296 1297 1298 ... 30. aprill – Saare-Lääne piiskop Heinrich II ja maameister Halt määrasid endivaheliseks piiriks Sauga jõe (senise Pärnu jõe asemel). ... ...
Brocēni piirkond

Brocēni piirkond oli 1. järgu haldusüksus Lätis. Arvestuslikel andmetel oli 1. jaanuaril 2011 Brocēni piirkonna elanikest lätlasi 80,05%, venelasi 9,60%, leedulasi 3,10%, valgevenelasi 2,91%, ukrainlasi 1,89% ja muust rahvusest inimesi 2,45%. Piirkond moodustati 27. detsembril 2001 Brocēni linna, Blīdene valla ja Remte valla liitmise teel. 2009. aastani kuulus Salduse rajooni. Haldusreformi käigus liideti piirkonnaga Gaiķi vald. Aastal 2010 moodustati Brocēni linna maapiirkonda kuulunud aladest Ciecere vald. 2021. aastal liideti Brocēni piirkond Salduse piirkonnaga. Läti statistika keskamet, vaadatud 15.06.2021. Iedzīvotāju reģistra statistika uz 01.01.2011. Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde.
1294

1294. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad 1280. aastad - 1290. aastad - 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad Aastad: 1289 1290 1291 1292 1293 - 1294 - 1295 1296 1297 1298 1299 ... ... ... ...
1295

1295. aasta Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand Aastakümned: 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad 1280. aastad - 1290. aastad - 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad Aastad: 1290 1291 1292 1293 1294 - 1295 - 1296 1297 1298 1299 1300 ... ... ... ...